Aarhuus Stifts-Tidende, 1828-02-05
J Rom er Kulpotter en nundværlig Fornødenhed for Mænd og Qvinder af den lavere Folke klasse. Det er en Fornøielse at see med hvilken Behændighed ikke alene voxne Fruentimmer, men ogsaa smaae Piger paa to til tre Aar forstaae at kaste den hede Potte lynsnat fra den ene Haand i den anden, uden nogensinde at lade den falde. At derved maae anvendes megen Agtsomhed, siger sig selv. J rolig Tilstand har det intet Paafaldende. Derimod giver det et komisk Syn, naar Qvinderne, med Kulpotten i Hænderne komme i Strid sammen. Man tænke sig et halvt Dusin, staaende i en Hob og skrige hverandre i Munden. Gestikuleres maa der, thi med blotte Ord troer ingen Jtaliener, idet mindste ingen fra Syden, at kunne udtrykke sin Mening. J Mangel af begge Hænder, behjelpe de sig med den høire, medens de holde Potten med den venstre. Jo heftigere Striden bliver, desto mindre tænke de paa den hede Potte Derfor gaaer Pantominen ofte i Staae, midt i det heftigste Raserie; den gestikulerende Haand eller den anden, som holder Potten, til Hielp, og den sidste farer i største Hast til Oreflippen. Har Smerten ophørt, saa begynder Pantominen paa ny, indtil den venstre Haand er paaveie til at steges, og da igjen ligesaa hastig afløses af den høire Jkke sielden hænder det sig, at ikke allene Qvinderne men ogsaa Potterne komme i Klammerie sammen og sønderslaaes. Da beskylder den Ene den Anden, at være Skyld der; af Ordstriden bliver en Nævekamp, og man slaaer hverandre Stumperne om Ørene. Middel mod Qværke: Hesten er ofte den mindre bemidlede Landmands største Formue. Det hænder sig et sielden, at dette Dyr faaer Qværke, og derved bliver ubrugbart. J de Stockholmske Post og Jurikes Tidninger No. 179 meddeles følgende Middel derimod: "Man binder Hesten bag lends i Spiltouget, og vikler et Dække om dens Øine. Derpaa holder man under Hestens Snude enPos med 1 1/2 til 2 Kander Tjære, hvori man kaster, en Steen eller Kugle, som forhen har ligget i Jlden til den er bleven heed. Røgen, som opstiger i Hovedet paa Hesten, afstedkommer et Flod, og Hesten bliver snart frisk, hvis man nogle Gange fornyer denne Røgning. Det samme Middel, anvendt paa samme Maade, har endog helbredet for Lunge-Forraadnelse inden faa Dage. Recept til Sundheds=Øl: "Til en Fjerding Vand tages 8 Pd. Honning, Vandet og Honningen koges tilsammen, og skummes meget nøie, og naar det ikke skummer mere, er det kogt nok. Derefter slaaes det i et nyt Trækar, og staaer til det er lunket, da man sætter 1/2 Spølkum Gjær derpaa, dækker det til, og lader det staae fra om Aftenen til om Morgenen, da det tappes af paa Flasker, tilproppes tilbørligt, og tilsluttes med Harpix. Karret bør være forsynet med en Tap paa Siden, for at tappe det af paa en Fjerding, saasom der sættes meget Gruus paa Bunden af Karret, og ovenpaa flyder Giær, der rører sig ud, og som gjør Mjød=Øllet tykt. Man maa passe paa, at Karret skaaldes hvergang det skal bruges, og benyttes ikke til Andet end det samme." Trykt og udgivet at A. F. Elmquist. Du er ei meer! Din Digter græder ved Dit brudte Leer. Din Lod det blev at taale Røg og Flamme, Dog stod Du fast; Du var og blev den samme. Faa kjendte dig paa denne store Jord. Dog i Din Død Du nævnes skal i Nord; Jeg i Avisen vil et Grav=Vers sætte, Saa Taarer skal de Skjønnes Kinder tvætte. Først var Du Leer, nu bliver Du det atter: Saa gaaer det selv Naturens bedste Datter. Al var Du falden i en Kunstners Haand, Du havde vundet ved hans Skaber=Aand; Som Vase skulde Du da Øiet gotte; Men Skjæbnen bød - Du blev en Jydepotte. Dit Liv svandt hen saa stille, indgetogen; Som Askepot Du sov i Skammelkrogen. Tidt saae jeg Dig imellem Røg og Jld, Naar Maanen skinnede saa bleg og mild. Jeg saae Din Damp, i den steeg Aander frem, Og søgte gjennem Skorsteens=Piben hjem. Dig glemte de, naar de saae Stjernen tindre; Da hørte jeg det koge i Dit Jndre. Ja Du har følt og lidt som en Heltinde, - Fred med Dit Minde, En Digter hører helst sin egen Sang, Thi vil jeg læse min saa mangen Gang, Til Aftnen kommer paa de hvide Vinger, Og Trøsten bringer.