Jyske Efterretninger, 1823-12-11
J No. 193 af Morgenblatt for gebildette Stan læses Følgende: For kort Tid siden tildrog sig i nordlige England et mærkeligt Tilfælde. En Ve vittig skulde paa Øvrighedens befaling fra Ma chester bringes til Lancaster, hvor der er Hospital for Gale, og Opsynsmanden for Fattigestalten paatog sig at bringe Personen did. Da ha Vanvid aldrig Pleiede at være ledsaget af farlige! brud, saa besluttede Opsynsmanden ikke at bru Magt; men ved List at bringe Patienten til sit P. stemmelsested; og under Paaskud af en Lystre, naaede de ogsaa Begge lykkelig Lancaster. Jmidle tid havde den Vanvittige dog underveis fattet M. tanke og besluttet at være paa sin Post. Ved Af komsten til Lancaster var det for sildigt at gaae Hospitalet; derfor begave begge de Reisende sig, et Værtshuus, for at blive Natten over. Sandse ligviis maa den Vanvittige have tilbragt den vaag og imidlertid udruget den snilde Plan, som haa frelste ham fra Fængsel og forskaffede ham Hævn og hans troløse Ledsager. Da det gryede af Dage listede han sig op, klædte sig paa og gjennemss, nu sin sovende Paapassers Lommer, hvori han rigt som han formodede, fandt en befaling fra Øvriheden til at optage ham i Hospitalet. Med det Document i Lommen lister han sig ud af Huset, i i Hospitalet, lader Forstanderen vække og fortæller, sam: at han i et Værtshuus havde en Vanvittig, som han gjerne ønskede at bringe i Hospitalet uden al Opsigt; derfor vilde han i denne Morgenstund gjøre. i Spadseretour med ham og som tilfældigviis komne derind. Forstanderen skulde da lade ham gribe, binde og hans Hovedhaar afrasere; "thi, tilføiede an, dette vilde vist gjøres nødig, da han paa hele Feisen havde sat sig den Jdee i Hovedet, at han selv var Opsynsmanden, der skulde bringe ham (den foregivne Opsynsmand, som Vanvittig til Hospita Dette syntes Altsammen meget troligt, og hospitals-Forstanderen gav derfor strax fine Fol Ordre til at modtage den ny Gjæst. Da den Vanbittige kom tilbage til Værtshuset, vakte han sin brygge Ledsager og fortalte ham ved Frokostbordet: at han allerede i denne Morgenstund havde gjort en lang Spadseretour. "Virkelig," svarede den Angen: "da gjør det mig ondt, jeg ikke var med." Den Vanvittige forsikkrede, at han slet ikke var træt, og at han strax var beredt til at gaae med igjen. Man befandt sig snart paa Veien, og, som den Vanvitlige havde forudseet, styrede hans Ledsager lige hen sag, til Hospitalet. "Hvilken prægtig Bygning! de den Vanvittige, med tilsyneladende Forundring: Havde De maaskee Lyst at besee den indvendig: svarede hans Ledsager: "Kom kun med; jeg skal strax udvirke os Tilladelse dertil!" ved blev han, stolt at sin formeentlige List, og glad ved at det faldt han saa let at lokke den arme Skjelm i Snaren. Han hiede hurtig ind i Gaarden, medens den Anden holdt tæt til ham og gav sig Mine af, at han ikke hurde slippe sin Patient af Syne. Jmidlertid havde Hospitalsforstanderen seet dem komme og ilede dem nu imøde med et Par haandfaste Karle. Opsynsmanden nærmede sig høflig, bukkede, greb i Lommer og sagde listig smillende: "Her bringer jeg dem en stakkels Mand, der - men som lynslagen stod han der, da den Vanvittige traadte frem og roligt over takte Forstanderen den befaling, han forgiæves søgte sine egne Lommer, med de Ord: "dette er Man ten, og i samme Øjeblik følte sig greben af fir Kæmpearme. Forhauselse, Forlegenhed, Raserie af sexlede med hinanden; han svor: at han var Opsynsmanden og hiin den Vanvittige; - men det vidste man jo iforveien han vilde sige - og da han nu begyndte at slaae om sig, sparke og bide, saae man sig nødsaget til at binde Stakkelen og afrage ham Hovet haaret, for at forebygge Feberen. - Den Vanbittige reiste imidlertid rolig tilbage til Manchester og forsikkrede alle dem, der spurgte ham, hvor han havde gjort af sin Ledsager: "at den Stakkel havde reent, Forløb skamfuld og skaldet tilbage til Manchester.