JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-02
Til Kjøbenhavn er i denne Tid ankommen Hr. Ricardi fra Jtalien med en Samling Malerier af berømte Mestere, saavel i Oliefarve som encaustiske. Samlingen bestaaer af 50 Stykker, som ere opstillede til offentligt Skue i det thortske Palais paa Kongens Nytorv. De meest udmærkede af disse Konstværker ere: et Samfund af Musikdyrkere, af Michael Angelo Caravaggio. Det er i samme Maneer, som det store Stykke af samme Mester paa det Kongel. Konstkammer. Skyggerne ere stærke, meget sorte, og Figurerne rask fremtrædende. Prisen er 430 Spec. - Dronning Dorothea med sin Page, af Paolo Veronese, 250 Spec. - Et Portræt: Dronning Maria af Arragonien, af Moretto da Brescia, 120 Spec. Fremstillingen i Templet, af Pietro Perugino, Raphael Sanzios Lærmester, 200 Spec. - Madonna med Barnet og Johannes den Døber, af Bernardo Luvini, 300 Spec. - Abraham, som vil offre Jsaak, af Francesco Barbieri, 360 Spec. Madonna di Conigbano, af Giovanni Belino, Leonarda da Vincis Lærmester, 480 Spec. Madonna med Barnet, af Baldrasio, 250 Spec. Omskjærelsen i Templet, af Cimmabue, een af de første florentinske Malere, som malede eencaustisk. Madonna med Barnet af Polecho da Andreanopolo, encaustisk, 140 Spec. - Madonna med det sovende Jesubarn, af Guido Reni, 300 Spec. - Jsær mærkværdige fra Ældens og Sieldenhedens Side ere i denne Samling de encaustiske Stykker, hvoraf her findes elleve, som ere kjøbte i Africa, hvorhen de ere komne fra Asien. - Den Konst, at male encaustisk, var allerede i Brug hos Grækerne, men den blev siden fortrængt af Oliemaleriet. J Hr. Ricardis Samling er et Stykke, malet i denne Maneer, fra det 8de Aarhundrede, og som altsaa er omtrent 1000 Aar gammelt. - Under eet vil han afhænde den hele Samling for 8000 Spec. Den store Mængde Sild, som i Aar er fanget paa den bornholmske Kyst, har aabnet der en ny Jndustriegreen, at sende saltede Sild til Kjøbenhavn. De ankomme hertil i Baade, sælges ved Stranden, og skulle være ligesaa gode som de norske.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-02
J Onsdags solgtes ved Auction paa Børsen, en af Proprietair Hans Møller til Forligelsescommissair Rasmus Møller udstedt Obligation for 30,000 Rbdlr., forfalden til Betaling 1821, med (4de) Panteret i Vistrupgaard, beliggende i Svendborg Amt, Sunds Gudme Herred, med tilliggende Bøndergods og Skaarup Kirke med Tiende, for - 15 Rbd. N. V. pr. 100. Eiendommen skal, som man forsikkrer, være værd 500,000 Rbd., og alle foregaaende tre Prioriteter ikke beløbe sig til mere end 100,000 Rbdlr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-02
J Følge de Efterretninger, man har fra Norge, skal Mangelen paa Sedler være der meget stor. Slagelse. Den 23de August afbrændte Selveiergaardmand Hans Olsens Gaard og 2de Huse i Hallagermaale. Beboerne mistede næsten alt hvad de eiede af Jndboe, og Gaardmanden, den indavlede Sæd og Høeslet. (Slagelse Av.) Odense, d. 1 Septbr. Det er beklageligt, at maatte atter anmelde ny Jlds-Ødelæggelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-02
Natten imellem sidste Løverdag og Søndag afbrændte Allerup Præstegaard, en Miilsvei her fra Odense. Jlden opkom saa pludselig fra Udhusene, at næsten Jntet kunde reddes. Ogsaa alle Faarene skulle være indebrændte. (Hempels Av.)J Wandall Aalborger Avis af 29 August læses følgende: "Da jeg i Aalborg jydske Efterretninger No. 76, har seet, at Bødker Rasmus Nielsen i Qværndrup ved Fyen, skal have en Grønkaalsplante, som er 5 og en qvart Alen høi, saa anmærkes herved: at jeg i min Hauge har en Grønkaalsplante, der blev plantet den 24de Juni 1818, og som jeg maalte den 24de August sidstafvigte, og da var den 3 Alen og 2 Tommer