Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-06-12
Som bekjendt har Hr. Gjæstgiver Thomsen ladet en ham tilhørende Have undenfor Nykjøbing indrette til et offentligt Beværtningsted, og tillige gjennem Avisen bekjendtgjort, at han vilde anvende al Flid for at gjøre den til et passende Sted for de ærede Jndvaaneres Sommerforlystelser, hvorefter han senere ved et Circulaire heri Byen underrettede endeel af Beboerne om, at Haven blev aabnet Søndagen den 7de dennes. Skjøndt Circulairet kun blev meddeelt endeel af Beboerne heri Byen, kunde vi dog ikke betvivle, at Haven maatte ansees som et offentligt Beværtningsted, og det især fordi Thomsen lod sig betale Entreen med 4 s. pro persona, og vi Undertegnede gik derfor og derud samme Søndag for at besee Haven, mod at betale den bestemte Entree; men ved Indgangen blev det os tilkjendegivet af en der posteret Politibetjent, at Haven denne Dag ikke var tilgængelig for enhver, men kun for dem, til hvem Thomsen havde ladet Circulairet bekjendtgjøre, og at det navnligen var ham forbudt af Thomsen at lade nogen Haandværker faae Entree. Da denne mærkelige Udelukkelse af hele NykjøbingsHaandværksklasse til et offentligt Sted i høi Grad undrede os, forlangte vi at tale med Thomsen, der imidlertid ved sin Ankomst erklærede, at det forholdt sig meget rigtigt, at vi ikke den Dag, men vel til en anden bestemt Tid, kunde kom Køer. me i Haven. Grunden til denne Udelukkelse meddeelte Hr. Thomsen ikke, thi vel bemærkede han, at Haven denne Dag ene var bestemt for de Personer, hvem han havde ladet Circulairet bekjendtgjøre for, og at han derfor ansaae dette som et sluttet Selskab, men mod denne bemærkning yttrede vi strax, at naar det ikke var et af ham privat indbuden Selskab, kunne vi ikke ansee ham som Gjæstgiver berettiget til at danne noget afsluttet Selskab, hvortil han kun svarede, at Haven var hans Eiendom, hvortil det stod til ham at nægte eller tilstede Adgang. At en Gjæstgiver har denne Ret kunne vi ikke indrømme, da vi meget mere ansee ham som saadan forpligtet til at modtage og beværte de, der komme til ham, og den virkelige Grund til at Thomsen nægtede og Adgang til Haven var derfor, som ogsaa hans udstædte Befaling viste, at han ikke vilde have nogen Haandværksmand i Haven paa den Tid, da han troede den beæret med et efter hans Mening bedre og fornemmere Selskab. Om nogen af de i Haven værende Herrer ville have anseet dem besværet ved at vi eller andre af vor Stand samtidigen med dem spadserede i Haven, betvivle vi meget, og det saa meget mere, som det jo er en af Nutidens Bestræbelser at bortrydde de Skillerum, som Mangel paa sand Dannelse fordum troede at burde opreise mellem Statssamfundets forskjellige Klasser, og have disse Bestræbelser end ikke overalt faaet Fremgang i Landets Kjøbstæder, saa ere vi dog fuldelig overbeviste om, at enhver Mand heri Byen, i hvad Stilling han end er, vil med os harme sig over, at Gjæstgiver Thomsen troer sig kaldet til at bestemme Rangfølgen for Byens Jndvaanere og Borgere. Hverken vi eller Haandværkstanden her i Byen behøver imidlertid Gjæstgiver Thomsens Veiledning om hvilket Selskab vi bør søge, og da enhver af os ved forskjellige Leiligheder have været i Selskab med Personer her i Byen, hvem den offentlige Mening og deres borgerlige Forhold sætte langt over Thomsen, saa have vi ingenlunde bekjendtgjort Thomsens Opførsel mod os fordi vi troe, at den, hvor krænkende den end var os, har gjort os det mindste Skaar i vor borgerlige Agtelse eller vore Medborgeres gode Omdømme om os, men vi have alene bekjendtgjort hvad der er mødt os til Advarsel for enhver at vore Ligemænd, for at ikke de skulle friste lignende Skjæbne som vi. At vi naturligviis ikke agte at benytte den Tilladelse, Thomsen gav os til paa særskilte Dage at komme i Haven, vil enhver vistnok finde i sin Orden; thi kunne vi ikke spadsere i Haven til samme Tid, som de af vore Medborgere, hvem Lykken mere har tilsmilet end os, da kunne vi aldeles undvære denne Fornøielse, og det saa meget mere som det i Sandhed aldrig kunne falde os ind at sætte synderlig Priis paa Gjæstgiver Thomsens Selskab, men vel paa de hæderlige Mænds Omgang, der nu, formedelst den smukke Have maaskee atter ville beære Thomsen med deres Nærværelse.