JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-06
Som Landoeconom hørte Baron de Sel til den, i Danmark, desværre, ikke talrige Classe, uden hvilken Agriculturen i dens hele Omfang aldrig kan hæve sig til sin sande Høide; thi han besad Evne og Lyst til at gjøre store og penge fordrende Forsøg. Jntet Agerdyrkningsredskab blev opfundet af Engellands geniale Agerdyrkere, som han jo anskaffede sig, prøvede og, efter Omstændighederne, benyttede. Med sjelden Redebonhed vare disse til Skue, til Prøve og til Model for Enhver, ligesom hans i det occonomiske, som i flere Fag, udvalgte Bogsamling, har været mange, saavel theoretiske som practiske Landmænd, til Nytte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-06
Baronen var udentvivl den Første i de danske Provindser, som dyrkede Valmue, Raps, Krap o. s. v. i det Store, Professor Begtrup har, paa flere Steder, i sine landoeconomiske Skrifter, med fortjent Hæder, omtalt de Sel by's Bestræbelser, ved sit Exempel, at hæve den danske Agerdyrkning. I Alt, hvad der omgav ham, herskede hiin smagfulde og solide Elegance, der vidner om en fiintfølende, men kraftig Aand. Fasthed og Conseqvents ansaae han tidligen som en Hovedegenskab for Manden, og i Følelsen af sine tidtoverveiede og velovertænkte Grundsætninger; i Bevidstheden om, at enhver af hans Handlinger udgik fra Principet om Pligt og Retskaffenhed, var Pøbelens Dadlen ham ligesaa ligegyldig, som dens Roes, var han høit hævet over Ondskabens hæse Skumlen. - Somen skarpsindig Iagttager af Menneskelivet havde han paa sin lange Bane alt for ofte seet den halv forsmægtede Vandrer, at naae den qvægende Kilde, og - naar han havde qvæget og styrket sig – at vende den smilende Ryggen og gaae alt for ofte havde han seet dette, til at han skulle gjøre Regning paa Menneskenes Taknemmelighed; det var ham nok at vide, at have fortjent den. Hans daadrige Liv forlængede Alherren til det 70de Aar. Han hensov den 15de Marts Sallig Slummer han slumrer, Siig ei om den Gode: "han døer." Vægtere. At vaage over den offentlige Sikkerhed om Natten har man altid anseet for nødvendigt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-06
Hyrekareter. De ere ingen gammel Indretning. J London bleve de først indførte 1625, og havdes i Begyndelsen kun 20. Men de bleve med Tiden saa yndede, at deres Tal i Aaret 1715 bestemtes til 800. Edinburg fik sine første Hyrevogne 1673, og i Warschau indførtes ikke Fiacrer førend 1778. I Paris tæller man 1500 Kareter; allerede for nogle og 30 Aar siden anslog man der Fiacrenes Tal til 1800, hvilke, som man forsikkrer, aarligen radbrække 100 Mennesker. J Madrid, skal der findes 4 til 5000, og i Wien 3000 herskabelige og Hyrekarether. - J Kjøbenhavn maa Kareter eller Carosser endnu for 100 Aar siden ikke have været meget almindelige; thi man seer af Holbergs Lystspil, at Folk da helst lode sig bære i Æsker med Heste, som kunne snakke. - Portechaiser - endskjøndt denne Digter ofte spøger med dem, der overstænke i deres Carosser de stakkels Fodgjængere. Med Privilegiet for Adressecomptoiret er endnu forbundet Privilegiet at holde Portechaiser. Men ligesom Portechaiserne fordum vare Hovedsagen og Avisen en Biting, saaledes blev siden denne Hovedsagen og hine en Biting, for ei at sige Jngenting. For 60 Aar siden kunde man faae en Karet til Lyngby eller Lundehuset for 4 Mk., nu koster en simpel Tour 3 Mk. Kareter og andre Equipager, saavel Hyre, som Selveier vogne, have i nyere Tider tiltaget i en overordentlig