Viborger Samler, 1848-11-21
Jndenlandske Efterretninger. Corresp. til Aalb. Av." fra Kbhvn, af 18de Novbr. Som Understatssecretair eller Directeur for de udvortes Anliggender nævner man Conferentsr. Dankwarth. Af de fratraadte Ministre ville Knuth og Tscherning indtræde paa Mandag som kongevalgte Medlemmer af Rigsforsamlingen i de nye Ministre Bang og Clausens Sted. Jstedetfor Oxholm og Treschow, der ere afreiste til London, formenes ogsaa to andre af de fratraadte Ministre at ville blive kongevalgte Medlemmer. – Af de forrige Ministre betegnes Bluhme, som udnævnt til Stiftamtmand paa Lolland-Falster, hvor da Amherre v. Jessen maatte være bleven qviesceret, og de Øvrige har, dog endnu kun et on dit, placeret saaledes: Lehmann Amtmand i Holbek, Monrad Biskop i Odense og Tscherning Commandant paa Kronborg. Dog er dette endnu usikkre Relationer. Foreløbig ere de fratraadte Ministre stillede paa Vartpenge med 1600 Rbd. – General Rye er i Løverdags afgaaet til Als for at overtage Commandoen i den til Minister udnævnte General Hansens Sted. Fædrel." erkjender, at Ministerforandringen ikke berettiger til en saadan Mistro, som den, Bladet tidligere havde yttret. – "Naar vi yttrer nævnte Blad – "skulle sige vor Mening om det nye Ministerium, saa maa vi strax erklære, hvad Enhver, der kjender os, vel vil vide af sig selv, at vi ingenlunde kunne slutte os til det med den samme Uforbeholdenhed og Jnderlighed, som til det nu afgaaede, i hvilket netop de Mænd der udgjorde dets factiske Majoritet og gav det dets politiske Characteer, stode os saa nær, som politiske Venner vel kunne staae hinanden, og om hvilket vi derfor fra den første Dag af havde den fulde Vished, at vi, trods mulige Meningsforskjelligheder i enkelte Detail Spørgsmaal, dog stedse vilde være fuldkomment enige i den indre og ydre Politiks Hovedretninger. J det nye Ministerium derimod sidder kun en Mand, med hvem vi tør ansee os for nogenlunde enige i den indre Politik, og kun to, der have staaet Linie med os i Henseende til den ydre. Fleerheden bestaaer af Mænd, der mere eller mindre tilhøre Fortidens Politik, mod hvilken vi have staaet i aaben Opposition; og maae det end antages, at de 3 Medlemmer, der ere gaaede over fra det forrige Ministerium i dette, ville fastholde, hvad de engang bona side ere gaaede ind paa, saa vidner i alt Fald deres Forbliven om, at de meere høre til de moterate og eftergivende Mænd, end til de politiske Characterer; tvende af de nye Ministre have ikke før viist sig paa den offentlige Skueplads, men deres Embedstillinger under det gamle System tyde paa, at de mere have tilhørt dette end det nye; een af dem har spillet en politisk Rolle, men den var ikke meget folkelig. Uagtet alt dette troe vi ikke, at der er Grund til at tvivle om, at de nye Mænd ved deres Sammentrædelse til et Ministerium have gjort sig Rede for, at deres Stilling nu er en ganske anden, end den vilde været før Martsdagen, og at de ere komne overeens med sig selv og deres Overbeviisning om, at det eneste System, det nu er muligt at følge og gjennemføre, i det Væsentlige er det, som ved Casinoprogrammet og Grundlovudkastet er proclameret. Dette slutte vi ikke blot deraf, at Clausen har ladet sig bevæge til at træde ind, for ligesom at tjene til Ministeriets folkelige Symbol, men især deraf, at dette veed, at Rigsforsamlingens Majoritet ikke vil lade sig nogen væsentlig forandret, end sige nogen modsat Politik gefalde, saa at Mulligheden af dets Bestaaen ligefrem beroer paa, om det med Ærlighed og Troskab følger i sine Forgjængeres Fodspor. Skulde end altsaa Reactionens Fremskridt i Europa og egne Traditioner fra en tidligere Tid trække de nye Ministre længere tilHøire, end det kunde bestaae med Folkets nationale Selvstændighed og constitutionel-democratiske Udvikling, saa er det vor Beroligelse, at Rigsforsamlingen er samlet og efter al Rimelighed vil forblive samlet endnu i nogle Maaneder, i hvilke Ministeriet vil have Tid til at komme i det rette Spor. Og naar Forfatningen først engang lykkelig er færdig og vedtagen af Kongs og Folk, saa er Faren for en unational og ufolkelig Regjering ikke stor. - Paa den anden Side kan man ikke være blind for, at det nye Ministerium frembyder et Par ikke uvigtige Fortrin fremfor det aftraadte. Det være nu sandt eller ikke fandt, at den sidste og nærmeste Anledning til Forandringen ligger i en Meningsforskjel imellem Kongen og hans forrige Raadgivere angaaende vor ydre Politik, saa er i alt Fald det Sagn kommen ud i Verden og de tydske Blade, at Bruddet er fremkaldt derved, at Kongen var mindre eftergivende mod Tydsklands Fordringer og de mæglende Magters Forslag end Martsministrene. Men følgelig kan vor Stilling til Udlandet kun forbedres derved, at de sidstnævnte Ministre træde af og andre komme i deres Sted, hvis Overbeviisning ansees mere overeensstemmende med den formeentlige kongelige Villie.