Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-06-22
Foraaret er hensvundet, meere lignende sin Moder Vinteren end sin Datter Sommeren, vi ville betragte det i sin Gang, at vi saameget meere kunne fryde os ved den behagelige Aarstid, vi nu leve i De østlige Vinde som havde været saa sieldne i Vintermaanederne, bleve i Foraarsmaanederne de herskende, og vare Aarsagen til deres langvarige Ublidhed, paa en mild Vinter følger gierne et koldt Foraar, thi naar de østlige Vinde udeblive i hiin Aarets Tid, saa indfinde de sig almindeligen i denne. De østlige Vinde blæste i Begyndelsen og i Enden af Marts, dog med een, endskiøndt afbrudt Overgang til Sydvest, fra den 7de og til den 19de. J Begyndelsen af Maaneden var Kulden endda ikke endog Hagel; da de sydvestlige Vinde indtraf, blev saa stærk, men der faldt megen Snee og Regn, ja endog Veiret overmaade mildt, al Sneen smeltede hen, een Aften lynede det endog temmeligt; men mod Slutningen af Maaneden bleve Østenvindene. kolde og skarpe med stærk Nattefrost og Jis paa Vinduerne ved Morgenens Komme. Barometret, som i Begyndelsen af Maaneden stedse havde staaet lavt, hævede sig høit og blev bestandigt i sin Stilling, Luften, som for det meste havde været tyk og bedækket i den hele Maaned, opklarede sig, og de østlige Vinde antoge deres sædvanlige Charakteer; dog vare de i det Hele svage i deres Bevægelser, og naar man undtager den stormfulde Regnnat, som indtraf den 11te, saa var Luften usædvanlig roelig. – J April havde de vestlige Vinde Overvægten, ligesom i Maris, og Vinden havde omtrent den samme Gang, nemlig at Maaneden begyndte med Østenvind, og at der derpaa skeete en Overgang til Vestenvind, og at den igien sluttedes med Østenvind; men som i forrige Maaned Nordosten havde været den herskende, saa havde i denne Sydost Overhaand, det blæste ogsaa i det hele raskere, endskiøndt det aldrig stormede, Luften var renere og klarere. J Begyndelsen af Maaneden, vare de østlige Vinde meget kolde, og da de vendte tilbage, fulgte Kulden med dem; de sydvestlige Vinde bragde megen Snee og Hagel, og Regn og selv en Nat Lynild og Torden med sig; Barometret steeg med de østlige og sank med de vestlige Vinde. Man havde i denne Maaned et Par ret behagelige og milde Foraarsdage, men i det hele var den meget kold og ved dens Udgang vare Markerne og Buskene netop blevne iført deres grønne Klædedragt. Nu kom da endelig den forønskede Mai; men den syntes at være kun lidet villig til at opfylde Menneskenes Forventninger, naar man betænker, at Luften var kun i 6 Dage af denne Maaned fuldkommen reen og klar, at Regn og Hagel øsede ned i 17 af dens Dage, og fra den 7de til den 9de var Jorden bedækket med Snee, Jstapperne hængte tykke ned af Tagene og at Vinduerne vare om Morgenen belagte med Jis; de første 18 Dage af Maaneden vare meget kolde; Veiret blev vel siden mildere; men den 20 Mai var dog den første egentlige Foraarsdag i Aar. (Man seer, at det gaaer Naturen som Menneskene i disse Tider, den udsætter sin Termin altid længere.) Vel indtraf et himmelst Foraarsveir fra den 25de af og indtil træe eller et Sirentræe i Blomster; i Fior var Maanedens Slutning, men dog var ikke et Frugt Naturen langt tidligere i sin Udvikling; men Nordostvinden var ogsaa den regierende i denne Maaned, og den barske Herre har det Ord paa sig, at han ikke er den smukke Flora god; dog hvad vil vi klage; Vintersæden staaer godt, Vaarsæden kom tør i Jorden og Græsværten tegner ypperligt, forresten var Østenvinden ikke vild, men Barometret, vidste ikke hvad det skulde sige om denne Mai, det løb frem og tilbage hele Tiden. (Fortsættelsen følger.)