Berlingske Tidende, 1836-05-19
Med Hensyn til, hvad der i Betænkningen er anført om Hensigtsmæssigheden af at forandre Ordenen i den i 66 36 og 37 omhandlede. Afgift af kjøbte Skibe, oplyste den Tilforordnede, at Grunden, hvorfor og saaledes ere stillede, er den, at naar Afgiften, som den maa, betragtes som en Toldafgift af det færdige Fabrikat, Skibet, der principmæssigen ei bør erlægge mindre Told, end den, der fordres af de i samme indeholdte Materialier i deres uanvendte Tilstand, hvorved derhos maa tages Hensyn til Afgangen ved deres Tildannelse og Bearbeidning, vil Saadant henvise tilden ogsaa hidtil gieldende Størrelse, 12 1/2 pCt. af det færdige Skibs Værdi, da Tømmer er ansat til 16 proCt., Jern fra 8 til 12 proCt., Tougværk og Seildug til 12 proct. Told størrelsen 121 proct. maatte altsaa blive den normale, fra hvilken den til Lettelse for Nibsrederierne nedsatte Afgift blev en Audtagelse. Om endogsaa Undtagelserne bleve det overveiende Antal, efter de nu begaaende Forhold, syntes derfra ei at kunne hentes nogen Grund til at stille den i Spidsen som Regel, da denne i saa Fald ei vilde kunne motiveres ved noget almindeligt Princit. At der af Skibe under 10 Commercelæster anskaffes saa saa fra fremmede Steder, viser ikkun, at det overveiende Antal ygges her i Landet, og at saaledes enten Anskaffelsen fra fremmed Sted ei behøver at begunstiges ved Afgiftsnedsættelse, eller ogsaa, at Afgiften ei har viist sig uvirksom til at fremme de indenlandske Skibsbyggeriers Virksomhed i Bygningen af denne Skibsclasse, og naar mange Skibe over 10 Commercelæster, anskaffes fra fremmed Sted, hentyder Saadant paa, at den indenlandske Skibsfart maa finde saadan Anskaffelse ønskelig, og da Nedsættelsens Øiemed netop er en Lettelse for den danske Skibsfart, forsaavidt den drives paa fremmede Steder, nemlig med større Skibe, viser Saadant, at ei heller Nedsættelsen har været uhensigtsmæssig. Af læstebrændte Skibe under 10 Commercelæster, hvorunder altsaa ei indbefattes det største Antal af Kystbeboernes aabne smaa Baade, eiede Danmark i 1834 793 Stkr., og af dem over 10 Commercelæster, i Alt 833 Stkr. Det vilde af det saaledes Oplyste skjønnes, at Tariscommissionen havde havt en systematisk Anledning til at vælge den fremsatte Orden i disse Paragrapher. Ved den derefter foretagne Afstemning bleve Committeens Jndstilling ved 4 32 antagen. med 49 Stemmer mod 8, ligesom og Sammes Forslag i Anledning af 5. § 36 og 37 blev antaget med 48 Stemmer mod 9. 89 42 og 43 fore Committeen havde ved slaaet en Forandring, hvorefter disse vilde komme til at lyde saaledes: 12. For raffineret Sukker, som under indenlandske Raffinadeurers Forsikkring paa Tro og Love om dets indenlandske Tilvirkning udføres til fremmede og frie Steder, til en bagebetales som Godtgjørelse for Toldet dertil anvendte raae Sukker etc. som paa lige Maade, a 43. For Syrop udføres, tilbagebetales ligeledes etc. Den Tilforordnede bemærkede at han ansaae den i Forslag bragte Control at være tilstrækkelig betryggende, og den blev af Forsamlingen antaget med 56 mod 2, hvorved dog udtrykkeligen forbeholdtes, at SporgsStørrelsen af Udførselspræmien maalet om for raffineret Sukker og Syrop først vilde komme under Forsamlingens Afgjørelse ved Discussionen om den Jndførselstold, der burde foreslaaes for raat og raffineret Sukker. J 51, 52 og 53. Ad Committeen havde af Grunde, som findes anførte i Forsamlingens