Aarhuus Stifts-Tidende, 1815-08-08
Fædrelandet. Kiøbenhavn, den 5te August. Allerede adskillige Dage før Kroningsfesten sporede man overalt i Hovedstaden og paa Frederiksberg Slot levende Forberedelser til den Høitidelighed, som med Rette fortiente at kaldes en almindelig Nationalfest. Regaliernes offentlige Udstilling havde sat hele Hovedstaden i den livligste Bevægelse; hvert Øieblik ankom Fremmede fra Rigets forskiellige Provindser, og allevegne overraskedes man enten af aldeles fremmede Ansigter eller af Mennesker, som man i endeel Aar ikke havde seet. Endeligen nærmede den længe ventede Dag sig. Landeveien vrimlede af Mennesker, som kiørte ud til Frederiksborg. Løverdagen den 29de Juli tog begge Deres Majestæter og det øvrige Kongelige Herskab i al Stilhed did. Fra Løverdagen til Mandag Morgen ankom der Vogne i en næsten uafbrudt Række. Lige ved Bommen holdt Guiderne, og saasnart der ankom nogen, som mødte efter Tilsigelse og skulde indqvarte res, red strax en Gulde med Vognen til det anviste Qvarteer. Dette varede lige indtil den Time nærmede sig, da Høitideligheden skulde gaae for sig. Menneskevrimlen paa Gaderne og omkring Slottet overgaaer al Forestilling. Da det første Gang ringede Kl. 11, var Rørelsen almindelig, og da det ringede anden Gang tog alle de, der enten skulde følge i Processionen eller overvære Høitideligheden i og uden for Kirken derhen. De Kiørende sadde i de skiønneste Equipiger og vare klædte i fuld Galladragt. Ved Jnd gangene til Slotsgaarden havde Kongens Livjæger, Vagt. Da Klokken var 12 3/4 bleve ingen flere indladte Det ærværdige, nu henved 200 Aar gamle Slot, der har den af Danmarks største Konger, Christian den Fierde, at takke for sin Tilværelse, indgjød Ærefrygt og dets høie tykke Mure med de stolte gothiske Taarne, der syntes bygte for Evigheden, stemte Sielen til de høitideligste Følelser. Man trylledes her tilbage i Danmark herligste Aarhundrede, og saae i Tanker, ne hiin store Konges forklarede Aand fryde sig over at det Spir og den Krone, han med saa megen Hæder havde baaret, to Aarhundreder efter ham, skulde i denne høitidelige Stund, i ottende Led overgives en værdig Ætling. Da Klokken i Slotstaarnet slog 12 3/4 begyndte Processionen til Kirken: Klokkernes dybe Lyd: Trompeternes og Paulernes Skrald fra Altanen, den festlige Stilhed som herskede blandt Tilskuerne, hvis Opmærksomhed, lige fra den mindste Aabning paa Taarnene og Tagene, var spændt paa det yderste, forøgede i høi Grad Handlingens Høitidelighed. Ti Herolder, klædt i rød Fløiels Dragt, stærkt besat med Guldgaloner, aabnede Toget. Derpaa fulgte Laquaierne, Løberne, Pagerne, og næst efter dem vare de første i Processionen fire Deputerede fra Universitetet i Kiel. Siden fulgte alle de andre efter den i Ceremoniellet foreskrevne Orden. Hele Toget bestoaf 400 Personer. Da Hs. Maj. kom under den af Riddere af Elephanten baarne Baldachin, overtrukken med rødt Fløiel og besat med Guldgaloner, løsnedes Kanoner, og disses Torden blandede sig paa en høitidelig Maade med den fra Altanen gienlydende Musik, hvormed Marschen, som var komponeret af Hr. Kammermusicus Kuhlau, paa en konstig Maade harmonerede. Den Trappe, Deres Majestæter kom ned fra, var overtrukket med ligesaadant rødt Klæde, som den Gang i Slotsgaarden, over hvilken Processionen gik ind i Kirken. Toget gik over Altanen, og derfra over den anden forhen nævnte Gang. Den for sin Pragt og Skiønhed saa berømte Kirke var smagfuldt decoreret. Lige for Alteret stod opreist en stor Trone, overtrukket med rødt Fløiel: den runde Himmel var besat med broderede Guldkroner. Over Tronen læstes med gyldne Bogstaver: Magten kommer fra Gud. Paa høire Side stod den bekiendte Elphen, eller Enhierningbeens Kongestoel, hvorpaa Hs. Maj. Kongen, nedlod sig, og hvori den forhen omtalte store Amethystvar anbragt, og ved Siden af den Hs. M. Dronningens Stoel, af massivt Sølv. Foran Tronen stode tre Løver af Sølv i naturlig Størrelse. - Noget efter at H. M. Kongen havde nedladt sig paa Tronen, ankom, overeenstemmende med Ceremoniellet, ogsaa Hs. M. Dronningen. Texterne til Hovedtalerne vare: Saa bor ethvert Menneske at være underdanig" a "Jeg formaner først for Alleting at der giøres Bønner - for Konger" &c. Kirkegulvet var belagt, med violet Fløiel i Midten og guult Fløiel paa begge Sider langs den Vei, Majestæterne gik fra Tronen til1 Alteret, naar man veed, at Kirken er 60 Alen lang, saa kan man let giøre sig en Forestilling om Afstanden mellem Tronen og Alteret. Den for Alteret an i bragte Knæleskammel, og det ved hver Side staaende Pulpet, vare overtrukne med rødt Fløiel og besatte med Guldgaloner. - Da Klokken var lidt efter 5 var hele Salvingsakten, saaledes som det findes beskrevet i Ceremoniellet, tilende, og begge Deres Majestæter begave sig i samme Profession og under samme i Høitideligheder, som ved Toget til Kirken, igien til i bage til deres Kabinetter, medens der fra alle Siden gienlød det lydeligste Hurraraab. Derpaa holdt de Kongelige Herskaber aabent Taffel i Niddersalen?)