Københavns Adresseavis, 1764-09-10
J Sverrig er for Tiernings Nytte til at forvare Træe værk for Forraadnelse opgivet følgende Spørsmaale: 1) Hvilken Tid og Aaret er best at tiere, Vaaren, Sommeren eller Høsten, 2) Hvilket Slags Tiere er dertil det tienligste, enten den tynde eller tykke og kornede? 3.) Hvilket er best, enten at paastryge Tieren raae eller kaagt? 4.)J fald den bør kaages, da hvor længe og hvorpaa man kand kiende, at den er nok kaagt? 5.) Om det er nyttige eller skadeligt at blande Tieren med brunrødt og om saadan Blanding bør skee strax eller først tieres med ublandet Tiere, 6.) Om nogen Tilsadts af Victriol eller andet deslige er tienlig, 7.) Om Blanding med nogen Slags Olie er nyttig og nødvendig? Videre om Kobberslangen. (S. Nr. 100. 2) Jeg gaaer videre og anseer, at den befaling at Jsrael skulle see hen til Kobberslangen, efter den ubekiendte Autors Sætning, ikke er Troen, men en Glæde, en Roe, en Trøst over at Satan er overvundet. Autor taler derom saaledes: "Derfor fik Moses Ordre at ophøye Kobber slangen, at hver den som var bidt, og saae paa Slaugen, skulle ikke dør men leve. Jeg mener, hver den som saae paa Slangen, paa Satan, som en fra Jorden paa Stangen ophøyet eller forbandet Ting, der formaaede intet imod "Guds Folk, skulle blive ved Live." Det er altsaa umueligt, at her ved dette: At see paa Kobberslangen, kand forstaaes Troen; thi hvem skulle de troe paa, i Kobberslangen saae de efter Antors Ord intet andet end Dievlen, kobberslangen var et Billede paa Dievlen, og paa ham vil dog Autor vel aldrig sige de skulle troe, og hvem var her da at troe paa, Hvad var da dette at see hen til Kobber slangen, deels var det, efter Autors Meening for den nærværende Tid en Glæde over en falden og overvunden, Fiende. "De saae Dievelen forbandet: "Det var hans Straf, nu havde Gud forbandet ham fordi han havde forgiftet dem. Og hvad kunde de andet end glæde sig, deres Frygt var nu forsvunden, nu var deres Sorg bortviget, efterdi deres Fiende var dæmpet og knuset. Deels var det en Roe, en Trøst i Henseende til den tilkommende Tid; thi da Autor siger: At de i den ophøyede Slange skulle see Dievelens Afmagt, saa kunde de være rolige, og trøste sig ved, at denne saa afmægtig gjorte Fiende, ikke skulle herefter giøre dem Skade. Naar jeg eftertænker denne Følge af Autors Sætning, saa kunde vel dette Tegn være Jsrael, til nogen Glæde for det Forbigangne, til noget Haab for det Tilkommende, men for den nærværende Tid, og i den Nod som nu plagede dem, var det aldeles unyttigt. Jorael havde syndet imod Gud, Gud var fortørnet paa dem, og havde sendt disse giftige Slanger iblandt dem. Her var altsaa en Gud der skulle forsynes. Her var Giften som skulle borttages, og Saaret læges. Men var ikke den op reyste Kobberslange dertil aldeles udygtig og ubeqvem, da de allene i den saae Satan, og hvad kunde det hielpe dem at Satan var overvundet, naar Gud endnu var vreed og ikke tilfredsstillet: "Hvad kunde det hielpe dem, at deres Fiende er afmægtig, naar de endnu beholde deres Forgift, som maatte dræve deres Legemer, Jeg kand derfor ikke ret vere see, end at det iv er en nødvendig og gandske naturlig Følge af Autor Sætning, at Forsoningen kuldkastes, og det arme forgiftede og saarede Folk maatte see sig aldeles hielpeløse. For at hielpe denne Mening nogenledes til rette, setter den Høylærde Altor et andet Middel til at holde dem ved Live, nemlig: 3) At der udkrævedes ikke videre af Jørgel, som havde syndet imod Gud, til at blive ved Live, end at ydmyge sig for Gud. Det er Naturalismus; thi derved settes: at Mennesken ved Naturens Lys, og ved Naturens Kræfter kand blive salige, her behøves ingen Førstning at tilfredsstille Gud; thi om Menneskene end havde forseet sig, saa er Gud dog saa naadig, at antage dem igien til Naade, naar de ydmyge sig for Gud. Hvo ville nægte, at jo dette var Menneskenes Skyldighed, der havde syndet imod Gud, at de skulle ydmyge sig for Gud, men hvo kand tillige nægte at denne Ydmygelse ikke er tilstrækkelig til at tilfredsstille Gud, Gud er jo lige saa retfærdig som han er naadig, Synden fortiener Døden, og skulle da den blotte Ydmygelse kunde udrette det, baade at forsyne en fortørnet