Grad i Kjøbenhavn. Naar Føret er slet, og det er det ofte, skulle de fleste pyntede Damer kjøre til Concert, Comoedie og i Besøg. Dertil udfordres en stor Mængde Kareter. Enhver, som til sin Næringsveis Drivt troer eller indbilder sig at burde holde Heste, anskaffer sig, for at forene Nytte med Fornøielse, en Karet, foruden en Wiener= og Holsteensk Vogn, giver sin Gaardskarl en graa eller grøn Vadmels Frakke paa, besat med gule eller hvide Brattesbaand, og bliver saaledes en Equipage-Eier. Paa denne Maade kan vort Kjøbenhavn nu maale sig, Henseende til Kareter og andre Vognes Tal, med hvilken Hovedstad, det skal være. J det 14de og 15de, ja endog 16de Aarhundrede rede Kongerne af Frankrig sædvanligen paa Heste, Hofbetjenterne paa Muulæsler og Prindsesserne snart paa Heste, snart paa Æsler. J Danmark gjordes i Almindelighed Reiser, saavel af Mandfolk, som af Fruentimmer, til Hest. Lukkede Vogne ere allerede i Slutningen af det femtende Aarhundrede blevne brugte af Keisere, Konger og Fyrster, først paa Reiser, siden ved Høitideligheder. 1474 kom Keiser Friedrich i en behængt Vogn, til Frankfurt. J Danmark vare saadanne Vogne da ogsaa bekiendte under Navn af Karme, efter det latinske Carpentum eller Carmentum. Saaledes hedder det i Kjæmpeviserne: "J spænder graa Ganger for Karmen rød; "Hun sætte sig i den forgyldte Karm; "en hængende Karm; Brudekarm. De egentlige Karether eller Carosser maa, efter Benævnelsen Charrette og Carosse, være først kommen hertil fra Frankrig. Johan af Finland skal, ved sin Tilbagekomst fra Engelland, i den sidste Halvdeel af det 16de Aarhundrede, have bragt den første Karet til Sverrig. Middagsspisning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-06
J det fjortende og femtende Aarhundrede spiste man almindeligen til Middag Kl. 10.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-06
Efter Ordinantsen for Herlufsholms Skole fra 1567 bestemmes Disciplenes Middagsmaaltid til Kl. 10; i Universitetsfundatsen for 1539 befales, at Professorernes Disputatser skulle holdes i de to Timer, for Middag, Kl. 8-10; i Fundatsen for Sorøe Skole fra 1586 er samme Klokkeslæt bestemt. Et Aarhundrede sildigere spiste man først til Middag Kl. 11; men endnu i Begyndelsen af det sextende Aarhundrede spiste man i de bedste Huse Kl. 10; endog Ludvig XIV. holdt paa den Tid stedse Middag. Da denne var Cour-Tiden, maatte Hofmændene spise sildigere. J Begyndelsen af det syttende Aarhundrede var i alle borgerlige Huse Kl. 12. Middag, og hos den fine Verden Kl. 1. - Det første Klokkeslæt er endnu almindeligt blandt Haandværksfolk og i andre jevne Borgerhuse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-06
Da nu de, der ikke vilde regnes til disse Stænder, begyndte at ville spise sildigere, saa hedte det: Klokken er kun for Skrædder og Skomager, Det er ikke meget over 50 Aar siden, man selv i Paris, spiste sildigst om Middagen Kl. 2, nu er der den almindelige Tid Kl. 3, og naar man har Selskab, endog Kl. 4 eller 5. Med Aftenspisningen gik det næsten ligesaa. I Fundatsen for Sorøe Skole fra 1586 er den bestemt til Kl. 5, ligesaa i Ordinantsen for Herlufsholms Skole fra 1567. Siden blev den alt mere og mere udsat fra 6 lige til Kl. 9. Nu gaaer man sjeldent til Bords førend Kl. 10, og mange Huse kommer da først Theemaskinen paa Bordet. Om Friægter. (Fortsættelse; see forr. No.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-06
