Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1829-10-06
Udenlandsk. Rusland, Tyrkiet og Grækerland Jfølge de sidste Efterretninger fra Krigsskuepladsen, dateret Adrianopel den 4de Septbr., støde de russiske Forposter kun 8 Mile fra Constantinopel, og Veien dertil stod uden Sværdslag aaben; den tyrkiske Hær er forsvunden, og Sultanen, hvis militaire Omgivelse blot bestaaer, af hans Garde, vil kun finde en ringe Understøttelse hos sine Undersaatter, der ansee det lidte Uheld som en Straf, for hans Reformer. Storveziren er ved de russiske Tropper aldeles afskaaren. fra Constantinopel. Man siger at han har beder General Diebitsch om Tilladelse at maatte begive sig til Sultanen, og Generalen har tilbudet at give ham sikkert Leide ved sine Kosakker. Det var den 28de August at de tyrkiske Commissairer: Defterdar Mehmed Zarik Effendi og Abul Kadin, indfandt sig i det russiske Hovedqvarteer, forsynet med Fuldmagter fra Storsultanen, for at underhandle og Fred, de forsikkrede helligen at det virkelig var Porten om at gjøre, at sætte en Grændse for Fjendtlighederne, og erklærede at de med fuldkommen Taknemmelighed anerkjendte det Ædelmod, som den russiske Keiser viste, ved at laane Øret til Fredsforslag. Da de af Hans Keiserl. Majestæt befuldmægtigede Commissairer, Geheimeraad Grev Pahlen og General-Adjutant Grev Orlow, endnu ikke vare ankomne, saa gav General Diebitsch GeneralMajor Gortschakow og Statsraad Fonton Ordre til at indlede Freds-Præliminairerne, hvormed der blev gjort Begyndelse den 30te August, og General Diebitsch skal have fastsat den 10de September, som den Dag, hvorpaa Fredsforslagene med det Gode maae være antaget. Sultanens Erklæring: at han har opgivet al videre Modstand; men gjør Regning paa Keiserens Ædelmodighed, har bevæget Grev Diebitsch til at udsætte Stormen paa Constantinopel til 10de September, til hvilken Tid Fiendtlighederne kan siges factisk at være ophørte, hvad Constantinopel og dens Gebet angaaer, som under Forhandlingerne synes at blive betragtet som neutralt Gebet, hvad derimod General Roths Operationer angaae, da synes dette ikke at være Tilfældet; det bekræfter sig at denne General har indtaget Rodosto, og i Belgrad var den Efterretning udbredt, at et fra Adrianopel kommende russisk Corps, havde viist sig i Egnen ved Philippopolis, og at Russerne i 2 Afdelinger marscherede mod Dardanellerne, det synes ogsaa rimeligt at Russerne, ved Dardanellernes Besættelse, ville skaffe sig Sikkerhed forden tyrkiske Regjerings fredelige Sindelag. Efter Privat-Efterretninger fra Constantinopel af 3die September over London, havde den engelske Eskadre under Admiral Malcolm opstillet sig for Dardanellerne, den franske Eskadre ventedes hvert Øieblik dertil (den 17de September var Admiral Rigny afseilet med Linieskibet Conquerant til Constantinopel) dog ingenlunde for at standse den russiske Hærs Marsch; men for i Nødstilfælde at tage Sultanens Person, hans Omgivende og alle Franker, som ville søge Beskyttelse, ombord. Høist mærkeligt er det ellers, at Storsultanen i Nødens Øieblik ikke henvendte sig til den engelske Gesandt for at indlede Underhandlinger. med Russerne, men til den preusiske General Musling, hvem han modtog i en Privatandients; denne Sidste er med et fardinisk Skib allerede af reist til Genua. J selve Constantinopel saae det siden den 31te Aug. blodigt ud, da Henrettelserne paa denne Dag begyndte paa Janitscharernes Tilhængere af alle Stænder, hvem dervar Sultanen mistænkelig, maatte døe, Mange ere blevne strangulerede, Andre henrettede; Gaderne ligge fulde af Liig, desuden har den nye Seraskier ladet en stor Deel hemmelig strangulere; skulle imidlertid Fredspræliminairerne ikke snart indtræffe, kunne Storsultanen vente at et farligt Oprør vil udbryde; man anseer allerede Antaller, af de henrettede Slagtoffere for større end i Aaret 1826, da Janitscharernes Corps blev ødelagt, Sultanen tager forøvrigt de kraftigste Measures til Roligheds Vedligeholdelse, og Seraskieren, Chosrews Paschas Udnævnelse til Dewlet Nastrieller øverste Regjeringsforvalter er en af de vigtigste Forholdsregler dertil. - Saavel i Bulgarien som Rumelien blive Russerne overalt modtagne som Befriere, de tyrkiske Øvrigheder vedblive uforstyrret at udøve deres Functioner, de russiske Tropper iagttage den strængeste Krigstugt, og Alt bliver betalt med contante Penge, paa Fouragen, nær, der hersker mellem dem og Jndvaanerne den største Enighed; Gen. Diebitsch har paa det strængeste forbuden de Christne i Bulgarien og Rumelien, at gribe til Vaaben mod