Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-10
Skilderie af Kjøbenhavn. Toogtyvende Aargang. No. 73. J Etatsraad F. Thaarups Fraværelse redigeret af Chr. Thaarup. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 10 September 1825. J Anledning af de geografiske Formodninger i Skilderiet Nr. 71. Hr. Dr. Theol., Prof. og Pastor J. H. Larsen har under denne Overskrift leveret nogle Bidrag til Forklaringen af danske Stæders og Byers Navne; han formoder at de ved vore fra Engelland hjemvendende Forfædre eller ved de første kristelige Missionærer ere bragte hertil, og at deres Oprindelse altsama søges i det engelske og skotske ja maskie irske Sprog og ikke i det islandske. Det er unægtelig meget vanskeligt at angive den bestemte Oprindelse til mange Steds navne her i Riget; men at Forf. Formodning i denne Henseende er aldeles ugrundet, mener jeg vil falde enhver i Øjnene ved følgende Betragtninger. 1) Da vore Forfædre vendte hjem fra Engelland, og da de bleve Kristne, var det engelske Sprog ikke til, ligesaalidet som den skotske Sprogart deraf, men der taltes Angelsaksisk i Engelland og nogle Dele af Skotland. Hvis altsaa den omtalte Forklaringsmade skulde have allermindste Rimelighed, matte man søge vore Stedsnavnes Oprindelse i Angelfaksisk og ikke i den efter den normanniske Erobring opkomne og fra det gamle Sprog meget forskjellige Engelsk. 2) Men det er imod al historisk Erfaring, at fra Krigere fra et fjærnt Land indføre nye Navne i deres Fødeland ved Tilbagekomsten; eller mon vel Spanierne have indført mange amerikanske Navne i Spanien, eller Engellænderne mange indiske Navne i Engelland, Ligefalidet er det at formode at enkelte Omvendere, der næppe kunde gore sig forstalige for Almuen, og ingen Byer eller Nybygder anlagde, skulde tænke pa at give de gamle Steder ny Navne, og lykkes dermed. Ja at de ikke have gjort det er klart deraf, at samange Steder her i Riget have hedenske Navne, som Afsens, Odense, Thorsenge, Tirsvæld, Balderup, hvilke de jo først og ivrigst matte have søgt at forandre. 3) Mange af vore Stedsnavne ere ud. Tv. ældre end vor Forbindelse med Engelland; f. C. de nysanførte, saa og Hedeby, Ribe, Viborg, Mors, Samsø, Leire, Roskilde, Fyn Falster, Skane, Lund, der omtales i ældgamle islandske Sager. 4) Det Sprog, hvoraf man vil forklare gamle Stedsnavne, ma indeholde de Ord hvoraf Navnene besta, som sædvanlige betydningsfulde Ord i Sproget. Nu indeholder hverken Engelsk eller Angelsaksisk de Ord, hvoraf vore Navne besta, men snarere tværtimod Dansk og Islandsk Ordene, hvoraf de engelske Navne ma forklares; følgelig have vi ikke faet vore Stedsnavne fra Engellænderne, men snarere givet dem vore. Vi skulle til Oplysning heraf kortelig gjennemganogle af Forfatterens Eksempler. Alborg er sammensat af Al og borg, det første Ord heder pa Engelsk eel, det andet borough, som kun slet passer her. Hvis Navnet endelig ikke skal være dansk, saa ere dog unægtelig de tyske Ord: Aal, Burg meget nærmere. Forf. har vel sammenlignet: Ald-brough, Allesbury og Atleborough og ikke eel, borough, men en Ordforklarer har ikke Lov til at forandre Ordet under Forklaringen, Al. er ikke det engald, som formodentlig betyder gammel (ellers old), og der er ikke nogen ny Borg ved Siden af Alborg, som kunde have givet Anledning til slig Benævnelse, Al er ikke heller Alle eller Atle, der uden Tvivl ere Mandsnavne; men Byen heder udtrykkelig Ala borg i de ældste islandske Mindemærker.