Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-29
J samme Tidsskrift No. 68 recenseres Du papier monnaie, considere comme unique moyen qu payement dans an pays, et particuTrement dans la Norvege, par H. P. Trenchen. (Om Papirmynt, betragtet som det eneste Betalingsmiddel i et Land, især i Norge.) "Forf. siger Rec., er unægteligen ved sine Forslag paa rigtige Veie. Alle Regjeringernes Bestræbelser, at mode Papirpengens Uvæsen, kunne kun være henvendte paa, at fixere deres nuværende Cours priser. Gaaer man videre, og vil man hæve Papirets sjunkne Priis ved alle Slags Midler, saa bliver kun den ved Papiret tidligere frembragte Forvirring endnu engang fornyet. Men Grundiden, hvorpaa han har bygget Papirets Værdie overhoved, er falsk. Publicum vil i sine Circulationsmidler ikke blot have en Anvisning, som Papiret giver den, men ogsaa et Pant, og det yder det kun Metalpenge. Forsaavidt, Forf. ønsker og haaber, at de Danske og Norske Papirpenge ville sikkre og beholde deres Værdie uden solid Metalbasis, ville hans Forhaabninger og Forventninger vel ingensinde opfyldes. Forfatterens Mening, at det allerkorteste og sikkreste Middel til at sætte Papirpenge paa en lige Fod med Metalpenge og holde dem derpaa, kun bestaaer i, ikke at forhøje Massen af Papiret over det til et Lands Circulation fornødne Beløb, er neppe rigtig. Circulationens Størrelse er ligesom Handelsballancen kun i Grunden en ubestemt Jdee, da begge ere alt for afhængige af Tidsomstændighederne til at derpaa kan gjøres nogen fast Beregning. Hvo kan med Vished bestemme, hvor meget eller hvor lidet der til enhver Tid udfordres til Circulationen, Papir er og bliver, under alle Omstændigheder, Papir, dets Værd berper dog kun paa den Hovedomstændighed, om Landet eier Midler til at forvandle det til Sølv, Trangen til dette Metal, som skal kjøbes for Papir penge, bestaaer i disses Værd eller Cours. Man sige nok saa meget til deres Anbefaling; man anføre nok saa mange Exempler paa Papir, der i mange Aar holdt sig blot ved Crediten, og dets Masses passende Forhold til den nødvendige Circulation, saa er og bliver Sølv (eller og Sedler, som paa Anfordring kunne ombyttes dermed dog altid den eneste og sikkreste Borgen for Stadigheden af et Lands Cours."J Llorentes politiske Skildring af Paverne, udgivet paa Fransk 1822, læses udførlige Efterretninger og Joannes Anglicanus eller den qvindelige Pave Johanna. Født i Maynz opholdt hun sig under Leo des Pontificat i Rom, blandt andre Fremmede, og kaldtes da Gilberta. Hun havde, strax da hun var blevet mandbar, forladt sine Forældres Huus i Mandsklæder, for at reise udenlands, under Navn af Johan, og lægge Vind paa Studeringer. Hun besøgte først Athenen, hvor da den Tids Philosophie, Retslæren og Theologien blomstrede. Hun lærte Latin og Græsk, studerede derpaa Theologie, og da hun havde gjort ualmindelige Fremskridt ogsaa Rhetoriken og de frie Konster, gik hun til Rom, erhvervede sig der et stort Navn, og udgav sig, som i Athenen, for en født Engellænder. Hun lod sig indvie til Præst, under Navn af Jognes Anglicanus. Da Pave Leo IV. d. 17 Juli 854 døde, blev hun valgt til Pave, og, uden at man oppebiede den Keiserlige Stadfæstelse, i hendes 38 Aar, 854, viet til Pave. Hendes Pontificat skal, efter nogle af Middelalderens Historieskrivere, have varet i 2 Aar, 5 Maaneder og 5 Dage, efter Platina kun 1 Maaned 4 Dage, men efter Llorente 5 Maaneder og 5 Dage. Da man tilkjendegav hende, at hun var valgt til Pave, havde hun allerede været henved tre Maaneder frugtsommelig. Men i Marts 855 kom hun paa Veien fra Lateran, til St. Johann i Barnsnød, og i det hun vilde undertrykke sine heftige Smerter, for at skjule sin Tilstand, døde hun midt paa Veien. Pave Johan VIII. Navn blev udslettet af alle Fortegnelser over Paver, og man nægtede endog, at en saadan nogensinde havde været til. Paa Stedet, hvor hun døde, lod man opreise en Skamstøtte, forestillende en qvindelig Statue, i hvis Træk og Holding en Qvindes Smerter i Barnsnød udtrykkes. Men denne Skamstøtte lod Pius V. tilintetgjøre og kaste i Vandet.