JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
Da Broen udi Sønder=Brobye, paa Landeveien imellem Odense og Faaborg, udi denne Sommer næsten af ny skal opbygges ; saa bliver sammes Jstandsættelse opraabt til Licitation paa Brobyeværks Kroe, Onsdagen den 13de Julii, om Formiddagen Klokken 10, og Arbeidet den Mindstbydende tilslagen, efter de Conditioner, som paa Auctionsstedet nærmere bliver bekiendtgjort; Hvilket herved til Vedkommendes Efterretning bekiendtgiøres af Toftgaard, Svendborg den 20de Junii 1796. Auctions=Directeur.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
Siirsdagen den 28de Junii førstkommende om Eftermiddagen Kl. 2 2 Slet bliver 3die og sidste Gang stillet til offentlig Auction Kleinsmed Anders Hjortholm og afgangne Hustrue, deres fælleds Stervboes Huus beliggende i Nørregade under Nr. 436, og bestaaer til Gaden af et Forhuus 6 Fag 2 Etager Muur og Bindingsværk med Indkiørsel og en Tilbygning til Gaarden, 6 Fag i Etage Muur og Bindingsværk, saaog et Baghuus paa 4 Fag 1 Etage, af Muur og Bindingsværk, samt et lidet Gaardsrum; Hvilket herved til de Lysthavendes Efterretning bekiendtgiøres. Odense den 22de Junii 1796. L. M. Bende.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
Tørstkommende 13de Julii om Formiddagen Kl. 10 bliver paa Postgaarden i Aarhuus, ved offentlig Auction opbuden til Bortsælgelse, Møllerup Hovedgaard i forrige Calde nu Randers Amt, med tilliggende Bondergods, Kirker og videre, item Boensholms Gaard med tilliggende Gods, hver for sig, saaledes: 1) Møllerup Hovedgaard, trie Taxt 32 Td. 5 Skp. 2 Fk. 1 Alb. Skovskyld 3. Mølleskyld 4 2 Bøndergods, Ager og Eng 23, 4 Skovskyld 1. Feldhalle Kirke med jus Patronatus et vocandi, Matriculs Hartkorn 16 = Tiendeydende, circa 255 = = 1/2 Feldhalle Kongetiende, perpetueret til Møllerup, Matr. Hartkorn 18 = Tiendeydende, circa 2) Bogensholm, Contribuerende 11 3 = Skovskyld = 4 = Bøndergods, Ager og Eng 49 2 = 3) Nødagger Kirke med jus Patronatus, et vocandi, Matr. Hartkorn 23 Tiendeydende, circa 259 = = = 4) Nødagger Sogns Kongetiende, Matriculs Hartkorn Tiendeydende, circa 5) En Gaard i Kranip, beboes af Mikkel Larsen, Jordebøgerne ere at faae til Eftersyn paa Rosenholm og Møllerup. Conditionerne, hvorpaa Bortsælgelsen skeer, ere ligeledes at faae til Eftersyn hos Forvalteren paa Rosenholm saa og paa Møllerup Skriverstue, samt i Kiøbenhavn hos Hr. Justisraad Engelbreth og hos Hr. Kammeraad Holm i Odense. De to Trediedeele af Kiøbesummen kan, om forlanges, blive paa 1ste Prioritet, henstaaende. Nærværende Forpagtning udløber til 1ste Maji 1797, fra hvilken Tid Kiøberen tiltræder Bruger, men oppebærer dette Aars Forpagtnings Afgift fra 11te Junii 1796, saa og dette Aars Landgilde, og kan vente Gotgiørelse for samme Aar, det som Renterne af Kiøbesummen maatte overgaae den nu svarende Forpagtnings Afgift for et Aar tilligemed Landgilden. Kiøbenhavn den 13de Maji 1796. F. C. Rosenkrantz.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
Mandagen den 4de Julii om Formiddagen Kl. 10, bliver paa Ne Nyborg Arbeidshuus holdet Auction over et Partie ublegede Hør= og Glaarlærreder, samt nogle Par Bomulds= og Uldstrømper.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
At Skiftet efter afgangne Birkedommer Rønnow nu med det 2 første kan ventes optagen til endelig Slutning, men der foruden vil blive Ting af Vigtighed afgjort med Creditorerne; saa indkaldes herved samtlige denne Stervboes Creditorer, behagelig at ville møde, eller ved Fuldmægtig lade møde udi Skiftecommissionen d. 30 Juni eller 28 Juli førstk paa Odense Raadhuus om Formiddagen Kl. 9 Slet. Odense den 17de Juni 1796. H. Koefoed. L. M. Bendz. C. Ewald.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
