Viborger Samler, 1842-11-21
Viborg Stænderforsamling, Fire og tyvende Møde, den 14de Novbr. Den kgl. Commissarius forelagde Udkast til en Forordn. for Kjøbstæderne, indeholdende yderligere Forholdsregler for dem, der have Krudt i Forvaring. (Comitee: Qvist, Køster, Lüttichau. - Dernæst foretoges Sagen angaaende Udkast til en Forordning betræffende en forøget Flytningsfrihed for de Værnepligtige m. m." til foreløbig Behandling. Godsforvalter Hjort oplæste som Referent Comiteens Betænkning. Denne gaaer endnu videre end Udkastet, der indeholder en betydelig Modification af de hidtil gjældende Regler, idet den gaaer ud fra den Betragtning, at Flytningsfriheden er for de Værnepligtige, som for ethvert andet Medlem af Samfundet, et saa stort Gode, at den bør være saa udstrakt og saa lidet besværet, som Forholdene og Hensyn til den nødvendige Ordens Overholdelse tillade. Comiteen havde saaledes gjort den vigtige Forandring i Udkastet, til Fordeel for de Værnepligtige: At disse, naar de, inden de have fyldt det 20de Aars Lægdsrullealder, ville omvexles til et andet Amt end det, hvorunder de ere indførte i en Lægdsrulle, ikke skulle behøve Amtspas eller Caution, men kun et al fornøden Oplysning indeholdende Flyttebeviis af Lægdsforstanderen, der da strax har at indmelde Udfærdigelsen til Land- og Søkrigscommissairen; – fremdeles at, saafremt derimod en saadan Værnepligtig under 20 Aars Lægdsrulle=Alder vil tage Ophold i et andet Amt, uden at omvexles til en Lægdsrulle i dette, skal han dertil have Amtspas uden Caution, hvis han agter at opholde sig der kun et Aar, men mod Caution, hvis han der vil opholde sig længere; – samt at enhver Forstærkningsmand, og enhver til Linien for utjenstdygtig erklæret Værnepligtig, der vil omvexles til et andet Amt, skal kunne foretage det paa samme Maade som den Værnepligtige under 20 Aar; men vil han opholde sig i et andet Amt, uden at omvexles til en Lægdsrulle i dette, skal han, naar han for længere Tid end et halvt Aar vil tage Ophold der, vel være pligtig at forsyne sig med Amtspas, men dog ikke have nogen Caution at stille. Comiteens Minoritet (Hjort) indstillede desuden, at det til Forstærkningen hørende Mandskab af Alder over 26 Aar skulde fritages aldeles for Møde ved de aarlige Landmilice-Sessioner, naar det intet Specielt der havde at berigtige, og at Lægdsrullernes Conference for dette Mandskabs Vedkommende skulde skee med Lægdsmændene alene. Denne Minoritetens Jndstilling fandt Bifald hos de fleste af dem, der i denne Sag toge Ordet i Forsamlingen, fornemmelig hos de Deputerede af Bondestanden. Gaardmand Kirk meente saaledes, at Lægdsmanden, naar han holdt sine Lister i Orden, ligesaagodt som Mandskabet af Forstærkningens Fastmandsklasse kunde besvare det Spørgsmaal, som paa Sessionen blev gjort det; thi det eneste Spørgsmaal, der blev gjort, var: Er Du gift, og hvor opholder Du Dig, og naar dette var besvaret, hed det blot, Gaa hjem, Som den, der selv i mange Aar havde været Lægdsmand, troede han derfor af Erfaring at turde fremsætte den Paastand, at hiin saakaldte Mønstring af Forstærkningens Fastmandsclasse var til aldeles ingen Nytte; uden at tale om den Tidspilde og Bekostning, som en saadan Reise mangengang af nogle og tyve Mile frem- og tilbage medførte. Sognefoged Jacobsen meente desforuden, at det var saa langtfra, at saadanne Møder ved Sessionen hvert tredie Aar skulde, saaledes som af Referenten i denne Sag i den roeskildske Forsamling var anført, bidrage til at vedligeholde den militaire Aand, at de tvertimod snarere bevirkede det Modsatte, idet gamle Sessionsbrødre lettelig fristes til i den Ventetid, som paa Sessionsstedet ikke kunde undgaaes, at deele adskillige Snapse med hinanden paa godt gammelt Kammeratskab. – Derefter foretoges Sagen betræffende Udkast til en Placat, indeholdende forandrede Bestemmelser angaaende Skolelærerhjælpekassernes Jndtægter og Udgifter til foreløbig Behandling. Biskop Tage Müller oplæste som Referent, Comitee-Betænkningen, der foreslog, at et Beløb af den Størrelse, som 2 s. pr. Td. Hartkorn Ager og Eng, og 1 s. pr. Td. Skov- og Mølleskyld, frit og ufrit, i hver Skole commune udgjør, skulde reparteres paa Beboerne, Præsten iberegnet, paa samme Maade, som andre communale Afgivter, altsaa efter Hartkorn, Formue og Leilighed, og opkræves med andre Skoleafgivter til Bedste for Skolelærerhjælpekassen, samt at de 2 Rbd., som hidtil have været ydede til de ophævede Tabelkasser af de specielle Skolekasser for hver fast Skole, fremdeles skulde vedblive at ydes, men til Hjælpekassen. Comiteens Majoritet (Schjødte, Hvass, Kirk) føiede hertil det Forslag, som ogsaa af Østifternes Forsamling var gjort, at der til Skolelærerhjælpekassen, skulde aarlig ydes af hver Sognepræst, der, ifølge kgl. Resolution af 17de Juli 1842 er fritagen for at deeltage i, hvad der paalignes til Skolevæsenet, en Fjerdedeel af Beløbet af hele Pastoratets her ommeldte Bidrag. Comiteens Minoritet (Müller, Fielstrup) formeente dernæst: at man maatte komme Skolelærernes Ønske imøde at faae Deelagtighed i Bestyrelsen af Skolelærerhjælpekassen, da det var billigt, at de, ved hvis Bidrag Kassen, for en stor Deel existerede og vedligeholdtes, burde have Stemme i med, hvorledes dens Midler anvendtes. Dette sidste Forslag fandt Medhold hos de Fleste i Forsamlingen. Derimod mødte den første Deel af Comiteens Jndstilling endeel Modsigelse, da man fandt det ubilligt, at der skulde lægges større Byrde paa Hartkornet. 2 s., sagde f. Ex. Selveier Lydersen, er vel ikke meget, men 2 Gange 2 er 4, og 4 Mange 4 er 16; han vilde hellere foreslaae et Paalæg af 1 eller 2 s. paa Colonial og Luxus-Varer. Proprietair Jensen derimod meente, at man kunde gaae for vidt i sin Sparsommelighed, og at der gaves andre Hensyn end de materielle; han var selv ingen Ven af nye Paalæg paa Hartkornet, men man maatte stundom gjøre Undtagelser, naar høiere Hensyn bøde det; derimod ansaae han det for høist ubilligt, om Skolelærernes Tilstand skulde forbedres ved et særdeles Bidrag af Præsterne, og for nædelt, om man saaledes vilde overføre en Byrde, hvori man ikke selv vilde deeltage, paa Andre. Fem og tyvende Møde, den 15de Novbr. 1842. Sagen betræffende Udkast til en Placat angaaende Forebyggelse af Skabsygdommens Udbredelse blandt Faarene foretoges til endelig Behandling, hvilken optog det hele fem og tyvende Møde. Da den foreløbige Behandling havde optaget hele det tyvende Møde, optog saaledes Skabsagen "to hele Møder."