JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1804-01-01
Ønske til Kommissionen for BryggerLags-Væsenets bedre Jndretning. Alle Elskere af godt Øl opløfte atter Resten, for at bede Kommissionen, at lægge saamegen Jl i sine Forretninger, at denne Sag engang maatte faae en Ende! Det er en vigtig Sag for Fædrelandet der er betroet Deres Jndsigter, Skarpsindighed, og Jver for den gode Sags Fremme og for Fædrelandets Vel. Om Danmark aarlig skal drikke nogle Tønder Guld meer eller mindre bert i Viin, der er en fremmed Vare, eller nyde sundt og godt Øl, vd Forædlingen af indenlandske Materialier for en Fjerdedeel af hine Summer, er det store Spørgsmaal som Kommissionens Dom vil bidrage til at bestemme. Hidtil foredrages Vinen, fordi Øllet ikke kan faaes altid godt, altid eens, ja ofte ikke eengang erholdes for Penge. Men det er ogsaa vigtigt, at Kommissionens Dom kommer udmærket. Mangen Mand der ønskede at gjøre noget Anlæg o. s. v. kan ikke bestemme sig dertil saalænge han endnu ikke veed, om det Gamle skal vedblive længer eller ej. At der er saadanne Mænd, det veed Anmælderen, og at det var Skade, om lang vedvarende Uvished og derved foraarsaget Kedsomhed eller Dødsfald eller andet sligt skulde skille Staten ved den Nytte deres patriotiske Jver kunde fremvirke.
Politivennen, 1804-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Uhrskiverne paa Petri Kirketaarn, som i mange Aar har været saa udslidte, at ingen har kunnet kjende Tallene, blive nu opmalede.
Politivennen, 1804-01-01
Uordener. 1) Baggeren i Kokkegaden ejer en slem Hund, der anfalder de Forbigaaende, hvilket er indtruffet adskillige Gange. Onsdagen d. 20 rev den et Stykke ud af en forbigaaende Mands Kjortel, men da Manden tiltalte Kudsken, som i det samme skød en Vogn ud paa Gaden, besvarte han det kun med Skoggerlatter. Ejeren ombedes af Menneskekjærlighed at lade Hunden binde, og en utænkende Karl læse sin Katekismus. 2) De som passere Vejen fra Ballerup til Slagslunde raades at sætte deres Vogn, hvis den er bredere end en almindelig Bondevogn, i Ballerup, da de ellers vove at brække Arme og Been. Jndsenderen væltede ikke mindre end 4 Gange med en Gig, paa denne korte Vej og maatte tilsidst staae af, for at gaae Resten af Vejen. 3) Den Viser paa Frue Taarn, som vender ud til Gammeltorv, har i lang Tid væDen drejer sig for langret uefterrettelig. somt. 4) Fra en af de sidste Gaarde paa Østergade nær Hallandsaas paa Solsiden, lader det, baade paa den Stank hvorunder Nabolaget lider og paa Synet i Renden fra Gaarden tvers over Fortoget, som om man udpompede sit Vandhuus. Saa slen som en saadan Uorden er til alle Tider saa meget meer lastværdig er den paa dette Sted af af Gaden, der lider utroligt ondt af en Fiskebløders Vand, der i Nærheden. 5148 Dagens Torvepriser. Hvede Td. 36 Mk. Rug, Td. - 24 a 27 Mk. Byg d. 29 Mk. Havre Td. 10 a 16 Mk. Arter, hvide, d. 20 a 33 Mk. Forsk Flesk. Lpd. 9 a 11 Mk. Røget dito. Lpd. 12 a 13 Mk. og Snesen 16 Sk. Smør i Pd. - 24 a 26 Sk.
Politivennen, 1804-01-01
Betleri paa Landeveje. Det er underligt, at en Mand ved Vibens Huus paa Helsingørs-Vejen, som har en virkelig eller opdigtet Skade i Haanden med høj Stemme tør anraabe ikke allene Kørende men og Gaaende om Almisse og dertil være uhøflig naar han ingen faaer - En Rejsende forespørger ved denne Lejlighed. Til hvilket Sogne Distrikt henhører Bommen ved Vibens Huus? thi det er i Hytten ved denne Bom at hiin Betler, saavidt man veed opholder sig, Af Sagkyndige ønskede samme Rejsende at underrettes om, hvor saadant Betleri skal angives?
