Aalborg Stiftstidende, 1834-04-10
Den engelske Minister, Lord Durham, er for Tiden Paris, og har havt adskillige Conferentser med Hr. Thiers Han skal have det Hverv at bringe nogle Tvistepunkter med lem Frankrig og England til en endelig Afgjørelse. Son saadanne nævnes : Algier, begge Magters Forhold til Rusland angaaende de orientalske Anliggender samt de fransk Forbud mod adskillige engelske Varer. - Det spores i det Hele, at man i England endnu ikke har glemt den russisk tyrkiske Tractat. Af nogle Yttringer i tyske Blade om Misforstaaelserne mellem England og Frankrig samt om at man nu slaaer sig til Ro i Henseende til de orientalske AnligEgender, tager nemlig Times Anledning til at foreholde Tyskerne, at de feile, hvis de mene, at England enten har glemt eller er tilfreds med hiin Tractat. Efterat have berørt den foragtelige Maade, paa hvilken Frankrig og dets Ministre, komtales i hiin Artikel og som den overlader de franske JourAnalister at revse, hedder det videre. "Hvad er da egentlig hiin Petersburger Convention, med hvilken vi her i England skulle have erklæret os tilfredse, Det er en Tractat, der for første Gang i Verdenshistorien gjorde engelske Krigsskibes Adgang til Constantinopel og det sorte Hav afhængig af den russiske Keisers naadige Tilladelse, erklærer Storherren for Zarens Tributpligtige og Vasal, og lægger Nøglerne til al Handelsforbindelse mellem det middellandske og sorte Hav i den nordiske Monarks Hænder; det er en Tractat, som overdrager Overherredømmet over Tyrkiet til Rusland, og fremkalder selvsamme Forhold mellem begge, som som Constantinopel var taget med Storm, og Keiser Nicolaus i Besiddelse af det hele Gebeet fra Donaus Munding indtil Dardanellernes vestlige Udløb. Er denne Forandring, af de politiske Forhold nu en saadan, som Frankrig og England vilde taale et Øieblik, hvis den var bevirket ved Vaabenmagt, og skal den da taales nu, da den er fremkaldt ved diplomatiske Machinationer. - Da det Petersburger, Cabinet forenede sig med det vestlige Europa om at trække sine Tropper og sin Escadre tilbage fra Constantinopel, da var den oprigtige og utvetydige Betydning af denne Overseenskomst denne, at Rusland, efter have trukken sine Stridskræfter tilbage, skulde sætte sig paa samme Fod i Henseende til det engelske, franske og tyrkiske Rige, som for Expeditionen; den simple Mening af den hele Sag var denne, at Rusland, da det lovede de øvrige Magter at trække sine Tropper tilbage, tillige indgik den Forpligtelse at afholde sig fra at fordre nogen Betaling for dette Tilbagetog, hvis ikke de øvrige contraherende Magter samtykkede heri. Men hvorgledes staae Sagerne nu Tropperne trak sig tilbage, men i samme Øieblik indfandt sig Grev Orloff og for at erholde ven hemmelig Løn for Forpligtelsernes offentlige Opfyldelse - en Løn, som Frankrig og England aldrig vilde have tilladt Porten at udrede udelukkede han ved et Pennestrøg hele Europa fra Seiladsen paa det sorte Hav, saa at ingen herefter tør beseile dette hidtil aabne Hav uden Hans moskovetiske Majestæts Villie og Tilladelse, Saavidt Times. J en Correspondence-Artikel fra Constantinopel i Allg. Zeit. lader det dog til, som om den engelske og franske Gesandt nogenledes have ladet sig stille tilfreds ved den tyrkiske Regierings Forsikkringer. Navnlig skal denne paastaae, at den ingenlunde har indrømmet Rusland Ret til efter Godtbefindende at kunne lukke Dardanellerne.