JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1801-01-01
De Kvæstede. Man har i disse Dage havt den største Anledning til at beundre vore Saarlægers Dulighed, ved see to af de Kvæstede, der hver har mistet hele Nedermunden, desuagtet være helbredede og den ene endog paa en Maade at kunne tale. Men fra en anden Side er deres Syn paa vore Gader ikke saa frydeligt. Anmælderen er langt fra at ville betage dem deres Frihed, eller at optage det ilde om de modtage de Gaver de bevægede Tilskuere med det bedste Hjerte give Dem. Han troer at Danske med Foragt, ikke med Harme, bør forbigaae den Fremmede, der torde sige, saaledes maae den kvæstede Kriger betle paa Gaden. Den Danske Nation har sammenskudt betydelige Gaver, og flere ville endnu indkomme*), og den forlader sig paa, at den nedsatte Kommission vil uddele disse paa en Maade, der ikke allene er passende til Nationens Værdighed men ogsaa til Givernes Hensigt. Sikkert have de Kvæstede, som gaae ud, allerede deres Diætpenget men man ønskede dog at Kommissionen bekjendtgjorde noget derom. Dersom den Mand har Ret, som sagde: saalænge ikke alt hvad der angaaer Natione: bekjendtgjøres mig, er jeg ikke Borger, men kun et Redskab, saa fortjener sikkert den danske Nation al mulig Offentlighed. *) Endnu ville mange Gaver indkomme fra de længere bortliggende Provintser, og selv her fra Byen, da mange Klubber og Selskaber hvoriblandt Kgl. musikalsk Akademi endnu kan ventes med Betydeligt. For den Skades Skyld, som Synet af en saa haardt Kvæstet kunde gjøre frugtsommelige Kvinder, maatte man ønske at de fik et anstændigt Ophold i Provintsen.
Politivennen, 1801-01-01
Til Vedkommende. Det indsendte Stykke fra Norge, betreffende: aat Postkorterne i Mosf ikke skulde være tydeligt eller læseligt nok skrevne," kan ikke indrykkes, med mindre Anmælderens Navn sættes under, hvis det skal være uforandret eller dog meddeles til Udgiverens Betryggelse, ifald han selv skal forfatte af det Tilsendte.
Politivennen, 1801-01-01
Bekjendtgiørelse. Det faldefærdige Hus paa Hjørnet af lille Kongensgade og Halmstræde er nu endelig nedrevet.
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. Paa Vesterbro uden for nogle af de første Huse pan venstre Haand, naar man kommer fra Frederiksberg, gjør en meget stor Slagterhund undertiden Anfald paa Folk. For nogle Dage siden blev et lidet Pigebarn meget slemt bidt af den, medens det ganske rolig gik foran sine Forældre. Man maatte ønske at det forbødes Slagterne, at holde disse store, glubske, og tildeels ved at opdrages af Slagterdrænge glubsk gjorte Dyr, hvis Nytte for Slagterne man ikke indseer, og hvis Skade og Besvær for Publikum dog sommetider Mærkes. ) I Kirkestræde paa venstre Haand fra Højbroplads, er et Brændeviinsskildt, som skjøndt det ikke kan være gammelt, dog alt synes Brystfældigt. Skulde ikke engang alle disse udhængende Skildter afskaffes, som farlige hvis de faldened, og som meget stygge for Synet, og i deres Sted flade paa Muren anslagne allene tillades. 3) Naar vedkommende Vej Betjente engang ved Lejlighed passere gamle Koggevej ville de finde, at Grøften uden for Jerthuus holder Hr. Lars Christensens Mark harfaaet en ganske anden Skikkelse end den tiljorn havde eller Vej-Forordningen tillader. Der er, til største Deelen, saa langt som Marken gaaer, taget en god Alen af Vejens Grund, som er kjørt ind paa forbemeldte Christensens Jord. Dersom enhver saaledes upaatalt maatte have Tilladelse egenraadig at benytte sig af de offentlige Veje og Vej- Forordningen saaledes sættes til Side, vilde maaskee fleere benytte sig af samme Fordeel, og Vejen tilsidst blive saa smal, at 2de Vogne ikke kunde passere forbi hinanden. 4) Slagteren paa Nørrebro har Udløbet for alt sit Stinkende ud til Vejen, hvorfra det ved Hjørnet til Farimagsvejen udtømmes i denne Vejs Grøvt. Dersom det kunde mages, at dette Udløb kunde føres bag ud fra Bygningen indtil bemeldte Grav, skede Publikum en betydelig Tjeneste, og Slagteren tabte sikkert intet derved. *) I Hyskenstræde omtrent ligeoverfor Apotheket, har man i anden eller tredie Etage en Hakkelsemaskine, som naar den arbejder, og Lugerne staae aabne, overdrysser et stort Stykke af Gaden med Hakkelse. Vilde Ejeren ikke heller aabne til sin Gaard, for ikke at gjøre Medborgerne Besvær. Fliserækkerne i Kabrostræde er saa særdeles skamferte i Ildebranden, at man maae længes efter engang at see Brolæggere der.
