Norske Intelligenssedler, 1766-07-23
Nordske Jntelligen No. 30. Onsdagen den 23 Julii 1766. Sedler. To Fortsættelsen af det foregaaende: Men da de fleeste Betieninger ere for dem, der have Studeringer, saa lade og de fleeste, der have mindst Evne, deres Børn holde dertil, hvilket saa meget des lættere lader sig giøre, som der er en Mængde Studentere, der leve i yderste Armod, og den er en Pest for dem selv og heele Landet; thi, da de enten ikke kand faae, eller have deres Ophold af Academiske Stipendiis, saa maa de til imod deres Villie begive sig bort fra Academiet, og Halv-Lærde give sig ud for at lære andre. Den Vey de ere komne i, da de ingen anden veed, saavelsom deres Mængde, giør, at de paa sine Stæder, tiene for ringere, end Gaards-Karls Løn; hvor udover enhver, der holder for, at han er ophøyet over Bonde- og Haandværk-Standen, ja endog af disse Stænder, selv, der har lidt meer end de aarlig æder op, kand og holde Student i Huset, og lade sine Børn, uden de publiqve Skolers Hielp (Jeg siger uden de publiqve Skolers Hielp) formere Studenteres Tal, og naar de ere komne saa vit, maa de søge deres Brød paa samme Maade, som deres Lære-Mestere. Naar de endelig i deres Fattigdom faae Listet sig igiennem Examina, ere udslæbte af det fortrædelige Skole Arbeide, og begynde at blive til Alders, komme de til Kiøbenhavn med det lidet, de kand have, om mueligt, sparet sammen, af deres ringe Fortieneste, for at søge om et Embede, da det dog neppe er mueligt, at al den store Mængde kand hielpes De ligge i mange Aar paa Løfter, og i Haab om at naae deres Ønske, sette deres egne faae Penge til, og andres med, saa længe de kand faae Credit. Naar den slipper, leve de, dersom de ikke ere komne i Embeder, paa deres Alderdom i yderlig Armod og Foragt, eller og griber til uanstændige Midler at forhverve deres elendige Livs Ophold med. Og da de rige og muntre unge Mennesker anseer de Theologiske Embeder og andre Kirke-Tienester som Klokker- og Degne-Embeder enten alt for alvorlige eller nedrige for sig, legge de sig paa Moden efter Jura, eller naar de see, at andre ogsaa komme ind i disse Embeder, tragte efter Krigs-Standen; overlader altsaa til de Fattige at være Theologi, og disse ere da af alle Slags Stænder, følgelig af forskiellig Kducation, Lærdom og Opførsel, hvor af Følgerne ere alt for tydelige og beklagelige. Kommer saadanne Gieldbundne Svenne omsider til Embeder, drive de den korte leve Tiid, de kand have tilbage, med at avle Børn og betale Gield, om de kand. Møderne og de Uopfødde Umyndige efterlades Publico uden noget at føde dem med. Disse Stakler have næsten samme Skiæbne som Huusfogden, deres Stand og Moden forbyder dem at grave, og de skamme sig ved at tigge. Her kand man see Hoved Aarsagen til den Epidemiske Syge, som i nogle Aar har grasseret med at oprette Enke- og andre deslige Casser. Af dette som er anført, haaber jeg enhver kand see, 1. At Landvæsenets Hindringer, Tarveligheds Foragt, og den Mangel vi har has og tildeels endnu have paa nyttige Fabriqver, ere de første og rette Aarsager til at Folk af alle Slags Stænder giøre sig Umage for at komme i Embeder. 2. At Betieningers Formerelser i de 3 Stænder, giør allene Solicitanteres Tak større i nærværende Omstændigheder. 3. At Studenteres Mængde og Armod, samt Mangel paa Anviisning for dem til andre Foretagende, hvorved de uden Foragt og Tvang kand ernære sig, forfremme deres Tilvext, og foraarsage, at de næsten alle tragter efter Embeder, ikke altid af Lyst dertil, men ofte af Trang. 4. At de publiqve Skoler, der allerede tilforn har begyndt at tage af, faae daglig mindre Discipler, og dog voxe de saa kaldede Studeredes Tal, endskiønt grundig Lærdom bliver rarere. Alle disse Poster ere saadanne som enhver upartisk maa tilstaae, og mange kand indsee dem uden Paamindelse, men faae tør vove sig til at røre ved denne Byld Men imidlertid vedkommer det enhver der søger Landets Bedste at giøre sit, om ikke med Daad, dog med Raad, thi et blot Ønske udretter ikke meget.