høi; altsaa troer jeg, naar min Plante bliver saa gammel som den førstnævnte, vil den blive den største Kaal plante i Verden. - Seilflod, den 25de August 1818. - Christen Pedersen, Sognefoged. Viborg. Nye Skivehuus, med noget over 7 Tønder Hartkorn Bøndergods, kostede ved Auctionen den 26de August 11000 Rbd. rede Sølv foruden Prioriteten noget over 4000 Rbd. S. V.; men derved var den Auctionen hindrende Omstændighed, at Debitrix forbeholdt sig Jndløsningsret. Domhaveren, Hr. Proprietair Lund til Liselund, som kjøbte bemeldte Nye-Skivehuus, solgte igjen samme, efterat Jndløsningsretten var frafalden, til Hr. Proprietair Gjedde fra Morsøe, og da kostede den ialt 16666 Rbd. rede Sølv. - Siden Fredagen den 21de August har den mageløse Hede og Tørke, efter nogle foregaaende Nætters Frost forvandlet sig til Regn og kjøligt Veir. Man har derved det glade Haab, at Græsset, der paa Markerne var reent forsvundet, da det var som afbrændt, skal komme til Vext igjen og afværge Kreaturernes Hungersnød. -
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-02
Høsten, der paa de fleste Stæder her i Provindsen er kommen en Maaned tidligere end sædvenlig, er næsten tilendebragt, og Kornet mestendeel hjemført før Regnen kom. Nogle Stæder gjøre dog Undtagelse. - Rugens Kierne er usædvanlig god og vægtigere end sædvanlig. Man har saaledes seet, at nye Rug veiede 8 Pd. mere Skjeppen end det gamle, men det traver meget mindre end i Fjor. Vinterhveden er meget god; Bygget fortrinlig, og den Sæd, der almindelig i Aar bedste lykkedes. Havren næsten overalt maadelig og kun halvt i Trave mod i Fjor. - Som en Mærkelighed bør det anføres, at Lyngen, uagtet denne Sommers fieldne Tørke og Varme, er usædvanlig grøn, og blomstrer nu frodig. Bonden anseer det for et Tegn til streng Vinter. (Viborg Saml.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-02
Under 30 Juli d. A. er udkommen et Kgl. allernaadigst Reglement, som bestemmer, hvorledes der i Eftertiden skal forholdes med Uddelingen af Stipendium Communitatis og Beneficium Domus Regiæ ved Kjøbenhavns Universitet. Jfølge heraf skal Communitetsstipendiet have 3 Grader, den første af 1 Rbdlr., den anden af 1 Rbdlr. 3 Mk., og den tredie af 2 Rbdlr. Sølv. ugentlig; Antallet af Stivendieportionerne skal være reglementeret til 130, fordeelte saaledes, at den første Grad indbefatter 60, den anden 40, og den tredie 30 Portioner; hvilke Stipendiers Beløb udgjør ialt aarlig 9360 Rbdlr. Nedsættelsen af det nuværende Antal af ordinaire Stipendigter, som er 164, til det, som for Fremtiden skal være reglementeret, nemlig 130, skeer successive i de 4 næstfølgende Aar, saaledes, at i ethvert af disse aarligen nedlægges 6 Stivendiepladser. Adgang til at nyde Communitetsstipendiet have: 1) allerede i det første academiske Aar de, som, dimitterede fra nogen af de offentlige lærde Skoler, have der været Stipendiater eller Gratister, forudsat, at de ved Examen artium have erholdet Hovedcharakteren Meget godt. Ogsaa skulle, ligesom hidtil, de fra Jsland, Færøerne eller Grønland hidkommende Studerende være priviligerede til umiddelbart efter Examen artium at erholde Communitetstipendiet. Det samme Privilegium skal ogsaa fremdeles aarlig nydes af tvende, som dimitteres fra Frederiksborg Skole, dog under Forudsætning af, at de have samme Reqvisiter, som ovenfor ere fastsatte for de fra andre offentlige Skoler Dimitterede, der skulle kunne have Adgang til Communitetsstipendiet allerde i det første akademiske Aar. Under særdeles Omstændigheder skulle ogsaa de, som ere dimitterede fra private Jnstituter eller af private Lærere, kunne erholde Stipendiet i deres første akademiske Aar, hvorom de da have at henvende sig med Ansøgning