Politivennen, 1801-01-01
Skadelig Uorden paa AssistentsKirkegaarden. Efter Sædvane besøgte jeg - Onsdagen d. 15 dennes - Assistens Kirkegaarden uden Porten, et Sted, som fordi det bevarer Støvet af nogle mig dyrebare bortdøde Venner er mig høitideligt og helligt, og imod hvilket altsaa enhver Overtrædelse af den Orden Fred og ærbødige Tavshed, som bør dvæle over de Dødes Boliger, er mig forhadt og ufordragelig, saa jeg derfor ikke med Ligegyldighed kunde være Vidne til, at Graveren, som boer ved Kirkegaarden, og er den Mand, til hvem dette Steds Opsigt er betroet, ikke forhindrer Fremmede fra at slippe deres Køer herindt thi umligt kunde han være at indlukke sine egne. Denne højst ubillige Uskik, maae unægtelig opvække Mistillid og Harme hos enhver, men især maae det støde alle dem, der aarlig betaler Graveren 2 Rd. for deres Graves Vedligcholdelse, og dog alligevel maae see dem ødelagte igjen af disse Kreature, der uden Forskjel nedtræde og afbide saavel de paa de vedligeholdte Grave henplantede Blomsterbuske, som det vilde Græs af de til Glemsel overladte Dødeboliger, samt desforuden forgnave Barken paa de hist og her anbragte unge Træer, hvorved disse - Gravenes Hir - aldeles ødelægges, uagtet de dog ere hensatte med Bekostning i Haab om at tjene til Tegn, for at kjende den Gravhøj, som gjemmer de kjere Savnede. For at forekomme at denne Ødelæggelse ikke for Fremtiden skal finde Sted, hvorved saamange fornærmes og Hr. Graverens Agtelse tabes, var det at ønske, at han istedet for disse Køer, indsatte et par Mand - eller, hvilket var bedre - nogle fattige Børn, til at afskære Græsset, som det nu eengang er bleven Vane ska. begrøe de Grave, hvis Ejere ere ævneløse nok, til ikke at kunne betale den alt for dyre Vedligeholdelse. Den Udgivt dette vilde medføre for ham, især naar man vil regne, at den betaler sig selv, vil vel neppe holde ham fra, hellere at vælge denne Maade til at benytte sig af Kirkegaardens Græs, som han muligt har Rettighed til end just at benytte det paa en Maade, der er saa ubehagelig for Gravenes Ejere, og derfor en Utilladelighed, som ikke kan taales.
Politivennen, 1801-01-01
Om Kongenshave. Uden at tale om andet, som kunde være Anke værd, spørges: om ikke Bænkene, meest de i den saakaldte Kavaleergang, item hvor Samson staaer, burde ufortøvet males, for at bedække de sære og pøbelagtige Indskrifter de ere bedækkede med, da intet er meer ærgerligt end at see, at der iblandt Københavnere findes saa kaade Personer af Kulturt Indskrivterne bleve da derved ukjendelige, og den eller de man kunde overbevise om, igjen at have opskrevet slige Ting, burde, synes mig, ansees med en passende Straf?
