Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-02-22
Skrivelse fra Dronningen af Portugal. til Kongen. Sire! Jeg har af Deres Ministres Hænder modtaget befaling til at forlade Deres Stater; Altsaa forat sende mig i Landflygtighed afsætter De, mig fra en Throne, hvorpaa De har kaldet mig, af mit inderste Hierte foragter jeg hine og beklager Dem. Jeg vil blive mere frie i det Land, hvortil jeg forvises, end De er i Deres Pallast. Jeg tager min Frihed med mig, mit Hjerte er ikke Slave, jeg har ikke bøiet mig for hine stolte Undersaattere, som have understaaet sig til at foreskrive Dem Love og have enmodet mig af aflægge en Eed, som min Samvittighed forkaster, jeg er uagtet Deres Trudsler bleven standhaftig; jeg adlød en Stemme fra Himmelen, som sagde mig, at min Hæder begynder fra den Tid min Rang som regierende Dronning hører op; thi man vel sige om mig: Hun handlede som Dronning, hun har holdet Dademets Majestæt reent. Hun har ikke taalt, at man besmitter dets Glands; og da kronede Mænd, som holdt Sværdet og Scepteret i Haanden, gave efter, saa forblev hun standhaftig. Som deres Gemalinde vil jeg adlyde Dem, men ingen uden Dem Dem allene vil jeg sige: at min Sygdom og Aarstidens Strenghed har giort min Afreise umuelig i dette Øieblik, man har endnu ikke forlangt af Dem at De skal befale min Død. Jeg skal snart reise, men hvorhen, skal jeg reise til det Land, hvor jeg er født (Spanien, det er ligesom Deres et Rov for Revolutionen; min Broder er lige som De en kronet Fange; og forgiæves leder hans unge Gemalinde om Tilladelse til at komme til mig, for at vi kunne græde i et stille klosterligt Opholdsted. De vil ikke kunne nægte mig at tage mine Døttre med mig; thi iblandt de Love under hvis Tryk De sukker, er der ingen, som befaler at rive Børn bort fra deres Mødre. Blive ogsaa mine Rettigheder som Dronning krænkede, saa vil dog Moderen blive agtet, Med Foraarets Begyndelse vil jeg forlade Deres Stater; dette Land hvori jeg har regieret og gjort meget Godt; jeg vil deele min Broders Farer, jeg vil sige til ham: inter kan nedbøie mig; jeg er forviist, men min Samvittighed er reen; thi jeg erindrer det Blod, som flyder i mine Aarer. Lev vel Sire, jeg forlader Dem gammel og svag paa en vaklende Throne; jeg forlader Dem med Smerte; Deres Søn er heller ikke hos Dem. De slette Mennesker adskille dem endnu meere end Havet. Den plettede Krone tynger paa Deres graae Haar. At Gud, som hersker over Kongerne, ville vaage over Dem og forvirre Deres Fiender. Overalt hvor De opholder Dem vil Deres forviiste Gemalinde bede for Deres Majestæt og anraabe Gud om, at han vil forunde Dem mange Levedage, og endelig ogsaa det Land, hvorfra jeg er bleven forjaget, Lykke og Fred. Jog Dronningen. Dronningens Forviisning fra Portugal er vist nok en meget paafaldende Begivenhed; imidlertid er den overeensstemmende med den nærværende Portugisiske Constitution, som byder, at enhver der ikke besværger Constitutionen skal forlade Riget; af samme Aarsag blev ogsaa Patriarken i Lissabon forviist. De Cortes kunne derfor ikke andet end billige Ministerne, som havde andraget paa hos Kongen, at hun skulde forlade Landet, uagtet nogle Medlemmer i de Cortes Forsamling havde erklæret sig saa stærkt derimod. Man siger for vist, at derikke skal hidintil have fundet den bedste Harmonie Sted mellem Kongen og Dronningen, og at hun paa Overreisen fra Brasilien til Europa, da Kongen var misfornøiet med de Forandringer, som vare indførte i Portugal, erklærede sig til Fordeel for Revolutionen; men maaskee det er ikke andet end et Rygte som er i Omløb. Man forventer Hs. Majestæt Ankomst til Frankerige; thi det er Dronningen tilladt at tage sit Boepæl hvor hun vil, undtagen i Spanien.