JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1805-01-01
En Auxions-Uenighed. J Kallundborg Amt blev den 13 Juni sidstl., afholdt en Aurion over et betydelig Kvantum Kornvare af Rug og Byg, hvortil en Mængde Liebhavere havde indfundet sig, hvoriblandt da og jeg - som ligeledes var trængende til Kornvare. - Det, som jeg lod mig tilslaae ved denne Aurion, bestod af 1 Td. Rug, der blev betalt med en Priis, som, efter den nøjeste Kalkyl, giver mig den Oplysning, at ethvert Pund Brød deraf koster mig 5 ss. dansk; men nu videre, og vil De da forestille Dem - der blev buden for 1 Skp. Rug 7 Mk. 1 ss, som med Auxions Sallarium iberegnet, meget overstiger 10 Rdlr. Tønden; men, Ejeren af disse Kornvare (en meget formuende Mand) erklærede højt og lydeligt, at han ikke vilde sælge sine Kornvare til den Pris. Nu haaber jeg De vil tilstaae mig, at enhver der føler end ikkun det allermindste ved sine lidende og trængende Medmenneskers Nød, maatte harmes over og ved at høre en saadan Erklæring, mig var det derfor umuligt her at tie. Jeg gav mig altsaa den Frihed, i Ejernes Nærværelse at sige til Liebhaverne, at de ikke burde give mere end som var buden, nemlig: 7 Mk. 1 ss. for 1 Skp. Rugog 5 Mk. 1 s for 1 Skp. Byg, hvorved jeg tillige satte Sælgerens umenneskekjerlige Handlemaade i et tydeligt Lys, ligesom jeg og gav Liebhaverne Anvisning paa en Mand (nemlig Hr. Justitsraad Lund til Knabstrup der havde et betydeligt Kvantum Byg, og som vilde sælge dem Tønden for 27 Mk., og af ingen vilde have mere. Resultatet og Følgen heraf blev da, at ingen vilde byde mere, men - men Auxionen maatte hæves. Men, heraf er opstaaet og har rejst sig en Kvæstion, nemlig denne: om min Fremgangsmaade har været rigtig eller ikke? At jeg paastaaer dens Rigtighed vil De letteligen forestille Dem, men siden det ikke er tilladt at være Dommer i sin egen Sag, er min Contra Part og jeg bleven enige om at henskyde Sagen under Deres Voldgiftskjendelse, hvilken Ulejlighed vi ærbødigst bede De i Følge vort gjensidige Valg tjenstligst ville behage at paatage Dem, forventende Deres indsigtsfulde Bedømmelse over det Hele, saavelsom Deres endelige Dom, og - hvorved det uden videre Retsforbeholdenhed fra enten af Siderne, da skal have sit uigjenkaldelige Forblivende.
Politivennen, 1805-01-01
En daglig for Øjne faldende Paamindelse. (Efter Jndsendt.) Hr. Løbel, Ejeren af Hotel Royal; har paa Køkkendøren opslaaet en Bekjendtgjørelse, at ingen maae tage Gløder eller Jld til Kakkelovnene, uden i Jldkasser, som ere efter Anordning dertil anskaffede; dette kunde tjene til et følgeværdigt Exempel hos Ejere af Auberger, eller andre som have Logerende, hvor som oftest Jld og Gløder hentes fra Arnestederne til ovenanførte Brug, og megen Skade kunde der ved saadan Advarsel forebygges.
Politivennen, 1805-01-01
Efterretning for vindskibelige Tyender. Dette Blad har forhen omtalt det meget, der her i Byen bortkastes som Skarn, der dog kunde bringe dem en god Skilling ind, der vilde samle derpaa. Her bekjendtgjøres nu den Pris, der i Kristiania betales af Glashandler Liebe for Glasskaar: Man opfordrer herved Hr. Liebe til at opgive sin Kommissionær i Kjøbenhavn, eller enhver som der køber Glasskaar, til at bekjendtgjøre deres Priser.
