Berlingske Tidende, 1836-03-21
Saalænge Statens Jndtægter og Statens Formue er adsplittet under saamange forskjellige Bestyrelser, især hvor Regnskabsvæsen ei er Hovedgjenstanden for Jnstitutionens Virksomhed, da er det vanskeligt at erholde en klar Oversigt over det Hele, da er det end vanskeligere at føre den nødvendige Control med alle disse adsplittede Kasser. Desuden hændes det ofte, at den Jnstitution, som saaledes har særlige Jndtægter og Capitaler at bestyre, letteligen tager en fra det Heles Bedste forskjellig Retning, og fristes til at antage et Besparelsessystem – ei for saaledes at forskaffe Skatteyderne nogen Lettelse – ei heller altid for dermed at fremme selve Jnstitutionens Bedste men for at opsamle Capitaler; et System, som sikkerligen i mere end een Henseende er feil fuldt. Jeg har her udtalt mine Anskuelser om denne for Danmark saa høist vigtige Gjenstand. Vi maae vistnok erkjende, at Finantsernes nuværende Tilstand er foruroligende. De forskjellige Maader, jeg har tilladt mig at omtale som saadanne, der kunne bidrage til at forbedre denne Tilstand, have vistnok meget ulige Værd. Dersom saaledes, som jeg troer, dette Formaal kan opnaaes, og maaskee ene opnaaes ved Besparelse, da bør intet andet Middel komme til Anvendelse, og mindst Paalæg af nye Skatter eller Laan, Forsaavidt jeg har omtalt en temporair Jndskrænkning af de store Afdrag til Banken, samt Beskatning af de kongelige Obligationers Jhændehavere og private Panthavere, da skeete dette med fortrinlig Hensyn til, af denne Vei at skaffe de andre svært betyngede Skatteydere en Lettelse i deres Byrder. Men Besparelse er Hovedmiddelet. Anvendes det med Alvor, da tør vi nære den faste og beroligende Overbeviisning at Danmark snart vil see blidere Dage. Ja sandeligen, det vilde være meer end sørgeligt, dersom et af Forsynet saa velsignet Land som vort ei skulde kunne gaae frem i Velstand og Kraft. Dog det maa overlades til Kongens Viisdom at bestemme, hvorledes dette skal skee men denne Forsamling paaligger det at frembringe for Kongens Throne de Ønsker, der ligge i enhver tænkende Borgers Bryst, de Bekymringer, der kuge hans Sjæll. Kongen har sagt de herlige Ord, Ord, som saa ofte ere gjentagne, men som ei ofte nok kunne gjentages, Ord, som skulle indprentes i enhver Dansk Bryst, indtil han ei længer blot tænker dem, men føler dem. Kongen har sagt: at Baandet skal knyttes fastere mellem Kongehuus og Folk at Almeenaanden skal oplives. Men hvad kan fremme dette skjønne Formaal mere, end naar Folket erholder nøiagtig Kundskab om Landets Finantser, erholder Overbeviisning om, at ei mere fordres, end som uundgaaeligt er nødvendigt. Desværre, der er maaskee intet, der i den Grad har tilintetgjort Almeenaanden, end netop de svære Skatter, der tynge paa Folket, end netop det aldeles Mørke, der hidindtil har hvilet over, hvorledes disse Skatter, bleve anvendte. Thi i samme Grad som Folket forarmedes, slappedes Moraliteten, slappedes Almeenaanden, saa at det snart ei meere er blevet anseet som nogen Synd, at gjøre sig en Fordeel, at berige sig paa Statens Bekostning. Store og sørgelige Misbrug have fundet Sted og vedblive vistnok endnu at finde Sted, men naar Kongen vil, at Provindsialstænderne kunne gjøre Forslag og Forestilling til ham, om de finde Anledning til at ønske nogen Forandring i Landets Love og Jndretninger, da vilde det være Misforstaaelse, naar vi troede, at heri ikkun laae en Rettighed. Nei heri ligger en Pligt, og det en Pligt af den helligste Natur. Det er disse Følelser, der besjæl mig, naar jeg her for Stændernes Forsamling nedlægger den Motion, at Stænderne allerunderdanigst ville ansøge Kongen om: "At det allernaadigst maatte behage Hans Majestæt at sammenkalde nogle oplyste Mænd fra forskjellige Dele af Riget til at tage Danmarks finantielle Tilstand under nøieste Overveielse, og fornemmelig rette deres Formaal paa, hvorledes et bedre Forhold mellem Statens Udgift og Jndtægt kan tilveiebringes, uden at betynge Folket med yderligere Byrder, end de, der allerede paa hvile det, og at forsaavidt som fra disse de Andragender. Mænd maatte indkomme, gik udjøre nogen Forandring i paa at de Folket paa hvilende Byrder eller Forpligtelser, det da maatte behage Hans Majestæt, overensstemmende med Aanden og Formaalet af Forordningen af 28de Mai 1831, forinden han tager nogen endelig Beslutning, allernaadigst