Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1800-08-20
Følgende skiønne Handling af Præsten til Eilbye og Melbye, Hr. Bulmann, som Leilighedsviis er kommen Udgiveren for Øre, kan jeg ikke nægte mig den Glæde at bekiendtgiøre, som et Beviis paa, at der gives Præster, som søge at giøre Kristendommens Aand virksom i Gierningen; For nogenlunde at lette de Fattiges Kaar i sit Sogn i disse dyre Tider, opmuntrede han først fra Prækostolen, siden fra Alteret, de meere Formuende i sin Menighed, til at give et frivilligt Bidrag hertil ikke i Penge men i Fødevare. Efter en kort Fremstillelse af Christendommens Hovedbud, Kierlighed, opmuntrede han Menigheden ved at vise dem at Gud derfor havde elsket os, fordi vi ogsaa skulle elske andre, at de, hvis Skiæbnens Foranderlighed skulde fra Velstand af styrte dem i Armod, kunde i Tilfælde af at de i Livet havde gjort andre got, med større Rolighed i Døden forlade deres Venner og Familier o. s. v. til nu, da Leiligheden gaves, at udøye denne Dyd. Hver for sig gik de nu op til Alteret og tegnede sig, nogle for 1 Skieppe Rug, andre for et Fierdingkar Gryn a., saa at der i Alt indkom af Eilbye Sogn allene 2 1/2 Td. Rug, nogle Brød, noget Meel a. Hvormeget Melbye Sogn indbragte vides ikke. 2) Et Par Ord om Skadelpst: A) Besynderligt at Nogen kan finde Fornøielse i at beskadige Ting, som ikke staae dem i Veien, men ere tvertimod til almindelig Fornøielse og Nytte. Maae det ikke smerte Enhver, der saae den herværende Slotshaves nydelige Anlæg, og glædte sig ved disses tilvoxende Forskiønnelser - og nu seer dem saa pøbel beskadigede, at der og faa Aar neppe vil blive en heel Bænk eller jevnstaaende Hække tilbage, Saaledes blev forrige Sommer paa et meget skiønt og skog fuldt Sted der i Haven, paa en rund Plet, der var omkringsat med unge Træer, hvis Grene skyggede sammen fra oven, ligesom de tætplantede Buskværte, igiennemseelig omgave den fra Siderne, anbragt et rund Bord, der, for at trodse Fordærvelysten, endog var af Steen, med en runddannet Bænk, hvorpaa de Spadserende, selv under den stærkeste Soelhede, kunde sidde kiølige under det forfriskende Grønne; men det varede ikke længe, før de unge Træer bleve ganske beskadigede og Bænken itubrækket, saa Border maatte tages bort, Ruinerne af Bænken med, og der er nu intet tilbage uden et tomt Øde, der minder om den Skadelyst man seer der næsten rundt omkring ved enhver Bænk eller Hække man nærmer sig. - Skulde Politiets Arm her være for kort til at mindre slige Beskadigelser, og de som udøve dem ikke kunde føle det Skammelige og Nederdrægtige i saadanne Ødelæggelser, saa maatte man ønske den Konst paa nye leve op igien, hvorved, efter Ammestuefortællinger, visse kloge Mænd kunde lade enten en Tyv eller Skadeforaarsager blive paa Stedet, indtil de igien fandt for godt at give Saadanne Afløsning. Efter disse Beretninger skal engang en Tyv, som i en Præstes Have var klavret op i et Træe for at stiæle Pærer maattet sidde og ride paa en Green, indtil Morgenen derpaa, da Præsten kom ham smillende imøde med de trøstende Ord: det var godt - nu kan Du gaae. B) Saaledes vilde det og blive moersømt at attravere de Personer i deres Stillinger, der ude omkring Byen ligge og nedvælte Kornet, da man i samme seer saa mangt et Leie hvor Kornet aldrig reiser sig igien. - Sligt fortiener ogsaa med Rette Navn af Skadelyst; thi der er f. Ex, ude paa Aalykkegaardsmarken, hvor man i Kornet seer saa mange saadanne Reder, rundt omkring en herlig Grøvt, hvor disse Vandringsmænd kunde komme til at ligge lige saa blødt i Græs, og paa somme Steder endda faae Skygge oven i Kiøbet, saa de ikke behøvede at nedvalse det kiære Korn. Rigtig nok kan det være, som Digteren Vessel siger: at Sommeren er heed - som Gud og hver Mand veed. Men skulde Nogen have det saa sommerhedt, at de ikke kunde naae et kornfrit Sted, da burde de vist have noget kiølende Vand von hinten.