Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-02
En unævnt Jndsender har, i Kjøbenhavns Skilderie No. 94, opfordret mig til at gjendrive hvad en ligesaa navnløs Forfatter har bekjendtgjort omden spanske Faareavl i Danmark, i en af ham i Handels- og Jndustrietidenden indført Afhandling, hvilken Opfordring foranlediger mig til at bemærke følgende. 1.) At Forf. til denne Afhandling, strax i Begyndelsen, hvor der tales om spanske Faars Jndførelse i Danmark, viser, at han ei er fortrolig med Sagen hvorom der skrives, naar han siger: i Aaret 1797 erholdt Danmark 300 Merinoer, af de ædleste spanske Hjorde", thi disse kom først hertil den 4 October 1798. 2.) At Forf. ikke kjender til den Forædling. disse Faar have bevirket i Landet, naar det hedder: Forædlingen har kun i det Hele lidet udbredt sig, thi enhver Sagkyndig, der vil og kan see, maa, ved at undersøge Faarene i Landets forskjellige Provindser, let selv kunne overtyde sig om den umiskjendelige Jndflydelse de spanske Faar have havt paa disse, med Hensyn til Uldens Mængde og Fiinhed. 3) At materielle Græsgange, naar herved forstaaes Græsgange, der bestaae af frodigen voxende, for Faaret tjenlige Foderurter, ei ere skadelige for den spanske Faareavl, saaledes som Forf. til den tidtomtalte Afhandling siger. J Tydskland og Preussen er man endog enig om, at Staldfodring med kraftige Fodringsmidler gjør Ulden finere. 4) At dersom Jordbunden overalt i Danmark var lav, hvilket Jndsenderen af det i Skilderiet indførte, synes at mene (thi i Handelstidenden tales allene og fugtigt Clima og materielle Græsgange, da var den ligesaalidet skikket til danske som til spanske Faar, men at dette ei gielder om Jordbunden i Almindelighed i de danske Stater, veed Enhver der kjender Landet. 5.) At den, der har seet Beliggenheden af det Kongl. Skæferie paa Esserum, og kjender Fodrings- og Behandlingsmaaden af de derværende Faareflokke, vist aldrig, dersom han ellers forstaaer at bedømme det, vil herfra kunne udlede de Ulden tillagte Feil, som den iøvrigt ikke har 6.) At det Kgl. Skæferies Uld er sund og ikke mangler Elasticitet eller Fiinhed, derom vil Enhver kunne overtyde sig, som vil henvende sig til dets Bestyrer, Stutmester Nielsen, hos hvem Prøver af Skæferiets Uld findes for flere Aar. 7.) At de af Etatsraad og Professor Viborg anstillede Forsøg med den Wienske Uldmaaler have bekræftet, at de herværende spanske Faar i en Række af 23 Aar ei ere blevne grovuldede under det danske Klima. 8.) At jeg ikke kjender de i den senere Tid fra Sverrige hertil indførte spanske Vædere, og altsaa hverken kan bedømme deres Værdie eller Godhed. Da Anmelderen i Skilderiet imidlertid lader til at befrygte, at disse Vædres Jndførelse kunde kaste en Skygge paa Vædrene fra det Kgl. Skæferie, saa var det at ønske, at han vilde anstille Sammenligning mellem hine Vædre og de fra Skæferiet paa Esserum, og heraf meddele sikkre Resultater; thi at Vædre fra Sverrige skulle være betalte med 70 Rd. Banco, er vel neppe tilstrækkeligt Beviis for deres Godhed. Det Kgl. Ska ferie har ingen Mangel paa fine, udmærkede og gode spanske Vædre, og var dette endog Tilfældet, blev Sverrige nok ikke Landet hvor de skulde søges. 9.) At vore Fabrikanter ikke ynde den danskespanske Uld, skal bevises. Flere af disse have forsikkret mig, at denne Uld giver meget godt og fiint Klæde, og at den ikke betales slet, derfor taler den i Aaret 1819 paa Børsen, offentligen afholdte Auction, hvor Pundet af vasket Prima Uld fra det Kgl. Skæferie paa Esserum blev betalt med 12 Mark rede Sølv. 10.) At jeg sikkert veed, at Commissionen for de Kongl. militaire Uldmanufacturer, under hvis Bestyrelse de paa Usserød staae, aldrig har erklæret, at den ikke kunde være tjent med Ulden fra de Kgl. Skæferier. Veterinairskolen, d. 29 Nov. 1820. C. Viborg, Professor.