Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-04-13
Endnu har intet Hof udtalt et eneste Ord som kunde betragtes som en Krigerklæring. Ved Hs. Keiserlige Russiske Majestæts upaatvivlelige Ønske om at undgaae Krigen, naar det kun kan skee paa en Maade som lader sig forene med Kronens Ære, ved Divanets stærke Forsikkringer og at ville rydde alt det af Veien, som kunde give en mægtig Naboe Aarsag til Utilfredshed; ved den Østerrigske Ambessadeurs og den Preussiske Gesandts ivrige Bestræbelser for at bevæge Porten til at opfylde Tractaternes Jndhold; ved Divanets Overbeviisning om, at disse Agentere have i de reneste Hensigter tilraadet det at give efter for at vedligeholde Freden, har man de grundigste Forhaabninger og at de Vanskeligheder, som nu finde Sted, ville snart blive hævede. – (Naar man forbinder denne Erklæring, om hvilken man dog ikke veed om den er indrykket af den Preussiske Regiering, eller blot af en Østerrigsk eller Russisk Diplomat, med den Omstændighed, at de Wienske Blade, som naae til den 30te Martii, aldeles ikke tale noget om hvad der er forefaldet i Constantinopel, saa kunde man derpaa endnu bygge en Forhaabning om Fredens Vedligeholdelse; men naar man betænker hvor betydningsfuld denne Taushed selv er, at der hverken fra Wien af tales noget om Underhandlingerne med Hr. v. Tatitschef, eller at der, derfra, eller selv i det indrykkede Stykke i den Preussiske Statstidende, nægtes Sandheden af Divanets Beslutning af 28de Februar, som ingenlunde kan omtvivles, saa maae man betragte Tausheden i de Wienske Blade og Erklæringen i den Preussiske Statstidende, enten som at disse Hoffer ikke ønske at Krigen betragtes som afgjort førend den Russiske Keiser har erklæret sig; eller at Østerrig endnu vil søge at bevæge Porten til at forandre sin Beslutning; eller endelig at der underhandles i Wien om en gandske nye Basis for de politiske Forhold).J hvormeget man vedligeholder Tausheden i Wien om Underhandlingerne i Constantinopel, saa har man dog faaet ganske paalidelige Efterretninger fra andre Sider om hvilken ugunstig Vending de have taget. Saaledes leverer Journal des Debats Efterretninger fra Constantinopel, som naae til den 6te Marts og som omstændelig bekræfte, at Divanet har den 28de Februari forkastet det Russiske Ultimatum, hvorpaa Reis-Effendi ifølge Sultanens Befaling tilkiendegav de udenlandske Ambassadeurer, at det var forgiæves at de ville plage Hs. Høihed længere med Fredsforslag, da alle Rigets Store og Monarken selv havde erkiendt dem for at være uantagelige. Lord Strangford og Reis Effendi afsendte flere Statsbud til hinanden; men dette ophørte snart og det Rygte udbredte sig, at der var opkommen en heftig Uenighed imellom dem. Den 3die og 4de Marts blev en Note, som var skreven paa Tyrkisk, men med en tilføiet Fransk Oversættelse, tilsendt Ambassadeurerne, og af den høie Tone, som Muselmændene antage deri og af deres opbrusende Begeistring kan man slutte sig til, at de ikke ere tilbøielige til at afvige derfra. Saameget er vist, at Hr. von Lützov lod Noten falde ud af sine Hænder, saa utroelig forekom dens Jndhold ham at være, og han vilde ikke troe sine Øine; men læste den flere Gange inden han afsendte den til si Hof. Lord Strangford skal endog have ønsket, at Coureren blev opholdet noget for at forsøge paa om man ikke kunde formilde noget af Jndholdet af denne Note. - En privat Skrivelse fra Wien af 24de Marts; men som man angiver at være af en god Kilde, melder, at saasnart Reis Effendis Note af 28de Februar var ankommen dertil, i hvilken det Russiske Ultimatum var forkastet i