Berlingske Tidende, 1834-10-01
Spanien. (Over Paris, den 19de September.) De franske Aviser give nogle Details over Debatterne i det spanske Kammer den 9de og 10de d. M. J Begyndelsen af Mødet den 9de, tog General Butron paa følgende Maade Ordet: Jnden Kammeret atter optager Discussionen over Erklæringen af Rettighederne, maa jeg gjøre en bemærkning, der knytter sig til samme. Naar denne Erklæring nu er omvoteret, sanctioneret og hævet til Statslov, troer De da, at De derved ville have sikkret Deres Medborgeres Eiendom, Frihed og Personer, Blive de ikke for selve Madrids Porte angrebne, plyndrede, ja skudte af Rebellerne Deres Landhuse, Deres Manufacturer blive ødelagte og givne Flammerne til Priis; Deres Marker nedtrampes, og Skræk hersker rundt om vores Stæder. Er det den Velfærd, den Sikkerhed, som det spanske Folk er berettiget til at vente Fire Provindser ere antændte af Borgerkrigen; ogsaa i de andre svinges Tvedragtens Fakkel. Saa store Skader trænge til store Hjelpemidler. Derfor henvender jeg mig til Minister-Raadets Præsident, for at han kan sige Kammeret, hvorledes det gaaer med Krigen, hvilke Stridskræfter der adlyde hans Vink, for at blive færdig med Rebellerne, og paa hvilke Hjelpekilder han stoler. Kamret er sikkert beredt til, at votere paa ethvert Offen af Mandskab og Penge, der er nødvendigt; men det maa vide, hvorhen man fører os. Borgerkrigens Onde, der omgiver og overalt, er vort vigtigste Anliggende; thi besejre vi ikke detter da ere Ministrene, saavelsom alle vi andre forgjeves her tilstede, Derfor gjør jeg den Paastand, at Kamret og Regjeringen ufortøvet maae beskjæftige sig med de fire Hovedpuncter, af hvilke den almindelige Velfærd er afhængig, nemlig Thronfølgen, Borgerkrigen, Finantserne og Nationens Tilstand. - Martine, de la Rosa svarede: Regjeringen vil aldrig vægre sig for afæstede Meddelelser, saa ofte slige uden Skade kunne gives. Characteren af den nuværende Krig kan Jngen miskjende, og allermindst Generalen, hvem jeg nu svarer, som saare vel kjender dens Vanskeligheder. Disse have deres Grund i de fire Provindsers Beliggenhed, i Landets bjergige Beskaffenhed, i den offentlige Aands forkeerte Retning blandt Jndbyggerne og i den Lethed, hvormed Fjenden kan unddrage sig Tropperne. Krigen ligner hiin Krig i Vendeen og den Calabresiske. Hellerikke maa man glemme, at Ministeriet ved sin Tiltrædelse forefandt Armeen i en yderlig Svagheds-Tilstand; at det i saare critiske Øjeblikke, dog bragte det saa vidt, at 25,000 Recruter bleve udskrevne, at det, uagtet en Deficit i Skatkammerets Jndkomster af tretten Millioner, dog har udrustet Tropperne. Derfor – vedblev Martinez de la Rosa – maa man ikke anklage os for Sorgløshed. Vi mangle Midler, Penge. Alle militaire Punkter maatte besættes med tilstrækkelige Stridskræfter, og derved Rebellernes Spillerum indskrænkes, for at tvinge dem til at nedlægge Vaabene. Regjeringen maa indrette sig efter Nationens finantsielle Tilstand. Den er sig bevidst at have opfyldt sin Pligt. – General Butren fandt disse Angivelser for ubestemte, og meente, at hvis Ministeren ei offentligt vilde op dække Landets Saar, kunde han jo fordre et hemmeligt Mode. Hr. Martine, de la Rosa indvendte herimod, at et saadant Skridt vilde vække almindelig Bestyrtelse, og bringe Nationen paa den Tanke, at den befinder i en saa farlig Stilling, at man frygter for at aabenbare den.