Ribe Stifts Adresseaviser, 1847-04-30
Udenlandske Efterretninger. Preussen. J de forenede Kuriers Forsamling d. 23. April oplæste Sekretæren følgende Svar fra Kongen paa Forsamlingens Adresse: "Vi have med Tilfredshed bemærket det Udtryk af Tak og Tillid, hvormed vore tro Stænder ere indkomne i deres Adresse af 20de d. M. og med endnu større Tilfredshed have vi deraf erfaret, at de erkjende, at deres Opgave er at virke for en velsignelsesrig Udvikling af Fædrelandets Fremtid. Deri erkjende vi ogsaa deres skjønne Kald. – Naar vore tro Stænder, paa Grund af, at mange af Forsamlingens Medlemmer troe at savne en fuldkommen Overeensstemmelse mellem den ældre og nyere stænderske Lovgivning, tillige have nedlagt i Adressen en Reservering af de stænderske Rettigheder, saa ville vi vel ikke tilskrive denne Yttring en Mistillid til vor kongelige Villie, at vogte og beskjærme alle velerhvervede Rettigheder, men Sandheden og den Aabenhed, som aldrig bør forstyrres mellem os, vore Stænder og vort Folk, fordrer et utvetydigt Svar. Da vi ifølge fri Beslutning og af kongelig Magtfuldkommenhed udstedte Patentet og Forordningen af 3die Febr. d. A., have vi ikke blot efter vor Samvittighed og bedste Overbeviisning opfyldt vor hos Gud værende Konges og Faders stænderske Løvter, men endogsaa forlehnet vore tro Stænder endmere væsentlige Rettigheder, forsaavidt hine Løvter trængte til nogen Fortolkning og Udvidelse have vi givet en saadan, som alene kunde ansees for forenelig med Fædrelandets Jnstitutioner og Velfærd. Derfor formaae vi ikke at anerkjende andre Berettigelser for vore ved Lovgivningen af 3 Febr. d. A. til Live kaldte forenede Landdag, end de, som ved denne Lovgivning ere tillagte samme, eller som i Fremtiden paa forfatningsmæssig Maade muelig kunde blive den tillagte. Ved Udøvelsen af disse Rettigheder kunne vore troe Stænder holde sig forvissede og vor kraftigste Beskyttelse, hvorimod vi ogsaa nære den faste Tillid til dem, at de ikkun ville bevæge sig indenfor disse Rettigheder og opfylde alle deres hertil svarende Pligter. Loven af 3 Febr. d. A. er i sit Grundprincip uantastelig; men vi ansee den derfor ikke for afsluttet, men snarere som modtagelig for Forbedringer. Derfor have vi selv aabnet vore tro Stænder Veien til at forelægge os Andragender i denne Retning, og naar saadanne indkomme til os, ville vi nøie prøve dem og vi ville gjerne bevilge dem, naar Saadant skulde kunne ansees foreneligt med Landets Vel og Kronens uforkrænkelige Rettigheder. Da imidlertid de fra den første forenede Landdag udgaaende Andragender og Ønsker af saadan Art vilde mangle Grundlaget af moden Erfaring, og den forenede Landdags Medvirkning ifølge § 12 af den første Forordning af 3 Febr. d. A. er nødvendig til Opnaaelsen af et saadant Øiemed, saa ville vi herved gjerne meddele vore tro Stænder det Tilsagn, at vi næste Gang ville samle dem om os førend Udløbet af den i § 2 af den 2den Forordning af 3 Februar d. A. foreskrevne Frist af fire Aar, selv om ingen anden, ved Loven selv foreskreven, Foranledning, skulde foreligge, for at Frugterne af en større Erfaring ikke skulle blive ubenyttede. Forøvrigt forblive vi vore tro Stænder i Naade bevaagen. Givet i Berlin den 22 April 1847. Friederich Wilhelm.