Politivennen, 1802-01-01
Frimodige Anmærkninger i Anledning af Jndberetningen fra Kommissionen for de Kvæstede. (Fortsat fra No. 211.) Commissionen tilføjer ved denne Classificgtion efter Lemmer den Anmærkning, at det maaskee ved første Øjekast kunde synes ej sammenstemmende, at, (da Søekrigsartikelsbrevet bestemmer højere Douceur for et Øje, end for enten Arm eller Been) de, som have tabt et Øje eller Synet paa et Øje, dog sættes i lavere Classe end hine. Men Commissionen har herved især taget Hensyn til den mindre eller større Arbeidsførlighed, og anseer det for utvivlsomt, at den, som har mistet et Øje, men beholdt det øvrige Legeme uskadt, er langt mere arbeidsfør end den, som har taget Skade paa Arm eller Been, da der endog er de, som, efter at have mistet et Øje eller Synet paa samme, ere fuld arbeidsføre til endog ved strengt Arbejd at fortjene det samme som før. Hvad den, som har mistet et Øje, undertiden er meest udsat for, er at han med Tiden mueligt kan miste det andet, men da gaaer han op i første Classe, og da tilstaaer Adniralitetet ham ny Capital. Ligesom Søekrigsartikelsbrevet for venstre Arm tilstaaer kun halv Doucenr imod den høire, og saaledes i Almindelighed mindre for Tabet af den end af den højre, sættes ogsaa af Commissionen Skade paa venstre i lavere Classe end den paa høire, og, i Overeensstemmelse med samme, gjøres ingen Forskiel paa Skade paa høire og venstre Been men sættes i samme Classe og under Skade paa høire Arm, fordi den, som paa Benene er qvæstet, kan ved siddende Arbeid fortjene med Hænderne. C. De mindre haardt Qvæstede fordeles med Hensyn til deres større eller mindre Skade, til 3 Classer, og sættes paa 4 Rdlr., 3 Rdlr., 2 Rdlr. maanedligen, eller 48, 36, 24 Rdlr. aarligen: nogle faa undtagelsesviis og af særdeles Aarsager paa 12 Rdlr. aarligen. D. For de haardt Qvæstedes Pensioner lægges den dem af Admiralitetet tillagte Capital, eller den dem derfra tilstaaede aarlige Pension af 24 Rdlr. til Grund. Det, som mangler for at udgjøre den forbemældte, for hver Person i hver Classe opgivne Pension, tilskydes af den ved private Bidrag indsamlede Fond. Da det derved hændes, at den, som faaer den større Douceur fra Admiralitetet, faaer det mindre Tillæg fra Commissionen, og omvendt; saa anmærkes Aarsagen dertil at ligge deri at Commissionen har havt større Frihed til at lægge Arbeidsførligheden til Grund end Admiralitetet, som har været bundet ved Søekrigsartikelsbrevets Forskrift. V. Livrenten af den fra Admiralitetet for enhver Qvæstet i Forhold til Qvæstningen tilstaaede Capital bestemmes til 10 Proeent eller 1 Rdlr. af hver 10 Rdlr. aarligen. D. Forlanger nogen Capitalen heel, søger Commissionen, ved Forestillinger om hans eget Vel, at gjøre ham opmærksom paa, hvor meget fordeelagtigere det er ham, at modtage den aarlige Pension. Vedbliver han desuagtet sin Paastand, kan Capitalen ham udbetales, men han faaer da ingen aarlig Pension, og, kommer han derefter i Trang, indlader Commissionen sig ei videre med ham, men han maae søge Fattigvæsenet paa Stedet, hvor han er om samme vil antage sig ham, i hvilket Fald dog Commissionen efter Omstændighederne erstatter bemældte Fattigvæsen det, han der, efter de almindelige Regler, faaer i Almisse-Understøttelse, naar saa lang Tid er forbi, at den Capital, han har modtaget, vilde med sine Renter været fortæret, ved den