Berlingske Tidende, 1792-11-30
General Castine har i en Skrivelse fra Hovedqvarteret Uningen, hvori han fortæller Tildragelsen med Preusserne ud Limburg, og angiver det preussiske Forliis for 1000 Mand. Døde, mange Saarede, og 50 Fangne, tilligemed 11 Ober og 1 Oberstlieutenant, udtrykket sig blant andet paa følgende Maade: Det er utroeligt, at vi efter en saa forskrækkelig Jld sta Fienden kun have havt 4 Døde, hvoriblant 1 Oberstlieutant, og 10 Saarede; men den fiendtlige Jld var stillet et for høir. Maatte jeg dog bestandig melde bare gode Efterretninger, og fremdeles have Lykken ved Siden; men denne et Fruentimmer ; og mine Haar begynde at blive graa Kiøbenhavn, den 30te November. Svar paa den Memoire, som Hs. britaniske Maj stats extraordinaire Ambassadeur og befuldmægtigede Minister overleverede Deres Høimægtigheder den 16de No. vember 1792. Deres Høimagtigheder ere nendelig forbundne for den gientagne Forsikring, som Hs. britanniske Majestæt giver Dem om sit ubrødelige Venskab for denne Republik, og sin Beslutning til alle Tider at opfylde med den nolagtigste Or tighed alle de forskjællige Forbindelser i Allianextractaten, som saa lykkelig blev sluttet i Aaret 1783 imellem Hs. Maje sit og Deres Høimægtigheder. Generalstaterne have alen tvivlet om denne Hobritanniske Majestæts ædelmodige lant maade, men den Declaration, som Hs. Majestæt har ligger at giøre i nu værende Tidspunkt, kan ikke andet en tere høist behagelig for Deres Høimægtigheder, og har ind eget Dem den meest levende Erkiendtlighed og den fuldkom: mit hengivenhed for Hs. britanniske Majestæt. For Re sandre Generalstaterne fuldkommen enige med Hs. Maje i at det aldeles ikke har Sted, at tillægge nogen af de aførende Magter nogen fiendtlig Hensigt imod RepubliDeres Høimægtigheder troe virkelig med Kongen, at den Opførsel, som De have brugt, og den stricte Ventratet, som de hidindtil have lagttaget med saa megen Ombyggelighed i Overeensstemmelse med Hs. Maj stær, saavelsom den Hollagtelse, paa hvilken Hs. Majestat og Republiken kunne giøre Regning ihenseende til Deres respective Forfatning har fordrive al Aarsag til Frygt. Angaaende den indvortes Rolighed mærke Deres Høimægtigheder fuldkommeligen, hvor nødvendigt det er, at vedblive at forvisse Deres Jndbyggere denne uskatterlige Besiddelse, og at De ikke for somme noget Middel til at opnaae dette gavnlige Diemærke. Generalstaterne have allerede i Overeensstemmelse med de Provindser, som udgjøre Unionen, føiet og føie endnu de fornødne Anstalter til at forebygge, at denne Rolighed ik skal blive forstyrret i disse nu værende Omstændigheder. De have og den Fornøielse at kunne forsikre Hs. Majestæt, at Deres Bestræbelser ere hidindtil kronede med et lykkeligt Udfald, og at De have Aarsag til at smigre sig med, at disse Bestræbelser under den guddommelige Velsignelse ikke skulle blive mere frugtesløse herefter. Kortelig, Deres Hofmagtigheder tage ikke i Betænkning at erklære, at De tilligemed Hs. Britanniske Majestæt holde for, at intet skal bidrage meere virtsømt til begge Nationers Lykke og fælleds Fordele, end Vedvarelsen af denne fortroelige Forening, som er oprettet imellem Dem, og som Deres Holmægtigheder skulle fra Deres Side ved alle givne Leiligheder bekræfte og stadfæste, til at haandhæve begge Staters Rettigheder og fælleds Fordele, og at beskytte Europas almindelige Vel og Rolighed.