Viborger Samler, 1791-03-07
Ved en Hændelse vare nogle Borgere forsamlede paa et Sted og læste den Viborger Samler, hvori de fandt en Samtale imellem Hr. Hald og en Landsbyemand, samme kaldes Oplysning for den eenfoldige Mand i Samleren No. 6. i Anledning af et Svar, bemeldte Mand har givet Hr. Hald: paa sin Bekiendtgiørelse i Samleren Nr. 3, angaaende Prisen paa Tørvene, der tilkommende Sommer kunde faaes i Theilskiær. Man saae at Hr. Hald vor bleven opbragt ved den Tanke. Den der vil være Patriot, maae sørge for det almindelige Beste. Hvad tænkte disse Borgere, har nogen giort saadanne beskyldninger over Hr. Hald, som han selv bebreider sig, med det samme fik de fat paa Samleren Nr. 3. og læste Hr. Halds Bekiendtgiørelse; dernæst læste man i Samleren No. 6. den eenfoldige Mands Betænkning over samme, men fandt ikke noget anført, som kunde være til Hr. Halds Æres Forkleinelse. Det er rigtig nok, at der findes paa et Sted. Den der vil være Patriot maae sørge for det almindelige Beste; men Hr. Hald kunde lettelig indseet, at denne Linie ikke angriber hans prætenderede Patriotisme, og altsaa ikke kunde foraarsage ham nogen Sinds Uroelighed, med mindre hans egen Samvittighed bebreider ham. Det skulde vel neppe, uden Hr. Halds egen Skyld, være fornødent at erindre, at Hr. Hald er foroverilende i sine Slutninger, om jeg endog have sat Hr. Halds Patriotisme i Tvivl, saa havde jeg vel derfor ikke beskyldt ham for en Forræder; der er dog en Himmelhøi Forskiel paa ikke at være Patriot og paa at være Forræder. Mange brave Borgere i Staten, besidder vist formegen Beskedenhed, til at ville paastaae Navn af Patrioter; mange ere det ikke, fordi de enten mangle Evne eller Jndsigter, til at sørge for det almindelige Beste, men derfor at ville ansee dem som Forrædere, var en aabenbar Uretfærdighed. Endnu meer usammenhængende er Hr. Halds Slutning, at fordi man yttrer den Tanke, at den der vil være Patriot, maa sørge for det almindelige Beste, derfor beskylder man Hr. Hald for Forræderie. Jeg skal altid være langt fra, at fornægte Hr. Hald den Patriotisme, han endog paa Preus giør Paastand paa at besidde, og jeg skal aldrig misunde hans Flid en nye Premie, men heller ønske at hans Vindskibelig heds Publication i Samleren maa svare til hans Hensigt. Jeg kom i det samme til bemeldte Mænd, som alle vare mine Medborgere, vi læste videre frem, og saae, at der kom en god Ven fra Landet til Hr. Hald, der ikke alene trøstede hannem, men endog paa det hæftigste var til Hielp med at giennembægle denne stakkels enfoldige Mand, ja denne Landsbyemand, som ventelig har været en ikke meget høflig Bonde, var hastig nok til at fælde Dom over denne enfoldige Mand; maaskee om denne Landsbyemand havde bleven modsagt fra den anden Side, ville hans Tænkrævner bleven ligesaa svage, som den Politiske Kandestøbers. Denne Landsbyemand kalder det Patriotiske Handlinger og det almindelig Beste, at Hr. Hald har opbrudt de Jorder, som i nogle hundrede Aar har lagt til Byens fælleds Græsning, som enhver kunde, naar Græsningen formindskedes paa Agrene, have stor Hielp af, men hvor mange Tønder Korn Hr. Hald end saaer, saa bliver det til hans eget Beste. Da vi havde læst alle de Karakteerer, bemeldte Landsbyemand havde givet den enfoldige Mand, indtil han opfordrer ham, sagde nogle iblant os: denne stakkels enfoldige Mand skeer Uret, han har jo ikke skrevet andet end Sandhed, hvorfor skulle han da, paa saa haandlig en Maade behandles af en næsvis Landsbyemand. Jeg, som er i nærmeste Slægt med denne enfoldige Mand, paatog mig at være hans Forsvar. Her finder De, min Hr. Landsbyemand, den som De vil have afklæd, overøst med Skam og Foragt; han har været Borger her i Viborg 8te paa 9de Aar; han har i den Tid ernæret sig af sin Profession og noget lidet Huustæring med Brænden og Bryggen; han svarer til Hans Majests. Kasse, ongefær imellem 50 og 600 Rdlr. aarlig i Consumtion; han svarede i den Tid, Regimentet laae her i Byen, til aarlig Jnqvarteerings Skat, ongefær 12 Rdlr., ja staaer endnu dette Aar saavel som det forbiegangne, ansat i Skat Skl. Taxten for 3 1/2 Peng. Jngen skal kunde med Sandhed sige, han har søgt at fornærme nogen, ja han var at beklage, om hans Handlinger skulle være saa slette, som Hr. Landsbyemands