Berlingske Tidende, 1820-09-04
Jnsubordinationen mellem de Militaire tager her med hver Dags mere og meere Overhaand; kuns ved et Slags Underværk bleve ved igaar reddede fra en ny Revolution. Nogle Regimenter, som ikke havde faaet nogen Belønning i Anledning af den sidste Statsomveltning, droge med Vaaben og Kanoner i Slagorden ud af deres Caserner, for at angribe de Regimenter, hvorved der skulde finde talrige Promotioner Sted. Allerede stode begge Partier paa forskellige Pladser slagfærdige ligefor hinanden. Lykkeligviis lagde en Carbonaro fra Provindsen sig paa en energisk Maade derimellem Han ilede til Cheferne for de Regimenter, som skulde belønnes, henvendte sig til Lieutenant Morelli og den Gemene, Silvat(begge disse havde den 1ste Juli tillige med Abbed Minichimi giver det første Stød til Revolutionen, forestillede dem den Skade, som kunde følge, og formanede dem til at gaae til Krigsministeren, og giøre Affald paa alle dem tildeelte Promotioner. De indvilligede, og lovede ogsaa, at bevæge deres Cammerader til et lignende Skridt, hvorpaa de misfornøiede Regimenter igien marscherede tilbage til deres. Caserner, uden at begaae videre Excesser. Det forunderligste er, at Folket sletingen Anelse har de om det, som foregik, uagtet Tropperne daglig ere i største Bevægelse. Iøvrigt er det mellem Generalerne Pepe og Carascosa, Krigsministeren, nylig kommet til hidsig Uenighed, og den Sidstnævnte havde forlangt sin Dimission, som dog ikke blev bevilget ham. Man forsikkrer nu almindelig, at General Pepemed det første vil gaae af. Palermitanerne paastaae bestemt, at have deres eget Parlament, og vægre sig ved at sende deres Deputerede til det Parlament, som aabnes i Neapel, da de paastaae, at de ere en Nation for dem selv, og ingen Provinds. Den herværende Regiering synes fast bestemt paa ikke at indvillige i denne Begiæring, imidlertid ophidse Parler, mitanerne ogsaa Indbyggerne i de andre Sicilianske Stæder til Oprør. Mekatzo er enig med dem; Tranani helder ligeledes til denne Side, og Catania er deelt i Partier; først blev en Palermitaner, som proclammerede Øens Uafhængighed, masacreret; men siden forstærkedes det Halermitanske Partie, og en blodig Borgerkrig synes uundgaaelig. Jgaar fik Kongens Regiment befaling til at holde sig beredt til at bryde og herfra Byen (Neapel) til Steilien; men det vægrede sig alvorligen for at adlyde befalingen, og har indtil denne Stund vedblevet sin Opsættighed. Ministerne, og især den, der forestaaer Departementet for den Indre (Zurlo), blive daglig insulterede. Carbonarerne gaae løs paa dem med blanke Dolke, og ængste dem med de frygteligste Trudsler. Hver Nat foregaaer der Fagtninger paa Gaderne ; man fyrer paa Tropperne, og det hedder da, at dette skeer af Calderarerne en Carbonarerne modsat Sect). Carbonarerne optage ikke mere nye Medlemmer. De Afviiste begynde allerede at danne en ny Sect. En lignende Aand hersker i alle Provindser. J nogle af samme har Folker af at Jntendanterne, og indsat andre i deres Sted efter dets Godtbefindende, hvilke sidste Regieringen da maa anerkiende. J mange Menigheder holde de anseete Familier deres Betiente og Bønder bevæbnede, for at kunne forsvare sig ved en Catasær phesUdbrud.