Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1782-07-26
Moralsk Artikel. engang vare mange Folk forsamlede, for at bievaane en Auction paa Kiøbmandsvahre, og da det varede noget længe, førend den blev begyndt, saa faldt de paa at tale om de slette Tider, om Pængemangel og om Skatter. Jochum Lundborg, en anseelig Tydsker, sagde til en anden slet men reenlig klædt, Mand med graae Haar, Men Broder, Jacob, hvad tænker du da om Tiderne, om de svære Skatter, Ere vi vel i Stand til at betale den Hvad mener du derom, Jacob stod op, og saade: jeg vil nok sige eder min Meening, mine gode Brødre, dersom J ville vide dem. Tingen er vidtløftig, men jeg vil fatte mig saa kort, som mueligt; et Order nok for den vise, og det er godt at prædikke for den Forstandige. - Selskabet bad ham, at sige sin Meening som en ærlig Mand, satte sig ned rundt omkring ham, og stoppede Tobakspiberne fulde, og Jacob begyndte paa følgende Maade: Paaleggene, mine kiere Brødre, ere tunge, men dersom de, som Regieringen har paalagt os, vare de eneste, som vi havde at betale, saa kunde vi endda let staa os. Men vi maa bære mange andre Afgivter, som ere langt tungere for mangen een, og for de fleste iblandt os. Vor Dovenskab paalegger os en dobbelt Skat; vor Stolthed en tredobbelt; vor Daarlighed en firedobbelt; og hos disse være Afgivters Oppebørselsmænd er ikke den ringeste Eftergivelse at vente. Lader os derfor være opmærksomme paa gode Raad, saa kan viendnu staae til at hielpe. Lykken hielper dem, som hielper sig selv, saa staaer der i Calenderen. Man skulde holde det for en meget haard Regiæring, som vilde tvinge Folket til, at tilbringe den 10de Deel af sin Tiid i dens Tieneste. Men Dovenskab tager meere Tiid bort fra mangen en af os. Dovenskab bringer Sygdom, og forkorter Livet. Dovenskab, lig Rusten, fortærer meere end Slid og Arbeyde, og en Nøgel, som bruges, er altid blank. Dersom du elsker Livet, saa forød ikke Tiden, thi Livet bestaaer af Tid; som Calenderen siger. - Hvor megen meere Tid end fornøden er, forøder vi ikke ved Søvnen, og glemmer, at en sovende Ræv fanger ingen Gaas, og at vi i Graven har Tiid nok at sove. Dersom Tiden er af alle Ting det kostbareste, saa er Tidspilde den allerskammeligste Ødselhed, som Calenderen siger, og videre; den forlorne Tiid finder man aldrig igien; og det, som vi kalder Tiid nok, beder egentlig forliden Tiid. Saa lader os da være tidlig oppe og arbeyde, og arbeyde det som vi har at giøre, saa skulle vi giøre meere og giøre alting bedre. Dorskhed giør alting tungt, og Munterhed alting let. Den, som staaer sildig op maa løbe den hele Dag, og er om Aftenen dog endda ikke ved Maalet. Dorskhed gaaer langsom foran, og Armod gaaer hastig bag efter. Driv du din Forretning, og lad dig ikke drive af din Forretning. Gaar tidlig i din Seng, stat tidlig op igien; Det giør dig viis og sund, og riig i Handelen. Det evige Ønske og Haab paa bedre Tider, tilkiendegiver vor Dovenskab. Vi kan selv giøre Tiderne bedre, naar vi snoer os bedre. J Calenderen staaer; Flittigheden sætter sig ikke hen og ønskeer; den som lever af Haab, døer af Sult; der er ingen Vinding uden Møye; hvor der har Jord og Land, maa have Haand som en Mand; hvo der har en Haandtering, har en Herregaard; og hvo der har et Kald, har et Embede, som kan indrente ham Pænge og Ære. Men Jorden maae flittig dyrkes, Haandteringen drives, og Kaldet besørges; ellers vil hverken Jorden, eller Haandteringen, aller Kaldet sætte os i Stand til at udrede Afgivterne. En flittig Mand døer aldrig af Hunger; Hungeren kan vel ligeind igiennem til den Fattige, men kommer ikke i Huusdøren. Flid er Lykkens Fader, og Gud giver den Flittige alle Ting. - Da Nøleren sov, Den Flittige grov Og høstede Forraad til Kiøbmands Behov. Lader os derfor, mine kiære Brødre, arbeyde i Dag, thi vi vide ikke, hvad der i Morgen kan hindre os derfra. Eet i Dag er bedre en to i Morgen; siger Calenderer og videre: giør det ikke i Morgen, som du kan giøre i Dag. - Dersom J vare Tienere, vilde J da ikke skamme eder, i Fald eders gode Herre lod eder gaae ganske ledige, Men ere eders egne Herrer; skamme eder derfor, naar J ville lade eder selv gaae ledige, da der er saa meget at giøre for eder selv, eders Familie, eders Fædreland og eders Kone, Tager ikke fat paa eders Haandværksredskab med spidse Fingre, og betænker, at den Kat, som har Handsker paa, tager ingen Muus. Om J ogsaa har meget at giøre, og har bløde Hænder, saa gaaer dog alligevel ikkun ofte og modig til Værket, og i skal see stor Virkning deraf. Draabe faldet, siger Calenderen, udhuler tilsidste den haardeste Steen. Ved Flid og Taalmodighed kan Musen gave et Skibs tang over; og ved smaa Hug fældes den Store Eeg. Mig tykkes, at jeg hører nogle af eder sige: men skal da Mennesket ingen Hviledage, ingen Forfriskningstimer have, Derpaa vil jeg svare eder, mine kiære Brødre, ligesom Calenderen siger: Anvend Tiden vel saa faaer du gode Stunder, og da du ikke har nogen Minut vist, saa vær ingen Naar og kast en heel Time bort. Forfriskningstimer er den Tiid man giør noget nyttigt, disse Forfriskningstimmer, faaer den flittige Mand, men den Lade aldrig. Et Livfuldt af gode Stunder, og et Liv fuldt af Dovenskab, ere to meget forskiellige Ting. Nogle ville uden Arbeyde allene leve af deres Vittighed, men de spiller Bankerot, fordi det fattes dem paa Capital, da den ægte Flittighed derimod giver Mod, Formue og Anseelse. Flye Forlystelser, de skal løbe efter dig, naar du flyer for dem, og flye for dig naar du løber efter dem. En flittig Spinder har en lang Skiorte, og nu da jeg har et Faaer og en Koe, hilser mig enhver. -(Fortsættelsen følger.)¬