Berlingske Tidende, 1836-03-15
Den af Committeens Referent, Kammerjunker Scavenius, paa Forsamlingens Vegne forfattede allerunderdanigste Petition er af følgende Jndhold: Fra de Deputerede, Kammerherre Castenschjold, Kammerraad Drewsen, Major Romer og Lieutenant Rasch, ere blevne forelagte Provindsialstænderne for Sjællands med flere Stifter forskjellige Andragender betræffende Brandassurance-Jndretningen paa Landet i Danmark. Stændernes Forsamling antog disse Andragender at fortjene en nøiere Undersøgelse, og efterat en i den Anledning nedsat Committee har afgivet sin Betænkning derover, og Sagen derefter er bleven drøftet paa lovbefalet Maade i flere Plenarforsamlinger, vil Forsamlingen nu tillade sig at henstille til Deres Majestæts allerhøieste Overveielse følgende dens allerunderdanigste Formening herom. Det Første, Forsamlingen i denne Henseende troer at burde henlede Deres Majestæts Opmærksomhed paa, er den Maade, paa hvilken Brandcontingentet hidtil har været reguleret, De gieldende Anordninger fastsætte nemlig eet og samme Contingent for alle mulige Bygninger, uden nogetsomhelst Hensyn til disses Beskaffenhed eller den større eller mindre Fare for Jldsvaade, som de ere underkastede, Det synes imidlertid klart, at, hvad denne Fare angaaer, stor Forskjel maa finde Sted imellem de forskjellige Arter af Bygninger. Der kan saaledes neppe være Tvivl om, at en fra andre Huse fjernet Kirke med Steen hvælvinger og Tagdækning af Steen eller Metal, hvor der aldrig tændes Jld og høist sjeldent Lys, maa være langt mindre udsat for Jldebrand end f. Ex. et slet bygget og straatækket Bondehuus midt i en tætbygget Landsby og omgivet af andre straatækkede Huse. De allernaadigst octroierede Brandassurancecompagnier for Varer og Effecter, navnligen det saakaldte almindelige, tage og ved Bestemmelsen af den Assurancepræmie, de forlange for assurerede Varer, særdeles Hensyn til Beskaffenheden af de Bygninger, hvori saadanne Varer befindes, og det synes vist, at de samme Grunde, der tale for en forskjellig Brandpræmie af de samme Varer, eftersom de befindes i meere eller mindre brandfrie Bygninger, ogsaa for største Deelen, maae gielde, naar Spørgsmaalet er og Brand contingentet af disse Huse selv. Ogsaa have næsten alle fremmede Jnstituter af lignende Art, ved Bestemmelsen af Brandpræmien af Bygninger, taget særdeles meget Hensyn til Bygningsmaaden, om nemlig Bygningerne ere grundmurede eller ikke, og fornemmelig om de ere tækkede med Steen og Metal eller med Straae og Træ, hvilket Alt synes at vise, at Assurance-Jnstituterne i Almindelighed maa staae sig vel ved en saadan Classification. Det er nemlig ikke urimeligt at antage, at mange Eiere af de meere brandfrie og mindst Fare underkastede Bygninger, ved et Contingent, der, naar det er eens for Alle, nødvendigviis for Enkelte maa være høiere end Forholdet til Resicoen udkræver, lade sig afholde fra at assurere deres Huse. Saaledes findes vistnok af denne Grund kun forholdsmæssig faa Kirker indtegnede under Brandforsikringen. Det formenes derfor, at der ogsaa hos os findes overveiende Grunde for, ved Brandcontingentets Regulering at tage i det Mindste noget Hensyn til Bygningsmaaden af de assurerede Huse. Af Mangel paa tilstrækkelige Oplysninger om, i hvad Forhold Resicoen for Jldsvaade hos os staaer til drer, og fortsat Handelen under Firma Hans Becks Enke, saa hans Giæld . ...... Bygningsmaaden, kan Forsamlingen imidlertid ikke i denne Henseende gjøre noget bestemt et den med 60 Stem Forslag, men maa mer mod 1 har besluttet, allerunderdanigst at ansøge Deres Majestat om, at