Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-11-28
Fædrelandet. Stænderforsamlingen i Viborg, 15de Møde den 31 Octbr. Biskop Allgaard oplæste et af ham indleveret Andragende fra Seminariiforstander og Sognepræst Dr. theol Brammer og Udvidelse af Skoleanordningens Bestemmelser med Hensyn til den confirmerede Landalmes fortsatte Underviisning. Med 11 St. mod 2 besluttedes, at ingen Committee skulde nedsættes. Derefter oplæste Kammerjunker Lüttichau et Forslag til en Petition om, at provisoriske Toldbestemmelser stedse maae forelægges de Stænderforsamlinger, der afholdes umiddelbart efter deres Emanation. Ved Afstemningen besluttedes eenstemmig med 42 St., at der skulde nedsættes en Committee. Hertil valgtes: Lüttichau, Fønss og Brock. Gaardmand Kirk oplæste derefter et Andragende fra 23 Huusmænd i Tarm ang. Lettelse i Henseende til Brevbæren og flere offentlige Pligtarbeider, tilligemed den Skrivelse, hvormed han havde tilstille Præsidenten samme. (Dette Andragende blev taget tilbage.) Møller Tøstesen oplæste dernæst det af ham indgivne Forslag om, at Jordemødrene paa Landet maae erholde Vinter føder til en Ko. Med 40 St. mod 1 afvistes Forslaget, Dernæst oplæste Bankkasserer Otterstrøm det af ham indgivne Forslag fra Landsoverrets=Procurator Jespersen ang. en forandret Organisation af Landsoverretten i Viborg. Committee: Bruun, Otterstrøm, With. 16de Møde den 2 Novbr. Sagen ang. Udkast til en Anordning, der forandrer og nærmere bestemmer Straffen for Brandstiftelse, blev foretagen til foreløbig Behandling. Dernæst foretoges til foreløbig Behandling Sagen betræffende Udkast til en Anordning, indeholdende Forandring af Bestemmelserne i Pl. 7 Marts 1827 angaaende Salarium for Høiesteretsadvocaterne og Prokuratorerne ved Landsover- samt Hof= og Stadsretten i Kjøbenhavn og Landsoverretten i Viborg i Justitssager. 17de Møde den 3 Novbr. Sagen ang. Reikavigs Jndlemmelse i de danske Kjøbstæders Brandforsikkring blev foretagen til endelig Behandling. Da Committeens Jndstilling: "At det fraraades at indlemme Reikiavig under de danske Kjøbstæders Brandforsikkring sattes under Afstemning, blev den billiget med 40 St. mod 4. Stiftsprovst Hald oplæste dernæst et Forslag til en Petition om nogle Forandringer Trykkefrihedslovgivningen. Petitionen skulde gaae ud paa 1) at det ved Pl. af 2 October 1810 givne Forbud mod politiske Nyheders og Efterretningers Meddelelse i ikke privilegerede Blade maa vorde ophævet, og at enhver Bladudgiver maa blive berettiget til at meddele saadanne Efterretninger ligesom dette var Tilfældet efter Frdn. af 27 Septbr. 1799. samt at, som Følge deraf, den for de nu privilegerede Blad, anordnede specielle Censur maa ophøre; 2) at Placaten af 13 Mai 1811 maa vorde ophævet, og at der, hvad Tilsynet med Blade og Skrifter angaaer, maa forholdes efter Forordningen af 27 Septbr. 179988 26 og 27. Da Præsidenten satte det Spørgsmaal under Afstemning, om der i Anledning af det oplæste Forslag skulde nedsættes nogen Committee, blev samme med 43 St. mod 1 besvaret bekræftende. Bestemmelsen af Antallet og Valget af Committeens Medlemmer udsattes, indtil det næste af Justitsraad Fleischer indgivne Andragende fra Selskabet for Trykkefrihedens rette Brug om Forandringer i Trykkefrihedslovgivningen var foretaget. Efter nogle Debatter oplæstes bemeldte Andragende; af Debatterne desangaaende kan maaskee udhæves følgende bemærkninger i Oberst Brocks Foredrag: "Ved Stændernes første Møde forelagdes et Udkast til en Plakat, som indeholdt Jndskrænkninger i den endnu bestaaende Trykkefrihed; Flere med mig fraraadede den, fordi vi frygtede, at nye Ængstelser skulde opvækkes, og Journalisterne derved afholdes fra at gaae frem paa den begyndte Bane til Publikums Belæring og Almeenaandens