JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1808-01-01
Et Par Ord angaaende Københavns Professor og Præstegaarde. (Efter Jndsendt.) Da man i denne Tid taler om, at Professorgaardene skulle undergaae samme Skjæbne som Københavns Præstegaarde, neml. at disse efterhaanden skulle sælges og Professorerne gives Bopælspenge, foreslaaes det uforgribeligen til høje Vedkommendes nøjere Overvejelse: Om det ikke var bedre og maaske i endel Henseender nyttigere, at saavel Præstegaardene som Professorgaardene vedbleve, og at derimod den Gaard, som tilsorn var Bolig for een Professor eller een Præst, herefter bestemtes til Bolig for to Professorer eller to Præster, eller for een Pofessor og een Præst tillige. Saavel Professor som Præstegaardene vare og ere saa store, at 3 end sige 2 Familier kunde boe i samme. Det var i Jndsenderens Tanker ubekvemt for Menighederne, om Præsterne i København mistede deres Boliger. Menighederne, som have mange Ting at afgjøre med deres Præster, vidste hidtil hvor de kunde finde Præstegaarden, medens de, naar der ingen er, under megen Spørgsmaal og Løben maae søge Præsten ofte uden for Menighedens Strækning.
Politivennen, 1808-01-01
Gode Raad for fornuftige Husholdere. (Efter Jndsendt). J en Tid, hvor ægte dansksindet Mand og Kvinde bør virke sit til, at alt Fremmed gjøres mindre nødvendig, som for Nutiden slet ikke kan faaes, eller kun med stor Vanskelighed, og dog saare dyrt betales, bør vor skjønne olieholdende, og som paastaaes sund og velsmagende Olden, om ikke benyttes til Mad, saa da at brænde i Lampe. Naturkyndige ville bedst kunne underrette om dennes meer eller mindre gode Egenskaber. Af Bog have vore Skove et rigt Forraad, ligesaa Hasselnødder, der give fortæffelig Olie; disse med mange flere Træfrugter nydes som Naturen frembringer dem, og oftest i umoden Tilstand, der ej sjelden bringer Sygdom og Død, istedet det kunde være Sundhed, naar ret Behandling fandt Sted. Vore Naboer omkring os, fornemlig i Pommeren, Polen og flere Steder, vide at fore sig de rige Naturgaver til Nytte paa rigtig Maade, ved at afpræsse Olien og Saften eller Mosten af Træfrygterne, og saaledes tillave sig ej allene en behagelig, men tillige en sund og nærende Vindrikke, istedetfor den fremmede dyre, og ej altid sunde Vin, fordi med den, som med meget mere Forfalskning kan have Sted, og soningen uden en rigtig Kymikus kan bedomme. J Holsten og Fyen skal vel være Enkelte, som blot for eget Brug tillave sig Most men skulde ej kunde i det Store slig velgjørende Jndretninger gjøres, at det maatte vorde almindelig Nationaldrik, til at krydre vore Spiser med. Vore mange Slags Surbær, de vigtigste: Tranbær, Multebær, Barberiser, Ribs, Stikkelsbær, o. fl., skulle, rigtig behandlede, være fortrinlige i Ekonomien, og ret vel kunde erstatte os Sitronernes Savn. Hyllebærsaft, dette sveddrivende Lægemiddel i alle Kuldesygdomme, indtaget i varmt Øl, er et sandt Sundhedsmiddel, der forebygger til rette Tid taget, alle de Sygdomme, der sædvanlig fremægges af Forkølelsessyge, og veed man hvor lidet dette Middels Brug, er bekjendt hes Almenheden, hvor nu Navnet neppe kjendes, mindre dens Brug i foromtalte Tilfælde, istedetfor den burde være og haves i ethvert, endog det fattigste Hus, som dens Samling er let, og dens Kogning og Afpresning ligesaa. - Det fejler dog ikke, at jo nogle hos os kjender Suppen af modne Hyllebær, at den er behagelig af Smag, og ej mindre sund, ligesom Suppe af modne Blommer. Skulde det nu ej være muligt ved Følelsen af Fædrenelandets Trang, at see disse Naturgaver forædlede saaledes, at de kunde blive hvad de burde. Skulde ej en eller anden kyndig, om just ej formuende nok, opmuntre til at iværksætte sligt nyttigt Anlæg i det Store, skjøndt det vel ej kan være kostbart, og ifald han derom gjorde Yttring, sikkert kunne blive understøttet. Fremmes og trives sligt ikke nu, vil det vel aldrig i vort sædvanlig kolde Klima skee, da det er ligesom om en naturlig Kulde fryser og stivner nyttige Fremskridt til saadant Maal hos os, imedens lys Lue brænder for det som kaldes Fremmed.