Politivennen, 1804-01-01
Spørgsmaal de kongel. Begravelser i Roskilde Vedkommende. Var det ikke fornødent at den, der bliver betroet Nøglerne til de Kongelige Begravelser i Roskilde Domkirke, burde stille antagelig Caution for de mange Kostbarheder, som deri gjemmes.
Politivennen, 1804-01-01
Raad til et usædeligt Menneske i smukke Klæder. Det velklædte, men ikke velopdragne unge Menneske som Mandag Eftermiddag d. 2de Julii i store Kongensgade fandt Fornøielse i at styrke en liderlig Dreng i hans liderlige Adfærd imod et ung Pigebarn paa 10 til 12 Aar, ved at belønne en Handling med Penge, der burde være belønnet med Prygl; ville tage imod et godt Raad af et Øjevidne: ej oftere at vitterliggjøre Publikum om, at han kommet i en urigtig Kjole.
Politivennen, 1804-01-01
J Anledning af det i Politivennen No. 299 indrykkede Statistiske Ønske i Hensigt til Helsingør. Paa det at Statistikeren der bekymrer sig om Fabrikkernes Tilstand og Flor i Staten, ej aldeles skulde mangle Efterretninger om en eller anden enkelts Fremgang, dens Exborter, og for Staten indbringende Nytte, troer jeg at det er Pligt, at fremkomme med nogen offentlig Underretning om Pudder, og Stivelse Fabrikken i Helsingør. Dersom jeg til dens Anlæg og Drift havde været understøttet af Statens Pryge, i hvilken urigtige Formening Forfatteren af det desangaaende i No. 299 af Politivennen indførte synes at staae, havde det været min Pligt for lang Tid siden, at give en fuldstændig Underretning om sammes Fremgang og Tilstand, men da jeg blot selv ved egne Bestræbelser, Flid og Omkostninger har anlagt og drevet samme, troer jeg, at denne Efterretning endnu kan komme tids nok og afgive brugbare Materialier for den Skribent, der til Fædrenelandets Statistik søger og samler Underretning om Fædrelandets Fabrikers sande Tilstand, Fremgang og Flor. Efterat jeg i Aaret 1797 havde lerholdt allernaadigst kgl.Privilegium paa denne min Fabrik, drev jeg uafbrudt samme i 2de Aar med Fordeel og Held, jeg havde megen Afsætning til engelske Søfarende, som af herværende Købmænd addresseredes til mig, disse fandt sig vel fornøjede med mine Fabrikvare ligesom ogsaa Fabrikken selv blev besøgt og med Bifald beseet af adskillige VidenskabsKyndige. Men ved en uhældig Jldebrand blev den midt i dens bedste Drivt afbrudt og tilintetgjort 1799. Tabet af den, med mere, (som dog ikke var assureret) satte da Skranker for min Virksomhed; det var føleligt, og forvoldede at jeg standsedes og sattes tilbage i min Næringsvej og Drift. Dog bestræbte jeg mig ivrig for, saa snart som muligt, at kunne etablere den igjen, og at fortfare med at drive Fabrikationen. Men, deels Mangel paa egne Penge, deels Hvedens overdrevne Dyrhed har nødsaget mig til i de sidste Aar, imod mit ønske og Villie, at lade dette ellers saa fordeelagtige Værk ligge stille. Og da mine Aar mærkelig tiltager og jeg stedse i mit Liv troer at have været en virksom og arbejdssom Mand, der omsider kunde ønske at have roeligere Dage, saa har jeg, da jeg har fleere Ting at passe, ej heller gjort noget Skridt om videre Understøttelse til at begynde igjen paa sammes Drift. Jkke destomindre ønsker jeg dog, af Lyst til at gavne, og for at virke medens jeg er til, at nogen vilde i Henseende til denne Fabrik, indgaae i Compagnie med mig, da jeg er fuld forvisset om, den Jndskydende vilde have god Fordeel af hans indskudte Penge. Vil derfor nogen tage denne min Jndbydelse i Betragtning, anmoder jeg herved den Lysthavende, ved nærmer passe lig Nærværelse at blive overtyde F. Virkets hensigtsmæssigste og ...utning, som ogsaa om dets fordelagtigste Gevinst og Afsætning, naar der kun ikke sattes Penge til at holde det i vedbørlig Drift. Helsingør den 6te Julii 1804. J. Ments.
