Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-05-02
Man gjorde det paa Kongressen i Wien til et europæisk National-Anliggende at faae Negerhandelen almindeligt afskaffet; men forgiæves søgde den tappre Sidney Smidt at drive det igiennem, at et almindeligt Tog bliver foretaget imod disse Søerøvere; man vil nu faae at see hvilket Jndtryk at Wilberforre kan giøre paa det engelske Parlament ved sin Beslutning der at vilde tale imod dette Onde; kunde han bevæge den engelske Regiering til at modsætte sig det med Kraft, saa vilde med det samme den Beskyldning reent bortfalde, som man formodentlig uden Grund har gjort den: at den arbeider mod Negerhandelen, fordi dens Colonier ere i Flor og trænge ikke til den, imedens de andre Staters Colonier ikke igien kunne reise sig uden den, og at den derimod taaler og endog begunstiger de barbariske Magters Søerøverier, fordi det falder Engelland lettere at beskytte sin Handel i Middelhavet de øvrige Nationer deres. Greven af Chatauebriand har allerede i den Anledning holdet en Tale i Pairernes Kammer i Paris og opmuntret til et Korstog mod Søerøverne, som nu insultere Frankerigs Kyster; Kammeret har besluttet at tage Sagen i Overveielse. Ogsaa har Sidney Smith udvirket saameget hos det østerrigske Cabinet, at det har formaaet Storsultanen at sende Achmet Aga til Deien af Algier, som har tilveiebragt 3 østerrigske, og 5 græske Fangers Løsladelse. Krug i sit i Aar udgivne Skrift, om den hellige Alliance og en Professor i Lübeck, som i Fior skrev en Bog om Søerøverne i Middelhavet og deres Ødelæggelse, har talt med Kraft mod denne Søe= og Kystplage; men Freden er et saa kjært og forønsket Gode og de fleeste europæiske Nationers Finanzer saa slette; eller deres indvortes Forfatning endnu saa usikker, saa at det vel ikke er saasnart at tænke paa, at et saadant velgiørende Korstog bliver udført. De europæiske Magter heilpe sig imidlertid, som de kan; de mindre afvexle med at true og med at betale Tribut. Østerrig dækker sit Flag ved sin Jndflydelse hos den tyrkiske Keiser, hvis Bistand Barbareskerne ei kunne undvære; Nordamerikanerne har skaffet sig Roe paa Havet med Vaabenmagt; og ved CommodoreDecaturs Tapperhed, som er blevet derfor saa elsket af sit patriotiske Folk, at alle nye Moder i Amerika nu benævnes efter ham. Engellæderne allene seile uforstyrrede ved den Frygt deres Søemagt opvækker. Skulde Negerstaterne paa Domingo komme i Flor og kunde de blive indbyrdes enige, saa kunde den nye Verdens Deel ogsaa have Udsigt til at faae sine Barbaresker, saavel som de gamle; men de tre Chefer, Christoph, Philip Dos og Pethion leve i uophørlig Strid med hinanden; den sidste af disse, Mulatternes Anfører, som efter Waltons Beretninger og Domingo skal være en Mand af en blid Characteer og et indtagende Udvortes, har nyelig været i Fare for at blive myrdet; men den mod ham stiftede Sammenrottelse blev opdaget; Capt. Flood, som for kort Tid siden er kommot fra Port au Prince, skildrer ham som en Tyrann, som holder det ham undergivne Folk under et Jernaag. – Begge Husene, i den nordamerikanske Congres har endelig givet deres Samtykke til den imellem Engelland og Amerika sluttede Handelstractat, forresten beskiæftigerCongressen sig med Oprettelsen af en National Banke med en Grundcapital paa 35 Millioner Dollars; i America ere Forventningerne meest henvendte paa det nye Præsidentvalg; man anseer Hovedcompetenterne at være Dhrr. Monroe og Crawford; Gouverneuren Tompkin har et stort Parthie i Kentuch. Monroe har været Minister ved det franske Directorium og er en ivrig Democrat. Madison nærmer sig mere igien til Foederalisternes Grundsætninger, og hans Følgagtighed imod Jeffersons Raad skal have stemt ham hidindtil saameget imod Engelland. Forresten tiltager Friestaternes Folkemængde og Cultur, Europas misfornøiede eller fattige Beboere tye efter Havets Frigivelse og de politiske Stormes Ophør hen til disse almindelige Friesteder, saaledes er et stort Antal Schweitser Familier i denne Tid udvandrede dertil. Og hvormange Mennesker vil endnu ikke udvandre fra Frankerige til America, inden dette bølgende Hav vil nogenlunde bringes til at sætte sig; der vil gaae en meget lang Tid hen inden en stor Deel af Nationen vil kunde forglemme de ældre Forhold og