Viborger Samler, 1820-10-23
J Majoccis Vidnesbyrd fandt han saa mange Uovereenstemmelser og Paaskud af slet Hukommelse, at han ikke betænkte sig paa, at holde ham for Meeneder. Demoiselle De Mont meente han man bedste lærte at kjende af hendes egne Ord - Hun sagde først hun var en Mandfolkehader; men siden tilstaaer hun at have havt en Jtaliener til Kjereste, hvis Navn hun ønskede maatte blive en Hemmelighed; Ægteskab havde hun ikke tænkt paa, da hun elskede den søde Frihed - og saaledes havde denne Bjergnyme ifinde at forblive i den jomfruelige Stand. Han forestillede Deres Herligheder denne Kammerpige, som den fuldkomneste i sit Slags - Hendes Talent til at lyve og yttre dobbelte Meninger er saa stor, at Jngen kan blive klog paa hende. Hele Verden er fast overtydet om at hendes Udsagn er falskt og, jeg haabet Eders Herligheder ikke gjøre nogen Undtagelse fra hele Menneskeslægten. Om Betienten (Coureren, Sacchi, der nu formener at være en Gentlemaan og ingen Betjent, maae jeg spørge Deres Herligheder, hvorledes han nu kommer i saadan Velstand, at har kan holde Tjener, Man maae formode han ikke paa ærlig Maade har fortjent den, men betales at et ubekjendt Partii. Denne Sachi har vidnet, at han om Natten har draget Forhænget i Vognen tilside og funden Dronningen og Bergami i en uanstændig Stilling; men jeg bemærker herved: at det skal vorde beviist, at Vognen var engelsk og at Vinduet ikke uden, men indenfra kunde aabnes - Han vil ikke kunne mindes at der vare flere Personer i Vognen; men jeg vil skaffe beviist, at der endnu var en tredie Person derinde, ja jeg troer at love beviist, at Sacchi slet ikke var med paa denne Reise. Saavel om Demoisellen Demont som flere at Vidnerne bad han bemærket, at det var mod ald Menneskekundskab stridende, at slige Mennesker af Tjenerstand skulde kunde tiet med de Usædeligheder og Anstødeligheder Dronningen begik da de ikke gjerne kunne tie en Dag; men desto mere paafaldende er det, at de hermed have tiet hele Uger, Maaneder og længere. Det var ret som der sad et Seigt paa deres Læber, indtil den Maylander Commission aabnede det. At Dem. Demont var det eneste Vidne, fra Tydskland, anmærkede han med Tilføiende, at det var besynderligt, man ikke fra Europas store Stæder, hvor Dronningen havde opholdt sig, havde fremstillet Vidner. Kammerpigen Kross, som hjal Baron G. i Carlsruhe med at undersøge det Værelse i hans Huus, hvor Dronningen, efter hans Jndbydelse, sov, Sengen, Lagenerne a., omtalte han som et utroværdigt Vidne; hun siger først hun var tvungen til at komme til England for at vidne, og siden efter: at hun fik en liden Erstatning derfor, som hun dog ikke kan erindre hvor stor den var. Underligt fandt han det og, at ikke Baronen selv kom med, for at stadfæste hendes Udsagn. Baad hendes og de øvrige Vidners Udsagn ere utroværdigt, da det de have vidnet er ganske umuligt at kunde sees af menneskelige Øine. Nasielles Vidnesbyrd gjennemgik Hr. Brougham og anførte, at han, efterat have fortalt ækle Smudsigheder, som ved høi lys Dag skulle være passerede, lagde til, at hans Læber vare forseiglede og at Maylander-Commissionen ene kunde aabne dem. Saaledes sige flere Vidner; ogsaa et af dem, der med 10 andre vare ombord med Dronningen. Og hvorfor bleve ikke de øvrige 10 Tilstædeværende fremførte, At Nasielli i hele 10 Maaneder skulde have tiet med hvad han saae, er ligesaa urimeligt og usandsynligt. De afskyelige Udsagn af Marqueuren fra Triest gjorde han opmærksom paa, med Tilføiende: "Dette Afskum af Menneskeslægten skal i det mindste ikke komme ustraffet fra sin Meeneed; andre Vidner skulle bevise, at han foer falsk. Det skal blive beviist, at Dronningen kuns var een Nat i Triest og har aldrig siden været der" - Han fandt det og besynderligt, at kuns immer 2 Vidner bekræftede enkelte Hovedpunkter i Anklagen; formodentlig fordi at flere ikke skulde modsige hinanden. Efterat have gjennemgaaet og modsagt flere Udsagn af Vidner, især Demonts om Natteoptrinet i Neapel, fremlagde har og et Brev fra høisalig Kong Georg, af 13de Novbr. 1801, hvori han lover at forsvare hendes Rettigheder som Moder, og et fra nærværende Konge, at 30te April 1796. Under megen Stilhed sluttede Hr. Brougham sin sjeldne Forsvarstale saaledes Mylords! De staae ved Randen af Afgrunden Dømmer De Dronningen imod, da vil denne sin Hensigt forfeilende Dom falde tilbage paa deres egne Hoveder. Redder Landet fra de Skrækkeseener den venter det, redder Dem selv fra den forestaaende Undergang, Befrier Landet, hvis Prydelse De er, men hvori De ikke længe ville blomstre, naar De skildte fra Folket, staae som Grene afhugne fra Stammen. Redder Kronen, der er i Fare, Aristokratiet, der er rystet, og Religionen, der rystes med Thronen, De, Geistligheden og Kongen have udslettet Dronningen af Kirkebønnen; men for at redde mit Fædreland, bøier jeg mig her for den Almægtiges Throne og beder alle Verdners Fader og Regieter om, at lade sin Barmhiertighed uforskyldt nedstrømme over Landet og lede dets Regjereres Hjerter til Retfærdighed og det Gode " - De høitidelige Jndtryk disse Ord syntes at vække i hele Huset, beviiste tydelig den Virkning, Broughams Talekonst frembragte. Efter nogle Minuters Forløb spurgte Storkantsleren, om Dronningens Advokater havde meere at fremføre, hvorpaa Hr. Denman tilkjendegav: at Hr. Williams vilde tale. Han traadte frem, og da han var midt i Talen, hævedes Mødet for den Dag. Næste Dag, den 5te October begyndte Williams atter sit Forsvar, og ankede især paa den Vanskelighed Dronningen havde ved at faae sine Vidner hertil. Han nævnte en badensk Kammerherre, som var nægtet Tilladelse at reise til London. Lord Liverpool lovede at skaffe denne. 10de October. J de sidste Dage har man Overhuset været beskæftiget med at afhøre Vidnerne for Dronningen. Lady Charlotte Lindsay maatte derefter udholde et skarpt Contraforhør. Almindelig vidne de at de ingensinde have seet nogen uanstændig Adfærd af Dronningen. Grevinde Oldi kom den 3die fra Calais med 13 andre Vidner hertil. I Dover har man Dronningens Vidner paa Skuldrene og viiste dem ald mulig Udmærkelse.