JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1841-05-28
Rask har i "Dagen" ganske underskrevet "Fædrelandets" Mening: at han i Aandernes Rige er en Skolefux i Sinkelectien. Desuagtet maae vi protestere imod, at Publicum troer det; thi Rask samt hans Venner Trojel & Nielsen, ansee vi itte i mindste Maade for at være Skolefuxer i Aandernes Rige, da de slet ikke ere komne ind i bemeldte Rige. Nei, deres Rige er af denne Verden, og "Alt hvad der er af denne Verden, er af det Onde." Vi have endogsaa hørt yttre, at ovennævnte tre Herrer meget ivrigt skulle aspirere til de første ledige Hofjunkerposter; dog for Sandheden heraf kunne vi ingenlunde indestaae, ligesaalidt som for det Rygte, at især Førstnævnte endogsaa skulde nære Haab om at blive ophøiet i Adelstanden under Navn af "Morskabslæsning for Almuen."
Corsaren, 1841-05-28
Ved at omtale de mange Paaseilinger, der i saa kort Tid have fundet Sted, har det naturligviis ingenlunde været vor Agt, at ville kaste en Skygge paa hele Marinen for den Uforsigtigheds Skyld, hvori Enkelte i den have gjort sig skyldige. Vi kunne imidlertid ikke nægte, at vi nu begynde at fatte Mistillid til den hele Marine; thi, om det saa er det kongelige Dampskib, har det nu faaet Paaseilings-Rykker og løb i Søndags udenfor selve Toldboden paa en Pæl. Men, da det havde en kongelig Person ombord, agerede det fornem og stødte med Agterdelen, hvorfor det, formodentlig af samme Grund viste sig høimodig og skaanede Pælen ved at lade sin egen Folle modtage Stødet. - Selv de, der ere meest tilbøielige til at see gjennem Fingre med saadanne Ting, have derved faaet en Skræk i Blodet, og "Dagen" opfordrer i denne Anledning i et Vers Linieskibet "Christian den Ottende" til, paa sin forestaaende Tour at "fare varligt frem."
Corsaren, 1841-05-28
Grosserer Nathanson forsvarer sig imod alle Anter over hans Blad paa samme Maade, som Mohren møder Fiesko's Tvivl om hans Redelighed, med: "Herr! Jch bin cin ehrlicher Mann." - "Fædrelandet" har sagt, at den udenlandske Politik i "Berlingske-Tidende" er slet redigeret, og Hr. Nathanson svarer: Jeg redigerer mit Blad godt! Jeg redigerer mit Blad godt! - Naar han gjentager dette meget ofte og meget høit, og naar Jngen modsiger ham, tør vi nok forsikkre, at man tilsidst vil troe ham.
Corsaren, 1841-05-28
Foruden de ordinaire Billetter er denne Gang Brev til Hr. Guillaume. Hr. Adolph ville behage at opgive, gjennem hvilken Boglade han ønsker Svar, da vi ikke kunne correspondere med ham gjennem Fodpostcontoiret.
Corsaren, 1841-06-04
Charivari. Da det kun gaaer fjeldent paa, at Adresseavisen opvarter med gode Digte, bør Publicums Opmærksomhed unægtelig henledes paa et i samme for et Par Dage siden indeholdt Lykønstningsdigt i Anledning af Deres Majestæters Bryllupsfest. Aldrig har der vistnok i nogle faa Vers været indeholdt saa skjønne Lignelser og saa herlige Sandheder som i disse. Hvilten Lophøiet og findrig Tanke er det for Ex, ikke, at "Kongens Borg er et Mønster for hver Bolig"? (J Parenthes ville vi heraf tage Anledning til at bemærke, at Digtets Forfatter vistnok er en Bygmester). Hvor glædeligt er det ikke - især for dem, som ikke kjende ham - at erfare, at "vor Kronprinds ligner Vaaren som ny født i Lunden"! Dog endnu skjønnere er det, at vor elskede Konge forestilles "at drikke Haab i Bønnen." Vi have imod dette sidste kun at bemærke, at Lignelsen havde været mere træffende, hvis der havde staaet: "spise Haab i Bønnen"; thi man drikker ikke Haabet, man spiser det.
