Aalborg Stiftstidende, 1834-03-01
En Mening om Caspar Hauser, Justitsraad Schmidt von Lübeck, Ridder af Derg., i Altona. i Sørgespillet er til Ende og Tæppet er faldet. Caspar Hauser har endt den 17de Debr. 1833 ligesaa gaadefuldt i Anspach, som han den 26de Mai 1828 kom for Dagen i Nyrnberg. Hans Historie vil, som det synes, overgaae som Gaade paa Efterverdenen. Vi, hans Samtidige, have intet Tilforladeligt erfaret hverken over ham eller over hans Hemmelighed; neppe engang saameget som udfordres til af fremstille en tilbørlig motiveret Gisning. Statsraad v. Fruerbach i Anspach leder Undersøgelsen, og hans Skrift over Casper Hauser er det Jndholdsrigeste af alle, som ere udgivne i denne Sag. Men selv dette Skrift berettiger kun til Gisning, selv i Retten. Men selv Rettens Gisning kan jo være feil! Det lader til at Sagen paa Embedsvegne er endt, og at den vil beroe til den yderste Dag. Jmidlertid har denne mærkværdige Criminalhistorie for meget vakt Publicums Opmærksomhed og Deeltagelse til, at den kan synke ned i Forglemmelsens Hav. Ved ethvert Criminal-Tilfælde, som giør Opsigt, ere de i Begyndelsen udspredte Efterretninger sielden de rigtige. Det Sande, Halvsande og Urigtige løber sammen, og forvandsker Kjendsgierningen, men Publicum er tilbøielig strax, og paa Stedet at fatte en Mening, uden at oppebie Tiden, da den Sande vorder skilt fra det Falske. Det Vidunderligste, der Usædvanligste holder Publicum meest af. Selv Dommerens første Anskuelse, der dog bedre kjender til Sagens Detaille, er ligesom Publicum, ikke altid den rigtige, fordi Gjerningen med Forsæt omgives med vildledende Omstændigheder. Men ved intet Criminaltilfælde er Publicum strax saahaandgribeligen bleven vildledet, som ved det Hauserske, fordiske Borgermester Binder i Nyrnberg strax i Begyndelsen ved offentlig Bekjendtgjørelse havde fastsat en Mening, der klangt alt for lisligt for Øret af det, det Vidunderlige elskende Publicum, og som tillige har Authentitetens Præg, fordi den kom fra Øvrigheden. Selv den berømte Fruerbach, dennes dygtige Jurist, synes i sin Anskuelse at være bleven ledet af det første Jndtryk, og for meget hængt ved Jdeen om høist Fødsel, og om et Mordforsøg ved fremmed Haand. Forøvrigt bor det ikke forblive ubemærket, at denne første Mening, betræffende Hausers Hemmelighed og Mordforsøg i Nyenberg, i sig selv ingenlunde kan kaldes usandsynligt, men at Usandsynligheden deraf først ved sildigere Omstændigheder Tid efter anden stedse meere og meere derved har fremhævet sig. Som en skjærende Modsætning til denne Anskuelse blevssenere den Mening sat frem: Caspar Hauser var en Bedrager. Det er os ubegribeligt, hvorledes man kunde have næret saadan Tanke. Hvorledes en 17, aarig Dreng, under idelig og skarp Bevogtning, i 5 Aar skulde kunne have udført et saa fiint og conseqvent Bedrageri. Hans første Hensigt var at blive Rideknægt ved Militairet. For at opnaael en saadan Lykke behøvedes vel ikke saa møisommelige Knebe Til saadant Øiemed at forsage Verden sit hele Liv, leve ved Brød og Vand, er umuligt at tænke sig. For en saadant Priis tilkjøber sig ingen Pavens Tiare, end sige en Stald karls Tjeneste. Og nu den sidste Act af hans Liv, et Selvmord af Bedrageri er ikke skeet saalænge Verden staaer og vil ikke skee saa længe den endnu har at staae. Og hvorfor nu dræbe sig selv naar et saa mageløst Bedrageri engang er lykkedes! Havde han været en Bedrager, og altsaa, førend han var bleven funden i Nyrnberg, absolut Jorden iblandt os, saa maatte hans lio dog ligesaa absolut have været savnet af andre Mennesker, for hvilke de