Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-08
Hs. Majest. Kongen af Sverrig har under 12te Januari d. A. udstedt en Kundgjørelse angaaende Nødvendigheden af Sparsomhed og Jndskrænkning i Forbrugen af udenlandske Overflødig heds Varer, saa lydende: "Carl Johan, af Guds Naade Sverriges, Norges, de Gothers og Venders Konge, gjøre vittetligt, at, da Rigets Stænder ved sidste Rigsdag hos Os have nedlagt deres underdanige Ønske om, at Vi maatte behage at fornye vore hidindtil fra Tid til anden udgivne Opmuntringer til Sparsomhed og Jndskrænkning i Forbrugen af udenlandske Overflødigheds Varer, saa have Vi saa meget hellere villet føie dette Rigets Stænders Ønske, som den Nedsættelse, Rigets repræsentative Mynt er underkastet i Forhold til den udenlandske, opfordrer til alle mulige Bestræbelser, for efterhaanden at kunne faae tilveiebragt en passende Ligevægt imellem den inden Rigets Grændser rullerende Papiirmynt og den Valuta i Sølv eller faste Eiendomme, som den forestiller. - For at naae dette store Øiemed er det, Vi allerede af vore egne Midler have gjort saa mange Opofrelser og hvorfor Vinu opfordre Eder, Vore troe Undersaatter, til at bidrage dertil ved en klog Huusholdning, ved nøje Opmærksomhed paa at rette Udgifterne efter Jndtægterne og ved Jndskrænkning i Forbrugen af udenlandske Varer, for saaledes lidt efter lidt at formindske Trangen til Vexler. Vi ere overtydede om, at den Svenske Papiirmynt, hvis Værd er grundet ikke alene paa det Sølv, som forvares i Banken, men ogsaa paa de Sikkerheder, Banken besidder i faste Eiendomme, ikke kan tabe af sit Værd af anden Aarsag, end fordi man savner Kundskab om benævnte Sikkerheders virkelige Betydelighed. Det er derfor med saa megen større Fortrydelse Vi have erfaret, at Rigets repræsentative Mynt er bleven nedsat, som Værdien af vore udgaaende Varer og af Landets egne faste Eiendomme ikke er bleven forhøiet i samme Grad, ligesom ogsaa Forhøielsen kuns angaaer Sølvværdien og de Varer, som komme udenlands fra Vi ville ikke overlade os til de følgeslutninger, som man heraf skulde kunne drage om private Hensigter, skadelige for den almene Velfærd; Vi have den naadige Tillid til Vore troe Undersaatter i Almindelighed, at de ville beflitte sig paa at komme Vore naadige Hensigter imøde, og Vi haabe, at Alle og Enhver vil indsee, hvor vigtigt det er, ved Jndskrænkning i Brugen af overflødige Varer, ved en velindrettet Huusholdning og ved en forøget Virksomhed og Næringsflid at søge at bidrage til, at den almindelige Velfærd forøges og at Nationen bliver fri og uafhængig af Udlændingen. Vi erklære derfor, at Vi med særdeles, naadigt Velbehag ville ansee alle de Midler og Foretagender, som lede til at formindske Overdaaden og Lysten til Samme, og at Vi forvente af vore Embedsmænd og øvrige anseede og formuende Personer i Stæder og paa Landet, at de ville herudi med tjenlige Exempler foregaae deres Medborgere, idet at Vi Selv ville i den almindelige Velstand, finde Belønningen for vor Møie og vore Bestræbelser. - Vi erindre os med særdeles Velbehag, hvorledes Vi, ifølge de Foranstaltninger, Vi allerede have vedtaget, have havt den Glæde at erfare, under Vore Reiser igjennem Riget i afvigte Sommer, at den almene Tænkemaade og Nærings fliden har taget en ligesaa rosværdig som gavnlig Retning, iblandt Andet især ved Bestræbelsen for at kunne ved indenlandske Tøier standse Trangen til de udenlandske; og Vi benytte os af denne Leilighed til at fremstille disse Foranstaltninger og Midler som Exempler paa velindrettede Foretagender og paa en hæderværdig Lyst til at formindske Jndførselen af udenlandske Varer. - J det Vi nu opfordre Alle og Enhver til at bidrage til samme Øiemed, ville Vi tillige i Naade give tilkiende, at der inden en kort Tid vil udkomme en Forordning, som nærmere vil bestemme Forholdet imellem Brøde og Straf i Henseende til Smuglerie og Toldsvig, og som skal være grundet paa de Ønsker og Forslag, Rigets Stænder hos Os i Underdanighed have anmeldt. Vi have kuns opsat Realisationen deraf i det Haab, at saadanne Forholdsregler ikke vilde være nødvendige; men, da vore Bestræbelser for at forekomme det Onde have været frugtesløse, ansee Vi det for vor Pligt, at lægge for Dagen de skadelige Følger, som fremkomme af Forbrydelse imod Lovene. Toldsvig virker umiddelbart paa enhver af de Skatte=Uden des Formue; thi, idet den berøver Staten en denne lovlig tilhørende Jndtægt, formindsker den Oppebørselens Beløb og foraarsager en Mangel, som kuns kan dækkes ved et forøget Paalæg paa enhver Medborger. Smugleriet, hvorved Landet oversvømmes med en Mængde ikke alene overflødige men endog skadelige Sager, skaber indbildte Nødvendigheder, undergraver den almindelige og private Velfærd samt den borgerlige Sædelighed. Saavel den Første som det Sidste giver Anledning til en Jndførsel, der langt overstiger Trangen og foraarsager en forøget Søgen efter Vexler, hvori atter den første Aarsag findes til vor repræsentative Mynts nedsatte Værd. Først da, naar man angriber det Onde i sin Rod, kan man udrydde det. Dette er Hensigten med den Forordning, som ufortøvet skal sættes i Udøvelse, og Vi ere overtydede om, at Vore troe Undersaatter ville finde deri et nyt Beviis paa Vor faderligere Omsorg for deres Vel, og at de ville kappes i Jver, for at understøtte Os i Udførelsen af de Midler og Foranstaltninger, som Omstændighederne gjøre fornødne. Hvorefter alle Vedkommende med Lydighed, have sig at rette. Til ydermere Vished have Vi dette med vor egen Haand underskrevet og med Vort Kongelige Segl ladet bekræfte."¬