Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-09-30
Kjøbenhavnspostens Redaction har modtaget nedenstaaende Besværing, hvis Offentliggjørelse den ikke troer at burde tilbageholde, uagtet den ikke er overbeviist om, hvorvidt samme er begrundet i dens hele Udstrækning. Det har i længere Tid været Skik, at give Douceurer til enkelte af de underordnede Embedsmænd under Hof- og Stadsretten for de af den efter Embedspligt udførte Forretninger. Saalænge det imidlertid har været indskrænket til at kunne betragtes som en aldeles frivillig Erkjendelse fra Giverens Side for en eller anden udviist Føielighed, uden at være i Strid med Modtagerens Embedspligt, vilde derimod vel Jntet være at sige, men naar det griber saaledes om sig, at Giveren maa betragte det som en Nødvendighed og maaskee ofte vanskelig kan tilfredsstille de i saa Henseende gjorte Fordringer, da maa det i høieste Grad misbilliges, som uberegneligt i sine Følger for Retspleien. Der er intet Sted, hvor dette væsen saaledes har indsneget sig som under Auctionscontoiret, naar man f. Ex. veed, at en Auctions-Assistent faaer en Douceur af indtil 15 Rbd. for at holde Auction een Dag, ja den i saa Henseende mest bekjendte Assistent har endog for en Auction i neppe 3 Dage modtaget 75 Rbd., og der ovenikjøbet yttres Utilfredshed fordi det ikke er nok, da maa man vist tilstaae, at det er at kjøbe Pligtens Opfyldelse dyrt. Det er ikke at undres over, at Procuratorerne og Andre, som lade Forretninger udføre, maa føle en saadan Beskatning byrdefuld, og det var derfor saare ønskeligt, om der iblandt de første kunde træffes Forening om dette Uvæsens Undertrykkelse, en Forening, der ufeilbarlig vil blive understøttet ved et kraftigt Lovbud mod saadanne Douceurers Modtagelse, da enhver, der kjender den Retsindighed og Samvittighedsfuldhed, hvormed Rettens øverste Embedsmænd udføre deres Embedshandlinger, maa holde sig overbeviist om, at disse aldrig ville kunne billige hiint Uvæsen. Dannevirkes kjøbenhavnske Correspondent fortsætter sine Critiker over de kjøbenhavnske Blade paa følgende Maade: Vi have i vor forrige Artikel omtalt den Berlingske Tidende og erkjendt, hvormeget den har vundet i indre Gehalt og fast Holdning under den nuværende Redacteur; men Navnet Nathanson har erhvervet sig Fortjeneste i andre Retninger, der ere af en meget mindre omtvistelig Natur og som ville sikkre det et hæderligt Eftermæle, saalænge Jver og uegennyttig Opoffrelse for at fremme Oplysning nyde Agt og Ære i Danmark. Til disse uvisnelige Fortjenester regne vi hans hæderlige Virksomhed for at fremme Kundskabers Udbredelse blandt sine Troesforvandte, og for at forbedre deres borgerlige Stilling. Hvad Jøderne vare for 30 Aar siden i Danmark og hvad de ere nu, er Enhver bekjendt, og paa denne Forandring i Jødernes Dannelsestrin og Oplysning har Nathanson havt en væsentlig Jndflydelse. Han kan betragtes som Stifter, eller i det mindste som den virksomste Deeltager ved Stiftelsen af de to jødiske Friskoler i Kjøbenhavn, den ene for Drenge og den anden for Piger, hvor Underviisningen er fortrinlig, og hvorfra mange dygtige Mænd og Qvinder ere udgaaede; han har ligeledes været virksom Deeltager i den jødiske Gudstjenestes Reformation, har understøttet mange unge Mænd paa Kunstens og Videnskabens Bane, og har endelig ved de store Summer, som afdøde Hofraad Meyers Tillid gav ham Disposition over, deels grundlagt, deels befæstet mange baade christelige og jødiske milde Stiftelser. Vi troe ikke at saare Mandens Beskedenhed ved at omtale disse Fortjenester; thi hæderlig Virksomheds offentlige Omtale er en Belønning, som en brav Mand vel kan være bekjendt at modtage.