Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-02-10
(Fortsættelse.) Som bekjendt søgte en Deel af den preussiske Armee, efter Nederlagene ved Saalfeld, Jena og Auerstadt under daværende Generallieutenant v. Blücher imod Lübeck, for muligt at finde en Redning derfra tilsøes. Da dette stærke Armeecorps, omtrent 25,000 til 30,000 Mand, nærmede sig den danske Grændse, forespurgte Blücher sig hos Generalmajor v. Ewald, der commanderede det danske Armeecorpses Avantgarde, om Franskmændene vilde blive behandlede som Fjender, hvis de forsøgte paa at trænge ind paa det danske Gebeet, da han i modsat Fald ikke vilde have nogen Grund til at anerkjende og respektere Danmark Neutralitet. General Ewald erklærede, at han havde befaling til at forsvare Grændsen med Liv og Blod, og at han ikke uden at blive traadt til Jorden, vilde tillade noget Parti at betræde det danske Gebeet. Preusserne lode sig virkelig ogsaa afvise, men med Franskmændene, der fulgte Preusserne lige i Hælene, var man ikke saa heldig, en fransk Colonne paa 3–4000 Mand angreb at Overmod en dansk Grændsebesætning paa 6-700 Mand, og det kom til et alvorligt Engagement, hvoraf Forf. giver en meget interessant Skildring og hvorved de Danske mistede 17 Mand i Dræbte og Saarede, Franskmændene 40 Mand; men Sagen havde dog ingen videre Følger, hvilket fornemmelig maa tilskrives General Ewalds kloge og modige Opførsel. Af dette Tidsafsnit vilde vi endnu meddele en Episede, der kan give et Beviis paa Frederik den Sjettes menneskekjærlige Hjerte. Efter Nederlaget i og omkring Lübeck den 6te November, flygtede en Mængde preussiske Krigsmænd ind paa det danske Gebeet. De vare i den ynkeligste Forfatning, udmattede, halvnogne og udsultede. Alle disse Flygtninge mellem 3–400 Officierer, og henimod 4000 Menige bleve, efter Kronprindsens Befaling, indqvarterede og forpleiede i og omkring Kiel, medens all de Skibe, som fandtes i Havnene der og ved Eckernforde, i muligste Stilhed bleve istandsatte og udrustede for at indtage og overføre dem til Königsberg. Men forinden de bragtes ombord, erholdt hver Soldat 1 Species, hver Underofficier 2 Species, og Officiererne, Forhold til deres Charge, hver indtil 50 Species Reisepenge, saa at denne Understøttelse beløb sig til over 10,000 Species, Kronprindsens Handlemaade blev ikke ubemærket af franske Diplomater og Commissairer i Kiel, og rapporteret som en hemmelig fjendtlig Forholdsregel mod det franske Gouvernement, der skrev samme vedbørligen paa den danske Regjerings Regning da Tiden til at fordre Explicationer, eller hævne, endnu ei var kommen. Tilsiter=Tractaten blev kort efter afsluttet, og i dens 9de hemmelige Artikel skal det hedde: "Danmark skal erholde Erstatning i Nordtydskland og ved Hansestæderne dersom det indvilliger i at overlade sin Flaade til Frankrig, ligesom der allerede tidligere ved Sammenkomsten paa Niemen meller Keiserne Alexander og Napoleon skal være truffen lignende Aftale, og Forfatterer har Ret i, naar han siger, at det kan være os ligegyldigt, om disse hemmelige Artikler og Aftaler senere ere befundne aldeles correcte eller ei; thi det er vist, at de bleve Grunden til Englands Handlemaade mod Danmark; men i høieste Grad mærkeligt er det, at Danmark dengang ingen Minister, eller engang nogen enten officiel eller hemmelig Agent havde ved Keiser Napoleons, Alexanders eller Kongen af Preussens Hovedqvarterer, ja selv ved Hoffet i London kun en Charge d'affaires, Rist, der iøvrigt var en dygtig Mand og advarede nok. Men naar Forfatteren retfærdiggjørende tilføier, at den danske Regjering altsaa maatte være aldeles uskyldig, ja, vel endog uvidende om, hvad de høie Magter havde besluttet og samme, saa tvivle vi ikke om, at Alle ville være enige med ham, hvad Uvidenheden" angaaer, men derimod om, at han vil faae Mange til at underskrive Sætningen om Uskyldigheden.