til Directionen for Universitetet og de lærde Skoler. Alle de, hvilke saaledes allerede i deres første akademiske Aar maatte erholde Communitets stipendiet, miste dette igjen saafremt de ikke inden den lovbefalede Tid af eet Aar have underkastet sig begge den philosophiske Examens Prøver, i det mindste med Hovedcharakteren Haud illaudabilis; 2) Efter det første akademiske Aar, alle de, som inden den lovbefalede Tids Forløb have underkastet sig begge den philosophiske Examens Prøver, i det mindste med Hovedcharakteren Haud ilandabilis, og hvis Uformuenhed iøvrigt dertil qvalistcerer dem. - De, som erholde Communitetsstipendiet i det første akademiske Aar, kunne vedblive at nyde det i endnu 3 Aar, efter at de have absolveret den philosophiske Examen; de, hvilke det først tildeles, efter at de have taget den philosophiske Examen, i 3 Aar fra den Tid af, da Stipendiet blev dem tildeelt; dog saaledes, at ingen kan nyde det i længere Tid end 1/2 Aar efter at han har taget sin Embeds-Examen. Jmidlertid skal Directionen for Universitetet og de lærde Skoler være bemyndiget til, i enkelte Tilfælde og paa Grund af særdeles Omstændigheder, at bevilge en Forlængelse af endnu et halvt Aar. For Enhver, som nyder Communitetstipendium, ophører dette saasnart han bliver ansat i offentlig Tjeneste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-02
J Henseende til Beneficium af fri Bolig paa Regentsen og dermed forbundne Regentstipendium for 100 Studenter, som ere Alumni Communitatis, forholdes paa samme Maade som hidtil og i Overeensstemmelse med Fundatsen af 25 Junii. 1777, ikkun at det for Fremtiden, i Analogie med de nye Bestemmelser for Communitetstipendiet, fastsættes ogsaa med Hensyn til RegentsBeneficiet: 1) at i Henseende til Adgangen til Regentsbeneficiet og Længden af den Tid, i hvilken det kan nydes, i Almindelighed gielde de samme Regler, som ere bestemte i Henseende til Adgang til Communitetsstipendict; 2) at herefter ingen andre Studerende, end de fra Jsland, Færøerne eller Grønland, eller de, som fra Frederiksborg lærde Skole dimitteres, dog disse sidste ikkun under de foran fastsatte Betingelser, skulle være privilegerede til at erholde Regentsbeneficiet strax, efterat de have taget Examen artium o. s. v.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-02
Under 10 August d. A. er igjennem den Kongelige Direction for Universitetet og de lærde Skoler udfærdiget en Bekjendtgjørelse, angaaende nogle Forandringer og nærmere Bestemmelser i Forordningen om Examen artium af 22 Marts 1805, m. v.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-02
Kjøbenhavns Børs d. 4 September. Cours. Hamb. 2 M. 256, a vista 260. Amsterdam 2 M. 241, a vista . . London 2 M. 10 Rbdlr. 72 s. Paris - . Spec. 262. Specier solgtes til 15 Rbmk. 12 s., for Committeesedler blev givet (foruden Rente) 98 pr. 100; Oblig. 93. Norske Rigsbk. 21 1/2 a 22. Svenske Sedler 70 s. - Disconto 6 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-02
Blandede Efterretninger. Den 1 f. M. gav Mad. Catalani sin første Colicert i Carlsbaad og havde afsat 560 Billetter til 2 Ducater hver. Den anden Concert, to Dage sildigere, var mindre besøgt. Nyligen fandt et ret interessant Optrin Sted hos Fyrst Joseph Schwarzenberg, hvor et talrigt Selskab havde spiist til Middag. Grevinde Brombelles (Jda Brun, en Datter af Hr. Conferentsraad Brun i Kjøbenhavn) sang overordentlig skjønt og henrykkede alle Tilstedeværende, da Døren aabnede sig, og Mad. Catalan traadte ind i Værelset. Grevinden vilde nu aldeles ikke vedblive at synge; men Mad. Catalani paastod paa en meget elskværdig Maade at hun skulde. Hun fortsatte altsaa Sangen; Jda indtog sine Tilhørere alt mere og meere; iblandt