Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-02-22
Den Historie om Finnen, der kiøbte Drengen for 8 Rdlr., og druknede ham som en Rotte, var ganske fortræffelig. Det er just saadanne Fortællinger, De især burde beflitte Dem paa at pryde Deres Blad med. Der henrettes jo saa mange Aar ud og Aar ind, hvorfor er De saa sparsom med at levere og saadanne Personers Liv og Levnet? Veed De ikke nok the proper study of mankind is man, hvilke interessantere Bidrag til Menneskestudium kan De vel levere os end netop saadanne Personer, der vandre denne Vei ud af Verden, Jeg forsømmer aldrig nogen Execution, om jeg ogsaa skal reise ti Mile langt, og forleden gjorde jeg saa mæn en Reise herfra til Callundborg, for at see en Synder rettes. Jeg har nu i alt optegnet i min Tegnebog to og tyve Henrettelser, som jeg har seet, og jeg skal vist ikke for somme for Fremtiden at see saadanne Skuespil. Saadanne Artikler, Hr. Udgiver, er det, som meest interessere mig, og, som jeg haaber, Deres øvrige Læsere, og, dersom De skulde mangle Plads, saa kunde De langt hellere udelade nogle af de Vers, som de fleste Folk springe over. Christopher **. Det er reent fordømt, Hr. Udgiver, at Deikke kan vænne Dem af med at levere os saa meget af den fule Prosa, og være saa sparsom paa Poesie, især den plastiske. Kan De vel bilde Dem ind, at nogen Morssiel bryder sig om Auctioner, om Specier, om de ugentlige Jobsposter fra Lolland, og andet sligt? Poesie - Recensioner Theaterkritiker, det er noget, man gider læse; men alt det andet, lige fra Børsefterretningerne til Afhandlingerne om Fabriker og Konstflid ere sub rosa - ikke en Pibe Tobak værd. Klingklang. Jeg er en Mand, som har nok at tage Vare paa, og som ikke trænger til at forslaae Tiden med at læse. Naar Tiden falder mig lang, saa gaaer jeg hen paa Postgaarden, for at faae mig et Slag Kort eller drikke mig en Flaske Dobbeltøl, og passiare om Krig og Fred, og hvad der ellers kan forefalde. Jeg holder derfor ene Deres Blad, for at kunne see Auctionspriserne i Kjøbenhavn og Speciepriserne paa Børsen, og andre saadanne Ting, som man imellemstunder kan have nogen Nytte af. At De nu og da ogsaa har lidt Løier, og Spas, det lader jeg ogsaa passere. Men jeg kan for min Død ikke udstaae, at De opfylder Deres Blad med lange Afhandlinger om Tyve, og moralske Sparlagensprædikener, og lutter Ting. som Erfaringen dog burde have lært Dem, Publikum ikke skjøtter om. Naar det virkelig er Deres Alvor, at levere noget Nyttigt og Jnteressant, saa burde De hver Postdag melde os hvor mange Kalve, Stude, Sviin og Faar, der kommer ugentlig til Byen; hvorledes Bæsterne betales paa Hestetorvet; hvorledes Alting stiger, og om det vilde vedblive at stige, om der findes stort eller lidet Forraad af Føden og Fedevarer i Kjøbenhavn. Seer De, det er Ting, som Folk interesserer sig for her i Slagelse, men man bryder sig feil om hvorfor Tyvene i Kjøbenhavn stiele nu meer end for (aldenstund, enhver Mand, altsaa og en Tyv, er en Tyv i sin Næring); eller hvorfor Tyvene stiele, og hvorledes de skjele. Mikkel Madsen, Forpagter. Jeg kan ikke beskrive Dem, Hr. Udgiver, med hvilken Fornøielse jeg nylig læste adskillige Veir Jagttagelser i Deres Skilderie. Jngen Videnskab er af større Nytte for det menneskelige Kjøn end Meteorologien. Veiret og Luften er Sjelen i hele Livet. Paa Veiret kommer det an, om vi skulle have et frugtbart eller ufrugthart Aar, om vi skulle nyde Sundhed eller hjemsøges af Sygdomme, om vi skulle være i godt eller ondt Lune, kort, vi Mennesker ere intet uden løvende Veirhaner, der vende og dreie sig efter Veir og Vind, og ligesom Lessing engang, da Spinocismens onde