Norske Intelligenssedler, 1808-05-13
1. J det ofte omtalte Blad til den elskede Menighed, skriver Hr. Prof. i vore trange Passer, i vore mange Huulveje haver hiin udødelige Spartaner lært os, at der kan udrettes saameger o. s. v. og længer nede fortæller Hr. Prof. at Leonidas "kuede saaledes med 6000 Maad, siger sex tusinde Mand, den persiske Armee paa mange hundrede tusinde Mand, at Kerres blev nød (nødt) til at gaae tilbage igjen til Asien." Vilde man spøge lidt med Hr. Prof., saa kunde man med føje spørge: til hvad Tid, og paa hvad Sted hiin udødelige Spartaner holdt Forelæsninger her i Norge over Strategien og Feldttjenesteen, Men Nei, vi ville strax gaae til de historiske Urigtigheder. Hr. Prof, paastaaer, at Leonidas kuede saaledes Perserne, at Kongen blev nødt til at gaae tilbage til Asien. Vi ville see, hvad vor store Historiker Guldberg siger i denne Anledning, og siden Hr. Prof. enten ikke har kunnet, eller ikke har villet, forstaae hans Ord, hvortil De blev henviist, faaer Jndsenderen see at tyde dem for Hr. Prof. ifald De tillader det. Om Leonidas siger Guldberg 2 D. 1 s. p. 61. Grækerne sendte omtrent 6000 Mand til Thermopple under den lacedæmonske Kong Leonidæ Anførsel, som i dette Antal havde af sine egne Landsmænd kun tre Hundrede udsøgte med sig." Længer nede fortæller Guldberg, efter at Perser-Kongen tvende Gange forgieves havde ladet storme mod Thermopylæ, Nu er man i yderste Forvirring; men her hjelper en nedrig og gierrig Forræder Epialtes fra Trachine, hvor Berres da var. Af Lyst til nogle Foræringer bliver han Veiviser af en Fodstie over Bjergene for 20,000 Perser, som derved toge Fienden i Ryggen. Saasnart Leonidas mærkede dette, lod han de andre Græker fare hver til deres Bye for at spare dem til bedre Leiligheder, selv brød han omtrent med 1000 Mand ind i den fiendtlige Leir, søgte Kongens Telt, og fandt de end ikke ham, anrettede de dog et stort Blodbad. To af Berres Brødre endte ved denne Leilighed deres Dage. Saa dyre stod ham Passens Aabning til det inderste af Grækenland. Kan Hr. Prof. af disse Guldbergs Ord uddrage at Berres blev nødt til at gaae tilbagetil Asia, saa er de mig en Tusindkonstner, jeg kan det sandelig ikke. Guldberg taler her med rene og tydelige Ord om Persernes Fremgang, som de rigtig nok maatte belade dyrt, men aldeles ikke om Kongens Tilbagegang. Altsaa Hr. Prof. dersom man skal troe Guldberg, der neden under anfører sine Kilder, de græske og romerske Skribentere, saa har deres Højlærdhed ogsaa her begaaet en aabenbar historisk Urigtighed. For nu at overbevise Dem Hr. Prof. om den sande Aarsag til Perser-Kongens Tilbagegang, ville vi slaae efter hos Guldberg de anførte Pag. 72 og 73. Der siger Guldberg, efterat han har fortalt og Persernes Nederlag i Søeslaget ved Salamis: "Det første Berres gjorde, var at afsende et Bud med denne sørgelige Tidende til Susa, uden Tvivl for at forekomme, at Rygtet ikke skulde afmale alt med de sorteste Farver." Paa følgende Side skriver Guldberg: Berres lod endnu gjøre adskillige Anstalter, som om hans Tanke var, at vove et nye Angreb paa Grækerne ved Salamis; men Mardonius der kjendte hans Sind, vidste, at han kun ønskede nogen vilde raade ham at forlade det uhældige Græken, land. Derover foreslog han Kongen at vende tilbage til sit Rige o. s. v. "erres blev - "Flaaden fik endnu glad, at hans Ven raadede ham det, han selv undsaae sig for at sige." samme Nat befaling at gaae tilbage til Hellespont, for at beskytte Broen og sikkre Overfarten o. s. v." Skjønner