Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1794-01-10
af den Agt, hvori Lægevidenskabens Forfatning staaer baade hos os selv og hos Fremmede, søge at bibringe Publicum den Tanke: hidindtil er Jnoculationen vel foretaget, men ikke efter videnskabelige Forholdsregler. Saalænge altsaa som Unzers Spaadom i sin Læge, at denne Operation med Tiden skulde blive forrettet af Ammer og Jordemødre, ei endnu er gaaet i Opfyldelse, saalænge Jnoculationen er allene betroet Mænd, som besidde de dertil udfordrende Jndsigter, saalænge maae De forlade mig, at jeg anseer Deres Afhandling for et overflødigt og høist upassende Tillæg til Justitsraad Fridschsmenneskekierlige Bekiendtgiørelse af sine paa udbredte Kundskaber opreiste og ved mangeaarig Erfaring bekræftede Jagttagelser, angaaende de af Naturen frembragte Koppers Behandling. Ja hvor let kunde man ikke falde paa, at Deres kraftigste Bevæggrund til at udgive disse Pillerier om Jnoculationen har været en Frygt for, at Hr. Justitsraadens simple Afhandling skulde overtale adskillige til at overlade deres Børn til Naturens egen Styrelse, og hvor farligt er endog et Skin af Egennytte for Lægen 2) Utilstrækkelig og mangelhaftig. For at beviis dette, vilde Deres Velbyrdighed tillade, at jeg anfører Deres egne Ord:Man vælge friske og sunde Børn." Her maa jeg spørge Dem, staaer dette Valg i Lægens Magt; og er det saa ganske afgjort, at det altid er farligt at inoculere Børn, som ei ere fuldkomne sunde? Naar f. Ex. imellem flere sunde Sødskende, der skulde moculeres, fandtes et Barn med den Engelske Sygdom, kunde da Lægen, naar Umueligheden forbød at adskille disse Børn, med god Samvittighed enten undslaae sig for at inoculere de friske, eller overlade det syge Barn midt imellem de andre til de naturlige Koppers Anfald. Hr. Doctoren unddrager ethvert mindre sundt Barn sin hielperige Haand; jeg er med nogen Jndskrænkelse heri af ganske modsat Meening; jeg troer nemlig, at, naar kuns ingen Sygdom er forhaanden, der er ledsaget med Feber Bevægelser, hvilke, forbundne med Koppefeberen, vilde blive for voldsomme, kan Jnoculationen uden Frygt anvendes, naar Omstændighederne udkræve det; saaledes er jeg af Erfaring overbeviist om, at rhachitiske Børn ei alleneste uden Skade, men endog til Lettelse for denne Sygdom, have udstaaet Jnoculationen. Hvorlidet jeg i Følge af denne min Theorie kan være enig med Deres Velbyrdighed, naar De opkaster Deres Erfaring. som et Værn for den paradoxe Sats, at Tandudbrud ikke alleneste ei forhindrer Jnoculationen, men endog befordrer dens Virkning, seer De lettelig, og det heldige Udfald, denne Deres Fremgangsmaade har havt, vil jeg henregne til de sieldne, underlige, Theorie og Fornuft modstridige Cuurer, der udmærke Deres practiske Hændelser, anseende enhver Advarsel imod denne Behandlingsmaade for overflødig. Man bruge slet ingen Præparation og strax derpaa :Man give en Afføring Dagen i Forveien." Her møder en aabenbar Jmodsigelse; thi da Hensigten med Præparationen er at bortskaffe alt, som paa nogen Maade kunde lægge hindringer i Veien for Jnoculationens lykkelige Udfald, da det, der som oftest giør en Sygdom compliceret, bør søges i de første Veie, og Hr. D. meget rigtig tillader i det mindste en Afføring, seer man let, at Hensigten ved denne Afføring er kan være anden, end at disse bortrydde Hindringer, og at altsaa Hr. Doctoren præparerer, uden selv at vide det. En langvarig svækkende Præparation forkaster Hr. Doctoren altid, dog troer jeg at Undtagelse ogsaa her bør finde Sted, f. Ex, hos plethoriske meget feede Børn, vilde en kiølende saa lidet som mueligt nærende Diæt meget bidrage til at formindske den Feber-Jld, de uden Tvivl især vare udsatte for. De ved Udbruddet yttrende Convulsioner eller Til"fælde af Slag give et got Udbrud. Disse Tilfælde ere sikkerlig de farligste, der saavel ved de naturlige som ved de indpodede Kopper kan forefalde, og saa ere efter min og flere Lægers Erfaring de Subjecter, som ræddes, især naar Tilfældene frembringes af forhindret Udbrud, ja end- og det kraftigste Middel derimod, nemlig at bade den heele Krop varmt Vand (hvorfor har Deres Velbyrdighed ei værdiget dette Middel engang at nævnes) anvendes ofte forgieves. Svendborg den 3die Jan. 1794. B. Bovesen, Doer. Med.