Politivennen, 1805-01-01
Om bedre Fortoge i det Hele i Kjøbenhavn. Endnu savne mange Gader i Kjøbenhavn Fortoge. Disse vil dog vel et opmærksomt Brolægningsvæsen tilvejebringe saasnart det gjøres muligt. Nu har nylig Frederiksborggade faaet dem, skjønt man kunde ønsket dem bredere, hvilket her havde været meget gjørligt. En almindelig Klage er det, at Fortogene inden for Fliserne ere slet brolagte og det er øjensynligt, at Klagen paa mange Steder er grundet, da dertil er brugt smaae spidse Stene, der ere vragede fra Kørebroens Lægning, eller Afbug fra Steenhuggerpladserne. Paa disse er det virkeligen en Pine at gaae, for alle dem, der bruge tyndsaalede Sko, og for alle gamle, sygelige, ligtornede og gigtiske Fødder. Udgiveren tager sig i denne Anledning den Frihed at foreslaae Brolægningsvæsenet en Methode, der aldeles vilde afhielpe hin Klage, ja endog tilvejebringe en Bekvemmelighed, hvorved hele Byen vilde være overmaade fornøjet. Forslaget er nemlig, at lade Fortogene inden for Fliserne lægge med Mursten, satte paa Enden. Dette er ikke noget nyt. J Holland har man i alle Stæder saadanne Fortoge, som bidrage overmaade meget til deres Nethed og Renlighed. Ja selv her i Kjøbenhavn have vi nogle faa Steder for Exempel paa Garnisonspladsen slige Fortoge, som skjøndt de allerede ere over 20 Aar gamle, holde sig ret got. Det forstaaer sig, at røde løse Mursten ikke due dertil, men vel Flensborgske. Jo mindre Stenene ere og jo haardere brændte, desbedre ere de. J Holland har man endog Landeveje og Gadebroer, der ere saaledes satte, og holde fortræffeligt. Hertil udfordres imidlertid en større Haardhed, og brændes derfor et Slags Klinker af 2 1/2 Tommes Brede, 3 1/2 til 4 Tommers Længde og 1 Tommes Tykkelse, der paa Pdersiden næsten forglases i Ovnen. Man ønsker, at Brolægningens Foresatte vilde værdige dette Forslag sin Bedømmelse. Maaskee er Bekostningen noget større, men der vindes uendeligt i Renlighed og Bekvemmelighed.
Politivennen, 1805-01-01
Spørgsmaal af en Husejer. J Anledning af det astatiske Kompagnies nylige Jndbydelse til et Laan, ønskes af en Kyndig dræftet: om det er nyttigt, at Kompagniet især ønsker sig indenlandske Laanere? Ved Svaret ønskes ikke taget Hensyn til Nytten i Købmands Forstand, men i statsborgerlig Hensyn. Man troer at dette Spørgsmaal under nærværende Pengeomstændigheder er vigtigt, og venter derfor at det ikke læses med Ligegyldighed.
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. Paa Gaarden No. 239 er Nummer paamalet. Det paaankede Hul i Fortoget paa Nybrogade, er strax udbedret.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal om Rendebrætter. Kan de Jernlænker, hvormed Rendestensbrætterne som oftest fastgjøres, ikke anbringes under Brætterne, istedet for at de nu sidde oven paa dem? Mangen Ligtorn og mange Støvler vilde befinde sig vel herved.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) Ejeren af Gaarden No. 41 paa Nørregade, vilde gjøre vel i at opfriske sit Husnummer, der ikke er kjendeligt. 2) J Krystalgaden uden for No. 168 er et slemt Bret med opstaaende Hager. 3) J Gottersgaden uden for No. 139. er ligeledes et Bret med skadelig Hage. 4) J Nyhavn ligger der løse Lænker paa Fortoget uden for Husene No. 10, 12, 15, 29 og No. 32, som man maatte ønske borttagne. Uden for No. 17 i Nyhavn har man i disse Dage taget sig den Frihed at Udsætte Stilladser paa Fortoget til at tørre Klæder, saaledes at slet intet af Fortoget levnedes. Dette er imod god Orden og Politi. 6) Uden for No. 22 i Nyhavn er et Hul i Rendebrettet. 1) Paa Hjørnet af store Kannikestræde lige over for Rigentsen, er en Flise overmaade skæv. 8) Uden for Hjørnet af Købmagergade og Kronprindsensgade, ved Kapt. Kalls Haard, ligger Fortogsfliserne saa skæve og ere tildeels saa afrundede, at der daglig sees Folk falde derpaa, ligeledes ligge de offentlige Rendebretter der meget maadeligt. Man haaber at den veltænkende Husejer vil anmode Brolægningsvæsenet om at faae disse Uordener hævede, som da vist uden Ophold vil skee.
