Politivennen, 1807-01-01
Markeders Unytte og Skadelighed. (Fortsat fra No. 473). Som Markederne ikke ere til Nytte for de Købstæder, hvori de holdes, saa liden Nytte tør jeg og paastaa, at Markederne bringe Købstædernes Jndvaanere, som have Lov til at søge alle andre Købstæders Markeder. Det er bemærket, at den gode duelige Handværker ikke Markedsdagen forlader sit Verkstæd, for i et Telt at sælge, hvad han ikke hjemme kan saa afsat. Den søgte Skomager, Sadelmager, Kandestøber har altid Arbejde nok, oftest mere end han kan overkomme. Selv om han boer i en mindre Købstæd, veed man fra de større Stæder, at finde ham. Pluraliteten af de markedssøgende Handværkere ere og derfor Kludrere, som deres Arbejde er Kludreri. Hvo veed og ikke, at man derfor kalder saadant maadeligt Arbejde, som et Par slet syede Sko, eller andet, Markedsarbejde, fordi dette Slags i Almindelighed kun er Fuskeri, maadelig forfærdiget Arbejde. Man er og nu bleven saa overbevist om dette Markedsarbejdes Ringhed, at mangen saadan Fusker af Handværksmand har ondt ved at saa sine usle Varer afsatte. Med større Velstand begynder nu og Bonden at vrage, gaar derfor heller til den i Byen bosiddende Handværksmand, som han kjender. Desuden om end den største Fusker kan paa Markederne saa sine Varer afsatte, saa bør dog ikke for hans og Liges Skyld Markederne vedblive, da de saa dog medførte den Skade, at Fuskeri understøttedes. Hvad de til Markederne rejsende Fuskere vinde tabe de Bosiddende dygtigere Handværksfolk, hvorved altsaa Flid og Duelighed kvæles. Dette gælder og om de Markeder med Kramvarer af Allentøj, Jsenkram, Galanterivare, Nips, o. s. v. søgende Kræmmere. Afsætte disse paa Markederne deres Varer, og noget maa de dog afsætte, saa er deres Handel et rent Jndgreb i den bosiddende Kræmmers Handel. Thi i vore Tider, da der aldeles intet Forhold er mellem vore Købstæders Velstand og Lukse, da denne derfor er ligesaa stor i det paa Handel, Næringsveje, og al sand Velstand dybt sjunkne Odense, som i det af Skibsfart og Handel blomstrende Aalborg, kan man med Vished antage, at i de allerfleste vore Købstæder falholdes af bosiddende Jøder, eller og andre Borgere, de samme Modevarer, det samme Nips, som de markedssøgende Købmænd falholde. Naar derfor disse af de i Markedsbyen og Omegnen boende dog søges, har det gærne visse andre Aarsager hvoraf jeg allene vil nævne den, at en Mand, hvis Huskors er en forfængelig naadig Fru, med ligesaa forfængelige Frøken Døttre, staar saa højt i den bosiddende Galanterihandlers Bog, at han ikke tør fordre mere, eller for denne sin Kreditor være bekjendt, at han dog endnu har nogle Skillinger, hvormed han kan tilfredsstille sine Fruentimres Forfængelighed. En Deel af disse Markedshandlende give desuden og Kredit enten til første Termin eller vel og til næste Aars Marked igjen. Nu glemme man ikke heller, at disse samme udenbys fra til Markederne kommende Købmænd ikke glemme paa deres Hen- og Tilbagerejse at see ind til de omliggende Herre, og Præstegaarde, hvor og drives en for Markedsbyens bosiddende Handlende fornærmende Trafik. Vel nok, at dette Landprang er forbudet, at i Markedspasserne udtrykkelig paalægges Vedkommende, at følge den lige Landevej. Men hvo veed ikke paa hvormange Maader denne retfærdige Anordning kan eluderes, og virkelig elnderes, og maa under et saa indskrænket Landpoliti som vort er eluderes. Alt hvad herimod kan erindres er, at Købstædernes Købmænd kunne ved alle selv at rejse til Markederne gjøre hinanden Gjengjeld. Saa gjorde de og virkelig for en Del Aar siden, da snart enhver Købmand handlede paa deres Provindses Købstædsmarkeder. Men Tiderne ere nu anderledes, en Købmand, der hjemme har en nogenledes god Handel, søger nu ikke Markederne, da han ej finder nu sin Regning derved. Man kan og derfor være overbevist om, at de Købmænd, Galanterihandlere maaskee ene undtagne, som søge udenbyes Markeder, have kun ringe Handel, rejse derfor kun til Markedet, for at saa en samlet Skillig til at klarere en snart ventende Lybekker med. Galanterihandlerne derimod rejse mindre for Markedernes Skyld end for at indfordre hvad de hist og her saa