Berlingske Tidende, 1836-03-02
Efterat den Kongelige Commissarius og et Medlem af Forsamlingen havde understøttet Etatsraad Steenfeldts Amendement, og Agent Bruun og Agent Voigt havde talt imod samme, blev det af Forsamlingen forkastet med 40 Stemmer mod 24. Committeens Jndstilling blev derimod, efterat være understøttet af flere Medlemmer, billiget af Forsamlingen saaledes, at denne med 46 Stemmer mod 18 vedtog, at petitionere om, at Sprog Fyr maatte holdes beca contra Firmaet Brødrene Lehmann ved Andreas stadigen tændt, og med 63 Stemmer mod 1 bifaldt Resten af Committeens Jndstilling, Proprietær Langkilde fremsatte det Amendement, at det i Præmisserne til Forsamlingens Petition maatte henstilles: "om det ikke kunde paalægges Toldvæsenet i Nyborg til Lettelse for Skibe, som skulle clarere Strøm tolden i Beltet, at holde et Hjelpecontoir enten paa Slipshavn, Knudshoved eller Sprog, imod en passende Erstatning. Eftersom Strømtolden var en for Danmark saa rig Jndtægtskilde, var det billigt, at der gjordes Alt for at lette de fremmede Skibs førere, som passere vore Farvande, Erlæggelsen af denne Told. Da Skibsføreren fik godtgjort 4 Procent af den erlagte Told, saa maatte det være i hans Jnteresse, at Tolden, blev erlagt, naar det ikke var forbundet med for meget Besværlighed. J denne Henseende, ansaae han det af ham gjorte Forslag hensigtsmæssigt, især naar man tog i Betragtning, at Farten gjennem Beltet vilde blive stærkere, naar de attraaede Fyr bleve oprettede. Agent Bruun understøttede Amendementet, forsaavidt det gik ud paa at etablere et FilialToldsted i Slipshavn; derimod kunde han ikke finde det nyttigt, at et saadant oprettedes paa Knudshoved eller Sprog, da Skibene der vilde savne de til deres Sikkerhed, fornødne Ankerpladse. Amendementet blev understøttet af flere Medlemmer, og ved Afstemningen antoges det med 60 Stemmer, mod 4, dog saaledes, at Ordene: "Knudshoved eller Sprog skulde udgaae, hvilket Forsamlingen vedtog med 63 Stemmer mod 1. Den af Committeens Medlem, Etatsraad Treschow, paa Forsamlingens Vegne forfattede Petition lyder saaledes: "De Deputerede i Provindsialstændernes Forsamling, Agent Bruun og Capitainlieutenant Sandholt have til samme indgivet Forslag om, ved en allerunderdanigst Petition til Deres Majestæt at bevirke Oprettelsen af nogle nye Fyr og Udlæggelsen, af nogle Vagere til Veiledning ved Farten gjennem Kattegattet og Belterne, og senere Hof- og Stadsrets Procurator Carl Moer ved den Deputerede Agent Vogt indgivet, tvende lignende Andragender fra 45 Skibs hedere i Svendborg og Rudkjøbing samt fra Skibsrhedere i Nyborg i Kjøbmænd og Efterat Forsamlingen har fundet, at disse Forslag egnede sig til at komme under nærmere Overveielse og en i dette Øiemed nedsat af 3 Medlemmer bestaaende Committee har afgivet sin Betænkning over denne Sag er denne derefter paa lovbefalet Maade behandlet i tvende Plenarforsamlinger, og efterat et Forslag fra Et af Medlemmerne, der gik ud paa allerunderdanigst at anholde om Nedsættelse af en combineret Undersøgelses=Commission, var blevet forkastet med 40 Stemmer mod 34, har Provindsialstændernes Forsamling med 63 Stemmer imod i vedtaget, at indgaae med nedenstaaende allerunderdanigste Andragende til Deres Majestæt. Det har med Hensyn til den danske Skibsfart allerede i længere Tid været en dybtfølt Trang, at Farten gjennem den vestre Rende af Kattegattet og derfra videre gjennem Belterne maatte lettes og sikkres ved nye Fyr i Vagere, og Ønsket herom er i den senere Tid blevet saa meget mere levende, som Productionen i Landet ikke alene betydeligen er tiltagen, men Udførselen af Rigets Producter til Udlandet nu ogsaa, meget mere end forhen, skeer directe fra de forskjellige Provindstæder, istedetfor at de forhen i Almindelighed gik til Kjøbenhavn, som var Hovedsædet for den udenlandske Handel. Antallet af de Skibe, der aarligen passere Belterne, er for Forsamlingen opgivet at beløbe sig til over 3000, af hvilke den største Deel er danske, og disses Fart jennem Belterne indtræffer somoftest paa den Tid af Aaret, der i vore Farvande for Søfarten er den vanskeligste og farligste, nemlig om Efteraaret og Vinteren. Men det er netop til disse Tider, at i er ere af størst Nytte og Vigtighed, eftersom Skib og Gods ved dem ikke alene kan reddes fra en overhængende Fare, men det ogsaa ved den Veiledning, de give, bliver muligt at fortsætte Reisen om Natten. Herved fremmes Reisens Hurtihed der atter virker, ikke alene til en betydelig Besparelse i Omkostningerne, men ogsaa til et heldigt Udfald af Expeditionen i det Hele, saavel for Reder som Kjøbmand, fornemmelig med Hensyn til vore Kornvarer, der, ved at henligge en lang Tid i Skibet, ere meget udsatte for Bedærvelse, især i fugtige Aar, naar Høsten har været besværlig. Den totale Mangel af Fyr og Mærker, hvoraf de nævnte Farvande lide, gjør derimod Reisen farlig, besværlig og