lade foranstalte de fornødne Undersøgelser desangaaende, indskrænke sig til blot at henpege paa tvende Arter af Bygninger, som synes fortrinligviis qvalificerede til et lavere Contingent end de fleste andre. Det er fornemmelig Landsby kirkerne, som Forsamlingen har havt i Sigte. Det er alt ovenfor antydet, at disse Kirker maae ansees at være særdeles ringe Fare, underkastede, som det ogsaa er næsten uden Exempel, at en Kirke er afbrændt: Der synes da og al Grund til, at de maatte kunne assureres for en særdeles lav Præmie. Nogen større Resico underkastede, men dog i langt ringere Grad end de øvrige Landbygninger, formenes en anden Klasse af Bygninger at være, nemlig Vaaningshuse, der ere grundmurede og teglhængte, og som desuden staae i en vis Afstand, f. Ex. 20 Alen, fra alle andre, større Fare underkastede, Bygninger. At saadanne Vaaningshuse staae en forholdsmæssig ringe Resico, har Erfaringen viist, idet oftere ved Jldebrande, hvor alle Udhuse paa en Gaard ere brændte, Jlden er standset ved det grundmurede og teglhængte Vaaningshuus, om dette end har staaet nærved de afbrændte Udhuse. Ligesom disse her anførte tvende Arter af Bygninger saaledes synes at egne sig til et lavere Contingent end de fleste andre, saaledes er der igjen andre, som muligviis burde ansættes til høiere Brandpræmie end de ordinære. Saadanne ere Møller, der efter de senere Aars Erfaring have viist sig særdeles ufordeelagtige for Jmidlertid maa det til Brandforsikkringen. staaes, at den Aarrække, hvoraf dette Resultat er uddraget, er vel kort til derpaa at grunde ganske sikkre Slutninger herom. J nær Forbindelse med Brandcontingentets Bestemmelse staaer Spørgsmaalet, om det skulde være tilraadeligt, fremdeles at vedblive med at paalægge de Assurerende en større Byrde, end efter et Gjennemsnit virkeligen behøves til dermed at dække Brandskaden og Administrations-Omkostningerne, for derved yderligere at forøge det Capital-Fond, som Brandforsikringen alt eier. Vel erkjender Forsamlingen fuldeligt det Fordeelagtige, som der for Jnteressenterne fremgaaer af at eie et saadant Fond, da det derved bliver muligt, at afholde de Tab, som enkelte uheldige Aar maatte paadrage Jnstitationen, uden strax at fordre Tilskud af Jnteressenterne, som saaledes sættes istand til med Vished at kunne beregne, hvad denne Assurance koster dem. Men det synes dog paa den anden Side, som om denne Capital, der nu udgjør omtrent 300,000 Rbd., maa ansees som alt stor nok til dermed at møde den Underballance i Jndtægterne, som enkelte uheldige Aar maatte foranledige, hvorefter da de igjen indtræffende heldigere Aar maae antages at kunne erstatte den Afgang i Fondet, som ved hine maaskee er foraarsaget, ligesom dette og under saadanne Omstændigheder maa kunne noget forøges ved Overskud af Renterne. Forsamlingen har derfor eenstemmigen antaget, at det ei kan ansees som ønskeligt videre at forøge denne Capital ved at paalægge de assurerede Bygninger et større Brandcontingent end ellers kunde fordres af dem. Efter saaledes at have fremsat sin allerunderdanigste Formening om de Regler, der burde lægges til Grund for Brandcontingentets fremtidige Regulering, skal Forsamlingen. fremdeles tillade sig at fremstille for Deres Majestæt den Fare, der for Brandforsikkringen fremgaaer af de, som man kan befrygte, i mange Tilfælde for høie Summer, hvortil Bygninger ere taxerede til Assurance. Den er nemlig kun altfor ofte opstaaet Formodning om, at flere af de i de senere Aar indtrufne hyppige Jldebrande ere opstaaede ei blot ved Eiernes Uforsigtighed, men ved forsætlig Paasætning af Jld