Københavns Adresseavis, 1774-01-19
Naar det nu skal forestille, at Fængslets Grundvolde bevægedes, alle Døre bleve opladte, og alles Baand opløstes; saa burde den Steen=Stytte med Lænken omkring, været kastet ned og sønderslagen, eller og slengt hen langt borte, saa at den ey stod i Veien for den halve Dør. Heraf giør jeg den Erindring, at saasnart et Kaabberstykke kom ud, burde en fornuftig og mild Critiqve gives derover, saaledes, at Smagen kunde forbedres iblant det almindelige, og Konstneren selv skierpe sit Vid; Enhver Konstner, som vil naae nogen Høyde, falder det ey utaaleligt, at høre andres billige Bedømmelse. Apelles gad gjerne høre, hvad Folk sagde om hans Skilderier. Men at kunde tegne alle forekommende Ting af den heele Naturs Rige, i den rette Skikkelse, med de livagtigste Farver, saa at enhver Kiender af Tingen selv, strax kan see hvis billede Aftegningen udfører, og derhos maae forundre sig over den som har ført saanet Pensel. Denne Høyde i Tegne kunsten, falder kun i de store og lykkelige Geniers Lod, den Tegnekunst kan ey blive almindelig, og det er ey heller fornødent. Tegnekunsten maae altsaa betragtes som tvende Slags i Almindelighed. 1) Den høye og livagtige Tegnekunst, 2) Den maadelige og almindelig brugbare. Den første omfatter den egentlige Skildrekunst, den anden tjener til enhvers Nytte, som omgaaes med saadanne Kunster og Haandværker, der behøve den, til at giøre Nytte baade for sig selv og andre, at de kan finde Smag i det som er smukt, net og ziirligt, og sette Priis paa en Mands Kunst, Saadan Tegnekunst, at Muurmesteren forud kan give sin Bygnings=Herre Begreb om den heele Bygnings Jndretning, Beqvemmelighed til en Deel, om Muurdeelingens Maal og Standplads: At Bygmesteren kan vise ham, hvordan Stillatzen og Træeværket skal være, hvor det skal staae? Hvorfor der skal bruges et saadant og ey andet Bevægelses Redskab, At Snedkeren kan give Grund for, hvilke Træcziirater, der skikke sig bedst til det og det Sted, o. s. v. At Dreieren, og billedsnideren, kan foreviise, hvilken Ordens Stytter der kommer overeens med den heele Bygnings Jndretning, hvilke Slags Pillere der bør staae i Midten, og hvilke paa Fløyerne, a. Denne Tegnekunst er nødvendig, og følgelig nyttig for Konstnere og Haandværkere. Hvo som paatager sig en Arbeyde, og ey forud ved Aftegning eller Grundrisning, kan give tilkiende, hvorledes han forstaaer sin Konst, og hvorledes han vil anrette sit Arbeyde, hvilken Orden og Maade, som er den bedste, hvorfor han giør Anlegget til sit Arbeide saa, og ikke anderledes, Han kan nok, ved idelig Forsøg, Flid og Bekostning faae en Konstgierning fuldført; men man tvivler dog paa, om den har sin Fuldkommenhed, sit Forhold, sin Skikkelse og Varighed i alle Deele. Det er derfor en priselig Omhue, som det Kongel. Landhuusholdnings=Selskab bær for Konsters og Haandværkers Fuldkommenhed, naar dend sætter en Belønning for den, som i denne Artikel, kan fyldestgiøre deres Forlangende. De har spurgt: "Ved hvilke Midler kan Tegnekonsten blive almindelig for de Konster og Haandværker, som behøve den til deres Arbeids og Vahres større Fuldkommenhed og Smagens Forbedring i sam ne, uden at derfor oprettes Skoler paa de Stæder, hvor Bekostningen paa slige Anlæg vilde blive alt for stor, for Konstnernes