Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1835-06-18
Blandinger. Den forhen fra Norge omtalte Banktyv, Ole Pedersen Høilland, har nu opgivet det Sted, hvorpaa den betydeligste Deel af de i Banken stiaalne Penge var skjult. Uagtet Politiet efter hans Udsagn fandt Stedet, kunde det dog ikke opdage Pengene. Man førte ham nu selv derud, og han betegnede da som Gjemmestedet en nedstyrtet Klippeblok, der var af den Størrelse, at eet Menneske ikke kunde flytte den, og under denne havde dannet sig en Fordybning, hvortil der kun var een eneste ganske ubetydelig Aabning, som af Ole Høiland var tildækket med en mosgroet Steen, der sluttede saa nøiagtigt, at man skulde troe, at Stedet var dannet saaledes af Naturen. Ved at tage denne Steen bort, saae man Fordybningen, men kunde Jntet opdage i Samme, hvorfor Ole Høiland begav sig derhen og fremtrak en Blikspand med Penge, men meere kunde han ikke faae Tag i, da Halsjernet hindrede ham. Men, da man nu havde faaet Vished for, at man havde det rette Sted for sig, fandt man strax efter en anden Blik spand og tvende Trædunke, hvori ligeledes var Penge. De fundne Penge udgjorde et Beløb af 30,500 Spd. Naar denne Sum tillægges, de forhen opdagede og tilbagekomne Penge, saa savnes nu af den hele bortstiaalne Sum omtr. 23,000 Spd., af hvilket Beløb Noget, vel, er opbrugt af Ole Høilland, men det hedder, at Resten skulde findes i en Skræppe, som Ole Høiland kastede fra sig, ved Lysager, da han sk. Øie paa Politiet. Denne Skræppe har man siden hans Paagribelse, forgiæves eftersøgt paa det Sted, hvor den skal være efterladt. (Hp. A.)"Samioterne, hedder det i en Skrivelse fra Athen af 18de April, der i flere Aar med mandig Udholdenhed modstode Tyrkernes Angreb, og bønligen udstrakte deres Hænder til Grækenland om Hjælp; disse kjække Samitter fandt, da de omsider i deres hjælpeløse Tilstand bestemte sig for at udvandre, en saa ugæstfri Modtagelse i Grækenland, at de, for ei at sulte ihiel, fortvivlede maatte vende tilbage til deres, under tyrkisk Overherredømme forblevne Øe. Sultanen modtog, dem imidlertid med aabne Arme og overøste dem med saa mange Forrettigheder, at de for Øieblikket ikke see de Lænker, der uuder Roserne vente dem. Grækenland har imidlertid ikke aleneste nu mistet denne Øes tappre og driftige Befolkning; men ogsaa derved stødt alle de andre tyrkiske Grækere, der hidtil ved Haabet vare lænkede til det fælleds Fædreland, fra sig. Men ei alleneste med Samos, ogsaa med Chios har Sultanen baaret sig ligesaadan ad, givet Chioterne deres Øe og Eiendomme, tilbage, og tilstaaet dem saadanne Begunstigelser, at baade Kjøbmænd, Capitaler og Handel, nu drages over til Chios, medens Grækenlands Handel derimod mere og meere skranter. Af Tyrkernes egen Hjærne er saadan Politik næppe udsprungen; det kan kun være en, Grækenland fjendtlig, Diplomat, som har givet Divanet, dette Raad. el For omtrent 2 Aar siden badede en sardinisk Skipper sig ved Jerbad, og følte pludselig sin ene Fod greben af en Polyp, der i disse Farvande ere meget talrige og ofte af uhyre Størrelse. Først forsøgte han, ved Hjælp af den anden Fod at slippeløs; men da ogsaa denne blev greben af et Par andre af Polypens Arme, tog han sine Hænder til Hjælp, skjøndt ligeledes forgiæves. Da man fandt den Ulykkelige, var han druknet, og holdtes endnu fast omslynget af Uhyrets mange Arme. Vandet, hvori dette skeete, var ikke meere end omtrent 2 Alen dybt. Polypen slynger først sine Arme om sit Bytte, og suger sig derpaa fast til det ved sin dobbelte Række af klokkeformige Sugehuller.