Aalborg Stiftstidende, 1837-04-01
Da W. blev arresteret i Lybek fandtes hos ham 4 Obligatiener paa 1200 Specier, 1316 Rbd. 39 s. og 300 Speclacier. De 4 Obligationer fandt man skjulte under hans Halstørklæde. De i Tønders Gjemme fundne Papirer viste, at den Dræbte havde eiet 1/2 Pakker, med Seglgarn sammenbundne Obligationer, til et Beløb af 12,050 Rbd. En deel af disse havde W. efter sit Udsagn brændt paa Skorsteernen i Stadt Lauenborg. Hvormeget der i det Hele savnes og har den Dræbtes Universalarving, Admiral Stephansen, og ikke kunnet opgive, dog vidste man, at der ogsaa havde være ret endeel Guld-og Sølvmedailler, en Pose med Ducater, og en Ditto med Specier o. s. v. Ved at undersøge, hvori stor en Byrde det er, som W. skal have baaret paa eenganglei to Pakker under Armen fra T. Bolig til sit Logis StadtigLauenborg, udbringer Defensor, at den idet mindste har udsgjort halvfjerde Lispund, hvilket han finder det lille, spinke, hos syge Menneske neppe har kunne bære, hvoraf han slutter, fo at der muligt har været En til. Defensor finder tillige We physiske Tilstand egnet til at vække grundede Tvivl om at le han alene har kunnet udføre Mordet, som udfordrede en Person med større Dristighed og Legemskraft end W., thi T. var stor og stærk af Legemsbygning. Ogsaa Wes mentalelp Tilstand, der stundom grændsede til Vanvid, saavelsom og de hans ofte yttrede Længsel efter Døden, anføres til Beviisidfor, at han enten har udført Ting, for hvilke jordiske Dommere ei kunne fælde ham, eller bekjendt en Forbrydelse, hand ikke har udført, muligt enten beskrevet et Phantasibilled eller F. en Andens Handling. Over alt dette hviler der endnu et de uigjennemtrængeligt Slør. Som nogle mærkelige Omstændigheder anfører Defenfor blandt mange flere, at W. den Nat, da der blev holdt det første lange Forhør over ham, . havde sagt under fire Øine til Protocolføreren: "Neil Jeglokan ikke holde det længere ud; jeg er ingen Morder!" senere igjen. Jeg kan ikke sige Sandheden, uden at gjøre J. mange Mennesker ulykkelige!" Da han havde faaet den afsindige Idee, at nævne sin Fader som Morderen, var han he lige umiddelbart derpaa falden i Afmagt. Da han kom tilske Bevidsthed igjen, vedblev han vel sit Udsagn, men for, som S. han sagde, at berøve sig sin Families Kjærlighed, at den ikke et skulde sørge for ham. Da Faderen i Forhøret havde sagt, om Sønnens Udsagn, at det var grusomt, havde Denne udskebrudt. Er det Dem eller mig, der er grusom Og danviman spurgte ham om Grunden til hans Beskyldning modlieFaderen, havde han yttret, at det vilde maaske komme for ve Dagen efter hans Død. Det stemmer aldeles overeens med Wes Caracteer - siger Defensor - saaledes som alle Be Dato vise denne, at antage, at han, hvis der er gjort en gjensidig Eed eller Forsikkring om Taushed og Troskab, og saa vil holde den, og hvortil ogsaa kan bidrage hans Længsel efter Døden. Herom har han i et Brev til sin Desenfor blandt Andet skrevet den 19de Decbr. 1836. "Jeg venter den med Længsel, før har jeg hverken Ro eller Fred. se Jeg er fuld af Haab for en bedre Verden, hvor man ei forAffeiler sin Tilværelse, og hvor Kraften staaer i Forhold til FriAlstelsen. - - "Alle Omstændigheder - siger Defensor Hr. Landsover= samt Hof= og Stadsrets=Procurator Lange) r. i sit mærkelige og høist interessante Defensions-Jndlæg, give stor Grund til i alle Dele at betvivle Paalideligheden af W. Udsagn, i mange væsentlige Deele ganske at forkaste 3 dem, ogsaa megen Anledning til at forestille sig en Anden at have været den rette Gierningsmand, Hovedophavet, saa lingen Dommer vil kunne fælde W. efter disse Udsagn, og sætte sig selv i Fare for at engang i Tiden en Anden frem Stræder, dreven af Samvittigheden, og bekjender: det var mig alder dræbte T.; W. var kun et ringe Redskab," o. s. v. J det saalunde slutter Defensor sit Jndlæg - jeg saaledes troer mig beføiet til, ifølge mit Kald, at nedlægge den Paastand: at Petri Claudius Ferdinand Emil i Worm for alt Strafansvar i denne Sag frifindes, leder almin Følelse mig til at slutte med de Ord, som allerede Patistor Sidenius har anvendt paa ham: Gud og Menneskene være ham naadig! Actor (Procur. d'Auchamp, har derimod nedlagt Paastand om: at W. bør have sit Liv forbrudt samt lægges paa Steile og Hjul Ringkjøbing By har ved efterstaaende Circulaire fra Fortilmanden for de eligerede Borgere til Jndvaanerne, foregaaet andre i Kjøbstæder med et Exempel, som maatte ønskes taget til Følge: Den Skik, at illuminere Vinduerne i Anledning af Bryllupelver, der ikke sigter til nogen Nytte, eller kan betragtes som nogen giværdig Æresbeviisning, eftersom den deels er for almindelig, og gideels formedelst dens Almindelighed som Vedtægt, ikke er ganske frivillig, men som oftest nadtvungen, ønske Mange i Byen afskaffet og vistnok med Grund; thi tage vi Hensyn til Farligheulden ved denne Skik, der meget forstørres derved, at netop de r Familier, som ere til Bryllup, absolut maae illuminere, hvorved tiden nødvendige Forsigtighed med Lysene maa overlades til Tjenestefolkene, da synes det en Besynderlighed, at imedens Byerne med svære Bekostninger, deels paa Bygninger, deels paa Redningsindretninger, søge at forebygge eller afvende Jldsvaade, kan man ikke give Slip paa en gammel Skik, uagte dens Afskaffelse ogsaa er et Sikkerhedsmiddel, og dette Middel, i Stedet for at være bekosteligt, derimod vilde blive en betydelig Besparelse. 3 Jkke at indlade sig paa Afskaffelsen af denne Skik, fordi den er gammel og endnu holdes i Ære og Anvendelse i andre Kjøbstæder og selv i Hovedstaden, synes at vise vel stor Forkjærlighed for det Gamle, uden at betænke saavel Tidernes som Skikkenes Forandring, og jeg tillader mig derfor at proponere denne Skiks Afskaffelse her i Byen, saaledes at Jlluminationer ikkun bruges ved særdeles Anledninger, hvor den kan blive almindelig, men aldeles ikke som hidindtil ved ethvert Bryllup, eller Anledning af en Embedsmands Ankomst eller Bortreise, hvilket sidste vel endog kan kaldes upassende. - Da Sagen er frivillig, behøves ikkun Enighed til dens Forandring, og tillader jeg mig derfor herved at bede de Herrer, som ønske at ville vedtage samme, at bekræfte Vedtægten ved Underskrift herpaa. Foranførte er vedtaget af samtlige Byens Embedsmænd og Borgere, altsaa er Skikken for Eftectiden aldeles afskaffet.