Jyske Efterretninger, 1794-12-08
J den Fornøielse at herske, hvilket foraarsager, at en stor Deel af 5 raskmændene oversee al den øvrige Elendighed, tager Landmanden ogsaa liden Deel. Desuagtet bestaae Armeerne for den største Deel af Land folk; og netop disse vise den største republikanske Jver. Giv os nogle Oplysninger angaaende disse Punkter o. s. v., Jeg vil forsøge det. Som Grunden til Franskmændenes Hengivenhed til Revolutionen ere de oventil anførste Aarsager allene utilstrækkelige, omendskiønt de kunne være medvirkende; dog med Undtagelse af de franske Soldaters angivne Frygt for deres Lands Deling, af hvilken Frygt man intet veed i Frankerig, og hvilken hidindtil endnu ikke er brugt af Reprasentanterne i Paris som Maskine ved den kæmpemægtige Nationalanstrængelse. Jkkun til Spethar dette Theema maattet tiene nogle Gange i Conventstalerne. Man forestille sig den forfængeligste Nation paa Jorden; og der er ingen Tviol om, at jo dette TillægsOrd, der almindeligen er tillagt Franskmændene, har passet sig, og maaskee endnu passer sig paa dem. Til saadan en Nation sagde snilde Lovgivere. Franskmænd, J ere ikke alleneste frie, men endog fuldkommelig lige alle dem af eders Medborgere, som J. hidindtil med Slavisk Ærefrygt have betragtet som Halvguder. Fra nu af ophøre eders grusomme Undertrykkelser og de skiendige Mishandlinger, som J paa mange Maader have erfaret. De Paalæg, der vare eder saa byrdefulde, og som saa ubarmhiertigen bleve udpressede af eder, have nu en Ende, og tilligemed dem alle eders Lænspligter, eders Hoverietienester og eders Trang. J have hævnet eder paa eders Undertrykkere, og eders Udsigt til Lyksalighed er nu ubegrændset. Alle Veie til Arreembeder, Værdigheder og Rigdomme ere nu aabne for eder. J adlyde fremdeles ingen, uden allene Lovene, Fortrinnene af Rang og Fødsel ere fra nu af afskaffede. J Fattige, J skulle paa ingen Maade staae tilbage. En ders Børn skulle blive opdragne paa offentlig Bekostning. Den ringeste af Eder kan blive Lovgiver. Man vil paa Nationalskattens Bekostning give eder Borgermaaltider, og Fester, hvor J skulle synge og dandse. Kort, J kun ne vente et overmaade lykkeligt Liv, en gylden Tidsalder, som endnu aldrig er seet under Solen, ja saa fuld kommen lykkelig, som den endnu aldrig er troet som muelig af Philosopherne, eller omsiunget af Digterne. Frankerig, eders kiære Fædreland, skal blive en Friheds tempel, og Nationen det største Mønster af alle Tider og alle Folk. Naar der saaledes med sandselige Beviis blev talet til et meget talrigt Folk, af hvilket den største Deel forhen ansaae et mættende Maaltid af grov Kost for en tilfældig lykkelig Hendelse; til et Folk, af hvilket ei allene den almiddelige Mand, men alle ringere Folkeklasser og versaae Fornedrelse, Ydmygelse, Mangel og Elendighed, og med hungrige Maver af Nationalforfængelighed talede med Henrykkelse om Hoffets Pragt, og de Stores Herligheder og Overflødighed; hvilket dybt Jndtryk, siger jeg, maatte saadant et Sprog ikke giøre paa saadant et Folk, Den som forhen har seet Frankerig med nogen Opmærksomhed, skal og maae tilstaae det almindelige Folks store Elendighed. Herpaa fulgte strax efter Repolutionen en meget behagelig Tilstand; de trykkende Paalæg, Hoverie og Stokkeprygl ophørte, de nye Paalæg bleve i Begyndelsen betalte sparsommeligen, og i Forhold til Anarkiets Jndtrædelse, omsider aldeles ikke. Ærefrygten for Adelsmænd, Forpagtere og Oppebørsels betientere forsvandt tilligemed Frygten Forpagterens Folk og Galeerne, og Træeskoene bleve aflagde; Haandværks karlene stillede sig ved sin Mesters Side, og den fattige Manufacturarbeider talede med sin rige Huusbonde i en forandret Tone; den tienende Stand tabte alle Begreb om Undergivenhed, og Landmanden, der ellers maatte ved enhver given Leilighed vente Prygl af enhver fornemme Mands Kudsk, blev nu en Øvrighedsperson, der udgav befalinger. Det allerringeste Mennske i Riget havde paa denne Maade ved alle behagelige Virkeligheder, som han virkeligen nød, endog glimrende Udsigter, som ikke syntes urimelige: hans Forfængelighed, hans Ærgierrighed, Nationalstvithed, hans Pengegierrighed, hans Kierlighed til sine Børn eller Familie, hans Hengivenhed til Fornøielser, Alt dette skulde i høieste Grad tilfredsstilles. følgelig maatte Alt, hvad der kan pirre et Menneske, binde ham uopløselig til en nye Forfatning, der lovede ham saa mange herlige Ting forenede, og derimod udslettede alle Spor af den forrige elendige Tilstand. (Mere følger.