Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-03-20
At Oppositions=Partiets Angreb paa Statsudgifterne have Udseendet af noget overspændt, uagtet at selv det ikke berører Sagen ved dens egentlige Grund, sees deraf at Hr. Hume forlangt i Debatterne angaaende denne Gienstand, at Statsudgifterne skulle i Stedet for at formindskes med 1 Million formindskes med 8 Mill. Pund Sterling, og at han sagde at Voreringen af det af Ministeriet foreslagne Budget vilde give Folket Ret til at gribe til physisk Magt; hvorved han ogsaa i den Grad opbragte Ministeren Hr. Peel, at han lod det Ord undfalde: at han kaldte Hr. Hume en frig Rebel. Saavel Ministeren som Hr. Hume fandt det dog raadeligt at tage deres Yttringer tilbage. Jmidlertid bleve saavel Hr. Humes Besparelsesforslag, hvilket skal have ennyeret Huset temmeligt at høre paa, som Oberste Davies Proposition at Huset skulde efterligne de forenede Nordamerikanske Staters Exempel som holde kun en liden Armee, men en stor Militz, forkastede. - En af Englands sande Patrioter synes Lord John Russel at være, som i Underhusets Møde den 23de Februar, forlangte Tilladelse til at indbringe en Bill i Huset om at der maatte tilstaaes de store Fabrikstæder Leeds, Manchester og Birmingham Ret til at sende Repræsentanter i Underhuset. Han forsvarede sit Andragende med meget gode Grunde, erklærede: at han var langt fra at være en Ven af en radical Reform; men at man dog ikke burde hænge saa fast ved de gamle Jndretninger, at man skulde vedblive at nægte Stæder, som besidde en saa stor Formue, Ret til at lade sig repræsentere. Jeg mener, sagde han, at Constitutionens sande Aand bliver fornemmelig sat i Fare af dem, som af en urimelig Frygt for Nyeheder modsætte sig enhver velgiørende Forandring, og som klæbe ved de gamle Jnstitutioner med en saadan Ængstelighed, at de oversee, at de ere upassende for de nyere Tider og ved det borgerlige Selskabs Forandring. - Disse Yttringer gave Anledning til meget heftige Debatter. Een af Opponenterne imod ham, Ministeren Sir George Mu ray udlod sig med følgende Yttring, som vel ikke er aldeles ugrundet; men som dog maae klinge underligt nok i et constitutionelt Land: at Folkemeningen undertiden falder i slette Hænder, og det som man da kalder Folkemeening, er ikke andet end en individuel Mening, som ikke altid er af det bedste Slags. Ministeren Hr. Peel erklærede sig omstændeligt imod Forslaget. Han erindrede, at Underhusets Constitution grundede sig paa Hævd, og at man ved at tilføie et demokratisk Reformprincip, vilde give det en uconstitutionel Tilsætning. Hr. Brougham skildrede Nødvendigheden af en Reform med overmaade megen Veltalenhed; men Lord Russels Motion blev dog forkastet med 188 imod 140 Stemmer. - Enhver Ven af Rolighed og Folkevel maae beklage, at dette Forslag ikke gik igiennem; thi intet er farligere end i kritiske Perioder slet ikke at ville rette sig efter Omstændighederne, men lade et Princip existere uden al Forandring, hvilket saa let kan blive truffet af den almindelige Misbilligelse. – At der virkelig existerer megen Nød i England, og at Klagerne derover ikke ere overdrevne, kan sees af flere Omstændigheder, saaledes af et Bønskrift, som Hr. Vood indleverede i Underhusets Møde den 1ste Marts, fra flere tusinde Bomuldsvævere i Presion og i Omegnen. Hele Familier, hedder det deri, kunne i 14 Dage ikke fortiene mere end 10 Pence. Ogsaa biskoppen af Bath og Vels overleverede et lignende Bønskrift i Overhuset, hvori han skildrede den uhyre Elendighed i flere Egne af sit Distrikt. De Ansøgende bade om, at enhver af deres Familie maatte erholde et lidet Stykke Jord anviist, hvoraf de kunde ernære sig; Hr. Vood meente, at Kornlovene vare Hovedaarsagen til Elendigheden. - Den forrige Krigsminister Lord Palmersion har i et eget Skrift og tillige i Underhuset angrebet det nærværende Ministerium formedelst dets Politik med Hensyn til Mexico, som det har tilladt Spanien at angribe, da dette Land er dog saa yderst vigtigt for Englands Handel og Jndustrie. Forresten synes det at være Ministeriets Princip i Henseende til den Nød, som finder Sted i Landet, kun at bespare af Statsudgifterne hvad der kan være tilraadeligt; at lade Debatter blive førte i begge Husene om Folkets Nød for at lægge for Dagen at Administrationen er ikke ligegyldig ved den, og at den har Medlidenhed dermed, og forresten ikke gjøre videre ved Sagen; men derimod at haabe paa at Conjunkturerne skulle forandre sig til det bedre, og det fornemmelig af den Aarsag, fordi Ministeriet troer at der ikke er noget at giøre ved denne Sag, og at det er en naturlig Følge af alle Englands indenlandske og udenlandske Forhold. Men maaskee der dog kunde have været noget at giøre ved den for at afhielpe det Onde fra Grunden af eller i det mindste for en lang Tid, dersom Leiligheden var bleven benyttet i Fior, da det Ottomanniske Barbarie sank i Knæerne, til at aabne nye og store Marker for Culturens Befordring, for Handelens og Jndustriens Opkomst; men den tilbudte Leilighed, som ikke bliver benyttet, kommer aldrig igien saa godt mere tilbage.