JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1802-01-01
Forslag. De mange Sølystne og Baade Ejere ved Langebeo, som saa ofte Veir og Forretfornøje sig med at sejle i den behaglige Kallebod Strand, vilde det være overmaade kjerkomment, dersom det var iværksætteligt, at see Bommen ved Stakaterne staae aaben til Kl. 9 i den korte Tid som endnu er tilbage af Sommeren, ogsaa fremdeles, naar Dagen bliver kortere til Kl. 8. Da udentvivl kun meget saa af dem har Lejlighed at anvende hele Eftermiddagen paa et par Timers Sejlads maae de altsaa ofte undvære denne Fornøjelse - i skjønt Vejr - blot fordi at Bommen bliver lukket Kl. 8, og de ikke agte det Umagen værd, for en halv Times Tid om Aftenen, at gjøre alle fornødne Tilberedelser.
Politivennen, 1802-01-01
Et par Erindringer til Hr. Byfogd Rommedahl i Kallundborg. Da jeg i nogle Dage dette Aar opholdt mig i bemeldte min Fødeby, erfarede jeg den gode Orden Hr. Rommedahl havde indført paa det saakaldte Axeltorv. en Orden, hvilken Hr. Rommedahl ventelig har observeret paa Kjøbenhavns Torve, og som vor aarvaagne Politimester Hr. Justitsraad Haagen har indført. Derimod var paa Olai Kirkegaard en ikke lignede Orden, da denne næsten overalt var besaaet med Afdødes Been, og ligesaa den saa kaldte Rebslagerbane. En Uskik som man haaber snart at see hævet. Jligemaade ønskedes meget, at den stygge Kag, som staaer paa det ellers ganske smukke Torv, maatte borttages, da den opvækker en ubehagelig Tanke Jeg tvivler ikke et Øjeblik om, at jo Hr. Rommedahl vil hæve foranførte Uordner. Michael Neergaard. Kontorist.
Politivennen, 1802-01-01
Anmodning til Brolægnings Jnspektionen i Helsingør, eller hvem det vedkommer. Den Hævd, eller rettere den Uskik, som nogle Huusejere i Helsingøer maaskee troe at have erhvervet Hævd paa, nemlig: ikke at anlægge Vandafløb eller Rendestene uden for deres Gaarde og Huse, saasom ved No. 285 og 312 i Kampergaden, No. 142 og 143 og 268 paa Steengaden, de mange Huse paa Strandgaden a. ønskes engang hævet. Thi det synes dog ike allene uretteligt, men ogsaa ubilligt, at Vandet ved stærk Regnskyl skal, hvor Husene paa begge Sider lige højt, blive staaende midt paa Gaden, eller hvor Husene paa den ene Side ligge lavere, skylle over til disse og hjemsøge samme med Fugtighed og andre deraf flydende Ubehageligheder.
Politivennen, 1802-01-01
Noget om løse Hunde ved Lande- vejene. Ønskeligt var det, om den sidste Forordning om løse Hunde i Kjøbstæderne kunde ogsaa til dels udstrække sig til Landsbyerne især dem, som ligge ved Landevejene. Thi Rejsende, som blive af saadanne løse Hunde angrebne og forfulgte, kunne let, naar Hetene ere skye, blive udsatte for meget ulykkelige Hændelser. Paa Vejen fra Kjøben- haen til Helsingoer ligger, naar man har pasteret Niverøds Kroe og Belsours Gaard, et Siedehuus paa venstre Haand og et cndet Husmands Huus, fra hvilke tvende store glubske Hunde løbende anfalde de Rejsende. En den sa ste 5 Aug. der forbiridende, hvis Hest var lidet sky, og blev det mere ved disse Hundes hidsige Anfald, var i megen Frygt for, at Hesten skulde sætte ne. i Grøften, og derved maaskee udsætte hom for at tabe Liv og Helbred. Om disse Hundes Ejere maatte tilholdes at holde det.5 Hunde bundne, vilde vedkommende Øvrighee derved meget forbinde sig alle der forbi Rejsende.
