Aalborg Stiftstidende, 1837-03-02
J Paris døde for kort Tid siden en udmærket Sproggransker, men ligesaa stor Særling, Ungareren Mentely, der næsten forstod alle de Sprog, hvis Navne de Lærde kjende, og som roste sig af, at kunne fra hvilketsomhelst Punct i Europa vandre lige til China uden Tolk. Forresten betjente han sig sædvanligst af det Slavoniske, Arabiske, Persiske, Hebraiske, Græske og Latinske, eller meget meere en Blanding af alle disse Sprog, tilligemed Fransk. Hans Garderobe var en gammel Kjole, der syntes valdrig at have været ny, og hans Fodbeklædning et Par plumpe Sko. Hans Næring bestod i Commis brød, som han kjøbte af Soldaterne, og i hans usle Vaaning fandtes intet Andet, end et Skriverbord, gen Stol, en Bænk, en liden Kuffert, to Leerkrukker, og et stort Linnedskab. Enhver Forbedring i sin Stilling afviste han, og selv i den strængeste Vinter, modtog han intet Brænde, som hans Venner tilbøde, ham at varme sig ved. Den 22de December, om Eftermiddagen Kl. 3, gik Mentely, som sædvanligt, ned til Seinen, for at fylde sine Vandkrukker. Den ene var allerede fyldt, men, da han vilde dukke den anden ned i Vandet, gled hans Fod ud, og hans fandt sin Grav i Seinen. Mentely var omtrent 50 Aar gammel og efterlod talrige Haandskrifter, men, for at de skulde kunne benyttes, maatte der findes en anden Mentely, som kunde læse dem. Den berygtede Vidog har udgivet en, paa egne store Erfaringer grundet, Underretning om de forskjellige Maader at stiæle paa. Han var tidligere en af de største Tyveknegte i Frankrig, undveg fra Galeierne, kom i det hemmelige Polities Tjeneste og udmærkede sig i lang Tid, som Chef for Tyve=Opstøverne, men blev ved den sidste Forandring af Politi=Personalet sat ud af Tjeneste. Efter at have beviist, at han er en dygtig og praktisk Mand, har han nu paa sine gamle Dage samlet sine mange Jagttagel, ser i sit Fag og er optraadt som Theoretiker, ikke for, men imod Tyvene. J Form af et Lexicon har han med megen Klarhed givet Oplysninger om Tyvekunster, som den Uindviede aldrig har havt Ahnelsen om, saa at Laugets Hemmeligheder nu ligge for Hvermands Øie, og Enhver, naar han bliver bestaa let, kan vide, ikke just hvorledes han skal faae det Stiaalne igjen, men efter hvad Methode han er bleven bestiaalet. Kunstordet for at stiæle er: grinchir, og enhver Maade, hvorpaa dette grinchiriværksættes, har sin egen Betegnelse. Jblandt de mangfoldige grinchir-Maader, Hr. Vidorg har udviklet til Publicums Tjeneste, er følgende, som erindrer om en Gavtyvestreg, der for ikke længe siden udøvedes i Kjøbenhavn. Den benævnes Frinchinaur deur lourdes", der enten (thi Tyvesproget er temmelig vanskeligt at forstaae) vil sige det Sammesom stiæle fra to Tosser, eller stiæle med to Gautyver, og iværksættes paa følgende Maade: "En Herre, med den fineste Anstand og elegant klædt, kommer med Extrapost kjørende til et af de første Gjæstgiversteder i en By og lægger Beslag paa de bedste Værelser. Han har en Kammertjener, strax efter Ankomsten antager han en Leietjener. Selv er han Millionair fra Top til Tag; han nedlader sig neppe til at tale et Ord med Værten og hans Folk; Kammertjeneren regner og betaler for ham Alt omkring ham er Ærefrygt, Kjærlighed og Tilfredshed. Paa denne Maade banes Veien. En Morgen ønsker den fremmede Herre at tale med en Vexeleer; Værten sender Bud efter en, som fremstiller sig med Ærefrygt og største Jver. Herren viser ham saa og saa mange Tutter fremmede Guldstykker, hvorfor han ønsker franske Tyve=Franks=Stykker. Vexeleren prøver, gnider og veier Mynterne: Præg og Vægt ere rigtige. Man bliver enig om Priis og Agio; imorgen eller overmorgen paa en bestemt Tid skal Forretningen afgjøres. Vexeleren kommer punctlig og beregner allerede sin Smule Gevinst. Den naadige Herre modtager ham i sit Sovekammer, han sidder i en prægtig, viid Sloprok ved Kaminen. Vexeleren lægger sine franske Guldpenge paa Bordet og gjør sin Regning; den naadige Herre, rører ikke Pengene og beder Vexeleren at følge med ind i et andet Værelse, hvor de fremmede Penge vente paa ham. Medens de gaae ind i Værelset, ligjennem et andet, tager Kammertjeneren de Penge, som Vexeleren har talt op, og gaaer sin Vei. Da Herren er kommen i sit Værelse, har han været saa nuheldig at glemme Nøglen til sin Secretair, han springer ind igjen for at hente den, men - kommer naturligviis ikke igien; han har kastet Sloprokken, hvorunder han havde sin hele Paaklædning, og er ilet efter Kammertjeneren, for at dele Byttet. Vexeleren og Værten staae med lange Ansigter, og den Første overøser den Sidste med Bebreidelser for, at han har kaldet ham til en Gavtyv, medens den sid 1ste i sit Hjerte trøster sig ved, at han dog ikke er medtaget slet saa slemt, - hvis han ikke maaske siden skulde opdage, at Et eller Andet er forsvundet med den fornemme Mand. Kjøbmand Kirchhoff i Stralsund har erholdt i Preussen Patent paa et af ham til Brug for Skoler opfundet Papir, som har den Egenskab, at den med eiendommeligt og billigt Blæk skrevne Skrift, meget let lader sig udviske med en med reent Vand vædet Svamp, uden at Papiret derved bliver bugtet; det tørres tvertimod meget hurtigt og er ligesaa glat og reent som før og kan bruges paany. Den preussiske Regjering er bleven opmærksom paa dette Papir og har sendt Prøver deraf til alle de provindsielle Regjeringer, med Ordre, at undersøge dets Brugbarhed. Herved har det viist sig, at dette Papir ikke alene besidder alle de Egenskaber, som ere tillagte det, men ogsaa at det er hensigtsvarende og Bekostninger besvarende for Land= og Elementar Skoler. Anmelderen i Børsen Nachrichten der Ost see Nr. 11 siger, at han 50 Gange har skrevet paa get saadant tilberedt Blad, som alligevel er fuldkomment brugbart.