Corsaren, 1841-06-04
Asylscene. (Nogle Børn ere forsamlede i Asylgaarden og lege). Christopher. Hør! lad os nu engang Allesammen lege Konge. De øvrige Børn. - Aa - - - - aa ja Konge!! Christ. - Men hvem skal nu først være Konge. De øv. B. - Jegl jeg! jeg! jeg! Christ. - Nei, hør veed J hvad: nu vil jeg først være Konge, saa kan J Andre blive det siden. Orla. - Ja vist, Christopher skal være Konge! Der har Du en deilig Hat af en Avis til Krone, og denne Palmegreen, see det kan jo være Dit Scepter. Christ. - Mange Tak. Hør! nu lege vi da, at Du Orla og Du Baldrian, at J ere mine Generaler, og at J giør saa grueligt meget af mig fordi jeg gjør Alt hvad J vil; men saa bliver J vrede, og saa kalder jeg paa Peer og Carl, og saa kommer vi op at slaaes. Orla. - Nei! det er noget kjedeligt noget - hvorfor skal vi nu op at slaaes? Du kan jo ligesaagodt regjere godt og ordentlig. Valdrian. Aa -- aa ja!! Peer og Carl. - Rei, vi vil hellere slaaes. Christ. - Ja vist, vi vil siaaes et Lile Peer, vil Du ikke laane mig Dit Spanskrør istedetfor denne Green, for det er en kjedelig een at hal i Haanden? Peer. - J0, men saa vil jeg ogsaa være Konge efter Dig. Christ. - Ja det skal Du nok blive - og nu ville vi slaaes! (river Hatten af og raaber "Hurra)". Orla og Baldrian. - Nu, naar det endelig skal være, saa ere vi med (møge Ærmerne op. De slaaes).
Corsaren, 1841-06-04
Boghandler Salomon har nylig averteret endeel Bøger til Salg "til meget nedsatte Priser," hvoriblandt ogsaa F. Münters "Undersøgelse om de danske Ridderordeners Oprindelse." Hvad de danske Ridderordener selv angaaer, da har man som bekjendt allerede længe kunnet erholde dem "til meget nedsatte Priser" - hos Guldsmedene.
Corsaren, 1841-06-04
J Anledning af at Cancelliet har beordret Tiltale saavel imod "Fædrelandet" Redacteur som dets Redactionssecretair - hvoraf sees, at den imod "Corfaren" for kort Tid siden brugte Adfærd ikke skal være et enkeltstaaende Factum men Begyndelsen til en principmæssig Virken imod Pressen - troer "Corfaren" at burde bekjendtgjøre, at dens nuværende Redacieur saavel er sin egen Redactionssecretair som og sin egen Bogholder, Kasserer, Copist, Kammerskriver, Extraskriver o. s. v., saa at man i paakommende Tilfælde ikke behøver at uleilige sig med at tiltale Andre end ham selv for alle disse Forretningers Skyld.
Corsaren, 1841-06-04
v. Scholten, Kongens høitbetroede Mand, Nationens Yndling, Ridder, Gud veed af hvad og hvormeget, forresten Generalgouverneur over de danske Eilande i Vestindien og Slave-Emancipationens ivrigste og redeligste Ven - har faaet Vand i Hovedet! -- Græd nu ikke, kjære Læser; thi det er ikke ham, det er kun hans Büste. En af Tagrenderne paa Christiansborg Slot har nemlig dreiet sig saaledes, at Vandet uafladeligt, NB. naar det er Regnveir, dryppes lige ned paa dens Jsse. Er det ikke en forunderlig Jroni af Skjæbnen? Er det ikke, ligesom om den ved v. Scholten vil agere Gjendøber og stadig tilraaber ham: "Du er ikke bleven en rigtig Christen ved Din første Daab; Du maa døbes mere." Og saa lader denne ironiske Skjæbne sig ikke nøie med at døbe ham een Gang for alle, men fornyer sig Værk hvert Øieblit, som om dette i Virkeligheden var nødvendigt!
