JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
Landvæsens-Forretningen i Engelland har i de nyeste Tider – særdeles ved de smaa Provinzialbankers hyppige Fallissementer, der char sin Grund i Handelens Standsning - lidt et heftige Stød. Hvad der endog kan siges om disse Anstalters Nytte, og deres Jndflydelse paa Liv og Virksomhed i Forretningerne, bliver det dog stedse tvivlsomt, om deres Virkning ikke ligner den, som et Pirremiddel haver paa det dyriske Legeme, om ikke Udmattelse og Svaghed følge strax ovenpaa den foregaaende Livlighed og Opvæksomhed. Meget opmærksomme og erfarne Engellændere ere af den me Overbeviisning, og finde i disse Provinsialbankers store Mængde og Virksomhed den væsentlige Grund til den umaadelige Stigen af Tingenes Værd. Meget naturligt, at den hyppige Falleren af disse Banker, som findes i enhver liden Landstad, maatte nærmest virke paa de dem omgivende Agerdyrkere, hvis Driftskapitaler gik igjennem disse Vexelereres Hænder. Med Mangelen paa Betalingsmiddel og Creditens Formindskelse, indtraf tillige i de tvende sidste Aar Kornprisernes Syn sken, den daglige Formerelse af Taxerne, og særdeles den uhyre Formerelse af Fattigbidragene.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
De store Landeiere kunne ei beqvemme sig til at nedsætte Forpagtningsrenterne; de foranledigede meget mere den bekiendte Kornbil, hvis Farlighed i nærværende Øieblik viser sig frygteligen, og som maar den største af alle Onder, Brødnøden, skulle ramme Engelland – maa ansees som den fornemmeligst virkende Aarsag. Aldrig har i Engelland en skjønnere Høst viist sig paa Roden end i dette Aar, og aldrig er Landmandens Haab ved det forstyrrende Veirligt bleven bittrere skuffet. Det er mueligt, at dette Aar dog gaaer over uden virkelig Fare for Subsistents, og at det lykskes den dristige engelske Kjøbmand, endog ved den mæsten i hele Europa indtrufne Kornmangel, at sikkre sit Fædreland; men det vil alligevel ikke skee uden Tab for Nationen, ved den nærværende Sygelighed i Activhandelen. Det er en stor Vildfarelse, naar man mener, at Jordbruget maa vinde ved Manufacturernes Stilstand, og Arbeidslønnen synke formedelst Owerflod af Arbeidsøgende Hænder. Dette er, under lige Omstændigheder, i intet Land Tilfældet, men allermindst i Engelland, hvor Haandteringer me af enhver Art fuldstændig ere adskilte, og Arbeidet saaledes deelt, at Mennesket og dets Færdighed, indskrænket paa et Punct, ligesom fødes og opdrages til en Stift i Maskinen. Tvertimod opstaaer af Manufacturernes Stilstand, en stor, ogsaa Jordbrugets Undergang forberedende, Skade; thi paa Det falder de Forarmedes og Næringsløses Underholdning tilbage. Det er en ubestridt Gierningssag, at Bidragene til Fattigtaxerne, nu have opnaaet den frygtelige Høide af deel af Grundstykkernes Forpagtnings Beløb, saa at altsaa 4 Mennesker maa ernære og arbeide for den femte. Aff Gives der nogen Agerdyrkning, gives der nogen Fædrift der formaaer dette, Kan et selskabeligt Samfund bestaae, hvor hvert 5te Menneske af Befolkningen er en Tigger, om der ikke gaves anden Hindring for det engelske Landbrugs Fremskridt, om det heller ikke laae under for Byrden af Afgivterne, saa vilde allerede Fattigtaxen undergrave dets Rødder og tillige omstyrte Nationens Livstræe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
