Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1829-06-23
Kjøbenhavns Torvepriser den 19 Juni 1829. Hvede. Td. 9 Rbd. 4 Mk. - s. a 10 Rbd. 5 Mk. - s. Rug . . Td. 4 Rbd. 5 Mk. - s. - 5 Rbd. 3 Mk. - s. Byggeradet Td. 3 Rbd. 1 Mk. - s. - 3 Rbd. 2 Mk. - dito bradet Td. 2 Rbd. 4 Mk. - s. - 2 Rbd. 5 Mk. 8 s. Havre . . Td. 2 Rbd. 3 Mk. - s. - 2 Rbd. 4 Mk. - s. Ærter . . Td. 4 Rbd. 5 Mk. 8 s. - 5 Rbd. 1 Mk. - s. Røget Flesk Lpd. 2 Rbd. 1 Mk. - s. - 2 Rbd. 2 Mk. 8 s. Grøns. dito Lpd. 1 Rbd. 3 Mk. 8 s. - 1 Rbd. 4 Mk. 8 s. Smør . . Pund. - Rbd. 1 Mk. 4 s. - - Rbd. 1 Mk. 8 s. Æg.. Snesen 1 Rbd. 1 Mk. 2 s. - Rbd. 1 Mk. 4 s. Jrre til Præsten i Wissenberg, men til Avisens Læsere. Jacob Christian Omann har slængt sin Præstekjole og kaster Snavs paa mig i de bare Skjorteærmer, hvilket altsammen, Revl og Krat, er opsamlet i et foregaaende No. af denne Avis. Aarsagen dertil skal være, at da jeg fleregange forgiæves forlangte en Døbeattest af ham, udenat erholde Svar, fandt jeg mig foranle. diget at lade Stiftets høieste geistlige Øvrighed tilholde ham af efterkomme sig Pligt, hvilket har bragt Præsten i et saadant Harnisk, at han skal være nærved at springe i Flint af Harme, og Ærgrelse. Men det var vel at jeg brugde en radical Cuur, thi den sorte Galde var allerede gaaet over i Blodet paa ham og frembragde flere foruroligende Symptomer. Nu har han atter sin oprindelige Farve, saavel indvendig som udvendig, og det kan han altsammen takke mig for. Men under Anfaldet af Sygdommen har det Onde forledt Patienten til at sige Noget, der er ganske det modsatte af en mig 1811 velvillig meddeelt Døbeattest fra daværende Sognepræst i Wissenberg, den humane Professor Andresen, og en mig ligesaa velvillig meddeelt Konfirmationsattest fra den ligesaa retskafne Pastor Wiberg i Odense. Her kan altsaa kun tænkes to Tilfælde: at enten have disse Hædersmænd leveret falske Attester - men til den beskyldning er selv Præstens Tunge i Wissenberg ikke hvas nok, hvor tveægget den end er - eller ogsaa lyver Jacob Christian Omann, naar han, uagtet alle hans mange Bestræbelser, ikke kunde finde et eneste Menneske, der vidste noget af den omtviistede Daab, eller hans uegennyttige Nøie har været temmelig overfladisk. Jeg maa derfor om nogen Tid endnu engang forstyrre den stakkels Mands Roe og bringe ham fra Lænestolen andetsteds hen, men det skeer i Ør righedens Nærværelse, fordi jeg troer paa den gamle Regel: plus vident oculi qvam oculus. Men det kan jeg slet ikke troe, hvad han sukkende skal have svaret mit Bud: "Af Gud, har er jo i Kjøbenhavn, og hvem skal saa betale mig for min Uleilighed, fordi jeg kan bevise, at han strax modtog 2 Mk. 3 s. for det Stykke Papir, som han vel kalder en Attest, førende jeg fik det. Alle hans plumpe Personligheder, der saa lidet passe til den Kjole han bærer, at jeg helst vil troe at de tilhøre min gode Ven derovre, da Uveiret blæser fra den Kant, ere af den Beskaffenhed, at hvis de kom fra en Mand jeg agter, vilde jeg paalægge ham en Mundkurv, men som Jacob Omann vel kun trænger til paa denne Aarstid, og jeg vilde i al Fald aldrig besvare dem i et godt Selskab, men naar vi vare ene to, og da blot paa en for Øret hørelig Maade. Jeg kunde gjøre Gjengjeld og dyppe Præsten i hans egen Sauce, naar jeg ikke afskyede en Fremgangsmaade, der kun bruges af den, til hvem man ligefrem siger, at han er en slet Karl. At Hr. Pastor Thisteds Repertorium ikke huer Jacob Christian Omann, er mig saare begribeligt. Naar Man maler Diævelen paa Døren, saa rækker han Tungen ud bag een! Men Hr. Thisted føler vel, at det er ligesaa megen Roes at blive lastet af somme Folk, som det vilde være ubehageligt at roses af dem, og lader sagtens det Skarn ligge, som Præsten i Wissenberg, vistnok hverken af kristelig Ydmyghed eller human Beskedenhed, kaster efter ham med begge Næver, og vel er det endda i alt dette, at disse ingen Kiør have. Kjøbenhavn den 19 Juni 1829. M. Winther.