Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-24
Hvad nu hans uchristelige og forargerlige Lærdom sig er anbelangendes, da mener han fordet Første: at det er ligegyldigt, enten Man ved Christi Navn bøier hele Hovedet og begge Knæerne eller kun Hovedet og det ene Knæe, eller kun en af Delene, eller Man reent lader det være, saasom, siger han, Man skal dyrke Gud i Aand og Sandhed (Joh. 4, 24) og ikke ved udvortes Gebærder. Nu har jeg jo rigtig nok engang i gamle Tider paa Prent erklæret mig for det Samme *); men jeg har jo Deres Autoritet for mig, da De jo flere Gange har skiftet Troe, og da jeg først nyelig er kommet til klar Erkjendelse om hvad der er den christelige Kirkes urokkelige og uforanderlige Grundvold (Kirk. Gjenmæle mod Prof. Clausen v. Grundtvig Pag. VIII), saa gaaer jeg nu frem med en Sikkerhed, som jeg veed maa være alle indlysende. (Kirk. Gjenm. pag. 1) og Præsten har Uret: thi lad ham længe nok anføre sit Skriftsted Joh. 4, 24, lad ham længe nok sige, at det er Protestantismens Princip, som det jo rigtig nok var Luthers, kun at erkjende Skriften for Troes-Regel, "den christelige Kirke er dog ingen tom eller omtvistelig Indbildning, det er en aabenbar Kjendsgierning" (K. G. pag. V),*) Men Degnen siger Nei, og viser hannem Tænder, Jeg seer skinbarligen J Vantroe vil bestyrke, Det ei Gebærden er, hvormed Man Gud skal. dyrke. og nu har beviisliggen baade Hovedets og Knæernes Bøining været i Brug i den historisk christelige Kirke. Har jeg da ikke Ret til at skjælde ham for en Kjætter, for en Guds Ords Foragter i Landet? For det andet sige adskillige unge Studenter: "at hine Yttringer af ham ere Beviis paa Tolerantse, og at det ikke angaaer Troens Hovedlærdomme." Men dette er nu aabenbark falsk, thi er det ikke Lunkenhed i Troen, er det ikke vrang Lære, at Man maa gjøre med Christi Navn hvad Man vil "), og har ikke den historisk christelige Kirke stedse hyldet Det, Præsten og hine Ungersvende kalde catholsk Ceremoni, og er det saa ikke en Troeslærdom, hvorom "Kirken i Jesu Christi Navn kan fordre fuldkommen Troes-Eenhed af alle sine Medlemmer" (K. G. pag. 20) sær da jeg selv gandske nyeligt er kommet til klar Erkjendelse af hvad der er den christelige Kirkes urokkelige og uforanderlige Grundvold. For det Tredie siger Præsten: at jeg ikke har Ret til at sætte mig i Spidsen af Kirken. Dette sige de nu rigtig nok ikke ligger i Deres ovenanførte Yttring, men jeg kan igjen her skyde mig ind under Deres Banner, Past. Grundtvig. Thi kan jeg ikke med lige saa megen Føie lægge hiin Mening ind i Deres Ord, som jeg seer, at De af Prof. Clausens historiske Yttring: "Snart fremstilles i Skriften Christus som Gud, snart under menneskelig Jndskrænkning", hvilket da ogsaa staaer i vore Symboler, kan udlede, at Prof. Clausen anseer det lige bibelsk, lige christeligt, enten Man anseer Christus for Gud eller for et indskrænket Menneske. (K. G. p. 18.)Men den Løgn er for grov til at den ikke skal banlyses med. Har ikke Deres Velærværdighed gjort det Samme, og skulde ikke en Degn i alle Maader være lige saa god som en Kapellan ved vor Frelsers Kirke paa Christianshavn. Jeg mener jo; ja jeg trøster mig til at bevise 1) at Præster slet ikke har noget forud for Degnene; 2) og at Capellanen er en aldeles ikke christelig Person. Hvor stor Forskiel der skulde være mellem Præste-Embedet og Degneamtet, kan jeg ikke begribe. Præsten messer, det er sandt, men uden at rose mig selv – forleden sang jeg om Kap med 4 Degne i Herredet og tog