Ribe Stifts Adresseaviser, 1807-09-28
(Slutningen af den Skrivelse fra et Fruentimmer i Kiøbenhavn, af 9de Septbr. see sidste Avis. Vor Hensigt var, at gaae den næste Vei til br.... som beboede en fast og hvelvet Kielder, og havde tillige got forsynet den øverste Etage med Matter; men St. - ansaae denne Gade alt for farlig, af hvilken Aarsag vi da omvendte og begyndte den lange Vei til Christianshavn, den eneste Deel af Staden, som af Bomberne ikke saa let kunde naaes, og som kan forkorte, naar man lader sig sætte over Vandet ved Nyhavn. S.... løb forud, for at finde en Færgemand; vi fulgte efter ham, Øinene bestandig ophøiede efter de lysende Bomber. Omkring og løb Fruentimmer med Pakker og skrigende Børn for at søge Sikkerhed. Mit Barn var stille, og saae med store Øine paa de i Luften rullende Uheldbringere, som i lang Frastand næsten see ud som Stierner. Overfarten i den lille Baad var for mig skrækkelig, der var ingen Redning, ingen Muelighed at undvige, dog faldt ingen Bombe nær os, endskiøndt Bomber og Jldra ketter, der danne en Jldsvøbe som en Kommet, giennem krydsede Himlen. Den høirøde Lue af de i Brand skudte Huse oplysede Masterne; det var frygtelig over al Beskrivelse. - Endelig landede vi og ilede til V., hvor jeg halv afmægtig ankom. Venlig tage de imod os; Tid efter anden kom flere Flygtninge, Bomberne susede frygtelig og ingen Deel af Staden var mere sikker. Vi bleve den heele Nat sammen i en Tilstand, som er ubeskrivelig. Mit Barn sovede rolig ved min Side. Saaledes hengik 12 Timer under uophørlig Bombardement, og den følgende Dagkommen Parlementair, men fik igien det samme Svar. Nu blev alting rolig indtil Aften, da det atter begyndte at kalde. Nu lagde vi os nogle Timer paa Sengen. Denne Nat var ingen Jldlos. Dagen standsede ikke Bombardementet. Enkelte Bomber faldt, Taarnene vilde man rive ned og Bomberne traf got. S., maatte hiem, da den begyndte at standse. De kan tænke Dem min Uroe, og mig vilde han ingenlunde have med. Jeg blev iblandt fremmede Mennesker, og havde ved enhver nedfaldende Bombe den Angst, den træffer ham; saaledes var det til Kl. 7 om Aftenen, da han kom tilbage. Min Angst og Bekymring havde ikke været forgiæves; thi uden for hans Vindue nedfaldt en stor Bombe, han buk ker sig hastig, og et sikkert 16 Pund drægtig Stykke flyver igiennem Vinduet midt hen i Værelset, dog uden at tænde, og falder need tæt ved ham. Gud har opholdt ham - jeg saae ham frisk og rask igien. Paa Tømmerpladsen havde Bomberne tændt. Vinden var stærk, og i faa Timer stod heele Pladsen i lys Lue, og strax derpaa den skiønne Fruekirke og en Trediedeel af Staden. Bombardementet tog stedse til Bomberne fløi os altid nærmere, nogle sprang saagar istykker paa de nærliggende Kirker og Huse. Nu vare vi altsaa her mindre sikker. Men hvorhen i Nøden? Huset var fyldt af Flygtende. Altid bombardeerte Engellænderne derhen, hvor de saae det brændte, Sprøiterne vare næsten gjorte ubrugelige. Man maatte lade brænde, og overgive sig til Fortvivlelsen. Vor Stue var paa 3die Etage, og var der kommen en Bombe, havde vi været fortabt. Jeg lagde mig paa Sengen, og bedækkede mit Ansigt med Hænderne, for ikke at seeden frygtelige Lue. Ethvert Kaal, tænkte vi, gjorde en Ende paa vort jammerfulde Liv. Der kom ingen Bombe i Huset. 48 Timer blev paa den Maade afbrude bombarderet. Nu havde Engellænderne da ogsaa bemægtiget sig Batteriet paa Tømmerpladsen, og truede, hvis der ikke blev kapituleret ogsaa at ødelægge Christianshavn. Der var Laboratoriummet, utallige Magasiner med brændbare Varer - vi stod Fare for, at blive sprængt i Luften, og maatte altsaa tage vor Tilfluge til Amager, som var sikker, saalænge der ikke forsøgtes paa nogen Landgang. Løverdag Eftermiddag forlod vi altsaa V... og begav os 10 Mand, ialt til en lille Bondehytte, saae von uskyldige Stad ynkelig brænde, maaskee vor lidet Eiendom med. Om Aftenen sildig standsede de med Skydningen. Generalitætet var forsamlet, og en Vaabenstilstand paa 24 Timer blev sluttet. Men Roe fandt vi ikke i denne Hytte; thi enkelte Skud fra Søen og Landet skrækkede os ofte. Vi sendte Bud til Staden, vort Huus var i Behold. Her tilbragte vi 2 Dage, thi man frygtede for Oprør af Matroserne, som ikke vilde overgive deres Flaade. Alting blev igien rolig, og vi ere nu igien i vor Stue. - Men utallige fattige Familier have tabt Alt, mange hundrede Jndivider ere lemlæstede og ihielslagne; det er en trøstesløs Tilstand, Vi vil hielpe vore ulykkelige Medborgere efter Omstændighederne. Engellænderne have besat Kastellet, Linieskibene og Holmen. De holde god Mandstugt. - Efter nogle Ugers Forløb bortføre de alle vore skiønne Skibe.