Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-10-09
Foruden den nærværende almindelige Hovedgrund hos den Norske Nation, at vaage over sin Grundlovs Uforkrænkelighed, og at modsætte sig en stykkeviis Nedbrydelse af den, saa fandt man ogsaa at de gjorte Constitutionsforslag strede deels imod det sande Væsen af den Norske Statsforfatning og deels imod den nærværende Ligevægt, i Unionsforholdene, hvori Norge er bleven sat til Sverrig. Disse Forhold ere deels ved Eftertanke og deels ved Erfaringen blevne endnu langt mere opklarede, end de vare det i Aaret 1814; man holder det derfor for at være høist betænkeligt i Norge at foretage en Forandring med Grundloven, som kunde forstærke Sverrigs Overmagt i disse Forhold. Af disse Hovedgrunde og nogle mindre vigtige Biegrunde bleve derfor alle foreslagne Forandringer i Constitutionen aldeles forkastede af Storthinget i Aaret 1824. Constitutionscommitteens Betænkninger og Forestillinger. i dette Anliggende ere trykkede i Christiania i Aaret 1824, og blive anseete for at være et Mesterstykke i deres Slags. De fortiente i Udlandet at kiendes af alle dem, som enten ere Venner af constitutionelle Grundsætninger, eller som med nogen Jnterresse betragtede den mærkværdige Prøve, som man i Norge har gjort med et demokratisk Monarkie. Det bestemte, men tillige det betænksomme Forhold, som udmærkede det Norske Storthing i 1824 har stiftet det et Mindesmærke af taknemmelig Erindring i den Norske Nations Hierter, som ikke saasnart vil uddøe, og stedse vil dette Storthing indtage en hæderlig Plads i det Norske Storthings Annaler; men uagtet denne berømte defensive Rolle hos Storthinget fandt et enthusiastisk bifald hos heele Nationen, saa tilfredsstillede den dog ikke alle Ønsker hos de ivrigere Patrioter blandt den Norske Nation. Disse ønske endnu, at Storthinget skulde tillige have overtaget en vis offensiv Rolle. Der havde iblandt Norges forskiellige Svenske Statholdere efterhaanden indsneget sig visse Svenske nationale Udmærkelses Tegn; men som ere antinationale med Hensyn til den Norske Nation; saaledes: at næsten Svensk Unionsslag, Svenske Ridderordener, Svenske Nationalfarver; en Svensk Talbenævnelte for Norges Konge o. s. v., som i høi Grad ærgrede de Norske Øine og klingede hæslig i de Norske Øren, og om hvilke de Klogere formodede et de ikke vare indførte uden politiske Hensigter, og truede i deres Virkninger med at denationalisere Nationen. Disse antinationale og tvetydige Forholdsregler af Unionspolitik ønskede man dadlede, forandrede og standsede, men Storthinget tang stille. – Da de Kongelige Constitutions Forslag af Aaret 1824 ikke bleve, som sagt, antagne af Storthinget i samme Aar, saa ere nogle nye komne for Lyset som skulde blive afgjorte paa det nærværende Storthing. Den vigtigste deriblandt er Kongens Fordring paa et absolut Veto. Men ogsaa denne Gang opvakte de indsendte Forslag en almindelig Modsigelse. Vor ligesaa ædle som statskloge Konge, som ikke vilde forlange Forandringer i Grundloven, hvis Nødvendighed og Nytte ikke var bygget paa den nationale Overbeviisning, frafaldt naadigst Afgiørelsen af disse Forslag paa det nærværende Storthing, men fremsatte derimod nogle nye Forslag for det næste ordentlige Storthing i Aaret 1830. Jfølge Rygtet skal det have været Kongens Hensigt aldeles at opgive alle Forslag til Forandring i Constitutionen, men en veltalende Svensker skal have formaae ham til at fraholde denne Beslutning. (Man maa imidlertid bemærke at dette Stykke ikke kan betragtes anderledes end som en eensidig Beskuelsesmaade, og det kan kun tiene til at vise, hvorledes Partiaanden er beskaffen i Norge og hvorledes enkelte Personer raisonnere.)