Retfærdighed, saa og at frelse fra Døden. Herren lod Jsracl ved Moses befale, at de skulle see paa Kobberslangen, og blive ved Live, jeg tilstaaer gierne, at denne Ydmygelse tillige indbefattes deri, de maatte med Ydmyghed see paa sig selv, og paa Guds uforskyldte Naade, som beskikkede dette Mid deel til deres Frelse, men jeg veed tillige, at denne Ydmygelse ikke var det eneste, ey heller engang det fornemmeste som derved blev krævet af dem, men at de i Troen skulle see hen paa den paa Korset ophøyede Frelsere, og Verdens Forsonere, som nu under denne ophøyede Kobberslange blev malet dem for Øyne. Dette haaber jeg er nok til at bevise, at Kobberslangen ikke er et Billede paa Dievelen. Nu staaer tilbage at vise. H.) At der i den antagne Forklaring, nemlig : At Kobberslangen er et Forbillede paa Christum, som er ophøyet, paa Korset, er intet sælsomt og unaturligt. A.) At Kobberslangen virkelig er et Forbillede paa Christum, et Christi egne Ord og Forklaring Joh. 3, 14. Ligesom Moses ophøyede Slangen i Ørken, saa bør det Menneskens Søn at ophøyes. Autor anfører dette som en Sag der sluttes af de nu anførte Christi Ord: "Der tales omKobberslangen 4 Mos. 21, 8. 9. men at den skal ansees som et Forbillede paa Christum, sluttes i sær af Joh. 3, 14. men han siger strax derpaa, at denne Slutning er ikke rigtig: Alleneste, naar vi nærmere samler, begge Steder, " og nøyere betragter den Ophøyelse der omtales, kunde viumaaskee giøre os en anden og rigtigere Slutning." Hvad den rigtigere Slutning er efter Autors Tanker, er at Kobberslangen er et billede paa Satan, hvilken Slutning jeg haaber i det Foregaaende at have beviist at være urigtig Aarsagen, hvorfor Autor ikke vil antage Kobberslangen, som et Forbillede paa Christum, er at han ved at sammenligne Joh. 3, 14. 15. med 16 V. "sammesteds sees strax "at Menneskens Søns Ophøyelse v. 14, og Guds Søn"Hengivelse eller Opofrelse i Døden vil sige et og det saa me. - . - Men allertydeligst see vi hvad denne Ophøyelse betyder af Jesu Ord paa et andet Sted nemlig Joh. 12, 32 33. Naar jeg bliver ophøyet fra Jorden, "vil jeg drage alle til mig selv, men han sagde dette for an betegne med hvad Død han skulle døe. Her er klart at Jesu Ophøyelse fra Jorden betyder intet andet end hans "Død og Korsfæstelse, da han blev paa Korset ophøyet fra "Jorden. Af disse Ord kand jeg ikke forstaae andet, end at det er Jndholden af Autors Slutning at efterdi Kobber slangen ikke blev dødet, saa kand den ikke være et Forbillede paa Christum, thi han blev dødet, da han blev ophøyet paa Korset, og Jesu Ophøyelse fra Jorden betyder intet andet end hans Død og Korsfæstelse. Men skulle det kunde være en Aarsag, da havde jeg og Aarsag nok at forkaste Autors Forklaring, at Kobberslangens Ophøyelse paa Træet er et billede paa Satans Forbandelse, thi jeg læser ligesaa lidet at Kobberslangen er bleven forbandet som den er bleven dødet. Og saafremt man ville saa omgaaes med alle Forbilleder, da fandt man neppe et Forbillede, som i alle Ting kand have en fuldkommen Overeensstemmelse med det, som det skulle forestille; ikke engang den ypperste Præst i sin Forretning paa den store Forsynings Fest, var da et fuldkommen Forbillede, i sær hvilken Forskiel imellem begges Personer, Jeg kand ikke heller forestille mig, det har været Guds Øyemærke, thi ellers havde Gud givet os et eneste Forbillede, og i det samme ladet alle Ting forebildes hvad der skulle være og skee ved Christum, og findes hos ham. Men jeg finder, at Gud opreiste, nu en Ting, nu en Person, nu et Creatur, og lod det ene være et Forbillede i et, den anden i et andet, den tredie endnu i et andet, og i de øvrige Ting var der stor Uliighed. Jeg forseer mig vel heller ikke naar jeg siger, at alle Forbilleder, endog i de Ting, hvori de vare Forbilleder, dog i visse Maader vare ulige, thi de vare kun billeder, Skygger, og ikke Sagen selv, som de forbildede. Uagtet nu den ubekiendte Autor af denne Aarsag siger at der burde eller kunde giøres en anden og rigtigere Slutning end at anseeKobberslangen som et billede paa Christum, saa synes mig dog at det ikke er en blot Gisning men en Vished, at den virkelig er et Forbillede paa Christum. (Fortsettelsen følger.)