Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1834-11-03
Spanien. Beretningerne om Tilstanden i det nordlige Spanien ere denne Gang mindre beroligende. Saaledes har Ju mala Carregui den 12 Octbr. med 6 Batailloner og sit Rytterie vovet at gaae over Ebro-Floden ovenfor Logrono. Dog tilføies, at Orao og Lopez næste Dag rykkede ham imøde over Logrono til Sesma, og da denne Stad endnu ligger i Navarra, vil Journal des Debats deraf drage den Slutning, at sumala, efter en mislykket Expedition til Gammel-Castilien, for at forene sig med Merino og udbrede Jnsurrektionen paa begge Ebros Bredder, atter har maattet trække sig tilbage over Floden. En anden heller ikke synderlig opmuntrende Tidende er, at General Lorenzos Fortropper, bestaaende af 600 Md., skulle være omringede af Zumala ved Abarzuza og tagne tilfange, og at Lorenzo i en paafølgende Træfning efterlod 1000 Dræbte og Saarede paa Valpladsen. Paa sin Retirade lagde han Flækken Abarzuza i Aske. Et i Lyon udkommende carlistisk Blad lader endog Halvdelen af Lorenzos Tropper være gaaet over til Carlisterne og Seierherren være i fuld Marsch mod Saragossa. Den Madrider Hoftidende af 16 Octbr. melder blot, at General Lorenzo var ifærd med Hærens nye Organisation ved Pampelona og at General Cordova den 8 Octbr. var opbrudt med sin Afdeling til Los Arcos, hvor Zumala befandt sig med sit Hovedkorps. Fremdeles omtales Osmas, Lopez's og Døyles Bevægelser, forat konvoyere Vaaben= og Munitions=Transporter til Pampelona. Dog, næste Dag omtaler Hoftidenden ogsaa Zu mala-Carrequis Overgang over Ebro, hvilken Flod han gede. passerede den 11te og kastede Oberst Amors Forposter tilbage; men gik den 12te atter ved la Bastida over paa den venstre Bred, hvorfra han tog Veien til de navarresiske Bjerge. Saavel Cordova som Amor vare siden marscherede til Haro, hvor Zumala ikke fandt det raadeligt at angribe dem. Mina udtrækker sin Afreise til Armeen vel langt og vides endnu ikke at have forladt Cambo, skjøndt han skal være saa vel, at han gjør to Ridetoure daglig. For Resten meldes selv i Moniteuren, at de ved Dronningens Hær forventede Forstærkninger ere ankomne til Vittoria. Det franske Militair i Pau ventede ogsaa hvert Øieblik befaling til at rykke Grændsen nærmere, i hvad Hensigt siges ikke; men vist er det, at Carlisterne, Trods alle Forbud, daglig faae Tilførsel herfra baade af Vaaben og Munition. Med Brænden og Skjænden i Krigsegnen gaaer det den vante Gang, om der ogsaa undertiden løber en Fabel i med. Saaledes skal den skudte Præsident i den carlistiske Junta, Præsten Echeverria, være kommet paa Benene igjen. Men i Guipuscoa har Juntan hævnet sig paa General Rodil ved at lade to ham tilhørende Huse og en til 10,000 Piastre vurderet Fabrikbygning stikke i Brand. Lorenzo skal have antaget mildere Forholdsregler og udlovet en Belønning til hver Carlist, som indfinder sig ved Forposterne med sine Vaaben. Mindre galante vise Jnsurgenterne sig, selv imod Damerne, hvoraf de have beholdt nogle hundrede som Gidsler for de af Dronningens Tilhængere, der ere flygtede til Frankerig og skudt en sengeliggende Mand, fordi 2 af hans Sønner tjene under Dronningens Frivillige!! Det skal være lykkedes General Llander at adsplitte næsten, samtlige cataloniske Vander; ogsaa har Generalkapitainen i Gammel-Castilien, Manso, slaaet Jnsurgenterne ved Pancorbo; men som Tidenden fra Saragossa udviser, har der viist sig anseelige Carlist-Bander i Arragonien, hvor de have overfaldet Calahorra og forøvet store Grusomheder i denne rige Stad.