Haa Weylegaard forlanges til første Novbr., formedelst Giftermaal, en ferm Person til Huusholderske, som forstaaer at koge og hvad dertil henhører. Ded at samle mine Papirer og Tegninger til min Afreise, 2 savnede jeg 32 Stkr. af mit Ungdoms=Arbeide, tegnet med Blek og Pen efter Ovidi Metamorphofts ; da jeg troer at have udlaant dem til en god Ven, og ikke erindrer hvem, saa bedes samme at levere disse Haandregninger paa Adressecomtoiret. Jligemaade giver jeg mig herved den Frihed at aflegge formine Velyndere min ærbødigste Taksigelse for deres Godhed, imod mig under mit Ophold her. Odense den 23de Junii Hansen.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
Man kan ikke miskiende den Lovs gode og retsindige Hensigt: at Underdommerne skulle i Livs= og Æresager, tage til sig de otte bedste Tingmænd for med dem at sidde Dom (1 - 5 - 19. N. 20); men man kan desværre heller ikke nægte, at jo denne Hensigt som oftest bliver forfeilet. Hvo veed ikke, at Dommerne, i Stedet for at udvælge blandt alle dem som boe i Tinglavet, de 8 kyndigste og redeligste Mænd (hvilket upaatvivlelig er Lovens Meening), tage bestandig Stokkemændene, som Loven ogsaa i 1 - 7 kalder Tingmænd, til Meddomsmænd i hine betydelige Sager, og at disse Folk gemeenlig, især paa Landet, ere gamle fattige paa Siæl og Legeme affældige Huusmænd og Jndersteer, Det er derfor et overmaade sieldent Syn at see dem enten af ulige Meeninger indbyrdes eller af anden end Dommeren. De forholde sig gemeenlig som Jens Raadmand i Peder Paars: . . . : han forde sig ei vove At høre selv en Saa Kanskee jeg dømmer galt Han tænke, ogsaa paa Borgmesters Mening faldt, Og det for Visheds Skyld. Jmidlertid forstaaer det sig selv, at ingen Dommer kan herved berettiges til at efterlade den i Loven befalede Udnævnelse af Meddomsmænd, og maa, om han giør det, finde sig i, at Sagen bliver fra Overretter, hiemviist paa hans Bekostning m.v. En Dommer havde engang ved sin Uagtsomhed fristet denne Skiebne, Nogle Aar derefter hændte det sig, at En indstevnede en Anden for denne Dommers Domstoel, fordi den ene at Vederparterne havde udskieldet den anden for en Rakker Denne Leilighed betiende Dommeren sig af, for med en argumentum ad hominem at godtgiøre, hvor unyttige det var : at tage Meddomsmænd. Han udnævnde dem da rigtig nok; men, da der skulde voteres om Dommen, tiltalte han dem omtrent saaledes: "Jeg finder ingen steds i Kongens Lov eller Forordninger, hvorledes det skal forholdes med den, som skielder en anden ud foren Rakker. Synes J ikke derfor, det er bedst at rette sig efter Guds Lov, siden vi herom ikke have nogen Lov af Kongen, Bønderne, som ofte havde hørt at Pontoppidans Forklaring den Sentenz: "Høit er Herrebud men høiere er Guds Bud, fandt det saa meget mindre betænkeligt at biefalde Dommeren, som her jo ikke engang var noget Herrebud, der skulde til siddesættes for at opfylde Guds Bud. "J vide da " blev Dommeren ved, at der staaer i Evangelio (Matth. 5, 22) Hvor, som siger til sin Broder: Raka, skal " være skyldig for Raadet. Tingmændene erindre de sig meget vel at have hørt dette paa 6te Søndag efter Trinitatis, naar Præsten prædikede og Pharisæernes Retfærdighed. "Altsaa, sluttede Dommeren, giøre vi ved rettest i at afvise denne Sag til Raadstueretten i N. Dette Mændenes eenstemmige biefald, og Dommen blev i Følge deraf forfattet og afsagt; men Dommeren alemde ikke at tilføre i Protocollen, at Dommen var afsagt bloefter Meddomsmændenes Mening, og at han for sin Deel deri ikke var eenig, men var bleven overstemt.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
