Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-03-20
Oversigt over Dagens udenlandske Nyheder. Den 3die Marts, da den nye Constitution for Kongeriget Würtemberg blev fremlagt for de forsamlede Stænder i Stutgard, blev Høitideligheden, begyndt med en dertil foranstaltet Gudstieneste i Stifts-Kirken, som Kongen og Dronningen, Geheimeraadet og de forsamlede Stænder bivaanede. Efterat Gudstienesten var forbie, og Stænderne tilligemed Geheimeraadet havde forsamlet sig i den Sal, som er bestemt til disses Forsamling, saa begav Hs. Majestæt sig derhen fra Slottet og holdt en Tale til Forsamlingen; efterat Kongen havde forladt Salen, holdt den præsiderende Geheimeraad, Statsministeren Baron v. der Lybe, ligeledes en Tale, og overleverede derpaa Constitutions Udkastet til Præsidenten i Stændernes Forsamling, Fyrsten af Waldburg-Zeil-Trauchburg. Da Kongen havde begivet sig tilbage til Slottet, anmeldte sig en Deputation fra Stændernes Forsamling, med Præsidenten i Spidsen hos ham, for at aflægge disses Taksigelse til ham, fordi Stændernes Forsamling paa nye var aabnet, og for at udtrykke de Følelser af Hengivenhed, hvormed Stænderne vare opfyldte mod Hs. Majestæt, Kongen modtog Deputationen med megen Naade, berørede Nødvendigheden af Eenighed, og gientog, at jo bered villigere han var til at opfylde ethvert billigt Ønske, desto mindre ventede han, at noget Forslag skulde giøres ham, som ikke kunde lade sig forbinde med det almindeliges Vel. Kl. 3 om Eftermiddagen, blev givet et stort Taffel, hvortil Medlemmerne af Stændernes Forsamling vare indbudne. Det væsentlige Jndhold af Kongens Tale bestod i følgende Kongen begyndte den med at beskrive sin Faders priisværdige Bestræbelser, for at give Staten en ordnet Forfatning, hvori han vilde optage for det hele Rige, hvad der kunde passe for det, af den ældre Constitution for Hertugdømmet Würtemberg; han havde selv med Opmærksomhed iagttaget hvad der var forhandlet i den Anledning, og han havde nu valgt en forskjellig Standpunkt fra den, hvorpaa hans Fader stod. Han haabede nu at have opnaaet sit Formaal, ved at indføre en Statsforfatning, hvis Grundsætning var Redelighed, og hvis Characteer var Offentlighed. Han havde vel prøvet eller Grunde imod Constitutionen, men han havde dog aldrig udeladt af Øiesynet, hvad Tidsalderens Aand, og Europas og Tydsklands nærværende Forfatning udkræver. Han bad derpaa Stænderne ogsaa at betragte Udkastet til Constitutionen fra dette Synspunkt, og at slutte sig med ham troe og fast til det hele tydske Fædrenelands Jnterresse. Hans Geheimeraader skulle ved alle Punkter forklare Aarsagerne, hvorfor man havde afviget fra den ældre Forfatning. Kongen udviklede nu omstændeligt den nye Constitutions Fordeele, og viiste de Opoffrelser han selv havde gjort. Han sluttede sin Skildring heraf med den Erklæring, at han gierne vilde underkaste denne Constitution det hele tydske Forbunds Garantie, naar en fælleds Beslutning af alle Forbunds Fyrster, ville ophøie denne Forholdsregel til en almindelig; thi han regner det blandt sine høieste Pligter, at slutte sig stedse nøie og inderlig til Tydsklands Sag. Hs Majestæt sluttede sin Tale med kraftfulde Formaninger til Stænderne, hvori han opmuntrede dem til ikke at tænke paa hvorledes det før har været, men paa de høiere Fordringer, som det tydske Folks Cultur, nu gjorde til Statsforfatningen. Ethvert Forslag til Forbedring i Constitutionen, vilde han beredvillig modtage, men derimod med urokkelig Fasthed tilbagevise enhver Paastand, som vilde søge at undergrave et Constitutionelt Monarchies Grundstøtter, og enhver Eqvismus som vilde tragte. efter at tilfredsstilles paa det Almindeliges Bekostning, og derpaa gav han sit Kongelige Ord. Denne Tale gjorde et stort Jndtryk, han holdt den med megen Værdighed og Følelse. Folket ledsagede ham med Biefaldsraab, da han reed til Stændernes Forsamling. Exemplarer af Constitutionen ere sendte med Stafetter til alle Hoffer. J Stændernes Forsamling skal nu debatteres over Constitutionen. Møderne blive offentlige; der er imidlertid giort Jndsigelse imod, at Geheimeraaderne skulle overvære ethvert Møde, da man befrygtede, at det skulde være til Hinder for Friheden i Forhandlingerne.