Kiøbenhavns Postrytter, 1789-07-31
J Versailles erklærede Nationalforsamlingen sig imidlertid paa det stærkeste imod det nye Ministerium. Jblandt andre har Marqvis de Clermont=Tonnere ladet disse betydelige Ord falde: "De nye Ministre maa i Sandhed have ret et Staalhierte, siden de vove at byde Folkets Fortvivlelse Trods. - Hoffet viiste virkeligen ogsaa kun liden Eftergivenhed, ja forbød endog Nationalforsamlingen, der i en stor Deputation vilde begive sig til Paris, for at stille Folket tilfreds, at forlade Versailles. Den herover bestyrtsede Nationalforsamling fattede derfor den vigtige Beslutning, at saavel Ministrene som alle civile og militaire Betiente skulde staae til Ansvar for den Ulykke, Hovedstaden og Riget blev udsat for. Om Mandag Aften kunde endnu enhver forlyde Paris, men om Tiesdagen torde ingen byde sig dertil, og alle Equipager, selv Prindsernes, bleve anholdte. Natten fra Mandag til Tirsdag var i Paris meget roelig. Den 14de var derimod denne critiske Tidspuncts vigtigste og Hoved Dag. Endnu fattedes der mange Vaaben, for at bevæbne den store Borgermilice. Om Formiddagen forføyede sig derfor en Sværm af henved 30000 Mennesker til Champ de Mars, hvor der camperede over 6000 Mand Kongelige Tropper, omringede det tilstødende Jnvalidhuus, og forlangede alle der i Forraad værende Vaaben udleverte. Indgangen til Hotellet blev spærret, og Gouverneuren, Hr. de Sombreuil, mødte udenfor Porten, for at tale sig til Rette med Folket. Men inden han saae sig om, havde allerede mange af Borgerne sat over Muuren og Gravene, og vare inde paa Gaarden. Herpaa lod Gouverneuren Portene aabne. Folket bemægtigede sig alle Sabeler, Bajonetter og 30000 Flinte, og førde 22 Kanoner bort med sig, uden at de i Leyren staaende Tropper satte sig derimod. Jmedens et lidet Detachement af de borgerlige Tropper bortførte bemeldte Kanoner ligesom i Triumph, begav Resten sig til Arsenalet, hvor der ey heller mødte nogen Modstand. Derefter gik de til Bastillen, der støder til Arsenalet, og forlangede, at man skulde udlevere dem de der værende Vaaben og Krudtet. Marquis de Launay, Gouverneur i Bastillen, lod Portene aabne, og 2 til 300 Personer komme ind paa den første Gaard, men lod derpaa Broerne optrække og Portene igien tillukke, hvorved de altsaa vare indsluttede. Hr. de Launay lod det ikke blive derved, men skiød paa dem med Kartætsker. Herpaa forsøgte Tropperne, de vare udenfor, at bestorme Bastillen. Man hentede de paa Invalidhuuset tagne Kanoner, skiød Portene op, og fik Broerne ned; men i Forveien vare dog nogle af den franske Garde og af Borgerne komne over. Det var en Grenadeer af den franske Garde, som var den første Han løb til en Kanon, dræbte Kanoneren, tog hans Lunte, og nedlagde 12 Jnvalider. Strax derpaa trak han sit hvide Lommetørklæde frem, viiste Folket det, sprang til Gouverneuren og gjorde ham til Fange. Jmidlertid havde de borgerlige Tropper allerede trænget sig igiennem Porten og over Broen ind i Bastillen, og i mindre Tid end 3 Timer var denne Plads angrebet og erobret af Borgerne. Man tog Ludvigskorset fra Hr. de Launay, og satte det i formeldte Grenaders Knaphull. Man bragte saavel Gouverneuren som Majoren i Bastillen og nogle invalide Kanonerere i Triumph til Pladsen la Greve, og man tvang dem til at trække Klæderne forkeert paa Paa samme Tid satte man alle Statsfangerne, iblandt hvilke een havde der været fængslet i 40 Aar, i Friehed. Da man var kommet til formeldte Plads, ihielstak man Bastille-Gouverneuren de Lannay og Majoren Pujet, hug derefter Hovederne af dem, stak dem paa lange Spyd, og har saavel disse to Hoveder som Fangefogedens afhugne Haand og Nøglerne til Bastillen i Triumph igiennem alle Stadens Gader. Over Launays Hoved læste man disse Ord: "Gouverneuren i Bastillen; en Troeløs og Forræder imod Folket."