Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-09-07
Det faste Lands Klager over den engelske Handel. Fra alle Kanter opløfter man nu sin Stemme imod den engelske Handel paa det faste Land. Man klager ikke mere over det Herredømme, som det mægtige Brittannig udøvede med væbnet Haand paa Havet, da det endnu nyligen bedækkede det med sine Flaader, og ikke vilde erkjende nogen Neutral. Det er noget andet, man nu besværer sig over, og som man pleier at kalde Engellændernes Handelsdespotismus. "Jkke deres Skibscanoner, siger man, have vi nu at frygte forMen de ere som Venner langt besværligere, end de vare ved deres Bloendesystem og ved deres Opbringelse af vore Skibe. Midt i den dybeste Fred ødelægge de vor Handel. De oversvømme os med deres Fabrikers Frembringelser, fordarve ved Priser, der ere under Varernes Værd, Markeder, og tvinge derved vore egne Manufacturer til en Standsning, der uundgaaeligen maae drage deres Forfald efter sig." Disse Klager have, fra en vis Side betragtet, noget Glædeligt. De vidne om en forøget Nationalfølelse og Konstflid. For ti Aar siden gaves der saare mange, der enten fandt det latterligt, eller bleve vred, naar man sagde til dem, at det var en stor Daarlighed af Fastlandet, at sende sit Metal til Engelland for Varer, som man ved egen Virksomhed kunde forskaffe sig. Nu er det kun Mellemhandlere og Commissionairer, der finde Forargelse i hiin Dom, fordi de personligen staae sig godt ved Engellændernes Handel, uden at tage i Betragtning om og hvormeget deres Folk lider derved. - Man seer alesaa, at man nu kan hielpe sig uden engelske Varer, som man forhen ikke kunde undvære. Hvorledes er en saadan Forandring fremkommen i Begreberne? Unægteligen kun derved, at Fastlandets Fabriker have faaet en større Uddannelse og Fuldkommenhed; at disse nu tilfredsstille Fornødenheden og Søgningen, og at man, naar man lader komme udenlands fra, hvad disse levere, hurtigere og umiddelbarere sporer følgerne af en saa ufornufrig Fremfærd i Forretningernes Standsen og Familiernes Forarmelse. Og hvem har man at takke for denne Fabrikernes blomstrende Tilstand paa Fastlandet. – Lader os ikke miskiende det: de Aar, i hvilke vi bare Napoleons Aag, have i Almindelighed virket velgjørende paa dem, thi Naturen har indrettet det saaledes, at selv det Onde ikke er uden Gavn, og at selv Gift optager en Plads blandt velgjørende Lægemidler. Det blev Regjeringerne ofte nok raadet, at opmuntreKonstfliden i deres Lande. Det skete ikke, i det mindste ei saaledes, som det burde skee. Nu kom Napoleon med sine Decreter af Berlin og Mar land, der gjorde Handelen med Engelland til en Forbrydelse. - Vel lede derved adskillige Fabriker, paa Fastlandet, efterat have bragt det til en høi Grad af Fuldkommenhed, f. Ex. de schlesiske Lærredsfabriker, da det blev dem umueligt at forsende deres Frembringelser til Søes; men en Mængde andre vandt; thi man saae sig nødsaget til at søge hos dem, hvad man var vant til at lade komme fra Engelland, og mange Anlæg, der længe havde liidt, og som havde befundet sig i en Tilstand af umyndig Barndom, kom sig og modnedes til mandig Styrke. - Men for at komme tilbage til hine Klager, da ere de rigtig nok ikke uden Grund. Engellænderne oversvømme, blandt andre de nederlandske Havne og de tydske Messer med en saa uhyre Mængde Fabricater, og sælge dem til saa lave Priser, at det falder de nederlandske og tydske Fabriker vanskeligt, ja umueligt, at udholde Concurrencen med dem. Dette er saa meget slemmere, da Engellænderne selv ved en saadan Handel snarere tabe end vinde, og deres Hensigt, at qvæle vor Konstflid, og berøve vore Fabriker deres Hielpekilder af Penge, ved at formindske deres Afsætning, tydeligen nok fremlyser. - Hvilken Udsigt har man ved denne Tingenes Tilstand, (Fortsættes.)¬