Berlingske Tidende, 1794-10-31
Paris, den 13de October. J N. C. Forsamling den 10de berettede Thuriot i Velfærdscommissionens Navn Jndtagelsen af Colln og Bonn. Sambre= og Maas=Armeerne, sagde han, have vidst at benytte sig af den Seir, som de den 2den October tilfægtede sig ved Ruhr. Efter denne Seir deelte de sig i 3 Colonner. - Den første af samme marcherede mod Bonn, den anden mod Disseldorff og den tredie mod Colln. - Disseldorff blev bombarderet. Vor Hensigt er nu opnaaet, Fienden er bleven nødt til, at gaae over Rhinen, og har overladt os de fordeelagtigste Steder, til at kunne tage vore Vinterqvarteerer. Thuriot oplæste derpaa følgende Skrivelse fra Folkerepresen, tanten Eillet, dateret fra Hovedqvarteret i Colln den 7de October: "J Gaar ere vi rykte ind i Collin under en utallig Folkemængdes Fryderaab, som trængde sig til ved vort Jndtog, for at see vor seierrige Armee. Fienden er i afvigte Nat neden for Colln ganske gaaet over Rhinen paa forskiellige Broer. Armeen er tilfreds med sig selv; den nyder Fornøielse af sine Anstrengelser, i det den seer Rhinens Bredde, og jeg troer, at det ogsaa er Fienden kiært, at see denne Grændse imellem sig og os. Colln indeholder store Magasiner, et talrigt Artillerie, og et Arsenal, som skal være et af de best forsynede i Europa. Jeg lader nu forfærdige Jnventariet, og sender herved Nøglerne til Colln, Julich og Aachen." Conventin decretterte derpaa, at Sambre= og Maas=Armeen ikke ophørte at giøre sig vel fortiente af Fædrenelandet. - J samme Forsamling den 10de meddeelte Richard den ved Telegraphen særdeles hastig indløbne Efterretning, at Herzogenbusch samme Dag den 10de October havde overgivet sig til Republikanerne. Garnisonen, som er gjort til Krigsfanger, skal udvexles mod et lige Antal franske Fanger. Men de 4000 Emigranter, som besandt sig i Herzogenbusch, skulle overleveres til Lovens Sverd. - Conventen decretterte derpaa, at NordArmeen ophørte ikke at giøre sig vel sortient af Fædrenelandet, og at dette Decret skulde tilsendes dem ved Telegrapherne. - "De 400 Emigranter, sagde derpaa Dühem, som vare i Herzogenbusch, skulle overgives til Lovens Sverd, men de 1100 Emigranter som man fandt i Valenciennes, leve endnu. Disse Mennesker anvende alt, for at skaffe sig Opholds=Beviser &c., og undgaae Straffen. Jeg forlanger, at Conventen decreterer, at alle Emigrerte, som giøres til Fanger, skulle 24 Timer efter Decretets Bekiendtgiørelse henrettes." Man kan, sagde Richard, være rolig i Henseende til de Emigrertes Skjebne, og forlade sig paa de revnblikanske Soldaters retfærdige Hevn. - J Ypern vilde man lade de Emigrerte undkomme, forklædte som Pandarer: men vore Soldater kiendte dem strax, og lode dem spring over Klingen. Ved Nienport gik vore Tropper i Vand til Beltestedet, for at nedsable 500 Emigrerte. - Merlin fra Douvay forsikkrede derpaa, at Folkerepræsentanten, Lacorte alerede havde oprettet en Commission, for at dømme de fangne Emigrerte, men at deres Foretagender blive forhalede ved de Formaliteter, som Retfærdigheden udfordrer. Tilsist blev dcretteret, at endnu en anden Commission skulde oprettes, for at befordre de Emigrertes hastige Dom, og at de hver 10de Dag skulde aflegge Beretning over deres Foretagen. Den Dag i Gaar var ligesom Jacobinernes Dødsdag i Conventen, da nesten alle Pariser-Sectionerne, Pariser Departementet og Tribunalerne mødte sammestæds, gjorde den af Conventen decreterte antijacobiniske Adresse til det franske Folk til deres Troesbekiendelse og beedigede samme. Det væsentlige Jndhold af denne Addresse er følgende: Franskmænd, Midt under Eders Seiervindinger og Berømmelser søge nogle forkeerte Mennesker at grave Grav for Friheden. Dersom vitang dertil, forraadde