Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1801-10-19
Traktaten selv er undertegnet den 1 Octbr. og bestaaer af 15 Artikler, hvilke i Hovedsagen indeholde det samme, som Rygtet forud bebuddede (see sidste Avis, og derfor heri Korthed anføres. I Jndledningen, der som sædvanlig angaaer Underhandlernes Fuldmagter, nævnes den franske Republiks første Konsul før Hs. Storbrittanniske Majestæt. Art. 1 handler om det oprigtige Venskab, som herefter skal herske imellem begge Magter. Som en Følge heraf skulle alle Fiendtligheder ufortøvet ophøre og enhver Erobring, som maatte giøres af nogen af de kontraherende Dele eller deres Allierede efter disse Præliminariers Ratifikation, ansees som ugjort. Art. 2. Hs. Brittiske Majestæt tilbagegiver den franske Republik og dens Allierede, Spanien og den Bataviske Republik, alle Erobringer, undtagen Øen Trinidad og de Hollandske Besiddelser paa Øen Ceylon, over hvilke han forbeholder sig fuld Souveranetæt. Art. 3. Havnen paa Gothaabs Forbierg skal staae aaben for begge kontraherende Deeles Handel og Seillads, som sammesteds skulle nyde lige Fordeele. Art. 4. Øen Malta med dens Tilbehør skal gives Johanniter=Ordenen tilbage, og stilles under en tredie Magts Garantie og beskyttelse, hvilken nærmere bestemmes i Definitiv=Traktaten. Art. 5. Egypten tilbagegives den høie Port, hvis Landes Jntegr i tæt overholdes, ligesom de vare for Krigen. Art. 6. PortugalsJntegritæt bliver ogsaa uforandret. Art. 7. De franske Tropper skulle rømme Kongeriget Neapel og den Romerske Stat. Engellænderne skulle ligerviis rømme Portoferrajo og alle Havne og Øer, som de have okkuperet i det Middellandske og Adriatiske Hav. Art. 8. Frankerig erkiender de 7 forenede (græske) Øers Republik. Art. 9. De her bestemte Lande maae være rømmede, i Europa 1 Maaned, i Amerika og Afrika 3 Maaneder, og i Asien 6 Maaneder efter Definitiv=Traktatens Ratifikation. Art. 10. Strax efter Definitiv=Traktatens Udverling skulle de giensidige Krigsfanger tilbagegives i Masse og uden Løsepenge, og deres Gield betales fra begge Sider. Spørgsmaalet og Betalingen for deres Underholdning skal afgiøres ved Definitiv=Traktaten efter Folkeretten og de Principer, som Brugen har gjort gieldende. Art 11. Ugyldige skulle alle Søe=Priser være, som maatte giøres i Kanalen og Nordsøen 12 Dage, herfra til de Canariske Øer inklusive (være sig i Ocennet eller Middelhavet) 1 Maaned, fra de Canariske Øer til Æqvator 2 Maaneder, og i de andre Verdensdele uden Undtagelse 5 Maaneder, efter den Dag, da disse Præliminair=Artiklers Ratifikationer ere udvexlede. Art. 12. Ethvert Seqve ster, som fra begge Sider er lagt, enten paa offentlige eller private Fonds, Revenner og Gieldsfordringer, skal være ophævet umiddelbar efter denne Traktats Undertegnelse. Alle Reklamationer, som begge Nationers Jndivider i denne Henseende maatte giøre, skulle efter Fredsslutningen overgives kompetente Tribunaler, og nyde fortrinlig Opmærksomhed. Denne Artikel skal ogsaa umiddelbar efter Definitivfredens Ratifikation gielde for de giensidige Allierede imod en billig Reciprocitæt. Art. 13. Fiskerierne paa Kysterne af Terreneuve, de omliggende Øer og St. Lauren; Havbugt sættes paa samme Fod som for Krigen. Art. 14. Alle Fæstningsværker, som skulle tilbagegives, forblive i samme