Tonen fra dem alle 4. Præsten døber Børn, men det maa enhver anden, selv en Jordemoder; derimod siger Degnen Amen, og det staaer ingensteds, at en Anden maa gjøre det i hans Sted. Tilmed har Christus ikke selv døbt Børn (Joh. 4, 2),men han har sagt Amen, thi der staaer i Enden af Mathi Evangelium bag efter Døbeformularen et Amen med store Fracturbogstaver, og det i Luthers Bibel. Præsten kaster Jord paa Døde, men Degnen bringer Jorden og Spade, saa Præsten uden Degnens Hielp intet kunde foretage sig. Præsten præker; men kommer han ikke saa med sin egen kjødelige Viisdom og egen Bibel-Exegese. Naar derimod Degnen læser i Chordøren holder han sig til den gamle i den historisk christelige Kirke antagne Collect, og staaer saaledes i fuldkommen Troes-Eenhed med alle christne Kirker her i Landet. Præsten tør ivre mod den catholske Pave; men jeg er Karl for at skjælde ham for exegetisk Pave" (K. G. p. 32) her paa Bjerget. Præsten skriver Attester udaf Kirkebogen; Degnen ud af Skoleprotocollen, Eller skal maaskee hans Bogstaver gjøre alle muelige Bogstaver til slet ingen Ting" og er det ikke soleklart "at deres Bogstaver, der ansee alle Bogstaver for ingen Ting, ere de ubetydeligste Bogstaver, Man kan tænke sig" (K. G. p. 36). Og kunde vel Præsten holde Ligtale, uden at Degnen skrev Testamentet, eller bede for Syge, uden at Degnen opskriver og rækker ham Navne seddelen. Alt dette vil tilstrækkeligen kunne vise, hvor lidet Degnen behøver at vige for Præsten, ja saa tilstrækkeligen at ikke selv den yngste Student (K. G. pag. 34) skal kunne mistyde det. Men skulde ikke selv den yngste Student ogsaa kunne indsee at Capellanen er en ret uchristelig Person. Peer Degn siger: jo, og er parat til at fremføre baade legemlige og aandelige Argumenter. Her forekomme kun de aandelige. "Det hjelper slet ikke om selv en udenlandsk, jeg vil sætte en norsk, Professor snakkede en heel Hob om Capellanens Christelighed; her hielper ingen Udflugter, ingen forsætlig Forbigaaelse af Historien, ingen luftig Henflyttelse til Christendommens Fødsel, thi der er unægtelig født en Christendom paa Jorden; den christelige Kirke er en Kiendsgierning, og denne Kirke maa dog vel gielde for ærlig med sin Bekjendelse" (K. G. pag. 25). Og denne Kirke er det nu der bekjender at Capellanen ikke er christelig, men at Degnen derimod er ret egentligen christelig. Thi "om den Kirke, vi ere indlemmede i, med Rette kalder sig christelig, beroer aabenbar paa, om det i Grunden er den samme, som den, der først blev bekiendt under dette Navn (K. G. pag. 23). Og hvo vil nu, uden med Tilsidesættelse af al Historie, nægte, at i den ældste Christenhed gaves ingen Capellaner, men vel Præster og Degne? Er da ikke Capellanen en ret uchristelig Person, og bærer ikke Degnen sit christelige Navn med Rette, som Capellanen ikke, som Jngen, vil kunne gjøre ham stridigt, uden først at bevise, at Degnen har stiaalet det fra ham, altsaa at han har baaret det førend Degnen" (K. G. p. 23). Capellanen hører da unægteligen ikke til den ægte historisk christelige Kirke, som var, som er og som skal blive (pag. IV, men Degnen hører beviislig med til den Christendom, der har været fra Begyndelsen, og som altsaa efter Der: Velærværdigheds Vidnesbyrd er og bliver Christendom ei blot til Verdens Ende men i al Evighed (pag. V). Saa har da Peer Degn ligesaa grundet, ja mere grundet Ret til at sætte sig i Spidsen for Kirken, end Capellanen ved vor Frelsers Kirke paa Christianshavn; og skal jeg da heller ikke