Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-10
J de saare forstandige Breve fra den franske Mad. Branchy til hendes Datter, Mad. Lefovre, som levede i et uheldigt Ægteskab med sin Mand, Artist ved det kongelige Academie for Musik, og hvilke Breve findes meddeelte i literarische Blatter der Børsen Halle 1829, gives nogle Regler, dem alle Koner, baade de ældre og yngre, kunde være tjente med at tage sig til hjerte, og der desaarsag leveres her i en ordret Oversættelse. Vær blid, god, eftergivende, af en stadig Characteer, ikke opfarende mod Nogen, og mod Din Mand mindste Gjør ham, men med Mildhed, opmærksom paa de Mangler og Feil, han maatte have Dog sige Du ham aldrig bidende, ydmygende Ting; thi det vilde være, hvad der forbittrer Enhver og tidt var Grunden til et ulykkeligt Ægteskab, Man maa med stille Hengivenhed og Taalmodighed finde sig i sin Mands Uretfærdigheder, hvis han gjør sig skyldig i saadanne. End videre maa man, og der beroer Meget derpaa, vide til rette Tid at holde tilbage med sine venskabelige bemærkninger og aldrig drive samme for vidt; thi det blev at fordærve Alt. Du har Forstand nok til at falde ind til til rette Tid, og, for at han ei skal blive vred, maa Du give Dine Lærdomme en spøgefuld Vending; da kommer Du vissere til Maalet; thi nu seer han sig nødtvungen til at lade Din Taalmodighed, Godhed og Sagtmodighed vederfares Ret, og, naar da hans det onde Lune er ovre, men han istand til rolig Eftertanke igjen, vil han selv skamme sig ved den Overlegenhed, Du har over ham. For at kunne handle saaledes maa Du tæmme Dit Hoved og kun høre Dit gode Hjertes Stemme. Det vil nok vise Dig den rette Vei, naar bare Du vælger det til Din Fører. Husk stedse paa, at Din Moder, denne Din Veninde, vil byde hver en Skjebne Trods, naar blot man kan sige om Dig: hun er i Characteer, i Godhed, i Sparsomhed og i Sagtmodighed en Engel lig! Vor Dyd bestaaer ikke deri alene, at vi punktligen opfylde vore Pligter som Koner, thi det er den mindste Sag, men og i de selskabelige Forhold, i Sindets Eenshed og endeligen i Alt, hvad godt er. Tro ei Dit Hoved; thi, blev Du ei dets Herre, vilde det forlede Dig til Ondt kun Du og Jeg, vi ville forene os sammen mod det og tvinge det til Eftergivenhed, ellers bliver det omsider Din og min Ulykke. Betænk: at, naar Du gjør noget Ondt, lider jeg dobbelt ved den Overbeviisning, at Dit Hjerte vil lære Dig Din Uret, og Dig da megen Kummer forvoldes. Svar mig nu ikke igjen, som allerede flere Gange: Det er mig det Samme, jeg er nu eengang saadan og kan ei forandre mig. Man kan altid forbedre sig, naar kun man vil det for Alvor Glem aldrig at ingensinde har en Ægtemand en Moders Taalmodighed!" Og denne Madame Branchy, - hører jeg mine nysgjerrige Læserinder spørge - det var vist nok en Præstekone?" Jntet mindre, mine Damer, Det var en Skuespillerinde, Fulgte – vedblive de – nu Datteren hendes gode Raad og fandt sig vel derved Heller Jntet mindre, og Følgen blev da ogsaa den at hun og Manden omsider skiltes, Men, mine Damer! nu falder det mig til at spørge. Den bekiendte Digterinde Louise Brachmann siger og i sin Fortælling "Die Künstlerin, følgende lignende og betydningsrige Ord:i Sandhed, Mændene ere ei nær saa slemme, som Mange af vort Kjøn troe, kun at aldrig vi hørte op med at være dem det, Naturen bestemte os til for deres Vandring henad Livet – deres de gode Engle. Troe De nu ikke, mine Damer, gamle og unge, at baade Mad. Branchy og Louise Brachmann har Ret i alle mulige Maader, Amen. Hunden Munito, den eneste i Verden, har den Ære at forevise sine Kundskaber hver Aften Klokk. 7. Saadan Bekjendtgjørelse læses i de i Christiania udkommende Blade. Uagtet, heder det i et indsendt Stykke i N. Mol., de Lovtaler, forskjellige Dagblade i Europas Hovedstæder havde ydet den navnkundige Munito, troede vi dog, at der havde indsneget sig nogen Overdrivelse, og vi forsømmede derfor, indtil dens sidste Forestilling, at overbevise os ved eget Øiesyn om Sandheden af de Vidundere, man har fortalt os derom. Men endelig have vi seet den, og vi maae med hele Verden tilstaae, at de Beviser om dette interessante Dyrs overnaturlige Forstand, udviklet ved dens Herres Omhue, have overgaaet al vor Forventning.