Aalborg Stiftstidende, 1838-01-13
General Fririon havde den Glæde, her at træffe Chefen for Staben og Commandeuren for Artilleriet, hvilke under Tumulten havde været fraværende, hvorfor man befrygtede, at ogsaa de vare dræbte. Da Oprøret brød løs, spadserede disse to Officerer ved Roeskilde Fjord, i Nærheden af Leiren. De bleve strax forfulgte af Spanierne og kunde kun undkomme ved Hjælp af en Baad, der lykkeligviis var tilrede og paa hvilken de, medens der forgiæves blev skudt efter dem, førtes over til Fjordens modsatte Bredde ved Landsbyen Himmelsv. Den i Leiren værende danske Officeer, Lieutenant de Plane, blev ligeledes en Gjenstand for Oprørernes Forfølgelse, alene fordi de erfarede, at han stammede fra Frankrig. Man kastede Stene efter ham og truede ham med Knivstik, saa at han, for at unddrage sig deres Raseri, ligeledes maatte begive sig til Kjøbenhavn. Capit. d'Orig ny traf Hs. M. Kongen i Begreb med at stige til Hest. Generalmarsch var slaaet og et tilstrækkeligt Troppecorps stod rede til at marschere mod Roeskilde; ligeledes var der allerede givet Ordre til Tropperne i Kjøge og Hirschholm, til samme Øiemed. Da de franske Officerer ankom et Par Timer senere og man var forvisset om, at Spanierne ingen videre Bevægelser agtede at foretage, blev imidlertid Alt contremanderet og Capitain d'Origny afgik atter til Roeskilde med mundtlige Ordre fra Kongen til Oberst Dellevielleuse, at han indtil videre skulde overtage Commandoen over den spanske Division i Sjælland. Endnu samme Dag, den 1ste August, blev det ved Capitain d'Orig ny de spanske Tropper forkyndt, at de indtil videre stode under Kongen af Danmarks befaling, at han havde udnævnt Oberst Dellevielleuse til deres Commandeur og at de skulde forholde sig rolige og udvise Lydighed, navnligen i det Tilfælde, at Hs. Majestæt maatte finde for godt at lade Leiren opbryde og fordeele Tropperne i andre Qvarterer. Under Vivatraab for Kongen af Danmark blev dette lovet af Spanierne. I de første Dage af August forflyttedes de spanske Tropper til Ringsted, paa en Bataillon nær, som kom til Slagelse. Den 9de blev Ringsted omringet af danske Tropper, under Generallieutenant Castenskjold, og de spanske Ba) Uniformerne tilhørte det Mandskab af nuværende 1ste Livregiment, som var medgivet de danske Officerer. tailloner modtage Kongens befaling at udlevere Hovedmændene for Oprøret i Roeskilde. Dette skeete ogsaa uden Modstand, og 113 Mand førtes som Fanger under Cavalleri Escorte til Kjøbenhavn. Umiddelbart efter at dette var skeet, begyndte, den 11te August, Desarmeringen af alle paa Sjælland værende spanske Tropper, hvilke nu - som en Følge af, at la Romana forberedte sig til, med sit Corps at gaae fra Fyen og Langeland ombord paa en engelsk Eskadre - bleve betragtede som Krigsfanger. Ogsaa dette blev uden Vanskelighed udført, Officererne bleve under Pladscommandanternes Opsigt i de Byer, hvor Spanierne havde været indqvarterede, hvorimod Underofficerer og Soldater førtes under Escorte til Kjøbenhavn. Allerede den 13de August marscherede Generallieutenant Castenskjold atter med sit Corps tilbage til Kjøge. Som Krigsfanger forholdt Spanierne sig rolige. Jblandt flere, dem af vor Konge forundte, Naadesbeviisninger gjorde det især Jndtryk paa dem, at der maanedligen til Underholdning tilstodes Konerne - hvoraf den vare mange - Halvparten og hvert Barn Fjerdeparten af det, der var bestemt for Manden, i Forhold til hans Grad. Den 4de September afreiste Officererne til Korsør, for at gaae over det store Belt, og næste Dag begyndte i Ringsted Gjennemmarschen af de spanske Underofficerer og Soldater, som fulgte, colonneviis, bag efter deres Officerer, indtil den 20de September. Endnu fulgte, indtil den 4de November, nogle Transporter Reconvalescenter, hvormed da de Spanskes Ophold i Sjælland endtes. General Frition med sine