Københavns Adresseavis, 1774-08-03
Alle disse Kalmukker ere Mungaler i Henseende til deres Oprindelse; Hyrder i Henseende til deres Levemaade, undertiden Røvere, og ved deres omstreifende Levnet dog saa overtroiske, som noget Folk i Verden. Man har fundet en Mængde smaa Kobber Afgudsbilleder, Reliqvier og Amuleter hos dem; de underholder endog hvide Kamme ler, som intet verdsligt Arbeyde forretter, men ere allene bestemte til at trække de Vogne, hvorpaa de Altere og Af guder oplæsses, som følger med deres Horder paa alle Tøge. Man veed ikke, paa hvilken Tid disse Folk først har antaget den store Lamas Religion, hvoraf de ere meget nidkiere Tilhængere, omendskiønt de ikke forstaaer et Ord af Kibets Sprog, hvori den Lamiske Gudstienestes Bøger, ere forfattede, og som ikkun nogle af deres Præster kan () Af Professor Pallas Reysebeskrivelse til det Russiske, Riges sydlige Deel. læse. I disse Bøger udmærker sig i sær en Commogonie, eller et Systemme over Verden og dens Afvexlinger, som en Samling af de største Urimeligheder, hvilke Asiaternes selsomme Imagination nogensinde har avlet. Det taaleligste iblant denne Mængde af Hiernespind er en Hypothese over Solens Natur og Væsen, der ikke skal være andet end en meget stor Glasskugle. Der findes en mærkelig Liighed imellem Ostindiernes og Kalmukkernes og Thibethanernes Religion, og at den Lamiske Religion maa være en af de ældste i Verden, bevises af Herodot, der 470 Aar. for Christendommens Opkomst allerede meldte om den. Kalmukkernes Lovbog er ikke skrevet i et uforstaaeligt Sprog, som deres theologiske Bøger; men den blev for fattet i det mungaliske Sprog under Galdau=Chans Regiering. Denne Regent sammenkaldte en stor National Forsamling, ved hvilken der indfandt sig tre biskopper eller Rutuetkus, og fire og tyve Fyrster eller Horders Overhoveder, som foreskreve Love for et Slags Mennesker, hvilke man skulde holde for uskikkede til at underkaste sig nogen Lov. Der findes i denne Lovbog et ganske merkværdigt Forvandtskab med Frankernes, Gothernes, Lombardernes og Burgundernes Love, Kalmukkernes Love vide ligesaa lidet af Dødstraffen. I deres Land fordømmer et Tyverie af en liden Sums Værdie ikke til Galgen, men Tyven maa give dobbelt derfor igien; overalt bliver hos dem alle Processer billagte ved Erstatning. Prøven ved gloende Jern er ligesaa i Brug hos dem, og formodentlig uden stor Smerte udholdt af disse Folks haarde Hænder. Om denne Nations politiske Regieringsform lader sig langt fra ikke sige saa meget got, som om deres indvortes Politie og deres borgerlige Regimente. For det første afdeler de deres Horder i Ulus, som indbefatter et vist Ta af Familier i sig; disse Familier bliver derefter inddeelte i Amlads, og Amiads i Chatuns, der, ligesom de smaa arabiske Cland, holder sig stedse i en vis Afstand fra hinanden med deres Leyere. Det sidste er uomgiengelig fornødent formedelst Græsgangen for deres Hiorde. Vilde en heel Horde opslaae deres Bopæle paa eet Sted, og slutte saa tæt op til hinanden, som Borgerne i en Stad bygger deres Huse, saa skulde de inden en Maaneds Forløb mangle Græsning. Alle disse Afdelinger har deres Overhoveder, hver for sig, hvis Magt er arvelig. De, som ere satte over Ulus, og som igien maa adlyde Chanen, ligesom fordum i Europa de fornemmere Vasaller maatte adlyde Kongen eller Keyseren, tillægger man Titel af Napour.