Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-03-26
Det har behaget Dem, Hr. Kammerraad, for at hævne Dem over at jeg har fraraadt at vælge Dem til Stænderdeputeret (som De jo ikke heller endnu er bleven, og som Gud forbyde De nogensinde maa blive at udsse Deres Harme over mig i N 39 af denne Avis. Man seer strax at Galden har flydt over paa Dem. Men hvorlidet Deres Jnvectiver have frugtet eller virket til at omstemme mig, vil De af det Følgende erfare. Thi sandelig, jeg skal ligesaalidet nu som før, lade mig afholde fra frimodigen og aabenlyst at fremføre mine Tanker og hvad jeg troer der kan trænge til offentlig Omtale, enten det behager Dem, eller De og Ligesindede, kalde det "Jagen efter Folkegunst, egenmægtig Antastelse af Embedsmænd og fredelig Borger" o. s. v. Jngen, han være Amtmand eller forhenværende constitueret Herredsfoged, skal afholde mig herfra, og for at vise Den at det er mit ramme Alvor hermed, skal jeg strax gjøre Begyndelsen med Dem Hr. Kammerraad, og spørger Dem da Hvorfor har De ikke svart paa mit Angreb imod Dem (See denne Avis, for f. A.), hvori jeg ligefrem har fortalt, at De ikke har ændset min og Hans Rasmussens Protest imod Justitsraad Boecks Competence til at udnævne Dem og en Anden til at domme imellem Hans Rasmussen og dennes Forpagter. Hvorfor har De ikke i Deres Jndberetning om denne Sag omtalt denne Protest, Var det at handle upartisk, var det at hylde Sandheden, De har derved forspildt Hans Rasmussens Ret til Revange i denne, den famense natantranderske meget lignende Sag. – Endvidere: Husker De, at De i Forening med Justitsraad Boeck stemte imod bemeldte Hans Rasmussen paa dennes Andragende om at anlægge en Mølle ved Brandtlund, hvor vred De blev paa mig fordi jeg erklærede mig for Andragendet. Molleanlæget blev dog bevilget. Dette har De maaskee ikke kunnet glemme, ligesaalidt som at Mad. Rasmussen ved anførte Leilighed lod falde nogle Ord om fede Møllere der bedre forstod at insinuere sig hos Hr. Kammerraaden, hvorved Tordenveiret afledtes fra mig over paa hende. Jmidlertid lod De Dem dog en halv Timestid derefter ret godt smage en lækker Grise steg, hvormed Mad. Rasmussen opvartede. Men Havblikket varede kun kort, thi endnu førend Taflet blev hævet, kom De i Trætte med Justitsraad Boeck om Professor David, som De med al Magt vilde have anseet for en Majestætsforbryder. Men De veed da vel ogsaa at David blev frikiendt, og hvormeget hele Landet jublede herover. - Endvidere. Husker De, hvorledes De ved et Aastedmøde i Anledning af en Skovudskiftning i Lilleballe, overfusede Landinspecteuren, fordi denne foreslog at lade Domstolene afgjøre en fattig Enkes Fordring. paa et Stykke Skov, imod Deres nuværende Svoger i Eltang, som ligeledes paa sin eller Hr. Faders Vegne gjorte Pretention paa samme Stykke Skov. De øvrige Medlemmer af Commissionen gave dog Landinspecteurens Mening Medhold. – Endmere: Husker De, hvorledes De imod mig har forsvart en vis høivelbaaren Herre, da denne for nogle Aar siden i egen høie Person ved en Stutteribesigtelse paa en oprørende Maade slog en Bonde i Hovedet, ja kastede med Steen og sig, som om det var Hunde der omgave ham Mon det ikke ogsaa kunde falde Dem ind at forsvare bemeldte høie Mand mod et Angreb i Fædrelandet, hvor han beskyldes for at have benyttet Bønderheste til at kjøre ud med sin Familie. Endmere: Husker De, dog det Anførte vil være nok for at vise, at jeg har havt god Grund til at tvivle om at De Hr. Kammerraad besidder den Frifindethed, den upartiskhed, Uafhængighed, og den Hengivenhed for Bondestanden, der ere saa nødvendige Egenskaber for en Repræsentant af de mindre Landeiendoms-Besiddere.