Berlingske Tidende, 1835-10-21
Kjøbenhavn, den 21de October. Stændernes tredie Møde i Jtzeboe, den 8de dennes. (See denne Tidende for i Gaar.) Den Kongelige Commissarius motiverede Udkastet og de oeconomiske Forholds Anordning for Straffeanstalten i Glückstadt. En Committee blev i denne Anledning udnævnt, bestaaende af de Herrer Overretsadvocat v. Prangen, Etatsraad Wiese, Grev v. Ranzau, GeheimeConferentsraad v. Brockdorff og Grev v. Reventlou til Farve. En Tilforordnet foredrog derpaa det forhen nævnte Andragende om Forhandlingernes Offentlighed. Flere Stemmer yttrede sig paa samme Maade og skrivtlige Andragender i sammeAand vare indløbne. En anden Tilforordnet talde herimod og bemærkede, at det Øjeblik var ikke forhaanden, hvor man kunde bede om Offentlighed; de Tilforordnede vare ikke forsynede med parlamentariske Kundskaber. Han androg paa dette Forslags Forkastelse. Af flere Tilforordnede bemærkedes, at en stor Deel af deres Committenter deelte denne Anskuelse. Flere Stemmer yttrede sig herimod. En anden Tilforordnet meente, at man herved ogsaa maatte tage i Betragtning, at ved Forhandlingernes Offentlighed vilde man ikke være i Stand til at yttre sig saa frit, som nu Flere androg paa en Committee over denne Sag. Præsidenten opfordrede Forsamlingen til Afstemning, om en Committee skulde udnævnes eller Andragendet forkastes. Fleertallet stemmede for en Committee, hvortil valgtes de Herrer Grev v. ReventlowCriminil, Etatsraad Falck og Overretsadvocat Løck. Derpaa forelæste den Tilforordnede, der havde indbragt Forslaget om Handelsreisende, sit Andragende. Den Kongelige Commissarius bemærkede, at man i denne Henseende snart turde vente et Lovudkast. En Committee blev i Anledning af sidstnævnte Forslag valgt, bestaaende af de Herrer Etatsraad Wiese, v. Lengercke- og Lorenzen. Stænderforsamlingens fjerde Møde, den 9de October. – En Tilforordnet var ved en uventet Familietildragelse forhindret i at møde. En Tilforordnet gjorde et Forslag om at beslutte en Ansøgning om, at Skolelærer-Seminariet i Kiel atter sattes i Virksomhed. Den Tilforordnede, der havde foreslaaet en almindelig Sporteltaxt og faste Besoldninger for Embedsmændene, motiveerte sit Forslag. Tre Medlemmer bleve valgte til en Committee herover: de Herrer Kammerjunker v. Neergaard, Etatsraad Falck og Grev v. Reventlow-Criminil. Andragendet om en Petition angaaende Revisionen af Statuterne for Forsikkringsanstalterne for Mobilier, blev dernæst motiveert. Den herover udnævnte Committee bestaaer af de Herrer v. Halem, Grev v. Baudissin og Sognefoged Engelbrecht. Endelig bleve Grundene for en en ny Tyendeforordning anførte. Til Medlemmer af Committeen over denne Gjenstand bleve valgte: de Herrer Kammerjunker d'Aubert, Grev v. Reventlow til Farve og v. Halem. (Paa Forlangende indrykket.) Svar til Herr Fr. paa hans formeentlige Gjendrivelse, indført i den Berlingske Tidende No 234, angaaende Forholdet imellem Godsejer og Fæstebonde. Udgjør Bondestanden, saa at sige, alene Folket i Danmark, som Forfatteren behager at yttre sig, og som man næsten skulde troe, da, hvor der tales om Noget til Landvæsenets Fremme og Gavn, nævnes i Almindelighed kun Bonden, som om der ingen andre Landmænd var, skulde den jesuitske Grundsætning: Hensigten helligger Midlet, være begrundet baade i Moral- og Lovgivnings Principet, saa at Staten for sin formeentlige Velværen, for en større Klasse af Borgeres Skyld, havde Ret til at betage de Øvrige deres Eiendomsret, saa kunde man jo ogsaa foreslaae, at alle Kjøbstadborgernes Rettigheder skulde tilsidesættes til Fordeel for Bondestanden, som den større Mængde, ja at Capitalisten skulde udlaane Penge mod en mindre Rente og Sikkerhed til Bondestanden (da det unægtelig vilde befordre Velstanden at Penge kom i Circulation til Godsejer og Bonde, mod billig Rente og billig Sikkerhed, at alle Maskiner, som Hurtigpresser, Tærskemaskiner a., burde forbydes, thi hvor skulde de Mennesker hen, som forhen levede af det Arbejd disse nu forrette. Saaledes maatte efter hans Mening ei heller nogen Bondegaard være i anden Mands Eie og vi see dog ofte at disse ere det og ofte anvendes saaledes til Lyststeder; thi efter Hr. Fr. Mening faldt for hver saadan Gaard en Bondefamilie Fattigvæsenet til Byrde. See hvad der iøvrigt er sagt herom i andre Blade under Titel Hoveri, dateret Juni 1835, hvor det Urigtige i slig Vilkaarlighed er saa tydeligen fremsat. Vi mene at denne Hr. Fr. Lov-Logik er jesuitisk og yderst despotisk og ligesaalidet