Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-06-27
J Professor O. Wolfs interressante Journal for Natur, Politik, o. s. v. for 1818 April læses følgende Anecdote. Følgende latterlige Omstændighed indtraf her i Sognet (Havkhead forleden Dag ved en Sørgehøitid, Et Barn skulde begraves fra en Forpagtergaard til den næstliggende Kirke, omtrent 1/4 Miil derfra. Lidt efter at Følget var kiørt, kom en mindre Søster af den Afdøde løbende ned og fortalte Bedstemoder, som sad i Stuen og havde fulgt Processionen med grædende Øine, at lille Betty laae oven paa endnu, og hun behøvede slet ikke at græde. Rapporten blev befunden i alle Henseendeer rigtig og sand; Liget laae der, Malkepigen havde faaet Ordre, at lægge Barnet i Kisten, og af Mangel paa vedbørlig Opmærksomhed havde hun befalet Snedkeren at skrue Laaget til, uden at observere sin Deel i Sagen, nemlig at lægge Barnet deri; denne Snedker havde fulgt Lovens bogstavelige Udtydning, uden videre Raisonement over sin Forefattes Ordres, og man kjørte altsaa bort med den tomme Kiste; en Karl til Hest blev øieblikkeligen afsendt, men Kisten var allerede begraven omnibus cum honoribus og Sørgeparrene maatte et Par Dage efter begynde et Da Capo, altsammen af Mangel paa vedbørlig Opmærksomhed. Maratternes Krigsvæsen. (Fortsat) Peischwas Jnfanterie har man hidindtil antaget for at være det sletteste; de nyeste Krigsbegivenheder synes at stadfæste det; da man har læst Beretningen og hvor svage de Corps af europæisk Jnfanterie have været, som dog have været istand til at modstaae Anfaldet af hans heele Armee; formodentlig vilde ogsaa Peischwa allerede have været aldeles betvunget, naar ikke hans Besiddelser grændsede til Præsidentskabet i Bombay, hvor Englændernes Magt er svagest. Scindigh som endnu har holdt sig roelig i den nærværende Krig med Englænderne, var bekiendt for at have det bedste paa europæisk Fod organiseret Jnfanterie; thi hans Forgiænger Mahadgi Seindigh havde taget en Hr. de Bogne, en fød Savoyard, i sin Tieneste, og udnævnet ham til General for sit Jnfanterie; denne Mand var en meget kjæk og indsigtsfuld Officeer, og en erfaren Statsmand; han sørgede rigtig nok godt for sig selv; thi man regner, at da han forlod Scindighs Tieneste, og reiste tilbage til Europa, skal han have taget en Formue med sig paa 400000 Pund Sterling; men han giorde ogsaa Scindigh stor Nytte; thi han organiserede for denne et Jnfanterie paa 20000 Mand, som var fortreffeligt disciplineret, og som var forsynet med et talrigt og vel betient Artillerie; desuden havde Scindiah et Cavallerie paa 30000 Mand, som ligeledes blev godt exerceeret under de Bognes Veiledning. Desuden havde Seindigh 10000 Jnfanterister i sit Sold af de forhen omtalte Nezibs, som betiene sig af Lunteflinter. For at de Bogne stedse kunde underholde sine Folk og forsyne dem med det Fornødne, saa overlod Scindigh ham en Pergunna, det vil sige, han overdrog ham en Provinds, hvor af han selv efter eget Tykke kunde hæve og anvende Revenuerne; denne Provinds bragte de Bogne i den Stand ved en god Bestyrelse, at han havde med Tiden en aarlig Jndtægt af den paa 30 Lack (en Lack er omtrent en Tønde Guld, da den tilforn kun indbragte 20 Lack. (Papi som meddeeler disse Efterretninger, og som var selv en Jtaliener, har, som en Recensent i de Göttingske lærde Tidender for 1805, 16de Februar, Side 263, formoder, faaet disse specielle Efterretninger om Scindighs Krigsmagt fra denne General de Bogne.) Da de Bogne var afreist til Europa, blev en Franskmand, ved Navn Perron, antaget af Scindigh til Chef for hans Jnfanterie, ham blev i de nordlige Egne ligeledes en Provinds overdraget til frie Disposition ligesom hans Formand; men han blev tilsidst næsten farlig for Scindigh selv, da han gjorde sig faa godt som uafhængig; da Krigen imidlertid udbrød i 1803 imellem Englænderne og Scindigh, opstillede han et Corps paa 17000 Mand vel øvet Jnfanterie, og 20000 Mand Cavallerie, foruden Perron havde Scindigh flere Franskmænd i sin Tieneste; men da Krigen fik et uheldigt Udfald for ham, og da de fleeste Franske vare fangne af Englænderne, især i Slaget ved Lasvare, saa blev han nødsaget til at afskedige alle de øvrige; hvilket kan sees af det engelske Værk, som udkom i London i Aaret 1804 i 4to, under Titel af: bemærkninger og de nyeste Begivenheder i det Mahrattiske Rige.