Viborger Samler, 1778-07-20
J stedet for at svare noget herpaa, lader Chamas=Ruli=Can ham strax strangulere i den heele Forsamlings Paasyn. Enhver underskrev derpaa alt, hvad han forlangte og han blev udraabt for Konge under Navn af Schacadir ) Denne 1) Den Titel, han siden i sine Forordninger og aabne Breve gav sig, lyder saaledes: "Schac=Nadir, den afGuds Naade ophøiede og ved den himmelske Konges Velsignelse forlenede Guds Skygge, den heele Verdens Herre, Denne Statsforandring gik for sig i Martii Maaned Aar 1736. Kort Tiid efter saae man hans Præg paa Mynten, og han blev indsluttet i Fredags Bønnerne *) overalt i Persien. Jmidlertid søgte Mollas at gjøre ham forhadt. De forestilte ham som et Menneske, der havde slet ingen Religion, og vilde snart kuldkaste den Chiatiskee. Da Schac=Nadir bliver underrettet om disse oproriske Taler, lader han de anseeligste Mollas kalde for sig, og sporger dem, hvortil de brugte de store Rigdomme, de besadde, De svarede ham, at en Deel deraf blev, efter Givernes Hensigt, anvendt til gudelig Brug, og det øvrige tiente til Underholdning for Mollas, som bade til Gud for Kongens og det ganske Riges Velfærd. Schac=Nadirk svarede dem, hvad deres Bønner angik, saa var det øiensynligt, at de vare unyttige, efterdi Persien havde nu i saa lang Tiid været et Rov for sine Fiender, deres Konger enten afsatte eller nødte til at flye, og Folket trykket af alle Slags Ulykker. Da mine og mine Troppers Bønner - lagde han til - ere meere virksomme, saa er det og billigt, at jeg og mine Soldater nyde Jndkomsterne. Strax derpaa lader han anstille en nøie Undersøgning over deres Formue, Ff. og Herre, en Middelpunkt, for hvilke alle Folk bøie sig, det i den ganske Verden høistberømte Persiske Monarchies Modtagere, Darii og den tapre Kocroi Efterfølger, den allermeest igiennemskinnende og allerhøieste Schac Nadir, hvis Heste Trin alle Folk maa bringe et Offer; men den allermeest igiennemskinnende Prophetes ringeste Hund." 1) Fredagen er Mahomedanernes ugentlige Hvile Dag, fagesom Søndagen de Kristnes, og Løderdagen Jødernes. og drager dem ind i det Kongelige Skatkammer, sigende: dersom Folket vilde have Mollas eller J mans ", kunde de selv lønne dem; hvad ham angik, saa behøvede han hverken deres Videnskaber eller Bønner, var derfor heller ikke til Sinds at understøtte dem længer i deres Ladhed; dog, dersom de vilde tage Tieneste ved hans Armee, vilde han give hver af dem en passende Belønning efter deres Tapperhed. Saa dristig et Foretagende kunde havt ulykkelige Følger for enhver anden, end Schac=Nadir; men han kunde sikker forlade sig paa sin Armee, som for den største Deel bestod af Sunniter. Vel havde Nadir bekiendt sig til den Sect Chias, men dog holdt nogle for, han i Hiertet var en Sunnit; andre paastode med større Rimelighed, at han slet ingen Religion havde. Han gav virkelig Missionairerne Frihed at prædike den Kristelige Religion i hans Stater, tillod ogsaa alle sine Undersaatter offentlig at sælge Viin. Schac=Nadir begiver sig herpaa til Kasvin, for at lade sig krone; marscherer saa til Jspahan, hvor han nogen Tid opholder sig, for at ruste sig til et Tog, han havde for imod Afganerne og Mogul. I December Maaned 1736, afmarscherer han med en Armee paa 100000 Mand, som endnu blev formeeret ved en Forstærkning af 40000. Afganerne vare vel uddrevne af det Jnderste i Riget, men opholdte dem dog endnu i deres Forskandsninger paa Biergene i Candehar, den yderste og sydligste Provinds i Riget, hvor de bleve understøt 1) Jmans kaldes de almindelige Mahomedanske Lærere eller Præster. stottede af Mogul, som herved handlede imod de Freds=Tractater, der vare imellem begge Kronerne, og havde saaledes først givet Anledning til Krigens Udbrud. Nadir besluttede da at undertvinge Oprørerne og tugte den Mogulske Keiser, fordi han havde understøttet dem. Han havde desuden andre Grunde, som beve gede ham hertil, nemlig Haabet om at formeere sine Skatter, og udvide sit Riges Grænser lige til den Flod Sinde, ved at foreene med den Persiske Kronede 5 Provintser, som laae paa denne Sidde Floden, og stode under Moguul. Ved denne Forening søgte han at skaffe sine Stater rigelig Gotgiørelse for det, som Tyrkerne og Russerne havde frataget dem. Han vilde herved berige Persien, udvide dets Grænser, og forskaffe det sin forrige Anseelse igien, saa at dette Rige, som fra den Tiid af skulde ligesom ved en Formuur blive befæstet af dets vidtudstrakte Grænser, kunde tillige udgjøre eet af de smukkeste Monarchier i Østen. Nadir fandt saa got som ingen Modstand, da han vilde bemægtige sig Moguuls, Stater. Landet stod allevegne aabent, slet forsvaret, og regieret af Mahomed, den nedrigste Fyrste af Verden. Den Persiske Monark skiændte og brændte allevegne, hvor han kom afsted; saa