At et vel indrettet Skolevæsen er eet af Borgersamfundets allervigtigste Anliggender, derom kan ikkun være een Stemme. hvert Offer i denne Hensigt maa derfor taales, om det endog for enkelt Mand kunde føles, som trykkende, men dog bør enhver Byrde gjøres saa taalelig som mueligt. Den 51de §, i Forordningen af 10 Octbr. 1806 bestemmer: at de Materialier, som til Skolernes Bygning og Vedligeholdelse behøves, ere de gaardbrugende Beboere pligtige at tilføre. Disse bør tillige forsvarligen vedligeholde Hegnet omkring Skolens Gaard, Hauge og Jordlod.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-06
Huusmændene og Jndersterne i Skoledistrictet bør derimod, efter rigtig Omgang, forrette alt Haandlangerarbeide ved Skolernes Opbyggelse og Vedligeholdelse o. s. v. Fordi Skolebygningen, uagtet en ved Loven paabuden Indretning, dog i egentlig Forstand (forudsat at den bekostes af menige Mand) er Skoledistrictets Eiendom, til hvis Vedligeholdelse ellers intet, saasom Tiende eller deslige, almindeligen er henlagt, bliver det en Selvfølge, at ethvert enkelt District, forsaavidt det er mueligt, bør vedligeholde den. Skade kun, at her atter indtræffer et ubestemt Pligtsarbeide, som alt for ofte utilbørligen kan ødsles, og hvormed der stundom ikkun haves liden Opsigt. Er Skolen først opbygt af gode og varige Materialier; er Gaard, Hauge og Jordlod vel indhegnet med Steengjærde, som skee bør, omgaaes disse Ting af Skolelæreren med skyldig Varsomhed, og paaseer han, at de ikke forsætligen eller ubesindigen beskadiges af Skolebørnene eller andre; da kan den aarlige Vedligeholdelse, under tilbørlig Oeconomie, ikke blive betydelig; men i modsat Fald, og naar man maaske alt for ofte tager Hensyn til, at Jstandsættelsen gaaer paa Communens Regning, bliver det en anden Sag. Er nu Skolepatronen eller Skolecommissionens øverste Medlem enten fraværende, eller overlæsset med andre Forretninger, eller af nogen anden Aarsag ikke ganske paa sin Post, da veed enhver, som har mindste Kundskab om Friægter og Pligtsarbeide, hvorledes det gaaer. Ønskeligt var det derfor, om de vedkommende Autoriteter ogsaa her vilde bestræbe sig for at træffe Foreninger imellem Skoled strictets Medlemmer og hvosomhelst der, imod en aarlig Betaling, enten med Penge eller Kornvare, vilde paatage sig, ikke allene Skolebygningens og Hegnets Vedligeholdelse, men endog den paabudne Opskovning af Brænde, eller Tørven at skjære, strue og til Skolen at hjemføre. Dersom Skolens Brændsel blot var Tørv, da synes det bedst, at hver Gaardbruger, i Forhold til sit Hartkorn, leverede visse Læs, istedetfor at underkastes Pligtsarbeide med at skjære, skrue og hjemføre Tørv, som umueligt paa et for Alle beleiligt Sted kan anvises. Den paabudne Fourage til Skolelærerens Creature kunde vel og tilveiebringes, uden at hver Bonde behøvede at gjøre Reise med den ubetydelige Qvantitet, som af 4 Læs Høe og 8 Læs Halm, kunde blive hans Andeel at levere. 3. En Forfatter har for nogle Aar siden, i en Afhandling om Skatter og Skatters Natur, indført i nyeste Skilderie af Kjøbenhavn, paastaaet, at Vejenes Jstandsættelse og Vedligeholdelse ikke kan betragtes som nogen Skat, fordi dette Arbeide skeer blot til Landmandens egen Nytte. At det ikke desto mindre strængeligen bør fordres, om endog Agerdyrkningen derved skulde forsømmes, fordi det af to onde Ting er bedre at Landvæsenet ødelægges, end Veiene.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-06