Politivennen, 1801-01-01
Om Natterenovationen. Kunde den Uskik engang ophøre at Renovationsvognene ikke maatte begynde at køre Kl. 10 om Aftenen, men først Kl. 11, skedte dermed Publikum en stor Velgjerning, endog kun i den Tid Sommeren vedvarer, da just Kl. 10, endeel Folk endnu ere paa Gaden, som søge deres Hjem.
Politivennen, 1801-01-01
Atter om Natterenovationen. I Onsdags Aftes Kl. 9, bleve mange Mennesker, som gik ind ad Nørreport, meget besværede ved Stanken af Renovationsvogne, som kom tomme ind fra Forstaden. Dersom det er Ret, at disse Vogne køre stinkende ud om Morgenen, for at staae der Dagen over, burde det dog paalægges Karlene siden at skylle dem rene, for ikke, ved deres tidlige Indkørfel at forpeste Byen endnu mere.
Politivennen, 1801-01-01
I Anledning af Anmældelsen under Uordener 3 Post i Politiven- nen No. 168. Anmælderen søger her ikke allene at berygte mig for et forøvet Vejran, men endog vedkommende Vej Opsynshavende for Efterladenhed i Embedet. For mit Vedkommende imod denne anonyme Skumlere, tilskrev jeg Vej Politimesteren Hr. Landvæsens Kommissair Bjerg under 14 dennes saaledes: Foranlediget af en i Politivennen No. 108 under Artiklen Uordener, gjort Anmældelse, over mit Foretagende med min Grøvts Oprensning paa Gamle Kongevej, samt den af Deres Velbyrdighed for længe siden paa Embeds-Vegne gjorte Undersøgelse, og det mig ved Sognefogden paa Frideriksberg givne Tilhold, om den opkastede Jords Bortførelse, maae jeg herved tjenligst udbede mig Deres Velbyrdigheds Svar til fornøden Afbetjening, om jeg ved ovenmældte Foretagende paa nogen Maade har fornærmet Vejen, saaledes som i Politivennen anført er, og om ikke Vejen paa dette Sted er ligesaa bred og bredere, end paa mange andre Stæder, især nærmere hen imod Frideriksberg, og ligend for Hr. Major Bøje Junges der ejende Jorder, uden at tale om, at Grøften der og flere Stæder er langt bredere end min oprensede Grøft. Hvorpaa jeg erholdt følgende Svar: Efter at jeg vær kommen i Erfaring om den af Hr. Kristensen foretagende Oprensning af Grøften ved Deres Jorder mod GamleKongevej, eftersaae jeg saadant og fandt ikke: at samme, for saavidt Oprensningen angik, fornærmede Vejen, og at Grøften ej heller havde mere end den fornødne Brede efter dens Dybde i Sammenligning med Grøften paa flere Steder ved denne Vejt derimod fandtes den opkastede Jord da liggende ved Siden, til Hinder for Fodgængerne, og til Vanir for Vejen, hvorfore jeg strax gav Ordre saaledes som bevidst, til sammes hastige Borttagelse, og da dette blev efterlevet, fandt jeg, og ej heller nu for Tiden kan finde, nogen Fornærmelse at være begaaet paa dette Sted imod Vej Anordningerne hvilket saaledes tjener til Gjensvar paa Deres Forlangende i Skrivelse af Dags Dato. København, den 14 Julii 18o1. Bierg. Til Hr. Lars Chrislesen, Værishuusholder paa Vesterbro. Enhver Retskaffen vik heraf indsee: at berørte Anmældelse ikke allene er en urigtig Denunciation og utidig Skummel, men endog at dens Forfattere mere af Chikane-Lyst, end af Omsorg for det Almindelige Beste, har søgt Fornøielse i Anmældelsen paa skyjdfri Mands Bekostning. Mit Andragende om virkelige Fornærmelser og Misbrug imod Gamle Kongevej paa andre Steder, tør jeg derimod vente værdiget Vedkommendes Opmærksomhed. Kbhvns Vesterbro, d. 15 Jul. 18o1. L. Christesen.
