Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-02-03
Hr. Bonnezen begynder temmelig dristigt med at proclamere – i en Hensigt, der ikke er vanskelig at gjætte hvad der efter hans Hoved skal være min politiske Overbeviisning; men da heri findes ligesaa megen Sandhed, som i Meget af hans øvrige Fremsorte *), saa skal jeg ikke herpaa videre indlade mig. Kun for dem af mine høitagtede Medborgere, med hvem jeg ikke har havt Leilighed til at komme i nøiere Berørelse, og som have hædret mig med deres Stemmer ved Stændervalget, skylder jeg at bemærke: at jeg hylder saa liberale Grundsætninger, som Nogen fornuftigviis kan, og at ialfald den Agtelse, jeg nærer for mine Vælgere, i Forbindelse med den Samvittighedsfuldhed, hvormed jeg betragter det paa mig faldne Valg som Deputeret, aldrig vilde tilstæde mig at modtage et Hverv, hvori jeg følte, ei at kunne deele mine Medborgeres Anskuelser i saadanne Anliggender, som maa ligge Kjøbstadborgernes, Jnteresser nærmest, uden iøvrigt at tabe af Sigte, hvad der maa tjene til det Heles almindelige Bedste, hvilket jeg haaber i sin Tid efter bedste Evne at skulle vise. Forsaavidt dernæst angaaer den Deelagtighed, Hr. Bonnezen prætenderer at have i den omhandlede Petition i Værnepligtssagen, da forholder det sig hermed paa følgende Maade: Den Gang Værnepligtssagen, som bekjendt, var Dagens staaende Theema, meente Borgerrepræsentantskabet her, som rimeligt, at dette ogsaa burde yttre sig i denne vigtige Sag, og man opfordrede mig til at forfatte en Petition, der skulde indeholde et Udtryk af de Anskuelser, man i denne Sag her nærede; men da jeg, formedelst flere andre Forretninger paa den Tid, ikke kunde anvende den tilbørlige Flid paa et saadant Arbeide, var det, at jeg, ifølge Repræsentanternes Forslag, i disses Navn da anmodede Hr. Bonnezen om at forfatte et Udkast til en Petition. Dette blev ogsaa lovet, men da den ene Uge gik efter den anden uden at noget saadant blev udarbeidet, og jeg, tilsidst frygtede, intet Udkast at erholde til den af Repræsentantskabet forønskede Tid), saa begyndte, jeg selv at tage fat paa Arbeidet, og var ogsaa hermed færdig, da endelig Hr. Bonnezen Dagen for den yderste Termin tilsendte mig nogle løst udkastede Momenter til den omhandlede Petition, hvilke jeg sammenholdt med mine og tildeels benyttede i det derefter endelig forfattede Udkast, uden for Nogensomhelst at lægge Dølgsmaal paa hvordan samme var opstaaet. Jmidlertid havde Repræsentantskabet modtaget Opfordring fra Mariebo til at deeltage i det Saxkjøbingske Repræsentantmøde i Anledning af Værnepligtssagen, og her oplæste jeg under Sagens Discussion ovennævnte i Concept medbragte Udkast, der kun indeholdt Momenter til en Petition, og som saadan betragtet ogsaa vandt bifald, uden derfor at have en saadan Form (allermindst havde det Form af en Protest),*) Jeg har langtfra yttret hvad Hr. Bonnezen debiterer, nemlig: "at den Tid var fjern, da man skulde ansee en Constitution for tilraadelig, men derimod ere mine Ord faldne saaledes: "at den Tid vistnok endnu var fjern, da man vilde faae en Constitution. *) Jeg er i Besiddelse af Hr. Bonnezens Skrivelse, hvori han undskylder sig paa Grund af Forretninger endnu ikke at have kunne levere det Belovede. at det der paa Stedet ubetinget kunde underskrives, hvilket ogsaa Resultatet af Afstemningen viste. Det blev, som bekjendt, i hiint Møde bestemt og vedtaget, at een Petition fælleds fra Stiftets samtlige Kjøbstæder skulde indgives til de Viborgske Stænder, ligesom og de Hovedpuncter, bleve fremsatte, hvorpaa Andragendet skulde gaae ud, og hvortil den derefter udnævnte Comitee til Petitionens Affattelse, hvoraf jeg var Medlem, under Udarbeidelsen havde at tage Hensyn, – til hvilken Petition samtlige Repræsentantskaber for deres Vedkommende bandt sig, hvorimod det naturligviis maatte, som en frivillig Sag, overlades Borgerne i de respective Byer, at underskrive Petitionen naar den af Repræsentanterne blev dem forelagt.