Almuevennen, 1844-07-03
Nr. 27. 3die Aarg. Almuevennen. Udgiver: J. A. Hansen. Ansvarlig Redacteur: O. Wedfall, forhen Medhielper ved Opdragelsesanstalten paa Flakkeberg Jnstitut. Onsdagen den 3. Juli 1844. Falsters Landboforening. (Sluttet) Peder Hansen forelæste dernæst et Andragende om det frie eller privilegerede Hartkorns lige Beskatning med det ufrie. Da det fra flere Sider blev udhævet, at dette Andragende indeholdt saa store Jndgreb i Eiendomsretten, at man ikke kunde tænke paa at vinde Stænderne end sige Regjeringen derfor indvendte Andre herimod, at de i Petitionen anførte Exempler, og navnlig den ny Matrikuls Jndførelse vare ligesaa væsentlige Jndgreb i en saakaldet Eiendomsret, og alle af den Natur, at der ikke maatte tages Hensyn til enkelt Mands eller enkelt Stands Jnteresse, naar det Heles Vel fordrede saadanne Forandringer, og det saa meget mindre, som den nu bestaaende Ulighed i Beskatningen var i forrige Tider bleven indført ved ligesaa store Jndgreb i de mindre Jordbrugeres Eiendomsret, og var i sine Virkninger saa meget meere fordærvelig, fordi den hemmede den producerende Klasses Virksomhed og Kraft. Hans Bosen kunde ikke finde den ansøgte Forandring begrundet i Billighed; dersom en Gaard med fri Hovedgaardstaxt f. Ex. svarede 100 Rbd. eller Renten af 2500 Rbd. aarlig i Skatter og Afgifter mindre end en lignende Gaard med ufrit Hartkorn, da maatte den ogsaa antages at have kostet sin Eier 2500 Rbd. mere. Han spurgte hvorfra Erstatningen vel skulde komme. P. Steffensen meente, at denne maatte udredes af Statskassen, for at hele Samfundet kunde bære Byrden i Liighed med, hvad der var skeet ved lignende Forandringer, f. Ex. ved Told frihedens Afløsning paa enkelte Steder i Hertugdømmerne. Adjunkt Hansen. Den Forskjel, der i Petitionen er opstillet mellem Lehnsbesidderne og de saakaldte Kjøbe-Godseiere er mislig og ikke afgive nogen Grund hvorfor hine mindre end disse skulde have Erstatning for Skattefriheden; dersom denne Erstatning virkelig skulde svare til den Byrde, man vilde paalægge dem, da maatte den udredes alene af dem, som bleve begunstigede ved Forandringen, altsaa af de nuværende Brugere af ufrit Hartkorn, men saaledes vilde kun Navnet forandres og Byrden i sig selv blive uforandret. Pastor C. F. Hansen maatte ansee det hele Andragende for aldeles umodnet. Han vilde ikke tale om, at man med fuldkommen Vished kunde forudsee, at det vilde være unyttigt, men da det var uretfærdigt, bulde man ikke engang ønske, at det skulde blive opfyldt, og Landboforeningen vilde ved at anbefale det kun tabe i den offentlige Agtelse og derved i Indflydelse, thi den kunde kun haabe at virke ved sine Forslags og Petitioners Retfærdighed og Godhed. Han foreslog derfor, at dette Andragende skulde lægges tilside, og hvis det ikke skeete, fordrede han tilført Protocollen, at han med al den Kraft han var i Besiddelse af, havde protesteret derimod. Adjunkt Hansen. Dersom Petitionen ikke lægges aldeles tilside burde den forandres til ikkun at angaae de Skatter og Afgifter, som herefter maatte blive paalagte. Flere Medlemmer understøttede Petitionen, som de ansaae for aldeles billig og retfærdig, hvorfor de ikke vilde betænke sig paa at underskrive den. Pastor Mørch Hansen bemærkede, at selv om dette Forslag var bygget paa Retfærdighed, vilde det vistnok være et aldeles forfængeligt Haab, hvis man meente, at Stænderne vilde tage Notits af en saa radical Petition som denne, i det Mindste saalænge den nuværende Valglov bestaaer, hvorefter Valgbarhed er bunden til Eiendom, og Pengearistoraterne saaledes nødvendig maa have Overvægt i Stændersalen. Ei heller var der nogen Udsigt til, at Regjeringen kunde blive stemt for en saadan Reform, saalænge den i Stedet for at begunstige Arvefæste og Selveiendom endnu bestandig opretter nye Stamhuse og Baronier. Han tiltraadte den Mening at Forslaget i sit nuværende Omfang er umodent, og bad Forsamlingen at betænke, at naar man beder om noget Urimeligt og Umuligt, afskjærer man sig derved Veien til at opnaae det billige og Retfærdige, som maaskee tillige ligger i Bønnen. Han stillede det Amande ment, at Jndstillingen skal forandres til, at de Skatter, som herefter paalægges, maa fordeles lige paa det frie og ufrie Hartkorn, og at berefter ingen nye Stamhuse og Baronier oprettes. Formanden understøttede dette Amendement, og foreslog for det Tilfælde, at det ikke blev antaget, at forandre Jndstillingen til en Bøn om fuldkommen Skattelighed, saafremt en passende Erstatning for Alle – ogsaa Lehnsbesiddere – kan udfindes. Ved Afstemningen blev Petitionen anbefalet af en betydelig Majoritet hvorimod kun en afgjort Minoritet stemmede for hver af de stillede Amendementer. Peder Hansens tredie Andragende var om Jndførelse af almindelig Værnepligt. Og saa dette blev i Almindelighed billiget af alle Tilstædeværende, og uden at indlade sig paa Enkeltheder anbefalede Forsamlingen eenstemmig Petitions Jndgivelse.