Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-08-15
(Jndsendt.)At skuffe ved det udvortes Skin er een af vor Tidsalders almindeligste moralske Skjødesynder. Man vil saa gjerne synes god, gavmild, dydig, patriotisk, og derfor søger man paa saa mange haande Maader at blænde sine Medmennesker. Der gives et Slags Aflad, hvorved man troer at kunne løskjøbe sig fra begangne Synder, og til dette Slags Aflad kan man med Føie regne, den i vore Dage saa sædvanlige Collectsamling. Jntet er lettere end at opsætte et Tiggerbrev, eller løbe fra Huus til Huus og trygle en Deel Penge sammen til een eller anden Trængendes Understøttelse eller saakaldt almeennyttig Indretnings Fremme, for siden selv at kunne høste Takken og Æren for at have virket, hvad dog kun ved forenede Kræfter kunde frembringes. Langt være det fra mig, at ville miskjende de Mænds virkelige Fortjeneste, der anvende den Agtelse, de nyde, og den Anseelse, de staae i hos Almeenheden, til at være den Lidendes Talsmand, til at redde trængende Familier fra truende Undergang, til at fuldføre et for Menneskeheden vigtigt og gavnligt Værk ved samvirkende Kræfters Forening. Men naar man seer Mennesker, mod hvis moralske Caracteer der er meget at sige, blot for at besmykke Handlinger, der neppe fortjene nogen Plads i den Mallingske Samling, fremtræde som Humanister, og enten i offentlige Blade eller og mundtlig formane og opfordre værdigere Medborgere til at udøve Gavmildhed og Patriotisme, saa kan sandelig enhver, der kjender saadanne Folks private Liv, ikke andet end harmes derover. Vist nok kan man indvende det Gode bliver jo det Gode ved hvem det end stiftes, og det er jo altid rosværdigt, at paatage sig en byrdefuld Commission, der sigter til noget Godt, hvor urosværdig end den egentlige Hensigt i og for sig maatte være. Men undersøger man Sagen lidt nøiere, saa finder man, at det ikke er saa ligegyldigt om Collectsamleren er en fornuftig og retskaffen Mand, hvis Hensigter, ere redelige, eller om det er en mindre fornuftig eller mindre moralsksindet Person, der blot paatager sig en saadan Velgjørenhedscommission, for at opnaae visse egennyttige Øiemed. Det er skadeligt for det Almindelige, at et Menneske, der ikke fortjener det, skal ved at pløie med andres Kalve skaffe sig et Navn eller en Titel, der ikke tilkommer ham; det er ubilligt, at enhver Praler, der vil gjøre Opsigt, efter eget Tykke, skal kunne sætte sine Medborgeres Gavmildhed i Requisition. Man vil maaskee atter indvende her: "saadanne Gaver ere jo frivillige!" Men, der gives saa mange Handlinger, som kaldes frivillige, og alligevel ikke ere det. Saadanne Collectsamlere vide sædvanligen at vælge et Sted, f. Ex. Klubber og andre Selskaber, hvor ingen uden at udsætte sig for ubehagelig Omtale og Miskjendelse kan undslaae sig ved at tegne sig for et Bidrag, der staaer i Forhold tilde øvrige Subskribenteres. Man mager de desuden altid saaledes, at de meest formuende, forfængelige og glimresyge Folk tegne sig først, paa det deres Bidrag kan blive en Rettesnor for hver anden. Jkke er det hver Mands Leilighed at undskylde sig med occonomiske Aarsager paa et aldeles upassende Sted eller for aldeles uvedkommende Folk; ligesaa lidet tillader enhvers Forhold og Stilling, i Staten det, at blive udskregen for en haardhiertet Mand, der ikke vil understøtte Trængende eller bidrage til et almeennyttigt Værk. For at undgaae alle saadanne Uleiligheder kaster man hellere nogle Rigsdaler i Tiggerposen, bidrager til Menneskers Understøttelse, som man i sit Hjerte anseer uværdige dertil, og til Foretagenders Udførelse, som kun ere bestemte til at fremme Enkeltes egennyttige og glimresyge Planer. Den Skade, som flyder heraf, er uberegnelig. For det første kan mangen en Ureen ofte vaske sig reen ved saaledes at agere Tiggeragent og Veldædighedsapostel. Han nyder en ufortjent, skjønt i egentlig Forstand sammen tryglet, Ære, og finder her Leilighed til endog at ydmyge Mennesker, hvis Skoremme han ikke er værd at løse. For det andet blive herved Pengene ofte bortgivne meget uhensigtsmæssigt, og anvendte baade paa Ting og Personer, som ikke fortjente en saadan Understøttelse, og som langt bedre kunde anvendes, naar man kun havde Lov til selv at administrere sine Velgiørenhedsanliggender. Fordet tredie unddrages derved alt for ofte den virkelige og værdige Trængende den Understøttelse, han kunde gjøre Fordring paa, fordi de fleste Mennesker ere svage, og helst give, hvor det let bliver bekjendt hvad de have givet, og endelig for det fjerde bliver mangt et herligt og almeennyttigt Værk qvalt i Fødselen, deels fordi man allerede har maattet give sine Penge hen til mangt et andet Forfængelighedsværk, der falder i Øinene, deels fordi Proponenten ikke har forstaaet at støde i Basunen og tilbørlig at benytte sig af den menneskelige Svaghed.