Hr. Professoren nu, at Slaget ved Salamis havde langt anden Jndflydelse paa Perser-Kongens Tilbagereise til Asia end Leonidas's Heltedaad, Nu til det 3die Spørgsmaal. H. J sit Opmuntrings-Blad skriver Prof. Hine Norges Mænd droge ud o. s. v. under tvang England, Holland o. s. v." Dette foranledigede Jndsenderen til at spørge, om Hr. Prof. antog Normanner og Norske (Norges Mænd) for at være det samme; thi saa havde han blot faret vild i Begrebet om disse Navne, da Normannerne ganske rigtig tog tede paa alle de opramsede Lande og flere dertil. Men nei, Hr. Prof. vil ikke lade sig under vise ved Suhms Udtog af Danmark og Norges Historie P. 16, siger og skriver Paa, sexten, 8de Linie nedenfra i Kjerulfs Udgave 1802, hvor det heder: "Danske og Norske vare vel de fornemste iblant Normannerne, men der vare og Nordalbinger, det er Saxen fra Holsteen, Friser, Vender og Svenske; See dog efter samme Sted i deres Udgave af Suhm, og De vil lære, at det var ikke hine Norges Mænd (d. c. Norske) men Danske, siger og skriver Danske, der oprettede Rigerne Ostangeln og Northumberland i England; at det var Danske der nedsatte sig i det nuværende Nord-Holland, som de kaldte Kindheim og Danmark, men at derimod de Norske nedsatte sig paa Skotland og dets Øer, paa Ju land og i Normandie. Naar nu Hr. Prof. udtrykkelig siger i sit Blad, hine Norges Mænd droge ud, og erobrede England og Holland, er det da at blive saa vred over, at man spørger, om Prof. troer at Normanner og Norske ere de samme Folk, Og hvordan svarer Hr. Prof, paa Spørgsmaaler, Jstedet for at bevise, at Norges Mænd erobrede Holland og England, kommer Hr. Prof. med den ham egne Fripostighed, og skriver til Forsvar for sin Urigtighed: "Angaaende Normandiets Oprettelse af de Norske henviser jeg Spørgeren til samme Forfatter han selv nævner" o. s. v. Kjæreste Hr. Prof. hvo haver nogensinde nægtet Dem at Norske oprettede (et Hertugdømme, kaldet) Normandiet, eller hvo haver spurgt Dem om sligt, Sagen var, at de Norske skulde have erobret England og Holland, og jeg ønskede inderlig gjerne at vide, om Hr. Prof. finder dette i sit Algemhist. Lexicon. Altsaa for at dække deres egne Urigtigheder, fordreier de Spørgsmaalet, og svarer i Øst naar der spørges i Vest. Tillad mig da Hr. Prof., at anvende her paa disse deres egne Ord: "Hvad Dom fortjener vel saadant jammerligt, historisk urigtigt Smørerie, Nu til det 4de Spørgsmaal. W. Hr. Prof. skriver fremdeles i sit Blad for at bevise at ingen Fremmed oprettede Rige i Norge, "Vor Havald Haarsager seirede over 31 Konger, men ingen sejrede over Havald. Herved fandt Jndsenderen sig beføjet til at fremsætte følgende Spørgsmaal: "Hvor i al Verden regjerede da disse mange Konger, hvis det ei var i Norge, Snorro Sturleson siger det dog, Mon nogen Mand med sund Fornuft, der forstaaer vort Modersmaal, kan falde paa at tvivle om, at Spørgeren, i det mindste paa gamle Snorros Vidnesbyrd, antager disse 31 Konger for at være norske, Jo! Hr. Pr. Pihl har tvivlet, og henviser derfor atter Spørgeren til Suhms Udtog. - Sligt uværdigt Konstgreb for at skjule Deres slette Fremstillelses Maade af dette historiske Faktum, er under al Kritik, og fortjener ikke engang Giensvar. Jndseer De nu, Hr. Prof., at De deels slet har fremsat, deels urigtigen anført, deels prangelig anvendt deres historiske Exempler, Deres mange øvrige Sprogfeil vil jeg for denne Gang skjænke Dem, hvis De ej selv skulde opfordre mig til ogsaa at blotte Dem heri. Men skulde De fremdeles føle Kald til at træde