Viborger Samler, 1773-03-22
Da Hr. Jens Andersen var død 1649 den 6 Jan. blev han atter sendt til Biskopen, som ham examinerede, og fuldkommelig approberede til at være Sogne=Præst, hvorpaa han erholdt Velb. Franz Povisch, Lehnsmand paa Hald, hans Confirmation. Han avlede med fornævnte sin Hustrue 11 Børn, 5Sønner og 6 Døttre. Af Sønnerne blev 2 Præster, Hr. Christian Thorrup, til Winkel og Rind, og Jørgen Chorrup, til Ring og Feuling i Tyrsting Herred. Anno 1665 blev han af alle Herreds Præster udvalgt til Provst i Middelsom Herred, creeret af Biskopen i Vester=Velling Kirke; J dette Embede, som han forestoed under de 4 Biskoper M. Peder Willadzen, D. Jo. Bartscher, D. Glud og D. Gerner, prædikede han Lüg=Prædiken over 10 Præster, 8 Præste=Koner, døbte 38 Præste=Børn, og indsatte 12 Præster. Han udstoed megen Kummer i de fiendtlige Tider, dog som han havde fundet en besynderlig Naade hos General Børcher, den Svenske General, som laae i Viborg, blev han ikke alene selv meget skaant, men var endog derved i stand til at hielpe mange andre, i sær sine SogneFolk. Da Geistligheden i Viborg Stift var ansat til at svare 8000 Rdlr. til Forstrækning i den Svenske Feide, blev han af Viborg Biskop deputeret til Kiøbenhavn, for at anholde om Afslag, hvilken og blev erholdet, og nedsat til 5000 Rdlr. Tolv Aar for hans Død fik han Hr. Peder Vinding til Medhielper i Embedet, med Succession given af Greve Conrad Reventlau. Bemt. Hr. Peder Vinding giftede sig med hans Datter Else Jensdatter Thor rup. Endelig døde Hr. Jens Christensen Chor rup den 10 Decemb. 1699, som var Dom. 2. Adventus, efter at hans Hustrue i forveien var 1697 i Januari ved Døden afgangen. (Et sikkert Raad mod Jord=Lopper.) Det er ikke sielden, at man seer alt sit Haab om at faae tilige Hvidkaals=Planter, Rodisser og Rediker, reent kuldkaastet af de fordervende Jord=Lopper. Adskillige Raad haver een og anden foreslaaet, men som ved Prøve ere befundne enten reent utienlige, eller ei tilstrækkelige; Thi Tiere=Traadene, som omtales i den Svenske Have=Dyrkning, vil i koldt Foraar ei gjøre synderlig Nytte. Kalk og Aske sees ofte at fordærve Planten. Den Bark, som Garveren har betient sig af og kaster op af Karret, raader nogle, at man skulle legge en Rand af uden om Beddet; Men dette har, i henseende til Jord=Lopper, ingen anden Virkning, end Voldene om Fæstningen, der holder vel endeel Fiender ude, men holder tillige de Forrædere, inde, der fødes og opdrages i Fæstningen. Det sikkerste er derfor, enten at berede Jorden saaledes, at i samme ingen Jord Lopper avles, eller berede Frøer, at Planten bliver fri for Anfald; Det første er mueligt, men forenet med Møle og Bekostning; det sidste er vissere, og koster hverken Penge eller Møie. Det bestaaer da deri, Man tager Vand, hvori Eg ere kogte, og naar dette Vand er bleven koldt, kaster man det Frøe deri, som man vil saae, og lader det staae i Vandet 16 til 24 Timer, saa at det vel giennemblødes, derefter afsies Vandet, og Frøet udsaaes. Man kan, om man vil, naar Vandet er heldet af, lade Frøet spire først, da det kommer destosnarere af Jorden. Dette giver baade Planten en god Vext og bevarer den tilforladelig fra Jord=Lopper. Og vil man prøve at saae af samme Frøe, som ei saaledes er behandlet, blant dette i Egge=Vandet udblødte, da skal det snart visse sig, hvilke Planter der ere sikre for Fienderne; Dette Mid deel er tilforladeligt.