Politivennen, 1802-01-01
Om umoden. Frugts Skadelighed. Allerede nu seer man allevegne umodne Pærer og Æbler frembudne til Salg Den eneste fornuftige Brug, der af disse kan gjøres, var at koge den til Æblegrød; men deels ere de endog dertil for umodne, deels vil neppe Tiendedelen anvendes dertil. Børn købe dem derimod og fordærve deres Maver dermed. Man maatte ønske, at der gaves et Forbud imod umoden Frugts Falhold.
Politivennen, 1802-01-01
Den aarlige Abonnerings-Allarm. Hver Sommer har man nu i en Deel Aar paa den Tid, da Logerne for den tilkommende Spibetid bortlejes, seet alle Stadens saakaldte honnette Familier i samme Spænding og ængstelige Tilstand, imeliem Haab om at faae en Loge lejet, og Frygt for at gaae denne Lyksalighed glip, som den hvori Agerdyrkeren seer sin Host imøde, eller den aarlige Russeflok den forestaaende Examen. Det gaaer saa vidt, at Theaterkassereren maae gjøre sig usynlig i adskillige Dage, og at han maae have en Person bestandig sysselsat med at afvise de mangfoldige Breve, som i den Tid bestorme ham. Enhver kan selv tænke hvor ubehageligt dette maae være ham! Naar da endelig den Dag kommer der enten skal krone saa mange Herrers og Damers inderlige ønske, eller for en heel Vinter kaste et Sørgeflor over deres Tilværelse, saa kommer det an paa Kræfter hos Sendebuddene, og paa deres Ærlighed, om de ikke borthandle den tilkæmpede Billet, og bringe Udsenderne et Nit. Hvorledes kan alt dette hæmmes? Jkke ved noget andet Middel, end ved at give Kjøbenhavn tre eller i det mindste to Theatre, istedet fer cet. Det er med Loger paa et Theater, som med enhver Bare, den t..t altid uforholdsmæssigen dyrt betalt, naar der er for lidet Forraad deraf, eller naar een har Monppolium paa at forhandle den. Man maae foreslaae hvad for andre Midler san vil; saa til man dog finde Dem utigstræklelige. Ter er foreslaaet, at sætte billetterne til Auction og lade Fattigvæsenet tilflyde hvab der indkom over den sædvanlige Pris. Duer ikke. En Formuende købte hele Antallet og udsolgte dem til endnu højere Priser. Der er foreslaaet, at forbyde nogen at tage meer end een Billet. Duer ikke. Hvo kan med Rette forbyde mig at købe haad der offentlig falholdes? Der er foreslaaet at ingen Sjover, Soldat, eller slig Person maatte tillades Jndgang, eller at sælge den billet han havde faaet. Duer ikke. Hvorved faaer en Sjover mindre Ret end en Junker til at købe hvad der holdes Fal, eller til at sælge den Vare igjen han har købt? Dersom jeg har Ret til at opkøve Kovn, skulde jeg da ikke kunne opkøbe Billetter? og kan jeg med Ret sælge det Korn i Dag for 10 Rd. som jeg i Gaar kobte for 5, hvi skulde Sjoveren ikke da kunne tage Bilettens dobbelte Pris, da hans Resiko er større end min? Kjøbenhavns Theater er for lidet for dens Størrelse og Luxus. Og da denne sidste stedse vil stige, saa vil det, hvis ikke flere Theatre opstaae, tilsidst komme saavidt, at den ringeste Loge sikkert vil komme sin Køber i 20 til 30 Rdlr. Pris. Man indvender, at Kongen vilde tabe ved flere Theatres Oprettelse, (thi enhver er enig, at saadant nyt Thiater ikke burde være Kongens), men denne Jndvending er sikkert uden Grund. Man seer jo at det staaer i Theaterdirexionens Magt at faae fuldt Huus naar det skal være. Dertil udfordres kun at rette sig efter Publikums Smag. (Fortsænelsen følget.)
Politivennen, 1802-01-01
Bekjendtgjørelse. Det slemme Stykke af Sophiegaden i Helsingør er nu næsten omlagt, og bliver lige godt brolagt, med den øvrige Deel, til sand Fornøielse for enhver Gaaende men især for Kørende.
