Ribe Stifts Adresseaviser, 1833-10-22
Udenlandske Efterretninger. Spanien. Mængden af deels paalidelige deels forupaalidelige Efterretninger fra dette Land er saa stor, ter at vi maae indskrænke os til en concentreret Fremstil m.ling af det Vigtigste. Enkedronningen har bekjendtgjort, at der er fundet et Testament, som den afdøde Konge har undertegnet d. 12te Juni 1830 i Aranjues i Overværelse af Colomarde og det fornødne An fra tal Vidner; at hun ved den nuværende Justitsminicaster har ladet Vidnerne indkalde, og at disse have bein vidnet Documentets Ægthed. I dette Testament findes følgende Bestemmelser: Dronning Marie Christifurne skal føre Formynderskabet over Kongens efterladte de umyndige Børn: hun alene skal regjere Kongeriget, br. indtil Tronarvingen, det være en Søn, eller en Datter, har naaet det 18de Aar: et Regentskabsraad øn re sker Kongen oprettet, med hvilket hendes Majestæt kan ere raadføre sig i vigtige Anliggender, uden dog i nogen de Maade at være bunden til dets Villie, dette Regent ne skabsraad overtager Formynderskabet og Regjeringen, let dersom Dronningen afgaaer ved Døden, før Tronarvingen naaer det 18de Aar, i hvilket Fald alle Ande, liggender skulle afgjøres i dette Raad ved Stemmefleerat hed. Til Medlemmer af dette Raad ere i Testammen. tet følgende Herrer udnævnte: Cardinal D. Juan Francisco Marco i Catalan, Marquis Santa Cruz. en Hertugen af Medina-Celi, D. Francisco Xavier Castannos, Marquis de las Amatillas, Præsident i Ca 1, stillens Raad D. Joseph Marco Pig og D. Franci i sto Xavier Caro. J Tilfælde af, at disse Medlems. mer tilsammen, eller nogen iblandt dem, skulde være er fraværende, har den afdøde Konge været saa forsynlig at udnævne et Antal Reservemedlemmer, blandt hvilke findes Hertugen af Jnfantado og Grev d'Espagna. Blandt Secretairerne seer man Grev d'Ofalia og Hr. Zea. - Man forundter sig meget over, at den paa hiin Tid altformaaende Hr. Colomarde ingen Plads har faaet i dette Raad, og den Pariser Gazette synes af denne Grund at have Testamentets Ægthed mistænkt. Jmidlertid har Dronningen befalet, at disse Bestemmelser skulle offentliggjøres med alle brugelige Formaliteter og have Lovskraft som en pragmatisk Sanction; ligesom hendes Majestæt ogsaa i et Decret af 5te October har oprettet det i Testamentet anordnede Regentskabsraad, hvis Medlemmer iøvrigt skulle være af meget forskjellige Farver og skildres af National og Temps, paa deres Viis, deels som fanatiske Absolutister og deels som maadeholdne Liberaler, deels som dygtige Mænd og deels som Nathuer. - Under samme Dato har Dronningen udstedt et Manifest, hvis absolutistiske Jndhold bringer Haarene til at reise sig paa de liberale Parisere. Hendes Majestæt erklærer deri, at hun vil opretholde Folkets Tro i dens Reenhed og den kongelige Magt i dens Kraft, men lover tillige i alle Bestyrelsens Grene at indføre fornødne og gavnlige Reformer. Hvilken Fornedrelse for Frankerig, hedder det i denne Anledning, at anerkjende og understøtte, ja maaskee endog føre sine Sønner i Kamp og udgyde deres Blod for en Regjering, der giver sig som saa erkabsolutistisk, der fattes nu kun, at D. Carlos skal antage Constitutionen af 1812 og sammenkalde Cortes; dette vilde ikke være mere forunderligt, og han vilde vist ved dette Bytte vinde Mere end Dronningen. Man bemærker ogsaa, som et Beviis paa de absolute Magters Glæde over denne Seier, at hiint Manifest først er bleven udbredt paa den Pariser Børs af den russiske Gesandtskabssecretair. Times trøster sig imidlertid med, at Dronningen vel er nødt til for det Første at føre et saadant Sprog, og at det vil blive anderledes med Tiden. - Hvad forresten Tilstanden i Spanien angaaer, ere Efterretningerne heelt betænkelige. J Madrid var det vel roligt; men Roligheden var kun tilsyneladende, og man frygtede hvert Øieblik for et farligt Udbrud. Carlistiske Agenter vare udvandrede derfra til alle Kanter i Landet, for at oprøre Befolkningen. Fra Provindserne indiøbe Beretninger, som satte Hovedstadens Jndbyggere i største Bestyrtelse. Paa flere Steder var Oprørsfanen plantet og D. Carlos udraabt til Konge. Værst saae det ud i Biscaia. Vel var Oprøret i Bilbao blevet dæmpet den 3die, men den 4de om Aftenen brød det ud med ny Styrke. Franciscanerne fra et i den nærliggende By Albia værende Kloster, som tæller ikke færre en 167 Munke, stode i Spidsen for det; kongelige Frivillige sluttede sig til dem; Roialister fra hele Omegnen strømmede til i Masser; Auctoriteterne bleve bortjagede; de offentlige Kasser bleve plyndrede; Flere vare faldne som Offere for Oprørernes Raseri Alle skjælvede for deres Eiendom og for deres Liv Fra Vittoria og St. Sebastian rykkede Tropper imod Oprørerne; men endnu den 8de havde disse Overhaand. Om D. Pedro selv vidste man Jntet med Vished. J Grændsestaden Campo-Mayor skal han være bleven viist tilbage af de til Observationshæren hørende Tropper og derfra have begivet sig til Tras os Montes, for der at søge Leilighed til at snige sig ind i Spanien. Om Bourmont og hans Selskab høres heller intet Paalideligt; men Gazetten meddeler, som et Rygte, at en stor Deel af hans Officerer er landet i Catalonien; og at derpaa ogsaa denne Provinds, som hidtil havde været rolig, har erklæret sig for D. Carlos. Man forundrede sig i Madrid meget over, at Enkedronningen, under saa mislige Omstændigheder, har begyndt sin Regiering med at afskedige og forvise den for sit maadeholdne Sindelag bekiendte Generalinspecteur over Cavalleriet, Quesada, hvilken Handling er optagen med almindelig Mishag. Overhovedet spaaede man lidet Godt deraf, at Dronningen lod til at ville lade sig lede af Hr. Zea. - Den franske Observationshær bliger nu sammendragen under Generalerne Harispe og Castellane i to Divisioner i Bayonne og Perpignan. Der siges, at Jnterventionen allerede er besluttet.