Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1835-10-08
Udenlandske Efterretninger. Den 1ste October 1835. Kirkehøitideligheden i Anledning af Stænderforsamlingens Aabning paa denne for Danmark evimindeværdige Dag, havde, som man kunde vente, i Roeskilde samlet en stor Menneskevrimmel, isærdeleshed fra Hovedstaden. Høitideligheden aabnedes i Roeskilde Domkirke Kl. 9 1/4, idet at, under Orgelets Præludium, Stænderforsamlingens Deputerede, der havde samlet sig paa Palalet, derfra i Procession begave sig igjennem Kirkens Hovedportal ind i Kirken og indtoge de dem anviste Pladser. Efter en Bøn i Chordøren, som blev fremsagt af Præsten i Roeskilde, Hr. C. Gad, og Afsyngningen af tvende til Høitideligheden forfattede Psalmer, af Dr. theol. Provst Schmidt, holdt Siellands Biskop, Dr. Mynster, Prædiken. Prædikanten havde til Text for denne valgt Pauli Brev til de Ephes., 4 Cap. 17 Vers. Den herlige Anvendelse, som den høitbegavede Taler her gjorde af Apostelens Formaning: Værer det Kald være dige, hvortil J ere kaldede!" til "Aandens Eenhed Enighed og Troskab; og isærdeleshed den skjønne, varm Fædrelandskjærlighed aandende Apostrophom Vigtigheden af det Hverv, Folkets Mænd paa denne Dag gik imøde, og den opløftende Slutnings bon, fremkaldte en lige saa almindelig, som dybte følt, bevæget Stemning hos den talrige Forsamling. Efter Prædiken, blev afsjungen en af Hr. Provst Schmidt forfattet Slutningspsalme, og Høitideligheden endtes med en Bøn i Chordøren af Pastor Gad, efter hvilken de Deputerede igjennem Kirkens østre Udgang Kl. 11 1/4 begave sig tilbage til Palaiet for at aabne Stænderforsamlingen. Dette skeete ved en Tale af den Kongel. Commissarius, Hr. Conferentsraad Ørsted, som inde Torsdagen den 8de October 1835. holdes i det første Nummer af det nu udkomne Stænderblad. J Jndgangen bemærker han, at Kongen, som altid har erkjendt, at det ikke er for sin egen, men for det ham betroede Folks Skyld, at han besidder den Magt, der fra hans Fædre er nedarvet paa ham, ved en varig Jndretning har villet give dette et nyt Pant paa, at det fremdeles vil blive styret i denne Aand, og at han derfor, da han ikke ansaae det forsvarligt, at vove nogen Forandring i selve Statsforfatningen, har forenet en Jnstitution med samme, der giver ham og hans Efterkommere paa Thronen et nyt og omfattende Middel til stedse at vide, hvad der tjener til Folkets Bedste. Derfor indrømmede han Folket en raadgivende Medvirkning til Landets Love og Foranstaltninger, idet han kaldede de af Folket valgte Mænd, for at ved deres Raadslagninger, de adspredte og hinanden krydsende Tanker og Ønsker om Gjenstande, det offentlige Vel vedkommende, kunde saaledes udvikles og berigtiges, og derved lettes for den souveraine Magt at prøve og vælge det Bedste. Taleren fremhæver dernæst, som Fortrin ved Stændernes Organisation, især Valgrettens og Valgbarhedens store Udstrækning og vise Fordeling, saavelsom den store Frihed, der er indrømmet Forsamlingen indenfor den samme anviste Virkekreds. Jdet han henvender sig til de Mænd, hvem den almindelige Tillid har betroet at føre den nye Jndretning frem paa dens første Udviklingstrin, lægger han dem paa Hjertet, at det er ved deres retsindige og forstandige Benyttelse af de dem givne Rettigheder, at Jnstitutionen skal blive det, den efter Kongens landsfaderlige Hensigt bør være.