Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-31
De Franske see allerede, at Eiendommens hellige Ret gielder ikke længer hos dem; de see og, at Retfærdighed er forsvunden; de see endelig, at deres Tyranner ved et Skyggebillede af Lyksalighed ville styrte alle Menneskeer i Slaverie. Ulykkeligviis have nogle af vore Land prøvet denne sørgelige Skiebne. Reppe have de ladet een af alle de Jndvaanere, som de fra deres første Jndfald af gjorde sig underdanige, være frie, Herover maa man ikke forfærdes; det er en Følge af den vilde Tøileløshed og den ære løse Rovsyge, som beherske dem. J behøve allene at kiende denne Tøileløshed, for at være overbeviiste om deres Vaabens Utilstrækkelighed. Skulle J virkelig troe at 20 til 30000 Menneskeer kunne undertvinge vore Lande, naar vi fattede den Beslutning at udrydde dem? Gaaer Historien igiennem, læser de utallige Exempler paa den største og tapperste Modværge, som vore Stæder, til alle Tider have gjort, og lader dette tiene eder til Underretning. Man maa ikke forskrækkes over, at de Franske have bemægtiget sig et aabent Land; de kunne nu ingen videre Sejervinding haabe; det med Hindringer opfyldte Land vil være tilstrækkeligt til at standse dem. Værer forsikkrede, at den ivrige og vise General vil fordrive og efter Behag ødelægge dem. Lader derfor alle de Bekymringer fare, som man har søgt at indgyde eder, men anvender tillige al Flid paa, stedse at forsvare eders Fødeland. Guds Sag og hans hellige Lov byde eder dette, og smigrer eder ikke med Haab om at nyde Frugterne af eders Marker, saalænge denne Gud ikke bliver Vidne til eders Anstrængelser for at forsvare dem. Da først vil han hielpe eder og stride for eder; paakalder af Hiertens Grund, og anraaber ham om Bistand. Til den Ende skal der holdes offentlige Bønner. Men vogter eder for Modløshed, og troer ikke, at Faren er stegen til det høieste. Der skal ikke fattes os paa Midler, til at giøre Fienderne Modstand. Kongen selv vil ydmyge deres Stolthed, ved at stille sig i Spidsen af sine Tropper. Eders Konge forlader sig rolig paa den spanske Troeskab; han søger at belønne den, ved at formindske, saa meget mueligt, sin kongelige Pragt, for ikke at besvære eder med nye Paalæg, indskrænker han sine Udgivter saa meget, som Thronens Værdighed tillader. Dette hans Forhold, den Virksomhed, hvormed han tager Deel i Sagernes Forvaltning, for at lade eder vederfare Ret og Retfærdighed, hans faderlige, natlige Arbeider fortiener eders overordentlige Erkiendtlighed. Lader os efterfølge hans utrættelige Jver, lader os opfylde vore Pligter, og den Hurtighed, hvormed vi fyldestgiøre samme, vil tilveiebringe og befæste vor Lyksalighed. Understytter Kongene redelige Hensigter ved at holde eder stille, og roelige, og enhver troe Undersaat skal erholde de reeneste Belønninger for sin Retskaffenhed. Overvejer, kiere Landsmænd, mit oprigtige Forslag, saa skulle J finde det ligesaa tydeligt, som sandt. Jeg har ingen anden Hensigt, end eders Rolighed, og at opvække hos eder en retfærdig Vrede imod en Hob. Banditter, der søge at foruroelige eder. Opnaaer jeg dette Øjemmeed, saa skulle J inden kort Tid see Frugten af mine Bestræbelser. Værer mig paa eders Side behielpelige til mine Hensigter, saa skulle i en kort Tid modtage Belønninger for eders Møisommeligheder. Religionen skal befordre eders ædle Triumph, og om dens Velsignelser til eder skal der stedse bedes af eders sande Spanier Alcudia.