Berlingske Tidende, 1836-01-13
Det af Proprietair Neergaard Stændernes Forsamling forelagte Andragende om en Forandring i Oppebørselen af den ordinære Fourage til Landmilitair-Etaten er af for gende Jndhold. En fast Leverance af Fourage til Militairet er, saavidt mig er bekjendt, første Gang anordnet ved Fdn. af 8de August 1769. Fouragen skulde bestaae af Havre, Ho og Halm, der ved en aarlig Repartition af det kongelige Rentekammer blev fordeelt paa de Amter, der vare nærmest ved de Kjøbstæder, hvort Cavalleri-Regimenterne garnisonerede. til den kongelige Kasse skulde som Erstatning betales for 1 Tde. Havre 5 Mk. 4 s., foret Læs Ho 10 Mk., for et Læs Halm 4 Mk.,de to sidste Artikler efter en bestemt Vægt per tes. Da Priserne i de paafølgende Aar steg og Klager over Godtgjørelsens Utilstrækkelighed indløb fra Yderne, saa emanerede under 28de Juli 1784 efter Rentekammerets Jndstilling en Forordning, hvori blandt andet befaledes, at Leverancen skulde forsøges tilveiebragt ved mindelig Afhandling mellem Amtmanden og to Proprietairer paa den ene Side og Regiments- eller Eskadrons-Cheferne paa den anden Side, saaledes at disse sidste overtage Leverancen for en passende Priis. J Mangel af saadan Overeenskomst skulde Licitation forsøges, og først naar Jntet passende Tilbud derved var at opnaae, skulde Fouragen udskrives af de ved Jndqvarteringerne nærmest liggende Amter og reparteres paa disses contribuable Hartkorn. Godtgjørelsen, der i sidste Tilfælde skulde bestemmes af Rentekammeret efter Anmeldelser fra Amtmændene, skulde, forsaavidt den oversteg den Betaling, som efter Fdn. af 8de August 1769 skulde udredes af den kongelige Kasse, ligelig reparteres paa hele Landets Hartkorn. Under 5te December 1792 blev en extraordinær eller saakaldet Oplags-Fourage anordnet, men da denne saare sjeldent oppebæres, har den ikke endnu kunne medføre nogen stor Besværlighed, hvorfor jeg ikke her videre skal opholde mig ved dette Paalæg. J Krigsaarene fra 1807 til 1813 bleve ved forskjellige Placater almindelige Fourage=Leverancer paabudne over hele Landet, der dog igjen op horte ved Fredens Slutning, og ved Placat, af 27de October 1814 blev Fdn. af 20de Juli 1784 igjen sat i Kraft. Denne særdeles hensigtsmæssige Forordning er imidlertid ingenlunde udlagtig bleven efterlevet. Vi have nemlig vel erfaret, at en aarlig Leverance af Fourage har fundet Sted, og at Yderne have faaet en utilstrækkelig Godtgjørelse, men i min Kreds er det aldrig mødt, at Amtmanden og to Proprietairer ere traadte i Underhandling med Regiments Cheferne, om at disse mod en bestemt Betaling overtoge Leverancen, saalidet som jeg nogensinde har hørt tale om Licitation eller lignende Anskaffelses Maade. Godtgjørelsen er derimod aarlig bleven bestemt af det kongelige Rentekammer, og Fouragen in natura bleven re parteret paa de fleste af Landets Amter. Jkke heller er der fra Aaret 1814 og til 1832 nogen Repartition foretagen paa hele Landets contribuable Hartkorn over den Deel af Betalingen for Fourage, som ifølge det Foregaaende ikke skulde betales af Kongens Kasse. Først ved Fdn. af 15de September 1832 blev denne Repartition atter paabuden, og bemeldte Forordnings Præmisser underrette os om, at denne lange Udsættelse med Repartitionen er skeet i Betragtning af Tidsomstændighederne; men hvorfor man har ophørt med at anskaffe Fourage paa den allersimpleste Maade, ved Licitation i Mangel