Politivennen, 1808-01-01
Noget om Hunde i Kjøbenhavn. (efter Jndsendt). Da det nu lakker imod den Tid, at Husejerne maae opgive hvormange Personer, gamle og unge, der befindes i ethvert Hus, for at kunne bestemme, hvormeget Forraad af Fødevare der kunde behøves til sammes Underholdning, forestaaende Vinter, saa kunde det synes højst nødvendigt, fra mere end een Side betragtet, ved samme Lejlighed, at enhver Husejer paa det strængeste blev befalet at angive, hvormange Hunde der befandtes i hans Hus; thi denne Mængde behøver en utallig Del god Føde, af det i Husholdningen indkøbte Forraad. J nogle Huse ødsles de lækreste Rætter paa disse unyttige Ædere. Det er blevet en almindelig Sygdom i alle Stænder at holde Hunde, ja lige ned til Daglønneren og den Fattige, som selv mangler det Nødvendige. Uden Tvivl kunde nogle 1000 Mennesker leve af de Fødevare, som denne Vrimmel fortærer. Vel er det befalet Natmesteren, at nedslaae paa en vis Tid af Aaret alle forefindende løse Hunde, men enhver som har nogen, passer at holde den inde i de Timer, indtil den kan igjen lade Dem løbe ud, uden Vove. Alle Forordninger, Plakater og Advarsler om løse Hunde, synes Hundepatronene kun at bryde sig lidet om, og Mirakel, at der i denne overordentlige hede Sommer, ikke er hørt noget om galne Hunde. Foruden Faren af Vandskræk, som kunde være indbydende nok, til at indskrænke det store Antal af Hunde, for hvilke at underholde Priserne paa Fødevare nødvendig forhøjes, hvorover den Fattige daglig fukker, er endnu andre vigtige Aarsager: hvorofte hører man nemlig ikke, saavel i Staden, som udenfor samme, mange Ulykker og Fortrædeligheder, som utugtede Hunde foraarsage ved at anfalde Folk, bide dem, rive Klæderne iin paa dem, indsage dødelig Skræk blandt Fruentimmer og Børn, hvorfra selv Mandfolk ikke ere fritagne, blot fordi en tankeløs og ækkel Hundekjærlighed har taget saadan Overhaand hos os, at vor egen Slægt maae lide for disse, i en Stad som Kbhvn, højst unyttige Firbenedes Skyld.
Politivennen, 1808-01-01
Uskik af Sælgekællinger i Adelgaden. (Efter Jndsendt.) J Adelgaden, noget forbi Prindsensgade, højre Side, have nogle Sælgekoner en væmmelig Vane. Aldrig saasnart er Klokken ringet 12 og Kunderne borte, førend Natkappen afrives, og Hovedet lægges i Skødet og en almindelig Leden efter Graadyr begynder. Det er alt for ækkelt at tale videre om denne Jagt og dens Manøvrer, men da de Omboende ved det blote Syn jages fra Vinduerne, og det virkelig er af de Ting, der ikke burde skee, og kan koste mangen sædelig Forbigaaende Middagsmaaden, har man troet at burde anmælde det offentlig, i det Haab, at den Magt de har Frygt for, vil tage sig af Sagen og tilholde disse Kvinder, at bie med Sligt, til de ere inden Døre.
