Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-03-16
Den 16, 17 og 18de Febr. er en Deel af Byen, et Kloster, m. m. sunket ned og tildeels reent forsvundet, og man frygter, at hele Byen gaaer tilGrunde. (S. Bl.)(Slutning af Hr. Hunagels Efterretninger om Negernes Tilstand paa St. Domingo, see forr. No.) Hver ankommende fremmed Blank maa fremstille sig for Christoph. Hr. Hunagel, som Missionair, og forsynet med Anbefalingsbreve, blev forestilt af en af Christophs Generaler. Han modtog Tydskeren med megen Artighed, og tog mod. hans Breve, men han kan ikke læse. Hans Navn skal han meget ulæselig kunde skrive. Han vilde siden tage Hr. Hunagel til sine Børns Opdrager, men isteden for Løn blot anvise ham et Stykke Jord at dyrke, hvortil Hr. Hunagel ikke vilde forstaae, sig. Han bad ham til Frokost, bestaaende af Mais kager, Suppe, Fisk, Syrupsviin, stegte Fugle, Oranger, og Kaymiker. Disse sidste ere en Slags Pærer med rødt Kjød. Christophs Familie bestod den Gang af en Søn, den saakaldte Prinds Victor, og to saakaldte Prindsesser. Christophs Kone er liden, tyk, uden Yndigheder, men ikke uden Dannelse, især hvad Sprogkundskab angaaer. Han havde forhen en Elsket, Mad. Senk, en af Øens smukkeste og største Negerinder. Hun boer i Cap staden, og driver en Varehandel der. Man anbefalede sig meget godt hos Christoph, naar man gav hende Penge at fortjene, og tog Værelser hos hende, hvor man ogsaa levede sikrest. Christoph og hans Hustrue vare de eneste, der holdt Heste og Vogn. De kjørte med 8 Heste, deres følge med 4. Vognene ere aabne med en Soelskjærm spændt over. Bergveiene og Klippemasserne gjør det meget besværligt at kjøre der i Landet, hvorfor man heller rider. Landets Heste ere gule, af et meget godt Slags, der klavre fortræffelig paa Klipperne. Enhver Mandsperson i Domingo maa være Soldat, saasnart han kan bære Musketten; dog havde Christoph ogsaa mange farvede (Gens de Couleur) i sin Tjeneste. Regimenterne vare inddeelte efter Farverne i Negre, Mulatter, Mestitser og Creoler. Alle blev slet holdte, var usselt eller aldeles ikke klædte, og endnu uflere væbnede. Under Hr. Hufnagels Ophold blev et Skib med Negerslaver, som kom fra Sierra Leona i Africa, opbragt, og erklært god Priis. Alle Slaverne bleve indlemmede i Christophs Armee. En Engelskmand, ved Navn Goodal, som Christoph udnævnte til sin Admiral, har ogsaa forskaffet ham en Sømagt, i det han i Engelland har kjøbt mange Coffardieskibe, og i Capstadts Havn lod dem omgjøre til Krigsfartøier. Denne Goodal er en høist uvern, til Drik og alle Udsvævelser hengiven Mand, der ogsaa tilsidst gjorde Christoph det for broget, og faldt i Unaade. Hr. Hunagel bivaanede Høitideligheden af Uafhængighedsfesten, og beskriver den saaledes: For Solens Opgang lod en pragtfuld larmende Musik sig høre udenfor Christophs Bolig, kort efter trak Tropperne op. Da de vare samlede, bleve de øvede i Vaaben af deres Officierer, der for det meste havde lært Tjenesten hos Franskmænd og Engelskmænd. Disse Soldater vare iøvrigt i en ussel Forfatning, alle barbenede, og mange kun klædte i Uniformslaser, den ene manglede Ærmet, den anden Skjødet; paa Hovederne havde de Huer med grønne Fjederbuske; deres Vaaben var meest forrustede; thi Friheden har gjort Negerne meget lade. Desuagtet ere de meget stolte paa den, og foretrække Nøgenhed og Hunger for deres forrige Slaverie, da de dog havde det langt bedre, kun behøvede at arbeide 4 Dage om Ugen, og fortjente saameget, at de vare vel fødte og klædte. Endelig bebudede Canonernes Torden, fra Landet og alle i Havnen liggende Skibe, Festens Begyndelse.