Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-02-23
Her er atter en videnskabelig dannet Mand, der kan læse og tænke og dømme over hvad han foretager sig. Har han nu ved Academiet lært noget grundigt i dette Fag, har han ikke forsømt en Olufsens, en Begtrups, en Ørsteds, en Beckers, en Schumachers, en Wilh. Hornemanns Forelæsninger og speciellere Anviisninger til oekonomiske, chemiske, physiske, botaniske Kundskabers Erhvervelse, saa ønsker jeg ham til Lykke med en god Præstegaards Avling, og jeg ønsker hans Sognefolk og hans Naboer endnu mere til Lykke med ham, thi da vil der kunne læres meget af ham, naar hans Kald er af den Beskaffenhed, at han har det nødvendige deraf til Livets Ophold, og noget til at giøre de første meget betydelige Bekostninger ved Jndtrædelsen i Embedet. Kommer han med disse Kundskaber til Jordbruget, da skulle Fordomme, og Sædvaner og Skik og Brug, som nu de fleste Steder standser alt Godt, ikke længere qvæle den gode Sæd, som ved Academiet er nedlagt hos dem. Men det maa være grundige Kundskaber i disse Videnskaber, saavidt som de ere anvendelige paa Jordbruget, ikke hine overfladiske, hine saakaldte almindelige Kundskaber, der ikkun bestaae af en Slump Erfaringer i Jordbruget, gjorte af Uyndige, der ikke engang kunne bestemme hvorledes og under hvilke Omstændigheder disse Erf ringer ere gjorte. De trave omkring i Mørket ligesom deres Efterlignere. De vide vel at noget skal giøres, men hvorledes det bedst og rigtigst skal giøres og hvorfore det skal giøres saaledes, og ikke anderledes, det vide de ikke, og kunne heller ikke uden botaniske, chemiske og mineralogiske Grundsætningers Hielp vide det. Kun disse Videnskaber føre let og kort og sikkert til Maalet, naar Jordbrug skal drives til noget meer end almindeligt. Og noget meer end almindel at vilde jeg at Landsbyepræsternes Jordbrug skulde være. Saa at man kunde see at det var den kultiverede, den videnskabelige dannede Mand, der her var Jordbruger efter Grundsætninger, og ikke efter Sædvane og Skik og Brug. Landsbye præsterne, saa fordeelte allevegne om i Landet, kunne ogsaa her virke saare meget, og have ogsaa virket endeel, men kunne endnu virke langt mere, naar de havde disse Kundskaber i et saa ærefuldt og herligt Fag. Agro bene euro, siger en Mand som Cicero, nilsporest esse nee nen uberius nec Specie ornatius. Og visselig han har Ret. Hvad der ved Landsbyepræsterne er virket og endnu kan virkes for Dannemark Jordbrug, det kan ogsaa ved dem virkes for Norges. Og at have været sine Medbrødres Lærer og Leder til Held og Velsignelse er stort og herligt; men at have været dette ikke allene til religiøst og moralskt, men og saa tillige til physiske Velbefindende og glad Nydelse af Livet, og til blide Udsigter her paa Jorden, er endnu større og herligere; og Held og Velsignelse over enhver, som arbeider derpaa. III. Endnu et tredie Ønske for vort Danske og Norske Jordbrug og det er: Underviisningsanstalter, een i det mindste i ethvert Stift eller i ethvert Amt, hvor Enhver, som ønskede det, kunde undervises theoretisk og practisk i alle Jordbrugets Dele, af en sikker og paalidelig Mand, paa hvis Duelighed man havde sikre offentlige Beviser. - Hvor vigtigt dette er, og hvor meget Godt derved kunde stiftes, haaber jeg ingen vilde miskiende. Sæt endog at Jngen eller dog kun Faa i de første Aar vilde melde sig til Underviisning, saa skulde det dog slet ikke gjøre saadanne Underviisningsanstalter unyttige. Jntet mindre. En saadan Gaard, dreven efter rigtige Principer, og hvorpaa man fandt alle eller dog de fleste af de vigtigste nyere Agerdyrknings instrumenter, skulde blot ved sit Exempel virke utroligt blant alle Klasser af Jordbrugere. Mange Landmænd vilde vel have store Fordomme, imod slige Indretninger. Der vilde vel heller ikke mangle dem, som vilde giøre slige Anlæg latterlige. Men dette er jo gandske naturligt. At have været Landmand giennem mange Aar, og nu ved saadan en Jndretning at overbevises om, at man dog, uagtet den lange Erfaring, ikke forstod at drive sin Jord ret, er alletider ubehageligt, og den sande Aarsag til mange af disse Fordomme og til de mange Bestræbelser at giøre saadanne nye Anlæg latterlige. Men man lade sig kun ikke deraf forstyrre. - Det Classenske Agerdyrkningsinstitut paa Falster gik vel ind, fordi det ikke fandt Lærlinger af den Stand, hvorpaa det egentlig skulde have været beregnet. Men hvo kan beregne hvad Nytte det kunde have stiftet, om en Mand som Olufsen havde drevet en saadan Gaard efter de bedre Jordbrugsprinciper, som Han saa skarpsindigen veed at giennemskue. Jeg er fuldt og fast overbeviist om, at megen Nytte skulde ved Exemplet vorde stiftet for Falster og Siælland og Lolland, og at alle de mange Fordomme, som alle Slags Landmænd havde mod dette Jnstitut, skulde nu været forsvundne og Lærlinger nok skulde have indfundet sig. - Betænker man de mange 1000 Tønder Land, som endnu ligge udyrkede, fordi man ikke egentlig veed, hvorledes de skulle opdyrkes, saa maa man vist ønske, at det snart maatte kunde læres, og læres paa Stedet, hvor Agerdyrkningen skulde skee. Exemplet er den bedste Lærmester. Vi skulle endnu have henved 3,000,000 Tdr. Land geom. Maal, som saaledes henligge allene i Dannemark, og tiene nu kun til Sultføde for Faar og Ungqvæg. Men hvor mange Millioner Tønder Land ligge ikke endnu uopdyrkede i Norges Dale? Og hvor meget Korn kunde ikke disse bære, og hvor mange hundrede af vore Norske Medbrødre ikke dermed mættes, og hvor megen Jammer og Elendighed ikke derved afværges, Der har nu nyeligen i dette Blad været Stifts-Agerdyrkningsinspecteurer foreflagne. Jeg anseer et saadant Embede af største Vigtighed, og af stort Gavn for det Danske og Norske Jordbrug, naar det kun kom i Hænderne paa ædle, virksomme og kyndige Mænd, der alvorligen vilde tage sig af Embedet, og troligen gavne i deres Virkekreds. Som Tingene nu ere, saa veed jeg ikke til hvem, den Landmand, som har afkastet Fordommene, og som vil lære noget og høre en kyndig Mands Raad, – skal henvende sig. Han søger nu hen til den, som ofte slet intet forstaaer i Landvæsenet, uden det, at give sig Mine af at forstaae noget, eller til den, som tilfældigviis er kommen i Rygte at forstaae noget deraf, fordi han gjennem mange Aar har drevet Landvæsenet. Men her finder han nok sielden hvad han søger, og derved standses da meget Godt til Exempel for andre. En Mand af grundige Kundskaber, af ædelt Hierte, af ugennyttig Tænkemaade, af virksom Deeltagelse i alt hvad der kan fremme Jord bruget, hos hvem enhver kunde finde Raad og Veiledning, ansat i ethvert Stift, eller vel bedre, i ethvert Amt, er da vist alles Ønske som kiende Dannemark og Norges Jordbrug, som det er mit.