Viborger Samler, 1833-04-21
Blandt Oppositionstalerne den 8de April udmærkede sig især General Lafayette. Ved Modstandernes Erklæring, at hele Nationen var fornærmet i Kammeret, der var hiins Repræsentant, viste han, at Kammeret kun repræsenterede 160,000 Vælgere, da derimod den constituerende Forsamling i sin Tid havde repræsenteret flere Millioner, og dog ingensinde havde tænkt paa at hævne sig for et Smædeskrift. Han beklagede, at denne Sag gjordes til en Partiesag, men optog den henkastede Handske og skildrede Spliden mellem Bevægelses- og ModstandsPartiet, ikke just til det Sidstes Fordeel. Blandt Andet tillod han sig en Hentydning paa visse Folks Hengivenhed for den trefarvede Fane, der igjen som en Phonix var opstaaet af sin Aske. (Alles Øine henvendte sig ved disse Ord paa Ministeren Argout, der i 1815 i sin legitime Jver for det paatvungne Dynastie havde i Pau ladet den trefarvede Fane opbrænde.) Jeg vil saa sluttede Taleren - ikke drive denne Sammenligning videre. Jeg maa kun sige, at jeg stedse vil forsvare Friheden, efterat jeg mit hele Liv igjennem har modsat mig Alt, hvad der syntes mig Uret, efterat jeg med lydelig Stemme har, saavel mod Ven som Fjende, dadlet Alt, hvad der syntes mig at afvige fra Fornuftens og Retfærdighedens Bane, efterat jeg har misbilliget alle letsves de cachets, de være nu brugte mod en neapolitansk Prindsesse, eller mod mine bedste Venner, eller, som paa Consulatets Tid, mod visse Terrorister, mine meest forbittrede Fjender. Ja, mine Herdrer, jeg har forsvaret Friheden, jeg, en Republicaner af medfødt Tilbøielighed og Ungdomsvane, jeg har forsvaret den mod den foregivne Republik, der vilde forgribe sig paa den. Og sandeligen, efterat jeg har forsvaret Friheden mod Republiken, vil jeg ikke forsvare Monarchiet mod Friheden. Jeg siger derfor min Mening ligefrem, og den er, at vi gaae over til Dagens Orden." Som bekjendt forkastedes denne, dog kun med en Majoritet af 11 Stemmer, blandt hvilke alle Ministrenes. - Den næste Dag discuteredes om den motiverede Dagens Orden, hvorved der atter forefaldt en af disse Scener, der saa slet sømme sig for en lovgivende Forsamlings Værdighed. Efterat flere Talere havde erklæret sig for og imod, og blandt Andre Grev Jaubert gjort et ubeføiet Angreb paa Hr. Laffitte, vedblev Hr. Persil ved Commissionens Forslag, men kom ved den hyppige Latter fra den venstre Side saa aldeles ud af Fatning, at han vendte sig mod Hr. Dupont de Eure med det Udraab: "Den Latter er standaleus!" "Uforskammede!" svarede Hr. Dupont. En frygtelig Tumult reiste sig paa alle Bænke. Fra Centrum raabte man til Orden. Efter lange forgiæves Anstrængelser trængte Hr. Dupins Stemme igjennem, der kaldte Hr. Dupont til Orden. Denne erklærede, at han ikke tog Udtrykket: Uforskammede tilbage, men vilde, saa ofte Hr. Persil forekastede ham, ved Ord eller Latter at have bidraget til Scandal, naar han (Hr. D.) hverken havde talt eller leet, gjentage, at hiin var en Uforskammet. (Ny Tumult.) Hr. Persil bad om Tilladelse at blive ved, det skulde ikke vare længe. Hr. de Corcelles. Desto bedre, (Man leer) Præsidenten: Denne Afbrydelse er usømmelig. Hr. de Corcelles: Jeg taler med mig selv, dertil har jeg dog Ret. (Ny Latter) Som bekjendt seirede Ministeriet ved den endelige Afstemning med en Majoritet af 50 Stemmer.