kostbar, og idet den er til Skade for Sofart og Handel, kan den ogsaa under visse Omstændigheder betydeligen nedtrykke Priserne paa Landets Producter. En anden Omstændighed, som uden Tvivl. fortjener Opmærksomhed, bestaaer i, at Seiladsen i disse Farvande burde være en Skole for vore Søfolk, men det vil den alene kunne blive, naar denne indenlandske Fart blev saa tilstrækkeligen sikkret ved Fyr og Mærker, at der ligesaavel kunde seiles om Natten som om Dagen. Dette Dannelsesmiddel er imidlertid saare vigtigt, thi Aarvaagenhed og Mod til at møde Farer samt en rigtig Benyttelse af Vind og Strøm, kort Alt, hvad der udgjør det egentlige Sømandskab, uddannes fornemmelig ved dristigen at kunne benytte Natten til at beseile saadanne Farvande, som ofte have flere farlige Grunde. Det maa saaledes erkjendes, at med Hensyn til den indenlandske Handel og Skibsfart ere Fyr og Vagere i det omhandlede Farvand af særdeles Vigtighed, saavel for at fremme og lette Afsætningen af Landets Producter som for Uddannelsen af vore Søfolk. Det er bekjendt, at Farvandet fra Nordsøen, Kattegattet ind, deler sig i tvende Løb, det ene Østen om Læssøe og Anholt, det andet Vesten om disse Øer. Begge Løbene kunne benyttes til Sundet, og skjøndt det vestlige Løb fortrinligen, burde benyttes til denne Fart med Hensyn til det reenere Farvand, de gode Ankerpladse, og at man med de fremherskende vestlige Vinde undgaaer Læger paa den svenske Kyst, søges dette Løb for Tiden dog ikkun af de Skibe, som ere bestemte til Belterne. Af disse to Løb er ikkun det østre betrygget ved Fyr og Sømærker, hvorimod det vestre aldeles savner disse Betryggelsesmidler, hvorfor ogsaa hiint, skjøndt meere farefuldt, benyttes mest. Deler man de fra Nordsøen, indkommende Skibe i dem, der skulle Østen for Sundet, og dem, der skulle til Belterne eller til de slesvigske, holstenske og meklenborgske Havne, da er det vel indlysende, at de Skibe, hvis Bestemmelsested ligger Østen for Sundet, altid ville søge gjennem dette, som ikke alene giver en 25 Miil kortere men tilmed langt sikrere Vei, og det maa derfor med Grund antages, at Fyr paa den jydske Kyst og i Belterne ikke ville aflede Farten fra Sundet. Forsamlingen har nemlig ikke været uopmærksom paa, at det saavel med Hensyn til de Jndretninger, der i Helsingør ere trufne til med Beqvemmelighed for de Søfarende at kunne afgjøre Sundtolden, som i andre Henseender, ikke vilde være ønskeligt, om de Skibe, der hidindtil have passeret Sundet, skulde for Fremtiden foretrække Veien, gjennem store Belt; men den holder, paa de nedenfor anførte Grunde, for, at det ikke vilde blive Tilfældet. For det Første er Farten gjennem Kattegattets vestre Løb imellem Jylland og Øerne, som er den, for hvilken Fyr attraaes paa Hirsholmene, Fornæs og Hesseløen, aldeles forskellig fra Farten gjennem Belterne, da den, foruden at føre til disse Løb, desuden under mange Omstændigheder ogsaa er den hensigtsmæssigste Vei til Sundet, hvorfor i alt Fald de Grunde, der muligen kunde tale imod Belysningen af Belterne, ikke tale imod Oprettelsen af de ovennævnte Fyr. Dette vil letteligen indsees af Enhver, der er opmærksom paa, at de vestlige Vinde hos os ere de fremherskende, og at der mod disse Vinde haves Læ af Jylland igjennem det hele Løb. Endvidere frembyder dette bequemme Ankerpladse, og en betydelig Deel af samme er endog at betragte som en stor Rhed, hvorimod der aldeles ingen passende Ankergrund findes i det østre Dyb. Da nu Ankerkettinger, hvis Brug betydeligen har tiltaget, meget har forøget Skibets relative Sikkerhed til Ankers, saa indsees det letteligen, af hvor stor Vigtighed det ovennævnte Fortrin er ved det vestre Løb. Dernæst fortjener det Opmærksomhed, at hvor fuldkomment end det store Belt maatte vorde belyst, kan det dog ikke antages, at nogen anden Deel af Skibsfarten til Østersøen vilde komme til at gaae derigjennem, end den, hvis Bestemmelse er til og fra Havnene Travemunde, Wismar og Rostock, og det endda ikkun forsaavidt, at Reisen derhen kunde skee ved vestlige og derfra med østlige Vinde. Derimod kunde Farten paa de svenske, russiske og preussiske Havne under ingen Omstændigheder komme til at gaae gjennem store Belt, saa længe Sundet er aabent, og en Forøgelse af fremmede Skibes Fart gjennem Beltet, ved sammes bedre Belysning, vil med temmelig Sikkerhed kunne forudsiges at vorde saa ubetydelig, at samme ikke vilde medføre nogen forøget Vanskelighed med Hensyn til Oppebørselen af Strømtolden. Denne vilde uden Tvivl ogsaa, om en saadan skulde befrygtes, bortfalde, saafremt den Foranstaltning fra Toldvæsenets Side blev truffen, at et Hjelpecontoir blev oprettet ved Slipshavn, hvor de Skibe, som passere Beltet, kunde er ge Strømtolden, hvilken Lettelse ogsaa læg under de nærværende Forhold, hvori ingen Forandring forventes at ville indtræde, vilde være ønskelig og gavnlig, saasom megen Tidsspilde derved undgaaes.