Politivennen, 1804-01-01
Tanker i Anledning af den under 1. Junio 1802 allene for Sielland og siden under 5 Julio 1803 for Danmark allernaadigst befalede de Fattiges Forsørgelse paa Landet med Kost. (Af H. Ciler, Præst.) (Fortsat fra No. 323.) No. 4. Nu om al ville betale dem, hos hvilke den Fattige indtinges i Kost, med tilberedte Naturalier. Dette er den allernbekvemmeste Maade for derne og Kommissionen, (til Slutning skal jeg med et Oversyn betragte alle de Ulejtigheder som følger med den og gjøre, at den ikke godt kan bestaae med et velorganisere, Fattigvæsen) thi de, hos hvilke man kan faae et enkelt Almisselem indtinget i Kost, saasom: en Blind, en Krøbling, eller et affældigt ugivt Mandfolk, som hverken har Arnested og Køkkentøj, ej heller forstaaer Madlavning, ere enten som sædvanligt: a) Husfolk af middelmaadig huslig Forfatning, som altsaa ere bedst tjente med at faae Betalning i Rug, Byg og Penge, da saadant et Bidrag ansees som en betydelig Hielp til deres øvrige Husholdninghvori Almisselemmet optages. Denne Jndretning, gjør især Hospitaler eller Fattighuse paa Landet unødvendige, da de foruden den Bekostning de forvolder det Almindelige med deres Opførelse og Vedligeholdelse, berøver den Fattige saadan Pleje og Bekvemmelighed, som daglig Tilsyn kan forskaffe og ikke fjelden giver Anledning til Tvist, Splid og Krænkelser, som altid maae være ham til største Mishag, som beskikkede den Riges og Armes Møde paa Jorden og gjorde dem begge. Saaledes er i Bjergby et fra 5te Aar af, blindt Fruentimmer indringet i Kost hos unge Husfolk af Fomilien; hun kan binde Strømper, spole Garn (Konen hun er hos, væver) passe noget paa de smaae Børn, m. m., af den Aarsag giver man hende sin fulde Kost og Forflegning for en Td. Rug, en Td. Byg og 3 al Rd. i Penge, og jeg seer ikke rettere, end at dette er den mindst bekostelige Maade for Fattigvæsenet, at ernære saadant Almisselempaa, den har og Direktionens fuldkomne Bifald. Eller og b) hos Gaardfolk kan man maaskee faae et skrøbeligt Mandfolk af Familien eller gammelt Bekjendtskab indtinget i Kost paa de Vilkaar, at gaae noget til Haande med at rygte Kreature om Vinteren og vogte samt flytte dem om Sommeren eller anden saadan Forretning passende til Almisselemmets Alder; men Frygt for, at det skal blive sengeliggende og saaledes Gaardmændenes Kone til for megen Sinkelse, saavelsom den med Affældigheden sædvanlig følgende Vrantenhed, som blandt mange Folk forvolder større Uorden, gjør at Bonden fjelden paalager sig saadant Man byde ham ingenlunde Betaling i tilberedte Fødevare, men nok i Rug, Byg og Penge, da kan man muligt erholde det; thi saa nødig Gaardbrugere vil give sin Contingent i saadanne Naturalier, saa ugjerne vil han oppebære Betaling deri; altsaa for Almisselemmene i første Klasse af dette Slags hvilke indlinges i Kost behøves ingen Bestemmelse i lilberedte Naturalier. Dette er endnu øjensynligere hos dem, som faae deres Kost formedelst Spiisning i Omgang, og at Forsørgelsesmaaden ved Omgangs-Spisning ikke saa fjelden kan være fuldkommen hensigtsmæssig vil jeg oplyse af 2de Exempler i mit Sognedistrikt: En gl. Kone over 79 Aar er bleven blind i sin Alderdom og meget vanskelig at omgaaes, hendes Svoger giver hende efter Akkord frit Husly i en til Huset, som han har fæstet, inrettet Jnderste-Vaaning; hun kan