Adjutanter forlod Sjælland paa samme Tid. Denne General havde under 1ste August underrettet Marquis de la Romang om det Passerede. J sit Svar derpaa yttrede denne i de stærkeste Udtryk sin Beklagelse derover og derhos Haabet, at man vilde kunne opdage de Skyldige og paa dem vilde anvende Lovenes hele Strænghed; men i et samme Dag til Oberst Dellevielleuse afsendt Brev, uden Underskrift, hvori han tilkjendegav denne sit Forsæt at indskibe sig med de Tropper, som vilde følge ham, og de i denne Anledning trufne Foranstaltninger, erklærede han, at det var hans Beslutning, ikke at samtykke i, at der udøstes en eneste Draabe af de tappre spanske Soldaters kostbare Blod. Begge disse Breve findes ordlydende aftrykte. Den franske Relations Forfatter bebreider la Romana den Duplicitet, hvori han ved ved disse Breve formeentligen har gjort sig skyldig. Mod denne beskyldning forsvarer Hr. Fibiger la Romana. Modsætningen i de tvende Breve, siger han blandt Andet, kan let forklares ved de stedfindende Omstændigheder og det synes idet mindste undskyldeligt, at Marquen, i Brevet til sin Landsmand kun har Soldaternes Befrielse for Øie." Den franske Forf. mener derhos, at la Romana aabent burde have proclammeret sit forehavende, idet mindste i Udførelsens Øieblik, en høitidelig Erklæring i denne Aand vilde have givet hans Foretagende en loyal og ridderlig Caracteer, som alle Militaire og alle civiliserede Nationer vilde have forstaaet at vurdere." Herimod bemærker Fibiger: Den Proclamation, som Forf. mener, at la Romana, burde have udstedt, kunde i ingen Henseende have gjort hans Foretagende til Andet, end hvad det alligevel var, da Klogskaden nødvendigviis vilde - som Forfatteren ogsaa selv erkjender - have fordret, at den ikke kom frem, førend det for i de Franske var blevet for sildigt at lægge hindringer iveien. Men dette Tidspunct var ingenlunde indtraadt den 7de August, da begge Brevene bleve udfærdigede, thi dengang vare, som Skrivelsen til Dellevielleuse udviser, de engelske Transportskibe først anmeldte, men endnu ikke ankomme) og desuden stod endnu tilbage at trække de i Jylland og Sjælland værende Spanier over til Fyen. Det vilde have været at forraade disse Tropper, om den spanske General havde paa denne Tid opsagt de Franske Huldskab og Troskab. Den franske Relation yttrer sig med Harme over, at de spanske Orvarere nøde, efter deres Ankomst til det nordlige Tyskland, den Strafløshed, som Marquis de la Romana havde ønsket dem. J denne Anledning anfører Fibiger følgende ham af et troværdigt Øienvidne meddeelte Factum, som tildrog sig ved Snoghøi, da de krigsfangne Spanier vare under dansk Escorte førte gjennem Sjælland, og Fyen og nu der bleve overleverede til de Franske. Ved Snoghøis Færgebro stod et fransk Jnfanteri-Regiment op marscheret i en Landingsstedet omfattende Stilling. Et tilstrækkeligt Antal af Bondervogne og beredne Gensdarmer vare tilstede. Chefen for Regimentet Guadalaxara, Oberst Martorell, var den Fornemste af de som Krigsfanger betragtede, spanske Officerer. J sine Landsmænds Navn tog han paa Broen Afsked med den danske Escorte, som nu var i Begreb med at gaae tilbage over Beltet; han bevidnede den sin Tak for den humane Behandling, Spanierne havde nydt, saalænge de vare under dansk Bevogtning. Obersten kjørte med sin Familie - Kone og tre Døttre - i en Kareth. En bevæbnet Jnfanterist fik Plads hos Kudsken og paa hver Side af Vognen red en Gensdarme. De andre Officerer bleve derimod alle behandlede paa samme Maade som Underofficererne og de Menige, idet nemlig 4 Mand kom paa hver Vogn under speciel Opsigt af en bagved siddende Infanterist, medens Gensd'armerne desuden bevogtede den hele Transport og holdt den i Orden. Men disse Forsigtighedsregler imod Folk, der hverken kunde giøre Mod 1) Spaniernes Jndskibning iværksattes fra den 17de til den 20de August.