Jyllandsposten, 1838-05-14
Naar i vore oplyste Tider de Lærde ei engang kunne blive enige om, hvad enten Jorden løber om Solen eller Solen om Jorden, maa det vistnok endnu lettere kunne tilgives, om Lægmand antager, at Jorden snarere har løbet om Væddeløbshingsten, end denne om hiin, naar det berettes, at Hingsten Eclipse paa een Minuti Engelland har tilbagelagt een Miil i 22 Fods lange Spring. Paa Spørgsmaalet til den jydske Bonde, om han virkelig antager Muligheden af, at et saadan Løb nogentid er præsteret, maa vi derfor vistnok belave os paa en kraftig forforen Benægtelse, som altid synes, at være bygget paa ligesaa sikkre Grunde, som den Pastor Grundtvig om Solens Løb har produceret i Prof. J. Møllers theogl. Bibliothek, 5te Bind, Side 49, hvor saalunde Ord læses: "Saaledes er det iblandt andet usømmeligt at laste Fædrene og hiin gamle Tyge, fordi de forkastede den Copernikanske Viisdom om Jordens Gang, thi naar de troede det stod i Skriften, at Solen gik, maatte ingen Beviisning være saa klar og stærk, at den kunde rokke den skriftmæssige Mening." Dog prise maae vi Fuldblodets Forfægtere, at ingen skriftmæssig Mening endnu har opstillet den Sætning, at Jorden er løbet om nogensomhelst Hingst, og Jngen kan derfor erklære den Troe for kjettersk, som ubetinget antager Eclips's brillante Minutløb paa vor Jord; thi beklageligt var det, om ogsaa her i saa Fald enhver Beviisning, den være nok saa klar og stærk, skulde tage Fornuften fangen under Troens Lydighed. Nei, da Elipse løb Milen rundt i een Minut paa Jorden, løb denne Klode igjen rundtom Solen; denne Viisdom er ingenlunde keitet, lad saa den Lærde - for hvem ofte saa meget render rundt sige hvad han vil. Takket være derfor den hæderværdige Committee, som, uagtet saamegen Modstand og Jndvending, over fører os Afkommet af hiin ædle rapide Fuldblodsrace i en Provinds, som i Tidens Løb tilvisse vil lade Jyderne tilflyde en Rigdoms-Kilde, som aarlig tvinger de begjærlige Udlændinge til videre at aabne deres gyldne Kat og ei for Spotpriser fralokke vore ærlige trofast jydske Opdrættere deres Vragsgods og Godkjøbsheste, som ei engang opveier Værdien af det af Plagen i 4 Aar fortærede Havre og Halm. Længe nok have de udenlandske Hesteprangere beleet Jydernes Godlidenhed og Nøisomhed ved at lade dem overfylde deres Markeder med en Hesterace, som intetsteds i vor Verdensdeel kjøbes billigere, end netop i vort Jylland; – længe nok have disse Handelsmænd med beløben Fissighed vidst at indbilde vore Jyder, at Fuldblodsracen med de fine Been ei duede uden til Løb, for i uforstyrret Roe, at kunne fortsætte denne beqvemme Handel; – længe nok have derfor vor Provinds's Beboere til uhørt Tab maattet sælge deres velfodrede og velpleiede jydske Heste, endog af Curasseermaal i bedste Alder, for den Spotpriis fra 90-1200 Rbd., og af Landseneermaal fra 5080 Rbd., hvilket dette Foraar endog har bekræftet, imedens der i det Schleswigske er solgt til samme Tid Halvblods=Afkom til 1000 Rbd. Stykket. Uden derfor i fjerneste Henseende at indlade sig paa den noksom gjennemheglede Hestematerie, samt de forskjellige Hesteracers snart anerkjendte og snart benægtede Fuldkommenheder, hvortil desuden, som det lader, udfordres udbredt Hesteforstand, formene vi, at Jydernes Hoveddyd den alt beregnende Oeconomiet paa Tidens Væddeløbsbane