Politivennen, 1807-01-01
Hr. Holms Forslag, at omdanne nogle smaae undværlige Annerkirker til Herredshospitaler. Fattigvæsenet paa Landet har nu faaet en Jndretning, som man maa ønske at kunne vedblive, saalænge der gives attige paa Jorden; men denne har ligesom andre menneskelige Jndretninger Mangler, som burde afhielpes. Den betydeligste Mangel ved denne Jndretning, er Mangel paa Hospitaler; Landet har kuns havt saa af disse, og af disse saa har den mægtige Gjerrighed ødelagt nogle; man finder, at Hospitaler, som en eller anden Velgjører har stiftet, ere ofte enten undergangne eller forhullede inden et Sekulums Forløb. Dette Uheld har i Særdeleshed rammet de Hospitaler, som skulle vedligeholdes af Godsejerne, ved mange og hastige Forandringer af Ejere er det, som skulde afgives til disse Hospitaler, efterhaanden formindsket, indtil Kapitalen aldeles forsvandt og Hospitalet blev gjort til en Husmandshytte. At faae slige nedlagte Hospitaler igjen oprettede er højst vanskeligt, da det, som engang er kommet i Ulvens Mund kommer fjelden af den igjen. Tvivler nogen herom, da vil jeg henvise dem til Gjersløv nedlagde Hospital, om hvis Gjenoprettelse man i flere Aar har talt og handlet meget, uden at faae et nyt Hospital opbygt i det nedlagtes Sted. Da dette Hospital i en kort Tid har havt mange Ejere, som endnu leve, synes det passende, at man snart afgjorde denne Sag, da enhver af dette Hospitals Ejere kunde aflægge Regnskab for den Tid, i hvilken han havde været Ejer af dette Hospital, og til dette afgive hvad ham tilfaldt for denne Tid at udrede - da man derimod maae befrygte, at Langdrag kan skade Hospitalet, da en eller anden af dets forrige Ejere kan døe, denne Død give en Anledning til uendelig Proces, ja maaskee til Hospitalets ganske Undergang. Jeg nævner just Gjersløv Hospital, fordi jeg kjender dette, da det ligger i Løve Herred, i hvilket jeg er Præst, dog skal dette ikke være det eneste nedlagte Hospital i Landet. Ved at afbørste Støvet af nogle til Forglemmelse overleverte Dokumenter, skal nogle Patrioter have fundet flere nedlagte Hospitaler. Hvor godt vilde det ikke være, om disse nedlagte Hospitaler kunde engang opstaae i Tiden med fornyet Glands, ligesom det gode Menneske skal opstaae forklaret i Ævigheden. Der er Haab om, at de, som hidtil have gjort meget for de Fattige, ville og sørge for disse Hospitalers Gjenfødelse, uagtet Tingenes langsomme Gang tillader os ikke at haabe, at vore Øjne skal see denne Herlighed. Jmidlertid er det udenfor al Tvivl, at Hospitaler ere højstnødvendige paa Landet, da dette lader sig levise ved Kjendsgjerninger, der tale bedre for Sagen, end mange Ord. Udi de saa Aar, i hvilke vi have havt denne Fattigvæsenets nye Jndretning paa Landet, har paa en Tid i Helsinge Sognedistrikt, blandt andre Fattige, været 4 højst elendige af Kræft og eet afsindigt Menneske. Jblandt dem, som vare befængte med Kræft, var en gammel Pige, paa hvilken Kræften afaad alt Kjødet fra Munden af indtil Brystet; da denne saaledes i levende Live var et stinkende Aadsel, og intet Huus ejede, saa udseer enhver, hvor vanskeligt det var for dette Sognedistrikts Fattigkommission, at forskaffe denne Elendige Husly, da enhver ansaae hende som befrygtelig, og derforafskyede hende. Døden, som skilte hende ved Livet, og med dette ved al Livets Elendighed, hjalp Kommissionen af den Forlægenhed den var i, for at skaffe hende Husly for Eftertiden, hvor godt vilde det ikke været, om man havde kunnet havt et Hospital i Herredet, i hvilket denne Elendige kunde været indlagt? Just i samme Tid havde vi og her en afsindig Mand. S. T. Hr. Amtmanden over nye