Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-04-27
(Den vigtigste Beretning om de politiske Under handlingers Tilstand, meddeles os i en foregiven Skrivelse fra Donau af 12te April, altsaa to Dage efterat den sidste Post. Denne Efterretning kan vel være opdigtet; men den seer ud til, især naar man betænker de foranførste Omstændigheder, som at være sien Underretning, hvilken man underhaanden har ladet komme i Omløb, for at oplyse Publikum om Tingenes nærværende Tilstand, og den fortiener derfor den største Opmærksomhed). Dette Stykke lyder saaledes: Som man hører ere der ankomne nye Efterretninger til Wien fra Constantinopel, som næsten ganske tilintetgiøre Fredshaabet. Porten vil efter al Udseende vanskelig være at formaae til at afgive en anden Erklæring end den af 28de Februari, man befrygtede endog, at det vil herefter blive nægtet den Østerrigske Jnternuntius af Reis-Effendi, at erholde de fornødne Tatarer til hans Post Communicationer. Der bliver derfore nu forhandlet i Wien mindre om at vedligeholde Freden end om den Maade, hvorpaa det Østerrigske Hof skal tage Deel i Krigen. Frem for alting maae man overbeviise Europa om, at den største Enighed finder Sted imellem begge Keiserhoffer, og at de Revolutionaire ikke kunne bygge paa Krigen nogen forbryderisk Forhaabning om at stifte Uroeligheder i Frankrig eller Jtalien. Dette synes at være en Hovedgienstand for de Underhandlinger, som finde Sted imellem det Østerrigske Cabinet og Herr v. Tatitschef. Man siger, at der er til dette Formaal blevet opsat et Udkast til en Convention, ved hvilken det Fornødne kan blive fastsat om det Standpunkt, som den Græske Nation for Fremtiden skal indtage i det Europæiske Statsystem og Statsret, i Overeenstemmelse med de Grundsætninger, som ere blevne forkyndte i Laibach. Den Meenings Forskiellighed, som i Begyndelsen herved fandt Sted skal være bleven fuldkommen hævet, og Grev Collorede er afsendt med dette Udkast over Paris til London, og Hr. von Tatilschefs første Legations sekretair til Petersborg. Rusland overtager herved, ligesom Østerrig i Neapel og Jtalien, at bringe en lovmæssig Tilstand og Rolighed tilveie i Tyrkiet. Østerrig vil ogsaa levere et Contingent dertil men kun i Nødsfald. – (Redacteuren af dette Blad tillader sig her at meddeele sin Betragtning, om hvorledes de politiske Forhold forekomme ham for Øieblikket at være beskafne. Da den saalænge fra Constantinopel forventede Post er ankommen til Wien og den Østerrigske Jagttager af 12te April, eller to Dage efter dens Ankomst, hverken giendriver Beretningen om Divanets Beslutning af 28de Febr., eller forkynder noget om, at Porten vil give efter, og at det seer ud til Fred, saa maae man med Føie troe, at Divanet virkelig den 28de Februari har forkastet de Russiske Proposioner og vedbliver dermed, om just ikke Reis Effendis Note har været ganske saaledes beskaffen som den er meddeelt, og at det ikke nu er at tænke paa, at Freden kan blive vedligeholdet. Men at Rusland og Østerrig ere blevne enige om hvilken Fremgangsmaade der skal følges, naar Porten ikke vil give efter, og saasnart Hr. von Kakoschkin ankommen til Petersborg og Grev Colloredo til London vil det Hele opklares. Men for ikke at Publikum skal længere forblive i Uvished derom saa er forestaaende Stykke underhaanden bragt i Circulation. Af dets Jndhold maae man slutte sig til, at det ikke er de forenede Keiserhoffers Plan, hverken at styrte Portens Magt eller at giøre Erobringer i Tyrkiet; men blot at nøde Porten til at tilstaae sine christelige Undersaattere en sikker borgerlig Existence, og at denne er besluttet. Længe kan det nu ikke vare inden Forhænget vil blive draget op, og det store politiske Skuespil vil begynde.)