Ribe Stifts Adresseaviser, 1843-12-04
Efterat Professor Schouw i "Dansk Ugeskrift Nr. 84 - hedder det i O. T. Av. - havde yttret sig meget bestemt mod den af det kongelige danske Kancelli især i den senere Tid udviste Fremfærd mod de ikke censurerede Blade, har den fra flere Artikler i den Berlingske Tidende bekiendte Forfatter A. i et udførligt Jnserat i sidstnævnte Blad søgt at retfærdiggjøre. Kancelliet og derved som sædvanlig fornemmelig rettet sit Angreb mod de efter hans Formening svageste Punkter hos Schouw, ligesom han ikke uden en vis Bitterhed har taget alvorlig fat paa Professor Clausen, som havde ledsaget Schouws Artikel med nogle Tillægs-Bemærkninger. Denne hos Hr. A. fremherskende Bestræbelse for at slaae sine Modstandere af Marken er bleven dadlet af Venner og Fiender, og det kan ikke nægtes, at den forringer Værdien af hans iøvrigt udmærket velskrevne og interessante Foredrag, som derved i alt Fald komme til at indeholde Meget, der uden Skade kunde været borter) Det bidrager dog intet Væsentligt til den omhandlede Sags Belysning og rigtige Bedømmelse hvad N. har indrømmet, eller N. undladt at modsige. Ja det synes endog, at den Fremgangsmaade, saaledes at vælge sig en Modstander og fornemmelig holde sig til hvad han har sagt, istedetfor til Sagen alene, er til positiv Skade for denne, idet den foranlediger Digressioner, som virke forstyrrende paa Argumentationen. Det forekommer os saaledes, at Hr. A., idet han formeget beskjæftiger sig med Professor Schouw, ikke har været heldig i at bevise, at Reskriptet af 11. April 1836 virkelig begrunder en Udvidelse af Plakaten af 2. October 1810. Hvis vi ikke feile, har Schouw paa et andet Sted beviist, at Reskriptets Ord ikke indeholde nogen Udvidelse af bemældte Plakat. Men Hovedsagen bliver dog, om Reskriptet hjemler Kancelliet en saadan Myndighed, som den, over hvis Anvendelse føres Klage; og det forekommer os da, at Hr. A. har været endnu mindre heldig i at bevise dette, ja at Reskriptet - aldeles ikke lader sig forsvare under en saadan Fortolkning, fordi denne gaaer udenfor dets Hensigt, volder megen Skade og ingen Nytte. At Regeringen paalægger Kancelliet at drage Omsorg for, at Yttringer, som ere fornærmelige for fremmede Magter, ikke udbredes i Bladene, og altsaa bemyndiger Kollegiet til at supprimere dem førend de udkomme, dette er en Foranstaltning, som, hvad der end iøvrigt kan siges imod samme, dog meget vel lader sig forsvare, kun at det da bliver Domstolenes Sag at afgjøre, om den supprimerede Yttring virkelig kan ansees fornærmelig eller ikke. Hermed er da ogsaa al ønskelig Sikkerhed, opnaaet. Men at Kollegiet skulde være bemyndiget til for det Første at afgjøre i ethvert enkelt Tilfælde og inden lukte Dørre, om en Artikel er af politisk *) Ogsaa i andre Henseender er det at beklage, at Hr. A. synes at have nærmet sig til denne Taktik som han fan delig ikke behøver, og som, især hvor Talen er om saa vigtige Gjenstande, som de senest af ham behandlede, 2. Ogsaa i andre Hensaandag af det af Kastaa at Hr. 4 synes at have nærmet sig til denne Taktik som han fan delig ikke behøver, og som, især hvor Talen er om saa vigtige Gjenstande, som de senest af ham behandlede næppe altid er ham aldeles værdig, den har næmlig foranlediget nogle af hans Modstandere til fra deres Side at føre et Sprog, som mildest talt gjør et høist ubehageligt Jndtryk paa dannede Læsere. Jndhold, og dernæst at lade den supprimere blot fordi den er af saadant Jndhold, medens man dog fornuftigviis hverken kan eller vil supprimere alle Artikler, som kunne siges at være af politisk Jndhold, paa dog vist medføre en Tilstand, hvorover Journalisterne og følgelig ogsaa deres hele Publikum med Føie besvære sig.