Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-12-17
Naar man nu mod Slutning af samme Passus læser: "Det har derhos aldrig været ham betroet at være Referent, at forfatte nogen skriftlig Betænkning over de behandlede Sager, saa er denne Yttring næsten komisk, og viser desuden Forfatterens Mangel af Kundskab om Forretningernes Gang i Stændersalen. Forfatteren har anmærket, at S. har kun været Medlem af een Comitee. Han kunde altsaa i alt Fald kun have een Gang været Referent, og da Referenten almindeligviis forfatter Betænkningen, saa kunde han kun een Gang havt Leilighed hertil. Men til at være Referent i Sager af nogen Betydenhed udfordres et overlegent Debatterings-Talent, thi Referenten, der er den Eneste, derved Sagens endelige Behandling har Lovat tale flere Gange, maa kunne møde alle de Jndvendinger, der giøres Comiteen. Referenterne ere derfor ialmindelighed Jurister, eller Mænd, hvis tidligere Stilling har givet dem stor Debatterings-Evne. Sund Menneskeforstand forslaaer ikke til at være Referent. Og hvad nu Forfattelsen af Betænkningerne angaaer, da vilde vel Hr. S., om saadant var blevet ham tilbudet, med fuld Ret have undslaaet sig for et saadant Hverv, især efter at have seet, at en Høiesterets-Advokat næsten leed Skibbrud med en af sine Betænkninger. Naar disse bringes for Forsamlingen, underkastes de en saaminutieus Drøftelse, at saa at sige hver Sætning, hvert Ord veies. Hr. S. kan dog, uden at have forfattet Betænkninger, have været et meget nyttigt Medlem, thi kun faa af Forsamlingens Medlemmer have været Referenter; neppe flere end 10 eller 12. Have derfor de Øvrige været unyttige Medlemmer, "Med Hensyn til de af ham indleverede Andragender, siger Forf., har hans Virksomhed bestaaet i en Række af parlamentariske Nederlag." – Dette forholder sig ei saa. Det var ham, der foreslog Revision af Jagtlovene, og da det var ham, der bragte denne Sag paa Bane, saa er det og ham, der har Fortiene sten af, at vi nu have en liberal Jagtlov, der vist, naar dertil – hvilket vel kan haabes – kommer Erstatning for Vildtskaden, vil tilfredsstille Alle. S. er aldeles uskyldig i, at hans 3 Jndstillingspunkter faldt: aldeles uskyldig i, at de Jagtberettigede satte igiennem, at ikke bestemte Jndstillingspunkter skulde indsendes. Man haabede maaskee derved at gjøre hele Forslaget uvirksomt, men Rentekammeret saae ikke Sagen fra dette Synspunkt og gav en liberal Jagtanordning. Enhver, der var fremkommet med Forslaget og Revision af Jagt loven, vilde havt den Skiæbne, at see sine Jndstillingspunkter forkastede, thi ved denne Forhandling var Seiren paa Aristokratiets Side, og det vilde ingen Jndstillingspunkter have Vel erindrer jeg ikke saa nøie Forslaget fra Stubbekjøbing om fri Overfart over Grønsund, men saameget veed jeg, at omtrent hele Forsamlingen, hvilket ogsaa Udfaldet viste, havde liden eller ingen Sympathie herfor, Naar nu en Deputeret, efter Skyldighed, frembringer en saadan Begjæring, saa behandler man ham dog vist nok ubilligt, naar man vil gjøre ham ansvarlig for, at den falder. Ultra posse nemo obligatur! Jeg kommer nu til det Forslag, som Hr. S. gjorde om Brænderie-Exammens Ophævelse, og jeg bør, Sandheden tro, indrømme, at ved dette Forslag er han ikke gænske angerløs. Det var et Misgreb af ham, at han paa denne Maade omtalede Examinations-Comiteen. Denne bestod af to Mænd, af hvilke den Ene har mæg rigt bidraget til at forherlige det danske Navn, og han er desuden Commissarii Broder, den anden er en Mand, der, for sine Kundskaber og sin Virken som Embedsmand, nyder almindelig Agtelse. Forsamlingen følte sig herved ubehagelig berørt, lod Ses Forslag falde, og optog derimod et, umiddelbart derpaa følgende, hvis Øiemed var det samme, som det