Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-05-15
Jndenlandske Efterretninger. J disse Dage er udkommen: Skildringer af mit Levnet og min borgerlige Vandel tilligemed nogle korte Betragtninger over adskillige Dyder og Laster, ved afg. Thomas Giørup, Hørhandler og Premier=Lieutenant ved det borgerlige Jnfanterie. Egentlig er denne Bog ikke skreven for Publicum, og synes blot at være bestemt for Forfatterens Børn, men ogsaa andre Læsere vil den interessere, thi den skildrer os en drivtig Borger, som en haard Skjebne synes at have udseet til sit Offer, og som, trods de Uheld, der uafladelig bestormede ham, bestandig vidste at væbne sig imod dem ved utrættelig Arbeidsomhed og Standhaftighed. Giørups Fader var en uformuende Landsbypræst i Jylland, og allerede i hans 8de Aar maatte han forlade sine Forældres Huus. Siden blev han sat i den Latinske Skole i Viborg, hvilket man ogsaa sporer af adskillige Steder i Bogen, som f. Ex. Du maa jage Naturen ud med en Fork &c. Men derpaa kom han til Kjøbenhavn og her blev fra Musernes Søn forvandlet til en Hørkræmmerdreng, der ikke allene maatte staae under Dragestangen, men imellemstunder ogsaa bag Kareten. Men efterat han var bleven Svend fik han ved Arv og Giftermaal en Capital af 4000 Rdlr. Giørup havde to Gange det Uheld at see al sin suurt erhvervede Eiendom fortæres af Jlden. Da han var kommen i god Drivt med sin Handel og levede lykkelig i sin huuslige Kreds, mødte det Uheld ham, at hans Vert kunde sælge den Gaard, han boede i. Han blev nu nødsaget til enten at kjøbe den eller give Slip paa en god Næring. Han valgte det første, men da Stedet var saa forfaldet, at han ikke kunde boe der med Familie, maatte han opføre en svær Bygning og et Pakhuus til Hørsvingerie. Nu indlod han sig i en Speculation, som bidrog meget til at ødelægge ham. Bag Husene mod Voldene, som tildeels vare daarlige Rønner og ingen Dybde havde, laae en Haugeplads, som hørte til en Gaard i Studiistræde, ganske unyttet. Han kjøbte Gaarden med Hauge pladsen og byggede med en saadan Anstrængelse, at der inden føie Tid var til Volden et stort Gjestgiverie og et Maltgjørerie, og til Studiistræde et stort Brændeviinsbrænderie, som strax vare i fuld Drivt. Men nu indtraf den store Jldebrand 1795, og fortærede hans betydelige uassurerede Vareoplagtilligemed alle hans endnu ikke aldeles fuldfærdige Bygninger. Efterat han saaledes havde mistet alt hvad han eiede levede han smaaligen af de Penge, han fik ind ved at pantsætte sit Sølvtøi. Men han lod ikke Modet synke og søgte at redde sig ved en Speculation, der faldt heldigere udend den første. Ved vigtige Velynderes Hielp og ved at stille den tilbørlige Sikkerhed kjøbte han sig en Haugeplads, som hørte til en Bryggergaard paa Vestergaden og stødte til den forhen omtalte Haugeplads, han havde kjøbt før Branden og til Husene ved Volden. Her opførte han Bygninger, og ligesom en Gaard var færdig, var han saa lykkelig at faae den assureret, og at sælge den med Fordeel. Under megen Anstrængelse fortsatte han sit Bygge rie indtil en heel Række af Huse ved Vestervold og Studiistræde var færdig, og i Aaret 1806 havde han solgt dem alle. Medens dette Byggerie gik for sig i Staden kjøbte han nu een, nu en anden Avlsgaard eller Lystgaard paa Landet, istandsatte samme, og vandt ved at sælge dem ikke ubetydeligt til sin Gields Afbetaling. Omsider kjøbte han en passende Gaard, hvor han drev sin Næringsvei og Hørfabrik med Held. Men nu kom det ulykkelige Aar 1807, hvor hans Gaard og Hørfabrik tilligemed hans hele Jndbo blev et Rov for Luerne. Medens denne Ulykke overgik hans Gaard gjorde han Tjeneste som Adjutant hos den commanderende General og sin egen Chef, hvor han under Udøvelsen af sin Pligt blev saaret.