Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-08-21
Det nye Frankerige. At det nye Frankerige er opstaaet igien og har fortrængt det gamle, ville især Medlemmerne af det forrige Nationa convent, som underskreve den retskafne Kong Ludvig den 16des Dødsdom, og som i Aaret 1815 bleve forviiste af Frankerige, ifølge den Bourbonske Families Tilbagekomst, komme til at føle. Saaledes den gamle og intrigante AbbeSieyes, om hvilken man fordum sagde, at han havde Revolutionen i sin Haand (men som dog denne Gang skal have gaaet paa sin egen Haand), og som har været saavel Medlem af Conventet som Direktoriet; Den i sin Tid saa frygtelige Barrere, det ordførende Medlem for den rædsomme Velfærdscommission, og saa mange flere af hiin Tids berømte og berygtede Personer. - Paa deres Tilbagereise til Frankerige ville de møde ligesom i hine Dage mange udvandrede Adelige og Tilhængere af de Bourbonske Kongehuus, og naar de komme ind i Landet vil hiin gamle bekiendte Marseillerbymne, som for 40 Aar siden opflammede det Franske Folk til sværmende Følelser for Friheden atter lyde for deres Øre, hvis Jndhold efter 40 Aars Forløb nu først skal til at gaae i Opfyldelse (dens Forfatter Hr. Rouget Delisle lever endnu, og Hertugen af Orleans har skiænket ham en Pension af 1500 Franker af sit private Schatol, med et Brev hvori han siger: at Marseillerhymnen har opvakt Erindringer i hans Hierte, som ere ham dyrebare, og at Forfatteren til denne patriotiske Sang har været een af hans ældste Vaabenbrødre.) De ville faae at see Alting at være vendt tilbage til den gamle Tingenes Tilstand. Paa Gadehiørnerne ville de læse de Navne Lovens Gade, Revolutionens Plads, Broerne ville de høre benævnede igien med de berømte Navne af Austerlitz, Jena og Arcole. De ville see den trefarvede Fane vare paa det Monument, som vær oprettet paa Pladsen udenfor Operahuset for den myrdede Hertug af Berry, og som var det Sted hvor denne Fane blev først opplantet og det af et Fruentimmer Clara Levieux, midt under den stærkeste Regn af Kugler. De ville finde Gaden Charles at være omdøbt til Lafayettesgade (den ligger i Qvarteret Poisonniere hvor Redacteuren af dette Blad selv har boet i Paris) og de ville finde denne gamle Friehedshøvding atter i Spidsen for den talrige Nationalgarde, som nu skal bære Faner og Knapper med de Ord paa Frihed og Liighed, offentlig Orden, 27de, 28de, 29de Juli 1830, og med den galliske Hane (Ørnen) paa Spidsen af Fanestangen. (Det kommer nu kun an paa hvilken Couleur denne Fane vil antage; thi man siger at det skal ikke være godt naar dens Farve er rød, og det skal endog engang være sagt fra Prædikestolen: vogter Eder for den røde Hane!"De ville finde ved deres Tilbagekomst samme Helteaand, samme Begeistrelse, samme Opoffrelse for en Jdee, som griber Jndbildningskraften, som i hiin ældre Periode, flere tusinde dræbte og lemlæstede Mennesker, og den Gravskrift paa de Dødes Grave: Forde Franske som døde for Friheden. De ville finde samme Voldsomhed udbredt over det hele Rige, see Folket i Bordeaux at være i Begreb med at myrde Statens Maire, som kun med Møie kan reddes, at omstyrte Telegraphen, slaae Vinduerne ind i Toldhuset, og sætte Jld paa Hr. von Peyronnets nærliggende Slot i Montferrand; see det i Rouen at fægte med Schweitzerne, hvilke vise sig ligesom i hine gamle Dage den Regent troe, som har taget dem i sit Sold, og hvis Troskab de kun formaae at ryste ved at minde dem om deres Vilhelm Tell og deres egen Kamp for Friheden. De ville endelig finde dem ligesom fordum i Kamp imod den høiere Geistlighed og derimod at holde sig til den ringere, hvilken ledsager de dræbte Frihedshelte til Jorden og planter Korset paa deres Grave. (Mod Erk biskoppen af Paris var ogsaa Pøbelen især forbittret fordi han havde sagt i Forveien offentlig til Kongen at en større Seier forestod ham end den ved Algier, og fordi han havde ladet sine Kanoniti og Seminarister skyde ud af sit Palads, hvorfor ogsaa Folkestimlen brød ind, nedsablede nogle Geistlige og ødelagte Alting deri.) Men de ville dog med alt dette finde den Parisiske Folkemasse meere sædelig og bestælet af retskafnere Grund sætninger end ved den forrige Revolutions Udbrud, saaledes plyndrede Pøbelen ikke i Erkebiskoppens Palads, men kastede Guld-og Sølvtøiet ud af Vinduet i Floden. J Tuillerierne forholdt det sig paa samme Maade; den slog Meublerne istykker, fordærvede det Malerie som forestillede Carl den 10des Kronning, skød en Kugle igiennem Hertugen af Ragusas Portrait i Marskalssalen; men respecterede Ludvig den 18de Portraiter, som Stifteren of Constitutionen, og plyndrede ikke noget. Allevegne hvor nogen forsøgte derpaa blev han straffet paa det strengeste af Folket