Da Sagsøgeren paaankede denne Dom til Hiemviisning, forundrede man sig i Overretten høilig over, hvor Ting mændene havde faaet dette splitteraale Jndfald fra, indtil man endelig erindrede sig, at Dommeren var den samme, hvis Dom nogle Aar forhen var hiemviist formedelst Mangel af Meddomsmænd. Men han havde indrettet alting saa snildt, at han var sikker, da Acterne intet røbede. Forresten forstaaer det sig selv, at Overretten, ved at hiemvise Sagen paa Meddomsmændenes Bekostning, søgde tillige at formindske deres Redebonhed, til i Fremtiden at dømme efter Evangelisten Matthuus.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
J de Kiøbhavnske lærde Efterr. Nr. 19 d. A. læses følgende Erklæring. Ogsaa du Bruus. - var min Følelse i det Øieblik, da jeg læste Hr. Bergers Efterretning i Martsheftet af Minerva. Han nævner sig som Forfatter til Afhandlingen i Repertoriets 2 Hefte No. 11, og af Breve, i det 4de Hefte S. 55, med det Tillæg, at begge ere trykte imod hans Villie. At de ere trykte imod hans Villie, er Sandhed, og jeg kunde ikke afværge det; men ingenlund tryktes de imod hans Villie, Tidens Fylde forklarer Hieroglyphen. Ved denne Leilighed bør jeg ikke undlade at erindre, Hvorledes de Ord i min Efterskrivt til hans Afhandling; Dette Bidrag Betydning haade tryktes og ere trykte imod min Villie. Hele denne Periode, (l. C.) hvori ikke er skrevet en Tøddel med Hensyn til Hr. Berger, er paa en heel besyndelig Maade kommen til at staae paa det Sted, hvor den nu findes. Mere om det giensidige Forhold imellem Hr. Berger og mig, naar og hvor det maatte giøres Behov.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
Med 5te og 6te Heftes Trykning giøres i næste Uge ufeilbarlig Begyndelse. Arbeider, som ikke kunne opsættes, giøre mig det aldeles umueligt, i Aar, at levere flere end begge disse Hefter; men jeg har Materialier nok til at fortsætte Repertoriet, endog uden fremmed bistand, i nogle Aar. Det skal med næste Aargs. Begyndelse uden Forhaling udkomme hver Maaned. - Jndholdet af 5te og 6te Hefte er følgende: 1) om det Stistrupske Legat. 2) Syndefaldets Forklaring. 3. Jesu sidste Underviisning. 4) Fragmenter af Joh. den Døbers Historie. 5) Jesu Jndividualitets skriftmæssig Bevislig hed. 6) Fremmed Kundskab om Fædrelandets Litteratur. 7. Svar paa de offentl. Bedømmelser af Repert. 8) Samvittighedsfrihedens Forsvar imod bispen. 9) Jndsigelse mod Hr. Mag. Bugges Doctorgrad. 10) Udgiverens Brevvexling, 1) Brev fra H. H. Hr. Biskop Smidt i den Aggershusiske Geistligheds Navn 2) Æres Erklæring til Hr. Pastor v. Gehren, 3)andre Breve, 11) Jacob Baden, den Haruspex. (Med et P. S. fra Hr. Prof. Paulus.) 12) Poul Friderich, Skibsted, den Theologus, 3) Til Repertoriets tænkende Læsere (NB. Med mit Navns Underskrivt. 14) Min Proces med Eftertrykkeren Gyldendal. Den 1ste Junii 1796. Repertøren.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
