Københavns Adresseavis, 1777-06-24
Kaalfrøe er Brassica campestris, og Roefrøe Brassanapus. Den bedste Jordbund for det første er den, som er beqvemmest til Hvede=Avl. Det forplantes i det sydlige Frankerig og i Schweitz, og dette befalder Forfatteren. Derimod vil han ikke, at man skal udsaae Kaalfrøe ligesom Korn. J sidste Fald maatte Planterne fortyndes; thi de maae i det mindste staae 18 Tommer fra hinanden; og saa vilde ved de overflødige Planters Oprykkelse, de Planters Rødder blive beskadigede, som skulle blive staaende. Forfatteren saaer i Julii Maaned og forplanter om Efterhøsten. Ved dette Arbeyde maae Rødderne flet ikke beskiæres. Det moedne Frøe kan meget vel renses fra Støv, formedelst et Sold med aflange Huller, hvorigiennem Frøekornene ikke kan falde. Jo renere Frøet er, desto mindre Fugtighed trekker det til sig, og desto sødere og behageligere bliver Olien. Forfatteren ligner Kaalfrøe= og Rofrøe=Olie med Bom olie. De første have en brændende Smag, og ere mestendeels noget harske. Der setter sig i samme hastigere og i større Mængde et slimet Væsen paa Bunden, som ikke mere lader sig blande med Olien; de giøre Jern og Kobber hastigere rustede; de blive lettere til Sæbe, og kan bedre bruges til Uldarbeyder, end Bomolie. Naar man ikke lader Frøet blive ret modent, saa faaer man mindre og slettere Olie. Det maae inden et halvt Aars Tid males og udpresses; bier man længere dermed, saa bliver Slimen saa tør, at den ikke kan foreene sig med den væsentlige Olie, som dog skulde skee Ved Presningen maa man slet ikke bruge Ild; om Vinteren maae man ikkun varme Pladerne med varmt Vand. Det, som man ved den sidste Presning faaer ud ved Hielp af Jlden, bliver strax harskt. Den skarpe ubehagelige Smag ved Kaalfrøe= og Roefrøe=Olien kommer ikke af Harskheden, men af dens Spiritus rector, som er meget betydelig i dette Frøe, Tildeels kommer ogsaa denne Skarphed af et Harpix, som ikke er flygtigt, og altsaa ey saa let kan fordrives som Spiritus rector. Det er meget nødvendigt, naar Møllen og Pressen ikke længe er bleven brugt, først at rense dem, naar man vil bruge dem, og ikke at tage nogen Kar, i hvilke man forhen har gjemt harsk Olie. For at give Kaalfrøe= og Roefrøe=Olien en behageligere Smag og Lugt, giver Forfatteren følgende Raad: Man tager frisk eller tørt Frøe, og kaster det 24 til 36 Timer, paa et koligt Sted, i en sædvanlig Askelund, som uden Jld er bleven tillavet med svagt Kalkvand. Et Pund Kalk er tilstrekkeligt til at giøre 1000 Pund Kalkvand af, som man bruger til at udlade 3 til 4 Pund Aske. Herpaa vasker man Frøet ofte i Vand, og legger det paa nye i 10 eller 12 Timer i en svag med Vand gjort Allunsolution. Derpaa tørres det vel, og presses siden. For at forhindre, at Slimet ikke skal sette sig til Bunden, hvoraf Olien bliver harsk, skal man tage to Deele Allun og en Deel Kridt, med Vand giøre en tynd Velling, og fylde en Svamp dermed, hvilken man legger paa Bunden af Karret. Svampen tager man aarligen op, tillige, med den Bærme, som sidder derudi, renser den, fylder den paa nye igien, og legger den atter ned i Karret, Ligeledes er det godt, om man opløser Sukker ved at rive det kold med Olie, og kommer det i Karret; men er Ollien allerede bleven harsk, saa bliver den endnu verre af Sukkeret; Til den harske Olies Forbedring foreslaaer Forf, følgende: Man sætter Olie paa Jlden til den bliver noget lidet varm, slaaer Kornbrændeviin derpaa, formerer Varmen, indtil Brændevinen begynder at faae en zittrende Bevægelse, dog saa at det ey endnu koger, derpaa bevæger man Karret noget, hælder Olien fra Brændeviinen, og igientager det endnu engang. Man kan rense dette Brændeviin igien.