Norske Intelligenssedler, 1772-10-28
Keiseren havde ellers fire meget skiønne Døttre, som kaldtes Frøkener, men dog ej at ligne imod Jndiana: Den smukkeste av dem, navnlig Peruana, blev hæftig forliebt i Tistrand, i de Tanker, at han, efter hendes Faders Løvte, skulde blive belønnet med et Landskab, for han dræbte den grumme Orm; Men Tistrand havde høiere Tanker og elskede den skiønne Jnanda, Kongens Datter av Frankrige, som kort for hans Reise til Spanien havde begavet ham med et kosteligt Klenodie, fordi han i en Tornering vandt Prisen, hvormed hun beviiste ham sin Bevaagenhed; Altsaa, da Keiseren gjorde foranførte Tilbud, takkede han ydmygst, sigende: jeg vil først fuldbyrde min Konges Ordre og tilføre ham Fornøielse, derefter komme hid igien og annamme denne Gave, hvormed Keiseren var vel tilfreds, der elskede ham ligesaa vel som Prindsessen, men Jndiana kunde ikke lide ham for han dræbte Kunchin, dog efter sin Faders og Broders Begiær, saavelsom fordi han var hendes Gemals Fætter, anstillede hun sig artig. Tistrand beviiste sig og saaledes imod Peruana. Jmidlertid blev til Jndianas Reise kostbart foranstaltet: Faderen gav hende stor Rigdom og Herlighed, dertil fuldkommen Frihed at handle paa hans Land, som er til Spaniens Gavn endnu i denne Dag, 6 ædle Jndianer, der vare Gildinger, bleve hendes Opvartere, tilligemed 6 ædle Jomfruer, hvoriblant Galmey var Jndiana kiæreste, fordi hendes Moder havde været Dronningens Hofmesterinde; Galmeys Moder, der formedelst Svaghed ikke kunde følge med, frygtede, at Jndiana ikke elskede Kong Alsonius, og dog ønskede, at hun kunde leve fornøjet med ham, besluttede at levere sin Datter en Kiærligheds Drik, som hun ved en dyr Eed forpligtede hende at bevare vel, saa ingen kom dertil eller maatte vide deraf, Denne skulle hun give Dronningen, naar hun blev viet til Kongen af Spanien selv, da de efter Landets Skik skulle drikke hinanden til, hvoraf de skulle faae saa stor Kiærlighed indbyrdes og elske saa højt, at naar den ene døde, da skulle den andens Hierte briste. Dette gjorde Hofmesterinden for at skaffe et fornøieligt Ægteskab, men det gik anderledes. Da Jndiana skulle reise, tog Keiserinden hende for sig, formanede hende at være from og dydig mod sine Undersaattere, lægge til Gode for dem, ikke glemme den Sædvane hun havde med at læge de Syge, være barmhiertig mod de Fattige, elske og ære sin Gemal og over alting frygte Gud, saa vilde hun forsikkre, at hun skulle leve og døe en lyksalig Dronning, Dette lovede hun Moderen at efterkomme, faldende paa Knæ, kyssede og med mange grædende Taare takkede for god Opdragelse og alt Godt, Moderen tog ligemaade grædende Afskeed, velsignede og ønskede hende al Lyksalighed! Da hun tog Afskeed med Faderen, faldt hun need for ham og kyste hans Haand med Taksigelse; Han omfavnede og med Taare i Øjne gav Formaninger til hende og ønskede hende al Velsignelse, Hun omfavnede derpaa sin eeneste og elskelige Broder, som med Graad tog Afskeed med hende, saavelsom hendes Halv søstre og alle andre, der ønskede hende Lykke, Med største Pragt og Geleide førtes hun til Skibene, hvoraf det hun med sine Jomfruer skulle have, var særdeles prydet. Ved at komme Ombord blev de modtagne med Trompeter og lystigt Spill Tistrand tog Afskeed med Keiseren, Keiserinden, Prindsen, Peruana og alle de øvrige med stor Æresbeviisning; Keiseren og Prindsen forærede ham