Bøger, som faaes paa Adressecomtoiret; 1) Juridisk Lommebog for Aaret 1796 af Assessor J. H. Barens, 4 Mk. 2) Statsfortegnelse over samtlige Collegier, Embedsmænd og Betiente i Kongerigerne og Hertugdommene, samt dertil hørende Øer og Etablissementer i Ost og Vestindien m. m. tilligemed Fortegnelse over alle Hoved= og Sædegaarde i Danmark og Hertugd. med sammes nærv. Eiere og Besiddere, Rang følge og Titulaturer samt Tillæg, Rettelser og et fuldstændigt Register, for Aaret 1796, 4 Mk. 3) Lommebog for Historie og Selskabelighed 1796, af Smith, indeholdende historiske Efterretninger; Spørgsmaal om de danske Rigsdage; Merkværdige Tidspunkter i de Nordame, kanske Fristaters Historie; 4 Sange af M. C. Bruun, og 1. af andre berømte Forfattere, 3 Mk. 8 s.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
4) Topographisk og Økonomisk Lommebog for Fremmede og Jndbyggere i Kiøbenhavn, tilligemed en ny Gade Veiviser, som endog i Mørket giver Veiledning til at finde visse Huus Numere, en forøged Fortegnelse over alt Slags Vare, hvor de faaes tilkjøbs og deels til Leie; Reiserouter og agende Posttaxter indtil Tronhiem, Stokholm og Hamborg; og en forøged Boepæls=Veiviser, for saavidt de Brandlidte have mældt sig; 5 Mk.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
Under 3die Juni d. A. har Hs. Majestæt allernaadigst behaget at udgive en Forordning af følg. Jndhold Da Vi have erfaret, at de Klager, som føres over Rettergangs Langsomhed, ikke ere mindre beføiede, end de ere almindelige; Saa opfordrer Retfærdighed Os til at raade Bod paa dette Onde, og at anvende de sikkerste og virkomste Midler, til at afskaffe de Misbruge, som krydse i Lovens Vei, og standse Rettens vedbørlige og hurtige Pleie. Til den Ende, have Vi besluttet, efter foregaaende nøie Overveielse, herved at at foreskrive saa bestemte Regler, i Hensigt til den Fremgangsmaade som bør lagttages, baade ved de offentlige og private Sagers Førelse og Behandling, at Dommerne, støte tende sig til disse Regler og de dertil føiede Tvangsmidler, kunne med Tryghed haandhæve Orden i Rettergang, og med Kraft sætte Skranker for Lovtrækkeriets Krumveie. I dette samme Øiemmerke, have Vi tillige sat de underordnede Rettens=Betiente saaledes under Opsigt af Overdomstolene, at de ikke skulle undgaae Straf, dersom de vove at ynde Kroglove, og tillade, at Medborgeres Re forhindres, eller spildes. Vore Bud desangaaende ere følgende: 1ste Kapitell. Om Lavdags Afskaffelse.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
J at søge de Hielpemidler, som kunne bidrage til Processernes Forkortelse, uden dog at betage de tvistende Parter den fornødne Tid, til deres Sagers Oplysning og Forsvar, finde Vi, at den, i Loven bestemte, Forelæggelse eller Lavdag ikke kan regnes iblandt det Slags Formaliteter, som udkræves, for at vedligeholde Orden, men at samme derimod giver trættekjere Parter og mod villige Vidner Adgang til at forvolde Sagsøgeren unyetige Bekostninger, og standse ham i sin Sags Fremme, uden at bemeldte Lavdag med fører nogen væsentlig Nytte for dem, der forelægges; Thi, naar disse ei have nogen gyldig Undskyldning, maa det være dem ligesaa beleiligt, at møde efter et Stevnemaal, som i Følge igien tagen Jndvarsling. Anstændighed tilliger ogsaa, at enhver, som kaldes til at møde eller svare for Retten, bør adlyde, saafremt han ei kan bevise, at have lovligt Forfald. I øvrigt, da Lavdag ikke findes Sted enten ved Høiesteret eller ved Overhofretten, hvor Sagernes Afgiørelse ikke ere mindre vigtig for de paagieldende, end ved de foregaaende Jnstanceer; Saa tage Vi saa meget mindre i Betænkning, ogsaa at ophæve denne Forelæggelse ved de underordnede Domstole. Vi befale derfor allernaadigst 5 1. At den, i Danske Lovs 1 Bogs 4 Kap. 30 Art. og Norske Lovs 1 B. 4 Kap. 32 Art. bestemte Lavdag skal saavel ved Over= som Underretterne, være aldeles afskaf ser, og de indstævnte Parter