Viborger Samler, 1845-09-25
Om de paa Augustenborg den 18de Septbr. stedfundne Festligheder optage vi efter "Bl. Td. Følgende: Tidlig paa Dagen, hørtes høitidelig Harmoni-Musik under Slottets Vinduer, Kanoner affyredes og Skibene paa Fjorden flaggede, deriblandt et stort for Tiden her liggende svensk Skib med Trælast. Kl. 7 begyndte Gratulanterne at indfinde sig, navnlig Deputationer fra Flekkerne Augustenborg og Gravensteen, fra Byen Sønderborg, fra Bonderne i det Gravenstener og Alsinger District, fra Geistlig beden og Skolelærerne og andre Embedsmænd, med en Foræring. Desuden indfandt sig samtlige Geistlige, Skolelærerne med deres Koner, samt Forpagterne med deres Koner for at lykønske Jubelparret. – Kl. 10 mødte atter indbudne Gjester til Gratulation (efter Programmet: en civil; man faae da opstillet i Havefalen, hvor Deres Durchlauchtigheder toge imod dem, et overordentligt stort Portrait, heel Figur, af Hs. Maj. Dronningen, skjænket Brudeparret af Høistsamme, malet af Gartner, og fem særdeles vellykkede Portraiter af begge Prindser og de tre Prindsesser, skjænkede af en Forening af Geistlige, Forstmænd og Skolelærere, malede af Monnies; ligeledes stod her en pragtfuld Sølv-Taffelopsats, en Foræring fra Jubelparrets elskede Børn; fremdeles havde Embedsmændenne paa Gravensteen offereret to smukke Stole til Brug ved Høitideligheden i Kirken, det Augustenborger District, to Tepper at lægge under Stolene, det Gravenstener District to meget smagfulde Puder. Kl. 11 gik man i Procession igjennem Slottets Gange til Slotskirken, som snart fyldtes af Følget, Byens Folk og tilkomne Reisende. Hofpræsten Dr. Germar holdt Talen. Sangen, som blev afsungen for denne Prædiken, gik paa Melødien o sanctissima, og var fordeelt imellem et Sangerchor og hele Menigheden. Tilsidst sang Menigheden et Vers, som endte med den Bøn, der vist udtalte alle Tilstedeværendes stille Følelse: Und gieb zu ihrer Pilgrimsschaft, Bei jedem Schritte nene Kraft. Kl. 12 var der Frokostbord. Kl. 2 begyndte Øens unge Karle (baade fra det hertugelige og det kongelige District vare de indbudne til at møde, at stikke til Ringen paa en Mark bagved Lystskoven for de af Hertugen, udsatte Præmier, nemlig 4 Potageskeer, 4 Sæt Spiseskeer og 4 Sæt Theeskeer. Førend de begyndte, kom de i smukt Optog, med steile Landser, som Uhloner ridende ind i Slotsgaarden og passerede forbi Herskabet. De vare deelte i 4 Afdelinger, hvis Landsefarve havde Couleur efter de fire Hovedfarver i det herlugelige Vaaben, og udgjorde saaledes en blaa, en guul, en rød, en hvid Eskadron, hver paa omtrent 80 Mand. Dragten var rask, nemlig blaa Trøie uden Skjøder, bred hvid Krave, lange hvide Beenklæder; de holdt ret god Geled og svingede ikke saa ilde. Kl. 5 bragte det Sønderborger Skyttelaug Hs. Durchlauchtighed et Hochb. Kl. 6 indfandt sig en pompes Forsamling til Gallataffel, meget broget ved de mange inden og udenlandske Uniformer. Glæde og Frihed herskede ved Bordet og Samtalen krydsedes i alle Retninger. Paa hver Rude faaes (hvilket ikke maa forglemmes) Næsen af en nysgierrig Tilskuer, baade i Spisesalen og i Forsamlingsemalkerne. Længe bølgede den behagelige Larm igjennem Salen, inden den imod Slutningen afbrødes af Hs. Durchlauchtighed, som reiste sig, og i det Væsentlige med følgende Yttring udbragte Hans Majestæt Kongens Skaal: "Jnden han hævede sit Glas for at tømme det paa Hans Majestæts Sundhed, følte han Trang til i sit og sin Kones Navn at bevidne alle hans Gjæster sin hjerteligste Tak, fordi de havde villet deeltage i en Fest, som fandt Sted i Anledning af den Dag, som han i Sandhed kunde kalde den lykkeligste i hans Liv, paa