Viborger Samler, 1784-06-28
J Sorgens Tid; Thi Kummeren for mig og har forsuret Livet. Skiønt Gud er blid! Mod. Modtag da denne Trøst, som mig saa sød er bleven. O lad det skee! Og vil du vide, af hvad Aand jeg skrev - blev Samfølelse. dreven: a) Heder ikke Sympatie saaledes paa dansk. Slutning af No. 26 om de besatte i Christi Tid. Naar man og betragter den Qvinde, som var krum, og kunde ikke see vel op, og om hvilken det hedder: Satanas havde bundet hende i 18 Aar, Matth. 13. 11, 16, saa synes hendes Svaghed at have været Epilepsie, da hun ved mange og hæslige Convulsioner er bleven contract. Satanas havde hun det hende, fordi han ved een eller anden Affekt havde tilbragt hende denne Svaghed. Omendskiønt Dievelens Besættelse paa saadan Maade vel lader sig forklare, saa bliver man dog ved andre Omstændigheder nødt til at tilstaae Satan umiddelbar Virkning paa nogle Besattes Legemer. Naar hiin Besatte, Marc. 1, 24, skriger. Holt, hvad have vi med dig at giøre Jesus af Nazareth, er du kommen at forderve os, jeg veed, hvo du est, den Guds Hellige. Saa var det viist. vist Dievelen selv, der talede igiennen hannem. Jngen heller uden Dievelen selv svarede den Herre Christo igjennem den Besatte: Jeg hedder Legion; thi vi ere mange, og bad om Tilladelse, at maatte fare i Svinene, Marc. 5, 9. 12. Hvorledes var det da der fat, og hvorledes kunde da Dievelen, som en Aand, tale igiennem den Besatte, og giøre Svinene rasende, saa de styrtede sig i Havet? Jeg vil kortelig svare: Dievelen havde paa anførte Maade, gjort disse 2de Mennesker rasende. Nu gav Gud ham i Christi Tid Magt over Menneskene, at han forvolte dem Svagheder, til den Ende, at vor Frelsere skulle have Leilighed, at befrie dem derfra, at uddrive dem af Satans Magt, og derved at bevise, at han var den sande Messias. Men fordi man kunde have faldet paa de Tanker, at det var ikkun naturlige Svagheder, saa tvang han Dievelen til at give sig aabenbare tilkiende, og ved at tillade ham at paatage sig et subtil Legeme, at være i den Stand, at han kunde tale igjennem den Besatte, og giøre Svinene rasende. Derved bekom Christus Leilighed til at aabenbare sin Magt over Dievelen, og bekræfte den Sandhed, at Guds Rige var kommen, og at han var aabenbaret til at forstyrre Dievelens Gierninger. Matth. 12, 28. 11 Joh. 3. 8. Havde Gud ikke tvunget Satan dertil, han skulde vel have ladet det blive, og, som han ellers pleier, have spillet spillet sin Roulle hemmeligt. Men han maatte give sig blot og tilkiende, for at erkiende Christum for alle som sin Overherre og Gud. Findes nogen Betænkning ved at antage denne Forklaring af den Aarsag, at naar Dievelen formedelst Sielen virkede legemlige Sygdomme, at det da ikke kunde kaldes legemlige Sygdomme: den maa vide, at dette Tilfælde i den hellige Skrift aldrig kaldes en legemlig Besættelse, men saadanne kaldes ikkun Dæmoniaci, det er saadanne, som ere plagede og piinte af Dievelen, hvilket han vel kunde udrette ved Sielen. Over alt har enhver Lov til at troe, at Dievelen ved alle Besættelser, som tales om i den hellige Skrift, har havt et subtil Legeme, hvorved han har udrettet sit Værk. Men imidlertid maa man dog tilstaae, at Gud selv har givet ham dette Legeme for en Tid, paa det Christus kunde have Leilighed til at uddrive ham, og derved bevise, sig at være den sande Messias. Ved nogle Exempler, har jeg tilstaaet det, er og ei heller imod, at man antager det hos alle. Og det kan ei blive en Følge, at man ei vil troe det, fordi man nu ikke har Aarsag til at antage alle Beretninger om Besatte i vore Tider, endskiønt jeg ikke er af de stærke Aander, der kan nægte, at den hellige Gud forvisse Aarsagers Skyld kan tillade det, som dog vel sielden skeer.