Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1837-02-27
Hvor nu de tvende førstnævnte Kriterier haves, der udebliver sjeldent eller aldrig det 3die. Sagen bliver da enten frafalden, forligt, eller Dom gaaer i samme, og Skovtyven, der i Regelen intet har at betale med, afsoner da sin Seet slige Brøde med nogle Dage Vand og Brøds Straf. Hvor lidet denne Straf virker, sees blandt andet deraf, at det netop er de selvsamme Jndivider, der straffede den ene Dag gjøre sig skyldige i samme Brøde den næste. Maaskee Straffen ikke overholdes, ville formodentlig Vedkommende ei undlade at spørge: Jo! maaskee; men naar det ikke mangler paa idelige Jndskærpelser til Arrestforvareren og paa Visitation af Arresten, saa nodes man vel ogsaa til at lade det blive ved dette maaskee. Jmidlertid har Eieren ikkun idelig Pengespilde, Tidspilde og Fortredelighed af Sagen. Heri maa formeentligen ogsaa Aarsagen søges til, at der saa godt som aldrig fra Eierens Side her indløber Melding om, at Skovtyveriet har fundet Sted, med Angivelse af Dimensioner o. s. v., og hvilken Melding, naar Ransagning med Nytte skal skee, maa indtræffe uopholdelig. - Hyppige Patrouiller ville dog vistnok meget hæmme Skovtyvenes Virksomhed, Uden Tvivl; men hvem skal saaledes patrouillere især om Natten og udenfor Byen, thi det er der de skulle gribes. De 3de Vægtere kunne ei forlade Gaderne; at paabyde Borgervæbningen eller det saakaldte Politikorps (Kjøbmands Sønner a.) dette i saadant Øiemed, vilde vel neppe billiges eller her være hensigtsmæssigt. Altsaa bliver dog endnu stedse Politimesteren og de tvende Politibetjente tilbage; men monne ikke Skovtyvene vel ogsaa ville vide at undgaae disse Jndivider? Hvor vanskeligt det er at forsvare en anden Jurisdictions Skov under slige Omstændigheder, i en By, hvoringen skjøtter om at angive nogen, og hvor Sagen betragtes som meget undskyldelig, vil maaskee heraf skjønnes. Den ærede Forfatter har imidlertid anført: at dette dog var Tilfældet i en kun altfor kort, Konstitutions Tid. Medens jeg nu tilfulde kjender og erkjender den særdeles Virksomhed, der med Forhører og Ransagninger efter Skoveffekter fandt Sted i hiin Konstitutions Tid, kan jeg ikke undlade at bemærke: at ligesom den navngivne Skov flere Gange har havt den synderlige sørgelige Skjæbne, snart at falde for Skovtyves Hænder, og snart igjen at staae frem, saaledes var det netop Tilfældet ved Begyndelsen af hiin Konstitutions Tid, at Skovtyveriet da havde taget Overhaand, og naar Buen spændes for stærkt maaden briste; Ransagelser uden Anmeldelse eller Begjæring fra Eierens Side skeete da, saaledes som netop nu er skeet i Slutningen af forrige Maaned, en Deel Personer (netop de samme, der stadigen til Dato have udmærket sig i denne Bedrift) vedgik, Dom faldt, og Skovtyveriet, standsede vel noget, og hvortil den indtrædende Midsommer naturligviis maatte bidrage; men successive tiltog det igjen, dog uden at nogensinde nogensomhelst Anmeldelse indløb; endelig var det atter steget til det høieste i Slutningen af forrige Maaned, hvorfor Forhører optoges, Ransagninger paa egen Haand foretoges, en Deel tilstaae, tiltales o. s. v., og jeg er meget forvisset om, at Skovtyveriet igjen for en Tid standser, især med Sommerens Komme. Dog uden særdeles Medvirkning fra Eierens Side, og uden strengere Bestemmelser, større brugeligt Personale, og en udvidet Jurisdiktion vil det ogsaa kun være for en Tid. Læserne vil nu rigtignok heraf slutte, at naar der i og uden om Svendborg idelig var blevet patrouilleret, idelig holdt omfattende Forhører og foretaget Ransagninger, uden al Anmeldelse, saa vilde Skovtyveriet i hiin uden for Jurisdictionen liggende Skov ei letteligen kunne have kommet i Veiret. Jdet jeg ganske indrømmer dette, maa jeg kun tilføie: at naar jeg ikke aldeles skal tilsidesætte en meget stor Mængde og paatrængende Forretninger, saa strækker hverken min Tid eller mine Evner sig saa vidt, at jeg tillige formaaer at iværksætte hine Mesurer i saadant Omfang, som maatte fornødiges, især naar slet ingen Medvirkning fra andet og rette Sted ydes. For saa vidt den offentlige Sikkerhed af Forfatteren ansees færdet i Jurisdiktionen, af dem, der have sammenrottet sig om at begaae den omtalte ulovlige Skovhugst, kan jeg ei undlade at tilkjendegive: at jeg nu har en temmelig fuldstændig Liste paa Skovtyvene og deres Assistenter, med hvilke Politiets Betiente ere beordrede at have vaagent Øie, saa at der neppe fra denne Side er noget at befrygte. Denne Liste skal jeg med al Redebonhed vise Hr. Forfatteren, uagtet jeg vel skjønner ikke at være i Besiddelse af hans Velvillie. - Hvad der maaskee for et større Publikum kan have en meere udstrakt Jnteresse med Hensyn til denne Sag er: at det viser sig at der gives Tilfælde, hvor den bestaaende Lovgivning ikke kan beskytte de private Skove, især netop fordi Sagen skal behandles som privat. Svendborg Byfogedcontoir, den 15de Febr. 1837. Moltke."