Enhver eftertænkende Engellænder, som jeg har talt med, indrømmer, at det vil blive hans Nation vanskeligt og næsten umueligt at tilbagevinde det forrige Monopol med Manufacturvare: ligesom og, at Continental-Spærringen har givet deres Velstand et dødeligt Saar, og at endelig den under Byrden af Taxerne nedtrykkede engelske Manufacturist med alle hans Maskiner, ikke meere formaaer at overvælde den saa stærkt vakte Jndustrie paa Fastlandet. Det er en stor Vildfarelse, naar man i Tydskland troer, at de engelske Varers Salg for Spotpriis har kun denne Hensigt; ingenlunde, den trængende Nød, ikke fremdeles at arbeide blot til Oplag, som allerede er skeet i flere Aar, frembringer dette. Men det er indlysende, at Besidderne af de store Manufacturer i Engelland vanskeligen kunne fortsætte den trøstesløse Arbeiden til Oplag. Visselig ere de rige nok til at kunne holde det længer ud end nogen anden Manufacturist paa Jorden; vist nok er Nationen den rigeste i Europa men ogsaa disse Kræfter have deres Grændser, og tilsidst maatte det vel ved et stort, Verden rystende Exempel, blive aabenbart, at Nationernes Rigdom bestaaer i andet end Varer og Banksedler – nemlig i Credit.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
Jeg tillader mig ikke, at tilføje nogle temmelig omstændelige og tilforladelige Efterretninger, som jeg har samlet mig, over den nærværende Finants= eller rettere Afgivtstilstand i Engelland. Resultatet er, at Jndkomsttaxen er afskaffet, men at de bestaaende indirecte Afgivter, formedelst den Nærings- og Haandteringsløshed, hvorunder Nationen smægter, langt fra ikke indbringe saa meget som de byrde, og da Toldafgivterne, ved den nedtrykkede Handel, meget aftager, en maanedlig formeret Deficit indtræder. Jngen formaaer at sige, hvorledes den skal blive dækket. Hvilken Sparsomhed der endog maatte finde Sted i Administrationen, saa kan den dog kun blive et ubetydeligt Hielpemiddel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
J Udgivterne for Søemagten tilsteder Nationens Sikkerhed ingen Jndskrænkning; men der, hvor Fornuften byder, og hele Folkets forenede Ønske forlanger Sparsomhed, i de overmaade store Bekostninger med Landmagten, vil det nærværende Ministeriums indskrænkede og forfængelige Politik ikke søge den. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
Jndenlandske Efterretninger. Kjøbenhavn, d. 27 Decbr. Frosten har i nogle Dage været meget haard, saa at alle Søerne omkring Staden ere stærkt tillagte og besøges hyppigen af Elskere af Skøiteløben, ogsaa Havnene i Staden ere stærkt tilfrosne, og uden for Toldboden er fast Jis i en lang Strækning ud mod Batterierne. J Dag er det mildere, og Veiret forandrer sig mueligen til sidste Quarteer. Da nogle Folk her fra Staden, som havde været i Besøg hos deres Venner paa Trekroners Batterie, i Mandags vilde tage tilbage derfra, 18 i Tallet, i et for lidet Fartøi, og styrede mod Kalkbrænderiet, hvor Vandet endnu var aabent, stødte Jollen, af og til mod de drivende Jisstykker, og kom derved i en saa uforholdsmæssig Bevægelse, at den pludseligen sank. 12 Mennesker, blandt hvilke 2 Fruentimmer og Baadsmanden paa Batteriet Trekroner, fandt deres Død i Bølgerne; 6 reddede sig ved at svømme og naae den faste Jis. Af de Forulykkede ere 3 fundne, blandt hvilke Contoir Betjenten Poul Høyer, som i en Række af Aar har tjent Handelshuset Ter Borch, Suell & Comp.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
Odense, den 23 Decbr. Den jydske Post fra i Søndags indtraf først i Dag her til Odense. J Aarhuus=Avisen af 19de læses følgende: "Alt i tre Nætter og to Dage har nu en rædselfuld Storm fra N. O. vedvaret. J tvende Nætter og Dage ligge to Skibe her paa Rheden, som Gud staae bi. Begge have heiset Nødslag; ingen kan komme ud til dem, og disse tør ei vove sig ind uden øiensynlig Fare, at vorde sønderslagne paa avnens Steengjerde. - Jndtil i Nat, var det Regn og Haal; idag er det stræng Vinter. Nord paa indtil en Miilsvei herfra, skal være falden saamegen Snee, at Bønderne mangensteds har maattet kaste paa Landeveien. Ogsaa i Hadsherred, skal der være faldet megen Snee. - J dette Øieblik lod det ene af Fartøierne paa Rheden staae og kom lykkelig ind. Det var en Bogense til – Jagt; den havde mistet sit ene Anker og manglede Proviant. Den anden skal være Skipper J.S. Møller her af Aarhuus.) (Hempels Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
