Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-11-08
J Skilderiet No. 6661 har Hr. Bache, Skolelærer i Randers, meddeelt endeel bemærkninger om Skolelæreres Lønninger, om indbyrdes Underviisning m. m.; i hine findes upaatvivleligen mange tildeels overdrevne Klager og Fordringer; i disse Meget, som den nye Lærremaades Venner kunde have ønsket anderledes. Dog fandtes deriblandt ikke, hvad klarligen fremtraadte som aabenbar Urigtighed; thi trængtes derved heller ikke til Besvarelse fra indbyrdes Underviisnings Venner. Dette kan derimod ikke siges om de af Hr. 11 i No. 89 indførte Anmærkninger til Hr. Baches Yttringer, hvad den Part af disse angaae, der vedkomme indbyrdes Underviisning. Jmidlertid forekommer det mig, som er det Meste, af Hvad der fremsættes, foranlediget ved Hr. 117 Ubekjendtskab med den nye Læremaade. 1. Saadant vises umiskjendeligen ved den allerførste Fremsætning "om Skoleudvidelse, nye Indretninger af Skriveborde a., som Alt er og bliver ubrugeligt i den øverste Afdeling, der nu maa have Læsebøger, andre Skriveborde, andre Skrivematerialier." Hvilken Urigtighed i faa Ord, kun forklarlig derved, at Hr. "11 aldeles ikke kjender indbyrdes Underviisning i Landsbyeskoler. Skulle ældste Afdeling da ingen Læsebøger have før Hvad skulde hindre ældste Afdeling at arbeide ved de Borde, indbyrdes Underviisning drives ved, at en Liste er anbragt paa dem, som Forskrivterne (Tabellerne) kunne sættes til, hvilke ere da de andre Borde, der udfordres, hvilke ere de andre Skrivematerialier, mon ei alle de ældste Børn ved den indbyrdes Underviisning ogsaa skreve med Pen og Blæk, og gjorde de det ikke, hvad er vel iveien, at et Barn med Griffel og Tavle kan sidde arbeidende ved samme Bord, ved hvilket ellers arbeides med Blæk og Pen? Dog, hvi anføre mere om saa aabenbar Sag, hvi dvæle ved det Uggrundede i en Paastand, hvis Urigtighed bevises af 7–800 Skoler her i Landet, i hvilke, som ellers hver Mand bekjendt, yngste Afdeling arbeider den halve Deel af Tiden, og ældste Afdeling den anden halve Deel, i samme Stue, ved samme Borde? Hvor skulde overalt i Almindelighed, Landsbyskolen tage meer end een Skolestue, mere end eet Sæt Borde fra? Nei, hverken Skoleudvidelse eller andre Borde behøves for indbyrdes Underviisnings Skyld. Hr. "" vil maaskee indvende: a. "Nogle Skoler ere dog blevne udvidede nu ved Indførelse af i. U. kan gjerne være, men rimeligen trængte de alt for til Udvidelse og ere blevne det ved denne Leilighed; thi vel bør erindres, hvad allerede før flere gange er beviist, theoretiske og practiskt i mange Skoler, at man i samme Local kan lade flere Børn arbeide efter indbyrdes Underviisning end efter den gamle Læremaade, naturligt, da i. A. paa eengang kan lade arbeide ved Bordene og ved de paa Væggene hængende Tabeller. Er Udvidelse skeet, er det altsaa ikke i. U.s Skyld. b. "Flere Skoler have ved denne Leilighed faaet Skraaborde isteden for flade Borde."Ja pel, men saadanne flade Borde, ved hvilke Børnene sidde paa begge Sider, ere altid en betydelig Mangel, følt mangfoldige Steder, hvilket over 500 Skoler i Landet bevise, der havde Borde, til at arbeide ved ikkun een Side af, længe inden i. U. indførtes. Jeg vover derfor at troe at have beviist, at den Paastand: At i. U. fordrer Skoleudvidelse og andre Skriveborde og Skrivematerialier, hvilket Alt forøverste Afdeling er ubrugeligt. er en urigtig Fremsætning, Product af Hr. "11s. Ubekjendtskab til Methoden. 2. Da det bør formodes, at Hr. 11 ved den redelige Præstemand mener sig selv, saa bør man ogsaa holde sig til den antagne Grund af Ubekjendtskab med i. U., naar Hr. 112 fremsætter: Naar Barnet skal lære Barnet, da lære de begge Intet." Det seer ret artigt ud, kunde vel og et Øieblik blænde Den, der aldrig saae den Fremgang, Børn i en indbyrdes Underviisnings Skole. gjøre og saa er det vel ogsaa gaaet Hr. "I"),men hvad 100fold Erfaring trindt om i hele Riget viser, bør vel ansees overflødigt her at udvikle videre Beviis imod. 3. "Ja tager man det ældre, næsten udlærte og ferme Skolebarn", vedbliver Hr. "I", til at hielpe Læreren under Arbeidet med de mindre Børn, i Læsning, Skrivning og Regning, og vil man kalde det i. U., da have vi allerede i mange Aar havt denne Methode i enhver vel indrettet Skole i Danmark. Ingensinde har nogen Ven af i. U. talet saa fordeelagtigt om den, som dette Angreb af Hr. 112. Vist har i. U. været i utallige Skoler, inden man begyndte i vore Dage at drive den systematiskt, Jntet beviser mere dens Nytte og Nødvendighed end Hr. 11 Fremsætning. Men deri er den store Forskjel at i. U. nu føres derved: at af de mindre Børn det ene lærer det andet, og at man ved den netop ikke, saaledes som Hr. 11 mener at det skeer i Danmarks vel indrettede Skoler, lader de næsten udlærte Børn hielpe Læreren. Nei Hr. " naar Børnene neppe ere halvt udlærte, netop ere komne gjennem Elementerne, da komme de i vore indb. Und. Skoler op i den øverste Afdeling, arbeide bestandigt selv og ere for sig selv, og have Jntet med de mindre Børn at gjøre. Kun i yngste Afdeling er indb. Underv.; kun af de mindre Børn hielpe de bedre Læreren ved de mindres Underviisning. Hr. 21128 troede Angreb viser netop den nuværende indb. Underv. store, umiskjendelige Værd og dens Nødvendighed. 