Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-09-26
Omtrent et Aar efter Kirkens Gjenmæle, (altsaa for ganske nylig, fremkommer Hr. Grundtvig med 7 vigtige Spørgsmaale til Dannemarks Lovkyndige, og sandelig, efter den Fortolkning som Hr. Grundtvig har tilføiet disse sine Spørgsmaale, ere de af yderste Vigtighed baade for Kirke og Stat; men man kan her vel med føje anvende Ordsproget som siger: det gaaer ikke saa haardt til som Præsten prædiker.*) Religionen er hver Borgers Sag, desaarsaa kan Hr. Grundtvig heller ikke forundres over at jeg, som Lægmand, men tillige som Statsborger, troer mig berettiget til at yttre min Mening om hans religiense Adfærd, og da maajeg nødvendig foranlediges til at spørge, hvor findes i Kirkens Gjenmæle et eneste Spor til den skjønne Moral, som Christus lærte om Sagtmodighed og Kjærlighed til sin Broder, Hvor finder Hr. Grundtvig et eneste Sted hos Christus, som kunde godtgjøre at Kirkens Gjenmæle var skrevet i en kristelig Aand. Hr. Grundtvig har desuden i dette Gjenmæle fuldkommen overtydet mig om, at dersom Christus kom synlig ned blandt os, og lærte den samme Moral som han lærte blandt Jøderne for 1800 Aar siden, og paa samme Maade som han der udtalte den til Folket, saa vilde Hr. Grundtvig være den første som raabte korsfeste, korsfeste, thi Christus lærte ikke efter de symbolske Bøger, eller efter Protestanternes lovformelige Kirkeritus. Han var ophøiet over enhver Religions kirkelige Indretning Den renere Dydelære eller religieuse Sædelære har intet med Kirkeritus at gjøre, den fremtræ*) Disse Spørgsmaale ere foranledigede ved Hr. Etatsraad Ørsteds fortræffelige Afhandling i hans juridiske Arkiv, denne Sag betræffende. der lige herlig saavel i romerske som protestantisk kirkelig Dragt, ligesaa ædel i reformert som i verdsligphilosophisk Klædemon; Christus selv lærer dette, naar han siger til Pharisæeren og de Skriftkloge, J gjøre Guds Bud til intet for Eders Skikkes Skyld, paa et andet Sted siger han til Folket, naar J ville bede, da skulle J ikke som Øienskalke gaae i Templerne, eller staae paa Gadehjørnerne og fordreie Ansigtet, men J skulle gaae ind i eders Kammer og bede i Løndom, og Gud Fader skal betale eder aabenbare. Dette er for mig den guddommelige aabenbarede Religion, thi ogsaa for mig har Gud aabenbaret sig, da han gav mig Synet, hvorved jeg kan kjende de synlige Gjenstande i Naturen, da han skjænkede mig Fornuften, hvorved jeg fik Evne til at erkjende det Usynlige, det Aandelige – ja selv Gud. - Hvor Synet taber sig i den legemlige Natur, der kommer Fornuften det til Hjelp, for at føre det over i den aandelige Verden, og hvor Fornuftens tydelige og klare Anskuelse standser i den aandelige Verden, der kommer den religieuse velgjørende Tro- og saa at sige fører Fornuften ud over sin egen Grændse ind i den skjønne Fantasies uendelige Rum. Og denne Port, som Hr. Professor Clausen, i sin fortræffelige Bog om Katholicismen og Protestantismen, har villet aabne for den tænkende Kristen, vil Grundtvig med Magt lukke og ligesom fængsle Troens Billede i Dogmatikens Former. J den Form som han selv danne de paa Irenæi Dag den 26de August 1825 (sa. Kirkens Gjenmæle, vil han støbe hele Christen dommens Billede, forglemmende aldeles den nen delige Rigdom i Naturens Former, der ender saa stor, at alle de Mennesker som have været og som ville komme, have, uagtet deres Eenhed i Grundformerne, dog saa megen Afverling i Jndividualiteterne, at de i den synlige og legemlige Verden kjendelig adskilte sig fra hverandre, hvor meget mere i den aandige. Og dette Naturens Værk vil Grundtvig forstyrre, ved, som Christen Lærer, at paanøde enhver Christen Troende den Form som han dannede den 26de August 1825, uden engang at kunne overbevise sig selv om, at den ville passe til hans eget aandige Jeg indtil den 28de August 1827. Her nødes jeg med Apostelen at spørge, hvorledes forstaaer jeg dette som synes mig underligt, Thi hvad er da Religion, hvad er Troe, og hvad er Christendom, Med usigelig Glæde har jeg læst mange af Grundtvigs Skrifter, og troer, jeg har ganske følt det Skjønne i forskjællige af hans skjønne Digte, men hans Kirkens Gjenmæle saarede min religieuse Følelse meget, hvorimod jeg fandt Lægedom i Clausens Bog; kun frygter jeg, at mange ere blevne saaledes saarede, at hverken Clausen eller Grundtvig formaae at helbrede dem. De 7 mere mærkelige end vigtige Spørgsmaale, have kaldet disse Tanker frem for Lyset; de kan ansees som et Phantasiens Allehaande Bidrag til Portraitmaler H. Hansen.