Norske Intelligenssedler, 1764-05-23
No. vorde SielligelCoore, No. 21. Onsdagen den 23. Maji 1764. de Patriotens Breve til sine Landsmænd om Tilstand. Første Brev. Messieurs. Et av de vigtige Stykker som Vi daglig i alle Vore Sælskaber burde handle om, er, hvorledes Vi ved Vore Producters Exportation til denne Tiid allerne har beriget Fremmede og forarmet os selv; Jeg vil ej tale om de forbigangne Tider, da vare Vi i en uforbigiængelig Vankundighed, da vare Kunster og Videnskaber, Handelen, og Agerdyrkningen, Fabriquer, ja endog de ordinaires Haandværker ligesom aldeles skiulte for Os; men jeg forundrer mig over, at da disse Ting i Vore Tider ere blevne Os bekiendte, at Vi da ikke alle forener Os i at ophielpe Den og giøre os disse Fordeele nyttige, de mange Vanskeligheder, som Vi frem for andre Nationer har at igiennemgaae førend det endelig kand komme til nye og nyttige Indretninger hos Os, har gjort at de visse Fordeele i Landet, ja Landets rigeste Producter indtil denne Tiid, har været Os til liden Nytte, og sandelig, man kand sige, at Vi endnu ikke er kommen længere dermed, end Vi allerne har begyndt at tænke derpaa. Jntet Lander meere rigt end Norge; men intet Folk er heller meere fattigt. Værdige Landsmænd! sig mig eengang hvorav kommer det? Engeland, Frankrige og Holland har intet som De kand sætte i Lighed med Vore Sølv-Kaabber- og Jern-Værker, med Vore Skove og Fiskerier, og dog ere Vi fattigere end dem, ja i visse Maader ikke kand kaldes andet end disse Nationers Trælle og Livegne. Vi maa med Livsfare og stor Møye opgrave Metallerne af Jorden for at sende Dem til at forfærdige alle vore Fornødenheder i Huusholdningen, lige indtil de allerringeste Ting; jeg skammer mig ved at nævne dem, men maa dog opregne nogle, deriblandt er Hænge-Laaser, Fyhr-Staaler, Fronte-Tænger, Lyse-Saxer og meere saadant, og lad kun enhver eftersee i sit Huus og see saa hvor meget han finder av disse Ting, som ere forarbeidede i Landet. Vor Tømmer- og Træelast=Handel er Os ej heller til den Fordeel, som den virkelig burde. Vi kunde i mange 1000de Ting forarbeyde vort eget Træe, og naar Engelland og Holland giør Regning over hvad de Aarlig har av Norge for Meubler og andet som de sender Os av Vort eget Træe, saa har de den raae Materie hos os for en Baggatelle, Hollænderne fornemmelig, og jeg troer at hvad Vi profiterer i denne Handel med Engelland, taber Vi næsten igien med disse. Det er ingen Ære for Nationen at man endnu bebreider Os, at Vi en forstaaer at handle og salte Vores Fisk, som er saa betydelig en Sag av Landets Velfærd. Jeg har hørt med Forundring, at der fra Vore egne Handels-Stuer i Bergen, ikke kommer saa god og vel saltet Fisk, som fra de Tydskes, og at man har befunden, at jo meere de Tydske Handels-Stuer, indløses og kommer i Vore egne Hænder, jo meere bliver der af Fisken vraget, og det fornemmelig i Henseende til Nedsaltningen. Vel er det saa, at de Tydske af Begyndelsen bedre har forstaaet saadant, end de Bergenske, og brugt al Forsigtighed for at holde hemmelig deres Videnskab, at ikke Landets Eegne skulle betage dem de Fordeele som de med megen Møye, store Bekostninger og undertiden med Livs Fare havde etableret hos os; men da Vi nu i saa mange 100de Aar har omgaaes dem, saa er det u-undskyldelig, at disse Fremmede skulle endnu have sig noget forborgen, som ikke Vore Egne havde decouvreret og undersøgt; foruden den Skiødesløshed som begaaes med Nedsaltningen, saa troer jeg at der næsten saa megen Fisk udkastes i Søen igien og forderves, som den der bliver saltet og udskibet, og det av Mangel paa Folk, Salt og Fustagier, Gode Undskyldninger. Retskafne Patrioter, hvad meener De vel andre tænker og Os? Gud har føyet Os frem for Dem; Naturen selv befaler og ophidser de største Dyr i Havet at opsøge Afgrundens Velsignelse og bringe den saa godt som for Vore Døre, og det paa den allerbeleyligste Tiid av Aaret Vi kunde ønske Os; da derimod Engellænderne, Hollænderne og de Franske maa gaae langt bort og til andre Verdens Parter for at oplede Fiskene i Havet og befinde at alle de Bekostninger og Vanskeligheder De har at udstaae rigelig bliver erstattet, samt at deres Fiskerier, er en betydelig Green av deres Handel, og dog behandler Vi denne uskatterlige Fordeel som vi har hiemme paa vore egne Grunde, med saadan Koldsindighed, at alVerden billig maa undres derover. En av de store Umueligheder som anføres til at forsvare denne Landets Velfærd saa præjudiceerlige Behandling, er, at siden Fisken, ikke alle Aar falder paa et Sted, men flytter sig omkring fra et til andet Leie, saa maatte der overalt ved Havbredden oprettes Salt-Magaziner, og dette ansees som en invintible Muelighed eller en plat aldeles Umuelighed. Jeg troer at det kand have sine Vanskeligheder; men jeg tilstaaer aldrig at det er umuelig. Man skulle allene tillade Hollænderne at optage den Fisk som gaaer fra os i Søen, og jeg meener at disse tarvelige og arbeidsome Borgeres Vindskibelighed skulle overtyde Os om Vores Vildfarelse. Man skulle befinde at uagtet disse Folk havde at transportere alle deres Nødvendigheder den lange Vei over Søen fra Holland til Bergen, dog alligevel aldrig ville fattes Salt-Magaziner eller Fustagier, Jeg supponerer dette som en formodentlig Vished, men raader derfor aldeles ikke til at overlevere denne Handel til nogen Fremmed; thi det maa heller til ævig Tiid gaae saa galt med denne Handels Bestyrelse av os selv, end vi nogen Tiid skulle tillade Fremmede at profitere derav. Kiæreste Landsmænd, det almindelige Beste er Eder ligesaa nærpaarørende og magtpaaliggende som Eders eget. Tænk paa dette som noget der gaaer over alle Ting, Vi slipper og forsømmer de Fordeele som Vi have i Hænderne, i den Sted vi burde udtænke og opfinde alle de Veje, hvorved Næringsmidlerne iblandt os kunde forøges; og hvorved Vi kunde see at holde noget igien i Landet av Vore Fordeele, som andre forstaaer at deele saa brøderlig med Os. Dersom noget Land i Verden trænger til Patrioter, dersom Patrioter paa noget Sted behøver Fermete, Eendrægtighed og Eftertanke, da er det Vort Land og Vore Patrioter. Vor Mangel er opstegen til sin øverste Høyde. Vi maa derfore med eendrægtige Hierter søge at oprette den. Messieurs, her er meget sagt i faae Linier, endskiøndt det er igien intet i Betragtning av det Hele. Hvor var det at ønske at alle fornuftige Patrioter ville forene og samle sine Tanker, og fremdeles afhandle disse Materier saa vidtløftige som de ere vigtige til Jeg vil i de efterfølgende Breve give Anledning til fleere, imidlertid er jeg Patrioten. Den igienkomne Spatium.