JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-31
Bagerne i Christiania have nu taget til Gjenmæle mod Politiemester Wulfsbergs Bekjendtgjørelse, hvoraf man nylig har læst et Udtog. De mene, at han burde have sammenkaldt dem og fordret deres Erklæring, førend han lod noget offentlig bekjendtgjøre angaaende denne Sag. De paastaae, hvad der synes meget rigtigt, at de i Aaret 1804, hvor Rugen, Brændet og Arbeidet koster dobbelt saa meget som i Aaret 1788, da Brødtaxten blev forfattet, umuelig kunne sælge Brødet til de i Taxten bestemte Priser, uden at blive ødelagte. Det anførte Lovsted kan, efter deres Mening, ikke være anvendeligt paa Rugbrøds Blanding med Bygmeel, da ingen negter, at han blander det, og man 1801 endog har bekjendtgjort denne Blandingsmaade. Hans Nielsen Hauges Bo er blevet, i Følge det Kongel. Danske Cancellies befaling, taget under Beslag. Enhver, som har havt Pengeforbindelser, med ham eller hans Gesell S. T. Traa, maa henvende sig med Betaling til Boets Sequestrationsret.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-31
J forrige Numer Pag. 346 sidste Linie bedes læst: "Den samme Redacteur har ligeledes engang i et Anstød af en moralsk Feber paa Moralitetens Vegne anklaget &c., istedet for: "Da samme Redacteur &c.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-31
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-04
Nyeste kilderie
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-04
Kjøbenhavn. No. 24. Den 4 Januarii, 1805. Udgivet og forlagt af J. Werfel." Om Bryggerlaugets Ophævelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-04
Medens man i Frankrige atter har indført den Catholske Tro med alle dens Ceremonier, nedbrydes i Kjøbenhavn den sidste Levning af Catholicismen: St. Nicholai Kirke, hvis Steenhobe endnu erindre os om hine Dage, da papistiske Skikke og Overtro maatte vige for Oplysningens første Morgenrøde. Saaledes synes den sande Cultur, at trække sig fra de sydlige Lande hen til de nordlige. Det er nu et heelt Decennium, at disse Steenhobe, have vanziret Hovedstaden. Nogle vare længe af den Tanke, at denne Kirke burde opbygges igjen, uagtet Erfaringen dog lærte, at man i St. Nicholai Kirkes Qvarteer havde Kirker nok uden den; andre prøvede endog at gjøre en Collect til dens Opbyggelse, uagtet de burde vidst, at Kjøbenhavn mangler Sygehuse til at optage alle sine Syge, og at saadanne Huses Opbyggelse vare langt nødvendigere paa en Tid, hvor Sygdommene daglig tiltage og man fra andre Lande endog trues med Epidemier. Men denne Collect blev og, som bekjendt, frugtesløs. Man havde Subskribenter for 16000 Rdlr., og for en saadan Sum lader der sig i vore Dage neppe bygge en ordentlig Gaard, mindre en saa collossalsk Kirke som St. Nicholais. Endelig har nu Regjeringen selv besluttet, at den skal nedbrydes, og enhver god og fornuftig Borger kan ikke andet end være tilfreds dermed. - Da det, saavidt Forfatteren veed, endnu ikke er bestemt, hvad Brug der skal giøres af Tomten, saa vover han her at fremsætte nogle Vink til nærmere Overveielse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-04
