Aalborg Stiftstidende, 1837-05-16
Kjøbenhavn, den 13de Mai. Bulletin i Anledning af Hs. M. Kongens Sygdomuld, Hs. M. Kongens Befindende er vedvarende bedre. Hr. Ferslew, som iaftes første Gang fremtraadte som - Eduard i Kong Salomon og Jørgen Hattemager, har et et særdeles smukt Udvortes for Theatret og hans Holdning er, er naar man overseer de mange udtryksløse Bevægelser, der, især et i saadanne Roller, gjøres af enhver Begynder, meget fri, i Ordets gode Betydning, og viser et ungt Menneske med Opdragelse. Det var at ønske, at han med Tiden maa udvikle til sit Talent for Elskerfaget, da hine Fortrin ere ligesaa sjeldne, som de ere vigtige for det. Om han virkelig er i Besiddelse e af Talent, kan ikke af hans Fremstilling iaftes bestemmes, da hans Stemme endnu er saa kjendelig i Overgang, at den mangler den Fasthed, uden hvilken Skuespilleren ikke kan være Herre over den, og Rollen selv, netop fordi den er en blot Conversationsrolle, kræver, for at skee sin Ret, en saa sikker, ellet og rask Udførelse, som man ikke med billighed kan gjøre Fordring paa til en aldeles Begynder paa 19 Aar. - J Som ommer ville udsædvanlig mange af Theatrets Personale opholde esig i Udlandet. Hr. Schneider har allerede en Tidlang været i Paris, for at uddanne sig som Sanger, og skal, efter Forlydende, være reist derfra til Malland, hvor han venter at finde en endnu bedre Skole; Hr. Hoppe har for en Maanedstid siden, for længere Tid, tiltraadt en Kunstreise, paa hvilken han allerede med meget bifald har dandset som Gjæst i det kgl. Theater i Berlin; Jfr. Grahn reiser i næste Uge til Paris for der, under en af den store Operas Dandselærere, at opnaae en høiere Uddannelse i sin Kunst; Hr. Concertmester Funck vil til samme Tid tiltræde en Reise i Tyskland og Frankrig, og strax efter Saisonnens Slutning reiser Hr. Dr. Ryge til et Bad i Tyskland, og Hr. Phister, samt Hr. og M. Holst til Paris. (Dagen.) Da Gauthier gav sit andet Vædderidt paa Ridebanen, foregik en meget mærkelig Tildragelse i Gaarden Nr. 207 paa Hjørnet af Stormgaden og Frederiksholms Canal. Da det første Vædderidt blev givet, vare to Piger, den ene, Caroline Mathilde, 18 Aar, og den anden lidt ældre, krøbne op paa Taget. Caroline var dristig nok til at gaae derfra over Taget til Prindsens Palais. Den ældte Pige vovede i Begyndelsen ikke at følge hende, men Caroline tog hende ved Haanden og førte hende ikke blot frem og tilbage, men spadserede selv, i mangfoldige Tilskueres Paasyn, med sikkre Trin omkring paa Tagene forbi alle Skorstenene og Qvistetagen, og forsikkrede siden, at hun gik der saa rolig, som paa et Stuegulv. Da hendes Herskab med Forfærdelse havde faaet dette Vovestykke at høre, blev det begge Pigerne strængt forbudt at gaae op paa Taget, da Gauthier anden Gang havde foranstaltet Vædderidt, og det saa meget mere, som Carolines Frue samme Dags Morgen fortalte, at hun havde drømt, at Caroline laae som livløs, medens en ung Mand stod med en Lanzet i Haanden foran hende, og at den døende Caroline paa engang sprang op og raabte: "Jeg er ikke død! jeg lever, jeg feiler ingenting; gaae bort fra mig; Gud har holdt sin Haand over mig. Denne Drøm blev flere Gange fortalt for hele Familien og begge Pigerne, som kun, efter meget Beden, fik Tilladelse til at staae paa Loftet. Da Caroline havde staaet nogen Tid deroppe, uden at kunne see Noget, raabte hun: "Her kan jeg jo ikke see og var i samme Øieblik ude paa Taget. Den Anden raabte efter hende: "Min Gud, hvad gjør Dus husk dog paa Fruens Drom. Den husker jeg nok, men den har vel Intet at betyde, svarede Caroline og gik alle Tagene rundt, medens den anden Pige ængstlig bad hende komme ind. Hun gik over Qvistvinduet, forbi Skorstenen og vilde just stige tilbage igjen, da en Teglsteen gik itu under hendes Fodder, og hun fra denne Høide, femte Etage, styrtede ned i Gaarden, hvor hun tørnede mod en Skjæreblok, hvorpaa der stod en gammel bundløs Kurv. De, der fra Gaden havde seet hendes Forvovenhed, styrtede ind i Gaarden, og bare hende, som død, ind i Stuen, hvorpaa der strax blev sendt Bud efter en Barbeer. Til Alles største Forundring, reiste Caroline sig paa engang op, løb op af Bagtrappen, ind i Kjøkkenet, sagde de samme Ord, som Fruen havde hørt i sin Drom og bad blot, at man ikke maatte fortælle denne, hvad der var skeet. Derpaa besvimede hun og Barberen stod just i Begreb med at aarlade hende, da Fruen forfærdet traadtelind. Da Caroline var bleven aareladt og havde faaet et kjølende Pulver, talte man om at kjøre hende til Hospitalet, men det var aldeles unødvendigt, thi hun følte ingen Smerter, paa hele hendes Legeme var ikke en blaa Plet og den eneste Følge af hendes Fald var, at hun havde revet Huden af sit ene Øre og i de første Dage følte, at det gjorde lidte ondt, naar hun vilde bukke sig hurtigt. (S. Bl.).