Politivennen, 1804-01-01
Et Par Ord i Anledning af det Tilfælde, at den kristelige Led aflægges af JkkeKristne. Naar ovenanførte Tilfælde indløber tildrager det sig sikkert en ikke liden Opmærksomhed. Som sædvanlig snakkes, og dømmes da ganske underligt af de fleste derom. Mange gjøre sig vigtige med den golde Anmærkning, at det maatte dog være et sort Menneske, der saaledes vil angive. Andre holdt for, at man, for at vise sig tollerante imod Jkkekristne, burde ansee Eden i dette Fald som en ubetydelig Seremoni, og at den meget gjerne kunde gjøres af Jkkekristne, da derved kun mentes en Forsikkring. Jndsenderen troer at dette Tilfælde fortjener at sættes lidt ud af hinanden. 1) Dersom den, der aflægger en Eed ved sit Løfte, troer at Eed er intet eller at den ikke vedføjer Løftet en større Højtideligheds Forpligtelse; saa handler han uredeligt. Den Jkkekristen, der offentlig aflægger en kristelig Eed, om han endog dermed ej forbinder noget Løfte, spotter den kristelige Religion. Den Jkke Kristen, der bekræfter et Løfte ved en kristelig Eed, begaaer en lumpen Handling, der ikke kan undskyldes ved den Kristnes Dumhed, der modtager Eden. Thi han erklærer: at ville opfylde den paatagne Pligt saa fandt som han ønsker den Lyksalighed, som af ham ikke ansees for Lyksalighed. Den Kristen, der lader en Jkke Kristen ved Aflæggelse af kristelig Eed love sig noget, gjør sig skyldig a) Bespottelse af sin egen Neligion, b) Uklogskab hvis Løftet sigter til hans egen Fordeel. c) Uredelighed, hvis han handler for Andre, da disse ikke erholde den med Eds Aflæggelsen tilsigtede større Sikkerhed for Pligtens Opfyldelse. Spørges der, hvad man da skal gjøre, hvor Jkkekristne kunne være underkastede at forbinde sig lige saa stærkt som Kristne til en Pligts Opfyldelse, vil Svaret naturligen blive, at den Jkkekristne maaae bekræfte Løftet ved en Eed efter sin Religion, et Svar, som alle Fortidens Juristers Mening bekræfter. Spørges der videre, om man da ikke for at spare den Jkkekristne een eller anden ubehagelig Seremoni kan nøjes med et simpelt Løfte af ham, og derimod tage et edeligt Løfte af den Kristne, saa kan man neppe troe Spørgsmaalet gjort af en Kristen; og gjøres det af den Jkkekristne, saa kan man uden Jntollerants gjøre ham begribeligt, at han dog ikke kan fordre at troes mere paa blot Løfte end den Kristne. Overalt kan den Religions Seremonier jeg bekjender mig til jo aldrig forekomme mig ubehagelige. K. Hansen, Litteratus.
Politivennen, 1799-01-01
Gjenlyd af det Varsko fra de Lollandske til de Sjællandske Veje i October Maaned 1798. Det er ubegribeligt, at den Lollandske Postfører eller en af hans Passagerer, ikke kraftfuldt allerede har paaanket især disse trende Stæder og Vejparter mellem Kjøge og Vordingborg nemlig: a) det saa kaldede Tryggevelde-Stræde, b) Bekkeskovs Strandvei, og c) Evebro samt i Forbindelse dermed en Part af Præstøe Overdrev som alle ere halsbrækkende.
