Berlingske Tidende, 1835-05-08
En Artikkel i den belgiske Moniteur af 1ste Maj indeholder, at Kongen havde indsat de fra Portugal tilbagevendte belgiske Officerer, som der havde tjent ærefuldt og tappert, i deres forrige Grader i den belgiske Hær. I Deputerede Kamrets Møde i Paris, den 28de April, tog Hr. Thiers paa det ivrigste Ordet, saavel for at møde de Jndvendinger, der i Almindelighed gjordes mod Bevillingen af de hemmelige Fonds, som for at tilbagevise det Amendement, ifølge hvilket de Herrer Girardin og Etienne fordrede den paastaaede Sum nedsat til respective 800,000 og 1,000,000 Franker. De tidligere Talere have været enige om, at endog den ringeste Afkortning af den, fra Regjeringens Side forlangte Sum maatte drage Ministrenes Fald efter sig, da Kamret nemlig ikke var istand til at bedømme, hvormeget Ministrene behøve til be hemmelige Øjemeeds Opnaaelse, der skulle bestrides med disse Fonds, og en Afkortning maatte derfor indbefatte den Erklæring, at man ansaar det for Ministrenes Hensigt, ikke at anvende disse Penge til Statens legitime Forbeel alene. Hr. Etienne indvendte nu herimod, at det ingenlunde var indlysende, hvorfor Kamret ikke ligesaa godt i nærværende Materie som ved ethvert andet Spørgsmaal og Pengebevillinger skulde kunne gjøre sine Rettigheder gjeldende. Thi hvis det ogsaa paa den ene Side var afgjort, at de hemmelige Fonds ikke kunde undværes, saa maatte man dog, endog uden nøiere Kundskab til Maaden, de anvendes paa, kunne bedømme, om Landets Forhold i Almindelighed gjorde saa store Omkostninger paa det hemmelige Politi nødvendige. Og af denne Grund turde han vel paastaae, at Ministrene ret godt kunde komme ud af det med 1000,000. De urolige Partier vare desuden saa udmattede, at de af sig selv maatte bøe hen, hvis ikke mulige Feil af Regjeringen fremkaldte dem til nyt Liv. Store Summer, vedblev han, vare allerede bevilligede til Rolighedens Opretholdelse, herved erindrede han især og Creditten til den store Proces – derfor kunde man ogsaa haabe, at Ministrene vilde være tilfredse med en Million, og tillige give Slip paa den Sætning, at en Reduction i denne Credit skulde tvinge dem til at nedlægge deres Embeder. J sit Svar herpaa søgte Hr. Thiers især at retfærdiggjøre sig for den Daddel, at han af ethvert Spørgsmaal, vilde gjøre et Cabinets=Spørgsmaal. Jntet var naturligere – sagde han end at et Ministerium, der var udsat for saa mange Anfægtelser, som det nærværende, benyttede enhver Leilighed til at udforske, om ogsaa Kamrets Majoritet var stemt for det. Han havde slaaet efter i Archivet og fundet, at Udgivterne til det hemmelige Politi havde under Consulatet og Kejserregjeringen aldrig været ansatte lavere end til tvende Millioner. Slutteligen kunde han ikke begribe, hvi man nølede med, enten at bevillige eller forkaste den hele Sum; thi her var kun Valget, om man vilde beholde eller styrte den nærværende Regjering. At lade denne bestaae, medens man svækkede og nedværdigede den, vilde ikke være raadeligt. Jdet han derfor gjentog at Regjeringen maatte gaae under, hvis Crediten ikke bevilgedes, overlod han fuldkommen rolig Sagens Afgjørelse til Kamret. Jmidlertid er der vist ingen Tvivl om, at de forlangte 1,200,000 Fr. ville blive bevilgede uden Afkortning.