Politivennen, 1798-01-01
Forslag om Nicolaj Kirkegaard. Det maa bedrøve enhver sand Ven af Staden at see denne Kirkegaard atter at indhægnes til sin forrige Bestemmelse; man havde ventet at sidste store Ildebrand med sine mange sørgelige Virkninger skulde havt denne gode, at en Kirkegaard, der er saa liden og dog fuld af saa mange hundredetusinde Menneskelevninger, der altsaa nødvendig udsender mange giftige Dunster, skulde uu vorde nedlagt. Dette er endog af flere omskrevet. Men nej, Kirkegaarden indhægnes atter, og det vil ventelig ikke mangle paa Fordomsfulde, der enten selv vælge at begraves der, eller der ville jorde deres Venners Liig! Imidlertid skulde fornuftige Betragtninger over Skaden for Indvaanernrs Sundhed ikke have nogen Jndgang hos disse, saa vil jeg prøve at sætte Fordom mod Fordom. Ja det er rigtigt nok ønskeligt at hvile midt i den Stad man i Live var Borger af! o det er herligt at ligge tæt rundt om (inden i! ja det er endog værd at døe for) det den kjære Guds Hus, hvori man guad ham høitidelige Sange! Her vil det være lettere at høre Eugelen, naar han i Basunen udstøder fra Kirketaarnet sin Dommedagsrevejl, thi en stor Stad, hvor der er saa mange at opvække, kan han ikke saa let springe over, som en enlig liggende Kirkegaard ude paa Marken. Rigtig kjære Venner, ganske ret! men laae man kun ikke saa farligt, saa ligesom paa Naale, paa disse herlige Stadskirkegaarde! Det er dog en stor Guds Jammer, naar man ikke kan ligge med Fred, i Graven, efter al den Plage man har udstaaet i denne Jammerdal! men betænker bare, efter ganske faa Aar siger Graveren Een op, der maa flyttes ud, for at give en Nykommen Plads, og velbekjendt er det hvor Fforargelig denne Flytning gaaer for sig! dog dete er ikke nok; de Levende, tænk engang! Iraner imellemstunder hele Stykker Land fra de Døde. Snart optages et stort Stykke af Rundekirkegaard? tit et Postelinsfabrik, o Skændsel! hele Aspargesmarke sees bedækkede med de kjære Dødes Levninger; snart gives en Skoles vilde Drenge et Stykke af Frue Kirkegaard, og Leeg og Latter høres paa de Steder, hvor blot Sukke burde høres over vor Synd, der har bragt Døden ind i Verden! snart bortrøves fra Nikolaj Kirkegaard en betydelig Strækning til Gaders Udvidelse, maaskee blot for at syndig Yppighed kan køre,) Kareter desto snarere forbi et Sted der skulde bibringe Erindring om den rige Mand i Evangelio!!! ja, kjære Sjæle, og saa oven i Kjøbet i Jldebrandstilfælde den Jammen man da seer paa Kirkers og Graves tavse Jndbyggere!!! - Og alt dette er der dog ikke Fare for paa Assistenskirkegaardene, betænker det! Skulde den ene Fordom ikke faae Magt over den anden? jeg tænker jo, og tør haabe at Fleerheden vil samtykke i at denne Plads indrettes til et Brug som hele Staden kan være tjent med, istedet som hidtil at være et indviet Pestfabrik midt i den folkerigeste Deel af Staden. Dersom Politievennen vil indrykke dette i sit Blad, skal jeg om kort Tid give Forslag om den Anvendelse af denne Plads jeg troer Staden kunde være best tjent med.
