Ribe Stifts Adresseaviser, 1832-03-09
Udenlandske Efterretninger. Det store Spørgsmaal: Fred eller Krig, staaer endnu uafgjort, ja det lader, som om det stedse bliver vanskeligere at bevare. Den franske Expedition til Jtalien, hvis Følger man mener Casimit Perrier ikke har beregnet, synes at være den Brand, der snarest kunde blusse op i lys Lue. Fra Wien mældes at denne Sag giver Anledning til en saa levevende Coureervexel, at man i lang Tid ikke har seet Mage dertil. Man frygter, hedder det, at Afsendelsen af franske Tropper til Kirkestaten vil foraarsage de alvorligste Collissioner, fordi den er skeet uden Pavens Samtykke, og Jngen har Ret til, uden hans Opfordring, at sende Tropper til hans Land; dette kunde derfor blive udlagt, som et fiendtligt Foretagende mod en venskabelig Stat. Franske Blade omtale nye, saavel fra Paven, som fra Østerrig, indtrufne Protestationer, hvilke have foranlediget et Ministerconseil hos Kongen, med hvis Beslutninger Courerer affærdigedes d. 26de Febr. Fra den italienske Grændse skrives: at man bemærket store Bevægelser i den østerrigske Armee, at de enkelte Corpser concentreres: at vigtige Ting synes at foregaae; at uventede og ubehagelige Begivenheder let kunne indtræffe; at General Rodetzki, efter at have modtaget en Coureer fra Wien. træffer Anstalter, som synes at tyde hen paa en Krig, og at Enhver er bekymret for de Følger, som den franske Expedition vil drage efter sig, dersom Diplomati ken ikke snart bringer en Overeenskomst desangaaende i Stand. En Skrivelse fra Livorno indeholder ogsaa farlige Spaadomme og mener, at de nærværende Conjuncturer ere kun lidet skikkede til at nære Haabet om Fredens Vedligeholdelse, hvor inderlig man end maatte ønske den. Jmidlertid opgives dog ikke Haa det om disse Anliggenders fredelige Afgjørelse. Da nemlig Grev Aberdeen forleden bragte denne Sag paa Bane i det engelske Overhuus og tog til haarde Ord imod den franske Expedition, hvilken han vilde kalde latterlig, dersom han ikke frygtede for de farlige Følger, den nødvendig maatte drage efter sig, eftersom de Franske jo ikke kunde have andet Øiemed, end at vække og beskytte Oprør, og Franskmændenes tre Farver, hvor de viste sig uden for Frankerig, altid havde bragt Krig og Ødelæggelse og Elendighed med sig, saa erklærede Grev Grev, at han, uden at indlade sig i hvorvidt den franske Expedition var retmæssig eller ikke, dog maatte bestemt modsige den Spaadom, at Freden i Europa derved vilde komme i Fare. Ogsaa fra Wien yttres det Haab, at Hr. Pertiers Du lighed, prøvede Charakteerfasthed og fredelige Sind ville vide at finde og gribe Midler til at gjøre Ende paa den Forlegenhed, hvori en virkelig Landgang af franske Tropper i Kirkestaten vilde sætte Europa. Denne Tillid vil Hr. Perrier vel retfærdiggjøre dersom det stadfæster sig, at de Tropper, der fremdeles skulde udskides til Jtalien, have faaet Contraordre, og at de fortsatte Rustninger i Toullon gjælde Algier og Grækenland. - Den pyrenæiske Halvs er det andet Punkt, hvorfra Uveiret truer at bryde løs. Der forsikkres, at det spanske Hof har paa een og samme Dag fra Cabinetterne i Paris og London modtaget Noter, hvori det bliver underrettet om Don Pedros Afreise, for at gjøre sin Datters Rettigheder gjældende, samt om Frankerigs og Engellands Haab, at Spanien paa ingen Maade vil indblande sig i disse Anliggender; men at den spanske Konge derpaa har givet følgende Svar: at da han har anerkjendt Don Miguel, som Konge af Portugal, kan han ikke Andet, end beskytte denne Fyrste mod Enhver, der vil frarive ham hans Krone. Skjønt det nu ansees for tvivlsomt, om virkelig det spanske Cabinet har givet et saa afgjørende Svar; saa er det dog vist, at den militære Virksomhed i Spanien er overordentlig, og at man i det sydlige Frankerig allevegne hører Rygter om et forestaaende Fredsbrud med Spanien og om et Observationscorps, som skal samles ved den pyrenæiske Grændse, under Marschal Clauzels Commando.