Berlingske Tidende, 1821-01-12
Den 12te December. Fra den 7de have vi her levet i den største Spending. Parlamentet blev en Skueplads for hidsigPartiekampe, og vor Hovedstads talrige Befolkning var i ualmindelig Bevægelse. Dog er der hidtil ikke forefalden nogen egentlig Uorden. Den os truende Fare er unægtelig meget stor, men vi opgive dog ikke det Haab, at Nationens Lykke tilsidst bliver befæstet. Den 8de bleve Debatterne i Parlamentet meget levende. Da det var aflagt Beretning om det Kongelige Budskab fra forrige Dag, foresloge nogle Deputerede, at sætte hele Ministeriet under Tiltale. Det endelige Resultat var en lang Adresse til Kongen, i hvilken Parlamentet til Slutning erklærer: "Det holder sig ikke for berettiget til at indvillige i Hs. Majestæts Afreise, dersom den ikke skulde have til Hensigt, at opretholde den almindelig beedigede Spanske Constitution." J Forsamlingen den 9de blev der imidlertid forelæst et andet Budskab fra Kongen, hvori han i Anledning af de igaar stedfundne Discussioner erklærer: "han havde ei havt i Sinde af fornærme den besvorne Constitution; men da Decretet af 7de Juli forbeholdt Nationalpræsentationen Ret til at foreslaae Modificationer i den Spanske Forfatning, saa havde han troet, og troede endnu, at hans Nærværelse ved Kongressen i Laibach vilde være Fædrenelandet nyttig, og at han kunde faae de fremmede Magter til at antage saadanne Modificationer i Forfatningen, som, uden at fornærme Nationens Rettigheder, kunde bortfierne enhver Anledning til Krig; dog saaledes, at i intet Tilfælde nogen Modification kunde antages uden Nationens og Kongens Jndvilligelse. Heller ikke havde det været hans Mening at ville foreslaae aldeles Suspension af Lovgivningsarbeidet i hans Fraværelse; men kuns med Hensyn til den Deel af samme, som angaaer Modificationer i Constitutionen." Under 10de næstefter fulgte endnu et tredie Budskab fra et Kongen, hvori han gientagende erklærer: at Hensigten med hans 5 Reise til Laibach var, at opretholde den fælleds beedigede Spanske Constitution; men ogsaa tillige fordrede en hurtig og bestemt Afgiørelse af Paplamentet. Paa disse forskiellige Budskaber erklærede Fleerheden af Parlamentet sig for beroliget, og synes at have indvilliget i Kongens Afreise. Allerede igaar erklærede den Deputerede af Poerio, at han fandt det ikke allene nyttigt men ogsaa hæderligt i for Nationen, at deres Souverrain blev kaldt til den Laibachske Kongres; og man kunde haabe, at han vilde bringe sit Folk Fred jeg Lykke tilbage derfra. Jmidlertid vedblev Parlamentet i sine Raadslagninger over de er Modificationer, der skulde giøres i Forfatningen. Det tilendebragte dem, og stadfæstede derhos ogsaa Carl den 3dies Pragmatilengaaende Tronfølgen. Resultatet af det Hele blev dernæst forelagt Kongen. De Kongelige Budskaber og Parlamentets Beslutninger bleve iøvrigt ogsaa ved Courerer sendte til alle Provindser. Jmidlertid havde alle Ministre, ifølge det i Parlamentet paa den gjorte Angreb, begiært deres Afsked. Hs. Kongelige Høihed Rigsforstanderen meddeelte dem samme, efterat han den 9de endnu havde havt en Conferenz i 3 Timer med dem, ved et Decret af 10de dennes, hvorved Duca di Gallo, D. Marzio Mastrilli, blev udnævnt til Minister for de udenlandske Anliggender (istedet for Hertugen af Campochiaro); D. Domenico Acclavio (i Grev Zurlo's Sted) til Minister for det Jndre; Don Giacinto Troyst (i Grev Camaldolis Sted) til Justits= og Benaadnings Minister; Duca i Carignantil Finantsminister (istedetfor Ridder Macedonio); General=Lieutenant Don Guiseppe Parist til Krigsminister (istedetfor GeneralCarascosa), og Marinedepartementet, som hidtil blev bestyret af Ridder de Tomasis, blev interemistisk overdraget til Ministeren for de udenlandske Anliggender. Vagten for det Kongelige Pallads blev den 8de formeret med 100 Mand, og nogle Kanoner bleve fremtrukne. Aarsagen til disse Forsigtighedsregler var, at der tilfældigviis var gaaet en Flint løs i Slotsgaarden.