Aalborg Stiftstidende, 1832-02-27
Frankrig. De tvende modsatte og kun i deres Had til den nærværende Regjering enige Partier vedblive endnu af og til at yttre deres Virksomhed. Fra de vestlige Provindser ere Efterretningerne saa foruroligende, at Regjeringen har seet sig nødt til eftertrykkeligere Forholdsregler end de hidtil fulgte. Saaledes have alle de Edsvorne, der skulde dømme i FruLarochejaquelins Sag, modtaget frygtelige Trudselsbreve, hvis de vove at erklære de arresterede Carlister skyldige. General Solignae er afsendt til Vendee som Øverstcommanderende og har opslaaet sit Hovedqvarteer i Nantes. Ogsaa i Paris er Politiet vedvarende paa sin Post, da man nylig har opdaget Spor af carlistiske Jntriguer i Versailles, hvor adskillige af Carl den 10des forrige Pager og Livgardere have ladet sig see. Ved de i Anledning af den natlige Sammensværgelse anstillede Undersøgelser skal man have opdaget den Kilde, hvoraf de til dette Foretagendes Udførelse anvendte anseelige Summer ere flydte. En fornem og i Paris bosiddende Mand skal nemlig have modtaget dem af Hertuginden af Berry for at uddele dem blandt Complottets Medlemmer. Ogsaa det andet Partie lader høre, fra sig. Saaledes fandt den 6te et Opløb Sted i Bayonne i Anledning af Mairens Afsættelse, ved hvilket Marseillanersangen blev afsungen og Raabet: Republiken leve, hørtes. Underpræfecten, som var flygtet, kom endelig tilbage med militair Magt og det lykkedes ham dog, uden Blodsudgydelse, at faae de Urolige til at gaae hver til Sit. I de Deputeredes Kammer gjorde Hr. Portalis et Forslag til Afskaffelse af den i Bourbonnernes Tid udgivne Forordning om tvungen Høitideligholdelse af Søn= og Festdage. Taleren erklærede denne Lov for uforenelig med de siden Revolutionen hyldede Grundsætninger og især med den om Religionsfrihed. Saavel Hr. Delessert, som Ministeren Montalivet modsatte sig Forslaget, som noget, der vilde forøge Urolighederne i Vesten og Sønden og den sidste yttrede, at Revolutionen i 1830 kun var en politisk Omveltning og at man ikke maatte gjøre Sagerne meere indviklede, end de allerede ere, ved tillige at gjøre den til en religiøs. Efter gientagen tvivlsom Afstemning besluttede Kammeret, imidlertid at tage Sagen i Overveielse. Da man under Budgettets Discussion kom til den Post om Udgivterne til Criminalvæsenet, gjorde Hr. Garnies Pages et heftigt Udfald paa Regjeringen fordi den ikke respecterede den personlige Frihed, men oftere lod Folk (især Journalister, foreløbig arrestere for Sags Anlæggelse og Dom. Han sammenlignede Regjeringens Fremfærd i denne Henseende med den Politibetjents, der har givet En et Sabelhug og derpaa sagt: Gaae nu og lad Dig frikiende, (Dette skal være passeret ved den sidste Natteseene og har givet Anledning til flere Stiklerier.) Seglbevareren fremstod nu som Ministeriets Forsvarer og søgte at retfærdiggjøre denne Fremgangsmaade paa Grund af de mangfoldige bittre Angreb i Journalerne, deels paa Regjeringen ialmindelighed, deels paa høie Personer, af hvilke sidste han anførte nogle. Ogsaa Hr. Dupin tog Ministeriets Fremgangsmaade i Forsvar, og viste, at Kraft var nødvendig for at vedligeholde Orden. Ved Afstemningen blev den til Criminalvæsenet foreslagne Sum bevilget uden Afkortning.