Aalborg Stiftstidende, 1839-07-13
Bager Petersen af Vordingborg, der sad arresteret foret i Midten af April Maaned udøvet Overfald paa 2 Toldbetjente, paa Landeveien imellem Vordingborg og Nyraad, er nu, efterat have tilstaaet den ham tillagte Gierning, igien sat paa fri Fod. Petersens Tilstaaelse skal gaae ud paa: at han i Natten til 18de April, tilligemed en Medhielper, havde smuglet 4 Tdr. Hvedemeel ind i Byen, og derpaa drukket lidt over Tørsten i Nyraad. Da de henimod Kl. 3. om Morgenen vendte tilbage til Vordingborg, mødte de bemeldte Toldbetjente, hvem Petersen, uden at kjende dem, hilsede med et venligt "Godaften", men da han ingen Gjenhilsen fik, blev han vred og slog den Ene paa Øret, hvorpaa det kom til Slagsmaal, som endte med Toldbetjentenes totale (Sjællandsp.) Nederlag. Et Onde (men et nødvendigt, kalde vi ubetinget det, hele den frie Færdsel hæmmende og i Menneskets Rettigheder indgribende Toldvæsen, og kunde fristes til at anvende Claudius's Ord om Lottoet derpaa. Naar engang Staterne ere komne saavidt i Oplysning, at en almindelig Ophævelse af Told kan finde Sted, da først vil en ægte Verdenshandel kunne indtræde." Saaledes omtrent staaer der i Forerindringen til den af Hr. Major Jensen nylig udgivne Haandbog til Brug ved Told=Expeditioner m.m. efter den nye slesvig-holsteenske Told-Anordning. Desværre er vel den deri forudseete lysere Tid endnu langt borte, da Staterne, efter et endnu neppe øineligt Fremskridt i politisk Cultur, forenedes om gjensidig Ophævelse af al unødvendig Told, af alle ufornødne Byrder paa Samqvem og Handel, idet man fandt bedre og mindre demoraliserende Midler for Tilveiebringelsen af en stor, ja i nogle Stater den største, Deel af Stats-Jndtægterne. - Hvad der imidlertid er at gjøre, er at Staterne sætte sig det ufravigelige Maal, at deres hele Toldvæsen indrettes paa den mindst besværende, den i hver Henseende humaneste Maade, at saavel Oppebørselen, som alle nødvendige Former, udøves ei glene samvittighedsfuldt, og retfærdigt, uden Persons Anseelse, men tillige med al den Billighed, al den Humanitet, der her er dobbelt nødvendig og dobbelt Pligt, en Pligt, der ogsaa alvorlig er foreskreven de kongelige Embedsmænd og Betiente ved Toldvæsenet hos os. Enhver dannet og redelig Embedsmand har sagt sig det selv, og han vil stedse have det levende for Øie: at han, som Kongens og Statens Tiener, som den, der lønnes af disse, er til for dem, og de ikke for ham, at det altsaa er hans Pligt, idet han udøver sit Embed, at gjøre Udøvelsen saa lidet stødende, saa lidet byrdefuld for Statens Borgere og dem, der træde i Forbindelse med dem, som det staaer i hans Magt. Men paa den anden Side er det Borgerens Pligt, ja hans egen Fordeel fordrer det, at lade Kongens og Statens Tienere nyde al den Agtelse, der som saadanne maa tilkomme dem, vel betændende: at det Hele ikke uden paa denne Maade kan bestaae og fare vel. Embedsmændene bør lige saa lidet fortrædiges i Udførelsen af deres Pligter af Borgerne, som disse i deres Rettigheder af hine. Ligesom Borgernes redelige Arbeid og Sysler maa æres, fremmes og holdes i Hævd, saaledes bør ogsaa Statstjenerens ofte tunge og kun maadelig lønnede Arbeide ikke ansees med Ringeagt, ikke dobbelt mislønnes med Haan og Drillerier. Dette Arbeid, selv det mindre vigtige, hører dog til at drive de Hjul, uden hvilke Statsmaskinen, saaledes som den er construeret, ikke kan opfylde sit Øiemed. Hine to Classer af Statslemmer skulde derfor ingenlunde, som det dog ofte fra begge Sider skeer, betragte hinanden som stridige Elementer eller som fjendske Kræfter, der hæmmende skulle modsætte sig hinanden; de ere tvertimod Medarbeidere til et og samme Maal: det Heles bedste Sammenhold og høieste Tarv, og dette Maal kan kun fremmes, naar der, i det Mindste som i det Største, arbeides med forenede Kræfter, med Velvillie, og selv med gjensidige Opoffrelser, hvor disse uomgængelig fordres. (Dagen.)"Med levende Jnteresse – skrives fra Odense i Hemp. Av. under 9de ds. - har Publicum nu overværet tre Forestillinger af det Beckerske tydske Skuespillerselskab, hvis Personale udmærker sig ved et saa livligt Sammenspil, som man nok ikke for har seet her hos noget tidligere Selskab.