Politivennen, 1802-01-01
Dagens Torvepriser. Hvede Td. 8 Rd. Rug, Td. i 6 Rd. Byg Td.- 22 Mk. Havre Td.- 16 Mk. Ærter St.- 3 Mk. 8 Sk. Fersk Flesk. Lpd. 10 Mk. - 11 Mk. Æg Snesen- 21 Sk. Smør Pd.- 16 - 18 Sk.
Politivennen, 1798-01-01
Fra Helsingøer. Vaagner op, I som sove! Efter at have læst min Navnebroders Simon Sandrues Par. Ord i Fortrolighed til Kjøbenhavns Magistrat om Skarn og Skarnagere o.s. v., faldt jeg paa den Tanke, ogsaa at give lidt Lyd fra mig, for om muligt, at gjøre den ædle og højvise helsingørske Magistrat opmærksom paa et og andet i Helsingøer, som meget trænger til at tages i Højstsammes gunstige Øjesyn, for at faae et nogenledes taaleligt Udseende. For det første maae jeg tale om Gadernes overmaade slette Tilstand, der højligen trænger til at oplægges; især er her Hovedvagtstrædet saaledes, at man næsten maae være bange for at gaae derigjennem, af Frygt fer at faae enten Arm eller Been brækket i Stykker, helst om Aftenen, da der i samme kun tændes een Lygte; de andre Tvergader, som løbe imellem Strand- og Stengaden, give denne ej meget efter. Og er St. Annegaden og alle Gader deromkring af overmaade slet Beskaffenhed, - Tillige var det at ønske, at Readestene, som løbe sammesteds tvert over Gaderne, maatte afskaffes, eller overlægges med Brætter, da man om Aftenen i skident vaadt Vejr tidt træder i samme til midt op paa Benene, og søler sig gudsforbarmelig til, helst de stakkels Fruentimmer. - De stadelige Afvisere, som hist og her ere plantede ved Fortogene, til hvad Nytte kan jeg ikke begribe, burde og bortskaffes, da man let paa samme kan støde Knæskallen i Stykker, skuppe Huden af Benet, o. s. v. Tillige maae jeg tale et Par Ord om det lidet Antal Lygter, som findes i de fleste Gader oppe i Byen, hvor der boe for det Meste kun fattige Folk, hvor der i Gader omtrent saa lange som Skidenstræde i Kjøbenhavn, i det højeste kun findes to, i somme een, og i somme af dem slet ingen; og det er nok ikke saa rigtigt som det burde være, helst i mørkt Vejr, og i saadanne ujevne og snavsede Gader. Der burde og eftersees mere med Vægterne, at de holdt sig mere paa deres Post, og gjorde deres Pligter, hvilket Underfogden og Raadstuetjenerne burde eftersee; ja det var ikke af Vejen, om Byefogden selv engang imellem paatog sig dette Arbejde. Man vil maaskee indvende herimod, at i en saa liden og fra Hovedstaden afsondret By som Helsingøer, burde sligt ikke komme i Betragtning; men man betænke, at saa mange forskjellige Nationer komme her, og Udlændingen ofte bedømmer og hjemler sine Begreber om et helt Land, efter det han har seet i en enkelt Bye. Mig synes tillige, at man med Rette kan forlange Ordens bedre Vedligeholdelse af en liden Byes Politi, end af store Stæders, da Uordener og Fejl i disse ej saa let kan iagttages som i hine. NB. Hvis dette gjør nogen Virkning hos Vedkommende, skal De snart bekomme flere Bidrag. Simon Sanddrue.
