Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-02-21
Kjøbenhavnsposten indeholder en Artikel med Overskrift og Embeders Besættelse, der i mange Henseender forekommer os kun at være en mat Gjentagelse af de Sandheder, afdøde Hage fremhævede i sit bekjendte Stykke og Nepotisme, men har man glemt disse, kan det vistnok være meget gavnligt at de atter bringes Vedkommende i Minde. Naar Forfatteren i Kjøbenhavnsposten, opstiller den Sætning, at Embeders Besættelse bør være en reen Retfærdighedssag og ingen Naadessag, da er der sikkert kun meget Faa, der vilde have noget imod at det var saa, men vi troe dog, at om end Regjeringen erklærede strængt at ville følge denne Sætning, vilde dog ikke Klagerne over uretfærdig Begunstigelse af Nogle og Tilsidesættelse af Andre forstumme; og det kan sikkert heller ikke nægtes, at det hører til de saare vanskelige ja næsten umulige Ting, mellem en Skare Supplicanter med Bestemthed netop at finde den Værdigste. At hverken Examens-Characterer eller Anbefalinger afgive tilstrækkelige Data, er jo en bekjendt Sag, ligesom det ei heller i det Hele kan forkastes, at den, der har Jndflydelse paa et Embedes Besættelse, foretrækker den, han kjender som dygtig, fremfor den, han ingen Kiendskab har til, hvorimod det naturligviis aldrig kan være vor Hensigt at ville forsvare deres Handlinger, der ene arbeide for at faae Neveuer, Svigersønner og det hele store Slæng af Repoter befordrede med Værdigeres Tilsidesættelse og paa Statens Bekostning; thi vi sande ganske med Lagerbrink, at egennyttige och ogudaktige Befalingshafvende ere utan tvifvelOfverhetens argeste fiender, oacktet all kry pande og smickrande tilgivenhet. Ved at behandle det omhandlede Theema i den Almindelighed, som skeet er i Kjøbenhavnsposten, formene vi udrettes intet eller meget lidet, men Pressen bør ikke derfor lade Embeders Besættelse være udenfor dens Virken, men ved frimodig at omtale dem, der skylde Nepotismen deres Ansættelse, henlede Vedkommendes Opmærksomhed paa den, der har protegeret en Uværdig, og gjøre det vanskeligt for ham oftere at begaae lignende Uretfærdighed; og harmes end det hele Slæng af Repoter og Proteges herover, da kan dog Pressen ikke lide herunder, thi Kongen vil jo kun Sandhed. At selv de Holstenere, der tilsyneladende ere aldeles upartiske med Hensyn til Sprogsagen i Slesvig, dog nære den Overbeviisning, at Slesvig er et Land, der og kortere eller længere Tid maa blive tydsk eller maaskee rettere holsteensk, derpaa har man atter et Exempel i en fra Preetz dateret Skrivelse i H. N. Zeit. Breskriveren, der omhandler Adressen fra Preetz, omtaler nemlig meget rigtigt, at ligesom det ganske var i sin Orden at Holstenerne ønskede en tydsk Regjering, saaledes vilde det have været upassende, om Slesvigerne vare fremkomne med et saadant Ønske, fordi i Slesvig, med Undtagelse af de sydlige Grændsedistricter den danske Nationalitet skinner igjennem de meest forskjellige Retninger. Med Hensyn til Sproget erklærer han ligeledes, at det, hvorved den slesvigske Dialect faaer sin fremstikkende Eiendommelighed, er alene ved det Danske, hvorimod de øvrige tydske Dialecter alle ere af reen tydsk Rod. Den samme Erkjendelse gjør han med Hensyn til Nationalcharacteren, som han erkjender at have langt mere tilfælleds med Skandinavernes end med Tydskernes, og dog hedder det til Slutningen: "Det Ønske, vi Holstenere, som Tydskere nære, at de med os saa nøie forbundne Slesvigere stedse meere og meere maae nærme sig det Tydske, vil efter al menneskelig Formodning i Tidens Løb gaae i Opfyldelse." Forstander Borch paa det kongelige Opfostringshuus har nu i Kjøbenhavnsposten oplyst, at den tidligere indførte Klage over Æskemager Busch forat have mishandlet sine Elever er noget overdreven; dog indrømmes der, at 2 Drenge vare indlagte paa Sygestuen formedelst Tugtelse af Busch, der aldeles ingen Ret havde til at tugte dem, hvorfor og Sagen skal være afgiven til Politiet i Kjøbenhavn.