I Tydskland agter man at oprette Luther et Mindemærke, som han ikke trænger til; i Dannemark kunde man oprette ham et Minde, langt skjønnere end af Marmor, ved at opbygge paa det Sted, hvor denne store Mands Lære frembrød i sin første Morgenrøde, et Sygehuus for vore lidende Medmennesker. Menneskeligheden og Tidens Tarv tale høit for denne Sag. Det er notoriskt, at hverken Frederiks eller det almindelige Hospital kan optage alle de Syge, som anmeldes der. Mangt et uformuende Menneske maa henligge adskillige Dage, ja maaskee adskillige Uger, førend det kan blive optaget i noget Hospital, uden Hielp, uden Pleie og maaskee uden Læge. Mange, - jeg gyser ved at sige det, - blive maaskee et reent Offer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-04
Folkemængden og Sygeligheden i Hovedstaden, have tiltaget alt for meget siden den Tid, Hospitalerne bleve indrettede. Deres Bygninger ere derfor alt for smaa for en Stad som Kjøbenhavn. Himmelen bevare os fra, nogensinde at blive hjemsøgte af nogen ødelæggende Epidemie, men vilde ikke Følgerne af et saadant ulykkeligt Tilfælde blive dobbelt farlige, naar man ikke havde rummeligere og flere Sygehuse, Paa en Deel af St. Nicholai Kirkes Grund kunde der opføres et fortræffeligt Sygehuus. Vilde man opreise Menneskeligheden og Moraliteten paa eengang et Minde, saa kunde man subscribere til at kjøbe de afskyelige Bordeller, som i den Gade, der støder til Kirken, ere Uskyldighedens Grav og Hovedstadens Skjændsel, og lade dem nedbryde. Hver Fader og Moder, hver Sædelighedens sande Ven vilde velsigne den Haand, der sløifede disse Utugtens Reder. Hvor meget end Politikeren maatte kunne sige til Forsvar for saadanne Huses Tilværelse, saa kan jeg dog ikke indsee, hvorvidt det er nødvendigt, at der skal gives Gader, der ordentlig synes indviede, ikke allene til Venus vaga, men endog til alskens Usædelighed, og som man om Aftenen ikke kan passere, uden at høre hundrede Sirenestemmer at søge at lokke ethvert forbigaaende Mandfolk i deres skjændige Garn. Aldrig burde vel Løsagtigheden saaledes offentlig kunne haane al Moralitet og stille Snarer for Ungdommen. Jeg appellerer til ethvert ufordærvet Menneskes Følelse, som kun nogenlunde kjender Kjøbenhavn. Han sige, om et eneste Penselstrøg i dette Malerie er overdrevet. Jeg vil ikke paastaae, at saadanne Huse, hvor afskyelige de end i og for sig ere, aldeles kunne undværes, naar Legemet er sygt, maa man finde sig i at bruge Fontaneller. Men ingen Gade bør, næsten Huus for Huus, være indviet til et saadant umoralsk Brug. Offentlige Skjøger bør betragtes som Ædderkopper. Saalænge de holde sig indenfor deres Grændser, kan man taale dem; men naar de spinde deres Væv alt for offentlig, bør man støve dem bort. Jeg vilde glæde mig hjertelig, dersom jeg kunde opleve den Tidspunct, at see et Hospital opreist paa det Sted, hvor Uskyldigheden, fra umindelige Tider har fundet sin Grav, at see den Plads, hvor Catholicismen fordum havde sit Hovedsæde, forvandlet til hielperige Bygninger for den lidende Menneskehed, for Syge og Fattige, for fader= og moderløse Børn. Den hele Jdee er maaskee kun en Drøm; men ogsaa behagelige Drømme ere ofte en Trøst. Det er imellemstunder født at drømme, hvad man savner i Virkeligheden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-04
Blandede Nyheder. Vi have nu atter faaet et aff Fransk oversat Stykke paa vor Skueplads, under Titel af Maleren af Kjerlighed. Dets Æmne er ikke allene gammelt, men endog forslidt. Hovedpersonen er en gammel characteerløs Hypochondrist, der i eet Øieblik bortjager sin gamle og tro Forvalter, der i 30 Aar er bleven behandlet af ham som Ven, blot fordi han fraraader ham, at gjøre sin bortløbne Datter arveløs, som i et andet vil gjennembore hendes Mand, og i et tredie tager alle tre til Naade igien. Og hvorfor fordi han først seer Datterens