Aalborg Stiftstidende, 1839-07-05
Udlandet. Tyrkiet og Ægypten. Alt er her i fuld krigersk Bevægelse og paa en fredelig Udjævning kan nu neppe være at tænke. J Constantinopel gik den 12te det Rygte, at Sultanen ved et Hattischeris havde afsat Mehemed Al og hans Søn Jbrahim, og at Hafiz Pascha, der er udnævnt til Generalissimus for den østlige Armee, allerede havde faaet de fornødne Fuldmagter til at udføre denne Forholdsregel, en aabnere Krigerklæring behøvedes da vist ikke. Den tyrkiske Flaade er ogsaa den 8de og 9de f. M. løben ud fra sin Station og vil, som man siger, forsøge en Landgang i Syrien. Den bestaaer af 9 Linieskibe, hvoriblandt 2 Tredækkere og 7 Todækkere paa 74 til 96 Kanoner, 1 Fregatter paa 54 til 60 Kanoner, 3 Corvetter, 3 Brigger, 2 Skonnerter og 2 Dampskibe, altsaa i det Hele 30 store og smaa Fartøier. Ahmed Fewzi Pascha fører Overcommanden over Flaaden. Da den afseilede begav Sultanen sig ombord paa Admiralskibet og forlod det først efter at det havde naaet Høiden af St. Stefand. Det hedder ogsaa almindeligt, at Storherrens Armee, paa samme Dag Flaaden afseilede, har begyndt sin Marsch mod Fjenden. Dog er dette ikke sandsynligt. – Fra Alexandrien meldes under 6te Juni, at Jbrahim Pascha, strax efterat have modtaget Efterretningen om den tyrkiske Armees Jndfald i Syrien, er rykket frem med 7 Cavalleriregimenter og 12 Batterier ridende Artilleri og allerede er indtruffen i Talhair, hvorfra han har givet Soliman Pascha Ordre til, med Armeens Gros at følge ham. Overalt i Ægypten finde de ivrigste Rustninger Sted. Fra Overægypten, fra Arabien og fra alle Provindser indtræffe Tropper. Selv Hard-Araberne, der boe mellem Medina og Mekka og hidtil altid laae i Krig med Mehemed Ali, skulle ligeledes have besluttet at tage Ægypternes Parti, hertil isættillokkede ved den blandt dem udbredte Efterretning, at man vil føre dem til Stambul, om hvis umaadelige Skatte de have den meest overdrevne Forestilling. J Syrien har Jbrahim ligeledes ved Løfter om Plyndring vidst at bringe næsten hele Bfolkningen over paa sin Side. Armeen har nu faaet sin Lønning for et heelt Aar og Soldaterne, hos hvilke Jbrahim, ved den Maade, hvorpaa han lever midt iblandt dem og deeler deres Anstrængelser og Savn, er meget populair, have faaet Løfte om at maatte beholde Alt, hvad de kunne gjøre til Bytte, som deres Eiendom. Kort, Jntet bliver forsømt for at drage alle Folkestammerne i denne afgjørende Kamp over paa Mehemed Alis Side. Penge, Løfter, Forhaabninger, Jnsinuationer af alle Slags, hist og her Fanatismens Jncitamenter, Alt virker og bevæger sig mod det ene Maal, ikke at lade Paschaen af Ægypten falde. Jbrahim siger i en Proclamation til Armeen, at Sultanen forlanger en umaadelig Tribut af Ægypten og Syrien og at, naar denne skulde betales, disse Lande til evige Tider vilde være ødelagte; han greb derfor Vaabnene alene for deres nærværende og tilkommende Vel, som fuldkomment vilde være tilintetgjort, hvis Sultanen satte sig i Besiddelse af disse Lande. Fra Bagdad skrives, at Churschid Pascha er rykket frem mod Bassorg, ja man vil end- og vide, at den ægyptiske Feldtherre allerede har sat sig i Besiddelse af denne rige og vigtige Handelstad. Saameget er vist, at Churschids Bevægelse af Divanet bliver betragtet som tilstrækkelig Retfærdiggjørelse til uden videre Betænkning at aabne Fjendtlighederne i Syrien. Efter de sidste Efterretninger fra Tauris synes ogsaa Schahen af Persien at føre en mod Porten fjendtlig Demonstration i sit Skjold. Den (ifølge vor Beretning i Gaarsavisen, mellem Tabris og Teheran opstillede Armee skal nemlig have ifinde, at operere i Forening med Paschaen af Ægypten, med hvem den persiske Schah skal have sluttet en hemmelig Forbindelse. Fra Odessa beretter man ogsaa om store Rustninger, i de russiske Havne ved Sortehavet. Et Armeecorps paa 15,000 Russer skal nylig være landsat ved Tscherkassiens Kyster.