Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1820-01-04
Endnu kommer hertil, at Jndsenderens perpetuerede Arvefæste=Afgivet er stipuleret at erlægges i Rug og Byg efter Middeltallet af 10 Aars Kapitelstaxt, som erlægges hvert Aars Martini (d. 11 Novbr.) og beløber for i Aar pr. Td. Rug 7 Rbd. 4 Mk. Sølv, pr. Td. Byg 4 Rbd. 4 Mk. 11 1/2 s. Sølv. at erlægges efter indeværende Qvartals-Kours i Sedler og Tegn pr. Td. Rug 10 Rbd. 6 s., pr. Td. Byg 6 Rbd. 1 Mk. 10 1/2 s., hvilket overstiger Landeprisen med mere end det dobbelte, da Rugen kjøbes allevegne for 4 Rbd. og Bygget for 3 Rbd. i 1 Sedler. Foruden hine Tab mødte endnu flere betydelige, saasom ved en Kjøbmands ulykkelige Fallit, strax efter at denne Kjøbmand var af Jndsenderen betroet endeel Korn og Fedevarer, ved Defraudationer m.v. Til alle disse Uheld stødte et endnu mere uforudseet, det nemlig, at Jndsenderens Hollænderie=Køer, 100 i Tallet, i sidstafvigte Efteraar, formedelst et Leed, som nogle Reisende havde ladet staae aabent, vare komne ind paa Naboens Grund og spadserede der omkring i en ubesaaet Mark en halv Times Tid. Naboen, der ellers altid havde været en fredelig Mand, tog denne Gang Køerne op og fordrede i Overeensstemmelse med den nye Anord. 300 Rbd. Sølv i Optagelsespenge. Da jeg foreholdt ham det lidet billige i denne Behandling, saameget mere som hans eget Hegn var aldeles uforsvarligt og jeg desaarsag havde hele Sommeren maattet vogte mit eget Qvæg for hans Uefterretteligheds Skyld, tilstod han for mig: at kuns hans egen Nød da han just faae Dage efter skulde exeqveres for Skatte=Restancer) havde bevæget ham til at benytte Leiligheden og at foretage saadant Skridt mod en god Naboe, som han ellers ikke billigede. Disse med endnu flere Uheld, som her vilde være for vidtløftige at melde, men hvoriblandt kun anføres, at Jnds., førend Forord. af 5 Jan 1813 udkom, var en meget holden, ja riig Mand, men at hans da udestaaende Formue alt blev ham udbetalt kort førend Forord. og smeltede altsaa ind til lidet eller Jntet, har nu voldet hans og Families totale Ruin efter 20 Aars Slid og Slæb i en allerede fremmelig Alder og uden mindste Udsigt til Opreisning. P. S.D. 11 Decbr. 1819. Madame R. K. Voigts Minde. Naar saa venlig fredelig den Aften=Stund, Byder Vandreren, at gaae til Hvile; Naar saa sødelig til qvægsom Natte=Blund, Himmel=Lyset i sin Glands mon smille; Da bebuder Haabet Morgnens Komme Klar og herlig, som den svundne Dag, Da staae atter rede Herrens Fromme, For med Priis at rygte Herrens Sag. Hvo har seet en Aften meere skjøn og blid, Knytte sig til Sommer=Dagens Ende? End din Alders stille Fryd og glade Jld Du mit Hjertes nære elskelige Frænde! Stadig var Du med din Gud forenet Udi Tro, i Haab og Kjerlighed, Derfor blev Du og af ham forlenet Naadefuld i Afskedstimen Fred. Trende klare Stjerner paa din Himmel blaa Saae vi funklende mod Dig at smille Stadig venlig lysende, hvor Du mon gaae, Veemods Straaler sprede om din Hvile, Da et stadigt Haab i Hjertet lued Om en evig Morgens Purpur=Gry, Ved hvis Straale=Glands Du atter skued Tryg og varig Færd i Himlens Ly Tie da Klage, over Savnet i vort Hjem; Thi hvad er mod din vor Jule=Glæde? Barnet, som vi helste fra i Betlehem. Skuer Du paa Himlens Konge=Sæde. Og mens her saa mangt et Suk mon stige Fra det knuste længselfulde Bryst, Nyder Du i Fredens Naade=Rige, Ved din Frelser Sallighedens Lyst. Thi jeg veed, at Troen paa den Naade=Jid Var den faste Borg, som Dig betrygged, Og jeg saae, at Du i hver en Prøve=Tid Paa den lagte Grundvold stadig bygged, Trofast skal jeg gjemme mig til Baade, Mindet om din Andagts høie Fryd; Jkke glemme, hvor jeg kan, at raade Til at høre Kingos Harpelyd. Ja, J Brødre, Venner, alle Haand i Haand, Lad os Livets Vei som hun betræde Sammenknyttede ved Troens faste Baand, Øve Kjærlighed og skabe Glæde. Sandes skal det da, at vi er glemme Moder Frænde=Navnets høie Værd, Og som Jdræts Løn skal vi fornemme, At det var den rette Himmel=Færd. Lad os bede, lad os stræbe, for at naar Hæders=Krandsen paa den Elsktes Baare; Sønner, Døttre om vor Dødning=Leie staae Offrende en hellig Længsels=Taare; Sønner liig de Brødre Venner kjære. Værd den Moder, som dem Livet gav Da skal vi med Fryd med Tak og Ære, Lægge Støtte=Staven ved vor Grav, J. Brandt, Den 30 December 1819. Præst i Gamtofte. Madame R. K. Voigts Minde.