Aalborg Stiftstidende, 1828-10-06
Man har foreslaaet, siges der, at give Grækenland en i London, Petersborg eller Paris udtænkt Regieringsform, og at organisere den ny europæiske Stat under Beskyttelse af en Occupationssarmee. Ganske sikkert vilde de Raadgivere, som bevirkede Antagelsen af denne Beslutning blive meget skuffede, naar de saae Følgerne deraf. J dette Land, militair besat, vilde intet kunne opnaaes uden med Bajonettens eller Sværdets Magt; Befolkningen vil i intet give efter; den vilde tilbagestøde de gavnligste Forbedringer, paalagte som et Aag, uden at have raadført sig med Folkestemmen. Grækenland vilde troe, ikkun at have skiftet Herre, det ville sige til sine Befriere hvad de seytiske Gesandte fordum sagde til Alexander den Store, hvilken Storhed og Magt J end besidder, ingen vilde taale et fremmed Herredømme. Modstanden vilde være haardnakket, om den blev uvirksom, gaae over til Opstand. Englænderne, Russerne og Franskmændene vilde ikke blive mindre forhadte hos Grækerne, end de Franske ere det nu hos Spanierne af alle Partier; og man vente ikke at Grækernes Had vil formildes ved ædle Følelser, man gjøre ikke Regning paa Proclamationer, hvor den oprigtigste Uegennyttighed udtrykkes med Veltalenhed og Værdighed; man vil ikke troe det. De Undertrykkelses=Aarhundreder, der have tynget paa Grækerne, have udslettet hos dem hver Tanke om billig Regjering; de ere blevne mistænksomme; og i Sandhed, den Medfart, man i saa lang Tid har viist dem, maatte betage dem al Tillid, og bringe dem paa den Man prøve at overbevise dem med politiske Betragtninger, ved at gjøre dem det indlysende, at Besiddelsen af deres Lande ikke egner sig for Rusland, at den kun vilde tjene til at give dette Rige en større, slet forsvaret Grændsendvidelse og til at gjøre det mere angribeligt; at Frankrig, tilfreds med sin Rang blandt Europas Stater, rigt ved sin Jordbunds Frembringelser og Fordelen af sin Handel, lykkeligt ved sine Jndretninger, som det ikke frygter for at miste, ikke trænger til langtbortliggende Besiddelser, hvor dets Sønner skulde gaae hen og søge deres Lykke; at England har Colonier nok i det) tvende Verdener og at i Middelhavet Gibraltar, Malta og de joniske Øer ere det nok til sin Handels Beskyttelse; at engelske Establissementer i Morea, Livadien og Romelien vilde være mere byrdefulde end fordeelagtige for Storbrittannien, allerede nær ved at bugne under Vægten af sin Gjeld. Saadan Tale vil kunne begribes af en Maurocordato, Tricupis, Missolonghi og endnu to eller tre oplyste Mænd i det Høieste blandt dem, der have opnaaet nogen Anseelse og Myndighed over deres Medborgere; men man vilde spilde sin Tid, dersom man anstillede saadanne Betragtninger med den største Deel andre Græker af Jndflydelse, blottede for Jndsigter og man maa tilstaae, endog for borgelige Dyder. I deres Øjne er Grækenland det skjønneste Land i Verden, den Gienstand, som alle Monarker i Europa med største Jver ere i Lysten efter; de Tropper, der vilde besætte deres Land, vilde ikke være bestemte til at beskytte, men til at undertrykke dem; det efter deres Mening, sande Formaal for al hiin Krigsrustning; de sætte ikke større Tillid til deres oprigtigste Venner, end de selv fortjene. Jmidlertid udfordres en Magt til at understøtte Regjeringens Foretagender, og Medvirkningen af Love, der maa indføres. Da man ikke med Nytte kan bruge de græske Tropper eller de mæglende Magters, saa er kun et Partie at tage, det er at sætte den græske Regjering istand til, at have for en vis Tid et bestemt Antal fremmede Tropper i sin Tjeneste. Saaledes forandrer Spørgsmaalet sin Natur og kan blive opløst ved Grundsætninger, som lede en viis og omhyggelig Finantsbestyrelse. Efterat have sat en Mand, der besidder de mæglende Magters Tillid, i Spidsen for den græske Regjering, maa man forskaffe ham Midler til at opfylde sine hæderlige Pligter, og det første af disse Midler er Penge. Rusland har gjort Begyndelsen; det har allerede ydet nogen Hielp i Contanter; Raden er kommen til Frankrig. England, som mere bebyrdet med Gield, vil komme sidst. J en høi