Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-03-09
Endeel Landmænd i Sjælland skulle i disse Dage, som det hedder i Khonsposten, have forenet sig om at indgive et allerunderdanigst Andragende om en Forandring i Henseende til Capiteltaxtens Sættelse for Fremtiden. Anledningen dertil er den betydelige Forskjel man stedse finder mellem de geistlige og verdslige Kornpriser, de første næsten altid høiere end de sidste, hvorved Capitelstaxten for Sjælland i Aar f. Ex. er bleven 18, 10 og 11 s. høiere pr. Tde Sæd end den vilde bleven dersom Geistlighedens Opgivender havde stemmet overeens med de verdslige Autoriteters. Sagen er i Særdeleshed vigtig for Forpagtere og Andre, der skulle svare deres Afgifter efter Capitelstaxten, og lettelig kunne komme til at betale det Korn, de heste, 1/3 Deel eller mere over den Priis, de selv erholde for samme, ligesom ogsaa for de Kjøbmænd, der have kjøbt Kornvare at betales efter C. T. "Men det er ikke allene Kirkens Tienere - siger Pastor Pontoppidan endvidere (Khonsp. No. 51) som leve i en fortrykt Tilstand. Kirken selv og det Hellige iblandt os er uden Beskyttelse. Men, da Kirken dog er Statens Fostermoder og Støtte, nærer jeg det visse Haab, at Callisens mandige Tale i Jtzehoikke vil blive uden Velsignelse for Kirken. Præstens Ornamenter og Alterdragt er paa flere Steder til Forargelse og Latter. Endnu staae ved vore Communio ner vore Altere fyldte med sorte Flasker som paa Bordet i en Krostue, o. s. v. Og dog kalde vore Kirkeeiere sig Kirkepatroner. - Men hvortil Kirke uden Kirkedisciplin, uden Orden og uden Tugt? Fornuftig Kirkedisciplin er absolut nødvendig, og det er nødvendigt, som Callisen siger: at "Regjeringen udtaler sig lydt og utvetydigt om Gudstjenestens høie Værd og Vigtighed og gjenopretter de hellige Dages Anseelse ved kraftige Anordninger." Kirken maa have sine beskikkede Tjenere, og Jngen maa ustraffet kunne tillade sig at gaae ind i deres Embede. Kirken og dens Tienere maa i det mindste have samme Hellighed som Domhusene og deres Tjenere. Den christelige Cultus maa gives sin Værdighed; hvilken den ikke kan have uden Tugt og Orden, uden Love og et strængere Tilsyn og Forsvar. Og, efter al den Ringeagt, Frækhed, Spot og Haan, vi have været Vidne til, saavel paa Landet som i Stæderne, er det vel at haabe: at vor vise Regjering giver os en ny og strængere Kirfedisciplin, at ikke Licentsen skal tage Overhaand." Borgmesteren i Horsens, Hr. Overauditeur. Ræder, har nylig i Trykken udgivet en Beretning om Horsens Byes oekonomiske Tilstand 1834. "At der for offentlig Forvaltning, hedder det i Fortalen, skyldes offentligt Regnskab, er efterhaanden i den Grad blevet erkjendt for rigtigt, at Jngen mere vil kunne undslaae sig for denne Pligt. Ligesom Fuldmægtigen skylder sin Mandant Regnskab for det ham Betroede, saaledes maa den offentlige Bestyrelse ogsaa være pligtig til at aflægge sine Mandantere Regnskab for hvad den er betroet, og da den administrerer Alles Kasse, maa den ogsaa aflægge Regnskab til Alle, d. er offentligt. - Af samme Beretning erfares, at Byen har i bemeldte Aar faaet to nye Legater til Lindring af Fattiges Trang. Afd. Fru Kammerherinde v. Lillienskjold har ved Gavebrev forøget sit tidligere Legat (800 Rbd.) for værdige Huusarme med endnu 500 Rbd., og Frue Capt. de Lillienskjold samt Frøken Christine de Lillienskjold have til Minde om deres afd. Forældre stiftet et Legat paa 1000 Rbd., ligeledes bestemt til 8 værdige Fattige.