Aalborg Stiftstidende, 1833-05-01
Da den engelske og franske Regjering i afvigte Januar strax efter det antverpenske Citadels Rømning, foreslog den Haager Cabinet en foreløbig Overeenskomst, var det en af deres Hovedhensigter at erhverve Hollands og Belgiens for melige Samtykke til den uindskrænkede Jndstilling af alle Fjendtligheder, hvilken de 5 store Magter saa ofte have erklæret for deres Ønske. Derfor foreslog Frankrig og England den hollandske og belgiske Armees Reduction til Fredsfod, den provisoriske Anerkjendelse af Belgiens Neutralitet, hvilken som varig Bestemmelse var bifaldet af alle Partier ogsaa af Hs. M. Kongen af Nederlandene, og endelig en Vaabenstilstand, der skulde finde Sted imellem begge de uenige Magter indtil en definitiv Fred kunde afsluttes. 1 En slig Overeenskomst vilde ganske have svaret til den fredelige Aand, der under alle disse Underhandlinger har bestiælet de 5 Magter og især saa tydelig udtaler sig i den 3die Protocol af Novbr. 1830, hvor det hedder. De fem Magters Øiemeed er at undertrykke enhver fjendtlig Kamp mellem de tvende Nationer, som en fordærvelig Tvist med adskiller, men ikke at gjøre dens Fornyelse forudseelig. Derfor holde de det for hensigtsmæssigst, at der afsluttes en Vaabenstilstand paa ubestemt Tid. I det Forslag, som Hr. Dedell har forelagt os, vægrer derimod den hollandske Regjering sig ved at anerkjende Belgiens Neutralitet endog blot provisorisk, og forlanger oven kjøbet en Erklæring af Frankdrig og England, at det skulde staae Holland frit at begynde Fjendtligheder mod Belgien den 1ste August d. A. En slig Overeenskomst vilde nu, istedetfor at være Borgen og Forbud paa Fred, tvertimod forkynde, ja endog sauctionere Fjendtlighedernes Begyndelse paa ny, vilde være at forlade alle de Grundsætninger, som hidtil have ledet de 5 Magters Adfærd, og stride mod deres høitideligste Forpligtelser. Efterat have fremsat denne Indvending mod det hollandske Forslag, hvilken i Noten selv kaldes uigjendrivelig, gaae de Hr. Talleyrand og Palmerston over til nogle andre efter deres egen Paastand mindre vigtige Punkter, f. Ex. om Rømningen o. s. v., hvorpaa der vedblives saaledes i Undertegnede ere overtydede om, at den nederlandske Regjering erkjender Sandheden og Rigtigheden af ovenstaaende Bemærkninger og derfor ogsaa vil indsee Nødvendigheden af at tilstille Hr. Dedell mere udstrakte Fuldmagter. En opmærksom Betragtning af Underhandlingernes nærværende Standpunkt fører os imidlertid til den bemærkning, af hvor lidet Omfang de Punkter ere, som endnu staae tilbage, at afgjøre mellem Holland og Belgien, og hvor let det maatte være at enes om deres Afgjørelse. Virkelig indskrænke Tvistepunkterne sig nu til følgende: 1) Hvor høi skal Afgiften paa Schelde være pr. Tønde, og hvor skal den hæves: 2) Hvilke Anstalter skal træffes for at holde Farvandet, paa Schelde og Tønderne sammesteds i Orden. Hvilke Forskrifter kunne sikkre Skipperne paa denne Strøm det frie Valg af Lodser og hvormeget skal Lodspengene beløbe sig til 2.3) Under hvilke Betingelser skal Belgien renoncere paa den projecterede Kanal eller Vei gjennem det Limburgske, der er sikkret dem ved Tractaten af 15de Nybr. 4) Hvorledes skal Liqvidationen af den synkende Fond bringes i Rigtighed. Hvor vigtige end disse Spørgsmaal kunne være, ere dese dog, i Sammenligning med de allerede afgjorte vigtige politiske Spørgsmaal, af saa underordnet Beskaffenhed, at man umulig kan antage, at de ikke skulde kunne afgiøres til begge Parters Tilfredshed. Det Haager Cabinet har ved de fra samme udgangne Noter og Forslag til Forlig tilkjendegivet, at det i den endelige Tractat er villig til at samtykke i Belgiernes politiske Uafhængighed som et afsondret Kongerige i de dette Kongerige tilkjendte Grændser, i sammes Neutralitet indenfor disse Grændser, i den foreslagne Deling af Statsgielden, i Belgiernes Benyttelse af de Floder, der flyde fra det ene Land i det andet, samt i en simpel Afgift paa Schelde uden Visitation eller anden Hindring for Skibsfarten. Skulde det nu være muligt, at en saa oplyst Regjering som den nederlandske, efterat have samtykket i saamange vigtige Punkter skulde ville modsætte sig alle de store Magters tydelig udtalte Hensigter, blot fordi den ikke vil underhandle om underordnede Spørgsmaal, Undertegnede ere overtydede om, at det vilde være let at enes om ovenanførte Punkter, og det paa en for begge Lande tilfredsstillende, Maade, der tillige vilde erholde alle de Magters Samtykke, der have taget Deel i Underhandlingerne, og de tage derfor ikke i Betænkning at opfordre Hr. Dedell til at forlange Fuldmagter af sin Regjering, for at kunne med dem drøfte og afgjøre disse Punkter. De have det velgrundede Haab, at, naar det maatte lykkes dem at enes om disse Punkter, vilde der ikke længere gives nogen væsentlig Hindring forAfsluttelsen af en definitiv Fredstractat." Siden denne Note afgik, har Herr Dedell vel faaet nyes Depescher fra Haag, men sammes Jndhold er endnu ubekjendt. Fra Brussel meldes, at samme der ikke har gjort noget behageligt Indtryk. Hvorfor, siges ikke, maaskee den synes Belgierne for høflig. Iøvrigt skal den belgiske Konges være i Forlegenhed for et nyt Ministerium, da de forrige, som bekjendt, have aftakket og Jngen har Lyst til at gaae ind i deres Plads. Han har derfor for det første prorogeret Kammeret og der tales endog om dets Oplysning.