efter hans Qvæstning ham tilkommende Pension, dersom han havde modtaget samme. l. Forlanger nogen derimod kun en Deel af Capitalen paa eengang udbetalt, og han godtgjør, at den anvendes til sand Forbedring i hans Vilkaar, da udbetales ham indtil det Halve af Capitalen, imod at ham afkortes i den aarlige Pension den Livrente, som svarer mod 10 Procent til den Deel af Capitalen, som han oppebærer: altsaa 1 Rdlr. for hver 10 Rdlr. han af Capitalen modtager, II. De som ei efter Søekrigsartikelsbrevets udtrykkelige Ord, men allene i Analogie med samme, have faaet Capital, faae intet udbetalt paa een Gang; thi de have ingen Ret til at kræve Capital. 2. For Enker, hvis Mænd ere faldne i Slaget eller døde under Kuren. 4. Pensioner for en Enke bestemmes almindeligen til 2 Mk. ugentligen eller 18 Rdlr. aarligen. Forsaavidt visse Omstændigheder, saasom! at den afdøde har været af højere Classe end den almindelige: at Enken er ufor til Arbejd, o.d., maatte gjøre en højere Pension passende, forøges den ved Extra- Tillæg. B. Denne Pension er personlig for Enken, og for hendes Livstid, saalænge hun forbliver i Enkestand. For hendes Børn naar hun har nogle, gives særskilt Understøttelse. C. Jndlader hun sig i nyt Ægteskab, udbetales hende 2 Aars Pension ved det nye Gifermaal; bliver hun igjen Enke, tiltræder hun, naar hun trænger, sin forrige Pension, dog ej førend i det mindste de 2 Aar ere forløbne, for hvilke Pensionen ved det nye Giftermaal blev udbetalt. Skilles hun fra Manden, tiltræder hun, medens han lever, ej hendes Pension. D. Lige med Enker ansees Forlovede, som have mistet deres tilkommende Brudgomme, naar deres indgangne Forlovelse ved antagelige Beviser godtgjøres. 3. For Børn. K. Forsaavidt nogen har tilbudt sig at antage sig af disse Børn og at forsørge dem som deres egne, overlades de til dem. B. Forsaavidt af Fader- og Moderløse Børn nogle maatte blive tilbage, korresponderes med Vaisenhuset, om de derfra kunne forsørges. C. De Børn, som have Mødre i Live, der ere ordentlige og skillelige, forblive hos Mødrene og under deres Omhu. Dem, som ej ere vel hos Mødrene, tilstaaes Understøttelsen kun under den Betingelse, at de af Kommissionen eller ved Øvrigheden udsættes hos andre gode Folk af deres Stand som Plejebørn. L.. Jntet Barn soger man uden besynderlig Aarsag at uddrage fra den Stand, hvori det er født, men helst at understøtte det til at blive skikkelig og duelig i denne dets Stand. For hvert Barn tilstaaes, efter Anslag af 2 Mk. ugentligen, 18 Rdlr. indtil det 15 Aar er fuldendt. Dog, dersom for Plejebørn i Kjøbenhavn eller udenfor, skulde formedelst Stedets Kostbarhed eller af andre Aarsager, udfordres noget mere, gives dertil Extratillæg. C. Kommissionen i Kjøbenhavn og Øvrigheden eller Præsterne uden for have Tilsyn med disse Børn, at de behandles vel, klædes med tarvelig Orden og søge gode Almueskoler. LI. Naar et Barn staaer til Konfirmation, gives til dets Udredning til Klæder o. d. 10 Rdlr. og derhos en passende Bog, hvori Fondens Bestyrere under deres Navn indskrive: at, hvorledes, og i hvilken Anledning det er blevet understørtet. Denne Bog overleveres paa Konfirmationsdagen som konfirmerer; og, foraf Præsten, saavidt nogen Velgjørers Gave til Børnenes Opdragelse har været bestemt, anføres hans Navn i hver dens Bog, som ved hans Gaver er understøttet. (Forisættelsen sølger.)