Viborger Samler, 1843-05-18
Udenlandske Efterretninger. Storbritannien og Jrland. Repealagitationen har atter været bragt paa Bane saavel i Over- som Underhuset. J hiint Huus optraadte Ultratorien, Greve af Roden, der stedse har udmærket sig ved sit fiendtlige Sindelag imod det irske Folkeparti og den catholske Geistlighed i Jrland. Ogsaa denne Gang drog han til Felts imod Demagogerne og de catholske Præster, der – efter Grevens Paastand – ved et heftigt og revolutionairt Sprog søge at ophidse Folket imod den legislative Union med Storbritannien. Sagernes Tilstand var nu, fordi Regjeringen kun med Ligegyldighed betragtede Agitationen, langt farligere end i Aaret 1831, da Raabet og Repeal ligeledes lod sig høre, thi i hiint Aar udgik Raabet kun fra isolerede Demagoger, medens den catholske Geistlighed nu med alvorlig Jver arbeidede paa at fremme Agitationen. J Aaret 1831 havde Regjeringen væbnet sig med Tvangsacten (Coercion-Act), og den daværende Lord-Lieutenant i Jrland (Marquis Anglesea, havde ved sine paa denne Act begrundede Proclamationer gjenoprettet Roligheden i Landet; i Underhusets daværende Lede(Lord Altborp, nu Lord Spencer) og i Sir Rob. Peel dengang Hovedet for Oppositionen, havde den ædle Marquis fundet trofast Understøttelse; senere var Tvangsacten traadt ud af Kraft, og velunderrettede Mænd formeente, at de nu bestaaende Love vare utilstrækkelige til at undertrykke Agitationen og gjøre Ende paa de oprørske Forsamlinger; man havde endog oplevet at see Fredsdommere, ei alene at bivaane, men endog at have Forsædet i saadanne Forsamlinger. Under saadanne Omstændigheder maatte man vente, at Regjeringen vilde lade sig forsyne af Parlementet med de fornødne overordentlige Fuldmagter, og han (Grev Roden) henvendte sig derfor til Ministrene med det Spørgsmaal om det var Ministrenes Hensigt at forlange af Parlementet overordentlige Fuldmagter. Hertugen, af Wellingtons Svar var kort og syndigt. Han erklærede, at saavel Ministeriet, som den irske Regjering havde taget de fornødne Forholdsregler for at gjøre Ende paa Repealagitatienen. Det var Regjeringens faste Beslutning at opretholde den bestaaende Union imellem Storbritannien og Jrland; Regjeringen vilde derfor i fornødent Tilfælde henvende sig til Parlementet for at erholde sammes Samtykke til saadanne Midler, der maatte synes nødvendige. – J Underhuset fremtraadte Lord Jocelyn, Grev Rodens Søn, med det samme Spørgsmaal, som Greven havde opkastet i Overhuset, nemlig: om Ministrene vilde trodse enhver Fare for at opretholde den legislative Union med Jrland. Med Alvor og Eftertryk svarede Sir Rod. Peel, at det glædede ham at have erholdt Leilighed til at yttre sig om denne Gienstand; han erindrede Huset om den Forpligtelse, som Kronen (i Throntalen 1834) under Ministeriet Grey havde paataget sig, ved ethvert lovligt Middel at opretholde Forbindelsen med Jrland, og om de tilsvarende Forpligtelser, som Parlementet dengang havde nedlagt i en Adresse; han erklærede, at han af Dronningen var bemyndiget til at forsikkre Huset om, at hun ganske tilegnede sig de af hendes Onkel udtalte Anskuelser om dette vigtige Anliggende, i den tillidsfulde Forventning, at ogsaa det nuværende Parlement vilde holde fast ved de af det foregaaende høitidelig overtagne Forpligtelser. Sir Robert Peel tilføiede, at Regjeringen havde en klar Bevidsthed om de Farer, hvormed Repealagitationen truede Landet, og at det var dens faste Beslutning at anvende alle de til dens Befaling staaende Midler for at nedlyne Agitationen; men han var derhos overbeviist om, at Regjeringen ikke vilde tabe Noget af sin Anseelse, naar den saalænge, som muligt blev staaende ved de Midler, der nu stode til dens Disposition; indtraadte derimod den bydende Nødvendighed, da vilde Regjeringen ei tage i Betænkning at fremtræde for Huset med et Andragende om passende Forholdsregler, Det synes, at O'Connell har fattet den Beslutning ikke alene selv at trække sig tilbage fra Forhandlingerne i de britiske Parlement, men endog at virke til, at alle irske Parlementsmedlemmer fatte en lignende Beslutning. Jen i Mallow afholdt Forsamling af Repealers toges under Daniel O'Connells Forsæde den eenstemmige Beslutning: "Vi ere af den Formening, at vore Deputerede for Grevskaberne og Shirerne Jntet have at bestille i Rigets Parlement (the imperial parliament), og at de ville handle klogere – saalænge Lovene og Forfatningen tillade det – ved at holde sig fjernede fra samme, og ved deres Hjemstavn at anvende deres Tid til Jrlands Vel.