Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-01-01
Blandede Efterretninger. Medens det øvrige Europa arbeider paa at befrie Africas Sorte fra Slavelænker, er i Rusland endog de Hvides Livegenskab meget almindelig. Men Trællenes Eiere have i nyere Tid begyndt at lade dem lære Konster og Haandværker, og derfor drives mange Haandteringer i Rusland blot ved Livegne, som stundom for deres sammensparede og møisomt fortjente Penge kjøbe sig fri. Nyligen havde man et rædsomt Exempel paa følgerne af Livegenskab. En Gods eierinde var taget ud paa sit Gods, ikke langt fra Residentsen, d. 24 Mai f. A. Ledsaget af en liden Tjener træder hun ind i Drivhuset, hvor hendes Gartner, en Livegen, arbeider. Hun møder Forsømmelser, overøser ham med Skjældsord, og bliver omsider ved hans Koldsindighed saa opbragt, at hun befaler Drengen at hente en Svøbe, for selv at revse ham. Nu kunde den ulykkelige Livegne ikke holde sig længer. Medens Drengen er fraværende, træder Gartneren hen til hende og spørger hende: Siig nu, om jeg er i Din eller Du i min Vold Medens hun blegner og udbryder i Skjældsord, giver han hende et Øresigen, river hende i Haaret omkuld, slæber hende ind i et mørkt Aflukke, giver hende med et Møggreb mangfoldige Stik og dræber hende paa det grusomste. Leipz. Literat. Zeit. recenseres Briefe eines Augenzengen der griechischen Revolution vom Jahr 1821, Halle 1824. Rec. kalder Bogen et vigtigt Bidrag. til Tidshistorien. Man erfarer deraf, siger han, hvorledes Rusland oprørte Grækerne 1778 og 1790, for siden at overlade dem til deres barbariske Beherskeres grusomme Hevn; hvorledes Riga 1797 blev arresteret i Triest og derpaa fra Wien af overgivet til Tyrkerne, der saugede ham levende over; hvorledes Ypsilanti havde den store Plan, at frarive Tyrkerne Constantinopel selv, men hvilken Engellænderne forraadte og saaledes voldte mange Tufindes Drab. Fordum brugte man Hunde til at vende Steg. For 5560 Aar siden havde man i College de Plessis i Paris to saadanne Dyr, der besørgede deres Forretning saa godt, at Stegen aldrig brændte, og at de, naar den havde faaet nok, hvilket Lugten sagde dem, underrettede Kokken derom ved Gjøen. De skiftede om Arbeidet og om Fredagen, da intet Kjød spistes, vare de fri. Hver af Hundene kjendte sine Dage og lod sig uden Modsigelse bringe i Hjulet. En Onsdag vilde Kokken spænde den for, som havde arbeidet Dagen forhen. Den følte sig fornærmet, knurrede, rev sig løs og skjulede sig i en Krog. Forfulgt af Kokken viser den Tænder og truer med at bide. Kokken griber efter en Knippel, men Hunden løber afsted og hen til Pladsen Cambray, hvor hans Kammerat leger med Nabohundene, napper denne i Ørene og trækker den hjem til Kokken, og dens Pantomme siger tydeligen, her er Onsdagshunden, lad ham arbeide. Maaden, hvorpaa Kjød røges i Hamburg. Kjødet bliver ombyggeligen saltet og røget paa et meget hensigtsmæssigt indrettet Sted. Røgen frembringes i Kjelderen og Røgkamret er i fjerde Etage af Bygningen. J det sidste findes to Afdelinger over hinanden, hvoraf den øvre er bestemt for Pølser 20. J den nedre hænge Kjødstykkerne, 6 Tommer langt fra hverandre. Røgen underholdes Dag og Nat uafbrudt. Vedet maa være Egetræ eller Spaaner, meget tørt, og ikke have mindste Lugt af Skimmel; thi den sidste meddeles ellers Kjødet.