J en Afhandling, der, efter Jndsenderens Bedømmelse, i alt øvrigt var særdeles vel udarbeidet, er det høist forunderligt, at finde saadanne Yttringer, Mon da ikke enhver af Lovgiveren paabuden, uerstattet, Ydelse til det almindelige Bedste er en Skat, enten denne Ydelse bestaaer i Penge, Vare eller Arbeide? Mon ingen uden Bønder kjøre paa Landeveiene, og mon deres Færsel der, til deres egen og Statens Skade, vilde blive saa idelig, dersom den ikke ofte ved Lovene var paabuden? Naar Agerdyrkningen, formedelst alt for overspendt Arbeide paa Veiene, blev saaledes forsømt, at den ei kunde give det fornødne Overskud af Levnetsmidler til Krigsmanden, den civile Embedmand, Haandværksmanden og de flere Statens tærende Medlemmer, mon disse Legioner da kunde leve af at kjøre eller gaae paa jevne Veie, (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-06
Jndenlandske Efterretninger. Det Kongelige Academie for de skjønne Konster holdt Mandagen den 31te Marts, Stifterens Fødselsdag, et høitideligt offentligt Møde, under Præsidio af Hans Høihed Prinds Christian Frederik til Danmark. Det behagede Hans Høihed at passere gjennem alle Academiets Skoler, og øvrige Sale, hvor Høistsamme tog Elevernes Arbeider og de af Academiet udstillede Konstværker i Øiesyn, og yttrede derover Sit naadigste Bifald. Efterat Forsamlingen havde taget Sæde i den store Figur-Sal, aabnedes Høitideligheden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-06
ved en Sang, som Academiets Elever afsang, og hvorefter Hans Høihed behagede i de naadigste Udtryk at tolke Academiet Sin Tak og Tilfredshed. Derpaa blev af Secretairen oplæst en Forklaring om det Vigtigste, som ved Academiet; var foregaaet og virket i det forbigangne Aar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-06
Til Slutning bleve de Elever fremkaldte, som i afvigte Aar havde vundet Præmier, nemlig: For Tegning efter det levende Model. C. Goos den mindre Sølvmedaille, for Bygningstegning W. Meyer den store Sølvmedaille, Chr. Hansen, den store Sølvmedaille, C. Olsen den store Sølvmedaille, og P. Blem den mindre Sølvmedaille, hvilke samtlige nøde den Naade af Hans Høihed at modtage de dem tilkiendte Præmie-Medailler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-06
De i disse Dage offentligen udstillede Konstværker bestaae ialt af 173 Numere, nemlig: a) Malerier: 4 af Prof. Lorenzen, 1 af Prof. Eckersberg, 5 af Prof. J. L. Lund (foruden en Tegning), 1 af C. D. Fritzsch, 6 af Portraitmaler Hansen, 10 af C. F. Høyer, 4 af C. D. Gebauer, 3 af Camradt, 1 af C. J. Fahlkrantz, (Prof. ved Konstacademiet i Stokholm), 2 af Paludan, 10 af C. A. Jensen, 2 af C. Svendsen, 4 af H. Harder, 1 af N. Moe, 3 af H. D. C. Martens, 1 af T. Lund, 2 af Schöncke, 2 af A. Küchler, 3 af J. V. Sonne, 2 af D. C. Blunk, 4 af C. Goos, 7 af Fr. Fabr. Tengnagel, 1 af A. G. Gielstrup, 1 af H. F. Bunsch, 1 af P. C. Wisbye, 2 af C. L. Platz, 1 af J. Nordhoff, 2 af R. A. Holm, 5 af F. Thönning, 2 af F. L. Schou, 1 af P. F. Wergmann, 6 af T. Fearnley, 4 af A. Steen, 1 af C. Holm, 3 af H. J. Wörmer, 1 af J. M. Calmeyer, 1 af J. Wessely, 2 af H. P. S. Jørgensen, 1 af en ubenævnt Dame, 3 af Frøken Mariane Stub. b) Billedhuggerkonst: 4 af Prof. Dajon, 2 af Bissen, 1 af C. Christensen. c) Steen- og Stempelskærerkonst, 14 af Prof. S. A. Jacobsen, 1 af Prof. A. Jacobsen. d) Kobberstikkerkonsten: 1 af Prof. Clemens, 1 Kobberstik og 8 Steentryk af Hener, 2 Kobberstik af S. H. Petersen. c) Bygningskonst: 2 af Prof. Hetsch, 1 af Bygningsinspecteur C. B. Hornbech, 12 af Architect, og Mekanikus B. Koch, 6 af Architect og Mekanikus B. Schlick, 5 af V. J. Schmidt, 1 af A. Rosenberg, 1 af W. Meyer, 2 af C. Hansen, 1 af A. C. Olsen, 1 af P. Blem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-06
