Jyllandsposten, 1839-11-26
Redact. For at komme tilbage til vort store Selskab for rette Brug, maa det tillades Jndsenderen at fremføre endnu følgende, som han kalder, juridiske Beviis for sin Paastand, at Jordforbedringen er Hoved midlet for Danmark: Tiendecommissionen for Aarhuus Amt (det bemærkes, at en saadan Tiendecommission er sammensat af de bedste, erfarneste og forsigtigste Landmænd, har, i en Kiendelse af 1831, antaget 4 Tdr. Rugafgrøde pr. Td. Land i Gjedding Sogn ved Aarhuus, men svarede, paa Spørgsmaal herom, at den vilde antaget 8 Tønder, hvis Jorderne vare merglede og brakkede. – Vi ville nu ikke tale om Jens Rasmussen, der avlede 16 Fold, og at han, naar man endog vilde antage, at han før kunde avle 5 a 6 Tønder Rug pr. Td. Land, dog havde 3 Gange saamegen Rug efter Merglingen som før, men vi ville blot blive staaende ved Tiendecommissionens forsigtige Bedømmelse: den dobbelte Afgrøde. Naar Bonden kan leve og svare Skatter og Afgifter ved at sælge 3 Tdr. Rug (thi een Tønde gaaer bort til Sæd), saa maa han jo blive en riig Mand, naar han, istedetfor 3 Tønder Rug, kan sælge 7, thi af de 8 Tdr. Tiendecom. lover ham, gaaer ei heller mere bort til Sæd end 1 Tønde, følgelig maa han aarlig lægge op, 4 Tdr. Rug pr. Td. Land, hvilke ere en reen Fordeel for ham, fordi han mergler og brakker. Han har altsaa 7 Tønder Rug at sælge istedetfor 3. Erholder Bonden nu høie Kornpriser, foraarsagede af Misvært i andre Lande, maa han komme til stor Velstand, hvilket og er Aarsag i, at de fleste Gaardmænd i Egnen og Fredericia, hvor Jorden drives bedre end her i Egnen, ere Eiere af resp. 20 til 30 Tusinde Rbdr., hvilket en troværdig Mand i nævnte By nylig forsikkrede. Gaaer det tilbage til lave Kornpriser, maa han dog altid blive en holden Mand, der vil kunne svare Hver Sit, medens der, selv ved de høie Priser, vi i flere Aar have havt, maatte eftergives 4000,000 Rbd. aarlig i Landskatten, og hvad vil der blive af Bonden med lidet Kornsalg til lave Priser, ja, i Tiden, hvor han maaskee aldeles ikke vil kunne blive af med sit hele Product til nogen Priis, og hvad vil der, med hans gamle Slendrian, blive af ham i Tilfælde af Misvært her i Landet, eller i Tilfælde af Krig i Danmark, som Gud forbyde? Hvad vil der endelig blive af os Alle, naar Bonden er fattig? – Efter en dobbelt Kornafgrøde, ved Forøgelse eller Udvikling af Jordens Kraft ved Mergel og Brak, følger en dobbelt god Græsmark, begge Deele frembringe et dobbelt Kreaturhold, ergo, for Handel og Skibsfart: et dobbelt Qvantum Korn; dobbelt Kjød og Flæsk, dobbelt Smør og Huder og Skind og Uld, kort sagt: aarlig, 100 Procent mere, end før, foruden det, som Kornet, formedelst Ukrudtets Forsvinden, bliver reenere og vægtigere, hvorved det ikke alene til alle Tider finder bedre Afsætning men og til høiere Priser. Bonden sælger mere til Kjøbstædmanden, og kjøber igjen mere til sit Forbrug, saavel til Bygninger som til mere opmuntrende og sundere Føde, kraftigere Næringsmidler, der, i Forening med Tilfredshed, styrke baade Legeme og Aanden. Bonden og Kjøbstædmanden anskaffe sig et større og bedre Meublement og rigeligere og bedre Klæder, hvoraf følger, at Haandværksmanden tjener, Toldintraderne tage til, saavel for Jndførsels, som Udførsels=Artikler; thi, at vort Pengevæsen nu er i en mere end god Tilstand, at vore Sedler nemlig staae høiere, end de ere udgivne for, høiere end pari, til Tab for Landmanden med Hensyn til de Producter, der føres ud af Landet, idet Kjøbmanden, naar han ikke kan faae 2 Rbd. Sedler for hver Specie, følgelig maa afkorte Bonden saameget i Prisen for hans Producter; – at Sedlerne ere gode, fordi Nøden tvinger os tilat spare altfor meget, ved nemlig kun at føre lidet indi Landet, om vi end kunne behøve meere, og indføre Varer af ringe Qvalitet, men derimod ere saa heldige, nu at kunne udføre Meget og det til høie Priser, paa hvilke vi ikke, til alle Tider, kunne stole, ja, at vi ere nødsagede til at formindske vore Udgivter, selv til Bøger og literaire og andre Blade, ja til at give vore Børn en god, men kostbar Opdragelse, til ubodelig Skade for Aandens Udvikling, hvilket igjen har skadelig Jndflydelse paa vor pecuniaire Forhold, at Velstanden saaledes alene skal hidrøre fra Besparelser, om