Berlingske Tidende, 1806-04-18
Skrivelse fra Paris, den 7de April. Det keiserl. Budskab, som Rigberkekantsleren bragde Senatet den 31te Marts, lyder saaledes: "Senatorer, Vi har overdraget Vor Fetter Rigserkekantsleren, at underrette Dem om: 1) De Statuter, som Vi i Kraft af den 14de Artikel i Rigets Constitutionget af 18de Maji 1804 har fundet for godt at antage; de udgiøre Vor keiserl. Families Lov; 2) Den Forandring, Vi har foretaget med Riget Neapel og Sicilien, med Hertugdommerne Cleve og Berg, med Hertugdømmet Guastalla og med Hertugdømnet Neuschatel, som forskiellige politiske Forhandlinger have givet i vore Hænder; 3) Den Tilvext af Landstrækninger, Vi har fundet for godt, at give Vort Kongerige Jtolien og Førstendømmet leca. Vi har under disse Omstændigheder holdt for nødvendigt, at paalægge Vor Krone Jtalien, Kongen af Neapel og Førsten af Lucca adskillige Forpligtelser og Byeder. Vi har ogsaa fundet Middelet til at forene Vor Trones Jnteresse og Værdighed med Følelsen af Taknemmelighed for de Os beviste Tienester. Hvor stor den Magt endeer, hvortil det guddommelige Forsyn og vore Folks Kierlighed have ophøiet Os, er den dog utilstrækkelig til at belønne saa mange Tappre og saa mange Beviser paa Troskab og Kierlighed til Vor Person. Vi har heller ikke blot overladt os til disse ømme Følelser og til den Lykke, at bevise dem, der have tient Ossaa godt, Velgierninger; Vihar fornemmelig havt til Hensigt, at befæste den selskabelige Orden og Vor Trone, som er Grundvolden dertil, og at give dette store Rige Meddelelses- og Understøttelses=Punkter. - Første Act. Familieloven. De Prindsers Stand, som ere kaldede til at herske over dette store Rige og befæste det ved Alliancer eller Familieforbindelser, kan absolut ikke vare den samme, som de øvrige Franskes. Deres Fødsel, Ægteskaber, Død, mulige Adoptioner interessere hele Nationen og have større eller mindre Jndflydelse paa sammes Skiedne. Alt, hvad der angaaer disse Prindsers selskabelige Existence, her hører mere under Statsretten, ent under Civiretten, hvis Love kuns kunne anvendes paa dem med Mohificationer, som Statens Politik bestemmer og naar den sidste paalægger dem Pligter, hvorfra Borgerer, er befriet, maae ansee dem som en nødvendig Følge af den høie Værdighat, hvortil de ere ophøiede og som aldeles indvier dem i Fædrelandets store Jnteresse og Vort Huses Hæder. Ved saa vigtige Acter, som constatere det keiserle Huses Civiletat, maae de høitideligste Formaliteter iagttages. Vi har derfor givet Vor Fetter Rigserkekantsleren, med Hensyn til Os og Vort Huses Prindser og Prindsesser, udelukkende Ret til at forrette de Fuuctioner, som Lovene have tilegnet Civiletatens Embedsmænd. Vi har ogsaa overdraget ham den Omhu, at modtage Keiserens Testament og Statutet angaaende Keiserindens Enkesæde. Efterat Vi har bestemt Vore Prindsers og Prindsessers Stand, maatte Vor Omhu ogsaa strække sig til deres Børne Opdragelse. Jntet er vigtigere, end tidlig at forjage Smigrer fra dem, som kunde søge, at forføre dem, og Ærgierrige, der kunde vinde deres Tillid ved strafværdige Føieligheder og forberede Nationen svage Souverainer, under hvis Navn de kunde haabe engang at regiere. Valget af de Personer, til hvilke det keisert. Huses Børns Opdragelse betroes, maae altsaa forbeholdes Keiseren. Vi har dernæst betragt Prindserne og Prindsesserne i Livets almindelige Handlinger. Alt for ofte har Førsternes Opførsel forstyrret Folkets Rolighed og frembragt Ødelæggelser i Staten. Vi maae bevæbne de Keisere, der herske efter Os, med al fornøden Magt til at kunne hindre disse Vanheld i deres fierneste Aar sager, standse deres Fremskridt og qvæle Udbrudet deraf Da Rigets Førster, som beklæde de høie Værdigheder ogsaa ved deres høie Prærogativer ere kaldede til at tiene Vore øvrige Undersaatter til Exempel, har Vitroet, at deres Opførsel ogsaa burde være en Gienstand for Vor særdeles Omhu Sikkert vilde saa stor Forsigtighed være unødvendig, naade Souperainer, som ere bestemte til engang at sidde paa den keiserl. Trone, havde ligesom Vi den Fordeel, blot af see Slægtninger omkring sig, der aldeles opoffre sig til deres Tieneste og Folkets Lykke, og høie Embedsmænd, som udmærke sig ved en uafladelig Hengivenhed for deres Person, men Vor Omhu maae strække sig til andre Tider, og Vo Fædrelandskierlighed tilskynder Os, at sikkre de Franske om muligt i en lang Række af Tidsaldre, den Hæder og Lykke, som Vi med Guds Hielp har forskaffet dem. - Vi decreterer altsaa Keiseren er sin Families Overhoved og fælleds Fader; han udøver den faderlige Myndighed over Medlemmerne af sin Familie saa længe de ere umyndige og beholder bestandig en Opsyns=, Politi= og Disciplin Mag over dem. Er Keiseren selv umyndig, saa tilfalder denne Magt Regenten, der dog kuns kan udøve den efter foregaaende Overveielse med Regentskabsraadet. Den keiserl. Familie bestaaer af: 1) Prindserne, der ere indbefattede Arvefølgen, deres Gemalinder og retmæssige ægteskabelige nedstigende Linie; 2) Prindsesserne Vore Søstre, deres Gemaler og retmæssige ægteskabelige nedstigende Linie indtil femte Grad; 3) Vore adopterede Børn og deres retmæssig nedstigende Linie. Alle de keiserl. Prindsers og Prindses sers Ægteskaber, som ikke have Keiserens Samtykke, ere ugyldige, alle Børn, som avles af slige ikke samtre. kede Ægteskaber, holdes: ke for retmæssige. Ligelede ere Ægteskaberne til venstre Haand forbudne. Ogsaa Prindsernes og Prindsessernes Ægtepakter, som Keiserer. ikke har samtykket, ere ugyldige. Ægteskabskilsmisse er forbudet Medlemmerne af den keiserl. Familie, dog kan Ophævelsen af Omgang og fælleds Bopæl ansøges hos Keiseren. Prindsernes og Prindsessernes Godser forvaltes naar deres Fader døer, saa længe de ere umyndige, af Formyndere som Keiseren udnævner og som aflægge Regnskab for Familieconseilet og er samme underkastede. Medlemmer af den keiserl. Familie kunne hverken adoptere, paatage sig Formynderier eller erkiende deres naturlige Børn uden Keiserens Samtykke. De keiserl. Prindsers og Prindsessers Udelukkelse i de ved den 489de Art. af Civil Loven bestemte Tilfælde skeer ved en Dom af Familieconseilet, der dog først bliver gyldig ved Keiserens Samtykke.