Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-12-10
Der skrives fra Veronalunder 21de Novbr.: Efter alt hvad jeg har kunne erfare synes det afgjort, at Hr. von Tatitschef skal afgaae som Russisk Ambassadeur til Constantinopel. Denne Efterretning har gjort en ubeskrivelig Sensation i hiin Stad, og det fortiener den at giøre, dersom den er sandfærdig, da man veed, at Rusland har bestemt forlangt, og Porten bestemt afslaget, at en Tyrkisk Gesandt, skulde afsendes til Verona; ja man maatte selv holde en Russisk Gesandts Sendelse til Constanti, nopel for at være vovelig, da det synes at forholde sig med Sultanen, som med Kong Priapus fordum, om hvilken man læser i Ulysses von Jthaca, at han var en hastig Mand, men det forstaaer sig, at det Maadehold og den Fredskiærlighed, som Hr. v. Tatitschef har udviist ved Underhandlingerne imellem Rusland og Porten, maae forskaffe ham en bedre Modtagelse end nogen anden; imidlertid vil det dog fornemmelig komme an paa hvilket Budskab han faaer at overbringe fra Congressen. Det er paa dettes Jndhold at heele Europas Opmærksomhed er spændt. Det synes som at de underhandlede Magter allerede have aftalt denne Gienstand; men Rygterne og Formodningerne hvori denne Aftale bestaaer, ere endnu meget forskiellige. En Efterretning fra Verona af 20de Novbr. siger: at Underhandlingerne om de Tyrkiske Anliggender ere begyndte; men hvorved der ikke er taget Hensyn paa Grækerne, men blot paa Misforstaaelserne imellem Rusland og Porten. Derimod hedder det fra Berona under 18de Novbr.: Man taler om et Ultimatum til Porten, som skal være besluttet i Congressens Navn, og hvori der forlanges en fuldkommen og uindskrænket Opfyldelse af Traktaterne med Hensyn til Fyrstendømmerne, som en conditio sine qva non med Hensyn til Krig eller Fred fra Ruslands Side, da dette aldeles ikke kan antage Portens sidste Forholdsregler angaaende disse Lande, som en Opfyldelse deraf. Paa den anden Side lader Alt haabe, at der ved den hellige Faders Mægling vil blive tilstaaet Grækerne en Regiering efter eget Valg; men dog under et Slags Souverainitet fra Tyrkiets Side; men dog det sidste kun i det Tilfælde, at Porten vil beqvemme sig til, at antage de omtalte Russiske Betingelser. (Denne Efterretning synes at være grundet, og dette Resultat af Forhandlingerne tillige at være af den Natur, at man kan troe det tilveiebragt ved en fælleds Overeenskomst af de underhandlende Magter. Det indeholder desuden alt det, som man med Billighed for Øieblikket kan ønske. At de Græske Deputerede ikke have forladt Roverede, er et tydeligt Beviis paa, at deres Sag er ikke heller forladt. Formodentlig underhandles der hemmelig med dem, og hvilken bedre Regiering kunne Grækerne give sig efter deres eget Valg, end at vælge en saa oplyst Statsmand, som Greven af Capodistria til at bestyre deres indvortes Anliggender. – Man vil erkiende, naar man betænker Tingenes nærværende Stilling, at det har den største Sandsynlighed for sig, at saasnart Aarstiden vil tillade det, nemlig i Februar eller Marts, saa vil det komme til Krig imellem Rusland og Tyrkiet; da det aldeles ikke er troeligt at Porten antager de gjorte Propositioner i hvor moderate de endog kunne være, da den dog maae see sin fremtidige Undergang for Øinene. Man troer ogsaa i Petersborg almindelig paa, at Krigen, med Tyrkerne vil udbryde, og det Vitgensteinske Armeecorps, som hidintil har holdet et meget udstrakt Terrain bosat fra Volhynien til Bessarabien, skal have faaet Ordre til at trække sine Tropper nærmere sammen. – J Varschau er man af den Troe, at et stort Cabinets Politik er bleven forandret med Hensyn til Grækerne, efter de Forandringer, som ere foregaaede i dets Personale og at det synes nu at rette sig efter andre Grundsætninger end de, som det har fulgt i en tidligere Periode. – Hvor lidet man troer i Europa paa Fredens Varighed, sees bedst af Statspapiirerne; thi de ere faldne baade i Paris og Amsterdam, og i den første Stad temmelig betydeligt. Paa Børsen i London, staaer det ogsaa svagt med Statspapiirerne, 3 store og 12 mindre Falliter ere allerede udbrudte, og Bladet Coureren taler om at 40 Falliter kunne forventes. – Der meldes forresten fra Verona, at Ministrenes disinitive Underhandlinger have taget deres Begyndelse fra den 15de November af, og at Congressen er bestemt forbi den 15de December, da de høie Manarker saa ville afreise derfra.