i den Hensigt, at skaffe sig en Gevinst paa Assurance-Jndretningens Bekostning. Dette vil ikke kunne skee uden hvor Assurancesummen betydeligt overskrider Bygningens virkelige Værdie. At dette for nærværende Tid hyppigere end i en tidligere Periode finder Sted, dertil synes den fornemste Aarsag at maatte søges i den almindelige Omvæltning i Eiendomsforholdene, som Krigen og den derved foranledigede Forstyrrelse i Pengevæsenet foraarsagede. Dog vilde Zirkningen heraf neppe i saa høi Grad have viist sig, naar ei alle ældre Assurancer ifølge Placat af 13de Marts 1813 vare overgaaede til Rigsbankpenge med et Tillæg af 60 Precent, en Foranstaltning, der vistnok maatte dengang synes billig, men som ved den snart paafølgende Synken i Værdie af alle faste Eiendomme frembragte et stort Misforhold mellem den saaledes forringede Værdie og Assurancesummen. Da der nu ogsaa om de efter den nævnte Periode foretagne Taxationers Rigtighed ere opstaaede betydelige Tvivl, saa synes det for Brandforsikkringens Tarv af yderste Vigtighed, at disse for høie Assurancer som snarest vorde nedsatte til en med Bygningernes nuværende Beskaffenhed og Værd passende Størrelse, og Forsamlingen har derfor med 61 Stemmer mod 1 antaget, at det maa ansees særdeles tilraadeligt, at en almindelig Omtaration af alle assurerede Bygninger paa Landet paabydes, eller, om dette skulde synes altfor vidtløftigt, saa dog af dem hvis Assurance er ældre end 100 Aar. Vel er det ikke udgaaet Forsamlingens Opmærksomhed, at en saadan almindelig Omvurdering vilde foraarsage ei ubetydelige Omkostninger; men ligesom Hensyn hertil maa staae tilbage for den store Nytte, som deraf for den hele Jnstitution antages at ville flyde, saa formenes tillige, at der for dette specielle Tilfælde kunde være Grund til, noget at nedsætte de lovbestemte Gebyhrer, som ved Tarationer til Brandforsikkring ere at udrede, hvorfor man allerunderdanigst henstiller til Deres Majestæts nærmere allerhøieste Overveielse, om hertil maatte være tilstrækkelig Anledning. En betydelig Lettelse vilde i mange Tilfælde fremgaae for dem, der ønske deres Bygninger assurerede, naar Tarationsmændene altid fandtes i Herredet, hvor Tarationen foregaaer, istedetfor at de nu, som Følge af Bestemmelserne i Forordningen 26de Marts 1800 § 9 Litr. B. Nr. 2 stundom maae hentes temmelig langt borte. Men i saa Tilfælde synes det og naturligere, at de, ligesom tidligere var paabudet, udnævnes af Herredsfogden, hvilket Forsamlingen ogsaa eenstemmigen har antaget at være den meest passende Bestemmelse, som i denne Henseende, kunde tages. Jkkun i ganske særegne Tilfælde, naar et tilstrækkeligt Antal bygnings kyndige Mænd ei skulde findes i Herredet, f. Ex. om et Oversyn forlangtes af et dobbelt Antal Tarationsmænd, synes der Grund til, at Udnævnelsen fremdeles overdrages Amtmanden. Ved, som meldt, i alle ordinære Tilfælde at overdrage Herredsfogden Udnævnelsen, vandtes tillige, at det blev lettere, tilat taxere almindelige Bønderbygninger, at vælge kyndige Mænd af Bondestanden, som til saadanne Taxationer synes de meest qvalificerede, ligesom og saaledes en liden Fordeel kunde tilflyde de Sognefogder og Brand fogder, som formodentlig fornemmelig dertil vilde blive valgte, og hvilken disse Mænd, der kun faae ringe Erstatning for deres ofte byrdefulde Forretninger, synes vel at kunne fortjene. Af langt større Vigtighed end den her omhandlede Forandring, som nysnævnte Forordning af 26de Marts 1800 indførte i Henseende til Udnævnelsen af Tarationsmændenne, er den Foranstaltning, som var Hovedgjenstanden for denne Anordning, nemlig