Sat havde foreslaaet. Vel tør man antage, at den Bitterhed, hvormed pan talede, tildeels var fremkaldt ved, at han, som han anførte, havde i 7 Maaneder maattet vente efter en Tegning fra Comiteen, ligesom og derved, at manoveralt var misfornøiet med denne Examen, men mindre Udtryk af hans Misfornøielse vilde have gavnet, ei skadet Sagen. Et andet Spørgsmaal er det, om Forsamlingen, hvis ikke Cancellieraad Hempels Forslag havde været forhaanden, vilde have ladet Sts Forslag falde, og om den kunde forsvaret, for Formens Skyld, at lade et godt Forslag falde, naar den ei havde et andet ved Haanden. Hvad den Klage angaaer, hvormed S. fremstod mod Toldkammeret, da stræber Forf. at gjøre gieldende, at S. ikke heller ved den har lagt debatterende Evne forDagen, og Forf, stræber at godtgjøre dette, ved at give et Udtog af Debatten, ved hvilket synes godtgjort, at S. ikke med tilstrækkelig Tydelighed havde udtalt sig. Sagen var nok forresten denne, at S., der her maatte tale om den ham selv formeentlig tilføiede Uret, har levende følt det ubehagelige i sin Stilling; at han baade har frygtet at sige for meget og for lidet. Ogsaa erindrer jeg meget godt, at hans ellers kraftfulde Stemme udtrykkede indre Bevægelse. Men Forf. har ganske urigtig opfattet Sagen, naar han siger, at den "blev tilsidst af ham selv taget tilbage, thi skiøndt dette vistnok er rigtigt, gjorde han dog saadant, deels fordi et af hans Gravamina under dens Behandling var afhiulpet, deels fordi hans Venner raadte ham, da det for ham var en Velfærdssag, hellere at overlade den til vedkommende Collegiums umiddelbare Afgiørelse, end at drive paa denne, ved en Jndstilling fra Stænderne. Hvad der har foranlediget Hr. S.s Udeblivelse ved Forslaget og Fortoldningsret for Stubbekiøbing (thi han var ellers altid paa sin Post) formaaer jeg, der skriver efter Hukommelsen, ikke meere at opgive; men hvad Præmien for de i Riget byggede Skibe angaaer, da anførtes derimod saadanne Grunde, og Forslaget syntes saa stridende mod de nu gieldende Grundsætninger, at dette Forslag vilde have faaet samme Skiæbne, hvorfra det end var kommet. mu Et af de besynderligste Klagepuncter mod Skeer, at han kun har stillet 8 Amendementer i alle tre Sessioner. Jeg skulde næsten troe, at Forsamlingen herfor føler sig forbunden mod Hr. S. Forf. har altsaa ikke mindste Begreb om, hvad et Ammendement ofte har at betyde. Af mangt et Ammendement, der siden er bleven taget tilbage, er ofte fulgt Timers unødvendige Debatter, og kunde den Tid udregnes, som er gaaet med til Debatter, der godt kunde været undgaaede, saa vilde han see hvilken Tid og hvilken Sum saadanne have kostet. Det var derfor aldeles ikke S., som Vicepræsidentens Yttringer om, ikke at plage Forsamlingen med unyttig Snak, angik, men tverimod en anden Deputeret, der stillede mange Ammendementer. Mi Forf. bebreider S., at han gjentagende har væltet sig ind paa et Medlem af Bondestanden, (hvis Fremgangsmaade vi forøvrigt ingenlunde ville forsvare) og at han derfor er bleven kaldet til Orden af Præsidenten. Men man fatter ikke let, hvorledes man kan misbillige, at S. "har væltet sig ind paa et Medlem af Bondestanden, det vil sige, har sat ham irette, naar man i samme Øieblik erkiender, at man ikke vil forsvare denne Bondemands Fremgandsmaade. Lad os antage, at en anden Mand, end en Bonde, havde som West, ei blot underskrevet en Petition, men endog omsendt den til Underskrift, men siden kom efter, eller lod som han var kommet efter, at der stak andet under den; hvorledes vilde da saadan en Mand være bleven bedømt, Lad os endog skrive noget paa den mindre Dannelses Regning, saa er det dog næsten for meget forlangt, at vi skulle troe West paa Ordet, naar han siger, at han troede, at