Københavns Adresseavis, 1779-06-09
Den 15 April sidstafvigte og Aftenen ved 9 Slet, opkom i det med en halv Snees Jldsvaader, i ligesaamange Aar ulykkelig hiemsøgte Ramløse paa Cronborg Amt, en i det ugudeligste Forsæt paasat Jld, hvorved denne, 28 Gaarde og 50 Huse, store Bye, formedelst en heftig Storm, stod Fare, paa en liden Deel nær, at have gaaet op i Lue. En Huusmand fra Esbonderup, Sogn, navnlig Morten Larsen, for et Aars Tid siden boesat i bemeldte Bye, udmerkede sig med saadan Jver, og Hurtighed, i at redde Byen, ei allene benævnte Aften, i det han, uden at oppebie Assistence med Vand, kastede sig i den opkomne Lue, traadde med Hænder og Fødder, og uden Hensigt til Lemmer eller Klæder, standsede Faren i Fødselen; men endog den derpaa følgende 14 Mai om Natten, da det igelingede de Ondskabsfulde at fuldføre deres Forsæt, og virkelig opbrændte den først anstukne Gaard, var Morten Larsen endnu den brave Mand, der udviste Moed og Forstand, at Jlden ey kom videre. Han overlader sit, nogle Favne fra Jlden staaende Huus, til det Almægtige Forsyn, seer Faren, og bestiger een med de brændende Vægge parallel staaende Halm=Hæs, og fra samme bruger den først anbudne Hielp, til at holde Jlden inden sine Grændser; ved hvilken Forsigtighed, den befrygtede Ødelæggelse i Naboelauget, af Gud naadelig blev forebygget. - Saasnart Hs. Kongelige Majestæt om Huusmandens gode Forhold blev underrettet, behagede Allerhøystsamme, at krone den med en Medalje og 20 Rdlr. i Penge, som offentlig i Ramløse Kirke Søndagen den 6 Junii efter fuldendt Gudstieneste, blev af Stedets Præst, i Hs. Kongelige Majestæts allerhøyeste. Navn, efter tilstillet høye Ordre, den fortiente Morten Larsen, i den gandske Forsamlings Paasyn, overleveret saaledes: Saasnart der var læst i Chorsdørren, blev kimet med begge Klokker, imidlertid nedtrinede Præsten paa Kirkegulvet, og i Følge den af Prædikestolen skeedte Advarsel, at Meenigheden ville blive tilstæde, bekiendtgjorte i en kort paa Forretningen sig passende Tale, den Kongelige Naade, fremkaldte derpaa Morten Larsen, og høytideligen overleverede ham Medaljen og Pengene, de sidste i Haanden, og Medaljen først i Haanden, og dernæst omgivet af et lidet rødt Baand, appliceret paa Brystet. De taknemmelige Taarer fløde ved Synet af Cuxns 114Ns billede, og ved Modtagelsen sank den brave i det han kyssede Præget af Landets Fader. Han blev derpaa lykønsket af Præsten, Degn, Skoleholder, og Sognets 2de Fogder paa Byen Vogne. Præsten istemmede derpaa med de omkringstaaende: Ol store Gud vi love dig, a. og i Slutningen af Lovsangen, geleydede tilligemed Hr. Lieutenant Axel v. Juel, Kongelig Landmaaler (som just opholdte sig i Ramløse, med at opmaale Byens Jorder) og efterfulgt af Degnen, Skoleholderen og Fogderne, den ærede til Præstegaarden, hvor Morten Larsen spiste øverst til Bord, med benævnte til Middag. Efter sin ringe Evne, lod Præsten, Byens unge Menneskeer, om Eftermiddagen give 1 Tønde Øl, og danse hos sig til Midnat, da Morten Larsen blev under Musiqve ledsaget til sit Huus, efter at først Hs. Kongelige Majestæts, det Kongelige Huses, høye Ministerii og Collegiers, Amtets Øvrigheds, Ramløse Byes og Morten Larsens Skaal, med det allerunderdanigste og gladeste Vivat vare erindrede. Den gandske Dag bar Huusmanden sin Konges billede paa sit Bryst, og giemmer det for Efterslægten i den helligste Forvaring, den Kongelige Dyd til ævig Minde. Dagen derpaa gik Morten Larsen til Skolen, og uddeelte Premier til de flittigste og fattigste Børn, med Formanning at tiene Gud, Kongen og hver Mand. Smaa og Store raabte: Gud! lad Kongen leve længe! Seer I Voltairer, hvad Christians ringeste Børn føle, troer Lyden af Christendommens reene Aand. J kan besynge Konger, men J kan ey veye Dyden i Jesu Christi Tilbederes Bryst, indtil Fattigdoms Eenfoldighed paa Landet. Ramløse, den 8de Junii 1779.