Politivennen, 1805-01-01
Bidrag til husligt Politi blandt Tyende paa Landet. Da de ulyksalige Følger af Lesagtighed ere utallige og uendelige, anseer vist nok den, der deltager i Medmenneskers Vel og Vee, det ikke for uvigtigt, at tænke paa Forebygningsmidler derimod, og naturligviis er det for den redelige Husfader behageligt, at anvende de Midler hertil, der paa en passende Maade kan være i hans Magt. Det er bekjendt: Lejlighed gjør Tyve; dette gjelder vel ikke mindre i Henseende til det sjette Bud, end til det syvende. Blant de ulykkelige Lejligheder til benævnte Last, er vel fornemmeligen een af de jevnligste, Pigens Ærinder i Karlenes Kamre for at rede Seng. Det faldt mig derfor ind, da jeg fora 8 Aar siden blev boesat paa Landet, om ikke det var got at lade Karlene selv rede deres Senge. Men det var usædvanligt i den Egn. Dog besluttede jeg at prøve det. Jeg var saa heldig at faae skikkelige Folk. Det kom dem vel noget besynderligt for. Men ved at sige dem, det saaledes var mit Ønske, for ej at spilde Pigerne Tid dermed. (Den egentlige Hensigt nævnede jeg just ikke, fordi den vilde kommet Dem mere besynderlig for), gik det an uden Vanskeligheder. Det er vel siden truffen, at en ny Karl har sagt mig, det var ingen andre Steder Skik, og det var han ikke vant til. Dertil har jeg koldblodig og uden Bebrejdelse svaret ham, at jeg ansaae det for en Tjenendes Sag at rette sig efter Husets Skik, og ikke Huset efter enhver nyTjenendes. Den som ej fandt sig dermed tilfreds, den stod det til at flytte til Fardag. Nu siden ved at fæste en ny Karl, gjør jeg ham bekjendt med denne vort Huses Skik; derved indgaaer han da selv at være tilfreds dermed. Og jeg har aldrig havt nogen Ubehagelighed deraf. Men jeg vil vel troe, at det vilde funden flere Vanskeligheder, dersom det ikke var bleven indført fra den allerførste Begyndelse af min Bosættelse her. Ved denne Skik i et Huus forebygges, foruden førstnævnte Last, virkeligen flere Ubehageligheder. J en landlig Husholdning forekomme, især ved Melkeriet, for Pigerne flere Smaasysler, der optage Tiden, end for Karlene, der langt lettere finde de fornødne Øjeblikke til at rede en Seng, end en Pige til at rede mange. Behageligt vilde det især være, for Udslet, Ureenlighed og andre muelige Svagheders Skyld, om man kunde overlade enhver sin Seng; men det falder en Begynder for kostbart. Saalænge da to benytte Seng sammen, skiftes de til hveranden Dag at rede den. Anledningerne og Leilighederne til Splidagtigheder og Sammenholden i stridige Partier indbyrdes mellem Folkene i en Gaard, og til Overlæg om hemmelige Raad, der intet due, blive maaskee og ved en saadan Jndretning, noget færre. C. N. Krarup, Præst i Aale, Aarhuus Stift.