af Overeenskomst, derom ere vi i Uvidenhed. Det er efter min Overbeviisning netop denne Jkkeoverholdelse af Fdn. af 28de Juli 1784, der har gjort denne iøvrigt ikke store Afgift byrdefuld. Man har nemlig, formodentlig forat lette Afgiften, fordeelt den over et betydeligt Antal Amter; thi hele Landet leverer Fourage in natura undtagen Lolland, Falster og Møen, samt Hjørring, Aalborg, Thisted og Ringkjøbing Amter. Deels paa Grund af det betydelige Fladerum, hvorover Fouragen saaledes opkræves, deels fordi den langt betydeligste Deel af Militairet garnisonerer i Hovedstaden, til hvis Forsyning altsaa et meget stort District behøves, have mange Ydere en særdeles lang besværlig Vei til Afleveringstederne. Saaledes leverer hele det nordlige Sielland, nemlig Kjøbenhavns og Frederiksborg Amt, samt Frederiksværk og Jægerspriis Godser Fourage tilde i Kjøbenhavn og dens Omegn værende Militaire. Holbeks Amt leverer til Roeskilde og Slagelse, Sorøe Amt til Nestved og Slagelse, Præstøe Amt til Nestved og Vording. borg. Ved første Blik paa denne Jnddeeling viser det sig strax, at mangfoldige Ydere maae transportere Fouragen 6 a 8 Miil og vel endog længere, især i Jylland, hvor Districterne endnu ere større. Afgiften beløber som Middeltal omtrent 1 Skp. Havre, 1 Lispd. Ho og 1 Lispd. Halm pr. Td. Hartkorn; det er altsaa iøinefaldende, at Huusmanden og Boelsmanden med en Td. Hartkorn og derunder, naar han ikke boer tæt ved Afleveringsstedet, næsten er tvungen til, for enhver Priis at tilkjøbe sig Fouragen, forat undgaae en Transport, som altid langt maa overstige Værdien af Productet; men seer man hen til den større Hartkornsbruger, f. Ex. en Gaardmand med 6 Tdr. Hartkorn, og som, for at holde os til et Middeltal, boer 4 Mile fra Afleveringstedet, da har han jo 8 Mile at kjøre, for at aflevere circa 6 Skpr. Havre, 6 Lpd. Ho og 6 Lpd. Halm, for hvilken Leverance han efter den for i Aar fastsatte Betaling for Sielland, nemlig for 1 Td. Havre 2 Rbd. 24 s., for1 Lpd. Ho 13 1/2 s. og for 1 Lpd. Halm 9 1/2 s., erholder circa 3 Rbd. 10 s. Denne Betaling udgjør ikke engang halv Vognmandstaxt for hans Kjørsel, end sige nogen Godtgjørelse for Leverancen, og dog ere der, som sagt, mange, der have en meget længere Transport fra deres Hjem til Afleveringsstedet. Antager man endog, at et Par Bønder, naar det kan convenere dem, kunne forene sig om een Befordring, da opnaaes jo ved dette Expedient, som iøvrigt ogsaa medfører Tidsspilde, ikkun at Tabet fordeeler sig paa 2, høist 3 Personer. Mere behøver neppe at siges for at vise, at denne Afgift er byrdefuld; men desværre, den lange og besværlige Transport er ikke det eneste Tab, denne Raturalpræstation medfører for Yderne. Mange af disse ønske naturligviis at kjøbe sig frie fordenne Byrde, og heraf vide vedkommende Modtagere at benytte sig paa en Maade, der hverken stemmer med Ydernes eller engang med deres egen vel forstaaede Jnteresse. Den Priis, som Regimenterne fordre forFouragen, hvorom vi altid underrettes samtidig med Ordren til Leverancen, har nemlig, saavidt vides, aldrig været mindre end 1 Rbd. over Landeprisen for en Tde. havre og forholdsmæssig for Ho og Halm. Følgen heraf er, at nogle af de meere formuende Hartkornsbrugere og Huusmændene, deels frivillig, deels tvungne af Nødvendigheden, vælge denne Udvei, men Pluraliteten, lader sig ved saa overdrevne Fordringer afskrække fra at modtage Tilbudet.