Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-06
Nu bliver det i en Forsamling, hvor altid Drikkevare ere tilstede, foreslaaet og afgjort, i Fremtiden at nægte Præsten dette eller hiint. Dette Forslag bliver almindelig antaget. Men for at Jngen senere skal trække sig tilbage, bliver tillige en Mulct fastsat, sædvanlig 5 Rbd. stor, som Enhver skal betale til Selskabet, som yder Præsten det, man nu har vedtaget at nægte ham, uden Lovmaal og Dom. Nu staaer Sagen fast, og ingen Forestilling formaaer at rokke den endrægtigen fattede Beslutning. At der i saa stor en Forsamling af 60 a 70 ja vel flere Hartkornsbrugere ere mange, som det maae være af Vigtighed at staae paa en god Fod med Præsten, som af hans Velvillie i Henseende til dem selv og deres Børn vente og ønske dem et og andet, er en Omstændighed, som i Henseende til den besluttede Sag slet ikke kommer i Betragtning. - Bonden kjender meget godt sin Fordeel. Han veed, at Præsten hverken bør eller tør betjene sig af Giengieldelsens Ret, som han selv altid udøver. Han opstiller altid den meget rigtige Sætning: at saadant maae en Præst ikke bruge. Han henvender sig derfor til Præsten i ethvert Anliggende, hvor denne kan hielpe ham, med den samme Aabenhed og tilsyneladende Tillid, endog i Henseende til Laan af Korn og Penge, dersom Præsten har noget, eller Bonden formoder det, som 9 han aldeles ikke havde gjort Præsten imod - Skulde nu denne være saa uheldig, at mistet, sit høie og hellige Kald, at være JordinSalt, at taale og lide, saa gjør han hin ikke dette urevset; thi Bonden, som paa Øjeblikket forstaaer, hveden saadant Afslag hiderer, udraaber ham som hevngjerrig. Neil Enfaringen er for Præsten den allerbedste Committair over Peders Lærdomme, 14, 1216. Arstelen betragter naturligviis kuns Sagen fra den moralske Side anvendelig for alle Christne, min Erfaring magister optimus viser tillige, at Pa sten som Menneske og Borger vælger det gavnligste Partie, ved stricte at følge den bibelske Moral. Men endnu fra en anden Side er Bonder i saa Henseende i Fordeel imod Præsten. J et Sogn som bestaaer af 60 a 70, ja vel flere Hartkornsbrugere, som alle staae for een, og een for alle, hvor følgelig er Esprit de Corps, maae denne samlede moralske Person, dette Samfund nødvendig være stærkere end Præsten. Lad til end være nogle fattige endog meget fattige imilem dem, saa gielder dog Ordsproget: Maane Bække smaae gjøre en stor Aae. Fa len om det sammenbundne Knippe Pile er i her meget anvendelig. Præsten staaer aller gandske isoleret paa den ene Side, naar ham et nægtet beneficium, paa den anden Side et talrigt Corps af Bønder, hvoriblandt der findes flere, hvoraf hver enkelt i Formue er ham overlegen. Her maae han nødvendig være i Minoriteten; thi lige saa lidet som man kan leve uden Penge, lige saa lidet kan man føre Preces uden disse; men nu er det en Selvfølge at en Forsamling af mange, hvori nogle i Formue ere Præsten overlegne, maae formaae mit end en enkelt ofte fattig Mand. Hertil kommer den jydske Bondes Laddonueur. Naar han først har indgaaet saadt, en Pagt, saa ikke allene lader han ikke sin Bi slutning rokke, men afholder og med Velvilealle deraf flydende Udgifter, skulde endog Hull allerførste Fornødenheder blive uanskaffede, til meest paatrængende Udgifter ja selv Amtstunskatter ubetalte. - Kommer det værste til det værste, saa kan maaskee en eller anden velhavende Bonde i dette eneste Tilfælde tænkes villig til, at række sin trængende Collega en hjelpsom Haand. - Hertil kommer, Bonden er i Valget af Midler, til at afholde en saadan Sags Omkostninger slet ikke delicat. Collecter, Sammenskud, Tiggerie tager man i fornødent Fald slet ikke i Betænkning at anvende. Enhver Bonde i Nabosogne, Sagen aldeles uvedkommende, tænker dog mea res agitur, qvando paries proximus ardet. Maatte nu Buonaparte, med sine Kæmpekræfter hver enkelt af Europas Magter overlegen, bukke under og give efter, da alle forenede sig imod ham, hvor meget mere da en fattig Landsbyepræst imod et heelt Sogn, Han hverken kan eller tør brugede Midler, som den samlede Modstander anvender.