andre var Göthe nærværende og ganske henrykket. "Vi ere nærmere beslægtede med disse Toner, sagde han, det er det tydske Hjerte, der klinger os i Møde." Grevinde Brombelles, selv rørt ved det Jndtryk, hun gjorde, sang fortryllende, og istemte nu, ledsaget af sin Gemal: Kennst du das Land &c." Det hele Selskab, var levende rørt; Göthe stode Taarerne i Øinene. Nu begyndte Mad. Catalani at blegne, og paastod, at hun fik Ondt. Paa eengang henledtes Jnteressen paa hendes Side, endskjøndt et umiskjendeligt Anstød af Skinsyge var den sande Aarsag. Grevinde Brombelles, understøttet af alle Cavalierer og Damer, bestormede hende, at lade sin Stemme høre. Hun sang en italiensk Romance, men kun svag, næsten frygtsom, men høist bevæget. Jntet Applaudissement formaaede at sætte Mod i hende igjen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-02
Dr. S. C. T. F. Simmerling den yngre har udgivet paa Tydsk en Efterretning om en to Gange helbredet Blindhed hos en 92aarig Olding, og Forslag til en ny konstig Pupil Dannelse. Danksagung.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-02
Den Mittaliedern des konglichen Theaterpersonals, namentlich, Mad. Rind, und die Herrn Doctor Rüge, Zinck, Haack, Rosenkilde, den beiden Singmeistern Hr. Ludewig Zinck und Kittler, welche sich, so theilnehmend das Einstudierens des Dorffbarbiers angenommen, so wie auch den samtlichen Herren der konglichen Capelle, durch die trefliche Anführung des Hr. Concertmeisters Timod, sagt hiermit den warmsten Danck für ihre freundschaftliche und broderliche Theilnahme, F. Roeppke, vormaliges Mittalied d. kgl. Theaters 3. Berlin. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-04
For saavidt Forordn. af 14de Sept. 1813 angaaer den her omhandlede Gienstand, vil Aumelderen tillade sig Ord til andet at citere den.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-04
J dens Jnskription hedder det, at den angaaer en Forandring i Forordn. af 6te Jan. 1813 §. 30, og i Præmisserne: "med Hensyn til nærværende Tidsomstændigheder, har Kongen fundet fornødent at fastsætte nogle nærmere Bestemmelser, for at sikkre de Creditorer, hvis Fordringer ifølge Forordn. af 5te Jan. 1813 ere overgaaede fra dansk Con rant til Ropenge Sølvværdie, den fulde Værd af den dem, efter Forordningen, tilkommende Capital. I S. "J den Tid, hvori Creditor, i Følge Forordn. af 6te Jan. 1813, 5. 26. er uberettiget til at opsige sin fulde fra Dansk Courant til Rbpenge Sølvværdie overgaaede Capital, skal ham, for Fremtiden, ei heller være pligtig at modtage samme, naar Debitor saaledes, som Forordningens, 30 s. sidste Membrum tilsteder, finder for godt at betale, med mindre Betalingen maatte tilbydes ham i rede Sølv. Lage med Betaling i rede Sølv skal dog, indtil videre, antages Rigsbanksedler efter Dagens Cours. hvorved forstaaes dæn sidste paa Kjøbenhavns Børs noterede Cours, som paaBetalingsstedet er bekjendt. At Lovgiveren, i det han bestemte sig til, ved et nyt Lovbud, at ophielpe Creditorernes Forfatning eller at forskaffe dem den fulde Værd af den dem, efter Forordningen af 2 Jan. 1813 tilkommende Capital, ikke har havt Hensyn til den Differents, som nødvendigen under Coursforværring ordentligviis maa opstaae imellem en Capitals Betaling i rede Sølv og Sølvværdie efter Bankcoursen, er udentvivl klart af følgende Bemærkninger. Det nye Lovbud forkynder sig ikke som et saadant, der, for bestandigt, skulde ophæve Sølvværdie=Systemet, eller nægte Debitor den ham efter §. 30 i Forordn. af 5te Jan. 1813 tilkommende Ret til, efter Forskrivningens Jndhold og efter Omskrivningsforholdet at udbetale Capitalen i Sølvværdie, men blot som en temporair Forskrift, saalænge Jndulten vedvarer (fr. §. 1.).