finde sig i de nye Former. Saaledes læser man et Brev af 14de April fra en Baiersk Officeer ved den allierede Armee, som ligger i Cantonnement i Moseldepartementet; at det ikke er de allierede Tropper mueligt, uagtet de holde den beste Mandstugt og uagtet de udvise den høfligste og skaansomste Omgangsmaade at vinde Beboernes Yndest, eller formindske disses Had imod dem, endskiønt de ere selv af tydsk Oprindelse; men de afskedigede militaire, som ere vendte tilbage til deres Hjemstand, antænde blandt Jndvaanerne et almindeligt Had mod den nærværende Regiering og de allierede Tropper, og Fruentimmerne synes heri næsten at overgaae Mændene. – Man visiterede nyelig endeel franske Grenaderers Patrontasker, fordi en af dem var mistænkt for Tyverie, og man fandt i en Patrontaske 3 trefarvede Kokarder og et Skiold med Ørn paa, Grenaderen blev strax casseret. – Den berømte polytechiske Skole, Stammen for Frankerigs dueligste Jngenieur-Officerer, har Kongen seet sig nødsaget til at ophæve formedelst Jnsubordination og at sende Eleverne til deres Hjemsted. Den franske Regierings Fiender udbrede igiennem de nederlandske Blade allehaande fornærmelige endskiøndt ikke uvittige Anecdoter om den; f. Ex. at en Jesuit skal have præket for Kongen af Frankerige over det bibelsted: "dette Folk nærmer sig til mig med sine Læber, men dets Hierter ere langt borte fra mig;" eller at Nationalinstitutet skulde, paa Anmodning fra de Deputeredes Kammer, om at forfatte en passende Jndskrift paa et Crucifix, som skulde anbringes bag Præsidentens Stoel, have foreslaaet de Ord: "Min Gud forlad dem, thi de vide ikke hvad de giøre;" Bonapartisterne tilkiendegive sig nu for hinanden, ved at lade den venstre Haand giøre en Bevægesle i Figur af et N foran deres Hierte. - Præfecten i det nederehinske Departemen udstæder den ene Bekiendtgiørelse oven paa den anden, for at anspore sine Underembedsmands Aarvaagenhed mod Regieringens utallige hemmelige. Fiender, som udsprede falske Rygter, og søge at afholde Jndvaanerne fra at betale sine Afgifter og de unge Mennesker fra at lade sig hverve til den Kongelige Krigstieneste; han klager over Snighandelen, da Folket ikke vil underkaste sig Monopolet med Tobakshandelen, som Regieringen har tiltaget sig, og han truer med de allierede Tropper. Det er under saadanne Omstændigheder meget naturligt, at den franske Regiering nu har fattet den Beslutning ikke at udvælge nogen til Embedsmand, med mindre han af en anseet Mand kan forskaffe sig et Vidnesbyrd om sit roialistiske Sindelag. Regieringen søger forresten at vinde Folket ved forskiellige Midler, saaledes har den givet Ordre til at fortsætte de under Napoleon begyndte offentlige Bygningsarbeider for at skaffe Fortieneste iblandt den almindelige Mand. Der forsikres ogsaa at Regieringen stedse erklærer sig for mildere Grundsætninger, og ikke giver de hvide Jacobinere eller det overdrevne roialistiske Parthie i de Deputeredes Kammer saameget sit Biefald, som vist nok er deres Konge overmaade hengiven, men skade hans Sag ved for overdrevent at forsvare den, og er, som der siges, at ligne ved Biørnen der vilde slaae en Flue ihiel paa Panden af sin Forsørger, men derved slog hele Hierneskallen ind. – Misforstaaelsen imellem Ministrene og de Deputeredes Kammer vedvarer og nyelig forefaldt ved hines i dette Møde betydelige giensidige Bitterheder; man seer tydeligt, at Kammeret, frygter for ved den nærværende Stemning blandt Folket, at naar Valgene gives for meget frie, at de Porsoner af et andet Sindelag skulle indtrænge, sig i deres Forsamling. Da det gaaer seent og vanskeligt med at recrutere den Kongelige Armee i Frankerige, saa er det Regieringen saa meget mere om at giøre at forskaffe sigstet Troppecorps hvorpaa det kan stole, ved at tage en anseelig Schweitserhær i sin Tieneste; den franske Minister Talleyrand har ledet disse Underhandlinger med Landdagen i Schweitz, den 1ste April er en Capitulation ogsaa afsluttet og 6000 Schweitsere ere traadte i fransk Tieneste; der handles nu om en nye Capitulation for andre 6000 Mand; den schweitserske Regiering giorde ved disse Underhandlinger Fordring paa Jndrømmelsen af visse Handelsrettigheder med Frankerige som den ønskede sig; herpaa kunde Ministrene vel ikke indlade sig; men derimod