Politivennen, 1805-01-01
Et Slags Havneværn, som muligt torde være baade Toldvæsenet og Søforsvarsvæsenet gavnligt. Ved Borgervæbningerne er vore Købstæder givet en langt større Sikkerhed i Krigstider, end de forhen havde, da det med en Barkasse, forsynet med en Svingebasse, vilde været let at have brandskattet, del endog afbrændt, hveranden af vore aabne Søstæder. Dette bør nu ikke kunne skee, helst om hver saadan Stad fik tre fire B Pundinger eller nogle Haubisser. Men hvad der endnu er ligesaa let som nogensinde for en fjendtlig Kaper eller Kongemand, er med en saadan væbnet Baad at borttage alle Fartøjer, der maatte ligge i Mundingen af Fjorderne eller i Udhavn. J England har Toldvæsenet overalt i Søstæderne bevæbnede Baade, hvormed de ikke allene kunne vove sig mod Smuglere, men endog kraftig tilbagedrive en Kaper, eller dække et af samme efterjaget Købmands Fartøj. Jeg foreslaaer derfor, at i enhver Søstad i Danmark havdes en god Robaad, forsynet med en Kanon eller Haubis, at den laae under Tolderens Opsigt og Kommando, at han øvede Toldbetjenterne i Kanonens eller Haubitsens Betjening, og i Fredstider brugte den til Toldvæsenets Tjeneste; i Krigstid derimod, da Toldbetjenterne i en saadan Tid have lidet med Toldvæsenet at bestille, maatte den, bemandet med et bevæbnet Antal af Stedets Borgervæbnings 2den Afdeling, og roet af lejede eller af Stedets Handelsmænd stillede Folk, holde sig i Mundingen af Havnens eller Fjordens Jndløb, for at dække de Fartøjer, der maatte være indløbne, ja vel endog udsætte den, som kom med en Fjende i Hælene. J det Tilfælde at det danske Fastland truedes med saadant fjendtligt Overfald, at derefter kunde befrygtes Landgangs Forsøg paa Øerne, vil det vel altid være Pligt for Vedkommende, at lade alle Fartøjer, ja selv Baade, fra Fastlandets Havne (i det mindste saa langt hans Forposter gik forføje sig til anvist Haarn eller Havne paa Øerne, for ej at komme Fjenden til Brug. Toldbaadene vilde da ikke allene være dem en Konvej undervejs, men endog for Øerne af herligste Nytte, naar de stationeredes paa den med Landgang truede Kyst. Udgiveren troer at dette Forslag i det mindste fortjener at vejes, da Tanken endog muligt hos den Kyndigere kunde lede til noget bedre, end det ber foreslagne.
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. Der er nu paa Gammeltorv oprettet en Vejerbod for de Torvkøbende, saa at disse ikke mere behøve at gaae i Brændevins- eller Høker Kælderne, hvor baade Sælger og Køber ventede Vægt, som der skænkedes til. Der er i denne Vejerbod tillige opslaget en Taxt, som er meget billig, da man af indtil 10 Lpd. kun betaler 2 ss Vejerpenge og 2 ss Arbe dsvenge, og af større Vægt til 1 Skpd., kun 3 s Vejer- og 2 ss Arbejdspenge. For lang Tid siden har Udgiveren af dette Blad opgivet Nødvendigheden og Nytten af en Vejerbod paa Torvet, men han erkjender med Fornøjelse, at Udførelsen langt overtreffer i Bekvemhed og god Jndretning det Begreb der laae til Grund for hans Jndrykkelse. Udgiveren ønsker, at Forfatteren af det ham sendte Stykke. Ønske om at Lovene maatte ved nøjagtige Forskrivter sikkre Borgerne for, af Arvinger at besørges umyndiggjorte, vilde tale mundtlig med ham. Den slemme Fliserække udenfor Hjørnehuset af Kronprindsensgade og store Købmagergade, som sidst paaankedes, er nu forbedret. Kælderfolkene i No. 18 paa Vimmelskaftet, have nu gjort Fortoget tilbørlig røddeligt og borttaget det alt for langt udstaaende Sejl.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) J Laxegaden er uden for No. 3 14 et Rendebræt med opstaaende Hager. 2) Paa Nørregade er udenfor No. 238 et hullet Rendebræt. 3) Et Rendebret med meget slemme Jernfangere ligger i Krystalgaden udenfor No. 163.
