Berlingske Tidende, 1793-11-08
Den ulykkelige Dronning af Frankrig har for sin Henret Frie maattet udstaae tvende Forhør, et hemmeligt og en bilenbart. Det hemmelige lyder, som følger: Sparre Lill: Vi Amant Joseph Haneart, Prasident i Revoluhans Tribunalet, som ved Forordningen af 10de Martii ning er oprettet, uden at Appellation til Cassations Tribne. belt finder Sted, har under Bistand af Nicolas Joseph. Feltinus, Tribunalers Skriver, og i Overværelse af GeFranskalen, Antaine Luentin Fongulers, ladet dem Made Antainette, Enke af Caver, bringe frem fra Arresten i Kancergeriet, og tilspørge Dem om Deres Navn, Alder, Niesessen, Stand og Boepæl, Svar: Jeg kalder mig Paris Ancommette de Loraine d'Auttiche, er 38 Aar gammel, og Enke af Kongen af Frankrig. Sp. Hvor boede De, da De blev arresteret? Sv. Jeg er ikke bleven arresteret, men afhentet fra Nationalforsamlingen, og bragt til Temple. Sp. Har De for Revolutionen staaet i politiske Forbindelser, med Kongen af Bøhmen og Ungarn, og vare disse Forbindelser ikke mod Frankrigs Jnteresse, som har overvældet dem med Velgierninger. Sv. Kongen af Bøhmen og Ungarn var min Broder; jeg har allene staaet i venskabelige og ikke volitiske Forbindelser med ham, og dersom jeg endog havde staaer i politiske Forbindelser med ham, havde disse allene været til Frankrigs Fordeel, som jeg var ganske hengiven, formedelst den Familie, hvori jeg var gift. Sp. De har ikke ladet lig nøye med, paa en afskyelig Maade at forøde Frankrigs Financer, strugten af Folkets Sved, for at fyldestgiøre Deres Fornøielser og Jntriquer, men endog i Forbindelse med nedrige Ministre, tilsendt Keiseren Milliarder, for at betiene sig af samme mod det Folk, som underholdt Dem, Sv. Aldrig; jeg veed, at man ofte har betient sig af dette Middel, til at beskylde mig; men jeg elskede min Gemal alt for høit til, at jeg skulde forøde hans Lands Penge; min Broder behøvede ikke heller franske Penge, og efter de Grundsætninger, hvorved jeg var Frankrig saa hengiven, skulde jeg ikke have givet ham dem. Sp. De har siden Revolutionen ikke et Øyeblik ophørt, at ove Jntriquer mod Frie heden baade hos fremmede Magter og i Landet selv, endogsaa da vi kan havde Skyggebilledet af den Friehed, som den franske Nation endelig forlanger, Sv. Siden Revolutionen har jeg afslaaet enhver Correspondence Fremmede, og aldrig blandet mig i de indvortes Anliggender. Sp. Har De aldrig brugt hemmelige Agenter, for at correspondere med fremmede Magter, især deres Brødre, og har ikke Deles sart især været den fornemste af disse Agenter. Sv. Nel Sp. Deres Svar synes ikke at være rigtigt, da det er beviist, at der i det forrige Slot Thiullerierne ere holdte hemmelige Sammenkomster om Natten, i hvilke De selv har præsidert, og hvori man bebatterte om de Spørsmaale til de fremmed Magter, som man vilde forelægge de constituere og den for givende Forsamling, samt raadslog om og besluttede samme : Sv. Det foranførte Svar er fuldkommen rigtigt, thi det er beviist, at Rygtet om disse Sammenkommer og Commiteer aftild er bleven udspredt, naar man vilde bedrage og amusere Folket; men jeg har aldrig kiendt disse Commitier, som aldrig have existert. Sp. Det synes dog, som De, da man vilde vide, om Ludvig Capet vilde sauctionere det i Novbr. 1791. angaaende hans Brødre, Emigranterne og de giendridige og sanatiske Geistlige udgivne Decret, eller belægge det med sit Beto, har ved Durantons, den davarende Justitsministers, ivrige forestilling, bevæget Ludvig Caper til, at lægge, sit Veto paa dette Decret, hvis Sauction havde forebygger de Ulykker, som Frankrig siden har lidt, hvoraf tydelig sere, at De har bievaanet Raadet og de hemmelige Sammenkomster, Sv. Duranton var i November Maaned ikke Minister; i øvrigt havde min Gemal ikke nødig, at man skulde drive ham til at giøre noget, som han holdt for sin Pligt : jeg har ikke heller været i et Conseil, hvor allene Dager af det te Slags bleve afhandlede og afgjorte. Sp. De har været den, som har lært Ludvig Canet den dybe Førstillene kunst, ved hvilken han alt for længe bedrog det gode franske Folk, som ikke troede, at man kunde drive Troeløsheden og Ondskaben til saa hør en Grad, St. Ja, Folket er bleven bedraget, paa en grum Maade bedraget; men hverken ved mig eller min Gemahl. (Fortsættelsen følger i Tillægger.