Berlingske Tidende, 1836-11-17
Omendskjøndt der i England hersker meget deelte Meninger om, for hvorvidt den hidtil i Skotland avlede store Keiser Kaal eller Ko Kaal er særdeles tærende for Jorden, saa kan derom dog kun blive Spørgsmaal, hvor den ikke, ved at fortære af Besætningen, vender tilbage som Gjødning. Men derom ere Alle enige, at skal Kaaldyrkning i det Store lønne sig for Landmanden, maa dertil ikke alene haves en særdeles kraftig Muldsord, helst noget leret, men denne maa ogsaa være vel gjennemarbeidet, og fremfor Alt vel gjødet. Formegen Gjødning kan den vanskelig faae. Jmidlertid er Mellemarbejdet under Væxten ikke at regne for større end det, der udfordres ved veldyrkede Kortofler, hvorimod Indhøstningen er langt lettere, især da de omtalte Kaalarter i Skotland, godt taale Vinteren, naar de efterhaanden raadnede Blade aftages og benyttes. Kun maa man ikke give Malkekøer bedærvede Blade, da Melken derved strax faaer Afmag, medens den efter friske Blade ikke alene bliver federe, men ogsaa faaes rigeligere. Derimod paastaae flere Landmænd, at den kan, hvoraf hver Plante indtager et saadant stort Omfang, paa slige dertil udfordrende kostbare Jorder, ikke er fordeelagtig, især naar man beregner hvad der virkelig avles pr. Td. Land, og tager Hensyn til at det ikke sjeldent hænder sig, at flere saadanne Kjæmpeplanter gaae ud, og efterlade Kjæmpehuller, Man har af den americanske Hovedkaal bragt det dertil, at hvert Hoved kan veje 60 til 80 Pund og i Gjennemsnit 40 til 50 Pd., samt at der paa een Td. Land dansk kan avles henimod 1500 Centner Kaal, – naar Alt lykkes og den dertil passende Jord og Gjødning kan gives. Af Kejser Kaalen eller Ko-Kaalen avles noget mindre, Kaalstokkene fraregnede. Efter at have forudskikket disse Bemærkninger, og derved taget Hensyn til længst bekjendte ualmindelig store Kaalarter, der dyrkes ikke alene enkelte Steder i Skotland, og især paa Jersey's og Guernsey's frugtbare Jorder, men ogsaa længst er kjendt i Flandern og i Nederlandene, og der som Brassica oleracen L. føre Navnene: The cow cabbage: Chou a vaches, Chou en arbre, og i Flandern: Chou Caulet, vil man let kunne have en Mening om den omtalte Kjæmpe-Kaals Vigtighed i practisk Henseende for Landmanden i Danmark, især naar jeg tilføjer, at uagtet disse store Kaalarter have været kjendte, nogle i 20, andre i meer end 50 Aar, ere de dog ikke blevne almindelige i England – og derfor maa den beregnende Englænder sikkert have vægtige Grunde. – Efter Gaar dener's Magazine, Vol. V., siges der om Concabbage, at den i Jersey maa i god Jord saaes mellem den 20de August og 1ste September, hvorefter den udplantes fra November til Januar og Februar (altsaa hvor ingen dansk Vinter haves). Den gives 20 til 30 Tom. Afstand, og en med kraftig Gjødning tilberedt Jord, da ingen Plante udsuger Jorden, meer end den, men derfor ogsaa i dens korte Væxt periode afgiver det største Qvantum Foder, nogen Plante hidtil har afgivet. Allerede i April begynder man at pille de nederste Blade, som, hakkede og blandet med Melk, Klid eller en meelholdig Substants, kunne gives til Sviin, Gjæs eller Ender. Hele Sommeren igjennem afpilles saaledes Blade, hvorved Planten erholder en Høide af 6 til 12 Fod. Hvor der savnes Grøn føder, er denne Kaalart fortræffelig for Køer og Stude, naar den gives afvexlende med Høe og Halm. De unge Skud paa Kaalstokken afgive en velsmagende Kjøkkenkaal. De længste Kaalstokke bruges ofte til at stænge Bønner ved, ligesom man ogsaa har benyttet dem til Tagsparrer, og fundet, at naar de holdes tørre, vare de i over 50 Aar. Endnu maa hertil bemærkes, at den flanderske Chou Caulet adskiller sig fra den franske Varietet derved, at den ikke bliver saa høi, og har en mere busket Krone.