Berlingske Tidende, 1786-12-01
Fortsættelse af den Kongelige Preussiske Besvarelse paa den i Wien udkomne Undersøgelse om Aarsagerne til en Association for Rigsystemets Vedligeholdelse &c. (See disse Tidender for Nov. Maaned, Side 87.) Efter disse uægte og for det meste uden Beviis antagne Grundsætninger skulde Ligevægten i det Tydske Riges Magt næsten ganske beroe paa den her saa kaldte Overmagts Godtbefindende, hvorunder man synes at forstaae Keiseren, og de formeentlig undergivne Rigstænders Skjebne derved blive meget uvis. Til Lykke for den confordererte Stat af Tydskland har sammes valgte Overhoved ingen anden Overmagt, end den, som Arvefyrsterne, der valgte det, have overdraget det ved den af samme beedigede Valgcapitulation. Efter samme beroer den lovgivende Overmagt ikke paa Keiseren allene, men paa Keiseren og Stænderne tilsammen, og i Henseende til den executive Magt allene paa de dertil forordnede Stænder. Dersom Keiseren paa egen Haand, eller som en dertil ikke forordnet Rigstand, vilde udøve den; dersom han søger ved eensidig Samtykke at aftvinge sine svagere Medstænder Conventioner eller lovstridige og dem skadelige Omtudskninger; dersom han ved ulovlige Midler søger at bringe til sig de største Rigslande uden alle vedkommende Arve fyrsters og det hele Riges Samtykke, og imod sammes Systen, og positive Love, saa kuldkaster han unægtelig derved Rigets Ligevægt, saa misbruger han den Magt, som Valgfyrsterne have overdraget ham, og da har den gamle Ret Sted, som de ved den Osnabrückske Fredsslutning Art. 8. §. 2, og ved Valg. capitulationen Art. 3. H. 6, samt Art. 6. §. 4, have forbeholdt sig, nemlig indbyrdes og med fremmede Magter at oprette Forbund til deres Sikkerheds og Rettigheders Vedligeholdelse, hvilke de da slutte ikke imod Keiseren og Riget, men imod en Medstand, som misbruger sin Magt; de paatvinge derved ikke nogen en ubeføiet Overmagt, men de søge kun at afvende den; de give sig derved ingen selv tiltagen Ret til at kunne, efter eget Godtbefindende, bedømme Ting, som kun ere alles Overveielse og Afgiørelse forbeholdne, ei heller ved eensidige og saa kaldte frivillige Omtudskninger søge de uden det samtlige Riges Villie og Vidende at tilvende sig de største Hertugdømmer, og derved efterhaanden det hele Rige. Enhver, som paa en lovlig Maade forbinder sig mod saadanne farlige og despotiske Planer, giør derved intet Jndgreb i den tydske sande Overmagt, men meget mere henstiller det til sammes Afgiørelse. De opfordre den kun dertil, og søge, indtil saadant skeer, ved tilladelige Forbund at vedligeholde Rigets Fuldkommenhed og Ligevægt. De maae og kan ikke hindre nogen fra retmæssige Erhvervelser; men dertil hører, som oven er viist, ingenlunde saadanne Omtusknings=Projecter, som de, der have været paa Bane med Bayken, og ere forbudne ved Familieforbund, samt Rigs= og Fredslutninger. Den gyldne Bulles 15de Capitelk, befaler udtrykkelig, at ikke allene Churfyrstendommene, men endog Fyrstendømme ne i det tydske Rige skulle være og forblive uadskillelige. Den sunde Fornuft og historiske Erfarenhed beviser og noksom, at i en som det tydske Rige forenet Fristat, der bestaaer af saa mange mægtige, middelmaadige og svage Stænder, maader ei allene være en sand Ligevægt i Magt imellem Keiseren, og Stænderne, og imellem disse indbyrdes, men samme bør og vedligeholdes derved, at enhver Stand, og ethvert arvefyrsteligt Huus er sine gamle arvelige Besiddelser sikker, og at de Mindremægtige ikke fortrænges af de Mægtigere ved alle Slags tvetydige