Ribe Stifts Adresseaviser, 1834-07-18
Udenlandske Efterretninger. Storbrittannien og Jrland. Herfra haves den ligesaa vigtige som uventede Efterretning, at det hidtilværende Ministerium er opløst, idet Grev Grev og Lord Althorp begge have taget deres Afsked. Den 9de Juli androg Grev Grey i Overhuset paa, at Forhandlingerne om den irlandske Tvangsbil og om billen, angaaende Fattigvæsenets forandrede Indretning, maatte udsættes indtil videre, i det han forbeholdt sig den følgende Aften at udvikle Grundene til dette Forlangende. Da nu disse to Anliggender hidindtil vare drevne med stor Jilfærdighed af Ministeriet, saa var hiint Andragende høist paafaldende og vakte strax Mistanke. De offentlige Blade talede om Spliid i Ministeriet, og Coureren fortalte allerede d. 10de, som noget temmelig Sikkert, at Grev Grev havde anholdt om sin Afskeed, og at denne var ham meddeelt i saa naadige Udtryk, som en Souverain nogensinde har betjent sig af til sine Undersaatter. Samme Dags Aften fik men i begge Huse Vished, da Ministrenes Udtrædelse blev tilkjendegiven Overhuset af Grev Grey, Underhuset af Lord Althorp. - Da Grev Grev i November 1830 dannede det Ministerium, som det var forbeholdet at sætte Reformsagen igjennem, synes det, som om han i Valget af sine Colleger havde dette høist vigtige Anliggende alene for Øie, uden at bekymre sig meget om de finere Nuancer i deres politiske Troesbekiendelse. Saalænge der endnu kun handledes om Parlaments-Reformen og sammes umiddelbare Følger, gik derfor Alt godt; men da Reformbillen ikkun skulde være den første Grundsteen, paa hvilken det liberale System videre skulde opføres og bringes til Fuldkommenhed; saa maatte i Tidens Løb de Medlemmer, som mere eller mindre vare det conservative System hengivne, efterhaanden see sig afsondrede fra Reform Ministeriet. Saaledes gav i Mai Maaned de overflødige irlandske Kirkegodsers Sæcularisering Anledning til Stanleys, Graahams og Richmands Udtrædelse, og nu er det atter de irlandske Sager, der have bragt Grev og Althorp og med dem rimeligviis flere, hvorom imidlertid endnu Jntet vides med Vished, til at udtræde. Om Fornyelsen af den irlandske Tvangslov opkom der nemlig Strid i Cabinettet. Lordlieutenanten for Jrland, Marquis Wellesley, var af den Mening, at flere Artikler af Tvangsloven kunde, uden Fare for Jrlands Sikkerhed, udelades, og til ham sluttede sig Althorp, Littleton, Grant, Spring. Rice og Abercromby; men disse bleve overstemte af Grev Grev og de øvrige Cabinetsmedlemmer, der ansaae Tvangslovens Fornyelse i dens Heelhed for en Nødvendighed. Da nu Littletons Uforsigtighed i at indlade sig med O' Connell, Ministeriets værste Fiende, havde givet Anledning til det tidligere omtalte forargelige Optrin i Underhuset, hvor O'Connell beskyldte Ministrene for Troløshed og Bedrageri, saa tog Lord Althorp deraf Paaskud til det Skridt, hvilket han, som overstemt, maaskee alligevel var nødt til at gjøre, og erklærede, at efter det, som var forefaldet, tillod hans Ære ham ikke længere at være Minister. Jmidlertid var Striden ikke blot i Cabinettet, men ogsaa i Parlamentet, i det Overhuset var paa GrevsUnderhuset paa Althorps Parti. Da nu Grev Grev let maatte indsee, at Underhusets Anskuelse af denne, Sag maatte være afgjørende, ansaae han formodentlig de mødende Vanskeligheder for at være altfor store, og da han desuden, ifølge sin Alder, vel kunde længes efter Rolighed, efterat hans Hovedmaal, Reformen. var opnaaet: saa er det rimeligt, at Leiligheden var, ham velkommen, og at han derfor benyttede den til selv at resignere. Han erklærede da til samme Tid i