Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1789-04-24
Under 11te f. M. er udkommet en saadan Kongelig Forordning: Vi Christian den Syvende, af Guds Naade Konge til Danmark og Norge, de Venders og Gothers, Hertug til Slesvig, Holsteen, Stormaren, Dytmarsken og Oldenborg, giør alle vitterligt: At, da Vi, for at fyldestgiøre Vore fra forrige Tider af sluttede Forsvars=Tractater med det russiske Rige, som og for destommeere at betrygge Vore Riger, og Lande paa en Tiid, da Freden i Norden er bleven brudt, have fundet det omgiengeligen nødvendigt, at udruste en Deel af Vor Land- og Søe-Magt, og sætte samme i Bevægelse; og disse Udrustninger have fordret saadanne overordentlige Omkostninger, som ikke af Statens aarlige Jndtægter have kunnet udredes; saa have Vi maattet være betænkte paa et overordentligt Paabud til nogenlunde at erstatte disse allerede anvendte Omkostninger, og paa det at dette Paabud kan vorde desto taaleligere, have Vi allernaadigst fundet for godt, at det skal rette sig, saa meget mueligt, efter det enhver virkeligen eier eller erhvervet; Thi anordne og paabyde Vi altsaa herved for Vort Rige Norge, i Overeensstemmelse med hvad Vi for Vort Rige Danmark ved Forordning af Dags Dato have anordnet, en Afgivt af Formue, Jndkomst og Næring at erlægges i 2de Terminer, saaledes som følger: Om Avgivt af Formue. Som Formue, hvoraf svares bør, skal ag res og ansees alle rede Midler og Capitaler, hvad enten de i Kasse ere beroende, eller udlaante, eller paa anden Maade udsatte eller circulerende, alle Jorde og Grunde, Godser, og Tiender, Huse og Gaarde, Fabriker, Værker og Bruge, Skibe og Fartøier, Vare og Effecte, Jnventarier og Besætninger, kort: alt rørligt og urørligt Gods, Penge eller Penges Værd, af hvad Navn nævnes kan, og ihvor det hend i og uden for Vore Riger og Lande med dertil hørende Colonier og Stablissementer befindes, intet, nogen Vores Undersaat tilhørende, undtaget, uden det allene, hvorom i næstfølgende 2den og 4de og meldes, som fra AfgivterbefriAlle og enhver Vores Undersaat, i Vort Kongerige Norge, boesiddende, eller i eller uden for Riget sig opholdende, af hvad Rang, Stand (civil eller militair, geistlig eller verdslig) Alder eller Kiøn den er, som nogen saadan Fomne eier eller som noget deraf i Forlehning, eller i Fide-Comme haver, skal deraf, efter sin virkelig Gields Fradrag, erlægge 1/2 Procent eller 48 sk. af hvert Hundrede Rigsdaler eller hvert 100de Rigsaalers Værdie; og da denne Afgivt er saa meget ringere, end den sidste Formueskat, som formedelst Krigsmagtens Udrustning i Aaret 1743. blev ansat til 2 Procent, saa forventes, at den destor nøiagtigere til bestemte Tider erlægges. Eier eller besidder nogen Fremmed, som udenlands er boesat eller sig opholder, Jordegods eller anden fast Eiendom i bemeldte Vort Rige, erlægger han, da han, i Henseende til samme, som deraf skattepligtig til Og er at ansee, forbemeldte Afgivt af saadant Jordegodser eller saadan Eiendoms Værdie, den derpaa efter Obligationer, som for vedkommende Jurisdictioner sammesteds lovligen ere læste, heftende Gield fraregnet; hvorimod de Vore Undersaatter, som maatte eie eller besidde noget Jordegods eller nogen anden fast Eiendom uden for Vore Riger og Lande, fritages for at svare af samme Jordegodsers eller faste Eiendommes Værdie. Værdien af alle faste og løse Eiendomme, Vare og Effecter bliver at ansætte efter den Priis, ethvert Slags paa den Tid, naar enhver beregner sin Formue til Afgivtens Erlæggelse, gaaer og gielder for, eller som den, der beregner sin Formue, paa den Tid, da han beregner sin Formue, paa den Tid, da han beregner den, efter vimindelig Priis, kunde anslaae ethvert Slags til, eller vilde sælge det for, i Fald det var til Salg. Forsaavidt Lehn, Stamgodser, Fideicommisser og deslige angaaer, som det ei staaer Besidderen frit for at afhænde, da bliver sammes Værdie at ansætte til den Capital, som kan forren. tes ved de aarlige Revenur, Renten beregnet til 4 Procent. Fra Afgift af Formue undtages. a.) Midler og Eiendomme, som tilhøre offentlige og gudelige Stiftelser og Bygninger,