Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-10-06
Jacob Bom var født i Aaret 1576 i Altseidenberg, ved Görlitz, af fattige Forældre, hos hvilke han blev opdraget til Gudfrygtighed og nød nogen Undervisning i at skrive. Siden lærte han Skomagerhaandværket. J sin Ungdom havde han Syner, der vel neppe fortjene at kaldes andet end Drømmerier. Hans uophørlige Stræben gik ud paa, ikke allene i Gudsfrygt, men ogsaa i rigtig Religionskundskab, stedse at bringe det videre, og da han altsaa paa sin Vandring erfarede den da herskende Religionsstrid mellem Cryptocalvinisterne og dem, der kaldte sig ægte Lutheraner, der, reisende sig i Sachsen, udbredte sig til Görlitz, og ikke vidste, hvilken Mening var den sande og saliggjørende, saa søgte han, at forskaffe sig den sande Religionskundskab, saavel ved Bøn, som ved Læsningen af nogle dertil tjenlige Bøger. Ved denne Leilighed faldt et mystisk Skrift i hans Hænder, hvilket spændte og ophidsede hans Jndbildningskraft i en høi Grad, og hvorved hans Maade at betragte Religionen paa, blev mangfoldigere og tildeels sig selv modsigende. Sine Bønner og Betragtninger fortsatte han uafladeligen, og spændte derved ligeledes sin Jndbildningskraft saa meget, at han kom i et Slags Henrykkelse, hvori han, efter hans eget Sigende, blev omgivet af guddommeligt Lys, og syv Dage lang befandt sig i guddommelig Beskue lighed. Efterat han var kommet til sig selv igjen, stræbte han desto ivrigere efter den sande Gudsfrygt, førte et indgetogent Liv, skyede al Yppighed og slet Selskab, irettesatte Andre og endog sin Mester, for skammelig Talen og Eder, men blev selv af ham foragtet og haanet desaarsag, og fik omsider Løbepas. Derpaa vendte han tilbagetil Görlitz, og blev her baade Mester og Brudgom. Siden blev ham i sin Alders 25de Aar anden Gang det guddommelige Lys til Deel, i det han ved det pludselige Syn af et Tinkar blev ført ind i den inderste Grund af den hemmelige Natur. To Aar derefter blev han tredie Gang berørt af Gud, og med nyt Lys benaadet. Han skrev nu A. 1612 sin første Bog, Morgenrøden, i Opgang. Tilfældigviis saae en adelig Bekjende dette Haandskrift hos ham, og fik det, ved at bede ham meget derom, til Gjennemlæsning. Men denne lod det hemmeligen afskrive, og meddeelte adskillige Venner samme, ved hvilken Leilighed det ogsaa kom i Præsten Gregorius Richters Hænder i Görlitz, der, da han havde fundet meget Sværmerie deri, paa det heftigste skjændte paa ham fra Prækestolen, og fordømte hans Bog indtil omsider Raadet i Görlitz kaldte Bøhm for sig, og borttog hans Haandskrift, lod det opbevare paa Raadhuset, men forbød ham derhos alt Bogskriverie, og Præsten at skjælde paa ham i Fremtiden fra Prækestolen. Denne Aurora blev 27 Aar liggende paa Raadhuset og derpaa foræret den chursachsiske Huusmarschal Georg v. Flug, der forærede det videre. Efter hiint Forbud skrev Jacob i hele syv Aar intet mere, indtil han paa ny, tilskyndet dertil, saavel indvortes som udvortes, greb til Pennen, og skrev indtil sin Død, der paafulgte 1624 i Görlitz. Recens. slutter med: Jøvrigt kan dette Skrift tjene til at bevise, i hvilken Forvirring Mennesket kan komme, naar det fjerner sig fra Fornuftens Lys, og paastaaer at have et indere, af Gud selv tændt Lys, og enten ganske vil fortrænge hiint og sætte dette over samme. En Advarsel, der især i vor til Mystik hældende Tid er høist fornøden.