Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-04-29
Jfølge den 12te Artikel ere begge Magter blevne foreenede om at tilstaae, at deres Undersaatter paa begge Sider af Araxes-Floden maae forundes en Tid af 3 Aar til at sælge eller ombytte deres Eiendomme, hvorfra dog den Russiske Keiser undtager Sardaren af Erivan Hussein Chan, hans Broder Hassan Chan, og den forrige Gouverneur af Nahitschevan, Kerim Chan. – Efter den 13de Artikel skulle alle Krigsfanger paa begge Sider udleveres efter 4 Maaneders Forløb, og tillige forsynes med de fornødne Levnetsmidler og andre Gienstande til deres Afreise. – Den 16de Artikel handler om Fremgangsmaaden ved Deserteurerne, hvis Tilbagelevering dog ikke skal fordres. Jfølge den 15de Artikel bevilger Hs. Majestæt Schaden en fuldkommen Amnestie for alle Jndvaanere og Embedsmænd i Provinsen Adzerbaidiane, saa at ingen af dem skal blive straffet for deres Forhold i den Tid de Russiske Tropper have opholdet sig i Provinsen; desuden tilstaaer den en Tid af et Aar for at begive sig med deres Familier til de Russiske Stater og tage al deres rørlige Eiendele med sig. Den 16de eller sidste Artikel indeholder blot: at al Fiendtlig hed skal standse saasnart Fredstraktaten er undertegnet. Denne Fredstraktat er bleven affattet i 2 ligelydende Dokumenter, hvilke skulle udvexles inden 4 Maaneders Forløb. Traktaten blev afsluttet i Landsbyen Turkmanschat den 10de Februar i Frelsens Aar 1828 og i Maaneden Schebone, i Hedschras Aaret 1243. (Denne Fredstraktat er foruden de tilstaaede Pengegodtgjørelser og Handelsforbindelser vigtig for Rusland i tre Henseender, 1) fordi den sikkrer det Russiske Rige Herredømmet paa det Caspiske Hav; 2) fordi den forskaffer det en naturlig og fast Grændse imod Persien, indrømmer det alle de vigtigste Persiske Fæstninger som netop vare anlagte paa denne Kant, og de høieste Biergpositioner, hvorfra de fladere liggende Persiske Lande let kunne beherskes og 3) og fornemmelig fordi denne Traktat vil vist tiene til at tilveiebringe en fuldkommen Udsoning og en venskabelig Forbindelse imellem begge Magter, da Rusland har ved denne overtydet Persien om, at det ikke ønsker at giøre flere Erobringer paa denne Kant; ved det at det har udviist en saa stor Moderation, givet saa vigtige Lande tilbage, og kun valgt en naturlig Grændse, hvorved alle videre Disputer saa let kunne forekommes, og en delig og fornemmelig fordi den Russiske Keiser har i denne Traktat erkiendt Prins Abbaz Mirza, uagtet han var fornemmelig Fornærmeren og Angriberen, for at være Thronfølger og Persiens tilkommende Regent; thi dersom Rusland havde øn skeet at udvide sine Magt i Persien saa havde det havt den bedste Leilighed dertil ved ikke at erkiende hans Suscessions=Ret, thi saa vilde upaatvivlelig efter den nærværende Feth Ali Schahs Død, hans talrige Sønner, der ere ansatte som Gouverneurer i de forskiellige Provinser, begynde en Krig med hinanden om Herredømmet, hvorved Rusland havde havt den bedste Leilighed til at indblande sig i disse Stridigheder og derved bemægtige sig store Stykker af Persien. Nu derimod har den Russiske Regiering lagt det tydeligt for Dagen: at den ønsker at Persien maae komme i en roelig og fast Forfatning og at det ikke vil tilføie dette Land nogen videre Skade. Man kan tvertimod antage, at det endog ikke har noget imod om Persien kunde paa en anden Kant og ved mødende Omstændigheder f. Ex. i Østpersien erholde en Erstatning for sit lidte Tab. Denne Fredstraktat maae derfor betragtes som et stort Beviis paa politisk Maadehold og Viisdom, og vil altid blive saaledes betragtet i Historien, og det politiske Venskab og nøie Forbindelse imellem Rusland og Persien, som den vil have til Følge og som kan blive meget følgerig, maae erkiendes for dens vigtigste Egenskab).