frem som Skribent, da beder jeg Dem, Hr. Pr. kom frem med noget rigtigere, grundigere og anvendeligere end hidtil, og begynd da Deres ny Forfatterbane med hine Biskop Bechs kraftfulde Ord: "Jeg skriver ikke for at skrive, eller gjøre tomme Projecter, som jeg afskyer!" og da være Fred med Dem. Dix For de FattigeFigesom Forfatteren af disse Linier, ei allene henholder sig til Andres Erfaring; men og tør paaberaabe sin egen i flere Aar, naar han paastaaer: at der gives mange Fattige, eller maaskee rettere, Mange der hellere ville hetle og være Leddiggængere end søge Arbeider, der kunne faaes baade hos Private og ved de offentlige Arbejdsanstalter; saaledes tør han ogsaa temmelig bestemt paastaae: at der nu gives værdige Fattige der begjærlig søge Arbeide og ei kunne faae det. Fattigvæsenets veldædige Hensigt med at skaffe Arbejdslystne Fortjenester, maatte ogsaa føle Virkningen af fiendtlig lumsk Overfald: de bestilte Qvantiteter af Hør eller Liin til Spind, og gammelt Toug til Drevplukning udeblev, og denne sidste Arbejdsgreen for de Fattige, havde den hele Vinter maattet ophøre, naar ikke Bestyrerne for det Ankerske Fidelcommis havde gjort sig megen Umage med at fremskaffe omtrent 20 Skippund. Men ogsaa dette er forbi, Fattigvæsenets Arbeidsgreneere endnu ikke bragte til den Udstrækning som de bør, og med Tiden sikkert vil komme. Og hvad og hvormed skal da den Fattige nu fortjene til Føde, Huus og Klæder, Gaae ud og bring og Karvekaal, siger man; men Ejerne af Jordene bortjage dem fordi de nedtræde Græsroden. "Opsøgos Glas og Klude!" Hvem kjøber og betaler det i Forhold til Tiden og Møien, "Sank os Urter og Bær, eller andre Ting!" Spørgsmaalet bliver det samme; thi eet er at fordre man skal anvende sin Tid og Kræfter, et andet er, ved passende Belønning at opmuntre og giengielde. Saaledes seer det ret kummerligt ud for den Fattige der gjerne vil arbeide. Men - disse nærværende trange Tider - skulle de stedse vedblive, Mon ikke det algode Forsyn snart ville mildne dem, Vi ville ikke forsage, men endog i Trængstens Tid gribe ethvert Middel til at lindre vor egen og andres Nød. For den Fattige der kan og vil arbeide, er der i denne Tid givet Anviisning til et nyt Erhvervelsesmiddel, naar kun den der kan bidrage vil nytte det til Trængendes Bedste, Hædermanden, den ægte norske Patriot Hr. John Collett, har, ved den foreslagne Bygplantning og foregaaende Jordens Bearbeidelse, aabnet Udsigt til Fortjeneste, for en Tid, for mange Fattige. Hvor, heromkring Byen, vil ikke gribe Leiligheden, ogsaa at yde en Skjærd paa Mangelene Atter: Hvo er den Trængende som ikke vil følge Jndbydelsen. J Fattigvæsenets Hospitaler ere Mange der kunne - gid de ville, - benyttes til dette Arbeide. Uden for disse er det ligeledes: og det vil sikkerlig være en behagelig Syssel for Fattigvæsenets Bestyrere, deels at anbefale, deels at tvinge Almisselemmerne til at søge saadan Fortieneste, naar enhver Behøvende anmeldte det for Fattigforstanderen. Og Betlere kunne da ej findes paa Gaderne, Man indvender: dette varer kun et Par eller nogle faa Uger. Vel! saa er Nøden i den Tid afhiulpen: den haarde Aarstid er forbi, og der aabnes atter da sikkerlig et eller andet Middel til Erhverv. Eet Middel følger af det nævnte: Ugræsset skal bortluges ligesom den voxer op her er da Anledning til Fortjeneste i mange Uger. Jorden skulle ikke ligge ubrugfordi den stærke Mands og Søns Arm ere revne fra Ploven for at føre Vaaben - Qvinder og Børn skulle for endeel erstatte Tabet. Gid havde