Viborger Samler, 1774-09-12
DEN VIBO RGER. SAMLER. Mandagen den 12 September. Et Ord til Publicum. Neppe findes nogen Sandhed, som er underkastet almindeligere Tvivlsmaal, end denne: At Billigheden udfordrer, at tvende Landsbyer, saavelsom andre separate Steder og Gaarder, ved Fælledskabs Nedlæggelse, bor tage halv Hegn med hinanden, og ei efter Hartkorn eller Hoveders Paaslag. Halv Hegn er anbefalet baade i Lovens 3 Bog 13 Cap. 36 Art. saaog i sidste udgangne allernaadig Anden Aargang. Oo. ste ste Forordning, og tilsiger den naturlige Billighed, tydelig og aabenbare, hvad Lovgiveren heri anbefalet. haver. Men da denne Billighed ikke strax vil falde. enhver i Øinene, vil jeg hermed giøre et Forsøg, samme at oplyse. Grunden til denne billighed ligger, og maae søges, i denne ufeilbare Mathematiske Sandhed: Atnaar Qvadratens Sider fordobbles, da fordobbles dens Jndhold fire gange, eller: At et fordobblet Hegn indeholder et firedobbelt Jordsmon. At jo større Jordsmon man indtager, jo mindre Hegn, falder der paa hver Tønde Sædeland, da et firedobbelt Jordsmon behøver ikke, uden dobbelt Hegn, hvilket tydeligere sees af følgende Tabelle: 1 Td. Sædel. indh. med 160 Favne. 4 Tdr. med et dobb. Hegn 320 F. og fald. paa hver Td. 80 F. 16 Tdr. = = 640 = = = 40 - 64 Tdr. = = 1280 = = = 20 256 Tdr. = = 2560 = = = 10 - 1024 Tdr. = = 5120 = = = og saa fremdeles. Med den Herlighed af Grundenes Nærhed er da naturligviis forknyttet den Besværlighed, paa ligeJordssmon at have større Hegn, og ligeledes er med den Besværlighed af Grundenes Fraliggenhed forknyttet. knyttet den Herlighed, paa lige Jordsmon at have mindre Hegn, og stiger denne Herlighed og Besværlighed Proportionaliter med hinanden. Naar nu den større og mindre Bye tager halv Hegn med hinanden, da har den større Bye, som har sine Grunde, længere fraliggende, igien den Lettelse af mindre Hegn, paa lige Hartkorn, og den mindre Bye, som faaer storre Hegn paa lige Hartkorn, har igien den Lettelse, at dens Grunde ligger den nærmere. Skulde de derimod tage Hegn efter Hartkorn, da tabte den større Bye den med Besværligheden af Grundenes Fraliggenhed forknyttede Fordeel, af mindre Hegn paa lige Hartkorn. Skiønt Billigheden af halvt Hegn herved alene kan eragtes noksom at være demonstreret, vil jeg dog tilføie et Par Ord til yderligere Oplysning. Naturligviis bør jo en Bye, en adskilt Gaard eller Sted, hverken tabe eller vinde i Hegnstagelse, ved det de paagrændsende Byer, eller Steder, ere enten større eller mindre; og dette skeer jo, naar der tages halvt Hegn. Vare de paagrændsende Byer lige store, da fik de jo halvt Hegn med hinanden, om de end toge Hegn efter Hartkorn; og derved kunde jo ingen have Føie til mindste Klagemaal, Oo der deri var jo ingen Fornærmelse? Ere eller giøres de paagrændsende. Byer derimod forskellige i Størrelse, da bør jo hver Bye for sig derved hverken tabe eller vinde, ei tabe ved det de paastødende Byer ere mindre, og ei vinde ved det de ere storre. J begge Tilfælde er Fornærmelse og billigheds Tilsidesættelse. Og tænker jeg, at de mindre Byers Beboere om saadan billighed best kunde overtydes, naar man forestiller dem: At dersom den større Bye udflyttede 1 a 2 Gaarder, og tillagde dem ald Grunden ved Grændseskiellet mod den mindre Bye, om det da var billigt, at den eller disse Gaarde da fordrede, at den mindre Bye skulde tage Hegn efter Hartkorn, Og saaledes staaer det jo den storre Bye altid frit, at udflytte Gaarde til Grændseskiellet, Da vilde vel forrige Paastand af Hegn efter Hartkorn erkiendes høist ubillig at være. Ponerer man, at en Gaard paa 8 Tdr. Hartkorn har, eller udflyttes til at faae den Beliggenhed, at den grændser paa trende Byers Grunde, enhver paa 152 Tdr. Hartkorn, da tilfalder ikkun Gaarden 3 Favne af hver 60 Favne, naar Hegn skulde tages efter Hartkorn, da den dog burde have 30, Favne af 60 Favne. Thi den halve Deel af Hegnet tilfaldt tilfaldt den jo, om den grændsede paa 3 Gaarder af lige Størrelse med den. Og hvad Hegn den faaer med lige Naboer, bør den altid have. At vinde ved større, og at tabe ved mindre paagrændsende Steder, strider begge imod billighed. Saaledes maae man ponere, hvad Casus man vil, saa skal det befindes, at ligesaa mislig som den Regler, at tage Hegn efter Hartkorn, naar den appliceres til separate Steder og Byer, saa billig skal derimod den Regl befindes, at tage halvt Hegn; da denne Regl i alle Tilfælde holder Prøve. Thi gives end det Tilfælde: At en mindre Bye eller Gaard paa en Side, ved halvt Hegns Tagelse med en storre Bye eller Gaard, faaer et vel langt Hegn, saa faaer, og maae den nødvendig faae, desto kortere Hegn paa de andre Sider. Alle dens Hegne tilsammenlagte, faaer den ikke uden det halve af det Hegn, som adskiller den fra andre. Og det er just den Anpart, som den naturlige billighed udfordrer. For Byemænd indbyrdes har derimod den Regl Sted, At de med hinanden bør tage Hegn efter Hartkorn, der er den billige og juste; Efter sin Andeel i Byens Marker bør enhver tage Andeel i Hegnets Byrde og Bekostning. Men videre til Byers Oos og separate Steders Adskillelses=Hegn, bør og kan den ingenlunde extenderes, thi der bliver halvt Hegns Tagelse den Regl, som Tingenes Natur selv fastsat haver. Slutningen bliver da denne: At Billigheds Regler ere lige nøiagtig og priselig iagttagne, naar Loven byder 3 Bogs 13 Cap. 34 Art. at Byemænd skal tage Deel i Byens Gierder efter Jordsmon, eller Hartkorn, og i følgende 36 Art. at Byer og separate Steder skal tage halvt Hegn med hinanden. Hedensted den 20 Augusti 1777. J. F. Lütken, Kongel. Landmaaler. Tverstregernes Nytte. Den har - det vedder jeg - begyndt at hiertele Der, som en dristig Aand, først opfandt : Stregerne. Der giør - at mangen en - nu skriver lettere, Er der ei Sammenhæng - skeer det - man Huller finder: Strax. Strax gjør man kun en Streg - Den, som - en Broe, forbinder. Med Vittighed og Kunst- alt det : Som er urimeligt - og sig et passer ret J nydelige Modens Skrifter, At ønske Sundhed er af Christnes Pligter een Jeg derfor læser Jer, naar Roe og Søvn - gaaer hen J hindre ei Fordøielsen.