Berlingske Tidende, 1785-12-05
Haag, den 22de November. Det Merkværdigste for i Dag er følgende: AllianeTractaten imellem Frankrige og Holland af 10de November 1785, efter sin fornemste Jndhold. Hs. Allerchristeligst Majestæts Venskab og Bevaagenhed for Republiken i de vigtigste Omstændigheder, har bevæget Deres Høimægtigheder til at forbinde sig nærmere med Høistsamme, til Betrygelse for Republikens Rolighed; og paa Grund af den Ar deel, som Hs. Allerchristeligste Majestæt tager i Repubkens Jnteresse, lader Høistsamme sig finde tilbøielig til deste villigere at slutte denne Tractat med Deres Høir=ægtigheder, da samme kun blot er defensiv, og altsaa ikke geraader nogen anden Magt til Skade, ei heller har nogen anden Hensigt end at giøre Freden imellem Frankrige og Holland mere varie og at medvirke til Vedligeholdelsen af den almindelige Rolighed. Til den Ende have begge Parters Befuldmægtigede Hr. Grev Vergennes og de Herrer Hollandske Ambassaderer Levestenon og Brantzen, fastsat følgende Artikler: 1) Skal et oprigtigt Venskab herske imellem begge St. ter, og begge Parters Fordeele efter yderste Muelighed in tages. 2) Kongen og Generalstaterne ville anvende alt, fore sætte sine fælleds Stater, Domainer, Priviligier og Fi heder i Sikkerhed for alle fiendtlige Overfald samt atte vogte og forsvare samme for hinanden, i hvad Verden, Deel det endog maatte være. Og for desto bedre at bestil me den af Hs. Allerchristeligste Majestæt paatagne Gara ties Jndbegreb, saa er man kommen overeens om, at fatme skal grunde sig paa Jndholden af Tractaten af Münsfra 1646, samt Tractaten af Aachen 1748, de Fordringer undtagne, som enten allerede have havt, eller endnu kunne faae Sted i bemeldte Tractater. 3) Paa Grund af forrige Artikel skulle begge Magter, standig bestræbe sig for at vedligeholde Freden; og i Falde af dem skulde blive truet med et Anfald, skal den and strax anvende sin gode Tieneste, og søge at forekomme Fien ligheder, og at bringe Sagerne til Forliig. 4) Skulde Forliget ikke finde Sted, saa forpligter begge de contraherende Magter sig at staae hinanden bi til Lands og Vands. Til hvilken Ende Hs. Allerchristeligste Majestæt leverer Republiken 10000 Mand Jnfanterie, 2000 Mand Cavallerie, 12 Linieskibe og 6 Fregatter; Deres Høimægtigheder derimod skulle, i Fald en Søekrig paakom, eller om der blev tilføiet Hs. Allerchristeligste Majestæt Fiendtligheder, til Søes, levere 6 Linieskibe og 3 Fregatter, og ved et Angreb paa Grundgebetet af Frankrige levete deres Contingen af Tropper i rede Penge, hvis Beløb i en separat Artikel skal blive bestemt, med mindre at Deres Høimægtigheder ville levere virkeligt Mandskab, da Tallet skal bestaae af 5000 Mand Jnfanterie og 1000 Mand Cavallerie. 5) Den Magt, som skal levere Succursen, hvad enten den bestaaer i Skibe eller Mandskab, skal betale og underholde den, hvor dens Allierte har samme nødig, og den Magt, som forlanger Succursen, skal være forpligtet til at forsyn Skibe og Mandskab, hvad enten de ligge længe eller kort i dens Havn, med alt nødvendigt til samme Priser, som om de vare dens Eiendom. Man er og kommet overens om, at bemeldte Mandskab eller Skibe i intet Fald skulle være det forlangende Partie til Byrde, omendskiønt de forblive til dens Disposition. Bemeldte Suceurs skal staae under dens befaling, som commanderer den, og skal uden sammes Samtykke ikke blive brugt aparte for sig selv, men ihenseende til Operationerne være underkastet den forlangende Magts Obercommando. 6) Begge Magter forpligte sig til, saasnart den reqvirerende Magt forlanger Succurs, paa nye igien at udruste i sine Havne ligesaa mange Skibe, for strax igien at erstatte dem, som kunne forulykkes. 7) Skulde denne bestemte Succurs ikke være tilstrækkelig nok til den reqvirerende Magtes Forsvar, saa skal den Magt, af hvilken den fordres, forstørre samme Tiid efter anden, og i Nødsfald understøtte med sin hele Magt; dog er udtrykkelig betinget, at Generalstaternes Contingent af Landtropper skal i alle Tilfælder ikke overstige 20000 Mand Jnfanterie og 4000 Mand Cavallerie, og Reserven i 4de Artikel bliver, til Generalstaternes Beste ihenseende til Landtropperne, ved Kraft. 8) Naar en Søekrig bliver erklæret, hvori begge Magter ikke tage nogen Deel, skulle de garandere hverandre Frihed paa Søen, efter den Grundsætning: at Venners Flag beskytte fiendtlige Kiøbmandsvahre, dog med den Undtagelse, som findes i den 19de og 20de Artikel af den Utrechtske Tractat af 11te April 1713, hvilke skulle blive saaledes anseede, som om de Ord til andet vare indrykte i denne Tractat. 9) J Fald en af de begge contraherende Magter skulde finde sig indviklet i en Krig, i hvilken den ene var nødt til at tage en directe Andeel, saa skulle de tilsammen regulere Operationen, som de finde fornøden til den fælleds Fiendes Afbræk, for at tvinge ham til Fred; ikke heller skulle de, undtagen een stemmig, antage noget Freds= eller Vaabenstilstands-Forslag, og de virkelige Underhandlinger skulle ikke blive begyndte eller fortsatte, uden at begge Partier melde hinanden, hvad derved forefalder. 10) Degge contraherende Partier forbinde sig til, for at kunne opfylde deres Forbindtligheder, altid at holde deres Magt i en god Tilstand, og at give de nødvendige Oplysninger derover, samt at fortroe hinanden Forsvarstanden, hvori deres militaire Establissementer befinde sig, og at udfinde Midler til at sørge derfor. 11) Begge Parter skulle paa Troe og Love underrette hinanden om de Forbindelser, som have Sted imellem dem og andre Europæiske Magter, og de love hverandre, i Fremtiden ikke at slutte nogen Alliance eller anden Forbindelse, som directe eller inddirecte kunne stride imod nærværende Tractat. 12) Da denne Tractats Gienstand ikke blot er de begge contraherende Parters Sikkerhed og Roe, men den og har den almindelige Freds Vedligeholdelse til Gienstand; saa har Hs. Allerchristeligste Majestæt og Deres Høimægtigheder forbeholdt sig den Frihed, tilsammen at udnævne saadanne Magter, som de ville finde tienlige til at tage Deel i nærværende Tractat, eller at tiltræde samme. 13) For desbedre at befæste Sandrægtigheden imellem den Hollandske og Franske Nation, medens begge Magt rer slutte imellem sig en Commerce=Tractat, skulle Republikens Undersaattere ihenseende til Handel og Skibsfart blive behandlede i Frankrige som den meest begunstigede Nation. J Republiken skal det samme skee henseende til de Franske Undersaattere. 14) Ratificationerne paa denne Tractat skulle i Versailles om 6 Uger, eller tidligere, at regne fra nærværende Tractats Undertegnelses Dato, blive udvexlede.