end utidige, det vil vel Enhver indsee, at saadant ikke er det Bedste, men at det er bedre at skaffe sig et varigt godt Pengevæsen ved Fordobling af Landets Jndtægtskilder og at det gamle, gode Ord, selv i Besparelsessystemet er anvendeligt, nemlig: "For lidet og formeget fordærver Alting." –"Men komme vi da ikke til Ende, for at faae noget at vide om vort store Selskab, Jo, nu ville vi begynde paa Slutningen af Afhandlingen - men med en liden Munterhed; thi Munterhed bortvifter Utilfredshed. Det kan ei heller hielpe os noget, at forøge Klagerne med tvende nye, nemlig at vore Sedler staae i for god en Cours, og at vi spare formeget. Der vil nok indfinde sig En og Anden, der vil berolige os med, at det er bedre, Sedlerne ere for gode end for slette; thi faaer Bonden færre Sedler for sit Korn, faae vi igjen flere Hamborger Banco Mark for Sedlerne og følgelig tjene godt (det forstaaer sig paa Landmandens Bekostning) paa de Artikler, vi faae fra Udlandet; der vil vel og svares, at det er bedre at spare for meget end at ødsle for meget bort i Luxusartikler, skjøndt det endnu ikke er afgjort, at Luxus er skadelig for Samfundet; men hiint Ord: "For lidet og for meget fordærver Alting, vil nok blive en Regel uden Undtagelse. Jndsenderen, da han nu engang kom ilav med Bondestanden, som dog, alvorlig talt, er den Stand, vi alle i Danmark skylde vor Underholdning, fra den ringeste Arbeidsmand i Kjøbstaden til den høieste Embedsmand i Hovedstaden, regner idag efter Søren Mathiesens Regnebog: 2 Gange 2 er 4. Det vil Enhver finde rigtigt udregnet; men efter denne Regning bliver ogsaa 2 Gang 14, 28, erge, naar Statens Jndkomster, ved et daarligt Jordbrug, ere 14 Millioner aarlig, saa maa de, efter Tiendecommissionens Dom, ved Mergel og Brak, blive 28 Millioner aarlig. Det kalder Jndsenderen stor Velstand, en aarlig Avance af 14 Millioner Rdlr.; - i det Mindste troer han, at, naar Statskassen aarlig vinder 14 Millioner, den godt kunde staae ved, een Gang for alle, at anvende en Bekostning af tre Tiendele af en Million: 300,000 Rbd., om endog hele Understøttelsen til Merglingen skulde tages af denne Kasse; thi det vil ikke sige mere eller mindre end at forrente 130/2 Millioner iste de for 130, følgelig kun lidet over 1/4 Million Gield meere til et saadant Øiemed. – Han kalder det en stor Velstand, naar man for en forøget aarlig Rente af 12000 Rbd. (nemlig Renter for et Laan af 300,000 Rbd. til lovlige 4 Procent –, kan tjene 14 Millioner hvert Aar, og paa det Spørgsmaal, ville Stats intraderne da stige til 28 Millioner?" svarer han, hvad af disse ikke tilflyder Statskassen, vinde Borgeren og Bonden og lægge det til de Øvrige, de oplægge, efter en dobbelt Afgrøde, og der feiler da ikke meget i, at det kommer ud paa eet; thi naar disses Kasser blive fyldte, bliver hiin heller ikke i tom Tilstand. – Det anmærkes: at vi, ved denne Balanceregning renoncere paa en Tønde Rug, idet vi antage 7 mod for 3, for 100 Procent, medens Avancen er 133 1/2 Procent, og Jens Rasmussens Avance henved 250 pCt. Naar vi for 4 Tdr. Korn af alle Slags, hvoriblandt Raps, Hør osv. kun ville antage 10 Rbd. Avance pr. Tønde Land, saa bliver Avancen paa Agerlandet i Danmark aarlig circa 40 Millioner Rbd, thi der er ligesaa stor en Avance paa den Jord, der ligger i Græs efter Merglingen, ved Formerelsen af alle andre Landets Producter, som paa den Jord, hvorpaa der avles Korn. Og endnu 40 Millioner Avance kan antages for Forbedringen, saavel af Kornet til Salg, med Hensyn til Prisen i Udlandet, til Sædkorn og til egen Fortæring og Opfodring, formedelst det mere Forslag, deri vil blive, ved mere Meel og mindre Skal, som for Forbedringen af alle de andre Producter, som Smør og Uld, Huder og Skind samt Forbedring, af Heste og Qvæg saavel til Udførsel af Landet som til egen Brug og Nytte. – Denne Forbedring, som ikke noksom kan omtales, bevirkes ei alene i det Mere, som efter Merglingen frembringes: nemlig de 4 Tdr. Rug, men den bevirkes jo og i de hidtil, ved daarligt Jordbrug, avlede 4 Tdr. Rug, følgelig Forbedring i alle 8 Tdr. Rug. - Bønderjorden kan nu sammenlignes med et halvdødt Menneske, men efter Mergling, Brakning, Udgrøftning, Engforbedring og Markfred, til et Menneske i fuldt Liv og Kraft.