Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-04-06
7. J Anledning af Andragender indkomne fra Haarslev, Norup, Paarup og Vissenberg Sogneforstanderskaber, samt fra Amtsraadets Medlem, Proprietair Berg til Skovsbo, med Anmodning til Amtsraadet om ved Jndstilling til det Kgl. Rentekammer at virke til, at der for næste Stænderforsamling maatte blive forelagt et Udkast til en Anordning om Ophævelse af Bommene i Fyen, troede Amtsraadet ikke at burde negte den forlangte Jndstilling, da det maatte erkjende det passende efter Tidsomstændighederne, at saadanne Hindringer, som Bommene paa Hovedlandeveiene ere, maatte bortryddes, ligesom det og var et almindeligt Ønske, at Bompengene maatte ophøre, og at det Afsavn, Veikassen derved vilde komme til at lide, erstattedes paa en ligeligere fordeelt Maade. At udfinde og indføre en saadan Maade, erkjendte Amtsraadet vel at ville have adskillige Vanskeligheder, men det turde dog antage, at disse vilde være at overvinde, naar en moderat Afgift blev lagt paa de offentlige Befordringer, og at Veikassens Tab ved Bommenes Ophævelse vilde kunne erstattes deels ved hiin Afgift, deels, forsaavidt denne ikke maatte kunne strække til, ved et Paalæg paa Hartkornet, der neppe vilde blive betydeligt, under den Forudsætning, at Repartitionen skete over hele Fyen. 8. En Ansøgning fra forrige Steenslager Jens Mathinesen i Næsbyhoveds Broby, som i sin Tid i Veivæsenets Arbeide havde mistet sit ene Øie og nu var 79 Aar gammel, om en Gratification af 5 Rbd., blev anbefalet til Rentekammeret. 9. Formanden fremlagde en til ham fra Overkrigskommissair, Branddirecteur Købke indkommen Regning for leiet Befordring paa Embedsreiser til en Betaling af 80 Skil pr. Miil, hvilken Regning Formanden ikke havde anseet sig beføiet til at anvise med Hensyn til, at den for en Deel angik et Tidsrum efter den Tid, at der ifølge Amtsraadets Foranstaltning var givet Købke Anviisning paa at benytte en Vognmandsbefordring, der var akkorderet at skulle præsteres for 48 Sk. pr. Miil. Amtsraadet vedtog at anvise Beløbet for de Befordringer, der vare præsterede for den 21 October f. A., da Amtsraadets Beslutning blev Overkrigscommissairen communiceret. For de 3 sidste Reiser fandt Raadet, sig ikke foranlediget til at anvise den paa den tilstillede Regning opførte Betaling. 10. Paa indkomne Regninger for Transportander i 1846 anvistes til Udbetaling af Amtsfattigkassen: til Høiby Sogn 2 Rbd. 80 s.; til Fraugde 1 Rbd. 64 s.; til Rønninge 1 Rbd. 28 s.; til Marslev 1 Rbd. 16 s.; til Birkinde 1 Rbd. 76 s.; til Korup og Ubberud 8 Rbd. 36 s.; til sidstnævnte Sogne kunde Anviisning for de foregaaende Aar ikke meddeles, da Regnskaberne for længe siden vare sluttede og indsendte. Dalum og Sanderum havde blot indsendt en Fortegnelse over de afgivne Befordringer. Sogneforstanderskabet anmodedes derfor om at indgive Regning, med den tilføiede bemærkning, at deslige Befordringer sædvanligen be regnedes til 1 Mk. pr. Miil for hvert gaaende Bud og 3 Mk. for Vogntransport pr. Miil. 11. Formanden gjorde Amtsraadet bekjendt med de Forhandlinger, der havde fundet Sted ved Amtsraadet for Assens Amtstuedistrict angaaende, hvorvidt det maatte ansees hensigtsmæssigt, at der blev truffet en Foranstaltning til en forandret Fremgangsmaade ved Transportanders Befordring, navnligen saaledes, at der fra den Kjøbstad, hvorfra den Vedkommende skulde transporteres, blev leiet Bevogter eller Befordring for hele Amtsdistrictet, istedenfor at Transporten nu skeer fra Sognefoged til næste Sognefoged, og henstillede Formanden, hvorvidt Raadet maatte finde Anledning til at søge en saadan Foranstaltning gjennemført ogsaa for Odense Amtstuedistricts Vedkommende. Førend Amtsraadet tog nogen Beslutning i denne Sag, ønskede det at indhente Betænkninger fra Etatsraad, Herredsfoged Knudsen og Kammerjunker, Herredsfoged Lüttichau om, hvorvidt de maatte formene, at Sagen, for deres Jurisdictioners Vedkommende, lader sig ordne paa en hensigtsmæssig og billig Maade ved Akkord med Folk, der ville paatage sig at transportere de omhandlede Personer til og fra Endepunkterne. 