Politivennen, 1808-01-01
Et Ønske fra Holbek mod Forprang. (Efter Tilsendt.) Jmedens man saavel her som andre Steder fører billig Klage over adskillige Fødevarers høje Priser, maae man ønske at Mænd, som foruden deres egentlige Næringsvej ogsaa drive en Art Spekhøkerhaandel, ikke ved deres gode Venner lade Smør opkøbe paa Landevejen og ved Sælgerne lade sig det bringe i Huset. Saa gavnligt det endog maatte være for de Fattige, at slige Mænd ville i smaae Kvantiteter forsyne dem med hvad de ej have Evne til at køre i det Store, saa skadeligt er det sikkert, for Haandværksmanden og andre, som vel kunde have Raad til at betale 5 til 6 Pd. Smør paa Torvet, men ej kunne faae det, fordi det er opkøbt til Smørhandlerne for det kommer ind i Byen. Thi enhver indseer let, at naar f. Ex. en Forvalter paa en Herregaard, som Forretninger daglig fører til Købstaden, paatager sig, at opkøbe det Smør han træffer paa sin Vej for at sende det til Vedkommende, og dette er skeet, han da kan opkøbe en god Del, hvormed adskillige andre kunde været hjulpne. At disse Handlende indkøbe deres Smør i Pundevis paa Torvet eller tinge det af Bønder og paa den Maade lade sig det bringe i Huset, maae man lade passere, skjøndt det sikkert vilde nedsætte Smørprisen, hvis de indkøbte det til Salg bestemte Smør i hele halve- eller Kvarttønder fra Herregaardene. Man tør sikkert haabe, at Politiet i Holbeks By vil søge at faae ovenmeldte, her angivne Prangeri, hævet, og see Vedkommende afstraffede, ifald sligt Prangeri ellers er stridende imod Anordningerne.
Politivennen, 1808-01-01
En forefalden Uorden i store Kongensgade. Torsdag Nat d. 22 September imellem Kl. 1 og 2 ledsagede jeg et Fruentimmer hjem. J store Kongensgade ligefor AkaDemigaden bleve vi anfaldne af tre sivilklædte Mennesker, der nok havde drukket over Maalet, og af dem behandlede meget uanstændigt. Det varede meget længe, indtil Vægteren lod sig tilsyne, men ligesaa hastig lod han sig tilfredstille af een af hine tre, der endnu som forhen vedbleve at forfølge os. Til Lykke kom en Offiser, der kjendte disse Svampe, og bragte dem saavidt i Rolighed, at vi kunde komme vor Vej. Var denne vakre Offiser ikke kommen os til Hielp, var jeg bleven nødt til at gjøre alvorligt Forsvar, hvoraf Følgerne kunde faldet ud til Ulykke for mig eller en af Hme. Jeg ønskede inderlig, at det havde været Vægteren der hjalp os, men dette var ej Tilfældet. Besofne Mennesker kan man kun sige om, at de saalænge ere umælende Dyr. Men at slige Dyr skulle holdes i Tøjle, er og sandt Jeg har herved blot vilde advare Vægterne for Fremtidens Skyld. de fulgt. i Amaliegaden No. 129.
