Aalborg Stiftstidende, 1846-07-02
– Et svensk Dampskib, hedder det fra Helsingør under Gaars Dato, Capt. Palander, passerede nordefter. Af de forhen omtalte 9 svenske og norske Orlogsmænd, som gik nordefter, er Skonnerten Falken, Capt. Nitzel, kommen ind paa Rheden, hvorimod de øvrige 8 ligge nordenfor Kon borg, spredte ned ad Aalsgaard til. I en Artikel om Arvespørgsmaalet yttrer Fædrel." Vi have stedse advaret imod Faren af at blande de tydske Forhold, der indtræde Syd for Eideren, med de danske Nord for Samme; vi have bedet og besvoret Regjeringen at holde sig til Kjendsgierninger og ikke til tvivlsomme og spidsfindige Udtydninger af gamle Actstykker. Actstykke-Ordkiøveriet er et brugeligt Middel for den Mægtige til at støtte Uretfærdigheder paa, naar Tiden kræver eller tilsteder deres Gjennemførelse; men for den Svage ere selv de klareste Actstykker ikke gode nok, naar Tidsomstændighederne ikke give dem Medhold. Det tydske Forbund er i en Udviklingstilstand; det søger meere og meere at udelukke enhver fremmed Jndblanding. Men een af Forbundets Grundpiller er de Bestemmelser, som gjøre Arvestridigheder til Retsqvæstioner og ikke til Statspørgsmaal, som underordne Staternes Arvegang Familiernes Arvevedtægter og borttage Afgjørelsen heraf fra den Staterne iboende Statsvillie. At røre ved Sager, som i Forbunds landene henhøre under dette Capitel, er at tage Forbundet og især Forbundsmedlemmerne paa det ømmeste Sted. J den danske Stat udenfor Forbundet, det vil sige Danmark Nord for Eideren, som bestaaer af Provindserne Slesvig og Danmark med Bilandene, er Forholdet ganske anderledes. Her ere Arvebestemmelserne ikke underkastede nogen anden Afgjørelse end Statens egen Villie. Staten er ikke sammenarvet; Familiegods er ikke blevet til Krongods og hele Landet derved Familiearvegods. Et udeleligt Valgrige er ved en Statslovblevet til Arverige, ikke for at begave en Familie dermed, men for at sikkre Staten imod de Misbrug, som Valgovereenskomsterne medførte paa en Tid, da man endnu betragtede Staten som en Samling af Privatbesiddelser med absolut Besiddelsesret og med en herpaa begrundet Ret til at kjøbslaae om Statsherredømmet. Slesvig befinder sig saagodt som Provindsen Danmark under en factisk Betingelse udgaaet fra dette Grundprincip. J begge er Arvelighed og Udelelighed indført ved en Statsact, som Følge af en virkelig og notorisk Villiebeslutning. Savnes nu Overeensstemmelse i de tvende Provindser om Maaden, hvorpaa Principet om Arvegang og Udelelighed bør virkeliggjøres, hvilket vi ikke troe, saalænge Regjeringen ikke vedgaaer det, da er Tiden kommen til, ved en Villietilkjendegivelse, inden Statens egne Grændser, uden nogensomhelst fremmed Indblanding eller Raadgivning, at bringe en Eenhed tilveie. Til det samme er der Anledning, hvis de bestaaende Bestemmelser ikke fyldestgiøre Statens Jnteresser; thi netop det Princip, hvorpaa den danske Statsbygning er bygget, hæver Statsinteressen over alle andre Hensyn, altsaa ogsaa over Familienteresser. Men Tvivl, Underhandlinger, Protester imod Statsvillien ofv. tør ikke indtræde med Hensyn til den virkelig uafhængige danske Stat, Historien har noksom lært, at Faren ikke er stor ved i Statens Jnteresse paa lovlig Maade at omordne Arveforholdene, hvis det behøves; hvorimod det stedse har viist sig høist forligt, ved tvivlsomme, ubestemte Forholdsregler at vække Vankelmodighed hos Folkene og Kronprætendenter i Fyrstefamilien. Og vist er det, at, saalænge de holstenske Forhold blandes med de danske, netop i Arveanliggender, kommer man aldrig paa det Rene, eller kommer først derhen, naar det er for seent.