Aarhuus, d. 20 Decbr. Stormen lagde sig, at saa ogsaa det andet Skib som laae paa Rheden, idag lykkeligen er kommet ind. Vinteren strænges for Alvor; ved Avisens Slutning var Posten Nord fra endnu ikke indtruffen hertil. Aalborg, d. 22. Decbr. Efter nogle Dages Sneeveir ere Veiene blevne ganske ufremkommelige, hvilket har foraarsaget, at Pakkeposten først ankom hertil i Løverdags Aftes og Rideposten i Søndags Aftes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
J Viborg Samler af 20 Det, læses følgende under Jndsendt. "For nogen Tid siden reiste en Kjørende fra Ribe op af Jylland. Paa den nordre Side af Nørre-Snede mødte han om Morgenen for Dag 14 Kieltringer eller de saakaldte Haandværksvende fra Tydskland. Vist nok gaae de ikke tomhændede fra Stæderne - hvor ængsteligt for Landboen, ofte Eneboeren, naar han eller hvo der er hjemme ei kan fylde slige Karle tilpas, de drive vist nok sporenstregs Vester op af Landet, hvor ingen Kjøbstædpolitie kræver deres Pas, indtil de endelig snige sig op i Thy og derfra vandre over Sundstæderne og beskatte Viborg Stift og flere Stæder. Ofte have de Koner og Børn med i en lille Afstand fra Kjøbstæderne; men ofte reiser Mand, Kone og Børn og ganske aabenlyst. - En Qvinde med Straahat og med 2 Børn, der nu i 2 Aar har solgt: Plettekugler, Sæbekugler og Flaskekradsere, har nylig i Egnen af Randers ville solgt (for 17 Rbd.) 2 massive Sølvskeer med No. paa samt et J i en stukken Krands, Kbhavns Prøve, samt Medailler og hele Penge. Hendes Mand mødte hende. Hun drog nok til Randers. Jeg troer et strengere Landpolitie er fornødent og finder, at Herredsfogderne ikke her allene kan virke Alt. Dette Vink tillader jeg mig, som den der ofte reiser - men nødig møder slige Landløbere. - 34.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
J Hr. Jversens Avis af 19 Dec. læses følgende forlangt Jndrykkelse:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
Endskjøndt tre af denne Byes Kræmmere under Firma af Kjøbmandslaug have for hvad jeg om deres Lang skrev i denne Avis No. 155 indkaldet mig til Forligelsescommissionen, saa kan det dog ikke afholde mig fra endydermere at oplyse den rigtige Sammenhæng med dette Lang, af hvis Artikel jeg imidlertid har havt et originalt Exemplar ihænde. Thi disse Artikler godtgjøre baade at dette Laug ikke længere kan ansees at være til, og at det ikke kan forbyde enten Skipperne at forauctionere hvad Tømmer de bringe hertil Byen, eller deres Koner nogen Smaahandeel. Foreløbig maa jeg bemærke, at selve Laugs artiklerne sige at være for Kræmmerne i Odense, ikke Kjøbmændene. Det er altsaa med et Kræmmerlaug, jeg har at bestille. Odense Kræmmerlaug, ifald det endnu er til, er altsaa just mellem de Laug, om hvilke den forevigede Stampe skriver i den skjønne udførlige Erklæring, der virkede det for Kjøbstæderne, naar det maa blive fulgt, velgjørende Reskript af 10de April 1761, saaledes: "Der ere visse Lauge, som efter mine Tanker aldeles ingen Yndest fortjene, da jeg, paa hvad Kant jeg og betragter dem, finder dem i alle Henseender at være skadelige, og ikke kan erfare, at der af deres Indretning flyder det allermindste gode. Derhen tegner jeg de fleste og noget nær alle Kræmmerlauge, saavelsom Bager, Slagter= og Bryggerlauge. Og dog er det just disse Lauge, som Nogle her især vil haandthæve, saa at for høit et Par hundrede Familiers Skyld, skal henved et Par tusinde Familier være indskrænkede i deres Næringsfrihed. Hvad Ondt dette volder, har Stampe udførlig viist i hiin Erklæring, der bør læses af dem, der endnu ikke have læst den, da, ifald den paa samme grundede Lov ikke er hævet, Erklæringen altid kan komme den til Nytte, der skal anvende Loven. Hvad denne siger, har jeg tilforn sagt: at nemlig Enhver, der har taget Borgerskab, har Lov til at ernære sig paa hvad lovlig Maade han kan, naar intet Laug, eller andet sær Privilegium er derimod.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
