Jyllandsposten, 1840-07-24
Om de jydske Skove i Almindelighed, med særligt Hensyn til de frysenborgske i Særdeleshed. (Sluttet. See forr. Nr.) Blandt de Faa, der med klart Blik saae, hvortil Skovødelæggelsessystemet vilde føre, og med ikke mindre klart Blik erkjendte, hvad der burde gjøres, for at frede omdet Levnede, saavidt muligt restituere det Forsvundne, og, hvor Jntet før havde været, at skabe nye Skove, maa nævnes med fortjent Berømmelse den for sin utrættelige, omfattende, i det Store gaaende Virksomhed hæderligst bekjendte Besidder af Grevskabet Frysenborg, Herr Kammerherre Greve Christian Juel Wind Frys. Paa denne Hædersmand kan man med Føie anvende Ciceros Ord: "serit arbores, qvæ alteri seculo provint, (Træer han planter, som skulle gavne de kommende Slægter), og de Millioner af unge Træer, der, som Sødskende af forskjellig Alder, nu fremvoxe ei blot omkring det skjønne Herresæde, han med Familie beboer, men overalt inden Grevskabets Enemærker, hvor Omstændighederne tillade det og dertil indbyde, skulle for de fremtidige Slægter vidne om den Mands land og statsoekonomiske Jndsigt, varme Fædrelandskjærlighed, utrættelige Virksomhed og omhyggelige Hensyn til Efterslægtens Tarv, paa hvis Bud disse herlige Skovefremblomstrede paa den golde Grund, og lære dem, som komme efter ham, ei blot for deres Efterkommere at bevare, hvad de fra deres Fædre have modtaget, men ogsaa uden egennyttigt Hensyn til egen øieblikkelig Fordeel at forskjønne Jorden og at aabne nye Jndtægtskilder, der maaskee først ret skulle strømme, naar de selv ikke ere mere. Da Greven for noget over 20 Aar siden ved sin Faders Død modtog Grevskabet, var, som saa meget Andet, ogsaa Skovvæsenet der i største Uorden, og det laae da strax klart for hans Øie, hvad hans Forgængere burde indseet, at, hvis man var bleven saaledes ved, som der var begyndt og kun altfor længe fortsat, vilde Skovene, deres betydelige Udstrækning uagtet, ikke i Tidens Længde have udholdt saadan Tiltale, og at det netop var deres Betydenhed, han havde det at takke, at der dog endnu var saa meget i Behold. Men hvor forandret er ikke nu Alt fra den Gang, og hvilken herlig Fremtid lyser ikke imøde og nærmer sig med hver Dag mere, Neppe eier alt nu nogen Privatmand inden Kongerigets og Hertugdommernes Grændser saa betydelige Skove som Greven, og intetsteds vil man finde Skovvæsenet i det Hele i en bedre og skjønnere Orden end her. Forstmanden vil beundre det, Fædrelandsvennen vil glæde sig ved her at see de i deres Fremkomst og Udvikling rigeligt lønnende Frugter af en Privatmands rigtige Jndsigt, frie Erkiendelse og selvstændige Virksomhed, hvilke i Almindelighed føre til et sikkrere Resultat, end hvor saadanne Foretagender udføres af eller for det Offentlige; og Godsbesidderen vil her finde givet et efterlignelsesværdigt Exempel og en lærerig Anviisning, hvorledes Landet kan sikkres, tilstrækkeligt Brændeforraad og Bygningstømmer for Fremtiden, uden enten, hvad hiint angaaer, at komme i Nød, eller, med Hensyn paa dette, at blive afhængig af Udlandet. Fast besluttet at udrive de Skove, han ved sin Tiltrædelse af Eiendommene forefandt, af den med Ødelæggelse truende Tilstand, hvori de vare, at begrunde og indføre forstmæssig Pleie, forstandig Behandling og overhovedet oekonomisk Orden i sit Skovvæsen, lod Greve Frys det fra Begyndelsen være et Øiemærke for sine Bestræbelser at skaffe sine Skove en hidtil aldeles savnet Fred, og saavidt muligt at indskrænke de Fordringer, som gjordes til samme, hvilke de efter deres daværende Tilstand øiensynligen ikke fremdeles vilde kunne tilfredsstille. Saa ganske let var imidlertid ikke dette Maal. at opnaae, da samtlige Skove vare aabne og overalt bleve benyttede deels af Hovedgaardenes Forpagtere, deels af de omboende Fæstebønder, hvis Berettigelse til saadanne og andre fordærvelige Misbrug var grundet i formelige Contracter, og det var først Tid efter anden, som Gaardene bleve fæsteledige og Forpagtningerne udløb, at Greven fik frie Hænder over sit Eget, og desuden maatte paa flere Steder Udskiftninger, Om delinger og andre tildeels kostbare Operationer foretages, for at hindringerne kunde hæves. Under en stadig Forfølgelse af denne Plan er nu den største Deel af de frysenborgske Skove blevne befriede for Græsningen af Bøndernes Kreaturer, Jndfredningen fortsat siden 1816, mange og betydelige Skovstrækninger i forskjellige Grevskabets Egne siden den Tid blevne forsynede med forsvarligt og tildeels levende Hegn, og alt nu ligger det Tidspunkt ikke fjernt, da Hensigten overalt er opnaaet. Alt findes paa Frysenborg Gods 12 Jndhegninger med et Skovareal af circa 2971 Td. Land; paa Søebygaards 5 Jndhegninger med et Areal af 157, Td.; paa Harholm 12 Jndhegninger med et Areal af 926 Td.; paa Fauerskovs 2 Jndhegninger med et Areal af 40 Td.; og paa Boller= og Møgelkiær Gods 13 Jndhegninger med et Areal af 1240 Td., altsaa ialt 44 Jndhegninger med et Areal af 5334 Td. Skovland. Samtidig med Jndfredningen af Grevskabets Skove gjordes ogsaa Begyndelsen med Plantninger. Disse Plantninger ere intet mindre end ubetydelige, og bestaae ingenlunde blot i Udfyldning af de paa mange Steder, forefundne betydelige Aabninger og de under Fredskovene indtagne for Agerbrug ikke passende Jordstrækninger, men indbefatte for en stor Deel vidtudstrakte, utætte Skovstrækninger, hvilke saaledes ere blevne indbyrdes. forbundne til et fuldstændigt Heelt og i sig selv afsluttede. Med Naaletræer af forskjellige Slags, Graner, Sølvgraner, Fyr, Weimuthsfyr og Lærker er saaledes Tid efter anden blevet beplantet et Areal af 452 Td. Land. Og til Oplysning derom, hvor meget der i eet Aar virkes her i denne Retning, være det til Exempel anført, at der i sidst afvigte Aar 1839 er blevet plantet i Sønderskov ved Frysenborg, i Hammel- og Pøtmølleskov, ved Frysendal, i Kongstrup- og Lystrup skov, ved Møgelkiær og i Skovene ved Veile Fjord, hvor Grevskabets sydligste Besiddelser befindes, ialt 327,103 Stykker Naaletræer, og i dette Foraar (1840, paa Frysenborg Gods 117,784; paa Haxholms 139,825. paa Boller og Møgelkjærs 36,857, paa Strøgodset ved Veile Fjord 44,614, eller ialt 339,080 Stk. Naaletræer, hvilke, naar de antages at være plantede med 2 Alens Mellemrum, dække et Fladerum af 97 Td. Land geom. Maal.