Norske Intelligenssedler, 1774-09-28
Den vedvarende Sammentrækning i Musklerne er umiddelbar Aarsag til Sygdommen. Denne Trækning kommer af Vasernes Forstoppelse i Hiernen, og denne igien af Blodets Tykhed, dets Mængde eller Udbredelse. Aarsage til Tykheden: En hæftig Bevægelse, umaadelig Sveden, som skiller Blodet ved sine flydende Deele, og saa at sige tørker Blodet, samt efterlader ikke uden grove og tykke Partiler; Blodet tykner ogsaa ved umaadelig Drikken, ved koldt Drikke, ved Kulde, samt formedelst Dunster og Fugtighed paa det Sted hvor Hæsten er staaende. Blodets Mængde kommer af for megen Føde, af Mangel paa Bevægelse, Blodets alt for store Udbredelse kommer af for megen Bevægelse, af alt for lang Løben, overmaade heede Feber, samt af Blodets Skarphed og dets alt for store Bevægelse. Bod for at helbrede denne Sygdom: Maa en nøye Diæt iagttages og bruges hertil det nesten i alle heelsomme Sygdomme brugelige Hielpe-Midler. Hæsten maa intet Høe, Havre eller Halm have, men fratages al solide Fødde, og allene staae paa hvidt Vand, det er lunken Vand hvorudi er kogt Klie af Byg, Havre, eller Hvede; hvilken Drik bør staa underhans Hoved, at Dampen kand trække op, da man og bør have et Klæde eller Dækken over hans Hoved, for at fange desbedre Dampen. Hæsten aarelades, hvilket efter Omstændighederne maa igientages. Ligeledes gives ham en Clisteer, og Drik af følgende Planter, saasom: Sennesblader, Rosmarin, Kattost, dobbelt Kattost eller Althe, Muururt, Bingelurt, Biørneklov, Agermone, Lactuk, som alle koges tilsammen. NB: Til Drikke, som ofte gives ham, melerer man i denne Decoctum noget Bygmeel eller Klid, for at lokke ham at drikke deraf, fornemmelig holdes Hæsten vel varm og tildækket. Udi benævnte Sygdom maa Hæsten ofte aarelades, i sær paa Skrank-Aarene, det er, paa det Tykke af Bag-Laarene, som trækker Blodet fra Hovedet. Foranførte Urter og Blader indsvøbes varmt i noget Linnet, som og med denne varme Decoctum dynkes og bindes om Halsen og Hovedet; man maa ofte lade Hæsten nedsynke denne Decoctum ved et krumt Horn eller langhalset Bouteille, hvoraf Drikken indheldes udi en af Næseborene. Saa bør og fornemmelig i denne Sygdom end ydermeere koges udi den ovenanførte Decoctum: Rødder af Søeblomme, Lat: Nymphea, Blader af Endirem, Portulak, vild, Chicorium eller Vegvart, Oxetunge, Verbascum album eller Kongelys. Naar nu denne Decoctum skal bruges til Klisteer, som Hæsten maa have 1 a 2 Gange om Dagen; da opløses deriblant 4 Untzer af Zimmertrinder eller Marven af Johannis Urt, det er, selve Frugten; Efterat disse Hielpe-Midler ere brugte, maa Hæsten sættes 2de Fonteneller, 1 paa hver Side af Halsen, hvilke bevæges hver Dag lidet afsted; Fontenellerne hielper til at afføre de onde Vædsker fra Hovedet, og Klistererne hielper til at kiøle Blodet, dæmper dets Bevægelse, samt formindsker Fibernes Stramning. Tilsidst naar Hæsten er til Bedring, bør den gives atter en purgerende Klisteer; saa bør og Hæsten hver Dag smøres over Lænderne, over Næsen, under Halsen, paa Kiagerne, bag imellem Lyskene ned af Laarene, med Laurbær-Salve, Popoleon-Salve, og Svine-Fedt, som tilsammen meleres, og derover holde et varmt Jern, at samme kand indtrække. Hæsten maa ogsaa for det meste være i Bevægelse.