Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-06-07
Merr Walther paa Haraldslund har paa Tydsk og Dansk, ja paa Latin og Græsk og Fransk søgt at overbevise Bonden . . . om Vildfarelserne af nogle, mig ubekiendte, Yttringer i et Provindsialblad, og da jeg tør antage at bemeldte Bonde, der, ved at see sig tiltalet i saa forskjellige Tungemaal, og ligesom hensat til vorned Arbeider, ved det babyloniske Taarns Bygning, er derved blevet som Tydsken siger: veronst, saa har jeg troet, at det vilde ei være af Veien, om en af bemeldte Bondes Landsmænd paatog sig, ved at forelægge Hr. W. nogle Spørgsmaal, at bringe den omhandlede Sag lidt nærmere det Praktiske, lidt fjernere fra Hypotheser, Overdrivelser, og med Raskhed fremsatte ubeviiste, tildeels ubeviislige Fremstillinger, om Bussemanden Vexelbruget og Hr. W. Kjeledægge Kobbelbruget. - De veed, Hr. Walther, at et af vor Tidsalders Særkjender er, – at tvivle, at have faaet den forbistrede og fire Jdee, at ville have Beviser, en Jdee der har sat mangen Mand, ja mangen Skribent graae Haar i Hovedet; ei at ville nøies med et Navn - tilhørte det end et Medlem af det hellige romerske Rige, – som Hjemmel for en dristig Paastand, kort, at have afskaffet den gamle Leeg, der saalænge morede vore Forfædre: Blindebuk. Da jeg nu og saa, det bør jeg tilstaae, er blevet noget smittet af denne Syge, der, formodentlig for vore Synders Skyld, just som Børnekopperne forsvandt, udbrød med uimodstaaelig Magt, saa vil De vist tilgive, at jeg, som Følge af en Sygdomstilstand, hvori jeg saaledes befinder mig, ei altid kan troe Den paa Ordet, og derfor drister mig til at opkaste nogle Spørgsmaal, som jeg haaber De vil have den Godhed at besvare, dog, beder jeg, - ei paa Latin eller Græsk, thi da vilde ogsaa jeg nødes til at betjene mig af en Oversætter. Ogsaa venter jeg af Dem, at De ikke alt formeget vil svare mig med Kraftyttringer, som den De nylig har brugt: "Tilsidst hielper Gjødning ligesaalidet derved (til at ophielpe Kraften af en ved Kartoffelavl ødelagt Ager), som Flesk hielper Nervesvage", thi maa end jeg, der mangler al Kjendskab til Nervesvag heds Helbredelsesmaade, hvad den sidste Deel af Deres Sætning angaaer, antage, at Flesk ei er den rette Medicin for den Nervesvage - hvilket jeg saameget mere er villig til troe, som jeg erindrer at Skræderen Johan Ehrenpreis's drømmende og vel altsaanervesvage Brud ei fandt Smag i Flesk, – saa maae jeg derimod erklære den første Deel af Deres Lære, som aldeles falsk, og opfordre Dem til, ved et comparativt Forsøg, mellem en Rervesvag, der faaer Flesk, og en Ager der faaer Gjødning, at godtgjøre Deres Paastands Rigtighed. - Vi bede Dem dog, som sagt, om at fritage os for lignende Beviisførelse, og skulde Deres Aands Tankeflugt, et Øieblik efter at De har dvælet ved Læsningen af en af "Pindars Oder", begeistret løbe løbsk, saa forbeholder jeg mig min Ret til, ei blot at standse den med Praktikens Galdebid, men endog at tøire den til Virkeligheden med den stærke Kapsun, kaldet: Erfaring. De siger, at "Jngen skatter den holsteenske og mecklenborgske Landoeconomies Fortjenester høiere end Thaer", men dette er urigtigt, thi De, Hr. W., skatter den høiere. Men herom er ei heller Spørgsmaalet, som jeg agter at fremsætte, og som lyder saaledes: 1) Hvilket af de tvende Dyrkningsystemmer: Vexelbruget eller Kobbelbruget, anseer Thaer fordet fortrinligste, eller, med Deres Ord: skatter høiest? Jeg maa bede Dem lægge Mærke til, at jeg siger Vexelbruget, ei som De, den engelske Land oeconomie, der har Eiendommeligheder, som De meget rigtigt anmærker, et passer for os. Endvidere spørges: 2) Troer De, at nogen af Thaers Disciple antager, at der gives et Dyrkningsystem, der kunde være et ubedrageligt Mønster for alle europæiske Nationer, ligemeget under hvilken Længde, eller Bredegrad, og at dette Mønster skulde være