Norske Intelligenssedler, 1779-10-27
No ordske Jntelligen. Sedler. No 43. Onsdagen den 27. October 1779. Korte Betragtninger fremsadte. Til Erfarne Patrioters nøyere Overveielse. ere Overveielse. Hvorlænge skal da Norge udføre sit Kobber i Plader, sit Jern i Stænger, og sine fleeste Skove i Bielker, og lade sig dem tilføre igien, omdannede, i Kiedler og Pander, i Laase, Knive, Saxse, og Tusindfold Jsenkram, i Dragkister, Borde, Stole, Æsker, Kosteskafter og utallige andre Ting, Arme Norge, have dine Jndbyggere, endnu ey lært, at forarbeyde de Nøddendigheder, de daglig trænge til, og hvortil Du selv har de raae Producter, naar skulde de da lære, at hente andre Landes Uld, Hamp og Hør, og forvandle dem til Klæder for dem selv, til Dreyeler, Lærreder, Seylduger og Tougverk, og at føre dem forarbeidede ud igien til andre Lande, ney, det maae være din beskikkede Deel, at underholde flere Arbeidere i fremmede Lande, end Mennesker i dit eget. Kan der vel opregnes et Haandverk, et Manufactur, en Fabrique, hvoraf vi ikke opholde nogle, i Engeland, Frankrig, Tydskland og Holland, Vel have vi hos os selv Haandverkere, som kalde sig Mestere, men mon mange af dem, kunde vente at vorde antagne, til Drenge, Udenlands, Vi have nogle faae Manufacturer og Fabriquer; gid man 10 Mille fra dem vidste de vare til! Deres Vahre, maae være saa gode de vil, den almindelige Fordom, er dog imod dem, man troer det fremmede er bedre, smukkere og ringere; Jeg saae nyelig en Commissions Liste, hos een af mine Venner, som en Skipper, der seilede til Engeland, skulde have med sig; Jeg anmerkede, at de fleeste Poster, kunde faaes her i Landet og nogle kunde end forfærdiges paa Stædet; det er sandt, sagde min Ven, jeg kunde lade den . forfærdige her, men hvor plompt er ikke vores Arbeide mod det Engelske; og disse Poster kunde jeg faae fra Christiania, men foruden det, at der gaaer sielden Leilighed, saa maatte jeg og skrive til en Mand der, som kunde besørge det, og sende Penge med, da jeg dog ikke veed, hvad det koster, nu slipper jeg alt det Bryderie, Skipper per N. er min gode Ven, han legger ud Pengene for mig, og bringer mig det bestilte, og jeg betaler ham hans Udlæg, saa er den Sag afgjort, Koster det end lidt meere, saa slipper jeg og endeel Omstændigheder, og et Par Daler kommer mig ikke saa nøye an paa. Saaledes raisonere Mange; Hvad Under da, at de anlagde Jndretninger kand ikke have Aftræk, og nye ikke anlægges; Hvem foreslaaer de beste Midler, til at oplyse Mængden om, at naar de kiøbe det fra et fremmed Land, som kan forfærdiges i vores eget, saa handle de ligesaa daarligt, som om de reve Brødet af deres hungrige Venners Mund, for at give Fienden det Kunde dog De Herrer Skippere, blive overbeviiste om denne Sandhed, De skulde ikke for et godt Ord, paatage sig allehaande Commissioner, og sette sig selv. saa ofte i vove, ved Hiemkomsten, naar De troede Landets Skade og Ruin, var en Følge deraf; Søemænd skulde da ikke holde det for nogen Ære, ved Hiemkomsten, at fremvise de nye Klæder, de har lagt sig til i Engeland eller Holland, naar de begrebe, at de ikke allene tog Brødet fra Fabriqueuren, men endog fra Skræderen og Skoemageren, som skulde forfærdige dem. Kramhandlerne, skulde ikke saa yppig frembyde de Engelske Klædevahre og de Hollandske Specerier, men hellere, unde Vore Brødre, De Danske, noget at fortiene, end de Fremede, indtil vi kunde frembringe saadant, hos os selv. Skibs-Eyere, skulde da ikke tillade deres Skippere, at kiøbe i Engeland eller Holland, Seilduger, løbende