Politivennen, 1802-01-01
Uordener. 1) Afvigte Søndags Aften faldt en Mand, ved at gaae paa en Overgang over Grøvten i Fridrichsb. Allce højre Haand, fra Byen, ned igjennem Bredderne med pet ene Been, det andet blev heldigvus ovenfor, saa at han efter mange Bestræbelser slæbte det andet Been op, som, imod Sandsynlighed, ingen Skade havde faaet. Da denne Overgang er lagt til en Havedør (den sidste Have mod Fridrichsberg) saa formodes at der - især Helligdagene er Passage paa disse Brædder, og desaarsag var det ikke overfløvigt, om Ejeren lod gjøre en ny, da den gamle elleis let vil foraarsage Beenbrud eller andre sandsynlige Tilfælde. 2) J Anledning af den store Jldebrand blev det tilladt, at opføre et Ligvognhus paa Garnisonsrladsen. Tette maatte man nu igjen ønske bort, ligesom hine Huse paa Slotspladsen, da det skæmmer denne Plads, der begynder at vinde saa meget i Skjønhed, og som med Tiden, især naar i den yderste Ende blev gravet en Kanal som Nyhavn for Fartøjer, og naar engang en smuktere Bygning opførtes istedet for den hæsselige Garnisonskirke, vil blive een af Stadens skjønneste Pladser. 3) Fortogssliserne paa store Købmagergade fra Silkegaden til Amagertorv ønskedes ikke allene omlagte, da mange ligge tæmmelig skraae, men endog lidet anhugne, da de er. saa glatte, at man ofte seer Folk glide detpaa.
Politivennen, 1802-01-01
Jgjensvar paa hvad der i Politivennen No. 224 er anført om Tugthuus Comp. Representantere: Kan meldes, at de Mænd, som kaldes af Commiterede, Compagniets Partisipantere, siden, at have ikke har ladet mangle forlæng gjort de benskabeligste Erindringer, hvorfor de kan fremlægge Bevis for Partisipanterne. Uagtet de aldrig har seet, eller været underrettede om nogen Slags Justrux, samme vedkommende, hvorefter de, i Qvalite af Comiterede, kunde vide at forholde sig, uden den Vej der er at gaae, for enhver enkelt Partisipant i Compagmiet; ikke destomindre, ville disse saakalote Commiterede dog ikke undlade, at see denne Sag paa ny andraget til mucelig Ende.
Politivennen, 1802-01-01
Ønske paa Pesthuset i Kjøbenhavn. For nogle Dage siden gik jeg hen til Postgaarden for at aflevere et Brev, der med Posten skulde afgaae til Falster. Ubekjendt med, hhvor det skulde afleveres, kastede jeg naturligviis Øjnene hen paa de paa Væggene hængende Tavler, og fandt strax paa højre Hannid, naar man kommer ind ad Porten, en, hvorpaa der stod skrevet: "Her indlegges ufrankerte Breve til de Danske og Tydske Provindser." Overbeviist om at Lolland og Falster med Føje henregnes blandt de Danske Provindser, kunde det ikke, ifølge Jnskriptionen, falde mig ind, at der for disse var et særdeles Kontor og jeg nedlagde altsaa Brevet der. Jkke Desto mindre, efter nogle Øjeblikkes Betænkning, vendte jeg tilbage, og for en større Sikkerheds Skyld, gik ind paa Kontoret, hvor jeg spurgte et Postbud, der stod nærmest ved Haanden, om ikke Brevene til Falster skulde afleveres her? Han svarede: nej! Jeg sagde ham da, at jeg havde nedlagt et Brev i Skuffen, eller hvad man kalder det, og tillige at jeg maatte have det strax udleveret, da det var af Vigtighed og ikke mig selv tilhørende. Han viste mig derpaa hen til en, han kaldte Kontrolør; og denne, efter adskillige gjentagne Anmodninger, udleverede mig det. Nu spørges, i Henhold til Ovenanførte, om der ikke bør besørges en rigtig Paaskrivt paa den omtatte Tavle, at ikke flere skal enteu være nødsagede til at spørge sig frem, og saaledes maaskee af Jldefindede narres fra et Sted til et andet, eller og udsættes for hvad der mødte mig. Kjøbenhavn den 18 Ang. 1802. A. Arntsen. Cand. juris; Hjørnet af Adna. og Størtestrædet.