12. Sønder-Næraa Sogneforstanderskab, som havde andraget om, at der maatte gives eller bevirkes Tilladelse meddeelt til Oprettelse af en egen Sognekasse, hvoraf de Udgifter kunne udredes, der ikke vedkomme Fattig= eller Skolevæsenet, gaves den Beskeed, at det i Henhold til Anordn. 13 Aug. 1841822 bliver en Selvfølge, at Formanden for Sogneforstanderskabet fører et særskilt Regnskab over de communale Udgifter, der maatte forefalde udenfor Skole= og Fattigvæsenet, og at altsaa enhver ny Tilladelse eller befaling til Oprettelse af en særegen Commanalkasse maatte ansees for at være overflødig. 13. Det Kgl. Danske Cancelli havde i Circulairskr. af 28 Januar forlangt Amtsraadets Betænkning angaaende, hvorvidt der bør gives en Bestemmelse for, at de offentlige Sygehuse, i Provindserne skulle, naar Pladsen tillader det, ufortøvet modtage ikke blot Tilskadekomne, men ogsaa andre Patienter, i saadanne Tilfælde, hvor Trangen til hurtig Optagelse bevidnes af en Læge, samt tillige at en Læge, i Reglen Districtslægen, faaer Stemme i Sogneforstanderskaberne i alle de Sager, der vedkomme Sundhedspleien. Amtsraadet bemærkede i Henseende til Sygehuus, at der for dette Amts Vedkommende ikke formeentes at være Grund til den nye omhandlede Bestemmelse, da det ikke vidstes, at Adgangen til Stiftets Sygehuus nogensinde var bleven negtet nogen saadan Patient, hvis hurtige Optagelse var anseet for nødvendig Med Hensyn til det andet Punkt, at Lægen gaves Stemme i Forstanderskaberne, da kunde det vel antages, at den paatænkte Bestemmelse vilde kunne foranledige adskillige Forviklinger og forøgede Bekostninger, men det maatte tillige erkjendes, at den i enkelte Tilfælde kunde medføre Gavn, og derfor fandt Raadet sig ikke foranlediget til at erklære sig derimod. 14. Det Kgl. Danske Cancelli havde ligeledes i Circulairskr. af s. D. forlangt Amtsraadets Betænkning afgivet over et Forslag fra det Kgl. Sundhedscollegium, angaaende at Ligs Syning og Dødsattesters Udfærdigelse paa Landet ligesom i Kjøbstæderne, saavidt muligt burde skee ved Læger, samt at det maatte bestemmes, at der i de af Ligsynsmændene paa Landet udstedte Dødsattester stedse anføres de Dødes Alder. J denne Anledning bemærkede Amtsraadet, at det maatte ansee det for ugjørligt, at Ligsyn paa Landet skulde afholdes af Læger; det udpegede nogle af de Vanskeligheder og Misligheder, som maatte fraraade at gaae ind paa Sundhedscollegiets Forslag, i det der gjordes opmærksom paa, at Almuen paa Landet endnu kun er lidet tilbøielig til at søge ordentlig Lægehjelp, da Mange i Sygdomstilfælde slet ikke søge Lægen, men lade Naturen raade sig selv; Nogle søge ham først, naar ingen Virkning spores af allehaande Huusraad, og atter Andre, naar Sygdommen har naaet en saadan Høide, at den er bleven uhelbredelig. Under disse Omstændigheder troede Amtsraadet, at man maatte undlade at give saadanne Bestemmelser, der snarere vilde indgyde Almuen, Skræk for, end Opmuntring til at søge ordentlig Lægehjelp, og der kunde neppe være Tvivl om, at dette vilde blive Tilfældet, dersom det blev anordnet, at Ligsynet skulde foretages af den Læge, der havde behandlet den Afdøde som Patient; thi i de fleste Tilfælde vilde Lægen komme til at hentes alene for Ligsynets Skyld, og da vilde det