Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-05-29
J det følgende Punktum er Jndsenderens Mening mig noget dunkel: han siger, at Recensionen kun kan angaae Jndbydelsen, ikke Selskabet, som ei er til. Det er dog vel et Selskab, der har Hesteavlens Fremme i de danske Provindser til Formaal, fra hvilket Subskriptionsplaner er udgaaet, Eller vil han maaskee sige, at de ærede Herrer, hvis Navne staae under Jndbydelsen, ikke ere sammes Forfattere, Een af dem har dog vist componeret den. Senere berøves ogsaa det fyenske Selskab dets Tilværelse, Dette tør man maaskee haabe, at de Herrer, der udgjøre Selskabet, ville paatage sig at gjendrive; jeg vil gaae videre, og anføre det Sted i Afhandlingen, der især har givet mig Anledning til min ovenfor udtalte Formodning. Det lyder saaledes: Anken over at Forslagene ere upraktiske, er i praktisk Henseende i ægval Nul. Planen kunde indeholde Forslag, der vare 10,000de Gange saa upraktiske, som de, der findes deri, beskyldes for at være, og det tilkommende Selskab, som efter ingen naturlig eller positiv Retslære kan have nogen Forpligtelse til at rette sig efter Planen, da Subskribenterne ikke ere Contrahenter, i alFald ikke for længere Tid end de selv ville, kan blive det fortræffeligste i Verden." Dette er dog i Sandhed alt for uhøfligt, og viser tydeligt, at Jndsenderen har til Hensigt at svække Selskabets Credit. Han gjør her (for at betiene mig af et afhans egne Udtryk, hele Selskabet, fra hvilket Propositionen er udgaaet, eqval Nul; thi hvad bliver det vel andet, naar de afdet i Planen gjorte Forslag, til hvis Udførelse Publikum har subskriberet, aldeles ikke skulde tages i Betragtning af det tilkommende Selskab, og hvad skulde dernæst bevæge os Subskribenter til at give vores Penge til ganske andre Øiemed end dem, der i Subskriptionsplanen ere angivne. Jeg har f. Ex. subskriberet, fordi jeg i min Enfoldighed troede, at den projecterede Assurance vilde vorde af stor Nytte, og fordi der i Planen gaves mig Udsigt til at kunne afsætte mine Heste til Selskabet, dersom den paa dem satte Priis ved Auctionen ikke skulde opnaaes. Komme disse tvende Jndretninger nu ikke istand, trækker jeg mig naturligviis tilbage, og saaledes vil vist de fleste af de Herrer Subskribentere have et eller andet Punkt, paa hvis Opfyldelse de især gjøre Paastand. Det tilkommende Selskab vilde efter min Formening være nødt til at udstæde nye Subskriptions=Planer; Mange vilde da vist have tabt Lysten til atter at subskribere, af Frygt for, at den nye Subskriptionsplan atter skulde blive forandret. Hos mig har ovenanførte Yttring i Statstidenden opvakt en saadan Mistillid til Selskabet af dette Foretagende, at jeg anseer det for min Pligt at opfordre de Herrer Subskribenter i Fyen til, ved det Møde Selskabet sandsynligviis snart vil holde, at fratræde Subskriptionen, og at anvende deres Penge til Fordeel for Hesteavlens Forbedring i Fyen, ved at tegne dem for Bidrag til Væddeløbs Jndførelse i denne Provinds; her vide vi dog hvortil vores Penge skulde anvendes. Jeg troer i ovenstaaende Linier tydelig nok at have viist Grundene for min Paastand om Forfatterens Hensigt, og anseer det derfor unødvendigt, nøiere at gjennemgaae hans Bekjendtgjørelse; imidlertid findes der dog i samme en Sætning, som jeg ifølge min Sandhedskjærlighed maa modsige, da den indeholder en aabenbar Usandhed; der siges: "Udfaldet paa de danske Heste, nemlig i Hs. Durchlauchtighed Hertugens Skrift at sammenligne dem med Æsler er upassende. Hvor i Hs. Durchlauchtigheds Skrift findes dette Udfald, Jngen kan dog med Grund kalde det en Sammenligning mellem Heste og Æsler, naar Hs. Durchlauchtighed siger: at et Væddeløb, i hvilket blot simple Landheste maae tage Deel, ikke bliver til større Nytte end om det blev holdt med Æsler; disse Ord indeholde kun en Paastand, hvis Rigtighed enhver vil indrømme, der har, endog kun den svageste Forestilling om Hensigten, af Væddeløb. En fyensk Subskribent. Pers, Velædle Sidsel Marie Brandts Minde helliget. Træt af Tidens Møie, Lagde du saa froe din Vandringstav, Thi du kjendte grant og nøie, Uforstyrret Roe vi finde i vor Grav Du, hvis hele Liv jo var en Kjede Af Gudsfrygt, Flid og Virksomhed, Hvortil du dine Børn veilede, Og for dem pegede hen til Lyksalighed Nu kom et hastigt Bud fra Lysets Egne, Fuldbragt er Virksomhed og Gavn, Sidsel Marie kan og Støvet segne En evig Laurbær hist alt grønnes om det ædle Moder Navn. B. N. P. Passagerer med Dampskibet Dania over Bogense.