Berlingske Tidende, 1832-05-25
Udenlandske Efterretninger J No. 79 af Aalborg Stiftstidende læses følgende som det synes, af en Sagkyndig skrevne Stykke, om Aarsagerne til Aftagelsen af det for Fædernelandet saa vigtige Silde fiskerie i Liimfjorden. Man har i de senere Aar seet flere kyndige og agtbare Mæn at lade indføre i Aviserne deres Tanker og Meninger, hvad Aarsagerne vel kunde være, at Sildefiskeriet ved Nibe, og langt Liimfjordens Løb, næsten ganske har tabt sig? Mange har været, ja muligt endnu ere af den Mening, at Vesterhaves Jndbrud ved Agger torde være Aarsagen. Andre, at Havgræsset, som voxer paa Liimfjordens Grund, skulde have lidt ved det vestlige, mere saltet Vands Jndtrængen, hvorved Rognen, eller Sildeyngelen, som deri afsættes, torde være ødelagt. Andre at Silden, som er Trækfisk, skulde have forandret sit hidtil var lige Løb. - Atter andre formene, at naar østlige Vinde domnere om Efteraaret paa den Tid Sildene komme ind fra Havet, disse ikke skulle komme over de lave Jndløb ved Hals formedelst det med disse Vinde stedse stedfindende lave Vande. Atte have andre anseet det for skadeligt, at alt for mange Bruger, af Nedgarns-Fiskeriet fra Hals til Aalborg, skulle have standse Fiskenes Løb til de vestlige store Fiskerier ved Gjøl, Klitgaard, og Ride. Uden at fordriste mig til, at ville svække nogen af de agtbare Mænds Grunde ved ubeskeden Tilsidesættelse som ugrundede, vover jeg blot at anmærke, at jeg er af en ganske anden Mening om Aarsagen til Sildefiskeriets næsten totale Standsning. J en Tid af 30 Aar har jeg hvert Foraar dreven Fisker med 1 a 2 Bundgarn i Aalborg Bugt. J nogle Aar var jeg første og eeneste, som brugte dette Hverv. Aarlig blev fanget circa 1000, ja et Aar endog 1500 Ol Sild og nogle Flyndere, med sjelden blev en eneste Torsk fanget. Den Fordeel og Held jeg siskede med, gav flere Kystbeboere Lyst til at prøve det samme, og efter faa Aar vare mere end 10 Bundgarn udsatte, som alle fangede rigeligt Sild, men sjeldent Torsk. J de sidste 2 a 3 Aar har Sildefangsten taget mærkelig af, men derimod har Torske Fangsten ligesaa mærkelig tiltaget, ligesom Lysten har tiltagen blandt Kystbeboerne til at anskaffe sig Bundgarn. I dette Foraar veed jeg Fiskerierne have formeret sig til circa 42 Bundgarn fra Egense til Als somtrent 2 1/2 Sømile). Efter hvad jeg troer at vide, ere vist fangede idet mindste 4 a 500 Ol Torsk i hverGarn, i flere endog et større Qvantum. Man tør vel antage, at 20,000 Ol Torsk ere fangede, derimod i alle Garnene, neppe 20 Ol Sild. Naar man med Vished veed, at Torsken er en Rovfisk, som især jager efter Silden, hvilken uhyre Mængde af slige Rovdyr maa Aalborg Bugt da være opfyldt med!! Naar saaledes Millioner af denne Art Rovsisk allene samle sig i Liim fjordens smalle Jndløb, for at sikkre sig Næring, kan man de forundre sig over, at den værgeløse flygtende Sild fjerner sig, de al Tilgang eller Indgang er ligesom spærret for den, baade om Efteraaret og om Foraaret, Alt i Verden synes at være periodisk. Vi vide af Erfarenhed, at visse Arter Landdyr, saasom Land= og Vand=Rotter, Lemusen i Norge, kan tage, i visse Egne, en frygtelig ødelæggende Overhaand i nogen Tid, ja flere Aar. Saaledes veed man, at Rotterne ødelagde Markerne og den derpaa fremspirende Sæd paa Bogs (en lille Øe i lille Belt) i flere Aar - til de endeligt med et forsvandt, og al vendte tilbage i sin gamle Orden. Efter al Rimelighed vil Torsken, Sildens farligste Fjende, igjen forsvinde, naar denne Periode, er endt, og Silden indfinder sig instinetmæssig igjen. Man maa i høieste Grad beklage dem af Liimfjordens Kystbeboere, som ene og allene have ernæret sig rigelig ved Sildesiskeriet, og nu saa ganske savne Næring og Udkomme. De tør vel trøste sig og leve i det glade Haab, at Perioden snart skulde forandre sig men, destoværre, kan det have flere Aars tomme Udsigt. Hvad jeg formener at have gavnlig Jndflydelse er naar en haard Vinter med stærk Frost og Havlæg maatte indfinde sig, og blive længe vedvarende, thi da flygter Silden ind under Jsen i et rolige Vande, naar derimod Torsken søger den høie, dybe og aabne Søe, og saaledes bortfjerner sig fra Kysten, hvorved Spærringen, af Jndløbet til Liimfjorden ophører. Dersom min Tankegang, grundet paa Erfarenhed, er rigtig, vil deraf følge, at hvert kostbart Forsøg, at gjøre Dæmning for Vesterhavets Jndbrud, vi kun stifte liden Nytte, da dog flere med mig ere af den Mening, at Aabningen ved Agger er ligesaa periodisk, som al andet.