Politivennen, 1807-01-01
Om Hestekjød. At enhver Lærdom, naar den enten er aldeles nye, eller i lang Tid har været undertrykt, strax naar den kommer for Lyset opvækker megen Opmærksomhed, følgelig manges ej fjelden overdrevne Ros, men og paa den anden Side ligesaa overdreven ja urimelig Daddel, dette lærer alle Tiders Historie, dette lærer og den i vore Dage paa Bane bragte Oekonomiske Lærdom: Æd Hestenes Kjød! Nogle rose Kjødets Godhed, og de, som smagte det, vidne alle eenstemmig, at deres Ros er sand, andre gjøre Beregninger, at dette Kjøds Benyttelse vil blive som en Guldgrube for fattige Folk, og de have Ret, saalænge man skyder Hestene ude i Rakkerkulerne. Andre derimod frygte for total Hestemangel, hvilket og vil blive Tilfældet, om vi skulde faae med eet saadan Appetit paa Hestekjød at vi slagtede vore Heste raskt væl, uden at sørge for noget Tillæg, andre gaae endog saavidt, at de see Arbejdshestene ville blive yderligen slette, ogsaa disse have Ret, naar de derved forstaae glathaarede. Men da Ordspil dels intet beviser, dels ej strax fuldkommen indsees, fremsættes af en Landmand, som selv har Heste, følgende. At Hestenes Kjød maae være ligesaa fundt, og muligt ligesaa velsmagende, som noget andet Dyrs Kjød, derom er ej nogen Tvivl blandt det læsende Publikum, ja selv Bønder have fundet det meget rimeligt, at Hestenes Kjød maae være lige saa godt, som det sølede Svins. Det vilde følgelig blive ypperligt Fødemiddel for Mennesker. Men antager nogen at et Pd. Hestekjød kan altid haves for 1 ss., da fejle de yderlig meget; thi lige saasnart som alle eller blot de fleste finde Smag og Bihag i Hestekjød, saa ville Lysthavere af denne Føde byde hverandre over, ingen Hest vil længere kastes i Rakkerkulen, man vil betale det samme for en Hest, som for en ligestor ja større Oxe i samme Stand. Men da en Fordom ej strax udryddes, saa frygter jeg meget, at Københavns og flere Stæders fornuftige Fattige i lang Tid ville kunne faae Hestekjødet for langt taaleligere Pris end noget andet Kjød, og følgelig vil det vare en rum Tid, for Erfaringen beviser, at Hestekjød almindelig betales med mere end 1 ss. pr. Pd., og i al denne Tid kunne fornuftige Fattige som sagt have Kjød for godt Kjøb. Men selv naar denne Føde bliver almindelig søgt, maae dog Hestekjødets Alvendelse til Menneskeføde forringe nogenledes de dyriske Fødemidlers Pris, eller i det mindste forøge Mængden af vore Udførselsvarer; man overveje nemlig følgende. Ville vi beregne Danmarks, Norges, Sønderjyllands og Holstens Folkemængde efter den lave Angivelse fra 1769 som findes i Taarups Statistik, sammenlægge Bondestandens Folkemængde og beregne blot for hver femte Sjel en Arbejds- eller Droghest*) *) J Sjælland regner Prof. Begtrup (i Beskrivelsen over Agerdyrkningens Tilstand i Sjælland og Møen 1 D. paa. 66 og 67) 324000 Mennesker og 120000 droge Heste, foruden Kavalleriets og de tilvoxende Heste; altsaa mere end 1 Hest for hvert 3die Menneske, og aldeles ikke tænke paa at der findes ret mange Heste i Kjøbstæderne; blev efter Thaarups Beregning Bøndernes Tal 992462 Sjele. Beregnes for hver femte 1 Hest, da bliver Hestenes Antal vel 198492 Stykker. Antage vi fremdeles, at alle Arbejds- og Stadsheste ere drøge i 12 Aar, og at intet Føl omkom, saa maae dog aarlig skydes 1/2 af det angivne Tal 2. 