Den Vest-Sjællandske Avis, 1839-01-29
Udenlandske Efterretninger. Frankrig. J Mødet den 18de Jan. antog de Deputeredes Kammer den 9de § af Adresse-Udkastet, som angaaer Algerie og lyder saaledes: "Vi glæde os med Deres Majestæt over den tilfredsstillende Tilstand af vore Besiddelser i Afrika. Vi nære den faste Tillid, at denne Tilstand vil forbedre sig Dag for Dag formedelst Armeens Mandstugt, Ordnen i Forvaltningen og den velgjørende Jndflydelse af en oplyst Religion." Af disse sidste Ord tager Hr. Jsambert Anledning til at dadle Clerus for dens Jndgreb den indre Bestyrelse. Han misbilliger Udnævnelsen af en Biskop i Algier, hvis propagandistiske Jver er ligesaa meget at befrygte som vanskelig at holde i Tømme. Taleren gaaer derpaa over til en meget udførlig Klage over Formerelsen af de klosterlige Stiftelser (istedetfor de i 1830 tilværende 1617 Nonneklostre existrede i 1837 alt 1841) og Clerus's Jndgreb i Opdragelsen, den betænkelige Tilvært i Testamenteringer og Gaver til Clerus, det overdrevne Beløb af det geistlige Budget, som alt overstiger en Sum af 60 Mill., og Regjeringens Eftergivenhed imod alle disse Misbrug. J det Hele taget dadlede Hr. Jsambert Regjeringen for dens Forhold imod Cleru- og bebreidede den Svaghed og Modløshed ved dens Forhold til Ærkebiskoppen af Paris og flere Medlemmer af den høie Clerus. Seglbevareren er klærer, at Oprettelsen af et Bispedømme i Algerie aldeles ikke har Arabernes Omvendelse, men kun Tilfredsstillelsen af de derværende Franskmænds religiøse Fornødenhed til Hensigt; hvorfor ogsaa et protestantisk Consistorium er blevet oprettet der. Derimod er det grundet, at den høie Clerus i nogen Tid har tilladt sig forskjellige Misbrug; det var hans alvorlige Bestræbelse, at holde dem i de behørige Skranker og at forebygge dem for Fremtiden. Aldrig har har været stemt for Missionairerne; thi kun det Clerus som hører til ethvert Sted, er berettiget til Prædiken, der, og ved sin Local-Kundskab alene i Stand dertil. (Almindeligt Bifald). Ligeledes har man forlangt Undertrykkelsen af de offentlige Processioner. Men Concordatet bestemmer, at hvor der bestaaer et protestantisk Consistorium for en protestantisk Befolkning af 6000 Sjæle, er ingen offentlig Procession tilladt. Men at ville undertrykke dem der, hvor Loven ikke forbyder dem og de Troende ønske dem, vilde være fuldkommen Vilkaarlighed Gaaende over til Grev Montlosters Begravelse henviser Taleren til den kirkelige Ret, som foreskriver, at Præsten ikke tør tvinge Nogen at komme til ham, men at heller Jngen tør tvinge Præsten at komme til ham. Ligesaa ugrundet er Bebreidelsen for Nonne klostrenes Forøgelse; dette Navn fortjente ikke smaa Foreninger af Qvinder, som kun anlagde religiøs Klædning, for at opoffre sig til Sygepleie og unge Pigers Opdragelse. Disse Foreninger behøvede stedse Statsraadets Auctorisation, og deres Tilvært i Landsbyerne har de gavnligste Følger. Ogsaa Testamenter til Kirkerne behøvede hiin Stadfæstelse og geraadede stedse de Fattige til Bedste. Hr. Hennequin søgte at forvandle alle Hr. Jsamberts Beskyldninger til ligesaa mange Lovtaler og navnligen af retfærdiggjøre Biskoppen af Elermonts Fremgangs maade, men høstede mere Roes for sin Veltalenhed end bifald for sine Grunde. Derpaa blev, som sagt, gen antaget. Den 5, som havde Hensyn til Rentereductionen, blev derpaa antaget, ligesaa den 11te § om Colonierne. J Mødet den 19de discuteredes over Adressens sidste §, der lyder saaledes "Vi ere overbeviste om, Sire, at den inderlige Endrægtighed af de i deres Skranker tilbageholdte constitutionelle Auctoriteter alene kan begrunde Landets Sikkerhed og Deres Regjerings Kraft. En