Viborger Samler, 1847-08-16
Angaaende Ophævelsen af Formalingsafgiften og af Skatten paa Slagteqvæg, Jndskrænkning af den saakaldte Klasse styr, og Indførelsen af en Jndkomstskat, som Stænderne havde fraraadet, siger Kongen, i Anledning af Stændernes fraraadende Betænkning angaaende dette vigtige Anliggende: "Vi erkjende i denne Betænkning den fuldkomne Overeensstemmelse imellem vore troe Stænders Ønsker og de Hensigter, ved hvilke Vi af landsfaderlige Hensyn tilde mindre bemidlede Folkeklassers Tilstand har fundet os beføiet til at foreslaae de fornævnte Lovudkast. Til Opnaaelsen af det betegnede Formaal ansaae vi en Jndkomst skat at egne sig, idet neppe et andet Middel turde udfindes for at de Velhavende og Rige kunne deeltage i et til deres Formue svarende Bidrag til Statsbyrderne, og saaledes bevirke en Lettelse for de mindre formuende Klasser. Da Vore troe Stænder ikke have deelt denne Anskuelse, saa ville vi tage under omhyggelig Overveielse, om dette Formaal kan opnaaes af en anden end den af Os betegnede Vei. Jndtil den Tid maae de foranførte Afgifter bestaae uforandrede." – Hvad dernæst angaaer Overtagelsen af Statens Garantie med Hensyn til Afløsningen af Realtyngderne paa Bønder-Grundstykker og de Rentbanker, som i denne Anledning ville blive at oprette (Uebernahmeder Garantie des Staates für die zur Ablosung der Real lasten von bauerlichen Grundstucken zu errichtenden Renteenbanken), for hvilket Lovudkast Stænderne ikke have udtalt sig, hedder det i Resolutionen, at Kongen ikke vil til sikkre et saadant Garantie for Rentebreve i de provindsielle Love, som eventualiter maatte udstedes om denne Gjenstand, fordi et saadant Garanti, i hvorvel i materiet Henseende af liden Vigtighed, dog ved sit Omfang er af altfor stor nominel Betydning til at Vi skulde undlade at forsikkre Os om Vore troe Stænders Samtykke. Om Provindsial=Hjælpekasserne hedder det i Actstykket, efterat Vore troe Stænder have erklæret sig enige i Forslaget om Oprettelsen af fornævnte Kasser ved et Fond af 2 1/2 Mill. Rthlr., der bliver at skaffes tilveie ved Statsmidlerm. m., ville Vi lade de dertil svarende Forslag forelægge te førstkommende Provindsial-Landdage, for at isse Jnstituter, af hvilke Vi love Os væsentlige Fordeele med Hensyn til Provindsial-Jnteressernes Fremskriden, snarest muligt kunne træde i Virksomhed. Den sidste Paragraph i Actstykket er helliget Stændercomiteerne. Og om disse hedder det da: Vi stadfæste herved de af Vore Stænder foretagne Valg af Medlemmer af Stændercomiteerne og deres Repræsentanter, hvorhos Vi med Hensyn til de af nogle Deputerede i Valgprotocollerne nedlagte Erklæringer tilføie, at saalænge Vi ikke finde Os bevægede til at forandre Forordningerne af 3die Febr. d. A., vedblive den forenede Comite og Stænderdeputationen for Gjældsvæsenet at beholde den samme Myndighed og Ret, der hjemles dem i Overeensstemmelse med de fornævnte Forordninger og Vores sig dertil refererende Declarationer af 24de Juni d. A. – (Dass, so lange Wir Uns nicht bewogen finden a., dem Vereinigten Ausschuffe i der standischen Deputation für das Staatsschuldenwesen diesenigen Befugnisse verbleiben, welche Jhnen nach den gedachten Verordnungen und Unseren darauf bezüglichen Declarationen vom 24sten Juni d. J. zustehen). Da de af Landcommunerne i Rhinprovindsen til Stænder comiteen valgte Medlemmer ikke have antaget de paa dem faldne Valg, og de vælgende Medlemmer af Landdagen have, som en Følge af dette Afslag, vægret sig ved at foretage nye Valg, saa ville, som en Følge af dette Forhold, Landcommunerne i Rhinpreussen undvære indtil den næste Provindsial-Landdag Repræsentanter i Stændercomiteen.