Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-07-23
J omtalte Skrift, som bestaaer af en Jndledning og af 15 Capitler, beskriver nu Parry denne sin Reise; i et særskildt Værk skal Udbyttet af den for Naturens Kundskab blive meddeelt. – Expeditionen bestod af Skibet Fury, commanderet af Capitain Parry selv, med en Besætning af 60 Mand, ogsaa befandt Astronomen Georg Fischer sig derpaa, og Hekla med 58 Mand, commanderet af Capitain Lyon. Begge Skibene lettede Anker den 8de Mai 1821 og den 9de Juni ankom de allerede i Hudsonsstrædet. Hvor de ved at seile igiennem det traf paa den nordlige Kyst, altsaa paa Bassinslandet og dets Øer, en Stamme af Eskimøer; dog kun i et ringe Antal. Et eenfoldigt tyvagtigt og høist ureenligt Folkeslag, som forresten ligner sine Brødre i Grønland og dem, som de siden forefandt paa Kysten af Amerika. Nu seilede de igiennem Hudsonshavet, som de vel fandt aabent; men dog bedækket af drivende Jisstykker. Den 8de ankom de til den store Southampton Øe og kastede Anker der den 2den August i Hertugen af Yorks Bugt under 65, 27, 37, N. B. Denne Øe ligger i den nordlige Deel af Hudsons Havet, og høiere mod Nord, end til den, ere Hvalfiskejægerne og de Søefarende ikke nogen Tid komme. Den har en langagtig Figur er omtrent 700 Qvadratmile stor og ved Sir Thomas RoesVelcomes Stræde adskildt fra Nordamerika; den har et temmeligt arktisk (Polar) Udseende; der hvor Expeditionen landede hæver den sig 1000 Fod høit over Havet; langs med Kysten gives der mange og dybe Huler af Kalksteen, hvori Sælhunde opholde sig. Havet vrimlede af Narhvaler og Hvalfiske, især den hvide Art; tre Arter Polarfugle svævede omkring Klipperne. Man fandt ingen Eskimoer paa Øen; men vel Spor til at de havde opholdet sig der. Muslinger fandt man i en stor Mængde og de tiente til et fortreffeligt Næringsmiddel. Veiret var klart hele Tiden igiennem, da de opholdt sig der, og Nordlyset opklarede Nætterne. Parry lod fra denne Øe af undersøge Kysten, som laae lige over for- og Lieutenant Ried optog et Kort over Hertugen af Yorks Bugt; en Øe, som ligger udenfor den, hedder Nias Øen. Der er en fortreffelig Havn, og et Stræde, som ligger imellem den nordlige Spidse af Øen og Fastlandet af Amerika fik Navnet af det tilfrosne Stræde (Frozen Stræit). Fra dette Stræde af seilede de ind i Repulsebugten paa Fastlandet; men efterat de havde overbeviist sig om, at dervar ingen Aabning i denne Bugt hvorigiennem man kunde komme til det vestlige Hav, saa seilede de udaf det og langs med Kysten af Fastlandet imod Norden og opdagede derved tre nye Øer, som bleve kaldte Bushan, Vansittart og Georgina, hvoraf de første ere skildte fra Fastlandet ved et Stræde, som blev kaldet Hurd=Strædet. Alle disse i den høie Norden beliggende Lande have et høist eensformigt Udseende. Vegetationen var meget svag og indskrænkede sig blot til nogle Mosarter og til nogle antiskorbutiske Planter. Dog leve ogsaa her Eskimoer, og de Søefarende traf paa en saadan Familie. (Denne Menneskerace har udbredet sig saa høit op imod Nordpolen, som den paa visse Aarstider kan finde Havet aabent og derved blive istand til at samle sig Forraad af Levnetsmidler; men fra de Egne af hvor Havet er bestandigen tilfrosset, hører den beboede Verden op. Nordlig for Repulsebugten fandt de Gorebugten og Lyons Jndseiling. Her ender Amerika sig imod Nordost og gaaer ud i en Jordtunge, som blev kaldet Melvilles Halvøe. Foran Lyons Jndseiling ligger en Øe, som blev kaldet Vinterøen; da der var en sikker Havn og det var sildig paa Aaret saa kastede man Anker ved den den 8de October og giorde Tilberedelser for at forblive der Vinteren over. Nu forestod en lang og sørgelig Vinter, hvorved Capitain Parry traf de fornødne Foranstaltninger for at conservere Skibe og Forraad og for at holde Skibsmandskabet fundt og muntert. For at giøre Vinteropholdet nogenlunde taaleligt og for at holde Sindet muntert spillede man Commedier, skrev Aviser og s. v.; ogsaa blev et Observatorium oprettet paa Strandbredden; hver Dag bleve meteorologiske Jagttagelser anstillede. – Man fik imidlertid Selskab; thi en Stamme Eskimoer nedlod sig i Naboelauget, og man giorde et nøiere Bekiendtskab med dem. Det er den samme Nation, som Eranz og Egede har lært at kiende i Grønland; dette barnlige, ureenlige og godmodige Folk, som til sin Underholdning ikke behøver meget mere end Sælbunde og Hvaler; de første forskaffe det Næring og Klæder og de sidste Vaaben. Parry beskriver deres Vinterhyttes Jndretning, den Maade hvorpaa de fange Sælbunde; han skildrer deres Charakteer, Skikke og Sæder, som staae ikke meget over Naturens. Jmidlertid er det dog mærkværdigt, at dette Folk kunde foretegne ham en Skildring af deres Land i Form af et Landkort, og at han af deres Angivelser kunde sætte to Kort sammen, som dog give en temmelig rigtig Forestilling om Halvøen Melville, saavidt som siden Hr. Parry lærte Øen at kiende. Vinterøen kaldes af dem Higlinck. Englænderne opholdt sig paa Øen indtil den 1ste Juni, allerede i Mai og Juni Maaned begyndte Veiret at blive mildere; man fik hyppigen Ulve, Polarræve og Harer at see. Den 1ste Juli brød man og fra Vinterøen, nogle Eskimer indskibede sig med dem; man foretog sig nu en Fart imod Norden langs med Kysterne, som var meget besværlig, da de bleve truede af Jis og Farer. Skibene naaede Barrev-Floden, som ved sin Munding frembringer et pragtfuld Vandfald; omkring det stod en Leier af Eskimoernes Sommerhytter. Jmod Norden opdagede nu Parry et Stræde, som støder til Halvøen Melville; det erholdt Navnet af Fury og Heclastrædet. J dette Stræde seilede han ind og fandt imod Norden en stor Øe, som han kaldte Corkburn; ved at seile igiennem Fury og Heclastrædet opdagede han endnu tre andre Øer, som han kaldte Amberst, Liddon og Ormond; men hans Forsøg paa at trænge fra dette Stræde ind i det vestlige Polarocean mislykkedes; thi overalt stemmede sig hele Masser af gammel og nye Jis imod Skibene. Da Aarstiden var desuden tykket fremad, saa maatte han give Slip paa enhver videre Undersøgelse og vendte derfor tilbage den 10de September og tog sin Vinterstation ved Øen Jglulick, som ligger foran en bred Jordtunge ved Øens østlige Indgang til Fury og Heclastrædet. Her tilbragte nu Parry den anden traurige Vinter paa denne sin Reise til Nordpolen.