Jyske Efterretninger, 1786-03-03
Paris den 10 Februarii. De Herrer Finguerlin og Scherer, der for nogen Tid siden bleve saa skammelig bestiaalne i Lyon, og vare komne hertil for at faae Tyveriet opdaget, have fra Lyon for nogle Dage siden faaet et besynderligt Brev fra deres Tyve, hvori de tilbagesendte dem 15 Lotterievilletter, hver paa 400 Livres og 3 hver paa 600 Livres, som de tilligemed det store Pengeforraad havde berøvet dem. Deres Ondskab gaaer endog saavidt, at de ei aleene paa en meget dristig Maade fortæller dem, hvorledes de, uden at frygte for at blive opdagede, havde udført Tyveriet, men endog kalder det: En Handling grundet paa Klogskab og Retskaffenhed. Dette Brev lyder omtrent saaledes: Mine Herrer! Vi oversende Dem herved det, som vi ikke kunde bruge, hvormed De faaer at trøste sig. Hører nu, mine Herrer, hvorledes vi have grebet vore Sager, an. Alting er skeet med Overlæg. Enhver Hindring, som kunde møde os, enhver Følge efter den forrettede Expedition, en almindelig Huusundersøgelse i og omkring Lyon, ja endog Bekiendtgiørelsen af Befrielse fra Straf, tilligemed Udsættelse af en stor Pengesum for dem, som kunne opdage Tyveriet, alting var forhen betænkt, Medhielperne ved Expeditionen vare og saa godt valgte, at ikke een eneste gik misfornøiet bort fra Delingen. Vores høieste Bestræbelse var at undgaae den klarsynede Hr. Prival, Politielieutenant i Lyon, hans Opmærksomhed. Og det at vi undgik ham, var det vanskeligste ved heele Arbeidet. Dette skulle De ogsaa vide altsammen. Vi raadte ham i Forveien ikke at have Mistanke til nogen af sine Betientere. De havde hverken directe Martii. eller inddirecte Omgang med os. - Neppe var den første store Pengepost indløbet til Dem, før man allerede om Natten var oppe i Deres Contoir forat søge om Nøglen til Pengekammeret, som pleiede at ligge paa Brettet. Man fandt den ikke, og det var Deres Ulykke. Natten imellem Fredag og Løverdag, da vi vare visse om, at ingen, efter Sædvane, sov i Pengekammeret, kom vi igien. Vi fandt Noglen, og gik flux til Arbeidet. Enhver havde en Art af en Fellitz, hvori lod sig bære 8 til 10 Sække. Den svageste blandt os tog kun 6. Ved at gaae tre Gange frem og tilbage, som i alt udfordrede halvtre. die Time, forrettede vi den heele Expedition. Vi havde allesammen, ja endog vore Skildvagter, uldne Skoe paa, paa det, at vi desto sikrere og meere sagte kunne gaae i Huset og paa det med Jern belagte Kammer. De maae slet ikke tænke, at vi have havt en Hæler, som vi kunde bringe Pengen hen til. Da vi har Pengene fra Dem, bleve de bragte til et Sted, hvis Herre aldrig har vidst, og øiensynlig aldrig skal i blive det vaer, at slig en Skat paa en kort Tid der bliver bevaret. Dersom De indbildte sig, at Salget af de Kongl. Effecter i Lyon kunne give Leilighed til vores Opdagelse, saa bedrog de sig ret mangsoldig. Havde der været en dum Dievel iblandt os, og havde vi ikke overlagt alleting førend Expeditionen, saa skulde vi maaskee have faldet i Snaren. Det være nu som det vil, saa værer forvissede om, mine Herrer, at Deres Penge nu er vores, og vi glæde os ikke over Tyveriet, men over Pengene. Vi skulle have besiddet meget sorte Siele, dersom vi i Stedet for at sende Dem Lotteriebilletterne tilbage, havde brændt dem. Det skulle paa en Maade have forstørret Deres Tab, som for os var til ingen Nytte. - Da De, mine Herrer, ere bekiendte, som Folk af en ædel Tænkemaade, saa kan De ikke bedre trøste Sig, end med den Vished, at kunne taale Tabet, og den gode Brug som vi ville giøre af Pengene. Vi ville forvandle dem deels i Livrenter, deels i Kgl. Effecter, Vi ville leve som ærlige Folk, vi ville afsige enhver æreløs Handling, og betragte Tyverie, som infam og umenneskelig. Verden skal sige: Det herligste Tyverie, som nogen Tider begaaet, har igien omdannet Tyvene, som har udøvet Tyveriet til de nyttigste Borgere i det menneskelige Selskab. Aalborg den 3 Martii.