Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-30
Odense. Natten imellem d. 16 og 17. omkom paa Søen 3 brave unge Mænd af Ulbølle Strandhuse imellem Svendborg og Faaborg, nemlig Skibsbygger Frederik Hofmann, dennes Broder og Svend Jacob Hofmann, og Stedets Lods Marcus Olsen. De vare henved Kl. 4 roede ud paa Fjorden, for at see til deres Fiskegarn. Da de ved Dagens Anbrud ei endnu vare hjemkomne, frygtede Man, at dem maatte være tilstødt noget Uheld, og nogle af Stedets andre Søemænd, seilede ud, for i saa Fald at komme dem til Hjelp. Efter at disse længe forgiæves havde søgt efter dem, opdagede de omsider, langt hen paa Formiddagen, Baaden, som var siunken, og begge Brødrene Hofmann liggende i den, men Lodsen var ikke at finde. Ventelig har han, som en duelig Svømmer, villet svømme til Land, for at frelse sig selv og gjøre Anstalt til sine Stalbrødres Redning; men Stormen og den svære Søegang tilligemed den haarde Frost har gjort ham det umuligt at naae Landet. Sorgen over denne ulykkelige Begivenhed er saa meget større, da baade Samfundet derved tabte 3 Mænd, som ikke mindre formedelst deres gode Tænkemaade end formedelst Duelighed i deres Fag vare almindelig agtede og elskede, og da de alle efterlade Familier, som smertelig savne dem. Fr. Hofmann, 34 Aar gl., efterlader sig en Enke med 3 smaae Børn; J. Hofmann, 28 Aar, en ung Brud; og M. Olsen, 30 Aar, Enke og et Barn, samt sin gamle Moder, hvis Forsørger han var. - Børnesygdommene, fornemmelig de ondartede Mæslinger, ere saalangt fra at have ophørt her i Byen og Omegnen, at Man desværre, ikke sjelden seer to eller flere Kister at bæres til Graven af Gangen med Forældrenes Haab og Glæde. En Familie paa Landet skal endog have mistet alle sine fem Børn kort efter hverandre. - Endelig er Udgiveren, ved Bidrag fra paalidelig Vennehaand, saa istand til at give følgende i Avisen No. 170 ønskede, foreløbige Underretning om den saakaldte Sekt fra Kiertemindekanten, hvilken han haaber vil være kjærkommen som et ikke aldeles uvigtigt Tidernes Tegn paa religiøs Oplysning: "En Snedker, en Skoemager og den saakaldte blinde Lovise ere Menighedens Piller i Kierteminde, vel og i Drigstrup og Bregnøer. Skoemageren (den saakaldte Biskop) skal engang i yngre Dage have drevet Dievelen ud af en Pige i Svendborg, (dette har jeg selv hørt ham fortælle for omtrent en tre Aar siden, hvor jeg forholdt mig ganske passiv for at faae det Hele); men Medisancen siger, Pigen fik 1 a 2 Børn : Dievelen foer ud i slig en Skikkelse. Snedkeren, hvor Forsamlingerne holdes, er tillige Kræmmer; jo flere Proselyter, jo flere Kunder, tager man Liigkister hos ham, saa faaes godt Kjøb, ligesaa Urtekramvare til Gilder. Blinde Lovise er en gammel Hospitalslem, der skal have været en slem Datter mod hendes Moder, og haaber nu ved Bøn og Sang at komme høit op i Himmerig. Forsamlingen holdes hver Søndag efter Aftensang, hvor der synges, bedes og prækes, indtil Aanden kommer, men dette skeer ei altid. Forstanderen for dem i Sognet skal efter Rygtet have været hos det vidunderlige Barn, og sagt: at de kunde begrave det, naar de vilde, thi Sjælen var forlænge siden i Guds Rige, det var kuns Legemet, som spirrede lidt. Nogle af Kjerteminderne skal sige, der vil blive noget Stort af dette Barn. J Sognet Tal Andagten drives indtil Ækelhed, saa de endog forsømme deres daglige Sysler. Forstanderen, som efter Rygtet gaaer til Alters hver 9de Uge, var forleden hos Degnen og vilde tegnes. "Det seer ei ud til, at der bliver Altergang" siger denne. Hvad, hvorfor ikke, der er Jngen tegnet endnu, og det er langt hen i Ugen, siger Degnen. Jo jeg maa sandelig; thi Synden trykker mig saa saare. Sekten, har udbredt sig i Maale, Wibye og flere Sogne paa Hindsholm. Dog er det neppe troligt, at Enkelte af dem skal have understaaet sig at disputere med Præsten under Katechisationen. - En anden Gang mere om Optagelsesmaaden og øvrige Skikke. (Hempels Av.)