Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1828-05-13
De Opofrelser, som Rusland, siden den evig mærkværdige Tidspunkt, som paa en og samme Tid gjorde Ende paa den militaire Despotisme og Revolutionsaanden, paalagde sig, i den Hensigt at sikkre Verden en varig Fred; disse af den frimodigste Politik indgivne, saa frivillige som talrige Offere - Verden kjender dem, det sidste Aars Historie udviser dem, og selv Tyrkiet har, uden at kunne gjøre Fordring derpaa føelt de gavnlige Resultater. deraf. Uagtet disse, har det ikke ophørt at miskjende Fordelene af dets Stipulationer med St. Petersburger=Cabinettet, Grundforeningerne i Kainarchi, Jassy og Bucharest, som medens de stillede Portens Existents og dens Grændsers Jntegritet under den offentlige Rets Beskyttelse, paa en let begribelig Maa maatte medvirke til det tyrkiske Riges Opretholdelse. Neppe var Freden 1312 undertegnet, for Porten roede ustraffet at kunne afbenytte de vanskelige, men følgerige Omstændigheder, i hvilke Rusland befandt sig dengang, til at fordoble Overtrædelserne af de indgaaede Forpligtelser. - Serwierne vare blevne lovet en Amnestie, istedet for den, fulgte en Jnvasion og et frygteligt Blodbad. Moldau og Wallachiet vare blevne garanterede deres Frihed, men et Plyndrings-System fuldendte disse ulykkelige Provindsers Ruin. De Folkeslags Jndfald, som beboe Kubans venstre Strandbred, skulle ved Portens Omsorg forebygges, men de bleve meget mere opfordret dertil, og Tyrkerne ikke tilfredse, gjorde Fordring paa flere, med Hensyn til Sikkerhed for vore asiatiske Besiddelser uomgjængelig nødvendige Fæstninger, disses Jntetsigenhed have de ved Conventionen i Akjerman selv anerkjendt, hvilke gjorde dette Krav derved dobbelt utilladelig, da de ved det sorte Havs Bredder og indtil i vores Nabolaug begunstigede Slavehandelen, Røverier, og Uordener af alle Slags. Ja, hvad der er endnu meer, dengang, som nu, bleve de Skibe, paa hvilke det russiske Flag vaiede, anholdte i Bosporus, deres Ladninger lagte under Beslag og Stipulationerne af Handels-Tractaten af 1783. offentlig overtraadte. Dette skeede i samme Øieblik, hvori den lydeligste Roes og en forønsket Seier i en hellig Sag, kronede Keiser Alexanders Vaaben. Jntet hindrede ham i at vende hans Magt mod den ottomaniske Port. Men som den fredelige og over ethvert Nag ophøiede Seierherre, undveeg denne Monark den retmessigste Anledning til endog at abne de ham tilføiede Krænkelser, og ville ikke bryde den, ved ædle Anstrængelser og i ædel Hensigt Europa giengivne Fred, umiddelbar efter at samme var bleven befæstet. Hans Stilling frembød ham umaadelige Fordeele; han renuncerede derpaa for i Aaret 1816 at indlede en Underhandling med den tyrkiske Regjering, bygget paa den Grundsætning og paa det Ønske, udelukkende ved mindelig Afgjørelse at erholde Gaarantie for Freden, og en tro Opretholdelse af de bestaaende Tractater; Garantier, som Keiserens seierrige Haand kunde have aftvunget Porten, der ikke var istand til at modsætte sig ham. Men et saa stort Maadehold vidste man ikke at sætte Værd paa J hele fem Aar lukkede Divanet Øret for Keiser Alexanders forsonende Meddelelser, og lagde derimod an paa at trætte hans Langmodighed, at gjøre ham hans Rettigheder, stridige, at drage hans gode Hensigter i Tvivl, at byde Ruslands Overvægt Trods, og drive dets Taalmodighed til det Høieste, Dette som ene og alene saae sig fængslet ved Ønske at vedligeholde den almindelige Fred. Og dog havde en Krig med Tyrkiet, i ingen Henseende gjort de Forhold Rusland stod i til sine øvrige Allierede indviklede. Jngen garanteret Forening, ingen politisk Forbindtlighed knyttede i det ottomaniske Riges Skjæbne til de forsonende Stipulationer i Aarene 1814 og 1815, under hvis. Beskyttelse det civilicerede og christelige Europa udhvilede efter sin lange Tvedragt, og Regjeringerne ved Erindringen og fælles indlagt Ære, saae sig forenede med hverandre ved en lykkelig Overeensstemmelse i Grundsætninger og Hensigter.