Ribe Stifts Adresseaviser, 1847-05-25
Bestyrelsen for Søfartens Fremme har forskaffet sig nærmere Oplysninger om de Forsøg, der bleve gjorte for at redde Mandskabet paa det den 13 April d. A. ved Harboøre forliste engelske Skib Vertumnus. Da Strandingskommissær Claudi Kl. 7 1/2 om Morgenen den 13. April ankom til Strandingstedet, havde allerede 11 Mand under Anførsel af Jens Saur været ude i et forgiæves Forsøg paa at redde Mandskabet. Claudi opmuntrede til nye Forsøg, hvori han selv deeltog og fjerde Gang lykkedes det at kaste et lidet Dræg med en smækker Line fast i Skibet. Ved Hjælp af den smækkre Line halede Folkene ombord i Vraget den ene Ende af en sværere Trosse, til sig og gjorde den fast om Mesanmasten. Saaledes var der Haab om, at de Kjækkes Anstrængelser, for at frelse deres ulykkelige Medmennesker vilde krones med Held, men da Trossen, hvis anden Ende man havde fat paa land, skulde hales stiv, brast den, og med den de glade Forhaabninger. Et femte Forsøg mislykkedes som de foregaaende, og da under alt dette Solen var gaaet ned, maatte Bjergerne opgive deres forgiæves Anstrengelser for den Dag. Førend Dagningen den næste Morgen var Hr. Claudi med Mandskab ved Strandingstedet, hvor de saae, hvad de Aftenen for havde formodet, at Skibet var komplet Vrag; Masterne vare faldne, den agterste Deel af Vraget laae for sig og den forreste for sig; da Fokkemasten var falden var der hørt hjerteskjærende Angstskrig, som dog kort efter vare forstummede, saa at der destoværre var al Sandsynlighed for, at alle Mennesker vare omkomne; men da det blev lyst, opdagedes det, at 8 eller 9 Mand klyngede sig til Forenden af Vraget; man gjentog nu, alt under den brave Claudis Anførsel, de samme Forsøg som Dagen før, men først efterat Baaden fire Gange næsten var bleven fuld af Vand og maatte landsættes for at blive øst læns, lykkedes det at kaste et Dræg fast i den faldne Fokkemast. Kun fire af de Overlevende, som hang ved denne, havde endnu Kræfter nok tilbage for at kunne møisommelig kravle ud til Baaden, som maatte holdes i en Afstand fra Masten for ikke at sønderslaaes imod denne, men dog ikke længere borte end at man kunde kaste Touge til de Skibbrudne, som derefter i bedøvet Tilstand bleve bragte iland og baarne op i det nærmeste Huus. De fire eller fem Mennesker, der endnu vare tilsyne paa Vraget, vare i saa udmattet en Tilstand, at de ikke kunde røre sig eller foretage noget til deres Frelse, og da det var umuligt, formedelst det oprørte Hav, at komme hen til dem, maatte de ærlige Bjergere med tunge Hjerter være Øjevidner til, hvorledes de Ulykkelige, den ene efter den anden, gave Slip paa det, de holdte dem ved, og forsvandt. Et Budskab til Lodsoldermand Abildhauge i Agger og at komme til Hielp med Redningsbaaden, var rigtigt besørget, men Abildhauge havde erklæret, at det var umuligt at komme ud igjennem Kanalmundingen formedelst den stærkt indgaaende Strøm og den høie Brænding paa Revet tvers over Jndløbet. Sluttelig bemærkes, at den store Redningsbaad, som Foreningen har sendt Beboerne af Jyllands Vestkyst, egner sig kun til Brug der, hvor den er stationeret; den er for svær til at kunne transporteres landværts langs Kysten. Hertil maatte de forsynes med lettere Baade af omtrent samme Konstruktion, og ligesom den, de have faaet, synkefrie; men fremfor Alt ville Kasteapparater, for at tilvejebringe Forbindelse imellem Land og et strandet Skib, være det, som Alle, der interessere sig for Bjergningsvæsenet fornemmelig bør have deres Opmærksomhed henvendt paa, som det meest paatrængende nødvendige og meest hensigtsmæssige Middel til at kunne yde kraftig Bistand. (Hp. Av.)