Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-03-26
Den 13de ds. bragte Legitimisten Larochejacquelindet polske Anliggende paa Bane i det franske Deputeretkammer. Tilhørertribunerne vare overfyldte og man bemærkede flere af de meest høitstaaende Medlemmer af den polske Emigration. Hr. Larochejacquelin begyndte sit Foredrag med at protestere imod at han tog sig af en revolutionair Sag; det polske Anliggende var ikke revolutionairt, det var derimod en Nationalitetskamp, hvis heeltemodige Bestræbelser ikke burde gaae nændsede forbi den franske Talerstol. Han spurgte om Depurede- og Pairs kammerets aarlige Erklæring til Fordeel for Polens Rettigheder kun skulde være Jndskrifter paa denne Nations Grav, Om det var sandt, at Autoriteterne i Østerrig, havde udsat Priser paa Præsters og Adelsmænds Hoveder? Hvad den franske Regjering agtede at gjøre og hvad den allerede havde gjort i den Anledning, Udenrigsministeren Guizot svarede hertil, at han egentlig kunde nægte at give Oplysninger om en fremmed Regjerings Handlemaade, men han erklærede aabent, at hvis Beskyldningerne mod de galiziske Embedsmænd vare sande, da vilde han være den Første til at fordømme et saa taabeligt Forhold, som man kun kunde vente sig af revolutionaire Regjeringer, og ikke af ordentlige Autoriteter. Den franske Regjering, havde nu i 14 Aar hævet sin Stemme til Fordeel for det ulykkelige Polen, men nu fordrede Pligten to Ting: først, ikke at indgive Polakkerne falske Forhaabninger, dernæst at yde de stakkels Flygtninger og Forviste enhver med Folkeretten overeensstemmende Understøttelse. Man vilde paa alle Maader komme Ulykken, men ikke Opstanden tilhjælp. Hvad vilde de Franske sige, naar en fremmed Regjering gav Abdel Kader Penge, Understøttelse og Krigsfornødenheder, Odilon-Bar rot svarede hertil, at han ikke havde villet bringe det polske Anliggende paa Bane i Kammeret, fordi han havde forudseet det Svar, som de franske Ministre, stadigt følgende deres egistiske System, vilde give, desaarsag havde han villet forskaane Polakkerne for denne smertelige Krænkelse. Kammeret gik derefter, i synlig Bevægelse over til Dagsordenen. – Da de Franskes Konge den 11te om Eftermiddagen Kl. 3 kjørte fra Tuillerierne til Neuilly, blottede en velklædt Mand med Æreslegionens Kors sit Hoved og raabte til Kongen: "Leve Polen!" Snart raabte Hundreder af Mennesker det samme og selv de Kongen ledsagende Nationalgardister til Hest istemmede Raabet. Kongen hørte Raabet, lænede sig ud af Vognen og hilsede til Høire og Venstre. – Fra Paris skrives af 16de Marts: "Det engelske Ministerium skal, efter hvad der forsikkres, strax paa Efterretningen om Krakans Jndtagelse have holdt et Cabinetsraad og besluttet at indbyde den franske Regjering til at slutte sig til det i en Forestilling, hvori man anbefalede Østerrig, Preussen og selv Rusland, Maadehold i Seiren og Skaansel mod de Overvundne. Lord Cowley skal endogsaa allerede have afleveret den af Lord Aberdeen i denne Aand redigerede Note, og Sir Robert Peel understøttet den med et egenhændigt Brev til Hr. Guizot, og Hertugen, af Wellington med en Skrivelse til en høi Person. Det franske Cabinet skal, glad ved det af England grebne Jnitiativ, strax have erklæret sin Beredvillighed, da det paa den ene Side derved haaber ved de forestaaende almindelige Valg at stemme den for det saa vigtige offentlige Mening, der saa afgjort tager Parti for Polakkerne, gunstigere for sig; paa den anden mener at kunne, i Betragtning af de Oplysninger, det har givet Hofferne om Polakkernes Planer, og det Maadehold det har iagttaget i sine Erklæringer fra Tribunen, vente, at de tre Hoffer ville tage Hensyn til dets Forbøn." Generallieutenant, Grev Catheart (Navnet er os Danske noksom bekjendt fra 1807) er udnævnt til Generalgouverneur over alle brittiske Besiddelser i Nordamerika.