Politivennen, 1805-01-01
Til Anmelderen i Bladet Dagen om den ny Stakitport ved Helsingøers Toldbod. (Efter Tilsendt.) Naar De i Dagen melder om denne Port, at den skal have meer end een Nytte til Hensigt, saa kunde man ønske, at De tillige havde oplyst Publikum om denne Nytte, men muligt De er selv derom uvidende. Det heder vel, at ved dens Tillukkelse forhindres ved Nattetider at ikke pestsmittede Personer indsnige sig i Byen. Men hvortil stod da Skildvagten der forhen, og kunde denne ikke forhindre saadanne Personers Landgang. Ere disse desuden forst komne i Land paa Broen, saa kunne de let forstikke sig paa Fartøjerne eller i Baadene som ligge i Havnen, og derved deslettere tilbringe os Smitten. J denne Hensigt synes Porten ikke at være af nogen Nytte. Den er derimod vist nok til megen Hinder for Færselen og den mangfoldige Kørsel, som der finder Sted hele Sommeren. At den tillukkes Midtsommersdage Aften Kl. 10, vil haabes der blive forandret. Mange Skippere, som formedelst Ophold af flere Aarsager sinkes, lade sig oftest det sildigste muligt sætte ombord. Skeer nu dette ved Færgefolkene den seneste Tid Kl. 10, saa kunne jodisse umuligen være tilbage inden Portens Tillukning; og da ogsaa disse intet andet Sted maae lande end ved Broen, skulle de da Natten over indtil Portens Aabning blive paa Broen? Synes det ikke lidt haardt De ere ogsaa Mennesker, som efter deres ofte meget sure Søturer kunne trænge til Næring og kvægende Nattehvile. Skal Tillukningen vedblive endog Midsommers Dage, da man næsten ingen Nat har, saa var det at ønske, at den Foranstaltning blev truffen, at enhver Færgemand, som saa sildig maa sætte en Skipper om Bord, at han ikke før Portens Tillukning kan vente sig tilbage, kunde i Vagten erholde et Tegn, ved hvis Forevisning ved Tilbagekomsten han igjen kunde vorde indladt. Et Forslag, som neppe vil undgaae Vedkommendes Opmærksomhed og som er saare let at iværksætte. (Just da dette tryktes, indløber den Efterretning, at beri alt er skeet nogen Forbedring).
Politivennen, 1805-01-01
Atter nogle Ord om Hunde. Mange unge Herrer, som istedet for ved lovlig Ægteskab at avle og opdrage Børn - mange gamle Pebersvende - og et endnu større Antal sære eller forulykkede gamle Fruentimre - holde Hunde af alle mulige Variasjoner, fra den mindste Bologneser til den største Dog. Disse Mennesker, som ventelig alle ingen Børn have, erindre for det første ikke, at de kunde hielpe mange fattige Menneskers ulykkelige Børn for hvad deres Hunde koster dem, de erindre ikke, hvormeget de nedtrykke fattige Familier, der maa savne (som der staaer i Skriften) de Smuler, der falde af disse Herrers og Damers Bord; de erindrer ikke at deres velfødte Hunde ofte paa Gaderne bidskeligen anfalde især fattige og uvelklædte Mennesker, som de i deres Herrers og Fruers Værelser ikke ere vante til at see; og endelig erindre de ikke, at disse deres Hunde (efter Hundenes Natur) pisse paa enhver ny Gienstand, og følgelig ogsaa paa det Grønsel og i de Melkebøtter, som Amagerne hensætte paa Fortogene. Anmelderen har med Flere ofte været Vidne til disse Ækkelheder. Han har ikke misundt Hunde-Patroner og Hunde-Patronesser at de faae Amagernes grønne Sager og Mælk befugtet og blandet med det Udbytte Hundene kan give; men ligesaa umisundelig som Anmælderen i denne Henseende er, ligesaa meget krænker og smerter det ham, at hans fattige Medbrødre og Medbrøderinder skal, i en Tid da Grønsel er alle Hovedstæders vigtigste Næringsmiddel; da Melk og Grønsel er een af de sundeste Ting til Helbredets og Livets Ophold, saaledes fornærmes af dette Hundehold. Han ønsker derfor, at Amagerne maatte vorde paalagte at indrette Forhøjninger saaledes, at ufølsomme Menneskers Hunde ikke kunde besudle og fordærve de Vare, som alle og enhver køber og nyder. J. S. Schiøtt.