han snarere kunde siges at ødelægge, end at erobre Jndien. Nogle Jndianer søgte at fordrive den Skræk, deres Landsmænd vare satte udi, udspredende til den Ende det Rygte, at Nadir nylig var ihielslagen. Formedelst denne Tidende gribe de til Vaaben om Natten, og nedsable for Fode hvem de fandt af Fienderne, som vare adspredte. Nadir, glad ved at finde saa got et Paaskud til at mætte sin Penge= og Blodgierrig hed, overgiver derfor Dilli, Hovedstaden i Jndostan, til de af Hævngierrighed rasende Soldater. Aldrig har nogen Stad, som er indtaget ved Storm, forsøgt saa store Grusomheder. Perserne adsprede sig overalt i Staden - bryde med Gevalt ind i Huuse og Palaier - brække Moskeerne op - ombringe Qvinder, Børn og gamle Folk - og holde kun op med dette Blodbad, for at give sig i Færd med at plyndre. Guld, Sølv og Ædelsteene, og saa store Rigdomme, som i en langvarig Fred vare her ligesom sammendyngede, blive i eet Øieblik til Rov for de forbittrede og grumme Soldater. Disse Stratenrøvere ende deres Grusomheder med at sætte Jld paa de fornemste Qvarterer i Staden, som derved bleve lagt i Aske. 2000 Mennesker omkomme i dette Nederlag, og Dilli lignede derefter en forfalden Steenhob. Men neppe skulde man troe det, som dog virkelig er sandt, at den grumme og vellystige Nadir, midt under saa grusomme Ødelæggelser, overlader sig ganske til Forlystelser. Paa een gang og i een og den samme Tone gir han Ordre at stikke Staden i Brand, og at anrette et høitidelig Giestebud. Efter at have sat Mahomed paa en blodig Throne, omgivet af Dødninger og Ødelæggelser, vender han tilbage til Jspahan med umaadelig rige Bytter ). Han betiente sig endnu af et hidindtil uhørt Middel at forstørre sine Skatter, ved 1) Efter de nøiagtigste og mindst overdrevne Beregninger, beløb de Rigdomme, som Nadir bragte tilbage fra Jngardien, sig til 1800 Millioner Fransk Myndt (formodentlig Livrer, som endda udgiør over 400 Millioner Rigsdaler.) ved: han vover at beordre Soldaterne til at udlevere ham alt, hvad de havde plyndret i Staden, og de adlyde hans Ordre. Kort: Schac Nadir forholdte sig paa dette heele Tog som Morder og MordBrænder, ja ret som en Svøbe for det menneskelige Kiøn. Forend denne Persiske Monarch foretog sig dette Tog mod den Mogulske Keiser, havde han overdraget Rigets Bestyrelse, i hans Fraværelse, til hans ældste Søn: Risa=Rulii Mira. Denne unge Prints var endnu gierrigere og grummere, end hans Fader. Han forstørrede Paalæggene og skiærpede Straffene. Da i Begyndelsen af Aaret 1739 udbredte sig det Rygte, at den heele Kongelige Armee var forliist, og Kongen selv omkommen i Jndien, troede Risa=Ruli Mirza, eller i det ringeste, lod som han troede, dette Rygte. Det første, han derpaa foretog sig, for at sætte sig fast paa Thronen, var at lade Schac-Chamas, tilligemed alle sine Børn, som sadde fangne, ombringe. Og paa det der skulde ingen blive tilbage af den ulykkelige KongHusseins Familie, svarede han ei engang de Frugtsommelige i Schac-Chamas's Serail. Han lader derefter samle en Mængde kostbare Steene og Perler, for heraf at gjøre sig Kongelige Prydelser. Han hæver store Penge=Summer overalt i Riget. Men denne uforsigtige Forholds=Maade tiente kun til at styrte ham. Da hans Fader var kommen til Persien, misbilliger han strax sin Søns Forhold, og i sær det Nederlag, han havde gjort paa Schae=Chamaa og hans Familie, afsætter ham derfor, og giver Rigets Bestyrelse til sin anden Søn Nafr=Ullah Mira; hvor hvorpaa Nadir igien drager bort at bekrige de oprøriske Folk. Da han kom tilbage fra dette Tog, gav han Ordre at oversætte baade Bibelen og Alkoranen, i det Persiske Sprog. De Europæiske Missionairer, de Jødiske Rabiner og Persiske Mollas arbeidede paa dette store Værk. Saasnart Oversættelserne vare færdige, befaler Schac=Nadir Oversætterne at bringe ham dem. Efterat de vare ham forelæste, skiemtede han over den Kristelige ReligionsHemmeligheder, drev Spot med den Jødiske, og belde baade Mahomed og Ali. Han lader derpaa alle Oversættelserne giemme i en Kasse, sigende derhos, at, dersom Gud vilde unde ham Livet, haabede han, at give Menneskene en langt bedre Religion, end nogen af de hidindtil bekiendte. Jmidlertid lader han dog nogen Tiid efter bekiendtgiøre, at, da han havde befundet den Sunnitiske Troe at være den eneste sande, havde han antaget den, og var det hans Villie, at alle hans Undersaatter skulde følge hans Exempel. Denne Erklæring giorde Porten meget opmærksom: thi den ansaae det som et Sats=Kneb af Schac=Nadir, hvorved han agtede at drage de Folk til sig, som vare af denne Sect, ja endog bane sig Veien til, i Fremtiden at indtage heele Tyrkiet. Det, som end mere bestyrkede denne Tanke, var de store Krigs-Udrustninger som Kongen af Persien gjorde mod Tyrkerne. (Resten følger.)