Den Vest-Sjællandske Avis, 1825-02-07
Regieringens Politik synes allerede at staae fast imod al Fare udenfra; de sidste Krigsbegivenheder advarede os om at giøre vores Søegrændser uindtagelige ved en rigtig anlagt Kiæde af Fæstningsværker, og at forunde vor Handel en virksom Beskyttelse ved at forøge vor Søemagt til en vis Grad; hvilken Plan er standhaftigen bleven fulgt og somdet paaligger os at bringe til Fuldendelse, saasnart Omstændighederne tillade det. J Tilfældet af en Krig ville vi allene kunne blive angrebne paa Kysterne, hvorfor man ogsaa maa være beredt paa at afvende Angrebet fra denne Kant; der maa vor hele Magt opstilles for at forebygge vore Stæders Ødelæggelse (men hele Nordamerikas regulaire Armee udgiør fornærværende Tid kun 5179 Mand.) For at bringe denne Politik til sin fuldkomne Udførelse, ere store Forbedringer uundgaaelig nødvendige. Tilgangen til disse Fæstningsværker bør lettes paa enhver Vei, som lader sig udføre og i enhver Net ning. Ogsaa Handelen imellem alle Deele af Unionen burde befordres og lettes ved Udøvelsen af den Fuldmagt, som kan bestaae med vor Statsforfatningsstore Grundsætninger, som ihenseende til de indvortes Forhold tilkiendegive med samme Sikkerhed den Politik, som bør følges, ligesom vore Regieringer, saavel for de enkelte Stater, som for Nationen beroe, paa Folket ved en rigtig bestemt Grad af Magten, saa er det ligeledes af den høieste Vigtighed, at enhver af disse holder sig inden for de foreskrevne Erændser; men i det de opfylde denne Pligt er der tillige af samme Vigtighed at de harmonisk gribe ind i hinanden og at de i Tilfældet af en Uenighed, om en saadan nogensinde skulde opkomme, maatte foretages en roelig Appellation til Folket, hvis Stemme maatte høres og hurtig adlydes. Jmidlertid da Regieringerne ere indsatte for det fælles Vel, saa kan det ikke slaae os feil, at vi maa fremblomstre saalænge de, som have indsat dem, ere opmærksomme paa deres Repræsentanters Forhold, og med Strenghed prøve deres Forholdsregler. Maatte der ved at forfølge disse store Formaal blive handlet i en ædel Aand og med naationale Beskuelser og Følelser, maatte enhver Deel erindre, at naar den holder fast ved denne Aand og bliver betænkt paa at forbedre de andre Stats deles Forfatning, i det som tiener til at befordre deres Velgaaende, saa vil ikke allene den almindelige Fordeel; men ogsaa alles specielle Fordeel blive befordret derved. (Her have vi en Prøve paa hvorledes Moral og Politik kunne forbindes med hinanden.) Jeg kan ikke slutte denne Meddelelse, som er den sidste af dette Slags jeg kommer til at giøre, uden tillige med en dyb Følelse og en inderlig Taknemmelighed at erindre mig de mange Beviser paa den offentlige Tillid og den høimodige Understøttelse, som jeg har modtaget af mine Medborgere ved de forskiellige mig saa væderfuldt betroede Forretninger. Da jeg har begyndt mine Forretninger i Statens Tieneste i min tidlige Ungdom, og siden har fortsat dem med saa og korte Afbrydelser, saa har jeg været Vidne til de store Vanskeligheder, for hvilke vor Union har været udsat, og har maattet beundre den Dyd og det Mod, hvormed de ere blevne overvundne. Af den nærværende saa fremblomstrende og lykkelige Tilstand fremgaaer for mig en saa glad Følelse, at jeg ikke formaaer at udsige den. Det vil blive Gienstanden for mine varme og uophørlige Bønner til Verdens allerhøieste Bestyrer, at disse Velsignelser. maa blive vedligeholdte og vedvare. Washington den 7de December 1824. James Monroe.