tilgode Aar fra Aar. Overalt beviser vore aarlige Markeders ligesaa aarlige Aftagelse den offentlige Mening for Nutids Markedernes Unytte og Unødvendighed. Denne Aftagelse er saa kjendelig hvad Krammarkederne angaaer, at enhver kun lidet Opmærksom maa have bemærket den. Aftagelsen er for Markedernes Unytte og Unødvendighed et saameget mere talende Beviis, som i samme Aar Markedernes Søgning er formindsket, er derimod Antallet af vore Købstædskøbmænd saa betydelig forøget, at jeg kunne nævne Købstæder, som for 30 til 40 Aar siden kun havde 3 til 4 Købmænd, hvilke nu have 16 og flere saakaldte Købmænd, J Ribes, og Odenses Velmagtsdage havde de deres til et vist Antal indskrænkede Købmandslaug, hvori selve Stiftamtmanden ikke kunne skaffe sin Kammertjener, som agtede at gifte en Købmandsenke, før Tjeneren havde i Boen og ved Rejser til Markeder tjent en bestemt Tid i Lauget som Karl. Nu kan enhver agere Købmand, som til en Tid kan skaffe sig Kredit hos Lybekkerne, vore Købstæder vrimle og derfor af Købmænd, mellem hvilke ofte, selv i de større Byer, ikke er en eneste, som fører en reel Handel, og fjelden over et Par, som komme i Velstand ved deres Handel. Faa af dem rejse omkring til Markederne, og naar de rejse er det kun som Palligtivkure de bruge Markederne; Varerne de til Forhandling medbringe ere oftest derfor forlagte og gamle, som ej hjemme kunne afsættes, men købes af Bonden eller anden nøjsom Almuesmand, for at kunne sige han har købe det paa Markedet. Som Markederne saaledes ere til ingen Nytte men mere til Skade for Købstædernes Handlende og Haandværkere, saa ere de end mere til Skade for det Offentlige ved den med samme forbundne Svir og Sværm, Lediggang og mange andre Uordener, som dels uden disse Markedssamlinger aldrig skulle finde Sted, dels ligesom fødes og næres af de Sammenkomster, Markederne jævnlig foranledige. At Svir og Sværm i høj Grad regerer paa Markederne veed enhver, som har besøgt dem. Ja man behøver, for herom at vorde overbevist, ikke at søge selve Markedsbyerne, thi et Møde paa Landevejene, eller i Landkroerne, af de fra Markederne Hjemrejsende er hertil nok. Ogsaa er det en bekjendt Erfaring, at mangen Handværksmand er paa Marked bleven en Svirbroder, som derimod, saalænge han sad hjemme paa sit Værkstæd, var en ganske ordentlig Mand. Men paa Markedsstæderne føles af de fædelige Jndvaanere denne Svir og Sværm og dens Følger saameget mere, som Stædet oftest er en lille Købstæd, hvor en Byfoged med to gamle Vægtere eller en Politibetjent ikke kan magte meget for at stille de ofte til Voldsomhed udartede Uordener. Det er og derfor, at ingen blant Købstædernes Næringsdrivende vinde af Markederne uden Kroholdere. Disse have paa saadanne Dage dobbelt Søgning af baade Jndenbys og Udenbys. Thi som Markedsdage ere Dovnedage lige til for Skolebørnene, saa ere de søgteste Kroer paa disse Dage ja selv om Nætterne aldrig fri for Folk. Det Skadelige af denne Lediggang føler den slittige Handværksmand, som altid har nok at give sine Svende og Drenge at bestille, og i Markedsdagene ikke kan saa dem til at bestille noget. Men ved Markedsdagen, som berettiger en Handværkssvend til Ledighed, forstaaes ikke allene den eller de Dage Markedet i Almanakken er fat paa, men og et Par Dage for og efter, saa et Marked ofte i en heel Uge gjør Værkstæderne tomme, standser selv Tømmer- og Muurmestere i deres Bygningsarbejde. At nu blot denne ved Markederne foraarsagede Lediggang er til stor Skade for alle en Købstæds baade gamle og unge Jndvaanere er begribeligt. Jeg siger unge Jndvaanere, thi som bemærket søge Børnene i saadanne Dage ikke Skolen, og dette gælder om de Lærde som læge Skolen, skjøndt jeg maa tilstaa ikke at kunne indse, hvad Børn har med Markederne at skaffe. Jeg skulle endog tro, at det for Børnenes Sædelighed ville være til Nytte, om de kunne holdes fra Markederne, hvor mange Ting passere, hvoraf Børn vist ikke lære noget Godt. Dog maa jeg og tilstaa, at saalænge der ere Markeder, som beskæftige snart enhver i det mindste med Husholdning bosiddende Jndvaaner, kan og antagelige Grunde anføres, hvi Skolerne i Markedsdagene lukkes. Fortsættes).