Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-04-19
J de ældre Tider kunde formedelst det til Slaverie nedtrykkende Hoverie, og formedelst Stokken, Kielderen, Træhesten, ingen Dovenskab finde Sted; men siden, da Slaveriet standsedes, Menneskefrihed viste sig, viste sig og disse menneskelige Vanskabninger, dog ikkun meget sparsomt, J mange Sogne findes de aldeles ikke, i nogle andre meget faa, naar jeg undtager Natmændene i Jylland, veed jeg intet Sogn, hvori der gives fire, end sige derover. Dette Antal kunde dog ingen tænkende Fornuft ville have saa kostbare Arbeidsanstalter med videre og videre oprettet for, allerhelst naar de, samt alle Bekostninger og Reqvisiter, ikke allene ere aldeles uhensigtsmæssige, men endog aldeles unyttige og overflødige. Thi paa en ganske anden og let Maade kunde alt dette, uden alle Bekostninger enten til Bygning eller nogetsomhelst andet, beqvemt lade sig gjøre. Paa en Klædefabrik kan være en halv Snees Mennesker, hvor alle maa være lige virksomme, da de ere saa nøie forbundne med hinanden, at naar een er efterladen, saa standses det Hele. Her ere og lettere og tungere Arbeider, hvor en saadan Doven kunde begynde med noget af det letteste og stige op til det tungere. Her kunde beqvemmelig en slig Person bringes i Orden, uden alle Bygninger, Brændsel, Kjøkkentøi, Redskaber, Lærere, Bekostninger, med videre og videre, og vilde den Dovne ei gjøre Godt, saa vilde i en Kjøbstæd være gode Raad at finde hos en Politiemester og Politiebetjent, som ei vilde see gjennem Fingre med Dovenskaben. J hver Kjøbstæd er desuden andre Fabrikindretninger, Haandværkere, Snedkere, Smedde, Skomagere, Skræddere, hvor slig Person kunde lære, virksom at bruge sine Lemmer, og igjen dannes til et gavnligt Redskab for sig selv og Verden; og overalt hvor Hovedsagen, Øvrigheden, var ved Haanden, og hvor Vedkommende, uden høiskoede Træsko eller Vandstøvler, og ved vaade Fødder at sætte Sundhed og Livi Vove, kunne gaae tørskoede paa Gaderne, som ofte ei er Tilfældet paa Landet, hvor Gader og Byveie mangen Gang snarere skulde synes at ligne Moradser end Gader. Dersom da i en Kjøbstæd de Dovne kunne hos Fabrikantere, Haandværkere, Mesteren beqvemmelig, ligesaavel som hans Svende og Drenge, faae Huusly, Seng, Føde, Lære, Opsigt, Øvrigheds Omsorg, kort, alt det Nødvendige, aldeles uden alle Omkostninger, saa maa det nødvendig falde ethvert allermindst tænkende Menneske soleklart i Øinene, hvor unyttigt, hensigtsløst bekosteligt, trykkende og skadeligt det vilde være, i hvert Sogn at oprette Arbeidsanstalter, anskaffe Meubler, Materialier, Redskaber, Lærere, og alt. Dette aldeles omsonst og uden Nytte, naar ingen Opsigt, Fremskynden, Paadrivning kan finde Sted, og ingen Øvrighed er i Nærheden, og de Dovne kan være dovne, vedblive at være dovne, og ingen kraftig Magt ikke allene holder dem tilbage fra deres Uvirksomhed og Dorskhed, samt derimod nøder dem til at bruge det sunde Legeme og de stærke Hænder og Arme ligesaa godt som Andre. Alle disse kostbare Anstalter og deres Vedligeholdelse i Sognene kan ikkun altsaa blive oprettede for deels end fuldkomnere at bestyrke Dovenskaben i sin Vane, deels endog for at belønne Dovenskaben og betrygge den et sikkert og forgløst Opholdsted og Udkomme. Hvor grundet ellers dette Raisonnement er, vil sees endog af det, Lovene allerede i sligt Tilfælde, Lov. 319-16 og Forord. af 25 Marts 1791, have yttret, hvor Straffen allerede er bestemt første Gang til at sidde paa Vand og Brød i 8 Dage, og anden Gang til Tugt- eller Forbedringshuus straf i saa mange Maaneder, som et Menneske har været Løsgænger. Denne her fremsatte Maade er allene anført, fordi den 8 Dages Straf paa Vand og Brød ikke formeentes at kunne omskabe deres anden Natur til ordentlig Mennesker, som allene en modsat Vane kunde udrette, og for endnu første Gang at forskaane dem for offentlig Vanære; men naar denne mil fældigt. dere Straf ei vil hielpe, og de maa ansees for uforbederlige Mennesker, da er den i Forordningen ansatte Tugt- eller Forbedringshuusstraf. nødvendig, at de ei skal blive Tyve og Røvere, eller gaae omkring i Sognene som Fattige og misbruge Fattigvæsenets velgjørende Indretning til Bestyrkelse i deres Uvæsen. T. M. B. Galskiøt