Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-24
(Jndsendt.)¬ J en Tidspunkt, hvor der tales og tænkes saa meget om Grækernes og Tyrkernes Feide, er det intet Under og Jndbildningskraften, endog om Natten, beskjæftiger sig med Billeder af det vi læste og hørte om Dagen. Og – jeg kunde i Sandhed ikke ønske mine christne Brødre et større Held, end at hver deres Drom om denne Sag maatte endes saa salig, som min - Her er Drømmen. Jeg befandt mig paa en aaben Mark, hvor de græske Christne og Muselmændene nyligen havde leveret et Slag. Jeg hørte Suk af saarede, halv sønderhuggede Mennesker, saae Liig opdyngede paa Lig, og Antallet af Saarede og Dræbte var omtrent lige, baade af dem, der bare Korsets og Halvmaanens Tegn. Jld flammede baade i de tyrkiske og de christne Byer. Forhaanede Qvinder vrede Hænderne, saavel hos det ene Parti, som hos det andet. Paa begge Sider døvede man de spæde Børns Hungerskrig, enten ved at hugge dem mod Murene, til deres Hjerner sprøitede hen paa de vanærede Mødre, eller ved, under Haanlatter, at snurre dem om paa det hvasse Spyd, indtil den uskyldige Siel forlod det lille pinte Legeme. Han, som har sagt: "Lader smaa Børn komme til mig, og formener dem det ikke; thi Guds Rige hører saadanne til: vor hellige Religionsstifter stod nu for mig. Saa blid, saa himmelsk, saa medynksfuld maa hans Aasyn have været, da han, under Dødens Lidelser, bad: Fader, forlad dem, thi de vide ikke hvad de gjøre. Men hans Medynkstræk vare fri for egen smertelig Følelse: det var den forklarede Frelsers salige Medlidenhed med de Faldne, som straalede af hans Øine. Han udrakte kierlig sine Arme mod de smaa Martyrer, og Moslemens spæde Søn omfavnede sin unge christne Broder, saasnart Frelserens Aande berørte dem, og de sang alle een Sang, da Uskylds Engel, paa Jesu Befaling, bragte dem til den evige Glædes Bolig. Jeg saae Dødens Engel anstrænge sin Aandekraft, for at bringe de mange Tusinde Dræbte frem for Jordens Dommer, og - jeg hørte Retfærdigheds Engel anklage saa mangen Moslem, at – men og saa mangen Christen iblandt dem, for Vold, Grusomhed og Broderhad. Da stod Alvor i det Blik, som nylig havde smillet saa himmelsk til de Uskyldige, og den Læbe, som nylig havde velsignet, udtalte nu disse rædselfulde Ord: "Viger bort fra mig, alle J, som beflittede Eder paa Uretfærdighed! Jeg kjender Eder ikke. Men mod de Helte, som efter befaling kjæmpede for eget og for Brødres Held, som forenede Menneskelighed med Tapperhed, mod dem udrakte han sin høire Haand og sagde: J gode og tro Tienere! J have været tro over Lidet. Jeg vil sætte Eder over mere, Gaaer ind i Eders Herres Glæde. Og de Christne knællede og jublede: Kjerlige Dommer, Du giver os mere end vi fortiente, thi vi gjorde vor Skyldighed. Og Mahomedanerne knælede og sagde: Retfærdige Dommer! Din Godhed er stor, som Din Hellighed; thi vi gjorde vor Pligt. Men Jordens Engel bragte dem for den Eviges Throne, og i forenede Chore istemte de med alle Himlens Aander: Gud er Fader, Gud er Gud! Og det gjenlød gjennem alle Kloder, fra Verden til Verden; Gud er Fader, Gud er Gud! At Naturen gjenklang: Gud er Fader! Gud er Gud! Ak! fra den lille Jord hørtes, gjennem denne salige Frydesang, Jammers- og Oprørs- og Tvedragtsskrig. Man opfordrede Brødre til Kamp mod Brødre, og Lyst til at læse Rædselsdaad i nogle hvide med Sort prikkede Blade, og Higen efter Nyt, og Attraae efter et vist guult og et hvidt Metal, opæggede de fjerneste Jordens Slægter imod hinanden. Det fristede Mænd til at forlade Hustrue og Børn, og den eneste Søn til at forlade sin aldrende Fader, sin trøstesløse Moder. J Vest, Nord og Syd opfordrede man Folket til at drage til Østens Egne, forat gjenvinde de christne Lande. Man lod den forladte Mage græde i Fredens Hytter, de bedagede Forældre sukke under det rolige Tag, og ilede til Død og Undergang blandt en fremmed Slægt, og alt dette skete i Christi Navn. Da saae jeg vemodig til den Guds Eenbaarne, og spurgte frygtsom Herre, er det Din Villie, Og den milde Jesu svarede: "Salig ere de Fredsommelige; thi de skulle kaldes Guds Børn." Men, Herre, det er en Vantroende, som hist hersker over Din Menighed. "Det var om en Hedning, jeg fordum sagde: Giver Keiseren det Keiserens er, og Gud det Guds er." De handle undertiden haardt mod Dine Tilbedere. "Det bør Eder at indgaae i Guds Rige ved megen Trængsel." De ere Din Læres Fiender. "Elsker eders Fiender, velsigner dem, som Eder bande, gjører dem godt, som Eder hade, og beder for dem, som forfølge Eder, paa det J kunde vorde min Faders Børn, som er i Himmelen; thi han lader sin Sol opgaae over Onde og Gode, han lader regne over Retfærdige og Uretfærdige. Men de ære ikke Dit Navn; de have valgt sig en anden Prophet. "Jkke enhver, som siger: Herre, Herre, men den, som gjør Faderens Villie, som er i Himmelen, skal være min Discipel." De haane Dine Tilbedere. "Salige ere J, naar man bespotter og forfølger Eder, og taler allehaande Ondt om Eder, og lyver det Glæder Eder, Eders Løn skal være stor i Himmelen." Dine Tilhængere vilde fegte for at gjenvinde et Rige, hvor Du allene skal dyrkes, hvor Lovsange til Din Ære allene skulle stige mod Himlen fra christne Templer. "Jeg lærte, jeg priste min himmelske Fader i Synagogen, paa Havet, paa Thabor Bjerg og i Gethsemane Hauge, og - mit Rige er ikke af denne Verden; var mit Rige af denne Verden, da skulde mine Tienere stride; men jeg befoel Peder at stikke Sværdet i Balgen, da han løftede det mod dem, der bragte mig til Marterdød; til en Død, hvormed jeg beseglede den Lære: Hvo som ikke elsker sin Broder, som han haver seet, hvorledes skulde han elske Gud, som han ikke haver seet? Sødt, som Tusinde Fløiters Tone, lød det omkring mig; thi alt det Skabte sang: Ære være Gud i det Høie, Fred i hans Riger. "Hører Du, sagde Frelseren, naar denne Sang lyder over al Jorden, som den lød hist blandt Himlens Aander, da er Faderens Rige kommen; da skal der være een Hjord og een Hyrde; men denne Salighed vindes ikke ved Broderhad, Kamp og Kiv den vindes ved Tro, Haab og Kierlighed: Saa lærte jeg, saaledes er det Faderens Villie. Amen, Amen, gjentonede alle Himlens Chore. Jeg vaagnede og gjentog de Saliges: Amen Ære være Gud i det Høie, Fred paa Jorden. og blandt Menneskene hans Velbehagelighed. Ønske angaaende Skuepladsen.