Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-06-10
Blandinger. J Rusland er det ved en Ukas forbudt at tale til Keiseren paa Gader og offentlige Spadseregange. Forleden engang gik Monarken, som han ofte pleier, spadserende gjennem St. Petersborgs Gader, da han udenfor en Kunsthandlers Bod saae den bekjendte komiske Skuespiller Vernet staae og besee nogle Kobberstykker. Der skulde just samme Aften gives et nye Stykke for førstegang; Keiseren klappede den yndede Skuespiller fortroligt paa Skulderen og bad ham, næste Aften at opbyde al sin Kunst for at opmuntre Keiserinden, som ikke havde været i godt Humeur den hele Morgen. Vernet lovede, at gjøre alt Muligt, og Keiseren gik sin Vei. Men neppe var Hs. Maj. nogle Skridt borte, da den over dette uventede Møde endnu høist overraskede Kunstner tiltaltes af en Politibetjent, som bød ham følge med sig. Et Qvarteer, derefter var Vernet arresteret, fordi han havde talt med Keiseren paa offentlig Gade. Theatret var om Aftenen propfyldt, Keiseren og Keiserinden havde taget Plads i deres Loge, men Tæppet rulledes ikke op Man forundrede sig derover. Endelig lod Keiseren spørge om Aarsagen dertil, og erfoer nu, at Vernet var ingensteds at finde; man havde forgiæves søg om ham allevegne, og Skuespillerne belavede sig nu paa, i deres store Forlegenhed, at give et andet Stykke Keiseren erindrede sig nu de Ord, han om Formiddagen havde sagt til Vernet, lod Politiministeren kalde ind i Logen, og en halv Time efter gik Tæppet op Da Vernet traadte ind, klappede Keiseren og Keiser, inden, og Publikum blev endnu meere forundret. Men Vernet spilte ikke som han pleiede, Hukommelsen slog ham feil, og jo meere forlegen han var, desto meere loe Keiseren og Keiserinden. Da Stykket var endt, gik Vernet hjem i sit Logis, hvor der strax efter blev han ket paa Døren, og en keiserlig Adjutant traadte ind J sin første Skræk troede Vernet, at man vilde bringe ham tilbage til Arresten, men denne Frygt blev strax betaget ham, da Adjutanten tilkjendegav ham, hvorlunde det Passerede gjorde Keiseren ondt, og at Hs. M. tillod ham, at udbede sig en Naade. Vernet takkede Adjutanten og sagde, efter en kort Betænkning: "Siig Hs. Majestæt, at jeg har kjedet mig saa forskrækkeligt i Fængslet, saa jeg foretrækker een Naade for alle andre, nemlig den: at Hs. Majestæt vil love mig, aldrig oftere at tale til mig paa Gaden." Dagen efter fik Vernet tilsendt fra Keiseren et med Diamanter, rigt besat Uhr og en Anviisning paa det keiserlige Chatoll. American. Journal of Science and Arts af 5te April fortæller og en, af en Smed i Vermont, ved Navn Devenport, opfunden maanetisk Kraft, der synes bestemt til at frembringe en total Revolution i Maskinvæsenet og Mekaniken i Almindelighed, samt navnligen gandske at fortrænge Dampkraften. Devenport har allerede forfærdiget Modeller, der vise Virkningen af den ved ham opfundne Kraft; og en udmærket Mekaniker i Nework har derefter anstillet den Beregning: at et kredsformigt galvanisk Batteri af omtrent 3 Fods Gjennemsnit, forsynet med Magneter af forholdsmæssig Overflade, idetmindste vil kunne erstatte 100 Hestes Kraft, og at følgelig to saadanne Batterier ville være tilstrækkelige til at drive de største Skibe over Atlanterhavet. Det eneste Material, som for hele Reisen behøvedes til at frembringe og vedligeholde denne Kraft, vilde være nogle tynde Kobber= og Zinkplader, samt en Gallon mineralsk Vand. Medens Bekostningen hermed saaledes vilde være aldeles Jntet imod Dampskibenes uhyre Kulforbrug, frembyder denne herlige Opfindelse tillige de vigtige Fordele, at en Explosion er umulig og at et Barn kan regjere hele Maskinen.