Aarhuus Stifts-Tidende, 1845-06-27
Kjøbenhavn, den 24de Junii. Endelig indeslutter Kjøbenhavns Volde den skandinaviske Ungdom. Alt Kl. 3 1/2 igaar Efterm. meldtes der fra Nicolai Taarn, at vore Gjæster vare i Sigte, og Studenter og Publicum, især en stor Mængde Damer, ilede ud mod Toldboden, hvor den Generaltoldkammeret tilhørende Nytoldbod, som tidligere fortalt, var inddrømmet til Modtagelsen. Her opstillede Studenterne sig i en Halvkreds foran Toldboden, i Midten af samme stod de tre Flag, paa deres høire Fløi ved Bolværket en hvid Studenterfane med en svævende Minerva efter Thorwaldsens Basrelief og en gylden Ugle paa Stangen; paa deres venstre Fløi stod Studenter-Sangforeningen under sin Fane: en Apollo ridende paa Svanen; Knappen paa Stangen, bestod af en gylden Lyre. Anden Brigades Musikcorps havde, 40 Mand stærkt, velvilligen tilbudt sin Tjeneste. Kl. 5 passerede Dampskibet "Malms" Bommen, kræn gende under Mængden af sine Passagerer, omtrent to Hundrede Lundensere, og hilsedes af et tredobbelt Hurra; et Par Minuter sildigere viste Gottland sig, fyldt af Upsalensere, Alle med hvide Huer, og endelig kom "Carl Johan med Normændene; begge hilsedes paa samme Maade, efter at de fra den tætfyldte Langelinie og Toldbod rullende Hurraer vare hendøde. Nu førtes Gjæsterne iland og hilsedes hvert Hold for sig paa samme Maade. Derpaa begav man sig ind paa Pladsens Midte, hvor et paa en Forhøining bygget Skuur danner Halvdelen af en Ottekant; her havde Studenter-Sangforeningen taget Plads, og udenom denne samledes de Fremmede i en Kreds, hvorpaa følgende Sang af P. R. til en smuk ny Melodi af C. J. Hansen blev afsungen. Velkommen ved Furen, som Gefion drog J Sønner af Fjeldets Marv, Den Længsel, som drev Jer fra Celle og Bog, Den Tanke, som styred Jert Vikingetog, Er vor fælles mødrene Arv. Det er Stammens Tunge og Blodets Røst, Der hilser er, Brødre, paa Danmarks Kyst Velkommen! Og Vidnesbyrd bærer Jer fredsæle Hær, At endt er Aarhundreders Kiv. Culturen har smeltet det hærgende Sværd; J Aandens Bedrifter, i borgerlig Færd Er der vakt et høiere Liv. til sit Værk os kalder den nye Tid Vi hilse Jer, Brødre, til Snillets Strid Velkommen Og Budskab I bringe, at ærerigt NordGjenføddelsens Daggry skal see, Da Kæmper opstande i Kæmpernes Spor, Da Fædre besegle, hvad Sønnerne svor, Og der vorder Een af de Tre Det er Fortids Spaadom og Fremtids Haab, Vi hilse nu, Brødre, med Jubelraad Velkommen. Derpaa hilste Magister M. Hammerich som Bestyrelsens Ordfører Gjæsterne velkommen med en kort Tale, som vi senere haabe at kunne meddele og som sluttedes med et nidobbelt Hurra. Endelig satte da det uendelige Tog sig i Bevægelse; først en Afdeling af Bestyrelsen, de tre Flag, Musiken, Sangforeningen med dens Fane, Studenterfanen, Ordførerne og derpaa den hele store 1300 Mand stærke Flok, 6 i Geleddet, Gjæster og Danske med hinanden under Armen, midt i Toget fire smukke af Lundenserne medbragte Faner og en uhyre Masse af Tilskuere, foran, paa Siderne og bag efter, saa at Musiken ofte maatte ophøre af Mangel paa Plads, og det kun med Møie lykkedes det ufortrødne Politi at hans Veien. Under vexlende Musik og Sang bevægede Toget sig langsomt gjennem Hovedgaderne til Universitetet; fra mange af de med Damer tæt besatte Vinduer regnede der Blomster og Egekrandse ned over Gjæsterne, og for at sige det med eet Ord: siden Thorwaldsens Hjemkomst og Begravelse har Kjøbenhavn intet Lignende seet. (Fædrel.)- Som bekjendt tilbragte de fremmede Gjæster Aftenen igaar hos deres Værter, og som Følge deraf havde Regentsalumnerne paa Regentsen foranstaltet en lille Fest (et Vauxhall) for de derværende Fremmede. Gaarden var smukt oplyst med couleurte Lamper, som vare anbragte i Træerne, og Festen overværedes af det theologiske Facultets Medlemmer, dHrr. Prof. Clausen og Scharling, samt Regentsprovsten, Prof. Petersen, som vare indbudne af Alumnerne. Efter at en Velkomstskaal var udbragt for de Fremmede, hvilken begge Nationers Repræsentanter besvarede, udbragte Prof. Petersen paa en ligesaa smuk som hjertelig Maade en Skaal for Rigernes Konger, for Land og Folk og Videnskabernes Blomstren. Prof. Clausen frembar derpaa med den ham egne Fynd og Kraft sine Ønsker for, at den Tid snart maatte komme, da Nordens Studenter ikke skulde være bundne til deres egne Universiteter, men da de som Tydsklands Studenter kunne vandre fra det ene Universitet til det andet; da Læreren fra Kathedret kunde tale til Studerende fra Nordens trende Riger, og man ved Besættelsen af Lærerposterne ikke spurgte om Vedkommende var født i Danmark, Norge eller Sverrig, men kun om han var Posten voxen. Taleren afbrødes oftere af de Tilstedeværendes bifald, og denne ligesom de foregaaende Toaster besvaredes med et 9 Gang gjentaget Hurra. J Morges besaae de Fremmede Fruekirke, hvor en talrig Menneskemasse havde indfundet sig. Sangforeningen udførte trende Sange, og Secretair Hartmann forskjellige Ting paa Orgelet; deriblandt sin Sørgemarsch ved Thorvaldsens Bisær(Brig. Td.) telse.