Kiøbenhavns Postrytter, 1795-07-20
Kiøbenhavns Aar. No. duun, lan. Post-Tidender. . Minister. Mandagen, den 20 Julii. Heraf udgives ugentlig 2de Stykker, ved J. F. Schulz. Paris. J et foregaaende Blad er fortalt, at man med mere Mildhed begynder at behandle Ludvigs efterladte Datter; det synes nu, som om hendes Lidelser torde være aldeles forbi, saafremt ellers hendes kronede Frænder ville vise hende virksommere og veldædigere Velvillighed, end hendes ulykkelige Forældre og Broder fik Prøver paa. Treilhard giorde den 30 Junii Conventen følgende Fordrag: Det franske Folks Villie, Bestændighed, Seiervindinger, Haabet, hele Verdens Meening sanctionnere Republiken; den skal snart modtage en endelig Organisation under Erfarenheds, Retfærds, og Oplysnings Auspicier. Øyeblikket er nu kommet, at hæfte eders Opmærksomhed paa Capets Datter, og de øvrige Lemmer af samme Familie. En uimodstaaelig Pligt, Statens Sikkerhed, paabød eder deres Jndslutning. J burde ikke taale, at fremmede Magter blandede sig i at omkaste Grundene til dette Forhold, saalænge eders Magt blev gjort eder stridig, men nu ere J for stærke til, at dette Forhold endnu skulde være uundgiængelig fornødent. J ville lade en Menneskeligheds Handling tiene til at oprette en stor Uretfærdighed. Det for teste Forræderie har overgivet Østerrig fire Deputerte og en Minister (Camus, Bancal, Qvirette, Lamarqve og Bournonville, som Forræderen Dumouries i 1793 overgav Prindsen af Coburg). Man har paa en neutral Grund (i Graubundternes Land) ladet fængsle Borgere, beklædde med den helligste Caracter, franske Gesandte (Semonville og Maret). Det er ikke fuldkommen lige, det Bytte, vi foreslaae. Den franske Convent har handlet efter en politisk, ustridig Ret; den har adlydet den høyeste Lov, Folkets Frelse. Fra Østerrigs Side er det en voldelig Handling, som int i kan retfærdiggiøre. Afde Personer, der ere dette Foredrags Gienstand, have nogle blot den Caracter, som Byrdsfordommen indpræger; de andres Caracter er hellig, den er indpræget ved Folkets frie Villie. Det bliver den wienske Regierings Sag, vel at overveye disse Betragtninger. - Committeen har ikke troet, at denne Sag burde være Gienstanden for en Underhandling. Det er nok, at de franske Generaler giøre de østerrigske dette Forslag, og disse faae da Forholdsregler fra deres Regiering. Her er det Decret forslag, mig er overdraget at forelægge eder: National-Conventen erklærer, at i samme Øyeblik, da de franske Folks Repræsentante, Ministeren, Gesandterne, og de af disses Følger, der trods Folkeretten ere anholdne eller overgivne, igien sættes i Friehed, og ere komne til Grændserne af den franske Grund, skal Ludvig Capets Datter tilstilles de Personer, den østerrigske Regiering, udnævner til at modtage hende, og de øvrige Jndividuer Familien Bourbon skulle ligeledes have Friehed at drage ud af Republikens Grund Dette Decret blev modtaget med meget bifald, og eenstemmig besluttet. Det er altsaa at haabe, at Frankrig snart seer sin Aar i Spidsen, for sine brave Soldater, at den igien seer den fra første Nationalforsamling bekiendte Camus, den sindige og kyndige Bancal, og de to øvrige, ikke heller ubekiendte Deputerte, i sin Raadsforsamling. Nogle Tidender have spaaet, at dette tillige torde være Forbudet for den - sikkerlig velmeenende, men maaskee ikke saa gandske consistente la Fayettes Friegivelse, saa meget mere, da Keiseren har løsladt den Dr. Bollmann, der saa fast for at have fremmet hans Undvigelse; men at – som Aviserne ogsaa ville bebude, Forræderen Dumouries skulde komme tilbage til sit Fæderneland, hvorimod han efter bedste Ævne har Avindskjold, det skulde man dog ikke formode.