Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1798-12-19
Forlangt Indrykkelse. En agthar Embedsmand, som jeg, hvor nødvendigt det end i en vis Henseende kunde synes til min Retfærdiggiørelse dog ikke vil nævne uden speciel Tilladelse, tilskrev mig for kort siden 2 Breve, det ene datteret den 21de Novbr. det andet den 5 Decbr, hvori de to Efterretninger om det Schouboeske Jnstitut i Kiøbenhavn, hvilke læses i Onsdags=Bidraget til No. 95 og Avisen No. 98, bleve mig meddeelte, som interessante Bidrag. Da disse Efterretninger kom fra en saa sikker Haand, kunde jeg aldrig brømme om nogen Uleilighed at deres Bekiendtgiørelse, eller tage i Betænkning at indrykke samme, som de forekom mig passende til at giøre en ypperlig Stiftelse meere almindelig bekiendt, og vise hvorledes den Værd paa en hædtende Maade blev erkiendt af en ædel og oplys Mand, som selv har betroet fire af sine Sønner til Hr. Schou. boes Veiledning. Hvor meget meere maatte det da ikke smerte mig, at modtage følgende Skrivelse fra Høieste Rets Assessor Hr. Falsen, som her efter Forlangende indrykkes ganske ordlydende med Originalen. Efter forestaaende vil Enhver, haaber jeg, skiønne min Uskyldighed i den urigtige Angivelse af den Hr. Schouboe tilstillede Foræring. Avisskriveren maatte være allestedsnærværende, dersom han med egne Øine skulde overbevisesig om Alt, hvad han fremsætter for Publikum. At hans Kilde maae være sikker og paalidelig, er det eneste, man kan forlange, og derom havde jeg den mueligste Overbeviisning. Odense den 19de Decbr. 1798. S. Hempel. Til Hr. S. Hempel, Udgiver af Fyens Stifts privilegerede dresse=Aviser. 1 Med megen Forundring har jeg i Fyens Stifts privilegerede dresse=Aviser, No. 98, iblandt indenlandske Efterretninger, læst denne Bekiendtgiørelse: . Høiesterets Assessor Falsen har foræret Sekretær Schouboe, Bestyreren af det i disse Aviser forhen anpriste Jnstitut. gen meget skiøn og kostbar Thee=Service med 12 Theeskeer, Sukkertang og en stor moderne Sukkerskaal, paa hvis Fod staaer : Amico Pater gratus, den 2 Novbr. 1798. se har ikke denne Anecdote enten fra Hr. Sekr. Schouboe, eller da mig, som de eneste Paagieldende; jeg overlader Dem derfor Selv at bedømme, hvad der kunde berettige Dem til offentlig at bekiendtgiøre en privat Handling, som maae være berettet Dem af Uvedkommende. Jeg troede, at en Ven kunde sige den anden Tak, uden at dette skulde udbasunes i Aviser eller at man derfor skulde stilles i Publicitetens Gabestok og digito monstrarii. Men da De jeg vil troe uden Hensigt til at fornærme enten Hr. Sekr. Schouboe eller mig, og uden at beregne de Følger Deres Bekiendtgiørelse kunde drage efter sig - har tænkt anderledes, saa formoder jeg dog, at De i det mindste vil være villig til at indrømme mig den Fordring: at den Privat=Anecbote Skribenten giver Publicitet, bør være sand, og ikke forestillet i et urigtigt Lys For altsaa at berigtige den af Dem uden Anmodning indførte Bekiendtgiørelse, anmoder jeg Dem, at indrykke denne min Skrivelse i Deres Blade, ved hvilken jeg melder Dem: At jeg ikke har foræret Hr. Sekr. Schouboe en meget skiøn og kostbar Thee=Service - fordi jeg ikke har Formue til at giøre kostbare Foræringer, og fordi Venskab ikke fordrer disse. Men jeg har Hierte til at være taknemmelig, og dette søgte jeg at bevidne den brave Mand, hvis grundige Anførsel og kloge Veiledning jeg med Held har betroet fire Sønner, ved, i Anledning af min ældste Søns Udtrædelse af hans Jnstitut, at tilstille ham et Minde, hvis Ubetydelighed jeg ved den af Dem anførste Indskrivt, søgte at give noget Værd i Venskabs Øine. Saaledes forholder Sagen sig. Deres urigtige Anmeldelse af en Tildragelse der blot hørte til Vennekredsen, har aftvungen min Berigtigelse, der afgives blot i Hensyn til Sandheden, ikke for at give denne ubetydelige Begivenhed nogen større Grad af Vigtighed, da den, rigtig eller vrangt fortalt, paa ingen Maade kan interessere Publikum. Hvad mig personligen angaaer, saa har jeg paa min Vandring, igjennem Verden for længe siden givet Slip paa de udvortes Glæder - skulde det være for meget forlanget, naar jeg ønsker, at man vilde levne mig mine huuslige uforstyrrede : Kiøbenhavn den 11te Decbr. 1798. Falsen.