Kjøbenhavns Børs, d. 4 April. Cours. Hamb. 2 M. 244, a vista 247. Spec. 248. - Specier solgtes til 14 Rbmk. 14 s. Oblig. (med Renter fra 11te Dec. 1822) 752. Nationalbank-Obligat. (af Laanet d. 2den Febr. 1820) 101 a 101 1/2 Rbd. r. S. (uden Renter) eller 5 1/2 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbdlr. r. S. Norske Sedler 14 1/2 Rbdlr. pr. 10 Spec. norsk. - Svenske Sedler 59 1/2 s. - Disconto 5 pC.,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-06
Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeiststrædet No. 144. Enkelte Numere overlades ikke Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höeck¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-08
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Tyvende Aargang. No. 28. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 8 April 1823. Børsens Jubelaar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-08
Næstkommende Aar er Børsens Jubilæum. Dens Bygning blev begyndt 1622 og fuldendt 1624. Tre Jldebrande - 1728-1795 - 1807 - som fortærede saa mange af Hovedstadens Bygninger, skaanede Christian d. 4des, som, for at bruge Nyerups Udtryk, af en Slags Ærbødighed for den dem iboende store Aand." At en saadan Bygning kunde blive færdig i det korte Tidsrum af to Aar, vidner om den Kraft og Virksomhed, der udmærkede hiin store Konges hele Regjering. Pontoppidan mener vel, at den har været længer under Bygning, fordi der paa det østlige Portal staaer 1640; men den kan jo ikke have været det i 16 Aar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-08
Det kunde forekomme os besynderligt, at Kjøbenhavn - Kjøbmænds Havn - een af de første Handelstæder i Europa - ikke har havt en Børs førend Christian den Fjerdes Tid, men det Besynderlige der falder bort, naar man betænker, at London, den første Handelstad i Verden, først fik sin Børs 1667, og Amsterdam sin 1613, eller kun ni Aar førend Kjøbenhavn Hvad der nok nærmest gav Christian Anledning til at lade opføre i sin Kongestad denne Bygning, var Erobringen af Calmar, 1611, hvorhan forefandt en Børs, som han lod nedbryde, og, saavel Taarnet, som de øvrige Steenbilleder, føre til Kjøbenhavn, og der bruge til Børs bygningen. Hvor meget Christian personligen bekymrede sig derom, sees af Kongens Brev til Cantsler Friis, hvori det hedder: "De Kramboder paa Børsen skal fortinges, saa at Timret i Forraad kand tørres, og paa det de ikke skal løbe vild deri, da skal der gjøres først tvende, hvorefter de dem siden kand rette. Hans Steen vinkel skal tilholdes at færdiggjøre en Afridsning til Portalet paa Børsen." (Orig. Hafn. S. 329.) - Steenvinkel har uden Tvivl ikke havt ringe Deel i Børsens Opførelse; thi det var ham, der, som Tycho Brahes Bygmester, efter Longomontanus's Plan, opførte Rundetaarn, Uranieborg og Stierneborg paa Hveen. Tycho kalder ham en fortræffelig Konstner, der, i det han forfærdigede, overgik alle Andre. Han var egentligen født i Embden i Ostfriesland, og hedte, efter Fussli, Steininkel, men det synes som man i Christianden Fjerdes Tid søgte saa meget som mueligt at danisere fremmede Navne, istedetfor man efter hans Tid ofte søgte at germanisere dem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-08
