Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-06-21
Blandede Efterretninger. O. v. Kotzebues Opdagelsesreise. (Slutning; see forr. No.) Sandwichøerne beboes derimod af et glad og fornøjet Folk, der, overladt til sig selv og opmuntret af adskillige engelske og spanske Colonisters Exempel, allerede har gjort store Fremskridt i Cultur, uden at tabe derved sin Frihed og Eiendommelighed. Disse Øer, 11 i Tallet, bleve af Cook, da han 1778 opdagede dem, beherskede af adskillige Høvdinger. Paa Owhyhle, den betydeligste blandt samme, der er 18 Mile lang og ligesaa bred, regjerer Tameamea, en Mand af store Coner, som har været saa heldig, at bringe det hele Archipelagus under sit Herredømme. Kongen af Engelland erkiendte ham i en officiel Skrivelse, hvori han tillægger ham Titel af Majestæt, som disse Øers Souverain. For at befæste sin Magt i det Jndre og tillige udvortes, underholder Tameamea Tropper, der ere bevæbnede paa europæisk Viis. Han er ogsaa forsynet med Artillerie, og fra den med en god Havn forsynede Stad Hanaruras Volde blev Kotzebue hilset, efter Europas Skik, med Canonernes Torden. Sandwichøerne ere af stor Vigtighed for Handelen mellem America og Asien. De ligge i den Retning, som Fartøierne tage, for at begive sig til Canton, og tilbyde de Søfarende et sikkert Tilflugtsted og friske Levnetsmidler i Overflødighed. Da K. indløb i Hanarura fandt han der for Anker 8 Coffardieskibe, 1 Russisk, 6 Americanske og 1, som førte Kong Tameameas Flag, der endnu eier en bevæbnet Brig og adskillige Smaafartøier, som ere bestemte til Handelen. Denne Flidsgreen, søger han at udvide saa meget som mueligt. Sandwichøernes vigtigste Udførselsartikel er Sandeeltræ, der bruges til Røgelse eller som Farvestof, og meget søges af Chineserne. Dette Land staaer under Engellændernes Beskyttelse. Mange troe, at denne Beskyttelse, efter Kong Tameameas Død, hvilken Høvding efterlader en uværdig Efterfølger, vil blive forvandlet til et formeligt Overherredømme, saa at Sandwichøerne ville indtræde i Rækken af de engelske Colonier, der ligesom en Kjæde strække sig igjennem alle Have og sikkre Britterne Verdens Søfart og Handel. - Paa en Reise, som K. gjorde i det Jndre af Øen Wahn, aabnedes for hans Øie en herlig Egn, der, afvexlende med Dale og Høie yder de mangfoldigste Udsigter. De konstigen vandede Taro-Marker, der ligne smaa Søer, og hvis Vande nedstyrte i dybt liggende Egne, danne mange Vandfald og give hele Landet er meget livligt Udseende. Kolos- og Brødfrugttræer beskygge Bredderne af disse Damme, som Sukkerplantager og nydelige Landsbyer, hvis Huse ere bygte af Siv, støde til. – Handelen med Europæerne har for Sandwichbeboerne kun havt velgjørende Følger og gjort dem bekjendte med Jndustriens og Culturens Følger. Mod de fordærvelige Virkninger, som Europæernes Ærgjerrighed og Fanatisme foranledigede i de fleste af dem opdagede Lande, har deres Konges vise og faste Regjering beskyttet dem. Medens Religions- og Borgerkrigens Flamme rasede paa Selskabsøerne, hvor Missionairerne og deres Ledsageres Jntoleranz og Tvedragt have fundet Adgang, hersker paa Sandwicheerne den dybeste Fred, og Culturen gjør der dagligen Fremgang. De fleste Begrupper i denne Egn, navnligen Radak= og Ralikøerne, hvile paa Koralklipper, der, fremstigende af Occanets umaalelige Dybde, naae til Vandets