Aalborg Stiftstidende, 1829-04-11
Om Orientens Anliggender. Vi uddrage af Journal des debats nogle Yttringer over denne vigtige Gienstand, som med det indtrædende Foraar maae erholde en fornyet og forhøiet Jnteresse for de offentlige Blades Læsere. "Vinteren er til Ende og henrunden under Negotiationer. Porten er blevet sit gamle halsstarrige System troe, og fra en vis Synspunct betragtet, har det sidste Feldttog heller ingen Resultater medført, som ligefrem kunde have nødt det til at give Slip derpaa. At see ind i Fremtiden, er hverken Sultanens eller hans Raads Sag. J Tyrkiet er alt grundet paa Fortiden. Det er vist, at Mahmud er en Undtagelse i sit Aarhundrede og i sit Land, men han tilhører dog begge meere eller mindre og han var meere eller mindre Tyrk forinHvorfor skulde det nu begyndende Feldttog ikke ligesaagodt kunne standse nogle Mile Sønden for Balkan, som det forrige standsede nogle Mile Norden for samme, Vil man ikke ved at opoffre nogle Tusinde Mennesker mere, ved at lade en Deel Krigsmaterial i Stikken i Snee og Smuds, ved at offre en Fjerdedeel af begge Hære i Hospitalerne, ved at give Slip paa en 2 eller 3 faste Pladse, ligesaagodt faae fa paa Vinteren til 1830 som man naaede den til 1829. Desuden spiser man jo, trods Dardanellernes Blokade i de sidste 5 Maaneder ligesaagodt i Constantinopel som før og er Brødet end mindre godt, saa er det dog kun lidet dyrere. Paa Ryggen af Kamler reiser Kornet ligesaagodt, som om Bord paa neutrale Fartøier, og befinde ikke Tusinde af ægyptiske Matroser sig paa Hovedstadens Skibsværfter, Begynder ikke Escadren, som er bestemt til Sortehavet, allerede nu sine Evolutioner, Gjorde ikke Mahmud allerede den 10de Februar Lystfarter paa sin Dampbaad? Dette er omtrent, ikke just, hvad man siger (thi man taler kun lidt i Constantinopel) men dog saa omtrent, hvad man tænker, og uagtet den Høilighed og Fiinhed, som man nu saameget roser hos Tyrkerne, klinge Reiseffendis Svar dog ikke mindre trodsige og afgjørende nu end forhen. Stedse pukker han paa Portens uangribelige Rettigheder, paa dens Redelighed, dens Oprigtighed i Forbund, dens samvittighedsfulde Jagttagelse af Tractatater, og giør Fordring paa, at man i Europa med samme Ligegyldighed skal betragte dens indre Anliggender, med hvilken den selv holder sig isoleret fra de europiske Staters Jnteresse. J næsten 3 Aar er dette nu saa aldeles eens, at man 1829 troer at læse det samme, som man læste 1826. Endelig blev man kjed af dette Sprog og Europas tre første Magter vilde ikke længere lade deres Gesandte høre derpaa. Sildigere, da Gesandternes Afreise ikke gjorde Underhandlingerne lettere og da man nødvendigt maatte søge Udgangen af den Labyrint, som den russiske Krig paa eengang ledede ind i, skred endelig een af Magterne nemlig Frankrig, til en hæderlig Udførelse af en Tractat, hvis Bestemmelse uden dette Skridt vilde have været uden Frugter for det Folk, hvis Lænker den skulde løse. Paschaerne i Patras, Modon og Navarin have været føieligere end Reiseffendien og i saa Uger har Grækenland, skjønt inden snævre Grændser, seet sin Uafhængighed hævdet ved franske Tropper. Man kunde have haabet, at dette dristige Coup de main ei vilde have forfeilet sin Virkning paa Sultanens og hans Divans Gemytter. Der kunde dog nu ikke meere være nogen Formodning om de coaliserede Magters Uenighed, i en Sag, om hvilken man paastod, at den var Enhvers Jnterresse lige meget imod, og følgelig maatte føre til Forbundets Opløsning. En nye høitidelig Act var traadt imellem Rusland, Frankrig og England havde taget det befriede Gebeet under deres umiddelbare Beskyttelse. Alt dette kunde have vakt alvorlig Eftertanke i Constantinopel og i det man benyttede dette sandsynlige Jndtryk, havde de Neutrale og nogle directe, men halv officielle Agenter vexelviis i de sidste Maaneder fornyet deres Forestillinger eller Trudsler hos Divanet. Et neppe høfligt Svar var alt, hvad man opnaaede. Men i Henseende til Grækenlands Anerkjendelse er man ikke kommet et Skridt videre, og undtager man, hvad der factisk er fuldbyrdet, saa staae Underhandlingerne nu paa samme Punct, som for Conferentserne i St. Petersborg. Rusland, som ret godt veed, hvad det har at dømme om Tractaterne med Porten, har i denne hele Tid kun stolet paa sig selv, og paa sin egen Omsorg for at forbedre, i et andet Feldttog, Resultaterne af det Foregaaende, som i det mindste vare uden Virkning. Krigens Princip er populair i dets Provindser; Udskrivningen af Mandskab er begyndt i hele Rigets Omfang og nye Hære marschere mod Syden. Et umaadeligt Materiel erstatter de Hjelpemidler, hvis Utilstrækkelighed eller feilagtige Organisation Erfaringen havde viist. Russiske Generaler træde i Stedet for de tydske, Provianterings-Systemmet har erholdt heldige Forandringer og Forbedringer. Den polske Armee er holdt i Aande. Kort! i indeværende Maaneds første skjønne Dage (i hine Egne nemlig) udgyder en Strøm sig paa nye over Sletten og Europa synes endnu dennegang, som et uinterresseret Vidne, stumt og opmærksomt at vente Resultaterne af en Kamp, om hvilken endog de Viseste for et Aar siden maatte troe, at den ikke i 6 Maaneder vilde sætte Verden i Forvirring. Begriber nu vel Porten, under disse store og afgjørende Forhold, sin relative Stilling til Europas andre Magter, det er neppe at antage. Havde den, som Rusland, medens Vinteren reorganiseret sine ved Sygdomme, Hunger og Bajonetter svækkede Batailloner; havde nye og velanlagte Fæstningsværker reist sig omkring de Fæstninger, som den endnu besidder ved Donauen; kunde den af en øvet Flaade love sig Gjenerobringen af den Overlegenhed i Sortehavet, som den har tabt og ikke synes findet at forskaffe sig paa nye; kunde Disciplinen, støttet paa religiens Enthusiasme, omskabe dens Soldater til ligesaa gode Modstandere imod det europæiske Jnfanterie i aaben. Mark, som de næsten vise sig overlegne bag Mure; med eet Ord, kunde Mahmud denne Gang i Spidsen, af Hjelpemidler, som han, medens Vaabenhvilen, havde fordobblet, bryde op fra sin Leier ved Tschiflik imod de russiske Colonner; vandrede, som hos hans Forfædre, Skrækken foran ham ind i de Christnes Geleder, saa vilde Porten kunne støtte sig paa Europas Politik, og da vilde den snart finde sande Al er ulykkeligviis. kun den, der grunder sig paa Jnterresse. Alt, hvad ikke var med Rusland, vilde da være imod det, og paa denne Maade vilde Tingenes almindelige Stilling snart opklare sig. (Fortsættes.)