Viborger Samler, 1837-10-15
J Slagelse Avis findes indrykket en Unavngivens Brev til Redacteuren, hvori der fortælles, at Brevskriveren en Aften var tilstede i et temmelig talrigt og blandet Selskab, hvor blandt Andet ogsaa Hages Død og Begravelse blev Gjenstand for Samtalen. Da et ungt Menneske havde udtalt sin Bedrøvelse over dette uventede Tab, tog en gammel Mand Ordet og sagde, at det var bleven Mode at kalde Hage en stor Mand, og siden Kjøbenhavnsposten og andre Blade havde stemplet ham dertil, gjentoge Alle det og Jngen var saa dristig at opkaste hos sig selv det Spørgsmaal, om han ogsaa virkelig har fortjent denne Benævnelse?" Efterat en alvorlig Strid var begyndt, yttrede da Brevskriveren, at han vidste, at Hage besad mange Kundskaber i mange Fag, men at han ved den Retning, hans Virksomhed havde taget, just ikke havde faaet Leilighed til at lægge dem for Dagen ved lærde Skrifter. "Af sildigere Arbeider - hedder det videre 2 kjendte jeg et i 1829 udgivet tydsk Skrift i Anledning af et anonymt Angreb paa Etatsraad Brøndsted, og eet, der 1833 blev udgivet som Manuscript: Grundtrækkene af den rene Geographie. Hvad hans politiske Virksomhed angaaer, havde jeg i de sidste Aar staaet fjernet fra ham; jeg havde forresten aldrig tvivlet omhans gode Villie og hans Retsindighed, men anseet ham for noget ubesindig i sin Udtryksmaade. Da han desuden havde behandlet saa mange forskjellige Gjenstande, tiltroede jeg mig ikke Kundskaber nok til at kunne bedømme, hvor dybt han selv stak i dem." Dette Angreb paa Hage af en advocatus diaboli mod hans Eftermæle har bevæget Hr. Orla Lehmann til en Replik i Kjøbenhavnsposten, hvori han med fortjent Jndignation tilbageviser tvende i ovennævnte Annonce mod Hage gjorte Beskyldninger med Hensyn til det Mangelfulde i hans Forsvar for Høiesteret og Motivet til Frasigelsen af hans Pension. Angaaende Benævnelsen store siger Hr. Lehmann. Hage var en høist mærkelig, ædel og dygtig Jndividualitet; men skal han kaldes stor, da er det, som sagt, fordi han var noget mere, end et blot Jndivid, fordi han repræsenterede noget Almindeligt, noget Jdeelt. Og hvad var dette, Jeg kjender ikke mange dannede Mænd, selv i de betydningsfuldeste Embedstillinger – der ikke vedkjende sig den Overbeviisning, at det saakaldte constitutionelle Monarchi er den Statsform, der fuldkom nest svarer til den "Tidens Oplysning, som Hans Majestæt Kongen ved Jndførelsen af raadgivende Provindsialstænder har villet føre sit Folk imøde, men med en ufrugtbar Overbeviisning eller i det Høieste med tomme Ønsker er kun lidet udrettet. Først i den senere Tid er den Bestræbelse vaagnet, blandt Folket at udbrede den Jndsigt i Statsforholdene, hos samme at vække den Jnteresse for de offentlige Anliggender, hvorved det kunde dannes til engang i Tidernes Løb at blive modent og værdigt til en saadan Modification i Samfundsformerne, ved hvilken de øvrige civiliserede Stater søge at begrunde en høiere Aandighed og almindeligere Velvære. Denne loyale og hæderlige Bestræbelses kraftigste og talentfuldeste Forfægter var Hage, han var den anerkjendte Repræsentant for alle de Ønsker og Forhaabninger, der efter min Overbeviisning indeholde mit elskede Fædrelands Fremtid. Men er det ikke stort, at være Repræsentanten for sit Lands Fremtid? Det maa være en curieus Sag som Provst Bentzen, ifølge Cancelliets Befaling, har anlagt mod Skolelærer Nielsen, hvis man ellers er berettiget. til at slutte fra Dennes første Jndlæg, der i disse Dage har forladt Pressen i Kbhn. Anledningen til denne Sag sees at være, at Provst Bentzen, under en af sine andre Processer, har sagt, at en Skolelærer i Districtet, ved hvem Nielsen var meent, for flere Aar siden havde ladet sig forlede til at anklage ham i Cancelliet. Nielsen, der havde været Skolelærer i 25 Aar, og af Bentzens Formand, Dr. Mønster, har været holdt høit i Ære som en saare dygtig og retskaffen Mand, erklærer, djærvt, paa given Anledning, at Provsten farer med Usandhed. Derfor er det nu, han vorder saa søgt. Slutningen af Skolelærer Nielsens Jndlæg, lyder saaledes: "For Sorøe Birkeret gielder Christen Nielsen ligesaameget som Niels Bentzen, og han maa, saatidt vi her skulle mødes, ikke vente et Gran mere Agtelse af mig, end hans Forhold berettiger ham til. J Embedet viser jeg stedse Personen al den Agtelse Embedet fortjener, men udenfor Embedet saamegen som Personen er værd. Provsten lade vi blive i Ringsted, og Skoleholderen i Kirkeflinterup, men Mændene lade vi støde sammen i Sorøe, og være lige for Loven!" (Aarh. Av.)