Politivennen, 1801-01-01
Frederiksbeegs Halsjern. I Anledning af, at Porten til Frederiksbergs Kirkegaard tillige er en Gabestok, spør, ger en Fremmed: om Halsjernet er bekostet af Sognets Beboere for dem og Efterkommere Det yderst frappante Syn at see et Halsjern - et Gabestoks Attribut, som i de sidste 10 Aar ikke engang er brugt ved Gammel-Strand - i Muren ved Indgangen til et Tempel for Gudsdyrkelse, maae sætte enhver Fremmed i Forundring. Havde Præsten langt til Kirke, kunde man dog formode, at han til sin Ridehest brugte dette Jern for at sikre sig dens Tilstedeværelse, imedens han forrettede sit Kald i Kirkent men da dette ikke er Tilfældet, kan man ingenlunde begribe hvorledes han, som saa tænkende Mand, kan undlade at anholde om Tilladelse til at borttage dette forargelige Halsjern, som aldrig bliver brugt, og som vel intet Menneske der i Sognet fortjener - naar man undtager de Valdbyersker, der plukke Fjerkreature levende paa Gammeltorv - og til disse kunde jo Sognets Øvrighed, naar Behov gjordes, laane Københavns forladte og altid ledige Gabetræ ved Højbro, hvilket maaskee endog vilde opbygge vore Fiskerinder, og hvorved der i saa Fald sloges to Fluer med en Smæk.
Politivennen, 1801-01-01
Den seje Forbedring. Mange Gange er i disse Blade klaget over den ikke blot skrækkelige, men virkelig farlige, brede aabne Kloak ved Hømagasinet ned imod Kongens Bryghuus. Der er allerede mange Gange skeet Skade, og formodentlig vil der, om ikke Forbedring skeer, engang skee saadan Skade, som med bitter Skam falder (skjønt for sildig) paa Vedkommende. Især grue de stakkels Landmænd, som have Hø ar levere aarlig til Magasinet, for dette farlige Sted. I tirsdags magtte een af dem see en af sine gode Heste falde deri, og med stor Nød at blivc hulpenop. De tilstædeværende Betjente maa kunne bevidne detet og man maae haabe, at der uden for en kongelig Bygning snart skaffes samme Sikkerhed, som den ringeste Borger uden Ophold vilde vide at faae skaffet sin.
Politivennen, 1801-01-01
En Gothisk Uskik, som truer ResiDentsstaden. Karnapper var en af Fortidens smagløse Sirater, og tillige en Anmasselse, som blot det endnu saare ufuldkomne Politi og den endnu dybt slumrende Følelse af Liighed kunde holde tilgode. At man derimod nu seer dem dagligdags opstaae baade ved Butiker og Vaaningsværelser kan man paa ingen Maade rime med Tiden og Smagen. Det er klart at den, der bygger en Karnap, fornærmer sine Naboer medens han skæmmer sit Huus. Dersom der ingen Lov er derimod, som man dog troer, saa haaber man, at baade Stadskonduktøren, Magistraten og enhver, som det er om Smag og Ret at gjøre, vil gjøre sit til at faae saadan en Lov udvirket, før vi ganske ere hensunkne i det gammeldags Arkitektur-Barbari igjen.
Politivennen, 1801-01-01
Om FFrislagteres log Fribageres Skildter. En Mand, som vidste at det er befalet disse Næringsbrugere at have Skildter, sendte forleden sin Karl ud, for at købe hos en Frislagter, og denne godtroende Svend kom endelig tilbage med den Forsikring, at der ikke var saadant et Skildt til. Mennesket troede at være viist April.