Politivennen, 1805-01-01
Til Hr. Rodemester og Boghandler Malling. Allerede for endeel Aar udkom det slette Skrivt: den forsigtige Fruentimmerven. Dette leder til Selvkurering, kan forføre letsindige unge Mennesker til mindre at ændse Frygten for Sundhedens Forlis i Horehuse, svækker Undseelsen for Ukydskhed, og opmuntrer til offentlige Bordeller. Da der senere er skrevet saa meget imod slige Selvkurs eller rettere Selv Forfuskelses Skrivter, og imod den deels Ubluhed, deels misforstaaede Sundhedsomsorg, hvormed man endelig vil paatvinge os offentlige Horehuse, havde Udgiveren haabet, at De, Hr. Malling, som en Mand, hvis Agtelse for Religion er bekiendt, af sig selv vilde tilintetgjøre et saa skadeligt Skrivt, uden at oppebie den Tid, der baade vil og bør komme, da Vedkommende, under deres Fremskridt til et fuldkomment Sundhedspolities Skabelse hos os, konfiskere saavel dette, som de mange andre liderlige Skrivter, der ere udklækkede paa et Par andre Boghandleres Forlag. Det gjør ham derfor desmere Ondt, nylig i Avisen at see Dem at bekjendtgjøre atter dette Skrivt i Avisen med følgengende lokkende Jndbydelse: "Fra Pressen er udkommen den forsigtige Fruentimmerven eller Kunsten at sikre sig for venerisk Smitte. Dette Skrivt, som paa den fordelagtigste Maade er resenseret, ja endog anprist som et nyttigt Almue-Skrivt, synes noksom at kunne vidne om sin Gavnlighed og Værd. Den faaes i Springgaden No. 34 for 40 Skilling." Dersom dette Deres Avertissement skal være undskyldeligt for Ærbarhedens, for Menneskehedens, for Retfærdighedens Domstol, saa bør det indeholde Deres virkelige Hjertens Mening. Men er dette vel muligt? Er der virkelig et eneste probat Middel opgivet i denne Bog. Nej. Kjender De den Veneriske Smittes mange Grader og Arter saa fuldkomment, at De troer Deres Bog kan sikre for den? Jeg tør sige Nej paa Deres Moralitets Vegne. Troer De virkelig, at den danske og norske Almue er tjent med, at læse, eller, om det er Deres Mening, blot at eje den? Paa Deres Hoveds Vegne vil jeg atter sige Nej. Finder De virkelig, at Moraliteten ophielpes ved offentlige Herehuse, at det ikke er Galmands Snak at sige at et offentligt Horehuses Forstander bør være en ærlig Mand, og at Politiet ber hindre, at fræk Adfærd ikke finder Sted i offentlige Horehuse? Nej det finder De virkelig ikke. Jeg ønsker derfor og anmoder Dem om, ganske at tilintetgjøre denne slette Bog, og dette skal være mig en betydelig Deel af min Skribent Lykke, at kunne have formaaet Dem dertil. De vil maaskee spørge, hvorfor jeg henvender mig til Dem, da der er Boghandlere, som falholde baade flere og ligesaa slette Skrivter. Svaret er, fordi jeg venter snarest at bønhøres af Dem, som en Mand af sat Alder, og af kristelig Religionsbekjendelse. Skulde De fatte den modsatte Beslutning, og føle Hævnelyst, der altid er ukristelig og meest i en skiden Sag, saa er Retten tilrede for Dem, som en Embedsmand, uden at det kan koste Dem en Skilling, og jeg rede til at lide Følgerne, hvis De ved Domstolen findes at have i dette Stykke handlet, som det egner en god Embedsmand.
