Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-04-02
Fædrelandet. Blandinger. De Masmannske Søndagsskolers sædvanlige Aarsfest høitideligholdtes i Søndags i Trinitatis Kirke i Overværelse af D. M. Kongen og Dronningen og Flere af den kongelige Familie samt en talrig Mængde af forskjellige Stænder. Talen holdtes af Hs. H. Dr. Münter. Festen indlededes og sluttedes med en Choral, hvortil Ordene vare af Prof. Jngemann og Musikken af Organist Berggreen og som udførtes af Dillettanter og Dillettantinder. Bournonville er altsaa afreist fra Kjøbenhavn, dog ikke uden først at have modtaget flere Beviser paa, at den Chicane, der har mødt ham fra Enkeltmands Side og som bevægede ham til hiint ham selv prostituerende Skridt, bar skjænket ham Manges levende Deeltagelse: Man nævne blot den Skrivelse, forsynet med over hundrede Underskrifter, hvori Studenterforeningen bragte ham Ønsket om, at han ikke vilde forlade Kjøbet havn. Hvad der maaskee heller ikke lidet har bidraget til at bøie det godmodige danske Publikums Sind til Overbærelse imod den fremfusende, men begavede Kunstner, er de Ord til Publikum", hvilke han for sin Afreise har ladet indrykke i "Dagen" og Berl. Tid, hvori han paa en saa net Maade tilstaaer sin Uret og frembringer sin Undskyldning, at det i "Dagen har fremlokket følgende Linier af Blok Tøxen: "Man sagt Gestehen, das man sich seiret hat, heiset ja nu erklären, Dase man hente Klüger sey, als man es gestern war! Swist. Ach, was sich Alles man sagt, af dieser schmabsuchtigen Erde! Jeden gefallen ist schlimm!" lehrte uns Schiller schon langst. Doch stand ich frendig erstaunt, als liebreich, verstandig, be scheiden. Züngstich den jungen Mann sab, den man vor Allen geschmäht. J disse Ord til Publikum siger Bournonville: "Allerede faa Øieblikke efter det Skridt, hvortil jeg blev henreven, følte jeg, hvorlangt jeg var fra at have truffet det Rette og saameget mindre kan det nu koste mig at erkjende mit Feilgreb. Men det pludselige Overfald overraskede mig; jeg stod i en piinlig Uvished, som jeg troede at maatte løse, og hvor uheldig jeg end var i denne Lysning, behøver jeg dog vist ikke at frikiende mig selv for Mangel paa Ærefrygtens og Agtelsens Følelser. En Række af længe forberedede skjulte Jntriguer er bleven afsluttet ved hiint offentlige Udbrud. Smudsartiklerne i den Frisindede har jeg kunne betragte med Foragt og mine talrige Venner have bestyrket mig i at sætte Taushed mod Bagvaskelsen. Men Kilden til disse Angreb, deres Jndflydelse paa min daglige Virksomhed, vel ogsaa paa det offentlige Omdømme have, imod min Villie, virket paa mit Gemyt, og skulde man da vel finde den Stemning uforklarlig, der rev mig hen i et lidenskabeligt Øieblik, hvis Følger for mig kunne være uberegnelige? Derpaa gaaer B. over til No at vise, hvorledes det, at han formeentligen skulde have tilsidesat, forrettet og undertrykket en ung Dandserinde, Jfr. Nielsen, og foretrukket Jfr. Fieldsted, ligger til Grund for de idelig gjentagne Angreb. Han beviser dernæst, at denne Tilsidesættelse ikke har fundet Sted, og han slutter saaledes: "Det var mit Ønske, at begge de unge Kunstnerinder ogsaa skulde vinde Udlandets Erkjendelse af deres Talenter, og jeg meddeelte dem den Plan, at de Begge, i Forening, skulde ansøge om et Reisestipendium, hvorimod jeg med Familie vilde (med Opoffrelse af egne Midler) ledsage dem til Paris, hvor jeg ikke alene vilde give dem min Veiledning og Anviisning, men ogsaa bringe dem frem for den store Operas Publikum; ja jeg tilbøde at stille en Caution af 2000 Rbd. for at jeg, i kortere Tidend enhver Anden, skulde der, og med Fordeel for dem, fremme deres Optræden, og forpligtede mig til, selv om Jfr. Nielsen, paa Reisen derhen og under sit Ophold, var under en anden Families Varetægt, at bære Omsorg for hendes Jnteresse som Kunstnerinde – vidner dette om Uvillie, Man har imidlertid ligesaa ivrigt som vedholdende søgt at modarbeide mine velmeente Bestræbelser ved at udsaae Splidens og Misundelsens Sæd imellem mine Elever, saavel min Glæde som min Bekymring har man stræbt at tillægge Betydninger, der maatte svække den Tillid og Agtelse, hvorpaa jeg føler at jeg har retmæssigt Krav, og mod nærgaaende Krænkelser har jeg ikke fundet, Forsvar hos dem, der dagligen havde Leilighed til at bedømme min Færd – kan det vel forundre den Upartiske og Retsindige at jeg ikke har kunnet andet end føle en inderlig Trang til at drage mig ud af saa uheldige Forhold, - Sluttelig kan bemærkes, at B. fra 1829 til 1840 har leveret 18 originale Compositioner til Theatret.