Tilstand hvori de ere i det Øieblik denne Traktat undertegnes. Jndvaanerne i de tilbagegivne og aftraadte Lande, af hvad Stand eller Nation de end ere, tilstaaes en Frist af 3 Aar (fra Definitivfreds=Traktatens Ratifikation at regne) til at disponere over deres, før eller under Krigen, erhvervede, Eiendomme. I denne Termin kunne de og saa frit udøve deres Religion og nyde deres Eiendom. Jk. ke heller skal nogen Jndvaaner i disse Lande i mindste Maade foruroliges for sine Handlinger eller politiske Meeningen under Krigen. Art. 15. Nærværende Præliminærartiklers Ratifikationer skulle være udvexlede i det seneste inden 14 Dage i London, og strax derpaa udnævnes fra begge Sider befuldmægtigede, som begive sig til Amiens for i Forening med deres Allierede at affatte Desintiv=Traktaten. Udentvivl maae der endnu være sluttet endeel hem melige Artikler, hvis Jndhold Tiden først maae oplyse. Jblant andet taler Rygtet om, at Frankerig igien skulde aftræde Spanien dettes Andeel af St. Domingo, og derfor igien faae en Deel af Louisiana. De udvandrede franske Prindseer ville sandsynligviis ogsaa blive betænkte ved Definitivfreden. Marquis Cornwallis, som paa Engelsk Side er udseet til at slutte denne, er alt kommen til London, og holder daglig Conferenzer med Minister Addington og Hr. Pitt, hvilken sidste nu ikke skal være utilbøyelig til at ville holdes for den egentlige Freds. stifter. Lord Nelson er ogsaa vendt tilbage med sine Skibe, og til Tegn paa Fjendtlighedernes Ophørelse er den Konvoyafgivt, som i Engelland var bevilget indtil Freden, allerede afskaffet. - Paswan Oglus Feider og den lille Krig imellem Amme. rikanerne og Tripolitanerne fraregnet, hersker altsaa nu - som et politisk Blad siger - Fred over hele Europa og, saavidt vides, ogsaa i de andre Verdens Dele. Krigerske Bevægelser imellem enkelte Folkestammer i Ostindien, kommer her ikke i Betragtning, da de sædvanlig dæmpes lige saa let som de opkomme. Jmod de Erobringer, som Frankerig har gjort paa det faste Land, og imod Belgiens og den venstre Rhinbreds Forening Cprovisorisk bliver det ogsaa i Besiddelse af Piemont) maae man bringe den Erhverv i Beregning, som Engelland har gjort ved Erobringen af Tippo Saibs Rige i Ostindien, Øen Cey. lom er ogsaa en vigtig Besiddelse. Den er 60 Mile lang og 20 bred, har foruden den prægtige Havn Trinconomale endnu Hovedpladserne Colombo, Negombo, Jafanapatnam, Amsterdam a. Øens Hovedprodukter ere Kaneel, Kaffe, Peber, Ædelsteene og Perler. Øen Trinidad er ogsaa meget frugthar og ved dens Beliggenhed i sær af stor Nytte for Engellænderne. Betænker man end nu, at Engelland ved denne Fred ene har reddet dets hengivne Portugal ja maaskee sig selv for en fransk Jnvasion, og igien aabnet Portugal, Napels og Kirkestaatens Havne for sine Skibe, da bliver det vanskeligt at bestemme, hvo der har størst Fordeel af samme? Denne nu forhaabentlig tilendebragte, og i den Forbittrelse hvormed den førtes, mageløse, Krig med Engelland blev paa engang erklæret imod det og Arvestatholderen af Holland af Konventen paa Brissots Forslag i Februar 1793, har følgelig varet i 7 Aar og 8 Maaneder. Krigen imod Østerrig blev derimod erklæret endnu under Ludvig 16, af den anden eller lovgivende Forsamling den 20de April 1792, paa Gensonnes ForSlag, og varede 8 Aar.