Viborger Samler, 1844-01-27
Nyeste Postefterretninger. Storbritannien og Jrland. "Børsenhalles Londoner Correspondent meddeler under 17de Jan. detaillerede Meddelelser om Processen imod O'Connell og Med anklagede. Jfølge Aftale indfandt den 15de, Kl. 10 om Formiddagen, samtlige Anklagede sig, tilligemed Staden, Dublins Lordmajor, mange af Medlemmerne af Dublinerraadet og en stor Mængde anseete Borgere i O'Connells Huus, for derfra at geleide ham og de Med anklagede til Queensbench. Kort derefter stege Daniel O'Connell, hans Søn John og Lordmajoren ind i den sidstes Gallavogn, til hvilken de andre Anklagedes, Older mændenes, Byraadernes og andre Borgeres Vogne sluttede sig, og under den talrig forsamlede Mængdes Ju beraab forlod Vognprocessionen Merrion-Square, hvor O'Connells Bolig ligger. Med Vanskelighed banede det lange Vogntog sig Vei langs med Qvaien, og det maatte omsider standse, da det kom til den store fiirkantede Plads foran Tribunalpaladset. Mængdens Acclamation blev her formelig bedøvende; dog forblev Alt i den største Orden. Jmidlertid havde Dommerne i deres fulde Embedsdragt, nemlig i deres skarlagenrøde Hermelinskapper, indtaget deres Pladser i Retteen; henved Kl. 11 traadte Daniel O'Connell, iført sin Advocatdragt og en Queen-Counsels Silketalar, ind i Retssalen, hilsede Dommerne, og indtog sin Plads ved Siden af en af sine Forsvarere, medens de andre Anklagede satte sig paa de for de Anklagede i Almindelighed bestemte Pladser. Generalfiscalens Sæde betegnede et paa Bordet foran ham opstablet Bjerg af Acter og Documenter. Strax efterat de Anklagede havde indtaget deres Pladser, begyndte Secretairen at opraabe ved Navn de 24 Eedsvorne, af hvilke Juryen skulde dannes, ubetydelige Urigtigheder ved Navneopraabet, ligesaavel som den hyppige Fremlægning af Lægeattester, gave Anledning til gjentagne Udbrud af Munterhed. Dette lagde temmelig klart for Dagen, at der iblandt de Eedsvorne kun herskede liden Tilbøielighed til at underkaste sig det herkuliske Arbeide, der ventede dem. Da man omsider havde fundet 12 Eedsvorne, der uden Jndvendinger havde adlydt Navneopraabet, og man nu skulde skride til Juryens definitive Constituering, reiste Sir Colman O'Loughlin, en af O'Connels Advocater, sig, og oplæste i sin lærde Clients Navn en Erklæring, hvori han bad Juryen at tage under samvittighedsfuld Overveielse, at den Hovedliste, efter hvilken de vare valgte, ei var fuldtallig, og ikke indeholdt Navnene paa 59 Mænd, hvis Qvalification som Vælgere Recorder selv tidligere havde anerkjendt, endskjøndt de ikke findes paa den Liste, som Recorder havde leveret Highsherriffen. De andre Anklagedes Forsvarere sluttede sig til denne Erklæring, og en næsten sex Timers Debat opstod angaaende dette Spørgsmaal, der tildeels dreiede sig om de, allerede den 12te Jan. drøftede Puncter. Det af en af Forsvarerne gjorte Forslag, at Kronen skulde give sit Samtykke til Listens Complettering, modsatte Generalfiscalen sig paa det bestemteste. Efter endt Discussion modsatte ogsaa Majoriteten i Retten sig de Anklagedes Andragende, og kun Dommeren Perrin paastod i et Separatvotum, at hiint Andragende burde indrømmes. Juryen beedigedes, og Sagen udsattes til den 16de Jan. Allerede den 13de havde Retten, efter Generalfiscalens Andragende, erklæret, at Hilariusterminen, naar det gjordes fornødent, skulde forlænges til den 16de April, d. c. den Dag, da den følgende Termin begynder.