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-04
Naar denne, med Hensyn til alle omskrevne Capitaler, er aldeles ophørt, og som, i Overeensstemmelse med Placaten af 26de April 1814, §. 2, indtræffer den 14de Januari 1819, er hiin 30. igjen Lov, og Debitor kan da atter betale i Sølvværdie efter Bankcoursen. En saadan Differents laae i Sølvværdiens Construction (dfr. Bankfundationens 19 og 20 s.), og var naturligviis forudseet; dertil kunde altsaa Jndledningen: "med Hensyn til nærværende Tidsomstændigheder, ikke passe sig. Der maa derfor have existeret en ganske anden Differents, som motiverte hint temporaire Lovbud, og dette var og Tilfældet. Den 1ste August 1813 blev, efter Fundationen, den 1ste Bankeburs bestemt, og det til 375, altsaa næsten det Dobbelte imod pari og ikkun 28 Poinmindre end den Cours, om hvilken Fundationens 18de §. siger: hvis Rigsbanksedlernes Cours, imod Formodning, nogensinde skulde vorder noteret til 400 Procent eller mere &c."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-04
det angaaende Bank= og Pengevæsenet, under 30 Juli 1813, udgivne Kongel. aabne Brevs Præmisser, hedder det, at der, for Opnaaelsen af Hovedformaalene for Forordn. af 5te Jan. 1813 og Fundationen af samme Dato, nemlig: Eenhed, Oden og Fasthed i Pengevæsenet, og Sikkring, af stadig Værd for den offentlige og private Formue, ved de senere indtrufne, den Gang uforudseelige, Omstændigheder, havde lagt sig nye Hindringer i Veien. Statens mislige Stilling i Aaret 1813 og den derved opkomne Nødvendighed for Finantserne, til i samme Aar at afbenytte det ved Fundationens 5te §. for overordentlige Tilfælde, endog for bestandigt, bestemte Reservefond af 15 Millioner, hvorved tilligemed de udgivne 4 Millioner som Laanefond, den allerede existerende Seddelmasse i en overordentlig Grad forøgedes, maatte nødvendigen have en mægtig Jndflydelse paa Banksedlernes Cours. Denne var og i den Grad stegen, især i Maanederne Juni og Juli 1813, at den deels havde bidraget til at give Børscoursen fra 1ste Febr. til 1ste August 1813 et saa høit Gjennemsnit, og deels, enkelt betragtet, var bleven den 3die August næstefter til 950. Hvad der saaledes ikke formodedes eller, endnu mindre, kunde forudsees, var det Lovgiveren i hiint specielle Lovbuds=Præmisser betegnede med de Udtryk: "med Hensyn til nærværende Tidsomstændigheder", Vare disse altsaa af den Beskaffenhed, at Lovgiveren ansaae det nødvendigt, ved et extraordinairt Middel, at for hielpe Creditor til mere, end det han tilkom efter Hoved=Anordningen, saa maa og Afbenyttelsen af et saadant Middel fra hans Side bortfalde, naar hine Omstændigheder og deres Virkninger ikke længere existere; men at Debitor, hvem Midlet, var givet imod, og ikke for, da skulde kunne tilegne sig det, og anvende det imod Creditor til at skille denne ved en Deel af det, han, efter Hoved-Anordningen, tilkom, var uden Tvivl at tilstaae for meget. Forordningen af 14de Sept. 1813, maa derfor antages at have ophørt at gielde fra det Moment af, at Banksedlernes Børscours var saadan, at der ingen Anledning var til, længere at statuere at der existerede Omstændigheder, der vare forskjellige fra dem, der baade formodedes og forudsaaes ved Emanationen af Forordningen og Bankfundationen af 5 Jan. 1813, men, da Grændselinien i den Henseende umueligen med Nøiagtighed kan bestemmes, saa maa man vælge et andet Moment, og dette er i det mindste det i hvilket rede Sølv staaer neden for Bank coursen. Det forekommer Anmælderen at være et uridisk Parador, at en Anordning, som den af 14 Septbr. 1813, der, efter sin Anledning, Tendents og Udtryk umueligen kunde udkomme i en Tidspunkt paa hvilken Sølvværdien stod høiere noteret end rede Sølv, dog skulde, naar en saadan Tidspunkt senere indtraf, kunne anvendes, og det af Debitor, hvis efter Hovedanordningen tilkommende Ret, Lovgiveren for Creditors Fordeels Skyld endog havde suspenderet, – blot fordi den ikke expressis verbis var bleven tilbagekaldt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-04