Malerie og siden hende selv med hendes Barn, siddende bag ved Maleriet. En uforskammet Huus hovmesterinde, som løber ud og ind, støier og sladdrer, uden at hun eller Tilskuerne veed hvorfor, er Forgyldningen paa denne halvtragiske Pille, og et Barn, der er saa klogt som et voxent Menneske, udvirker ved en indtil Væmmelse gjentaget Theatercoup Forsoningen. Det har ingen Plan, ingen Knude og næsten ingen Opløsning. Dialogen er som i de fleste Franske Stykker, flydende, og nogle Situationer ere overraskende. - Parterret klappede tre Gange og de fleste Damer paastaae at Stykket er guddommeligt. - Det udføres fortræffeligt af vore Skuespillere. Ved Fredericia avles aarligen 150 til 200,000 Pund Tobaksblade. J det Tønderske sysselsættes 3 til 4000 Koner og Piger med at kniple. En eneste Mand har holdt der henimod 1300 Piger - altsaa næsten ligesaa mange som Storsultanen. Hver af dem kan fortjene henimod 8 Mk. Dansk om Ugen, men de fleste faae Tæring af den idelige Krumsidden. - J Ribe fabriqueres der stribede Lærreder i saa stor en Mængde, at der i Fjor kunde udføres for 49216 Rdlr. Ribe By lever næsten af sin Avling og Lærredshandel. Men Skade at Jndbyggerne ikke selv avle Hørren og ikke engang enes om at lade den komme fra første Haand f. Ex. fra Riga. De have heller intet Heglerie i Byen, hvor Hørren kan hegles og sorteres efter Konstens Regler. De mangle ligeledes en Glattemachine.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-04
J Egnen af Warde fabriqueres sorte Jydepotter, blot af Fruentimmer, hvoraf hvert kan indbringe sin Huusbonde 50 Rdlr. om Aaret. Potterne afsættes i hele Læs til Fanøerne, som modtage dem i Hjerting og bringe dem til Hamborg, hvorfra de forsendes til Dresden og Wien. J Preussen, maae de ikke indføres. Den aarlige Afsætning beløber sig til 20,000 Rdlr. De sorte Potter, som gaae til den østre Deel af Landet, kjøres af Gryde mændene til Horsens &c. Man har havt Exempler paa, at en Grydemand er kjørt lige til Dresden, hvor han efter at have afsat sine Potter, solgte Hest og Vogn, og vandrede hjem til Fods.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-04
Ostindifareren Johanne, som førtes paa Hr. Agent Erichsens Regning, og havde de for ikke længe siden ved den Ostindiske Ret ansatte Embedsmænd ombord, strandede nyligen paa den saakaldte Trilling, en farlig Klippe. 3/4 Miil fra Lesøe, Skibet mistede derved sit Nor og drev saaledes paa Lykke og Fromme henved en Time. Omsider drev det lykkeligviis ind under Lesøe. Da Capitainen, efterat han havde været i Land, vilde gaae ombord igjen, reiste der sig en Storm, som gjorde det umueligt, og han kunde altsaa ikke komme ombord førend den næste Dag. Alle Folkene og den hele Ladning ere bjergede, og man haaber ogsaa at redde Skibet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-04
Theatret. Den 11 Jan. Zemire og Azor; d. 12 De forliebte Haandværksfolk (uden Abonnement); d. 16 Dyveke; d. 21 Hver Mands Fætter, Niels Lembak; d. 22 Hvem der kommer først til Møllen &c. - Nye Stykker, den umyndige Duel og Selim i Februarii). Kiøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-07
Nyeste kilderie
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-07
Kjøbenhavn. No. 25. Den 7 Januarii, 1805. Udgivet og forlagt af J. Werfel. ne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-07
Bøgers Udlaaning fra det Kongelige Bibliothek.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-07
