Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-06-28
J franske og belgiske Blade omtales atter en vigtig Opfindelse, som, hvis den i det Store befindes practisk anvendelig, maa betragtes som en af de betydeligste Forbedringer ved Damp-Befordringsvæsenet. Dhrr. Teissier og Triat have nemlig opfunden en Jndretning under Navn af Propulseur, som dog ikke nærmere beskrives, men med hvilken der er foretagen en Prøve i den store Gymnasiumssal i Brüssel i Nærværelse af Directionen for Jernbanerne samt flere Jngenieurer og andre kyndige Folk. Prøven havde et meget heldigt Udfald. Propulseurens væsentligste Fordeel er, at den gjør det muligt for Locomotiverne at stige op og ned af en endog steil Skraaplan med samme Sikkerhed og Hurtighed som paa en horizontal Bane, men den medfører ogsaa den Fordeel, at den bringer Maskinens hele Kraft i Anvendelse, saaledes at Jntet af denne gaaer tabt. Den kan saaledes med Nytte anvendes ved de allerede færdige Jernbaner, men endnu langt fordeelagtigere vil den være for dem, der i Fremtiden oprettes. Ved den bortfalder alle Vanskeligheder i at anlægge Jernbaner i bjergfulde Egne saavelsom hele det kostbare Nivellerings-Arbeide og de ikke mindre kostbare Tunneler. Hertil kommer, at man kan spare 1/2 af Brændsel=Materialet, hvorfor den og agtes anvendt paa Dampskibe. Opfinderne have allerede søgt Patent baade for Europa og Nordamerica, og deres Opfindelse er sikkert af Betydenhed, skjøndt det endnu kan synes tvivlsomt, om der i en nok saa stor Sal kan anstilles tilstrækkelige Prøver paa sammes practiske Anvendelighed. Dog - om denne Sag vil man vistnok faae Mere at høre. Man giør, som der bliver forsikkret, heldige Forsøg for at oplyse Frankrigs Landeveie med electromagnetisk Lys, Veiene ville blive lysere end nu Gaderne i Paris, og det Hele skal ikke være saa kostbart som andre Belysningsmaader. En sælsom Overtro, hvoraf man ogsaa har bemærket Spor i andre Colonier, har voldet store Ødelæggelser blandt den sorte Befolkning paa Jamaica. Hos de ulykkelige Negere har der nemlig, af en brændende Kjærlighed til det fjerne Fædreland, udviklet sig den smittende Tro, at en frivillig Død fører dem ud af Trældommens Land, og at de, tre Dage efter, opstaae med deres gamle Legemer i deres Barndoms elskede Hjem. Jfølge denne Overtro ere Selvmordene blevne overordentlig hyppige, og trods Herrernes Aarvaagenhed fandt man hver Dag Negere med deres hele Familie hængte i Skovene. Disse Ulykkelige stial sig bort om Natten, iførte sig deres Høitidsdragt, og med den første Solstraale fuldendte de deres Offer. En Dag fandt man, paa eet Sted, tredive Negere hængte. Faderen havde begyndt med sine Børn; han havde fastbundet deres Arme og Been, for at de ikke skulde rive sig løs. Derpaa havde han hængt sin Kone og tilsidst sig selv. Denne nye Epidem varede flere Maaneder, og Alt, hvad man forsøgte, for at standse den, var forgiæves. Omsider udfandt Senatet et virksomt Middel derimod. Det befalede nemlig at Selvmordernes Legemer skulde brændes, deres Aske kastes i Floden; kun Hovederne skulde opbevares og udstilles offentlig i tredive Dage. Derved tilintetgjordes Negernes Haab, at gjensee deres Fædreland i det samme Legeme. Denne befaling blev opslaaet overalt og fuldbyrdet i tre Maaneder. Selvmordernes Legemer bleve hver Morgen brændte i Paasyn af alle Parochiets Negere. Derved tog Onder lidt efter lidt af, og er nu næsten ganske ophørt. (Vi overlade den tænkende Læser, selv at commentere denne Beretning, selv at sammenstille det rørende, barnlige Haab, den stærke Udødelighedstro, hvormed den Sorte i sin Kjærlighed til, i sin Længsel efter sit fjerne Fædreland frivillig træder ud af dette Liv, med det raffineerte Barbari, hvormed den Hvide, beregnende sin Fordeel, veed at betage ham hans Jllusioner og med dem hans Jver i at søge Døden, uden at være istand til – thi hvad man ikke eier kan man ikke give – i Erstatning at meddele ham et bedre, et christeligt Haab om et lykkeligt Hiinsides, naar Herren selv kalder.)(Forlangt indrykket.)