Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-04-02
J Kjøbenhavnsposten Nr. 83 læses Betragtninger over Stændernes Offentlighed, hvis Forfatter gjør sikker Regning paa at den Tid ikke meere kan være fjern, da ogsaa vi ville være i Besiddelse af det Gode, der først vil give vor Folkerepræsentation et høiere Liv og sand Betydning som den offentlige Menings Organ og atter som dens Opdrager og Leder." Til de væsentlige Grunde, hvorpaa dette Haab støtter sig, høre følgende: a) Af de 53 Medlemmer, der have erklæret sig for Offentligheden, have de 36 udtalt det bestemte Ønske, strax at erholde en fuldstændig Offentlighed, 17 derimod kun udtalt sig for Principet, men henstillet den nærmere Afgjørelse til Regjeringen. Men da denne i hvert Tilfælde har den endelige Afgjørelse, saa er Forskjellen altsaa reent formel;" b) Pressen, Petitioner og Stænder, det er de tre eneste Organer, hvorigjennem Folket kan yttre sin Overbeviisning, frembære sine Ønsker og Forhaabninger, og alle tre have udtalt sig med Eenstemmighed og Kraft. J Pressen har der saa godt som slet ingen Dissents viist sig; i Stænderne var Minoriteten 13 imod 53, at bringe en Petition mod Offentligheden istand, har man end ikke forsøgt paa, hvad vi meget beklage, da det end meere vilde have tjent til at lægge Folkets sande Stemning for Dagen. Efter alt dette kunne vi vel sige: Folket ønsker Stændernes Offentlighed;" c) "de jydske Blade have alt ved flere Leiligheder udtalt sig om dette Anliggende. Og hvad endelig de jydske Stænder angaaer, da vil vist ingen drage den i Roeskilde (af Algreen=Ussing) udtalte Mening i Tvivl, at de ville fremkomme med det samme Ønske. At Holsteen alt har og Slesvig bestemt vil udtale sig i samme Retning, bør heller ikke lades ude af Betragtning. Saaledes vil det danart være en afgjort Sag, at Folket ønsker Offentligheden, og ved den den danske Nationalcharakteer egne Udholdenhed, vil dette være nok til at give sikkert Haab om Ønskets Opfyldelse. Men at dette vil skee meget snart, derfor borger os den Omstændighed, at Regjeringen ingenlunde er ugunstig stemt imod Sagen. Det er bekjendt, at dette Spørgsmaal fra først af har været overveiet af Regjeringen; at den først vilde gjøre en Prøve, inden den tilstod fuldstændig Offentlighed, var vistnok saare naturligt." Hvad Stændernes Petition i denne Sag angaaer, da maa Vi (Forfatteren) beklage, at Forsamlingen ikke kunde bygge sit Andragende paa den af Kommitteens Majoritet affattede Jndstilling og at den første blev endeligen afgjort saa sildigt, at det holtfortjente og talentfulde Medlem (Tutein, hvem den næsten improviserede Affattelse af dette vigtige Aktstykke blev overdraget, ikke har kunnet anvende saa megen Tid og Omhu paa dets Udarbeidelse, at denne kunde bringes til al den Holdning, Fuldstændighed og Fuldendthed, som han ellers vilde have vidst at give den. Vi begaae derfor neppe nogen Uretfærdighed, naar vi yttre den Formening, at den for en Deel bærer Præget af det Hastværk, hvormed den blev udkastet." Til smaae Uagtsomheder af dette Slags henregnes de Steder, hvor der siges: "der er overveiende Grunde, der tale for, at Stændernes Forhandlinger, i det ad Solens mindste for Tiden, vedblive at holdes udenfor Hovedstaden;" og paa et andet Sted: "den nugjeldende, ved vistnok vigtige Betragtninger foranledigede, Valgorden, der er baseret paa Grundeiendom, og indrettet efter de forskjellige borgerlige Klasser." Til saadanne Yttringer formenes Petitionens Koncipist at have været aldeles uberettiget, da hvad Valgordenen angaaer, det er bekjendt, at den Mening næsten eenstemmigen hersker i Publikum, at denne kun lidet fyldestgjør sit Øiemed: at tilveiebringe en sand Repræsentation af Folket, og hvad Forsamlingstedet angaaer, saa ere Meningerne om dettes Hensigtsmæssighed vel meere deelte, og denne Gjenstand er ogsaa bleven nævnet under de Forhandlinger, der ligge til Grund for Petitionen; skjøndt af de tre, der have omtalt den, kun een, og det den Mand, der maaskee mindst i hele Forsamlingen kan siges at repræsentere dennes Mening, har omtalt den billigende, medens den anden berørte den, uden derom at udtale nogensomhelst Dom, den tredie henviste endog til Muligheden af, at alt den næste Forsamling kunde komme til at petitionere om at blive forlagt til Kjøbenhavn, og argumenterede derfra imod Hensigtsmæssigheden af i Roeskilde at gjøre de til Dørenes Aabning nødvendige Forandringer ved Lokalet." Artiklen findes iøvrigt krydret med denne kuriøse Anekdote, hvis Sandhed det vil være forbeholdet Tiden nærmere at belyse: "Jkkun tvende Medlemmer have ligefrem udtalt sig mod Offentligheden. Forresten er det snurrigt nok, at den ene af disse, der var saa bange for at Navne skulde falde i Kløerne paa de forhungrede Døgnbladskriblere, selv ved denne Leilighed har maattet see sit eget Navn givet til Priis. Den anden behøver ikke at stille noget Amendement, for at blive kjendt af Alle, thi af den Cathegori, hvortil han hører, gives der lykkeligviis kun een i Stænderforsamlingen."