Fra Frederik den Tredies Regjeringstid har det Kongelige Bibliothek været en indelukt Skat. Først i vor Tidsalder og under vor nuværende Konge blev det offentligt. Det aabnedes ligt et skjult Kildevæld, for at udbrede nyttige Kundskaber og Sandheder blandt alle Stænder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-07
Jstedet for at man i Spanien iagttager den strænge Forsigtighed, i Kongelige Bogsamlinger at lænke visse Bøger fast til Hylderne eller og at sætte dem med Ryggen indad, udlaaner man dem i Dannemark næsten til enhver uden Forskjel. Alle Anden Aargang. Sandhedens Yndere, og blandt disse Forfatteren af denne Afhandling, glædede sig over denne Kongelige Humanitet, og priste sig lykkelige ved at leve under en Regjering, der ikke allene beskytter, men endog paa det kraftigste befordrer og opmuntrer alt, hvad der kan bidrage til at udbrede Oplysningen. Men saa vigtigt og gavnligt det end i den Henseende er, at der udlaanes Bøger fra dette Bibliothek, saa sørgelig er den Tanke, at een af de skjønneste og fuldstændigste Bogsamlinger i Europa ved Bøgernes idelige Udlaaning uden Jndskrænkning, maaskee inden fyrgetyve eller halvtredsindstyve Aars Forløb, ville være saa ilde tilredte, at de ville i eet og alt ligne Leiebibliothekbøger. J ke at tale om, at Bøger, som udlaanes, sjelden behandles saaledes, som de burde, saa er det ogsaa næsten umueligt andet, end at de, ved at passere igjennem saa mangfoldige Hænder, tilsidst maae blive ganske opslidte og fordærvede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-07
Blandede Nyheder. Den afdøde store Violonist Giernovichi, som for nogle Aar siden lod sig høre med saa stort bifald paa det Kongel. Danske Theater, blev for kort siden høitidelig begraven i Petersborg. En Ynder af Konsten, Baron Roll, bekostede denne glimrende Jordefærd; thi den Afdødes Efterladenskaber vare ikke engang tilstrækkelige til at bestride Omkostningerne ved en simpel Begravelse. En Kjøbmand, i hvis Huus Konstneren ofte havde været budet til Gjæst, havde paataget sig, at besørge Begravelsen. Men førend Dagen endnu var bleven berammet, kom han i saa stor en Forlegenhed, at han derved glemte Liget. Da nu ingen mere bekymrede sig derom, og Værten ikke vilde beholde Liget længere i Huset, meldte han det hos Politiemesteren. Den Afdøde skulde nu jordes paa Fattigassens Bekostning, eller, som nogle paastaae, afleveres til Anatomiekammeret. Men til Lykke erfarede Baron Roll det endnu betimelig nok. Som et Exempel paa de skadelige Følger af den overhaandtagende Udparcellering af Bøndergaarde anfører Hr. Landsdommer Baden i hans Afhandling om Forbrydelsers Tiltagelse &c. følgende: Han kjender tre unge raske Karle, som alle forlededes til at stiæle, fordi de mod Terminen ingen Udveie saae til at betale tre af dem dyrtkiøbte Gaarde. Alle tre havde baade som Soldater og Tjenestekarle hidtil havt det meest ubesmittede Rygte. De kom i Forbedringshuset, men forlode det saa uforbedrede, at de paa ny ere blevne grebne i Tyverie. En ung smuk Bondepige bevægedes ved 200 Rdlr., hun havde i Fædrenearv, til at overtale sin Forlovede til at kjøbe en Parcel, der ikke kunde føde dem. Manden gav sig derpaa først til at agere Land pranger, men, som Ukyndig i Prangeriets Kneb, lyktes denne Udvei ikke videre, end at Bekjendtskab var gjort, hvorpaa Næring af Krohold og Kieltringers Herbergering grundedes. Men adskillige Gange dømt herfor, maatte han og give Slip paa denne Næring. Truet af Amtsforvalteren og andre Creditorer greb han nu til at stiæle, men anholdtes, dømtes og endte sine Dage i TugthuKonen havde allerede i Forveien skilt sig set. selv ved Livet. Sognets Fattigasse maa nu underholde disse Ulykkeliges efterladte tre Børn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-07
