Norske Intelligenssedler, 1792-04-11
Korn-Priiserne ere som i forrige Uge. Christiania den 11. April 1792. v. Beskrivelse over Snarøen. Kort Beskrivelse over Snarøen, en liden Gaard ved Christiania. C. Kølle. Beatus ille, qvi procul negotiis Ut prisca gens mortalium. Paterna rura bobus exercet suis, Solutus omni fænore. Neqve excitatur classico miles, truci, Neqve horret iratum mare: Forumqve vitat, & superba civium Potentiorum limina. &c: HORAT: NB: A, a, à læses s. aa; i øvrigt æfter Udtalen. Syksalig den, saa fri fra Værdens brydsom Møye, Sam Jordens første Falk, dær var i Friheds Stand, Kan sine Fædres Gard med egne Øksne pløye, Farrænter Pænge æy, men sidder jældfri Mand. Hans Søvn forrykker æy Fælt-Skral af Krigs-Trompætte: Han gyser ikke far de vrede Bølgers Magt: Han plages ikke med at handle Sag af Trætte, At smy far (ærer dog) de Stores Gunst af Agt. A. sv. Adstillige har bifaldet dæn Afhandling am at skrive Spraget æfter Udtalen, af Adstilige har bifaldet dæn Aphandling am at skrive Spraget æfter Udtalen, af apmuntret mig, ved et æller andet Skrift at jøre samme meere bekjænt. Dætte ær da Arsagen, vorfar disse Blade udgives, at ikke far at vise nogen indbilt Lærdam, vis Ringhed jæy (ipse sem paganus) bæst indser. Sam nu da dette sjer av en liden Nødvændighed, haber jæy, at den sjønnende Læser æy sælder dætte med Lær dams fine Sigt. Med Averlæg har jæy vælget en ligegyldig Materie, vori fare kammer almindelige Ord, finder Skrive-Maden bifald, kan væl en nyttigere siden udfindes. Sa fræmt nu denne Made at skrive æller stave pa, skulde synes antagelig, beder jæy at avlægge i Bogtrykkeriet 2 sk. far vært 1/2 Ark, voraf jæy vil see, andæt bifaldes æller ikke, ti skulde denne Stave-Made synes unyttig æller urigtig, beder jæy intet at avlægge, til min bædre Æfterrætning, da det æy ær mig am de fa Pænge at jøre, af Poetens Ord finder æy hær Sted: Si dolosi spes refulserit nummi. Nogle Æksæmplarer ær desuden i Bogtrykkeriet at bekamme, it af Avhandlingen om dænne kjætterske Skrivemaade for 4 sk., uden vilken at jænnemlæse jæy ma vænte mig Læserens ufordeelagtige Dam. NB: Ved adskillige Ord burde sættes en Prik under Vokalen, vor dæn ær lang, f. Æx, i de Ord ser, stor, maat fl., mæn da sadanne Typi æy ændnu kan faes i Bogtrykkerierne, bedes Læseren, unfjylde, at dæt mangler, at imidlertid anse saadan Vokal, ligesom dær stod Priunder æller læse dæn lang. J Avhandlingen vises ællers, at dænne Prik egentlig ey er fornøden, uden far dæm, sam ær ubekjænte i Spraget. FarT Kort Beskrivelse over Snarsen, Farmedelst en vis Anledning kan jæy masie blive til Sinds at sælge min Gard Snarøen, om jæy finder en passende Kiøber, ti ællers ikke. Jmidlertid vil jæy æy ganske forbiga at give den sin fartiænte Ros, da jæy sjylder den dæt Vidnesbyrd: at den ræt ærkjæntlig har sjønnet min pa den anvænte Bekostning af Umage, æy allene ved at mæddele mig mange siønne Gaver af sit abnede Sjød, mæn af ved at fræmføre dæm med en særdeles Behagelighed af Blidhed: Dat bene, dat multum, qvi dat cum munere vultum. Jæy tør dærfar med fuld Vished forsikre: at dersam min Eftermand vil behandle denne Gard med forstandig Besjedentlighed, uden Forsømmelse af Tyranni, vil den ijænjælde ham det med uqvladelig at høyst nyttig Taknæmmelighed paa mange Mader. 1. Navnet af Beliggenheden. Snar-Øen skal have sit Navn af snar, fardi over den ær den snareste Væy til af fra Byen æller Søen, nar Jsen, samt afte sier, har lagt sig inden før, at man ællers kunde fa nogle Miles Amvæy til Lands; dæn yderste Havn pa Øen, vor Søen ær aben i dæt længste, kaldes KangsHavn, da sluttelig de gamle Kanger ved sadan Anledning har dær steget i æller av Deres Fartøyer; hær kammer dærfar afte am Vinteren en heel Deel Bade, Jagter m. m., far at lasse æller lade. Snarøen ær den østerligste Gard i Østre Bærum, en virkelig Ø, sam ved en liden Bro imod Nord, kaldet Hunde-Sunds Bro, imællæm 2de Klipper hænger sammen med dæt faste Land, at man ændalmæd Karas kan magelig kjøre til Øen. Dænne liden Bro har været mange betydelig: Nar et Barn (a at vaksen) har været ambyttet, forhækset æller længe sygelig, skulde samme af et Par Kvindfalk, sam mødtes dær imod Aftenen, løftes 3 Gange runt om Broen, saledes 3 Torsdags Aftener i Rad, uden at de matte tale til hinanden ved Farrætningen; ved sadan Anledning har man der fundet mange Dukker it Krykker m. m. Dænne Seremoni skulde nu have dæn Virkning, at dænSyge skulde snart miste sit onde enten ved Døden æller Hælbred: Credat Jndæus Apella. Ændsjønt Vantroen i var Tid synes at have faet Avermagten, har dændog næppe underkuet dænne darlige Mening, den synes æy hæller at ville have nogen Uvænskab med Avertro, var den kun kan fa sand Tro bortjaget. Øen ær i Skikkelse af en Hæste-Sko, altsa med en stor Jndbugt; paa Midten ær Den tæmmelig bred, den væstre Krumming imod Broen ær noget kan tere af bredere ænd den østre kaldet Tangen, vis yderste Spidse peger lige imod Aggershus-Slat, vorimællem 1/2 Narsk Miil, fra Bryggen inderst i Bugten til Byens Brygger ær 3/4 M. ak til Lands 1/2 M. længer til Byen; nar man ror runt am Øen, jør dæt hænved 3/4 Mil, at med høyt Vand kan man ro under Broen. Beliggenheden ær meget fardeelagtig, pa dæn ene Side Kristianiæ-Fjorden, paa dænanden Bugter, Øer a. øv, ind æfter Slæben, den lange Bugt paa dæn væstre Side kaldes Hunde-Sund, som noget uden for imod Syd kaldes Snars-Sundet, vor Øen ær tæmmelig høy at brat imod Søen. 2. Huserne. Gardens Huse ær næsten mit paa Øen, inderst paa den vænstre Side af den dybt ingende Bugt; da Husene ligger frit paa en Høy sam gar skræ ned pa alle Sider, har de runt am en blandet Udsigt af Æng, Mark, Skav af Vand, af man kan i nogle Værelser paa samme Sædelse Sjibe ijennem Skaven lang ude i Fjorden, at tillige andre ved Fæstningen æller pa Bjørvigen, samt Slattet, Apslo a. øv., af de ankommende Fræmmede kan man blive var i en temmelig Frastand. Hoved