begrundet i Virkeligheden, som alt nu virkelig finder Sted, som i nogen velordnet Stats sande Politik. Jøvrigt troe vi, at det er klart at Godsejernes Eiendomsret bør beskyttes og hævdes, saalænge denne Ret i alle Henseender kan bestaae med Statens Tarv. End ikke et Gode i Staten bør fremtvinges ved en Klasse Borgeres Ruin eller Tab, hvorom heller ikke kan være Tale med Hensyn til det ivrigen yttrede Ønske og Hoveriets Ophævelse, fordi dette trykker baade Bonden og Herremanden og skader Avlsbruget; men dette kan let skee netop ved det Projecterede, at Fæsteindretningen ophørte. Forfatteren, som ikke hylder despotisk Justits imod Nogen, har aldrig meent, at Contracter ved Fæste skulde brydes, men at Alt skulde gaae fornuftigt, successive og lovligt frem, uden at Nogen krænkedes derved. Herved hævedes det forbadte Navn Hoveri og det under dette Navn ei mere til Tiden svarende, for circa 40 Aar siden contraherede, Pligtarbejde. Contrahenterne, som man da ej mere benævnede Huusbond og Bonde, vare da virkelig fuldkommen frie, og ej, som nu Godsejeren, bundet i Gavnet og Bonden kun i Navnet, og kunde contrahere frit om deres Eiendom, som enhver Anden myndig og ædruelig i Staten kan, passende med Tiden og den fremskridende Agerdyrkning, Det er altsaa klart, intet Gode i Staten forhindres ved at Godsejerens Eiendom respecteres som Bondens; thi det Omtalte kan, som viist, naaes af en anden Vei, hvor hverken Lov eller Ret krænkes. At Selveiendom er nyttigere Danmark som over alt, for den drivtige Bonde, end Fæste, ligesom enhver Eiendom er bedre at have, end Noget til Leie, er udenfor al Tvivl, især naar dette kunde fratvinges Proprietairen eller anden Eiendoms-Besidder, for ingen eller ufuldkommen Erstatning, hvilket dog ej engang var til Fordeel for den dovne og lade Bonde, som Fæste-Jndretningen soutenerer og tildeels lægger Spiren til, men Enhver nogenlunde honet, fornuftig og med nogen ædel Følelse Begavet, vilde dog gyse for et saadant Barbari, thi det var ogsaa bedre for den Fattige, at Riigmanden blev tvungen til at dele sit lovligen Erhvervede med ham, men Hvo vilde vel vove at proponere Sligt? Og dog er dette det samme som at tage GodsejereensEiendom ganske eller tildeels fra ham og give den til Bonden, og at Landet kom til at bestaae af bare Selvejerbøndergaarde i kammeralistisk Henseende, vilde være godt for Landet, tvivle Vi paa, og det synes ogsaa som Regjeringen har indseet og følt det, thi det vilde vist ikke være godt, at Jntet blev at udføre, men at Alt blev fortæret, og dette Princip vilde netop føre til større Fattigdom, uden at der blev Nogen som kunde raade Bod derpaa. Hvad Forfatteren gjør for en Beregning over de mange Hoveripenge, saa vil han vel neppe tilstaae Godseieren det, som i Dagen var beregnet og som røste Hoveriets Værd, hvis Rigtighed bedst vilde føles, naar Godsejeren skulde leje Bønder til Hjelp, som han maatte, naar Hoveriet betages ham, og han vilde da enten aldeles ikke kunne faae denne Hjelp, eller Bonden vilde fordre og tage en ganske anderledes Erstatning derfor, end man vilde tilstaae Godsejerne for Hoveriet. Hvad Forfatteren behager at kalde ubetænksomt Forslag, giver han dette Navn, fordi han enten ikke kan, eller ikke vil, tænke eller tale upartisk herover. Er dette ei Tilfældet i England og flere Steder uden at befordre Fattigdom og den hele Forandring bestod i, at Bonden, naar han var ærlig og drivtig, blev ved Gaarden med sin Familie som forhen, men som Forpagter, var han ei det, kom han bort, hvilket han i dette Tilfælde ogsaa kunde som Fæster. Disse patetiske Udraab af Hr. Fr. ere derfor vist ene og allene beregnede paa at tilranBonden endeel af Godsejernes Eiendom, og blænde Mængden med den Armod, som Bonden formeentlig er i, og især ved det foreslaaede, at hæve Fæsteindretningen, vilde komme i. Han skriver: at det er naturligt, saalænge de store Herregaarde skulde beholdes udeelte; han skulde tilføje, saalænge det kunde tillades Folk, at eje meere, end at de til Nødtørft derfor kunde føde og klæde sig; thi Staten har lige megen Ret til at fratage mig min Jord og mine Penge, som til at dele ud(Slutningen følger.) Det Kongelige Theater. J Aften opføres: Familien, Riquebourg, Drama, og Balletten Nina. – J Morgen: Værtshuset, eller det unge Ægtepar, Comoedie i een Act af Pigault le Brun paa ny indstuderet); og Michel Perrin eller Politispionen uden at vide det, Vaudeville i to Acter af Melesville og Ch. Duveyrier, bearbeidet af Hr. Skuespiller Overskou.