Politivennen, 1804-01-01
Ønske ved Portene. Da der allerede er indført saa megen Tollerants ved Kbhvns Porters Lukning om Søndagen, saa giver just dette Tillid til at ønske endnu mere, eller med andre Ord at ønske, at Portene slet ikke lukkedes under Gudstjenesten. Deels er den Skik, at lukke Portene om Helligedage, saa at Folk, som saaledes betages Lejlighed til at fornøje sig i Naturen, enten maae tye til Kirken eller til Kroen, en Levning fra ældre Tider, da Kirkegang og andre udvortes Dyrkelseshandlinger tillagdes større Værd. Deels har Kbhvn i sine mange dulige Talere nu Anbefaling nok for Kirkerne, saa at Tvangsmidler ikke behøves for at faae Dem fulde. Naar Portlukkelsen ret skulde virke paa Kirkegangen, saa maatte de Jndspærrede ordentlig drives ind i Kirkerne. Men saalænge dette ikke skeer, saa synes Portlukkelsen snarere skadelig i det Hele, og ikkun god for Stadens Kromænd. Disse Tanker faldt Jndsenderen ind, da han i Søndags under Aftensang, tilligemed en Mængde Mennesker ventede med Længsel paa Nørreports Aabning. Et godt Kvarter før Aabningen blev Posten indladt men ikke et Menneske foruden. Torde det ikke i det mindste haabes, at det maatte tillades Offiserer, naar dog Tiiden næsten er ude, og der aabnes for Posten, da ogsaa at aabne for den ventende Mængde.
Politivennen, 1804-01-01
Uordener. 1) JSilkegaden ved Vandkikkerlemmen nær St. Købmagergade er en Brosteen med Magt væltet op af Kjørebroen, som foraarsager et meget slemt og farligt Hul.
Politivennen, 1804-01-01
Dagens Torvepriser. Hvede Td. 56 Mk. Rug, Td. - 24 a 27 Mk. Byg Td. 20 a 21 Mk. Havre Td. - 14 a 16 Mk. Ærter, hvide, Td. 26 a 27 Mk. Fersk Flesk. Lpd. 9 a 11 Mk. Røget dito. Lpd. 12 a 14 Mk. Æg Snesen 18 a 20 Sk. Smør, Pd. 18 a 22 Sk.
Politivennen, 1804-01-01
Vejen og Spadseregangen omkring Kjøbenhavn angaaende. (Efter Jndsendt.) Da det synes, som at der arbejdes meere end forhen til Forbedringer paa Vejene og Spaseregangene i Omegnen af Hoved Staden fornemmeligen med Hensyn til Frederiksderg Slotshange og den saa kaldede Strandde), saa falder det Anmelderen ind, om ikke de 12 suffisante Bænke, som staae udi Runddelen, hvor Vejen til Lygten krydser Vejen til Falkener Alleen, bedre kunde afbenyttes andetsteds, i det mindste endeel deraf, da det er kjendeligt, at de ej paa dette Sted afbenyttes. Det forstaaes, at disse Bænke (som tilligemed Fødderne ere afhugne KampeSteene, og altsaa got kan flyttes maatte blive forflyttede eller fordelte udi Falkeneralleen eller andre, meere begvemmere Steder, end der hvor de nu staae, og ere til aldeles ingen Nytte, med Hensyn til hvad de have kostet. Hvad der haver været tænkt ved saa mange Bænkes Sættelse her, vides ej. Man opfordrer Vedkommende til at tage dette Forslag i Overveielse, og det tvivles ingenlunde paa at det jo vil finde Bifald.