Corsaren, 1841-06-04
De Bidrag, som vi ikke kunne benytte, og de Jndfald, som vi have benyttet, have vi hidtil hæftet i en Kurv for ved hver Uges Slutning at brænde dem. J den sidste Tid har det imidlertid flere Gange hændt sig, at Kurven næsten var tom paa Autodafsdagen, hvilket vi ikke have kunnet fatte Grunden til, før vi nylig opmærksomt gjennemlæste "Portefeuillen" og saae, mærkeligt nok, at de (som vi formode gjennem en underjordisk Kanal; thi tyvte "Portescuillen" ville vi ikke) vare løbne deri og der endog - saa stor er Verdens Utaknemlighed - ere blevne brugte imod os.
Corsaren, 1841-06-04
"Frihedens Træ skal vandes med Blod." Her lade vi først Plads staae aaben, for at Vedkommende kunne faae Tid til at korse sig over Pressens Udskeielser, over dens vilde og blodtørstige Tendents og over den mageløse Frækhed som navnlig vi have opnaaet ved at turde sige: "Frihedens Træ skal vandes med Blod", hvilket naturligviis ikke kan være Andet end en Opfordring til Opror, Mord, Blodbad, Blodtørst, Blodhundeskab o. s. v. indenfor det fredelige Danmarks Grændser. Saasnart disse Folk have lamenteret tilstrækkeligt, bedes de at læse videre, hvor de da til deres store Glæde skulle erfare, deels at vi umulig kunne sigte til Danmark, og deels at det ikke er Adelens, Aristocraternes og høie Personers Blod, som vi mene skal vande Frihedens Træ, men at dette lader sig nøie med Folkets Blod. Men større Jndrømmelser faae de heller ikke af os. Vi ere nu engang komne i det slemme Humeur, vi slaae ikke en Hvid af, vi forlange Blod. Blod skal væde Frihedstræets (ikke Ex. Præst Fabers Frihedstræes) spæde Skud, for det voxer frem og sætter Grene og Blade, i hvis Skygger Folket kan boe med Lykke, og det skal være Folkets Blod. Dette er den Forbandelse, som er udsagt over Folket, fordi det engang foragtede Friheden, at det med sit Blod skal væde Træets unge Spire, med Angerens, Smertens og Savnets Blod - at det skal græde Blod. Vi gjøre nu atter en Pause, for at hine Folk kunne faae Tid til at tænke: "Aa, slippe vi for saa godt Kjøb? Kan Frihedens Træ nøies med saadan Væde? Og spirer det ikke frem, for denne har udgydt sig over det? Da har det jo, i Sandhed, ingen Nød med Fribedens Fremblomstren, da skal det nok blive fri for at komme frem. - Græde Blod! Gid vi eiede alle de Penge, som der kunde presses ud af Folket, før det græder Blod, og gid vi havde Fordelen af alle de Byrder, det kunde bære, for det kommer saa vidt!" Ak! J gode Folk! I ere nu ligesaa sanguinske i Eders Glæde, som J for vare choleriske i Eders Vrede. J stole paa, at Blodtaarerne først komme, naar de almindelige klare Taarer ere udtorrede, ligesom hiin døende Moder først diede sit Barn med Blod, da Livets Kilde var udtømt i hendes Bryst; men J tage feil. Denne Blodgræden er en Sygdom eller hvad J ville kalde det, som undertiden kommer meget pludselig, ja som kan komme endog over det sloveste og søvnigste Folk ved et eneste Ord, der viser det, at det er forladt og skuffet: at det i Aar og Dage har haabet og troet paa svigefulde men skjønne Ord, at dets Tillid blev lønnet med Falskhed, dets Kjærlighed med kold Egoisme, dets Opoffrelse med Foragt, dets Arbeide og Kummer med Ligegyldighed og Fornemhed; at Andre have nydt i Vellyst, naar det savnede ved sit Bord, at Andre have ødslet med Guld, som var udpresset af det. Da græder Folket Blod, da hjælpe Gud den, som var Skyld i disse Taarer, da vandes Frihedstræet med Blod!
Corsaren, 1841-06-04
Literaire Anmeldelser. (Som Overskrift over de følgende Artikler burde vi maaskee egentlig bruge den Titel, Glassbrenner gav endeel af sine Afhandlinger, nemlig: "Kritische Scherze über ausgezeichnet schlechte literarische Erzeugnisse", for at forberede Læseren paa, at han kun vil møde Daddel; thi vi risikere ellers, at man vil sige: "Herregud! den "Corsar" river dog altid ned." Men Herregud! Er det Piets Skyld, at flere uskjønne Gjenstande paa eengang frembyde sig for dets Blik?)
