Aalborg Stiftstidende, 1838-06-30
J fynske Aviser læses: "Som mine nærmere Omgivende bekjendt, er jeg uden Forevidende og uden egen Brøde fravendt min Fideicommis=Capital 143,000 Rbd.; Revenuerne af samme ere i de sidste 3 Aar kun tilfludte mig, stundom med i det Høieste 3, og stundom med Nul og Intet. Det vides ogsaa, at jeg hverken har forødt eller bortgivet denne min Formue, hvilket ogsaa var ugjørligt, da jeg som Fideicommis=Eier staaer under Lehns=Contoirets Curatel. Hs. M. Kongen har desuden anseet Capitalen endnu at existere og Cancelliet har ligeledes anseet mig som den lovlige Fideicommis=Besidder. Jeg har saaledes i foranmeldte 3 Aar iværksat enhver mulig Reclamation af min Formue; men det synes hidtil som om Kongens og Cancelliets Anskuelser ikke kunne finde Indgang i Theemides's Helligdom eller i hendes Tjeneres Hjerne; thi flere kgl. Commissioner have forgiæves beskjæftiget sig i disse 3 Aar med Fideicommis sets Restitution. Den første havde med en uforglemmelig saneta simplicitas opstillet det Paradoxon a la Caiphas, at jeg skulde offres for min Eftermand, til hans Vel og for hans Synders Skyld; og den efterfølgende Commission har i sin Præses (min nær Beslægtede) opstillet den ganske vidunderlige, imod Kongens og Cancelliets Anskuelser stridende Sætning: At jeg er een, Fideicommisset ganske uvedfulde physiske Tilværelse er en Naadesag, og at man med al juridisk Ret kunde forsvare at lade mig lide Sultedøden, en Catastrophe, hvori ogsaa Gudinden Penia, ved at desavouere mig, syntes ganske enig, men hvorfra jeg dog ved Ædles Sammenskud blev reddet. At jeg i disse 3 Trængsels=Aar og nu i Oldings=Alderen har maattet med en talrig Familie sontinere mig med Laan hos Medfølende, forstaaer sig selv; at jeg endnu ikke kan tilbagebetale disse Forstrækninger, er en Følge af at foranmeldte kal. Commissioner til Dato ikke er avanceret en Linie, langt mindre en Tomme af det Alenmaal, der skulde løse Knuden; med dens jeg dog nu ved Cancelliets Medvirkning har grundet Haab om gjennemgribende Forholdsregler til Sagens uopholdelige Afgjørelse. At jeg, saa hastig jeg kommer til min ubestridelige og ubetvivlelige Ret, vil fyldestgiøre Enhver med fuld Skadegjæld, byder Ære og Taknemlighed mig. Med denne min Erklæring maa jeg bede mine ærede Creditorer p. t. at være tilfreds, og at indstille de hyppige Forligsklager og andre Monita, som nu coursere. Nu i mit 80 Aar er min Existents knyttet til daglige Næringssorger, Savn af tilvante Fornødenheder, og alle de Ydmygelser, der kan møde en Mand af Ære, som uden egen Brøde er sat i den meest krænkende af alle Forlegenheder, den nemlig, ikke at kunne overholde sine Forpligtelser. J disse Calamiteter, og da mine tidligere Offere (fast nær en Tønde Guld) for Sidebeslægtedes Existents ikke bringer, mig noget andet Gode, end den Fattiges sædvanlige Lod Frænders Ligegyldighed og Fremmedes Medfølelse, staaer ikke andet i min Magt, end p. t. at byde mine langmodige Creditorer, enten at erklære mig Fallit eller at sætte mig, i Gjældsfængsel. Den, der ved et af disse Midlers Anvendelse vil lette mig i de Bekymringer, der nu, idelig foro gede, gnaver paa min aandige og legemlige Tilværelse, vil jeg blive høilig forbunden. - Odense, den 25de Juni 1838. J. Benzon senior.