Det skal nu være afgjort, at hver Brygger i Kjøbenhavn faaer 4000 Rdlr. for Afstaaelsen af fine Rettigheder &c.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-07
Kotzebue er ikke, som Rygtet fortalte, arresteret i Jtalien. Han har paa det Kongel. Bibliothek i Neapel fundet et interessant Haandskrivt, som kaldes Peter den Store, og faaet Tilladelse til at benytte sig deraf. Han tilbringer tre Gange om Ugen adskillige Timer i dette Bibliothek. Tydskland har nylig mistet den berømte Bogtrykker og Boghandler Prof. J. F. Unger. Han døde i sit 49de Aar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-07
Den afdøde Professor Vahl var født d. 10 October 1749 i Bergen. 1766 forlod han Skolen og Seminariet sammesteds og blev Student ved Universitetet i Kjøbenhavn. Fra 1767 til 1769 opholdt han sig i Norge deels hos sin Fader, som var Kjøbmand i Bergen, deels hos Prof. Strøm paa Søndmøer og paa Fjeldene ved Hardanger og Vos. Fra 1769 til 1774 nød han i Upsala næsten i fem Aar Lindes Underviisning og Omgang. Ved sin Tilbagekomst til Kjøbenhavn, hvor han egentligen efter hans Faders Villie skulde studere Medicinen, vedblev han at anvende al sin Tid paa Naturhistorien, især Botaniken. Han hialp Gartner Kasemacher at vedligeholde den botaniske Hauge, og at forflytte den fra Amalienborg til Charlottenborg. 1779 blev han Lector ved denne Hauge. 1783, tiltraadte han sin Udenlandsreise, og erhvervede sig paa den mange Videnskabsmænds udmærkede Agtelse og en almindelig Navnkundighed. Ved sin Hjemkomst 1785 blev han Professor, og Udgiver af Flora danica. For at gjøre Samlinger dertil besøgte han de vigtigste af Norges Fielde og Kyster lige til Vardøe, Han udgav derpaa sit bekjendte Mesterværk Symbolæ botanicæ i tre Foliobind. 1799 og 1800 gjorde han, understøttet af Regjeringen, atter en Reise til Frankrige og Holland, hvor han nød megen Ære, og det meest forekommende Venskab. Det Franske Directorium forærede ham det kostbare Værk Plantes du Ror, som allerede Malesherbe havde tiltænkt ham. Han besad en uforlignelig Plantesamling, som især blev forøget ved hans Venners Gavmildhed, og et ypperligt botanisk Bibliothek. Jkke længe for hans Død forærede den nuværende Franske Keiserinde ham de udkomne Hel ter af Jardin de Malmaison og Redoute's Liliaceepaa en meget smigrende Maade. - Med al den Agtelse Anm. har for denne store Mands Fortjenester finder han det dog underligt, at hans Biograph kalder ham Verdens største Botaniker. Man maatte selv være den største Botaniker i Verden for med Grund at give en Afdød et saadant Prædicat.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-07
Kjøbenhavn, Trykt hos P. H. Höeckes Enke
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-11
Nyeste der. Sk. af
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-11
Kjøbenhavn. No. 26. Den 11 Januarii, 1805. Udgivet og forlagt af J. Werfel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-11
Comoediebilletprangere. Skuespillet er een af Hovedstadens uskyldigste Yndlingsforlyster. Naar det er, hvad det bør være, et tro Skilderie af det menneskelige Liv, Dydens Krands og Daarlighedernes Svøbe, saa kan det ikke andet end forædle et Folks Sæder, i det det bidrager til dets Morskab. Theatret henhører derfor med Føie under enhver velorganiseret Stats Politie, og det er billigt, at Publicum nyder denne Forlystelse saa uforstyrret og saa ubeskaaren som mueligt. Man har mere end eengang ført grundet Anke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-11