Tænkemaade, i saa Fald; der skal ingen, enten fra Landet eller her i Byen kunde klage, han har søgt at bedrage dem, men efter Accordt betalt enhver, hvad de hos ham havde tilgode, enten det har været for Vare eller Arbeide. Min Hr. Landsbyemand tør ikke tænke, dette er skrevet til denne Mands Berømmelse, nei ingenlunde; thi det er ikke alleneste befalet baade i Guds og Kongens Lov, men enhver Christens Samvittighed tilsiger ham, at hans Handlinger bør være saaledes, om han agter at passere for en ærlig Mand; men det er alene for at overtyde denne gode Landsbyemand, hvorledes han, uden Grund, har ventelig ved en Flaske Viin, udøst endeel utidig Sladder, til en skyldig Mands Forhaanelse. Maatte jeg spørge denne gode Landsbyemand, hvad der bevægede ham til at raade Hr. Hald fra at skiære Tørv i sin Moese? Det maae have sine Aarsager, De maae ventelig selv have Tørv at sælge, thi Bønderne, især de der boer i Rind, kan ikke vel fordrage, der bliver skaaret Tørv i Theilskier. Det behager Hr. Hald at forespørge sig hos denne Landsbyemand, hvilket der er det beste, enten at skiære Tørv i Moesen, eller besaae samme med Korn; men denne Mand har vel neppe sagt ham Sandhed, hans egne Hensigter vil maaskee ikke tillade det. men ellers vil vel neppe nogen fornuftig troe, at Tørvejord er frugtbar enten til Græs eller Korn. Hr. Hald tilligemed sin kloge Landsbyemand kan ikke forstaae, hvorledes Tørvene kan haves hos Bønderne for lettere Priser end disse, man kiøber i Theilskier for 1 Rdlr. Læsset; men jeg kan bevise det er sandt, Sidste Sommer fik jeg fra Windum og Faarup Tørv ført lige til min Dør for 2 s. Snesen, det kan blive 1 Rdlr. 4 s. for 1000 Tørv, som i Almindelighed regnes for et Læs, disse Tørv bærer Bønderne i Tørvehuset naar de leverer dem, saa jeg ei har anden Bekostning derpaa end foranførte 1 Rdlr. 4 s. paa samme Accordt har jeg og betinget tilkommende Sommer, hvilket synes De nu, mine Herrer, er det bedste, enten at kiøbe Tørv paa den Maade, eller at betale 1 Rdlr. for et Læs i Theilskier, og derforuden betale Vognleie, samt holde Folk til at bære Tørvene til Vognen; jeg for min Part, om de gav 1200 til et Læs i Theilekier, saa var jeg dog bedre tjent med disse, jeg kiøber af Bønderne, hvis Tørv desuden ere bedre og fastere end de, der i Almindelighed gives i Theilskier. Her seer De mine Herrer, hvorlangt De selv viger fra Sandheden, og det mere end een Gang. De indretter Deres Overslage efter Rinds Læsser, og beregner 10 Læsser til et Læs; efter RindsTørvepriiser, kan det gjerne være muelig at saadan et Læs kunde koste 4 Rdlr. 16 s., men at Hr. Hald skriver, saadan et Læs kan haves hos ham for 1 Rdlr. er usandt, thi Befordringen kan fra endeel Steder i hans Moese-Parceller, koste 2 Mrk. 8 s., det ville vist ikke blive got for Viborg, om der ikke var Tørv at faae tilkiøbs hos andre end Hr. Hald og de Rinds Bønder. Forleden Dag kiøbte Sr. Møller paa Torvet af en Bonde fra Faarup tvende Læsser Tørv for 1 Rdlr., i samme 2de Læsser, var 32 Sneese, af saadanne fire Bønderlæs kunde vel og blive et got Borgerlæs, det blev altsaa i denne Tid for et Læs 2 Rd. gjesaa vil vel ingen være saa eenfoldig, at lade sig indbilde af Hr. Hald og hans Landsbyemand, at et Borgerlæs hos Bønderne om Sommeren kan koste 15 Mrk., Hr. Hald siger ellers, at Theilskier laae forhen øde og til ingen Nytte; men det er dog en unægtelig Sandhed, at mange Borgere havde Græsning til deres Kreaturer deri, ja for nogle Aar siden da den stærke Foedertrang var, havde en stor Deel af Borgerne Hielp af Theilskier, den Tid de havde intet at give deres Kreaturer i Huset, og intet Græs var paa Agerne. Hr. Hald siger endvidere: at 20 Mænds Fordeel er Statens Fordeel; men jeg troer vist, det igien bliver 3 Gang 20des Tab, og at nogle Mænds Fordeel imod 3de Gang saa manges Tab, kan have nogen Jndflydelse paa det almindelige Beste, vil neppe nogen tilstaae, uden Hr. Hald og hans Landsbyemand. Hr. Hald behager atter at beskylde den enfoldige Mand for, at han ei er fornøiet med at faae fornødne Vahre for Betaling, med mindre det gratis bliver ham overladt; men Hr. Hald kan være forsikret, at han aldrig har begiert et eneste Læs af nogen Lodseier i Theilskiær tilkiøbs, langt mindre gratis, det var og ligesaa ubilligt, som om