Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-12-07
Om Cholera morbus. I. Den russisk keiserlige Livmedicus Geheimeraad Dr. Loder i Moskau har i en Skrivelse derfra af 28 Oct., til Redacteuren af den Petersburgske Journal, meddeelt Følgende: "Sygdommens Natur er, desværre, endnu ei tilstrækkelig bekjendt. Jmidlertid synes den dog at være den samme, som den indiske Cholera. Paa de Angrebnes Helbredelse har derimod Climatet stor Jndflydelse; og den er heller ikke saa smitteende ved Berørelse, som Pesten, omendskjøndt den hos dertil meget Disponerede er dræbende i faa Timer. Den angriber her endnu stedse mange Mennesker; men flere Mandfolk end Fruentimmer, omtrent i Forhold som 8 til 5. Det er meest Folk af den simpleste Stand. Aarsagen dertil er Disses usle indknebne fugtige og smudsige Vaaninger; deres daarlige Beklædning, hvorved de uundgaaelig ere udsatte for Forkjølelse, samt deres slette Næringsmidler, bestaaende af raae Løg, Agurker, Champignons, halvraadne saltede Fisk, daarligt Kjød, og først og fremmest den frygtelige Brændeviins drikken, der dræber saa uhyre mange Mennesker. Hertil kommer endnu, at de gjerne i Førstningen skjule Sygdommen. De Faa af de mere dannede Stænder (omtrent 30 eller 40,) som umiskjendeligen ere døde her af Cholera, vare selv Skyld deri, deels ved grove Diætfeil, Fylderie, eller barnagtig Frygt for Smitteen; deels vare de ved forudgangne Sygdomme, vel ogsaa ved urimelig Aareladning o. s. v., blevne i høi Grad svækkede og berøvede deres Livskræfter. I det Hele taget er de Syges Antal endnu snarere i Til end i Aftagende, men Sygdommens Intensitet, eller Ondartethed, bliver aabenbar svagere; saa at jeg har Haab om, at denne frygtelige Plage, ved de gode Forholdsregler, den utrættelige Krigs-General-Gouverneur uafladelig træffer, snart vil ophøre. Luften er unægtelig for Øjeblikket disponerende til Indigestioner, Forkjølelser etc.; men det er derfor ikke sagt, at det altid gaaer over til Cholera. 11. Profess. Det. Medic. i Kiel A. F. Lüders har skrevet en kort Afhandling om denne Sygdom, dateret Kiel 12 Nov. 1830, optagen i Hamb. Corresp. Nr. 227, hvoraf følgende er det Væsentligste. Cholera, der ogsaa i vort Klima forekommer om Sommeren i enkelte Tilfælde, ofte af stor Hæftighed, hører dog egentligen hjemme i de varme Lande, og har siden 1817 antagen en epidemisk Character. Fra Bengalen af udbredte den sig over hele Indien til Bombay paa den ene, og Stam og Malacca paa den anden Side, gik herfra over til China, til de philippinske Øer, Molukkerne, Sumatra og Java, ligesom fra Bombay til Ceylon, Jsle de France, Persien, Arabien, Lille-Asien, indtil den i Aaret 1823 ankom til Astra chan ved det kaspiske Hav, og til Antiochien i Nærheden af Middelhavet, efterat den i dette Tidsløb ifølge omtrentligt Overslag, havde bortrykket 6 Mill. Mennesker. Saaledes havde den i langsomme, men sikkre Fremskridt, uden at lade sig opholde hverken af Vind, Veir eller Aarstider, Bjerg kjeder eller Sandørkener, Skove eller Stepper, Land eller Hav, gjennemdraget det vidtløftige Asiens hele uhyre sydlige Halvdeel og syntes nu udslukt ved Europas Grændser. Men den slumrede kun, for at samle nye Kræfter til sit fordærvelige Tog over Occidenten; thi iaar udbrød den igjen i det sydlige Rusland, trængte frem imod Nord indtil Moskau (beliggende næsten paa samme Brede grad som Hamburg), uden at lade sig standse af de omhyggeligste Qvarantaine Anstalter, selv under den høihjertede Keisers umiddelbare Ledelse. Og skulde maaskee endog den nordiske Vinters Kulde for en Tid standse den, saa er det dog ingenlunde usandsynligt, at den til næste Foraar igjen vil gribe mere om sig mod Vesten, og ogsaa hjemsøge vor Verdensdeel. Den Cholera, som forekommer her om Sommeren, er afgjort ikke smitsom, og jeg er fast overbeviist om, at den epidemiske ligesaa lidet er det, uden her nærmere at kunne motivere Grunden for denne Mening, som ogsaa er de fleste engelske Lægers i Ostindien. Jndtil Man imidlertid er kommen til Vished herom, er det naturligt, at Man anvender Qvarantaine-Forholdsreglerne, hvorvel Erfaring allerede noksom har godtgjort, at de ere afmægtige til at standse Sygdommens Fremskridt, fordi det Sygdommen, fremavlende Princip befinder sig i Atmosphæren, hvad enten det nu udvikler sig der, eller uddunster af Jorden. Jkke Qvarantainerne, men et Middel, der kunde tilintetgjøre, eller afvende det i Luften værende Sygdomsstof, - det være nu et levende eller dødt Noget – vilde muligt være istand til at sætte Grændser for Sygdommen. At dette vilde kunne opnaaes ved Jld, der gav en stærk og vedholdende Røg, er ikke usandsynligt. J det mindste fortiente det dog at prøves, hvilket vistnok uden Vanskelighed lod sig gjøre i Rusland, ved Antændelse af betydelige Græs=Stepper, Hedestrækninger, tør Gjødske, eller ved langsom og længe vedligeholdt Skovbrand. J de smittede Egne selv skulde der vedligeholdes store Røge-Baal. III. Imod disse Hr. Prof. Dr. Luders's Bemærkninger har en Indsender 1 Børsenhalle gjort følgende Indvendinger: Da Man endnu ei har seet, at Sygdommen er trængt videre frem, end til Moskau, saa er det vel for overilet, allerede at paastaae, at selv de af Keiseren personlig trufne Foranstaltninger ei have formaaet at sætte den Skranker. Skulde det virkelig ikke mere være mueligt i Rusland, fordi Sygdommen allerede har grebet altfor meget om sig der, saa er det dog derfor ikke sagt, at strænge Qvarantaine Forholdsregler og Militair-Cordons jo nok kunde beskytte andre Lande, hvor Man itide anvendte disse Midler. At den nordiske Vinters Kulde skulde foren Tid kunne standse Sygdommens Fremskridt er, ifølge en russisk Læges Forsikring i Huselands Journal, ikke Andet end Bedrag, ligesom ogsaa, at den asiatiske Cholera ei skulde være smitsom.