Udtryk, som ikke heller vare meget skaanende mod det Østerrigske Hof saa blev denne Note ved en overordentlig Coureer sendt tilbage til den Østerrigske Jnternuntius, i Constantinopel. Det Østerrigske Hof har, som det erfares, tilføiet den Erklæring, at da denne Note staaer i den største Modsigelse mod det Sprog, som Reis-Effendi hidindtil har ført, saa kunde den ikke modtages. Forresten vilde det Østerrigske Hof nu overlade Divanet selv at afgiøre alle Misforstaaelser med Rusland og fra nu af trak det sin Mægling tilbage (man vil maaskee oppebie hvad denne Erklæring vil virke inden man udelader sig videre om hvad der er passeret). – De nyeste Efterretninger fra Constantinopel have vi denne Gang faaet paa den største Omvei; men af den sikkerste Kilde, nemlig fra Odessa. Disse Efterretninger naae nemlig til den 7de Marts. Denne Efterretning lyder faaledes: Ali Paschas Udlevering har opvakt de raae Muselmænds Fanatisme paa nye og har allerede kostet mange uskyldige Grækere Livet da de vildeste Rædselscener forefaldt i Hovedstadens Gader og hele Folket tørstede efter Krig. ReisEffend havde endnu i sin Conference den 16de Februari ført et temmeligt moder at Sprog; men dette blev reent forandret i den bekiendte Note. J denne Not skal, som man veed af en god Kilde, staaet at Porten af blot Maadehold endnu har ikke forlangt de Fæstninger tilbageleverede, som bleve aftraadte til Rusland. i sidste Fred, og det Østerrigske Hof beskyldes for at det har været for parthisk i sine Bestræbelser for at vedligeholde Freden; af disse to Punkter kan man slutte sig til Notens øvrige Jndhold, og man vil indsee deraf, at Borbarerne have nu opnaaet Maalet paa deres Synder. Hvad man havde kunnet forudsee for 6 Maaneder siden er nu indtruffet. De Europæiske Diplomater have forregnet sig med dette Folk. Alle deres diplomatiske fine Konstgreb virkede ikke noget paa de blødtørstige Muselmænd. Vi ville ikke paatage os at bedømme, hvortil disse Underhandlinger, som nu have varet i 6 Maaneder have tjent; men selv den indvortes politiske Tilstand i Tyrkiet synes dog at være bleven meere gunstig. Man vil vide i Odessa, at den første foreløbige Efterretning om at Ultimatet er blevet forkastet er ankommet den 5 Marts dertil og bleven strax afsendt til Petersborg, og vor Monark, hedder det, vil nu ikke længere modstaae hele Europas Ønsker, men hævne Christendommens fornærmede Majestæt. Glæden derover er meget stor i Odessa. Denne Efterretning er unægtelig den sikkerste og vigtigste, som denne Post har medbragt.) Unægtelig synes det, at slette Veie og ugunstigt Veirlig have hindret den Russiske Armees Operationer, da det giør det vanskeligt for den at transportere Levnetsmidler og Artilleriet; og man veed at Antallet af de Russiske Tropper, som opholde sig i Bessarabien ikke er betydeligt og at en stor Deel af Armeen har, af Mangel paa Subsistence, maattet trække sig bag ved Dnisterfloden, uagtet der hersker den største Virksomhed i det Russiske Krigsministerium. - Tyrkerne kiende den Forlegenhed, hvori den Russiske Armee befinder sig, og den store Tyrkiske Armee, som har samlet sig i en lang Tid ved Adrianopel og Constantinopel, er nu i fuld Marsch til Donau, en stærk Afdeeling af Janitscharer og et talrigt Artillerie ledsager Armeen. Ved det sidste skulle efter Rygtet mange Engelske Officeerer være ansatte. Storvezirens Armee rykker frem i to Colonner, over Sophia til Rustschuk og over Schiumla til Jbrail (formodentlig begynde Tyrkerne Angrebet.) - Østerrig optager et nyt Laan, Man taler om Armeens Forstærkelse i forskiellige Lande, og selv i Kongeriget Sachsen.