vi Eder. Vor Pligter, at underrette Eder derom. Eders farligste Fiender ere ikke de udenlandske Regentere, men Arvingerne af Robertspierres Forbrydelser, som paa alle muelige Maader, giøre sig Umage for, at sætte Republiken i Bevægelse. Skiulte under forskiellige Masker udbasune de Grundsætninger, og ville dog kun ved Anarchie føre Eder til Tyrannie. De tale bestandig om Folkets Rettigheder, men blot for udelukkende at anmasse sig sammes Udøvelse. Republiken var nær sit Fald; Jraabte: Conventen leve! og Republiken er reddet. Saalænge Folket og Conventen ere Eet, ere alle Eders Fiender afmægtige. Dette vide de, som søge at dele Eder; men I maae aldrig forglemme, at et stort Folks Friheds Garantie beroer paa dets Forening med Regieringen, som det har skiænket sin Tillid. Conventen vil for sin Deel standhaftigen gaae sin Gang frem, og haandhæve Regieringen, som har reddet Republiken, men dog rense den fra alt, hvad der kunde giøre den uretfærdig og unyttig. Ja vi sværge, at ville blive paa vore Poster, indtil den seirende Republik skal kunne nyde Freden. Vi ville skaane Vildfarelse og straff Forbrydelse. Franskmænd, værer forsonlige mod Usædeligheden. Et umoralske Menneske maae bortkastes, fordi han efter sin Natur er fordervelig. Forbytter ikke dem, som bestandig have kiæmpet for Frieheden, med dem, som kun tale om samme, for at tilintetgiøre den. Eders Repræsentanter skulle kun taale dem i offentlige Embeder, som ville Eders Lykke. En Nation kan kun ved Lov regieres. Alt, hvad der tilføie Lovene nogen Afbræk, er Forbrydelse. Friheden skal ingen andre Skranker have, end Loven har sat for den. Lovens Virkning beskytter saavel Eiendom, som personlig Sikkerhed. Hvem skal give Love, Folket allene ved sine Deputerte, som ort har givet Fuldmagt dertil. Aldrig skal Conventen forglemme, at den er skyldig at giøre Folket Regnskab, for sin Fuldmagt. Standhaftig og viselig skal den anføre alle retmessige Petitioner; men den skal ikke heller taale, at Røster opløfte sig, som tale høiere end Conventen selv. Franskmænd, anseer dem for Eders Fiender, som ville bringe Eder til at forglemme disse hellige Grundsætninger. Flyer dem, som bestandig tale om Blod, Død og Skaføtter; de tale kun saaledes, paa det de ved Anarchie kunde undgaae deres fortiente Straf. Skienker der imod de arbeidsomme gode og retsindige Mennesker Eders Agtelse, som tale uden Pralerie og virkelig beskjæftige sig med Eders Velfærd. Republiken er grundfæstet, nu maa Roligheden tilveiebringes. Seer til Eders tapre Brødre, som fegte for Friheden, deres Ære er at seire og at underkaste sig Lovene, naar de lide, saa tilskrive de Omstændighederne det. Hvad Frankrig gjorde ved Armeerne, vil det ogsaa giørt i det Jndre af Landet. - Republikens Skib nærmer sig Strandbredden, vogter Eder, at J ikke støde det tilbage i Bølgerne." Efterat denne Addresse var i Gaar decretert i Conventen, sagde Bourdon: "Det er ikke nok, at man giør Adresser. Den nærværende vil vel ikke for stile sin Virkning paa de retsindige og redelige Siæle, men J kunne ikke skiule det for eder selv, og eders Sikkerhedscommission vilde blive til Forræder mod eder, naar den ikke sagde eder, at onde Mennesker i hele Republiken, ja endog omkring eder, stifte Sammensværgelser. Valgmændennes Klub i Paris, som nu forsamler sig i eders Naboeskab i Nationalmuseum, har i Gaar handlet og Conventens og Frihedens Tilintetgiørelse. Man har der vovet at sige, at J vare kun blevne skikkede til, at fordømme den sidste Konge, og man har sagt det med saadan Uforskammenhed, at Folket selv var tvungen til, at kalde Taleren tilbage til Dagens Forretning. Saadanne Folk bruge ingen Adresse, men Retfærdighedens og Lovens Kølle maae nedslaae dem.