Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-07-20
Thermopylerne. Er det en af de Omstændigheder, som bestyrker Formodnigen om, at den Græske Nation ikke vil gaae tilgrunde i sin nærværende Friehedskamp; men have Held til at udføre sin retfærdige Sag, at den har erholdet en ordnet Regiering, som synes bestandig meere at befæstes i sin Myndighed, saa at man aldeles ikke mere hører tale om indvortes Stridigheder imellem de forskiellige Anførere. saa taler det ikke mindre for den Græske Friheds Sags sandsynlige Fremgang, at man begynder at bemærke en sammenhængende Plan, og et rigtigt politiskt Blik i Grækernes Operationer; da man nu seer dem ikke allene at begynde paa at gaae offensiv tilværk, men tillige at angribe Sagen fra en Side, fra hvilken de kunne haabe at giøre de største Fremskridt, ogsaa enten denne forstandige Operations Plan er en Følge af at General Normann er bleven Medlem af Krigsraadet i Corinth, eller af en Udvikling af Grækernes eget Genie, da de nu haver rigtigt overveiet deres Stilling. De have nemlig indseet, at efter at det har lykkedes dem at faae den fuldkomne Overmagpaa Halvøen Morea og paa det Græske Fastland, (som nu kaldes Livadien, og fordum Hellas) paa enkelte Punkter nær, som ere vanskelige at indtage, og som de haabe at faae i deres Magt ved en fortsat Blokade, saa ere de kun fra tre Sider udsatte for Tyrkernes Angreb, enten fra Søesiden, (men herved sætte de Tillid til deres tappre og hurtige, skiøndt endnu temmelig lilleputtiske Marine) eller fra Thessalien (men her tiene Biergstrækningerne Pindus og Octa til den ypperligste Formuur, da blot Posset ved Thermopylæ aabner en Vei for en fiendtlig Armee til at trænge indi Grækenland) eller endelig fra Albanien af (det gamle Epirus) hvorfra en langt mere banet Vei staaer aaben for en fiendtligt Armee til at trænge ind i Grækenland, da Landet her er meere aabent og fladere, og Floderne paa denne Vei udgyde sig i deres Løb fra Pindusbierget igiennem frugtbare Landstrækninger i det joniske Hav. Grækerne lade derfor viseligen en Observationsarmee under Obyssens, Niketas, Diamanti og Demetrius Ypsilanti besætte Pindus og Octa Biergene, bevogte Thermopylerne og holde den Tyrkiske Armee i Thessalien i Respect, imedens de med deres Hovedstyrke søge at trænge frem til Albanien. Derfor ere Præsidenten i den Græske Regiering Fyrste Maurocordato, General Normann (som formodentlig leder Operationerne) med de Europæiske Tropper, (som ere dueligere til Kampen i aaben Mark, ligesom Grækerne ere det til Biergkrigen) og den tapre Suliotchef Markos Botschari brudte op til Albanien, for i en Hast med deres Artillerie at tage Kastellet i Arta, og at kaste sig med deres hele Styrke paa Chorschids Armee, og saaledes frarive Tyrkerne Albanien. Lykkes denne Plan som er rimeligt, da man veed fra de Joniske Øer, at Grækerne have seiret i en Fægtning ved Glyky i Nærheden af Parga, og da man har Efterretning fra Constantinopel om at Chorschids Pascha er bleven slaget ved Janina selv, saa opnaaes derved tre betydelige Formaal. Først at omgaae hele Thessalien, hvorved en Tyrkisk Armee bliver nødt til at trække sig ud af dette frugtbare Land, og hvorved den Græske Krigshær under Odysseus, og Ypsilanti kunne uforhindret tage det i Besiddelse og operere i Forbindelse med Armeen i Albanien; for det andet at sætte sig i Forbindelse med Sulioterne, med Beboerne af Chimæra Biergene, og med de Macedoniske og Thessaliske Bierg beboere, som ere et meget tappert Slags Mennesker og for en stor Deel af Græsk Herkomst, og derved udbrede Krigen i Hiertet af de Tyrkiske Stater, og endelig at vinde derved den høist tap vre Albanesiske Nation paa sin Side. Det er sandt disse Albanesere ere meget raae Mennesker og foren stor Deel Bekiendere af den Mahomedanske Religion; men denne trykker dem ikke, de have tilforn været Christne og have blot antaget Jslamismen for timelige Fordeeles Skyld; men de gifte sig med og leve med Christne uden nogen Betænkelighed (man læse blot herom Hughes Reise) og de holde altid med det Partie, som er det stærkeste, kunne først Grækerne faae Albaneserne paa deres Side saa er Spillet vundet for dem. (Man vil blot ved at tage Kortet i Hænderne overbevise sig om hvor rigtigt denne Operationsplan er anlagt). Vil man nu spørge hvad disse Thermopyler da ere, som skulle dække den Græske Nation paa den ene Side, imedens den trænger frem paa den anden, saa lærer man allerede af de Gamle at det er en smal Vei imellem Havet og Biergstrækningen Det eller rettere den Afdeling deraf som blev kaldet i gamle Dage Anopens og siden Callidromus (i Anacharsis Reise af Barthelem, findes et meget instructivt Kaart om disse Egne.) Enhver Armee, som vil fra Theffalien trænge ind i Grækenland, maae nødvendig passere denne Vei; thi en Armee kan umuelig bestige de skrækkelige Fodstier over de steile Bierge, naar de kun ere nogenlunde besatte af Tropper; men denne Vei eller dette Pas er over en Dønsk Miil lang og er næsten ufremkommeligt, da de vilde Bierge staae paa den ene Side af den og Havet og store Moradser indskrænke den paa den gaden Side, som i Flodtiden blive overskyllede af Strandvandet. Desuden fordærves Veien af Vandet fra Biergstrømmene, og paa nogle Steder er Veien ikke bredere end at en Vogn kan passere den. Her var det at Leonidas omkom med 300 Spartanere, efterat han havde modsat sig heele den Persiske Armee, og hvorved denne efter et uhyre Tab først fik Overhaand, da der ved Forræderie blev viist den en Fodstie over Biergene, som ikke blev forsvaret.