Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1782-09-27
Nr. 616 Ar Fortsættelsen og Urters og Rødders Tørrelse. (See No. 16 til 38.) Rodurter. Kanskee min almindelige Underretning om at tørre Urte og Rødder, kan blive saa lykkelig, at den kan indføre mange indenlandske Urter og Rødder, som Rodurt er til Kiøkkenet. Det har man for længe siden ønsket. Man troe, at de ere meere fordragelige for vores Natur. Uden at bedømme det, vil jeg for nærværende Tid kuns vise, hvilke Urter kan bedre tørres, end hidindtil er skeet, naar man betragter det Hele; thi hist og her kan en Huusmoder eller Kok giøre det meget got og derfor vil jeg anvise endnu adskillige, som efter mit Vidende ere nye. Jeg siger efter mit Vidende: thi nu først, da jeg omgaaes med disse Ting erfarer jeg, hvad hist og her allerede ikke længer er noget Nyt. Man skal her faae at see, hvad der endnu er Nyt for mig, og jeg haaber at Venner af Publikum giør det bekiendt. Morkler, ere noget gamle, men smager dog langt bedre, naar de blive tørrede paa Ovnen, end efter den gamle Maade i Luften. Jeg har ogsaa nu erfaret, at de holde dem bedre udi Karduser. De sættes hen, efterat de ere tørrede, for igien at trække nogen Fugtighed til sig, inden de indpakkes, og ved Jndpakningen strøer man noget Peber, iblandt dem. At give dem et Opkaag førend de tørres, har jeg endnu ikke forsøgt. Bynke, er ogsaa noget gammelt; men jeg har forhen seet dem tørrede i Bundter, i Luften. Man skal tage de fine Knopper, som endnu ikke ere kommen i Blomster, afpille de smaae spidse Blade, som staae imellem dem, tørre bemeldte Knopper paa Ovnen og pakke dem ind. Kanskee man kan og got tørre disse, samt Morkler, ved Solen i de heddeste Sommerdage. Peberrod, har været for længe siden tørret i Rusland. Jeg skiærer den baade Efteraar og Foraar tvers over i Skiver, og ligeledes lang, eftersom det forefalder, ganske tynd, samt lader den hastig tørres. Derpaa stodes den til Pulver, og bliver slaget igiennem et meget fiint Haarsold. Den maa indpakkes i Voxpapiir, eller og forvares i vel tilproppede Boutellier, paa det Fugtigheden ikke skal opløse dens flygtige Salt. En Mand, som har Huusholdning, kan om Foraaret forsyne sig hermed, til langt ud paa Sommeren; eftersom den friske Peberrod da har ingen Kræfter, men den tørrede beholder altid sine. Det er og fordeelagtigt, naar man hertil kan bruge de allerfineste Rødder. Vil man tillave den med Edike eller Kiødsuppe, saa skal den først bulnes ud med koldt Vand, hvorved den bekommer sin Kraft i et Øieblik. Gulerødder, som og er noget gammelt, blive behandlede paa samme Maade, kuns med den Forskiel, at de afkaages i Forveien, paa det at man deslettere kan trække Huden af dem, og de behøver ingen Voxpapiir. Men om Gulerødders Blade. tilligemed Blomsteret allerede forhen har været brugt ubevidst. Pimpinelleblade, Dild, Kongesaalat, Bastliken, Peter. Sellerieblade, samt Borasurt, har altid. tørrede; og om sammes Tørrelse er meldt her for (Fortsættelsen følger.) Jndfald. For nogle Aar siden talte man meget om Lavater. - Jeg havde engang den Ære at spise hos en vis -, hvor adskillige Geistlige og andre vare indbudne, alle mægtige Mænd, ved en god Flaske Viin og et godt Spisebord, Ved min Side havde jeg en dygtig Karl i Disputerkonsteen. J mere end 2 Timer talte han om Lavater, imedens de andre gjorde sig tilgode. En tydsk Præst ved den Nr. 618 R. ene Ende af Bordet vaagnede endelig, da han ei formaaede mere, og spurgte derpaa høit: Er det den Lavater, den Vindmager, som har skrevet: die Aussichten inder Evigkeit, som de, min Herre, har siddet og talt saa meget om, – Nei, svarede en anden af hans Colleger, det er den Karl, som har skrevet det dumme Tøi om Ansigter. -