Aalborg Stiftstidende, 1836-09-17
Norge. Efterat Rigsretten havde afvist de af Statsminister Lohvenskjolds Defensor forebragte Exceptioner, blev Sagen videre fremmet. Den 30te Aug., Kl. 9 Formiddag, blev Retten sat, og Actor (Advocat Sørenssen) begyndte sit Foredrag i Sagens Realitet. Han udviklede det Ansvar, Tiltalte havde paadraget sig ved den kgl. Beslutning af 2den Juli angaaende Stortingets Ophævelse, og viste, hvorledes denne Beslutning i og for sig var at ansee ligesaa stridende imod Statsformen, som skadelig for Riget. Hiin søgte han at godtgjøre ved at paapege dens Følger, nemlig den livlovløse Tilstand, hvorved Staten, ved Stortingets bratte Opløsning, i Henseende til visse Gjenstande blev sat; dette ved elat lede Opmærksomheden paa den store Mængde af vigtige Lovarbeider, som Stortingets Oplysning afbrød eller idet mindtilste forhalede at Riget nød Frugter af, det indtraadte udvorstes Forhold mellem Konge og Nationalrepræsentation, idet til Kongemagten beklædes med en Qvasi=Souverainitet, samt tiltager sig og udøver Myndigheder, som tilkomme Stortinger, de Tab, Statskassen er udsat for ved de manglende Skatte bevillinger, ligesom og de offentlige Omkostninger, samt Uleilighederne for Rigets Repræsentanter. Han søgte fremdeles at forsvare Stortinget imod de Besværinger, man førte over det, og hvorpaa Tiltalte vel ogsaa vilde grunde sit Forsvar. Actor endte sit Foredrag Kl. 11 ½, hvorpaa Documentationen begyndte. Da Samme var endt, fremlagde Actor sin Paastand: 1) at Statsminister Løvenskjold dømmes til at have sit Embede forbrudt; 2) at han tilpligtes i Skadeserstatning til Statskassen at betale saameget, enten efter Rigsrettens eget Skjøn eller efter Skjøn af uvillige Mænd, opnævnte paa hans Bekostning, som er gaaet til Spilde ved Stortingets ubetimelige Oplysning den 8de Juli sidstl., samt Reiseudgifter af alle Slags for Repræsentanterne fra og til det overordentlige Storting, og endelig 3) at han tilpligtes at betale de med denne Sag forbundne Omkomstninger. - Den 131 Aug., Kl. 9, begyndte Defensor (Petersen, sit Forsvar, der optog den hele Sessionstid indtil Kl. 2. Han søgte at imodegaae Actors Deduction af Tiltaltes formeentlige Overtrædelse af Grundloven, og underkastede tillige det sopløste Stortings Aand og Fremgangsmaade en omstændelig i Critik, hvis Resultat, efter Defensors Formening, skulde begrunde Hensigtsmæssigheden og Nødvendigheden af, at dets Virksomhed standsedes, saaledes som skeet er. Til en Prøve af den Aand, hvori Defensionsskriftet er affattet, meddeles efter den Constitutionelle følgende Passus: "Faa vide at bruge den gjenvundne Frihed med Forstand og Maadehold, fordi de ingen anden Frihed have Begreb om, end den crasse udvortes, og Aanden fremdeles ligger lænkebunden. Den løsgivne Træl bliver derfor den grusomste Tyran, og det emanciperede Folk den haardeste Despot; Begges Hovedprincip er at udvide deres egen Frihed, og de respectere kun denne hos Andre, saalænge den ikke kommer i Collision med deres egen Beqvemmelighed. Normændene have stadfæstet Rigtigheden, haf denne Erfaring. Skjøndt i mange Henseender lykkelige under en absolut monarkisk Regjering, følte vi dog, at den var noget Passivt i denne Velværen og at vi desuden en havde tilfældige Omstændigheder at takke derfor. Det er smukt og værdigt, at arbeide sig ud af en saadan Umyndighedstilstand; klogt og forsigtigt, ikke at stole blindt paa Tilfældets Ubestandighed. Vi kunne lykønske os med, at vi, uden at bryde Eed og Pligt, og uden at bringe blodig Offere, betraadte den constitutionelle Vei og kom i sikker Besiddelse af alle de Goder, denne alene leder til. Vi var heri lykkeligere, end hvilketsomhelst andet Folk, ikke paa Grund af egne Fortjenester, men som følge af Himlens Styrelse, der førte os den ridderligste og høimodigste Aand imode. Med Føl kunde man altsaa have ventet, at Beskedenhed, Ydmyghed i og Taknemmelighed havde opfyldt alle Hjerter, og at man med Varsomhed og Sindighed havde taget Plads paa det ophøiede Sæde, Forsynet anviste os. Men uvante til denne Høide svimlede vi snart; misforstaaede Begreber om Kraf og Fasthed, Jalousi imod enhver Green af Styrelsen, vi et tage umiddelbar Deel i, og indbildte, med vor egen Selvtillid kun slet harmonerende Farer, ledede os paa Afveie. En bestemt Tendents til at være eneraadig, en fremherskende Lyst til at ophæve alle Skranker, udjevne enhver Forskjel, selv den, som Aanden med undslettelige Træk foreskriver, en til det Utrolige gaaende og for al Grund blottet Mistænkelighed gjorde sig meer og meere gjældende. Enighed kunde derfor ikke bygge og boe hos os, o. s. v. Den 30te Septembersk bliver Sagen optagen til Kiendelse eller Dom.