Jyske Efterretninger, 1769-01-13
En særdeles god Opdragelse, en betimelig Underviisning en oplyst og lærvillig Forstand, og de stille og roelige Timer hun anvender paa gudelige Tings Betragtninger, have veyledet hende til saadanne Grundsætninger, hvilke hun bestandigen følger som de viseste Regler til et dydigt Levnets Fremdragelse. Man maae enten heller have Lyst til at læse Romainer, eller og have Omgiængelse med vanhellige og i Grund fordærvede Gemytter, hvis man ikke ved den hellige Skriftes Læsning ja ved at læse en MosheimsHerveis, Droddringes og deslige gudelige Skrifter kunde finde Opbyggelse, og derved opvækkes til andægtige Betragtninger og hellige Øvelser. Hvad skulde ikke den prægtige Glands, af Guds Fuldkommenheder udi de skiønne og levende Naturens billeder, de daglig udflydende Strømme, af Guds Godhed og Naade udi aandelige og legemlige Velgierninger, gjøre Gilds Kierlighed til den dyrebareste og allersødeste Forlystelse for en Moder, ja, for en Moder, som føler og finder, hvor født og behageligt det er, at vinde Børnenes Hierte og Kierlighed ved Velgierninger. Hun veed, det er Gud behageligt, at man elsker ham. Hun elsker ham. Guld giør vel allene for at bevise, men ey forat annamme, Velgierninger; Han beviser saadanne God heder, hvoraf man tillige erkiender hans Viisdom, Naade, Magt og Herlighed særdeles i at regiere og bestyre vores Skiæbne. Hvorudi skal vi da udvise vor Taknemmelighed; da Velgiøreren selv er baade almægtig og tillige al Godheds Kilde, Det kan ikke skee paa anden eller bedre Maade end denne, at vi, Gud til Villie og Velbehag, lade os giøre lykkelige, at vi efterfølge og efterligne hans erkiendte Fuldkommenheder, og saaledes vorde gudelig findede, thi dette er allene Veyen til en fuldkommen Fornøyelse og Glæde. Hvorfor sendte Gud os fra sin majestætiske Throne sinegen Søn til at oprette en ævig Forbindelse med ham, efterat en ulyksalig Ulydighed og Opsætsighed havde skilt den i den i den første Skabning med saa herlige og uskatteerlige Fordeele benaadede Mennesker, ved deres Samfund med Gud; Han vil søges og elskes igien, og ved den anden Skabnings Gierning søger han at oprette sit Fuldkommenheds Billede, udi sine Yndlinger og elskelige Børn. Hvorfor sendte Gud ikke en af hans hellige Engle, hvorfor kom Gud selv synlig i Manddommen og med al guddommelig Glands, under dette Skiul taalelig for de usle Skabninger, For at vinde al vores Tillid og Fortroelighed, for at giøre Forsyning for vores Synder, og for at lære os de himmelske Dyder. Denne Ære for os Mennesker, at vores Megler har udi Jomfrue Maria Liv paataget sig vores Natur, den fører Emilie paa langt høyere og ypperligere Tanker og hendes Kiøns Fortrin, end de, der allene tage sit Udspring af dets flygtige Skiønheder; Slige Tanker giøre, at en Mandsperson, af maadelig og slet Forstand, bærer allene Høyagtelse for Personer af det andet Kiøn for deres smukke og velskabte Legeme, og for den Omsorg, hvormed et forfængeligt Fruentimmer søger at forøge dets behagelige Tillokkelser, da hendes Prydelser ere blot allene udvortes, og de indvortes, dem fattes hun ganske. Man maae ikke ansee Emilie for en gammel kiedsommelig Matrone, som under en eller anden haard Tvang eller i en bedrøvelig Eensomhed er bleven gammel og graa, uden nogensinde at have smaget dette Livs eller en utvungen Dyds Sødheder, ey heller maae man tænke om Emilie, at hun er melankolsk, pranten, vredladen og surseende. Ney Yndighed, Belevenhed, Fromhed og anstændig Munterhed fordobler hendes smukke Skabning, og giver hende den deyligste Anseelse, ja hendes Ungdoms Hurtighed blomstrer endnu udi al hendes Adfærd. Til Fornøyelse for det alvorligere Kiøn besidder hun alt det, som giver os Anledning til at beundre hende, som et Dydens Mesterstykke. Hun maatte være ukyndig om de Gaver hendes Skaber haver skiænket hende; Hendes Hierte maatte være følesløst eller ligegyldigt ved at beskue Skabningens Herlighed, og ved at nyde saa mange af dens Frugter, Jeg siger. siger endnu meere: Hun maatte ikke vide, at hun havde en saa velgrundet Andeel i Gud og de uendelige Lyksaligheder, som Frelseren har forsættet sine elskelige Børn og Efterfølgere, dersom hun fandt til mindre Sinds Rolighed, og Glæde, end hun viser i sine Gierninger og Fagter. Ja, naar hun endog føler Virkningerne af hendes Kræfters naturlige Fordærvelse og Uorden, og med Bedrøvelse beskuer saavel Levningerne af den menneskelige Naturs for faldne Herlighed, som og hendes egne gjorte Feiltrin paa Dydens Bane, saa standser vel denne Fornemmelse hendes Fornøyelse, men samme Følelse overbeviser hende tillige derom, at Gud er ganske umistelig for hende. Just denne Tanke tilbringer hende uudsigelige mange Sødheder; thi jo meere hun kiender og er overbeviist om sine egne Feil og Skrøbeligheder, destomeere veed hun, at hun virkeligen trænger til at søge det udi Guds Miskundhed, Kierlighed og allerhøyest Fuldkommenhed, som allene i Sandhed kan tilfredsstille hendes udødelige Aand, og alt dette kan hun ikke forskaffe sig selv. Hvor ofte opsvinger hun sig ikke i Modgangs Tider som en Due paa Haabets Viinger til Helligdommen, hvor Guds heele Herlighed aabenbarer sig, og hvor hun allerede forud kan beskue sin tilkommende ævige Lyksalighed. Ulyksalige ere de, som ikke fatte og forstaae, hvor uskatteerligt det er for oplyste Siele at være bestandigen vidende om Guds Velbehagelighed, og af den Aarsag anseer det hos Emilie og andre Gud hengivne Siele for et særsindet Væsen, der dog allene reyser sig af en om og opvakt Samvittigheds Følelse, som giør dem den mindste Forseelse imod Gud høyst smertelig og utaalelig. Emilie elsker Gud af et kiærligt, brændende og oprigtigt Hierte, i al hendes Giøren og Laden bestræber hun sig alvorligen derpaa at bevidne for alle og enhver, hvor høyt hun elsker og skatterer sin Skaber og Forløser, hun sætter al sin Lyksalighed derudi at kunne stedse staae i Samfund og Forening med sin Gud. Og som hun veed, at Guds Lov er fuldkommen, og haver vores sande Velfærd til Øyemeed, saa lader hun samme altid være sit Levnets Rettesnoer, Med saadant et got Sindelav forlader Emilie sig af ganske Hierte paa Guld, saa hun med en ulovervindelig Tillid og Fortroelighed forsikkrer sig om, at Guds Almagt, Viisdom og Kierlighed skal og vil berede hende en sand og vedvarende Lykke.