Den Vest-Sjællandske Avis, 1841-05-25
Grevinde Holck, eneste Datter af den nylig i Hamborg afdøde Geheimeconferentsraad Grev C. H. A. af Hardenberg-Reventlow (der foruden Grevskabet Hardenberg-Reventlow efterlod sig mange Godser i Holsteen, Hannover og Preussen, har i denne Tid formælet sig i Hamborg med en Baron Gersdorff. (Vib. St. Tid.) Andet Brev. Hvad jeg skrev om Corfaren, er virkelig for Alvor min Mening. Husk paa det bekjendte p. og c., hvormed Romerfolket tilfredsstilledes: det samme Sym hol kan gjælde for vore Danske; thi ere de blot rolige, hvad Pengene angaaer, og have de blot deres Corsar til at lee af, saa - hensygne de ikke, men saa blive de først ret muntre og friske og give, med Rahbek, alskens Politik en god Dag. Det er hele Hemmeligheden med den formeentligen tabte Jnteresse, at saalænge Sandhed og Løgn, i forønsket Blanding, udbredtes om Finantstilstanden, da sad Jnteressen tæt ved Kogepunktet, langt over al naturlig Patriotismes Varmegrad; men saa saare man fik Syn for Sagen, at en Statsbankerot slet ikke var forhaanden, og man belærtes om adskillige Feiltagelser og Overdrivelser, især fik Besked og den skjændige Bagtalelse med Extra-Millionen, saa tænkte Massen, som det kan passe sig for Massen, at det var bedst at lade Regjeringen regjere, Skribenterne skrive og Raadgiverne give Raad, for selv at have Fred og Ro til at leve. At Petitionsunderskrifterne skulde være et historisk Vidnesbyrd – som man fik det til at lyd i Roeskilde, kan jeg derfor ikke fatte; jeg anseer dem snarere for et naturhistorisk Kiendemærke, nemlig for et Tegn paa Dansk Godmodighed, Lethed eller, som den Kielske Professor Wachsmuth engang sagde, paa "Danskernes Reizbarket, kort sagt, paa deres Upolitiskhed. Jeg har ingen Respekt for disse Navnerækker; men det forstaaer sig, at hver den som holder for, at en Bondes Lyst til at smage Champagne er et Vidnesbyrd om hans Drift til Oplysning, han maa ogsaa antage, at Massens Lyst til Efterabelse er et Vidnesbyrd om dens Drift til Selvstændighed. Min Forklaring af de tretten Mænds Forslag fin der sin fulde Bestyrkelse i ældre Phænomeners Udvikling. Det var i den Henseende interessant af have en Liste med hosføiet Tidsangivelse paa alle de betydelige Mænd, som efterhaanden have trukket sig tilbage fra Scenen i det underlige Trykkefrihedsselskab, eller reent udmeldt sig, ligefra Sibbern og H. C. Ørsted indtil Bang og David. Længe holdt Clausen ud, men ogsaa han har givet tab paa denne Bane til Forlegenhedens Labyrinther, og nu ville igjen hele tretten Optimater unddrage sig fra en ny Bane til Bladroes og Avistriumph, nemlig fra Skydebanen. Denne Proces viser sig i de seneste Aar oftere hos os. Saaledes var A. S. Ørsted par excellence Folkets Mand efter den politiske Terminologie hos Oppositionen; men han er altfor længe siden kasseret som saadan, da han i Virkeligheden heel og holden var og blev Sandhedens, Troskabens, Lovens og Statens Mand. Ussing bliver der allevegne stiklet paa, uden at man vover at nævne hans Navn; at Bang er en Frafalden, vil man snart faae at høre. Og hvorledes ere ikke selv de Roeskildske Stænder i deres Heelhed ganske vilkaarligen blevne betragtede som aflægs eller forvildede i det enkelte Punkt og Bladenes Udskeielser, medens de Jydske, som jeg tidligere har bemærket (Nr. 8), usømmeligen smigredes. Denne hele Proces er ganske naturlig, ja dybt grundet i Historien saavelsom i Menneskecharakteren. Dens Stadiers Komme maa altsaa med Rolighed afventes; har blot Regjeringen god Villie og fast Villie, saa trækker det snart forbi som andet Tordenveir, og efterlader de samme gode Virkninger som dette. Ja selv om et enkel Lyn slog ned, vil det knap engang tænde. Men man maa være paa sin Post og være forberedt paa alle Muligheder, om man ogsaa anseer deres Virkeligbliven for umulig.