Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1792-12-28
Paris, den 14de Dec. Der skal nu virkelig være Haab om at redde Kongens Liv, og Borgerinden Roland har den 10 huj. paa et Di ner hos Banquier Grefal ikke allene forudsagt Kangens modige og besluttede Svar, men og yttret benævnte Haab. - J Toget af Sappeurs, Nationalgrenaderer, Gens de Armes og Volontairs, som den 11. gik foran og fulgte Kongens Karet, lagde man ogsaa Mærke til 4 svære Kanoner. J Kareten selv, med nedlukte Glas, og omgivet af ridende Municipalbetiente, sad Maire og 2 Municipal-Officerer hos Kongen. Paa Gaderne torde ingen staae paa Bænke eller andre Forhøininger. General Anselme melder N. C., at han igien har fordrevet de Sardiniske Tropper af Saspello. Borgeren Egalite har i Anledning af de i adskillige Journaler ham paadigtede æresyge Projecter mod sit Fædrenelands Frihed, og at han, efter Ludvig 16. Død staaer bag Gardinet, for at stille sin Søn eller sig i Spidsen af Regieringen, foranstaltet en ny Jgiendrivelse i de offentlige Blade. Sectionen, der havde Navn af Mirabeau, har ganske igien aflagt samme, efterat Folket havde opklynget den Afdødes billede paa Grevepladsen paa den selvsamme Lygtepæl, som Foulon og Berthier endte deres Liv paa for halvfierde Aar siden. - Den Værdighed, som Ludvig har viist ved sit Forhør, hans Aands Nærværelse, hans Jmpassibilitet, den Korthed og Bestemthed i hans Svar, have trods den offentlige Svækkelse efterladt mangt et mod ham gunstigt Jndtryk. Hvis Processen trækkes i Langdrag, kunde maaskee Medlidenhed faae Plads isteden for Had, og en Landforviisning blive den endelige Dom. Men han omkommer, hvis det lykkes Maratisterne at faae Dommen fældet over ham inden næste 14 Dage. Folket i Hallerne vil overalt Ludvigs Død. - Det er merkeligt, at de Piecer, der ere Grundlægget til den vigtige Anklagelsesakt mod Ludvig 16, ere forfærdigede, saa at sige, i en eneste Nat, da de dog skulle underkastes Europa Kritik og Efterverdenens strenge Undersøgelse. Forsamlingen besluttede, at Anklagelsesakten skulle forelæses Ludvig 16., og Præsidenten skulde opraabe den Anklagede ved hver besynderlige Klagepunkt til at svare; at maa ikke skulle give nogen bifalds eller Mishagstegn; at Ludvig, efter given Tilladelse af Præsidenten, torde sætte sig. Ludvig Capet ankom Kl. 2 for Skrankerne. Den dybeste Taushed, herskede i Forsamlingen. Præsidenten sagde: Ludvig, den franske Nation anklagereder, N. C. har den 3die besluttet, at J skal dømmes ved den. Man vil forelæse eder de Forbrydelser, som man beskylder eder for - J kunde sætte eder (her satte Ludvig sig). Sekretair Mailhee forelæste nu Fortællingsakten. Ludvig hørte paa den med Opmerksomhed, og uden at man merkede den ringeste Bevægelse i hans Ansigt, der havde kundet forraade den mindste Urolighed. Da Mailhe havde endt Forelæsningen, begyndte Forhøret. Der bleve gjorte 29 Spørgsmaale, og ligesaa mange Svar givne med stor Rolighed og uden Frygt. Han begierte derpaa, at man ville bevilge ham et Conseil, og meddele ham de Artstykker, som Anklagelserne hvilede paa. Valage forelagde ham strax paa et Bord, der var for Skrankerne, alle Brevene og Akterne, som indeholdt Anmerkninger paa Kanten af hans Haand. Nogle erkiendte han for sine, andre, og det endog de fleste, erklærede han, at de ikke vare fra ham. Han vilde heller intet vide af de Papirer, som vare opdagede af Roland i de forborgne Skranker i Thuillerierne, Præsidenten sagde ham, at Conventet tillod ham at begive sig til Conferenzværelset. Hans sidste Ord vare: jeg begierer et Conseil. Neppe var Ludvig gaaet bort, førend det Spørgsmaal, om man skulle give ham een eller to Forsvarere, gav Anledning til Scener, som vi ville gierne meddele, hvis de ikke havde været saa larmende, at Præsidenten saae sig tvungen til at sætte sin Hat paa, og at raabe til Lovgiverne, at de ikke vare paa nogen Fægte plads. Roligheden kom endelig igien i Stand. N. C. decreterte nesten eenstemmig, nogle faa undtagne, at Ludvig 16, skulde tilstædes at vælge et Conseil (Consulenter).