Men hvorvidt saadanne Laug nu længer kan lægge Tvang paa Næringsveiene, bør vist undersøges, før Tvangen anvendes. Jeg kunne med Hensyn til Odense anføre flere Næringsveie, som Laugs aanden og en forvidt udstrakt Borgerret lægger Tvang paa, skal og ved en anden Leilighed herpaa gjøre opmærksom, men denne Gang har jeg allene at bestille med vort foregivne Kræmmerlaug. "Laug" siger Stampe: "ere saadanne Selskaber, udi hvilke ingen maa indtages uden efterat have udstaaet et vist fastsat og derhos temmelig stort Antal Læreaar, og uden at have opfyldt visse i Laugsartiklerne foreskrevne Vilkaar."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
For den vigtigste i disse Odense Kræmmeres Laugsartikler, og den som især stipulerer Laugs-Rettigheden, anseer jeg den 7de, der lyder saaledes: Jngen maa herefter udi Lauget antages, Handelen at drive, eller Krambod at holde, uden han er over sine 25 Aar gammel, dernæst skal han bevise at han enten i Byen hos dennem selv, eller andensteds hos en ærlig Kræmmer lært haver, og derpaa for Dreng og Svend ærligen udtjent. Derefter skal han paa Raadstuen og i Øvrighedens Overværelse af Oldermanden og fire Laugsbrødre examineres ud Regnekonsten og Bogholderie, saavel udi enkelt som udi dobbelt, saa og om Vexel-Stiil og Cours, baade heri Riget og andensteds, desligeste om Handelens Natur og Egenskab og hvorledes den "faaes fra første Haand. Dernæst om alle Delingerne, som falde paa Vægt heri Niget og det, som bruges paa Udenlands Stæder. Naar han er kjendt dygtig skal han give til Indgangs penge udi Lauget 10 Rdlr. og til Oldermanden for Jndskrivningen 2 Rdlr., til de Fattige giver han hvad Gud giver ham ifinde. Hvem, maa jeg nu nok spørge, af de nuværende Odense Kræmmere har ved deres Jndtrædelse opfyldt denne i Artiklerne vigtige Post, og kan nogen i Mands Minde erindre sig, den er opfyldt? Den følgende Artikel befaler Kræmmerne af al Flid og Muelighed Byens Haandværksfolk Arbeide at give.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
J det Sted veed jeg, at en af de nu just ivrige Laugsbrødre for 2 Aar siden indførte en Deel fremmede Hatte hertil, uagtet Byens meget velforsynede Hattemagerlaug iherimod gjorde Forbud. Ja jeg tør, thi det vilde blive for vidtløftigt her at gjennemgaae hver Artikel, dristig paastaae, at det foregivende Laugs nuværende Lemmer, snart ikke har opfyldt eller opfylder et eneste af de Vilkaar, under hvilke alene kan antages, at noget Laug kan existere. Ubegribeligt er det mig derfor, hvorledes de endnu tør nævne sig som Laug, og dog handle snorret imod deres Artiklers Bydende. Saaledes befaler den 30te Artikel, at just naar imellem Kræmmerlauget og Byens Skippere opkommer Uenighed, skal samme uopholdelig foredrages Byefogden og af ham paakiendes uden, som Artiklen udtrykkelig forbyder, nogen Prokutrators Mellemkomst. Jmidlertid have dog Kræmmerne holdt Laugssamling i Anledning af det passerede Forbud ved sidste Auction, havt der deres Prokurator mellem sig, og af egen Myndighed dekreteret en Mulkt for den Kjøbmand, Skipperen fik til at melde sig som Tømmerladningens Eier. Sandelig, kan slig en Selvtægt gaae ubemærket og upaaanket hen, saa skulde man troe at være sat tilbage i en Tid for over halvandet hundrede Aar siden. Thi det var allerede i Aaret 1662 Høisalig Jhukommelse Kong Frederikid. Tredie affordrede Øvrighedernes Betænkning om hvad der kunde siges imod eller for Laugene. Men iselv ifald at virkelig de gode Kræmmere her i Odense endnu havde Laug, saa er dog deres Fremfærd mod denne Skipper ligesaa ulovforsvarlig som besynderlig. Thi tit anførte Kræmmer langs Artikler sige udtrykkelig den første: "Korn"handel saavelsom Kjøbmandskab udi Stort og en Gros, maae Enhver Jndbygger, som haver taget sit Borgerskab, uden Forskjæl være tilladt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
