Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1765-10-14
En Oversættelse. Om Giærighed. Det er med umaadelig Kiærlighed til Rigdom, som med den største Deel af Lidenskaberne. Den bliver kun til en Last derved at man dergaaer forvidt. Retted ved en viis Maadelighed, skulde den blive en uskyldig Sinds-Bevægelse. Guldet eller Sølvet, som, følgelig en almindelig Forening, er Nøgelen til Handelen og et Redskab, til vore Fornødenheder, er det ikke meere lastværdigt at begiere, end at ønske sig de Ting, som man faaer for disse Metaller, Men ligesom alt for megen Føde vilde belaste Maven med en Overflod af Næring, skadelig for dens Fordørelse, saa aarsager Overflod af Rigdom ogsaa et Slags Opfyldelse, farligere ved dens Følger, fordi den almindeligen fordærver Sæderne. Al umaadelig Kiærlighed til Rigdom er en Last, men den er ikke altid Giærrighed. En Giærrig er egentligen den, som, forvendende Bruget af Penge, hvilke skal tiene til at forskaffe os Livets Nødvendigheder, heller nægter sig dem end han skulde forringe eller ikke forøge en Skat, som han lader ligge unyttig. Søger man et Mønster herpaa, Man skal finde det i Crysolater. Giennemgaa hans gandske Person. Fra Hoved til Fødder er han bedækked med modbydelige Pialter, som han selv, med egne Hænder, seet ham sammenslikket. Træd, ind i hans Kammer. Alting seer der ligesaa forreven ud, som hans Person. Hans Seng, hans Stole, hans Tapetserie, ere alt saa gammelt, at de ere vare Amindelses Tegn paa de for længst af Brug komne Moder. Han bærer stor Ømhed for at saa vel der paa, som paa hans Klæder er en tyk Smuds, som igiennemtrænger og forener sig med Tøiet. Renlighed, siger han, er kun for Ødere. Lader vore Øine følge ham. Retnu gaaer han til Bords. Det er en Regel hos ham, at Dørrene maae være tilsluttede førend han læser til Bords. Næst Tyve frygter han meest forSnylts Giæste. Dem, som vil laane Penge, frygter han ikke meere for. Han har for længe siden vidst at skille sig af med dem. Paa trende ormstungne og ilde sammenføiede Bretter, satte paa en vaklende Fod, seer man et Stykke opvarmed Kiød, svømmende i en klar Suppe, et lidet Stykke gammelt grovt Brød, en Kande med Vand i, og intet mere. Men, hvo banker der paa Dørren førend han har faaet afspiset? Det er hans BroderSøn, hans Arving, som, af Høiagtelse for hans Midler, ideligen giør Opvartning hos ham. "Ach. Min Broder-Søn, taler han til ham, saasnart han faaer Øine paa ham, er der ingen anden Tid, Jekand komme og overhænge mig endnu, naar jeg spiser, Jeg vil gierne spise alene: Saadant er mit Sinde-Lav, og det vil jeg ei forandre for eders Skyld. Men hvad? Hvad seer J efter, Kommer J for at bestiæle mig, Eders Hænder, eders Øine forurolige mig. Hør, min Broder-Søn, troe mig, spar eder den Møie at besøge mig saa tit. Jeg veed nok J holder mig for meget rig. Thi saa daarlige ere gjerne de som skal arve. Lad det engang være eder sagt, det er virkeligen ikke saaledes. Jeg er forarmed, jeg har intet mere, slet intet et mere. Førend vi forlade Chrysolater, maa vi see hvor meget usandt der er i det han siger. Dagen hælder, Timne nærmer sig, i hvilken han skal giøre Bøn til sin Guld, tælle sit Guld tesle med det, og legge det igien paa sin Kiste Bund. Han har alt gjort sin Regning. Hvad mumler han om ved sig selv, Det er just Summen af hans Kapital. Hundrede og fem og tyve tusinde Rigsdaler, to Skilling, fire Penge. Hvor megen Møie maa man ikke have, siger han, i det han lukker Kisten til, for at samle sig en liden ærlig Eiendom, Her vil jeg ikke tale om disse rasende Ødere, hvilke store Jndkomster altid ere utilstrækkelige Folk, som Overdaadighed forarmer, som, jo større Jndkomster de have, jo nærmere komme de sin Ødeleggelse, hvis Begierlighed og Udgift altid vvergaaer deres Jndkomst, hvor stor den end er. Jeg vil paa et andet Sted faae Leilighed til at tale om dem. Johann Jansen Møller, Kongelig confirmered Birkedommer og Skifte-Forvalter i Sva nøe-Birk under Syndfiords Fogderie og det nordre Bergenhusiske Amt, giør herved vidterligt, at som paa Arve-Tomten, Gaarden Fond, beliggende i Jylsters Skibrede og Helgems Sogn under berørte Birk, midt i næstkommende November Maaned bliver slutted Skifte efter der boende og der afdøde Tolles Fond, efter hvilken i og ved Bergen skal findes disse Arvinger, nemlig Elling Ellingsen, boende paa Syndnæs Haugen uden for Bergen, og Pigen Jngebor Ols Datter, tienende i Bergen; saa indkaldes berørte Arvinger til benævnte Tid og Sted at møde eller møde lade, forsynede med saadanne Beviisligheder, hvorved deres Arve=Ret efter berørte Tolles Fond paa lovlig Maade er sat uden al Tvil. Volden den 25de Septembris 1765. J. J. Møller.