Aand foer i ham, i et Regnveir skal have sagt: maaskee det er mig, som nu lader regne!" saaledes kunde maaskee mangen en Taage eller tyk Luft sige "det er mig, der har frembragt den eller hiin Statsulykke!" Jeg vilde derfor raade Dem, Hr. Udgiver, saa at sige at lægge mere Vind paa Vind, d. e, skjænke os flere meteorologiske Jagttagelser istedet for de mange Anmeldelser og Anbefalinger af Bøger; thi hvis Bogen duer noget, anmelder og anbefaler den sig selv, og hvis den ikke duer, er det Uret at føre Publicum bag Lyset dermed. Jstedet for at fylde Bladet med sligt, skulde De heller søge at skaffe Dem meteorologiske Efterretninger fra de vigtigste Stæder i Riget, og om disse end skulde optage den halve Plads af Deres Skilderie, vilde Publicum, der formodentlig i dette Stykke, tænker som jeg, hellere læse saadanne Observationer, end de mange historisk statistiske Efterretninger, De ideligen fremkommer med. Hvor bryder sig vel om, hvor meget Frankriges, eller Spaniens eller Hollands Gield beløber sig til Har ikke enhver nok at trækkes med sin egen Gield, Hvem rager det nu hvormange Fægtninger den eller hiin længst hedengangne franske General har vundet eller tabt? Meteorologien derimod er noget, som har bestandigt og varigt Værd. Det er noget, som De frit kan skrive, uden Frygt for at løbe an, eller faae en directe eller indirecte Næse. Julius Veirmand. Sandt at sige, min kjere Hr. Udgiver, saa læser jeg sjelden eller aldrig Dansk, fordi Dansk er et Sprog, hvori der hverken er Sang eller Klang, men et plumpt og gemeent Jargon. Det eneste, jeg derfor af dansk Litteratur og danske Bøger kjøber hele Aaret igjennem, er en dansk Almanak, ikke saa meget fordi jeg betiener mig deraf (thi jeg har en tydsk), som fordi jeg hver Gang jeg gaaer op paa Børsen plages af en Tiggerske med en nøgen Unge paa Armen, som jeg, for engang for alle at kunne qvittere, kjøber hver Fastelavnsmandag en Almanak af, og betaler en overordentlig Priis af 6 Mk. for. Jeg har, sandt at sige, heller ikke megen Tid tilovers til Lecture, thi hele Formiddagen sidder man lænket fast ved Contoirforretninger, om Middagen spiser, man ude eller og har Fremmede hos sig, og om Aftenen er man næsten altid bortlovet til et lidet Partie. Hvor skal man altsaa faae Tid fra til at læse? Jeg har afsagt alle Blade lige indtil Adresseavisen, saasom jeg tænker ved mig selv, at det meste Nye, man hører nu tildags, duer sjelden noget, og er gjerne af den Beskaffenhed, at man faaer det Tids nok at vide. Jmidlertid har min Kone saa længe pint og plaget mig, at hun gjerne vil læse Deres Skilderie. Jeg holder meget af min Kone, og vilde derfor gjerne føie hende heri; men, saasom jeg anseer det for Synd, at kaste saa mange Penge bort om Aaret til et Blad, saa har jeg proponeret min Nabo Urtekræmmeren, at holde det med mig i Kompagnieskab. Men da det nu kommer til Stykket, saa vil den Æsel ikke holde det med mig paa anden Condition, end at han beholder Papiret. Det er nu noget, som min Kone igien ikke vil eller kan, saasom hun hele Aaret igjennem behøver meget Papir til Vinduerspolering, Haarpapillotter, og andet nødvendigt Brug. Jeg har derfor troet, at burde gjøre Dem følgende Propoficion; dersom De vil sende mig 4 Ark ugentlig istedet for to, saa at jeg kan lade Urtekræmmeren faae de to, og min Kone de to andre, saa behage De at antegne mig som Subskribent. Jeg forlanger ikke, at De skal sende mig et dobbelt Sæt; det vilde være urimeligt; men min Mening er, at De kun lader Bladet trykke paa den ene Side, og at den anden bliver blank. Paa denne Maade faaer Urtekræmmeren hvad han skal have, og min Kone hvad hun skal have. Friedrich Grosman.