Viborger Samler, 1793-10-21
Mandagen den 21de October. Fortsættelse af No. 41. 3. Hvad Oplysning skal Universitetet bringe, Jeg forstaaer ved Oplysning Kundskab om alle de Maader og Midler, som hos enhver i Hensigt til hans Stand og Vilkaar kan giøre ham dette Liv beqvemmere, og tillige hans Siel ædlere og derved beqvemmere, til at nyde den Sallighed, som kan vanke efter dette Liv, samt opvække hos enhver Lyst til at bruge disse Midler ret. Altsaa skal Oplysningen lære Fiskeren at kiende de største Fordeele ved hans Fiskerie, og Maaden, paa hvilken han med Retfærdighed kan erlange dem Brugspatronen alle de Kundskaber, som udfordres ved velindrettede Bergværker, at Bonden lærer at dyrke sin Jord paa den allerfordeelagtigste Maade, og benytte sin Skov saa forstmæssig, som Klima og Landets Beskaffenhed tillade, ligeledes Haandværksmanden, den Søefarende, Handlende, &c., kort sagt: at hver i sin Stand og sin Næringsvei forstaaer at giøre sig alle muelige og tillige retfærdige Fordeele, hvad enten han er Herre eller Tiener, Landboer eller Kiøbstædmand, Qvinde eller Mandfolk, ogsaa tillige, at enhver af hvad Kiøn, Alder eller Stand lærer at indsee sine Pligter i alle de Forhold, man kommer udi, og det Gode, som undeblivelig følger altid paa Pligternes villige og fuldkomne Opfyldelse. 4. Men skaffes denne Oplysning ved et eget Universitet, Er det Hovedsagen til dens Erlangelse, at have et Universitet? Her er Knuden. Defineer først, sagde min Lærer fordum, for J disputere, saa har J ei at frygte for Forvirrelse i Begrebene, og havde han været tilstede, han havde vist forlangt Definition paa et Universitet, hvor almindelig end Ordet bruges. Jeg vil da følge min gamle Vane: Et Universitet er et Sted eller en Samling af Mænd, som Regieringen eller Staten giver aarlig Underholdning for, visse Timer at forklare visse Udtog af Videnskaber, hvorved de Studerende kan blive beqvemme til at udstaae nogle Prøver, inden de faae Embeder, og forsynes med et Stempel paa den udstandne Prøve; vel ogsaa undertiden faae saa megen Smag paa Videnskaben, at de siden giøre sig Umage for at faae grundig Jndsigt i den. Man seer nok, at jeg har abstraheret denne Definition af Erfarenheden, som den sikkerste Læremesker. Jngen indvende, at der læres meer i Gottingen og Paris, Jena og London; thi, foruden at London intet Universitet har, og at det meeste i Paris læres uden for Universitetet, saa giøre Finansprincipierne meget ved Tydsklands Universiteter, som ei kan efterfølges i Norge. Ethvert got tydsk Universitet kan sikkert regne noget paa de Studerende af Tydsklands 20 Millioner, foruden hele Norden og nogle Naboelande. Langt anderledes i Norge, naar jeg undtager nogle faa Svensker, og maaskee ligesaa mange Russer, og høitregnet, nogle bergkyndige Tydskere, saa maa man ei vente nogen Udlænding i Norge. Den Udlænding, som vil gaae til fremmed Universitet, gaaer vist heller til det mildere Klima, end til det kolde og afsides liggende Norge. - Ja man kan have saadanne Lærere i Norge, at Disciplen kan derover glemme Klimatets Haarhed Jo pyt, det ene Universitet i N. skal overgaae alle, alle Universiteter og Høiskoler i Tydskland, Holland, Frankrige, Engelland saa meget, at Lærlingen skal heller søge op i Nord. Risum teneatis omici, Der ere vel de, som vilde, at man strax forskrev Mænd, som Hoyne, Reinhold, Gren, Lichtenberg, Blumenbach, men om man endog havde 50000 Rdlr. Løn til 25 saadanne Mænd, de kom dog ikke; de kan fortiene meer end 2000 Rdlr. aarlig ved tydske Universiteter, og have desuden god Løn; deres Penge forslaae bedre der, end i Norge; de har fuldproppede Sale at læse for; de har literarisk Omgang med Venner og Naboer, som med liden Umage og korte, ei besværlige, men behagelige Reiser kan let besøg dem, og de besøge igien; de ere i deres vante langt mildere Klima, hvor desuden Landets Sprog og Sæder giør dem alting behageligere; kort sagt: de komme ei; venter dem ikke, kiære Normænd, Petersborg er nok behageligere end Tønberg &c.; derhen lokkede Guldet engang Adskillige; Diderat, Alambert og flere sagde dog nei, nogle kom, fordi de trængte, men gik strax igien, saasnart de ei trængte meer. Altsaa kan vi ei vente, at det norske Universitet skal blive et Universitet for Europa, eller for Verden, eller, ved at trække F. fremmede og deres Penge ind, giengielde noget af det meget, det ville