Politivennen, 1808-01-01
Umenneskelig Behandling med en Tyv i Kongenshave. (efter Jndsendt). Forleden Søndag laae et Menneske henstrakt sovende paa en Bænk i Kongens Have; hans Hat, der var temmelig fin og god, var ved Bevægelsen i Søvne falden af Hovedet; et ungt Kvindemenneske i fattig Paaklædning saae det, listede sig til, og ranede den. Saa nøje som hun passede paa, at den Sovende ikke skulde mærke det, saa skjødesløs ligegyldig var hun ved, at de Spadserende saae hvad hun gjorde. Fire unge, noget over halvvoxne, Matrosdrenge løbe endelig til, toge fat paa Synderinden, sloge hende med Støvlene i Ansigtet, paa Brystet o. fl. St., saalænge indtil Blodet strømmede af Ansigt, Bryst og Hænder. Det var med Nød og neppe Mennesket kunde valtre ud af Haven, og muligt lider hun for dette Fejltrin sin Livstid. Slige Optrin sees ofte paa Gaderne; Drenge, Halvmennesker og den raaeste Pøbel opkaste sig, indtil Politiet kommer, til Dommere over virkelige og formente Tyve, og istedet for at bringe dem i Politiets Hænder, hvor de høre hen, prygle de dem saa grusomt, at man sommetider maae undres over, de ikke strax under slige Børser opgive Aanden. Man kan ikke vente at Forbigaaende skulde fravriste disse Blodhunde deres Offre og føre dem paa Politikammeret, da dette var, at udsætte sig selv paa det farligste; men højlig var det at ønske, vi havde nogle flere Hovedvagter paa bekvemme Steder i Staden, og at der ved hver af dem var et Par Husarer, der hastig kunde komme hen, hvor deres NærvæSikkert vilde saadan Jndrelse behøvedes. mangt et Gadeoptrins retning forebygge sørgelige Følger.
Politivennen, 1808-01-01
Ønske ved Kongens Livkorpses Vaabenovelser. (Efter Jndsendt.) Naar Kongens Livkorps øves i Batallionvis paa Ridebanen, sker det undertiden, at højre Fløj ved Kørebroen gjør Fejlgreb og urigtige Vendinger, fordi den ikke kan høre Kommandoens Ord, skjøndt denne ellers skeer med høj og gjennemtrængende Stemme. Aarsagen heri er de mangfoldige tomme Brygger- og Vognmandsvogne, der for at skyde Gjenvej tage Turen gjennem Kristiansborgs Slot. Da det vel ikke har den største Hast med disse Vogne, turde maaskee et Par Staldkarle ønskes ansatte ved hver Ende af Jndkørselen, for at afvise dem i den korte Tid Vaabenøvelserne staae paa.
Politivennen, 1799-01-01
Bøn til en vis Hunds Ejer i store Kannikestræde. J store Kannikestræde findes Een, maaskee flere, der holder løse Hunde, som de ved Aftenstid ikke bekymre sig om at faae i Hus. Naar det da gaaer ud paa Natten, og alle ere kommne til Roelighed, tye Hundene til deres Hjem og ville indlades. Den højst ubehagelige Tuden og Gjøen af denne udelufte Hund har paa nogen Tid mere end een Gang vakt mig af min Søvn, og det kan ikke fejle at det har været Tilfældet med flere Naboer. Hvor ubehagelig en slig Natteforstyrrelse maa være for sunde Folk, og endnu langt mere for Syge, behøver jeg ikke at gjøre Dem opmærksom paa. Under hvis Paaagten saadant ligger veed jeg ikke, da jeg har erfaret at Vægteren gaaer den tudende Hund forbi uden at tiltale ham. Men jeg vil vente af gode Naboer og veltænkende Folk, at de, efter at være gjorte opmærksomme paa den Ulejlighed, der, maaskee dem uafvidende stiftes for Andre, vil herefter bære Omsorg for, at saadanne Ubehageligheder maae vorde hævede, da jeg for min part vil yde dem min Tak for den Agt de derved viiste at bære for grundet Paaanke.
