Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-09-17
Hs. Majestæt har allernaadigst behaget under 21de f. M., at udnævne Politiechef og Deputeret i det Kongl. danske Cancellie, Ridder af Dannebrogen og Dannebrogsmand, Kierulff, til Commandeur af Dannebrogsordnen; og Kammerherre, Amtmand Jens Benzon i Odense, samt Overchirurg ved Almindeligt Hospital, Prof. extr. ved det chirurgiske Academie Rasmus Sammel Thal, til Ridder af Dannebrogsordenens fierde Klasse. Christian Mathias Nielsen er, som overbeviist om Deelagtighed i et med Overlæg paa sin Hos bonde, Fæstegaardmand Mads Nielsen af Ørslev ved Wordingborg, forøvet Drab, ved Høiesterets dom af 27de Mai sidstleden funden skyldig til at miste sin Hals og Hovedet at sættes paa en Stage. Da hverken Høiesteret eller Cancelliet fandt Anledning til at indstille ham til nogen benaadning, er den 3die August afgaaet et allerhøieste Reskript til Amtmanden over Præstøe Amt om Straffens Fuldbyrdelse; dog at Hovedet efter 3 Gange 24 Timers Forløb maa nedtages af Stagen, for at nedgraves paa Retterstedet ved Kroppen. - Af den i Collegialtidenden meddeelte Beretning om Sagens Omstændigheder erfares, at Deliqventen, der vedblev at benægte sin Deeltagelse i Forbrydelsen, var ved de tvende første Jnstantsers Domme frifundet for videre Tiltale, men da Høiesteret ved Dom af af 15de April 1830. bestemte, at nye Oplysninger skulde tilveiebringes og Sagen paa ny paakiendes, og det var overdraget 2 Kommissarier at anstille den fornødne yderligere Undersøgelse, tilstod han omsider at være skyldig i den Forbrydelse, hvorfor han sigtedes. Han er imidlertid stadig vedblevet den Forsikkring, at det var den myrdedes egen Kone og hendes Moder, som flere Gange og paa mange forskjellige Maader have forlokket og tilskyndet ham til at dræbe Mads Nielsen, deels ved Løvter og forøget Løn og Foræring af et Sæt høi stribede Klæder, deels ogsaa ved Foræringer, blandt hvilke han mindedes 3 Skpr. Ærter og omtrent 1 1/2 Dusin Sølvknapper, samt ved Udsigt til Ægteskab med Mads Nielsens Hustrue, med hvem han stod i utilladeligt Forhold, og til Besiddelse af Fæstegaarden. En Gang tidligere havde han ogsaa gjort Forsøg paa at qvæle sin Hosbond, ved at kaste ham omkuld paa Loegulvet og knibe Haanden fast om hans Strube; men da Mads baad til Gud om at være hans Siæl naadig, kunde Delinqventen ikke dengang fuldføre Forsættet, men slap ham løs. Han havde selv senere fortalt til Mads Nielsen, at dette Attentat paa hans Liv var skeet ifølge hans Hustrues Tilskyndelse, som havde lovet Delinqventen hans høistribede Klæder for at dræbe ham. At Manden desuagtet ikke tog andre Forholdsregler enten imod Konen eller Karlen, vidner, foruden flere Omstændigheder, om stor Enfoldighed og Svaghed. Da Delinqventen sid af sin Hosbond var opsagt at fratræde sin Tieneste og med hans Minde havde forladt denne før Skiftetid, anholdt begge Fruentimmerne hos ham om at udføre det foreslaaede Mord, hvorfor Konen først, som et Slag Kiøbesum, gav ham 2 Mk., og da han viste sig uvillig, endvidere 1 Rbd. Hun førte ham derpaa hjem til Gaarden, for at hente sit der endnu beroende Tøi, og da, uagtet hans Vægring, Fruentimmerne vedbleve at anspore ham, under Foregivende: at Manden var et stort Drog, som ei duede til nogen Ting og som det ei var Synd at