Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-08-22
Det er muligt, at de sollingske Lodsbaade paa det havnløse Jedderen vilde være mindre anvendelige, fordi man mange Steder ikke vilde vide at faae dem i Land. For dem, som have hjemme i det af Øer og Fjorde bestaaende Ryfylke, vilde de være af herligste Nytte. De ere ei større end de sædvanlige, vel smaae til Havfiskeriet, deels kunde de, der bestemtes til dette Brug, bygges noget større, deels vilde et saadant Fartøi i Selskab med andre aabne, være tilstrækkeligt til i paakommende overhændigt Veir at redde Mandskabets Liv, og dette var meget vundet. En Præmie for dem der til Fiskeriet paa Kagelensgrunden anskaffede sig hensigtsmæssige Dæksfartøier, vel endog Forskud eller Hielp til Anskaffelsen af de første deslige, ja reent ud Opoffrelse af det Anskaffelsen af et Par vilde koste - som udgjør den for en fattig credit løs Almue store - for Staten til en Næringsveis Opkomst, saare lille Sum af 1000 eller 12 til 1300 Rdlr. Stykket – vilde sandsynligviis paa denne Gjenstand være fortræffeligen anvendt. Søeboens Næring, her som andensteds uvis, her i den sildigere Tid saa meget mere, som det i lang Tid forhen nogenledes visse Sildefiskerie ved Skudesnæs ophørde, og det øvrige Fiskerie, især det paa Sommersilden har været saare ustadigt, ernæret næsten ingensteds sine Mennesker uden i fattige Kaar. Saa er det og her. Den Ummelighed der er for en Mand der henter sin Næring af Havet i at holde Orden i nogen Ting, endog i at holde Regnskab og indrette sig planmæssigen; den store Anledning til Sviir og Brændeviinsdrik, det huuslige Sølerie og Ureenligheds væsen, Næringen medfører, som saa ilde forenes med huusligt Velliv, ja med sædelig Reenhed; det uophørligen fornyede, uophørligen skuffende Haa om rig Jndtægt med liden Møie, eller dog i en Hast, der gjor deres hele Liv saa ligt den evighaabende Spillers – alt dette tilsammen gjør at Sø boen ogsaa her er arm. - Søen er ingensteds her den eneste Næring. Paa alle Udøer end- og have Fiskebønderne nogen Jord og dyrke den J Stavangerbugtens østlige Øeklynge ere, som nævnt, en Deel af Jndbyggerne endog roeste som gode Agerdyrkere; men disse befatte sig ogsaa lidt eller intet med Fiskeriet. Hvor dette er Hoved næringen (saasom paa Hittern og Nordmøes Ud kanter) maa og stedse Agerdyrkningen, som mindre lovende, mere smaaligen lønnende, tilsidesættes Dette skal da endda ei saa almindeligen gielde i disse Havegne. Endog paa Karmøen drives Agerdyrkningen mod Omhue og Held, ja selv det fra Fastlandet saa meget fjernede lille Udsive er temmelig dyrket. - Det i saa mange Aar meget rige Fiskerie ved Karmøen drog did et forholdsmæssigen stort Antal Mennesker, som der nedsatte sig. Der af flød de derværende Jordeiendommes Udstykning i Lodde, der kunde være nok for Mennesker, som havde en anden Hovednæringsvei, men ikke bleve i Stand til at ernære deres forarmede Opsiddere, da denne ophørde. J Følge hiin Nærings Ophør og end mere i Følge Jordernes Udstykning, have derfor Karmøens tre Præstegielde en Befolkning, som der ikke kan finde Føden, hvorfor i Stavanger Bye og Ryefylke findes Tiggere fra denne Amtets største, frugtbareste og meest opdyrkede Øe Den bestaaer for de to Trediedele af fladt Land, der er næsten tilhobe Agerjord. Den dyrkes endog for en stor Deel med Kartofler, og alle de smaae Gaardes Jorder, det er de fleste, dyrkes med Spaden, som da rigtig nok næsten al Jord paa Jedderen og for det meste i hele Ryfylke. Alligevel kan Jorden end ikke med Tilskud af det mere Havet yder, ernære de alt for smaat udbidlede Jorders Beboere. - Paa de andre Øer, hvor der endog er lidt eller intet Jord at dyrke, ere Jndbyggerne ogsaa fattige, dog er Forholdet af de Udarmede og Hielpeløse mindre. Paa Findøen, Rennesøen og de andre østlige Øer er der jævn Velstand. En Bonde efterlader sig der almindeligen et eller et Par Tusinde Rigsdaler. Endnu større og almindeligere er Velstanden inde i det faste Lands Dale i Strand, Hølle, Aardal a., hvor endnu mindre eller slet ikke deeltages i Søeboenæringen. (Fortsættes.)