Holbeks Amt, gjorde alt for at faae denne indlagt i et Hospital, men al hans Stræben var frugtesløs, da Svaret paa hans derom gjorte Forestillinger var dette, at ingen Daarekiste var ledig for denne Afsindige; atter et Beviis som godtgjør Nødvendigheden af et Herredshospital, i hvilket man kunde indlægge slige Elendige, som ingen maatte ville modtage. Det er muligt at faae slige Hospitaler uden stor Vanskelighed eller Bekostning, da vi paa Landet have adskillige smaae Annerkirker, der kan undværes som Kirker, fordi Sognefolkenes Antal er ringe, Hovedsognets Kirker saa rummelige, at disse tillige kan rumme Annerets Beboere; Vejen til Hovedkirken er ej heller saa lang, at nogen med Grund kunde klage over, at han blev henlagt til Hovedsognet, saameget mindre, da flere ved Udskiftningen ere bortfiernede fra de Byer, i hvilke Annerkirkerne ligge, og ere komne nærmere Hovedsognets Kirker. Disse uundværlige Annerkirker troer jeg burde forandres til Herredshospitaler; af slige smaae og undværlige Annerkirker have vi her i Omegnen Bankendrup, Sollebjerg og GuDom. Jeg mener kun disse, fordi jeg kjender dem; dog veed jeg, at i de fleste Herredder findes en eller flere undværlige Kirker; jeg troer derfor, at man, i det seneste ved Præsteskifter i disse Kald, burde gjøre en eller anden af disse undværlige Annerkirker til et Herredshospital, hvilken Omdannelse synes at kunne bekvemmeligst skee paa følgende Maade. Af Kirketaarnet nedbrød man saameget, at man fik det overblevne af Taarnet under et Tag med Kirken. Den Deel af Taarnet, som blev tilbage, synes anvendelig til Jldsted, naar Taarntrappen blev borttaget, og Døren til Klokketaarnet blev tilmuret og Taarnet forsynet med Loft. Hvelvingerne synes mig at burde vedblive, fordi de ere stærkere end noget Lolt, og sikrere mod Jldebrand, som maatte opkomme indenfra. Men andre Vinduer maatte indsættes i Hospitaler, forsynede med store Ruder og gjorte til at lukkes op, disse Vinduer, som havde Trækarme, skulde paa sædvanligt Sted i Karmen have en mindre Stormkrog, og paa Midten af Vinduesposten en længere Stormkrog, som blev hæftet i en Marne, som sad paa Midten af Vinduet, paa det dette, naar opluft, ikke skulle sønderbrydes ved et Vindstød. Udi ethvert saadant Hospital burde være en Daarekiste, en Sygestue med saamange Sengesteder som kunde rummes der, dog saaledes, at der blev en passende Gangplads imellem dem, og at Værelset ej blev for proppet til Skade for de Syge. Sengestederne kunde sættes tæt op til Hospitalets Mure; skulde Nødvendigheden udfordre flere Sængesteder, synes det, at man kunde sætte en Række af Sængesteder midt i Værelset. Herforuden maatte være en anden Stue med Varme, hvori de Syge, som kunde være oven Senge, opholdte sig, tilligemed et i Hospitalet boende Par Folk, som kunde tillave den for Hospitalets Lemmer nødvendige Spise og give dem den fornødne Hielp med Sængereden, Vask m. m. Endnu maatte her være et Rum til Spisekammer, et andet til Brændsel, hvortil en Deel af det saakaldte Vaabenhuus synes anvendeligt, naar det blev lukket fra det, som behøvedes til Jndgang til Hospitalet. En liden Bagerovn behøvedes og, hvilken kunde anbringes under Jldstedet. Da de højere Værelser ere de sundeste, saa synes det passende, at Hospitalet beholdt den samme Højde i Værelserne, som Kirken før havde havt, ligeledes, at Hospitalets Gulv blev, som tilsorn, af brændt Steen, da en der falden Gnist af Lampe eller Lys ingen Skade kunde anrette. Vel er et saadant Steengulv koldere end Brædegulv; men da de til Hospitalet henhørende Lemmer ere Folk, som bruge Træskoe, saa kan Gulvets Koldhed ikke skade Dem. (Fortsættes).