Politivennen, 1808-01-01
Bekjendtgjørelse. Til Underretning for dem, som tage Del i hvad der gjøres for Stenkuls Opdagelse i Sjællands Stift, kan mældes, at gode Stenkul, af den Art, som kaldes Brunkul, ere fundne i den nordvestlige Del af Sjælland, og at det nu blot kommer an paa at faae undersøgt, om de findes i tilstrækkelig Mængde. Skulde endog dette ikke være Tilfældet, saa har man dog allerede Vished om Stenkul paa to Steder i Sjællands Stift, og altsaa den unægteligste Sandsynlighed for at, naar tilstrækkelige Undersøgelse skee, vil dette Mineral findes der, et eller andet Sted, i den ønskelige Mængde.
Politivennen, 1808-01-01
Noget om Husnummere. (Efter Jndsendt.) Dersom Nummerne paa Huse og Gaarde skalle svare til Hensigten med samme, maae de anbringes paa saadanne Steder, hvor de falde tættest i Øjnene. Dette er i Almindelighed ikke iagttaget hidindtil; thi mange Steder er Nummeret malet over høje Porte og Døre, at man maae søge og kikke i Vejret for at finde dem, hvilket lader sig vel gjøre ved høj lys Dag, men i Skumringen eller ved Maanskin ville de ikke være til nogen Nytte, uden for dem, som see overordentlig godt. Det var derfor at ønske, at de, som bygger nu og herefter, maatte tilholdes, at lade Husets Nummer paamale ved Siden af deres Pon eller Dør, Alen fra Jorden, for let at falde enhver i Øjnene; thi da behøvede man ikke at søge efter det andetsteds. Denne Forandring vilde være særdeles velkommen for den som have et svagt Syn og for den som ere beladte med Svingelhed. Der kan uden Tvivl ingen betydelig Hindring indtræffe for denne Anordning, uden hvor der ere Butikker med dobbelte Døre, som falde indad, og altsaa vilde bedække hvad som var bag samme; men her var det nødvendigt at male Husnummeret paa den Side af Døren, som kom tilsyne, foruden det ordentlige Nummer. At det e ikke blev befalet, da det blev alle befalet at lade deres Huse og Gaarde nummerere, kan have været, fordi man formodede, at enhver vilde selv kunne indsee Nødvendigheden af, at anbringe Nummer paa det Sted, hvor det bedst kunde sees, hvilket endel have virkelig indseet og fulgt; maaske andre, hvis Nummer ikke ere anbragte saavel til Øjemedet, kunne findes saa føjelige, at forandre dets Plads, til Bekvemhed for enhver.
Politivennen, 1808-01-01
Om Fortoge paa Gaderne (Efter Tilsendt.) Det er ubehageligt ja ofte meget farligt, at passere Fliserækkerne paa Fortogene, naar de ligge skæve, besynderlig i Frostvejrligt, saa og naar de ere besudlede med slimige Ting; ofte nok bliver vedkommende Ejere erindrede i Politiv. om at lade saadanne istandsætte; efterdags kan dette Onde let febygges, naar Aarsagen dertil tages i Betragtning. Naar Brolæggere lægge en Fliserække, saa lægge de samme i Vaterpas; da Stenens Leje nu er af den Beskaffenhed, at den trykkes bestandig mere fra indvendige, end fra den udvendige Side, hvor der næsten ingen Modstand er, saa gjør dette lidt efter lidt, at Stenene snart hælde til den Side, som ikke kan imodstaae Trykning, det vilde altsaa være godt, at Stenene bleve lagte saaledes fra Begyndelsen, at de hældede ligesaa meget indad, som de nu i Almindelighed hælde udad, saa vilde de om et Aarstid, maaske mere eller mindre, ligge lige. Vil man med Agtsomhed passere endel Gader, vil man befinde, at næsten overalt hælde Stenene i Fliserækken udad, men ingen indad, af ovenmældte Aarsag, det vilde altsaa være let at forebygge dette for Fremtiden, naar Brolæggerne, lagde Fliserækken som mældt er; dog derved at iagttage, hvor det er nødvendigt, meer eller mindre, alt efter Grundens Beskaffenhed, og det forstaaer sig, at hvor intet Rendestensbræt er, behøves heller ikke denne Afvigelse fra Ordenen.