Petitionen kun bad om, at Stænderne maatte høres, inden nye Laan gjordes, eller nye Skatter udskreves, thi hvad Begreb har da han, der har bivaanet alle tre Forsamlinger, gjort sig om Stænderinstitutionen, Nu er det vistnok sandt, at W. ikke er blandt de eenfoldigste Bønder; at det altsaa ikke er rimeligt, at hans Frafald hidrørte fra de af ham angivne Grunde, og at det er langt sandsynligere, at at en vis Magister, der som be tiendt havde opslaaet sin Residents i Roeskilde, talede giennem hans Mund. Jeg kan altsaa paa ingen Maade finde, at S. handlede urigtigt i, at dadle W. for hans Fremfærd. Jeg maa desuden endnu anmærke, og behøver aldeles ikke at lægge Skiul herpaa, da det er de fleste om ikke alle Deputerede bekiendt, at de Ord, som S. sagde til W., og som Præsidenten misbilligede, vare sagte til Forsvar for Kammerraad Drewsen, paa hvem West havde, indvæltet sig, og efter Drewsens Begjæring, da han ei selv mere kunde tage Ordet. Det var altsaa egentlig ikke S., der skulde have havt denne Jrettesættelse, men derimod Drewsen. Sagen er denne, at i vore Forsamlinger, hvor Præsidenten med roesværdig Opmærksomhed, agter paa hvert Ord der tales, og som blot kan have det mindste personlige Anstrøg kan let for varme Temperamenter et Ord i Talens Løb undslippe, der kan have tilfølge, at man kaldes til Orden. Dette er hændet Ussing, Hempel, Drewsen, og maaskee flere, som jeg ei erindrer; men deraf følger dog vel ikke, at de ere uværdige til at være Medlemmer af Stænderforsamlingen? Naar Forf. tilsidst siger, at Vicepræsidenten yttrede, at han skulde ønske, at alle vilde giøre som han, ikke at plage Forsamlingen med unyttig Sna saa var, som allerede anmærket, og som kan sees af Stændertidenden, denne Yttring ikke stilet mod S., men fulgte umiddelbart paa Yttringer af Prop. Hansen, og Forf. har altsaa her refereret urigtigt. Om Vælgerne for de fire Kiøbstæder, efter det, jeg her har anført, ville komme til det Resultat, hvortil den anonyme Forf. er kommet, maa jeg lade henstaae. Følelsen af, at Hr. S. var skeet Uret, greb jeg Pennen, da jeg tillige indsaae, at kun en Deputeret kunde give fornøden Oplysning. Men inden jeg slutter, maa jeg endnu tilføie, at Hr. S. netop har en Egenskab, der efter min Formening aldrig burde savnes hos en Deputeret, han har, hvad man kalder Karakteer; han veed hvad han vil, og han vil imorgen det Samme som idag. Han er den folkelige Sag hengiven, og det er i Sandhed Mænd af denne Slags, som især behøves i de tilstundende Forsamlinger. J alt Fald kan jeg, efter min Erfaring, ikke tiltræde den anonyme Forfatters Slutnings bemærkning, at vælgerne vilde være bedre tiente med en simpelærlig Borger eller Bonde, der har Hiertet paa det rette Sted, thi jeg kan forsikkre, at Hiertet kan gjerne blive hiemme, naar kun Hovedet er med og duer, noget. En af de saakaldte ærlige Borgere eller Bønder en lidt høiere Stilling gjør dog vel ikke uærlig har aldrig formaaet at udrette noget i vor Forsamling, undtagen en saadan har faaet Andre til at tage sig af hans Sag, og alt hvad Saadanne formaae, er at give et godt Votum, hvortil ikke behøves mindste Hierte, da ved næsten alle Princip Spørgsmaal Kuglestemning forlanges. Forf. slutter med endnu en Gang, nemlig for tredie Gang at citere Vicepræsidentens Yttring om unyttig Snak, og retererer saaledes, med Hensyn til S., tredie Gang urigtigt. Naar denne Artikel er uden mit Navn, saa er det fordi Angriberen er krøbet i Skiul bag Anonymiteten, og jeg ikke er saa blottet for al Taktik, at ville fægte med ulige Vaaben. Jeg antager forresten, ifølge de Oplysninger jeg har givet, at man vil troe mig paa mit Ord, naar jeg siger, at jeg har havt Sæde i den roeskildske Forsamling og har været en Deputeret. der. teret.