Berlingske Tidende, 1781-10-26
Den her i Forgaars udkomne Kongel. Preussiske Tidende indeholder i Henseende til det i Holland saa heftigen omtvistede Spørsmaal, hvem den elændige Forsvars Tilstand, hvori de forenede Nederlandes Republik befinder sig, bør at tilskrives en meget mærkværdig, fyndig og oplysende Skrivelse fra Amsterdam, hvilken visseligen vil blive læst af enhver Apartisk med Fornøyelse, og være meget kiærkommen for alle dem, der søge Sandheden, og den Vey, som fører til samme. Den følger her Ord for Ord, af den Franske Original oversat: For at godtgiøre min Paastand grunder jeg samme paa følgende unægtelige Tildragelser. Engelænderne sagde til Republiken; Dersom J fremdeles forsyne Fransoserne med Skibstømmer, ville viansee og behandle Edersom vore Fiender. Fransoserne sagde paa deres Side: Dersom J ikke vedblive at forsyne os med Skibstømmer, saa ville viansee og behandle Eder som vore Fiender. - Antager man nu, at Arvestatholderen regieres af Hr. Hertugen, saa sige man, hvad han kunde gjøre ved denne ubehagelige og haarde Alternativ. Ha forlangte Søemagten formeeret for at kunne giøre Engelænderne Modstand, og Landmagtens Formerelse, for at kunne imodstaae Fransoserne; og hvem tør vel da paastaae, at de er Prindsens eller Hertugens Skyld., at Republiken har været uden Forsvar, naar disse Formerelser ikke ere blev ne bevilgede. - De ved Søen liggende Provindser bevigede Søemagtens Formerelse, og afsloge den ved Landmagten. De øvrige Provindser bevilgede Søemagten, Formerelse blot med den Betingelse, at Landmagten ogsaa blev formeret. Jngen af Deelene er skeet; Sagerne er blevne, som de vare, og hvis er Skylden, Da Republiken høyeste Magt, betreffende dette Fag, tilkommer Generalstaterne, staaer det da vel i Prindsens og Hertugens Magt at forhindre Fuldførelsen af den høyeste Magtes befalinger Men naar Lemmerne, som have den høyeste Magt, er indbyrdes uenige, og denne Uenighed forhindrer, at ma ikke griber til de tienlige Midler, og Alting følgeligen bliver Uvirksomhed, er dette da ogsaa Prindsens og Hertugens Skyl Alt, hvad Hertugens Jndflydelse paa Prindsen, kan udrete, er, at bevæge ham til at give dette eller hiint Raad, at giøre dette eller hiint Forslag, som den høyeste Magt kan antage eller forkaste. - Man beskylde derfor hverken Prindsen eller Hertugen længere, for at være Aarsag til Republikens Ulykke. Seer man endnu ikke, at den skulde have været i en bedre Forfatning, dersom man havde villet følge hine Raadsslutninger, De allene fortiene at dadles, som have forkastet disse Raadslutninger, og de, som i Steden for at sætte Republiken i Forsvars Stand, satte sig derimod, af privat Hensigter, som vare stridende imod Fædrenelandets Vel. - En falsk Politik, en kort privat Fordeel, som blev foretrukket den heele Republikes Velgaaende, Herskesyge, Partie geist, og personlige Fiendskaber ere de sande Aarsager til Statens ulykkelige og beklagelseværdige Forfatning. Kunde de da ikke endnu komme efter det Spil, som ligger skyvlt under denne heele Maneuvre, hvilket foruroeliger Republiken, og ærgrer Europa, Seer man ikke, at Folkets Had, som man skylder paa, og som virkeligen paa en vis Maade har Sted, eftersom man paa en beqvem Maade ved Pasqviller, satyrt ske Opsatser, Kobberstykker, o. s. v. har søgt at opvække og lagt Tønder til samme, er alene det Paaskud, der skyvler de Forehavende, om ikke ganske at afskaffe Arvestatholderen, saa dog i det mindste at forsyne ham med et Raad, der vilde blive ham ligesaa besværligt, som om han befandt sig under et virkeligt Formynderskab; paa det at dette Partie, der vedblive saa voldsomme Forholdsregler imod ham, kunde regiere alne efter eget Behag og Godtbefindende.