Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-03-08
Nyeste Post-Efterretninger. Den 24de Februar var den vigtige Dag, da Suspensionen af Habeas Corpus=Acten gik igiennem i det engelske Parlament, med en Majoritet, i Underhuset af 160 imod 14 Stemmer, og i Overhuset med 115 imod 15. Lord Castlereagh begyndte i hiint Forhandlingerne angaaende denne Sag; han beklagede, at man i Fredstider skulde gribe til saadanne Forholdsregler, og efterat den franske Revolution havde tient til et advarende Exempel for Urostifterne; men tilføiede: at den franske Revolutionsaand er ikke udryddet af Jorden. Det er vor Tidsalders Charakteer, sagde han, at saalænge forvovne Lykkefristere kunne haabe at profitere af de offentlige Uroeligheder, saa ville de søge at hæve sig selv paa Ruine af den offentlige Orden og Velstand. Vel har Oprørsganden blot angrebet de ringere Classer af det borgerlige Selskab, men Sagen kunde alligevel blive farlig nok, og Parlamentet vilde handle meget uklogt, om det nu vilde lade sig inddysse. i Søvn. Det mangler ikke paa Folk af Talenter, som tage Deel i disse Uroeligheder, hvilket kan sees af det Spenceanske Selskabs Skrifter. Ogsaa gives der Mænd, udmærkede ved deres Stand og Evner, som, om de just ikke deeltage i de hemmelige Forbindelser, dog udvise et saadant Forhold, som at de billigede disse Grundsætninget; hvilke Mænd de Sammenrottede ansee som deres Allierede, og som de ville sætte i Spidsen for de Velfærds-Commissioner, de have ifinde at oprette Her lod et gientaget Raab: Hør, Hør, fra hele Oppositionssiden; man forlangte, at Lorden skulde nævne de Personer han sigtede til. Men han svarede, at han ikke anfaae sig forpligtet dertil; derimod yttrede han sin Overbeviisning, at disse Mænd vist vilde sætte sig i Spidsen for Jnsurrectionen, dersom den lykkedes. Kan man endog ikke, tilføiede han, indstævne dem for Husets Skranker, saa ere de dog for Gud og Menneskene ansvarlige for at den Ulykke de stifte og for hvert Menneskes Død, som ved deres Grundsætninger bliver forladet til Forræderie, Ministeren skildrede derefter paa nye Sammenrottelsens Farlighed og Udbredelse over det hele Land, kaldte Forsamlingen paa Spasields et blot Forsøg paa at føle det engelske Forks Puls. Han kom nu til sit Hoved formaal, at foreslaae Suspensionen af HabeasCorpus eten, dog blot til Udgangen af dette Aars Parlaments=Forsamling, dersom det ei skulde blive fornødent for en længere Tid, og blot for England. Han roeste Jrland for at være næsten ganske rolig og for at give et følgeværdigt Exempe, for de øvrige Riger. Han prisede vel denne Act, som det sikkerste Værn for den personlige Frihed; forsikkrede, at Ministeriet gik saare nødig til at foreslaae dens Suspension; men at man vilde forraade Statens Friehed og Sikkerhed, naar man ikke vilde giøre det. Han sluttede sin Tale med at spotte Oprørsmændene, som gave sig uskyldige Navne, kaldte sig Philantroper eller Mennefrevenner, og som af reen Menneskekiærlighed vilde fordeele. alle Eiendomme og Besiddelser; han sagde, at Spenceanerne bære sig at ligesom Bonaparte, der lovede sine Soldater Jorder, uagtet han troer for fuldt, at disse Philantroper og Befordrere af den gyldne Tidsalder ville, efter al Fægten og Triumpheren, for Menneskehedens hellige Sag, netop faae ligesaamange Jorder som Bonapartes Soldater. Lorden, fremsatte nu sin Vill, som blev antaget af Parlamentet og bestod af følgende Poster: 1) At HabeasCorpus Acten suspenderes. 2) At Acten af 1795. angaaende Sikkerheden af Hs. Majestæts Person, ogsaa udvides paa Hs. kongl. Høihed Prins=Regentens. 3) At Acten af 1793, angaaende tumultuariske Forsamlinger og debatterende Selskaber, ligesom ogsaa Attens Bestemmelser for Kongens39de Regieringsaar foreenes til een Act, ved hvilken Act alle Selskaber, som vare forbundne med hinanden ved en hemmelig Eed, erklæres for ulovlige; og hvortil føles, at Udnævnelse af Afsendinger maae betragtes som et Beviis paa saadanne Selskabers Ulovlighed. 4) Endelig skulle strenge Forholdsregler treffes for paa det haardeste at straffe Soldaters og Matrosers Forførelse ved saadanne hemmelige Selskaber. Loven, tilføiede Ministeren, mod de hemmelige Selskaber blev fordum givet paa 3 Aar; men han vilde haabe, at den ikke skulde blive længere fornøden end til det næste Aars Parlaments-Forsamling; thi man maae haabe, at disse hemmelige Selskabers Absurditet, vil snart henfalde til et Jntet, og at de uroelige Hoveder ville af sig selv opgive deres DiævelsPlaner, naar de blot bemærke, at Parlamentet er aarvaagent. – Oppositions-Taleren Ponsonby gav vel Ministeren sit bifald, undtagen i den Beskyldning, at Personer af Anseelse understøttede disse hemmelige Forbindelser; han havde selv været Medlem af Committeen, og havde denne truffet paa saadanne Personer, saa havde den ikke været bange for, ligefrem at angive dem; han erklærede sig ogsaa mod Suspensionen af Habeas Corpus=Acten, som en for Frieheden farlig Forholdsregel, og som man blot i den yderste Nød skal betiene sig af. Sir Francis Burdet (som maaskee er bange for at tabe sin vaklende Popularitet) talte af en ganske anden Tone og sagde, at Ministeren skildrede Nationen, som et Folk af Tyve og Forbrydere, og det allene for at giøre Allarm og tilvende sig en større Magt: at gives der Sammenrottelser, saa maae man bebreide Lord Castlereagh, at han ikke længe før har angivet dem. Han tilstød, at han selv var Medlem af flere af disse Clubber og at han var en af disse Forrædere og Sammenrottede; han bekiendte, at han ikke havde tilsvoret et fordærvet Underhuus Troskabs-Eed, og han beskyldte Ministeren for at han stod i Spidsen for et langt skadeligere Selskab, nemlig de Er-Penceans, som trække Folket Pengene ud af Lommen; han paastod, at Renterne af Nationalgielden vare større end heele Landets Jndtægter; og han og Lord Castlereagh ryrkede saaledes ind paa hinanden, at Parlamentets Taler maatte raabe til Orden. – De engelske Oppositionsblade erklære sig ogsaa heftigt mad Suspensionen af Habeas=Corpus=Aften; ligeledes har Staden.