koste, da vi ere og altid vil blive saa langt tilbage i Videnskaberne, som vi ere længere fra de milde Klimater, og ligge i Aftrog. Altsaa blev det allene Universitet for Fædrenelandet, og intet tillokkende for de store Lys deruden for, men et, som det i Skaane, Abo, Kønigsberg, Frankfurt, Rostok, Kiel; følgelig kuns en Høiskole, hvor Landets tilfomende, lode. Mænd kunde dannes og giøre Mesterstykker. Men her spørges: vil saadant et alene udbrede Ly i Nationen, og her svares: det er ikke afgjort. Halle har et stort og berømt Universitet, og det er endnu i Manges Munde, at man der trykkede og besvor Spøgelsehistorier. Zürich i Schweitz, hvor den store Mirakelmand Lavater boer, har et Academie med 15 Professorer, og i Byen Glarus, som ei er langt derfra, brændte man for meget faa Aar siden en Her Ville vi gaae os nærmere, kunde der gives Beviser, men Exempla sunt odissa. Altsaa paastaaer jeg, at et Universitet, qva talis, ligesaa lidt udbreder Oplysning, som et Drivehuus befordrer Agerdyrkning, og det var jo det man vilde. Der er for stor Afstand mellem de Kundskaber, som ere fornødne for Embedsmanden, og dem, man ønsker Nationen. 5. Men sæt nu, at man vedbliver at ville have til Nationens Hæder et Universitet i Norge, hvad kan der da koste, spørge mange. Vel er det ingens Sag, naar Norge, eller de gode opstandne bekoste alting selv. Hvad kommer det in Naboe ved, var han endog min kjødelige Brødre, om jeg lader min Mad lave i to Køkkener, naar jeg har Raad dertil; om jeg endog kuns sparer mine Tienere nogen Vei derved? Men dog, synes mig, det er de gode Projektmageres Pligt, at forklare, hvor meget deres Projekt kan koste, førend de sætte Folket en Grille i Hovedet, hvis Tilintetgiørelse siden kan og vil foraarsage Misfornøielse, da Normanden rimeligviis derefter i vil faae af dem at høre noget om Tingens Vanskelighed, men om Kolonialbehandling a. Nøie kan det her ei betegnes, deels da der ingensteds er sagt, hvor stort eller lille Universitetet skal være, deels Kiøbenhavns Universitets 14 Fosterfædre aldrig har forklaret Nationen, hvor meget denne Bomskole koster i alt aarlig. Efter Videnskabernes nærværende Tilstand, kan der dog nok ei haves ringere, end 28 til 30 Professorer, og hver bør vel have 800 Rdlr. aarlig, i den Forudsætning, at han intet andet Embede faaet; altsaa tilsammen 22 til 24000 Rdlr.; desforuden Bibliothek og Bibliothekar, Astronomisk Observatorium og Jnstrumenter, Naturaliekammer og dets Vedligeholdelse, Anatomiekammer og hvad der hører til, Kemisk Laboratorium og noget aarlig til Jnstrumenter, Kul og Materialier, Botanisk Have med Gartner &c., Bogtrykker, Pedeller og noget til Udgivter ved Høitideligheder, foruden adskillige smaa Udgivter, som altsammen udentvivl vil løbe ligesaa høit, som den første Post, altsaa omtrent 50,000 Rdlr. aarlig. Vil man nu lægge en Femtedeel til for Understøttelse for de fattige Studentere, saa har man 60,000 Rdlr., eller Renten af 13 Tønder Guld; og hvad venter man for alle disse Penge, Et kostbart eget Drivhuus, som maaskee i den første Menneske=Alder, medens de første Stiftere leve, vil være ivrig, men siden lade Fem være ligge. 6. Et Spørsmaal vil jeg nu ogsaa giøre, som nok ei er gjort af andre, men dog fortiener at tages i Betragtning. Er det bedre for Norge, at dets tilkommende Embedsmænd og andre Mænd af den bedre Opdragelse slet ikke blive nødte til at komme uden for deres Fædreland, baade i Henseende til Videnskaber og i Henseende til Dannelse, Sædelighed, Levemaade, Politur, eller hvad man vil kalde det, Mig selv besvarer jeg dette dobbelte Spørsmaal med Nei, Saa vist som det er, at vore Haandverker endnu har nødig, at i det ringeste nogle af Svenne ne komme ud af deres Provinds, for at see og lære meere, end der kan sees og læres Hiemme, inden de blive Mestere, ligesaa vist kan de Studerende have got af at komme ud Desuden naar Universitetet sættes hen i en lille By i Norge, hvor slet intet driver Professorerne til at gaae frem i egen Oplysning med Tiderne, og til at stræbe med de Unge, uden deres egen Samvittighed, som de fleste Gange er en meget døsig indvortes Dommere eller Regieringens Paapassenhed, som ei ret vel kan naae saa langt, i Detaillen, især om det andet Skridt kan blive gjort, at Universitetet og Bisperne faae Forslagsret til de norske Præstekalds Besættelse, saa vædder jeg 10 mod een, at