Beskikkelsen af Branddirecteurer overalt paa Landet i Danmark. Som man af Jndledningen til Forordningen erfarer antoges Fordelen af denne Foranstaltning fornemmelig at ville bestaae i, deels at derved Amtmændenne og Herredsfogderne vilde befries for endeel byrdefulde Forretninger, deels at saaledes en større Nøiagtighed i Udførelsen af disse Forretninger vilde opnaaes. Det kan vist heller ikke nægtes, at naar en Mand udelukkende beskjæftiger sig med et vis Slags Forretninger, vil han derved erholde større Færdighed, større Routine i deres Udførelse og saaledes med større Lethed og Hurtighed, kunne tilendebringe dem; ligesom det og er rimeligt, at ved disse Embeders Oprettelse Arbeidet er blevet lettet for vedkommende Collegium, hvorunder Brandvæsenet hører. Jkke desmindre ere opstaaede betydelige Tvivl, om denne Foranstaltning har været til virkeligt Gavn, enten for Assurancevæsenet i det Hele eller for de enkelte Assurerede. Det følger alt af de vidtløftige Districter, som ere underlagte hver enkelt Branddirecteur, at det maa være ham høist vanskeligt, og vel ei sjeldent umuligt, at overkomme det for Brandforsikkringen saa nødvendige stadige Tilsyn med de assurerede Bygninger. Hertil komme de mange Contoirforretninger og den betydelige Correspondence, som Opsynet med saa udstrakte Districter fører med sig, hvilket alt binder Branddirecteuren til hans Hjem og forhindrer ham fra at bereise det hans Opsigt underlagte District saa hyppigt, som vel ønskeligt er. Følgen deraf er bleven, at Omvurderinger sjeldent af Branddirecteuren ere foretagne, saa at forfaldne Bygninger ere blevne staaende i Brandforsikkringen for den oprindelige Assurancesum, til stor Fristelse for den forarmede Eier. Men ogsaa for de Assurerede selv ere Branddirecteurposterne forbundne med ei faa Ulemper. Her kommer først i Betragtning den ingenlunde ubetydelige Sum, som aarligen maa udredes til disse Embedsmænds Lønninger, en Udgift, som man dog gjerne vilde oversee, naar derved virkeligt opnaaedes det Ønskelige, større Sikkerhed mod Jldsvaade; hvilket Forsamlingen ei troer at kunne antage. Men, uden Hensyn hertil, er det særdeles besværligt for den Enkelte, der ønsker sit Huus assureret, at dette ei kan skee uden at hente den som oftest langtfra boende Branddirecteur. Dermed er forbundet stor Bekostning og megen Tidsspilde og selv Tab, da Branddirecteuren ei altid vil have Leilighed at komme til den Tid, som det af Vedkommende ønskes. Hertil kan endnu lægges den ved Placaten af 15de April 182 § 5 paabudne Foreviisning af alle Skjøder, for Branddirecteuren, en befaling, der foralle meere fjernt Boende er forbunden med ikke ringe Besværlighed. Det er derfor et ikke ualmindeligt Ønske, at Branddirecteurens Forretninger maae overdrages til vedkommende Herreds- og Birkedommere, saa at den Forandring, som ved den anførte Placat af 15de April 1828 §. 6. alt er foregaaet i den siden 1800 bestaaende Jndretning for enkelte Øer, maatte udvides til hele Landet, og Forsamlingen har med 60 Stemmer mod 3 antaget, at der var tilstrækkelig Anledning til at foredrage dette Ønske for Deres Majestæt; hvorhos Forsamling tillader sig hertil at føie, at den formener, at i dette Tilfælde de afgaaede Branddirecteurer maatte sættes paa Vartpenge, indtil de paa anden Maade kunde ansættes, saa at deres Løn i Tiden kunde bespares, idet nemlig - som Forsamlingen endvidere med 52 Stemmer mod 11 har antaget – Herredsfogderne og Birkedommerne for det nye Arbeide, som blev dem paalagt, formeentligen vilde have tilstrækkelig Erstatning i de ved Taxationerne faldende Gebyhrer.