Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-07-20
For Cancelliet er andraget, at forrige Eier af en Kroe ved dens Selg forbandt sig til at lade 8000 Rdlr. af Kjøbesummen indestaae i Stedet i 8te Aar, hvorfor Kjøberen under 19 Decbr. 1808 udstedte sin Pantes ligation; men, da Kroen efter Kjøberens Død igjen ved Skjøde af 1ste Juli 1811 blev solgt, udstedte denne nye Kjøber under samme Datum sin Obligation til den første Eier for den ommældte Sum. Da denns Capital nu skal omskrives til Ropenge, og Vedkommende ere uenige om, enten denne Omskrivning bør skee fra den ældre eller fra den yngre Obligations Datum, have Vedkommende anholdt om, herover at erholde Cancelliets Resolution meddeelt. Collegiet har derpaa svaret, at, da Frdn. af 6te Jan sidstleden §. 22 sidste Membrum forudsætter Debitors Jentitet, skjønder Cancelliet ikke, at samme in natukan være anvendelig; Grundsætningen i §. 36, synes og at tale Creditor imod, thi enten han ved Eiendommens Salg indvilliger i Pantegieldens Overtagelse af den nye Besidder, eller han forud ved Pantegieldens Stiftelse har givet sit Samtykke i saa Henseende, synes at være aldeles ligegyldigt. Forresten behøver Debitor her end ikke at indskyde sig under §. 35, der kun er skreven i det Tilfælde, hvor ingen ny Panteobligation er udstedt. Hvor dette, som in cesu er skeet, afgiør allerede §. 27 Qvæstionen til Debitors Fordeel, naar der ikke gives Sammes sidste Membrum en Udvidelse, der ligesaalidet har Hjemmel i Frons, Grundsætninger, som i Bestemmelsens bogstavelige Jndhold. J øvrigt vil det afhænge af Vedkommende, at lade denne Qvæstion afgjøre ved Domstolene, saafremt de maatte ønske Saadant. (Coll. Tid.) En Mand har for Cancelliet andraget, at han under 17 Dec. 1808 udlaante en Capital af 37,000 Rdlr. mod Panteret i et Stamhuus, af hvilken Capital senere 1000 Rd. bleve afbetalte, samt at han ligeledes under, 12 Juni 1809 paa samme Pant udlaante 9000 Rd., men at Debitor derefter med allerhøieste Tilladelse, fra Stamhuset, som ophævedes, bortsolgte endeel Gods, og at Parterne derpaa, da Jntet derved forandredes, bleve enige om, at der for den hele Sum, 45,000 Rdlr., skulde gives Creditor 2den Prioritets Panteret i Hovedgaarden med tilliggende Gods, hvorfor en ny Obligation under 2de Jan. 1810 blev udstedt, og de gamle extraderede og udslettede. Da denne Gield nu i Følge Forordn. af 6te Jan, sidstleden skal omskrives til Ropenge, har Creditor forlangt, at denne Omskrivning burde skee efter de ældre Obligationers Datum af 1803 og 1809, hvorimod Debitor har formeent, at den senere Obligations Datum burde tages til Følge, efterdi Pantet var forandret og de extraderede Obligationer af Debitor paategnede at være betalte med Renke, men ikke at de vare indfriede med en ny Obligation. Creditor har derfor anholdt om, over denne Sag at erholde Cancelliets Resolution meddeelt. Colleglet har derpaa svaret, at der ikke skjønner rettere end at den af Creditor fremsatte Paastand maa antages at være vel grundet, efterdi det ingenlunde er Pantets, men blot Debitors Jdentitet der forudsættes i allerhøistbemældte Frou. §. 23 sidste Membrum, og det maa være aldeles ligegyldigt, at Qvitteringen paa de ældre Obligationer intet mælder om, at deres Jndfrielse er skeet ved en ny Obligation, naar dette forresten er in confessa eller lovligen bevises. J Øvrigt vil det afhænge af Vedkommende at lade denne Qvæstion afgjøre ved Domstolene, saafremt de maatte ønske Saadant, (S. Bl.)