Berlingske Tidende, 1819-01-08
Den 27de Mai naaede vi først Jsen i Nærheden af Øen Cherrysom kun er lille og af et besynderligt Udseende, da den bliver dannes af mange spidse og høie Klipper, der i nogen Frastand synes veden Natur Revolution at være revne fra hinanden. Den ligger sydosig for Spitzbergen i en Frastand af omtrent 150 Engelske Mile. Nogle Dage førend vi naaede Jsen bemærkede vi en stor Foraaning i Temperaturen, da Thermometret faldt betydeligt, og vedvarende stod under 320 (Fahrenheit) Vi havde siden efter sædvanligviis stærkt Sneveir, og flere Dage ved Marts Maaners Udgang stod Thermometret 18 - 147 under Frysepuntet. Allerede opdagede Afde majestætiske, snedækkede Klipper, som danne Spitzbergen, hvis sørgelige, sorte og ufru bare Udseende ikke lader sig beskrive. Vi seilede langs med Vestkysten af denne Øe, men bleve standset af de uhyre Jismasser, som viiste sig i alle Retninger, saa langt vort Øie kunde naae, og som, idet de imod Nord forenede sig med Landet, giorde alle Havne utilgiængelige for os. Jmidlertid styrelse vi fremdeles i høinordlig Bredte, nemlig imod 800, men fordi vil nogle Dage forhen ved en stærk Storm vare skilte fra det Skib, som ledsagede os, saa vendte vi, for at finde samme, og vare ogsaa lykkelige nok til endnu den følgende Dag at støde paa det. Derpaa løb vi ind i Magdalene Bugten, under 790 83 nordlig Bredde og 117 østlig Længde. Den øverste og indre Deel af denne Bugt fandt vi opfyldt med Jis, som just begyndte at bryde løs, saa at vor Stilling her blev meget kritisk. Efterat vi havde undersøgt Havnen, gik vi igien i aaben Søe, og styrede vestlig langs med Jis=Bredden, hvilken overalt saa ud som fast Jis Den 10de Juni stødte vi paa nogle Grønlands=Farere, af hvilke vi med Bekymring hørte, at der var intet Haab om, at naae Norden, da vi styrede en vestlig Curs, og Captainerne paa disse Skibe vare eenstemmig af den Mening, at vi, for at naae en høi nordlig Bredde maatte gaae directe imod Norden, det vil sige, opad eller nærved Kysten af Spezzbergen. Saavel paa Grund af denne Efterretning, som ifølge vore egne Jagttagelser og vore Lotters bestemte Mening, flyrede vi vor Curs imod Norden, og bleve strax indsluttede af Jis De kan ikke gjøre dem nogen Forestilling om et saadant Syns høist maleriske og ofte ophøiede Storhed. Forestil dem tvende Skibe, som ere indsluttede og aldeles omringede af en overordentlig Iismasse med de meestregelløse - men ofte ogsaa phantastiske Former, og at disse Skibe ikkun synes at være et Par smaa Puncter midt i en Flaade af en uhyre Udstrækning med en Allabaster, hvidhed, hvis Grund ikke er at opdage. Naar Solen, dog især i den sidste Tid, skinnede, enten om Middagen eller om Midnatten, udbredte dens Straaler et mildre Lys og en behageligere Gands over den omringende Jises uhyre Dække, imedens den steile og fremragende Spidse af Spitzbiergene, som dennes Baggrund, bidrager til at giøre det hele uendelige større og interressantere. Naar jeg forstummende betragtede denne Scene, saa var min Betragtning dog stedse forbunden med en ophøiet men tillige skrækkende Følelse; thi der var Noget i mit Bryst, som stedse erindrede mig om den Muelighed ja endog Sandsynlighed, at vi aldrig skulde kunne redde os af denne Stilling. Naar de imidlertid betænker, at de med et Blik kunde oversee sammenhængende Jismasser uden Ridser eller Reyger af en Omkreds paa 10 til 12 Mile, hvilke fra alle Sider i en jevn Flade udstrakte sig, undtagen hist og her, hvor de ved Sammentrænken formedelst Vindens og Bølgernes Kraft havde dannet uregelmæssige og overhængende Jispiller - saa vil det ikke blive vanskeligt, troer jeg, at forklare mine Følelser. J denne Sming bleve vi i 10 til 12 Dage, med Undtagelse af, naar de forskelligt løbende Strømme forandrede samme, hvilket vi allene kunde bemerke af Kysternes forandrede Situation, 8 til 10 Søemile fra os. Tilsidst bleve vi reddede af vor farlige Stilling ved en partiel Aabning i Jisen, hvorved vi bleve i Stand til, at kunne styre ud derfra. (Fortsættes.)