Aalborg Stiftstidende, 1836-03-09
Jmellem disse Wiener-Congres=Actens tydelige Ord og de tre Skytsmagters Handlemaade for Øieblikket hersker den meest iønefaldende Modsigelse. Det er klart, at Congressens Bestemmelser, der omhandle almindelige Forbrydere, ikke kunne udstrækkes til Mænd, der blot formedelst en anden politisk Meening have forladt Fædrenelandet og af den Grund befinde sig under Forfølgelse. Men om ogsaa en saadan Fortolkning indrømmedes, vilde det dog i alt Fald være baade grusomt og utaaleligt, at Skyts magterne forlange selv saadanne Flygtninges Bortviisning fra Krakau, som nu der have nedsat sig og indgaaet Familieforbindelser. Men aldeles uforsvarlig bliver denne Paastand, forsaavidt den ikke alene holder sig til Flygtningen fra de 3 Magters egne Stater, men endog udslynger sin Banstraale mod Personer, der tidligere have været andre Staters Undersaatter, naar saadanne af en af de tre Skytsmagters Residenter erklæres for farlige. I den russiske Residents Øine kan ingen Franskmand og ingen Englænder undgaae at blive anseet for mistænkelig; en saadan maae altsaa, inden 8 Dage, rømme Fristaten og kan da afgive i Hjemmet et levende Beviis paa, fra hvilken Side de treSkytsmagter betragte en Fristats Uafhængighed og dens Jndsaatters Eiendoms= og Familie=Rettigheder. Vi haa ube, hedder det til Slutningen, at ingen Franskmand har lidt ved disse vilkaarlige Forholdsregler. Vi haabe, at det ikke vil blive fornødent, at falde de Deputeredes Kammer besværlig med Bønskrifter, for at skaffe en eller anden af vore Medborgere, der kunde have lidt under slig folkeretstridig Fremgangsmaade, Opreisning. Men Sagen er dog mulig og vi vilde da maatte beklage, at ikke ogsaa Frankrig, har en diplomatisk Agent i hiin Fristat, der kunde beskytte, imod slige Vilkaarligheder. Saaledes lyder den Røst, der i Frankrig har hævet sig mod dette Skridt af de 3 østlige Magter. J Berlin har den ikke gjort mindre Sensation. Krakaus Besættelse maatte i flere Dage slet ikke omtales i Berlins Tidender; den var imidlertid bekjendt nok og det vrimlede af Formodninger om dens Følger. At England og Frankrig ikke vilde tie dertil, er den almindelige Mening blandt Politikerne, og da disse ere lenige om, at de 3 Skytsmagter kun lidet ville ændse slige Indsigelser, saa er den Slutning, at denne liden Stat let kunde blive Anledning til en Krig mellem de større Stater, naturlig ikke langt borte. Mærkeligst er imidlertid en Artikel fra Berlin af 2den Marts, hvis Jndhold vi derfor her meddele fordlydende: "Krakaus Besættelse af de nordiske Magter viser sig, under de stedfindende Omstændigheder, som en Begivenhed af høieste Vigtighed. Det er aabenbart den truende Stilbling, som England for Øieblikket antager, der har henledet det petersborgske Cabinets Opmærksomhed paa det Farlige i at have en Jnsurrections=Arne saa nær ved sine Grændser, og, fra Ruslands politiske Standpunct betragtet, bliver det raske og gjennemgribende Skridt derfor mere end halv retfærdiggjort. Man maa desuden erindre, at Republiken Krakau i nogen Tid, hos den brittiske Regjering, har været Gjenstanden for særdeles Opmærksomhed og heraf kan man tillig forklare sig, hvorfor de 3 Magter ikke have spildt noget Øieblik for at gjøre deres Egenskab, som Republikens Skytsherrer, gjældende, og lidet bekymret sig om de Jndsigelser, som Wiener-Congressens Bestemmelser kunde foranledige bagefter. Men, uagtet den Forsigtighed, man har brugt, ved at overlade Østerrig Udførelsen af de Forholdsregler, man antog nødvendige, vækker det dog Bekymring for Fremtiden, at den allerede noksom indviklede Knude er blevet strammet end haar dere. England kjender sin Fordeel alt for vel, til at man kan vente, at det vil tabe Leiligheden af Sigte til at gjor et Coup, der, foruden at aabne Dardanellerne, endnu maask turde forberede Udførelsen af mange andre Planer. Man har talt saameget om de Punkter, hvor Englanlettest kan saares, at man skulde troe, at denne Stat er den eneste, hvis Harnisk frembyder aabne Steder. Men uden at tale om Polen, Finland og det sorte Hav, har den russiske Colos endnu et ømt Sted, som den engelske Trefork ikke vil undlade, tidligere eller sildigere, at ramme, Besiddelsen af de aleutiske og kuriliske Øer og KamtschatchaColonisering, frembyder en altfor velsmagende Lokkemad for det engelske Jndien, Handelen med China og Herredømmer over det store Ocean, til, at den ikke skulde blive benyttet Man feiler i at antage Kamtschatcha for et Land, som det ikke vilde lønne sig at opdyrke. Climatet ved dets sandede Kl. ster er neppe koldere, end under vor Bredegrad; Jordbun, den er frugtbar; Korn, Kartofler og Qvæg trives herligt og Skove gives der i Mængde; Landet har kun tre Onder af overvinde, som i Englands Hænder snart vilde forsvinde eller idet mindste væsentlig formindskes: Nattefrosten i det Indre i Mai og Juni, Myggene og Mangel paa Mennesker. Myggene og Nattefrosten vilde Culturen snart forjage tilligemed de Moradser, som ere begges fornemste Kilde. Han delen med China vilde snart ikke meere have noget Væsentligt at befrygte af den amerikanske Concurrence, og i denne Henseende turde Siberien selv ikke yde Rusland noget sikkert Tilhold mere. - Det er i Berlin den almindeligt antagne Mening, at baade England og Frankrig ville paatalde 3 Skytsmagters Forholdsregler mod Krakau, da de ubetydelige Politiforseelser, som der have fundet Sted, ingen lunde tilstrækkeligt retfærdiggjøre saa alvorlige Skridt.