Aalborg Stiftstidende, 1831-07-26
Rusland. Om de i St. Petersborg forefaldne Uordener indeholder det svenske Blad Post- og Jnrickes-Tidningar følgende nærmere Beretning: Allerede den 3die herskede der en overordentlig Uro blandt Smaahandlerne og i det hele blandt den lavere Folkeklasse, fornemmelig i nogle af Stadens Qvarterer. Hvad enten det var tilfældigviis eller en Følge af Ophidselser udbredte sig foruroligende og urimelige Rygter. Man sagde, at Politiet slæbte med Magt Folk i Hospitalerne, som ikke vare syge, men egensindige eller beskienkede og at i Hospitalerne var Døden vis, da de tydske Læger havde udkastet en Plan til at forgive Russerne. Om Natten imellem den 3die og 4de forefaldt allerede nogle Excesser, men en alvorligere Caracteer antoge disse den 4de om Aftenen, da talrige Skarer havde forsamlet sig foran Hospitalet paa Høtorvet og et andet i Podietske Gaden. Vinduerne paa disse Bygninger bleve ituslagne de Syge slæbte ud, Møblerne kastede ud af Vinduerne og Sygevogterne mishandlede. Ogsaa nogle Læger bleve et Offer for Pøbelens Raserie og en tysk Læge undgik kun Døden ved at erklære, at han havde forordnet Medicamenterne efter Regjeringens befaling og angive det Apothek, hvorfra de vare udleverede, til hvilket nu Skaren begav sig og slog Vinduerne ind. Ydermere ophidsede det ogsaa Folk, da det opdagedes, at nogle Liig vare blevne obducerede af Lægerne, som i deres Sted havde lagt Stene i Kisterne. Da Generalgouverneuren blev underrettet om det Forefaldne, begav han sig hen til Stedet, hvor de Urolige vare forsamlede og tiltalte dem fra sin Vogn. Skjøndt den Tavshed, hvormed han i det hele hørtes, stundom blev afbrudt ved enkelte heftige Udraab, mener man dog, at hans Forestillinger bidrog betydeligt til at faae de sammenstimlede Skarer til at skilles ad, hvilket endydermere opnaaedes ved udsendte Patrouiller, imod hvilke saavelsom mod Politiet ingen Modstand blev gjort. Den 5te kom, som allerede i forrige Blad er anmeldt, Keiseren selv til Staden og søgte ved alvorlige og faderlige Forestillinger at overtyde det paa Hø talrigt forsamlede Folk om dets Vildfarelse og den Fare, det selv udsatte sig for. Uagtet den urolige Stemning gav Folket Keiseren utvetydige Beviser paa dets Ærefrygt og Hengivenhed og da Keiseren ved Kirken paa Hotorvet steeg ud af Vognen for knælende at forrette en Bøn, fulgte hele Folket hans Exempel, men et Hurraraab, hvormed det vilde hilse ham, afviste han, som ikke stemmende med den ulovlige Adfærd det nylig havde viist. Spørger man, hvad der kan have bragt Almuen i St. Petersborg til at vise en saa balstyrrig og ufornuftig Adfærd, synes det, at samme, foruden hvad den urimelige Mistanke og Forgiftelse kan have bidraget dertil, er bleven ophidset ved vel strænge Forholdsregler fra Sundhedspolitiets Side i Begyndelsen af Sygdommen. Dels var i Forvirringen nogle Syge bragte til Hospitalerne, som ikke lede af Cholera, deels fordrede man at alle Syge skulde bringes derhen, deels formeente man ei blot de Sunde Adgangen til deres Syge, hvilket vistnok var en nødvendig Strænghed, men man vilde ikke engang give dem Bested om deres Syges befindende, hvorover naturligviis især Fruentimmerne bleve utaalmodige. At disse Omstændigheder have foranlediget Urolighederne sees bedst af en Proclamation fra General-Gouverneuren af 7de Juli, hvori han udtrykkelig forsikkrer, at hine nysnævnte Forholdsregler ei længere skulle finde Sted.