Viborger Samler, 1848-01-03
Paris, den 28de Decbr. Kongen har idag i egen høie Person aabnet de lovgivende Kamre med en Tale, hvoraf følgende Paragrapher udhæves: "Jeg glæder mig ved, idet jeg seer Dem samlede omkring mig, ikke længere at have Grund til at beklage de Lidelser, som Dyrtiden, havde bragt over Fædrelandet. – Vor Handel er, takket være dens med Klogskab beregnede Virksomhed, kun svagt bleven berørt af den Krisis, som har gjort sig følelig i andre Stater. Vi nærme os Enden af disse Prøvelser. Himmelen har velsignet Befolkningernes Arbeider, og rige Afgrøder bringe overalt Velstand tilbage.""Jeg gjør Regning paa Deres Medvirkning for at ende de store offentlige Arbeider, som, i det de hurtiggjøre og lette Communicationerne over hele Kongeriget, maae aabne nye Kilder for Velstand."Et specielt Lovudkast vil blive dem meddeelt for at nedsætte Prisen paa Salt og modificere Brevporten.""Mine Forhold til alle fremmede Magter indgyde mig den Tillid, at Verdensfreden er sikkret. Jeg haaber, at den almindelige Civilisations Fremskridt ville overalt bringes istand ved en Forening imellem Regjeringerne og Nationerne uden at forstyrre den indre Orden i Staterne og disses Forhold.""Borgerkrigen har forstyrret Schweiz's Lykke. Min Regjering havde forenet sig med Regjeringerne i England, Østerrig, Preussen og Rusland om at tilbyde denne Nabostat en velvillig Mægling. Schweiz - saa haaber jeg vil indsee, at Agtelse for Alles Rettigheder og Opretholdelsen af Grundlagene for Schweizerforbundet ene og alene kunne garantere samme de varige Betingelser for den Lykke og den Sikkerhed, som Europa har villet tilsikkre det ved Tractaterne.""Min Regjering har i Forening med England taget Forholdsregler, der skulle bevirke Gjenoprettelsen af vore Handelsforhold ved Platastrømmen.""Jo mere jeg rykker frem i Alder, desto mere helliger jeg Frankerigs Vel, dets Jnteresser, dets Værdighed, dets Lykke Alt, hvad Gud har givet mig og endnu giver mig af Virksomhed og Kraft. Midt i den Gjæring, som fiendtlige eller blinde Lidenskaber nære, opmuntres og styrkes jeg ved den Overbeviisning, at vi nemlig i det constitutionelle Monarchie, i de store Statsmagters Eendrægtighed besidde sikkre Midler til at overvinde alle Hindringer og fyldestgiøre alle vort dyrebare Fædrelands Jnteresser, de moralske som de materielle. Lader Os, i Overeensstemmelse med Chartet, opretholde med Fasthed, den selskabelige Orden og alle dens Betingelser. Lader os sikkre med Troskab de ved Chartet garanterede offentlige Friheder og sammes Udviklinger. Vi ville ubeskaaret og ukrænket overlade de kommende Generationer det os Anbetroede, og de ville velsigne os for at have begrundet og forsvaret den Bygning, under hvis Beskyttelse de ville leve frie og lykkelige." Kongen talte med fast Stemme. Raabet "Leve Kongen!" afbrød Kongen flere Gange i Slutnings paragraphen og den i foranstaaende Extract udeladte Paragraph om Algerien, i hvilken Kongen roste paa en særdeles smigrende Maade Marschal Bugsand og omtalte sin Søn - Hertugen af Aumale. – Corps diplomatique, Ministrene, Marschallerne (iblandt disse Soult, Gerard, Bugeaud), hele den kongelige Familie bivaanede Mødet. Man vil have bemærket, at dHrr. Thiers, Duvergier dHauranne, Barrot og Ledru-Rollin stode meget forladte og hverken søgtes eller tiltaltes af Nogen. Høitiden afbrødes ikke ved nogen Forstyrrelse.