Corsaren, 1841-01-08
Aabent Brev mod de tydske Kjættere. (Fundet paa Vartou Loft.) Vi Nicolai Frederik Severin Grundtvig, Præst til Vartou, ordentlig Skjald og Bog-Mager, i Besynderlighed Krønnike Skriver udi Norden, det gamle Lutherdoms mageløse Stridsmand, Danskhedens og Moder-Maalets Forbedrer, den nordiske Kæmpe-Aands levende Gjen-Opvækker: Gjøre vitterligt, at, da det er kommet Os for Øre, hvorlunde der muomstunder immer mere og mere sammenrotter sig et daarligt og hovmodigt Complot, som har til Hensigt at begrave og jorde den levende Kæmpe-Aand, som vi fra Arilds-Tid har sporet Glimt af i Nordboens prophetiske Morgendrømme, den Kæmpe-Aand, som unægtelig med sine mageløse Kæmpeskridt er et Vidunder for Rinthusserne med deres Hunde-Forstand og HesteHukommelse, den Nordens Kæmpe-Aand, siger jeg, hvis Storværk nu klarlig skues ikke blot at være kommet til Verden, efterdi det aldrig var selvdødt eller dødfødt, men virkelig fuldbaaret og fuldvoxet nu mærkelig rører sig i den udødelige Lystanke i Nordens store Folkeliv, fra den Stund af, at Vi som en ny Heimdal i Asernes GudeHjem har begyndt vidunderlig at blæse i det fortryllede Gjaller-Horn, som skal vække Nordens slumrende Kræfter til et uforgjængeligt Folkeliv og til at tale med Moder-Maalets Tunge, efterdi, siger jeg, at nogle Grønskollinger have fattet det ugudelige Forsæt ved deres tydske Sophisterier og Kunstgreb at styrte denne Nordens Kæmpe-Aand fra sit Høisæde, og dermed styrte Os fra den Throne, som Vi ved vor Vidskab med unægtelig Ret beklæder, saa byde og befale Vi som følger: 1) At al tydsk Vidskab skal for evig være banlyst af Nordens Lande og Riger, og hvorsomhelst nogen Tydsthed med dens saakaldte Philosophi, som kun er lutter Daarekiste-Præk og Drenge-Videnskabelighed, maatte paatræffes, skal den eragtes som Overtro og som Troldom, der strængt skal udryddes, paa det at den ikke end ydermere skal forhere og forgjøre den ægte Danskhed; at Enhver, som maatte findes at dyrke disse daarlige Kunster, skal betragtes som en Hexemester og straffes for sin tydske Troldom efter Loven. Thi det er soleklart, at Saadanne ordentlig have været forgjorte og forherede, naar de i Sprog og Tankegang, i Vidskab, i alt Aandeligt og Hjerteligt, med eet Ord: i alt Menneskeligt ikke blot foretrække det Fremmede, med glemme omsider derover sit Eget. Derfor tilholdes de ufortovet at spytte det gale Tydsk ud, man har puttet dem i Munden, og atter snakke og synge saa godt gammelt Dansk, at vi kunne mærke, at de i Grunden endnu ere de Selvsamme som for tusind og totusind Aar siden, saa at de ikke sige alt hvad der falder dem ind, eller lade dem indbilde, at Maanen er en grøn Ost. At i Besynderlighed alt det tydske ugudelige Hjernespind, som den tydske Hedning Hegel har udtænkt i sin uchristelige Hjerne, og som en Person ved Navn Martensen har formastet sig til at indføre her ved Universitetet i Kjøbenhavn, skal fra Grunden af udryddes som Afguderi og Uchristendom, som det allerfarligste Hedenskab og Djævelskab, der nogensinde har vovet at angribe og formørke Guds Ord og Nordens lyslevende Kæmpe-Aand. Thi det er soleklart, at det hegelske Væsen med sine tydske Tankegange og Krebsgange er en vederstyggelig Afgudsdyrkelse, der ved sine tydske Sorte-Kunster nu har faaet en skinbarlig Gjerganger her i Norden i den farlige Hedning Martensen, der søger at opløse den danske Kirke ved at lære sine Tilhængere at tænke paa Tydsk og forklare Guds Ord efter tydske Lærdomme. Det er soleklart, at alle disse, som opfødes med denne djævelske Føde, oplæres til at udhule Guds Ord, jeg siger udhule, thi de hule bogstavelig det ægte Jndhold ud af Guds Ord og smide det paa Møddingen og beholde kun den tomme Skal tilbage, som de fylde med deres Galenskabs Utanker og mene sig selv kloge i deres Daarligheder. - Vee Eder, J Grønskollinger, at J mene Eder klogere end Guds Ord og troe, at J kunne trænge i