Veldædighedsgierning, paa fælles Bekostning, er denne ) Nam at major fortiorque sis exteris, tamen alienigenum dominum pati nemo vult. (Huintus Curtius.) Deeltagelse billig. Det er ei en nye trykkende Skat, der skal føies til de Paalæg, der trykke begge Nationer. Fem Million Franker, hvoraf Frankrig og England betale hver Halvdelen, vilde være tilstrækkelig til den græske Regjerings Fornødenheder; det vilde omtrent vare 4 pC. af hver Stat, offentlige Jndtægter. Med en efter Udseende saa maadelig Hielp vilde Culturen og Konstfliden i det fordum saa blomstrende Grækenland, oplives og Handel igjen fremstaae i det Archipel, hvis mindste Jloter have erhvervet sig en udødelig Berømthed. Befolkningen, som fik sin Frihed igjen, vilde snart finde Velstand og ikke frygte for at vise den; den vilde opfordre sine Befriere til Handel. Sørøveriet vilde ophøre i Øerne i Archipelagus, saasnart Jndbyggerne kunde berige sig paa mindre farlige Veie; Handelskibene behøvede man ikke meere at beskytte med Escadrer, der medføre stor Bekostning: en Besparelse, hvis Vigtighed Regjeringerne noksom kjende. Nye Mundinger vilde aabnes for de Handlende; disse ere Belønningen for de smaa Opoffrelser, de have gjort. Der udkræves virkeligen adskillige Opoffrelser af Tid- og Taalmodighed for at sætte Grækerne i sand Civilisationsstand, og bringe dem til at understøtte en godt Regjering. I deres Folkeforsamlinger hænder det næsten aldrig, at Flerheden erklærer sig for den bedre, Mening; man maa næsten kun raadføre sig med Mindretallet, det vil sige, man behøver der Raadsforsamlinger og et lidet Antal Raad. Da næsten ingen anden Jndretning vilde være anvendelig under de nuværende Omstændigheder, saa er det nødvendigt, at den græske Regjering har et Troppecorps og en Sømagt at raade over. Jeg antager, at 6000 Mand Landtropper og 1000 National-Matroser, som let kunde sammenbringes og disciplineres, hvis man var istand til at sikkre dem den nøiagtige Betaling af deres Lønning, vare tilstrækkelige. Disse regulaire Tropper, velanførte, kunde undervise og danne de unge græske Soldater; de saaledes dannede Besætninger vilde ligeledes være en Skole for de unge Matroser af denne Nation, thi de voxne Folk er det overflødigt at give sig af med. Endnu engang, det er ingen Bebreidelse, der gjøres dette Folk, det er blevet Alt hvad det under Herrer, som Tyrkerne, kunde blive; ligesaa blottet for Kundskaber, ligesaa nær Lasten, og fjernt fra virkelige Dyder som dets Tyranner; og det viser ved alle Leiligheder Præget af de Lænker, det saalænge har baaret. At tilbyde det, førend Tiden, frie Jndretninger, det er at tale til det i et Sprog hvoraf intet Ord har gjenlydt i dets Øren, og give det Jnstrumenter i Hænderne, hvis Brug og Nytte det ikke kjender. Vist nok ere disse Evner ikke sløvede, udslukte; en kostelig Sæd er opbevaret i dets Siel; men den kan ikke spire uden i Frihedens Bund. Grækenland forener endnu ikke Elementerne af en Republik; men alligevel bør det constistuere sig og tage en Rang blandt Europas Stater. Hvilken Form egner det sig at antage? Dersom det beholder sin Jordbunds Heelhed, saa vil det maaskee være nødvendigt, at oprette det græske Rige i dets gamle Hovedstad. Men hvilken Beslutning man end tager, maa man ikke laane Øre til en snever, ængstelig Politik; man maa vise sig virkelig stor, men der gives ingen sand Storhed uden Høimodighed. Er Grækenland med de Provindser, der omgive det, eengang befriet fra sine Tyranner, saa vil det indkalde Jorddyrkere, Konstnere og al Slags Konstflid; tusinde arbeidsomme Familier ville ikke søge meere paa hiin Side Havet en Jordbund til at dyrke og arbeide, der kan forskaffe dem Livets Ophold. De usunde Egne, som Mississipi og Missouri vande, ville ikke længer opsluge Europas Overbefolkning. Et Land, der allerede forlænge siden har været sundt, vil tilbyde dem et sikkrere og behageligere Tilflugtsted. Byer ville opstaae, Markerne gjenvinde deres fordums Yndigheder. Et talrigt, velhavende, lykkeligt Folk vil snart opfylde de Steder, hvor man nu ikke seer andet end Ruiner, Usselhed og Ødelæggelse.