Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-02-18
Det franske Deputeredekammer har antaget Adresse udkastet i dets Heelhed med 241 mod 3 Stemmer; Oppositionen deeltog ikke i Afstemningen: et Reform amendement var kort iforveien bleven forkastet med 222 mod 189 Stemmer. Reformbankettet i det 12te Arrondissement skulde gaae for sig den 17 ds. Yderligere Oplysninger om Kjøbstædrettighederne. Svar paa en Landmands nødvendige Bidrag ved Sammenligning af Kjøbstædindvaanernes og Landboernes Skatter m.v.,(Fortsat, see Gaarsavisen!) Hvorledes det nu staaer til med disse, ved Fr. d. 3dies kongelige Ord garanterede, af flere efterfølgende Konger, udvidede og for Kjøbstæderne høist vigtige Privilegier, skal jeg bestræbe mig for ved Anmærkninger til hver Post især i Korthed at oplyse. ad 1. Er endnu i Kraft. ad 2. Er for længe siden gaaet tabt. Byfogden og de lønnede Magistratspersoner beskikkes, uden at Borgerskabet høres. Til de underordnede Bestillinger, som Arrestforvarere, Politibetjente, Havnefogder m.v. skal nu veltjente Underofficerer eller andre Militairpersoner, ansættes. Hvad Byfogden og de lønnede Magistratspersoner, angaaer, da have Byerne neppe i Virkeligheden lidt noget Tab ved Forandringen; thi naar Borgerskabet kunde beskikke eller vælge disse Embedsmænd, da vilde Embederne let komme i nogle enkelte mægtige Familiers Vold, til Skade, for det Hele. Det er desuden ganske i sin Orden, at Kongen selv vælger og beskikker sine Embedsmænd, allerhelst naar de for en Deel skulle lønnes af Staten, eller tillige beklæde Embeder ved Landjurisdictioner. Derimod synes det baade passende og billigt, om Borgerskabet havde beholdt Ret til enten umiddelbart, eller igjennem Communalbestyrelsen, at besætte de underordnede Embeder. Paa den anden Side har Regjeringen, ved Frdn. 24 October 1837, tilstaaet Borgerne en langt større Deeltagelse i Bestyrelsen af Communalanliggender end forhen; men det kommer an paa, om de ville og kunne afbenytte dette Gode paa rette Maade; thi i modsat Fald kan det endog lede til den vedkommende Byes Ruin. ad 3. J Aaret 1840 var der i Landdistrikterne af alle Slags Handlende ialt 1789 Hovedpersoner med 163 Medhielpere. Der kan neppe siges noget imod, at enkelte Personer hist og her i Landjurisdiktionerne meddeles Tilladelse til at drive Smaahandel med Fødevare Marschandiservare, jydske Strikkevare, Kniplinger, Tobak &c., eller paa Steder, som ligge langt fra alle Kjøbstæder, at drive større Handel, hvilket, hvad Samsøe, Læsøe og flere Øer angaaer, ogsaa har været hjemlet ved den ældre Lovgivning; men derimod er det af største Betydenhed for Kjøbstæderne, at Pl. 9 April 1845 giver alle Landboere (altsaa ikke blot Gaard- og Huusmænd, Jnderster og Dagleiere, som Placaten specielt nævner, men ogsaa Proprietairer, Skibseiere og Andre) Tilladelse til at opkjøbe og drive Handel med Landets Producter (en Rettighed, som i Almindelighed er nægtet Kjøbstadbeboerne, der ikke ere Kjøbmænd, thi herved og ved de Proformafuldmagter, som nogle Kjøbmænd ere ubetænksomme nok til at meddele Landprangere, vil hele den indenlandske og tildeels den udenlandske Handel med Tiden kunne blive ødelagt for Kjøbstæderne, til liden Baade for Landboerne i det Hele. Vel hedder det, at Opkjøberne skulle føre Varene til Torv, men da det ikke er bestemt, at de skulle føres til nærmeste Kjøbstad, saa ville de nu kunne forsendes til hvilkensomhelst indenlandsk Handelsbye, efter Resc. 9 Decbr. 