alle Hemmeligheder, og mene, at Livet har opladt sig for Eders tydske Hjerner, medens J dog unægtelig have sluttet Pagt med Døden og med Helvede! I ere en Vederstyggelighed for mit mageløse nordiske Kæmpe-Øie, som har optaget Nordens udødelige Lystanke i sig med de Glimt, ja med de ordentlige Lyn-Glimt, som gjennemfarer min ægte lutherske gammeldagsschristelige Sjæl. - Vee Eder, J som tilhobe kun ere uægte Sildefodninger, dødfødte Dødbidere, at J ei engang ere blevne vækkede af Eders Døds-Søvn, uagtet jeg som en lyslevende ægte Sildefødning, som en virkelig hoirøstet Heimdal, har opslaaet min Bolig saa høit som muligt paa Himmelbjerg, hvor jeg gjennem mit Tale-Nor kan høres i hundrede Miles Afstand. Vee Eder, at J formaste Eder til at sove saa sødt, uagtet J vide, at jeg er saa langsynet, at jeg seer hundrede Mile for mig, og saa lydhør, at jeg kan høre Græsset groe og Ulden at voxe paa Faarene. - Vee Eder, og Vee Dig, Du alle uægte Sildefødningers steendøde For-Mand paa dit philosophiske Dødninge-Katheder, at Du endnu ikke aflader at opvarte Nordens Kæmpe-Sønner med dine tydske Meel-Klumper, aldenstund jeg, som nok maaskee er graa af Moders-Liv, siden jeg har Guldtænder, men dog en høibaaren Høvding i en Brattingsborg paa Himmelbjerg, hartad i et halvt Aarhundrede har indbudt og immer indbyder Nordens fribaarne Slægter til det store Gjæstebud, som jeg holder i Asgaard, hvor der ruttes med Jdunas kostelige Æbler og vanker nok af Brages Harpeleeg og Moder-Maalets Tunge, hvormed jeg sjunger for Norden Hr. Tønnes Vise, *) som er en af de fornøieligste for danske Folk, om ikke den allerfornøieligste, jeg har seet beskreven og ønsket at høre fra tusinde Munde. 3) Thi byde og befale vi sluttelig, at, saafremt J ikke, efter herved given Varsel fra nu af og indtil Kyndelmissetider, betænke Eders Omvendelse og afsværge Eders tydske dødfødte Afgud og hans steendøde Gjenganger, da indstævnes J ufortøvet at mode for min universal-nordiske Kjæmpe-Ret paa den nordiske Høiskole, som jeg har oprettet paa Himmelbjerg, for Dom at høre og Straf at lide for Kjætteri og Hexeri, Troldom, Aandebesværgelse og afskyeligt Afguderi. Da skal jeg blæse i mit Tale-Nør saa høirøstet, at det skal gungre for Eders Kalveskinds Ørehinder, og da skal et magelost skinnende Baal tændes af min Stalbroder, den unægtelig beundringsværdige Dannismand Lindberg, som alt forhen har følt Eder paa Tænderne; brændes skal da til Støv den Nænke-Smed Loke, jeg mener Eders Afgud Hegel og hans Kjætterskrifter *) Om Tønnes Vise see Barfoeds: Brage og Jdun 1839, p. 457. og hans spøgelseagtige Gjenganger udi Hummergade; og Asken heraf skal jeg blande i Eders tydske Meel-Klumper og give Jer allesammen ind, J tydske Dødbidere, at I maatte synke disse mageløse Stik-Piller, om J kunde dem døie. Men J skal døie dem, J skal synke dem; Jeg skal rense den gamle Suurdei ud af Eders HesteTarme, jeg vil see hvad J duer til. Vee Eder, J tydske Utydsker, om J duer til Ingenting! Vee har jeg raabt hartad umindelige Tider over den sorte Skole, over Pennen og Latinen, de halvstudeerte Røveres Sprog, over Sorte-Kunstneriet og Hexene fra Capitolium. - Vee raaber jeg nu over den tydske Død-Skole, over Eders Ordkløverier, over de Spøgelser, I have manet frem af Eders Hjernekiste, hvormed I kyse Børn og gamle Kjærlinger over hele Landet, til uberegnelig Skade for Oplysning, Sædelighed, et godt Hestehei, Faarehei og Svinehei, Landefred og huuslig Lyksallighed. - Vee Eder, J tankeløse Dødtænkere! Op med Jer af Dynerne! J sov længe nok, Soel er oppe, Nytaarstiden lysner i Norden, Hanen slaaer med sine Vinger som i Nordens gamle Bjarkemaal. Ud med Jeres tydske Meel-Klumper! - Nok engang Vee over Grønskollingerne. - Vee over Rhimtusserne! Vee over den tydske Loke! Vee Hexene fra Bloksbjerg! - Amen! Givet paa vor Residents i den splinter nye nordiske Høiskole paa Himmelbjerg i Ny-Aarstidens 2det Aar.