først at lade indhente Stændernes Betænkning. Efterat dette Andragende var oplæst, meddeelte den Kongelige Commissarius følgende forelødige bemærkninger: Forsaavidt den Underballance angaaer, som den i Collegialtidenden for 1835 No. 40 meddeelte Oversigt over Finantsernes Stilling fremviser, da bestaaer denne i de 321,000 Rbd., som de opgivne Udgifter udgjøre mere end Jndtægterne, og derhos i Differencen mellem de anvendte Activer 1,030,000 Rbd. og de præsterede Gjeldsafdrag 961,000 det er 69,000 Rbd. Men da paa den anden Side en Sum af circa 820,000 Rbd. af de Finantserne tilfaldende, men for visse Aar Banken ederede, Jndtægter er anvendt til Seddelinddragelse, saa er dog i det Hele Statens Gjeld ingenlunde forøget men tvertimod formindsket. Det maa imidlertid tilstaaes, at Finantserne dog vilde være i en lidet heldig Tilstand, dersom der ei ved Besparelse eller Jndtægsforøgelser kunde gjøres Mere for at formindske den paa Landet hvilende betydelige Gield, og at Stillingen vilde blive meget mislig, hvis en saa stor aarlig Sum som 4 a 500,000 Rbd. skulde tilveiebringes ved rentebærende Laan, medens ingen Rente bespares ved de bestemte Afdrag paa Seddelgjelden, der først, naar Finantsernes Forpligtelse i saa Henseende er aldeles opfyldt, vil aabne samme en ny Forsaavidt det i Særdeleshed udhæves, at Finantserne efter 20 Aars Fred ikke ere komne i en hedre Tilstand, bemærkede Commissarius, at Statsindtægterne efter Krigen have være betydeligt ringere end i den Periode, der gik nærmest foran samme. J nuværende norsk Statsraad Voigts Oversigt over det danske Monarkies Skattevæsen ere Statsindtægterne for Kongeriget Danmark, Øresundstolden saavelsom Jndtægten af Statens Eiendomme og øvrige Activer dog derfra undtagne, for Aaret 1806 opførte med 6,404,138 Rdl. daværende Conrant. Naar man hermed vil sammenligne den i Collegialtidenden for 1835 No. 40 givne Oversigt, bør dog afdrages fra ovennævnte. 6,104,138 Rdr. - s. 4,001 Rdr. - s.a) den Kongen tilhørende Kongetiende b) den Recognition, som af Staden, 36,625 Rdr. 90 s. Kjøbenhavn gives for Jndqvarteringen. c) Justitsfonds Jndtægten. . . . d) Postvæsenets Overskud. 181,281 Rbd. 90 sk. i Alt gjen 6,222,856 – 6 s De under Litra a, b. c og de nævnte Jndtægter ere nemlig udenfor den i Collegialtidenden ivne Oversigt, der efter sit udtrykkelige Jndhold alene angaaer de Jndtægter og Udgifter, som henhøre enten under Directionen for Statsgjelden Finantserne. De nuværende Jndtægter af Danmark udgjøre Men herfra maatte drages Domaineindtægterne Hvorimod igjen maatte tilføies Oppebørselsudgifte Consumtionen i Danmark . . . . . .J Voigts Udsigt ere nemlig Domaineindtægterne ikke optagne, hvorimod samme har opført Told- og Consumtionsindtægterne med deres Bruttobeløb, i Stedet for at de i Collegialtidenden ere anførte med deres Nettobeløb, saaledes som de indkomme i Statsgjeldskassen. De 820,000 Rbd. saavelsom den øvrige Deel af Bankrenten, der endvidere betales af Grundeierne, kunne ei komme i Betragtning under denne Sagens Deel, hvor der anstilles en Sammenligning mellem de Jndtægter, Finantserne forTiden have til Raadighed, og dem, der tilstød samme i en tidligere Periode. Hvor lidet nu 6,000,992 Rbd. Sølv kunne erstatte de 6,,856. Rdl. Dansk Courant, hvortil de samme Klasser af Jndtægter beløb sig i Aaret 1806 (nærved 10. Millioner Rigsbankdaler), er let at indsee. Vel vare Jndtægterne i 1806 maaskee større end i noget andet Aar, da endeel Skatter og Afgifter vare tildeels ny paabudne, deels forhøiede i dette og nogle af de nærmest foregaaende Aar, medens de høie Priser paa Landets Producter og den levende Handel ogsaa gave Landet Kræfter til at bære saadanne Afgifter. Men da dette er det eneste ældre Aar, hvis Jndtægter saaledes kunne documenteres, saa har den Kongelige Commissarius, som ellers hellere vilde have valgt et andet Aar, maattet holde sig til dette Forskjellen er imidlertid saa stor, at det let indsees, at Jndtægterne ogsaa i de nærmest foregaaende Aar langt maae have oversteget de nuværende. Men selv det nuværende Jndtægtsbeløb have Finantserne ingenlunde nydt i alle de efter Freden, forløbne Aar. Det Beløb, hvormed Landskatten, blev udskreven, var vel i de første Aar efter Freden større end nu, medens paa den anden Side Afgangen for de 1/3 Dele af Bankrenten var min gjen 6,083,000 – Tolden og ster ved Tole. 92 Rbd. - s.