Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-10-02
(Jndsendt til Randers Avis.) Denne frygtelige Smitsot viser sig i sine Virkninger som en Gift, med Hjærteondt, Diarrhoe, Brækning, Krampe, Convulsioner. Man kan altsaa høist naturlig slutte: den er en Gift, eller tydeligere: Mavesafterne ere ved cholera smittet Lufts Jndaandelse forvandlede til Gift Vi have flere Exempler baade i Planteverdenen og i Dyre verdenen paa lignende Forvandling: Valmuens Frøbæger indeholder i sin grønne Tilstand en giftig Saft, hvoraf dog Naturen siden tilbereder sunde Kjerner, og omvendt forvandles i Vandskræk Mundsafterne til den frygteligste Gift - vi behøve ei engang det tvivlsomme Exempel af Aqva toffanas Tilberedning. Ved den i Cholera stedfundne Diarrhoe og Brækning viser Maven umiskjendelig, at den stræber at skille sig ved Giften: Hvad er da naturligere, end at komme den til Hjælp, Og dette skeer, saavel ved at lette Brækningen som ved at fortynde de giftige Vædsker, og derved formindske deres dræbende Kraft. Dette bevirkes ved varmt Vand hyppig nedsvælget og i store Qvantiteter.") Men det forstaaer sig, at dette Middel kun kan vorde virksomt i Begyndelsen af Sygdommen, eller i dens første saakaldte Stadium; thi have de forgiftede Mavesafter ikke i Tide fundet Udgang, gaae de over i Blodet, bringe dette som Løben Mælken – til at løbe sammen og størkne; og da indsees lettelig, hvor usikker den udvortes Opvarmelse (ved Frottering, varmt Sand, varmt Bad o. s. v., maa være til at giengive Blodet sin naturlige Beskaffenhed og Omløb. – Det vil dernæst være nyttigt, at Vandet faaer en slimet Tilsætning, der formindsker eller formilder Giftens Skarphed saaledes som jo og en Decoct af Hørfrø bruges ved Forgiftelse af essentia cautharidum, og Olier ved mineralske Gifter. – Anmælderen, som af Erfaring veed, hvilken afgjort Virkning det anpriste Middel har viist i den europæiske eller sporadiske Cholerarr) – der ligner den asiatiske i Alt undtagen i Smitsomhed – gjør det saa meget hellere bekjendt, som det altid og af Alle kan haves paa rede Haand.*) Endogsaa den Fattigste kan jo have Vand. Jld og en Haandfuld Hørfrø,) og saaledes frelse sig og sine, uden at maatte vente efter Lægehjælp, der sjælden kan komme betids nok om der endog var een i hver en Gade. *) Saaledes er koldt Vand, strax brugt og i stor Mængde, et sikkert Middel mod Skedevand vel og imod flere Gifter, **) De første Portioner udkaster Maven, men man vedbliver dermed, een Spølskaal ovenpaa den anden, indtil den beholder Vandet, og Brækningen standser: da forsvinder Angest, Kulde og Krampe: hele Legemet opvarmes og ligesom opløses af sin spændte Tilstand, en stærk Sved udbryder, og - den Syge er reddet. 7) Det samme Middel har Anmælderen allerede for flere Aar siden meddeelt en af vore navnkundigste Læger til nærmere Prøvelse; men har siden ikke hørt noget dertil. Nu haaber han at det maatte værdiges Opmærksomhed, da Fjenden er os saa nær, og det saameget mere, som en anden udmærket og erfaren Læge har givet ham den Oplysning: at den engelske Læge Sydenham har brugt næsten det samme (blandt Andet en Kyllingsuppe paa 4 Potter Vand) da Cholera morbus i Aaret 1669 i London alene bortrev 100,000 Mennesker, eller en Trediedeel af Befolkningen. 2) En Haandfuld ansees tilstrækkelig at koge i 3 a 4 Potter Vand, og saa stor en Portion vil et voxent Menneske omtrent behøve.