Corsaren, 1841-06-04
III. Den gammel-danske Riimkrønike, 10de Udgave, afskreven og besørget ved C. S. Ley, theologist Student. Om denne Krønike selv er naturligviis Intet at sige, hvorimod vi gjøre opmærksom paa Hr. Ley's Fortale, der begynder saaledes: "Vi Danske har jo vores eiet Moersmaal, og saa maa vi da ogsaa ha vores eien Moer Allesammen," og i hvilken Maneer han bogstaverer hele Veien igjennem. Dersom Hr. Ley ikke har havt til Hensigt at erhverve sig en herostratisk Berømthed ved saaledes at ødelægge Modersmaalet, saa maa man undre sig over, at et fornuftigt Menneske kan falde paa at skrive saaledes. Men - maaskee Hr. Ley slet ikke er fornuftig.
Corsaren, 1840-11-20
Nyhedsartikler m. M. (Jernbaner). Der er i disse Dage blevet gjort Forslag til Anlæggelsen af en Jernbane imellem Kjøbenhavn og Roeskilde; men den Plan behager os ikke, dog ingenlunde, fordi vi ikke ynde Jernbaner, men fordi vi mene, at man bør begynde med det Smaa, før man tager fat paa det Store, at man bor tage det Nødvendige, før man tager det mindre Nødvendige. Der er nemlig Steder, hvor Jernbaner ere langt meere nødvendige end imellem Roeskilde og Kjøbenhavn. Saaledes mene vi, at man først burde anlægge en Jernbane i Gangene i Cancellibygningen. især imellem Contoiret for Ansøgningers Modtagelse og det for deres Afgjørelse, hvorved man navnlig ikke burde glemme den Side, som indtages af GeneralToldkammeret. Fremdeles bor man ustridig ved Anlæggelsen af Jernbaner som ved alle andre gavnlige Foretagender først tage Hensyn til Kongehusets Betvemmeligheder. Der er nu Slottene Amalienborg, Sorgenfri, Frederiksborg, Pløen o. s. v.; i alle disse findes - ved en underlig Ufuldkommenhed i Bygningskunsten - Kjøkkenerne temmelig afsondrede fra Spiseværelserne, disse igjen fra Sovekamrene o. s. v. hvorfor ikke her gjøre Forsøg med smaae Jernbaner? - Endnu er der utallige andre Steder, hvor Jernbaner uden stor Bekostning kunde anlægges til overordentlig Nytte, og vi haabe derfor, at man ret samvittighedsfuldt vil overveie Alt herhen hørende, før man tager nogen endelig Beslutning i denne Sag.
Corsaren, 1841-06-04
J sin Artikel, "Tidernes Tegn", hvoraf vi nu have faaet 1de Afdeling, har "Dagens" reent glemt at omtale eet Tegn, nemlig: at et Blad, som den selv, trods sit Privilegium ikke kan bestaae uden Regjeringens Understøttelse. Til hvilken Klasse Tegn mon den henregner dette, til de gode eller de onde?
Corsaren, 1841-06-04
Blodtørst hos "Dagen". Som Exempel paa, hvormeget de Conservative overgaae endog os Republicanere i Blodtørst, saasnart Talen er om Mennester i en constitutionel Stat, tjener følgende Yttring af "Dagen" No. 123 angaaende en Dampvogn, der væltede i Nærheden af Bourdcaux: "Dette Tilfælde fik ikke værre Følger, end at af de 8 Personer, som vare paa Vognen, 7 ikke tog nogen Skade." - "Dagen" havde naturligviis gjerne seet, at alle Passagererne ligesom den 8de havde ligget livløse paa Jorden; thi saa havde der dog været 8 aconstitutionelle Skrig. halser færre i Verden. Det Eneste, hvormed "Dagen" kan afvælte beskyldningen for Blodtørst er den Forsikkring, at den har meent noget ganske Andet, og at tun Sproget har været uheldigt. Dette ville vi endda ikke være saa utilbøielige til at troe, i Betragtning af "Dagens" øvrige Sprog, navnlig af følgende Sætning i dens No. 122. "De vide Rumme kunde langtfra rumme Alle, der begjærede Adgang." Der er i denne Sætning ikke alene sørget for Vellyden ved to Gange at bruge Ordet "Rumme"; men det ene "Rumme" er endog anskaffet fra Nyt af og kunde passende kaldes den "Dagenske" Pluralis af Ordet Rum.
