Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1800-11-21
Af det nye Parlaments=Møde veed man endnu blot saa meget, at Kongen den 11te aabnede det med de sædvanlige Taler, som denne Gang gik ud paa, at anmode Overhuset om at gribe passende Forholdsregler imod Hungersnøden, men dog derhos omhyggelig skille imellem Aager og den regelmæssige Handelsgang, hvis Nødvendighed Erfaring, har beviist. Dernæst opmuntrede han det til at dæmpe de Uroligheder, som ondskabsfulde og troeløse Menneskeer havde opvakt omkring i Riget. Af Underhuset forlangte han ikke flere Subsidier, end der behøvedes til det forenede Parlaments ordentlige Møde. Endelig forsikrede Hs. Majestæt Parlamentet paa nye om sit alvorlige Ønske efter Fred, og lovede i den Henseende at lade det forelægge Korrespøndeneen med den franske Regiering, som oplyser, at Aarsagen til at dette Ønske hidtil var bleven uopfyldt, ene og allene laae deri, at Kongen, af sin bekiendte Agtelse for Europas Sikkerhed - - ingen Separatunderhandlinger vilde indgaae. Han haabede derfor, under det naadige Forsyns Velsignelse, fremdeles at sættes i Stand til, at bevare sine Rigers Sikkerhed og Velstand, medens andre Nationer hiemsøgtes af mageløs Nød og Trængsler, hvori Engelland - som bekiendt - er ganske uskyldig. Af Korrespondenen med Frankerig er alt bekiendtgjort en Norte til Hr. Hammond, hvori den franske Kommissair Otto tilbød en Engelsk Fredsunderhandler enten til Paris eller Luneville det fornødne Pa og Fuldmagt. Men herpaa blev svaret, at saa oprigtige Hs. Majestæts Freds=Ønsker (hvilke han aldrig havde ophørt at yttre) vare, saa standhaftig maatte han vægre sig ved, at afsondre sin fra sine Allieredes Jnteresse. - Den Londoner, Magistrat har i en nye Forsamling den 4de ført et anden Sprog. Førend Kongens Svar paa Borgerskabets Adresse blev indført i dens Dagbog, blev nemlig yttret endeel Meninger om samme. Saaledes paastod Aldermann Hib bert og Waithmann, at Kongens Svar, som egentlig kom fra Ministrene ikke aandede mindste Medlidenhed med Folkets Nød. Ganske anderledes havde Kongen svaret paa en Adresse, hvori Magistraten lovede Understøttelse til Krigens Fortsættelse. Dengang hedte det, at disse se Løvter fra den troe Stad London ikke kunne andet end være ham høist behagelige. - En Adresse altsaa, som lover Understøttelse til Krigens Fortsættelse, er velkommen, naar derimod den, som beder og Raad mod Undersaatternes Lidelser, falder til Besværk. Dog blev det Forslag, at Magistraten skulde erklære, at Ministrene havde tilsidesat deres Pligt imod Kongen og Landet, forkastet. Siden talede Waithmann meget hæftig imod de dyre Tider, spot tede over at man havde ladet nogle Kartofler og lidt Kiød sælge langt under Taxen, hvilket ikkun var at ansee som en Palliativ, der gjorte Ont værre, og forlangte, at man uden Skye skulde tilstaae, at Aarsagen til al denne Nødene var at finde i den ødelæggende Krig, i de store Leve. ranceer til Armeen og Flaaden, i de forfærdelige Skatte og Papirpengenes Oversvømmelse. Den Syge, som hersker paa Lord Keiths Flaade og i Gibraltar, udgives for at være Skiør bug. Flaaden ventes nu til Lissabon, for der at forsynes med friske Levnetsmidler, Om Pesten i Plymouth meldes endnu intet i offentlige Blade. Jfølge temmelig paalidelige Privat=Efterretninger have Engellænderne igien skilt baade Franzoserne og Hollænderne ved den Antilliske Øe Curacao. - Lord Nelson er nu i London og kan ingensteds lade sig see offentlig, førend Folket stimler omkring ham, for at trække hans Vogn, kysse hans Haande. Den 10de, samme Dag da den nye Lordmajor aflagde sin Eed blev det prægtige Sværd, til Erindring og Slaget ved Abukir, ham høitidelig overleveret under en Triumfbue. Den Takke=Tale, som ved denne Leilighed blev holdt til Helten, besvarede han kort og got dermed, at han snart haabede at bidrage til, at vise den hovmodige og uforfærdede Fiende tilbage inden sine Grændser, uden hvilket Engelland aldrig kunde haabe eller vente nogen varig og ærefuld Fred. Af Ministrene var blot Lord Spenceer tilstæde, da de Andre havde travlt med den Tale, som Kongen næste Dag skulde holde. Den Kaarde, som Staden London forærede Lord Nelson, skulde efter Etiquetten først have været præsenteret Kongen, hvilken Formalitæt Hs. Majestæt selv for Tidens Korthed renunerede paa.