Den latinske Jndskrift paa Børsportalet er lang, men hverken fyndig eller indeholdsmærkelig, paa de Linier nær som sige: "Kjøbenhavns Børs ikke til Lurendreierie og andre Underfundigheds Skalkekonster, men til Guds Ære og til redelige Kjøberes og Sælgeres Nytte og Beqvemmelighed."J Aaret 1636 blev hele Bygningen udleiet til Kjøbmænd, paa tre Aar, for 2000 Rdlr. i aarlig Leie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-08
At Børsens Indretning allerede for henved to hundrede Aar siden, eller rettere fra Begyndelsen af, har havt omtrent samme Indretning som nu, sees af Ogiers Beretning, der viser os den, saaledes som han faae den 1634. Han fandt den inddeelt i to lange Gange, hvor der folgtes allehaande Pynt, samt Mandfolke= og Fruentimmerklæder, og falholdtes Bøger, som aarligen bragtes did af de Leydenske Bogførere. Jøvrigt er den saakaldte Børsahl blevet i den nyeste Tid meget forandret og udvidet, og prydet med et smukt, stort Malerie af Historiemaler C. P. Høyer, ligesom den og har faaet en smagfuld Auctionssahl, indrettet af Bygningsinspecteur Hornbech.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-08
Om Kjøbmandsstanden i Kjøbenhavn paa een eller anden Maade i næstkommende Aar vil høitideligholde Børsens Jubelaar, maa Tiden lære. At det er en værdig Anledning til Høitideligholdelse, derom kan vel neppe være nogen Tvivl. En Bygning, der, saa at sige, er Sielen for hele Rigets Handel, der er et af vore største Kongers herligste Minder; der har overlevet tre af Danmarks skrækkeligste Catastropher, fortjente dog vel paa sin to Hundredeaarige Fødselsdag en saadan Opmærksomhed. Om Friægter. (Fortsættelse; see forr. No.) Naar derimod den saakyndige Landmand, Hr. Justitsraad Neergaard, i hans kraftfulde lidet Skrift om Danmark Skattevæsen, yttrer, at Veiene ere til for Landets Skyld, og ikke Landet for Vejenes, samt at Veiarbeidet er een af de haardeste og meest byrdefulde indirecte Skatter, da føler især det matriculerede Hartkorns Brugere, at han har Ret. Jmidlertid gaaer det med Vejene omtrent som med Skolerne: de ere en til det almindelige Vel høist nødvendig Indretning, og saalænge en Stats Formue og Samfærsel ikke er saa stor, at Veiene, saaledes som i Engelland, kunne indrettes og vedligeholdes af private Entrepreneurer, bliver der neppe noget andet Middel, end at dette Arbeide, ved Lovbud, maa fordres af Landmanden in Natura; thi ingen, uden han, er istand til at udføre et saa omfattende og kostbart Værk. Men naar næsten hele Byrden, uden Vederlag, paalægges det contribuerende Hartkorn, da synes det dog lige saa billigt, som klart, at der toges Hensyn til dets Besidderes Velfærd, og i det ringeste ikke at spilde Arbeide, men tvertimod at spare derpaa og skaane saa meget mueligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-08
Den i sig selv velgjørende og landsfaderlige Forordning af 13 Dec. 1793 har, stolende paa vedkommende Embedsmænds Maadehold, i Forening med Nidkierhed for det almindelige Bedste, overladt meget til deres eget Godtbefindende, og hvorledes kunde en saa vidtomfattende Lov anderledes bestemme, paa hvad Maade dette almeennyttige Værk bør gaae frem under de mange mødende forskjellige Omstændigheder, Man læse blot Forordningens Præmisser; de ere klare og ei vanskelige at forstaae. Man læse tillige den 29de, den 36te, Slutningen af den 38te, den 47de og flere §§., for ligeledes at blive overtydet om, at meget af det, der er anordnet for Hovedlandeveiene, ogsaa kan anvendes paa de mindre Landeveie; men at Hans Majestæt tillige har villet, at der skulde bruges Maadehold saaledes, at Arbeidet kunde fremmes, dog uden Skade for Jordbruget, og at Bondens beleiligste Tider dertil skulde anvendes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-08
