Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-01-08
Rhvn. den 3die Januar. Vi have tidligere underrettet vore Læsere og den i den kongl. militaire Høiskoles Bestyrelse foregaaede vigtige Forandring, hvorved vi endnu kun have at tilføie den Bemærkning, at Oberstlieutn. v. Abrahamson uden Ansøgning er forsat til Generalkrigscommissair i Danmark, hvorimod Major v. Fibiger efter sin allerunderdanigste Ansøgning er udnævnt til Sø- og Landkrigscommissair i det 1ste jydske District. Paa den anden Side er det tilkjendegivet Oberstlieutenanten, at Hs. Maj. " særdeles paaskjønner de Fortjenester, han som Underviisningsdirecteur har lagt for Dagen ved denne hans Embedsførelse for den militaire Høiskole, hvorimod Major v. Fibiger kun har erholdt Tilkjendegivelsen af Hs. M.'s "Tilfredshed med hans Tjeneste." Hovedsagen er i alt Fald, at Oberstlieutenant v. Abrahamson er fjernet fra denne Jnstitution, og uden at ville nedsætte de Fortjenester, han, efter det Anførte, maa antages at have af samme, især af dens Oprettelse, mene vi dog, at enhver Ven af Oplysning og Aandscultur høiligen maa glæde sig over den vise Beslutning af Hs. M.,at remplacere ham ved en Anden. Thi saameget kan man vel ansee for erkjendt af Alle, at denne Mand i en sjelden Grad er blottet for Sands for aandig Virksomhed og sand Videnskabelighed, og ligesom det vakte almindelig Tilfredshed, da han maatte vige fra den indbyrdes Skoleunderviisnings Bestyrelse, saaledes betragtes det nu ogsaa som den gode Sags Seier, at en Jnstitution er unddragen hans Jndflydelse, som kun kan trives under en liberal og human Bestyrelse, men maa forfeile sit skjønne, af Kongen samme foreskrevne Øiemed, naar den indtvinges under en vilkaarlig, mere af misforstaaet og antiqveret Militairiskhed, end af sand Dannelse besielet Ledelse. Paa den pædagogiske Bane har Oberstlieutn. v. Abrahamson ikke indhøstet Laurbær, og vi erkjende med Glæde Kongens Viisdom, der har vidst at benytte hans Virksomhedsdrift, i en Stilling, der kun har at bestille med døde Tal og Listevæsen. - Derimod beklager man høiligen, at Høiskolen i dette vigtige Øieblik skal berøves den Mand, hvis dybe Retsindighed, hvis udmærkede Talenter og omfattende Kundskaber syntes at maatte gjøre ham fremfor alle skikket til at være Sjælen i en videnskabelig Anstalts Bestyrelse. Hvad der gav hans Stilling dens særegne Betydning var imidlertid det skjønne Forhold, hvori han stod til Skolens Lærere og Elever, hvorpaa begge disse have givet det stærkeste Beviis ved at henvende sig - de første til Kongen, de sidste til Chefen - med Bøn om at maatte beholde ham. J og for sig er Commandeurens Post ikke af saa overordentlig Vigtighed. Hvor godt Høiskolen derfor vilde være tjent med at erholde ham til Underviisningsdirecteur - hvis man endelig ikke vilde forene denne Post med Commandeurens - saa maa man dog ogsaa betænke, at han i sin nye Stilling vil finde rig Anledning til at gjøre sine Talenter frugtbringende for Fædrelandets Tjeneste. Den almindelige Værnepligt og et derpaa baseret forandret Forsvars- og Væbningssystem er den Jdee, Hr. Fibiger saa aandrigt har forfægtet under sin Skribentvirksomhed; han vil nu i sin nye Virkekreds have Leilighed til end nøiere at gjøre sig bekjendt med det bestaaende MilitairsystemMangler, og saaledes end mere forhøie sin Dygtighed til muligen engang at optræde som dettes Reformator. Hvor smerteligt det derfor end maa være for hans mange Venner at see ham træde ud af den hid til saa hæderligen udfyldte Virkekreds, saa vil man den antydede Betragtning dog see en betydelig Trøstegrund, især da han efterlader Skolens Bestyrelse til tvende Mænd af anerkjendt Retsindighed og (Khousp. No. 3) Talent.