selv.Men unægtelig yttrer sig en vild og overdreven Frihedsaand hos en stor Deel af Folkemængden, ligesaadan som i Aarene 1792 og 93. Mange af de Franske Blade forlange allerede Modificationer i Chartet, hvoraf nogle vistnok kunne være meget ønskelige, f. Ex. Ophævelsen af den 6te Artikel, hvorved den katolske Religion erklæres for Statens Religion, hvilket Forlangende ogsaa bliver opfyldt tilligemed endeel andre, f. Ex. at de tre National farver og den Galliske Hane eller Ørnen skal indføres igien; at de 76 Pairs, som Hr. v. Villele fik udnævnet, skulle udgaae af Kammeret; men farligt er det derimod for Statens Rolighed og Constitutionens Vedligeholdelse naar saadanne Forordninger skulle gaae igiennem, som at de Deputeredes Kammer skal aldeles fornyes hvert 5te Aar, og at enhver Person, som betaler 100 Franker i Skat, skal have Valgrettighed; thi for at blive en duelig Valg mand udkræves aandelig og legemlig Formue. Disse Blades Forslag gaae tillige ud paa, at Kamrene maae selv giøre Lovforslag, (men hvilket ligesom ved den Spanske Constitution let kan foraarsage de største Forvirringer), at Debatterne i Pairernes Kammer skulle være offentlige; at Departementalcollegierne skulle ophæves; at enhver Person, som er 30 Aar gl. og betaler 500 Franker i Skat, kan vælges til Medlem af de Deputeredes Kammer, at der skal oprettes en Jury for Forseelser imod Trykkefriheden; at Cardinal- og Biskopværdigheden, ligesom alle Klostere, skulle ophæves, at den Kongelige Garde skal afskaffes, Civillisten nedsættes og at de forrige Ministre skulle anklages for Landsforræderie. Nogle Blade, f. Ex. Journal du Commerce og Tribunen gaae langt videre, ville have Chartet reent omdannet, kalde det et elendigt Makværk fra 1814 og raabe selv paa at Monarkiet bør vige for en Republik, og især paa at man ikke vil have nogen til Konge, som hører til den Bourbonske Familie, om det og er en Sidelinie. Larmende Folke stimler have allerede omgivet de Deputeredes Kammer og udbrud i sine vilde Frihedsyttringer som selv Lafayette med Møie har dæmpet, og man har hørt mange Stemmer blandt Folket som raabte: at de ikke havde kæmpet for Friheden for at lade 50 Deputerede raade over Frankerige, men en mægtig Stemme viser sig paa den anden Side, for at formane Folket til Orden, og for at vaage over Constitutionens og det constitionelle Kongeriges Vedligeholdelse; og Deputationer indkomme fra Handelskamrene og fra de formuende Borgere i Kiøbstæderne, som overlevere Adresser og erklære sig for det constitutionelle Monarkie, hvilket Partie formodentlig ogsaa vil seire. Selv de forhen frieste Franske Blade som Constitutionel, Courier Francais foruden Moniteuren advare mod Frihedssværmeriet, som kun vil styrte Frankerige i en frygtelig indvortes Uenighed de paadrage det en blodig Kamp med de udenlandske Magter; de tage Hertugen af Orleans i Forsvar, som en Regent hvortil det Franske Folk sikkert kan betroe sig. - Dette nye Statens Overhoved anvender al mulig Forsigtighed og Klogskab for at styre dets Skib imellem de vilde Storme, som omringe det. Da han aabnede Kamrenes Forsamling, saa havde han ladet endeel Lillier, som ere anbragte ovenfor Thronen, bedække af to uhvre trefarvede Faner. Han satte sig ikke paa Thronen men paa en Lænestoel paa den høire Side af den (han var da ikke heller endnu Konge.) Hans Søn Hertugen af Remours satte sig ned ved Siden af hans Fader. Hans ældste Søn Hertugen af Chartres var den Gang endnu ikke i Paris. Hertugen har en Generallieuten nes Uniform og Æreslegionens store Baand. Man erkiendte at hans Holding var meget ædel da han holdt sin Tale; men man hørte dog ingen udmærkede bifaldsyttringer af de Deputerede, og man bemærkede hos Pairerne endog megen Tilbageholdenhed. Af Tegnene paa den Kon lige Værdighed saae man kun en Pude som var broderet med Lillier, men Hertug satte ikke sine Fødder paa den. Der vare 90 Deputerede tilstæde af det venstre Centrum, omtrent 91 af den venstre Side og 13 af den høire; men man bemærrede at de Liberale talte ganske roligt med deres reialistiske Colleger. De Deputerede havde aflagt den gamle Franske Costume, nemlig en Kiole broderet med Lillier, og vare ganske sort klædte. Omtrent 40 Pairs vare tilstæde; der blev ingen videre Forskiel gjort paa dem og de Deenterede end at hine satte sig paa den høire Side. Jblandt Pairerne saae man Hr. von Chateaubriand, og Storceremoniemesteren Marqvien af Dreux=Breze. Der var oprettet en Tribune for Hertuginden af Orleans og hendes Familie, og en for det diplomatiske Corps, men hvo i der kun indfandt sig 5 Legationssecretaire, endskiøndt hele Corpset var tilstæde i Paris paa den Østerrigske Ambassadeur uær, som var reist til et Bad. (Forts.)