hver et kostbart Klenodie til Venskabs Tegn, hvorefter han gik Ombord paa et andet Skib. Den første Dag var god Vind og Væir, men Dagen efter blev en haard Storm, som varede i 4 Dage, skiønt Vinden var nogenledes med; Derefter kom et meget stille og deligt Væir, hvorved de laa og drev hen til et smukt Eiland, hvorpaa Jndiana med sine Fruentimmere forlangte at komme, da de havde været syge af Søen og behøvede Vederqvægelse, hvilket og skeede. Tistrand foer og i Land fra sit Skib, for at opvarte Dronningen og fornemme, hvorledes hun befandtes; Hun spadserede omkring blant skiønne Træer og forlystede sig, men efterat være bleven træt, gik til Stranden og satte sig need i Græsset, hvor ikke fleere end 2 af hendes Jomfruer fandtes og nogle Tienere, thi Galmey med de andre Jomfruer var gaaet længere ind i Skoven. Ti strand kom og fandt Dronningen siddende hos de 2 Jomfruer som havde følget med, men som der var meget varmt i Luften og Dronningen blev tørstig, befalede hun en Tiener at reise Ombord paa hendes Skib, som laa nærmest Stranden, og hendte en Flaske Viin af hendes Flaskefoder, hvortil hun leverede ham Nøgelen; Tieneren kom med Vinen tilbage og havde just rammet paa den Flaske med Kiærligheds Drik, af hvilken Jomfruen skiænkede i et Bæger til Jndiana, som drak det ud; Resten lod hun tilbyde Tistrand, som imodtog og drak ud paa Dronningens Sundhed. Jmidlertid samledes alle til Stranden og hver foer til sit Skib. (Fortsættelsen følger.)Et til Stiftet indkommen Kongelig allernaadigst Rescript d. A. 7 Octobr. 1771. lyder saaledes: Da Vi ved den under 14 Septembr. 1770, bevilgede Skrivefrihed, uden foregaaende Censur og Approbation, allerne have henseet paa, hvilket og Vores derom ergangne befaling indeholder, at redeligen sindede og for det almindelige Vel, samt deres Medborgeres sande Beste, nidkiære Patrioter ikke skulle hindres fra, at skrive frit efter deres Jndsigt og Samvittighed; Men det derimod fornemmes, at nogle ildesindede og frekke Mennisker have deraf taget Anledning i Trykken at udgive nogle fornærmelige og forargelige Skrifter, og saaledes misbrugt Vores til det almindelig Beste havende Øyemeed; Saa ville Vi hermed have anordnet og alvorligen befalet: 1) At den forbemelte tilladte Trykke-Frihed ikke maa misbruges til derved at overtræde andre Borgerlige Love; Hvorfore og alle Jnjurier Pasquiller og oprøriske Skrifter fremdeles ligesom forhen, skal være underkastede den derfor sadte Straf, 2) Omendskiønt all Censur er ophævet, saa skal dog enhver Auctor, som skriver noget, være ansvarlig for, at saadant ikke strider imod de nu værende Love og Forordninger. 3) Det maa ikke være Bogtrykkerne tilladt, at trykke nogen Bog eller Skrift hvortil han ikke veed Auctor, da han derfor skal staae til Ansvar, naar han ikke kand angive Auctor; Til hvilken Ende og ingen Bog maa trykkes, hvorpaa ikke staaer Auctors eller Bogtrykkerens Navn; Thi haver J denne Vores befaling Bogtrykkeren i det Eder anbetroede Stift, strax til Efterretning, og nøye Efterlevelse, at bekiendtgiøre; Da jeg nu erfarer, at forestaaende Høy-Kongel. Rescript hidindtil ikke har været Sr. Schwach communiceret, saa tilsendes samme herved til den Ende, at det Ordlydende udi næste Jntelligenz, Blad maa indrykkes til allerunderdanigste Efterlevelse for Bogtrykkeren i Stiftet og til Efterretning Christiania den 26. October 1772. for Publicum. v. Grambow.