Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-08-19
J Edingburgh Review for Jan. 1820 læses, i Anledning af Skriftet: Resolutions on the Retrechment of the Public Expenditure, ordered to be printed July 1st 1819, følgende udførlige Betragtninger over de nuværende engelske Financer: Vi frygte for stundom at trætte vore Læ fere med vore Omstændeligheder om Financerne og Undersøgelser i den politiske Oeconomie, men denne Gang troe vi at være tydelige, kyndige og elementariske. Vore Anliggender ere nu omsider komne til en Crisis, som gjør det nødvendigt, at hver Mand her i Landet maa være opmærksom paa deres sande Tilstand, og ligesom Kjøbmændene kalde dette et Generalmøde af deres Creditorer, naar en stor Forlegenhed tvinger dem til at søge deres Hielp eller Eftergivelse, saaledes gjør den Fare, vi synes at befinde os i, at Skatkamret ikke vil være istand til at udrede sine Betalinger, det nomgjængeligt, at enhver bør vide Farens sande Beskaffenhed, og overveie de Offere, der maa gjøres, for at afværge saa stor en Ulykke. Vi agte derfor ved denne Leilighed ikke at indlade os i nogen Strid, men vi ville næsten ganske indskrænke os til en ligefrem Skildring af vor nuværende Forfatning og en kort og ulidenskabelig Oversigt over de Skridt, der have ledet os ind deri. Vi ville fremlægge for vore Læsere simple og umodsigelige Resultater, og foreslaae, uden Paastaaelighed, de Alternativer, de synes at have bragt os til. Til den Ende ville vi først give en kort Oversigt over de forskjellige financielle Konstmidler, om hvilke man Tid efter anden paastod, siden den sidste Krigs Begyndelse, at de vilde forekomme de ulykkelige Følger af Laan og Paalæg - dernæst ville vi korteligen undersøge den Forfatning, hvori vor Tillid til dem har bragt os, og endeligen vise hvad der nu er at gjøre for os, til at redde eller bevare hvad der af financelle Hielpekilder er levnet os. - Den første store Krigs Forholdsregel, hvorved vi skulde beskyttes mod de onde Virkninger af Krigsudgivterne, var den ny oprettede synkende Fond i Aaret 1793, og naar vi sige, at den hele Plan, fra Begyndelse til Ende, blot viste sig som et Bedrag, troe vi ikke at beskylde dens første Opfinder for utilbørlige Bevæggrunde, men ene at anføre Kiendsgierningen, som den bør anføres; thi en Sandhed er det, at den synkende Fond allerede siden Aaret 1793 er bleven ganske dannet af de Laan, som aarligen gjordes. J intet Aar siden dette Tidsrum har der været et Overskud af Jndkomster. Kun et saadant Overskud allene kunde nogenledes have bragt denne Fond til at virke til sit offentlig erkiendte Øjemed: Gieldens Afbetaling, og uagtet fine Statsmænd have moret os med at skildre os, hvor mange Millioner der ere blevne afbetalte, kom der dog intet andet ud af det Hele, end at en ny Gield blev gjort netop til samme Beløb af den Gield, der er bleven betalt. Dette vil blive indlysende for Enhver, som vil give sig den Umage at betragte de nødvendige Følger af en Jndtægt, der ikke svarer til Udgivten. Naar dette er Tilfældet, er det klart, at det Laan, der maa gjøres, udgjør Forskjellen imellem Jndtægt og Udgivt. Men naar der skal sørges for den synkende Fond, saa forøges Udgivten endnu mere, og Laanet maa blive netop saa meget større. Ved den Statslist, at bebyrde den synkende Fond med de Paalæg, der udgjøre den consoliderede Fond, holdes dens nuværende Virkning, at forøge Gielden, for et Øjeblik udaf Sigte, men den ringeste Eftertanke maa rise, at naar den hele synkende Fond aarligen laanes, kan den ikke frembringe nogen aarlig Formindskelse af Gielden. Den eneste Tjeneste den har gjort, har været den, at den har sat Ministerne istand til at gjøre Laan med større Lethed, og overtale Almeenheden til at bære Paalæg med større Taalmodighed, fordi den har opmuntret til den ødsleste Udgivt, og i dette Øieblik koster Publicum i Lønning for Commissairerne og Betjenterne 187,000 Pd. St. - Da det i Aaret 1798 var vanskeligt at faae Laan til Krigsudgivterne, foreslog Mr. Pitt sin Plan til at ligne Jndtægt efter Udgivt. Han forsikkrede Almeenheden, at dersom den vilde samtykke i en saadan Taxationsscale, der blev foreslaaet den, kunde Krigen føres uden nogen stor Forøgelse af Gielden, og uden yderligere Jndgreb i Landets financielle Hjelpekilder. Denne store Mands Grunde og Veltalenhed vare, som sædvanlige, af god Virkning, og Jndkomstskatten var den første Frugt af dette nye System. Pitts Efterfølgere, støttede paa hans Autoritet, overtalede letteligen Publicum, i de paafølgende Perioder, at betale Formueskat og andre Skatter, ligeledes i det Øjemed at ligne Jndtægt efter Udgivt. Paa denne Maade fik man en Jndkomst af 22 Millioner mere aarligen end Landets sædvanlige Jndtægt, uagtet det hele Beløb af Paalæggene under Krigen var henved 300 Mill. Gielden vedblev at voxe fra 397 Mill., som var dens Beløb i denne Periode, til 800 Mill., som den udgjorde ved Enden af Krigen. Den Plan at ligne Jndtægt og Udgivt, har i Gierningen viist at være et ligesaa stort Blændværk som den synkende Fond. Den har rigtig nok været overordentlig tjenlig til at forsyne Skatkamret med Penge, og sætte Regjeringen istand til uden Vanskelighed at tilveiebringe Krigsudgivterne, men den har sandsynligviis bidraget mere end nogen anden Foranstaltning til at befordre vor SkatsØdselhed, som har indviklet os i vor nuværende Forlegenhed. (Fortsættes.)