Politivennen, 1802-01-01
Om Sengeklæders Luftning paa Nikolaj Kirkegaard. Man forespørger enhver, som veed Svar, om det er en simpel eller fattig arbejdende Mand formeent, at henlægge Sengeklæder paa Nikolaj Kirkegaard, til Uddampning, da deromkring ingen belejligere Steder gives, eller om denne Frih d blot er de Mige og Fornemme tilhørende, som man seer daglig at henlægge der. Denne Forespørgsel rejser sig deraf, at jeg i Gaar den 1. August, lod mine Sengeklæder, ved min Pige, henlægge paa Nikolaj Kirkegaard, efter at jeg 3 a 4 Dage i Forvejen, hver Dag havde ladet forespørge hos Graverkarlen, om det var tilladt, der at henlægge Sengeklæder, og hver Gang erholdt til Svar, at det ikke var belejligt. Nu, nemlig i Gaar, som før er meldt, lod jeg mine Klæder henlægge uden videre Forespørgsel, da jeg saae, at der var Plads og Lejlighed dertil, men aldrig saasnart vare de der henlagte, førend Graverkarlen ved bemeldte Kirkegaard kastede Klæderne ud, og viste Pigen bort. Min Kone, som derved befandt sig, og udlod sig med, at de der kunde blive liggende, da det ikke var nogen til Hinder, blev ved grove og uanstændige Udtryk henvist til Holmens Kirkegaard, hvor, som jeg troer, det vilde være mindre gjørligt, da jeg ikke henhører under det Sogn. Jeg havde tilbudet ham Godtgjørelse for den Ulejlighed eller Umage han kunde have derved, sai det synesat det er kuns hans Skikanelyst, fordi Klæderne uden hans Villie vare henlagte, der har bragt ham for en saa ubetydelig Tjeneste til saadan Opførsel. Kiøbenhavn den 12 August 1602. J. Schingkell. Skomagermester boende ved Hjørnet af Viingaardstræde og Ulkegade.
Politivennen, 1802-01-01
Forslag til Siir for Staden. Siden der for Christianshavns Beboere er udlagt en herlig Plads af 150 Skridt i Længde og 125 i Breden, til en Kirkegaard uden for Amager Port, der nu kaldes de Fattiges Begravelses Plads, kunde da denne Kirkegaard ikke kaldes som hiin ældre, Asistent Kirkegaard for Christianshavn, kunde den ikke prydes med Hække og Lindetræer, inddeeles i 4 Qvarterer, og Porten sættes i Midten af Grunden udtil Vejen, og Gravstederne ordnes i lige Linier, saaledes som Kirkegaarden viser sig i Taarnbye paa Amager, der er i sit Slags maaskee den smukkeste som findes. Denne Asistents -Kirkegaard vilde da komme til at ligne Nørre Kirkegaard, dog, at den nogen Tid skulde Himlen forbyde, prange med slig Forfængelighed som denne! Lad den værdige Borger faae Mindehæder men lad den ikke være maalt med Rigdoms Vægtskaal, men efter Fortjenester!
Politivennen, 1802-01-01
Til Ejeren af Lavendelstrædes Mølle, med et Forslag til Politilovgivningen. Det er noksom bekjendt, at den paa Kurtinen af Østervold staaende Mølle blev, paa offentlig Foranstaltning, efterat Folk ved den vare skamslagne og dræbte, forsynet med et Rekværk (NB. som man endog kunde ønske lidt bedre end det er) - og man bør, som Medkristne, tænke saavel om enhver Mølleejer, at han langt heller vilde gjøre en Udgivt af nogle Rixdaler, end være sig bevidst, at blot et eneste Barn var rørt af hans Møllevinger, saafremt ellers hans Hjerte er som det bør være. J denne Overbevisning anmoder man medborgerligst Ejeren af Lavendelstrædes Mølle, at lade sætte et Rekverk omkring sin Mølle, der, om den end ikke, sem det heder, for nogle Aar siden havde ihielslaget et Menneske, dog, som bevisligt, har nu i mindre end 4 Uger slaget to Børn meget stærtt, skjønt til Lykke ikke dødeligen. Tillige tør man foreslaae vor Politilovgivning, at det ved Forordning maatte fastsættes, at ingen Mølle herefter bygges saaledes, at Vingerne komme Jorden paa 6 Fod nær. En ubetydelig Ting for Bygherren men en priselig Velgjerning mod mange Forældres Hjerter!
Politivennen, 1802-01-01
Et Ønske til Gavn for Stadskvæget. Det var højst gavnligt for Stadens Fælleder, og tilstødende Marker, at de paa Fælle. rne og Grørterne om samme nu i Mængde opvorne Dd ler bleve omhugne, forinden de modnes og Frøet af samme da flyver paa de Deele af Fallederne, som dette tiltagende Ukrud endnu har forskaanet. Kreatuxene paa Fællederne ere saa mange, og Betalingen for disse saa stor, at dette kan haabes, da Græsset er ringe nok.
