Viborger Samler, 1784-05-03
Under dette Himmelstrøg er Nat og Dag næsten altid lige, den længste er 13 Timer og 1 Qvarteer, den korteste 10 Timer, 3 Qvart. En stor Velgierning baade for Mennesker og Qvæg, at Dagens stærke Hede lindres ved lange og kielige Natter. Da Solen. Solen gaaer der ei saa skal op, som i de Nordlige Lande, er der kun lidet Tusmørke. Strax efter at Solen er under Horizonten, er det mørkt. To Gange om Aaret, nemlig i Begyndelsen af Maji og August gaaer Solen disse Øers Beboere lige overHovedet. De forskiellige Aarets Tider, vi her have, finde ei Sted der. Det er altid varmt, altid grønt, der findes stedse modne Frugter. Aldrig ere Træerne ganske blottede fra Blade. Frost, Hagl, Snee, Jis ere ubekiendte Ting for enhver Jndfødt. Aaret deeles der i 2 Tider, den tørre og Regntiden; Hiin er gemeenlig fra December til Maji, denne fra Maji til December. Dog maa man ei indbilde sig, at det i disse Maaneder regner bestandig. Nogle Timer hver Dag falder gemeenlig stærk Regn, men sielden en halv, mindre heel Dag igiennem. Det er ikke Landregn, men alene Bygger; Een Plantage kan ofte blive giennemblødt, medens den næstliggende er ganske tørr. J denne Tid lindres Heden meget, og Natterne ere temmelig kiølelige, formedelst de af Jorden opstigende vaade Dunster. J den tørre Tid derimod, i sær naar det er stille Veir, som til Lykke er meget sieldent, er Heden saa stærk, at en Europæer neppe kan udholde at gaae eller arbeide stærk 1/2 Time i Solen. En Steen, som Solen skinner paa Dagen igjennem, bliver saa heed, som en vel varmet Kakkelovn, og paa et Stykke Jern, som en Times Tid har ligget i Solen, kan man brænde Vabler i Hænderne. Resten følger. Sikker. Sikker Middel mod de skadelige Jnsekter, Vandluus. Et Dekokt af Valnødblade, kogte 1 Time i Vand og afsied igjennem et Stykke Lærred, fordriver ei allene disse for Frugt Træerne saa skadelige Jnsekter, men ogsaa deres Gnidder. Med dette Dekokt besprøiter man Træerne, eller bestryger Grenene med en Haar= eller Straa=Pensel. J Anledning af ovenstaaende indsendte, vil man ikke undlade, for de Læsere, som ei maatte have Hr. ConferenceRaad Fleischers Forsøg til en dansk Haugebog, at anmelde det i samme anførte Middel mod Orme og Jnsekter som sætte sig paa Træerne. "Hele Konsten (saaledes heder det) bestaaer deri, at man anskaffer sig en liden Haandsprøite, og saasnart og saa ofte som nogle Dages Tørreveir indfalder om Foraaret, da ved Hielp af denne midt om Dagen oversprøiter sine Træer, baade Top og Stamme med reent Vand; og om man bliver Orme paa dem vaer, da vedligeholder dette omtrent 8 Dages Tid i Rad. Herved afskylles ei alene al Spindelvæv og Støv, og Opholdstedet giøres ubeqvemt for dette smaae Kræe, som gjerne elsker at sidde i Tørre; men ved det Vandet kommer uventende og med en heftighed, falder og en stor Deel af Ormene selv ned, som man da maa giøre sig den Umage at træde ihiel. Vil man paa sine Espalier=Træer, hvor man skulde sin de nogen Mængde af disse smaae Fiender, endnu anvende en Priis Tobak at drysse oven paa dem, efterat man først med Vandet har gjort dem vaade, kan man blive øiensynlig Vidne til deres hastig paafølgende Død. Saavidt Hr. Conferenceraaden. Arnold Friderich von Hartenseels i hans Neu Garten Saal anpriser følgende Middel imod samme Onde for Træerne: Sidst i Februarii eller først i Martii ( nemlig naar Aarstidens Veierligt tillader det saa tidlig) sætter man en Potte Steenkalk i Blød i en Spand Vand i 24 Timer, derefter hældes Vandet sagte fra og blandes med et par Spande Vand, hvori er kogt Tobaksblade og Stengler, og ligesaamegen Urin. Med denne Blanding besprøiter man Træerne, hvorved Ormee og Jnsekter falde af og døe.