Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-05-30
Oversigt over Dagens udenlandske Nyehder. Journal des Debats indeholder følgende politiske Betragtninger, (som læses i den Hamborger Correspondent No. 81) Crisis nærmer sig, Porten staaer selv i Begreb med at afgjøre sin Skjebne; thi naar den vægrer sig ved at meddele et tilfredsstillende Svar og Wallachiet, Moldau og Servien saa vil Keiseren af Rusland vist kun høre den nationale Æres Stemme. Men det er ikke let for en troløs og barbarisk Magt at giøre Tilbageskridt, og opfylde Traktater, som ere saalænge blevne overtraadte og fordreiedel, at høre op med Udsugelserne i de christelige Provinser, ved hvilke den erholder Midler til at betale Armeen mod Grækenland. Men om endog Porten sætter alt i Wallachiet, Moldau og Servien paa den lovmæssige Fod, saa vil der dog altid blive Stof nok til at aabne Underhandlinger angaaende Grækerne. Denne Underhandling interresserer vel Europa fortrinlig, dog maae man ikke forglemme, at den foreløbige Qvæstion om de blotte Russiske Fordringer. og Besværinger ville maaskee være tilstrækkelige til i det mindste at foranledige en liden forberedende Krig. Kanonernes Torden vil vel formaae at curere Divanet for den politiske Døved, hvoraf det lider, og Nizam Gedid, eller den Armee, som bliver exerceret paa Europæisk Viis, vil komme for sildig til Rigets Frelse. Desuden holder Rusland sig for det første til det, som det har en udisputeerlig Ret til at fordre. Bladet Times tilstaaer, at Hertugen af Wellington har ikke bemærket nogen Uvillie fra Ruslands Side til at opgive den udelukkende Veiledning af Grækernes Sag tilligemed Udsigterne til et Protectorat, dersom England eller andre Magter skulde føle nogen Foruroeligelse over den Anvendelse, som Rusland kunde giøre af sin Jndflydelse; men i Henseende til det andet Formaal for Hertugens Mission nemlig Ruslands private Fordringer forholder det sig anderledes. Keiser Nikolaus har ikke villet indvilge, at hans Misforstaaelser med Porten, og det som henhører til Jagttagelsen af Traktaterne og hans Krones Ære, bliver betragtet som Europæiske Qvæstioner. Hertugen fik til Svar, at hverken den Russiske Regiering, eller Armeen og den Russiske Nation vilde længere lade sig skuffe af Tyrkerne, eller hindre af de udenlandske Magter fra at søge Erstatning for de Fornærmelser, som vare dem tilføiede, paa den eneste Vei, hvorpaa det nu er mueligt. Keiser Alexander havde kort for sin Død antaget den Politik, at ville med Magt soutinere de Rettigheder, som saalænge og forgiæves havde været underkastet en venskabelig Forhandling med Porten, og den regierende Keiser har besluttet, at træde i sin Broders Fodspor. Den Russiske Regiering havde tillige erklæret paa den meest afgjorte og tydelige Maade, at dens Bestræbelser ville indskrænke sig til at bevirke Fuldførelsen af de nu gieldende Tractater, og at hævne de Jnterresser og Rettigheder, som Tyrkerne havde krænket. Har man ikke berettet os urigtigt, saa er følgende simple og fornuftige Spørgsmaal blevet den Russiske Regiering forelagt. Kan Rusland, efter at det første Kanonskud er løsnet, indestaae for, at tilendebringe Fiendtlighederne i en bestemt Tid. Svaret lød: vi tænke at ville handle overeenstemmende med vore Erklæringer, og giøre vi det ikke, saa ere vi, England og Europa ansvarlige derfor Det Engelske Blad Coureren besvarer dette Raisonnement paa en meget ubestemt Maade: det haaber, at Europa vil interressere sig for det beroiske Grækenland, og at man endelig vil aabne Underhandlinger til dets Fordeel. – Dette er meget godt, men saavidt er man endnu ikke. Porten maae først besvare Hr. v. Minciakys Note, og ikke først søge at snoe sig fra det. Dette er det Væsentlige, som først maae skee. Lord-Overcommissionairens for de Joniske Øer og Greven af Capodistrias Reiser til Paris give Anledning til mange Formodninger, og ere neppe en tilfældig Omstændighed. – Man forventer Hr. v. Minciaky i Odessaden 20de Mai, naar de Skridt han har gjort hos Porten ikke falde ud efter Ønske.