Politivennen, 1798-01-01
Om Gadekørsel. Det er udentvivl ethvert Menneskes første Ønske, at beholde Førlighed og hele Lemmer, og tillige at kunne undgaae ethvert af de mange Tilfælde, som alt for ofte gjør det karskeste og lykkeligste Menneske i et Øjeblik til det elendigste og ulykkeligste; Men da vort Syn desværre og desbedre, ikke er af den Beskaffenhed at vi kunne forudsee disse Tilfælde, saa er det vor Pligt at raade Bod saavidt muligt, paa denne Mangel. At intet kan tænkes mere hjerteskærende, end at see et Menneske nedtraadt af Heste, sammenkørt under en Vogn og bestædt i den grueligste Fortvivlelse, som naturligviis ledsager slig gyselig Forfatning, er let at begribe; men at det i Kjøbenhavn tillades enhver Kørende at jage efter Behag, i Trav eller Gallop, og ved denne fordømmelige Kørsel foraarsage saa mange Lemlæstelser og Ulykker, begribes ikke saa let. Jeg har hørt der skal være en Lov, som forbyder at køre stærkere end i Luntetrav, hvis saadan Lov viiselig existerer og - vel at merke, bliver skarpt overholdt, ville mange Mennesker, som ellers Tid efter anden blive overkjørte, sikkerligen beholde Liv og Helbred. Daglig Erfaring viser alt for tidlig, hvor saare nødvendigt det er, at Politiet med Alvorlighed hæver denne Uskik, som alt for ofte er Aarsag til Jammer og Elendighed, uden nogensinde at giøre den ringeste Nytte -thi enten en Arbeidsvogn eller en Statskarosse kommer 5 eller 10 Minuter sildigere eller tidligere til sin Bestemmelse, er stedse ligegyldigt; Men derimod betænke man Følgerne af en iilfærdig Kørsel i de sollerige Gader. Det er ubegribeligt, det er Under, at Politiemesteren ikke allerede har føjet Foranstaltninger i denne Henseende. Han er selv Mand og Fader, og hvor let kunde et Uhæld ikke treffe enten ham selv, hans Hustrue eller Børn; Allene denne Omstændighed, maatte, synes mig, minde paa det eftertrykkeligste om Afskaffelsen af en Uskik, der geraader Politiet til saa liden Ære og Kiøbenhavns Jndvaanere, især de som have Børn, til saa megen Fortræd og Bekymring. Ulykkespletten for Gaaende er nok først og fremmest paa Amagertorv ved Jndgangen til Østergade og Kjøbmagergade. Her krydse Vogne og Kareter hinanden i et væk, og for det meste dreje omkring Hjørnerne med saadan Fart, at endog de til denne Tummel mest vante Mennesker, stundom have ondt ved at passere uskadt, thi i det Øjeblik man troer at have undgaaet at faae en Vognstjert i Panden, har man en anden i Nakken. Amagerkonerne med deres Kurve og Skramlerier, ere som de nu har Stade, for en stor Deel Aarsag til, at Kjørende forvolde de Gaaende saa megen Fortræd paa dette Stæd. Nu da Torvet er i stand, kunde de jo anviises saadan Plads at de ingen var i Vejen. Der ligge vel Vandarme endnu i Grunden overalt, saa en Pompe til deres Brug, uden megen Bekostning, kunde opsættes hvor det skulle være, og hvis man ikke vilde gjøre denne Forandring, burde de i det mindste rykke neden for den gamle Pompe. paa det Færselen kunne have Sted uden at foraarsage Skade og Ulykke. Amagerne tabte intet enten ved denne eller hiin Forandring de bleve endog vel tjente dermed da de mange lystige Polskdandse, som de Kjørende af Mangel paa Rum, saa ofte afstedkomme imellem deres respective Kaal og Rødder, tjene til liden Baade, ville i saa Fald gandske ophøre. Maatte dog Politiet blive overbeviist om, at Uordener anmeldes - ei af Dadlelyst men for at faae dem hævede!