Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-26
En Hovedmangel i de fleste europæiske Staters Lovgivning, er det store Misforhold imellem Forførerne og de Forførte, mellem Besvangrende og de Besvangrede. Bliver derved ikke enhver nedrig Skurk opmuntret til, under Kjerligheds Skin, under Ægteskabs Løvte at røve uskyldige Pigers Dyd? Synke ikke utallige Piger, naar de først engang ere beskjæmmede, forskudte og forladte, gradviis dybere og dybere ned, indtil endelig Veien fører dem til de gemeneste Glædeshuse? Just saadanne Ufuldkommenheder see vi hos alle Statsforfatninger. Jblandt hine staae de ilde lønnede Statens Kostgjængere, kaldet staaende Hære, og det uhyre Civil personale paa det øverste Trin. J vort Fødeland leve en Mængde blomstrende eller afblomstrede Mænd, som holde deres Uniform for et Frihedspas imod Usædelighed, fræk og skjendig Adfærd imod det andet Kjøn, som ansee den lumske Konst at forføre Uskyldigheden, forgifte Ægtestandens Lyksalighed, og gjøre Dyden latterlig, for et ærefuldt misundeværdigt Talent. Det synes som man vil løsne Soldaten alle Sædeligheds Baand, for at holde ham skadesløs for hans slaviske Stands Byrde *). Ligesaa lidt som Soldaten, kan den Subalterne af den uoverskuelige Mængde Civilbetientes Klasse, givte sig naar Ungdom og Kræfter fordre det, formedelst deres ringe Lønning. Hertil kommer endnu den utallige Mængde private Tjenestefolk, hvis Behov af physisk Kjerlighed udarter destomere, jo meer de ved yppige Exempler af deres Herskaber, ved Lediggang, ved deres ubetydelige puerile Arbeider og tilvante Beqvemmeligheder, anspores dertil, - og saaledes vil man ikke have en saa ganske utydelig Udsigt over, hvorledes vor skjeve, over forfinede Kultur, vor Opdragelse, Levemaade, vore Sæder, vor Lovgivning og Statsforfatning, række hinanden Haanden, til at forhutle Skaberens Mesterstykke. Menneskets Natur og Historien lærer os, at blotte politiske Forbedringer, og Statsomvæltninger ere Explosioner af ophidsede Hoveder; Fornuften og Erfaringen lærer os begge, at den politiske Forbedring maa gaae ud fra den moralske *) Grove Forbrydelser, siger General von Schliefen i sin offentlige Tale til Garde du Korps i Kassel, "meenedig Desertion giør for stedse uværdig til mere at faae Plads ved denne Landsherrens Livvagt. Dog fordrer man ellers ikke af Krigeren, det Munken foreskrevne Levnet. Forædling; men ligesaa unægtelig er det, at den moralske Forædling er umulig der, hvor den politiske Forfatning lægger den uovervindelige Hindringer i Veien. Jblandt disse Hindringer regner jeg den uhyre Mængde Celibater, som vifor størstedelen allene maa tillægge Skylden, for de nærmere og fjernere ulyksalige Følger af den udartede Kjønsdrivt. Det bliver en evig Sandhed, at hvor Ægteskaber vanskeliggjøres, Skjørlevnet paa alle Maader befordres. Den Maxime, jo flere Ægteskaber jo mindre Skjørlevnet, bliver evig ugjendrivelig; Ægteskabet er det sikkreste Middel til at forebygge det utvingelige Hang til Vellyst, det er det eneste, som i enhver Stat, paa Stedet kan blive udført Jeg kommer nu til den nærmeste Aarsag til hiint afskyelige Onde, som dette Skrivt peger paa, nemlig Statsbordeller. Staten der authoriserer Bordeller, er ogsaa forpligtet til, baade i moralsk og physisk Henseende, at gjøre dem saa uskadelige som muligt. Og Lægen, som det paaligger overalt, hvor han seer Fare, at sikkre Menneskenes Sundhed, fornedrer ingenlunde sin Bestemmelse, men meget mere opfylder den, naar han træder frem, og anviser Midler, til at betrygge sig for venerisk Smitte.