Faahed og Folkemængdens Ringheds Skyld a. Dette Spørsmaal er ey noksom blevet til Datum besvaret. Og jeg maa tilstaae, at efter mit Skiøn, findes adskillige Spørsmaal i den udgivne Plan, som i de foregaaende og følgende Nummere af dette, skal findes lettere at besvare. Men de Ting, som der spørges om, forekommer det prisværdig Sælskab af større Fordeel for det Almindelige, end dette, som det anseer for saadan Slag, der vel er nødvendig, men ikke saa aldeles for denne Tid, som de andre occonomiske Questioner. Jmidlertid vil disse ædelmodige Borger=Venner, at ingen nyttig og almindelig god Ting, skal gaae dem af Sigte, da de nok indseer, at mange Konster og skiønne Haandværks Gierninger, taber deres Anseelse, deres Dannelse, og Fuldkommenhed, i Mangel af Overleg ved Tegning og Forestillings=Plan. Her bliver da først spurgt: Ved hvilke Midler Tegnekunsten kan blive almindelig, det er at sige, hvorledes Den Tegnekunsten komme i Øvelse og Færdighed, paa et hvert Sted i begge Rigerne, hvor der ere faa Konstnere og Haandværkere som forstaae den, og hvortil hidindtil ingen Leilighed og Anstalt har været til at lære den, Besvarelsen herpaa, har jeg holdt alt for ufuldkommen, til at indsendes under Premii Bedømmelse, og derfor meddeeler mine Tanker her, til at forbedres og udføres af dygtigere Hoveder. Den allerbeste Anstalt, saa vel for Tegnekunstens Udbredelse som mange andre Konsters og Videnskabers Fremvext, iblant almindelig Mand er nok denne: Om vi havde en vel anlagt og vel indrettet Skole i hvert Rige, hvor Kunstnere og Handværkerne kunde underrettes, hver Skole beliggende midt i Landet paa et beqvemt Sted, hvor Stads=Tummel, Forfængeligheds Øvelse og Forførelse ikke havde sin fulde Gienge. Naar saadan nødvendig Anstalt kunde opnaaes og komme i Floer, saa vilde det vise sig, hvor mange prægtige Genier der vil opvækkes, og bære den Frugt, som Gud og Nyturen har indplantet dem; da vilde mit Fædreland, Norge, vise, at Kuld og Frost ikke har fordervet dets Jndbyggeres Hierne; da vilde Træesnideren komme til Fuldkommenhed, og Marmor=Stenen i Bekken vilde blive meere nyttig. Den glimrende Grotsteen vilde blive en Zirat Stytte, og Grydtstenen skulde da anvendes til flere andre Ting, end til Kakkelovner, Nordenfields. De norske Guther, som skiær i Træe, og giør Stue=Uhr af samme, vilde da sette smukkere Figur paa Ziferpladen, og deres Navne i Træk skulde da ey vanzire det hele Arbeyde, Klygtige Hoveder vilde da snarere opfinde Modeller til nye Maskiner, og Modellerne vilde være vel ordineret. Ja Tegnekunsten vilde vise sin Nytte endog i de Haandværker, som i første Betragtning synes ey at have med den at bestille. Vore Skræddere vilde da blive ligesaa vel skikket til, og danne Beqvemmelighedens og Modens Klæder, som de Parisiske, da endnu mange af dem i Mangel af en levende Forestilling og Aftegning, forklipper det vareste Tøy. Saaledes har jeg seet for 33 Aar siden en Mester Skræder, der skulde klippe en Baadserond (en Skibs Kiole, som bruges i Uveyr) som ey var vandt til Snittet, og ey gav sig Tid til at afridse og forestille sig Skikkelsen efter et andet Klædebon af samme Slag, han tog sin Kones Særk, som ham syntes, havde samme Dannelse, og paa den Maade gjorde sit Mesterstykke i at betale Tøyet, som blev forklippet.