Aarhuus Stifts-Tidende, 1845-07-25
Fra Universitetsstaden Lund er til Bestyrelsen, for det nordiske Studentermøde i Kjøbenhavn indløben følgende Skrivelse: Danska Brøder, Egnade at hvilan, hafve nagra dagar forflutit, sedan vi gastave hos Eder, vare gamlakara vanner, Dessa dager hafva aterfort os fran det brokiga, hvimlande, brusande lif, som derinne i det skina, glada Kopenham omgaf oss, till vara stille sysselsatte ningar i det tysta Lund - dessa daar hafva hele och ballit varit minnets og saknadens. Vi hafva pa dem i tanken sammanlevat med Eder, frossat med Eder, arm i arm med Eder genomvandrat Edra rika konstsamlingar, svarmat omkring i Eder stads fortjusande omgifningar, lamt ofs qvar i det sagoskona blandande Tivoli – vi hafva ej kunnat slita ofs fran Eder, vi kunna det ejannu, och vi vilja det ei. Minutligen ga tankens dufvoposter over Sundet och medbring vra hjertand tack for de oforgatliga stunder, vi tillbragte hos Eder, men afvenmed penna og black villa vi tacka Eder, pa papperet framlagga ett svagt uttryck af den erkansla, som hvilar pa botten af vara lagande hjertan. Ja, heder och tack vare Eder, icke blott for de statliga fester, I erbjøden ofs, utan annu mer for vært varma upptagande i familiernas skate, for de milda, innerlige frøder, de beredde ofs, Varen overtygade, at hagkomsten af dessa aldrig forbleknar hos os, afven om enskilta ei blifve i tillfalle at vid fornygde besk ateruppliva densamma - Och nu leven val, A vara Kamraters vagnar."- Fra Christiania har samme Bestyrelse ligeledes modtaget følgende Brev. Danske Brødre, Efter at vi lykkelig ere komne tilbage til vort Hjem, er det os en kjær Pligt, at frembringe for Eder en Taksigelse fra de norske Studenter, som have deeltaget i det nordiske Studentermøde i Kjøbenhavn; modtager da, Venner, vor bedste Tak for disse uforglemmelige Dage, som ved Eders og Eders Landsmænds udmærkede Gjæstfrihed og Velvillie ere blevne nogle af de kjæreste i vort Liv, og som ved den Betydning, de fik ved den høitidelige Jndvielse af de nordiske Ynglingers Fostbroderskab, skulle staae som stedse levende Vidner for os selv og Andre om den Mand, i hvilken vi Alle have lovet at virke. Det er derfor ikke alene forEders personlige Venskab og for de nydte selskabelige Glæder, at vi takke Eder; men meget mere for den levende Erkjendelse af Eders nordiske Sindelag og Eders alvorlige Billie, at fremme Nordens store Sag, som ved dette Samvær dybt har gjennemtrængt os. Fremtiden er alvorsfuld og skjæbnesvanger; lader os da fremdeles holde trofast sammen, og med den Styrke, som Bevidstheden om fælles Bestræbelser for et ædelt Maal og gjensidig Tillid giver, kæmpe for Sandheden, for Nordens Udvikling og Selvstændighed. Vedblive vi stedse, besjælede af den samme varme Tro paa det Norden givne Kald, som nu har gjennemstrømmet os Alle, at arbeide hver i vor Kreds, saa ville vi ogsaa haabe, at vore Bestræbelser engang ville lykkes, og at den Tid skal komme, da alle Nordens Sønner samvirke med Mod, Kraft og Enighed for det Heles Vel. Med dette Haab være hilsede fra os. Frembringer ogsaa vor hjerteligste Taktil Eders Medborgere og Medborgerinder for de mange kjære Beviser paa Velvillie og Tillid, som de have skjænket den norske Ungdom, og som vi altid skulle bevare i taknemmelig Erindring. Det er ogsaa en Trang for os, at bevidne Eder vor Glæde over den Deeltagelse, hvormed saavel vore Kammerater, som vore andre Landsmænd have fulgt vor Sammenkomst, og erfaret den store Opmærksomhed, som er bleven os til Deel, og vi vide, at det vil være dem ligesom os saare kjært, engang at kunne samles med Eder her i vort Norge, Modtager til Slutning de norske Reisendes broderlige Hilsener og bedste Ønsker for Eders Fødeland og Eders Universitet. Paa de Reisendes Vegne."