Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1775-04-14
Sammenligning. imellem Sully og Colbert. oversat af det Svendske. NB. Bogen, som dette Stykke er taget og oversat af, heeder: Tanker ved ledige Timer, af Joh. Friderich Kruger, Commissarius i Manufactor-Contoiret og Medlem i det Svendske Videnskabers Academie. Stockholm 1763. 1. Saximilian Bethune, Hertug af Sully var fød 1559, kom betids til Kong Henrich den fierdes Hof, hvis inderste Fortrolighed, han i sin heele Livs-Tid baade fortiente udi samme Konges Feldtog og regnedes og beholdte; han var i Begyndelsen med da blandt de kjækkeste Helte af Huguenotternes Partie; men han lagde den fasteste Grundvold til sin Udødelighed i Historien, ved sine store Politiske og Orconomiske Jndsigter; hvorfor Kongen ey allene betroede ham ene, i Qvaliteaf Surintendant des Finanges, det forvirrede og vanskelige Finance-Værks Forbedring, men og gjorde ham Tid efter anden til grand Maitre de Artiglerie, Gouverneur af Bastillen, Ambassadeur ved det Engelske Hof, Gouverneur af Portou og Par af Frankrige, Embeder og Ære-Titler, som vel tildeels bleve ham, efter Kongens Død, ved hans Avindsmænds Konstgreb fratagen; (da han siden næsten for sig selv tilbragte Tiden, og efter mange udstandne Fortrædeligheder, baade af sine egne og af fremmede, døde 1641.) men hvilke Embeder dog ingen var meere voxen, eller kunde forestaae med meere Uegennyttighed og Fordeel for FædreneLandet. Han gjorde sig allermeest velfortient ved Financernes Forvaltning. J Førstningen var han alene Medlem i Conseillet over de samme, men inden kort Tid blev ham betroet den heele Direction og Bestyrelse derover, Finance Værket var da paa Knæerne, hvilket var foraarsaget, deels af de forrige indbyrdes Krige, som havde ødelagt LandBruget, og udelukket al udenrisk Handel; deels af Partie-Geysten, som havde aabnet Vey for de Mægtige til at betinge sig de ubilligste Fordeele for gjorte eller udlovede Tienester, deels af den forrige Regjærings forkeerte Huusholdning, Kong Henrich den tredies uindskrænkte Yppighed og Forsømmelighed, hans Favoriters utæmmelige Nærgaaenhed og Egennytte, Yppighedens Tiltagelse hos de Fornemme, at Skatkammeret var stillet blot for alle Rovfugle, medens dets Vægtere og Opsynsmænd sove eller deelede Byttet, samt Contributionernes saa urigtige baade Udskrivning saa og Forvaltning: at, da den aarlige Kronens Udgift burde være 30 Millioner Livres, kom blot 11 1/2 Million ind i Kongens Cassaa; og 150 Millioner gik dog aarligen fra particulaire Personers Pung. Man kiender her igien de sælsomste Sygdomme i Regiærings=Legemet. De give os den nyttige Lærdom, at, om Contributioner skulde være nyttige for Folk og Rige, maae den, som skal foreskrive dem, foruden et grundærligt og uinterresseret Hierte, have den rigtigste Kundskab om Folkets Antal, Tilstand, Næringer, Jndkomster Tilbøyeligheder, etc.; paa det at de ikke alene maae ret fordeles imellem Undersaatterne, men og paa beste Maade inddrives. Sullys Troeskab og Fornuft fandt Udveie til sikre Læge-Midler. Han reyste selv omkring i nogle af Rigets Provincier, og sendte Folk, som han havde Tillid til, til de øvrige, for at indhente Kundskab om Kronens Jndkomster, Oppebørsels=Maaderne, Fordringer og meere saadant; og, da Kronens Betientere, opæggede af hans Uvenner, unddroge sig fra at gaae ham til haande, brugte han mod dem en Alvorlighed, som lærte dem til en anden Gang at være meere lydige. Efter at han ved slige Midler havde indhentet et nærmere Lys, og strax i Begyndelsen gjort en Erobring af 500000 Rixdaler, som OppeborselsBetienterne ulovligen havde optaget, og altsaa nu maatte give igien tilbage, begyndte han at gribe sig Sagen an med fuld Eftertryk, og som han var ubevægelig, saa vel for Rang, som for Trudsler, saa vel for Forbønner, som Bestikkelser, saa gjorde hand fleere end een Gang ret lykkelige Fangster til Kronens Beste. Han drog ind de udenJndskrænkelse paa en vis Tid sluttede Arrende-Contracter om Told-Afgifterne, og alle ordinaire aarlige Oppeborsler, og lod disse Jndkomster til den Meestbydende bort-arrenderes, hvorved Forpagtnings-Summen blev dobbelt, større end før. Da de største Herrer, havde skrabet til sig Kronens reedeste Jndkomster, deels af Kronens Gods, deels af andre regale Eiendomme og Rættigheder, under Prætext, at giøre sig deraf betalte for visse Summer, som vare vare blevne dem derudi aarligen anviste, saa gav Sulle dem vel deres betingede Summer, men lod Oppebørselen skee ved Kronens Betientere, og forøgede derved dens aarlige Jndkomster med 600000 Rdlr. Paa Grund af den Sats, at en alt for stor Mængde Løn-Tagere og caracteriserede Personer er et sikkert Mærke, paa et Riges snart tilstundende Forfald, blev ved hans Foranstaltning, Antallet af Kronens Betientere ved Civil-Etaten, anseelig formindsket. Kort sagt: Han forsømmede intet godt Middel, som kunde være til Fordeel for det Kongelige Skat-Kammer. Ofte syntes han næsten at være for haard og streng; men hvorledes skulde han anderledes blive anseet af det graadige Hof-Folk, Ofte brugte han dog mildere Udveye, naar han fandt dem tienlige; hvorpaa iblandt andet tiener til Beviis, at imod hans Villie blev sat en Commission, for at undersøge, hvordan de saa kaldte Financiers førte deres Forvaltning: saasom det gik efter Sædvane, at de smaae Tyve bleve hængte fordi de havde stiaalet for lidt, og de store blive ustraffede og uskyldige efterdi de havde stiaalet for meget. Han søgte ikke heller noget for sin egen Person. Tvertimod, hand afslog e aleene alle Bestikkelser og Gaver, men og alle de Presents, som til Vederlag og af Høyagtelse for hans Fortienester bleve ham tilbudne, hvis ikke Kongen altid først dertil havde givet ham sit udtrykkelige Samtykke; endskiønt han, langt fra derved at miste noget, vandt altid desmeere, ved hans Konges mange Naade-Belønninger, som til Slutning gav ham ligge saa store Rigdomme, som en anden med alle Konstgreb og Jndgreb nogensinde kunde have skrabet til sig. (Fortsættelse heraf skal følge.)