Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1832-06-17
Politiske Efterretninger. Oprør i Paris. Borgerblod har flydt i Strømme, Paris er erklæret i BeleiringsTilstand; Nationalgardens Artillerie og den polytechniske Skole er foreløbig opløst. Dette er Resultatet af Tildragelser, der have fundet Sted den 5te og 6te Juni, ved General Lamarques Liigbegjængelse, - ham, der i Aaret 1815 selv var beskjæftiget med Borgerkrigens Dæmpelse i Vender. En unaturlig Forening af alle beterogenFjender af den nærværende Tingenes Orden søgte ved ovennævnte Leilighed Anledning til at oprænde alle Lidenskaber og at tilintetgjøre alt bestaaende, og derpaa igjen paa Ruinerne af samme efter en gjentagen blodig Kamp, at afgjøre, hvilket Partie der skulle beholde overhaand; men kan maa tilskrive den Fasthed, og Kjerlighed til Lov og Orden, som det meget store Fleertal af Parises Befolkning har lagt for Dagen, at Regjeringen har overvundet alle Angreb. Nationalgarden; har igjen bedækket sig med Berømmelse, og Armeen har viist, at den forstod at opfylde sin Pligt. Følgende er i Korthed Fortællingen af det Forefaldne: Tidlig om Morgenen den 5te Juni trængte Folket sig til den Afdødes aabne Kiste, for at see Liget og bestænke det med Vievand. For Sørgehuset havde en stor Mængde unge Mennesker forsamlet sig, som havde besluttet at følge Liigvognen indtil Austerlitzbroen. Magdalenepladsen, St. Honoregaden, Royal gaden, og flere Gader og offentlige Pladse vare opfyldte med Borgere af alle Klasser, som i den forudbestemte Orden dannede Sørgetoget. Polske, tydske, italienske, spanske, portugisiske og belgiske Flygtninge, dannede sig i Rue royale og paa Magdalenepladsen under egne Faner i Colonner, og derfra rykkede de fremad til Forstaden Honore, Blandt de Chefer, som stode i Spidsen for dem, saae man den polske General Romarino i polsk Generallieutnants Uniform. Kl. 11 satte Toget sig under hæftige Regnbyger i Bevægelse. Foran befandt sig Nationalgaarden til Fods og til Hest, Arm i Arm, kun bevæbnet med Sidegevæhrer, pelotonviis opmarscherende. Derpaa talrige Skarer af Arbeidere, ligeledes Arm i Arm. Bag efter dem det 1ste Linieregiments Musik og 1 Bataillon af dette Regiment, med sænkede Geværer; herpaa Nationalgarden deromkring, og efter dem igjen 8000 Invalider, Borgere og forhenværende Nationalgardister. Liigvognen var prydet med trefarvede Faner og Immortelkrandse; mod 300 Mænd af alle Stænder bar den, medens Raabet: "Lede Friheden!" bestandig lød; imiddelbar derpaa, fulgte Invalider med den Afdødes Jnsignier, og derpaa hans Søn med hans Stridsbingst. Derefter Arm i Arm General Laanette og Marskal Clauzel i Spidsen for en Deputation ge af de Deputeredeskammer, og et stort Antal Officerer af alle Vaabenslags; heriblandt vare faa af Garnisonen i Paris og tilhørende Corps, fordi de - som det heed - havde faaet Betaling til at holde sig marschfærdige. En mallig Folkemængde indsluttede fornævnte Deputation, og raabte: "Leve Lafaaette!" Herpaa fulgte atter en Afdeling af Linietropper, de fremmede Flygtninge, de 6 første Legioner Pariser Nationalgarder, Detaschements af samme, andre Stæder fra, hele Nationalgardens Artillerie med dens flyvende Faner, Selskabet for de Juni Unionerede med Faner og Oriflammer, den retslærde Skole, den medicinske og pharmaceutiske Skole, Handelskolen med alle dens Faner, herpaa Folkevennernes Selskab (mere end 1000 Mand stærk, flere Haandværks=Corporationer; og endelig: de 6 sidste Legioner af Parises Nationalgarde og nogle Vogne. Liigvognen blev under uhyre Trængsel ført til Vendommepladsen. Liget blev ført omkring Støtten, og man trængte derpaa videre frem. Da den Deel som dannede Toget af Lærlingerne fra Alfortskolen og Bogtrykkerierne, havde naaet det italienske Theater, gjorde det en tilbagegaaende Bevægelse, og det heed, at en Politieagent ville have arresteret en Borger som raabte: "Leve Republikken!" Øieblikkelig bleve alle paa Boulevarden værende Stole sønderbrudte, og enhver af de unge Mennesker bevæbnede sig med et Stolebeen; men Alting blev igjen roligt. Ved St. Denisporten nærmede er Stads-Sergeant sig de Julii Decoreredes Fane værer; man opfordrede hiin til at træde tilbage, men Andreraabte: ned med Sergeanten!" hvorpaa denne drog sin Kaarde. En eenarmet Jnvalidlieutnant, ogsaa en Juli Decoreret, drog nu ligeledes sin Kaarde, og faldt ud mod ham; i samme Øieblik ilede nogle Sergeanter til, og toge deres Kammerats Partie; men Nationalgarden antog sig de Decoreredes Sag, anfoldt og adspredte Sergeanterne.