Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-07-08
Nærværende Sag er foranlediget ved en i Nr. 141 af Lollands=Falsters Stiftstidende for Løverdagen den 15de November 1845 indrykket Aktikel med Overskrift: "Cancelli-Circulairet af 8de November (nærmest med Hensyn til det forestaaende Møde i Falsters Landboforening), hvis Jndhold er af saadan Beskaffenhed, at Hs. Majestæt Kongen har fundet tilstrækkelig Grund til, ved Ordre af 18de f. M. til Stiftamtet, at befale Udgiveren af denne Tidende, Bogtrykker W. F. Laubs Enke, Christiane Kirstine Thoma Vilhelmine født Thomsen, og sammes Redacteur, Christian Jørgensen, satte under offentlig Tiltale for Overtrædelse af Trykkefrihedslovgivningen, navnlig forden usømmelige og utilbørlige Maade, hvorpaa bemeldte Cancelli-Skrivelse i Artikelen er omtalt. Forinden den incriminerede Artikels Forfatter – og for at være dette have begge de Tiltalte erklæret sig, nægtende at kunne opgive nogen anden - gaaer over til at vise, hvad der, efter Overskriftens Parentes, skal være Hensigten med samme, nemlig: at forebygge Misforstaaelse af det omhandlede CancelliCirculaires Jndhold, indlader han sig paa en Critik af dette, under hvilken han tillægger det Prædicat af en agiterende Foranstaltning, og erklærer, at det er skikket til at fremkalde oprørske Ønsker", hemmelige Selskaber og "forbryderske Anslag, med alle dertil hørende Ulykker", som hidtil have været ubekiendte hos det danske Folk. Naar hermed sættes i Forbindelse, hvad der er yttret i Begyndelsen af Artiklen, nemlig: at Enhver, der mulig her i Landet maatte ønske Oprør og Revolution, maa høilig glæde sig over Circulairet, da synes dette endnu tydeligere at betegne, at Cancelliet, ved den omhandlede Foranstaltning, har gjort sig skyldig i et af de, for det øverste Justits=Collegium groveste, Misgreb, som ikkun kunde finde bifald hos Forbrydere, hvorimod den, som det strax efter hedder, har vakt dyb og oprigtig Smerte hos Forfatteren. - Medens den ene Tiltalte Bogtrykker Laubs Enke, under det den 1ste December f. A. optagne Forhør ikke har kunnet give anden Forklaring over Meningen af Prædicatet agiterende, som er tillagt Circulairet, end den, som ligger i Ordet selv, har den anden, C. Jørgensen, erklæret, at han ved det alene har villet betegne Cancelliets Foranstaltning som smertelig bevægende; men deels kan en saadan af den Paagjældende selv efterat han er sat under Tiltale, given og fra den sædvanlige, opæggende, eller "ophidsende, afvigende Betydning ikke gjøre noget Udslag til hans Fordeel i dette Tilfælde, hvor Meningen ikke kan ansees som tvivlsom, deels vilde den brugte Yttring om Foranstaltningen, selv om dette Prædicat ganske var udeladt, være i høi Grad fornærmelig. – Naar Actor tillige har lagt de Tiltalte den i Slutningen af Artiklen brugte Yttring om: "at Cancelliet har troet sig beføiet til, at gjøre Jndgreb i Bondestandens Foreningsfrihed til Last, da skjønnes det ikke, at den i og for sig selv kan ansees for qvalificeret til, at paadrage dem noget Strafansvar, skjøndt den, i Forbindelse med Begyndelsen af Artiklen, gjør deres Hensigt, at gribe en Leilighed til at udbryde i bitter og ugrundet Daddel over Cancelliets Foranstaltning, umiskjendelig. Medens det saaledes maa antages, at selve Jndholdet af den incriminerede Artikel er af den Beskaffenhed, at det maa paadrage Forfatteren Strafansvar, vil de Tiltaltes Frifindelse eiheller kunne grundes paa det Argument for samme, som Defenfor har villet hente fra, at Redacteur Jørgensen, i Følge Jndholdet af det Laubs Enke under 7de Mai 1845 meddeelte Privilegium ikkun er med ansvarlig, hvilket han ikke kan være med mindre der existerer en skyldig Hovedperson, og som saadan skal hun ikke kunne betragtes, fordi han af Øvrigheden er beskikket til Redacteur og fordi Stiftsavisen er underkastet Censur. Det følger nemlig alene af en Redacteurs Beskikkelse, at det Offentlige har en større Garantii for, at ulovlige Artikler ikke ville blive optagne i Bladet, naar dertil udfordres baade hans og Enkens forenede Samtykke, end naar hun, der, efter sin Stilling, kunde formodes lettelig at ville lade sig lede af Andre, ene skulde bestyre Udgivelsen, hvorimod hun, ved Beskikkelsen af en Redacteur, ingenlunde er sat i en saadan Umyndighedstilstand, at hun ikke, efter egen Overbeviisning, eller støttet paa en af hende selv valgt Consulents Raad, skulde kunne forbyde Optagelsen af saadanne Artikler. – Udtrykkene i de tvende hendes afdøde Mand og hende meddeelte Privilegier ere, hvad Ansvarligheden, uanseet at Bladet er pas ret Censur, angaaer, alt for tydelige til, at de lade sig bort raisonnere, og, havde hun ikke fundet sig tjent med Privilegierne som de ere, eller som de, naar hun derom havde forespurgt sig hos Cancelliet, rimeligviis vilde være blevne fortolkede, havde det staaet hende aabent, at frasige sig dem. De Tiltalte ville saaledes, efter det Foranførte, blive at ansee med Straf efter L. 6214 og Frdn. 27de September 1799 § 12, og vil Størrelsen af Mulcten, med Hensyn paa, at Beskyldningen maa ansees for ugrundet, og, efter Analogien af Frdn. 4de October 1833 § 1 paa det personlige Forhold, hvori de staae til den Fornærmede, blive at bestemme til 200 Rbd., som de have at udrede in solidum. Tillige ville de, i Følge Placaten 1ste November 183763 være undergivne Censur, som bestemmes til 2 Aar for hver, og endelig have de at udrede Actions=Omkostningerne og under disse Salarier til Actor og Defenfor hver 20 Rbd. Den befalede Sagførelse har, for Defenfors Vedkommende, været forsvarlig, og formenes det, at skjøndt Actor har ladet denne, ikke vidtløftige, Sags Documenter henligge hos sig fra den 26de December 1845 til den 7de Marts d. A., da han først udtog Stævning, vil det, da han maa finde nogen Undskyldning i de af ham paaberaabte offentlige Sager, ikke være nødvendigt at drage ham til Ansvar i saadan Anledning. Thikiendes for Ret: De Tiltalte, Christiane Kirstine Thoma Vilhelmine Thomsen, Bogtrykker W. F. Laubs Enke, som Udgiver, og Christian Jørgensen, som Redacteur af Lollands=Falsters Stiftstidende, bør, Een for Begge og Begge for Een, til Kjøbstaden Nykiøbings Fattigkasse bøde 200 Rbd. Sølv, samt hver være Censur undergiven i 2 Aar, saa betale de og in solidum alle ved denne Sag foranledigede Omkostninger og derunder i Salarium til Actor, Procurator Dahlstrøm, og Defensor, Procurator Tidemand, hver 20 Rbd. Det Jdømte udredes inden 15 Dage efter denne Doms lovlige Forkyndelse, under Adfærd efter Loven. Pontoppidan, Pontoppidan,