Viborger Samler, 1839-10-24
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Paris, den 14de October. En stor Militair=Operation, siger Journal des Debats, forberedes i dette Øieblik i Spanien imod Cabrera. Espartero er brudt op med 8000 Md. af Nordhæren, og marscherer mod Bjergpasserne ved Cantavicia og Monfalban. Gen. O'Donnell, Generalcapitain i Valencia og Chef for Centralhæren, rykker til samme Tid over Segorbe og Castellan de la Plana frem mod de samme Puncter, han staaer i Spidsen for 18,000 Mand. Desuden marscherer en Division mod Teruel, og en anden fra Guadalaxara rykker frem til Kilderne af Tajo, for at bevogte Passerne ved Molina og Albarazin. – Den forrige carlistiske General Cabanero, der, som bekjendt, har underkastet sig, ledsager Seiershertugen, og meddeler ham overalt de nøiagtigste Notitser og Personer og locale Forholde. Tillige gjør han Regning paa, at tre Batailloner, der tidligere, stode under hans Commando, ville overgive sig paa hans Opfordring. Cabanero mistede nemlig i sin Tid sin Ansættelse, fordi han ikke var Absolutist nok i Cabreras Øine, ja Cabrera vilde endog have ladet ham skyde. Cabaner tog Flugten, og ikke mindre frygtende for Carlisterne end for Christinerne, holdt han sig skjult, indtil Tractaten afsluttedes i Bergara; nu besluttede han at hevne sig paa Cabrera, og desaarsag at tilbyde Espartero sin Hjelp. Foruden denne Stabs officier have flere carlistiske Officierer deels sluttet sig til Esparter, deels til O'Donnell, og man lover sig af disse Mænd megen Nytte paa Grund af deres Kjendskab til Terrainet og Cabreras Stridskræfter, der kunne anslaaes til henved 20,000 Mand. Denne Hær cantonnerer i en meget bjergig, bakket, og næsten utilgiængelig Egn imellem Castellan de la Plana, Alcanig, Teruel og Nedre-Ebro. Cabrera er i Besiddelse af 8 a 10 smaa, men godt befæstede Forter, iblandt hvilke de to meest betydende ere: Cantavicia og Morella, af hvilket sidste Fort Cabrera fører Grevenitelen: de ansees for uindtagelige, og kunne i ethvert Tilfælde udholde en lang Beleiring. Uagtet alle Centralhærens Anstrængelser, uagtet dens overlegne Artillerie og Troppe antal, er dog ethvert Forsøg imod denne Bjergfæstning hidtil strandet. Alle Adgange til disse smaa Fæstninger, alle til disse førende Bjergkløfter ere spærrede ved alleSlags Hindringer. Paa saadant Terrain kan Cabrera holde sig længe. Han har været forsigtig nok til at opdynge store Forraad af Levnetsmidler. Endnu for ganske kort Tid siden, har han, anende den sig nærmende Storm, foretaget en Expedition til de castiliske Provindser Cuenza og Guadalaxara, og ført med sig tilbage et uhyre Bytte af Levnetsmidler. De combinerede Stridskræfter, der rykke imod ham, ville saaledes faae at kæmpe med mange Vanskeligheder. - Men ville Cabreras Soldater være tilbøielige til en haardnakket Modstand, Dette er meget at betvivle. – Cabrera har truet med Dødsstraf Enhver, der taler og Freden i Nordprovindserne. Nogle Batailloner, mere begunstigede af Cabrera end de andre, ville maaskee holde ud til det yderste; men sikkert føler den langt større Deel af hans Hær Længsel efter at vende tilbage til sin Arne, og holdes ene og alene ved Skrækkemidler i Rækkerne. Kun ved sit Skrækkesystem formaaer Cabrera at holde Bønderne i hiin ulykkelige Egn i Tømme, og tvinge deres Sønner til Krigstjenesten. Dronningens Generaler ville modtages som Befriere; Jndbyggerne ville drage dem imøde; Cabreras Batailloner, ville opløse sig, for at følge deres Brødres Exempel, saasnart de med Sikkerhed kunne unddrage sig fra deres Anførers grusomme Magt. Dette er vort Ønske, vort Haab. Fremdeles har man knyttet hemmelige Underhandlinger med flere Officierer, der ere kjede af den hensigtsløse, Krig, og afskye Cabrera.