Politivennen, 1802-01-01
Til den Øvrighed, hvorunder Vedbek-Kro ligger. Man veed ikke rettere, end at Vedbek Kro er et priviligeret Vertshuus, og kan derfor ikke andet end undre sig over, at Rejsende ikke der kunne uyde den Beværtning, som de forlange. En Aften i denne Uge, lidt over Kl. 10, kom et Selskab af Fodgængere denne Vej, og besluttede at overnatte her. Men man ike allene nægtede, paa deres Forlangende, at koge dem Thevand; men erklærede tillige, at der i Huset kunde de ikke faae Natteherberg, men noget derfra laae Skovsborgs Kro, hvor de vilde kunne faae alt hvad dem lystede. Selskabet gik altsaa endnu en halv Miil for at træffe denne Kro, men fandt der slet ingen Foranstaltninger til Herbergering, da Stedet kun er en Skænkekro for den hosliggende Fabrik. De maatte glisaa sove paa Borde og Bænke. Man haaber at vedkommende Øvrighed paa denne Angivelse, der er bevislig, vil paalægge Herbergereren i Vedbek en klækkelig Mulkt, og hvis han fremturer, betage ham Privilegiet, og give samme til en anden, der vil handle bedre.
Politivennen, 1802-01-01
Til Bedste for vore norske Brødre. Man troer blot at behøve at give vore veltænkende Handlende en Underretning, som den følgende (der maaskee kun endnu er kommen saa for Øjne), for at see mange af vore Brødre reddede fra Hunger ved en større Tilførsel. Af Trondhjems Addreskontors Efterretninger No. 64 for 1802. "Med Bedrøvelse see vi den kommende Tid i Møde; Savn og Jammer ere de Udsigter vi skue! Vinterens længe Vedvarende gjorde, at de fleste ej kunde tilsaae deres Jorder før ved Pindsedags Tider, og en stor Deel efter den Tid; og siden have vi fast bestandig havt Kulde og Regn, og endni i August har man paa adskillige Steder havt Snee, saa man let kan slutte sig til hvor slet det staaer til med Grøden. Ynkeligt er det at see den Mævgde Bønder indstrømme fra Landet for at købe Korn, især Havre, men da ingen haves, maae de med uforrettet Sag vende tilbage. - J ethvert andet Land fælger Benden sine Kornvare til Købstæden men hos os forholder det sig omvendt, man vil altsaa let slutte sig til hvor betydelig Tilførselen bør være, naar den skal forebygge en almindelig Elendighed; ogsaa kommer til, at Kornpriserne fast altid ere høje og drives til uforholdsmæssige Priser, at mange Bønder opkøbe betydelige Kvantitetet Kornvare i Byen, for siden ofte indtil uforskammede Priser at sælge det hjemme til de mere fattige Bønder, deels for Kontant og deels paa Kredit, hvorved den mere uformuende Bonde ganske Udarmes og geraader i yderlig Armod o. s. f." Offentlige Magasiner i disse Egne vare maaske det beste Middel!
Politivennen, 1802-01-01
Et Spørgsmaal til Københavns Vragere og Prøvere. J Anledning af disse gode Mænds Avertissement, hvori de søge at rengjøre sig for, at imellem dem skulde være nogen af dem, som den af mig paapægede Dom, af 10 April 1797, kjendte skyldige eller mistænkelige spørges de: om ikke netop den for Bestikkelse skyldig kjendte Bryggersvend, Jørgen Møller, for nærværende er Medlem af deres (Vragernes og Prøvernes) Selskab, om man saa kan kalde det?
Politivennen, 1798-01-01
Et Ønske paa Vesterbro. Det var at ønske at Husejerne paa Vesterbro, vilde efter nogles Exempel borttage de løse Brostene, der ere lagte omkring de nylig plantede Træer - da samme ere satte paa Fortogene saa er Pasagen derved knappere end tilforn, og ved det at de løse Stene glide ud staaer man hvert Øieblik i Fare for at falde, især uaar det er mørkt.
