Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-12-05
En Samling at lyriske Digte. Aus dem gebrochnen Herzen fühl ich fliessen men heises Blut, ich fühle mich ermatten, und vor den Augen wird's mit trub und truber. Und heimlich schauernd sehn ich mich hinuber nach jennem Nebelreich, vo stille Schatten mit weichen Armen liebend mich umschliessen. H. Heine. Dette Hæfte vil blive færdigt fra Pressen i Løbet af Febr. eller Marts n. A. De øvrige Hæfter følge med et Mellemrum af een eller to Maaneder, saa at hele Værket i Løbet af Aaret 1845 vorder Subskribenterne tilstillet. Samlingen trykkes paa fiint Maskinpapiir med samme Slags Typer, som findes paa det følgende Blad, og prydes med en i congrevisk Farvetryk udført Hovedtittel. Andet eller tredie Hæfte ledsages tillige af Forfatterens, efter et Daguerreotypbilled, i C. Bærentzens Jnstitut, lithographerede Portræt med Facsimile. En Sjettedeel af Netto-Jndtægten tilfalder Subskriptionen, til dansk Underviisnings Fremme i Hertugdømmet Slesvig. Da Hr. Boghandler, Cand. philos. A. C. Wissing i Aarhuus har paataget sig at lede det Merkantile ved hele Foretagendet, tør jeg haabe, at der bliver noget Udbytte for den Sag, til hvis Fremme en Deel af den eventuelle Jndtægt er bestemt, hvorimod jeg ikke kan anden end beklage, at dette endnu ikke har været Tilfældet med det af mig i Aaret 1839 til Bedste for de Vandlidte paa Jyllands Vestkyst udgivne tiende Hæfte af Dyrekredsen-Skorpionen, hvis Distribution var overdragen afgangne Boghandler J. W. Bruun i Aarhuus. Jeg har nemlig endnu ikke, efter mere end to Aars Forløb, i Boet kunne erholde nogen Oplysning om det ved Subskriptionen og Salget i Bogladerne af nævnte Skrift Jndkomne. Man har endog, uagtet min til Boet i Begyndelsen af August 1842 indgivne Tilbagefordring af de uafsatte Exemplarer, fundet for godt, uden mit Vidende og Samtykke, ved offentlig Auktion i Mai forrige Aar at bortsælge 150 Exemplarer af det ovenfor nævnte Skrift, som ved Salg i Boghandelen kunde have været udbragte til en Sum af 75 Rbd., for den uhørte Priis 4 Sk. T., skriver fire Skilling Tegn (NB. ikke for hvert enkelt Exemplar, men for alle Exemplarer tilsammentagne, hvilken Fremfærd jeg ved denne Leilighed troer at burde bringe til almindelig Kundskab, da der i Subskriptionsplanerne paa nævnte Skrift var givet Løfte om, at offentligt Regnskab for det Jndkomne i sin Tid skulde vorde aflagt. Paategnede Planer bedes inden December Maaneds Udgang indsendte til Hr. Boghandler A. C. Wissing i Aarhuus. Subskribentsamlere erholde paa 10 Exemplarer det ellevte frit, Lenedahl Mølle, den 1ste Novbr. 1811. Fr. Sneedorff-Birch. Exempl. Subskribenternes Navne og Bopæl. Og du - med hvilket Navn skal jeg betegne mit Kjæreste, mit Helligste paa Jord? Vee mig, Min Lykkes Barn det maatte segne for Skjæbnens Lyn, som vredt fra Skyen foer. "Nu skal du, vide Verden, see mig atter; men uden Stav, min Vandringstav er brudt!" O Kval, som ene den Forladte fatter, hvis Glæde blev for stedse hjerteskudt, Min Tankes Ørn, som dristig før sig hæved mod Stjernehimlens lyse Herlighed, og salig hist i klaren Æther svæved, med stækket Vinge sank til Jorden ned; forgiæves lød i Natten mine Klager, og hvileløs min Længsel foer afsted, som naar den vilde Jagt i Taagen drager med Brusen hen foruden Rast og Fred. Skjøndt saa min Lykkes Baad har maattet strande, skjøndt Hjertet fattigt som en Betler staaer, beggeistret for det Gode, Skjønne, Sande med samme Varme dog som før det slaaer. Farvel, Nu Smertens vilde Storm skal tie: ei maa den viste Hjertets Flammer ud mit Fædreland jeg al min Kraft vil vie, og Danmark, Danmark – det er nu min Brud. Hvis Mindet om mig vil din Smerte vække, min tabte Brud, da riv det af dit Bryst! Din Uskylds Engel dig med Vingen dække og huldt tilhviske dig en salig Trøst! Kun stundum, naar i Dæmringen du ene paa Høien dvæler, og da tænk paa mig, naar sagte Lufte hist i Lindens Grene som Fortids Aander blidt omsvæve dig! De mørke Timer træde nu i Skygge, de lyse dem du mindes, Elskte, kun vor Kjærligheds den korte, rene Lykke og mangen stille, salig Aftenstund, men han, som vilde Midgaardsormen fælde, høit over Skyen stolt paa Karmen) foer, hvis Stang forlængst er bleven krum af Ælde, hvis Hjul i Sølvglands tindre huldt til Jord; dog Midgaardsormen, Jordens lumske Smerte, dens Hoved blev ei knuust, den lever end den snoer i Ringe tæt sig om mit Hjerte; o, kunde jeg med Staalet dræbe den! Vær stærk, min Sjæl, og Sorgen kjæk du tvinge! Frem vil jeg træde nu med dristig Hu lad Klokken Glæden kun til Graven ringe, dog Haabet jeg tilbage har endnu. Ei skal en feig, umandig Smerte røve mig Modet, kue ned som Træl min Mand, en Dyst med Skjæbnens Kæmpe vil jeg prove; jeg møder ham med Kraftens Sværd i Haand. Farvel! – Spred dine Vinger, stolte Svane, Jl rask afsted, Bort higer nu mit Sind; du kraftig Vei dig gjennem Skummet bane Kjøl mine Kinder, stærke Nordenvind! Blæs vildt i Seilet, Bring mig til det Fjerne! Her svandt for mig hver Glædes Harmoni Farvel, og lad en mild Erindrings Stjerne nedblinke paa min Fremtids dunke Stil