Vi have derfor upaatalt flere Gange forauctioneret i store Partier saadanne Tømmerladninger. Ja hvad der er det besynderligste, jeg kan af min Auctionsprotocol godtgjøre, at selv for hertil ankomne fremmede Skippere fra Norge og Sverrig, have vi offentlig holdt Auction paa deres Tømmerladninger, uden at det nogensinde er bleven bemærket, om Ladningen iforveien har været tilbudt Byens Handlende. Med Vished veed jeg og, at vore egne Skippere aldrig have troet sig forbundne til dette Tilbud, som da ikke heller er grundet i Laugsartikkerne, om og endnu noget Laug fandt Sted. Thi naar i Odense Kræmmerlaugs Artikler den 10de foreskriver som saa: Fremmed, som bringe Kramvare til Byen, naar "det ikke er Marketstid, skal inden 24 Timer, efter Ankomst, angive sig for Oldermanden og hannem paa Laugets Vegne sine Vahre tilbyde, og 8 Dage derefter skal han holde dennem Lauget tilgode o. s. v., saa kan dog nok aldrig Tømmer regnes mellem Kramvare, eller til det Slags Varer, der faldbydes paa Markeder, som i det mindste ikke i Danmark finder Sted. Overalt, det er ikke i Odense allene at saaledes Ladninger, Skippere tilhørende, forauctioneres, men ogsaa alle andre Steder. Jeg taler just i Dag med en Mand fra Svendborg, som forsikkrer mig at vide flere Auctioner, der paa den Maade ere afholdte. Er nu alt dette fandt hvad jeg har anført, saa overlader jeg til Upartiske at bedømme, hvad man skal kalde en saadan Fremfærd som den, her er viist Skipper Anderschou. Rigtignok lod man ham 14 Dage efter uforstyrret prøve en ny Auction, men det var heller ikke mere end en Prøve: thi Landmanden vilde ikke 2den Gang paa denne Aarets Tid reise forgæves, og Kjøbstædmanden har ingen Penge at kjøbe for.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
Hvad Tab Skipperen af denne Omgangsmaade har lidt, er ligesaa begribeligt som yderst haardt, at en Mand, der som Byens øvrige Søefolk nu over i 7 Aar har maattet døie saameget, Nogle af dem endog været i flere Aars Fangenskab, medens deres Medborgere har sat i Roe hjemme, og Mange af dem gjort sig store Fordeele af den offentlige Ulykke (skjøndt jeg rigtignok troer, at der ikke var stor Velsignelse ved disse Fordele, siden Trangen nu alligevel er saa stor, at, siger jeg, disse Folk nu ikke maa nyde meere Tak af deres Medborgere, for hvis Sikkerhed de vovede i saa mange Aar Liv og Formue. Ubegribeligt er det mig, hvorfor Skippere og Søefolk i Odense fremfor noget Sted i hele Danmark over skal forfølges. Thi som jeg allerede i mit først Jnd rykkede bemærkede forfølges de og tvertimod til anførte Reskript af 1761 fordi de krive nogen Handel. Selv da om vore Kræmmere havde Laug, hvilket jeg troer indlysende at have viist de ikke have, var denne Forfølgelse stridende mod hiint Reskript. Thi at Høkerne i Odense har noget Laug, veed jeg ikke, og Kræmmerne vil dog vel ansee sig for at være lidt mere end Høkere. Men ander end Høkerie kan de meget faa Familiers, som af Skippere og Søefolk boe i Odense, Handel ikke ansees for. Vi have en halv Miil fra os to Ladepladse, nemlig Skibhusene og Stige. Her boe flere Skippere, i Stige troer jeg endog tolv, og alle disse føre upaatalt en lille Handel, som, var den ulovlig, vist nok vilde forlængst have tiltrukken sig vedkommende Øvrigheds Opmærksomhed. Men den kan saa langt fra ansees ulovlig, at jeg meget mere har i Hænde et originalt Brev fra daværende Odense Magistrat, hvor foreskrives de i Stige boende handlende Skippere, som Borgere i Odense, at bidrage noget mere end de hidtil havde bidraget, da Odense boesiddende Handlende vare baade i Antal og Formue meget aftagne. - Dette maa for denne Gang være nok om denne Sag. At jeg har offentliggjort den, dertil har jeg havt flere Aarsager, hvoraf jeg her blot behøver at nævne den, at Anledningen til denne Sags Diskussion var offentlig. Thi den overalt i Stiftets Aviser og paa anden sædvanlig Maade offentlig bekjendtgjorte Auction havde trukken herind Mange fra Landet, der maatte reise forgjeves. Auctionens uhørte Standsning gav derfor Materie til megen Omtale i alle Sammenkomster i mange Dage. Man frygtede, Exemplet skulde smitte, og indsaae Følgerne heraf i Tiden, da al Handel men især den paa Norge er saa vanskelig. Jeg seer ikke allene disse Følger, men jeg seer og dem af den Næringstvang, som hen sigtedes ved Forbudet, der standsede Auctionen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
