Aalborg Stiftstidende, 1831-03-03
Her fandt nu i hele det Jndre af Kirken den fuldstændigste Ødelæggelse Sted. En uhyre Mængde rasende Mennesker opfyldte hele Kirken og gjorde en græsselig Støj. Alle Dyrkelsesgienstande, Træværk, Stole, Git tere, Alt blev nedrevet under en umaadelig Skrigen, og Larmen. Bøger, Alterlysestager, Blomsterkrandse, Statuer og Malerier, Messeklæder tilintetgjordes og slæbedes om paa Gulvet og hele Templet gjordes til et ubrugbart Skelet. - Udaf Ærkebispens Pallads maatte foruden alt Prælatens Bohave, som deels søndersloges og deels kastedes i Seine, ogsaa hele hans kostbare, uskatterlige Bibliothek vandre ned i Floden. Døre og Vinduer ginge samme Vei, og hele Taget var allerede afrevet og man var ifærd med Lofter og Mure, da der omsider kom en stærk Magt af Nationalgaden tilhest og tilfods og og dette selvgjorte Nedbrydningscorps bort fra Ruinerne og Haven. Derfra drog en stor Sværm til Ærkebispens Landresidents, Slottet i Conflans og vilde hilse paa den høiærværdige Fader, men det er rigtig stor Skade, at de ikke traf ham hjemme, thi han havde jo sagtens kunnet styre og stille dem ved fromme Formaninger. Formodentligen fordi de undte ham en bedre Beboelse vare de saa renstvillige, at de sparede ham den Uleilighed at besørge Nedrivelsen af den gamle, og de gjorde det saa pænt og fuldstændigt, at der blev end ikke det Mindste af Bygningen staaende, men Alt forvandledes til en Steenhob. - Af Kirkerne var ellers St. Ger mains ingenlunde den eneste, hvori Folket paatog sig at rødde op, men der vare mange andre, baade i Paris selv og i Forstæderne, som deelte samme Skjebne, og man kan ikke længere lægge Dølgsmaal paa, at Folkets Had imod Præsterne, disse Oplysningens Fiender, jo ligesom i Revolutionens Dage, gaaer overtil Had imod Religionen selv, hvilken disse Pavste vanhellige. J St. Pauls Kirken hemmede dog Districtets Politi=Commissær tildeels denne Uskik, og da han ved Døren lod undersøge alle de Udgaaendes Lommer, fandtes ikke saa faa Koster. De Kirker, som ellers have lidt mest, ere St. Laurentius og en Vor Frue, i hvilken sidste Epauletterne bleve afrevne en Nationalgarde-Officeer, som gik mod Folket med dragen Kaarde. - Lillieforsene nedreves af alle Kirker, og Frelserens billede er borttaget af alle Thingstuer i Paris og der er anbragt trefarvede Faner i Stedet. Lilierne paa Karussellets Triumfbue ere borttagne, da Folket overslog dem med Gadeskarn og Stene, og det Basrelief, som forestillede Hertugen af Angoulemes Heltegierninger i den Spanske Ledingsfærd, har maattet vige for andre Figurer fra Keiserdømmets Tid, som maaske ogsaa kunde være betydningsfuldere, end hine. - J det sydlige Frankrig, hvor Geistligheden, har kvalt Oplysningens Fremgang, ville maaske Carlisterne yppe nogen Uorden, men de høie Øvrigheder, ere advarede om at have et vaaget Øie med Præsteskabet og dets Rænkespil. Saaledes kom man i Bordeaux efter en Plan at holde en Sjælemesse over Hertugen af Berri den 14de Februar og benytte sig at Leiligheden til at udraabe Hertugen af Bordeaux til Konge i Frankrig, men Prefecten (Amtmanden) kom itide efter dette forehavende og forpurrede det. Den vare opplantede hvide Faner, men de bleve tilintetgjorte. Den Franske Regering skal den 14de have afsendt en Kureer til Madrid for at lade Spaniolerne vide, at de skulde beordre de Franskmænd, der i Spanien flokke sig sammen ved Grændsen, tilbage til hiinsides Madrid, og at naar en Prinds af den forrige Franske Kongelinie skulle komme til Spanien, saa vil det Franske Cabinet ansee Saadant som en Krigserklæring. Ogsaa drages en Cordon af 60000 Mand sammen ved Pyrenæerne for at give denne Erklæring Fynd og Eftertryk. - Man maatte vel ellers ikke finde det underligt, om Spanien krympede sig noget ved at underkaste sig slige fremmede Lovbud og saa aldeles frasige sig sin Nationalillafhængighed.