Politivennen, 1804-01-01
Endnu en liden Anke mod en formeent Uorden ved Helsingørs Posthuus. Flere paaankede Uordener ved dette Posthuus ere ikke før fremsatte, før de have tildraget sig det Kongelige General Post Amts Opmærksomhed og ere ved Sammes vise Foranstaltning blevne afhjulpne Dette har Helsingørs Publikum ogsaa at takke for, at de med Kjøbenhavns Posten ankomne BrevKarter blive nu til sammes Eftersyn igjen udhængte. Dog dette er ofte kun til liden eller til ingen Nytte. Kartet skal udhænge ventelig en Time efter Postens Expedision. Kjøbenhavns Posten ankommer sædvanlig Kl. 3 1/2, undertiden sildigere. Et Qvarteer eller en 1/2 Time efter dens Ankomst bliver Kartet udhængt i Forstuen, men nu indtræ er det Tilfælde, og ikke sielden, Tirsdag og redag, at Hamborger Posten ankommer strax derpaa. Og hvad skeer nu? En Skildvagt posteret ved Opgangen til Forstuen befales, ikke at lade nogen komme op før denne Post er ogsaa expederet, som sædvanlig med ager en Time og ofte derover. J denne Tid udhænger, og indtil en Time er forløben, Brevkartet fra Kjøbenhavn, men det er ikke nogen tilladt at besee det, mindre at spørge om Breve o. s. v. Alle maae da vente indtil den sidst ankomne Post er medexpederet og naar dette skeer, er allerede hint Brevkart igjen indtaget. En saa ubehagelig Venten kiendes ikke til ved Posternes Expedision i Kiøbenhavn, og man for sikkert formode af det vise og opmærksomme General Post Amt, at heri vil ogsaa træffes en for Publikum nyttig Forandring. J den Tid, og i en ringere Tid end den sidst ankomne Post paa Kontoret expederes, kunde en anden Betient gjerne og lettelig expedere alle dem som søge eller spørge efter Breve fra Kjøbenhavn. Det vilde maaskee ogsaa have Nytte og værtil Lettelse for Forretningernes Gang, om der ved den anden Side af Jndgangsdøren til Postkontoiret blev ogsaa gjort en Aabning, hvorigjennem den først ankomne Postes Breve etc. kunne blive udleverede og modtagne, og hver Post saaledes have sit eget Aflukke; at Brevkartet med den Hamborget Post ikke bliver udhængt, bør vel herved ikke blive ubemærket.
Politivennen, 1804-01-01
Noget mere om Ølvæsenet i Kbhvn. J et foregaaende No. af Politivennen er yttret, at Bl undertiden ikke kunde faaes for Penge. Da denne Yttring især har opvakt Opmærksomhed, saa modtager samme herved den Forklaring: at det er af flere Folk paaklaget, at de ikke til alle Tider kunne faae af det lærke Ol paa Kongens Bryghus for Pengen. Hvis dette skal afhielpes, og til stor Nytte for hele Landet vilde det være, om det kunde afhjelpes, da bør saadan Anstalt, efter Jndsenderens Formening, føjes, at man, hvad Tjeblik man sender Bud med Penge, strax kan faae det forlangte Ol med sig; thi at bestille Øl, de betale det naar det maatte tilbringes, er ikke hvad Jnds. kalder at faae Bl for Penge. Øl er et Fabrikat. En god Fabrikant seer til at have altid af sit Fabrikat færdigt til Udsalg. En monopoliseret Fabrikant er dette endog naturlig Pligt for. Jndsenderen vil glæde sig, naar Ølfabrikering saaledes drives paa Bryghuset. Naar Øllet afhentes paa Fabrikens Oplag, og ikke tilbringes af Fabrikens Folk, og endelig naar ingen paa Bryghuset tjenende maae have Øl Udsalg hjemme. Mere forbyder Rummet denne Gang, men skal komme i næste No.
Politivennen, 1804-01-01
Uordener. 1) En slem Stank er der bestandig i Løngangsstræde om Aftenen Kl. 9 om det er fra Stivelse Fabrikken eller Kalluns Manden er ikke godt at dømme, da der ofte løber Vand fra begge Steder; for Folk der passere den Vej er det ikke behageligt og endnu mindre for Beboerne. 2) J Hr. Tobaksfabrikør Augustinuss Gaard paa Vestergade er en lille bidsk Hund, der ikke allene med en uophørlig Bieffen anfalder de kommende ved Jndgangen, men ogsaa virkelig bider dem i Benene, som i Jndsenderen selv har følt. Da denne Hund altsaa ulejliger enhver, der har Ærinde i Huset, tvivles ikke paa, at Ejermanden naar han erfarer dette, baade for disses og deres Skyld, der boe i Huset, holder denne uregjerlige Hund indsluttet.
Politivennen, 1799-01-01
Vejuorden. Jmellem Ringsted og Nestved er Landevejen højst ubeqvem, især nogle Stæder indtil Vettersløv Bro bundløse, og siden, den saa faldede Steenskov mellem Herlusmagle og Nestved meget ubekvem. Det er dog fuld vist at mange velgjørende Anordninger dvæle i en sød Lethargi paa de støvede Hylder, med denne almindelige Efterretning: allerunderdanigst læste og paaskrevne.