Politivennen, 1808-01-01
Spørgsmaal til en Bygherre. (Efter Jndsendt). Den Mand, som bygger paa Hjørnet af Vimmelskaftet, spørges: Er det tilladt, at lade et Plankeværk staae om en Bygning 2 1/2 Aar, og derved hindre Folk fra at benytte sig af Fortoget.
Politivennen, 1808-01-01
Spørgsmaale, Gadeskarnets Bortførelse angaaende. (efter Jndsendt). 1) Var det ikke godt, om de Vogne, som skulle borttage Snavset om Dagen af Gaden, kom paa samme Tid som Konerne feje, da det ellers bliver kørt omkring igjen; især i Vimmelskaftet er Midten af Gaden slem at gaae over. 2) Kunde ikke Skarnagernes Vogne være med et Brædt paa hver Side af Vognen, da de spilde det meste deraf igjen. De skulde og have nogle dybere Skuffer, da de flade gjøre saa liden Nytte.
Politivennen, 1808-01-01
Om Hielp imod vor Myntmangel. (Efter Jndsendt.) J denne Tid, da man med Vanskelighed kan faae en Bankoseddel vexlet i Smaamynt, synes det ikke skadeligt, om vore gamle 10 Sk. og 15 Sk. bleve opsatte til deres oprindelige Værd, nemlig 12 Sk. og i Mk. Tager man Hensyn til Sølvets Pris og Kursen nu, da kan det vel ikke nægtes, at de holde Prøve. Fordelen herved, troer Jndsenderen, vilde være: at Vedkommende, som havde 10 og 15 Skillinger liggende her eller i Hamborg, vilde, for Profittens Skyld, bringe dem i Omløb, om det ellers, fra Myntvæsenets Side, var skadeligt, kan Jndsenderen ikke bedømme.
Politivennen, 1808-01-01
Tanker om Torvs Tilførsel. J Dyrehaven er en stor Mængde af de opstablede Tørv ved Regnvejr smulrede og fordærvede. Til manges Trøst vilde det have været, om disse Tørv havde været førte til Staden, og der solgte. Og Kongens Kasse havde ikke tabt derved. At køre ud og hente Tørv eller Brænde eller Kul kunne kun saa. Hielp for de mange Brændseltrængende forudsætter Forsel deraf til et Oplagssted i og ved Byen. Mænd af Sagkundskab forsikre, at de Tørvmoser, der ere inden en Omkreds af 2 Mile om Kbhvn, ere nok til at forsyne ikke allene Kbhvn, men hele Sjælland. Er dette en Sandhed, hvilken egen Ting er det da ej, at hente Brændselet længer borte. Men selv denne os saa nærliggende Tørv kan kun lidet hielpe, naar vi ikke for taalelig Pris kunne faae den i Kbhvn. Er det dog ikke muligt, at her skulde findes Mænd, der vilde købe, eller leje, eller arvefæste en tilstrækkelig Overflade af Tørvmose, og ved 200 til 300 Hestes daglige Brug ved Jndkørselen, samt Magasinhold her i Staden, sætte deres Medborgere ud af den ubehagelige Forfatning, mange nu befinde sig i, hvergang de tænke Vinteren. Det synes umuligt, at de kunde tabe ved dette Foretagende. Men nu er Tiden fordi til at skære Torven, vil man maaske sige. Destoværre. Men ogsaa derimod er Raad. Patrioter af det Slags, hvorom her er Tale, vilde kunne opføre Skure ved Moserne, og ved Hielp af Tørreovne, hedede med Tørv, tørre de Tørv, man skar eller formede midt i det stærkeste Regnskyl, og midt om Vinteren selv. Ve os, at vi have saa liden Virksomhed, saa liden Patriotisme, saa liden Dulighed og Lyst til at bruge vore Penge paa den rette Maade, at Regjeringen ogsaa skal sørge for at skaffe os Brændsel!
