Aalborg Stiftstidende, 1839-09-03
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 31te August. Man har for nylig læst det flaue Angreb, der var gjort paa en frisindet Redacteur, som ansøgte om kongel. Stipendium til en Udenlandsreise, hvorfra han skulde have lovet at vende hjem som en ganske Anden. Redacteuren af den Frisindede, Hr. Claudius Rosenhoff, har i sit Blad fundet Anledning til at bekjæmpe det Ondskabsfulde i dette Rygte og meddeler i denne Henseende, hvad Sagen selv angaaer, at han aldeles ingen Grund finder til at nægte, hvad han ikke har gjort til en Hemmelighed for Nogen, som det kunde interessere at vide: at han virkelig har henvendt sig til Kongen med Ansøgning om et Reisestipendium fra et Fond, som staaer Alle enten de nu hedde Liberale, Conservative eller Servile frit for at søge." Hvad Beskyldningen af Yttringen: "at vende hjem som en ganske Anden" angaaer, da siger Hr. Rosenhoff hertil blandt Andet: "Hvorledes, jeg skulde være saa dumdristig, saa uforskammet og trælsindet at bruge dette Udtryk, – Saa uforsigtigt skulde jeg handle, skriftlig at afgive et Vidnesbyrd om Noget, til hvilket et politisk Selvmord endog vilde være et Hædersnavn, Saa letsindigt skulde jeg sætte mine Medborgeres kostbare Agtelse paa Spil, en Agtelse, der saa vanskelig erhverves og endnu vanskeligere kan bibeholdes i min Stilling og mine Forhold, En Gunst (og det er den neppe), som jeg af Omveie maaskee letteligen kunde have erholdt, men som jeg foretrak at søge af den lige Kongevei, skulde jeg kjøbe mig ved en Tilintetgjørelse og Træden under Fødder af al Ære? – Dog, hvortil slige Exclamationer. – Det er, naar jeg ret betænker, meget muligt, at jeg, hvis jeg var bleven spurgt: hvorledes jeg meente at vende hjem, dog vilde have svart: "som en ganske Anden!" Ja, jeg føler det, og Jngen kan føle det saa dybt som jeg selv, at jeg endnu mangler mange Kundskaber og Jndsigter i Et og Andet, som lettere læres og opfattes i Udlandet selv, end her ved at læse nok saa mange volumineuse Skrivter og Afhandlinger." "At see med egne Øine, høre med egne Øren, hente gode Sædekorn fjernt fra denne smaalige Tumleplads og gjøre dem frugtbringende for Fædrelandet: – i den Forstand kunde jeg vel blive en ganske Anden;" og kunde dette Svar – ifald jeg som sagt var bleven spurgt – stemple mig som Servil, isandhed, da ønsker jeg ingensinde at være Liberal. Som en ganske Anden vilde jeg efter min Hjemkomst f. Ex. kunne sige: "Medborgere, spiller ikke i det fordærvelige Lotteri. Regjeringen siger, den kan ikke undvære Eders Jndfats, viis nu J, at J kunne undvære det Haab om Gevinst, man foregjøgler Eder med Panker og Trompeter. Jeg har seet Folk leve langt lykkeligere, uden disse skuffende Drømme om Terner og Quarterner, i Lande, hvor Lotteri ikke taaltes. Eller: "Medborgere lad Laugsnid fare. Bringer ikke Den, der vil og kan ernære sig paa en redelig Maade, til Bettelstaven ved slige Forfølgelser. Jeg har seet Stæder og Stater, hvor Velstand og Borgerlykke forerede, og hvor den Handlende og Haandværkeren hverken trængte til Spioner eller Angivere, til Laugstvang eller Mulcter for uberettiget Handel, for at erhverve sig Udkomme og sikkre sine Efterlevende – hvad vi her saa sjeldent kunne." Men det vilde føre mig for vidt, om jeg med Exempler skulde godtgiøre, hvormeget der var at iagttage paa fremmede Steder, for at gjøre det anvendeligt her. Kongen ønsker jo, at Al 10 paard og Almeenvel skulle fremmes; – til hvem skulde 17 da vel med mere Tillid henvende sig, end netop til ham, naar man troer at kunne virke i den Retning, han selv har angivet, og mener hos ham at finde Midlerne til at gjøre sig sit høie Formaal værdig, Forsaavidt altsaa, at jeg vel kan ønske: bedre og fuldkomnere at opfylde det Kald, jeg nu stundom føler overstige mine Kræfter, – forsaavidt kunde jeg vel ønske at blive en "ganske Anden, om jeg end ikke turde "love det."