Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1836-12-06
Jndsendt. Omendskjøndt det tidligere har været omventileret, hvorvidt Sparekasserne vare til sand Nytte eller ikke, har dog Jndsenderen troet at burde bringe en Sag, af en saa antaget Vigtighed, paa Bane ved efterstaaende Linier: Der er nemlig amindelig bekjendt, at Sparekasserne ved deres Oprettelse bleve anseete og roste for den særdeles Gavn og Nytte som derved kunde stiftes; thi deres oprindelige Hensigt var, at de skulle være for Tyendeklassen, at denne deri kunde indsætte de smaae Summer som deres nødvendige Udgifter levnede dem fra deres møisommelig tjente Løn. Lige saa velgjørende som en saadan Foranstaltning kunde være, naar den indskrænkede sin Virksomhed dertil, ligesaa skadelig er den naar den skal tjene til en almindelig Depositokasse; thi det er almindelig Skik og Brug, at de Personer, som have Penge tilovers, næsten uden Undtagelse, sætte disse i Sparekassen, ja Mange, isærdeleshed Almueklassen, gjør det alene for derved at skjule den Formue de besidde (det er nemlig forbudet Sparekassedirectionerne at omtale af hvem Jndskuddene ere gjorte) og derved undgaae at blive paalignede høiere Bidrag til Communernes Udgifter end deres langt fattigere Medborgere. Flere indskyde og deres Penge i Sparekasserne fordi de der ere fri for at føre Control med at deres Debitorer ikke lade Pantet forfalde m.v. Den naturlige Følge heraf er, at det er meget vanskeligt, ja næsten umuligt at erholde Pengelaan mod Prioritet i faste Eiendomme, omendskjøndt Pantet afgiver mere end dobbelt Sikkerhed. Naar Sparekassen endda laante sine Midler ud mod Pant i faste Eiendomme, under de samme Betingelser som ere foreskrevne for Umyndiges og offentlige Stiftelsers Midler, vilde Savnet ikke være saa føleligt, men nei, den sætter hele sin Formue i den kongelige Kasse. Herved vil mulig bemærkes, at der undertiden i Forbindelse med den egentlige Sparekasse, in Specie hvad Falsters angaaer, er etableret en saakaldet Laanekasse; men hvorvidt kan denne række, naar hele dens Fond kun bestaaer af nogle Hundrede Rigsbankdaler, medens Sparekassens Midler udgjor circa 80,000 Rbd. Hertil kommer endnu, Laanekassen forstrækker kun med smaae Summer og ikke længere end paa 6 Maaneder samt mod vederheftig Caution. Det er saaledes indlysende, at denne ikke kan afhielpe den ovenmeldte saa stærkt trykkende Mangel. Denne bliver endnu saameget føleligere for Kjøbstædmanden, Mølleren, Bonden og de mindre Eiendomsbesiddere, med Flere, siden næsten alle, eller i det Mindste en betydelig Deel af de offentlige og Umyndiges Midler, indsættes i den kongelige Kasse; thi denne, saavelsom den almindelige Enkekasse, de under det kongelige danske Cancellies Bestyrelse henlagte Fonds, med mange flere offentlige Kasser, udlaane ikke Penge undtagen mod Pant i de større Jordeiendomme. Det vil mueligt mod Forestaaende, indvendes, in Specie hvad Overformynderierne angaaer, at disse ikke kunne faae deres Midler indsatte i den kongl. Kasse, forinden de godtgjøre at Pengene ere offentlig tilbudne. Dette skeer rigtignok ogsaa, men hvad Garantie haves der for at Jngen har meldt sig, Overformynderierne indsende blot et Exemplar af den Avis hvori Bekjendtgjørelsen er skeet; hvilket rigtignok vidner om, at Pengene ere tilbudne; men er dette Beviis for at Jngen har meldt sig som Laantager, Man bør vel ikke betvivle, at Overformynderen udlaaner de Umyndiges Midler til den som melder sig, omendskjøndt det ikke kan nægtes, at han sparer betydelig Uleilighed ved at Capitalerne indsættes i den kongelige Kasse. Hans Forklaring i hans Regnskaber og Capital-Sikkerheden bliver mindre, han kan uden at kræve, modtage Renten paa en bestemt Dag i Amtstuen, han behøver ikke at forsikkre sig om at Skatterne betales af Pantet, eller paasee at dette ikke forfalder, med mange flere Grunde som blive for vidtløftige her at anføre. Desuden ere flere af Overformynderne kongelige Embedsmænd og bebyrdede med en Masse af offentlige Forretninger, som neppe staae i Forhold til deres aarlige Jndtægter. Læserne vil fornemmelig spørge paa hvad Maade skal da alle disse Hindringer hæves. Hertil svares, at det ikke er Jndsenderens Hensigt i denne Anledning at gjøre Forslag. Hans Hensigt er alene at vække Vedkommendes Opmærksomhed paa et Onde hvorunder det Almindelige lider.