snart vil slaae og beseire den i Hesteaffairen utidige Vedhængen af alt Gammelte og saaledes aabne disse Øinene for den større Fordeel og Pengeindtægt ved uden videre Samvittighedsskrupel for en Halvblodsplag at lade sig betale den dobbelte og maaskee tredobbelte Priis, end for en værdig Affødning af den gamle saakaldte ægte jydske Stamme, som fra Roden af unægtelig indeholder den Skavank, at dens Frugter koste lidet eller intet, og saaledes ei lønner og betaler sig at pleie. Dog le temps est un grand medicin - Blikket, kastet 20 Aar frem, kan her ei andet, end fylde Tanken med de rigeste Forhaabninger, og derfor nedbede vi i denne Henseende Velsignelse over Stifterne af dette sande patriotiske Værk, som i sine Følger vil oplive en Handel, der vil aftvinge Udlændingen, imod den bedre Hesterace, de dobbelte Tønder Guld og endnu i høiere Grad bekræfte den Sætning, at Jyden tilkommer den Roes, at benævnes under Solen den bedste Hesteopdrætter", med tifold mere Ret end Udlændingen paa selve Fusel=Cardusen lader paatrykke den pralende Frase, petum optimum subter solem. Forsaavidt ere vi derfor enige i, at den sammentraadte Committee arbeider for et skjønt, et hædrende Øiemed, som Regjeringen ei lidet har begunstiget ved for Jylland i Aarene 1837–1842 incl. til Væddeløb og andre Foranstaltninger til Hesteavlens Fremme aarlig at anvise 30000 Rbd., men ingenlunde finde vi, at de heraf bestemte 2500 Rbd., som aarlig anvendes til Præmier paa Væddeløbsbanen, hensigtsmæssigen ere udsatte, naar, som Jndbydelsen i August 1837 udviser, disse f. Ex. i Sommeren 1838 i intet Løb udelukker Fuldblodet; thi da Jyderne først kunne komme i Besiddelse af denne Race efter adskillige Generationer, var det meget at ønske, at blot et Løb med tvende Præmier udelukkende vare bestemte for Fuld blodet og derimod de andre tvende Løb alene for Halvblodet i Jylland. At see alle samtlige Præmier bortsnappede af det veltrainerede Fuldblod, som fra det Schleswigske og Holsteenske springer Banen rundt, er istedetfor opmuntrende for de jydske Halvblodsopdrættere nedslaaende, hvilket saaledes har til Følge, at det veldædige Øiemed, Fuldblodsracens Udbredelse, standses og hæmmes. Et Lotterie af den Art - hvor Jyderne yde Jndskuddene som Actiehavere, hvor Kongen bestemmer 3000 Rbd. til den jydske Hesteavls Fremme -at see hele Gevinsten hjemført af Holstenere, imedens Jyderne med tørre Munde maae forlade Banen, dette har noget krænkende i sig, som vi imidlertid haabe, at den Committe paa bedste Maade vil vide at rette, hvis gavnrige Bestræbelser vi iøvrigt saameget paaskjønne. Lad Halvblodet, hvoraf Jyderne alt for endeel er i Besiddelse, concurrere paa Banen, da er det først at Kappelysten vaagner i Provindsen, da er det først at vore mageløse Hesteopdrættere finde sig ansporede til at kjæmpe for dette lokkende Maal og til at trodse Hesteprangernes sledske Tale, thi at denne Overgang til Fuld blodets Befordring, som en absolut nødvendig Betingelse, maa iagttages og saare nøie overveies, formene vi aldeles indlysende, og kun ved Jndførelsen af saadan Bestemmelse, hvorved Halvblodet ei vorder tilsidesat og udelukket, men netop fremhævet og værdiget Concurrence paa vor egen Bane, er det, vi antage, at Væddeløbene i Jylland som iaar ere bestemte ved Randers - alene kunne stifte den tilsigtede Nytte.