Overflade. Ved den gradeviis Ansætning af Sand= og Madreporeruiner, der paa de yderste af Havet beskylte Dele hurtigere maatte finde Sted end i Midten, er ved Omkredsen af disse Koraller fremstaaet et Grundlag, paa hvilket der har sat sig Jord an. Øerne ligne en bred Dam, som omgives af en Sø. Man finder her kun faa Planter, adskillige Fugle og ingen andre fireføddede Dyr end Rotter og Muus. Jndianerne, som K. traf her, ere et godlidende og fredeligt Folk. Efterat de vare komne sig lidt af den Skræk, Synet af hans Skib vakte hos dem, kom de ham med Kierlighed og Velvillie i Møde. De ere smekre af Væxt og velskabte, men svage af Legeme, som især maa tilskrives Mangelen paa kraftig Føde. De leve af Kokospalmens Frugter og af Fiskefangsteen, og ligne i det Væsentlige de øvrige Sydhav Øebeboere. Deres Boliger bestaae af let bygte Hytter, hvis nedre Deel staaer aaben, og tilsteder Luften frit Gjennemtræk, Eiendomsbegrebet er dem ikke franmed. De betegne dette ved at binde en Snor om Gjenstanden. Samme Skik er ogsaa indført paa Philippinerne og adskillige Øer i Sydhavet. Deres Baade ere meget konstigen forfærdigede af Træ, som driver fra Fastlandet til deres Kyst. Det Værktøi, de betjene sig af til dette Arbeide, bestaaer i Jern, som de af Vinden, drevne Skibsvrag tilføre dem. Af Kokostræets Bark forfærdige de Seil, og adskillige finere Stoffer, som de bruge til deres Klæder, der bestaae af et Svøb, de bære om Hofterne. Ørenringe og Blomster ere deres eneste Prydelser. Ligesaa jevne ere deres Sæder. Jngen af dette Værks Forfattere synes at have opdaget hos dem religiøse Skikke. Jmidlertid er ogsaa her Tattueringen i Brug, og efter de nyeste Beretninger skal denne Skik ikke være andet end en religiøs Handling, og Tattueringen selv være et Slags hieroglyphisk Skrift, der betegner de Mysterier, til hvilke den Tattuerede er blevet indviet. Paa Øen Aur, der ligger under 9d Br. og 1892 vestl. Længde for Greenwich, traf K. to Beboere fra Ulea, een af Carolinerøerne, som en mærkværdig Hændelse havde ført herhid. De havde tilligemed adskillige andre Jndianere været sysselsatte med Fiskerie, da en Storm overfaldt dem, og drev deres Baad ud i rum Sø. Efterat de i adskillige Dage havde kæmpet med Bølgerne, og ganske tabt Landet af Sigte, lagde Stormen sig. Den nordøstlige Monsone (et Slags Passatvind), som igjen indfandt sig, vilde i en kort Tid ført dem tilbage til deres Hjem; men de havde ganske tabt den Kaas, de skulde tage; de troede at være drevne hen til Vesten, og at maatte seile med Passatvinden, for igjen at naae Ulea. Jmidlertid ernærede de sig kummerligen af Fiske. Deres Drik hentede de, ved Hjelp af en Flaske, op af Havets Dybde, hvor Vandet har færre Saltdele end paa Overfladen. Adskillige af dem bortrykkedes af Hunger og Tørst. Kun to af dem vare saa lykkelige at naae Øen Aur, der ligger 1500 engelske Mile fra Ulea. Een af disse Jndianere, ved Navn Nadu, bad om at tages ombord paa Rurik, en Begjering, som K. med Glæde indrømmede ham, i det Haab, igjennem ham at faae interessante Underretninger, angaaende de endnu lidet bekiendte Carolinernes Beskaffenhed og Tilstand. Denne Jndianers vidunderlige Fart leverer det sikkreste Beviis paa den physiske Muelighed, at Sydhavernes Beboere kunne nedstamme fra Vesten, og modsiger den Mening, der hidleder Polvnesiens Befolkning fra Østen.