Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-06-24
Som Prindsens Gemalinde tilstod Parlamentet hende en Jndkomst af 50,000 Pd. St. (200,000 Species. Nogle Maaneder efterat hun havde født ham en Prindsesse, Charlotte Augusta (d. 7. Jan. 1796), foranledigede Tvistighed af en meget delicat Natur hendes Adskillelse fra hendes Gemal. Prindsen skrev nemligen den 30 April til sin Gemalinde, at da deres Tilbøieligheder ikke samstemmede, vilde de undgaae den nøiere Omgang med hinanden; solv da, om et Uheld skulde tilstøde hans Datter. Prindsessen svarede ham d. 6 Maj, at hun underkastede sig de Betingelser, som han selv, ikke hun, gjorde, men at hun, paa det det ei skulde synes som hun havde ønsket Skilsmissen, maatte forelægge Kongen hans Erklæring og sit Svar, af hvilken Aarsag hun meddeelte ham sit Brev til Kongen. denne Unddragelse levede hun i 10 Aar, da i Aaret 1806 Rygter, der vare fornærmende for Prindsessen, foranledigede Kongen, at lade undersøge visse af Prindsen af Wales meddeelte bemærkninger over en foregiven Forbindelse mellem Prindsessen og Capitain Manby samt Admiral Sir Sidne, Smith. Denne Adelicate Investigation, som den kaldtes, blev overdraget Lord Kantsleren, Lord Grenville, Lord Erskine, Grev Spencer og Lord Ellenborough. De afhørte en Mængde Vidner, deriblandt Hertugen af Kent selv, og disses Forklaring gik ud paa, at Prindsessen hverken havde været frugtsommelig eller i Barselseng. Drengen Billy Austin, som hun opdrog, var Søn af en fattig Kone fra Deptford; dog troede Commissarierne, at burde bemærke for Kongen, at Prindsessens Adfærd ikke var fri for Uagtsomheder. Hr. Perceval, der stod i Spidsen for Oppositionen, skrev til Prindsessens Forsvar et Skrift angaaende den hele Opførsel, men da han kom i Ministeriet, blev saavel Undersøgelsesskrifterne som Bogen selv undertrykt. Men for dog at oplyse Prindsessens Uskyldighed, aflagde Kongen et formeligt Besøg hos ham i Blackheath, og udmærkede ham ogsaa ellers offentligen. Det samme gjorde Prindserne, hendes Svogere. Hun kom til Hove og i Operaen, ledsaget af een af hendes ivrigste Forsvarere, Hertugen af Cumberland. Ogsaa stadfæstede Geheime-Raadets Kiendelse, under Percevals Ministerium, ikke allene Prindsessens Frifindelse, men erklærede tillige, at de Vidner, der beskyldte hendes Handlinger for Ubetænksomhed, ikke fortiente nogen Tro. En stor Deel af Nationen glædede sig over, at Prindsessen var bleven frikiendt foren Anklagelse, der, som det hedte, især Sir John og Lady Douglas skulde have foranlediget; dog modsagde Lord Erskine i en Skrivelse til Lady Douglas dette Rygte. Adskillelsen varede ved, uden videre giensidig Foruroligelse, indtil Prindsessen d. 14 Jan. 1813 skriftligen beklagede sig hos Prindsregenten; at hendes Datter alt sjeldnere og sjeldnere besøgte hende; en Unddragelse, der kunde udtydes til Fornærmelse for Moderens Ære. Prindsen sendte Brevet to Gange naabnet tilbage. Den tredie Gang modtog han det, og noget derefter blev det offentligen bekjendtgjort. Man nævnte Hr. Brougham som Prindsessens Raadgiver, som Brevets Forfatter. Allerede vilde Oppositionen (Whitebread, Burdet og Fl.) føre Prindsessens Sag, da Prindsregenten overgav samme til Geheimeraadets Prøvelse. Dette erklærede enstemmigen, at de Beskyldninger, man havde gjort Prindsessen, vare falske, men at de af Regenten føiede Anstalter, der indskrænkede Omgangen mellem Moder og Datter, vare nødvendige. Nu forlangte Prindsessen i et Brev, hun skrev til Taleren i Underhuset, at dømmes offentligen; men efter adskillige stormende Ordkampe, gik de af Oppositionens Medlemmer gjorte Forslag ikke igjennem. Jmidlertid tilbød General Douglas og hans Gemalinde sig at gjentage edeligen mod Underhuset deres 1806 gjorte Forklaring angaaende Prindsessens Svangerskab og Nedkomst d. 1 Nov. 1802, for en Domstoel, medens 20 andre Forklaringer og tre ministerielle Kiendelser ganske havde frikiendt Prindsessen. Da de forenede Monarker besøgte Engelland, lod Dronningen Prindsessen ikke komme til nogen Hofcirkel. Fra August 1814 af forlod Prindsessen Engelland og gjorde adskillige Reiser i Tydskland og andre Lande. Hun begav sig til Wien, hvor hun dog ikke kom til Hove eller modtog Besøg af nogen af det Keis. Huses Prindser, og opholdt sig nogen Tid i Rom og Neapel. Derpaa reiste hun over Algier, Tunis og Constantinopel til Jerusalem. Fra Palestina medbragte hun den hellige Fader nogle Reliqvier og andre Sieldenheder. Derpaa kjøbte hun sig et skjønt Lyststed ved Commersø, hvor hun boede, og opholdt sig afvexlende der og i Rom. Hun nød nu en Jndkomst af 100,000 Pd. St. Mange Personer af hendes Følge bære den hellige Gravs Orden og den af hende stiftede Carolineorden.