Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-06-10
Om Landmandsmødet i Odense. (Fortsættelse : see Gaarsavisen!) Om Schæfferivæsenet gaves en udførlig Fremstilling af den heri bekjendte Sagkyndige, Kammerjunker Barner, som paaviste det høist Mangelfulde i vore Schæferiers Jndretning og Vigtigheden af at der, ved en for Landbovæsenet saa vigtig Branche, understøttedes med virksomme Foranstaltninger fra oven, deriblandt ved Ansættelse af en lønnet Schæfferi-Direkteur, som i Udlandet kunde besørge Race=Jndkjøbene til Schæfferiernes nødvendige Forsyning, ligesom han tillige anbefalede Forsamlingen, ogsaa i denne vigtige Sag at søge Hs. Maj. Kongens særlige Opmærksomhed henledet paa de herfor fornødne Foranstaltninger. Hertil fandt imidlertid Præsidiet Sagen ikke tilstrækkeligen at frembyde den høie Grad af Vigtighed, hvorfor der ogsaa (til Vidnesbyrd om, hvor lidet Schæfferivæsenet uheldigviis beskjæftiger Landbo-Opmærksomheden hos os) ganske manglede paa Stemmer i Forsamlingens Midte. Om Dyrkningen af Foderværter, navnlig den svenske Rotobaga, gaves flere interessante Oplysninger, især af Greve Lewenhaupt, som herover holdt et Foredrag, samt af flere af de tilstedeværende Svenske. Spørgsmaalet om Meieriers eller Schweizeriers større Rentabilitet indlededes ved et Foredrag af Proprietair Valentiner til Gjeddesdal og fremkaldte en vidtløftigere Discussion i Forsamlingen uden dog noget klart Resultat heraf synes at fremtræde, idet Man, selv ved en større Fuldkommenhed af Ostefabrikationen (saaledes som den f. Ex. ved Hr. Hofmann (Bang) til Hofmansgave er bragt til) fandt det betænkeligt at anbefale dette Landboprodukt som Afsætningsgjenstand for fremmede Markeder. Om Forstspørgsmaalene fandt flere, dog foren stor Deel mere discussive Underholdninger end udtømmende Behandlinger af Gjenstandene Sted. Foredragene herover indlededes ved Kammerjunker v. Wimpfen og i Diskussionerne deeltoge Forstdocent Hansen, Overførster Kammerjunker Jessen, Skovrider Opper mann, Generalkrigskommissair Riegels, Laur. Skau o. Fl. En af de vigtigere Forhandlinger, der beskjæftigede Landmandsmødet, var Sagen om en landoekonomisk Høiskole, efter et af Fabrikdirekteur i Hertugdømmerne, Dr. phil. Poulsen (tidligere Lærer ved Høiskolen i Rødding) indgivet Forslag, der allerede ifjor var indleveret, men dengang ikke kom under Forhandling. En Sag af saa overordentlig Vigtighed maatte naturligviis være Gjenstand for Forsamlingens høieste Jnteresse, der ogsaa under Diskussionen paa det meest Levende gav sig tilkjende. Blandt de flere Foredrag, som under denne bleve holdte, fremhæve vi især det af Professor Flor, der fornemmelig gik ud paa at vise Nødvendigheden af en hele Bondestanden indpodet humanistisk Dannelse som Basis for Uddannelsen ogsaa i det landvekonomiske Fag, idet Taleren tillige fremhævede det vistnok interessante Moment, at næsten Alle, der havde besøgt Bondehøiskolen i Rødding, fornemmelig havde gjort dette for der at tilfredsstille Trangen til den humanistiske Dannelse og mindre eller næsten slet ikke forat uddanne sig i egentlig landvekonomisk Retning. Han udviklede derefter den formeentlige Nødvendighed af at en landvekonomisk Høiskole heelt og holdent baseredes paa en videnskabelig Uddannelse nedenfra og at samt digt landvekonomiske Jnstituter oprettedes i Landets forskjellige Egne for at udføre den landvekonomiske Underviisning. Saa interessant end dette Foredrag, der i Forsamlingen optoges med meget bifald, er ogsaa velbegrundet i den Læresætning, at al Udvikling bør fremspire af en humanistisk Grund, saa turde dog Retningen af det hele Foredrag og det deri tenderede Omfang af en Reform saa at sige i hele Landets Underviisningsvæsen. ialmindelighed synes at ligge temmelig udenfor den Kreds, inden hvilken en Forsamling af Landmænd til egentlige landekonomiske Øiemeed havde at bevæge sig, ligesom ogsaa udenfor det Maal, der heri fortiden kunde tænkes at see naaet. Det Principale for Landbofaget vil det vistnok ogsaa fortiden være, at søge Regjeringen, der hertil udentvivl selv er beredvillig, formaaet til Oprettelsen af en landvekonomisk Høiskole som høiere Jnstitut for Agerdyrkningsvidenskaben og annetterede Grene samt Jndførelsen i disses Praxis, hvilke i deres Heelhed endnu hos os ganske mangle Lærrestole og saaat sige deres videnskabelige Forum, imedens ikke blot de lærde Studier og Embedsdannelsen have deres Akademier, men ogsaa Fabrikvæsen og dermed beslægtede praktiske Fag i det polytechniske Jnstitut have opnaaet deres Høiskole. Ogsaa først naar en Høiskole for Agerdyrkningsvidenskaben er etableret, vil der kunne tænkes paa at forøge Antallet og forbedre Organisationen af de mindre landvekonomiske Læreanstalter, thi først da er der Leilighed til at uddanne Lærere ved disse, og saa vigtigt det er at grunde al Uddannelse allerede nedenfra paa en videnskabelig Basis, saa nødvendigt er det ogsaa først og fremmest, at give Leilighed til at uddanne Lærere, som kunne være Ungdommens Veiledere. Det glæder os at have fundet den samme Grundanskuelse udtalt i en over Landbo-Underviisningen tænkende Forfatters, Hr. Hofmann (Bangs), nylig udgivne Broschure.