og af de sidste let optænkelige Midler, ellers skulde den tilbørlige Ligevægt til ophøre og forsvinde; og meget ofte vilde de Tider og Omstændigheder igien komme tilbage, (hvilke en ædelmodig Joseph den Anden selv ikke vil og kan billige), at Rigets største Churfyrster og Fyrster bleve ) A. B. Cap. 15de: Si ceteros principatus congruit in suintegritate servari, ut corrobaretur justitia - multo magis magnifici principatus, Dominia, honores & jura Flectorum principum debent illæsa servari. paa en despotisk Maade afsatte fra deres Lande, og deres Personer, saasom en Churfyrste af Sachsen og en Landgreve af Hessen, behandlede som gemene Misdædere; deres Lande, saasom Hertugdømmet Mecklenborg, bortgivne til ustandsmæssige Personer, saasom en Wallenstein, eller og, som Bayern, forenede med det Østerrigske Monarchie Hvor vilde da den sande Ligevægt i Tydskland blive af, naar en saadan Overhaandmagt, som den nærværende Østerrig, ske, kunde blive vilkaarlig forøget, og det ikke skulde være nogen Rigstand tilladt, ved aabne Erklæringer og constitutionsmæssige Forbund at betrygge sig derimod, Saadanne overordentlige og fremmede Redningsmidler, som de, der indtraf i ovenmeldte Keisers Tider, ere ikke let at vente igien, ei heller at ønske. Mere passende for den Tydske Nations Ære og Velfærd er det, naar patriotiske Fyrster træde sammen i saa farlige Tilfælder og Omstændigheder, og paa en lovlig Maade offentlig forbinde sig derimod, og fremsætte deres Anke og Besværinger ved offentlige og vel frimodige, men derhos anstændige og intet fornærmeligt indeholdende Erklæringer, for derved at give ædelmodige og veltænkende Fyrster Anledning til modnere Overlæg, og i Tide at forebygge farlige, unødvendige, og siden ikke saa let omgiørlige Ubehageligheder. Dersom forestaaende, paa bekiendte Sanheder, samt Ret og billighed grundede Betragtninger, fortiene og komme i nogen Overveielse hos det Keiserl. Kongel. Hof, saa kan dette Hof, efter samme Grundsætninger, ei heller fortænke det Kongel. Preussiske, naar dette bringer samme i Erindring og Barriere=Tractaten af 1715, som ligeledes forbyder al Afhændigelse af Nederlandene udenfor Huset Østerrige. Det kan ikke nægtes eller regnes nogen Fristat til Onde, at den anfører en høitidelig og offentlig bekiendt Tractat, omendskiønt den ikke har sluttet den, og behøver altsaa dertil ingen Fuldmagt fra Søemagterne, som der meere fornærmende end passende siges i Undersøgelsen S. 21. Jmidlertid staaer det Søemagterne altid frit for, at erklære sig i sin Tiid paa de her forelagte Spørsmaale, og at afgiøre samme med Vedkommende. Nok er det, at ei allene Søe magterne men endog hele Europa og det Tydske Rige have en væsentlig Jnteresse derved, at Barriere-Tractaten bliver ubrødelig holdt i denne Punkt, og at Bayern ikke omtudskes med Nederlandene. - Da Hs. Kgl. Majestæt i sin Erklæring siger: at Han havde foreslaaet sine Rigsmedstænder en Association, eftersom man af alle anførte Omstændigheder kunde forudsee, at det Wienske Hof ikke vilde afstaae fra sit Forsæt, at til vende sig Bayern, saa forsikres derimod i Undersøgelsen S. 22. At da alle hidtil førte Beviser imod Tilladeligheden af Bayerns Borttudskning vare ugrundede, saa vilde vist nok det Keiserl. Kongel. Hof ved aldrig afstaae fra det Forehavende, at tilvende sig Bayern om kort eller lang Tiid paa en eller anden Maade, og stedse at forbeholde sig Rettigheden dertil som muelig. (Fortsættelsen følger). GeneralLaugenes Laugene. Bager. - Barberere : Bildthuggere Blyetækkere Bogbindere