Corsaren, 1841-06-04
Jeg var igaar inde paa den kongelige Ridebane, og ved Synet af de mange Heste der kom jeg til at tænke paa Redacteurerne af Aalborg- og Aarhuus-Aviser. Det faldt mig nemlig ind, at der er et Ordsprog som siger: Han lyver saa stærkt, som en Hest kan rendes, og saa faldt det mig tillige ind, at det kunde være interessant at see, hvo der lyver stærtest, enten Aalborg-Avis eller Aarhuus-Avis. Nogle tilkjende rigtignok ubetinget den sidstnævnte Palmen; men det er udentvivl, fordi den har Renommeet fra gamle Tider, og fordi de ikke ret kjende dens Concurrent. De skulde dog ret betragte disse Aviser og see den Virtuostet, de have opnaaet i Lyvekunsten (der naturligviis er en af de frie Kunster og altsaa den ottende). Snart slaae de en Mand ihiel Aaret før hans virkelige Død, snart lade de et Fyrtaarn blive tændt midt inde i Landet, snart lade de "Amor og Psyche" blive opført her paa Scenen, snart have de den 12te Correspondents-Efterretninger herfra af 11te om Ting, der passere den 13de o. s. v. Men det Bedste er dog deres Polemik, hvori de tillyve sig Forfatterskabet til hinandens Løgne, og det Allerbedste er, at de endog lyve for sig selv og troe, at de sige Sandt.
Corsaren, 1841-06-04
J et Brev, som vi have modtaget fra en vis jydsk Kjøbstad, findes blandt Andet følgende Efterretning: "Paa en for kort Tid siden afholdt Generalforsamling i vor Klub blev der stemt over, om man skulde holde "Fædrelandet" eller "Kjøbenhavnsposten" (da nemlig pecuniaire Hensyn gjorde en Jndstrænkning af Bladene tilraadelig). Et Medlem (Byens Rector) stemte for at beholde "Kjøbenhavnsposten" hvilket han motiverede med den bemærkning, gat af to Onder burde man vælge det mindste." Forsamlingen var imidlertid saa ugalant, at tage saa liden Notits heraf, at den valgte det efter hans Formening større Onde: "Fædrelandet."
Corsaren, 1841-06-04
Maifesten i Rudkjøbing. Præsidiet udstedte Jndbydelse - Præsidiet tilbagekaldte Jndbydelsen. 25 á 30 Mennesker fra By og Land spiste til Middag paa Gjestgivergaarden. Salen der var festlig smykket af den nylig beskikkede Stadsmusicus. Herlige Syn! danske Bøgetoppe og danske Flag! Men med Veemod maatte man see den dybere Jdee, Manden havde lagt i sit Kunstværk. Det var hjerteskjærende at see "den 28 Mai" hængt mellem 2 Træer udenfor Døren, som svævende i en Galge.
Corsaren, 1841-06-04
Theatret. Der klages i disse Dage over, at det er saa trykfende varmt i Theatret, baade formedelst Luftens Temperatur og formedelst Publicums Talrighed, medens man i Vinter af begge de modsatte Grunde saa tidt maatte fryse. Men, Herregud! Hvorfor lader man da ikke Directionen vælge Stykkerne om Sommeren og Skuespillerne gjøre det om Vinteren - saa indtræder jo det rette Forhold.
Corsaren, 1841-06-11
Charivari. Gaade. Hvo er størst, lille P- eller store C-? Opløsning. Det er lille P-; thi han har store C i Lommen.
Corsaren, 1841-06-11
Den 28de Mai var Danmarks Haab paa Christiansø. NB. "Danmarks Haab" det er Kronprindsen. - Ved samme Leilighed forkyndte han Dr. Dampe Befrielse fra Fængslet paa Klippeøen, imod at han bliver sat under Politi-Opsigt paa Bornholm. - Om denne Foranstaltning have vi hørt Folk sige, at den skaffer Regjeringen en dobbelt Fordeel: Den faaer Navn af at være naadig og - vinder Plads.