om 20 eller 30 Aar sover, eller dog vegeterer Universitetet saaledes, som nogle Universiteter i Holland eller andre Lande, især i nogle katholske Stater, have gjort - og giøre. En anden Sag er, naar det ligger i en stor Stad, hvor Rigdom, Handel, Hof eller andre Aarsager ogsaa virke med til Oplysning hos dem, som egentlig ei høre til Akademiet, og derved trænge paa, at det ei ganske kan falde i Søvn. Min Tro er: et slet Universitet er værre end intet. Hvad den anden Post angaaer, nemlig Levemaaden, da troer jeg ikke, at Polituren er saa stor i Norge, at den jo meget vil tabe sig, naar dette næsten eneste Baand mellem Statens Hovedstad og Norges meest polerede Ungdom afskæres. Tilstaae dog selv Mænd, at man forligger sig i de norske saavelsom de danske Provindser og kan man ofte kiende det endog paa de forhen meest civiliserede Mænd, naar de i en Snees Aar har været begravet, som de selv kalde det, i Provindsen; hvad vil da blive, naar de slet ikke var nødt til at komme til Kiøbenhavn i Ungdommen, og slibedes lidet af. Jngen troe, at jeg siger det, for at forringe dem, som sidde her omkring i Provindserne; det er jo saa Verden over. Pariserne udmerke Provincialerne, og i London leer man af Skotter, Jrer ja af dem, som boe i de yderste engelske Provindser, og ei stundum poleres lidet i Hovedstaden. En eeneste, saavidt jeg veed, af dem, som stride for Norges Universitet, tager Beviis af de unge Studerendes større Dødelighed her end der, uden dog ved et eneste Factum eller Beregning at bevise sin Paastand. Det maa uden tvil være en Hypokondrist, som lider ved tyk Luft, og derfor husker Kiøbenhavns de mørke Dage bedre end de klare; thi han siger en Hoben smukt om Fjeldlandets reenere Luft, uagtet alle norske Kiøbstæder, paa 2 eller 3 nær, ligge ud mod Havet; om de døde Moradsers fadelige Luftarter, da der, saavidt jeg veed, ingen døde Moradser findes en Miil nær Kiøbenhavn; og om Fjeldbygerens Død af Hiempee, formodentlig i Kiøbenhavn, da der gives de Aar, i hvilke døer ei een eneste norsk Student i Kiøbenhavn, og samme Aar kuns een eller to, undtagen naar Meslinger, Kopper, eller slige Epidemier husere slemt, og de kan formodes at tage ligesaa let to eller fleer ved det norske Universitet, som ved det danske. Efterat jeg saaledes har sagt mine Tanker imod den tildeels herskende Meening, saa vil jeg og vove at fremsætte hvad jeg heller ønsker Norge, i det ringeste for det første Jeg har tilkiendegivet, at jeg troer, Norge trænger meget til Oplysning, og jeg ønsker den af mit Hierte, men at al Universitet ei tilforladelig udbreder Lys i Nationen; jeg har ligeledes givet at forstaae, at store Samlinger af unge Mennesker ere altid farlige for de Unges Dyd, at Farligheden i Kiøbenhavn ei er at nægte, og at den er størst ved den første Udflugt, de Unge giøre i den store Verden, som Karle, eller sine egne Bestyrere, da jeg troer, de bør som Skoledrenge staae under megen Opsigt, men som unge Studentere efterhaanden vænnes til at styre sig selv, dog i sær vogtes for de gamle Fordærvedes Selskab, og endelig har jeg viist mig enig med dem, som synes, at Pengene er en vigtig Artikel for Norge; at derfor fleere smaa Indretninger vare gavnligere, end den ene store, vover derfor at foreslaae følgende: J Norge burde giøres tre Stiftelser, for mig maa man kalde dem Akademier, Gymnasier, Lyceer, Høiskoler a., dog ville jeg helst ønske dem det danske Navn Høiskoler, fordi det siger alt det, som det bør En af dem kunde lægges i Tønsberg, eller hvilken anden af de smaa Steder i Christiania Fiord, som man fandt beqvemmest; den anden i Stavanger, og den tredie i Tronhiems By. Ved hvert af dem skulle være to theologiske Professorer, 6 philologiske (for det latinske, græske, bebraiske, danske og de andre europæiske Sprog, samt de skiønne Videnskaber og Historien og Scographien,) 5 for Philosophie og de mathematiske Videnskaber, og 6 for de physiske Videnskaber (Naturlære, Zoologie, Botanik, Mineralogie, Kemie, Oekonomie, Teknologie, Veterinærvidenskaben a.) foruden Mestere i Skriven, Tegning, Dandsen, Riden, Fægten. J tre Aar skulle disse oprettes, saaledes at een af dem indrettedes hver Aar, for ei at sætte Regieringen eller Selskabet, eller hvem der fik den Forretning, i den muelige Nødvendighed, at tage et maadeligt Subjekt til Professor, naar alle tre Høiskoler skulle oprettes paa en Studs.