Overhuset, at han, som en 70 aarig Olding, længe havde følt sig for svag til at forestaae saa yderst besværlige Forretninger. Saalænge der endnu var Enighed i Cabinettet, var det ham nogenlunde mueligt at lede Forretningerne; men da den forrige Uenighed havde skilt ham ved to af fine dyrebareste Colleger (Stanter og Richmond), havde alene Kongens udtrykkelige Opfordring været i Stand til endnu at holde ham i Embedet, og nu, da en ny Strid var opstaaet, som havde berøvet ham hans driftigste Medhjælper, Lord Althorp, var der i Ministeriet intet blivende Sted for ham; men han havde ingivet Ansøgning tilligemed sin Collega om Afsked, hvilken og var bleven ham bevilget. Under sin lange Tale var Greven i høi Grad bevæget, og i Begyndelsen svigtede Stemmen ham, saa at han en Tidlang maatte holde inde, hvilken Pause Hertugen af Wellington benyttede til at fremlægge en Deel Petitioner imod Kirkegodsernes Reduction i Jrland. Hvorledes det nye Ministerium vilde blive sammensat vidste endnu Jngen; men paa Formodninger var der ingen Mangel. – Den russiske Brig, Carolina, var ankommen fra Lissabon til Portsmouth med 200 spanske Flygtninger; men da det blev nægtet disse at lande, afseilede Skibet igien, man siger, tilbage til Lissabon. Et andet Fartøi har hjembragt en Deel Engellændere, som havde forladt D. Pedros Tjeneste. Den pyrenæiske Halvs. En Skrivelse fra Madrid af 29de f. M., som et fransk Blad meddeler, indeholder en ganske ny Fortælling om Anledningen til Qvadruple Alliancen, som slet ikke skal, hvad man hidindtil troede, være et Foster af Fyrst Talleyrands Diplomatik. Det hedder nemlig i hiin Skrivelse, at Martine; de la Rosa, overbeviist om, at Opstanden i de baskiske Provindser ikke lod sig dæmpe, saalænge Tingene i Portugal ikke havde forandret sig, og saalænge navnlig D. Carlos derfra kunde trænge indi Spanien, begav sig til den franske Gesandt, Hr. v. Rayneval, og erklærede ham kort og godt, at man havde fast besluttet at sende Tropper til Portugal, for at forjage D. Carlos og tillige hjælpe D. Pedro med at uddrive D. Miguel, samt at man allerede var enig med D. Pedro om denne Ting. Da Hr. v. Raynevalmærkede, at alle Jndvendinger imod denne Beslutning vare forgjeves, saa confererede han, som en øvet Diplomat, med den engelske Gesandt, Hr. v. Villiers, og blev enig med ham om, at man maatte ile med at til træde den imellem Spanien og Portugal sluttede Tractat, for ikke at tabe al Jndflydelse paa Halvøens Anliggender. Begge disse Herrer gjorde da Udkastet til hiin saameget omtalte Tractat og sendte det til Paris og London, hvor man paa det Tilfærdigste ratificerede det. D. Pedro gjorde i Begyndelsen Jndvending imod begge disse Magters Tiltrædelse, fordi han frygtede for den engelske Jndflydelse; men, som bekiendt, kom dog Tractaten i Stand. – Den franske Coureer vil vide, at D. Pedro har tilbudet Dronning Regentinden, i Spanien at sende hende Hjælpetropper imod Oprørerne, men at Hr. v. Rayneval har sat sig derimod, og at det derfor ikke vil skee. Sentinelle des Pyrendes taler om et nærforestaaende Slag imellem Zumalacarreguy, som havde concentreret sine Tropper ved Segn fra, og General Espartero, som med 5000 Md. var dragen imod ham og vilde forene sig med General Rodil, der allerede var kommen til Vittoria. - Cholera er nu udbrudt i Madrid, hvorfor ikke blot Hoffet er flyttet til St. Jldefonso, men Alt, hvad der paa nogen Maade kunde komme afsted, har taget Flugten fra Hovedstaden. Ogsaa i Lissabon og paa enkelte andre Steder i Portugal, hvorfra ellers Efterretningerne vedblive at være meget gunstige, skal Sygdommen være udbrudt.