Viborger Samler, 1835-09-04
Udenlandske Efterretninger. Frankrig. Den uafhængige Presse fortsætter sin Kamp mod de nye Love og Lovforslag med stedse voxende Forbittrelse; den skjuler ikke for sig selv, at det for den er en Kamp paa Liv og Død. Kun den republicanske National viser sig tilbageholdende. Jkke af den Grund, at den ei skulde uden Skjul tage Deel i det Had og den Foragt, som Projecterne og deres Ophavsmænd indgyde; men den anseer det for forsigtigst at tie, for ikke at gjøre Regjeringen opmærksom paa de Puncter af Presseloven, der ere de farligste for Pressen, fordi Regjeringen ellers vilde skjænke disse dobbelt Opmærksomhed. Den synes at vente, at disse Love, selv naar de, som det synes, skulde gaae igjennem, dog ville strande ved deres Anvendelse. Det hedder i Øvrigt, at selv Pluraliteten af de ministerielsindede Kammermedlemmer ere af den Mening, at en Række af hiint Projects Bestemmelser dog ere alt for skarpe og vil navnligen moderere Cautionerne fra 200,000 til 100,000 og Maximum af Straffen fra 50,000 til 25,000 Fres. Jmidlertid forberedes overalt Petitioner til Kammeret, mod dette Project. En saadan fra Bogtrykkerne, der endnu er i Circulation, udmærket sig ved sin særdeles Energie; den gjør opmærksom paa, at en stor Mængde Arbeidere vil blive brødløs ved Antagelsen af hiin, Pressen myrdende, Lov. Ogsaa ere Directionerne for et Antal parisiske Theatre traadte sammen til Udstædelsen af en Protestation, og i Lon demie Francise, som i Aaret 1827 under Anførsel af Dhrr. Billemain og Lacretelle protesterede mod den peyronnetske Lov, har Hr. Fele, gjort det Forslag, nu at fornye denne Protestation. – Som en af de farligste Modstandere mod Presselovforslaget i Kammeret har den talentfulde, frisindede Hr. Bignon viist sig. Han gik ud fra den Anskuelse, at det ikke var Pressen, som medførte Fare for Stats samfundets Existence, og formaaede i de forelagte Forslag kun at see en Krænkelse af Chartet og en Concession til det absolutistiske Udland. Han bestred derpaa den af Hr. Guizot gjorte Paastand, at der ikke gaves nogen Moral uden Frygt for Straf. Det Frygt- og Skrække-System, som Ministrene ved disse Forslag søgte at indføre, var endnu mere uheldbringende end selve Rædselsystemmet fra 1793. Dengang gaves der dog en hurtig Død; men nu vilde Regjeringen med sit Detentions- og Deportations-System langsomt martre de politiske Overtrædere tildøde. "Og hvortil – sagde han skal saameget Barbari og saa stor Grusomhed tjene, Ministrene sige, at det skeer for at beskytte Kongedømmet, Kongens Person og Dynastiet for Angreb og Fornærmelse. Men besidder Kongedømmet intet andet Middel til Frelse, end dette, saa maa det staae slet til med det. Den hele Lov er fra den ene Ende til den anden en skrigende Krænkelse af Chartet, og Commissionsberetningen ligner en Kappe, der skal skjule den tilsigtede Meeneed; thi Pressens Frihed udgjør Grundvolden for enhver fri Forfatning; den danner Demorcationslinien mellem constitutionelle og despotiske Regjeringer." Han talede endnu ved Postens Afgang. – Forslaget til en Adresse til Kongen i Anledning af Attentatet den 28de Juli er forkastet af Municipalitetsraadet i Marseille. Paa den bemærkning af et Medlem, at Raadet ved alle alvorlige og høitidelige Leiligheder havde voteret Adresser, at man ved denne Leilighed maatte vælge mellem Billigelse og Misbilligelse, og at Taushed vilde være eensbetydende med en billigelse af Attentatet, svarede et andet Medlem, der i Marseille gielder for meget liberal og oplyst, at Jngen i Verden vilde give Conseilets Vægring hiin besynderlige Fortolkning; uden at omtale den almindelige Afsky, som Attentatet har foranlediget, var dette især beklageligt for Oppositionen, da man vilde bruge det som et Vaaben mod denne; man vilde betjene sig af denne Tildragelse, for paa den ene Side at skumle over den offentlige Friheds Venner, og paa den anden, for at indskrænke og undertrykke disse Friheder selv. "Desuden - vedblev Taleren – gives der endnu en Grund, der stemmer os til at forkaste Forslaget, nemlig det fuldkomment Unyttige i en Adresse. Der regner Adresser ned med lykkelige og ulykkelige Begivenheder; hvad bevise de, hvad Ondt er der ved dem bleven forhindret, Pisistratus viste sig for Folket, bedækket med Saar, da han vilde usu pere Voldsherredømmet; de romerske Decempirer efterabede dette Exempel. Hvo har modtaget flere Adresser end Crompell, Alt, hvad Sønnen beholdt tilbage af Faderens Magt, var en Kiste fyldt med disse Adresser, som han omhyggeligen gjemte og foreviste. Bonaparte har fornyet denne Fremgangsmaade i vore Dage. Ved Hertugen af Berris Død indsendtes ligeledes Adresser fra alle Sider, forat anholde om exceptionelle Love. Heller ikke nu vil det mangle paa Adresser og slette Raad, og det er derfor unødvendigt, at Marseilles Municipalitetsconseil formerer Antallet heraf."