Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-01-12
J det pathetiske Begyndelses-Udraab: "Hvad, skulde der kan det være mueligt a. a. yttrer Hr. Holm sin Skræk for at jeg kunde være en Gienganger for hvad han kalder Proprietairfrieheden, og i denne Angst tilraaber han mig, at aflægge Anonymiteten, idet han tillige forsikkrer at ellers maa jeg have nædle Hensigter m.v. Jeg kan imidlertid ikke efterkomme Hr. Holms Anmodning, da Navnet intet giør til Sagen, fordi jeg fægter med Grunde og hverken angriber Personers Ære eller Eiendom, saameget mere da hans eget Stykke viser hans Tilbøielighed til at vende vor Diskussion om til Personligheder, fordi gyldige Modgrunde mangle ham, og naar han sigter saa mange Skud efter min ubekiendte Person, hvilke Angreb at samme Art vare da ikke at vente, naar jeg stod bekiendt ligge for ham, Da jeg nu ikke skriver for at more Publikum paa min egen eller Andres Bekostning, finder jeg mig ved Hr. Holms Skrivemaadnetop opfordret til at beholde denne Anonymitet. Jngen Upartisk kan heri finde Beviis paa Feighed eller uædle Hensigter, da det er iøinefaldende kun et Forretningsfif af Hr. Holm for at villede og drage Opmærksomheden fra Sagen paa Personen. Til Hr. Holm Underretning tiener, at jeg skriver om Hoveriesagen, for at denne ikke skal foredrages Publikum aldeles eensidig, og for at bringe i Erindring, at Godseierens Rettigheder lige saa lidt tør krænkes som Bondens. Dette er ikke overflødigt, idet saamange Dagblades idelige Raaben paa usurperede Rettigheder, uværdig Trældom og Kasten med flere slige Phraser, synes bestemte til hos den Deel af Publikum hvis Jnteresse derved smigre, at fremkalde og nære modsatte Anskuelser. Denne Tendents bør modarbeides. Vel kan det for Mangen forekomme utroeligt at Nogen skulde kunne indbilde Bonden, at Godseieren ved en uretfærdig Usurpation, besidder de Rettigheder, hvilke Bonden selv indrømmer ham, ved en fra Bondens Side langt mere fri Kontrakt end fra Husbondens Men Erfaringen lærer, at Bonden som Flere, erkun altfor tilbøielig til at antage for Ret, hvad der stemmer med hans og deres Fordeel, og at Bonden ved saadanne eensidige Forestillinger, som dem jeg bekiæmper, ofte forledes til de urimeligste Pretensioner. Derfor er det i høi Grad skadeligt, naar Nogen søger at indbilde Bonden, at han lider fordi den Gaard han har i Fæste, ikke kan blive hans Eiendom, eller fordi han ikke kan faae den paa andre Vilkaar end han har fæstet Behøves noget Beviis herfor, da findes det i den af en Bonde leverede Artikel, i Bidrag til Tidshistorien, der angaaer jus proponendi. Thi hvad kan være absurdere end denne Bondens Jvren mod aristokratisk Adelsdespotie, under Frederik den 6tes Regiering, og hvad kan være uretfærdigere end den Fremgangsmaade hvortil han opfordrer mod Godseieren, at denne skulde tvinges til inden en bestemt Tid at sælge sine fæsteledige Gaarde og Huse. Den førstnævnte Paastand, som ingen Retsindig kan billige, viser hvilke Meninger og Anskuelser Bonden, ved de saakaldte Liberales Bestræbelser desværre altfor let bibringes, fordi hans Sind, som Fleres, ved Fordomme fra Barndommen indsugede af Fortællinger og Ammestuesnak, der hidrøre fra en længst forsvunden Fortid, opnaaede ved smigret Egoisme og Misundelse er modtagelig for denne Sæd. Og hvis her virkelig i Dannemark fandtes et aristokratisk Despoti udenfor nogle Enkeltes virkelige eller foregivne Jndbildning, saa er det dog klart, at en Opfordring som den anførte ei udspringer af Had til Depotie, men kun af Lyst til selv at nyde Fordelen deraf Denne Bonde, som selv er bleven Forfatter, maa endog høre til de meest Oplyste af Standen. Frederik den 6tes Regiering fortiente bedre Tak, for alt hvad den har virket for Bondestandens Held og Dannelse end saadan taabelig Klage over Undertrykkelse og Adels=Aristokratie, end saadan maadelig Frugt af Standens