Politivennen, 1808-01-01
Bekjendtgjørelse. Den saa ofte paaankede, saa ofte rettede og saa ofte igjen tilbagekomne Uorden med Flisen i Pilestræde paa Fortoget imellem Gaardene af No. 117 og 116 er nu endelig, takket være Vedkommende, paa en saadan Maade rettet, at den ikke oftere vil finde Sted. Stenen er nemlig borttaget, og en anden lagt, hvori Gaardrenden for No. 116 er indhugget. Stenen har saaledes Styttelse fra to Sider, istedet for den forrige kun støttedes til een Side allene.
Politivennen, 1808-01-01
Uordener. 1) J store Kongensgade kom for nogle Dage siden, just da en Dreng kom bærende med en Flaske Vin for sin Mester, endel Gadedrænge løbende ud fra Huset No. 44, og sloge denne arme Dreng, saa at han faldt, tabte Flasken og skar sig betydelig i Hænderne; det var at ønske, at denne Uskik af disse Drenge maatte vorde hævet, og andre Børn gaae i Sikkerhed paa Fortoget. 2) J st. Kongensgade No. 4, 45 og 46 er fjelden eller aldrig Vand i Posterne, saa at man maae lade Vandet hente fra de offentlige Poster; det var at ønske at denne Vandmangel, i det mindste for Jldebrands Skyld, maatte vorde hævet. 3) Ved Anlekistebroen paa Landevejen mellem Hirsholm og Frideriksborg trænger Vejen, Slusen og Broen højlig til hastig Forbedring. 8758 4) Uden for Gaarden No. 63 paa Hjørnet af Østergade og Kristenbernikovstræde er 3 Flisestene, hvoriblandt paa den ene mange Gaaende ere komne til Skade; Man ønsker, at samme maatte blive eftersete.
Politivennen, 1799-01-01
Bøn til Brandvæsenets Foresatte. Kjere Hr Politiven! De har nogle Gange i Deres Blad skrevet om vores nye og forbedrede Brandanstalter her i Kjøbenhavn. Det er uden Tvivl bekjendt, at hvor højt de nye store Vandtønder, for deres formeente store Nytte, ere blevne prisede, saa ere dog endeel af Kjøbenhavns Borgere af den Mening, at bemeldte Vandtønder ikke svare til deres Bestemmelse, og altsaa gandske unyttige. Syntes Dem ikke, at det kunde være godt, at et æret Publikum blev oplyst i en saa højst vigtig Sag; og at der i denne Henseende blev anstillet en Prøve med disse Tønder, imedens Gaderne ere saa vel opfyldte med Jis og Sne. Og dersom Udfaldet da blev tilfredsstillende, bliver ikke allene Publikum beroliget, men ogsaa de Borgere, som formene at have Jndsigt i slige Ting, overbeviiste om deres Fejltagelser. Deres Forbundne. N. N.
Politivennen, 1808-01-01
Ønske paa Kultorvet. Efter Jndsendt. Det er neppe muligt, at Stenbroen nogetsteds i hele Staden kan trænge saameget til Omlægning, som paa Kultorvet. Den er saa hjul- og vognbrækkende som muligt, og foraarsager den ubehageligste Støden og Skumplen, foruden at Læsset derved gjøres meget sværere for Hestene. Vel er det ikke rimeligt, at hele Torvet omlagdes, forinden Bygningerne igjen ere opførte, men da dette vil vare længe, burde Folk dog ikke i al den Tid stødes til Skamme. Man troer at det med Føje kunde ønskes, at 2 til 3 Hjulspors Brede, lige over Torvet fra Frederiksborggade til lille Købmagergade, blev omlagt. Derved var det Værste afhjulpet, og dette var ikke til stor Bekostning for Brolægningen.