Berlingske Tidende, 1831-02-14
J den 6te Artikel af samme Traktat siges : "H. M. Konger af Nederlandene, som erkjender de Fordele, der ere følger af ovennævnte Foranstaltninger, saavel i Henseende til hans LandsForstørrelse, som dets Forsvarsmidler, frasiger sig sin Andeel af den Erstatningssum, til hvis Betaling Kongen af Frankrige har forpligtet sig, og som er fastsat til Een og Tyve Millioner, Tohundrede Fire og Tredsindstyve Tusinde Francs." - Men dette er endnu ikke Alt. - Den 19de Mai 1815 var i London er Traktat sluttet imellem Rusland og Storbritannien paa den ene og Nederlandene paa den anden Side, i hvis første Artikel udtrykkelig siges: "H. M. Kongen af Nederlandene ønsker, i det Øjeblik, de Belgiske Provindsers Forening med Holland iværk sættes, at give de forbundne Magter, der deeltage i Tractaten, som blev sluttet i Chaumont den 1ste Marts 1814, et forholdsmæssigt Vederlag for de betydelige Udgifter, ovennævnte Landes Udfrielse af Fjendens Vold har foraarsaget dem. Hs. Majestæt forpligter sig derfor til at overtage en Deel af den Kapital, til ligemed de indtil 1ste Juni 1816 forfaldne Renter, af det i Holland, ved det Amsterdamske Huus Hope og Compagnie, gjorte russiske Laan paa Fem og Tyve Millioner holl. Gylden, hvoraf de aarlige Renter, saavelsom den Tilbagebetaling, der fra Kongeriget Nederlandenes Side skal skee til ovenmeldte Sums Amortisation, betragtes som en paa dette hvilende Gield. - Og at der ikke skal blive mindste Tvivl tilbage om Grunden til denne Gjeld, som vor Regjering selv har paalagt sig, erklærer Art. 3 i samme Tractat udtrykkeligen: at de ommeldte Afbetalinger skulle ophøre i det Tilfælde, at Besiddelsen af de belgiske Provindser og Herredømmet over disse, - hvilket Gud forbyde - blev adskildt fra Hs. M. Kongen af Nederlandenes Regjering, inden hiin Gjeld var bleven aldeles betalt. - Vi ville her ikke omtale alle de øvrige store Opoffrelser, som Holland saae sig nødt til at bringe saavel det politiske Systems almindelige Interesse, hvilket fremkaldte Kongeriget Nederlandenes Oprettelse, og heller ikke Alt hvad Holland ellers har maattet opoffre for at betrygge sig de særegne Fordeele, som vare nøie forbundne med hiin dets Territorial=Udvidelse. Vi have ikkun, til fuldkommen Evidents, villet bevise, at vor Monarch - hvo end vorder Belgiens Souverain - har Ret til at fordre Skadesløsholdelse, ikke for Tabet af hine Provindser, men for det store Tab, han har lidt ved at maatte erhverve sig dem, og fordi han - for Europas, ingenlunde for sin egen Jnteresses Skyld - har gjort Belgien, som før med al Føje kunde kaldes et svagt og ulykkeligt Land, til et stærkt og lykkeligt. - Paa den Tid, da den første Londonske Protokoll tilstilledes vor Regjering, turde man endnu haabe, at de forbundne Magter, der ved kundgjorte Tractater høitideligen vare gaaet i Borgen for det ny Kongerige Nederlandenes Jntegritet, ikkun havde afstaaet Belgien til Holland under Betingelser, som ved det af de Belgiske Demagoger anledigede Oprør saa ublu bleve krænkede. Under denne Forudsætning kunde vor ædle Konge uden Frygt for Fremtiden opfylde de Ønsker, som Conferencen i London havde yttret og Fjendtlighedernes Suspension. Han gjorde det uden mindste Betænkelighed, ja endog i det Øjeblik, da Han med den Vished, at Hans Tropper kunde drage ind i Venlo- og udbrede Skræk blandt Rebellerne, saae sig i Stand til at gaae offensivt tilværks. Han lod disse Fordeele fare, fordi Han foretrak den Tilfredshed, som maatte vises os ved vore Allieredes Mægling, for at bringe Krigens Rædsler over Provindser af hans Rige, hvilke Friheden" i faa Maaneder allerede har styrtet i den største Elændighed. - Men nu er vor Stilling til Belgien bleven en ganske anden.