Corsaren, 1840-11-20
Vi have efter "Dagen" Nr. 258 en høist vigtig Efterretning at bringe vore Læsere: Istedetfor Balparéer skal der ved Hoffet for Fremtiden afholdes Hofballer, hvorved ikke alene umaadelige Besparelser ville bevirkes, men ogsaa mange andre - især moralske - Fordele opnaaes. Vi kunne ikke meddele denne høist glædelige Efterretning uden at erindre os de udødelige Fortjenester, som vor allernaaadigste Majestæts høisalige Forgjænger paa den norste Throne, Kong Olaf Kyrre, indlagde sig med Hensyn til Sædernes Forbedring ved vise Love imod Yppighed og Pragt, og tolke vor inderligste Glæde over, at vor ophøiede Monark ikke vil staae tilbage for ham, men ogsaa paa denne Maade erhverve signet uvisneligt Blad i Historien, en eviggrøn Krands om sit Navneciffer og .... og ... Navnetræk.
Corsaren, 1841-06-11
Kjøbenhavnsposten omtaler i en Række af Artikler "Hertugdommernes Klagepuncter", hvoriblandt navnlig Rescriptet af 15de December 1838, der formener Jndvaanerne Retten til at samle sig for at petitionere til Stænderne eller til Kongen. "Hertugdømmernes Beboere," hedder det, "som see, at vi Danske ere i Besiddelse af denne Ret, ønske ivrigt, at Uligheden imellem dem og os snarest maa blive hævet." - Efter vor Formening behøve de ikke at længes saa stærkt. Uligheden hæves maaskee, før de vente, og - før vi ønske det.
Corsaren, 1841-06-11
En Samtale. A. Hvad troer Du, vil skee i Aaret 1842? B. Det Samme som i 1841. A. Og hvad da i Aaret 1843. B. Det Samme som i 1842. A. Men tilsidst da? B. Enten noget forskrækkelig gammelt eller noget forskrækkelig nyt.
Corsaren, 1841-06-11
Vore Læsere kjende formodentlig den af os tidligere omtalte Hr. Folket, og det vil maaskee interes- sere dem, igjen at høre Lidt fra ham. - Han har saamæn i denne Tid lagt alle andre Planer og Speculationer paa Hylden og tænker kun paa Stadsen, der skal finde Sted, naar Kronprindsen kommer hjem med sin Brud; thi, uden at han selv veed hvorfor, ynder han allerede den nye Prindsesse og synes nok om, at der gjøres lidt Stads for hende. Hver Dag sender han nogle af sit Huustyende eller og sine Børn ned paa Slotspladsen for at see efter, hvor vidt det er rykket frem med Arbeidet der, og navnlig for at opdage, om Skipperne under Børsen ere tagne bort; thi det, mener han, vil være det sikkreste Tegn paa, at Dampskibet snart kommer. - Han agter med sin Familie at gaae omkring og see paa hele Stadsen, undtagen Balparset; thi, da han er en simpel Mand, kan han ikke blive indbuden, ubuden vil han ikke gaae med, og udenfor vil han ikke gjerne staae, hvortil endnu kommer, at han ikke godt kan lide Balpareer. Skulde det imidlertid blive saa pragtfuldt, at alle Naboer og Gjenboer komme til ham og tale om den uhyre Stads, og om de mange Penge o. s. v., da bliver han dog vist ærgerlig og overtræder sin Beslutning og gaaer saa ud paa Gader og Torve, og gjør sig ogsaa lidt lystig, og Andet mangler der ikke, for at det Hele kan blive et rigtig deiligt Bryllupsgilde.
Corsaren, 1841-06-11
Spørgsmaal: Hvad er en Carillon? Svar: Et Jnstrument, som spilles af en Klokker.
Corsaren, 1841-06-11
Hver Morgen afgaaer herfra Byen til Sorgenfri en Omnibus fuld af - Supplikanter. Om Aftenen komme de tilbage, for - næste Morgen at tage ud igjen.
Corsaren, 1841-06-11
Pastor Visby har, som bekjendt, i et lille Værk beviist, at vor nuværende Konges og Dronnings Navne danne Ordet "kjær", og man siger, at han for Tiden har et nyt Værk under Arbeide, hvori han vil bevise at vor unge Kronprindsesses Navn Caroline Charlotte Mariane ogsaa danner Ordet "kjær". Nogle troe, at dette vil falde ham vanskeligt, hvorimod vi troe, at siden det er lykkedes ham at bevise det Første, vil han sagtens kunne bevise dette.