Om det billetprangerie, der ved Beneficer drives af Folk, som man mindst burde vente det af, skal der ved en anden Leilighed tales. Erindringer og nærmere Oplysninger ved det om Bryggerlaugets Ophævelse i nyeste Skilderie af Kjøbenhavn No. 24 Jndførte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-11
Dersom Udgiveren af bemeldte Skilderie er, hvad jeg troer, en Ven af Sandhed, og dersom Forfatteren af det, deri er sagt om Bryggerlaugets Ophævelse, er en Mand af Redelighed, saa at hvad han skrev det skrev han uden nogen Bihensigt, men blot af ædel og varm Følelse for den gode Sag, – saa er der aldeles ingen Tvivl om, at jo min Begjering opfyldes, og mine her nedsatte jevne Tanker, den Simpelhed uagtet, hvori de fremkomme, forundes Plads i det følgende Nr. af Skilderiet, for at kunne læses i sammenhængende Orden med det foregaaende. Jeg kan ikke negte, at Manglerne i det Kjøbenhavnske Brygger laugs nuværende Indretning jo allerede længe have været saaledes, at man af mere end een Aarsag har maattet ønske dem afhjulpne. Dette har og været Formaalet for den i denne Anledning nedsatte og af Hans Majestæt befalede Commission; men at enhver Brygger, efter Resultatet af denne Commissions Undersøgelse, skulde have 8000 Rdlr. blot for Afstaaelsen af sit Privilegium, er et upaalideligt og overdrevent Rygte, der maaskee efter sin Opfinders Plan, skulde udbrede sig for om mueligt, at forhindre endog en billig Godtgjørelse, grundet paa rigtige Beregninger, foregaaende Omstændigheder og hidtil baarne Byrder. En saadan Erstatning har vist ei heller nogen Brygger formodet, og den vilde i al Fald komme Brygger laugets Jnteressenter ligesaa uventet, som den, Skilderiet foregiver, at Statens Casse vil tilstaae.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-11
Forfatteren af det anførte i benævnte No. 24. formoder jeg derfor at være herom ligesaa urigtig underrettet, som om Debatterne paa Laugshuset. Naar Forfatteren i det Følgende siger: at en Sag, der i sine Følger, kan blive saa vigtig for det Almindelige, fortjener unegtelig en alvorlig Undersøgelse af Mænd, der aldeles ikke have nogen Fordeel ved at tale for eller imod de Forslag, der ere Værk, saa siger han her en Sandhed, som fortjener Enhvers Agtelse, og som man baade ønsker og haaber at ville følges. - Om Forfatterens Undersøgelse af Bryggerlaugets Privilegier bør og kan jeg intet erindre her, da det ikke egentlig hører til den Oplysning, som jeg blot herved har agtet at meddele; men saameget troer jeg, det kan være mig tilladt at sige: at Bryggerlaugets Jnteressenter have i denne Sag viist dem som Borgere, - der villigen underkastede sig enhver Forandring og enhver Foranstaltning, som det Almindeliges Bedste og Omstændighederne fordrede, - der vare fuldkommen overbeviste om, at Regjeringen ligesaavel i dette som andre Tilfælde havde de bedste Hensigter, - der med fuld Tillid ventede, at en Borgerclasse, som i en Række af Aar havde havt mange Besværligheder i sin Stilling at overvinde, ligesaavel vilde erfare Kongens Naade og landsfaderlige Omhue og Kjerlighed, som enhver anden Dansk Borger altid og allevegne har havt glædelige Prøver paa. Denne Laugets Stemning troer jeg, hverken Medborgere, eller Andre