allerunderdanigste maatte betænkning, foreslaaet, at disse tre udgaae og subsidialiter for det Tilfælde, at enten Forsamlingen ikke maatte billige denne Jndstilling, eller Hans Majestæt ikke maatte antage Forsamlingens Forslag derom, foreslaaet, at i Lovudkastet 651, efter de Ord forbiseilende Skibe tilføies hvilken Adskillelse dog naturligviis ei finder Anvendelse ved Lastepengenes Beregning". denne Anledning yttrede den Tilforordnede, at han med Hensyn til den i Committeens Betænkning indeholdte Bedømmelse af Reductionen af de almindelige Bestemmelser for Skibs afgifterne, blot maatte, uden i nogen Henseende at indlade sig paa en Antikritik, Lige indtil Forordningen. Følgende: oplyse af 10de August 1821 bestemte, at Laste pengene ikkun skulde erlægges efter saamange Commercelæster af Skibets Drægtighed, som det indladede eller udlossede Gods bestavede, bleve alle Skibsafgifter, saavel Fragtafgifter, som Lastepenge, Fyrafgifter og Skibsportler beregnede af det fulde Antal Commercelæster, hvortil Skibet var udmaalt. Ved Fdg. af 28de 825 indtraadte endvidere den Foran Mai dring, at Fyrafgiften med den halve Storrelse lagdes over paa Ladningen og ikkun be regnedes af det indladede eller udlossede Godses Læstebestuvning, hvorimod den anden Halvdeel forblev hvilende paa Skibet og ved enhver Klarering beregnedes af dettes fulde Drægtighed. Skibssportlerne beregnes endnu som før ved enhver Klarering af Skibets fulde Drægtighed. Ligesom der herefter, indtil Fregn af 10de August 1821 udkom, ei var nogen Anledning til at fastsætte Bestemmelser, for hvilke Afgiftsforpligtelser, der paalaae et Skib, naar det indladede eller udlossede en mindre eller større Deel, eller ogsaa hele sin Læstebestuvning, da Skibsafgifterne i alle Tilfælde vare lige store, saaledes maatte dette Spørgsmaal jevnligen fremstaae, efterat de forannævnte Forordninger i 1821 og 1825. hentede Normen for Afgiftstørrelsen fra Ladningens Læstebestuvning. Navnligen maatte dette Spørgsmaal jevnligen fremkomme ved de Skibe, som under Forbiseiling enten udlossede eller indtoge ofte ikkun en ubetydelig Deel af deres Ladning ved et Toldsted. De jevnlige Spørgsmaal, som i denne Henseende deels fra Toldstederne deels fra Revisionen, ere forelagte Collegiet, ere afgjorte derhen, at der vel i Revisionen har dannet sig et temmelig bestemt Begreb om, naar den Deel af Skibsafgiften, der ikke ved bemeldte Anordninger udtrykkelig er bestemt i alle Tilfælde ikkun at skulle erlægges efter det indladede eller udlossede Godses Bestuvning, nemlig Fyrafgifter og Skibsportler, kunne beregnes efter Skibets fulde Drægtighed, og i hvilke Tilfælde den ikkun bor beregnes efter det udlossede eller indladede Læsterum. At Regnskabsførerne ere tilbøielige til heller at følge den første end den sidste Beregningsmaade, er en Selvfølge, da deres og deres Medembedsmænds pecuniære Jnteresse verserer derunder, men ved Mangelen paa almindelige Lovbestemmelser herom, kunde det være Tvivl underkastet, hvorvidt Collegiet ved Resolutioner og Jnstructioner var competent til at foreskrive en for dem mindre fordeelagtig Beregnings maade, end de maaskee ansaae hjemlet i Anordningerne. Under disse Forhold maatte Tarifcommissionen ansee en Lovbestemmelse herom ei alene ønskelig, men ogsaa nødvendig. At den maatte publiceres i en offentlig Anordning laae deri, at den indeholder ei uvæsentlige Rettigheder for de Skibsklarerende, hvorom