eller Vidner herefter være pligtige, naar de med lovlig Varsel ere blevne indkalde. for Retten, da at møde uden videre Forelæggelse, saafremt de ikke have noget lovligt Forfald; hvilket de, en saadant Tilfælde, bør bevise, paa den Maade, som et forskrevet i begge fornævnte Loves 1 B. 10 Kap. 1 Art. 5 2. Dersom den indvarslede Part ikke møder, eller svarer i Sagen, enten selv, eller ved Fuldmægtig, skal Dommeren paakiende den, efter de Beviser, som Sagsøgeren fremlægger, og den Jndstævnte maa da tilskrive sig selv det Tab, som kunde flyde af hans Forsømmelse, i at giøre sine Jndsigelser imod de, fra Sagsøgerens Side irettelagde, Breve og Beviisligheder. 83. Udeblive Vidner, uden lovlig Undskyldning, dømt mes de i Falsmaals Bøder, i Overeenstemmelse med Forordningen af 3 Martii 1741. 5 4. Paa det at ingen skal kunne paaskyde Uvidenhed om de foranførte Buds Forskrivter, bør enhver, som indkalder nogen til Retten, enten som paagieldende Part eller til at aflægge Vidnesbyrd, være forbunden, til, udtrykkeligen at indføre i Stevningen, at de Vedkommende, i Følge denne Anordning, ikke kunne vente nogen Forelæggelse eller Lavdag.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
2det Kapitel. Angaaende Saggivelse og Opsættelser. 55. Naar nogen har indkaldet en anden for Retten til at lide Dom, skal han være pligtig til at fremkomme med sin Jrettesættelse og endelige Paastand i Sagen, den første Rettens Dag, samme, efter Stevningen, bliver foretaget. J Mangel deraf, bør Stevningen, som ikke lovligen forfulgt, afvises, og Sagsøgeren dømmes til at betale den Jndstævnte, ifald han, eller hans Fuldmægtig, moder, billig Kost og Tæring.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
3die Kapitel. Angaaende Vidners Førelse. 12. Enhver, som vil føre Vidner, skal, naar hans Sags Tarv beopagtes ved en Prokurator, være pligtig til i Overeenstemmelse med Forordningen af 1ste Maji. 1782, at lade, ved sin Sagfører, fremlægge skriftligen de Spørgsmaale, over hvilke han begierer Vidnernes Forklaringer; dog maa det være ham tilladt, for saavidt deres Udsigende maatte give Anledning til yderligere Spørgsmaale, med Hensyn til Sagens fuldkomnere Oplysning, mundtligen at lade tilføre Protocollen. disse, for af Retten at blive Vidnerne forelagte, til nærmere Besvarelse, for saavidt de findes at have Hiemmel i Stevningen og Sagens Natur. Paa lige Maade skal det være den Part, der er indkaldet til at anhøre Vidnesbyrd, uformeent, at fremsætte mundtligen sine Contraa Qvæstioner; men disse yderligere Spørgsmaale fra begge Sider, bør forfattes med mueligste Korthed og Klarhed; J øvrigt skal Domme, ren vaage over, at Forordningen under 3die Martii. 1741, især dens 11 s. paa det nøieste iagttages og efterleves. 5 13. Da det undertiden hænder, at en Part selv møder ved Retten, for at føre Vidner, enten fordi han ikke har Formue til at betale en Sagfører, eller fordi den ingen Procurator boer i den Egn, hvor Sagen behandles (hvilket især kunne være Tilfælde paa endeel Steder i Norge; saa ville Vi, i Betragtning af, at en saadan Part mueligen kunde mangle Evner til at forfatte sine Spørgsmaale til Vidnerne skriftligen, allernaadigst tillade, at de Parter, der selv møde for Retten, ved deres Tingsvidners Førelse, maa være fritagne for at fremlægge skriftlige Qvæstioner, og at det da maa være tilladt, at Vidnerne afhøres, efter mundtlige Spørgsmaale, eller ved at fortælle selv det, som de vide om Sagen, samt at Dømmeren, naar den mødende Part er en eenfoldig Almuesmand, bør hielpe ham til