Berlingske Tidende, 1786-11-24
Da det nu vil forudsættes, at en hendøende Proprietær (altid et lidet betydende Lem imod det hele) ikke kan besidde Ret og Magt til at gjøre nogen Kontrakt, som skulde kunde svække mange Familiers Lyksalighed i altid levende Stænder, og Stater med deres Regent, den af Gud selv her indsatte bestandige Over=Lehns Herre til Statens samtlige Jorder, under hvad Titel de endog besiddes; man og ikke bør formode, at nogen veltænkende Jordegods Eier vil oprette nogen Arvefæste Kontrakt med sine Bønder, som ikke skulde have Statens Beste i sin Orden, saavelsom hans egen og Bondes Fordele til Hensigt, men disse Grader af Fuldkommenheder kan have sine Vanskeligheder at indsee, saa fremsætter Selskabet dette Spørsmaal. Hvilken er den fuldkomneste Arvefæste=Pagt, som Proprietærer og Landgods-Eiere kan indgaae med en Arve=Fæster i Sammenhæng med begges Bedste, uden at glemme sine Pligter imod Landet, eller hans Sirkel, de andre Stænder, Stat og Regent? At samtlige offentlige og private Afgifter af Jorden med de øvrige Pligter, Byrder og Rettigheder herved vil overveies, indsees letteligen, ligesom at Forslaget om en saadan Kontrakt kun kan sigte til en almindelig Plan, som efter lokale Omstændigheder nærmere vil modifiseres og bestemmes. For det beste og meest fuldstændige Forslag, hvorefter slige Fæste=Kontrakter med deres fornødne Forandringer kan formes efter Hensigten med det udsatte Spørsmaal, giver Selskabet sin anden GuldMedalje. For næst beste, om det fortjener nogen Agt i Ligning med første, den første Sølv Medalje. Undersøger man tillige, hvorvidt Arvefæster ere anvendelige ved Stiftelser eller offentlige Godser, vil saadant paa sin Maade forøge Afhandlingens Værd. Jndleveringen af Svaret, maae skee inden October Maaneds Udgang 1787. 11. Den Klogskab og Forsigtighed, der udfordres for at oprette den beste Kontrakt med Forpagtere af Jordegodser, saa hverken Godset under deres Forpagtnings=Tid misbruges eller forringes i Henseende til Besætning og Bygning m.v., og ikke mangler den fornødne Forbedrings= eller Dyrknings= og Be handlings=Maade er ikke liden. Selskabet spørger derfor og i den Henseende; Hvorledes opretter man, efter lokale Omstændigheder, som ikke alle i Svaret kan forlanges, paa den sikkerste og beste Maade Kontrakt med en Forpagter af et Landgods saaledes, at han efter Fornødenhed har frie Hænder at kunde, og efter Kontrakt bør, forbedre det Gods ham overlades i Forpagtning, i alle eller visse Henseender, uden dog at have Leilighed til at misbruge det eller Bønderne derpaa, Eieren, dem eller Staten til Fornermelse? For det beste Svar herpaa Selskabets tredie Guld=Medalje. Besvaringen indsendes inden November 1787. 12. De mange Maader uredelig sindede Forvaltere for Jordegodser veed at tilvende sig utilladelige Fordeele paa under deres Forvaltning, enten som en Følge af Proprietærens Fraværelse fra Godset, eller hans Ukyndighed i Bestyrelsen deraf, eller Bøndernes Fattigdom, Trang og Eenfoldighed m.v., har givet Selskabet Anledning til at spørge: Hvilken er den beste Jnstrux eller Kontrakt, som kunde indgaaes med en Forvalter, for at hindre ham i at gjøre sig Fordeele paa Gods Eierens, Godsets eller Bøndernes Bekostning uden for dem, som ham efter lovlig og med ham oprettet Kontrakt tilkommer. Hvilke ere de Maader, som en ildetænkende Forvalter især veed at betjene sig af, for at udsuge Bønderne og utilladeligen at nytte og berige sig selv, og hvorledes forekommes de? For det meest oplysende Svar herpaa efter Hensigten med Spørsmaalet, giver Selskabet sin tredie Guld=Medalje, og i Tilfælde flere merkelige Besvaringer skulde indløbe, da Belønninger efter deres Værd og Vigtighed. Svaret indsendes inden October Maaneds Udgang 1787. 