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. Det tilsendte Bidrag. Erklæring til Forfatteren af Rapsodien betitlet Til Ejeren af en Gig med Pigger bag paa i Dagen No. 102, kan for denne Gang, ikke faae Plads, men skal sikkert vorde indrykket i næste Nummer.
Politivennen, 1799-01-01
Varsko i Borgergaden. Dersom Smeden i Borgergaden No. 135 bortskaffede den uhyre Banke udbrændte Stenkul og Smedegrus, som nu i en Tid af 14 Dage indtager hele Fortoget, og gjør at Fodgængeren maae passere den der nylig opgravede Gade, som endnu ikke er oplagt, saa vilde han gjøre sig Publikum meget forbunden; tillige var det at ønske, at Politiet saavel som mange andre maatte have samme Sjæbne at falde derover, maaskee blev da denne Uorden hævet. Peer Fodgænger.
Politivennen, 1805-01-01
Til Bygnings-Direksionen. Ved at betragte det under Bygning liggende Huus i Borgergaden No. 164 fra Nabogaarden, falder man med største Rimelighed paa det Spørgsmaal: Er det tilladt at opføre en Bindingsværks Gavl tæt op ved og op over en Brændeviinsbrænders 2 Skorsteen? - At det er tilladt, tør man dog nok ved at spørge om, siden det virkeligt i ovennævnte Huus er skeet; men at Bygherren saaledes vover at trodse Jlden, dette Tugtens Riis, er ubegribeligt.
Politivennen, 1805-01-01
To Vej-Uordener paa Vejen fra Kobenhavn til Jægerspris. 1) J Hjørlunde Enghave er Stenkisten i en meget jammerlig Forfatning, og trænger til hurtig Udbedring. 2) Nær ved Farum er et Stykke Skovvej, som kaldes Farum Snage, som om Vinteren er halsbrækkende, og selv om Sommeren let kan bringe en uforsigtig Kudsk til at velte endog ved Dagens Lys. Den er fuld af dybe Slag, og desuden forsynet med slemme stødende Stene hist og her. En af disse Stene, som ligger saagodt som midt paa Vejbreden, er vist af en Kubikfods Størrelse. Man ønsker at vedkommende Bymænd maatte tilholdes at besørge disse Vejparterspligtmæssig.
Politivennen, 1805-01-01
Uorden ved Jordegods Falbydelser. J Bekjendtgjørelsen af den grevelige Muckadellske Hovedgaards Gelskovs Salg, seer man den Besynderlighed, at Gaardens Areal ikke opgives i Tønder Land, men i Tønder Sædeland, Tønden til 12000 Kvadratalen. Man bør paaanke denne Nyhedskle, der nytter til intet andet, end at forvilde og betynge Terminologien i vor Agerdyrkning.
Politivennen, 1805-01-01
Forslag til at hindre at badende Mennesker ikke komme til Skade paa farlige Steder. (Efter Tilsendt.) Søndagen, den 7de dennes, skede det sørgelige Uheld, at en Soldat af Hans Kongelige Højbed Kronprindsens Regiment, en Bondekarl fra Langeland, druknede ved Tømmerpladserne, da han gik for vidt ud i Vandet for at bade sig; forrige Sommer druknede sammesteds efter paalidelig Beretning, fire Personer paa samme Maade. Let og uden synderlig Omkostning synes dette sørgelige Onde for Fremtiden at kunne forebygges, ved i Vandet at nedsætte Pæle af Træ samt Paategning om Dybden bag Pælen, med kort Advarsel for dem eller de, der ikke kan svømme. Denne Anmeldelse med Jdee fremsættes offentlig, da Anmelderen ikke veed, af hvem denne simple men veldædige Jndretning kan og bør ventes foranstaltet.