Endnu maa det bemærkes, at Forordningen af 5te Januar 1813 egentligen ikke hjemlede andre Pengehandeler end dem, der vare afsluttede enten i Navneværdie eller Sølvværdie (Conf. §. 20). Have de Lovkyndige end antaget, at Forordningen ikke forbød Contracter i rede Sølv, saa er det dog vist, at der i selve Forordningen ikke findes mindste Spor til at antage, at en Sølvværdies Creditor, (hvad enten han var bleven det derved, at hans Capitat blev omskreven til Sølvværdie eller fordi han senere udlaante i Sølvværdie) kunde fordre andet end Banksedler efter noteret Bankcour, naar denne var slettere end rede Sølv eller dets Værd i Sedler efter Dagens Cours, eller at en Sølvværdies Debitor (efr. den ovenanførte Parenthese) kunde paanøde Creditor Betaling i rede Sølv, naar dette efter Dagens Cours betegnedes med et mindre Seddel Beløb end efter Bankcoursen. Hvad der saaledes efterHovedloven ikke kunde skee, hverken med Hensyn til Creditors eller Debitors Jnteresse, det blev indrømmet ved den interimistiske specielle Lov, men, ifølge dennes udtrykkelige Jndhold, allene for hin og imod dennes Jnteresse. Det, som altsaa Debitor ikke havde erholdt ved Hovedloven, det kan han jo umueligen antages at have erholdt ved den specielle Lov, naar denne netop er affattet saaledes, at den ikke kan passe til hans Jnteresse, eller indeholder nogen reciprok Bestemmelse, men aabenbar allene har villet favorisere Creditor, og altsaa ikke i nogen Maade betage denne, hvad han forhen var i Besiddelse af. Ad 3die Hoved-Argument.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-04
At Bankens Debitorer, efter den citerte 12te F. kunne betale Bankrenten med rede Sølv istedetfor Sølvværdie, hvori Rentebetalingen ellers er stipuleret, er upaatvivleligt; men heraf at inferere, at enhver anden Sølvværdies Debitor skulde have samme Valgret er vistnok at indrømme alt formeget.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-04
Det Forhold, som finder Sted imellem Banken og de Behæftede, er, ihenseende til dets Oprindelse m. m., af en ganske anden Beskaffenhed end det, der finder Sted mellem en Creditor og Debitor i Almindelighed. Disses hidrører fra en frivillig Overeenskomst, hvorefter Creditor har givet Debitor Valuta, hvilken ved et Lovbud blev bestemt at skulle være et Debitum i Sølvværdie og Renten deraf ligeledes i Sølvværdie. Hines Forhold hidrører derimod allene fra et Lovbud, der gjorde Besidderne af faste Eiendomme til Bankens Debitorer, og det endog i rede Sølv, uden at de derfor havde erholdt nogen Valuta. Denne Omstændighed allene maatte være nok til at motivere Lovgiveren til at vise dem enhver muelig Faveur. Som en saadan maa det unægteligen ansees, naar det tillades den, der er Debitor for en Capital-Sum i rede Sølv, hvoraf Renten conseqventer burde erlægges ogsaa i rede Sølv, at have Valget mellem dette og Sølvværdie. For Banken, som Creditor, er det, i egentlig Forstand, intet Tab om der ved Erlæggelsen, af Renten kan fremkomme en Fordeel for de Behæftede eller Debitorerne; thi Bankens fundamentale Krav hos dem er ligestort med Bankens Debitum til dens udgivne eller udgivende Seddel masse. Denne maa, efter Fundationens 3 §. være 46 Millioner, og naar det antages, at de 4 af dem ere anvendte til Laanefond, for hvis Udgivelse er indleveret aparte Sikkerhed, saa bliver igjen 42 Millioner, der ere funderte i faste Eiendomme. De senere indtrufne Forandringer kunne ikke antages at have forrykket Grundprincipet, men i det høieste at have retarderet Hensigtens Opnaaelse, og vedkomme desuden ikke den omhandlede Lovfortolkning. Naar det endelig bemærkes at Fundationens 10 s. har antaget, at Banken allene ved dens oppebærende Renter (thi Hæftelsen eller Capital-Gielden kan, efter §. 2, ikke opsiges fra Bankens Side) og andre Revenyer, kan komme i den Tilstand, at den, til eget Øiemed, ikke mere behøver Jndtægterne af sine da endnu udestaaende Fordringer, saa kan en saadan Creditor gjerne indrømme sin Debitor at vælge det Betalingsmiddel, der er mindst bebyrdende. Hvis man per analogiam juris vil argumentere fra Bankfundationens 12 s., saa maatte det vel allene være i et saadant Tilfælde, hvor en rede Sølvs Creditor havde, som vel lod sig tænke, stipuleret Renten i Sølvværdie, og ikke i det omventilerede Tilfælde, hvor man forudsætter at baade Capital og Rente er stipuleret i Sølvværdie.