13. For den beste Afhandling, som giver den fuldstændigste Underretning om alle de Hjelpemidler, som deels ere grundede paa Erfaring, deels kan udtænkes at være brugbare, for med egen Gaards Besætning ved Hjelp af det mindste Antal Arbejds=Folk samt ringest Antal Arbejds Bester, at kunne med allermindst Bekostning til største Fordeel bestride en stor Gaards AvlingsDrift, uden dertil at benytte sig af Godsets Hoverie; udsættes en Premie af Selskabets anden Guld=Medalje eller 500 Rdlr. Ved slig Afhandling maatte overveies alle de Hjelpemidler, som kunde udtænkes til Avlings=Driftens og Arbeidets mueligste Forkortning og mindste Bekostning; saavel i Henseende til Kobbel Deeling og Brugsmaade, Dyrkningsmaade, Gjødskens Udførelse, Pløining, Har ving, Saaening, Høstning, Jndkjørsel, Tærskning m.v., hvorledes det meste kunde udrettes med det færreste Antal Folk og Arbejds=Bester, samt Redskaber i den korteste Tid, da Beregning og tillige maatte stadfæste, hvad der vandtes i Tid og Arbeide ved de til slig Hensigt forbedrede Redskaber. Det samme blev og at overveje ved Høe=Bjeringen, ligesom det og blev fornødent særskilt at opgive alle de besynderlige Forkortnings Midler, som ved Korn- og Høe=Avl i vaade Aaringer maatte benyttes. J Hensigt til Stald=ForringsMaaden, Hegnets aarlige Vedligeholdelse, samt oprige til Gaardens Drift henhørende Arbeider, maatte alt paa det nøieste overveies og ved Beregning bekræftes, hvad den vindes i Tid og Arbeide. Æskningen indsendes efter forrige Aars Jndbydelse inden 1ste November 1786. 14. For den fuldkomneste Afhandling om den beste Maade at forvalte er dansk Jordegods paa udsætter Selskabet, uagtet det allerede har belønnet en Afhandling om denne Materie, fremdeles sin anden Guld=Medalje eller 50 Rdlr. J denne Afhandling maatte især forklares: 1) Hvorvidt og hvorledes en Herregaards Avlings fordeelagtigste Drift, naar samme skeer ved Hielp af Hoverie, kan bestaae med Bøndernes Tarv, og saaledes afpasses, at deres eget Arbeide ikke derover forsømmes, 2) Ved hvilke Midler Bondens Byrder i Almindelighed, for saavidt de ej reent kan afskaffes, kunde dog gjøres ham saa lette som mueligt, 3) J hvilket Tilfælde Forstrekninger og Gaver af Korn, Foder, Penge, m. m. ere gavnlige for Bonden, i hvilke skadelige: og paa hvad Maade og Vilkaar bør de i første Tilfælde gives, for at opnaae Hensigten, nemlig: Bondens sande Velstand og Befordring? 4. Hvorledes skal man paa et Gods best lære at kjende enhver Bondes Tænkemaade, for derefter at kunde forbedre den, og derved hans Lykke, 5) Hvorledes kan Bondestandens skadelige Fordomme og herskende Overtroe best udryddes, 6) Paa hvad Maade kan denne Stand best bevæges og opmuntres til største Flid i alle Landvæsenets Dele, og til alle Aarets og Dagens Tider, og dens Vilkaar saaledes forbedres, der hele til felleds og størst muelige Fordeel for Bonden, Proprietæren og Staten, 7) Hvilke bliver endelig de væsentlige Klogskabs=Regler, som en saadan god Landvært i Sammenhæng med eget og Bondens Beste haver at iagttage ved sit Godses Bestyrelse efter Tid og Omstændigheder af dets forrige og nærværende Forvaltning og Tilstand, i Henseende til dets Beliggenhed, Fredning, Rydning, Jord=Forbedring, Qvægning, Valg af Ager=Produkter, Jndavl, Skov brug, Jagt, Fiskerie, Bygning, Fordringer hos Bonden, virkelige og muelige Skader, Kjøb og Salg, Opsig- og øvrige kloge Omgang med enhver paa Godset, m.v. Selskabet forlanger altsaa her allene en Underretning, til Veiledning for Jordegods Eiere og Landmænd, om Godsernes beste private Forvaltning. Afhandlingerne, i forrig Aar udsat Premie for, maatte indsendes inden 31te October 1786. Da der er Omstændigheder, hvor en fornuftig Forvaltning i en Provinds maae