Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-03-06
J adskillige af denne og fl. Tidenders Blade er min Færd som Stænderdeputeret bleven omtalt, ikke just paa en staaende Maade, hvorved jeg har fundet mig anlediget til at fremkomme med Følgende: Jeg blev i sin Tid med en temmelig stor Pluralitet valgt som Stænderdeputeret for det de Valgdistrict i de mindre Landeiendomsbesidderes Klasse, hvilket Valg jeg og imodtog, dog ikke saameget, fordi jeg om mig selv troede, at jeg besad alle de Egenskaber der udfordredes til at udføre denne Function, som fordi jeg af flere var bleven anmodet om, ikke at undslaae mig derfor. Jmidlertid havde jeg dog alligevel den Mening om mig selv, at jeg kunde dømme nogenlunde sundt, og skjøndt jeg følte ikke at være Taler, troede jeg dog tillige ved Øvelse efterhaanden at kunne vinde Dristighed og Færdighed til i Forsamlingen at udtale og begrunde min Mening. At dette Sidste imidlertid ikke har villet lykkes for mig, har enkelte tidligere Forsøg overbeviist mig om, og deri ligger Grunden til min sildigere Taushed. Jøvrigt er kjender jeg fuldkommen det Ønskelige i, at en Stænderdeputeret kan holde gode og grundige Foredrag i Forsamlingen, men derfor kan jeg dog ikke indsee, at den Stænderdeputerede altid er sin Plads i Stænderforsamlingen uværdig, der ingen Taler er. Min Bestræbelse som Deputeret er derfor gaaet ud paa, at sætte mig indi de Sager, der i Forsamlingen ere blevne forhandlede, og forsaavidt jeg er stødt paa noget, der ikke stemte med min Mening, har jeg derom talt med andre Deputerede, for enten at faae min Mening berigtiget, eller for gjennem disse at søge den fremsat i Forsamlingen, og har jeg dertil stedse ved Afstemningen erklæret mig for det, som jeg efter min inderste Overbeviisning har anseet for det retfærdigste, uden Hensyn til, i hvis Jnteresse min Stemme blev given. Jkke har jeg, som det synes man havde ventet, for Stændermoderne reist omkring i Valg districtet for et raadslaae med mine Vælgere, om hvad der skulde foreslaaes i Stænderforsamlingen, ligesom jeg heller ikke efter Moderne har gjort slig Reise, for at meddeele Resultatet af Forhandlingerne, men med Velvillie er jeg stedse kommet Enhver imøde, der har gjort mig den Fornøielse at komme til mig for at tale og Eet eller andet i denne Henseende, og har jeg ved saadan Leilighed bestandig udtalt min oprigtigste Mening om det der er bleven forhandlet. Een Gang har jeg desuden, deels Sogne, deels Pastorats=Viis, idet jeg meddeelte nogen Underretning, den nye Matriculs Jndførelse angaaende, overalt i Valgdistrictet ladet Beboerne tilbyde at den Oplysning, denne eller andre i Forsamlingerne behandlede Sager betræffende, som de muligt kunde ønske, naar de mundtlig eller skriftlig derom vilde henvende sig til mig. Hvad der er meent med, som det i eet af de fremkomne Jnserater hedder: "at jeg, som Deputeret, skulde være stukket mine Vælgere i Næven;" kan jeg ikke forstaae, da jeg aldrig for med et eneste Ord har hørt tale om, at der for mit Valg i fjerneste Maade er bleven indvirket hos Vedkommende, hvorimod man har fortalt, at der under samme Valghandling, skal af et Par Mænd være arbeidet stærkt paa at vinde Stemmer for Andre. Hvad den Yttring angaaer i d. Tidende 3 30, at vælgernes, retfærdigste og ivrigste Ønsker formedelst min Taushed ere blevne uopfyldte, da vil enhver Fordomsfrie indrømme, at Vælgerne ikke kan forlange, at de Deputerede skal udtale deres Mening, naar den ikke stemmer med hans Overbeviisning, eller at fordre af ham, at han ved sin Tale skulde kunne vende en Sags Udfald efter hans Vælgeres Ønske, naar denne strider mod Pluralitetens Mening i Forsamlingen. Forstaaer jeg ret, saa har min Anklager her især tænkt paa Matriculsagen. At jeg ved min Taushed i denne stulde have hindret Opfyldelsen af mine Vælgeres Ønske, behøves vist ikke videre at modbevises. Heller ikke ved min Mening i denne Sag, som jeg ofte privat drøftede med mine Colleger, eller ved min afgivne Stemme, behøver jeg at skamme mig; thi jeg stemte med Hensyn til den nye Matriculs fuldkomne Jndførelse ikke mindre mod min egen, end mod Pluraliteten af mine Vælgeres Jnteresse, eftersom der neppe findes Mange her i Egnen, som vilde vinde mere ved dennes fuldkomne Jndførelse, end jeg selv. Iøvrigt anseer jeg min Sag for at være af den Natur, at jeg med fuldkommen Rolighed kan oversee de mange skjulte Angreb, som ere gjorte paa mig; min Sindsro skal med Guds Hielp ikke ved disse blive forstyrret, saalidet som min borgerlige Ære krænket. Schjersøe, den 3die Marts 1841. la-Cour. Et Ord endnu om Synet i Stænderhuset. Motto: "Menneskets lonlige Handlinger ere kun til for hans eget Hjerte og for Guds Øie. Menneskets offentlige Handlinger ligne Malerier, der udstilles til Skue for Verden. G. James.