Porten, og formaner dem derimod til Rolighed; den directe Communication mellem Europa og Constantinopel er efter Overeenskomst med den russiske Over General, igjen fuldkommen tilveiebragt, og Posten gaaer som sædvanlig over Adrianopel. - Om Krigsoperationerne i Asien under G. Paskewitsch de Erimansky haves Krigsberetninger, som naae til den 10de August, efter disse, havde den russiske Generalmajor Burzow, som commanderede Detaschementet i Beiburt, paa Efterretning om at Fienden samlede en Magt paa 10 a 12,000 Md. ved Chumisch Chane, en Stad paa Vein til Trapezunt, besluttet at forekomme den ved et pludseligt Angreb, i Dagbrækningen den 31te Juli stødte han, med 5 Compagnier, paa Fjenden ved Landsbyen Chart, angreb den, og trængte den tilbage; men da han nærmede sig Landsbyen selv, fandt han Fienden, ham langt overlegen i Antal, for imidlertid at adsprede Hoben med et rask Anfald, styrtede han sig med sit hele Detaschement løs paa Fjenden, medens han selv førte det musselmandske Regiment i Jlden; men i Slagets Hede traf en Kugle Heltens Bryst, og saarede ham dødelig; Oberstlieutenant Linden feldt, som igjen overtog Commandoen, besluttede paa Grund af Fjendens Overmagt at drage sig tilbage til Beiburt. Saasnart General Paskewitsch blev underrettet herom, skikkede han Generalmajor Murawjews Colonne i forceerte Marscher til Beiburt, og begav sig den 3die August selv derhen for at angribe Fjenden. De tyrkiske Tropper havde imidlertid besat 8 Landsbyer. J Chart havde 2000 af de forvovneste Lasistanere kastet sig ind, med det giensidige Løfte at ville forsvare denne Post med Opofrelsen af deres Liv, og havde til Tegn paa denne Jndvielse, til Døden, efter østerlandsk Skik, ifort sig deres Dødningeskjorter. Omtrent en tydsk Miil derfra, stod den forrige Pascha af Anapa, Osman Oglum med et Corps paa 4000 Mand foruden flere tyrkiske Corpser, der laae i Landsbyerne omkring. Den 8de August angreb General Paskewitsch Landsbyen Chart, hvori Fjenden havde opkastet betydelige Forskandsninger og endnu ladet Garnisonen forstærke med 5 ankomne Detaschements; da de russiske Tropper nærmede sig, strømmede talrige fjendtlige Hobe uafbrudt nedfra Bjerghøiene, og dannede 2 stærke Baghold paa Siden og i Ryggen af Russerne. Saasnart det russiske Artillerie havde begyndt at fyre paa de forreste Skandser, afskikkede Overgeneralen 2de Batailloner for at tilintetgjøre Bagholdet. De opfyldte dette Hverv, og indtoge deres Forskandsninger; Lasistanerne, som befandt sig der, kjæmpede som fortvivlede, og bleve nedhuggede til sidste Mand; flere af dem, som vare omringede, og havde bortskudt deres Patroner, droge deres Dolke og ombragte sig selv. Skandserne vare imidlertid ved Artilleriets Jld bragte til Taushed, vore Krigere omringede derfor Landsbyen og besatte de tilgrændsende Høie; Nattens Komme afbrød imidlertid Operationerne, og Rolighed var tildeels tilveiebragt, da Osman Pascha Klokken 10 om Aftenen i Forening med nogle af de fordrevne Lasistanere faldt det erivanske Regiment i Ryggen, strax bleve 4 Kanoner stillede imod dem, og Fjenden beskudt med Bomber; men dette holdt ikke Lasistanerne tilbage, som vedbleve at rykke frem, først da man skjød paa dem med Kartede scher, afbrøde de Angrebet og droge sig tilbage. Da Tyrkerne i Chart saae at de vare omringede, besluttede de at flygte, og udførte dette om Natten; imidlertid fik man dog Fingre paa flere af dem og fratog dem 3 Faner og gjorde 16 Fanger. Herpaa rykkede de russiske Soldater endnu for Dag brækningen frem mod Landsbyen, besatte denne og lode de Tyrker, som ikke ville overgive sig, springe over Klingen. To tartariske Regimenter, det regulaire Cavallerie og 4 Kanoner, som Overgeneralen udskikkede for at recognoscere i Omegnen, stødte paa en fjendtlig Hob paa 1000 Mand, som strax brog sig tilbage. Ved Landsbyen Balachar, opdagede de afsendte Detaschements Osman Paschas Leir, som stod det med 3000 Mand; det kom her til en blodig Fægtning, hvori Fjeenden blev slagen paa Flugten, og dreven ind i Bjergene. J de Seirendes Hænder faldt 2 Kanoner, 1 Fane, Osman Paschas hele Leir, over 5000 Artillerie Patroner, et stort Forraad af Krudt, en Mængde Qvæg, og næsten alle Heste, der hørte til det fjendtlige Cavallerie. Fienden tabte i denne Fægtning 300 Døde og 150 Fanger. Saaledes blev Lassianernes hele Hær og Paschaen af Trapezunts Corps, som havde forenet sig mod vores høire Flanke, total slagen. Den mod os kjæmpende Fiendes Styrke, beløb sig til 12,000 Mand, desuden havde den fra alle Egne i Lasistansamlet en 10,000 Mand friske Hielpetropper.