Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1787-04-27
Semlin, den 2den April. Nogle i disse Dage til Belgtad ankomne Tyrker, som komme lige fra Constantinopel, have medbragt den Efterretning, at den derværende Gesandt ved et Antal Janiskarer nøie blev bevogtet i sit Huus, saa at han ei tør sette en Fod uden for sit Qvarteer. Blot paa de øvrige Gesandtskabers Forbøn blev ham bevilget en Frist af 14 Dage, inden hvilken Tid han paa Portens Erklæringer havde at indhente et bestemt Svar fra hans Hof, og dersom dette ikke skulde falde ud efter Osmans Ønske, saa maa han tilforladelig vandre i de 7 Taarne, og Krigen er uundgaaelig; thi paa den af bemeldte Hof yttrede nye Forlangende, at Porten endnu skulde aftræde nogle Provindser, hvoriblandt ogsaa vare Fæstninger, er Folket i Constantinopel geraadet jet overordentligt Raserie, og paastaaer derover Kris. Forsynets Veie. (Fragnent af en resende Englænders Breve, uddraget af Schedeels Journal der Handl.) Slutning, see Nr. 32. - Denne Scene var alt for rørende, alt for skiøn til at vi ikke skulle have taget videre Andeel deri. Vi løbe alle i Hast af vort Kammer, blandede os mellem Tilskuerne, dette herlige Optrin havde samlet. Hr. Blamble, een af vort Reseselskab, gik til den Reisende, og sagde til ham: "Hr. Kapitain, vi bede Dem alle indstændig, De ville bevise os den Ære at lade Dem beværke af os. Vi vare i Stand, til at reise over hundrede Mile, for blot at see det, som nylig er forefaldet i Deres Familie. Kom De tilligemed Deres kiere Forældre, og tag til Takkemed et lidet Maaltid. Kapitainen, en vakker ung Mand, som synes at have megen Levemaade, modtog vel denne høflige Indbydelse, men lod sig merke med, at han umuelig kunde spise eller drikke førend han havde sat sin yngste Broder i Frihed; nu forlod han os, gik hen til det Sted, hvor hans Broder var indsluttet, og udbetalte den Sum for hvilken det unge Menneske var taget i Forvaring. Inden en Time blev denne sat paa fri Fod, og vendte tilbage til hans brave Families Skiød, Nu begave de sig alle i vort Vertshuus, hvor de havde Umage for at komme igiennem den Hob af Mennesker, som vare forsamlede og overøsede den gode Wilhelm med lydelige Lovtaler over hans barnlige Kierlighed, som han saa skiønt havde lagt for Dagen. Den sædelige og dydige Yndling takkede sine Medborgere paa det Hierteligste, og nød den salige Vellyst at have opfyldt sin Pligt. Den brave Kapitaine Brown sagde os siden, da vi vare allene og han kunde tale frit med os: "Mine Herrer, I Dag føler jeg Lykkens Gunst efter sin hele Værd: Min Morbroder vilde lade mig lære Væverhaandverket, men deri fandt jeg ingen Smag, deels af Dovenskab, deels af Ungdoms Ubesindighed gik jeg bort, og lod mig hverve under det Ostindiske Selskabs Tropper. Jeg var den Gang i det høieste 18 Aar gammel. Min Lykke begyndte fra denne Tid af at blomstre, da jeg blev bemerket af Lord Clive, hvis Velgierninger og Høimodighed er bekiendt, ikke allene i Storbritannien, men over hele Europa. Ved den Jver, som jeg viiste i Tienesten, kom jeg i denne Heeres Bevaagenhed; derved sterg fra det ene Ærestrin til det andet, indtil en Kapitains Plads, og man anbetroede mig endog Regiments=Cassen. Ved Sparsomhed, og ved ingen andre end lovlige Midler og Veie, men især ved en liden Handel, i hvilken jeg indlod mig, sammenbragde jeg endelig en Kapital af 20000 Pd. Sterling. Da tog jeg min Afskeed, og vendte tilbage til mit Fædreneland. - Sandt at sige saa har jeg i denne Tid vel 3 Gange sendt min kiere Fader Penge, men som jeg siden har erfaret, ere de kun første Gang kommet til ham, og dette var 200 Pund; anden Gang spillede Manden Banquerot, med hvilken jeg sendte dem, og sidste Gang døde den Mand, som jeg havde anbetroet dem, (det var en skotsk Adelsmand) paa Veien til Enropa. Jeg haaber imidlertid, at Pengene ikke ere tabte, men at den Afdødes Arvinger igien skal erstatte mig samme. - Efter Middags=Maaltidet udtællede vor Kapitain Faderen først 50 Pd. Sterl. at denne kunde anskaffe sig det meest fornødne, og giøre en bedre Indretning i Huset. Til samme Tid lod han ved en Notarius opsette en Act, ved hvilken hans Fader og Moder blev forsikret en aarlig Rente af 80 Pd. Sterl., som ved deres Død skulde falde tilbage paa hans yngre Broder. Han lavede at kiøbe sin yngre Broder en Officeer=Charge, og sagde, at han vilde anbringe den yngste i et Manufactur, som han havde foresat sig at oprette i hans Fødebye, at arbeidsomme Folk kunde ernære sig. Hans Syster, som var givt med en Forpaater paa Landet; som var ikke i gode Omstændigheder, forærede han 5000 Pd., og efterat han havde uddeelt 50 Pd. til Stædets Fattige, gav han endnu tilsidst alle sine Medborgere en liden Fest, til hvilken ogsaa vi bleve indbudne. Aldrig skal jeg glemme denne skiønne Tildragelse; 100 Gange tænkte jeg da ved mig selv, hvor lykkelig er dog det Menneske, som kan giøre saa mange lykkelige, og kan fuldkommen nyde, som denne her, dette here lige Syn! Takke-Offer.