Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1828-03-07
Spanien. Det var bestemt at Deres Majestæter den 4de Marts igjen ville indtræffe i Madrid. Man taler stærk om at 10,000 Mand franske Tropper igjen skulle vende tilbage, da der i Catalonien endnu skal herske en meget foruroligende Stemning. Krigsministeren Zambrano har indgivet til Kongen en Forestilling om at afvæbne alle de royalistiske Frivillige, og Ministeren forsikkrer, at en Hær paa mere end 200,000 Md. kunne underholdes for hvad hine koste; Ministeren Hr. Calomarde skal imidlertid stemme for de royalistiske Frivilliges Reorganisation. Factionisterne begaae endnu de afskyeligste Handlinger, saaledes ville en stærk Afdeling i en lille Bye Beceite hæve Contributioner, og da Atcalden var flygtet, tvang de hans Kone til at udskrive Contributioner og skaffe Levnedsmidler, og da dette ikke skede hurtig nok, grebe de den ulykkelige Kone og 4 af de fornemmeste Jndvaanere, pinede dem paa den skrækkeligste Maade, og hang dem sluttelig op paa en Pæl uden for Byen. Nisceller. Naturbroen i Virginien. Denne af Naturen dannede Broe bestaaer af en tyk Klippe, som i Skikkelse af en Bue løber hen over en uhyre Afgrund, der skiller to høie Bjerge fra hinanden, og som paa denne Maade uden menneskelig Hjælp holder Communicationen vedlige. Denne Bue er 180 Fod lang, 25 Fod bred og 45 Fod tyk. Dens perpendiculaire Høide over Strømmen, der flyder under den, beløber sig ikke til mindre end 220 Fod; de sværeste Vogne kjøre derover; ved Siden af Broen og paa begge Sider af Floden gives der Klipper, som løbe 10 til 15 Fod frem over Vandfladen, og som fra deres Basis af, ere 2 til 800 Fod høie, alle solide Masser af blød Kalksteen. Det er umuligt andet end at føle Angest, naar man forsigtig nærmer sig Kanten paa en af disse nogne Klipper og skuer ned i en Dybde af 300 Fod, hvor Vandet med Brusen styrter sig fra Klippe til Klippe. Under denne Naturbroe voxer Træer af en 20 Fods Høide, der ovenfra seer ud som smaae Buske og de Fugle, der sidde paa dem, som smaae Oldenborrer. Da jeg var under Broen, saae jeg det Sted, hvor de Skuelystne pleie at indgrave deres Navne, ogsaa den udødelige Washingtons er der imellem. Nogle have søgt at anbringe deres Navne med dybt udskaarne Bogstaver, medens Andre have søgt at anbringe Deres saa høit, som muligt. Det Sidste havde for nogle Aar siden, nær kostet et ungt Menneske Livet. Han udskar med et skarpt Jnstrument Trin i Klippen, og klattrede derved op til en betydelig Høide, hvor han indgrov sit Navn, men da han ville vende tilbage, mærkede han at dette ikke var muligt, uden ved at styrte sig ned paa et Klippestykke, der ragede frem, hvorfra han vel neppe nogensinde meere ville have staaet op. Hans Venner, ligsaa bestyrtsede som ham selv, vidste hverken at hielpe eller raade, men ventede hvert Øieblik at see ham ligge knust for deres Fødder. Han tog imidlertid Mod til sig, og besluttede, da han ikke, kunne komme tilbage, at gaae fremad. Ved at benytte sig af sit Instrument, hug og klattrede han nu med en næsten overmenneskelig Jver fremad, medens han lagttog den nødvendige Forsigtighed, stedse at see opad, og aldrig ned ad. Saaledes havde han efter utrolig Anstrængelse og Arbeide, naaet en 200 Fod; men nu forlode Kræfterne: ham, og i det han et Øieblik blev staaende i en svævende Stilling, overveiede han allerede, om han ikke hellere paa eengang skulle styrte sig ned, istedet for at qvæle sig længere, da dog ingen Redning mere var tænkelig: men i dette Øieblik lød et opmuntrende Raab fra hans Venner paa Broen ham imøde, og forkyndte ham, at han ikke, var langt borte derfra; Kjerligheden til Livet beholdt Overhaand, og i det Fortvivlelsen paa Nye gav ham Kræfter, arbeidede han sig endnu saa høit op, at han kunde naae en Stang man rakte ham, og hans Redning var fuldendt. Efter 2 Timers Arbeide havde han nu klattret næsten 250 F. op ad en næsten perpendiculair Høide, mendda endelig hans glade Venner sluttede ham i deres Arme, var han saa umattet, at han sank bevidstløs om, og det varede nogen Tid inden han kom til sig selv igjen.