Berlingske Tidende, 1812-07-13
Den 23de Junii. Underhuset har i sit Møde igaar saa alver lig beskieftiget sig med Catholikernes Sag, at man med Grund tør haabe, at den Tid ikke er langt borte, i hvilken en lykkeligere Soel vil gaae op for denne undertrykte Klasse af Statsborgere. Hr. Canning bemærkede: "Underhuset maae endog føle sig foranlediget til at overgive Spørgsmaalet Catholikerne angaaende til den udøvende Magts Overveielse, hvis det vil forskaffe begge de forenede Riger Fred; Spørgsmaalet hviler paa den Grundsætning, at alle Borgere i en fri Stat have lige Rettigheder, og dernæst paa Nødven heden af at vedligeholde Enighed i hele Riger, at Fienden ikke skal have Grund til at troe, at Tvedragt og Utilfredshed adskiller dets en kelte Dele fra hverandre. De Løve der angaae Catholikerne maae ganske undertrykke dem og giøre dem til et unyttigt og ulykkeligt Folk. Lader os henvende vor Blik paa ældre Exempler: har Rusland havt nogen indvortes Urolighed, siden alle dets Riges Secter meddeeltes borgerlige Rettigheder See vi hen paa den gallicanske Kirkes Uafhængighed, da maae vi tilstaae, at om ogsaa dens Overhoveds Autoritet var den samme som før vilde dog ingen Fare for dens Uafhængighed finde Sted." - Uden at indlade sig i videre Undersøgelser troer Taleren det at være nok, at Underhuset samtykker i, at Lovene, med Hensyn til Hs. Majestæts romerskicatholske Undersaatter, skulle blive tagne i Betragtning i Parlementets næste Sammenkomst, og foreslaaer til den Ende : at Parle, mentet i næste Sammenkomst skal foretage sig Catholikernes Sag, og forelægge Hs. Kongel. Høihed Prindsregenten Beslutningen. Hr. Matthew sagde blandt andet, at han var overbeviist om at Prindsen i Grunden stedse havde været Jrlændernes Ven, men at han var vildledet af slette Raadgivere. Dernæst opregnede han de lykkelige Følger Catholikernes skiønsommere Behandling vilde føre med sig, ikke blot for Jrlands Sikkerhed men og for dets Sædelighed, og tilføiede dette Land udstrækker sine Hænder forat marme os; det kalder os til sig for at trykke os til sit Hierte, og denne Bøn er dets sidste." Talerer takker Gud at han stedse har modsat sig de nærværende Ministre, og hvis han havde en Søn, da vilde han, liig Hannibals Fader, lad ham sværge en Eed, at han vilde blive de samme Grundsætninger tro Endelig foreslaaer han øieblikkelig at tage Catholikernes Sag i Overveielse, uden at opsætte det til næste Parlementsforsamling: Skatkammercantsleren bemærkede: at det var billigt at Catholiker, nes Ønsker bleve opfylde, men at disse ikke maatte overile sig i en Sag, der vilde have saa stor en Forandring til følge, at endog Regieringen maatte afstaae fra et System som det hidtil havde fulgt. Lord Castlereagh yttrede: at man endnu kunde frygte for den catholske Kirkes Overhoveds Magt i Engelland og især i Jrland; at en fremmed Jndflydelse ikke skulde udelukke Jrlænderne fra Constitutionens Fordele, men at de ogsaa maatte forbinde sig med Engelland for at beskytte det mod udvortes Magt, og at ingen Forbindelse maatte finde Sted hos de irlandske Catholiker, der ikke offentlig var erkiendt. Dernæst tilføier han at indtrufne Vanskeligheder hidtil havde forhindret Sagens Undersøgelse, men at Catholikernes Bøn skulde blive undersøgt saasnart disse Vanskeligheder vare hævede. Ved Stemmegivningen antoges Hr. Cannings Mening med 235. Stemmer imod 106.