paa ingen Maade omgaaes med Jld; og Byens Gaardmænd giver hende derfor hver en Dag ugentlig sin Kost, som tilbæres hende. J en anden By, som bestaaer af 6 Gaarde, giver man en affældig ugivt Mandsperson Spisning formedelst rigtig Omgang, da denne naar Vejret og Kræfterge tillade det, gaaer paa sit Dagen bestemte Spisested og ellers faaer sin Kost tilbragt, hvilket jeg ligeledes anseer at være den bekvemmeste og Fattigvæsenet mindst bekostelige Forsørgelses Maade, med Hensyn til hvad angaaende denne Post blev sagt i den 3die Paragraph og kommer saaledes til det 2det Slags af de Almisselemmer som ere i første Klasse. No. 6. Det 2det Slags af Almisselemmer i første Klasse, som skal forsørges med fuld Kyst og Underholdning, have eget Arnested og Køkkentøj, da nisse ere forhen vante til at føre Husholdning, og har maattet som bosiddende Folk saaledes omgaaet Byens Folk, at de har kundet faae bagt Brød hos dem, tørret deres Sæd og faaet den til Mølle, ombyttet Malt for Byg, (saameget kunde man uden Vanskeligheder gjøre, nemlig: bestemme den Fattige noget Malt aarlig, foruden Rugen og Bygget, da Malt for Brændeveddets Skyld er vanskeligere for den Fattige), med mere, saa ere saadanne bedst tjente med Rug og Bygin natura, hvilket Kommissionen altid kan forsikkre dem af forsvarlig Maade og Godhed, og for Penge, som her gives Almisselemmerne i Hænde (de Fristelser, som gjør det saa belænkesigt, at give Købstedernes Fattige, Penge, er her langt borte), kan de bedst selv faae hos Bonden Flesk, Smør og Ost, ja ofte især om Sommeren Bl og Melk, saa at de ved selv at lave sig Mad, har en Beskæftigelse, der beroliger deres Alderdoms hyppigere ubehagegelige Luner og ej tør hensætte sig uvirksomt i en Krog og bortsukke under Tungsindighed en Tid, som nok kræver mere Rolighed for dem, da deres Kræfter ikke tillader dem virksomt Arbejde, men ogsaa levner dem Lejlighed til at beskæftige sig endnu paa en Slags Maade med Husvæsen, og med det samme giver dem Lyst til et og andet slags Arbejde efter deres Kræfter, hvorved de kan tjene noget til mere Begvemmelighed. Jeg maae her bede om Undskyldning for en Afvigelse, som jeg tillader mig at gjøre i Anledning af Forslag til Arbejds Anstalter paa Landet, og et Vink til Forbedring ved Arbejds Anstalter i Almindeligikke alleene til at sørge for Almisselemmers, men endog andre Fattige Folkes Tarv, hvortil følgende No. er bestemt. No. 6. Arbejdsanstalter paa Landet burde foruden Linnedspind, Hør og Blaar, saavelsom Hamp burde af Kjerne og Blaar, hvilket sidste kunde beredes ogsaa af skrøbelige Mandfolk, til Seglgarn, Udnætter, Fiskergarn, Reeb, m. m., ogsaa Uldenspind, derved kunde en Huskone og Jnderste paa Landet sysselsætte en affældig Mand med at pille Uld, og karte, samt begge tjene destomere; ja ved at gjøre Udspinden almindeligere kunde man vel og faae indført den Syssel for Drengebørn og i Almindelighed Mandfolket paa Landet, som paa mange Steder i Jylland drives til betydelig Fordeel, at de fra den lidlige Alder lærte at bilde adskillige Slags Klædemon, hvilket vilde bidrage til, paa en nyttig Maade at anvende den lange Tid om Vinteraftenerne, som paa alt for mange Steder uforsvarligen endog til Skade for Moraliteten hendovnes, da i det Sted en altid Beskjeftiget Ungdom vil ikke være ørkesløs i den sildigere Alderdom. (Fortsættes.)