Norske Intelligenssedler, 1799-02-06
Bekiendtgiørelser: under 24de Januarii sidstleden har Stiftets Øvrighed tilmeldet Magistraten det Høj-Kongelige Danske Cancellies Skrivelse af 12te samme Maaned, saa lydende: Da der over følgende Punker, Forligelsesvæsenet vedkommende, er forlangt dette CollegiResolution, nemlig: 1) Om Klageren ligesaavel skal indvarsles af Stevne Vidnerne, til Møde for ForliigelsesCommissionen, som den anden Part? 2) Hvorledes skal forholdes naar de indkaldte Parter deels udeblive, deels undertiden nøde saa drukne, at de ere ude af Stand til at slutte Forliig. og 3) Hvad der skal skee, naar Stevnevidner opsige dette deres Ombud og attraae sig derfra befriede, men det paa et og andet Sted medfører Vanskelighed at erholde andre Stevne vidner i disses Sted, af Mangel paa dertil deels beqvemme deels villige Subjekter; Saa skulle man i den Anledning, herved tienstligst melde, til behagelig Efterretning og Bekiendtgiørelse for Vedkommende, i Henseende til den 1te Pundt, at det er unødvendigt, at Klageren tillige ved Stevnevidnerne skulle indvarsles, thi da han, i Følge den 22de 8. i Forordningen af 20de Januarii 1797, skal overleveres Varsels-Seddelen, for at lade den forkynde for den anden Part, saa har han derved Anledning nok til at erkyndige sig baade om Tiden og Stædet, hvorved al videre Jndvarsling, i Henseende til ham, altsaa bliver overflødig; dog bør Klageren for en større Vitheds Skyld, altid paategne Varsels Seddelen, at dens Jndhold er ham bekiendt, førend han leverer den til Stevnevil nerne J øvrigt bør Stevnevidnerne hver Gang indlevere til Forligelses-Commissarierne en Liste over de indstevnte Sager, hvorefter Con missarierne opraabe dem til Foretagelse, og ansee de Udeblivende, enten det er Klageren eller Modparten, naar den Mødende paastaaer det efter Forordningens 26 og 29de J. H. Hvad den 2den Punkt angaaer, og det a) i Henseende til, om de indkaldte Parter udeblive, da kan en saadan udeblivende Part ikke paalægges andet Tvangsmiddel, end det, som Forordningen allerede har fastsat, nemlig: at han skal dømmes til at betale Sagens Omkostninger, om det kommer til Procefs, naar altsaa den indkaldte Part ikke har mødt, kan Commissionen ikke foretage andet, end efter Forordningens Forskrift meddeele Klageren Attest om Udeblivelsen. Men da man har bragt i Erfaring, at nogle Dommere ikke altid holde sig Forordningens Bud efterretlige, og tillade sig Fortolkninger, der ikke stemme overeens med dens Aand, saa maatte det behageligen tilkiendegives alle Dommere, at de, efter Forordningens 26de F. have at dømme den fra Forligelses Commissionen udeblevne Part til at bøde for unødig Træt, og det, enten han ved Dom vinder eller taber Sagen, samt desuden, i sidste Tilfælde, at domme ham til at godtgiøre Modparten dennes Tidspilde, ved at møde forgieves i Commissionen, saavelsom Bekostningen paa Jndkaldelsen. b) J Henseende til om Parterne møde ved Commissionen i saa beskienket Tilstand, at de ere uskikkede til at contrahere, da bør Commissarierne i dette Tilfælde forholde dem det uanstændige i deres Forhold, hvorved de tilsidesætte den Agtelse, de skylde saavel Lovgivningen selv, som de Mænd, Hans Majestæt har ansat til at haandhæve samme, og derefter vise dem bort, med Tilhold, at indfinde sig i en anden Forfatning ved næste Commission, og til den Ende lade begge Parter i Protocollen vedtage Mødet, uden videre Jndkaldelse. Hvad endelig angaaer den i 3die Punkt ommeldte Vægring af dem, som til Varsels mænd ere udnævnte, at paatage sig dette Ombud, da bør Varsels-Forretningen, i Tilfælde, at ingen maatte findes villig til at paatage sig samme, ansees som et andet Om bud, hvilket enhver Almuesmand, efter Tuur og Omgang, skal være forbunden at mod tage; og bør Amtmanden da, ligesom det ved Resolution af 13de Martii 1793 for Stæderne er bestemt, i Modtvilligheds Tilfælde paalægge den udnævnte Kaldsmand en efter Omstændighederne passende Mulkt for hver Dag han sidder det ham paalagte Om bud overhørig. Men naar en Mand saaledes i 2 Aar har forrettet dette Ombud, skal han derfra igien forløves, og en anden beskikkes i hans Sted, om han ellers ikke attraaer længere at vedblive. Hvilken høibemeldte Skrivelse herved til fornøden Efterretning bekiendtgiøres. Christianiæ Raadstue den 5te Februarii 1799. in fidem. Arbin.