Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-10-28
Steenkulsbruddet paa Syderøen blandt Færøerne kunde drives, deels for derfra at forsyne det for Brændsel blottede Island, deels for paa Stedet selv, at benyttes til et Saltkogerie, af Søvand, drevet ved Dampmaskine og Steenkul, som der maatte svare bedre Regning end i Norge. Maaskee kunde endog ved samme Dampmaskine drives et Maskin-Uldspinderi af færøisk og islandsk Uld. Dertil kunde da benyttes nogle af de mange Forbrydere, der haves, som koste Staten meget i Underhold og Bevogtning; ved et saadant Anlæg kunde derimod ventes, at de ikke blot fortjente det, de kostede, men vel mere. Fra de færøiske altid aabne og tildeels gode Havne kunde drives Hval- og Robbefangst under Grønland og Spitsbergen, hvortil derfra havdes langt nærmere, end fra andre Steder, hvorfra Grønlandsfarere udrustes. Trannen kunde i Færøerne udkoges ved der for let Kjøb havende Steenkul, og derefter forsendes og ventelig leveres for lettere Priis end Andre, kunne det. Muligen endog Trangrumsen, efterat være forraadnet, kunde ved Kul koges til Salpeter. Nicobarøerne i Ostindien og Krabbeneyland, i Vestindien kunde opdyrkes, fornemmelig til Caffe og Bomuld, to saa almindelig søgte Producter, og derved for endeel ogsaa benytte Forbrydere, da disse Øegrupper kunde give Anledning til, at de Bedre skiltes fra de Sletteste, og altsaa dog vel nogle kunde ventes forbedrede. Naar da saaledes mange Ting, ved Hielp af Laanecapitaler, bleve satte i Værk, hvorved Mennesker vandt Underhold og kunde betale det; de fraliggende Statens Dele bleve befolkede, og Forbrydere bleve til Arbeide anvendte, vilde Handel og Søfart, endog blot mellem Statens egne Dele, sætte Mange i Virksomhed, og skaffe Jorddyrkerne mere Afsætning, hvilket en den bedste Opmuntring og Understøttelse, dem kan gives, for at stige i Jordcultur. Ved Hielp af Driftscapitaler, der kunde faaes i alle Egne af Landet paa billige Vilkaar, kunde da avles Hør, Hamp, Tobak og deslige, hvoraf saa meget fra Fremmede indføres, altsaa ventes mere Liv og Virksomhed og Tilfredshed blandt Alle. Kom nu hertil, at der søgtes, paa alle muelige Maader at opvække og udbrede en rigtig National-Tænkemaade, der satte størst Ære og Glæde i, at fremme alt Jndenlandsk, og dette indpræntedes de Unge fra de tidligste Aar af: vistes dem, at Arbeidsomhed, forenet med Maadehold i Nydelser, er den sande og rigtige Grundvold, og den eneste Vei til Nationalvel og Rigdom; at Jntet erholdes uden Arbeide, og Jntet samles eller vedligeholdes uden Maadehold, at de Nationer, som have været arbeidsomme og maadeholdne, have arbeidet sig fremad til National vel og til at samle Rigdomme, om end deres Jordplet ei var begunstiget af Naturen; at derimod de, som have været døsige, lade, have ladet Andre arbeide for sig, ladet Andre handle, seile og fabrikere for sig, ere staaede stille, eller vel endog gaaede tilbage, endskjønt Naturen havde begunstiget deres Land. Alle Øvrigheder og alle Embedsmænd maatte disse Sandheder indskjærpes, og betydes: at de, i hvilket Fag de end ere, burde heri foregaae med gode Exempler, hylde og understøtte Arbeidsomhed, Flittighed og Maadehold, og give alt Jndenlandsk Fortrin. Alle Adspredelser og Forlystelser, især blandt de arbeidende Classer, der umuligt kunne holde Stand med Fremmede, naar de ikke ville være vindskibelige og nøisomme, maatte indskrænkes. J hver Kjøbstæd og i hvert Sogn paa Landet kunde oprettes et Sædelighedspoliti, bestaaende af nogle af de agtværdigste Jndvaanere, tilligemed Præsterne, for at kunne paasee, lede og styre Alt, hvad derkunde troes nyttigt til at fremme Sædelighed, Simpelhed og Arbeidsomhed blandt Mængden. Ved saaledes at virke deels ved at skaffe de fornødne Driftscapitaler, deels ved Opmuntring, Veiledning, Understøttelse, Indskrænkning i overdreven Forlystelse, Pyntning, urigtig Levemaade og deslige, kunde Alt ventes at komme i bedre Gang til at vinde Nationalvelbefindende og til at samle Nationalrigdomme. O, at det maatte skee!