Jyske Efterretninger, 1783-03-14
Jeg ønsker oprigtig, at min Forbøn maae være af et lykkeligt Udfald. Den Følelse, som har bevæget mig dermed, og som De selv ved alle Leiligheder saa tydelig har viist, giver mig den Forsikkring, at De ikke skulde blive urørt ved en Families Bønner og Taare, hvilken ved min Megling tager sin Tilflugt til Deres Naade. Dette at bede om, hedder at hylde Deres Dyd. Jeg har den Ære med fuldkommen Agtelse at være o. s. v. Vergennes. Afskrift af M. Asgills Brev til Greven af Vergennes, dateret London, den 18. Julii 1782. Jersom det Franske Hofs Høflighed tillader en Fremmed at henholde sig til samme, saa maae en Persons Bønner, i hvilken alle muelige ømme Følelser foreene sig, blive gunstig optagne hos en Adelsmand, hvis Charakter ikke alene gjør hans Fædreneland, men endog den menneskelige Natur, Ære. Aarsagen, der bevæger mig til veemodig at anholde om Deres Bistand, er for mig alt for hiertetrængende til, at jeg skulde tøve længe, og det almindelige Rygte har høist sandsynlig allerede underrettet Dem derom. Sammes smertelige Beskrivelse er altsaa ufornøden. Min Søn, (min eeneste Søn, saa elskelig, som tapper, fortienestefuld, ikkun 19 Aar gammel, der i Kraft af Capitulations=Artiklen af Yorktown geraadede i Krigsfagenskab, sidder nu fangen i Amerika, og paa ham skal Giengieldelses Ret udøves. Skal den Uskyldige bøde for en Forbrydelse, Forestil Dem, min Herre, en Families Tilstand under disse Omstændigheder. Elendighedens Gienstænde omgive mig fra alle Sider, Angest og Kummer nage mit Hierte. Jngen Ord kan udtrykke, hvad jeg føler, eller beskrive den Scene. Lægerne havde nogle Timer før, end denne skræksomme Efterretning kom mig til Øren, frasagt sig min Mand, og han var ikke i Stand til at blive underrettet om denne Ulykke; min Dotter ligger i en Feber og i Raserie, hun raaber kun paa hendes Broder, og hun er ikke et Øieblik ved sin Forstand, uden naar hun spørger om bedre Efterretninger fra hendes Broder. Deres egen Følelse, min Herre, maae tale for min ubeskrivelige Elendighed. Et Ord fra Dem, som en Røst fra Himmelen, kan alene formilde vor Tungsindighed og Elendighed. General Washington, jeg er forvisset derom, agter Dem høit. Si ham kun, at De ønsker min Søns Frihed, og han vil i gien skiænke ham hans ulykkelige Familie og dette LivsLykke. Min Søns Dyd og Tapperhed skal retfærdiggiøre Gierningen. Følelse af Æren førte ham til Amerika Hans Fødsel lovede ham Overflødighed, Uafhængighed og de lykkeligste Udsigter. Jeg anholder endnu engang om Deres Godhed; jeg beder Dem ærbødigst om at anvende Deres kraftigste Jndflydelse for Uskyldigheden, for en retfærdig Sag, for Menneskeligheden. Ol skriv De fra Frankrig til General Washington, og beær De mig med en Afskrift af Deres Brev, for herfra at sende det til Amerika. Jeg veed, at jeg forlanger meget, men jeg en overbeviist om, De maae forsage mig min Bøn eller ikke saa vil De dog have Medlidenhed over den Elendighed, som har drevet mig dertil. Deres Menneskelighed vil i Fald den var en Forseelse, lade en Taare falde derpaa, der udslukker den. Jeg anraaber Himmelen om, at De aldrig maae savne den Trøst, som De er i Stand til at give Deres Asgill. Aalborg den 13. Februar.