16541 Stykker, regnedes at paa disse var der 20 Lpd. Kjød og Fidt, saa blev Kjødmængden af udskudte Heste dog 330820 Lpd. At beregne nøjagtig hvormeget Kjød af stort Kvæg, der forbruges i begge Rigerne, bliver umuligt for den, som mangler sikkre Data. Lad os antage at hele Landet ejer dobbelt saameget Hornkvæg som Heste. (J Danmark er vel ej dette Tilfældet, men des hyppigere i Norge). Da Hornkvæget afgiver saameget ungt Slagt, og man selv ej beholder gode Malkekøer, saa længe, men for ej at overdrive Tingen, vil jeg helleregne for faa end for mange. Hele Risutatet bliver dog betydeligt. som en god Hest, saa lad os gjøre følgende Beregning. J He Majestæts Europæiske Lande findes i det mindste 396984 Stykker Kvæg foruden Kalve; for at godtgjøre for Kalvene som slagtes for 1 Aar er forbi, kan ej regnes at Hornkvæget almindelig lever over 3 Aar, men da de unge Kalves Kjød er mindre end de voxne Kreaturers, saa lad os beregne af hvert 5te Høved eet Slagtenød: 9. 3969851579390 1/2 Stykker; regnes disse og a 20 Lpd. (Heste i lige Stand veje sandsynlig mere end Hornkvæg) saa udkommer 1587, 936 Lpd. altsaa udgjør de dræbte Hestes Kjød vist nok; mod det slagtede Hornkvægs. Brugtes nu alt dette Kjød, da maatte Kjødmad blive i bedre Kjøb, eller Landmanden vilde end lægge sig mere efter Kornavl; følgelig vilde Landets forbrugelige Produkter formeres saameget som Værdien for den antagne Mængde Hestekjød; og da et Lispund Kjød vel kan regnes at være værdt 1 Rd. saa bliver Landets Gevinst ved Hestekjødspise - 330810 Rd. i det allermindste. Saa at hvad enten Folkemængden, derved tiltager, eller Oxekjød af samme Mængde udføres, saa bliver det en stor Velgjerning for Landet, om Hestekjød bliver umiddelbar Folkeføde. Den Jndvending, at fornuftig Brug af Hestekjød skulle volde Hestemangel, eller rettere gjøre Hestene alt for kostbare for Landmanden, har noget baade grundet og ugrundet i sig. Grundet bliver Jndvendingen, dersom alle Landets Jndbyggere med eet faae Smag i og Lyst efter Heste; men i hele Naturen gjøres intet Spring, saaledes ej heller her. Man har allerede længe talt og skrevet om at spise Hestekjød, men endnu have kun saa begyndt at smage det, og længe kan man frygte det endnu vil vare, før Almuen, som æder meest, ynder Hestekjød, helst dersom ikke Præster og fornuftigere Landmænd end Mængden, begynde, ej ved at give deres Folk HesteKjød, men veed at slagte et Føl eller flere tilsammen en velsedet Hest, og bruge det aldeles, som en bedre Ret, for deres egne Borde, og imidlertid lade Tjenernes Tænder løbe i Vand efter den dem unddragne Hestestegs behagelige Lugt. 10 Aar maae i det mindste formodes hengaae for denne Spise bliver almindelig søgt, og i den Tid vil, efter som Hestenes Pris stiger, ogsaa Følhoppernes Antal formeres; saa uagtet Hestene blive dyrere, vil der dog altid blive nok af dem, ja langt flere og bedre endnu. At Hestenes Pris tiltager, naar deres Kjød spises af alle, er vel unægteligt, men ej til mindste Skade, hverken for Landmand eller andre, som holde Heste; ja deres forøgede Pris bliver en sand Fordel for dem; som opelske Heste. Dette bevises lettelig af følgende. (Fortsættelsen følger.)