bevilgede Kongen af Frankerig Udbetalingen af 700000 Franker, som de Schweitserske Tropper havde tilgode for deres ældre Afsluttelse. Tieneste i Frankerige, for at lette Capitulationens Er den franske Regiering i en forlegen og vanskelig Stilling for at skave Orden, Roe og Sikkerhed i det af de vildeste Storme og Giæringer for styrrede Rige, saa maae man bekiende at den engelske Regierings Stilling i nærværende Tidspunkt, er ikke mindre kritisk, den skal vaage over Statens Hæder og politiske Jndflydelse og den skal paa samme Tid rette sig efter det almindelige nationale Ønske: Besparelser og Forminskelse i Paa læggene: søger den at antage sig Kiøbstædsbeboernes Tarv og at tillade frie Jndførsel af Kornvarer, styrter den Landmanden i Fattigdom, som har ind for at nedsætte Prisen paa Levnedsmidlerne, saa gaaet høiere Forpagtnings-Contracter og maae svare større Skatter, end som kunne passe til Freds priser; og vil den ophielpe Landmanden ved at forbyde Kornvarers Jndførsel i Landet, saa opbringer den den talrige og uroelige Almue i de store Stæder, foretage anseelige Reductioner, i den Militaire, som paa eengang vil nyde godt af Freden, vil den ikke indføre store Jndskrækninger i Civiletaten og naar vil den da tænke paa at lette de offentlige Byrder, og vil den giøre dette, hvilken talrig Hær af misfornøiede og uroelige Mennesker faaer den da ikke imod sig, Rigtig nok synes Oppositionens Klager over de offentlige Byrders Storhed og dens Raaben om Besparelser ikke at være ugrundet. Det er saaledes godtgjort at i Aaret 1782, da Engelland førte den besværligste Krig med Frankerig, Spanien og Holland og sine nordamerikanske Colonier, var Statens Udgifter fem Millioner mindre end nu i det første fuldkomne Fredsaar, i en Pamphlet, som er udkommet i Aar og Jndkomst skatten, er derfore ogsaa den arme John Bull (som forestiller det engelske Folk afbildret paa et Træsnit, som en Mand der gaaer jammerlig nedbøiet under store Vægter og Byrder. Jkke heller kan det nægtes at Svien af de uhyre Krigsudgifter føles smerteligt, det er gandske overordentlig, som der falleres i London og i alle store Stæder, Forpagtningerne falde saaledes i Værdien, af Lord Fitzwilliams Jndkomster fant ved en nye Forpagtning fra 20,000 til 6000 Pd. St. Nu maae der gribes til Besparelser i hver en Kant og i den Grad, som man ikke før har oplevet det; Eqvipagerne afskaffes i Hobetal. De Haandværksfolk som arbeide i Luxusartikler faae intet at bestille, Sven denne afskediges, dovne og sulte. Kornprisernes lave Stand ligger ikke saameget i at Overflødigheden er saa overmaade stor paa Kornvarer, som deri, at Landmanden maae i en Hast sælge alt hvad han har, for at betale sine Forpagtnings-Afgifter og sine Skatter, og disse Skatter kunne ikke saa let formindskes, da Renterne af Nationalgielden, Krigens frygtelige Følge, ere saa uhyre og da Engellands hele politiske Stilling udkræver saa store Udgifter. Folket selv besidder vist overordentlige Rigdomme; men hvorledes findes de, hvorledes kunne Skatterne fordeeles saa lige at ikke Byrden nedtrykker enkelte Parthier af Nationen, Stillingen vil blive vanskeligere, dersom de andre Nationers Jndustrie og Handel skulde saaledes udvikle sig i Fredens Skiød, at Folkets Rigdomskilde skulde formindskes. En tydsk Skribent har ved Betragtningen af disse Omstændigheder opkastet følgende 3 Spørgsmaal; 1) har de Ret, som paastaae, at Engellands Laanesystem vil faae en Ende med den almindelige Fred; da Laanesystemet kun kan blive muligt ved Handelsmonopotil og dette kun ved en varig Krig, 2) har de Ret, som paastaae at Engelland maae af den Aarsag foretrække Krigen for Freden, eller blive tvunget til at styrte sig i en nye Krig for at udvikle sig af Mis forholdene i Staten eller bringe dem for en Tid tilat forglemmes, 3) og har de Ret, som paastaae ingen Laan, ingen Papiirspenge, hellere høie Skatte, som er det rigtige i Theorie, og var Ministrenes Meening; det næste Aar vil lære og Engelland har Grund til at glæde sig over Oppositioners Seier eller ikke, Dog siger man, at Ministrene vil i Aar hielpe sig med at modtage et Forskud af Banken paa 6 Mill. Pd. Sterl. mod 3 Procent Renter, imod at give den Tilladelse til endnu i to Aar at sætte sine Bankosedler i Omløb uden at præstere Contant.