Corsaren, 1841-06-11
Jllumination. (En Sprogbemærkning). Almuen burde dog virkelig vænne sig af med at udtale dette Ord som: Jllemination, fordi det derved faaer en ganske anden Betydning end den rigtige. Undersøger man nemlig sidstnævnte Ord etymologisk, saa finder man, at det er sammensat af Stavelsen "ille", der naturligviis er en fordærvet Udtale af "ilde", ɔː daarlig, slet, misfornøiet, og "Mination", der kommer af minæ ɔː Miner, og at det altsaa betyder en Foranstaltning, hvorved man gjør daarlige eller misfornøiede Miner. Men, selv om en Jllumination finder Sted paa befaling eller arrangeres uden at være rigtig hjertelig meent, er denne Udtale urigtig; thi man bør jo just gjøre "gode Miner til slet Spil." Da det nu desuden er yderst sjelden, at der skeer en almindelig Jllumination i en By, undtagen naar Alle ere glade o: i saadanne Tilfælde, hvor noget ægte Folkeligt, noget for Nationens Frihed og Lytte særdeles Vigtigt er skeet, saa sees det altsaa, at der er al mulig Grund for Almuen til at forandre en sin Udtale af Ordet hvortil den jo i disse Dage har passende Anledning, hvad enten man nu høitideligholder (eller naar dette læses, har høitideligholdt) "Festen i Strelitz" ved at illuminere eller - ved at lade det være.
Corsaren, 1840-11-20
Annonce. Med dette Nummer begynder den regelmæssige ugentlige Udgivelse af "Corsaren." J Henhold til Annoncen i forrige Nr. er Prisen fastsat til 6 sk pr. Nr. for Abonnenter (8 sk. naar Tegning medfølger), men for Ikke-Abonnenter det Dobbelte. Subskription modtages hos de nedenanførte Herrer Commissionairer. Til Dhrr Forfattere, hvis Meddelelser ere blevne benyttede i dette Nr., ere Breve indlagte i de vedkommende Boglader. De Bidrag som "Corsaren" ikke har Brug for, skulle for Fremtiden nogen Tid efter Modtagelsen blive tilbageleverede til den Boglade, hvorfra de ere modtagne. Af Corsaren Nr. 1 er 2det Oplag udkommet.
Corsaren, 1841-06-11
II. "Sypigen og Frøkenen" og "Jnterimspoliticommissairen". (arrangeret af Hr. Påtges.) Det første er et fransk Lystspil, som - næsten alle de øvrige franske Lystspil. Repertoiret vil ikke vinde ved, at det bliver henlagt, og ikke tabe ved, at det bliver optaget, eller omvendt - ganske som man vil. Det andet - jo mindre vi tale derom, desto bedre. Jmellem disse to Stykker udførtes af Hr. Hoppe og Jfr. Fieldsted en af Førstnævnte componeret pas de deux, der erholdt (og fortjente) gjentagne enthousiastiske bifaldsyttringer. Jfr. Fjeldsted især dandsede, som om det gjaldt at beseire en fremmed Rivalinde; - men vi maae sige Jfr. Fjeldsted den Compliment, at dertil behøver hun ikke at anstrænge sig stærkt. *) Contrarecension: "Kjøbenhavnspostens" Criticus, Hr. 14, siger, at Hr. Nielsen var usikker i sin Rolle, ja saa usikker, at derved lagdes "en Tømme paa hans vildeste Lidenskaber." Men hos Glocester skulde ingen vilde Lidenskaber fremtræde; der skal netop være lagt Tømme paa dem: han er en Slyngel, der veed at beherske sig selv. Det er altsaa Hr. 14, som ved denne Leilighed er usikker i sin Rolle.
Corsaren, 1841-06-11
J Tirsdags begyndte Hestevæddeløbene paa Nørrefælled og bivaanedes af Hs. M. Kongen. Denne Gang maatte dog "Berlingske Tidende" lade være at bruge sin gamle Sætning ved Kongens Toure: "Festen begunstigedes af det skjønneste Veir"!