Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
Et interessant Værk er i forrige Aar ud kommes i München under Titel: Anton v. Buchers sammtliche Werke, gesammelt u herausgegeben v. J. v. Klessing d. jung., (ogsaa under den Titel, Die Jesuiten in Bayern, vor u. nach ihrer Aufhebung &c.), 2 Bände. J Fortalen bemærker Udgiveren blandt andet, "at man for Alting ikke maa indbilde sig, at der ei er nogen Sandsynlighed for Gjenindførselen af Jesuiternes Anstalter i Bayern, fordi dette ikke meere fordrager sig med den uafbrudt fremskridende Tidsaand. Personerne, siger han, ere gaaede under, men ikke Tingen; Jesuiternes gamle Forskrifter, hemmelige Regler og Jndretninger, bestaae endnu i deres Bogstaver, og ere aldeles ikke udryddede. Subjecterne indfinde sig, ligesom en udvortes Tilskyndelse fremkalder dem, eller saasnart en Regjering taaler dem. Deres Forbindelser ere øjeblikkeligen igjen oprettede, da de underholdt disse allerede længe; og paa aabne Arme til at modtage dem mangler der i intet Land; thi hvor møder man ei Ved hængen ved det Gamle eller Forkierlighed for det Uventede, Tilbageskridt ere der, hvor Oplysningen endnu ikke har naaet sit høieste Maal, ligesaalet muelige, som paa Aandsdannelsens høieste Standpunkt Extremerne berøre sig. Og hvad Tidsaanden angaaer, da maatte Jesuiterne ikke *) Det Ord Lem, som overalt bruges i dette Rescript istedet for Fange, forekommer An meld, ikke aldeles passende. Lem kan man dog egentligen kun være af en Jndretning, man ønsker at indlemmes i, saasom et Fattige eller Sygehuus a., men ikke af en Straffeanstalt. være Jesuiter, om de ei skulde vide at skikke sig deri, for at opnaae deres Hensigter, især da deres Moral tillader dem saa meget." Værkets Forfatter, som var bleven underviist i en Jesuiter skole, havde den bedste Leilighed til at samle Jagttagelser og Bilag, og dets Hensigt synes at være, at advare imod Jesuitismen, og afskrække enhver Stat, der kunde have i Sinde at indføre den, fra et saa fordærveligt Foretagende. Dets Recens. i Allg. Hall. Lit. Zeit. finder det vel yderst skjødesløst og uordentligen udarbeidet, men roser dog Hensigten. "Bayern, med hvis Tilladelse dette Malerie af Klerkeskab er udkommet, har den Fortjeneste, at oplyse da Junkere, Ministere og Gesandter, endog i den evangeliske Kirke, der, naar de kun havde saa megen Fuldbringelsesævne som Villie, aldeles ikke ere utilbøielige til at overgive alle Skoleanstalter, om just ei til Jesuiterne, saa dog til Obscurantpartiet blandt Protestanterne. Der gives ingen saadanne Forblindede, udraaber man her maaskee. Ligesom om der ikke atter gaves en Mængde Junkere, Statsmænd og Diplomatiker, der finde saa ganske deres Regning ved det, en jesuitisk Skoleanordning fra 1669 med megen Salvelse indskjærper. Disciplene, hedder det deri; skulle opdrages efter gammel Tro, enfoldigen, ydmygen, og saa lydigen, at de tidligen lære, at det i vor hellige Religion er mere om Lydighed end Egenvillie (egen Tænken), meer om ydmyg Enfoldighed end om spidsfindig Viden og Forstand, at gjøre, at vi meget mere med fangetagen Hjerte og Forstand troe og bekiende, end vi skulle eller gide udgrunde og udregne. Ligesom en Prophet anførte Forf. allerede for 20 Aar siden disse ikke blot Pavens, men ogsaa de Stores Janitscharer, ville ikke uddøe. Kraverne ville de vel stumpe, og tage kortere Klæder paa, men altid ville de ved Hofferne have Ansættelser, som forhen, intrigere, cabalere, forfølge, hvor de kun kunne. Ønskelig vil da hellig Dumhed stedse være fordem, der sige: at Æslet bærer Byrden altid taalmodigere end den tappre