Aalborg Stiftstidende, 1840-03-03
- Til Repræsentanter i Trykkefrihedsselskabets kjøbenhavnske Afdeling ere ved sidste Generalforsamling valgte: Dhrr. Cand. juris Lehmann. Professor David, Magister Monrad, Cand. juris Gjødwad, Cand. Wilh. Bierring, Postsecretair Bojesen, Grosserer P. C. Knudtzon, Jnstitutbestyrer Borgen, Magister Tregder, Overauditeur Otto Müller, Grosserer Topp. - Til Bestyrere for den kjøbenhavnske Afdeling valgtes Cand. Lehmann, Prof. David, Mag. Monrad, Postsecretair Bojesen, Mag. Tregder, Proc. Christensen, Cand. Gjødwad, Jnstitutbestyrer Borgen, Grosserer Knudtzon. (Berl. T.)- Ledsaget af et talrigt følge og baaren af theologiske Studerende og Candidater, blev den nidkjære, aldrig trættede Kjæmper for Sandheden, den høitagtede Stiftsprovst Clausen idag bisat i Frue Kirke for derfra at føres til Assistentskirkegaard. J Liighuset udtalte Pastor Smith sin egen og Medpræsters Tak til den Hedengangne, og i Kirken skildredre=Sønnen, Professor Clausen, med Sandhed og Varme Faderens daadrige Liv og fremstillede med Klarhed den rette Maade, hvorpaa dette maa bedømmes. (B. T.)- Den nys afdøde forrige Stiftsprovst Clausen var en Præstesøn fra Carlum i det Slesvigske, og for 61 Aar siden er han dimitteret fra Horsens Skole, der med Stolthed nævner ham blandt sine giæveste Fostersønner. 1789. begyndte han sin geistlige Bane som residerende Capellan i Maribo; 1796 forflyttedes han til Callundborg; 1797 blev han udnævnt til anden Capellan ved den Kirke, hvis troe og nidkjære Præst han vedblev at være i samfulde 41 Aar, og skjøndt dette Tidsløb, i politisk og religiøs Henseende, har været saa bevæget, som intet andet, er Han dog stedse bleven sig selv lig. Det var som anden Capellan ved FrueKirke han, paa Reformationsfesten 1804, holdt hiin navnkundige Prædiken om den Opfordring, vi, i de nyeste Religionstildragelser, finde til at betænke, hvor lykkelige vi ere ved vor fornuftige Christendom. Den frimodige Prædikant havde deri, efter Embedspligt, revset Tidens slette Sæder, især dens Jrreligiøsitet, uden Personsanseelse, men ogsaa, uden at nævne eller pege paa nogen enkelt Person. Kjøbenhavns Politimester, Statsraad Haagen, som allerede eengang før havde anklaget Clausen, indsendte ogsaa denne Prædiken (det i Trykken var udkommen) til det kgl. danske Cancelli, i den Formening, at Taleren havde, imod Forordn. af 27de Sept. 1799, dadlet Statens fornemme Embedsmænd og stillet Regjeringens Indretninger i et ufordeelagtigt Lys. Cancelliet sendte Prædikenen, ledsaget af denne Anke, til Biskoppens og Præstens Erklæring. Biskop i Sielland var dengang Balle, og vi behøve ikke at bemærke, at hans og Clausens dogmatiske Synsmaader vare saa forskjellige, som muligt. Men Balle erklærede: "For vil jeg ophøre at være Biskop, og for vilde hele det gudfrygtige Borgerskab i Kjøbenhavn komme i Bevægelse, før et Haar skulde tores paa den brave Clausens Hoved for denne Prædikens Skyld!" Clausen frikjendtes, som man af den danske Regjering kunde vente, og blev 1808 Lærer i Homiletik og Katechetik, samt Meddirecteur, ved det kongelige Pastoralseminarium med Prædicat af Professor, 1811 Sognepræst til Frue Kirke og Stiftsprovst i Sjælland, 1812 Ridder af Dannebrog. 1814 Medlem af Skoledirectionen i Kbhvn., 1817. Domd., 1818 beæret med Biskopsrang. J det Tidsrum, hvori han har virket, kan han medrette kaldes Danmark første praktiske Theolog. Hans i Trykken udgivne Taler udgjøre en betydelig Samling; tre Bind af hans Prædikener have oplevet tre Oplag; mange af hans homiletiske Arbeider ere oversatte i fremmede Sprog. Han har, som ingen anden dansk Prædikant, stedse vidst at gribe, hvad der for Øieblikket var det bevægende Element i Menneskelivet. Hans sidste trykte Prædiken er, om Referenten ikke feiler, den af ham i Frue Kirke den 1ste November 1836 holdne Reformations Jubelfest=Tale: "Med hvilke Forsætter vi skulle indtræde i et nyt Aarhundrede efter Reformationens Jndførelse i vort Fædreland. Den 77eaarige Gubbe taler, her med samme indtrængende Kraft, som for en Menneskealder siden. Som Menneske har Clausen stedse fremtaget blandt sine Samtidige ved en ubøielig Fasthed og Retskaffenhed i Charakteren. Vi kjende idet mindste ingen Samtidig, paa hvem følgende Stropher af Cramers Ode bedre kunne anvendes, end paa ham: Nie har er geheuchelt; Mit Glauben seine freie Brust gestahlt, Hat keinem Fürsten je um Schus geschmeichelt, af er ein Mensch war, nie verhehlt, War Vater, Mann und Freund und Untherthan, Der Armen Trøster, ging die hohe Bahn, Des himmlischen Gebots mit festem Schritte. (Hemp. Av.)- Conferentsraad Holten og Generalmajor Scholten have hver givet 100 Rbd. til Frederik den Sjettes Asyl. Jalt er nu indkommet 3560 Rbd.; desforuden tegnet i aarlige Bidrag 174 Rbd.; endeel Haandværkere have tilbudt gratis at levere Arbeide til Asylet.