Berlingske Tidende, 1779-01-01
Schlesien, den 16de December. Siden den 26de i forrige Maaned er aldeles intet forefaldt i Ober=Schlesien imellem begge Armeer. Endskiønt Cordon Tropperne endnu bestandig ligge tæt tilsammen i Cantonerings=Qvartererne, saa have de dog Overflødighed af LevnetsMidler, saasom Jndbyggerne i vore indere Provinzer blive opmuntrede ved Finantzministerens von Hoyms Omhue, som ved denne Leylighed har gjort sig fortient af Armeen, ligesom han allerede ved andre Leyligheder har gjort sig det af Landet, til at føre Levnets=Midler til Tropperne. Dette er og besto nødvendigere, da, som man har kundet see af Canonerings-Listen, alle vore Regimenter, de 6 Batailloner i Breslau, de 4 i Neisse, Gens d'Armes, Garde du Corps og det i Troppau og Jægerndorf liggende Jnfanterie undtagne, tre fordeelte paa Grændserne, følgelig alle udsatte for Fiendens Angreb, og altsaa have alle næsten ligemeget Roe, hvorfor og en blot Omvexling af de nærværende Garnisons=Pladser, skulde forskaffe dem noget meere Roe, saalænge Sneen endnu ikke har gjort Passerne over Biergene ufremkommelige. En Preussisk Officiers Skrivelse fra CantoneringsQvartererne ved Jægerndorf, af 6te Decbr. Under Artikelen: Wien den 18de November er i Tiden derne bleven indført en af den Keyserl. Diario tagen Relation vi en Recognoscering, som den 11te November er fra vor Side foretaget mod Taubnitz, hvilken er saa ukiendelig, at man umuelig kunde vide, hvorom der blev talet, dersom ikke Datum var bleven hosføyet. Tildragelsen er denne: Den 11te November marcherede vi om Morgenen Kl. 7 fra Jægerndorf med 2 Batailloner Jnfanterie og 200 Ryttere, den Hensigt, at rykke frem til Taubnitz, for at recognoscere de fiendtlige Poster og deres Styrke sammestæds og allarmere Cantoneringerne. Paa vores Henmarch saae vi ingen Fiende, hverken Husarer, Licaner eller Grænitzer anderledes end løbende. Den store og virksomme Jld, hvormed vi altsaa skulle være blevne imodtagne, hvortil bliver regnet FronteJlden af Husarerne, som just ikke er den betydeligste, kan ikke være andet end en Jmagination. Ved Taubnitz lod Fienderne sig see, men bleve ved nogle Kanonskud jagede fra hverandre. Da vi ankom til Taubnitz, bemægtigede vort Jnfanterie sig Høyene, og saasom Fienden overalt vendte sig, gik vi med 100 Mand Jnfanterie og 30 Ryttere til Landsbyen, Lichten. Her trækkede Fienden sig ligeledes tilbage og bag Landsbyen. Efter at vi i alt ikke havde opnaaet vor Hensigt, marcherte vi igien tilbage. Cavalleriet, som i denne Terrain ikke kunde bruges videre, blev skikket forud; Dette fulgte begge Bataillonerne og efter disse Arriergarden, som et Compagnie af det Waldeckske Regiment udgjorde. Da Marchen maatte skee igiennem en bestandig Skov fra Taubnitz til henimod Jægerndorf, kom Fienden med sine lette Tropper, som han havde trækket fra Bransdorf, Seiffersdorf og andre Posteringer, tilligemed nogle Husarer, efter os, og angrede vore Side=Patrouller og Arriergarden, af hvilke de bleve drevne tilbage, saa at vi uden Hinder kunde fortsætte vor March. Vort Forliis bestaaer i 4 Døde og 11 let Blessere, de, meest af det Compagnie, som udgjorde Arriergarden. Jngen Ober= eller Under=Officier er bleven blesseret ; og den Capitain, som skal være død i Jægerndorf af sine Blessyrer, og allerede være begraven, lever den Dag i Dag. De 11 Vogne med Blesserede ere ligeledes en behagentlig Tilsats, saasom ingen Vogne vare at faae i Skovene og ingen havde vi taget med os.