nogen ei ville tilbyde eller give gode og forsvarlige Vahre for billig Betaline. Har Magistraten udmeldet Hr. Hald og Becker til at undersøg Byens tilhørende Moeser, saa har det dog været i den gode Hensigt, at De, som tvende fornuftige og veltænkende Borgere, kunde, ved at raadslaae dem med flere af deres Medborgere, udfinde hvorledes bemeldte Moeser best kunde anvendes til det almindelige Beste, og, om en for Mængden maaskee fordeelagtigere Indretning derved kunde været truffen, kunde det ikke bebreides Magistraten; thi det var disse tvende Mænd, der havde paataget sig denne vigtige Foretagende. Hr. Hald seiler derfor atter, naar han beskylder mig for, at have dadlet Cancelliets Resolution, Stiftamtmandens Approbation og Magistratens Samtykke. Men jeg har allerede beviist, at Hr. Hald er tilbøielig til at giøre overilende Slutninger. Hr. Hald beraaber sig paa 600 Rdlr. aarlig Jndtægt i Byens Kasse; dersom det er mig tilladt, vil jeg give mine Betænk ger, som jeg ikke troer kan fornærme nogen. Den Tid, Vandet var udledet af Theilskiær, havde der saa paa de nødvendige Steder bleven gjort nogle Stikgrøfter, kunde Jorden været ligesaa beqvem til Tørv, som nu da samme er afdeelt i Parcoller, og nogle fornuftige Borgere havde hver Foraar efterseet, og bestemmet: ved hvilken Side i Moesen der var best at begynde, hvorefter enhver som ville skiære Tørv i den Moese, kunde bleven anviist, naar der saa havde blevet skaaren 1000 Læsser Tørv i Theilskier aarlig, og for hver Læs betalt 8 s., dette havde bleven 83 Rdlr. 2 Mrk. derforuden kunde vel og, under Opsigt af en Hyrde, bleven græsset mange Kreaturer, saavel i Theilskier, som de omliggende Jorder, og af hver Kreatur, som blev græsset, betalt 2 Mrk., saa kunde vel Byens Kasse havt større Fordeel, naar dette havde vedvaret i 10 Aar, og bleven fornuftig behandlet, saaledes: at Tørvene blev altid skaaren fra den høie Side, saa Vandet kunde have have havt Flod til Grøfterne, og ikke bleven staaende i Tørve-Graverne, ville man ventelig efter den Tids Forløb fundet Theilskier ligesaa fordeelagtig, som samme kan blive efter den gjorte Jndretning, og mangen fattig Borger kunde havt et Kreatur græsset for 2 Mk., som han nu ikke er i Stand til at faae græsset, om han ville give 3 Rdlr. derfor, altsaa kan ingen nægte, at Græsning og Jldebrændsel jo er ligesaa betydelig for Borgerne som Kornavl. Hr. Hald siger, der er mere end 100 Moese Parceller tilbage paa Byens Grund, som synes at raabe til alle forbigaaende om Redning, for rigelig Belønning; men dette har vel neppe nogen hørt, havde Hr. Hald hørt det den Tid, han eftersaae Byens Moeser, kunde hans ømme Hierte vel ikke taalet saa ynkelig et Raab. Møgelkier er en stor Moese, i hvilken de omliggende Landsbyer har mere Fordeel af Græsningen, end Borgerne i Viborg, hvorfor viiste de ikke deres Konst derpaa første Gang, dette maae have sine Aarsager; men dette havde vel ikke saa let ladet sig giøre, muelig de ikke med al deres Klygt kunde opfundet et Raad til Vandets Udledning af bemeldte Moeser. Med store Katmoese ville vel og blive vanskelig at faae til Nytte; thi om man endog kunde opfinde en Maade, at faae Vandet deraf, saa ville vel ingen tillade: at have Vei over deres Agre til og fra Moesen. Altsaa vil det vel ikke blive saa let, at faae disse Mosser istand, som det er at beskylde Borgerne for skiødesløse, lade, m. m.; og deres Forfædres Behandlinger for ubillig; men lader os ret betænke: om vores Forfædre ikke har været nok saa billige, veltænkende, og stræbsomme. Borgere, som de, der nu indbilder sig at være bedre; de har jo opbygget Kirker, Skoler og andre gode Bygninger, som deres Efterkommere neppe nok kan vedligeholde med Reparationer, ja muelig der findes disse, i vore Tider, som heller ville have en Kirke nedbrudt, end give noget til sammes Forbedring. Naar Hr. Hald ellers foregiver, som en Aarsag til Tørveprisernes Forhøielse, at det skulle være Bønderne forbuden, at bringe os Træe, da kunde man vel fordre Beviis for dette Foregivende, som daglig Erfarenhed synes at modsige; thi det er bekiendt, at mange Læsser Fauneved sælges af Bønderne til Byens Jndvaanere, og hver Uge kan man finde Bonden paa Torvene og i Gaderne som falholde Træelæsser. Viborg den 4 Martii 1791. Gerth Mørup.