Politivennen, 1799-01-01
Udskrivt af Kjøbenhavns Hofog Stads Rets Domprotokol i Sagen Raadmand Olaus Baadh. Contra Bogtrykker Seidelin Dom afsagt den 6 Maj 1799. J det trykte Blad Politivennen kaldet, som udgives af Jndstævnte, dets 35 No. pagina 552 og 553 findes indført følgende: Raadmand Baadh - (her følger det i No. 35 indholdte Bidrag Ord for Ord) J et paafølgende Blad af bemelte Skrivt No. 40, er derimod tilbagekaldet hvad i No. 35 er anført, at Raadmand Baadh efter Rygtet - skulde være Ejer af denne BrænDestabel, men i øvrigt vedbliver det anbragte angaaende dens uanordningsmæssige Jndretning og Farlighed i Tilfælde af Jldsvaade. J Anledning af det som i Bladet No. 35 er anført har Citanten derefter sagsøgt dette Blads Udgiver indstævnte Bogtrykker Seidelin, og paastaaet ham ved Dom tilpligtig offentlig i Politivennen at tilbagekalde de i No. 35 af bemeldte Blad imod Citanten fremførte usandfærdige og fornærmelige Beskyldninger, og desuden at ansees efter 6 - 21 - 4 med tilstrækkelig Mulkt, samt tilfunden at betale Prosessens Omkostninger. Hvorimod Jndstævnte paa Grund af den skete Tilbagekaldelse i No. 40 af Politivennen, samt paa Grund af Udtrykkenes Natur har paastaaet sig frifunden og tillagt Professens Omkostninger. Da nu det af Citanten paaankede er yttret i et offentlig trykt Blad, saa kan Indstævnte ikke ansees *) at være i det Tilfælde som 6 - 21 - 1 forudsætter og den relativ til Citanten gjorte Tilbagekaldelse altsaa ikke fritage ham for Følgerne af den skeete Yttring, naar samme befindes fornærmelig for Citanten. Hvad dette betræffer, da som den Beskyldning, at have Brænde staaende i et Skur som ikke er anordningsmæssig, er fornærmelig efterdi Overtrædelsen af den Befaling, som Brandanordningen indeholder i den Henseende vilde medføre Paatale og Straf efter bemeldte Anordning, saa maae *) Skulde den ene Offentlighed ikke opveje den anden? indstævnte Bogtrykker Seidelin for den saaledes mod Citanten gjorte offentlig Beskyldning, om det endog forholdt sig rigtigt at den omhandlede Brændestabel uanordningsmæssig var bevaret, hvoraf Citanten dog ved det fremlagte Brev fra Politimesteren af 18de Januari d. A. har gotgjort det Miodsatte, efter dennes Paastand og 6 - 21 - 4 blive med en passende Multi at belægge, hvilken dog i Betragtning af Udtrykkenes Natur bliver at bestemme til 10 Rdlr. Derimod maa Citantens Paastand om Tilbagekaldelsen af den gjorte Beskyldning ausees opfyldt i Henseende til Citanten i det under Sagen fremlagde No. 40 af Politivennen hvoraf følger, at Indstævnte i denne Henseende maae blive at frisinde for Citantens Tiltale. J øvrigt bliver Jndstævnte pligtig at betale til Citanten denne Professes Omkostninger. Thi kjendes for Ret. Jndstævnte Bogtrykker Sejdelin bør for den i det trykte Blad, Politivennen kaldet dets 35 Nummer pagina 552 og 553 mod Citanten Naadmand Olaus Baadh indrykkede fornærmelige Udladelfe bøde Ti Rigsdaler til det Almindelige Hospital, men i øvrigt være fri for Citantens Tiltale i denne Sag. Denne Professes Omkostninger betaler Jndstævnte til Citanten med Tolv Rigsdaler. At efterkommes inden 15ten Dage efter denne Doms lovlige Forkyndelse under Adfærd efter Loven. Udskrivtens Rigtighed bekræftet Kjøbenhavns Hof- og Stads-Rets Justits Kontoir den 18 Maj 1799. Bang Kong!. Fuldmægtig. Sagen endtes saaledes, uden at den fra min Side kunde appeleres, hvilket jeg ellers ansaae for min Pligt at gjøre, saalænge Jndsenderen af det syndige Bidrag ikke yttrede sig derimod. Jkke fordi jeg troer, at der dømmes retfærdigere i den ene Ret end i den anden. Det torde vel neppe nogen troe, ja man kan vel ike engang nægte, at en Underret qua talis har Formodningen for sig. Men det gaaer med en Sag, som med en Sygdom, for at have sin Samvittighed fri, skrider man fra Barber til Doektor, fra een Doktor til tre, skjøndt man ofte ahner, at det er det samme som at vælte den Syge af Dynen i Halmen. Jeg tillader mig imidlertid (til ingen Nytte vil man sige, ligemeget!) at gjøre mine Dommere følgende Forestilling. Jeg er dømt efter 6, 21, 4, men denne Artikel er en Klausul til den foregaaende 3die Artikel, og statuerer altsaa ikke noget nyt Tilfælde hvor den i samme Kapitels 1ste Artikel tilladte Undskyldning ej kunde have Sted. Thi 3die og 4de Artikel, medfører ikkun at hvad der er sagt om en Fraværende er lige saa strafværdigt som om det sagdes ham selv, 1ste Artikel derimod vedrører alt saavel ærerørigt som utilbørligt der er sagt til en Mand i hans eget Paahør, og denne Artikkel lader den Skyldige slippe, naar han beraaber sig paa et løst Rygte. Da nu Lovgiveren ved 3die og 4de Artikel blot for at hemme Bagvaskelse tillæger den samme Forbrydelses Grad som den der tilkommer ærerørig og utilbørlig Til- tale, der dog unægtelig forudsætter en større Umoralitet, saa maae han ogsaa ansees at have tilstaaet de i den første Forbrydelse, Skyldige samme Undtagelse, som dem, der have begaaet den sidste; at han ikke har nævnet det, er maaskee gjort, fordi han troede, enhver som vilde, kunde begribe det af sig selv. Jeg var altsaa ved Jnappellabititeten fri for den stygge Ubehagelighed at ligge til Feldts mod Hr. Raadmand Baadh. Jeg havde gjort alt hvad Jndsenderen kunde forlange af mig, og havde blot tilbage, hos ham at hente min Skadesløsholdelse. Endnu er det min Pligt at gjøre Undskyldning hos mine Læsere, for at have optaget saa meget Rum med mit eget Anliggende. Jeg haaber at det tilgives mig, da det er skeet ene og allene af min Lyst til at tjene Hr. Raadmand Baadh. Man sagde mig, at han expres vilde have Dommen bekjendtgjort ved at indføres i de Scyifterske Efterretninger. Da det nu ikke var umligt, at mange af den blotte Dom vilde faae et urigtigt Begreb om denne Handel, søgte jeg at raade Bod herpaa, saavidt det stod i min ringe Magt. En vis Mand sagde i et Selskab: Det gjør jo saa ingen Nytte, at skrive saadanne Ting, som det Bidrag om Raadmand Baadhs Brændeskur. O jo! Deres Strænghed, dette Bidrags Nytte var mangehaande: De omkringboende ere nu ved Synsforretningen sikkre for, at der ikke kan ved Gnister komme Jld i Brændet; det almindelige Hospital har faaet 10 Rdlr.; Raadmand Baadhs Prokurator en lille Fortjeneste, og Hr. Raadmanden selv er bleven fordelagtig bekjendt, som en Mand, der ikke har et Brændeskur, hvis Jndretning støder an imod Brandforordningen.