Københavns Adresseavis, 1769-05-30
Vore Amtmænd skulle ansee det, som en af deres fornemmeste Hoved=Pligter, at handhæve, beskytte og forsvare de i deres Amter værende Selv=Eier=Bønder mod al Slags Fornærmelse og Forurettelse. J Særdeleshed skulle de have nøye Jndseende med, at Selv-Eier=Bønderne ikke, ved Skatternes Ydelse og Oppebørser, Konge=Reysers Tilsigelse, Land=Soldaters og Recruters Udskrivning, eller i andre Maader, chicaneres eller fornærmes, ey eller videre betynges, end andre, som staae for lige Hartkorn med dem. Formeener en Selv=Eier=Bonde sig paa een eller anden Maade at være forurettet, da maae han vende sig til Amtmanden, som skal modtage eller anhøre hans Klage, undersøge, Sagens Beskaffenhed, og see at forhielpe Selv-Eier=Bonden til hans Ret, ifald han finder ham at være fornærmet. Dersom og nogen anden (forrige Eyere af Gaarden allene undtagen, saa ofte han maatte see sig nød til, at søge Bonden enten for resterende Afgivt, eller for resterende og af ham udlagde Kongelige Skatter) formeener sig at have lovlig Tiltale til en Selv Eier Bonde, da maae han ikke strax reyse Sag og begynde Process, men han skal først indgive Klage til Amtmanden, som derpaa undersøger Sagen, og indhendter den anklagede Selv Eyer=Bondes Erklæring derover, samt derefter søger at forene Parterne ved et billigt Forliig, og saaledes at forekomme Proces. Kan Amtmanden ikke faae et billigt Forliig bragt til veye, og altsaa maae henvise Sagen til Retten, men han dog finder Selv=Ever Bonden, at være villig til at indgaae Forliig, og at den anden Part derimod enten haver Uret paa en Side, eller driver sin Paastand alt for vidt, da skal han, om det forlanges, anordne Selv Eier=Bonden et Forsvar, som han er fornøyet og kan være tient med, og desuden see at forhielpe ham til at nyde beneficium Paupertatis til at forsvare sig. I den Henseende maae Under=Dommeren ey heller for Retten modtage nogen saadan Sag eller Stevning mod en Selv=Eier=Bonde, med mindre Sagen først har været hos Amtmanden, og han, efter at have forgiæpes søgt at forliige den, har, ved sin Paategning paa Klagen, henviist den til Retten. For den Umage, Amtmanden hermed haver, skal ham betales 2 Mark 8 Skilling af den Klagende eller Sag=Søgeren, og 1 Mart 8 Skilling af den Anklagede, i den Tilfælde, at han faaer Sagen, ved mindeligt Forliig, afgjort. Derimod i den Tilfælde, at han ikke faaer Sagen forliigt, men maae henvise den til Retten, skal ham af den Klagende eller Sage=Søgeren allene betales 1 Mark 8 Skilling. Ligesom en Selv=Eier eller Eiendoms Bonde, saalænge han af Gaarden præsterer hvad han bør, og holder sig den med forrige Eiere sluttede Contract og givne Skiøde nøye efterrettelig, er berettiget til at disponere over hans Gaard, som han for got befinder, med at afhænde, sælge og pandtsætte den, og saa fremdeles; Saa skal det og være ham tilladt at anordne og fastsætte, hvorledes der, efter hans Død, skal forholdes med hans Gaard og dertil hørende Besætning, hvem af hans Born eller andre Arvinger samme skal tilfalde, hvad der egentlig skal følge med Gaarden og regnes til dens Besætning, samt hvad Sum Arvingen, skal tage samme for, og hvor meget han derfor skal erlægge til Stervboen og hans Med=Arvinger. Dersom en Selv-Eier=Bonde gaaer til det Herrets= eller Birke=Ting, hvorunder han sorterer, og der til Protocollen dicterer hans Villie, disse Poster angaaende, og derom lader sig give en Udskrivt af Protocollen under Dommerens og Skriverens Haand, da skal saadant hans til Protocollen dieterede Testammente eller sidste Villie være af samme Kraft og Gyldighed, som om det af Os Allernaadigst var confirmeret. For en saadan Protocollation og Udskrivt betaler Selveier=Bonden til Skriveren 1 Mark, og til Dommeren 8 Skilling.