Københavns Adresseavis, 1773-01-12
Tanker og Skrivefriheden. Tanker ere efter Ordsproget Toldfrie. Naar de trykkes, maae de dog tolde, men skrives de, kan de snige sig igiennem. Tungen er endnu en Slave; løber den, bliver den greben. Naar Speideren forsvinder, gjør den sig Haab om Frihed. Men vist nok bliver den ufri, indtil Scepter og Sverdet, med Bibel og Cirkel, Spyd og Mast, Pen og Pov, blive nige om at giøre den fri (a). Pennen, som det heder, og Pressen, have nyligen faaet Frihed. Den sidste er egentlig den, som som Friheden er skienket, endskiønt den første og tilegner sig Deel deri, paa Grund af det Navn Skrive=Frihed. Nogle sammenblande, men andre skille imellem Trykke og Skrive=Frihed. Forskiellen indsees ikke strax eller tilfulde af enhver. Er der nogen, da skal den bestaae derudi, at den ene maae være noget meere, den anden kan være meget mindre indskrænket. Ved den første er altsaa ikke saa meget vundet, som det synes, allene at Villien har faaet rummere Tøiler men uvist hvor meget Forstanden derved vinder. Censuren, som var den en Tvang, naar den havde blevet ret anvendt, var endnu nyttig, og skulde befrie os fra meget Ondt, som trænger sig frem for det lidet Partie af God (a). J sig selv har Pennen altid haft, om ikke brugt Friheden. Pressen derimod har undertiden brugt den, uden at have den. Nu til (a) Nogle have stødt sig over denne Fortales Mørkhed. Er dette Sted meent, da forstaaes det saaledes: indtil Øvrigheden og alle Stænder faaer indrettet deres Gierninger saaledes, at de for Gud og alVerden kunne være dem bekiendte, og at enhver baade offentlig og hemmelig maae tale derom, alt hvad man vil og veed. (b) Dette er siden i nogen Maade raadet Bod paa, i de Anordninger, som ere gjorte ved Skrive Frihedens Jndskrænkelse. Der er og allerede meere end eet Exempel paa dem, som have løbet an derimod. egne de sig begge Besidning der af. Pennen er et gammel Redskab, Pressen et nyere. Den sidste maae med al sin Frihed altid blive en Vorned af den første. Den første kan hielpe sig uden den sidste, men denne aldrig undvære hin. TrykkeFriheden har en stor Trop allerede benyttet sig af, og de fleste med alt for god Lykke. En Tilskuer af de selsomme Optog, som skeer, er falden paa at meddele sine Tanker til flere. Til disses Kundgiørelse betiener han sig af den egentlig saa kaldede Skrive Frihed, uvis om at profitere af den anden. Jkke fordi han jo troer at have troffet Sandhed, men fordi denne, naar den er saltet, ikke finder alles Smag, og naar den er nøgen, ikke bliver seet uden manges Bruelse. Han har gjort et Forsøg paa at prøve Pennens Frihed i en Yderlighed, som kommer Tænke Friheden nærmest. Naar andre mynstre paa Kroppen og Fødderne, rører han Hovedet og dets ømme Deele. Legges ham Hinder for Pressens Frihed, som bliver et Beviis for dennes Ufuldkommenhed, vil han nøies med Pennens, som enhver selv, uden Bevilling, er Mester af. Det er af saadan, og ingen anden Aarsag, han ikke har sat sit Navn under, da han ellers holder mere af dem der ville, end dem der ikke ville være deres Tanker bekiendte. Han taaler, Rettelse, ifald han er ilde underrettet, og vil gjerne straffes, ifald han har hyklet. Er noget feillet, det er menneskeligt og kommer overeens med Materien, men er noget forbigaaet, som i saa stor en Mængde af Tildragelser kanskee ikke er lidet, det kan ved Leilighed opfyldes. Finder Grammatik, Prosodie, Rimekunst, og Sprogets Reenhed nogle Anstød, som han vel indseer; da maae den ærlige Frue Licentia Portica, som har et gammelt Privilegium, tage dem paa sin Regning. In Aprilli 1771. (Dette er taget af Fortalen til Nye Prøve af SkriveFrihed, som tillige med Tanker og Jule Aftens Feyde, samt frimodige Tanker og Hevnens Dag, i en oplagt og forbedret Samling, er udgivet af Hr. EtatsRaad Langebeck, og som under Titel af Skialde Digter sælges hos Bogtrykker Stein i Skidenstrædet og paa alle Boglader for 2 Mk. 8 s.