Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-12-22
Nogle Spørgsmaale til Hans Velærværdighed Hr. Pastor N. F. S. Grundtvig i Anledning af hans i Skilderiet No. 99 og 100 Jndrykkede: "om Tylvten til Vedkommende Første. Hvad forstaaer D. V. ved et Brud paa den historiske Orden (S. 1666, 1682), Mon den historiske Orden lader sig bryde af nogen menneskelig Haand, eller, naar Historien for Dem, som for ethvert religiøst Gemyt, er Forsynets Finger i Tiden, hvad Misviisning tør De da beskylde den for? Andet. Hvad mener D. V. med det sande historiske Publicum (S. 1665) Lader et Publicum sig overhovedet tænke uden som fortskridende d. c. historisk udviklende sig? og er da Tillægsordet "historisk ikke hersom paa flere Steder i Deres Jnvectiv, aldeles overflødigt? Tredie. Hvorledes vil D. V. bære sig ad med "at udelukke Tylvten af den historiske danske Literatur, (S. 1665.) Kan den historiske Literatur bestemmes af een eller enkelte Forfatteres Stemmer, eller er ikke den selv og de Personer, der optræde i den, et ligesaa nødvendigt Resultat af de Enkeltes Liv og Stræben som Historien selv, Fjerde. Hvorledes kunne de Skrifter, som bære Deres Navn, forsvare Deres Anskuelse af de Tolvs Sag mod Baggesen, (S. 1663.) Om endog den Synsmaade, som De i disse Skrifter, stræber at gjøre gieldende, nemlig "Tidsalderens Lyst til Selvklogskab og Selvraadighed (S. 1682), skulde bekræfte sig som fand i en følgende Tid, troer De, at dette vilde være nok til at fordømme de Tolv i retsindige Mænds Øine, saalænge De kun har fremlagt Deres Protest efter en individuel Mening, uden at anføre Grunde end sige Beviser for den? Femte. Hvorfor har D. V. nu saameget imod en Disputats paa Latin, som De selv efter den fra et Antal Videnskabsdyrkere i Dagen No. 247 indrykkede Erklæring billigede, forsaavidt, at De (forudsat denne Erklæring er skrevet af Dem, som Man med Sikkerhed tør formode Deikke vil nægte vilde lade disse Videnskabsdyrkere, fremtræde som Respondenter, Sjette. Naar D. V. gunstigst tillader Ungdommen at tale Sandhed (S. 1666), maa De da ikke, for at staae ved, at de Tolv Gjendrivelse af Baggesens Angreb og Forsvar for deres Fremgangsmaade er "et mageløs uforskammet Drengestykke" (S. 1664) først have godtgjort, at det er Løgn, som de Tolv i benævnte Skrift have talet, eller, hvis Mankan bevise, at det er fornøden Sandhed, støttet paa Grunde og fremført med Moderation, hvad Navn agter De Dem da værdig at bære? Syvende. Anstaaer det sig for en geistlig Mand og Sagas Præst at bruge Ukvemsord, (som De har tilladt Dem mod de Tolv, ved overhovedet at indbefatte dem under Navne som Tylvten, Gavflabe, Kjødhoveder, og kalde deres Færd et Drengestykke, hvilket De hverken har beviist eller nogensinde skal kunne bevise den at være, eller bør ikke slig en Mand paa en værdigere Maade kunne svinge Ordets Glavind? Ottende og Hovedspørgsmaal. Tør D. V. med Deres danske historiske Hjerte og Mund forsikkre enhver Dannemand", som nu ubetinget skal give sin Stemme imod Tylvten" (S. 1667 o. fl. St.), i tilAar fra nærværende Tid af ikke at ville tilbagekalde eller stemple til "Daarekistesnak, de paaberørte Linier, Phraser og Declamationer, som benævne sig: "om Tylvten til Vedkommende",Et saameget vigtigere Spørgsmaal, som De før har ladet aftrykke, for at jeg skal bruge Deres egne Ord, ligefrem Daarekistesnak endog efter selv at have erkjendt det derfor, (See Grundtvigs Kvædlinger S. 37) og det ustridelig vilde være et Spil, i Luften at fægte mod Ord, der ikke staae fastere end at Forfatteren, naar det behager ham, efter et høist uhistorisk Princip, kalder dem tilbage. A. G. Rudelbach. Hvorfor ere Sæderne saa udartede, uagtet Opdragelsen gjør saa meget for at forædle dem, (Af en Geistlig.)