Politivennen, 1804-01-01
En slem Tildragelse i Bloustrød. (Efter Jndsendt.) Løverdagen den 14de Julii oplevede vi atter her i Blonstrød en saare gyselig Tildragelse. Drengen Jørgen Andersen, ni Aar gammel, en velopdragen Søn af et Par meget stræbsomme og skikkelige Huusfolk, gaaer om Aftenen Kl. 7 ved Kongevejen for at plukke Blade, som han i Mangel af Sæd vilde lægge for sine Gjæslinger, naar de kom hjem fra Gaden. J det samme gik en ganske ubekjendt Mandsperson rolig forbi ham og var allerede kommen nogle hundrede Skridt frem, da han atter vender tilbage, griber uden mindste Aarsag fat paa Drengen, kaster ham til Jorden, slider meget Haar af hans Hoved, og bortriver den halve Deel af hans Næse tilligemed et Stykke Kjød ned mod Overlæben. Han var fremdeles i Begreb med at ville udbore begge hans Øjne, da en Bonde her fra Byen hører Skriget, iler Barnet til Hielp og faaer med Nød Morderen vendt fra det mod sig, hvorimidlertid Drengen ilede hjem, saa godt han kunde. Faderen stod i sit lille Gaardsrum, beskæftiget med at kløve Brænde, men hvilket Syn det maae have været for ham, der elsker sine Børn saare højt, og endnu meere for Noderen, der nylig havde født et Barn til Verden, og som nu i den ældre Søn, der allerede var Krøbling paa den ene Fod, modtog en Krøbling i dobbelt Henseende, det vil enhver lettelig kunde forestille sig. Man fandt siden det afrevse Næsestykkeliggende i Græsset, som var heel bestænkt med Blod og bestrøet med Haar. Ved at anholde Gjerningsmanden, erfarede vi at han var en Tydsker, der under Navn af Fiehe havde Pas som Hattemagersvend fra Jylland tu Kjøbenhavn, dat. Junii, og atter et andet Pas fra Kjøbenhavn til Christiania. Hans Udseende var skummelt og rædsomt, og hans Klædedragt syntes at røbe et Menneske, der var udløbet af et Fængsel eller en Daarekiste. Til Blodsudgydelse var han hærdet, ved at have (som han selv sagde) bivaanet adskillige Feldislag som Musketeer i Nederlandene. At han nu tillige var afsindig, synes troeligt deraf, at han samme Dag havde deels forfulgt, deels angrebet adskillige i Omegnen, men alle lode de han gaae, glade ved (som det heder) at slippe en saadan, for ikke at have Ulejlighed med hans Paagribning.
Politivennen, 1804-01-01
Bonde, Skjødesløshed med Heste. (Efter Jndsendt.) i Gaar havde en Bonde ladet sine Heste staae løse ved Vognen i Stormgaden og gik fra dem. Noget efter bleve de skye, rendte løbsk, og da de saaledes fore forbi en anden Bondes Vogn, rendte Hestene for den ogsaa løbsk med Vogn og alt, ad Volden og ned ad Torvet til. Jnds. veed ikke om der kom nogen til Skade, som meget let kunde være Tilfældet, da det overalt vrimlede af Mennesker. Det var at ønske, at Bøndernes Skødesløshed i dette Stykke, som saa tit har kostet Menneskers Liv og Lemmer, eftertrykkelig kunde forebygges. Mon det ikke, da Pelitiet dog umlig, uagtet al anvendt Aarvaagenhed, kan være allevegne, det godt at tillade, at enhver Borger, der bevisligen fandt Heste staaende løse paa Gaden, eller uden Menneskers Tilsyn maatte strax bringe dem op til Politikammeret, og at de ikke tilbagegaves før 4 Rd. erlagdes for hver Hest, Halvdelen til Politikassen og Halvdelen til Opbringerne.
Politivennen, 1804-01-01
Ønske til Bedste for Rejsende. Dersom Hr. Kammerraad Bjerg (hvem man er meget Tak skyldig for Vejenes Forbedring, vilde lade Vejen fra Ordrup, og forbi Etatsraad Knudsens, eftersee og jævne ud, samt paa sine Steder forbedre, vilde han derved unægtelig gjøre sig alle dem, som passere denne Vej, meget forbundne. Det var og meget at ønske om Vejen i den skjønne Allee, som løber fra Charlottenlund til Jægersborg, blev forbedret, da denne behagelige Vej er til sine Tidernæsten ufremkommelig.