hvilken han for 25 Aar siden havde gjort det Skridt, som for ethvert Menneske her paa Jorden var det vigtigste. Jsær takkede han dem blandt hans Gjæster, som fra tidlig Ungdom af havde staaet i venskabeligt Forhold med ham, fordi de vare komne, for en Deel langveis fra, for at tilbringe, denne saa glade og lykkelige Dag med ham. Han erkjendte dette som et Beviis paa, at de Venskabsbaand, som havde forenet Ynglingerne, vare faste nok til at knytte Mændene, sammen. Den samme Taknemlighedsfølelse havde han ønsket her paa Stedet at bevidne Hs. Maj. Kongen, hvem han, da han for 27 Aar siden fattede den Beslutning at indgaae sin ægteskabelige Forbindelse, havde meddeelt denne sin Hensigt, inden han endnu havde yttret noget derom til sin Moder og sin Kones Forældre. Hs. Majestæt havde ikke alene fuldkommen billiget hans Valg, men havde paa en saa venskabelig Maade bevidnet ham sin Deeltagelse, og senere ogsaa tilkjendegivet dette for hans Kone, at de begge havde besluttet i taknemmelig Anerkjendelse af det dem derved beviste Venskab, at afholde deres Bryllup paa Hs. Majestæts Fødselsdag. Men paa saadan Maade var det da kommet, at der nu paa hvilede ham den behagelige Pligt først og fremmest at udbringe Hs. Majestæts Skaal paa denne Dag. Jnden han imidlertid nu fuldførte dette, følte han Trang til herved offentligen at udtale sin og sin Kones Taknemmelighed for dette, i hiin Anledning, dem beviste venskabelige Sindelag, idet han tilføiede det Ønske, at Hs. Majestæt paa denne Dag vilde sende en venlig Tanke herover. Det hele Selskab udbrød derpaa i et flere Gange gjentaget levende Hoch for Hs. Maj. Kongen. Nu var Løsenet givet, og nu fulgte mange Skaaler, for Brudeparret ved Hertugen af Glücksborg, for Hs. M. Dronningen ved Grev Reventlow paa Farve i skjønne improviserede Vers, for Jubelparrets Durchlauchtige Børn ved Grev Bandissin, i en flydende Improvisation med smagfuld Hentydning til Schillers Klokkefang, for Prinds-Statholderen og Gemalinde ved Kammerherre Neergaard paa Develgønne foruden flere andre. Efter enkelte af diese Toaster vilde det gjentagne Hoch og Hurra, brusende sammenblandet, næsten ikke ophøre. Da Kaffeen serveredes, bragte henimod hundrede Sønderborgere et smukt Fakkeltog, og kastede siden Faklerne i Hob i Slotsgaarden. Derpaa fulgte de tre Alsener Liedertaflers, den Augustenborger, Sønderborger og Ulkebølles Festsang til det høifyrstelige Jupelpar, efter Melodien til "Landesvater;" Togets Marsch belystes af store couleurte Lamper paa Stænger, der skinnede med det Høie Huses fire ovennævnte Farver. Endelig fulgte Staldfolkenes Fakkeltog, som havde i sin Midte to Vogne, trukne hver af en hvid Hest og belæssede med to Oxehoveder, der vare fyldte med Punsch. Disse Glædens rige Kildevæld aabnede sig siden i Slotshaven bagved den store Festsal, hvor flere Tusinder af Folket, baade fra Øen og det faste Land, havde forsamlet sig til Dands og anden Lystighed. Pladsen var belyst med couleurte Lamper. En jovial Munterhed besjælede Massen, som indtil Morgenstunden omsværmede Festens Hovedsæde og udbredte sig fra dens Midtpunct, ligesom i Straaler, langt ud i Haven og Byen. Flekken var desuden illumineret og flere Transparenter, udførte med en sjelden Kunstfærdighed og Smag, med passende Hentydninger paa Festens Gienstand vidnede atter om det patriarchalske Forhold, om den hjertelige Deeltagelse, som fra den tidligste Morgenstund af havde viist sig, og som vil gjøre denne Dag uforglemmelig for Enhver, som har Følelse for sand Menneskeværd, og for dennes uskrømtede Paaskjønnelse hos Høie som hos Lave. Paa Slottet selv var der Bal, som varede et Par Timer over Midnat.