være forskjellig fra den i en anden, saa vil Selskabet og modtage, og efter deres Værdi belønne Afhandlinger i denne Materie, som passer sig paa Jordegodserne i et enkelt Stift eller Amt. 15. Huusstandens Jndflydelse paa det Heles Bedste, og en god Huusmoders Vigtighed for Huusstanden, er saa bekjendt en Sandhed, at den ikke behøver at erindres. Jmidlertid er den neppe en Afhandling, som Staten meere kunde behøve, eller som maaskee snarere skulle gjøre almindelig Nytte, end en saadan ordentlig, kort, nogenlunde fuldstændig Underretning om de vigtigste Pligter, som en god Huusmoder haver at iagttage i sit Hans under de meerkeligste Omstændigheder i enhver Stand og efter det Sted, hun lever paa. For den beste saaledes i en let, fattelig og god Stiil vel skreven Afhandling udsætter Selskabet sin anden Guld=Medalje eller 50 Rdlr. For den næst beste dets første Sølv Medalje eller 20 Rdlr. For den derefter den anden Sølv=Medalje eller 10 Rdlr. Det er i en ekonomisk og saa kaldet huuslig Hensigt Selskabet især ønsker Afhandlingen skreven. Hovedsagen vilde altsaa blive at forestille den retskafne Huusmoder overalt i sit Huus, hendes Opmerksomhed, Orden, Forsynlighed, Erfarenhed i det til Huset og Huusholdingen fornødne, i Sparsommelighed, Reenlighed, Flid, Fromhed og Klogskab paa alle Steder i Huset, især i Kjøkken, Spiiskammer, Baggers, Bryggers, Malkestue, paa Loft, Kielder, Vaskerhuus, i Henseende til de derhen hørende Ting, Personer og Forretninger og deriblant i Henseende til Varenes Anskaffelse i rette Tiid, Orden i Brug, deres Bevaring, Saltning, Røgning, Tørring, Syltning, betimelig Tilsyn m.v., Orden ved det Hele og Pligt mod Alle, uden at glemme Spindestue, Gaard, Stald, Kjøkken= og Frugt=Haver, eller andensteds, Klogskab ved Møblering, Pynt, Tingenes og Tidens Anvendelse; dog at muelig Korthed herved iagttages, og Forholdet, Tænke= og Handlemaaden meere sees paa end den yderste Konst i Ekonomien med Tingen, som andensteds fra nøiere maae læres, skjønt noget, af det vigtige uden for Koge=Konsten dog vilde anføres. Egtefællens, den gode Moders Hoved=Egenskaber, ønskede man og her korteligen fremsatte, den oprigtige Vens mod sine Folk, som mod alle andre, især i Mangel, i Sygdom, Farer, kort den brave paapassende, alvorlige, dog fromme og godgjørende Kone i Tænke=, Tale og Handlemaade ved Arbeide og Fornøielse overalt i sit Huus, forudsat den altid høiere Pligt at lagttage den Jndskrænkning man i flere end een Henseende tilig bør tilvænne sig, for det meget man altid skylder det borgerlige Selskab, Fædernelandet, Øvrigheden, Regenten og sin Gud, hvilket man ønsker kort og i passende Udtryk anmerket, og hele Arbeidet i øvrigt i en analytisk Orden forfattet. En og anden Bog efter de høiere og her især tilsigtede Pligter kunde og med Nytte erindres, og Huus Andagt med sine Børn og Tiende, samt anden Læsning, dog i sin Orden paa bestemt Tid, tilraades. Som Standen og Stedet, hvorpaa en saadan Afhandling kan passe sig, er ulige; saa udsættes bemeldte Premier for det første for Afhandlinger deels til Bondestandens og den ringe re Borgerstands Nytte i Almindelighed; deels til disses Tjeneste i Særdeleshed, efter Rigernes eller Provindsernes forskjellige Huusholdings-, Handle= og Levemaade. Høiere end 6 til 8 Ark af Selskabets sædvanlige Tryk maatte Underretningen ikke vel være, for ei at blive for vidtløftig, og for des oftere endog af den opvoxende Ungdom i Tide at kunne gjennemlæses. Jmidlertid bindes en Forfatter dog ikke hertil saa nøje. Efter Omstændighederne af et saadant Skrift vil Selskabet endog baade forhøje bemeldte Premier og formere dem, naar Skriftet kunde fortjene det. Afhandlingerne maatte indleveres inden 1ste November 1787. (Fortsættelsen følger.)¬