mangfoldige Foranstaltninger til Opdagelse af hans Herkomst umulig kunde forblive ubekjendt. For at forklare os dette Vidunder maa vi antage et endnu større Vidunder, at han enten var svømmet herover til os fra America, eller faldet ned af Maanen, eller, at Alle, der forhen have kjendt og nu gjenkjendt ham i Nyrnberg og Anspach, maatte have været Medvidere i Bedrageriet, og altsaa ikke een af dem villet beile til den høie Sum, der var udsat for hans Opdagelse. (Forfatteren gaaer nu over til Fremsættelsen af sin egen Mening, den han dog forelægger til Andres Prøvelse, og siger, Saa bunke end i det Hele Hausers Hemmelighed hidtil endnu monne være, saa synes dog følgende Omstændighederat fremlyse klart og tydeligt nok af samme. 1) Hauser har ikke, fra sin Fødsel af, været bestemt til sin senere Skjebne. Han har i Begyndelsen været bestemt for Verden, og der blev haaren Omhu for ham. Dette beviser hans Vaccinations-Ar. 2) Senere var indtraadt Omstændigheder der have foranlediget hans Fjernelse fra det menneskelige Selskab. Han har formodentlig meget tidligt hørt op at være tilsyne, og efterhaanden at forsvinde. 3) Medens hans Jndspærrelse har man ikke hørt op at sørge for ham. Hans Haar og Negle bleve klippede, han fik reent Linned, man gav ham en Hest som Legetøi, og han fik nogen Underviisning. 4) Hesten spiller en stor Rolle i hans Historie. J alle hans Jdeer og Tanker kom han tilbage paa den Yttring, Jeg vil ogsaa være Rytter, ligesom min Fader har været. En Hest var hans kjereste Syssel i hans Fangenskab og i de første Dage af hans Befrielse. Han vidste adskillige Ting om Hesten, som han ikkun kunde have af tidligere Erfaring, At komme til et Rytter=Regiment var hans første Attraa. Han bragte det snart i Ridning til en paafaldende Færdighed. 5) Hans Opvarter var, som det synes, ingen ildefindes Mand, han lod han hverken sulte eller tørste, han pleiede og underviste ham, og Hauser længtes efter ham i de første Dage af sin Befrielse. 6) Hausers Udsættelse i Nyrnberg skeete uden Plan, paa Lykke og Fromme. Det ham medgivne Anbefalingsbrev til Ritmester v. W., var ventyrligt og fuld af Modsigelser. Selv var han aldeles uforberedt til at indtræde i Verden, usselt klædt og ikke en Skilling i Lommen. Brevet til Ritmesteren var vistnok et Forsøg med Hensyn til Hausers Tilbøibelighed til Heste og Ryttere. 7) Hauser har ei alene strax da han fandtes i Nyenberg, men ogsaa længe senere været i en høist sygelig Tilstand paa Legeme og Aand. Fornemmelig gjøre vi opmærksom paa hans Modbydelighed for at Næring undtagen Vand og Brød; sikkert en Følge af hans Jndspærring. 8) Der ere kun saare faa Medvidere i hans Hemmelig ellers vilde de beydelige udsatte Præmier ikke have være forgiæves. 9 Af alle, der i Nyrnberg og Anspach have seet ham og af alle, der have læst og hørt tale om ham, har ingen forhen havt nogen Underretning om ham. 10) Hauser følte i nogle Dage, da han første Gang blev saaret i Nyrnberg, i Prof. Daumers Huus, Ubehagelighed, Banghed og Anelser. 11) Det er ikke bleven beviist, at hans første Saar Nyenbreg var skeet ved fremmed Haand, ei heller at hans andet Saar ved et Gevæhr i hans Værelse hos Magistrats raad Biberbach blot har været et Tilfælde. 12) Det er ikke bleven beviist, at hans sidste dødelige Saar i Slotshaven i Anspach er skeet ved fremmed Haand. 13) Alle Efterforskninger ved Retterne efter Morderen, have været forgiæves. Disse anførte Omstændigheder nægtes af Jngen, og drages ikke i Tvivl af Nogen. De ligge aabenlyst for Alle Og nu sporge vi enhver Upartisk, hvilke Resultater kunne drages heraf: