Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1831-01-03
Om de nordamerikanske Fristater lader sig kun gjentage, hvad vi i de foregaaende Udsigter over Aarene have bemærket, at de vedblive at gjøre Kjempeskridt fremad i Kultur og indre Velstand, at deres Handel og Jndustrie tiltager i samme Forhold, som Moderlandets aftager, at Dampfarten ingensteds drives som der, at ingensteds flere Byer bygges, jernbaanede Veie anlægges og Kanaler graves - kort, at ingensteds Kulturen gaaer frem med større Hurtighed end der. De faa Stridspunkter, som Regjeringen har med flere europæiske Stater, fornemmelig med Engelland, ere enten bilagte i Mindelighed eller skulde blive det ved Kongen af Nederlandenes Mægling. - Den nye Toldtarif har ikke overalt fundet en gunstig Modtagelse, skjøndt dens Tendents kun er, endnu mere at hæve Jndustrien og udelukke Moderlandet fra en farlig Rivalitet; men den gielder dog endnu, og skaffer Statskassen saa betydelige Jndtægter, at den vanskelig vil blive sat ud af Kraft. - Saa lykkelige som de nordamerikanske Fristater ere, saa ulykkelige ere de sydamerikanske. Heftige Revolutioner og indvortes Uroligheder have der fundet Sted, fornemmelig i Mexico og Columbien. Men disse Lande gribe endnu for lidet ind i Begivenhedernes Gang til, at de for Os kunne have en saa høi Grad af Jnteresse, som de i Virkeligheden fortjene. Dog kunne vi ikke forbigaae, at Bolivar, som ved sine mange Fienders forenede Bestræbelser, var bleven nødt til at nedlægge Præsidentværdigheden, atter har tiltraadt samme, og at Venezuela har løsrevet sig fra Columbien og konstitueret sig til en selvstændig Stat under General Pass. Forresten er det jo naturligt, at Stater, som alle stode paa et saa lavt Trin af Kultur, ikke kunne uden Misbrug nyde Friheden, og at lang Tid vil forløbe, forinden de blive istand til at benytte deres uudtømmelige Hjelpekilder. Om Kongerigerne Sverrig og Norge have vi i det forløbne Aar kun lidet at sige. Deres isolerede Beliggenhed giver dem kun liden Jndflydelse paa det øvrige Europa, og de mange Foranstaltninger til Landets indre Vel kommer sjeldnere til vor Kundskab. Mere glædelig er den aandelige Forbindelse, som finder Sted mellem Sverrig og Danmark, da begge Nationer stedse søge meere at tilegne sig hinandens Videnskaber og Kunster, og flere af vore fortrinligste Skribenteres Arbeider ere blevne oversatte i det svenske Tungemaal, ligesom og de Danskes Opmærksomhed, nu mere end før, henledes paa Sverrigs videnskabelige Produkter. Ligesom Søemanden - for at vende tilbage til disse Betragtningers Jndledning - der har naaet den trygge Havn, med Rolighed seer ud paa det oprørte Hav, saaledes staaer den danske Borger, som en rolig Tilskuer ved de store Rystelser og heftige Bevægelser, der foregaae udenom det kjære Fødeland, og han glæder sig af Hjertet, ved at være i Besiddelse af de dyrebare Goder, som andre Nationer kjæmpe og stride for. Thi hvad andet er det, der ligge siden den franske Revolutions Begyndelse har sat Verden i Bevægelse, end Kamp mod gamle Fordomme, nedarvede Rettigheder, og Kamp for vise og humane Love, der ere lige for Alle? Hvor lykkelige maae vi Danske da ikke føle os, ved at boe i Frihedens sande Hjem, og derfra med Tryghed og Rolighed at kunne være Tilskuere til de store Begivenheder, som tildrage, sig for vore Øine? Her er den sande Frihed; thi her hersker vise og velhævdede Love; her fremmes Oplysning og Kultur paa alle Maader; her bane Fortjenester Veien til Hæder og Ære; her tør Enhver med Frimodighed og Anstændighed fremsætte sine Tanker; her fremmes og understøttes ethvert almeennyttigt Foretagende. Med et Ord - her er Regenten en Fader for sit Folk og æres og elskes af Alle som en Saadan. Med sand Glæde vende Vi derfor vort Blik hen paa vor eget kjære Fædreland, hvis Vee og Vel ligger os saameget paa Hjerte. Her nød vort elskede Kongehuus ogsaa i dette Aar de største Beviser paa Hengivenhed og Kjærlighed; thi hele Landet sørgede ved det Uheld, som i Aarets Begyndelse tilstødte Hendes Kongl. Høihed Prindsesse Caroline, og Landsfaderen hilsedes med høie Jubelraab, da han atter i denne Sommer gjennemreiste en stor Deel af Jylland, i Forening med sin høie Svigersøn, Hs. Kgl. Høihed Prinds Frederik Carl Christian. Som sædvanligt, blev der i dette Aar gjort Meget, for at fremme almindelig Oplysning ved den lancasterske Methodes fuldkommere Jndførelse, og ved et praktisk Agerdyrknings- og Forstinstituts Oprettelse ved Sorøe. Hertil kommer endnu den nye polytechniske Skole, samt den militaire Høiskole i Kjøbenhavn. Desværre, mistede Fædrelandet i dette Aar et stort Antal Lærde og fortjente Mænd, blandt hvilke vi nævne Biskopperne Münter, Mønster og Bloch, Professorerne C. Worm, Hornemann, Joh. Boye, Rahbek, Colsmann, Schumacher, Mahl, Bendsen og Hurtigkarl; Konferentsraad Jessen, Etatsraad Aagesen, Urban Jørgensen og Fl. Høsten faldt i det Hele taget ikke saa fordeelagtigt ud, som Man havde ventet; men de høie Priser baade paa Korn og Kreaturer forbedre dog betydeligt Landmandens Kaar, og sætte ham istand til at see Fremtiden med mere Rolighed imøde. - Maatte kun Gud velsigne og bevare vort elskede Kongehuus og vor ophøiede Landsfader, som sætter sin største Hæder og Lykke i at lyksaliggjøre det Folk, der glæder sig ved at staae under hans milde og vise Scepter, da skal vort kjære Fødeland blive, hvad det stedse har været, et sikkert Asyl for de Mange, som søge og elske Fred og Frihed. Ja, Hvo istemmer ikke af sit Hjertes hele Fylde følgende, Udgiveren fra en Vennehaand og en Musernes ikke uheldige Dyrker meddeelte, Acrostichon, Gud! Du som god, og viis, og mægtig Alting leder, Unddrag os, Dine Børn, Din Fadergodhed ei. - Du ene er vort Haab, og Hver af os Dig beder - Kun Dig om Hielp og Trøst, paa Livets mørke Vei. Ophold vor Konge os. - Beskyt hans Huus, - hans Krone! - Nye Glæder skjænke Du den Ædle med hvert Aar! Giv Din Velsignelse: at - som vort Riges Trone, Endnu Aarhundreder, vor Kongeslægt bestaaer! Nu, og til sildig Tid, Du naadelig omhegne Danmark, vort Fædreland, med Fred og Enighed, At Velstand, Fromhed, Dyd i alle Landets Egne Naae stedse større Grad ved Broderkjærlighed! Med Lykke, gode Gud, Du krone her i Landet Al Flid og Virksomhed, til Alles Held og Gavn! - Ræk ogsaa Dem Din Haand, som virke tro paa Vandet, Kom dem til Hielp i Nød. - Føer dem til sikker Havn!