1746, 7 Juni 1765, C. Skr. 12 Mai 1818, hvilke Bestemmelser imidlertid ligeledes ere stridende imod de gamle Kjøbstadprivilegier i det mindste for flere Byer, som Stege, Ribe, Veile, Greenaae, Aarhuus, Skive og Svendborg, der havde udelukkende Ret til at kjøbe og sælge i hele deres Omegn paa en Afstand af 1 a 2, Skive endog 3 Mile og Ribe i hele sit Stift. De mange Skibseiere og Skippere paa Landet ville vistnok benytte Leiligheden til selv og ved Andre at opkjøbe og udføre Landproducter, og nogle af dem tillige, ved Jndsmugling og paa anden Maade underhaanden, igjen at forsyne Landboerne med andre Vare, som han ellers skulde kjøbe i Kjøbstæderne. Alt længe have Ærø skippere og Flere fra Hertugdømmerne gjort Opkjøb og drevet Handel i Landdistrikterne paa Øerne. Naar det i Jndstillingen til Placaten af 15 April 1845 hedder, at sligt Opkjøb og Handel paa Landet factisk har bestaaet i længere Tid i Jylland, da kan dette være Sandhed; men Oprindelsen dertil har dog nok været de nævnte Proformafuldmagter, i hvilket Fald saadan Handel hverken kan siges at have været grundet i naturlig Trang for Landmanden og det almene Bedste, eller i nogen Slags Anerkjendelse fra Kjøbstædernes Side. ad 4. J flere Landdistrikter drives en betydelig Skibsfart, baade med Dæksfartøier og store Baade, ligesom Søindrullerede fra Landet ei sjelden meddeles Tilladelse til at føre Fartøier baade paa Ind- og Udlandet, uden at have underkastet sig Navigations-Examen, en Tilladelse, som paa flere Steder skal have været vanskelig at erholde for Søindrullerede i Kjøbstæderne. ad 5. Markederne finde endnu Sted som tilforn; men alle Haandværkere paa Landet og alle dem, som forfærdige og handle med Agerdyrkningsredskaber, have faaet Ret til der at falholde deres Vare, ligesaafuldt som Kjøbstædhaandværkerne, hvilket tilforn var strængelig forbudt. ad 6. Axeltorve finde endnu Sted, men, som anført under 3die Post, ere Landboerne ikke længere pligtige at føre deres Vare til nærmeste Kjøbstad. ad 7. Cancelliet og det Kgl. General-Toldkammer- og Commerce-Collegium have fortolket Lovgivningen derhen, at Rettigheden til Brændeviinsbrænderie mere henhørte til Landet end til Kjøbstæderne (Colla. Tid. 1844 S. 804), og ved Kongelig Resolution af 19 Aug. 1835 er det sidstnævnte Collegium bleven bemyndiget til at meddele Bevilling til Oprettelse af Landbrænderier paa 1 Miils Frastand fra nærmeste Kjøbstad. J 1845 var der allerede udstædt 80 Bevillinger til saadanne Landbrænderiers Oprettelse, som dog ikke alle ere afbenyttede. Af Ølbryggerier fandtes ialt 15. ad 8. Denne Rettighed finder endnu Sted. ad 9. Tilforn maatte kun de Haandværkere, som nævnes i 3 1323, boe paa Landet; men ved Kongelig Resolution af 4 Juli 1800, Pl. 3 April 1816 og Fr. 23. Marts 1827, er Cancelliet og Amtmændene bemyndigede til at meddele Bevillinger for mange andre Slags Haandværkere til ogsaa der at boe og udøve deres Haandtering, hvilket har havt til Følge, at Landdistrikterne ere saaledes blevne forsynede hermed, at Kjøbstædhaandværkerne i flere Egne have lidet eller intet Arbeide for Landboerne. Men ikke nok hermed de paa Landet Boende have faaet Ret til at overtage sig Licitationsarbeider paa offentlige Bygninger, at forfærdige og reparere alle Slags Avlsredskaber for Kjøbstædbeboerne, og at falholde deres Vare paa Markederne. J Aaret 1840 var Landhaandværkernes Antal steget op til 41,275 Hovedpersoner med 9,290 Medhielpere, medens der i samtlige 60 Provindskjøbstæder, med Fradrag af dem som leve af at spinde og sye, kun var ialt 8,560 Hovedpersoner med ialt 11,152 Medhielpere. Enhver Haandværker fra Landet kan i Almindelighed nedsætte sig i Kjøbstæderne imod at gjøre Mesterstykke, lade sig optage i de vedkommende Laug og tage Borgerskab; hvorimod det er forbudt at meddele kjøbstædfødte Haandværkere Bevilling til at boe paa Landet og øve deres Profession.