Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1800-09-03
Politie=Anmeldelse. Som bekiendt, har Præsten i Randlev, Hr. Blicher, af det Mord, som den 18de Martii 1800 blev begaaet paa en uskyldig gammel Enke i Brichsted Bye, Aarhuus Stift, 1 1/2 Miil fra Horsens, taget Anledning at udgive et lidet Skrivt, kaldet "Venlige Forestillinger til alle danske Bønder. Forfatteren (der har gjort sig saa hæderlig bekiendt ved sin ualmindelige Jver for at udsprede velgiørende Oplysning iblant Almuen, ogsaa endnu ganske nylig i Minerva meddeelt os et Mønster paa en Viisdoms= og Dyds Tabel for den danske Landalmue, som - efter Anmelderens Overbeviisning - vist fortiener Efterligning) søger i ovennævnte Skrivt at giøre Almuen bekiendt med Overtroe og Fordomme, samt deres skadelige og ulyksalige Følger. Ønskelige vilde det unægteligt være, og slige mærkelige Tildragelse, - der maaskee paa Landet og i Smaaestæderne ere mindre sieldne end man troer - altid bleve benyttede paa denne Maade af indsigtsfulde Mænd, og endnu meere ønskeligt, om det der i saa Henseende skrives, ogsaa virkelig kom i Deres Hænder, for hvem det skrives. Men saa længe Bonden og den største Deel af de arbeidende Klasser hellere svirer og spiller Rigsdaleren op, end anvender 1 Mk paa en god og nyttig Bog, der kunde indrette dem tidobbelt baade paa Siel og Legeme, er dette ikke at vente. Jeg troer derfor at opfylde en Pligt, ved at bidrage Mit til at giøre hiin, Skamplet, som Overtroen endnu i Aaret 1800 satte paa vort danske Fædrelandt, bekiendt i sin hele Afskyelighed, og afskriver derfor Ord til andet et Brev, som Sognedegnen der paa Stedet nogle Dage efter Mordet skrev til sin fraværende Søn, ligesom samme læses i ovenanførte Skrivt af Hr. Blivher: Ana Clemends er ihielslaget Den 18 Martii sidst gik hun til Hans Andersens i Brichsted, for at bede om lidt Melt i en Kovse: da hun havde dette faaet gik hun ind til Jørgen Mortensen, for at ville see den klog Kiælling (en omløbende foregiven klog Qvinde, som skal være fra Tystrup ved Christiansfeldt) som der opholdt sig for at dettorere paa Knegten Jens. Nuvar her en stor Forsamling, som ellers baade Dag og Nat, baade af Byen og andensteds fra, for at ansøge dette Spøgelse og Hielp baade for Mennesker og ufornuftige Dyr. Qvinden kalder sig Ana Paulina Holch. Jørgen Mortensen, Manden paa Stedet, Jens Hansen, Just Rasmussen, Matthias Christensen samt Knegten, hun kurerede paa, tilligemed en Mand fra Tvingstrup, navnlig Jens Andersen, som var kiørende det med sin Kone og et Barn - alle disse, foruden Fremmede, vare tilsammen, og et Svogerskab tillige Da nu den Gamle kom ind, sagde Ana Pauling Holch her er Mesteren for al Hexeriet! - rev derpaa Melken fra hende og kastede den paa Jlden, og slog Karret itu i den Gamles Pande, at Skaarene fløi omkring i Huset. Det smukke Broderskab havde en Deel Flasker Brændeviin for sig, deraf skiænker den Satan Qvinde vel en halv Potte i et Ølglas, og viner den gamle Stakkel, under Hug og Slag af en Jldklemme, til i en Hast at nedsluge samme, derpaa under samme Gevær tilspørger hende: hom hun ikke havde forgjort Jens Hansens Hest, den og den Mands Køer, den Mands Faar, den Mands Fol, og endelige disse Mænds Koner og Børn, Under Hug og Slag af Jldklemmen sagde hun Ja til Alt, og meente herved at skulle sluppet og kommet ud; men nu sagde alle Svirevenner. ne: "Hvad have vi nu længere Vidnesbyrd behov, vi have de selv hørt af hendes Mund. Derpaa raabte Kiællingen Allarm: at hver, som ikke slog med, skulde Fanden pine. Hun ratte dem en Pidsk, hvormed een efter anden slog og hankede, foruden videre Mishandling. Hun selv Mammesellen slog mel Klemmen durchvæk, slæbede den usle Gamle af een Stue i en anden udi Haaret, og med Gevalt og Flid rev det reent af og kastede det paa Jlden, slog og stødte hende mod Stole, Borde, og Vægge, stødte med Fødderne, og gik paa hende, laae paa hende med Knæerne o. s. v. Hun blodig, blindslagen og elendig krøb endnu selv i en Seng i den uderste Stue, hvor de endnu bankede hende. Endelig et Par Timer derefter, lige i Aftningen døde hun rolig og stille. Der laae hun og Liig, og derfra blev hun udført til Graven sidste Søndag. Dagen efter Mordet blev Borgemester Carøe med Fuldmægtig Hasselhalch samt Flock (Distrikts=Chirurg), Regimentsfeldskiær=Svend Sommer, samt en Byesvend, navnlig Micheel, hentede til Stedet. Her blev holdt et strengt Forhør. Den Myrdede blev anatomeret fra Hovedisse indtil Hofterne, og randsaget nøie, hvorved befundet adskillige dødelige Saar. Jsær var Brystet reent istykker knuset. Hun blev sammensyet igien, og jeg skaffede strax en Kiste fra Horsens, hvori hun blev lagt. Kiællinger, blev herpaa paalagt Bolt og Lænker, og Nicolai kiørte for hende og Gevalleren til Horsens, og hun sat i Tyvehullet. Den venter hun sin Dom, som vil blive seen, og ei endes før ved høieste Ret. Mændene blive ulykkelige. Gud veed, om de beholde Hovederne. Endnu gaae de hiemme; men de maae vente Lønnen og frygter derfor idelig, og ere stumme og nedslagne. Jørgen Mortensens Kone har beqvemmet sig, at søge den Skarns Mand igien; thi han var den værste, han i sit eget Huus slog først, og er endnu ligegyldig. De andre ere sorgfulde. Matthises Kone er og ussel. Knegten har mistet sit Blod, og burde miste meere end det, der vilde krybe af Sengen og banke den afmægtige Martyr med hvad han kunde. - Her er omstændelig i al Sandhed denne Mordseene beskreven. Christensen. Paa hendes Liigkiste var skreven saaledes: Det elendige Menneske af Søvind, faldet iblant Røver udi Brichsted den 18 Martii 1800, blev af den barmhiertig, Samaritan, Christus udfriet paa Siælens Vegne, da den elendige sønderslagne Legeme af den i Live ærlige gamle Kon, nu salige Ana Sørensdatter, efterat det paa den ubørligste og meest morderiske Maade var medhandlet, blev skiult i Gaa vens rolige Seng den 23 hujus, udi en Alder af 82 Aar. Sec. L. C. K. (L. S. L. S. S.se.