Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-02-12
J No. 204 af Aarhuus Stiftstidende yttrer De, min Herre, følgende: Hvem ere de store Praktikere, som skrive imod mig? "Hvorfor maa Man ikke lære dem at kjende, Frygter "Man maaskee for, at ved denne Leilighed een eller anden ung Herre turde komme frem, hvis Dygtighed som Hippolog Jngen kjender det mindste til, og som maaskee aldrig har lagt et Føl til, eller hvis han engang paa et "Marked skulde kjøbe en Halvsnes Heste, vilde geraade i den største Forlegenhed, Og hvilke ere de Erfaringer hvorpaa man grunder den Praxis man saa meget brouatter af, Selv samlet ere de i det mindste ikke, thi reist paa Hesteavlen i Engelland har neppe Nogen af mine "Modstandere, og Erfaringerne hjemme om Hesteavl paa engelskviis, ere endnu saa saa, at ingen Fornuftig kan tage dem til Rettesnor. Vi kjende altsaa mine Herrer, "Alle ligemeget til hvad De behager at kalde Praxis, og ere vi Theoretikere, er sandelig De det ikke mindre. "Men saameget have vi dog forud for Dem, nemlig at vi gaae forsigtig tilværks og ikke lade os binde noget paa Ærmet, men prøve os for, thi desværre kun for ofte ere vi skuffede ved pralende Anbefalinger, Navnet gjør intet til Sagen, og om Den, der skriver imod Dem, hedder Peer eller Poul, er Hestevæsenet lige saa uvedkommende, som at De hedder C. Dalgas. De vil derfor undskylde, at jeg ikke tilfredsstiller Deres Nysgierrighed angaaende mit Navn, da jeg ikke er indbildsk nok til at troe, at dette har nogensomhelst Auctoritet, eller at dets Bekjendtgjørelse skulde bidrage til at oplyse den omhandlede Gjenstand. Hvad derimod de Erfaringer angaaer, som jeg har samlet i Henseende til Hesteavlen paa engelsk Viis, saa skal jeg med Fornøielse gjøre Dem bekjendt med samme. Rigtignok paastaaer De, Hr. Kammerraad, at vi saavelsom De ligemeget kjende til hvad man kalder Praxis, og at, hvis De er Theoretiker, vi ikke mindre ere det, men denne Paastand, for saa vidt som den angaaer Dem, kan dog vel ikke være alvorlig meent, thi ellers vilde jo der ligge Bekjendelsen, at De i flere Aar har skrevet om en Dem aldeles ubekjendt Gjenstand, og dette lader sig jo saameget mindre tænke, som De er saa godt bekjendt med Mecklenborgs Hesteavl, at De forsikkrer os, at den ved blind Efterabelse af engelske Skikke, er forqvaklet. For at De nu ikke skal troe at jeg er en Theoretiker, der blot kjender den forædlede Hesteavl af Bøger eller af de Fortællinger, som jeg har ladet mig binde paa Ærmet af En eller Anden, saa vil jeg her anføre de Erfaringer, paa hvilke min Dom i Henseende til Fuldblodshestevlen grunder sig, overladende det til Dem, ligeledes at anføre de Erfaringer, som De har gjort angaaende den samme Gjenstand. Alt i en Række af Aar har jeg af og til seet den største Deel af de Fuldblodsheste, som fra Tid til anden ere indførte i Danmark og i Hertugdømmene. Desforuden har jeg til forskjellige Tider opholdt mig i de Deele af Landet, hvor Fuldblodshingster anvendes til Bedækning af Landhopper, og har der overbeviist mig om de gunstige Resultater, som tilveiebringes ved denne Parring. Blandt andet har jeg ved de sidste Væddeløb paa Augustenborg bivaanet en Præsentaton af nogle og halvhundrede alsingske Halvblods Bønderhopper, som samtligen vare faldne efter de Hertugelige Fuldblodshingster, og hvis Liige i Henseende til Størrelse, Styrke og Elegance De sikkerligen ikke vil finde i Jylland eller noget andet Sted, hvor Man ikke anvender Fuldblodshingster. Almindelig bekjendt er det, at der paa Augustenborg holdes 8 til 10 Fuldblodshing ster, hvis Bestemmelse blot er at bedække Bønderhopper, og at disse Hingster aarligen bedække over 500 Hopper, tilhørende de alsingske Bønder og Forpagtere. Da nu denne Jndretning har bestaaet i 10 til 12 Aar, saa vil De begribe at der i dette Tidsrum alt er tillagt flere tusinde forædlede Heste paa Als, og at Den, som har villet gjør sig bekjendt med den nuværende alsingske Hesteavl, ikke er uden Praxis med Hensyn paa at bedømme de Resultater, som Hesteavlen paa engelskviis yder i vort Fædreneland. Ligeledes vil De finde det begribeligt, at jeg hos Bønderne paa Als har erkyndiget mig, om disse forædlede Heste fandt Afsætning, og om de ere brugbare for Bønderne til at forrette Arbeide med, og overalt have disse svaret mig, at de ikke kunde tillægge saa mange, som de kunde afsætte til høi Priser, og hvad Halvblodshestenes Brugbarhed til Arbeidet angik, da kunde een saadan udrette mere end to Landheste. Til Beviis herpaa anførte de, at adskillige iblandt dem ikke eiede andre end forædlede Heste, og at disse sidste, naar de vare 2 1/2 Aar gamle, kunde bestille lige saa meget som en ældre Hest af Landracen. Ogsaa vare der iblandt disse Bønder flere som holdt to til tre Halvblodsfølhopper, hvilket beviser, at disse Folk finde deres Fordeel i at tillægge dette Slags Heste. - Paa Auctionen som fandt Sted paa Aagustenborg, overbeviste jeg mig om, at dette maa være Tilfældet, thi en stor Deel af de Heste, som solgtes der til høie Priser, vare tillagte af Bønderne, og adskillige. 6 Maaneder gamle, Føl betaltes med 120 til 140 Rbdlr. Det Ovenstaaende vil ikke alene tjene til Beviis paa, at ikke Alle, som skrive imod Dem, ere Theoretikere og aldeles ubekjendte med den forædlede Hesteavls Tilstand i vort Land, men det vil endogsaa tjene til Beviis paa "at Erfaringerne hjemme om Hesteavl paa engelskviis, ere saa betydelige at enhver Fornuftig, som vil gjøre sig bekjendt med dem, kan tage dem til Rettesnor.