Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-07-02
London d. 18 Maji. J Gaar kom Motionen angaaende de førende Krigen anholdte Danske Skibe under Debatte i Overhuset. Lord Sidmouth foreslog i en mandig og kraftfuld Tale, at Eierne i Fremtiden skulde holdes skadesløse og at der i Henseende til Matroser, som have været ombord paa saadanne Skibe, skulde vælges lempeligere Forholdsregler. Han grundede sin Motion paa Landets Ære, fordi den Engelske Regjering kort førend Fiendtlighederne havde givet Dannemark de fredeligste Forsikkringer og lokket de Danske Eiere paa denne Maade i Fordærvelse. Han beviste at de Danske Skibes Anholdelse hverken kunde sammenlignes med Anholdelsen af de Hollandske eller Preussiske. – Lord Cantsleren, indrømmede Sandheden af de Folkerets Grundsætninger, Lord Sidmouth havde anført, for at understøtte Motionen, men paastod, at Regjeringens Forholdsregler retfærdiggjøres af dem, som den tidligere valgte i lignende Tilfælde, og ønskede, at Motionen maatte blive tagen tilbage, fordi den uden Nytte vilde bringe Spørgsmaalet og Retfærdigheden eller Uretfærdigheden af Krigen med Dannemark, som Parlamentet allerede har afgjort, paa Bane igjen. – Lord Erskine understøttede Lord Sidmouths Forslag, i det han blandt andet yttre de, at om end, som Lorden ved tidligere Debatter synes at have antaget, de Danske kunne betragtes som Eiere af et Huus, hvilket man har maattet ødelægge, for at redde den Engelske Bygning maatte dog, efter alle Retsgrundsætninger, de enkelte Mænd, hvis Eiendom er bleven ødelagt, for at redde vores, have Erstatning. - Lord Hawkesbury, paastod derimod, at Folkeretten fuldkommen har berettiget den Engelske Regjering til at confisquere ved Krigens Udbrud, dens Anledning være lovlig eller ulovlig, al Dansk Eiendom. Han føiede til, at det var utilbørligt, at paalægge Kronens Raadighed Lænker, og endte med at sige, det er ingen Tider, at tilstaae Fienden Eftergivelser. Vi ere, sagde han, omgivne af en Hær fiendtlige Nationer, og have store og utallige Vanskeligheder at bekjæmpe, og det sømmer sig mere at see paa vor Stillings Krav end paa den Fremfærd, vi i bedre Dage kunde have fulgt. - Den store Lovkyndige, Lord Ellenborough gjendrev ham i en Tale, fuld af syn dige Bevisgrunde. Han opfordrede ham til at anføre af den ældre eller nyere Historie noget Exempel paa, at nogen Nation er bleven saaledes behandlet som den Danske. Han fremæskede ham at opsøge i den Brittiske Historie noget lignende Tilfælde, hvor et Lands Eiendom er, uden at det havde gjort noget fiendtligt Skridt, bleven anholdt og confisqueret. Efter Folkeretten indrømmer han, at al den Eiendom, der forefindes efter Krigens Udbrud, er confiscabel. Men Engellands Oprigtighed, Ære og Redelighed fordre, at Lorderne skulle tage de særegne Omstændigheder ved det Danske Tog i Overveielse. Er det ikke aabenbart, at hvert Forførelsesmiddel er blevet brugt mod de Danske, forat berolige deres Sind, og at de aldrig kunde undlade at sætte ubegrændset Tillid til Storbritanniens Troskab. Man har selv under Expeditionen neddysset de Danske Kjøbmænd i en falsk Tryghed, og man har paa det skjændigste bedraget dem, føiede han til. Han foreslog deres Eiendoms Fonds skulde lægges under saa sikker Beslag, at de efter Krigen kunde gives dem tilbage. (Fortsættes.)