disse ei vilde blive vidende, naar alene meddeeltes Embedsmændene, som en Jnstructionspost. Da disse Bestemmelse angaae tildeels meget complicerte Forhold, hvori et nyt Afgiftsystem, nemlig det, der valgte Varernes Bestusning som Norm for endeel af de paa Skibsfarten hvilende Afgifter, indførtes, har det ei været forbundet med ring Vanskelighed, at vælge Udtrykkene saa almindelige, at alle forekommende Tilfælde under samme kunne subsummeres, og med endnu større, at give disse Bestemmelser en saa letfattelig Form, at de uden Vanskelighed kunne forstaaes af Enhver, uden at han behøvede at sætte sig ind i Detaillen af de her paagieldende Forhold. Den Til forordnede fandt sig foranlediget til at erklære, at han, som forhenværende Medlem af Tariscommissionen, var nøie vidende om, at ingen Deel af Lovforslaget har ved Redactionen været underkastet en saa omggelig Drøftelse og Conference med flere practiske Embedsmænd, som netop disse Paragrapher, og at de ei ere blevne definitivt optagne i Lovudkastet, forinden flere practiske Embedsmænd, som over samme ere blevne hørte, have erklæret dem ei blot for i høi Maade veiledende, men ogsaa for nødvendige for at forebygge Vilkaarlighed i disse Afgifters Beregning. Vicepræsidenten bemærkede, med Hensyn til hvad Committeen i dens Betænkning havde anført om den Mangel paa Tydelighed, den troede at finde i disse §§, at han, efter at have modtaget Lovudkastet, flere Gange havde gjennemlæst disse :J men forgiæves anstrængt sig for at komme til et sikkert Resultat i Henseende til de Bestemmelser, som deri indeholdes. Da han imidlertid ingenlunde i saa Henseende vilde stole paa simegen Fattevne, havde han derom confereret med en af de dueligste Skibsmæglere i Hovedstaden, hvis Anstrængelse i denne Henseende havde været ligesaa frugtesløs. De øvrige Medlemmer af Committeen, hos hvem Sagkundskab i Henseende til denne Gjenstand, maatte forudsættes, var det gaaet ligesom avde deraf taget Aff sam at antage, at der i Paragraphernes Construction maatte ligge nogen Utydelighed, som han oprigtigen maatte for sit Vedkommende tilstaae, at han end ikke, efter den kongelige fandt Tilforordnedes indholdsrige Foredrag fuldkommen opklaret. Den Hovedafdeling, hvorom her handles, har den Overskrift om Skibsafgifter; da nu Lastepengene ere en Afgift, som hviler paa Skibet og udredes af Skipperen eller Rede ren, og da disse ogsaa omhandles i en under denne Hovedafdeling subsumeret Underafdeling, havde han maattet antage, at den almindelige Bestemmelse, som indeholdes i 651, ogsaa maatte finde Anvendelse ved Lastepenges Beregning, hvorved da en væsentlig Forandring var foregaaet med hvad i Fdn. af 10de Aug. 1821 er foreskrevet. Han anførte dette iøvrigt blot for at retfærdiggjøre Committeens Yttringer om denne Gjenstand, uden i nogen Maade at ville insistere paa Com som han almitteens principale Jndstilling. deles overlod til Forsamlingens Bedømmelse. Da Committeen for det Tilfælde, at Forsamlingen ikke skulde billige dens Jndstilling, om at udelade §§ 5153 af Lovudkastet, havde, imellem de foreløbige og endelige Forhandlinger, som Amendement foreslaaet den forannævnte subsidiære Jndstilling, yttrede den Tilforordnede med Hensyn hertil, at han ansaae det i denne Jndstilling proponerede Tillæg som tilstrækkeligt til at hæve enhver Tvivl, som muligen kunde opstaae om, hvorledes de her omhandlede Paragrapher maatte være at forstaae.