Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-06-12
Det er noksom bekjendt, at det ved Festen i Anledning af Stændervalget i dette Aars Januarii Maaned blev bestemt, at den 28de Mai skulde feires ved en Fest for Byens og Omegnens Beboere i en af de de Byen nærmest liggende Skove, enten ved Hammermøllen eller i Egebeksvang, der begge ere indrettede til Forlystelsesteder og derfor, især paa denne Aarstid og i denne Hensigt fortrinligst egnede sig dertil, og at en Comitee blev valgt til at forberede og arrangere det Fornødne i denne Anledning. Jmidlertid vare 3de af denne Comitees Medlemmer, af forskjellige Aarsager udtraadte, da en raadslaaende Forsamling blev berammet at afholdes i Læseforeningens Locale her i Byen den 2den Mai. Ved denne Forsamling skeete, hvad der tidligere var skeet, da vor forevigede elskede Kong-Frederik den Sjettes Fødselsdag var bestemt at skulle festligholdes i Øresunds Klub, at en Dandsemanie, om hvilken salig Schjørring sang: Ei vor Glæde mindre reen, Ei kolde vore Hjerter, Fordi vi ei gjør Hanebeen, Og dandse skotsk paa Ærter. kom over Vedkommende, at Forsamlingen blev adsplittet, saa at Endeel samledes i Mad. Oders Locale, nu Hotel d'Oresund, og Nogle dandsede i Klubben. Thi ved Forsamlingen den 2den Mai foraarsagede Borgemesteren, Hr. Etatsr. og Ridder Stenfeldt, at Festen, tvertimod den oprindelige Bestemmelse, skulde afholdes paa Skydebanen, som ikke kunde rumme engang 5te Parten af Deeltagerne, og dette havde til Følge at de 1/2 Dele bleve, deres Bestemmelse troe, nødte til at søge Skoven. Den 9de Mai blev jeg med Familie indbuden af Skovpartiet, til Deeltagelse, og da jeg vidste, at Pluraliteten af mine Velyndere og Venner vilde være tilstede der, saa modtog jeg med Glæde og Erkjendtlighed Jndbydelsen. Den 12te næstefter blev jeg ligeledes indbuden, af Skydebanepartiet; men da jeg allerede havde ikke tegnet mig, men - modtaget hiin Jndbydelse, og det dengang var bestemt, at Festlighederne skulde begynde paa Skydebanen Kl. 3 og i Skoven Kl. 4, saa saae jeg mig ikke istand til at modtage den sidste Jndbydelse, som jeg derfor afslog. Derhos tilstaaer jeg oprigtigen, at den aldeles folkelige Fest i Egebeks Vang langt meere stemte med mine Følelser og Begreber og en Nationalfest, end Festen paa Skydebanen. Resultatet viste, at jeg af visse Aspecter som vare gaaede forud, havde sluttet meget rigtig om hvad der vilde skee, og de imidlertid forandrede Bestemmelsen paa Skydebanen til Kl. 2 og i Skoven Kl. 5, kunde derfor ikke forlede mig til at forandre min engang tagne Beslutning. Havde Etatsr. Stenfeldt, der taler under Præsidiets Kappe, værdiget det oprindelige Selskabs Hensigter og Bestemmelser, som og Sagen i sin Omfang, lidt mere Opmærksomhed og kunnet bestemme sig for, at lade sig eget Jeg være mindre fremtrædende, og kunde han bedre beherske en vis Tilbøielighed, for ikke at sige Lidenskab, saa havde visse Uhyggeligheder været undgaaet og jeg være fritaget for dette nødtvungne Forsvar, som han allermindst burde have af æsket mig. Men det synes som havde Etatsraaden en vis Færdighed i, ligesom visse politiske parisiske Agenter, at danne Partier, for ved derefter at optræde mæglende, at gjøre sig vigtig og anseet. Overalt er jeg tilbøielig til at troe, at hvis Forfængeligheden havde tilladt Etatsraaden, at forholde sig mere passiv i denne Sag i det Hele, og i Særdeleshed under Festlighederne, saa havde de adsplittende Elementer ikke fundet Leilighed til at optræde saa skarpt imod hinanden, og et muntert og festligt Lag ikke udartet til Strid og personlige Angreb. Jmidlertid skylder jeg mine Venner, og i Særdeleshed min Collega Hr. Orla Lehmann, som med Varme antog sig den Fraværende, da denne uforskyldt blev angreben i en offentlig Forsamling, af den der mindst var berettiget til at angribe, men destomere forpligtet til at vaage over, at intet Angreb og allermindst et uværdigt, men derimod Fredsommelighed og god Orden fandt Sted, min forbindtligste Tak."