4. Hr. 11 paastaaer "at Erfaringen har lært, at de Børn, som nu ere saa bevandrede i Tabellerne, og der vise saa megen Færdighed, næsten ei kunne stave, end mindre læse i Palme bogen og de fiinstilede Læsebøger. Vil Hr. "11 tage et Barn, der er bevandret i den halve Tabelrække, og paa eengang sætte det til fiinstilet Bog, saa bliver rimeligen Udfaldet det samme, som naar man vil byde fiin stilet Bog til et Barn, der efter gammel Fremgangsmaade end sidder midt i sin ABC. Mener Hr. "11 derimod saadant Barn, som efter at have gaaet Tabelrækken ordentligen igjennem og er kommen til at læse i Bog, og han da vil paastaae, at saadant Barn neppe kan stave, saa farer Hr. "II, al hans Forsikkring, om Redelighed uagtet, upaatvivleligen med virterlig Urigtighed. Han kjender neppe indb. Und. Fremgangsmaade med Udenadstavningen; ingen Børneunderviisning gaaer saa vidt, saa grundigt med Staveøvelser. Dog, slig Paastand vil Hr. "11 neppe tillade sig, naar han først faaer seet en indbyrdes Underviisnings Skole, i hvilken de allerhøist anordnede Bestemmelser nøiagtigen overholdes. At dette flere Steder ei skeer, ja det er meget ilde, men er det Methodens Skyld, at det imidlertid "paa de fleste Steder ikke skulde skee, det er en Paastand, som Hr. "II tillader sig, uden maaskee at føle den Bebreidelse eller rettere Beskyldning, han gjør Fleertallet af vore hæderligste Geistlige, af vore dygtigste Skolemænd. 5. Mage til disse, jeg troer at turde sige det, letsindigen fremsatte Beskyldninger, er det, naar Hr. "" beskylder indb. Underv. for "Tidsspilde", medens den i samme Tid mangfoldiggjør de Arbeidende paa Engang, sysselsætter Alle, bruger hvert Minut af Tiden; for at give Leilighed til Unoder, medens den netop giver Orden, skjærper Opmærksomhed, lærer Lydighed, anspænder Kappelyst, forøger Flid; for "Standsning i Arbeidet, naar Bihielperne blive borte eller forsømme", medens den netop ved sin Jnddeelingsmaade gjør det muligt at vedblive at arbeide og at arbeide fremad uden Ophold, i hvor Mange der end forsømme og i hvor Meget de end gjøre det. m. m. Hr. 11 synes at finde det svært, naar Hr. Bache paastaaer at alle Skolelærere i Randers efter 2 Dages Øvelse aflægge deres Prøve; det finder jeg ogsaa Her i Normalskolen bruge det største Antal Skolelærere 5 a 6 Dage, altsaa den 3 dobbelte Tid for at lære Udførelsen, af indbyrdes Underviisning. Kun mener jeg at indb. Und. maa ei lide fordi saadan Paastand, fremsættes. Hr. "11 anbefaler den Skoles Fortrinlighed, der ei har indb. Und. Han synes at henholde sig, hvad Overbeviisning til Fordeel for saadanne Skoler mod ind. Und. angaaer, til Vidnesbyrd af Hr. Biskop Boisen og af Hr. Biskop Münter, (anderledes synes idetmindste den hele Fremsætning Side 1431 ei at kunde forstaaes). Det er interessant i det Øjeblik, hvor Hr. Biskop Boisen med uafbrudt Jver arbeider for ind. Unds Udbredelse, som dagligen bliver større og større i Laalands og Falsters Stift, hvor nu over Halvparten af hele Stiftets Geistlighed har erklæret sig for indb. Und. ja begyndt at lade den indføre i Skolerne, overeensstemmende paa det Nøiagtigste med de ellers anordnede Bestemmelser. Ogsaa har det behaget vor allernaadigste Herre, under 22 f. M. at lade udfærdige et eget allerhøiest Rescript til det kongelige danske Cancelli, med befaling, at dette høie Collegium havde at tilkiendegive hiin værdige Overlærer for bemeldte Stifts Geistlig hed, Hr. Biskop Boisen, Hans Majestæts allernaadigste Velbehag med den Jver og Virksomhed han viser for den indbyrdes Underviisning, en Naade der, som Biskoppen skriver, med dybeste Ærefrygt og med sandeste Glæde maa føles af ham, ved denne almeennyttige og herlige Sags udbredte og gode Fremgang. Naar Hr. 11 endeligen behager at anføre. "Jeg kan ei begribe hvorfor baade De og Abrahamson i denne Henseende hade Lyset, og ønske at de Utilfredse ei ville indføre deres Anskuelser i de offentlige Blade &c."