fast, duelig Forvaltning, som støtter sig paa ædle Følelser, udvortes skaffer Deres Thrones Værdighed Agtelse, og i det Jndre dækker den med sin Ansvarlighed, er det sikkreste Pant for denne Medvirkning, som vi saa meget ønske at yde Dem. Vi stole, Sire paa vore Jnstitutioners Kraft, at de ville sikkre Deres Rettigheder og vore; thi vi holde det for afgjort, at det constitutionelle Monarchie baade garanterer Folkenes Frihed og hiin Stabilitet, som udgjør Staternes Storhed." Hr. Debelleyne udviklede derpaa følgende Amendement, som han havde foreslaaet i Adressecommissionen tilligemed begge sine ministerielle Colleger: "Vi ere overbeviste derom, Sire, at den inderlige Eendrægtighed af de indenfor deres constitutionelle Skranker virkende Auctoriteter kan alene vedligeholde Landets Sikkerhed og Deres Regjerings Kraft. En fast, duelig, paa ædle Følelser støttet Forvaltning, som ligesaa vel vaager over Deres Thrones Værdighed, som over de offentlige Friheders Vedligeholdelse, er det sikkreste Pant paa denne Medvirkning, som vi saa beredvilligt yde Dem. Vi have, Sire, Tillid til vore Jnstitutioners Kraft; de sikkre Deres og vore Rettigheder; thi vi ansee det for vist, at det constitutionelle Monarchie baade garanterer Folkenes Frihed og Staternes Storhed." Dette Amendement gik igjennem med en Majoritet af 9 Stemmer. Senere blev den hele Adresse antaget med en Fleerhed af 13 Stemmer. Derefter udvalgte man Deputationen, som skulde overrække Adressen til Kongen; i denne befandt sig Dhrr. Guizot, O. Barrot, Auguis og Chambolle. Kongen gav følgende Svar paa Adressen fra de Deputeredes Kammer: "Mine Herrer Deputerede, Med levende Fornøielse modtager jeg Adressen, som De overgiver mig i Deputeret kammerets Navn. Jeg er bleven dybt rørt over den Følelse, som har ledet Dem til at begive sig fuldtalligt til mig, da De erfarede det Slag, som traf mig i mine ømmeste Forhold. Omendskjøndt endnu for Øieblikket altfor dybt nedtrykt, for, som jeg ønskede det, at udtrykke Dem, hvor meget jeg og min Familie er bleven rørt ved Deres Deeltagelse i vore Smerter, føler jeg dog en væsentlig Trøst ved at sige Den det og takke Dem. - Jeg føler ogsaa selv levende Trang til at udtale for Dem, hvormeget jeg sætter Priis paa Deres paany for mig yttrede Forsikkringer. Aldrig var Foreningen af de store Statsmag ter nødvendigere til at forskaffe dem den Agtelse som de behøve til deres Øiemeds Opfyldelse. Ved denne Forening, ved Deres Medvirkning, vil det lykkes os at bevare imod ethvert Angreb alle de Lykkes Elementer, ved hvilke Frankrig nu glæder sig, og at indestaae for Varigheden af den Fredens og Rolig hedens Tilstand, som er Grundlaget for den almindelige Velfærd. – Ønskende mig tilligemed Dem til Lykke med den nye Berømmelse, som vor tappre Sømagt har erhvervet vort Flag paa San Juan d'Ullogs Volde, takker jeg Dem for Deres Deeltagelse den Glæde, som jeg stedse føler, naar mine Sønne kunne afgjøre deres Gjeld til Fædrelandet, og kæmp for Frankrig. – Jeg fryder mig meget over de ny Beviser paa Kjærlighed og Tillid, hvormed Kamre, omringer min Sønnesøns Vugge. Det er mig meget behageligt at svare Dem, ved Dem at tilkjendegivdet min besynderlige Gunst, og at sige det, hvor meget jeg skjønner paa de Ønsker, som det lægger for Dagen for mig og mit Huus." – Om Cabinettet Fornyelse hører man Jntet; man vil, som det hedde lade Ludvig den XVl's ulykkelige Henrettelsesdag gaa hen. Man forsikkrer imidlertid, at Hr. de Salvand alt havde nedlagt sin Portefenille, bliver Ministere for den offentlige Underviisning trods sine Colleger Bestræbelser ved denne Beslutning, saa venter man den snarlige Opløsning af Ministeriet Mole.