Politivennen, 1809-01-01
Forslag til en Forsorgelseskasse for dem, der, uden at være i regilær Krigstjeneste, dog ved Anstrængelser mod Fjenden vorde trængende eller efterlade sig Trængende. Dersom det er uomstødelig Grundsætning: 1) at selv den Tapre med Smerte tænter tilbage paa dem, der, hvis han faldt, ville kaldes hans Efterladte, og at denne Smerte bliver tusindfold stærkere, hvis Tanken, at hans Død vil styrte dem i Mangel, forener sig dermed; 2) at Tanken om muligt at vorde Krøbling og da intet at kunne erhverve, kan holde den, der ikke drives af en højere Æresfølelse, fra at vove sig hvor Faren truer, saa vil det være en naturlig Følgeslutning, at dersom den, der ikke hører til den regnlære Krigsmagt, (altsaa ikke har Adkomst til Forsørgelse fra Statens Side, for sig selv, hvis han vorder Krøbling, og for sine Efterladte, hvis han skulde tilsætte Livet,) desuagtet stedse viser, i paakommende Tilfælde, det Mod og den Raskhed, som Fædrenelandet ønsker og er saa vel tjent med, fortjener han dobbelt Berømmelse, samt at den, der, mindre æresporet, vel ikke trækker sig tilbage fra den Fare der opsøger ham, men dog ej heller paa sin Side opsøger Faren, blot af hin Betragtning, vilde maaske, uden saadan Betragtning, handle ligesaa kækt som den første. Højligen vilde det derfor forøge Bevæggrundene til derve Gjerninger, om der for Borgervæbninger, for Kapermandskaber, kort enhver, der uden at høre til den regulære Sø, eller Landmagt, i Fægtning med Fjenden blev Krøbling eller svækket til sit Erhverv, aabnedes sikker Udsigt til Understøttelse, og om der var ligeledes sikker Udsigt til Fritagelse fra Armod for hans Enke og Børn, eller den af ham underholdte men ved hans Død trangsatte Frænde. Allerede forhen har dette Blad gjort blandt flere ogsaa det Forslag til vore Kapere, at enes om Stiftelsen af en Enke- og Forsørgelses- Kasse. Dette er ikke slet. Jndsenderen gjør altsaa nu Forslag til at oprette en fælles Enke- og Forførgelses Kasse for alle dem, der ved Fiendehaand gjøres trængende dertil, uden at være af de regnlære Krigere. Kilder for denne Kasse angives her følgende: 1) Enhver i Borgervæbning Jndtrædende burde erlægge noget passende til Kas8970 sen; vilde han give mere var det saameget bedre. 2) Enhver i Borgervæbning til højere Gra. Oprykkende burde ligeledes give dertil. Ved hver Højtid eller Lag en Bor3) gervæbning, eller nogle af samme, holdt, burde denne Kasse betænkes. Og ved fyrig Opmuntring af den øverste i Laget torde dette vorde ikke uklækkeligt. 4) Endelig burde enhver Offiser, Underesser og Gemene i en Borgervæbning aarlig give et bestemt lille Bidrag dertil. 5) Enhver der tiltraade et Kapermandskab og 6) enhver Kaperreder, eller Ariehaver i Kaper, burde yde noget vist til Kassen. 7) af hver Prise burde tilfalde Kassen. 8) Enhver endelig, der yndede nyttig Jndretning, vilde gjøre sig fortjent ved at give noget aarlig eller for engang til en saa nyttig Foranstaltning. og sikkert eje vi mange Ædle, der her vilde bringe Fædrelandet et Offer, naar et aarligt Regnskab for Kassen offentlig bekjendtgjordes. Kassens Navn kunde være: Frivillige Krigeres Enke- og Forsørgelses Kasse. Muligt vilde det findes passende, at der var een saadan Kasse for Danmark indtil Elben, og een for Norge. At Kassen lønnede en Kasserer og Boghalder og bestred Kontorudgivter og Brevvexling m. v. synes fuldkommen billigt som nødvendigt. At Kassens Sted blev i Kbhavn, nemlig for Danmark, var naturligt. Den norskes Sted torde rimeligst vare i Kristiania. En Kommission af de øverste Borgervæbnings Chefer samt et Antal af agtbare og vederhæftige Mænd, der vilde gavne uden at nyde Løn, fik Overopsyn og Bestyrelse. Men, vil nogen nu spørge, hvorledes kommer denne Anstalt til Virkelighed? Ved at befales af Regjeringen? Eller skal Subskripsionsplan udgaae desangaaende? Uden at yttre noget imod den ene eller den anden af disse Maader, vil Jndsenderen opgive den tredie. Enhver Borgervæbning, som vil, begynder Stiftelsen af en saa nyttig Jndretning, for sin Part allene, blot anmældende til vedkommende Overøvrighed naar dette er sket. Hvert Kapermandskab og Rederi, som tykkes Tingen god, begynde ligeledes for sin Del, uden at bryde sig om videre, end at indmælde deres Forening desangaaende til Admiralitetet. Ved Øvrighedernes Jndmældelse til Kanselliet og dette Kollegiums og Admiralitetets indbyrdes Meddelelser vilde de enkelte Foreninger efterhaanden kunne sammensmeltes til een eneste, og den almindelige Bestyrelse og Forretningsgang tage Begyndelse.