Aalborg Stiftstidende, 1835-05-01
(Af et engelsk Ugeskrift.)Man bliver stedse let kjed af det, man er i Besiddelse af, thi de Mangler som knytte sig til Besiddelsen, falde daglig i Øinene. Hvad mig angaaer saa havde jeg kastet mit Blik paa de reformatoriske Begrebers Fremskriden, med et saa levende og sværmeriskt Haab, at det har foraarsaget mig virkelige Kummer at see min Forventning skuffet. Ligesom Tusinde Andre, havde ogsaa jeg meent, at Englands kun behøvede at udtale Ordet Reform, for ogsaa strax at være ved Maalet: jeg havde troet at dette nagiske Resultat i et Øieblik maatte kunne bringes tilveie. Men Haab og Ønsker bygge ofte Luftcasteller. Dette London, som skulde berøre Reformen med sin Tryllestav, er blevet mørkere og kjedsommeligere end nogensinde. Endnu stedse er alting der i en politisk Røre, medens Morskaben har formindsket sig, De forældede Forhold vægre sig med en Art vildt Sværmeri. De gamle engelske Tyver forsvinde, den ene efter den anden. Man kan hverken lee overLandjunkeren mere, og heller ikke ved første Blik, paa første Ord, kjende Whiggen fra Manden med de forældede Anskuelser. Et frygteligt Alvor hviler paa alle Physionomier, behersker alle Tunger og en endogsaa trængt ind i Balsalene. Væddeløb, Kjærligheds-Jntriguer, Børs=Speculationer - Alt maaer staae tilbage for den Forkjærlighed, hvormed de nyen Jnteresser omhandles. Det er ikke meere paa Cour sens Stigen og Falden, ikke meere paa Prisen for det Varer, man venter, at Børs=Speculanten henvenders, sin Opmærksomhed; nei, det er Whiggernes Triumph, Toryernes Fald, Ministeriets Omsmeltning, der løber ogsaa ham om i Hovedet. Laugene ere paa Benene, Kræmmeren holder Taler til Folket og den gamle Adel, som troede sig Seiren saa nær og nu seer sig angreben fra alle Kanter, giver Slip paa sine tilvante Fester og Gjæstebud, for at træde sammen i alvorlige Klubber, medens Hunt, Cobbett og OConnell mønstre deres truende Hære. Lystigheder og Routs store Aften Assembleer) maae nødvendigviis vige for en saadan Gjæring; endogsaa Theatrene ere tomme og Literaturen i Staae, om ikke i Forfald. Denne Politik, denne feberagtige Bevægelse og denne larmende Veltalenhed drev mig paa Flugten fra London. Da jeg kom til Paris, frembød den almindelige Virksomhed, Partiernes Kampe og en muligt, endnu mere modsatte Jnteresser mig et, liveligt Skuespil. Men snak, blev jeg min Vildfarelse vaer. Hvad fandt jeg i Baggrunden, bag disse stridende Theorier, disse heftige Declamationer, - Egennytte. Hos Politikerne i Frankrig gjelder det som at erstatte et Navn eller at omskifte det med et andet, at holde fast ved en Portefenille eller spille den i andre Hænder. Alle politiske Qvæstioner dreie sig om Egennavne. Tusinde Gange have de været paa Bane og ere saa gjennemdrøftede, at Massen, der bleven kjed af dem. J mine Øine er Fornøielsen Konge i Paris. Man see kun til, hvilke taabelige Nydelser, der skjule sig under en alvorlig og høitidelig Maske, hvorledes man snart jager efter en sandselig Ruus, man gjerne vilde dølge, snart efter een, man bærer offentlig til Skue; man see kun til, i hvilken mærkværdig Progression Luxus er i Tiltagende, og paa hvilken underlig Maade Pariserlivet, for Tiden, bevæger sig i to ganske forskjellige, eller rettere, hinanden modsatte Zoner, man tilbringer 8 Maaneder paa Landet med Landoeconomi og med at forvalte sine Godser; de andre 4 Maaneder tilbringes i den mest bedøvende Virvar af Routs og Baller, der følge Slag i Slag paa hinanden. Den engelske Levemaade, saaledes som den var fra 1811 til 1820, er nu indført hos Parisere af en vis Rang. Hvad Kjøbmanden, Kræmmeren, med andre Ord, den parisiske Nationalgarde, denne nye Væbning, der er Borgergarde og Prætoriangade paaeengang, som med sine opplantede Bajonetter holder den kongelige Magt iveiret, angaaer, saa faaer den vel at forblive i Paris, hvor dens egen Jnteresse holder den fængslet, og det er alene denne Classe af Mennesker, Hovedstaden i den skjønne Aarstid kan takke for, at der endnu er Spor af Liv tilbage indenfor dens Barierer. Ustridig gjør den franske Hovedstad ligesaameget Væsen af sin Politik, af sit Repræsentantkammer, af de store Jnteresser, som den forhandles, og af de Partier som beherske og adsplitte det, som vi af vore artistiske og literaire Prastationer, vore glimrende Baller. Men der er Selvbedrag paa begge Sider. Det er Jnteresse for den Alvorlige, der sætter Englænderen, men Jnteresse