Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-07-20
Jndenlandske Efterretninger. Den allernaadigste Bekjendtgjørelse til de roeskildske Stænder angaaende Resultaterne af deres i Mødet 1844 afgivne Betænkninger og indgivne Andragender er dateret den 10de Juli. Af Meddelelsen angaaende de i forrige Session forelagte Lovudkasts Skjæbne. udhæve vi kun her, at Hs. Majestæt har fundet sig foranlediget til, at lade de Bestemmelser, under hvilke den almindelige Værnepligt paa den hensigtsmæssigste Maade kan gjennemføres, underkaste en yderligere Prøvelse, og at et nyt Lovudkast angaaende denne Gjenstand kan imødesees efter Tilendebringelsen af de til den Ende fornødne Arbeider, hvis muligste Fremskyndelse Hs. Maj. allernaadigst har paabudet, samt at en ny til de nærværende Tidsforhold svarende Militair=, Straffe= og Disciplinair=Lov vil udkomme, forinden den almindelige Værnepligt træder i Kraft. Betræffende Udkastet til en Anordning om Trykkefriheden, da har Hs. Maj. fundet sig foranlediget til igjen at lade samme forelægge for de jydske Stænder til Betænkning, forinden Bestemmelse om dens Emanation som Lov tages, idet der tillige henvises til de i Pl. 3die Juni d. A. tilstaaede midlertidige Lempelser. – Af den kongelige Besked angaaende de af Stænderne i forrige Session og nogle i tidligere Sessioner indgivne Andragender udhæve vi Følgende: "Vore troe Provindsialstænder for Østifterne have i en allerunderdanigst Petition andraget paa, at der ved en fra Os udgaaende Declaration maatte gives Forviisning om, at det danske Monarchi, Kongeriget Danmark og Hertugdømmerne Slesvig, Holsteen og Lauenborg, skulle gaae i udeelt Arv efter Kongeloven. Endskjøndt fornævnte Vore troe Provindsialstænder ved dette Andragende havde ladet upaaagtet, at Anordningen af 28de Mai 1831, angaaende Jndførelsen af Provindsialstænder i Danmark, indskrænket de danske Provindsialstænders Virksomhed til Kongeriget Danmark, ville Vi desuagtet ikke miskjende det loyale Sindelag, som har besjælet vore troe Stænder Paa dette Sindelag ville Vi meget meere med Tryghed stole, medens vi uafladeligt fortsætte Vore Bestræbelser, for at opretholde, som et samlet og forenet Monarchi Vort Kongerige Danmark, Hertugdømmerne Slesvig, Holsteen og Lauenborg. Jmidlertid have Vi fundet det fornødent at paalægge Vore Commissarier ved Provindsialstænder-Forsamlingerne, ikke at modtage nogen Petition eller Forestilling, fornævnte Anliggende vedkommende. - Med Hensyn til de bestaaende Forhold, og da de i Aaret 1842 paatænkte stænderske Comiteerhave maattet stilles i Bero, have Vi ikke fundet nogen Anledning til allernaadigst at bifalde det fra Vore troe Provindsialstænder indkomne Andragende om, at de aarlige Budgetter og Regnskabs=Oversigter forud maatte meddeles til en egen Finants-Comitee, for at den derover kunde afgive allerunderdanigst Betænkning, og hvilken Comitees Virkekreds derhos skulde udstrækkes til andre Sager, der maatte ansees for at være af finantsiel Vigtighed. - Forsaavidt Vore troe Provindsialstænder have gjentaget deres tidligere Andragende om Jndskrænkninger og Besparinger i forskjellige Grene af Statshuusholdningen, da henholde Vi Os aldeles til hvad Vi i Vor Kundgjørelse af 10de October 1844 i saa Heenseende have tilkjendegivet Dem og til de Oplysninger, som Vi igjennem Vor Commissarius, i Forbindelse dermed have ladet Dem meddele. De offentliggjorte Budgetter og Regnskabsoversigter bære Vidne om, hvor meget Vor Opmærksomhed uafladelig har været henvendt paa at holde Udgifterne indenfor de Grændser, som Statens Værdighed og Tarv have tilladt, og at forbedre Statens sinantsielle Stilling, der ogsaa med den heldigt stegne Nationalvelstand er i vedvarende fremskridende Tilstand. Det lykkedes Os at frigjøre Staten for den i flere Henseender uheldige Udgift, som den maroccanske Present foraarsagede, og ligeledes ved Afhændelsen af de danske Besiddelser paa det ostindiske Fastland, hvilke ingen Nationalfordele afgave, at lette en Byrde for Finantserne og derhos at