Almuevennen, 1843-05-31
At Dette er skeet ved Hans Majestæts Kong Christian den Ottendes Livgarde, er for saavidt Held midt i Uheld, thi man tør vel haabe, at det da snarest kommer til Allerhøistsammes Kundskab. Vistnok betvivler jeg ingenlunde, at Vedkommende ei have overskredet Grændserne for Correctionsmyndigheden, og heller ikke antager jeg, at de Pryglede jo nok have forskyldt Straf, men det høist Anstødelige: at prygle voxne Mennesker, og det aldeles uberegnelige Helbredskadende, som sligt Prygleri kan foraarsage, bliver dog derfor ikke mindre. Jeg har hørt, at de begaaede Forseelser have været høist ubetydelige i Forhold til den haarde Straf, og i saa Tilfælde skulde det være mig kjært, om Hr. Kammerherre v. Juel vilde give offentlig Oplysning om det Forefaldne; men, hvorom Alting er, skulde det være mig endnu kjærere, om dette og alt andet Prygleri maatte komme for Hs. Majestæts Øren, og kjærest, om Hs. Majestæt i sin Viisdom maatte finde det tids- og hensigtssvarende ganske at forbyde slige Correctioner. 2) Under de Ovelser, som den 6te Mai for første Gang bleve foretagne med 6te Bataillons 3die Compagnies Mandskab, og hvorved en Jnfanterist skulde lære at afværge de Stød, som en Cavallerist med sin Landse søgte at bibringe ham, var en Sergeant, siddende paa den fingerede Hest, den Angribende med den supponerede Landse, der bestod i en temmelig lang Stang. Saaledes siddende paa bemeldte Hest udførte han Stødene med Stangen mod Jnfanteristen, der med sit Gevær skulde afparere dem. En anden Sergeant stod ved Soldaten, og skulde formodentlig paasee, at Nøiagtighed i Reglerne med Afpareringen af Soldaten fandt Sted. Medens nu denne Sergeant saaledes stod og rettede Soldaten, og tilsyneladende mindre blidt viste ham, hvorledes Geværet skulde holdes m. m., hvorhos han holdt Geværet fast til Soldatens Hofte, vedblev Cavalleristen sit Angreb, med at støde imod Jnfanteristens Ansigt, saa haardt, at Jernmasken, som Jnfanteristen havde for, blev ved en Bulle indbøiet imod den Angrebnes Ansigt saaledes, at den Stakkels Næse læderedes og Blodet randt ned af Ansigtet paa Soldaten, der, som meldt, ikke var istand, til at afparere de mod ham rettede Stød, da den Ene, som anført, holdt Geværet fast til Hoften, medens den Anden stødte med Landsen, og den Første saaledes i Øieblikket vistnok var meere Herre over Geværet end Soldaten. Havde dette Stød ramt hans Øie, var han muligen bleven en blind Krøbling for Livstid. Jeg skal, idet jeg henstiller Bedømmelsen af denne neppe fornødne og endnu mindre behændige Manoruver, til Hr. Premierlieutenant og Hofjunker von Sehesteds nærmere Undersøgelse, selv afholde mig fra de ikke meget un dede Reflexioner, hvortil deslige Begivenheder saa saare let give Anledning; kun skal jeg tillade mig at yttre det Ønske, som vist enhver Menneskeven, der ret levende forestiller sig den Fare, der undertiden i Fredens Aar er at befrygte for Soldaten, 9: den værnepligtige Bondesøn, af Hjertet deler, at nemlig alle de Exerceerhuse og Pladser, hvor Vaabenøvelser finde Sted, maatte være tilgiængelige for Enhver. Muligen vilde da tidt erfares, hvorledes den meenige Mand, under Vaabenøvelserne ved adskillige Corpser, behandles af sine Foresatte, og det vilde da være lettere at bevirke en blidere Behandling mod Landets Børn i Fremtiden, end man nu er istand til at fremkalde. At det skulde være anstødeligt, hvis Offentlighed fandt Sted, kan ikke retvel antages, da man jo ofte paa aaben Fælled har seet Recruters Dressering.