for det Lystige, der sætter Franskmanden i Bevægelse. Det Alvorligste, jeg har seet i denne overgivne Stad, det var Trangen til at more sig. Den vilde give 10 politiske Tallere for een Lablach- og 200 Ministre for een Demoiselle GrissiHr. Dupins Bonmots, Hr. von Talleyrands Epigrammer, Hr. Thiers's hurtige Jndfald, gjøre Pariserne mere Fornøielse end disse Mænds politiske Færd; men fremfor Alt er det magtpaaliggende at vide, om den nye Opera af Bellint er mere eller mindre værd end Piraten. J mindre end 2 Dage var jeg indviet i Hemmeligheden af de parisiske Anliggender; den eneste Fiende man der vil forjage en - Kjedsomhed: man var istand til at tilkjende den Mand en Borgerkrone, der vilde gjøre sig latterlig for at more Galleriet. Moerskab er det Maal, som de Lærde ved deres Arbeider, Advocaterne ved deres Tvistigheder, Kunstnerne ved deres Kunstproducter og Journalisterne ved deres uendelige Ordstrid stræbe efter. Da jeg havde nok af al den Allarm, da vore Dages Pariseres egentlige Liv stod klart nok for mig, da vandrede jeg til den kongelige Postanstalt og forberedte min Afreise. Farvel Paris. Du Forlystelsernes Hovedstad, Du som, trods alle Dine Prætensioner, dog har stillet Ærgierrighed, Jntrigue, Politik, ja selv Penge i andet Geleed. Hvad er egentlig Din høieste Lyst Dit eneste Formaal, Din hemmelige ivrige Attraae Fornøielse. Det nytter ikke Politiken, med sin rynkede Pande, med sine tørre, salvelsesfulde Ord, at den giør Fordring paa at være Din Dronning; Overgivenhedens Stad skjuler sig forgjeves bag et alvorligt Costume; den er en ubesindig forlystelsesyg Qvinde, der gaaer paa Bal i en Philosophs Kapper med en Eremits Maske. J 6 Uger havde jeg levet i denne Virvar og overbeviist mig om, at Jngen tænkte, som han talte, eller tænkte paa, hvad hans foredrog. Jøvrigt havde Livet i denne Hovedstads just ikke mishaget mig. Østerskielderne, det italienske Theater, Conservatoriets Concerter, Spadseretoure i Boulogner=Skoven og nogle andre særegne Nydelser, som det er ufornødent at opregne, havde bibragt mig den glædelige Vished, at det Væsen, vi hylde og som de tyske Philosopher benævne deres "Jeg baade grønnes og blomstrer i Paris som andetsteds Min Rysgierrighed kaldte mig imidlertid derfra; og jeg skulde nu passere et af de Lande, som oftest have været beskrevne, jeg skulde betræde en brud Bane, alle europæiske Omstreiferes almindelige Landevei. Jeg er gjerne der, hvor mange menneskelige Væsener have været for mig. Abyssinien vilde derfor behage mig mindre end Hydepark. Det er mig en Fornøielse at sammenligne de Jndtryk som, male riske eller ikke maleriske Gienstande, gjøre paa mig med dem, de have gjort paa Gjækken, den skjønne Aand, eller den taabelige Nar. Der, hvor een Reisende har seet en Kæmpe, seer den anden maaskee kun en Dværg. Den liden Kanal, der neppe er synlig for Øiet, har denne eller hiin lærde Dame maaskee saagar gjort til en Nilstrøm eller Donauflod. Her paa denne store Landevet har en Belgier udsolvet sin Ølruus, hist har en Hollænder uddampet sin Pibe, her har en Pariser udkrammet sine politiske Meninger, medens maaskee en Englænder fra St. Pauls Kirkens Nabolaug, slumrende drømte, at han var paa Reiser. Jeg giør intet af Reiser i ubekjendte Lande, hvor den Reisende har frit Spil, hvor en liden poetisk Usandhed engang imellem bliver til sen Nødvendighed, og hvor man blindt hen maa tro, hvad der fortælles os. Lader os hellere, kjære Læser, begive os paa den meest besøgte Vei. Kom sæt Dig nu hos mig i Forsiden af Vognen, ved Siden af en, lidet soelbrændt, men smuk, Kone, en Militair paa 40 Aar med et Træbeen og en nydelig lille Pige, som har taget Plads ved sin Moders Fødder paa en Tabouret. J Frankrig indtræder Alderdommen sildigere, men Barndommen ophører ogsaa tidligere end andetsteds. En liden Gaarig Pige spiller allerede den kokette Dame, imedens den gamle Dillettant ikke endnu har afgivet Sværmerens Rolle. Det er et mærkeligt Land, hvor Civilisationen saaledes ligner Træerne, der endnu ere grønne i Kronen, naar Stammen og Grenene for længe siden ere henstørrede. Det var en allerkjæreste lille Dukke, den lille Alexandrine. Hun Sladdrede om Moder og om Theatret, med en Suada, som forhausede mig, med dens hendes Moder syntes at glæde sig over denne tidlige Udvikling. Ak, hvilke Uheld maa dog saadant net lidet Vidunder blive udsat for, der saaledes iler forud for sin Alder og giør Vold paa Naturens Love.