Norske Intelligenssedler, 1793-06-26
Bekiendtgiørelser: t faae et eget Universitet i Landet har længe været et Maal for oplyste og patriotiske ANordmænds önsker. Saavel Nationens Hæder, der altid var Nordmanden bellig, som dens Trang til et saadant Institut, har fremkaldet dette önske, og begge Dele give den gyldigste Grund til at billige det. Mere end een Gang har man ogsaa offentligen yttret, det, og er det hidindtil ikke bleven opfyldt, da maae Vanskeligheder, mægtige nok til at sætte Grændser for den bedste Villie, have hindret dets Opfyldelse. Men Var skeligheder ere ikke altid de samme, eller lige mægtige, derfor har man ikke heller opgivet et Haab, som vore bedste Kongers Omhue for at befordre sine Undersaatters Lyksalighed ved Oplysnings Udbredelse indgav, og om Önsket i nogen Tiid har slumret, saa har dog kun, endog det mindste Stød, anbragt i beleilig Tiid, været fornöden til at opvække det paa nye. Dette Stöd er nu givet, og man smigrer sig, i en beleilig Tiidspunct Den store Fyrste, som han vidst at overvinde alle Var skeligheder, for at skjænke den Danske Bonde de tabte MenneskeRettigheder, og Norge Friehed til at kjöbe sit Korn, hvor de bedste Priser indböd de Handlende, vil ogsaa kunne overvinde dem for at skjænke Norge en Höiskole i sit eget Skjöd Af denne Tanke understöttes denne Iver for denne vigtige Sag, som nu mere end nogensinde synes at have besjælet Nationen, eller den oplyste Deel af samme. Maatte, som næsten ikke tvivles paa, denne Iver aabne en Kilde i alle veltænkende og formuende Patrioters Garmildhed til en Fond for de Omkostninger, som et Institut af saadan Natur udkræver, saa torde maaskee den største Vanskelighed være hævet. Men lad og enhver Vanskelighed blive ryddet af Veien, lad en saadan Stiftelse virkelig blive skienket Norge, hvad var med alt dette udrettet, naar samme deg ved sin Indretning ikke blev skikket til at vorde saa hæderlig og nyttig for Nationen, som den burde, Altsaa bliver det paa nærværende Tiid, da Hr. Professor Wiers Indbydelse til at ansöge om et Universitet i Norge har givet Anledning til at tænke over denne Materie, et saare vigtigt Spørgsmaal: Hvorledes et Universitet i Norge kunde indrettes til størst Nytte for Landet, med Hensyn til Tidernes Cultur, og Videnskabernes Tilstand. Og da man har troet, at man berom sikrest kunde blive underrettet ved at udsætte en Belønning for dette Spørgsmaals grundigste Besvarelse, saa har et Selskab i Christiania foreenet sig om at belønne den bedste Afhandling derover med 200 Rd., og den næst bedste med 100 Rd. At Institutet maae være passende til dets Stiftelses Tiid, at Almeennyttighed foretrækkes for gamle Vedtægter og Pedanterier, at Videnskabernes sande Tarv maae være den Regel, hvorefter dethele Gang, Drift og Bestyrelse bliver indrettet, og at de Videnskaber, som sikrest give Embede og Levebrød, maae kunne dyrkes, uden at andre nyttige fortrænges, eller tilsidesættes, ere især de Grundsætninger, som ör skes at komme i Betragtning. Og omendskjöndt man i Prisens Tilkjendelse fornemmelig vil see paa, hvorledes Hovedspørgsmaalet er bleven afhandlet, saa vil det dog være Selskabet desto behageligere, om nogen, som skrev i Norge, eller med Kundskab om Norge, tillige vilde beröre det Sted, som for Institutet kunde ansees som det beqvemmeste, samt meddele en nogenledes Beregning over den til et saadant Institut fornødne Fond, i Hensyn til Stedets Beliggerhed, og de Studerendes formodentlige Antal Man nævner i denne Henseende dem, som skrive i Norge, eller som kjende Landet, da man ikke önsker Stedet betragtet efter blot almindelige Grunde, som i ethvert Land, og overalt kan være gjeldende, men at Norges naturlige Forfatning, samt de Steders eller Byers locale Beskaffenhed, som dertil med Rimelighed kunde bringes i Forslag, maae især haves for Öine, ligesom i Almindelighed ingen ensidig Interesse, men de Studerendes sande Nytte, Videnskabernes egen Tarv, og almindelig Oplysnings Udbredelse ene og aleene maae gjöre Udslager, Afhandlingerne over denne Materie forlanges indsendte inden 6 Maaneder fra denne Bekjendtgjörelses Tiid, da man inden 4 Uger, efterat de ere indkomne, vil besörge dem bedømte, og siden dem, som maatte erholde Prisen, ved Trykken bekjendtgjorte. De imodtages paa Dansk, Tydsk og Latin, og addresseres til Hr. Confector Rosred i Christiania, hos hvilken ogsaa Præmierne blive at afhente. Ligesom enhver Afhandling maae være forsynet med en Devise, saa maae og dermed fölge en forseglet Seddel med Forfatterens Navn inden, og ud enpaa samme Devise som paa Afhandlingen, hvilken Seddel de Forfattere, som ikke erholde Prisen, faae uaabnet tilbage, C: T: Hr. Kammerherre og Præsident von Kaas har skjænket til det Deichmanske Bibliothek de 10 første Dele af det ved sine mange illuminerede Kobbere saa kostbare Verk, Neues systematisches Conchylien-Cabinet von MARTIN, fortgesenet, durch CHEMNIZ, alle 10 Dele smukt indbundne. For denne betydelige Gave aflægges herved Hr. Kammerherren paa Stiftelsens Vegne offentlig Taksigelse ved J: ROSTED.