Hvad nu de ufuldførte Hovedlandeveie angaaer, da skjønner Forfatteren ikke, at nogen Forandring kan foreslaaes, dersom dette høist nødvendige Arbeide ikke alt for meget skal sinkes i sin Fremgang. Men naar Vedligeholdelsen, efter Forordningens 43 s., bliver paalagt de Districter, hvorigjennem den, i 2 Miles Afstand paa begge Sider løber, da burde det ikke allene nøje paasees, at disse Veje, istedetfor som nu næsten allevegne skeer, at opfyldes, endog paa fugtige Aarstider, med Bakkesand eller jordblandet Gruus, undertiden til et Lag paa hele Qvarteers Tykkelse, bleve belagte med et langt tyndere Lag reent Gruus, om det endog paa det Almindeliges Bekostning skulde harpes, eller hentes i langt større Afstand; thi hvo veed ikke, at bemeldte Bakkesand og jordblandede Gruus ved Fugtighed opløses til flydende Dynd, som, formedelst stærk Regn, nedskyller til Vejenes laveste Dele, hvor det ofte længe staaende Vand let kunde opløse Grunden saaledes, at Underlaget maatte synke, og hele Vejen paa saadanne Steder aldeles om lægges. Hvo gyser ikke for et saadant Arbeide, som høist sandsynligen engang vil blive Følgen af det nu brugelige Veifyld, Jkke at tale om, at Vognene i høi Grad slides paa det ujevne Underlag; at den Reisende igjennem et uophørligt Søl maa udstaae de ubehageligste Stød; at Hestenes Gang og Byrde bliver dobbelt besværlig, samt at Seletøiet, som ideligt overstænkes og næsten aldrig kan holdes tørt, i langt kortere Tid, end naar dette Søl ei fandt Sted, opraadner. Veiforordningens 57de §. byder: "at man, saavidt mueligt, maa søge, paa hver halve Miil, eller endnu kortere Afstand, paa Hovedlandeveiene, at ansætte Huusmænd langs med Veiene, som af vedkommende Amt gives fri Bolig, og som, for billig Betaling, bestandig skaffe Vandet sit Afløb igjennem Grøvterne, samt fylde de Huller og Spor, som vise sig paa Veien." Dette Bud, som er det eneste rette Middel til altid at vedligeholde jevne og varige Veie, og hvorved flere Tusinde unyttige Kjørsler kunne spares, bliver, Gud veed af hvad Aarsag, ikke efterkommet, saavidt Forfatterens Erfaring strækker sig. Men ulykkeligviis har Lovgiveren, formodentlig med skaanende Hensyn til den stakkels Bonde, af hvem de dermed forbundne Omkostninger ventelig ogsaa skulde udredes, sagt, saavidt mueligt. Gid han havde befalet, at det, strax efter Vejens Fuldførelse, ufravigelig skulde skee, om endog Bekostningen derpaa skulde udredes af Statscassen; da vilde vore Veie have været af en ganske anden Beskaffenhed, uden at Vedligeholdelsen havde kostet nær saa meget.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-08
Den, som har bereist Sverrigs simple Jordveje, hvor et lignende Bud strængt overholdes, vil tilstrækkeligen blive overtydet om, at Forfatterens Andragende der er practisk bevist. Man krymper sig ved den første Udgift; men dette er heren høist fordærvelig Oeconomie, og i Ordsprogets egentlige Forstand, at spare Skillingen og at lade Daleren løbe. Blev tillige det i Veiforordningens 94de §. bebudede Forbud mod smalle Hjulfælle og Søn med høie Hoveder sat i Udøvelse, da vilde dette, i Forening med Hjulsporenes idelige Udjevning og de smaa Hullers Opfyldelse, bespare mere end de halve nu næsten spildte Kjørsler. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-08
Konstudstillingen paa Charlottenborg.