kunne hænde, naar den Syge f. Ex. boede 2 Mile fra Lægen, at eet eneste Sygebesøg, hvorpaa Døden var fulgt, vilde medføre en Kjørselstour af 16 Mile, og Forestillingen herom vilde være nok til at afskrække fra at hente Lægen. At Lægerne skulde paatage sig Ligsynene paa Landet for den nu fastsatte Betaling var neppe at vente, thi at de nu selv have Befordring, var en Forudsætning, der, i det mindste her i Provindsen, ikke svarede til Virkeligheden. Fremdeles bemærkedes, at naar en Læge hentes paa Landet, skeer det gjerne pludseligt: ved Barselfærd, Beenbrud o. d. eller efter Vedkommendes pludselige Jndfald, hvorved det ofte skeer, at Lægen tidt, ei alene om Natten, men selv om Dagen kan have været i et Sogn, ja endog en By, uden at Nogen for bagefter faaer det at vide, og den Forudsætning, at det næsten altid vil være bekjendt, til hvilke Steder, Lægerne i andre Forretninger komme til Sognene, var derfor lige saa ugrundet, som den Formening, at det ei vil være dem vanskeligt at gjøre nogen Afvei - maaskee af 1 eller flere Mile - for at syne et Lig, allerhelst naar de kjøre med fremmed Befordring. Amtsraadet maatte derfor fraraade Jndførelsen af den paatænkte Ligsynsmaade, hvorhos det endnu tilføiede, at da Dødsattesterne forblive hos Sognepræsterne, som ved Anmeldelsen af Dødsfaldene indhente Kundskab om de Afdødes Alder til Jndførelse i Ministerialbøgerne, indsaae man ikke Rytten af en Bestemmelse om, at Alderen indføres i Dødsattesterne. 15. Endeel indkomne Regnskaber som deels vare reviderede, deels gjennemsete, fremlagdes til Decision. Regnskaberne for Roepstorffs og Putbus's Legater, som i de foregaaende Aar vare blevne fordrede indsendte til Revision i Cancelliet, indsendtes ureviderede til dette Collegium med den bemærkning, at det formeentes, at disse Legater, ligesom de øvrige Legater i Districtet, henhørte under Amtsraadets Tilsyn, og det indstilledes, om ikke ogsaa Regnskaberne. for Roepstorffs og Putbus's Legater vilde i Fremtiden høre under Amtsraadets Revision. Da Jntet var videre at forhandle, blev Mødet hævet. Addrag af Forhandlingerne Amtsraadet for Assens Amtstuedistrict i Mødet den 26 Februar 1846. Raadets Medlemmer vare tilstede med Undtagelse af Kammerherre Fons, der havde anmeldt Forfald. Pastor Krag overtog Protocolførelsen. Formanden fremlagde til Raadets Efterretning: 1. Cancellie-Skrivelse af 17 Decbr. f. A. angaaende at Assens Amtsfattigkasse-Regnskab for 1845 er qvitteret. 2. Cancellie-Skrivelse af 28 Jan. d. A., hvorved Collegiet, i Anledning af den indgivne Forespørgsel, angaaende hvorvidt der efter Frd. 26 Juni 1844 bør forrettes Konge Amts- og Sognereiser af 7 Tdr. 5 Skpr. 2 Fdkr. 2 1/2 Alb. ufrit Hartkorn, der ved Magelæg med den tidligere Annexgaard vare underlagte Præstegaarden i Føns, svarer, at ligesom Præstegaarden i Henhold til den ovenciterede Forordnings §7 er pligtig at forrette egentlige Kongereiser endog af sit privilegerede Hartkorn og derhos i Henhold til nysnævnte Forordnings § 13 af sit saavel privilegerede som uprivilegerede Hartkorn maa bidrage til Udgivterne ved Amts reiserne, forsaavidt de afholdes af Amtsrepartitionsfondet, samt endelig ifølge samme Forordnings § 9 af det uprivilegerede Hartkorn ligeledes maa deeltage i Udgivterne ved de kongelige Tjenestereiser, saaledes indeholder meerbemeldte Forordning ingen Hjemmel for Præstegaardens Fritagelse for af det paagieldende ufri Hartkorn at præstere Kjørseler in natura til Amtsreiser og ikke heller for at forrette Sogne reiser. Derefter bleve følgende Sager foretagne til Forhandling. A. Veivæsenet vedkommende: 1. Efterat det Kongelige Rentekammer ved Skrivelse af 16 f. M. havde besvaret Amtsraadets Forespørgsel (see Modet den 18 Mai f. A.) angaaende paa hvilke Steder man kunde forvente, at der for den almindelige Veikasses Regning vilde blive anbragt Veivisere paa Hovedlandeveien, blev det sat under fornyet Overveielse, hvilke Veivisere der nu vilde være at anskaffe. Capitain Recke anmodedes om i Forslaget til Veiarbeiderne paa Districtets mindre Landeveie for næste Aar, at optage Udgivterne til 4 Jernveivisere og tillige afgive Forslag om, paa hvilke Steder de hensigtsmæssigst bør anbringes. 