Berlingske Tidende, 1812-07-20
Siden vor Samtale i Tirsdags har jeg ikke kunnet træffe Dem hiemme, og erholde en Samtale med Dem angaaende vore Forhandlinger. Jeg kan umuelig opsætte længere at meddele Keiseren, min Herre, Beretning om Udførelsen af hans befalinger. Jeg har allerede mundtlig andraget dem for Keiseren og Kongen saavelsom for Dem selv. Jeg smigrede mig med at Oversendelsen af et Conventionsforslag, der hvilede paa de Grundsætninger jeg var befalet at foreslaae, vilde være Hs. Majestæt Keiseren og Kongen behagelig, og sætte mig istand til at bevise Keiseren, min Herre, at jeg havde opfyldt hans Hensigter og været saa lykkelig at opfylde dem med heldigt Udfald. Da jeg ikke i 2 Dage har kunnet træffe Dem, og seer det Haab forsvinde, at vor Forhandling ufortøvet skulde endes og hindre de ulykkelige Følger af begge de Keiserl. Armeers Nærmelse, saa maae jeg opfylde mine Forpligtelser mod mit Hof og give de Meddelelser skrivtlig som jeg kun hidtil mundtlig har forebragt Deres Excellence : Jeg er befalet at erklæret Deres Excellence, at Preussens Vedligeholdelse og dets Uafhængighed af enhver politisk Forbindelse der kunde være rettet imod Rusland, er uundgaaelig nødvendig for Hs. Majestæts Jnteresse. For at komme i en virkelig Fredstilstand med Frankrig, udfordres at der mellem det og Rusland ligger et neutralt Land, der ikke maa besættes af nogen af begge Magters Tropper. Jeg er befalet at erklære, at Keiseren, min Herre, hele Politik kun har til Hensigt at slutte faste og varige Forstaaelser med Frankrig, og at disse ikke kunde finde Sted, saa længe fremmede Armeer vedbleve at leir sig saa nær hans Grændser; at den første Grundvold for alle Underbandlinger kun kan være de preussiske Staters og Fæstningers fuldkomne Rømning, til hvad Tid eller under hvilket Paaskud de end maae være blevne besatte af franske Tropper, dernæst Danzigs Besætnings Formindskelse, Svensk Pommerns Rømning, og en Overeenskomst med Kongen i Sverrig, der kan tilfredsstille saavel Sverrig som Frankrias Krone. Jeg har at erklære, at naar ovenstaaende Fordringer fra Frankrigs Side skulle vorde beviigede som Grundvold for en Overeenskomst, jeg da og kan love, at denne Overeenskomst skal komne til at indeholde følgende Forbindtligheder fra Keiseren, min Herres Side: Uden at afvige fra de Grundsætninger, som af alle Russers Heiser er antagne for hans Staters Handel og neutrale Skibes Adgang til hans Besiddelsers Havne, Grundsætninger som Hs. Majestæt har besluttet aldrig at opgive, forbinder han sig til, med Hensyn til sin i Tilsit sluttede Tractat, ikke at giøre nogen Forandring i det i Ruslands Sted findende og hidtil paa det strængeste iagttagne Forbud mod den engelske Handel; Hs. Majestæt er tillige beredt til at komme overeens med Hs. Majestæt Keiseren og Kongen om et i Rusland indførende Lizentsystem efter Frankrigs Exempel, vel at forstaae, at dette i sine Virkninger ikke formerer de Byrder der allerede trykke den russiske Handel. - Hs. Majestæt vil ogsaa slutte en Tusketractat om Hertugdømmet Oldenburg mod en billig Godtgiørelse, der maa foreslaaes af Hs. Majestæt Keiseren og Kongen, og hvori Hs. Majestæt vil erklære at han vil tilbagekalde den Protestation han, for at paastaae sit Huses Ret til Hertugdømmet Oldenburg, har været nødt til at giøre. Dette er alene de Betingelser der muelig kunne bevirke en Udsoning mellem begge Hoffer. Med levende Beklagelse seer jeg mig endnu i fuldkommen Uvished om de Virkninger mine Skridt have havt. Jeg maa her gientage, hvad jeg allerede har bragt til Keiserens Kundskab, og havt den Ære at sige Dem selv, at saasnart jeg til min store Sorg maa erfare at Hr. Grev v. Laurision har forladt Petersburg, maa jeg uopholdelig forlange Pas og forlade Paris. Hertugen af Bassanos Svar: Fyrste Alexander Kurakin. Thorn, den 12te Juni 1812.