Udbredelse. Plakaten udkom imidlertid alligevel i 1837. J 1838 blev det sagt, at enkelte Publicister havde et afgjort Hang til at dadle Regjeringens Foranstaltninger; jeg benægtede da denne Paastand og udtalte den faste Overbeviisning, at alle ere besjælede af Kjærlighed til Konge og Fædreland. Jeg skulde blive meget ulykkelig, dersom jeg nogen finde kom til anden Overbeviisning. Ogsaa de seneste Publici ster have givet herlige Bidrag til Almeenaandens Fremme; imidlertid nægter jeg ikke, at jeg i Aarets Begyndelse ofte blev ubehageligt berørt ved flere af vore Blade; paa det Uskaansomste engreb de de høiere Personer og Ting. De trak Alle frem; omtalte dem ufordeelagtigt og vidste de intet Ufordeelagtigt, da kjendte de ikke Vedkommende, som om en enkelt Redacteur kunde kjende Alle, hvem et Hverv blev overdraget at deres Foresatte, fordi de bleve anseete dygtige til dets Udførelse. Hine Journalister maatte dog vide, at i bevægede Tider, saaledes som i Danmark 17901791, 1798299, 1814 og især 18391840, var det ubetænksomt, med saadan Jver af fremdrage for Offentligheden, og med saadan Skarphed at be domme Personer og Foranstaltninger. Den der var vant til at tænke skarpt, leed vel ikke herved, men den meer eller mindre Tankeløse, der ei var vant til at fælde en selvstændig Dom, kunde ofte lide derved; Tilliden til Regjeringen og Tilfredsheden med dens Virksomhed kunde let svækkes. Vel fremkaldte de Alvorsord, som bleve udtalte i den Roeskildske Stænderforsamling, nogen Moderation i Pressens Brug; dog varede det ikke længere end til 6 October, da vi i Kjøbenhavnsposten læste en Beretning om Hs. Maj. Kongens Hjemkomst til Hovedstaden, hvori det Vidnesbyrd siges at skyldes Sandheden, at en Deel af Kjøbenhavns Publikum var forhauset over den Kjærlighed og Hengivenhed, som en anden Deel af Publikum viste den hjemvendende Konge. Dersom der virkelig existerede en saadan Forhauselse, skulde det inderligt smerte mig, men jeg maatte ansee det høist ubesindigt, at en saadan kunde fremkomme, og det skulde være sørgeligt, om overdreven Paaskyndelse og hyppige Ærgrelser skulde fremskynde den største Ulykke, der kunde skee, en almindelig Landesorg. Her i Jylland vilde aldrig en Deel af Publicum være bleven forhauset over den Hengivenhed og Kjærlighed en anden Deel viste Kongen, men Enhver vilde af ganske Hjerte stemme i. Hvormeget jeg altsaa end anseer Trykkefriheden for Landets første Palladium, og for det uudtømmelige Væld, hvorfra alt Godt, udstrømmer, saa maatte jeg dog under de nuværende Omstændigheder finde det betænkeligt, at der indrømmedes Pressen, større Frihed end den, hvorpaa de Roeskildske Stænder andrage. Vistnok er Trykkefriheden et ubetinget Gode, og ligesom den friske Luft muntrer Sindet og styrker Legemet, saaledes vækker den frie og levende Presse Aanden, der styrker Modet og oplyser Forstanden; men ligesom Luften kan være altfor skarp til at en Syg kan taale den, saaledes kan Pressen, ogsaa blive saa skarp, at de Svage i Aanden ikke kunne have godt af den. Derfor mener jeg, at just ikke alle Baand bør falde paa een Gang. - Da Præsidenten derpaa satte under Afstemning, om det oplæste Andragende, som Justitsraad Fleischer, saaledes som anført, havde gjort til sit, skulde komme under Committeebehandling, blev dette Spørgsmaal med 13 St. mod 1 besvaret bekræftende. Efterat det dernæst var vedtaget, at dette Andragende og Stiftsprovst Halds Forslag skulde prøves af samme Committee, og at denne skulde bestaae af fem Medlemmer, valgtes hertil Stiftsprovst Hald, Justitsraad Fleischer, Etatsraad Brink=Seidelin, Justitsraad Estrup og Kammerjunker Lüttichau. Derefter oplæste Procurator Seidelin et Andragende fra Borgerrepræsentanterne i Veile om Fortolkningen af den 9de § af Kjøbstadens Communeregulativ.