Viborger Samler, 1830-03-29
Da Ønskerne om en Parlamentsreform i flere Aar ikke have yttret sig saa lydeligt som nu, saa torde nogle Noticer angaaende Englands Nationalrepræsentation ikke være uden almindelig Jnteresse. Endskjøndt Overhuset naturligviis er indbegrebet med i denne Repræsentation, saa kan Talen her dog kun være om Underhuset, fordi Reformerne nærmest kun ere anvendelige paa det valgte og ikke paa det arvelige Kammer. Underhuset bestaaer af 658 Medlemme(513 for England 46 for Skotland og 100 for Jrland) et Antal, der, hvad de blot numeriske Forhold angaaer, synes at være fuldkommen tilstrækkeligt for de tre forenede Kongerigers 2 Mill. Jndbyggere. (Frankrig med 32 Mill. Jndvaanere, har kun 430 Medlemmer i sit andet Kammer.) Af disse 658 Medlemmer bliver omtrent en Fjerdedeel valgt, udenfor Kjøbstæderne. Valgdistricterne ere Grevskaberne, hvoraf der ere 40 i England, 30 i Skotland, 32 i Jrland og 12 i Vales. Ethvert af Englands Grevskaber sender to Medlemmer til Parlamentet, Grevskaberne i Skotland og Wales hvert kun eet; Valgene i Grevskaberne ere meget kostbare; kun meget rige Folk, sædvanligen Sønner af Pairer, der ere de største Grundeiere i vedkommende Grevskaber, opnaae her at blive valgte. De øvrige 3 Fjerdedele af Medlemmerne ere Repræsentanter for Stæder, der have Ret til at sende en, eller for det meste to, Deputerede til Underhuset. Valgdygtig er enhver myndig (2 laarig) Englænder, der ikke er Pair eller Geistlig eller en af de 12 Dommere. Ligeledes skal egentligen enhver Deputeret for et Grevskab bevise, at han har en Jndtægt af i det mindste 600 og den Deputerede for en Stad i det mindste 300 C. Ved det første Øiekast skulde man heraf slutte, at de landlige Jnteresser mindre repræsenteres i Underhuset end de commercielle, Haandværkstandens og alle øvrige Jnteresser, der heller pleie at udtale sig gjennem Stædernes end gjennem det flade Lands Repræsentanter; men i Virkeligheden forholder Sagen sig ganske anderledes. Den største Deel af disse Stæder staaer nemlig under de store Godsieres Jndflydelse, saare mange af dem ere intet Andet end forfaldne Flækker (rotten borouglis, som i tidligere Tider da de vare i en blomstrende Tilstand, erholdt Ret til at sende Deputerede til Underhuset, og som nu ofte kun bestaae af nogle faa Huse, der ere i de store Grundeieres Privatbesiddelse. Om et Valg kan der altsaa i slige Tilfælde ikke være Talen, og Parlamentsmedlemmerne for saadanne Flækker blive derfor ligeftemudnævnte af Eierne. Paa denne Maade er det altsaa skeet, at en Mængde rige Grundeiere, navnligen Pairer, sende flere Medlemmer til Underhuset. Man vil have beregnet, at paa denne Maade 87 Pairs i England og Wales sende 218 21 Pairs i Slot land 31 og 36 i Jrland 51 Medlemmer til Underhuset; ligeledes at l andre store Grundeiere i England og Wales sende 157 14 i Skotland 14 og 10 i Jrland 20 Medlemmer til Underhuset. Paa denne Maade blev der altsaa af 144 Pairs udnævnt 300 Medlemmer (for det meste deres Sønner eller Slægtninger, og af 123 Godseiere, der ikke ere Pairs, 171 Medlemmer (for Størstedelen disse Herrer selv eller deres Sønner) altsaa i det Hele 471 Medlemmer; hertil regner man endnu 16, som Ministeriet udnævner paa samme Maade som hiine Grundeiere, og der bliver saaledes af de 658 kun 171 uafhængige af enkelte Privatpersoners Godtbefindende og Gjenstand for et frit Valg. Store folkerige Stader Sæderne for de største Manufacturer og Fabriker, med 50 indtil 150,000 Jndvaanere og derover blive slet ikke repræsenterede. Deres Storhed, har sit Udspring fra en nyere Tid. Hine Stæder have ofte fordret Ret til at sende Deputerede til Parlamentet; men endnu den 21de Febr. blev Lord Rus sels Forslag i denne Henseende forkastet med en Majoritet af 48 Stemmer. Jmidlertid viser disse Stæders Fordring sig saa ganske grundet i Sagens Natur, at Ministeriet ikke i Længden vil kunne modsætte sig den, og det vil gaae hermed som med alle den engelske Forfatnings øvrige Mangler. Disse ville bestaae, saalænge Resultatet af Statsbestyrelsen er gunstig for det Hele. Men naar Handel og Fabrikflid standse, naar Statsindtægterne tage af formedelst Formindskelse i Jntraderne af Tolden og Consumtionen, saaledes som dette nu begynder at blive Tilfældet, naar man altsaa behøver nye Skatter til at dække Gjælden og Statshuusholdningens øvrige Udgivter, da ville maaskee Forholdsregler blive nødvendige, som man havde kunnet undgaae ved Reformer passende til Tiderne og foretagne efterhaanden.