Berlingske Tidende, 1834-07-17
Denne Association har aldrig bekjendtgjort de Regler, den vil overholde mellem Fabrikejerne og Arbeiderne; som en Følge deraf feile de første ofte mod disse Regler, og blive da uden videre belagte med summariske Straffe. Ofte hændes det midt i Ugen, naar Alt synes at gaae sin sædvanlige Gang, at en Arbeider giver et Tegn, og uden at sige hvormed de ere utilfredse, forlade alle Arbeiderne inden fem Minutter Bygningen, og dette skeer sædvanligt paa den Tid, da der er overflødigt Arbeide, og Fabrikejerne altsaa sættes i saameget større Forlegenhed. – Det Middel, der sædvanligt anvendes for at tvinge Arbeiderne til at vorde Medlemmer af Associationen, bestaaer i at belægge den Fabrik med Jnterdict, hvori et sort Faar, d. er et Jkkemedlem, arbeider. En stor Fabrik suspenderedes saaledes adskillige Uger, fordi een Arbeider ikke var Medlem af Associationen, og da denne endelig havde tvunget ham til at indtræde i Foreningen, tvang den ham desuden til at betale en Mulct af 10 Sh., og de resterende Bidrag fra Associationens Begyndelse. De have drevet deres System saa vidt, at Fabrikeiere have seet sig nødsagede, selv at bidrage til, at deres Arbeidere betale de resterende Bidrag til Foreningens Kasse. Udførelsen af disse Forholdsregler udfordrer naturligviis, at Committeen constituerer sig selv som et Slags Ret, og afgjør alle Stridigheder mellem Fabrikejerne og Arbeiderne. Saasnart en af de sidste af en eller anden Grund faaer sin Afskeed, eller har en Klage at fremføre, henvender han sig til Committeen; denne har intet andet Middel til at forskaffe ham Fyldestgjørelse, end ved at suspendere Arbeidet, og en saadan Suspension befales ofte af de absurdeste Grunde og mod bedre Overbeviisning. Thi ved en saa democratisk Forfatning som Associationen, har denne intet Middel til at modstaae Mængdens Skrig, hos hvem et Jnterdict stedse er populairt, medens de mere maadeholdne Medlemmer stedse mistænkes for at være paa Fabrikejernes Partie. Af denne Grund er en Opposition mod et foreslaaet Jnterdiet stedse farlig, og Committeens Magt indskrænker sig næsten ganske til Udøvelsen af fiendtlige Forholdsregler, medens den næsten aldeles ikke kan controllere Arbeiderne. – Alle disse Associationers Forfatning er grundet paa det samme Princip, og Beskrivelsen af een Association passer med meget uvæsentlige Undtagelser paa alle de andre. Landet er inddeelt i forskjellige Districter, hvoraf hvert indeholder et Antal Loger, og udnævner en ledende Committee. Denne skikker to Gange aarligt Repræsentanter til den store Loge, der udnævner et Raad af syv Directeurer, der, efter Theorien, ere Associationens øverste Autoritet, og ene have Ret til at suspendere Arbeidet, naar det gjælder en Forhøielse af Arbeidslønnen, hvorimod Districtscommitteerne have Rettighed til at belægge med Jnterdict, naar Talen er om at hindre en Nedsættelse af samme. Repræsentanterne lønnes og erholde desuden Reisepenge. Enhver Loge afgiver maanedlig en Beretning om sin Kasse og øvrige Tilstand; denne Beretning gaaer til den store Loges Secretair, der uddeler den til Districtscommitteerne. Disse og andre Bestemmelser iagttages ikke stedse saa nøje, de forandres bestandigt efter Omstændighederne og det specielle Øjemeed, der skal opnaaes. Ceremonierne ved Optagelsen i Associationen ere en Efterligning af Frimurernes ; det Hele skeer med megen Høitidelighed, og det ny Medlem maa aflægge en frygtelig Eed. For nogen Tid siden lod Magistraten i Exeter en derværende Loges Forsamlingssal opbrydes, og man fandt blandt andet en Dolk, et Sværd, en Stridsøre og flere lignende Gjenstande. Paa mange Arbeidere have Ceremonierne gjort et saavoldsomt Jndtryk, at de have mistet Forstanden. (Sluttes i næste No.)