kunne finde andet end at være værdig og god, og under saadanne Følelser og saadan Tænkemaade vil enhver Paagieldende finde det ubilligt, at see offentlige Relationer og Bryggerne i Almindelighed eller Enkelte i Særdeleshed, som ikke ere tilforladelige, men bygt paa urigtige Data. Det sidste skal jeg godt gjøre saaledes: Forfatteren siger, at Borger capitain Gieses og Madame Bonfils Brygger gaarde ere ved Auction bortsolgte for en Sum imellem 13 og 14000 Rdlr. Hvad Mad. Bonsils Gaard betræffer, da har jeg i afvigte Sommer ved offentlig Auction kjøbt samme for Kjøbesum 15001 Rdlr. Hvoraf tillige maatte betales 1/2 Aars Rente efter Auctionsconditionerne, som var Er 251518die. Transport 15151 Rdlr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-11
Naar hertil lægges Auctions-Salarium, Sælgerens Salarium, Fattigespenge, Stemplet Papiir til Skjødet og Panteobligationerne, samt disse Documenters Læsning i Retten med videre, der udgjorde over Saa bliver denne Gaards Kjøbesum med Renter og Omkostninger 15611 Rdlr. Regner jeg nu tillige, at foretagne høist nødvendige Reparationer og Forbedringer have kostet over og ikke under Staaer denne Gaard mig for Tiden i 16000 Rdlr. dens Bryggerinventarium uberegnet, som særskilt er kjøbt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-01-11
Ved Salget af Borgercapitain Gieses Bryggergaard paa Nørregade i Februarii 1803. var jeg nærværende ved Auctionen og som Liebhaver derpaa gjorde Bud, hvorfor jeg endnu meget vel erindrer, at denne Gaard blev solgt 160000 Rdlr. for heraf, efter Condi1/4 Aars Rente, tionerne, var Transport 16160 Rdlr. Regner jeg samme Omkostninger ved denne som ved min Gaards Kjøb, Bliver saaledes denne Gaards første Jndkjøb 16620 Rdlr. Følgelig staae Gieses og Madame BoufilsGaarde de nærværende Eiere for en Sum imellem 16 og 17000 Rdlr. og ikke, som Forfatteren af det i Skilderiet anførte har bemærket, ere kjøbte for en Sum imellem 13 og 14000 Rdlr. Naar nu bemeldte Forfatter om disse tvende Gaarde siger: Kan der tænkes et bedre Kjøbmandskab, saa kan jeg vel igjen spørge ham. Om han efter nøiere Overveielse og nærmere Kundskab og Erfaring om Sagens sande Beskaffenhed ikke nu kan tænke sig, at der vel kunde gives mange langt bedre Kjøbmandskaber, At jeg har berigtiget Forholdet med disse tvende Gaardkjøb, er skeet, fordi disse ere anførte som Exempel paa, at de, der i den senere Tid have kjøbt Bryggergaarde, ikke have betalt synderlig mere end Bygningerne med Tilbehør ere værd. Skulde nu Eierne af disse tvende Gaarde høre den kyndige Mands Dom om, hvad Værdie enhver af disse i og for sig selv kunde have, uden Hensyn til de dertil nuværende Brygger Privilegier, saa vilde denne Dom vist blive saare lidet trøstende for Eierne, da disse neppe kunne gjøre sig noget Haab om Skadesløsholdelse, og dog vil jeg tilstaae, at af mange, som i Fortiden eller senere have kjøbt, er jeg dog ikke iblandt dem, som kunne befrygte det haardeste Stod; men just derfor har jeg og fundet det at være Pligt for mig af denne Aarsag allene at tage til Gjenmæle, siden der fra mit Gaardkjøb i Særdeleshed er draget Følgeslutninger for andre i Almindelighed. Offentlig fremsatte Meninger i en Sag af saa megen Vigtighed, hvorpaa flere Familiers Vel og Skjebne beroer, burde unegtelig være ledsaget med mere Vished og grundet paa fastere Beviser end angivet. Jeg vil derfor og ønske, at disse Tanker, der ligesaa upartisk ere fremsatte, maatte værdiges samme Opmærksomhed som hine. N. Boelsmann.