Det er kun faa Dage siden, at en Mand fra Landet kom ind til mig med en Tørvekurv, bærende som bragte han Tyvekoster, thi han frygtede at ogsaa han af Odense Byes eneste Kurvemager skulde, som tilforn har været tilfældet, blive anholdt. Efter at have udviklet disse indlysende Sandheder, holder jeg mig for god til at godtgjøre, at ingen Begierlighed efter at høiere Auctions=Sallarium, der vel paa anden Maade havde kunnet være at erholde, men den Forpligtelse jeg føler til offentlig at sige hvad jeg holder for Sandhed, bragte mig til i Avisen at bringe denne Sag paa Bane. Man veie nu mine Grunde, istedet forat kaste ugrundet og forhadt Skygge paa min Handlings Bevæggrund. Det anmærkes iøvrigt forsaavidt jeg er Auctionsskriver, at havde Vedkommende, som det pleier at skee, anmeldt iforveien for Auctionsretten, at Protest vilde blive nedlagt mod Auctionen, da havde baade Auctionsdirectøren og Skriverens Protocol, været tilstede; men ingensteds sender Skriveren sin Protocol til en Løsøre Auction, naar ingen Jndsigelse kan ventes. - Odense, 19 Decbr. 1817. - Gustav, Ludvig Baden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
Kjøbenhavns Børs d. 27 December. J Gaar blev ingen Cours noteret. J Dag solgtes: Hamb. Banco a vista 418 a 420. Specier 26 Mk. 6 s. a 26 Mk. 8 s. Obligationer 97 a. 98. Committeesedler 110 1/2. Norske Sedler 23 1/2 a 24.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
Blandede Efterretninger. Af Søndre Bergenhuus Amt ere til Repræsentanter paa Storthinget fra 1ste Februar 1818 udvalgte: 1) Sorenskriver over Nordhordlehn, C. Bøegh; 2) Gaardbruger Johannes Pedersen Aga; 3) Sorenskriver over Hardanger, Voss og Lysekloster, A. v. W. S. Koren, til Reserver: 1) Foged over Søndhordlehn og Hardanger, J. A. Budtz; 2) Gaardbruger Sjur Askildsen Toppe; 3) Klokker Jon Simensen Saxid; 4) Gaardbruger Torbjørn Gundersen Sandvig; 5) Leensmand Mathias Got skalken Ringheim. - Reserve=Repræsentant, fra Stavanger Bye er Kjøbmand P. Pedersen. Af Christiania Bye ere udnævnte: 1) Kjøbmand H. Resch, 2) Justitsraad P. Thrane, Ridder af Vasa og Dannebrog, 3) overordentlig Assessor i Høiesteret, A. Arntzen, Ridder af Vasaordenen, 4) Professor ved Universitetet, G. Sverdrup, samt til Reserver: 1) Kjøbmand N. Andresen, 2) ordentligt Medlem af Lovcommitteen, Høiesterets Assessor N. Engelhart, 3) Kjøbmand. C. B. Stenersen, og 4) Professor ved Universitetet, S. Rasmusen. - Af Nordlands Amt ere valgte til Repræsentanter: 1) Sorenskriver over Vesteraalen, Klykken, 2) Sorenskriver, over Helgeland, A. Holst, 3) Leensmand Ole J. Evjent; og til Reserver: 1) Handelsmand R. Thesen; 2) Handelsmand A. Berg; 3) Christopher Brateng. (Norsk Rigstid.)TaEn Klubsamtale om Coursen. A. Hvad troer Du, Nabo, nu om Coursens stærke Fald? Jeg gjerne vide gad, hvor dybt den synke skal. B. Ret snart, jeg haabe vil, er ganske pari den. A. Pari, jeg troer min Sand Du primer, gode Ven. B. Forstaae mig, Nabo, ret, ved Pari vil jeg At Navn og Sølvværdie hinanden blive lige. B. Lige, nu maa jeg lee, Nei inden Aar er omme Maa under Navnværdie selv Sølvværdien, komme. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höeckes Enke, i store Helliggeiststrædet No. 144.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-27
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-30
Nyeste.