Viborger Samler, 1844-12-21
Af en fra en Godseier indkommen Besværing over, at der af vedkommende Sogneforstanderskab var paalignet ham Afgifter til Communen efter Formue og Leilighed, uagtet han som tjenstgjørende Officeer i den kgl. Marine formeentlig maatte ansees som bosiddende i Kjøbenhavn, yttrede Cancelliet i Skrivelse af 3die Octbr., at Collegiet, da det var oplyst, at bemeldte Godseier med Familie maatte antages den største Deel af Aaret at opholde sig paa Godset, ikke fandt Anledning til at gjøre nogen Forandring i den af Amtsraadet paa en tidligere lignende Andragende afgivne Resolution, i hvis Følge han vilde have at svare det ham efter Formue og Leilighed paa lignede Bidrag til Communens Udgifter. (Col. Tid.) Neppe have Slesvig=Holstenerne seet deres Foregivende, om Prindsen af Hessens Udelukkelse fra den danske Throne blive gjendreven, førend de have en ny Oplysning paa rede Haand angaaende Slesvig-Holsteens statsretlige Forhold. Denne Gang fremkommer den vigtige Efterretning imidlertid ikke med saa stor Glands, i en udbredt og anseet tydsk Journal, som Augsb. allgem. Zeitung; men mere beskedent i den holsteenske Procurator-Tidende, itzeboer Ugeblad, i Form af en Correspondents=Efterretning fra Eiderstrømmen, dateret Slutningen af November, hvilket kan synes besynderligt nok, da man snarere skulde tro at den var forfattet i den hede Tid i Juli Maaned. "De Yttringer, hedder det, som den kongelige Commissarius, har ladet falde i den viborgske og roeskildske Stænderforsamling, at Regjeringen allerede har tænkt over og virket i Jncorporations-Anliggendet, men, at hvad derer tænkt og foretaget i denne Henseende naturligviis ikke egnede sig til Meddelelse, tør man vel ikke ansee for aldeles ugrundede, og uden Tvivl mindst, dersom det skulde være sandt, hvad man i enkelte Kredse fortæller, at den danske Minister ved det franske Hof i Begyndelsen af dette Aar har gjort et Forsøg paa at bevirke en Anerkjendelse af den foregivne (?) Jncorporation af Hertugdommet Slesvig. Dette er efter Forlydende virkelig skeet; den danske Minister skal have andraget paa: "at den franske Regjering vilde fornye den Garanti, hvorved den i Aaret 1720 for evigt har tilsikkret Kongeriget Danmark Hertugd. Slesvig. Men Svaret herpaa skal være falden saaledes ud: "Man seer sig ikke foranlediget hertil, thi 1720 garanteredes Slesvig Kong Frederik den 4de og hans Efterkommere, men ikke Kongeriget Danmark, men virkeligen, Kongen af Danmark og Kronen Danmark, og fremdeles havde man ikke garanteret ham Hertugdømmet Slesvig, men kun den hertugelige Andeel af Samme."(den anden Deel havde han allerede). - Man seer heraf, vedbliver hiin Correspondent meget naivt, "at den udskregne franske Letfærdighed dog i Statssager ikke maa være ganske saa slet, som man i Almindelighed vil gjøre den til; thi hiint Svar vidner om en god Kundskab til Forholden (4) og stemmer ganske overeens med den fulde Sandhed. (Risum teneatis,) - Correspondenten mener iøvrigt, at man dog ikke skal glæde sig for tidligt herover; thi af Ørsteds senere Opførsel maa sluttes, at man ikke hos andre Regjeringer har fundet en saa klar Jndsigt og grundig Kundskab til Forholdenes rette Sammenhæng, som hos den franske, og idet han derfor spaaer en Arvefølge=Krigs Rædsler, ender han med følgende sentimentale Udbrud: "Armes Vaterland, menn den Looses feyn follte, dass dene blühende Fluren von den Greueln eines Krieges heimgesucht würden!" – Med Hensyn til Jndholdet af denne fortræffelige Artikel, der ingen videre Forklaring behøver, skal man kun bemærke, at selv Frankrigs Erklæring som en saadan, som den anførte, havdes) ikke vilde hielpe, da Hertugen af Augustenborg kun er en Cognat af Frederik den 4de, hvorimod den af Slesvig=Holstenerne fulgte Arvefølge er agnatisk. (Aftenbl.)¬