Tougverk, Blokker, Søm, Ballast-Skuffer, Tiære-Koster, Maler-Koster, Olie og Potter, Kobber- og Blik-Tøy, Jern Skraber og Bolter, Fiske-Snører, Seilgarn og Drev &c: ja til deels Victualie til Skibets Fornødenhed; men de skulle anskaffe det hiemmen fra; ikke at tale om de mange Penge de Engelske Tommermænd fortiene, ved at digte og banke de Norske Skibe, (som det kaldes) som heel vel kunde giøres af norske Tømmermænd, De skulde da ey heller bestille saa meget Kiød, Ost, Kaal, Rødder, Asparges, Citroner, Abelsiner, Pomerantzer, Æbler, Pergamotter, Valnødder, Castanier, Peber-Kager, og allehaande tørrede og syltede Confecturer, som vi saa vel kunde undvære, Engelsk Øl, Malt, Humle, Hvedemeel, Soya, Bord-Salt, og mange andre Ting for den lekre Gane, som vi ansee for ubetydelige Ting; men hvor ubetydelige de end ere, saa koster de dog Landet aarlig meere end 20 Tusinde Rigsdaler. Man tænke ikke at denne Summa er overdreven, man spørge kun en Skipper, som holder Bog over hvad han hiembringer hver Reis, hvad saadanne Ting kan løbe til for et Aar, og derefter giøre Overslag for heele Norge, saa skal man finde at Summen er heller ansadt for ringe, end for høy. Man slutte da, af denne Summa, og af disse Bagateller (som man kalder dem) hvad Summer der udgaae, for Silke-Uldne og Linnede Vahre, for Jsenkram, Specerier, Glas og Steen-Tøy, Nurnberger Kram og mange andre Ting, som jeg hverken kan eller eller tør opregne, saa skal man ikke undres ved, at Norge er saaledes paa Knær ne, at der vil meget til, at hielpe det paa Fode igienMen af hvem skal man fordre denne Hielp, af hvem Jeg troer i Almindelighed, af alle Dem, der føle hvad det er at være Nordmand, det er at tænke ædelt; som erkiende Kiærlighed til Fædrenelandet, for een af de første Pligter, og kan opofre den krybende Egennytte, for det Almindeliges Vel; og af hvem skulde man i Særdeleshed meere fordre det, end af Norges Kiøbmænd, De som tro. De ere Statens Pillere, og det ere de og, naar de handle saaledes, at Land og deres Jnteresse giøre eet. Det tilkommer Dem, Høystærede, at understytte deres afmægtige Fædreneland, med deres Raad, med deres Jndsigt og med deres Penge; Andre Lande kan fremvise Exempler nok paa, hvad KiøbmandsStanden kan udrette, til et Lands Opkomst, naar de ere enige, og have Jndsigt og Mod nok, til at foretage noget vigtigt; Men det vilde være en Skam at fremsette Exempler af andre Landes, saa længe vi kan fremvise Patrioter af vort eget; Hæld være Eder! J Jnderøens, Syndmøers, Stavangers, Bratzbergs og Christiania Patriotiske Sælskaber, J ere de sterkeste Beviser, paa, at Fædrenelandets Kiærlighed, er endnu ikke uddeed hos Norges Sønner, og at den Jld vil ikkun oppustes, som ulmer i de Flestes Hierter. Bliv ved, J Ædle, at opmuntre Landmanden til Flittighed, Byemanden til Tarvelighed, Deres Koner til Omhyggelighed med Haandgierning, og Børnene til Arbeide, og Efterslegten skal velsigne Eders Støv Lader disse Exempler opmuntre Eder, J Norges Kiøbmænd, Lad hine Selskaber opmuntre Landhuusholdningen; opelske J, Konster og Fabriquer; Det biedrager alt, til Landets Vel. Lader os engang lære af den snedige Hollænder, at giøre os Fordeele ved andres Stridigheder; Vi mangle duelige Arbeidere i Landet, (endog saadanne, som kunde lære os at forarbeide Landets Producter, hvor gunstig er den nærværende Tidspunkt ikke for os, at forskaffe os dem, fra Engeland og Frankrig, de have dem i Mængde, Krigen, denne Morder-Engel, indjager disse Landes Undersaattere Frygt, Skatter og Paalæg trykke dem, Mangel paa Aftræk, giør at de maae standse, med deres Arbejde; Hvor glade vilde