Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-11-03
det vil ogsaa erholde en Reform af sine Korporationer, og maaskee endnu i denne Session. Meget godt, sagde O'Conarl i det han blandte sig imellem Mængden og forlod Salen; jeg stoler paa dette Lofte med Hensyn til Jrlands Vel. - Jeg undrer mig ikke over at de Konservative skildre O'Con nel som en voldsom Agitator og rasende Ødelægger. Men hvoraf kommer det, at han, selv iblandt Reformatorerne, har saamange vaklende Beundrere, som ikke ville tilgive ham hans lidenskabelige Heftighed og det Skarpe i hans Taler, Kunne de vel troe at han med søde Ord og ydmyge Bønner vilde hav bevirket den ringeste Lindring i Jrlands Undertrykkelser, – O'Connel er unægtelig den første Tale i Parlamentet; Venner og Fiender erkiende i det mindste indvortes hans Overlegenhed. Han er ikke længere blot i Jrland Folkets Jdol, men han bliver det selv i England og Skotland. (Det tegner virkelig dertil, og han vilde udentvivl blive det i høi Grad, naar han ikke var Katholik, men hans Katholicisme trykker ham nok ikke.) Jeg har Jntet mere at sige om Mødet den 5te Juni, end at et tilstrækkeligt Antal Medlemmer, som vare ivrige i at opfylde deres Pligter, bleve tilbage, for endnu at anvende flere Timer paa forskiellige Arbeider af en underordnet Betydning. Man maa indrømme Underhuset, at den store politiske Kamp ikke i mindste Maade hindrer de lokale og private Forretningers Fremgang, i en eneste Nat bliver ofte mere expederet i Underhuset end i de franske Deputeredes Kammer i en heel Maaned. -De Konservatives Opposition er saaledes vegen for Municipal-Reformbillen, vist nok ikke uden deres store Kummer; men en klog Taktik udkrævede det De regne paa, at de ved Qvæstionen om de irlandske Tiender og om Anvendelsen af Kirkens Eiendom til andre end til kirkelige Formaal, skulle erholde deres tabte Terrain tilbage. Vi have, sige de, beviist at vi ere fornuftige Reformere; men vor Jnteresse for Reformationer vil ikke gaae saa vidt, at vi ville opoffre Kirken. Hvo som holder med Kirken maae være paa vor Side, Kirken er i Fare, man præker, som under Dronning Elisabeth, et nyt Korstog mod Katholicismen. Af alle de talrige Religionssekter, som existere i de tre Kongeriger, fra Anabaptisterne af til Unitarierne, bliver ingen erklæret for saa farlig og i den Grad at burde fordømmes, som den saakaldte papistiske Sekt, om hvilken det hedder, at den sætter Staten, Thronen og Eiendommen i Fare, fordi Majoriteten i Underhuset vil anvende en Deel af den protestantiske Tiende i Jrland for at undervise de Fattige af alle Religions=Bekiendelser. Ved denne Leilighed maae vi tilsidst bringe et billede i Erindring, som Shiel, een af de berømteste irlandske Talere efter O'Connel, betiente sig af i eet af sine sidste Foredrag. Han sagde nemlig: at den anglikanske Kirke i Jrland vil blive Torysmens og den protestantiske Jntolerances Grav. (Det er een af de sørgeligste Sider ved Menneskelivet, at Religionen, som er Hovedsagen i det, istedet for at tiene til en Gienstand for en roelig Betragtning og Følsomhed, og at udvise en eensformig Virkning paa Alle ved at bevirke deres moralske Forædling, skal overalt være en Gienstand for Overtroe, for Had og Forfølgelse, tilveiebringe Uorden i Jndbildningskraften og sætte Lidenskaberne i Bevægelse. Hvor der gives megen Religiøsitet paa Jorden, og hvor Menneskene dog kiende lidt til Gud!