Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-07-04
Nyeste havn. Skilderie af men. hos Rectabjette Aargang. Ni Udgivet og forlagt af J. Werfel, trykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Höeckes Enke Tirsdagen den 4 Julii, 1809. Reisen til Birkerød, (Fortsat.) Opvartningspigen. Verten var een af de Mennesker, der ikke allene vide at gjøre Forskjel paa Folk, men ogsaa paa Klæder. Jnter Under altsaa, at han i egen Person opvartede sine fornemme Gjæster. Men medens han med største Travelhed løb ud og ind stod en lille pyntet Opvartningspige med Armene over Kors i Vinduet, og gav sig al muelig Umage for at gjøre sine Yndigheder gjeldende. Hun syntes at være en Parodie over alt hvad jeg har læst og hørt om den landlige Uskyldighed. Paa hendes Kinder fandtes vel noget, som en Digter i sin Begeistring kunde kalde Roser, men med prosaiske Øine kunde man ikke see andet end den rene skjære Kurlak. Denne konstige Rødme forhøiede det Spillende i hendes store Øine, der skjulede sig mellem langt nedhængende kulsorte Krøller, vare hver Mands Ven og skottede forelskede til Unge og Gamle, Smukke og St. ge, uden Forskjel. Hendes trinde Barm var en reen Naturfieldenhed, og hun vidste saa snildt at bedække den med et rosenrødt Silketørklæde, at den kastede et Skjær tilbage paa de giødende Kinder. Hendes fyldige Arme, der snarere lignede rødt Marmor med blaa Aarer end Alabaster, vare saa blottede, at ingen kunde tage Feil af deres skjønne Form. Hendes hele Klædedragt var beregnet paa at virke paa Sandseligheden, som desværre er det, der tidligst udvikles hos vore Dages unge Mennesker. Det smertede mig ret at finde dette Kjøbenhavnske Konstproduct midt i Naturens Eden. - Snart lagde hun sig ud af Vinduet som Venus, da hun steg op af Havet og undseelig for sig selv vilde skjule sit himmelske Aasyn i Skummet, snart lænede hun sig op til Vinduesposten, liig Pygmalions Størte, naar den besjeles af Gudinden. Hensigten af disse forskjellige Bevægelser var nok, at een af Capercapitainerne skulde begynde en liden Kierlighedsunderhandling med hende. Men enten det nu var, at Tiden var dem for kort, eller at de ikke havde nogen Sands for saadanne Yndigheder, nok er det, de indlode sig ikke med hende i nogen Kierlighedshandel. Alt hvad de gjorde var, at de til Afsked gav hende hver et Kys, og puttede hende nogle Drikkepenge i Haanden. Hun modsatte sig vel lidt i Begyndelsen: raabte med en kjelen Stemme: ty, De er alt for uartig, Hr. Capitain, men rakte dog i det samme Munden og Haanden frem paa eengang, og viste, at hun ikke var ubarmhiertig. Verten syntes hemmelig at gotte sig over, at hans Gjæster ogsaa kunde tilfredsstille deres platoniske Kjerlighed i hans Huus, og saae med Velbehag paa sin Piges forelskede Manøvres. Det er en munter Pige, De har, Hr. Vert, sagde jeg, da hun var gaaet ud af Stuen og jeg befandt mig i Eenrum med ham. Han. Aa ja, det gaaer saa an, Hun er som Folk er fleest. Jeg. Hvor længe har hun tjent hos Dem Han. Siden Paaske. Jeg. De har vel faaet hende fra Kjøbenhavn, Han. Ja, hun har tjent hos en Billard holder i Kongensgade, men der blev hun syg, og saa raadte Doctoren hende at tage ud paa Landet, for des snarere at blive frisk igien Jeg. Hvor meget faaer hun i Løn Han. Ser Rigsdaler om Halvaaret; ja, mæn gjør hun saaJeg. Saa maa hun nok have Penge aparte, for af den Løn kan hun jo dog ikke klæde sig saa smukt, Han. Nei, aldrig en Skilling. Men De maa vide, at det egentlig er Drikkepenge og andre Sportler, som en Opvartningspige gjør meest Regning paa. Naar hun er folkelig og veed at omgaaes honnette Folk, kan hun godt have sine 50 Rdlr. om Aaret blot i Drikkepenge. Naar de unge Herrer fra Kjøbenhavn, især Kjøbmandskarle, kom enten ridende eller kjørende herud, saa estimerede, min Tro, Penge som Sand. Til Klæder falder der altid meget af for mine Piger. Her søge endeel unge Kræmmersvende fra Kjøbenhavn - og De kan troe, det er rare Folk. Der er nu een som kommer hver Uge to Gange herud i en Gig han er forbibt i hende, De saae for Han kommer aldrig, uden at han obringer noget Stads med. - Jo, De kan være viis paa, der falder mæn ganske artige Sportler af for mine Piger. Sportler, tænkde jeg, ulyksalige Sminke for saa mange Uretfærdigheder og Nedrigheder, skal man da høre eder nævne hvor man kommer hen? En Spisede.