Berlingske Tidende, 1836-01-30
At Renteudbetalingen i Nationalbanken fra 1ste Februar af kun skeer 2de Gange ugentlig, nemlig Mandag og Onsdag, paa de sædvanlige Steder, indtil 17de Februar incl., da al Renteudbetaling ophører indtil 11te Juni Termin dette Aar, og 6te Januar næste Aar, bekjendtgjøres herved. Nationalbanken i Kjøbenhavn, den 29de Januar 1836. Grev Joachim Ludvig Moltke til Bregentved. animamque BEAII. Iis saltem accumulem denis vid. Virg. En. 6 in sin. Og Gud faae, det var godt, hvad fremgik i Skabningens Morgen Udaf hans Almagts Bliv, udaf hans Viisdom og Huld. Kiærlighedsfuld han vakte til Virken og Veldaad den Ædle, Hvem hans Billed gav Præg, hvem hans Aande gav Jd. Vist er af Gud hver Aand, der lever, og virker, og røres Smykkende Jorden med Held, frelsende Slægter fra Nød. Moltke! Dit Navn er saa kjært, det fryder min Hu og mit Hierte, Selv blot Din Veldaad at see; hvad da, at nyde dens Frugt? Hvor maa da Hiertet ei slaae, naar Sorgens Budskab det rører: Han er ei meere blandt os, brustet er Øiet og lukt, Ludvig, den elskede Yndling, den eiegode og fromme, Kaldt er fra jordisk Daad midt i den feireste Vaar! Billig er Sorgen og bitter: den turde ei tungere ramme Selv i min eenlige Vraa, under de trykkende Kaar. Thi med Omhed og Lyst mig fyldte Din lysende Stræben Efter Kundskab og Dyd aarle af Musernes Vei. Barnlig Uskyld og Reenhed fuldendte den modnende Ædle Saa var din skiønneste Ros: Adelen adlet ved Dyd, Dig see fremledet til Ærens Glands paa Fortienestens Bane, Ved Din Faders Haand, udi Hans straalende Fied Dette saa frydfulde Haab det bittert smerter at savne; Sorgen fordrer sin Ret; hellig er Skilsmissens Sorg. Og Gud saae, det var godt, hvad fremgik i Dagenes Fylde Udaf hans Viisdoms Bud, giennem hans Styrelses Vei Tiden og Tanken han bød, formilde hver Kummer og Smerte Haabet og Troen han bød, stille hvert sørgende Savn. Herren tog, hvad han gav; han giør det Alt til det Bedre. Aanden, udgangen fra ham, gik til sit Ophav paany. Der, i salig Forening med Fædrenes herlige Maneer. Fryder Dig velbrugte Liv, nyder Du Fromhedens Løn. Her Dit Exempel, Dit Minde skal trofast elskes og æres J Dine Brødres Aand, i Deres Fromhed og Flid. Dig at erstatte, giengive, Dem vorde den ledende Stierne! Du saa end lever blandt os, lever os Alle til Held Arnesen. JOACIIII LUDVIG Greve af MOLTE. Böiet dybt ved Almagts Bud, Bittre Fadertaarer rinde, Livets Lys, ak sluktes ud, og kun levnes kjærligt Minde Om den ædle, elskte Sön. Modnet alt for Himmelfreden, Korte Vandring Krands saa skjøn Flettede ham for Evigheden. Der forklaret han staaer frem, Englelige Moder møder, Hilser fra sit Fædrehjem, Ilvor det Hjerte ogsaa bløder, Som med kjærlig Moderhaand, Freded om hans Ungdoms Dage. Signende hvert kjærligt Baand, Beder han: "o! stander Klage; Eders Ludvig gik til Gud. Der vi samles paa hans Bud. VERONIE FRANCOISE BOLLING. föd DONT. Medgang og Modgang afvexlende frister. Menneskets Skjæbne, i Jordlivets Færd; Baandet om lykkeligt Samliv tidt brister; Ilvad kan erstatte dets signende Værd Kjærligste Hustrue her Manden begræder; Smerteligt fölende bittreste Savn, Smaaglutter ængstlig om Liighaaren træder, Krystes ej mere til moderlig Favn, Aldrende Fader og Moder monn klage; Eneste Barn, I de fagreste Aar! – Kalder i Tanken, dets Barndom tilbage; Minderne - Ene kun Taaren forstaaer, Yndigste Livsblomst i Jordlivets Have! Tidlig alt Himlen forædled Din Flor. Her, man Dig skued" som Himmelsendt Gave Hist – Du modtages af Engenes Chor. Solgte Eiendomme. Huset No. 5 ved Gammelstrand, assureret for 16, 800. Rbd. Sølv, solgtes Tirsdagen den 26de sidstleden ved 5te Auction for 10,000 Rbd. rede Sølv.