Aalborg Stiftstidende, 1841-11-11
Under 2den d. har det kgl. danske Cancelli udfærdiget et Circulaire angaaende den Fremgangsmaade, som finder Sted i Rigets forskjellige Kjøbstæder i Henseende til ud buede eller Karnap=Vinduer. For heri at tilveiebringe større Eensartethed, befales: At i de Kjøbstædgader, hvorigjennem der gaae HovedLandevei, maa det have sit Forblivende ved Bestemmelsen i Fordordn. af 13 Decbr. 1693 F 83; hvorimod der iøvrigt, i Henseende til slige Vinduers Anbringelse, vil være at forholde efter Forskrifterne i Fordn. af 6te April 1832 8 14 Litr. d. cir. Fordn. af 22de Octbr. 1701, 11. Post Cap. 782, og forventes det, at Tilladelse i Medfør heraf kun vil vorde meddeelt, naar dens Afbenyttelse ikke kan medføre en skadelig Hindring for Passagen eller Ulempe for Naboerne. Gjøres der Paastand paa en aarlig Afgift af de omhandlede Vinduer, (hvilket forsaavidt de række ud over Kjøbstadens Grund vel ikke kan ansees uhjemlet, men som det dog overlades til vedkommende Communalbestyrelse at frafalde) bliver Sammes Størrelse at bestemme af den forenede Communalbestyrelse med Amtets Approbation, og Beløbet at føre til Jndtægt i Kæmnerkassen. (B. T.) Ditmarscher und Eiderst. Bote" indeholder følgende Beretning om et skrækkeligt Mord. Den 28de f. M. om Aftenen Kl. 9 10 ved lyst Maaneskinn, vaktes den i Sognet Oldenswort boende Bonde Jochim Hamanns Kone ved Trinene af en Røver, der havde indsneget sig i Huset. Efterat hun havde gjort Hamann opmærksom paa Støien i Forstuen, traadte Forbryderen ind i Værelset. Hamann, en gammel, graahærdet Mand, sprang behjertet ud af Sengen, tog en Skodde ud af et i Nærheden staaende Skab; men Røveren rev Vaabenet fra ham og slog ham saaledes, at Oldingen bevidstløs sank ned i en Lænestol. Detnæst tog han en Øxe frem, idet han truede Begge, baade Hamann og hans Kone, med at slaae dem ihiel, saafremt de gjorde Mine til at gjøre Allarm. Han brød Skabet op, men fandt til sin Fordauselse Intet. Nu ilede han ud i Kjøkkenet, tændte Lys og gik endnu engang ind i Stuen. Hamann laae som død i Lænestolen, og sank, efter flere kraftige Øreslag, som Misdæderen bibragte ham i Hovedet, til Jorden, (han døde den 29de). Nu svingede han Øxen i over Konens Hoved, og befalede hende at forholde sig rolig saafremt hun ikke vilde dele Skjæbne med Manden. Hun holdt sig Morderens Magtbud efterrettelig. Efter fuldbragt blodig Gierning vilde han forlade Huset, men finder endnu en levende menneskelig Skikkelse, Tjenestepigen, paa Gulvet; i nogle Øieblikke undviger hun det mod hende rettede, blod bedækkede Mordvaaben; dog snart synker hun med kløvet Hoved og afhugne Fingre til Jorden under de vældige Slag. - Konen hører sin Mands og Pigens skrækkelige Døds rallen, hører Morderen forlade Huset. Sittrende kryber hun hen til Vinduet - dog, hvo skildrer hendes Forfærdelse! der staaer Uhyret ved Siden af et Trug, afvaskende Øxen og Hænderne og i den frygtelige Angst for, at hun skal blive det tredie Offer, kaster hun sig fortvivlelsesfuld paa Leiet. Hun bliver liggende i den skrækkeligste Dodsangst til Kl. 4, næste Morgen; da dages det meer og meer, og endnu engang gaaer hun hen til Vinduet. Dog atter seer hun Skikkelser nærme sig hendes Bolig, hun udbryder i lydelige Klager. Dog dennegang er det ingen Tiger i menneskelig Skikkelse. Det er ærlige Oxedrivere. De høre klagende, jamrende Toner, ile ind i Huset og see og høre, hvad der her er beskrevet.