Hest! Efterat Rec. har anført en stor Deel yderst paafaldende Exempler paa Jesuiternes List, Rænker og Uforskammenhed, af det bedømte Værk, udraaber han: "Men, vil man sige, hvor lader det sig tænke, at de nyFesuiter ville vove, i vore Dage, at fremkomme igjen med saadanne Ugelspilstreger, Svar: Strax i Begyndelsen vel ikke, tvertimod fistula dulce canet, som vi allerede have seet, af Tilbageførelsen, til Troesenfoldighed, Børnesind, gamme, gudfrygtig Lære, men lad saadanne Fædre kun eengang leve op hos os og faae Jndflydelse paa Skole- og Religionsvæsenet, og de ville, efterhaanden, ligesom fordum Pharisæerne, indføre en Mængde af Mennesketilsætninger, som et Hegn om Loven, og give os saadanne og lignende gammeldags Fabler, for derved at øve os i Troen paa deres Hierarchie. Ved denne Fremgangsmaade kommer det altid først an paa Fornuftens Mistænkeliggjørelse og derpaa Formørkelse, og lad dem kun først eengang faae Overvægten iblandt os, og vi ville faae at see hvad de Alt endnu ville byde os, deres System vil ganske systematisk blive grovere og grovere. Vi have i den protestantiske Kirke seet siden omtrent 5 Aar, hvor overmodigt et vist, ved den forbigangne Tids Nød begunstiget Laug af Obscuranter har ladet sig forlyde blandt os, som om den allerede havde erobret Riget, og hvor stolt de allerede ere fremtraadte paa Præke= og Skolestole. Tilsidst turde maaskee en H. endog præke os sit fra Pavedømmet just ikke saa meget afvigende, Fornuften haanende, crasse Lutherdom, som den ene saliggjørende Lære, og som Asmus's Goliath tilraabe os: Wer ist der Mann, wer wagts mit min, Sey Vater oder Sohn, er komme hier der Lumpenhund, ich bar ihn nieder anden Grund. Og hvad turde tilsidst Catholicismens Neophyt F. L. Stolberg ikke i sin Religionshistorie af Gudsfrygt anmode os at antage. Derfor troe ingen, at Jesuitismen, naar den eengang har faaet nogetsteds Fodfæste, aldrig turde have Mod til at fremrykke med saadanne grove Attentaterpaa Fornuften og den gode Smag. Hvad turde den ei vove, naar den eengang, understøttet af Magthavende, havde gjort de gode Hoveder, mistænkte for Fiendtlighed mod Religionen, mund døde? Derfor fremdrage man disse Mørkets Affødninger uden Skaansel for Publicitetens Lys, og om der end lyder fra Vaticanet: Sint, at lunt, Restituantur, at fuerunt, saa forene sig overalt blandt os Enhver, som mener det redeligt med Gud og Mennesker, til hiint liberum Veto: Non sin Ali Pascha af Janina, som i denne Tid gjør saa stor Opsigt ved at sætte sig op mod Storherren, er en Mand paa omtrent 60 Aar, Søn af den ikke meget betydende Pascha af Tebeleni, 24 Mile Norden for Janina. Han har efterhaanden vidst at gjøre sig alle sine Naboer underdanige og Porten selv frygtelig. Stedse har han havt talentfulde Udlændinger i sin Tjeneste, og de fortrinligste italienske, franske, engelske og tydske Blade oversættes regelmæssigen for ham af hans græske Secretærer. Hans Paschalik omfatter hele det gamle Epirus, Akarnien, Phocis og Thessalien, ligesom et District af Æretolien og Macedonien og Bjergkjæden Pindus. Hans Armee kan bringes til 30,000 Mand og hans Jndtægter anslaaes til 4 Mill. Gylden. Janina, hans Hovedstad, har en Befolkning af 40,000 Jndbyggere, hvoriblandt saare mange Grækere. Den ansees foreen af de drivtigste Stæder i hele Grækenland, og er tillige Middelpunkten for hele den inden og udenlandske Handel. De derværende græske Handelshuse have Commanditer i Wien, Venedig, Constantinopel a., hvis Forretninger ere høist betydelige. - Nu gaaer det Rygte at Paschaen af Janina skal have forsonet sig med Porten.