Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-10-20
Reisende m. Dampsk. fra Kallundborg til Aarhuus: Fru Commandeurinde Lütken, Frøken E. Hansen, Overauditeur Petersen, Frøken Røepstorff, Cand. juris Seerene d'Acqueria, Provst Nannestad, Regimentsdyrlæge Nielsen, Cand. polytechn. A. Weis, StrandingscommissClaudi m. Kone, Mdm. Whitte, Handelsfuldm. Floor, Student Mazanti, Kbm. Hansen, Mr. Læssøe og Sørensen, Jfr. Hjorth og Møller, Eleverne Estrup og Bøie. Med Jahnsens Paquet M 1 til Khvn.: Fru Schulz, Jomfruerne Emilie Clausen, Wahler, C. Wahl, M. Wahl og M. Holm, Handelsbetjent Jensen, Kbm. C. B. Christensen jun, Student Wahl, Forpagter Conradsen, Skomager Eskildsen. Til * * * *(See Avisen Nr. 178.)Ja, gode, bedste Hr. Fiirstjerne! Dersom De selv havde været saa fornuftig at tie, saa kunde jeg maaskee nok have tjent Dem i, at ogsaa jeg fremdeles havde tiet; men nu har jeg nok Lyst til at spinde endnu en lille Ende med Dem. De river mig den Sætning i Næsen: "Vi ansee hans vistnok velmeente Ord, for ligesaalidet skikkede til at bestyrke Tilliden til Hr. Prinz laus Kunstnerværd. Vil De ikke have den Godhed at vende Braadden af disse Ord mod Dem selv; thi Deer Anonym ligesaavel som jeg, De giver Deres Mening tilkjende ligesaavel som jeg - den eneste Forskjel er, at De taler med større Selvtillid, som et monopoliseret Organ for hele Publicums Dom, medens jeg kun udtaler min individuelle Mening, og De bruger Pluralis vid, medens jeg tager tiltakke med Singularis jeg, see det er jo rigtignok en Forskjel, men - nærmere beseet saagodt som ingen. Fremdeles beskylder De mig for Uretfærdighed mod Hovedstadens theaterbesøgende Publicum." Min Herre, her er De uretfærdig imod mig! Jeg har ikke talt om det kjøbenhavnske Publicum i Almindelighed, men kun om hvad jeg selv har været Vidne til; jeg har yttret Frygt for, at der skulde opstaae Chicane, og flere Efterretninger fra Kjøbenhavn have givet mig Grund til denne Frygt. Jeg tvivler ikke om det kjøbenhavnske Publicums retfærdige og sanddrue Critik, men vi have jo f. Ex. i den Schulenburg=Bournonvilleske Affaire havt Beviis for, at Chicane kan finde Sted, endog imod den hæderligst anseete Kunstner, og et saadant jammerligt Forsøg vilde, selv om det blev qvalt i sit første Udbrud, maaskee dog være tilstrækkeligt til at berøve den unge Debutant en Deel af det Mod, han saa høiligen kan ønske at holde samlet. At personlig Jnteresse har skaffet Hr. Prinzlau Modstandere der, hvor man snarere kunde have ventet, at der var blevet rakt ham hjælpsom Haand, det veed jeg fra en sikker Kilde. Forresten - hvad Hovedsagen angaaer, lader det til, at min Hr. Modstander og jeg ere uenige af lutter Enighed; ogsaa jeg erkjender tilfulde Hr. Prinzlaus Kunstnerværd, og det skulde derfor gjøre mig meget ondt, hvis ikke det kgl. Theater, ved at tilegne sig ham, vilde gjøre Sit til Udviklingen af det vistnok høist sjeldne Talent, han er i Besiddelse af. Denne Mening kan nu ogsaa jeg ligesaaadt udtale, da min Hr. Modstander ikke har fundet det klogere, indtil videre at gjemme den hos sig selv. Hr. Holst er vist langtfra at være noget Non plus ultra; men det er dog ikke saa underligt om han gjælder for noget Stort, noget Uovertræffeligt for dem, der ere vante til at see ham som første Elsker paa det første Theater i Landet, og ikke, ved at see f. Ex. Hr. Nielsen i hans yngre Aar, vide, hvad Hr. Holst lader tilbage at ønske. Dog - hvad denne Deres Yttring angaaer: Hr. Prinzlau kan, hvis han vil, erhverve sig alle Hr. Holst's Fortrin, da maa jeg kun indvende herimod, at Hr. Holst i sin smukke høie Figur har en, paa et større Theater temmelig vigtig Fordeel, som Hr. Prinzlan neppe vil kunne erhverve sig; derimod indrømmer jeg med Glæde, at Hr. Prinzlau i Declamatio nen af rythmiske og æsthetiske Sager maaskee vil kunne komme til at staae langt over Hr. Holst, Slutteligt: Hvis nu Hr. Printzlan ved sine Debutroller paa det kgl. Theater vinder det bifald og den Anerkjendelse, som han, efter Deres og min Mening, saa høiligt fortjener, saa ere vi jo ganske enige og tilfredse - ikke sandt, Hr. Fiirstjerne? - og skulle aldrig meere komme i Klammeri med hinanden af lutter Enighed; men hvis han derimod - hvad Himlen forbyde! - ikke vinder almindeligt bifald – da er det jo altsaa Dem - og ikke mig : der (see Deres eget Jnserat) har beskyldt det kjøbenhavnske Publicum for Uretfærdighed! Efterskr. Da dette allerede er skrevet, hører jeg med megen Glæde, at Hr. Prinzlaus første Debut er tilendebragt paa den hæderligste Maade; gid han nu med samme Held maa skille sig ved de to øvrige. Endnu maa jeg kun bemærke, at man vist heller ikke ganske bør ansee Hr. Prinzlaus Udførelse af disse Debutroller for det Fortrinligste, han er istand til at præstere; thi det kan neppe feile, at han med en vis Ængstelse fremtræder for et ham aldeles fremmed Publicum, hvoriblandt han veed, at han tæller ikke faa Modstandere, og desuden maa han her bevæge sig i en for ham uvant Omgivelse og blandt den danske Scenes første Prydelser, hvis større Sikkerhed og Fuldkommenhed han først med Tiden kan haabe at tilegne sig.