Berlingske Tidende, 1834-08-21
De Deputeertes Kammer har ilet med at efterfølge Deres Majestæts første Opfordring. Vi, der ved Frankerigs Stemme ere kaldte til at være dets Ønskers og Følelsers legitime Organer, bringe Dem, Sire, disse Ønskers og disse Følelsers loyale og oprigtige Udtryk. – Kun en loyal og maadeholden Politik er den Regjering værdig, som Frankerig har valgt sig, og hvis Opholdelse vi have besvoret. Chartet af 1830, og det ved samme grundede Dynasti, den fortskridende og regelmæssige Udvikling af constitutionelle Jnstitutioner; Agt for alle Rettigheder og Paaholden af alle Pligter; Værdighed og omfattende Opmærksomhed i Statens Bestyrelse; en forstandig og streng Sparsomhed i Statsformuens Forvaltning: dette er det, som Nationen fordrer med sine Jnteressers hele Magt og med sin Overbeviis nings fulde Kraft. – Vi hilse Ordenens Gjenoprettelse, som en stor Velgierning; vi takke Nationalgarden og Armeen, fordi de have tilkæmpet Loven Sejer, og fordi de foregik med Exemplet, at vise Loven den skyldige Lydighed. Vi haabe, at deres Hengivenhed ei oftere skal blive stillet paa en saa piinlig Prøve, samt at den Roes, vi maae yde deres Mod, ej oftere skal falde sammen med vor Sorg over haarde Tab, hvoraf langvarig Kummer og utrøstelig Smerte er opstaaet for saa mange Familier. Den uforstyrrede Udførelse af de sidste, af Kammeret omvoteerte Forholdsregler, bevise, at Loven har gjenvundet sin hellige Autoritet over Sindelagene. Frankerig er kjed af Urolighederne. De voldsomme Lidenskaber, som Tidens Magt daglig meer og meer beroliger, ville fuldstændigt forsvinde for den offentlige Menings Fremskridt, understøttet af en fast og viis Administration, der, stræng mod Forbrydelser, eftergivende mod Vildfarelser, vil lade sig være magtpaaliggende, at læge de Saar, der kun altfor længe ere holdte aabne af vor borgerlige Tvedragt. Fremfor Alt vil en saadan fast og viis Administration, ved Valget af oplyste og trofaste Embedsmænd, gjengive Statsmagten hiin moralske Overvægt, hvori Hovedgrunden til dens Magt og Virksomhed bestaaer, hiin moralske Overvægt, der ulykkeligviis ved Menneskenes og Lovenes store Ustadighed har lidt Jndskrænkninger i Folkets Gemytter. Paa denne Maade ville Landets umaadelige Hjelpemidler udvikles, og vor Erhvervflids Anstrængelser naae deres Løn. Den Opmuntring, som Erhvervsfliden ved den sidste Udstilling, paa hvilken Frankrig seer hen med Stolthed, har erholdt af Deres Majestæt, vil give dens Fremskriden en ny Impuls. Har den under vor borgerlige Tvedragt kunnet svinge sig til en saadan Høide, saa kunne vi vente Underværker af den, naar den først beskyttes af Lovenes Omsorg, og understøttes af den offentlige Eendrægtighed. Ja, Sire disse Forhaabninger ville virkeliggjøres. Agerdyrkningen, der vel gaaer fremad, men dog endnu lider af gamle Onder, hvis Afskaffelse den venter; Handelen, der, omendskjøndt højligen virksom i det Jndre, dog fordrer nye, friere Udveie udad: de ville begge befordre Jndividernes Velværen og Statens Rigdom under Jndflydelsen af saadanne Love, der af os skulle vorde prøvede med al det Overlæg, som Udjævningen af saa mangfoldigt colderende Jnteresser fordrer. Men, Sire, hvor smigrende ende dette Blik i en velgjørende Fremtid er, hvor rig paa Forhaaninger og sammes Følger, utilfredsstillende ere de dog, dersoikke Orden er for Haanden i Finantserne, denne Borgen for a Orden i Staten. Det er aldeles nedvendigt, at hiin Ligevægt Udgivter og Jndtægter, hvortil De, Sire, giver os Haab, bliver gjenoprettet. Vi regne paa, at Deres Majestæts Ministre før sig i det af Nationen bestemt udtalte Forlangende, og indskrænkUdgivterne til Jndtægternes Beløb, at de frivilligen gribe Jnitiotiverne til enhver mulig Besparelse, og at selv, om muligt, Udtømmelsen af hiin overordentlige Credit undgaaes, der er blevet bevilget, kun i Betragtning af den mulige Uddannelse af en Fremtid der, Tak skee Fredens Vedligeholdelse og Ordenens hurtige Gjenoprettelse, ei har forkyndt sig paa den befrygtede Maade. Det er paa Tiden at oprette en fuldkommen Ligevægt i Budgetterne Vi vide vel, at denne Opgave er vanskelig; men til den have vi indviet os, og vi ville stræbe til dette Maal med en Udholholdenhed, hvorfra vi ej tør vige uden at feile i vort Kald.