skaffe af Dage." Videre lovede Konen, at naar han blot vilde kaste Mads omkuld skulde hun nok giøre det af med ham, lod han sig overtale; Hun havde nemlig forsynet sig med en Rendesnøre som hun medens Delinqventen holdt Manden til Jorden, slog stiltiende om hans Hals, kastede den anden Ende af Rebet over Bielken i Laden og begyndte at heise op. Mads Nielsen giorde slet ingen Modstand eller tog for sig, bad ei heller om sit Liv, men efterat have sagt: Naa du er med Maren, og til Delinqventen: Gud være din arme Sjæl naadig Christian, slap Denne ham og løb sin Vei ud af Laden, uden at see hvad der siden passerede. Konen slæbte derefter den døde Mand ind paa Loen og bandt ham et stort Tørklæde om Halsen, for at det kunde lade som om han var død af Liigfald. Man aftalte derpaa, at Pigen, som var bortsendt i et Ærinde paa den Tid Mordet forøvedes, næste Morgen skulde hensen des i et Ærinde paa Loen, for saaledes at opdage den Døde, og for at dette strax kunde skee, skulde Christian Nielsen før fin Bortgang om Natten aabne Loedøren. Her viste det sig imidlertid, at den onde Samvittighed aldrig sover; thi da han ikke ene turde gaae hen til den Døde, maatte Konens Moder staae op af sin Seng og begive sig i Kiøkkenet, hvorfra hun igiennem et Kikhul saa ud til Loen, medens han tog Krogen fra Loedøren. Medens Forbryderen saa arresteret, blev han endnu jævnlig opmuntret af begge Fruentimmerne til ikke at bekiende. Jøvrigt har han udsagt, at det aldrig havde været hans Hensigt at ægte Konen, Maren Pedersdatter, da han frygttede for i sligt Ægteskab at kunne møde samme Skjebne som Mads Nielsen; men han tænkte at vende tilbage i hendes Tieneste, for at tilvende sig saa mange Penge som muligt som Belønning for sin Deelagtighed i Gierningen, og naar han saaledes havde erhvervet sig en tilstrækkelig Formue, vilde han seet at kjøbe sig et andet Sted. At den af Delinqventen afgivne Tilstaaelse, om hans Deelagtighed i Forbrydelsen forholder sig rigtig, er bestyrket ved mange i Sagen erhvervede Oplysninger. Begge de Medtiltalte, Maren Pedersdatter og Maria Frandsdatter, have derimod stadigen modsagt den af Christian Mathias Nielsen afgivne Forklaring, og bleve derfor af Mangel paa Beviis, ikke fundne skyldige til Straf, for Mord; men dog ved Commissionsdommen anseet den Første meds og den Sidste med 2 Aars Forbedringshuus=Arbeide for deres i Anledning af det begaaede Mord brugte Forhold; men Høiesteret nedsatte Straffen for Maren Pedersdatter til 1 Aars Forbedringshuusarbeide og friekiende Maria Frandsdatter for videre Tiltale. J første Jnstands vare de ogsaa Begge friefundne saavidt Mordet angik, hvorimod den Første blev, i Følge Forordningen af 4de Aug. 1819, for sin udviste Ligegyldighed i at frelse sin paa Loen fundne Mand, medens hans Død ei endnu var vis, anseet med nogen Tids Fængsel paa Vand og Brød. Den Domfældte var en Rygters Søn, 22 Aar gl., konfimeret med maadelige Religionskundskaber, og har forhen været straffet for første Gang begaaet sim velt Tyverie med Fængsel paa Vand og Brød. (Ovenmeldte Forbryders Henrettese var bestemte at skulle gaae for sig ved Wordingborg den 30te August. De tvende i Sagen implicerede Qvinder skulde overvære Executionen og derpaa først faae den verdslige Dom om deres Frifindelse for Mor(Hemp. Av. det at høre.)