Oplysning. Selv Hr. Holm har kunne indsee, at en retfærdig Regiering ei kan tage Notits af Bondens Opfordring. Og dog har Hr. Holms eget Forslag om at tvinge Godseieren til at renoncere paa Hoverie mod en God. giørelse af 24 s. og 12 s. for en Spand= og en Gangdag, Jntet forud for Bondens Opfordring. Tvang til at afhænde en Gaard, er bygget paa selv samme Princip, som at tvinge til Afhændelse af en med Gaarden forbunden Rettighed, fordi man maa misbillige det ene af disse Forslag saavelsom det andet, derfor ligger man ikke i Dvale eller er intolerant mod Tidernes Fremskridt. Jeg har jo ogsaa erklæret mig for det bestaaende Hoveries Ophævelse ved Jndførelse af Frieforpagtning og burde derved være betrygget mod denne Beskyldning. Hr. Holm har jo selv maattet indrømme at den Erstatning han vilde tilstaae Godseieren var meget for lav, man kunde vel fordre at Hr. Holm skulde overveiet dette for han skrev offentlig derom. Den paaankede Yttring, der finder villig Jndgang hos Bonden, tiener til at give ham store Fordringer og Forventninger, om hvad han skal profitere ved Hoveriets Afskaffelse. Hr. Holms Forslag om en saadan Maalestok opvækker altsaa Utilbøielighed hos Bonden til at indgaae nogen Hoveriforening, som det var Huusbonden muelig at indlade sig paa, og maa ligesaa vist virke imod Hoveriets Afskaffelse, som jeg er overtydet om at vor, mod enhver Borger retfærdige Regiering ikke vil paabyde en tvungen Afhændelse af Hoveriet, men kun billige dettes Ophævelse ved successive paa begge Sider frivillige Foreninger, eller lette dette ved at hæve Fæsteindretningen og tillade Frieforpagtning. Efter Hr. Holms egen Erkiendelse af at have overilet sig ved den nævnte Ansættelse af Hoverie vederlaget er dennes Ubillighed vel utvivlsom. Jmidlertid skal jeg tillade mig deels at henvise til Kiøbenhavnsposten No. 318 for forrige Aar, hvor, i en anden Anledning af Kammeralister en Spanddag og en Gangdag ansættes til en Værdie af respektive 2 Rbd. 40 s., deels at udpege det høist Stødende i, at ville med Kr. Holm bestemme Vederlaget, ei efter det Hoverie en Husbond har Ret til, men efter den Nytte han skal antages at have havt af Hoveriet i en vis Tid. Jntet kan være mere iliberalt end at ville anstille Jnqvisitioner over en myndig Mands Afbenyttelse af hvad der er hans eget. Dog med den Liberalisme, der nu prædikes i flere Dagblade, hvorefter enhver Konsideration for bestaaende Reteforholde, er iliberal Kietterie, stemmer Hr. Holms Fremgangsmaade vistnok meget vel. Jøvrigt tør jeg efter mit Kiendskab til Godsbestyrelse, forsikkre, at der neppe er Noget Godseieren, behøver at frygte for at bringe for Lyset, hvorimod sikkert, enhver fornuftig Godseier kun ønsker at Alt i denne Sag maa blive tilstrækkeligt oplyst og drøvtet for noget besluttes, thi han kan da vente at befries for de mange skadelige Jndskrænkninger i hans Eiendomsret, og for den nu existerende Vanskelighed eller Umuelighed i mange Tilfælde af at søge Ret over sin Leietager for Domstolene. Denne Faveur, som Fæstebonden for Tiden nyder i Rettergang maa Hr. Holm & Comp. vistnok ganske have forglemt naar de dolere over Fæstebondens Trældomsaag; thi enhver Sagkyndig vil erkiende, at i Kontraktforholdet, mellem Husbond og Fæstebonde, er det Huusbonden der er udsat for Forurettelse, saagodtsom uden Adgang til Domstolenes Beskyttelse, medens i Sandhed ingen Undertrykkelse mod Bonden, vilde blive upaatalt eller ustraffet. Og hvori bestaaer da Bondens saakaldte Trældom, hvilke statsborgerlige Rettigheder nyder han ikke ligesaa fuldkomment som Godseieren, Han kan lade sin Søn studere og skaffe ham Adgang til enhver Stilling i Staten, han kan selv blive Godseier paa enhver lovlig Maade; fordi man modsætter sig at han skiænkes Proprietairens Rettigheder paa ulovlig Maade, derfor bør han og Mængden ikke indbildes at han forurettes og holdes i Trældom.