Jyllandsposten, 1838-10-01
J visse Henseender vilde vel Penge kunne spares, saaledes Diætpenge og Reiscomkostninger til den kgl. Commissarius, til det fra Universitetet udvalgte Medlem, til Commissarii Secretair, som og Udgiften til Skrivere og Trykningsomkostninger da vilde blive mindre, og da nogen Reduction af de Deputeredes Antal formeentlig kunde skee, vilde muligen herved gjenvindes den forøgede Udgift ved at Diætpenge bleve hver Deputeret især at udbetale for længere Tid. Det tredie Moment er, at Stænderne ved Foreningen ville vinde i Kraft, Vægt og Betydning, og dette maa i sin Sandhed have foresvævet Assessor Algreen-Ussing saa klart og stærkt, at han ikke har deduceret dets Gyldighed, og derved har foranlediget den Udtydning, at den attraaede Forening skulde tilsigte en qvalitativ Forandring i Jnstitutionens Natur, til at vorde mere bindende for Regjeringen. Mod en saadan Udtydning af vore Ord protestere vi. Heller ikke mene vi, at de to Stænderforsamlingers Samværen i Tid og Rum kan give Raadgivningen forøget Vægt. Men just indenfor Grændserne af Jnstitutionens Væsen vil Stænderforsamlingernes Forening give Jnstitutionen forøget Kraft, Vægt og Betydning. Jnstitutionen erholder ikke den af Hans Majestæt Kongen tilsigtede Betydning i Folket, naar Folket først efter længere Mellemrum sporer Resultater af Stændernes Virksomhed. Men efter hvad der foran er udviklet, maa under den bestaaende Adskillelse en rum Tid hengaae førend et Lovbud vil udkomme. Dette Mellemrum bliver endnu større, naar den ene af Forsamlingerne i sine Jndstillinger er meget forskjellig fra den anden, thi da vil, om end et Lovudkast udkommer, Regjeringen udsætte sin Beslutning indtil Sagen paany bliver forhandlet i den Stænderforsamling, hvis Mening var bleven bestridt af den anden (efr. St. Tidenden 1ste Række Nr. 57 S. 901.) Saadan væsentlig Forskjellighed i Stænderforsamlingernes Jndstillinger vil meget naturligt opstaae i de adskilte Forsamlinger, af hvilke den først indkaldte savner Oplysning om de maaskee overveiende Grunde, den anden Forsamlings Deputerede kunde være istand til at fremføre, og hvad vi med Proponenten maae lægge særdeles Vægt paa - ikke har Leilighed til at svare paa de Jndvendinger, den sidst indkaldte anfører mod hvad der i den første er antaget. Derimod er det i høi Grad sandsynligt, at de forskjellige Anskuelser, der kunne hidrøre fra Mangel paa Kjendskab til f. Ex. en Deel af Jyllands særegne Forhold, ville i en forenet Stænderforsamling blive berigtigede og modificerede, saa at et Lovbud strax vilde kunne udkomme. Til Exempel herpaa anføre vi Sagen og Skolelærernes Kaar. Dersom den var bleven behandlet i en fælleds Forsamling, og Jyllands Deputerede der havde udviklet, hvad der i vor nærværende Forsamling er oplyst, er det i høi Grad, sandsynligt, at Øestifternes Deputerede havde modificeret deres Jndstillinger derefter, og et Lovbud vilde nu være emaneret, der havde opfyldt en talrig Klasse af Statsborgere med Glæde, medens denne Klasse nu i længere Tid maa savne den med saa megen Grund attraaede Forbedring i sine Kaar, og ved det endelige Lovbuds Publication maaskee vil see en Deel af de Forventninger, som Øestifternes Petition havde vakt, at blive skuffede.