mange af dem, modtage et Tilflugts Sted hos os, naar vi ved Opmuntringer, og taalelige Vilkaar, ville trekke dem til os; Lader denne gunstige Leilighed, ikke gaae os unyttig bort, maaskee den ikke hastig, frembyder sig igien; Fra Holland og Tyskland, skulle vel heller ikke være saa vanskelig at faae nogle Arbeidere, og end mindre fra Holsteen og Kiøbenhavn; Jlde, ja, alt for ilde skulde det være om Norge havde nu ikke nogle Tusinde Rigsdaler at anvende, paa disse Fremmede, som i Tiden vilde nytte Landet for Millioner; Vilde kun hver en Kiøbmand, giøre een eller tor Haand. Haandverkere Forlag af Materialier, og skaffe dem Aftræk paa deres Vahre, uden i Førstningen at begiære store Fordeele deraf, for deres egne Personer, hvilken Forskiæl skulde vi da paa faae Aar fornemme i Landets Oeconomie, hvor blomstrende skulde dets Tilstand da ikke blive Men her er endog nærmere Fordele, der er mindre Vanskeligheder underkastede, der udfordre Eders Hielp, for at blive Landet en riig Kilde til Velstand; Jeg meener Vore Fiskerier; Det er en almindelig Klage, at de aarlig aftage, og dette er maaskee sandt; men vist nok kommer det ikke deraf, at der er mindre Fisk paa vore Kyster nu end forhen; Jeg vil til Beviis kun anføre et Slags, nemlig Makkel; Paa nogle Aar har saa vel frisk som saltet Makrel, været sielden at faae, endog paa de Stæder, hvor den har været den gemene Mands meste Føde om Sommeren, og en klekkelig Haandskilling til Vinteren; og dog ere Fiskerne alle enige i, at de fornemme og see Makrelen i Mængde, ikke allerne ud i Havet, hvor de pleyer fange den, men endog ind i Bugter og Fiorder, hvor den jager Smaae Silden for sig saaledes, at den springer paa det tørre Land, og dog, saae vi alMakrelen, ingen, og af Silden ey fleere, end godvillig hopper til os paa Stranden, er det ikke beklageligt, Fiskerne sige, Makrelen vil ikke bide paa Krogen som i forrige Tider, thi i stæden for en Baad da, fra Aftenen de seilede ud, til Middag den kom tilbage, kunde bringe med sig 2 til 300 Stykker Makkel, saa faae de nu et Snees i det høyeste, og de fleste Gange ikke een. Fisken maae altsaa have forbedret sine Jndsigter, men Fiskerne ville blive ved det gamle, de troe, naar de med deres Fiske-Linner, ikke kan faae Fisken, saa er det ikke deres Skyld. Og betragter man, deres Vilkaar, hvad kan man da fordre meere af dem, De Fleste af dem, de eye intet, naar de i Fiordene kan faae saa meget Fisk, en Dag at de selv kan æde, og endnu sælge for 12 eller 16 sk. saa synes de, de har gjort det vel, og faae de meere, end de kan sælge frisk, saa ere de forlegne med den, da forstaae hverken at salte eller tørre den; Hvor skulde saadanne Folk kunde skaffe sig, forsvarlige Fisker-Redskaber, som til deels ere kostbare, af dem kan man ikke forlange det; Men af de Herrer Skippere, Kiøbmænd, eller andre som eye Penge, og boe ved Søekanten, af dem burde man billig vente og fordre det; Tænk, paa pore Kyster, fra Christiansand til Christiania en Strekning paa meer end 30 Norske Mile, eyes ikke, (saavidt jeg har kundet faae udspurgt) et eneste lukt Fahrtøy, til at fiske med; og man siger, de ere faae, der veed at behandle er Garn eller Vaad. Er der da slet ingen, som har nogle Hundrede Rigsdaler, til at gjøre et Forsøg med, og at foregaae sine Landsmænd, med et godt Exempel, Saa meget Eeg have vi endnu i vore Skove, at nogle Fisker-Hukkerter kunde bygges af, og Nordenfields er Folk, der baade forstaae at fange og at behandle Fisk, hvor tungt maae det dog ikke være, først at begynde en Ting, hvor let det end kunde synes at sette i Verk.