indvinde et Activ af 1,250,000 Rupier, der efter det lovbestemte Forhold udgjør over1,050,000 Rbd. Have end et Par uheldige Aar trykket Vore vestindiske Colonier og derved tillige skadeligen indvirket saavel paa de almindelige Jntrader fra Vestindien som paa de derværende Debitorers Evne til at forrente deres Gjæld til Vor Kasse, saa maa dette dog haabes alene at være en forbigaaende Conjunctur, og har Opmærksomheden ideligen været henvendt paa, saavidt de locale Forhold og Omhuen for Coloniernes Betryggelse og Vel have tilladt det, at nedsætte de vestindiske Udgifter, hvilke allerede, da Budgettet for 1841 forfattedes, vare formindskede med over 70,000 Rbd. og siden endvidere ere nedsatte med henved 62,000 Rbd. Naar Landmilitair=Etatens Udgifter i de sidste Aar have oversteget den dertil endelig bestemte Normaalsum, da hidrører dette væsentligst fra, at Korn- og Fouragepriserne have overskredet de Middelpriser, efter hvilke Udgiften var optaget under Normaalsummen, og ellers for en Deel fra temporaire ved Armeens Omorganisation foranledigede Tillæg og Tilskud, som efterhaanden ville bortfalde, og forsaavidt Vi have tilladt Etaten, i det følgende Aar at disponere over de Summer, der i det foregaaende Aar ikke bleve benyttede, fordi de Arbeider eller Foretagender, hvortil de vare bestemte, ikke bleve fuldførte i samme Aar, uden at dette ved Budgettets Forfattelse kunde forudsees, da er dette skeet under saadanne Betingelser, at ingen finantsiel Forstyrring eller mindre streng Oeconomi deraf kan opstaae. Statens Pensionsliste, der ved de foretagne omfattende Personal-Reductioner betydeligt var stegen, er i de 3 sidste Aar igjen gaaet need med omtrent 100,000 Rbd. og vil saaledes efterhaanden endvidere synke og komme til den normerede Størrelse. Renterne af Statsgjælden ere allerede i de 5 Aar fra 1841 ned bragte med over 250,000 Rbd. aarlig og Capitalen med over 7 Millioner Rigsbankdaler, medens tillige den fulde Capitalgodtgjørelse af over 2,300,000 Rbd. for afstaaet Toldfrihed i Hertugdømmerne er betalt enten directe, eller, forsaavidt en Deel af den endnu henstaaer blandt Statsgjælden, ved extraordinaire Afdrag paa denne, og medens ved Siden deraf betydelige Summer, extraordinairt ere udredte til Communicationens, Handelens og Skibsfartens Lettelse, samt til flere almeengavnlige Foretagenders Fremme, og Finantsernes Reserve fond, der danner en strax eller let disponibel Ressouree, dersom uforudseelige Begivenheder, der kræve større finantsielle Anstrængelser, skulde møde, tillige er voxet til henved 6 Millioner Rigsbankdaler, Alt uagtet Vi til samme Tid have nedsat Jndførselstolden paa mange Gjenstande, lettet Udførselstolden, nedsat Lastepengene af Kjøbenhavns indenrigske Skibsfart, modereret Sund- og Strøm tolden, indskrænket Tallotteriets Trækninger, eftergivet Procentskatten, og paa flere Maader søgt at lette de offentlige Byrder, samt uagtet Vi, samtidigt dermed, fremdeles aarligen have ladet en stor Deel af Landskatten være ukrævet, foruden at en anden betydelig Deel af samme endnu anvendes til at opfylde Finantsernes Forpligtelse mod Nationalbanken. - Hvad angaaer det af Vore troe Provindsialstænder indgivne Andragende om Foranstaltninger til den danske Nationalitets Opretholdelse i Slesvig, da miskjende Vi ikke det patriotiske Sindelag, hvoraf dette Andragende har sin Oprindelse; men medens Vore troe Stænder kunne være forsikkrede om, at Haandhævelsen af det danske Sprog i Hertugdømmet Slesvig stedse har været og fremdeles vil være Gjenstand for Vor landsfaderlige Omhu forvente Vi, at Forsamlingen vil indsee, at det i flere Henseender vil have en skadelig Jndflydelse saavel paa Stænder institutionens Virksomhed, som paa den indbyrdes Stemning mellem de forskjellige Deele af det Monarchi, Forsynet har underlagt Vort Scepter, naar de forskjellige Stænderforsamlinger indlade sig paa Foranstaltninger, som vedkomme andre Statsdele, der ligge udenfor deres Virkekreds. – J Anledning af Vore troe Provindsialstænders Andragende