Politivennen, 1802-01-01
Til Hr. David Jakob i Kronprindsens Gade. Der boer i Deres Huus en Familie, som paa den farligste og uforsvarligste Maade omgaaes med Jld. Jkke allene de øvrige Husets Beboere, men ogsaa det hele Nabolav lever i en bestandig Frygt. Kun den Tro at De som Husejer ikke veed deraf har hindret en virkelig Angivelse. Man forsikrer sig om, at bemeldte Familie strax holdes til at udflyne. Da man ellers for sin Sikkerhed maae gjøre det Skridt man nødig vilde.
Politivennen, 1802-01-01
Dagens Torvepriser. Hvede Td. 8 Rd. Rug, Td.- 6 Rd. Byg Td.- 20 Mk. Ny 15 Mk. Havre Td. - 16 Mk. Ny 11 Mk. Ærter St.- 3 Mt. 8 Sk. Fersk Flesk. Lpd. 10 Mk. - 11 Mk. Æg Snesen- 21 S Smør Pd.- 16 - 18 Sk.
Politivennen, 1802-01-01
Ønsker i Frederiksbergs Allee. 1) J forrige Tider foer ingen til Hest eller Vogus igjennem denne Allee, uden Kongefamilien. Dette kunde ikke give nogen stor eller idelig Kiørsel, og ingen fandt heller dette Fortrin underligt. Vor ædeltænkende Regent har ikke villet indskrænke sine Medborgeres Fornøjelse, og derfor tilladt en almindelig Lystfart herigjennem. Men vore farende og ridende Brødre og Søstre findes lidet sindede, at følge dette kongelige Exempel paa Opmærksomhed for Andres uskyldige Glæder. Ellers vilde de ride og køre langsommere igjennem Alleen istedet for at de nu jage derigjennen som paa Kap, og overvælte de i Sidealleerne spadserende med den ene vældige Støvsky efter den anden; ja de ridende Junkere lade sig endog indfalde, stundum at ride ind i Sidealleerne. 2) Sælgekærlinger opfylde Sidealleerne med deres Personer og Vare, og indfinde sig i des større Antal, jo stærkere Spadseringen er. De optage ofte Bænkene. Deres og deres Varers, Syn er sjælden behageligt. Stimmelen af Køberne hindrer i Gangen; og det synes kun endnu at fattes, at de skulde døve Ørene med deres Skrig. 3) Der er nogle faa Bænke i denne Allee; men deres Antal er overmaade ubetydeligt. Gid det maatte blive forøget efter Behov. Den Gamle og Sygelige vil dog ogsaa gjerne see Kongens Frederiksberg, men Vejen er saa lang, og man staaer saa liden Kands at faae Sæde. Selv den Friske og Raske ønsker paa en Lystvej, af tre Fjerdingmil frem og tilbage, ogsaa imellem at afløse Gangen med et Sæde og dette med hiin. Selv en Rakke af Bænke, fulde af sidDende Personer, vilde unægtelig være et behageligt Syn for de Gaaende. Derved vilde Frederiksbergshave ligesom vorde forlænget ud igjennem hele Alleen. Disse Bænke behøvede ikke at være sirlige. Steen vilde oge saa være det bedste Material, da Træbænke paa et saa aabent Sted maaskee vilde bortstjæles. Men en af de Egenskaber man højlig maatte ønske ved disse Bænke, og ved Bænkene paa alle vore Spadseregange, er at de ikke ere for høje fra Jorden, da derved fremkommer et særdeles ubehageligt Sæde. 4) Alleen vilde endelig vinde meget, baade i Skjønhed og i Sikkerhed for Børn, hvis den kunde skilles ved de paa begge Sider værende Grøfter. Og dette lod sig gjøre naar Ejerne af de tilstødende Grunde fik Tilladelse at tage Grøften ind i deres Grunde, imod at opsætte et smukt Tralleværk langs paa Alleens Side af Grøften. Ejerne vandt en Brede, som de ved at bedække Grøvten kunde benytte, og Alleen blev smukkere. Det forstaaer sig at den nødvendige Vandafledning ikke maatte spærres.