Jyske Efterretninger, 1794-03-07
Saasnart Posten hertil i Onsdags havde medbragt den høistbedrøvelige Tidende, at vort inderlig elskte Kongehuuses Residentz var den 26de Februarii lagt i Aske, saayttrede enhver Borger i Byen der besad mindste Evne, en inderlig Attraae, at bidrage til en nye Residentzes hastigst muelige Opbyggelse. Til den Ende blev i Gaar af Stiftantenanden med de samtlige Handlende og Formuende Borgere og Embedsmand holdet en Samling paa Kiøbmændenes Compagniesaal, da der inden et Par Timers Forled ved Subscription blev tilbudet 5515 Rdlr. som af Stiftamtmanden allerunderdanigst med Posten er indbeCitet. Havde Conen kundet svare til enhvers gode Villie og inderlige Attraae, da vilde upaatvivlig, denne Subsciption have opnaaet en langt høiere Summa. Jmidlertid lader det sig ikke udtrykke, hvilken Følelse denne bedrøvelige Efterretning udbredte over alle denne Byes Jndvaanere. Enhver af os syntes at have mistet noget af det, som var ham allervigtigst. Det af alles Hierter saa inderligelskede Kongehuses Bedrøvelse og Tal var Gienstanden for alles Tanker og alles Samtale, og inden faae Timer var alles Ønsker foreenede, at kunde frembringe vores elskede Monark og Kronprinds, til Beviis paa vores ømme og paaskiønnende Følelse af Regieringens Velgiørenhed, Milhed og defærdighed, et Taknemligheds Offer, som efterfulgt, og uden Tvivl overtruffet af vores meere formende Medborgere, kunde sette vores Monark og ædle Tronarving i Stand til at følge Deres Kierligheds Følelse imod de Ulykkelige, som tilligemed Dem have lidt Tab, og til at opreise af Asken den ødelagde, Tvillingriget værdige Kongeborg. Foruden ovenmeldte Sum haver det her i Garnison liggende brade og elskede 3die Jndske Jnfanterie Regiments samtlige Over- og Underofficerer nedlagt med inderlig Rørelse Ansøgning om, at en halv Maaneds Gage og Løning maatte allernaadigst imodtages. Enkelte Medlemmer tilbyde efter Evne meere. O! J som skumle over Monarkisk Regiering, og J, som stræbe at udslette af vore Hierter den Kierlighed, den Følelse af Troeskabs Pligt imod Kongeværdighed, - som slige ulykkelige, onde eller misledede gives.) - komme. - skuer den lykkelige, den troe Danske, Norske, Holsteenske Mand, bedømmer ham efter hans Handlinger, efter hans Følelser, og ikke efter den ellers saa velgiørende Pressefriheds Misfoster og med overbærende Taalmodighed af vores ophøiede Regiering tilgivne Misbrug. Dansk og Norsk Folkesang. (Kan synges som den fra Marseille.) Danmark, Norges ædle Sønner! For os hver Dag er Glædens Dag; Med Tak og Troeskab Folket lønner, Den Mand som fører Folkets Sag. Ei høre vi i vores Egne, Despotens grumme, barste Røst; Der saaes med Haab, og glad er Høst, O! var det saadan allevegne. Op Danske, Norske Mænd, vor Konge, Folkets Ven Skal see - at vi ham værd, ham elske høit igien. Naar Kierlighed til Fædrelandet. Er Kongens Ære, Folkets Lyst, Hvo vilde da vel vente andet, End ædel Daad og Mod i Bryst? Ja da naar Landets Forsvar kalder, Da er det Tid, at vise Mod, Da standser os ei Strømme Blod, Den Danske slaaer, til Fienden falder. Op Danske, Norske Mænd, vor Konge, Folkets Ven Skal see - at vi ham vard, ham elske høit igien. (Børn.) Som Jo Danske, Norske Fædre Skal engang Eders Børn staae, De skulle Eders Aske hædre, Og kiæk i Eders Fodspor gaae. Vor fælles Lov er Pligt og Ære, Saa Danskes Valgsprog stedse lød, Dem ægte Normand aldrig brød, Vor stolte Arvedeel de være. O Fædre, ogsaa vi vor Konge, Folkets Ven Som J vil elske høit, ham elske høit igien. (De Ældre.) Dig Tvillingrigets gode Fader! Dig, signer Olding ved sin Stav, Til Dig sin Søn han efterlader, Og seer saa rolig til sin Grav. O bliver ved, J ædle Sønner, At elske Kongen og hans Bud, Slig Adfærd Kongers Konge, Gud Med Hæld og gylden Fred belønner. Op unge, gamle Mænd, vor Konge, Folkets Ven Skal see - at Oldings Søn ham elsker høit igien. Clle.)Ja Konge een er Alles Stemme Fra Vardøehuus til Elvens Bred, Din Lyst er Folkets Vel at fremme, Med Ære leve vi i Fred. Din Søn i Dine Fodspoer træder, Som Du han er os evig kiær, O Fyrster, haver Folket kiær! Da kan J smage Fader=Glæde, Og høre Folkets Chor: "vor Konge Folkets Ven Skal see - at vi ham værd, ham elske høit igjen. Eftersang, i Anledning af 26. f. M.) O Jord! ustadig er din Glæde, For os det blev en Sorgens Dag, Med Kongen, Landets Ven vi græde Hans Sorg er billig Landets Sag. Den Mand, som Gud og Folket ynde, Sit Huus et Rov for Flammen seer, Det skiønne Slot, det er ei meer, Men Flammen selv skal os tilskynde, Tilskynde alle Mand, at hielpe Landets Ven, Han hialp vist hver af os, ja hver af os igien Aalborg den 5te Martii 1794. P. H.