om, at en Commission maatte nedsættes med det Hverv, at udarbeide et Forslag til Consumtionens Ophævelse i Kongeriget og til en eensartet Toldlovgivning og Brændeviinsafgift for den hele Stat, med hvad dermed staaer i Forbindelse, ville Vi have Dem henviste til, hvad der i Vor Bekjendtgjørelse af 10de October 1844 er meddeelt, deels om Vor Villie i Almindelighed med Hensyn til Udjævning af den paagjældende Afgiftsforskjellighed mellem Vort Rige Danmark og Vore Hertugdømmer Slesvig og Holsteen, deels om de Vanskeligheder, som frembyde sig saavel i sidstanførste Henseende, som i Henseende til Consumtionens Afløsning i Kongeriget. Vel have de omfattende Undersøgelser, som senere ere anstillede angaaende disse tvende vigtige og i nøie Forbindelse med hinanden staaende Sager, ført til en klarere Oversigt over samme, men dog kunne de Vanskeligheder, som stille sig imod deres forønskede Ordning, ikke endnu ansees hævede, og vil derfor vor landsfaderlige Omsorg fremdeles være rettet paa disse Anliggenders bedst mulige Fremme. – J Anledning af det af Vore troe Provindsialstænder indgivne Andragende om en forandret Skillemønts=Deling vil der blive Stænderne forelagt et Lovndkast. – J Anledning af det af Vore troe Stænder indgivne Andragende om Foranstaltninger, sigtende til Selveiendoms eller Arvefæste Eiendoms større Udbredelse og Egalisering af det frie og ufrie Hartkorn, ville Vi allernaadigst have tilkjendegivet Følgende: Vi finde Anledning til at udsætte Vor allerhøieste Resolution, om der ved Lov bør foreskrives Afløsning af det privilegerede Hartkorns Friheder, indtil det har viist sig, om Nørrejyllands Provindsialst. Fors, ogsaa vil fremkomme med Andragende om en slig Foranstaltning. Jøvrigt ville Vi herved allerede foreløbigen meddele, at Vi af finantsielle Grunde ei ville kunne gaae ind paa den af vore troe Stænder foreslaaede Afløsningsmaade, uden med den Modification, at Afløsningen ei udstrækkes til den allerede endeligen regulerede, de privilegerede Jorder paahvilende, men det nugjældende Hartkorn aldeles vedkommende, Gammelskat hvorimod den de frie Jorders Besiddere for Tiden tilkommende Ret til at svare Gammelskatten med det mindre Beløb, hvortil den i sin Tid paa Grund af deres Skattebeneficium er bleven ansat, udtrykkeligen vilde blive at anerkjende som en reel, de paagjældende Eiendomme tilhørende, Ret, der ikke ved nogen Anordning af Skattevæsenet i Almindelighed, eller Gammelskatten i Særdeleshed, directe eller inddirecte skulde blive disse Eiendomme betagen uden fuldfuldstændigt Vederlag. Tilladelse til at afhænde det til Grevskaber, Baronier eller Stamhuse hørende Bøndergods skal fremdeles kunne ventes efter Omstændighederne allernaadigst bevilget, naar det, efter Sagens nøie Undersøgelse, findes, at saadan Tilladelse saavel er til Godsets Bonde stands Gavn, som, efter de Vilkaar, hvorunder Besidderen attraaer samme, stemmer overeens med de fremtidige Besidderes Tarv, hvorved dog stedse bliver at lagt tage, at der i selve den afhændede Eiendom sikkres Lehnet eller Stamhuset en aarlig Jndtægt, ganske eller for en Deel i Korn, der ikke er mindre, end de aarlige Afgifter, der hidtil ere blevne svarede, og at der derhos udredes en Kjøbesum, der indeholder tilstrækkeligt Vederlag for de Fordele, hvorpaa Lehns= eller Stamhuusbesidderen, udenfor de nærværende aarlige Afgifter, kunde gjøre Regning, naar Bøndergodset vedblev at være Fæstegods, hvilken Kjøbesum bliver under Vort danske Cancellies Control at sikkre paa en aldeles fyldestgjørende og med Forskrifterne angaaende Udlaan af andre, under offentlig Varetægt staaende, Midler overeensstemmende Maade, hvorhos de i Forordn. af 13de Mai 1769, § 2, benævnte Herlighedsretter kunne forbeholdes. Jøvrigt vil der stedse, inden nogen Ansøgning om foranførte Tilladelse forelægges, foruden de øvrige fornødne Oplysninger, være at indhente Erklæring fra de nærmeste Successorer, og, forsaavidt de ere mindreaarige, tillige fra deres Curatorer, samt, naar de ere umyndige, fra deres Værger.