Politivennen, 1801-01-01
Politi-Lovgivning. Under 10 d. M. er igjennem det danske Kanselli, udfærdiget et Reskript til den kongelige Havne Kommission, angaaende et Udvidet Havnepoliti i København. Dette Reskripts Indhold er følgende: Ligesom Hs. Majestæt har bifaldet den, i Anledning af Fjendtlighederne i Aprilmaaned d. A., fra Politiets Side i København trufne InterimsForanstaltning, hvorved et særdeles Opsyn over de her i Canalerne liggende Skibe, til disses Betryggelse mod Ildsfare, blev overdraget adskillige i Søvæsenet kyndige Borgere, og disse betroede til, hver i sit mindre Distrikt at paasee, at samtlige Fartøjer, saavidt muligt, vare aftaklede, at Vand var i Merset og paa Dækket, at Spygats Hullerne vare tilstoppede, og Pomperne udhængte uden Borde, samt til, i Nøds Tilfælde, at besørge Kappen og Synkning, og ellers i Almindelighed at holde over, at Skibene, saavidt muligt, laae i bedste Orden, og at Farvandet blev ryddeligt til Pramsprøjternes Frembringelse: saa har Hs. Majestæt og anseet det gavnligt, at denne Indretning for Fremtiden vedbliver, paa det at saavel Staden i Almindelighed, som de Handlende i Særdeleshed, ved et saaledes udvidet Havnepoliti, end mere kunne betrygges mod Fare i Ildebrands Tilfælde. Efter Politiemesters gjorte Forslag, samt fornævnte Kommissions, saavelsom Over-Brandog VandKommissionens derover meddeelte Betænkninger og Cancellicts i den Anledning gjorte Bemærkninger, vil Hs. Majestæt altsaa have anordnet og fastsat: at ovennævnte, i Anledning af Fjendtlighederne i sidstafvigte April Maaned, i København trufne Indretning ved Havne-Politiet her i Staden, skal, til det Almindeliges Sikkerhed, fremdeles vedblive, og et særdeles Tilsyn med de i Havnene og Kanalerne liggende Skibe i Ildebrands Tilfælde, paa lige Maade bestandigt overtages af nogle blandt de her boesatte Koffardie Kaptainer, der ikke længere beskæftige sig med at fare til Søest disse skulle af HavneKommissionen udnævnes og instrueres til at varetage denne Deel af Havne Politiets Forretninger imod, saalænge de vedblive samme, at fritages for den dem ellers paaliggende borgerlige militaire Tjeneste. Under den 10 Julii d. A. har Hs. Majestæt Kongen allernaadigst tilladt, at Nørreport, som Middelpunkten for Forstæderne maae paa de Tider, den ellers er lukket, aabnes, saavel for de Fruentimmer, der ere i Barns Nød, og agte at søge Fødselsstiftelsen i Staden, som ogsaa for de Beboere uden for Portene, der i Sygdoms Tilfælde ville hente en æge. For at forekomme Misbrug af Portens Aabning, er den vagthavende Officier befalet, hvergang at medsende en Gefrejder, som følger med Vognent er det til Fødselsstiftelsen, gaaer Gefrejderen strax igjen til Vagten, naar han har erfaret at det har sin Rigtighed, er det til en Læge, da forbliver Gefrejderen, der indtil Lægen følger med, for at passere ud af Porten.
Politivennen, 1801-01-01
Skildt for Hofog Statsretten. Dersom der opsættes Skildt for ethvert Sted, hvor noget forhandles, saa synes dette ogsaa at burde skee over det vigtige Sted, hvor det kostbareste af alt, Retfærdigheden, forhandles. Enhver offentlig Bygning i en Stad hvis Beliggenhed det ikke allene er enhver Indvaaners Sag at vide, men ogsaa enhver nys ankommen Fremmeds, bør være forsynet med en Indskrivt, der ikke allene maatte være saa læselig, at man kan finde den naar man søger derefter i Gaden, men saa stor og i Øjne faldende, at enhvers Agtpaagivenhed, endog naar man ikke søger den derve d tildrages. Naar man undtager Postamtet og Kvæsthuset, hvis Indskrivter dog ikke ere store nok, finder man alle vore offentlige Bygninger manglende denne Nødvendighed, da dog Kanselli, Admiralitet, Generalitet, Politikammer, Raadstue, Hofogstadsret, Stempletpapirskontoir, Amtstue o. s. v. bør være saaledes udmærkede, at man ikke skal løbe og spørge sig frem efter dem.
Politivennen, 1801-01-01
Om udslupne Tyve, Slaver o. dl. Det er et gammelt, af mange især af Prof. Tode paadrevet, Forslag, at ikke blot de af Fængslerne udbrudte eller undvigte Forbrydere offentlig burde efterlyses, men at man ogsaa, naar de igjen vare paagrebne, strax burde offentlig bekjendtgjøre det, for at den Skræk der før var nyttig, fordi den vakte Egnens Opmærksomhed, igjen naar den ikke længer behøvedes, kunde fordrives.
