Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-12-04
den protestantiske Kirkes symbolske Bøger vilde da ikke være andet, end et forbedret Oplag af de pavelige Decreter og Conciliernes Beslutninger. For at fjærne saadanne antiprotestantiske Forestillinger og forebygge deres skadelige Indflydelse paa Kirken, maa de protestantiske Geistliges Forpligtelse ikke skee ubetinget, ikke qvia, men quatenus cum s. S. consentiant, og den Jndvending, at man med denne Clausel lige saa vel kunde sværge paa Koranen eller paa enhver anden Bog og at denne Forpligtelse saaledes blot var Spilfægteri, afvises derved, at der jo dog kun tales udelukkende om den protestantiske Kirkes sombolske Bøger, og at der ikke kan ventes, at Valget overlades til den Geistlige, der skal tages i Eed, eller at der forelægges ham andre Bøger isteden for hine. Det Partie, som modsætter sig det første, vil slet Jntet vide af nogen Eed paa symbolske Bøger. Nogle af dette Parties Tilhængere forkaste enhver Forpligtelse paa en bestemt Læreforskrift, og ville have det ganske overladt til den Geistliges Samvittighedsfuldhed, hvad og hvorledes han skal lære. Hverken Apostlene eller Christendommens første Lærere, hedder det, bleve ved Eed forbundne til deres Embeds Førelse, og dog lærtes den Gang langt troere nær ævær og læv viser, end siden, da man ved særegen Forpligtelse søgte at forebygge Utroskab. Paa samme Maade kunde man ogsaa nu undvære slig Forpligtelse, og derved befrie sig fra de mangehaande Betænkeligheder, som paa ingen Maade kunne fjærnes fra en saadan Handling. Naar man nu ogsaa virkelig allerede i flere protestantiske Lande i længere Tid har ophørt med, at forpligte de Geistlige paa de symholske Bøger, saa har man dog ikke hørt, at der desaarsag paa nogen protestantisk Prædikestol er forkyndet Jødedom, eller Hedenskab, eller Pavedom. Men ikke alene af den Aarsag, at hiin edelige Forpligtelse er unødvendig, maa den forkastes, men især fordi den tillige er uhensigtsmæssig, ja endog hensigtsstridig. Thi først hindres derved den Geistlige i sin videre Uddannelse; hans Fremskriden i Erkjendelse lægges derved Hindring i Veien, som den Lade ofte blot derfor ikke søger at bortrydde, fordi han har den Udflugt i Baghaanden, at han ikke tør gaae udover den besvorne Forskrift og Norm. Men skulde den Geistlige desuagtet, hvad næppe vil kunne forebygges, komme til andre Anskuelser, end de symbolske Bøgers, saa vorder han endvidere enten en Hykler, der lærer anderledes, end han tænker, eller en Ordbryder, der lærer anderledes, end han lovede at ville lære, og saaledes forstyrrer endelig denne Forpligtelse Lære-Embedets sidste Øjemed: Befordring af Menneskenes Oplysning og Forbedring. En anden Deel af dem, der forkaste Eden paa de symbolske Bøger, forkaste vel ikke i Almindelighed enhver Forpligtelse af de Geistlige ved deres Embedstiltrædelse, men ville dog have samme udelukkende indskrænket til den hellige Skrifts Udsagn, thi kun i den hellige Skrift, sige de, finder den luttrede upartiske Menneskefornuft det oprindelige Gudsord, fordi dette ikke strider imod den, ingen Tro fremtvinger, og paa den anden Side tilfredsstiller dens højeste, dybt grundede Ønsker. Bibelen er ifølge de symbolske Bøgers udtrykkelige Indhold og mange andre utvetydige Yttringer af Reformatorerne den eneste Regel og Rettesnor for vor Tro. Hvorfor vil man altsaa sværge og lade sværge paa de symbolske Bøger, da disse dog hidrøre fra Mennesker, der, som saadanne, i deres Udlæggelser og Bestemmelser vare underkastede allehaande Feilgreb, og hos hvem man dog altid kun finder en mangelfuld Skriftfortolkning, ligesom de da ogsaa selv ingen Fordring gjorde paa Infallibilitet, og ikke vilde ansees meer, end tilbørligt? Hvorfor ikke hellere strax gaae til Kilden selv, hvoraf ogsaa de have øst? Hvorfor gives og tages Forpligtelsen ikke hellere paa Guds Ord, end paa Menneskeord? Og ved denne de Geistliges Forpligtelse paa Bibelen fjærnes ei alene al Tvang, som stedse, i høiere eller ringere Grad, er forbunden med Eeds Aflæggelse paa de symbolske Bøger, og hvormed der aabenbart begaaes en Synd imod Protestantismen; men derved sørges ogsaa sikkrest for Vedligeholdelse og Udvidelse af Evangeliets rene Lære, saa at en saadan Art af Forpligtelse, ogsaa fra denne Side betragtet, maa vise sig som den hensigtsmæssigste.