Berlingske Tidende, 1814-12-26
Norges overordentlige Storthing, som, bestalet af Omsorg for Rigets Vel, besluttede en stedsevarende Forening mellem Sverrig og Norge under en fælleds Konge, har til os, dets Deputerede, overdraget det hædrende Hverv, i Underdanighed at overbringe til Deres Majestæt Rigets nye Grundlov, tilligemed Beretning og Rigernes Forening og Deres Majestæts eenstemmig skete Valg og Erkiendelse som Norges constitutionelle Konge. Deres Majestæt behage naadigst at høre følgende Storthingets Yttring: Det norske Folks Repræsentanter, sammenkaldte forat undersøge og overveie Rigets Tilstand, og fatte de for dets Velfærd tienligste Beslutninger, have nu tilendebragt dette deres vigtige Foretagende. De have indseet, at en Forening med Naboriget ikke alene maatte giøre Ende paa Frygten for Krig, men ogsaa, naar den bygtes paa rigtige Grundsætninger, aabne Udsigter til en erig Fred for Fremtiden, og give Nordens Riger fuldkommen Fasthed og Styrke til at modstaae udvortes Fiender. Deres Majestæt tilbød en saadan Forening ; erkiendte Folkets Ret til at constituere sig som en selvstændig Stat, og udsendte hæderværdige Mænd til at tolke Deres Maajestæts redelige Hensigter og saaledes at befordre Foreningen. Nationens Repræsentanter, besiælede af Jver og Omsorg for Landets Sikkerhed, Velfærd og Hæder, have derfor besluttet en stedsevarende Forening mellem Rigerne Norge og Sverrig under en fælleds Konge, givet Norge en paa et frit Folks oprindelige Rettigheder grundet Constitution, og den 4de i denne Maaned eenstemmig udvalgt og erkiendt Deres Majestæt som Norges constitutionelle Konge. Folkets Repræsentanter have intet Øieblik tvivlet om, at jo Deres Majestæt, som har begyndt med at erkiende Nationens Rettigheder, vil vedblive at haandhæve og beskytte dem. De ere saaledes forvissede om at have handlet i Overeensstemmelse med Nationens Villie, og vove at forsikkre Deres Majestæt og en ubrødelig Troskab og Hengivenhed af et Folk, som hidindtil aldrig har forglemt sin Pligt mod fine Konger. - Gud, den Almægtige, give Deres Majestæt Styrke til at styre i Overeensstemmelse med Deres redelige Hensigter de Riger hans Viisdom betroede Deres Majestæt, Paa samtlige Repræsentanters Vegne, Christie, p. t. Præsident. Veidemann, Ster hingets Secretair. Raadigste Konge! Modtag med Vildebag det norske Folks første, velmeente Hilsen, dets Hylding, dets oprigtige Ønsker for Deres Majestæts Vel! Den norske Nation venter i Deres Majestæt at fir de en Fader, paa hvem den trygt kan forlade sig, en fortrolig Ven, med hvem den kan raadføre sig, og en Beskytter, som skal haandtaave og forsvare dens Rettigheder. Hvad Nationen formaaer til at opnaae dette, frembyder den frivillig: Tillid, Hengivenhed og Troskab. Veien til alle Nørmands Hierter staaer Deres Majestæt aaben; paa den skal Deres Majestæt fremdeles erfare, at Folkets Kiærlighed, er det, som fremfor alt Andet formaaer at lette Kronens Byrde. Vi vide, at Deres Majestæt har Agtelse for Folkets Rettigheder, og elsker dets lovlige Frihed; vi have lært at kiende Deres Majestæts elskede Søn, Rigernes Haab, Hs. Kongel. Høihed Kronprindsen, som besiæles af samme Sindelag og trolig deeler Regieringens Byede; og vi erfare med Glæde, at Rigernes alt lovende Arveprinds dannes til at følge sin Faders Grundsætninger og at træde i hans Fodspor Hvad Nationen venter af sin nye Regiering haaber den saaledes med i Skial at see opfyldt. Hæderværdige svenske Medbrødre, Medtager vor og vore Landsmænds broderlige Hilsen, Vi have herefter kun et Formaal: Tvillingrigets Selvstændighed, Lykke og Hæder. Derpaa skulle vi anvende alle vore Bestræbelser; deri skulle vi redeligen staae hverandre bl. J rakke os Broderhaanden; vi modtoge den med et ærligt Haandtryk, i og skulle aldrig trække Haanden tilbage. Snart vende vi tilbage til vore Landsmand, som vente med Langselat see Deres Majestæt hos sig og høre Deres landsfaderlige Yttringer, og som med Glæde ville erfare det Brodersind, der bestæler det redelige svenske Folk, og hvorpaa vi allerede have modtaget saamange usvigelige Prøver. give Gud, at Deres Majestæt maa i Fremtiden længe nyde den Lykke at regiere over frie, selvstændige og lykkelige Folk, og at dette ligeledes maa blive Deres Majestæts Efterfølgeres Lod, Give Gud, at den Enigheds- og Broderskabsaand, som allerede nu opliver, og ved nøiere Bekiendtskab end mere skal besiæle det svenske og norske Folk, maa stedse vedvare. Da skal Foreningen urokkelig bestaae til sildigste i Slægt.