Aalborg Stiftstidende, 1841-05-08
Fædrelandet. Kiøbenhavn, den 5te Mai. Trykkefrihedsselskabets Forsamling den 28de d. afgav ret et slaaende Beviis for hvormeget Jnteressen, om just ikke ligefrem for Selskabet. saa dog for dets Forsamlinger, har aftaget ved den Bestemmelse, at Medlemmerne ere udelukkede fra Stemmeret. Foruden Repræsentanterne skal der ikke have været synderlig over 40 Medlemmer eller Tilhørere tilstede. Naar man betænker, at Selskabet har i Leie for en Sal i Hotel d'Angle terre i f. A., ifølge det trykte Regnskab, betalt 105 Rbd. eller 52 Rbd. 3 Mk. for hver Gang, saa maa man tigtignok være af den Mening, at det er vel dyre Forsamlinger. (Loll. Falst. Av.)- Det er en allerede gammel Erfaring, at Avancementet i det tydske Cancelli og Rentekammerets samt General toldkammerets tydske Afdelinger gaaer uden Sammenligning raskere end i de danske Collegier. Et nyt Beviis herpaa ville vi for Curieusitetens Skyld meddeele. En Embedsmand, der er Fuldmægtig under et af de danske Collegier, fik for 9 Aar siden sin Søstersøn herover fra Kiel. Han blev anbragt som Volontair i et af Generaltoldkammerets Comptoirer, og er nu ved Reformen i en Alder af omtrent 26 Aar bleven Comptoirchef, medens Onclen i en allerede betydelig fremrykket Alder endnu er, hvad han allerede var for 9 Aar siden, Fuldmægtig, og dog have de Begge lige Qvalificationer, de ere Begge uden Exammen. (Loll. Falst. Av.) Hvor blive de af: Under denne Overskrift indeholder Gaarsnummeret af Fædrelandet en Artikel, der yttrer sin grundede Beklagelførste Vaabendragere og kjækkeste Herolder, Mænd, som før kraftigen værnede om Pressens Frihed og alle deraf betingede Goder, netop nu i det meest kritiske Moment aldeles forstumme og overlade Oppositionens daglige Ordførere til den Trængsel, der fra alle Sider synes at ville bestorme Pressen og kue dens Magt. Jsandhed, det er en sørgelig Et faring, som ogsaa her gjentager sig, at ofte de giæveste Stridsmænd, hvis Sværd før saaes blinke i de forreste Nækker, tidligt trække sig tilbage fra den Kampplads, der venter dem, fra den Fane, der har skjænket deres Navn sin Hæder, og i Øieblikke, da deres Mod meest behøves, retirere bag Taushedens Skjærmbrædt eller indhylle sig i en Jndifferentisme, der giver Modpartiet dobbelt farlige Vaaben, ihænde. Men, ved at omtale de Mænd, hvis Stemme nu fornemmelig savnes, maa det Spørgsmaal vist først paatrænge sig, hvor bliver da Tage Algteen-Ussing af Han, den vældige Kjæmper, der sagde, ikke at ville lade sit Sværd hvile saalænge han saae Fjenden opreist, skulde han lade det forblive dorsk i Balgen netop i Spørgsmaal, hvor Modpartiet truer med, stoltere end for at reise sin Nakke, Han, der med Aandens Kiøgt beviste Pressens Frihed og ved sit Ord kaldte de modige Stridsmænd hen under den frie Presses Fane, skulde han svigte dem netop nu, da de fra alle Sider betrænges, nu da Terrainet dagligt meer og meere beskjæres dem, nu da det gjælder ved Daad og ikke ved Ord at bevise og opretholde Pressens Frihed? Og hvis Stemme savner man nu netop meer end Tage Algreen-Ussings, han, der som beskikket Lærer i Lovkyndighed vel nærmest maatte have det Kald at fortolke den nyindførte Praxis, hvorefter Pressens Kjæmpere føres for den materielle RetsskrankeJsandhed denne Taushed, netop hos Ussing, bliver vanskelig at forklare sig, især naar man sammenholder den med den Passivitet, han ved et andet for det liberale Parti vigtigt Sporgsmaal har iagttaget, og netop ved et Spørgsmaal, hvor man havde ventet at see Ussings nyeste politiske Charakteer træde frem i et bestemtere Relief. Dette er, som man let vil erindre sig, Spørgsmaalet om Lehmanns Habilitet som Medlem af Borgerrepræsentantskabet, en Qvæstion, der baade i politisk og juridisk Henseende er af Vigtighed. Men atter her taug Algreen-Ussings Røst. Han erklærede, at han intet Skjøn i denne Sag kunde afgive, da han som extraordinair Assessor i Høiesteret muligt vilde blive Dommer i Sagen. Fædrelandet" refererer dette aldeles koldt og roligt og synes altsaa at finde Ussings Jndvending begrundet; os vil det derimod langtfra forekomme saaledes. Thi i sin Egenskab som Borgerrepræsentant maatte det vel fornemmeligt paahvile U., at erklære sig om en Sag, der angik et Spørgsmaal af saa fremtrædende Vigtighed, uden Hensyn til de Pligter, en anden eventuel Stilling kunde paalægge ham. Desuden er det vel aldeles usandsynligt, at han som extraordinair Assessor vilde blive indkaldt og det især i en Sag af denne Natur, og skulde dette i Tiden skee, var der jo Grund for U. til at forlange sig fritagen, som den, der allerede har i en tidligere Stilling afgivet et Skjøn under Sagen. Vi kunde derfor kun finde det urigtigt, at Ussing i denne Qvæstion har tilsløret sine Anskuelser, der vilde have ladet hans politiske Physiognomie træde tydeligere frem, og for enhver politisk Charakteer maa det dog altid, naar han skal valuere som saadan, være af Vigtighed, at han tilbørlig kjendes. J Tider som nærværende er det isærdeleshed vigtigt, at man veed at kunne drage en skarp Linie imellem Partierne og at man med Bestemthed veed, til hvilken Side enhver politisk Charakteer bliver at henregne; thi Jngen kan tjene tvende Herrer og man kan i politiske Anskuelser vel danne eller tilhøre en Mellemfraction og saaledes bevæge sig imellem Partierne, men ikke tilhøre dem begge. En anden politisk Notabilitet, som ogsaa i lang Tid har tiet, uagtet han til ingen Tid har hørt til de ivrige Folketalere, er Prof. David. Beklageligt vilde det være, om de forskjellige nye Stillinger, hvori han er indtraadt, skulde lade hans publicistiske Røst aldeles forstumme; thi ogsaa han er en af de af Folkets Mænd, der i vigtige Spørgsmaal ikke bør tilbageholde sine Anskuelser. J den Lehmannske Sag i Borgerrepræsentantskabet vil David sandsynligviis endnu komme til at afgive sin Stemme, da hans Function som Repræsentant først ophører fra det Øieblik, hans Raadmandsvalg erholder den kongelige Sanction.