Norske Intelligenssedler, 1771-03-20
Hvorledes en Tiener i Engeland brugte et Spill Kort til Almanak og Dage Bog. Der var en Herre i Engeland, som havde en Hoben Tienere; Jblandt dem var een, ved Navn Jan: Denne levede altid i et usømmeligt Levnet Nat og Dag, dog uden sin Herres Vidende, og var en stor Elsker af Kortspil, besynderlig Lanter; Thi var han om Natten i saadanne Sager meget flittig, og derhos saa lykkelig, at han aldrig tabte, men stedse vandt, hvilket fortrød hans andre Kammerader. En Nat som han var ude, anklagede de ham for Herren og fortællede ham bemeldte Jans Levemaade, nemlig, at han stedse levede i Suus og Duus, samt alletider havde et Spil Kort i Lommen. Om Morgenen tidlig kom Jan hiem efter Sedvane, og efterdi han var i stort Venskab med Pigerne, som og lukkede ham ind, fortællede de, at han var anklaget for Herren. Jan tænkte: det har ingen Nød. Jmidlertid blev Jan af Herren indkaldet at examineres, tilligemed hans Angivere, for desbedre at overbevise Jan hans Utilbørlighed; Herren tilspurte da Jan; Om det var sandt, som hans Medtienere havde sagt om ham, Jan svarede: At han var saa fri, som et lidet Barn, og hvad Kortet angaar, det spiller han aldrig, for han vidste hvad Ondt deraf vilde komme; Jans Anklagere svarede: Vi ere forsikkrede paa, at han har et Spil Kort i sin Lomme; Hvorpaa Herren lod ham strax randsage, og da fandtes hos Jan, ligesom de havde sagt, et Spil Kort i Lommen, hvorover hans Anklagere glædede sig; Men Jan svarede: Naadige Herre, vil De kun behage at høre min Uskyldighed. Dette Spil Kort er baade min Almanak og Dage Bog. Dersom Herren vil have Taalmodighed at høre mig, da skal han befinde at det er sandt, men hvis det ikke er saa, maa Herren straffe mig efter Fortieneste. Herren svarede: Du er en Skielm, det kand jeg see paa dig. Siig frem! Jan svarede: Der er 4 Tider og Aaret, der er og 4 Slags i et Spill Kort Hierter er Foraaret, Ruder er Sommer, Kløver er Host, og Spar er Vinter; Der er 12 Calender-Maaneder i et Aar, men efter Ugernes Tal 13 Maaneder, saa er der og 13 af hvert Slags i et Spil Kort: Der er 52 Uger i et Aar, der er og 52 Kort i et Spill. Der er 365 Dage i et Aar, ligesaa mange Øien er der og det Spill Kort, og de faae Øjen der er over, er for de Timer og Minutter som et Aar er meere end 365 Dage; Jan sagde: Der har Herren min Almanak, er der noget at straffe for, saa straf mig, Herren svarede: Det er heel vel min Søn, paa den Maade recommenderer jeg dig Kortet altid at bruge. - Men lad mig nu høre om Dage Bogen. Jan sagde: Naar jeg har Leilighed, da lægger jeg først for mig Kongen, hvorved jeg erindrer mig den Lydighed jeg er min Øvrighed skyldig: Naar jeg tager Fruen for mig, tænker jeg paa Potiphars Hustro, og beder for min Herre i saadan Begivenhed: Naar jeg tager Tieren, tænker jeg paa Tiden, der er saa kostbar, og bliver dog ofte ilde anvendt: Naar jeg tager Nieren, tænker jeg paa hvorledes jeg skal anlægge mine Ting, at de 9 Skielmer, som ere mine Medtienere, ikke paa en forrædersk Maade skal føre noget om mig for min Herre, som dog nu er skeed. Naar jeg tager Otteren, tænker jeg paa Otterslangen, og ønsker mig frie for dens Bid. Naar jeg tager Syveren, tænker jeg paa Syvsoverne, og erindrer mig om, at ikke sove for længe: Naar jeg tager Sexeren, betænker jeg, at efter 6 Dage kommer Friheds-Dagen den syvende: Naar jeg tager Femmeren, erindrer jeg mig Herrens 5 Piger, der saa redelig advarede mig, hvorfor jeg og alletider skal vise min Taknemmelighed: Naar jeg tager Fiireren, ihukommer jeg at staae op om Morgenen Klokken 4, for at være færdig, naar Herren ringer: Ved Treren tænker jeg paa Vagtmesteren, Bøddelen og Natmanden, og ønsker min Herre og mig aldrig at komme i deres Hænder: Ved Toeren ihukommer jeg de 2 Ældste, som vilde lokke den kydske Susanna: Og ved Esset erindrer jeg mig Herren selv, der er den eneste som haver over mig at byde og befale, hvorledes jeg i alle Ting kand være hørig og lydig; Herren sagde: Paa den Maade vil jeg altid recommendere dig Kortet, og tiltalede Anklagerne saaledes: J maatte skamme eder, at J saaledes haver belyvet ham, Raadige Herre, svarede de, Jan er dog skalkagtig: Har Herre, ikke observeret, at han haver glemt Knegterne, Herren sagde: Jan, hvor blev Knegterne af: Raadige Herre, svarede han, da jeg kom til Knegterne, kunde jeg ikke andet, end falde fra mig selv; Thi da erindrede jeg mig de Knegter her staaer, pegende paa Anklagerne.