forglemme mod Præsten at gjenmæle alle de Skjældsord, som findes i "Kirkens Gjenmæle, mod Prof. Clausen, i den fromme Tro, der ikke spørger om Grunde, at de alle findes i "Jrenæi velsignede Bog" og altsaa ere fuld christelige og bør af os rette Lærere" anvendes for at bevare Troens Enhed. For det Fjerde mener Præsten, at det Amen med Fracturbogstaver", jeg forhen omtalte, er en senere Tilsætning, som neppe hidrører fra den hellige Forfatter, ikke heller er stemplet med Jesu høieste Authoritet; og at det under alle Omstændigheder ikke kan forklares om, at Jesus har sagt Amen til Daaben. Her have vi da aabenbar Selvmodsigelse, der, lærer Der. Velærv., er Løgnens aabenbare Kiendemærke, med hvad han før har yttret om Bibelen, som Protestanternes eneste Troesregel; thi Bibelen, skal jo, som Troesregel, være klar, ægte, guddommelig sand; men kalder han ikke her den samme Bibel for "Læsernes Skovisk, dunkel, uægte og aabenbar falsk (K. G. pag. 18). Der staaer jo et Amen, ja med Fracturbogstaver staaer det i Luthers Bibel. Eller skulde Præstens Bibel være defect, Nei, Pastor Thisteds opbyggelige Sendebrev til Prof. P. C. Müller, aabenbarer os jo, at den nye Oversættelse ikke er defect. Præsten er da forsætlig en Løgner); thi det lader sig unægtelig bevise, at Gud er Sandheds Gud, som haver al Løgn og Falskhed, og at kun Diævelen, Logneren af Begyndelsen, kan opspinde, at Sandhed og Løgn er i Grunden Eet" (K. G. pag. 19) "Hovedspørgsmaalet er ikke, hvis theologiske Mening der er den forsvarligste, men med hvad Ret en enkelt Theolog udgiver sin Skriftfortolkning for den eneste rigtige, uden at kunne unægtelig, soleklart bevise det (K. G. pag. V. Og hvor vil Præsten kunne det? Kan han blandt den historisk christelige Kirkes Fædre, kan han i Jrenæi velsignede Bog finde, at min Mening, som jeg i Kirkens Navn fremsætter, der er bleven modsagt? Det kan han ikke; og anseer jeg det da for min "ueftergivelige Skyldighed (K. G. pag. 21) at sigte Præsten og alle, der følge hans forargerlige 1) Her slutter Peer Degn feil; men heri følger han sagtens Grundtvig, der, naar Prof. Clausen taler om chronologiske Modsigelser i Evangelium, lader ham kalde Evangeliernes dogmatiske Jndhold aabenbar falsk og selvmodsigende". Dette har en dumdristig Karl skrevet i mit Brev, men jeg lader det staae, da D. Velærv nok vil vide at gjendrive det. Peer Degn. Vranglære, som den christelige Kirkes Fiender og Guds Ords Foragtere i Landet (K. G. p. 111).De udvortes Følger komme her slet ikke i Betragtning (K. G. pag. VIII. Mener Deres Velærværdighed ikke, at Peer Degn ogsaa har kunne danne et Partie omkring sig, der neier sig for mig og min Rettroenhed, som den ægte Catholik for Hans Hellighed i Rom: Vi ere just ikke alle tabte bag af en Vogn, skjøndt vi boe paa Landet. Jeg tør saamæn uden Selvroes sige, at mangen En vilde antage mig for Martyr, om Præsten skulde komme mig tillivs hvorvel jeg endnu ikke har i noget offentligt Avertissement søgt at henlede den offentlige Mening derpaa. Og gielde vi først for Martyrer, saa vilMan med aabne Arme modtage os i et mere christeligt Land, hvor Man er saa stærk i Troen, at Man tør tillægge dødelige Mennesker, som Der. Velærv., Syner og Aabenbaringer (see Dedicationen af den norske Prof. Stenersens Kirkehistorie. Med dette Haab trøster jeg mig, og ønsker at Der. Velærv heri vil gaae ligesaa fuldeligt ind i min Tankegang, som jeg formener her at have lagt for Dagen, hvor aldeles jeg er trængt ind i Der. Velærv. Aand og Skrivemaade.