Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-07-06
Jnden- og udenlandske Efterretninger. Jndenlandske Efterretninger. Høitideligt Møde i det Kongelige Selskab for Norges Vel, den 27 Maji 1813. (Slutning; see forr. No.)"Men, ærede Medbrødre, dette var Sorgens Røst, som havde kaldet os i denne Forsamling; dette var Vemods taknemmelige Yttringer, vi tolkede, over den tunge Skilsmisse fra en Formand, der var saa dyrebar for vort Samfund, der var. vort Samfund saa huld. - Glædens Røst kaldte de ikke mindre ind i denne Forsamling. Vi have ikke mindre oplivende Trøst, vi have høi Glædesfølelse at tolke. Det er os alle bekjendt, med hvil len ubegrændset Kjærlighed vor Konge, Frederik den Eiegode, elsker sit Norge, hvor mange usvigelige Beviser han gav og vedvarende giver det derpaa. Men det er os ligeledes alle bekjendt, hvad der i disse Dage er skeet, at Han skienkede os det frydeligste Pant paa denne sin Kjærlighed, i det Han bød sin nærmeste Frænde, Norges og Danmark, Kongesædets første Prinds, Hans Høihed Prinds Christian Frederik, at gaae til det elskede Land, og som dets Statholder og øverste befalingsmand at udføre Kongens Villie til dets Held og Frelse. Allerede have vi hilset og hyldet denne ophøiede Prinds, allerede haver Han indviet sig i sit høie Kald, allerede helliget sin Tid til dets høie Pligter, allerede nyder vort Samfund den Lykke i dette Øieblik at have Ham i sin Midte. Neppe havde Folket og Embedsmændene og Enhver, som kunde være tilstede, nedlagt deres ærefrygtfulde og glade Lykønskning til Hans Høiheds Ankomst, førend vort Samfunds Direction ilede med at opfylde den behageligste Pligt, den kunde udføre for Selskabet, ved at ansøge Hans Høihed om at værdige Selskabet den Ære og Lykke, at indtræde i vorbortgaaende, høitelske Formands Sted, og vi have i denne Stund det frydeligste Ærende at bebude denne Forsamling, at Han, vort Samfunds høie Æresmedlem, vil staae i Spidsen for vort Selskab, og være dets Veileder og Anfører i dets Bestræbelser for Norges Vel og Hæder. Lader os, Medbrødre, lykønske os til denne Hæder, lader os under en saadan Anførsel øine lyse Udsigter, som for Norge, saa for vort Selskab, lader os frydeligen fremdeles oplive den Kraft og Redelighed, hvormed vi tør være bekiendte, at vi stræbede at virke for Norges Vel! Dem, ophøiede Fyrste, bevidne vii Selskabets Navn vor Ærefrygt, vor Glæde, vor Tak, fordi De værdigede at modtage vor Jndbydelse, og hædrede os med at optræde som vort Samfunds Formand. Ædelt, tør vi sige, er vort Samfund, thi det er frivilligt, og har et Formaal, der saa ganske samvirker med vor Konges velgjørende Villie. Store og vidtstrakte ere dets Hensigter, men vi maae tilstaae, at vore Hjelpemidler ikke staae i Forhold til dem, og derfor ikke svare til Selskabets Ønsker om at udbrede sin understøttende Virksomhed til mange Gienstande, det nu imod sin Villie maa unddrage sin Bistand. Først, naar gunstigere Omstændigheder bringe bedre Tider tilbage, tør vi haabe, med større Kraft at kunne udrette mere, og arbeide os stedse nærmere frem til det foresatte Maal. Men disse Tider ville komme for Norge og for vort Samfund. Vor Konge udkaarede Dem, ophøiede Prinds, til at virke derfor, Han udkaarede Dem som et Redskab i Forsynets Haand til Held for Norge. Tillidsfulde, tillade De os, at vi med dette Haab, med disse Forventninger hilse Dem første Gang i denne Forsamling, som vort Selskabs Præses, og at vi tillidsfulde med dette oplivende Haab anbefale vort Samfund og dets Sag til Deres høie Bevaagenhed og kraftfulde Understøttelse!" - Derpaa opstod Hans Høihed, og talede saaledes: "Jeg søler mig hædret ved at indtage Forsædet i et Selskab, der har saa megen Fordring paa min Høiagtelse; mit Ønske er, som en værdig Efterfølger af min Ven, den fratrædende Præses, at vise Selskabet samme Deeltagelse og oprigtige Villie til at fremme det Gode og Nyttige. Herved venter jeg ogsaa Deres Bistand, mine Herrer, vi føle alle lige varmt for Norge. Jeg skal bivaane Deres Forsamlinger og modtage alle de Forslag til Nationens sande Tarv i litterair og oeconomisk Henseende, som Deres Kiendskab til Landet og Deres Fædrenelandssind indgiver dem. Det skal være mig en kjær Pligt at være nyttige Forslags kraftige Talmand for vor gode Konge, som paaskjønner dette Selskabs Værd, i det Hans høieste Ønske og Villie er at fremme Norges Vel." Hertil svarede Vice Præses: "det haver behaget Deres Høihed Selv at stadfæste, hvad vi vovede at haabe og ansøge. Held os, at De haver Kraft og Villie til at virke for og at hædre vort Samfund! Den Høieste velsigne Dem med sin Kraft til Norges Vel, til vort Samfunds Vel!" (Budskikken.)