Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1841-01-22
Det Slør, der hvilede over de chinesiske Efterretninger, er uagtet begge de engelske Poster ere ankomne, endnu ikke gandske opklaret. Med Hensyn til Tildragelserne i Nærheden af Peking, da kjender man følgende Details: Den 9de August kom 8 engelske Krigskibe til Mundingen af Pechofloden (i Nærheden af Peking) og ankrede der den 11te med Dampskibene og alle Baade, hvoriblandt Baadene med Parlamentairslag seilede videre op. Ved Mundingen vare anbragte 2 Forter, besatte med chinesiske Soldater; og begge Strandbredde vare bedækkede med en utallig Masse Mennesker, som med Forhauselse og Nysgjerrighed betragtede denne Tildragelse; men det er uvidst om det var de rødbørstede engelske Barbarers Forvovenhed, eller Dampskibet, de meest beundrede. Da Baadene havde passeret Forterne, steeg, en Mandarin Che Chan, den Tredie i Rangen efter Keiseren, med en keiserlig rød Knap paa hans Hue ned i en Baad, for at modtage Admiralens Skrivelse. Admiralen havde givet 3 Dages Betænkningstid, og efter at denne var forløben, ankom en Skrivelse fra H. Himmelske Majestæt afsluttet, i høist venskabelige Udtrykke, hvori man atter bad om 10 Dages Frist, hvilket blev tilstaaet, og denne Mellemtid benyttede Eskadren til at udsende Strøifepartier overalt for at optage et Kort over Floden, og for at undersøge Øerne i Nærheden; og Forraad af alle Slags blev indkjøbt. Den 30te Aug. fandt en anden Sammenkomst Sted mellem Capitain Elliot og Che Chan, hvorved den Sidste gav en brillant Frokost. Keiseren skal dog i sit Svar have erklæret: "at om end alt hvad man sagde om Gonverneuren Lin er sandt, saa ville det dog være aldeles uretfærdigt at fordømme ham uden at have hørt hvad havde at anføre, og han erklærede derfor, at ville sende befuldmægtigede til Canton. Den 28de Septbr. kom Admiralen igjen tilbage til Den Tichusan. Endskjøndt ogsaa hidtil Engelænderne ikke have tilføiet Chineserne nogen væsentlig Skade, saa er dog den moralske Virkning, saameget desstørre, thi Chineserne ansaae det for umuligt, at Engelænderne kunne seile op af Pechofloden til Peking, og desuden sværre Cantons Handel, dette er nu skeet, og den Rimbus, som for svævede over Keiserkronen, er forsvunden, og Manden i den gule Kjole, er nu i hans Undersaatteres Øine nedsunket til et almindeligt Menneske. En af Betingelserne i den mellem den chinesiske Regjering og Admiral Elliot, afsluttede Tractat skal være, at Engelænderne indrømmes Øen Lantog istædetfor Tichusan; man frygter ellers for at Chineserne blot søge ved Underhandlinger at vinde Tid. Engelænderne ere ved Pekoe blevne meget venskabelig modtagne, men dette er ikke Tilfældet paa Tichusan, hvor man havde bragt 400 Mand chinesiske Tropper, hen, og disse havde angrebet flere Engelændere, hvoriblandt en Kapt. Arnstruther, der havde viist sig uden for Murene. De chinesiske Authoriteter have ogsaa i hine Egne sat en Priis af 200 Dollars paa de saakaldte Barbarers (Engelænderes) Hoved. Fægtningen i Macao blev foranlediget af, at Chineserne havde bemægtiget sig en brittisk Geistlig Hr. Stanton og nægtede at udlevere ham, hvorpaa 3 Krigskibe bemægtigede sig et Fort, opbrændte den chinesiske Leir, demontede Kanonerne og dræbte en 60 Chinesere. De chinesiske Soldater tilskrive deres frige Officerer, dette Nederlag.