jeg nær sagt. - at Egennytten ogsaa maatte gjøre sit, for paa denne Maade at skaffe den Fattige Arbeide. Vi befordre vor egen Fuldkommenhed i det vi befordre andres; Vi faae flere Fold Korn, jo mere Ageren renses for Ukrud. Meel af Moss, brugeligt, sundt og nærende, som Meel af Korn. rofessor Strøms Afhandling, om Jslandsk Moss, er fra flere Aar tilbage allerede saa fordeelagtig og vel bekiendt, at det kunde synes overflødigt, at gientage hvad han har skrevet, naar man ikke var overbeviist om, at det er endnu langt fra, at man benytter sig af hans Raad, paa de Steder, hvor man især haardt kunne trænge til det. Midlertid gientager man det Samme, saa længe, indtil endelig det maaske bliver hørt og fulgt. Jslandsk Lav (Lichen islandicus), Jslandsk Mosse, Fieldgræsset, Jeitebrou, El næver, er vist nok en af de Arter, maaskee den eneste, der er mest almindelig voxende, og tillige kan trygt benyttes til Føde for Menneskene. Den voxer paa Fielde, stenig Grund, og smaa Ophøininger ved Moradser, og i Bjergmyrer. Den kan samles til alle Aarets Tider, tages saa rent og fri for andre Vexter, som det er muligt, og sammenpakkes, naar den lader sig sammentrykke i Haanden; man maa passe vel paa, at den ikke bliver varm. Den benyttes til Grød, der er temmelig behagelig og nærende: Den vel rensede Moss, sættes i Vand 16 24 Timer for at tabe sin Bitterhed, derefter hakkes den, tørres, og knuses eller males, koges i Vand, Valle (Myse) eller Melk, til den bliver til en hævrende Materie (Gallert, Gelee) der seer ud, som en Grød. Eller: Mossen sættes 1/2 Time i kogende Vand, siden koges den til Halvparten af Vandet er indkogt, derefter sies og krystes den, og derved faaes en Gallert (Geles) hvilken Strøm siger, er meget nærende. Til Brød, Paa Mossen heldes varmt Vand, hvilket byttes paa den 3 Gange i 24 Timer, derefter krystes den vel, tørres, og bankes i en Pose, eller males som Korn. For at faae Deien, der laves af dette Meel, til at hænge sammen, maa den knaes i Vand, der har staaet en tidlang paa Almebark, eller hvori Oliekager ere opløste. Bedre bliver Fladbrødet af dette Meel naar man har noget Meel af Korn, at sætte til; mest velsmagende er det, naar det blandes med Pateter (Kartofler). Efter Manges Forsikring, som have spiist Mosse-Brød og Grød, er den baade sund og nærende; da derimod Bark- og Straa Meel og Brød er aldeles ikke nærende, og derhos meget usund. Nogle nyere Botaniker have lært, at 1 Td. Mossemeel er lige saa god som 2 Td. Kornmeel. De, som ikke kjende denne Mossart, ei kan faa Strøms Bog og boe i Nærheden af Stæderne, kan let faae en Prøve paa Apothekerne. Politik og Historie, No. 26 og 27, et periodisk Blad, udgivet af B. H. v. Munthe af Morgenstjerne, Bestyrer af Opdragelses- og Underviisnings-Institutet paa Moss, udkommer paa Mandag og sælges hos Forfatteren selv, hos Pastor Tybring paa Bra næs, Pastor Wettergreen paa Strømsøe, hos Jacob Fegth paa Tangen, og hos Pastor Wulfsberg i Christiania. Indholden af disse Nummere er: J. Et Parord i Anledning af det danske Linieskib Prinds Christian Frederik, som den 23de Marts d. A. blev ved Entring taget af engelske Orlogskibe og 3 Fregatter, (fortsat.) I. Beviis for, at England ved Fortsættelsen af nærværende Krig vil udsætte sig for Kornmangel. kiftet efter afdøde Major Helge v. Rosenberg bliver, hvis ei mødende Omstændigheder skul& de hindre det, sluttet den 14de Mai förstkommende om Formiddagen udi mit Logie i Mad. Leths Gaard paa Frederikshald, hvilket bekjendtgjøres for alle Vedkommende.