Politivennen, 1801-01-01
Nytte af grønne Ærtebælge. Endskjønt København er meget jammerligen forsynet med Grønt, bortkastes dog af hvad der indkommer saameget, at derved nok kunde fødes et temmeligt Antal Sviin. Ikke allene seer man sligt Affald paa Amagertorv og overalt hvor Grønt forhandles, eller forbruges, men Gaderne vise i et Par Maaneder, hvilken usigelig Mængde Ærtebælge der bortkastes, uagtet de ere fulde af Næring. Dersom en Mand i Forstaden, der havde nogen Drivtighed, vilde køre ind daglig med en Cuspændervogn for at opsamle disse Ting, saa vilde han dermed kunne opklække ikke saa Grise, især hvis han tillige modtog Affaldet fra Spiseværternes og andre betydelige Køkkener.
Politivennen, 1801-01-01
Til det Medieinske Politi. Et Menneske i Hamborg har i Berlings Avisen No. 58 for i Aar, invitert til hes ham for 5 noer. at forskaffe sig en Recept imod den Sygdom, hvis blotte Nævnelse er ubehagelig, og hvis Aarsag de gove Gange af 100 er en Forbrydelse. Da neppe nogen Sygdom forværres saa meget som denne ved Selvkurering og Kvaksalveri, saa haaber man at det Medicinske Fakultet eller hvem det medisinske Politi er betroet, vil købe denne Recept, og eftersee hvad den duer til, og i øvrigt forbyde saavel slige Receptsom nogle indenbyes BogAvertissementer, der, ved at lokke til farlige Selv Kurer, kunde have saa fordærvelige Følger.
Politivennen, 1801-01-01
Om Hundene i Prindsensgade. Formodentlig er Prindsensgaden bag Slottet saa afliggende en Gade, at den ikke saa let som andre kan være en Gjenstand for Opmærksomhed. Den Mængde tildeels store Hunde, som streife om i den, synes at være et Bevis derpaa. Blandt andre posterer sig en ster sort Hund, undertiden uden for, undertiden i Døren til Huset No. 331. Det skal være en Bankevægters, og det er Bankevægterens Bopæl den bevogter. Den har anfaldet Adskillige og deriblandt mig selv, som just har Forretninger der i Huset. Vel veed jeg ikke, om den har bidt Nogen, men alligevel er det en Uorden, som skader den almindelige Sikkerhed, især paa en Tid, hvor man meest maa frygte for Hundebid. Aagaard Student, Klosterstræde No. 47
Politivennen, 1798-01-01
To Kjeldertrapper paa Vimmelskaftet, som bør forandres. Man har mange Exempler paa vore Gader af den dristigste Anmasselse, og det har man da allevegne hvor ethvert Jndgreb ikke strax paatales af de Fornærmende, eller tilbagedrives af de Forefatte. Derfor seer mnan Sandbaadene at fordrive Fartøjerne fra Bryggerne. Hyrekudske paa Købmagergade, st. Strandstræde o. fl. Steder at gjenne Forgængerne ud i Midten af Gaden, Vognmændene nede ved Stenbukkens Gaard at optage to Trediedele af Gadens Brede, istedet for at holde paa Torvet; derfor seer man Rendestenene fulde af Tønder, fraspendte Vogne ovetnatte paa Gaderne, derfor, ja derfor seer man saameget og deriblant ovennævnte to Trapper i Vimmelskaftet, uden for Husene No. 18 og 20, hvor de som have bygget Stederne, ganske have søgt. at jage de Gaaende fra Foltoget ud paaden smale Gade: Trapperne gaae nemlig ud til den yderste Fortogssten, som allerede var galt, men oven paa denne yderste Sten er endnu lagt en anden Trinsten, som nøder de Gaaende til at hoppesp og stødt sig paa det overstaaende Skur. Ejerne af disse Huse kunne gjerne gjøre deres Formænds Fejl god, ved at borttage denne øverste Sten, som endogsaa gjør Jndgangen vanskeligere. Vilde de tillige vise sig ret gode mod de Gaarende, saa kunde dette skee ved at tage noget af Skurene selv bort.