Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-07-02
Efter at Hr. Landvæsenscommissair Dalgas fra flere Sider er blevet anmodet om at yttre sin Mening om Stutteriebesigtigelsernes Nytte, har han i Aarhuus Avis No. 86 ladet indrykke et Avertissement, som skal indeholde et Slags Forsvar for denne Jndretning, som ogsaa et Slags Gjendrivelse af det der er anført mod den ægte jydske Hesteraces Existence; men hvoraf man i Grunden kun erfarer, at Hr. Dalgas i 24 Aar aarlig har overværet Stutteriebesigtigelserne i Veile, og at han selv nogle Gange har fungeret som Medcommissair ved samme; at han i de sidste 12 Aar har bereist flere af Landets Amter og overværet flere Besigtigelser der, at han i Aaret 1830 endog som Stutterie commissair har gjort en Reise gjennem Hertugdømmerne, og at han hver Dag har Leilighed til at betragte en stor Deel af de mange Heste som drage ud af Jylland. Heraf argumenterer nu Hr. Dalgas, at han er en competent Dommer i Sagen, ved at udraabe: "Og endda skulde jeg ikke have Øine for en Sag, der angaaer mig saa meget le At Hr. Dalgas har Øine for Sagen nægter sikkerligen Jngen, men om der fra disse Øine udgaaer et rigtigt Blik, og om han overhovedet er nøie bekjendt med de Gjenstande, over hvilke han skriver, det er noget, som man her vil tillade sig at drøfte lidt nøiere; thi for at man kan være competent Dommer i denne Sag er det ikke tilstrækkeligt, at man har havt Leilighed til aarligen at besee mange jydske Heste, heller ikke, som Hr. Dalgas anfører og MajorJnqversen, at denne, fordi han har anskaffet sig en Hingst, som af Stuttericommissionen er erklæret værdig til første Præmie, har viist, at han forstod sig paa Heste, og følgelig kan have en Stemme med i Lauget. Deslige Argumenter ere i Grunden intetsigende, ja det er endogsaa temmeligt arrogant at anføre samme, saasom man derved synes at til kjendegive, at Eens Authoritet for en Sag er mere værd end alle fornuftige Grundemod den. En saadan Argumentation er liig den, ved hvilken Hr. Dalgas, paa et andet Sted vil bevise, at han kan gjøre Fordring paa at ansees for at være Politiker, fordi han med Flid har studeret Olufsen, v. Jacob, Lowe, Schmalz, David &c. &c. At beraabe sig paa sin egen Authoritet, uden at anføre fornuftige Grunde for sine Meninger og Paastande, er i vore oplyste Dage ikke tilstrækkeligt til at overbevise Publitum om disse Paastandes Rigtighed. Heller ikke bekymrer man sig om Maaden, paa hvilken Nogen har erhvervet sig de Kundskaber, som sætte ham i Stand til at afgive en Domi hvilkensomhelst Sag, men den oplyste Deel af Publikum tager blot Hensyn til de Grunde, ved hvilke en saadan Dom er motiveret. Hr. Dalgas vil tilgive denne lille Fortale, som synes nødvendig, for at sætte Læseren istand til at bedømme Jndsenderens Argumentation, der ved sin Beviisførelse ikke vil beraabe sig paa sin egen Authoritet, men blot paa det, som Hr. Dalgas paa flere Steder har anført. – At Hr. Dalgas forstaaer sig paa at bedømme en jydsk Hest ifølge de Grundsætninger, efter hvilke man her tillands i Almindelighed bedømmer Heste, antager man som afgjort, deels fordi han selv siger dette, og deels fordi han paa sine Reiser som Stuttericommissair har havt Leilighed til at lære de Grundsætninger at kjende, som paa Veterinairskolen, i Kjøbenhavn ligge til Basis for den der gieldende Hestekundskab. Dog ere disse