Politivennen, 1804-01-01
Kbhvns Forstæders Sir betræffende. Man har seet i disse Dage, at der meget net blev lagt Græstørv paa Stendæmningerne, mellem Peblinge- og den saa kaldede Sortesø, og disse Dæmninger dermed reparerede. Men mon det ikke, NB. for saavidt det forudsættes, at Græstørvene, som paalægges, skulde groe, var langt bedre, at samme havde været paalagt i Maj Maaned, da det er en afgjort Sag, at baade forden selv paa den Tid, og Vejrliget tillige ere mere grødefulde end nu, da det synes som at være imod Grødens Aftagelse. Anm. indstiller til Vedkommende Bestyreres nærmere Overvejende, om ikke dette Arbejde, kunde skee paa en, som før meldt mere passende Tid af Aaret, og ved Hensigtens Opnaaelse, muligt kunde spares noget af Omkostningerne.
Politivennen, 1804-01-01
Forslag til Kommissionen for Opbygningen af det afbrændte Slot. (Efter Jndsendt.) Det er bekjendt, at der, ved store Vaabenøvelser, maae være Kirurger tilstæde. At dette har sin store Nytte, er viseligen indseet. Jngensteder troer jeg imidlertid denne Jnde retning nødvendigere end ved det afbrændtSlots Opbygning, hvor Mennesker saa let kan komme til Skade. Man tvivler ikke paa at Commissionen jo vil tage denne Tanke i Overvejelse.
Politivennen, 1804-01-01
Dagens Torvepriser. Hvede Td. 56 Mk. Rug, Td. 26 a 26 Mk. Byg Td. 20 Mk. Havre Td. 13 a 14 Mk. Ærter, hvide, Td. 24 Mk. Fersk Flesk. Lpd. 9 a 11 Mk. Røget dito. Lpd. 12 a 14 Mk. Æg Snesen 18 a 20 Sk. Smør, Pd. - 20 Sk.
Politivennen, 1804-01-01
Noget om Viaigre des quatres Voleurs; i Anledning af en Opfordring af Hr. J. P. Da jeg ikke kjender Deres Opholdssted, og da Deres gode Hensigt ikke fortjener at blive uden Svar, vælger jeg dette Blad, for at meddele Dem samme, og for om mulig, at betage Dem den Tillid til ovennævnte Medikament, som har foranlediget Dem til at anmode en af Stadens meest agtede Embedsmænd og Læger tilligmed mig, om offentligen at anbefale Brugen deraf. Den saakaldte Linnigre des quatre Uoleurs er efter min Overbeviisning ikkun ved en Deel tilfældige Omstændigheder kommen til den store Agtelse den neppe fortjener, thi, ikke nok at den berømte Guyton Morvean ved Forsøg har tilstrækkeligen beviist, at den ovennævnte Ædikke er mindre virksom imod raadne Dampe end den almindelige Vinædike, haves endogsaa i vort Fædreneland Exempler paa Læger, der stedse brugte den ved Sygesengen, og alligevel ikke undgik Smitten af Forraadnelsesseber. At enkelte Personer under dens Brug bleve frie for den guule Feber og andre lignende Sygdomme, beviser intet; thi endogsaa i Pesten seer man at mange Mennesker om, gaaes med Syge, uden at blive smittede, uagtet de leve med pestsyge Personer i samme Stue, og ej bruge noget Præservativ. Da vi desuden i de mineralsure Røgninger kjende et langt kraftigere Præservativ imod Smitten, kan den ovennævnte Ædikke til dette Brug aldeeles ikke komme i Betragtning. Denne Røgningsmaade, efter Guytons nyeste Forskrivt, findes i et almindeligen læst Skrivt, Hr. Assessor Rafns Bibliothek 1803, 1ste Heste, og de som endnu skulle være ubekjendte med dette Middel imod Smitten, som hører unægteligen til vor Tiders vigtigste Opdagelser, vil der kunne erhverve dem Kundskab derom. Scheel, Dr. Gartnerkunsten vedkom-