2. Adskillige Beboere af Fonskov klagede over Jnddelingen af Veien over Fonskov eftersom deels Veiparternes Længde formeentligen burde være forskjellig med Hensyn til om Veistykket ligger nærmere eller længere fra Fons Bye, og deels Hovedgaarden Sparretorn formenes ikke at have erholdt en saa stor Veipart som tilkommer den. Amtsraadet vedtog at lade Klagerne tilkjendegive, at Omdelingsforretningen i 1846 ikkun gik ud paa, at faae den nye Matriculs Hartkorn lagt til Grund for Veistykkernes Jnddeling, men ikke paa at omstøde de Regler, der af samtlige Vedkommende bleve vedtagne og lagte til Grund for den i 1836 foretagne Jnddeling, og som saameget mindre nu kunde omstødes, da de vare af Grevskabets Besidder approberede. Med Hensyn til Sparretorn bemærkedes det, at denne Gaards Forpagter, der tilforn intet Veiarbeide havde udført, først ved den nysnævnte Forening i 1836 havde paataget sig et vist Veistykke og forsaavidt hiin Forening kuldkastedes vilde altsaa hans Forpligtelse bortfalde til at vedligeholde det Veistykke, som han ogsaa ved den i 1846 foretagne Veiinddeling har beholdt uforandret. 3. Kammerjunker Cederfeld de Simonsen til Erholm havde for Amtsraadet andraget paa, at Veien fra Smedegyden forbi Jacob Jørgensens Gaard i Skydebjerg Bye til Hestholmgaarden maatte optages paa Regulativet for de offentlige Biveie i Skydebjerg Sogn. Saavel Sogneforstanderskabet som Herredsfogdens Erklæringer vare indhentede. Man vedtog at tilkjendegive Sogneforstanderskabet, at efter de sædvanligen fulgte Regler kunde den omhandlede Veis Optagelse blandt de offentlige Biveie ikke tilstrækkeligen be grundes ved den Omstændighed, at den af en stor Deel af Sognets Beboere benyttes som Mark- og Tørvevei, hvorimod Amtsraadet, da det nu var oplyst, at en Deel af Veien tjente til eneste Communicationsvei for 13 Gaard- og Huus beboere foruden Helstholmgaarden, fandt, at der heri kunde være tilstrækkelig Grund til at Sogneforstanderskabet optager Veien i det Forslag, det nu har at afgive til et nyt Veiregulativ. 4. Andragende fra nogle Beboere i Glensbjerg By, om at anvises en Betaling af 4 Mk. pr. Alen for endeel Overkjørselsteenkister, som de have sat ved den ny Landevei mellem Bogense og Faaborg ud for deres Jorder. Capitain Reckes Erklæring var derover indhentet. Den indsendte Regning anvistes med det af Capitain Recke foreslaaede Beløb med 3 Mk. pr. Alen, ialt 15 Rbd. 72 s. 5. Fyens Stiftsøvrighed havde begjært sig Amtsraadets Yttringer meddeelte angaaende hvorvidt der maatte findes Noget at erindre imod en mellem Sognepræsten og Sogne beboerne i Tanderup Sogn indgaaet Overeenskomst angaaende den fremtidige Vedligeholdelse af en Vei forbi Tanderup Præstegaard. Fra Amtsraadets Side fandtes Jntet at erin der imod den indgaaede Overeenskomst. B. Skole- og Fattigvæsenet vedkommende. 1. Andragende fra Gaardbestyrer Rasmus Andersen af Holse om at Udgivterne ved hans døvstumme Datters Oplærelse hos Pastor Sveistrup i Norup i Veile Amt maa udredes af Amtsfattigkassen. Da den Døvstumme ikke er indsendt til det Kongl. authoriserede Døvstumme-Jnstitut i Kjøbenhavn, kunde Amtsraadet ikke indlade sig paa at tilstaae den forlangte Understøttelse.