Aarhuus Stifts-Tidende, 1824-12-02
For nogle Dage siden, (staaer der i et offentligt Blad fra Richmond, Hovedstaden i Virginien, i den nordamerikanske Stat, blev den rige Skotlænder Gordens Efterladenskaber solgt ved en Auction. Efter endeel gammelt Huusgeraad, Linned og Kjøkkentøi, kom Touren, ogsaa til Qvæget og Slaverne. Enhver af de sidste blev ført enkelt frem. Blandt Kjøberne befandt sig nogle Borgere fra Staden men i Særdeleshed endeel Slavehandlere; kjøbte Borgerne de stakkels Offere, saa syntes de dog at finde deres Skjæbne taalelig : men bleve de solgte til en Slavehandler, saa viste deres Miner den dybeste Følelse af deres Elendighed. Proclamatoren førte først en smuk Knos frem og raabte: "MineHerrer, et Pragtstykke. Billy (Wilhelm) en dygtig Tømmermand, 21 Aar gammel, 300 Dollar førstegange Frisk og uden Feill arbeider som en Mester; 350 Dol lar førstegang, Knøsen er behændig og brav, den Afdøde roste han særdeles Slavehandlerne bøde, en mere end den anden; men en Borger kjøbte ham paa sin Kones Begjering, da hun næste Sommer vilde lade sig opbygge et lille Lysthuus i sin Have, for 125 Dol lar. "Ponto vedblev Proclamatoren: "Ponto er en vakker Markarbeider, 32 Aar gammel. Ponto er 41, sagde Slaven. "Det maae jeg bedre videlafbrød Proclamatoren ham: "Allons mine Herrer, Ponto, 100 Dollar førstegang, en frisk og sund KarliPonto er meget syg" afbrød Slaven ham. "Da Ponto kom til Hr. Gordon, var Ponto stærk og frisk, nu - duer han ikke mere." Jntet Menneske vilde byde. Han maatte igjen tilbage. Nu kom en Familie, Fader, Moder og tre smaae Børn; de bleve solgte for 840 Dollar. For en Garver betalte en Richmander, 1530. Pas paa skreg nu Proclamatoren, og en Moder og Datter traadte frem, denne 15, hiin høist 32 Aar. Begge behøvedes ikke at sælges sammen, men de traadte frem Begge, for at blive sammen saalænge som muligt. Betty, Pigen, kunde tjene til Model for en Billedhugger, saa fuldendt skjøn var hendes Legemsbygning; bag den lille Munds Purpurlæber prangede to Rader blændende hvide Tænder; den silkebløde Hud glindsede i det reeneste Sort, men det store sjælfulde Øie svømmede i stille Taarer. Moderen var gandske Billedet af den skjønne Datter, blot en halv Tomme høiere og ikke saa frisk. En Borgerkone kjøbte Moderen. Denne kastede sig for hendes Fødder, og bad hende, ogsaa kjøbe Betty, fordi hun ikke kunde leve uden hende. Borgerkonen nikkede velvilligt, og bød strax 100 Dollar, men Slavehandlerne, for hvis Speculation den yndige Betty ret var en Gevinst, loe op i hendes Ansigt, og overbød stedse hidsigere hverandre. Ved Auctioner i Europa rive de Meestbydende sædvanlig den Gienstand, der bliver solgt, ud af hverandres Hænder, beseer og undersøger endnu nøiere, og lægger endnu en Ubetydelighed til det høieste Bud; gandske saaledes spillede disse umenneskelige Diævler med det ulykkelige Barn. Proclamatorens raa Spøg og Opmuntring til de Kjøbende medens Prisen stedse steg endnu høiere, gjennemborede den blidtfølende Piges Hjerte, hun skjulte sit taarevædede Ansigt med sine smaae Hænder, og da hun hørte, at den afskyeligste af Slavehandlerne, en af de meest følesløse Barbarer, havde kjøbt hende for 970 Dollar, og at hun altsaa for evigt var adskilt fra sin jamrende Moder, sank hun i Afmagt. Men hendes nye Herre, loe, gav hende nogle skarpe Snært over det jomfruelige Bryst med sin blodbestænkte Pidsk, og sagde, da hun kaldt tilbage til Livet ved den heftige Smerte, slog Øinene op igjen: "Den - i det han viste paa Pidsken, - var den bedste Livlæge." Længere kunde jeg jeg ikke blive; mit Hjerte blødte, som om det var sønderrevet og at jeg havde seet en saadan umenneskelig Handlini det nittende Aarhundrede med egne Øine, forekommer mig endnu idag, som en slem Drøm.