Rette, og redeligen bedrage til Sagens Oplysning. J. 14. Dersom den, der har indkaldet Vidner, ikke møder, enten selv, eller ved Fuldmægtig, til den bestemte Tid, for at lade dem afhøre, da skal hans Vidne=Stevning kiendes uefterrettelig, og han strax tilpligtes at betale saavel den indvarslede Part som Vidnerne, enhver for sig billig Kost og Tæring, naar disse forgieves have mødt, i Følge Stevnemaalet. Det følger ellers af sig selv, at den, der saaledes har efterladt at føre sit Tingsvidne, ikke, desformedelst, bør gives Opsættelse i Hovedsagen.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
4de Kapitel. Angaaende de Tilfælde, i hvilke mundtlig Procedurmaa finde Sted ved Underretterne, og tilføres Justitz Protocollen. 5 15. Da Vi have erfaret, at det paa endeel Steder skal være Brug ved Underretterne, at Procurator rer mundtligen (og ofte meget vidtløftigen) tilføre Justits=Protocollen deres hele Procedure og Paastand, hvorved Tiden spildes og andre Sagers Foretagelse standses; Saa befale Vi, at denne urigtige Fremgangsmaade herefter skal være aldeles afskaffet, og at enhver Procurator skal, ved Stevningens Jncamination, tillige være pligtig at fremlægge sit skriftlige Indlæg i Sagen Ligeledes bør han, dersom han har faaet Udsættelse, for at give sit Tilsvar, indlevere dette skriftligt til Ret een; men, naar en Sagfører, for at befordre Sagens hastige Tilendebringelse, strax paa Stedet vil fremsætte sine Jndsigelser imod Søgsmaalet, da maa det være ham tilladt, mundtligen at tilføre Protocollen samme dog at det skeer med mueligste Korthed, saa at Retten er derved opholdes længer, end en fierdedeel Times Tid, i det høieste. J Tilfælde af, at en Mand selv fører sin Sag, maa han være befriet for at indlevere skriftligt Indlæg, og det maa da være ham tilladt, mundtligen at fremføre sin Paastand, tilligemed sine formeentlige Grunde for, eller imod, Søgsmaalet; hvilket alt Dommeren besørger antegnet i Protocollen, i den vedbørlige Form og Orden.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
5te Kapitel. Bestemmelse af Varsels=Tid for dem, der boe uden for Grændserne af det Rige, hvor Sagen behandles eller føres. 5 16. Den Varsel, af et Aar, der er foreskreven i Danske og Norske Lovs 1 B. 4 K. 12 Art. for dem som ere uden Riget, skal herefter ikke forstaaes at tilkomme andre, end dem, der boe eller opholde sig i fremmede Lande, eller paa Vore Colonier, uden for Europa, samt paa Island, Færøerne og Grønland. Derimod skal den, deri bestemte lange Varsels=Tid, i Hensigt til begge Vore Riger, saaledes forkortes, at, naar nogen, som boer i Norge, stevnes til en Domstoel i Danmark, (Høiesteret undtagen, i hvilken Henseende Norske Lovs 1 B. 4 K. 30 Art. bliver til Regel da skal ham, hvad enten han indkaldes til at høre Vidner, eller til at lide Dom, gives Varsel med 8 Uger, Søndenfields i Norge, og 10 Uger Nordenfields; men, dersom den Paagieldende boer Finmarken, eller i Nordlandenes Amter, gives ham 3 Maaneders Tid. Disse Bestemmelser bør ligeledes giensidigen følges naar nogen, der opholde sig og har sit Værneting i Danmark, stævnes til at møde, eller svare for Domstolene i Norge, saa at Varsels=Tiden ogsaa da bliver 8, 10 eller 12 Uger, i Forhold af Fraliggenheden af det Sted, hvor Sagen behandles eller føres. Dersom den, der stevnes, boer i et af Vore Hertugdomme Slesvig og Holsten, da skal ham gives 8 Ugers Varsel til Domstolen, i Danmark, og til Retterne i Norge, 10 Uger Søndenfields, 12 Uger Nordenfields, og 4 Maaneder i Nordlandene eller Finmarken.
Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-06-24
6te Kapitel. Om Stevninger, og disses Afhiemling, samt om Stevne=Vidner. 5 17. J Almindelighed bør alle Stevninger, saavel til Over som Underretterne, være skrivtlige, og mundtlige Varseler ikke gielde, dog undtages fra denne Regel de Egne i Norge, som ligge til Field, og hvor Folk af Almuen selv føre deres Sager personligen. J saadanne Tilfælde maa det være tilladt, at antage mundtlige Kald og Varsel til Hiemtinget. 5. 18. Der skal, i ethvert Sogn, af Dommeren udnævnes 2 forstandige og bekiendte redelige Mænd, til at være Stevne=Vidner i Sognet. Den ene af disse bør altid være Lensmanden i Norge, og Sognefogden i Danmark, naar de dertil ere villige. Saa udnævnes ogsaa, foruden disse 2de endnu en god Mand, til Medhielper, i Fornødenheds Tilfælde, dersom en af de andre, formedelst Sygdom, eller andet lovligt Forfald, ikke kunde forrette Ombudet, Paa lige Maade forholdes med Varsels=Vidners Beskikkelse i Kiøbstæderne. 5 19. De saaledes valgte Stævningsmænd skulle offentligen paa Tinger indsættes i dette Ombud, og det med Eed bekræfte, at de med Troeskab og Redelighed ville forrette og udføre det. Dommeren skal derefter meddele enhver af dem et Exemplar af denne Anordning, til deres Efterretning, samt tillige underrette dem om deres Pligter, og især betyde dem Lovens Bydende i 1 B. 4 K. 6 Art.; Endeligen skal han indføre deres Navne i Justits=Protocollen, som eedsvorne Kalds=Vidner. 5 20. Efter at fornævnte Eed er af dem bleven aflagt, bør den hidindtil brugelige og i Lovens 1 B. 4 Kap. 3 Art. foreskrevne Afhiemlingsmaade, at sværge, med oprakte Fingre i enhver Sag, ikke meere finde Sted; men Stevningsmændene skulle allene skrivtligen paategne Stævningen, at den ved dem er bleven forkyndt, og derhos udtrykkeligen melde, hvilken Dag, paa hvad Sted, og for hvilke Personer, Varselen er bekiendtgjort, samt bevidne dette under deres Hænder og Signeter, i Kraft af deres aflagte Eed, som beskikkede Varselsmænd. 521. J de Tilfælde, hvor mundtlig Kald og Varsel bruges, skulle Stevne=Vidnerne dog skrivtligen bekræfte Forkyndelsen, og da tillige, i deres Attest om Varselen, nævne Sagen, formedelst hvilken, de Vedkommende ere blevne indstevnede, enten som Parter eller Vidner; Saa bør og der bevidnes, at de ere blevne advarede, at de ikke kunne vente nogen Forelæggelse eller Lavdag. Denne Attest maa udstædes til Citanten paa ustemplet Papiir, for af ham at kunne fremlægges i Retten, til Beviis om Stevningens lovlige Forkyndelse. 5 22. Naar Varselsmænd, paa ovenanførte Maade, ere blevne beskikkede i hver Kiøbstæd og i hvert Sogn, skulle disse ene og allene være bemyndigede til at forkynde Stevninger til Retterne, og, som en Følge deraf, berettigede til, derfor at nyde den sædvanlige og love lige Betaling; dog bør de, i Sager, som ere benesirede, eller anlagte paa Justitiens Vegne, være forbundne til at indvarsle de Paagieldende, uden nogen Belønning.