Kundskaber ikke tilstrækkelige til at afgive nogen Dom i Henseende til Fuldblods hestens større eller mindre Værd, eller i Henseende til denne Races gavnlige eller skadelige Jndflydelse paa vor Hesteraces Forbedring. For i denne Henseende af kunne ansees for at være en competent Dommer bør manhavegjort sig bekjendt med Fuldblodshesten Bygning og med dens eiendommelige Egen skaber, som ogsaa af Erfaring have overbeviist sig om de gunstige eller ugunstige Resultater, som opstaae af Landhoppers Parring med Fuldblodshingster. Saa interessansom det nu ogsaa kan være at lære den Maade at kjende, paa hvilken Hr. Dalgas har erhvervet sig de Kundskaber, som, ifølge hans egen Mening, gjør ham til en competenDommer i Henseende til alle de mangfoldige Gjenstande, over hvilke han skriver, saa vilde det dog have været endnu interessantere, dersom det havde behaget ham at bringe Publikum til Kundskab om den Maade, paa hvilken han ha erhvervet sig de Erfaringer, som lede hans Dom om Fuldblodshesten og dens skadelige Jndflydelse paa vor Hesteavl. Egen eller Andres Erfaring bør være vor Veileder i alle praktiske Fag, men fremfor Alt bør dette være Tilfældet i Hesteavlen. At Hr. Dalgas erkjender Rigtigheden af denne Grundsætning, beviser følgende Sted i hans ovenfor omtalte Avertissement: som faa Aar maaskee optræder en Sect, som forlanger Hingster hentede fra Jsland. Og saaledes gaaer det op- og ned i denne Verden, alene fordi man ikke vil tage Erfaring til Raad, men Sandheden tiltrodssætte Meninger igjenne m." For at man nu ikke skulde anvende paa Hr. Dalgas disse hans egne Ord, saa vil det maaskee ikke forekomme ubeskedent, om man erkyndigede sig om de Erfaringer, som han har forskaffet sig i Henseende til de saakaldte phantastiske Fuldblodsheste og deres skadelige Jndflydelse paa vor Hesteavl, da den Beskrivelse, som Hr. Dalgas paa flere Steder giver omFuldblodshestens Bygning og Egenskaber, ikke stemmer overeens med den Bygning og de Egenskaber som characterisere den største Deel af de Fuldblodsheste, som ere indførte i Danmark og Hertugdømmerne. Den Beskrivelse, som Hr. Dalgas blandt andet i sin Bog om Huusdyrenes Behandling giver Pag. 36 om Fuldblodshesten, lyder saaledes: "Denne Hesterace nedstammer fra Østerlandene og har nu allerede været holdt i Engelland henved to Aarhundrede "Med Omhyggelighed er der sørget for at holde den reen"og ublandet, hvoraf Navnet Fuldblodshest. Engellænder ne have bragt denne Race til en Størrelse og en Hurtighed i Bevægelserne, der langt overgaaer dens Stammefædres, og i sidste Henseende endog ethvert andet Hesteslag"Men derved at man alene har seet paa at frembringgode Rendere, har Fuldblodshesten, med faa Undtagelser, faaet en Bygning, der gjør den aldeles uskikket til andet Brug end til at løbe paa Rendebanen. Væddeløberen har en lang, stiv, lige Hals, en langstrakt Krop, et uforholds"mæssigt Kryds, en lang Overarm, dens Udstrækkemuskler ere stærke, men dens Bøiemuskler svage, i det Hele er den af en overmaade let Bygning. Som en Følge af den een sidige Behandling og de mange anvendte Kunstlerier, ha"Fuldblodshesten ogsaa faaet saa mange Legemsmeen, at "det skal være en Sjeldenhed for Tiden at finde en nogen lunde sund og feilfri Fuldblodshest. Svage, ildestilede Been, spatfulde Haseled, smalt Bryst, en opskjørtet Taille (Liv) ere almindelige Feil ved Fuldblodshesten."