Aalborg Stiftstidende, 1836-09-27
Frankrig. Den Tone, med hvilken Tingenes Tilstand i Spanien omtales i de franske Blade og især af de ministerielle Organer, har endelig vakt den spanske Regjerings Harme, saa meget mere, som denne Tone netop først har gjort sig gjældende siden Begivenhederne i Malaga og San Jldesonso. Gaceta" i Madrid, tager til Gjenmæle i et Sprog, der minder om det, den spanske Undenrigsminister førte under Cortes=Perioden 182, til de europæiske Cabinetter, den Gang deres Fjendtlighed imod Spanien daglig meer og mere lod Masken falde. Med en lignende fjendtlig Stemning omtale nu de franske Regieringsblade Alt, hvad der for Tiden foregaaer i Madrid. V. meddele her, Gacetas" Svar: Vi ere bemyndigede til, offentlig, for Europa og hel Verden, at tage til Gjenmæle imod de afskyelige Usandheder, som de franske Journaler, med Indbegreb af Moniteuren af 28de August, udbrede om Tilstanden i Spanien Disse Usandheder ere saa haandgribelige, at de i Madrid, være sig i Palladser eller i Hytter, ikkun vække et medlidende Smill. Hine Journaler fortælle, at Dronning=Regentinden og hendes Datter holdes fangne i det kgl. Pallads, at deres Opholdsted hvert Øieblik trues af Soldaterne; ja vilde man fæste Lid til deres Beretninger, saa trues Madrids samtlige Jndvaanere idelig af Morderes Dolke og lev saaledes i uafladelig Skræk og Angest; med eet Ord, Vo Tilstand fremstilles i et Lys, som ikke kan være ønskeligere for vore meest forbittrede Fjender. Men, saaledes som den virkelig er, gjør den alle disse Skildringer til aabenbare Usandheder. Siden Constitutionen blev beediget, har ikke denne mindste Uorden funden Sted, naar undtages et Slagsmaal mellem nogle Soldater, som opstod ifølge Misforstaa nelse den 18de August og vieblikkelig blev dæmpet. De kgl. Pallads har, som i alle Monarkiets Perioder, været respecteret; den Ærefrygt og Kjærlighed, Spanierne stedse have næret for deres Monarker, har ingensinde været fornægtet og det er ikke sandt, hvad dog Moniteuren paastaaer, at den Agtelse, der skyldes det kgl. Pallads, har været traadt under Fødder. Det var ikke nogen Rebellion, som det slette Commisbrød foranledigede, men et simpelt Bonskrift, som blev indleveret af Soldaterne til General Seoanehan undersøgte Brødet, men en forsultet Hund vilde ikke engang nyde det. Skylden laae altsaa hos Commissairerne der havde at sørge for Soldatens Forpleining. Der blev udstedt et nyt Regulativ i saa Henseende og Soldaterne nye de nu, som hidtil, det Brød, der leveres. Men Moniteuren havde paastaaet, at Soldaterne havde tiltrodset sig Penge for at kunne nyde Franskbrød. Hvorledes har Moniteuren kunnet give hiin Tildragelse Udseende af en insubordineret Handling, da det dog vel, til alle Tider og under alle Omstændigheder, er Regjeringens Pligt at drage Omsorg for, at Soldaten erholder Levnetsmidler, der kunne nydes- Det anstod vel Spanierne at stræbe efter nye Garantier for deres Frihed, det anstod dem vel, lige over for deres Fjender, at plante den constitutionelle Fane, som eengang har være lanerkjendt og hædret af hele Europa, under hvilken Spanidens Uafhængighed og dens Kongetrone blev reddet og som har mægtigt medvirket til at frie det undertrykte Europa. Men de have aldrig ophørt, i deres Forfædres Fodspor, at yde deres Beherskeres hellige Personer, med Alt hvad der omgiver dem, den skyldige Hyldest. Vi raade derfor de franske Blade, ikke meere at besudle deres Spalter med saa uforskammede Usandheder, der saa let lade sig gjendrive. De ville ellers af hos maatte vente det Svar: I have løiet. (De franske Blades Svar i næste Nummer.