Ribe Stifts Adresseaviser, 1812-05-05
J de Forslag til Forbedringer, som nu skulle overgives til Eder, er Jeg overtydet om, Gode Herrer og Svenske Mænd, at J skulle gienkiende den retvise Tillid Jeg altid har havt og stedse skal beholde til Eders Følelser for Mig og Riget. Jeg har sammenkaldet Eder i et Øieblik, da store og vigtige Hændelser uden for Fædrelandet synes at true Europa med nye Ulykker. Betrygget ved sin Beliggenhed fra den nødtvungne Skyldighed at adlyde en fremmed Retning, som ei kunde forenes med dets egen Jnteresse, har Sverrig alt at haabe ved Enighed, Tapperhed og Rolighed; men vil tabe alt, om det overlader sig til indvortes Adskillelser, og en daarlig Frygt. Det er paa Foreningsbaandet imellem Mig og Eder, paa Min Søns ærerige Sværd, paa den vaabendygtige Ungdoms Mod, paa Svenske Folkets kraftfulde Villie, at Eders Loves Hellighed og Eders Friheds Sikkerhed hvile. Det er ved det høit krævede Exempel paa uforstyrret Fortrolighed mellem Konge og Undersaatter, somt roligt og mandigt Overlæg, i Skiødet af stormende Tider, at Europas Magter skulle overtydes om, at Sverrigs Selvstændighed, ei allene forsvares af de Have, som omgive dets Strande. I en saa afgiørende Tidspunkt for Udviklingen af de offentlige Anliggender, da maaskee fremmede Beregninger har havt til Formaal at tilintetgiøre Mine og Eders forenede Bestræbelser, burde Jeg søge at afværge, alt, som kunde virke paa Eders Beraadslagningers Frihed. Flere vigtige Aarsager bekræftede den Beslutning hos Mig, at forlægge den i Stockholm berammede overordentlige Rigsdag hertil. Har endskiøndt den Giæring, og Uorden, som for meere end 2 Aar siden var Hovedanledningen til et lige Skridt fra Min Side, givet Plads, for en ydermeere befæstet Orden, og en ved alle Leiligheder, ligesom ogsaa ved fornævnte Begivenhed, hos Stokholms agtværdige Borgerskab prøvet Troskab og Hengivenhed mod Kongen og Loven, et Vidnesbyrd Jegmed lige megen Glæde og Ret skylder at yde Jndvaanerne i Min Hovedstad, saa holder Jeg Mig alligevel forvisset om, at hver fordomsfrie Mand, allene med Hensyn paa Tidens Begivenheder, vil indsee de Aarsager, som ligge til Grund for Rigsdagens Flytning samt finde, at de ene og allene have Rolighed og Skyndsomhed med Rigets Stænders Beraadslagninger til Formaal. Eder tilkommer det nu Gode Herrer og Svenske Mænd, at svare til Mine billige Forventninger, at belønne den Fyrstes Møie, som lige nær Mit Hierte og Min Throne, har styret Fædrelandets Anliggender, i den lange Tid, da Mit Helbreds vaklende Tilstand ei tillod Mig at deeltage i samme; som da med kraftfuld Haand vidste at giennoprette den indvortes Orden, berolige vildledede Gemytter, vække en søvndysset Nationalaand, gode Liv og Bevægelse i Statens offentlige Anstalter, Fortrolighed og Tillid i Medborgereningerter, som tilbagegav i Min Haand et fredet og agter Rige, allene varm for Min og Fosterlandets Ære, og dermed altid forbindende sin egen har paalagt Mig og Eder en fælleds og hellig Forpligtelse til ei at svige hans ædle Haab, af ham at lære Opoftelsernes store Exempel, og den Sielens rolige Myndighed, som byder over Farerne. Gode Herrer og Svenske Mænd, Jeg slutter til de at Følelser, som oplive Eders Hierter, af det der foregaaer i Min egen Siel i denne høitidelige Time. J skulle ledes af samme varme Iver for Fædrelandet, som fulgte Eders gamle Konge i Fredens Dage og under Krigens vexlende Skiebner. J skulle vise Eder værdige den selvstændige Gave et skiærmende Forsyn forlenede Eder og Riget i den ædle Fyrste, som staaer ved Min Side. J skulle følge hans Spor og adlyde hans Røst; thi Eders Ære og Eders Frihed er hans eneste Formaal. J skulle fierne fra Eders Beraadslagninger alle eensidige Lidenskaber, alle Partieaandens Attraaer, der ei kunne sama enes med Statens almene Fordringer. J skulle indstrænke Eders Brelyst og Eders Kraft til det alverligForsæt: at leve og døe som svenske Mænd. Allene ved en saadan Tænkemaade kan Sverrig, hvilende med Tryghed paa sine Sønners Mod, og oplivede af Min Søns ærefulde Navn, fra fine selvstændige Fieldes Tinde, med roligt Sind, see Forstyrrelsen, uden for dets Enemærker, Lykken og Friheden i dets eget Skiød. Denne dyrebare Fordeel være det eneste Formaal for vore Bestræbelser. Det svenske Folk har fæstet sine Blikke paa Mig og Eder; det skal ei sviges i sin billige Forventning af en Konge, som aldrig har taget i Betænkning at opoffre for sit Fødeland et roligt Livs Glæder og en, efter overstandne Møisommeligheder allerede vunden Havn. Dette Mit høitidelige Løvte, som indeholder Mit faste Forsæt, til Trods for udvortestruende Udsigter og muelige indvortes Attraaer, Haand i Haand med Min Søn, at opholde dette ældgamle Riges Frihed og Selvstændighed, paalægger Eder Gode, Herrer og Svenske Mænd, en forøget Forpligtelse til villigen og med Enighed at virke til dette Maal; ligesom ogsaa et evigt Ansvar, om J ei følge det Kald J bør finde i det svenske Ravns Ære, Eders Fædres Minde, Eders Sønners Frihed og Eders Konges Exempel. Jeg forbliver Eder Gode Herrer og Svenske Mænd, alle i Almindelighed og hver i Særdeleshed, med al Kongelig Naade og Andest velbevaagen, Den 17de April gjorde en stor Deputation af alle fire Stænder Kongen, Dronningen, Kronprindsen og Hertugen af Sødermannland sin Opvartning. Hans Kongelige Høihed Kronprindsen besvarede i det svenske Sprog en Tale af Bondestandens Ordfører.