Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-08-11
Udenlandske Efterretninger. J det Stockholmske Blad Journal for Litteraturen og Theatern af 1ste Augusti findes følgende Undersøgelse, som i dette Øieblik maa interessere alle Danske Læsere: Hvad Udsigter til Sverrigs Vel i Fremtiden lover dets nu ledige Thronfølge? "Det turde synes formasteligt, at fremstille og endnu mere at besvare dette Spørgsmaal, men man kan i et Æmne af den Vigtighed ei undlade at anstille Betragtninger. Kierligheden til Fædrenelandet leder uvilkaarligen tilbage paa samme, hvor meget end Tilliden til en elsket Konge og oplyste Stænders Nidkierhed og Omsorg bidrage at bortfjerne den derfra og gjøre det til Pligt for hver enkelt Medborger at dvæle ved deres Valg. Hver Mand troer i dette Tilfælde at have en Stemme at give, og hvis det er Værdigheden af dens Fremstilling og Redeligheden af den Tænkemaade, der foranledigede den, hvilke berettige den at høres, saa er Forfatteren overtydet om sine Læseres Tilgivelse for Dristigheden af hans Foretagende. - Forf. forudsætter, at hvert Medlem af Rigets nu forsamlede Stænder indseer hele Vigtigheden af sit Kald, indseer, at Valget af en Thronfølger i nærværende Øieblik er en Prøvesteen for den reneste og meest oplyste Patriotismus. Man maatte med et lyst Blik kunne oversee Fædrenelandets nærværende ind- og udvortes Stilling, bedømme hvad dets Vel fordrer for det nærværende og i Fremtiden, og derpaa endelig grunde sin Beslutning med Tilsidesættelse af alle Fordomme og alle enkelte Betænkeligheder. - Jeg har nævnt Fædrenelandets Stilling. Vi ville nu blot opholde os ved den udvortes. J Finland have vi mistet en Trediedeel af vor Folkemængde og vor Styrke, men ikke nok dermed hele vort Statslegeme er derved kommet i en saa unaturlig Stilling, at det umueligen længe kan vedligeholde sig i samme, med mindre det falder til den Side, det helder, eller og forandrer Stillingen. Til Grændse for vor mægtigste Nabo have vi faaet et Hav, som kun beskytter os fire Maaneder af Aaret, men som de øvrige Maaneder blot tjener til Bro for hans Hære; paa denne Maade, hverken hørende til Fastlandet eller Øerne, ere vi stillede blot for begges Uleiligheder, og Farer, uden at eie nogen af deres Fordeele. Jndfattede imellem Norske Fielde og Havet i en Strækning af 160 Mile, paa en Brede af 25 til 30, have vi alle et stort Sø- og LandforsvarsByrder, uden det Antal af Folk, som det fordrer, og uden Haab om, i Tilfælde af saa ulykkelige Omstændigheders Sammenstød, som en ny Offensiv-Alliance imellem Rusland og Danmark, end- og med al Anstrængelse og alle muelige Hielpemidler at kunne forsvare os. Vor Hovedstad, i fordum lykkelige Tider, da Sverrig favnede Østersøen ligge til Curland, Middelpuncten for Riget, i senere Tider endnu forsvaret af Havet og Finland, er nu bleven forvandlet til en aaben Grændse stad, ved første Fiendtlighed erobret med alle dens Kostbarheder, og kan umueligen i Fremtiden blive den Punct, hvorfra Styrelsens Pulsaarer i uforstyrret Omløb kunne sættes i Bevægelse. Pommern er os tilbagegivet, men i vor nærværende Forfatning er det en unaturligere Besiddelse end det nogensinde har været, og opveier ikke Tabet af den mindste Klippe i den Aalandske Skjærgaard, hvor taknemmelige vi end bør være for dog at have reddet noget i vort frygtelige Skibbrud. Saaledes er ved den sidst overstandne ulykkelige Krig vor geographiske Stilling. Jeg vil her ikke nævne i hvad Forfatning vore Financer, vore Næringsgrene, vor Handel og vore Forsvarsanstalter befinde sig. Det vilde føre mig for langt bort fra mit Æmne. - Jeg spørger da; behøves der mere end et Blik paa Kaartet for at sige os, at vi ikke igjennem os selv, men kun ved mægtige Forbund kunne existere som en selvstændig Nation? Men hvis Helligheden og Kraften af disse Forbund altid maatte grundes paa gjensidige Fordele og Trangen til hverandres Understøttelse, saa existere, med de Grændser, vi nu eie, ingen saadanne, som kunne formaae en udenlandsk Magt til kraftig at antage sig vor Sag. Saa længe Finland endnu tilhørte os, var Frankrige vor naturlige Bundsforvandt. Feldtoget mod Rusland, i Aaret 1807 beviste det; men hvad kunne vi nu gjøre for Frankrige om en lignende Hændelse indtraf, Ved Forliset af Finland have vi endog ophørt at være en Sømagt og kunne saaledes i den Henseende ikke gavne Frankrige. Som Landmagt ere vi deels for svage til at tildrage os mere Engellands Opmærksomhed, deels ved vor Egenskab som De, ligesom Engelland selv, isolerede fra Fastlandet og ud af Stand at gjøre der noget til dets Fordeel. Blandt Europas mægtige Stater gives der saaledes ingen, som har Jnteresse af, i vor nærværende Forfatning at blive vor Bundsforvandt, uagtet vi selv virkelig befinde os i den ufordeelagtige Stilling, at vi om Sommeren behøve Engellands og om Vinteren Frankriges Beskyttelse. Om det saaledes turde være afgjort at Fædrenelandets politiske Existence for nærværende Tid er ganske precaire, da det ei kan forsvare sig ved sig selv, og i det øvrige Europæiske Statsystem indtager et for ubetydeligt Sted til Ligevægtens Vedligeholdelse, saa opstaaer det Spørgsmaal, paa hvad Maade skal det vinde den Tilvext i Styrke og den Fordeel i Stillingen, som paa engang erstatter dets lidte Tab og giver det en saadan Vægt i den politiske Vægtskaal, at det kan finde en mægtig Bundsforvandt, og derved tilbagevinde udvortes Sikkerhed, denne nødvendige Betingelse for Udviklingen af en Stats indvortes Kræfter. - Det er ene ved den vordende Tronfølger at disse Fordeele nu kunne vindes. Det er igjennem ham vi skulle erobre vor forrige Anseelse og Velstand. Den elskede Carl August lovede os i sine store Egenskaber mere end eet Rige, og hans Haand, færdig at bydes en mægtig Førstedatter, maaskee, endnu eet i Medgivt. Men disse lykkelige Udsigter forsvandt med ham og vi befinde os, nedtrykte af Sorg og Uron over vort elskede Fædreneland, i den bedrøvelige Forfatning, at opsøge en Første, som vil forhverve sig hans Ret til vor elskede Konges og vor Kjerlighed. Saa meget det er mueligt bør vi søge at erstatte hans Plads, det vil sige, vi bør nødvendig vælge en Nordisk Prinds, vant til vort Climat, vore Sæder, vort Sprog og opfødt i vor Religion, en Prinds, saa elsket af de andre to Nordiske Riger, at deres fælles Ønske af en Forening derigjennem maa underholdes, og om muligt, befinde sig i saadanne Forhold, at denne Forening i Fremtiden maatte kunne realiseres, uden at tabe noget af hvad der udgjør Grundvolden for dets Bestand - dets Frivillighed. (Fortsættes.)