Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-08-14
En Skildring af Folkeforlystelserne ved Parisernes tvende store aarlige Fester: Kongens Navnedag og Juli=Revolutionens Aarsdage, torde maaskee interessere vore Læsere, vi tillade os at give en saadan efter et Par Privatbreve fra Paris af 15de Mai og 2den August, der velvilligen ere overladte til Afbenyttelse: I. Ludvig Philips Navnedag (1. Mai).- - Kl. 2 1/2 gik jeg i de elysæiske Marker, det egentlige Centrum for Festen. Den Vrimmel af Mennesker der var, den Støien og Larmen, Musiken, kort Alt, kan du ikke bedre gjøre Dig et Begreb om, end ved at forestille Dig Jægersborg Dyrehavsbakke en Søndag, naar der er ret mange Mennesker. Overalt mellem Træerne er der opslaaet Boutikker med alle Slags Provisioner, ved hvert andet Skridt møder man en omvandrende Kunstner, der har opslaaet sit Paulun her for nogen Tid. Snart er det en Taskenspiller, snart en Mand med en Electriseermaskine, hist en Jongleur, her en Mand, der viser Hundekunster. Den skjærende Musik af de Haltes og Blindes Violiner og Fløiter, mangler heller ei, for at gjøre Festen fuldkommen. Dog hvad jeg troer der er i størst Mængde, er allehaande Lykkespil, hvor Fru Fortuna uddeler til de Lykkelige, der nyde hendes Gunst, et halv Dusin Ma croner eller Peberkager, Smaatting af Glas, Pap &c. Dog raader Lykken er alene; thi man kan ogsaa vinde, naar man er en dygtig Bueskytte og træffer en Tyrk i Hjertet. Caroussel, Gynger, der gaae heelt rundt, &c. fuldende Dyrehavsbilledet, som jeg betragtede i Forbigaaende, idet jeg søgte Pladsen, hvor le mat de Cocagne (et Mastetræ, besmurt med Sæbe og paa Toppen behængt med Gevinster for dem, som kunne klattre op dertil) var opreist. Da jeg kom, var det Værste overstaaet, det vil sige en Deel havde alt skifteviis beklattret Masten, saa at den ikke meere var slibrig. Den Karl, jeg saae paa Masten, da jeg kom, gik sindigt og roligt opad, stadigt bestrøende Masten med Aske, som han havde i to Poser, en paa hver Side. Jkke fornøiet med at naae op til Gevinsterne, der hænge i en Krands paa Toppen, gik han uden om denne og satte sig paa Enden af Masten, svingende den trefarvede Fane, der var plantet deroppe. Han tog, som den Første, et Gulduhr; de Efterfølgende, der gik hurtigere op, men med mindre Sikkerhed, toge en Sølvservice (Kniv, Skee og Gaffel), et dito Bæger, en Pibe o. s. v. Noget smukt Syn var det ikke, at see disse Lazzaroni, halvnøgne og tilsølede med Aske og Sæbe, undertiden med forslaaede Been, at arbeide sig op af den meget høie Mast. To Theatre af Brædder, hvor der gaves offentlige Forestillinger, tildroge sig nu min Opmærksomhed, det var imidlertid umuligt, at komme nærmer til, og i Frastand kunde man kun see, at det vare Soldatercommedier, hvori man forestiller et eller andet af Krigen i Africa og hvori Krudtet spiller Hovedrollen; thi der fyres fra Begyndelsen til Enden næsten uden Ophør. Jeg gik derfra til Tuilerihaven, hvor der skulde være Concert og hvor Ludvig Philip skulde vise sig. Først Kl. 7 1/2 gik Altandøren op paa Tuilerierne, og Kongen kom frem og hilste; i samme Øieblik begyndte Musiken at spille Marseillaisen. Tæt ved Slottet er en indelukket Have, hvor de Privilegerede havde Adgang; det var ogsaa egentlig kun dem, der raabte Hurra, udenfor i den store Have hørte man næsten Jngen raabe. Uagtet sin Alder holder Kongen sig rask og statelig i Nationalgardens Generaluniform, (Jeg troer det var et Par Søndage iforveien at jeg netop kom igjennem Tuilerigaarden, da han skulde til at kjøre ud. Da jeg saae Folk samledes for at see Manden, blev jeg ogsaa staaende. Af nogle Fyre i blaae Uniform bleve vi stillede op i to Geledder, og et Øieblik efter foer Vognen i fuld Fiirspring forbi os og lod mig kun Tid til at see hans graae, krøllede Paryk, da han sad paa den modsatte Side. Vognen er eskorteret af et Detaschement ridende Jægere, nærmest ride Nationalgarder og Adjutanter. Jeg skal love for, at det gaaer saa stærkt afsted, at det vilde være vanskeligt at tage Sigte paa Kongen.) Efterat jeg, saa godt som det var muligt i Skumringen, havde seet de Franskes Konge, gik jeg op paa en Slags Bastion længere nede i Haven, for at see Fyrværkeriet paa Quien ligeoverfor Tuilerierne; men vil man i Paris see noget af slige Ting, maa man tage sin Post et Par Timer iforveien, og jeg fik derfor næsten kun at see hvad der gik tilveir, dog synes mig, at jeg aldrig har seet saa smukke romanske Lys og Lyskugler, de første af alle Slags Farver, Fyrværkeriet endte med en saakaldet Bouquet, det vil sige en umaadelig Masse af Raketter, Sværmere, a. af forskjellige Farver, der gaae op paa eengang og saaledes virkelig danne en gigantisk Bouquet; den gav et saadant Lys og gjorde en saadan Støi, at man uvilkaarlig veeg tilbage derfor. Tuilerihaven og de fleste offentlige Bygninger ere oplyste med Pyramider, der bæres af en Stang; paa disse brænde Skaaler med Gud veed hvad for Gods i, som stinker mindre behageligt, dog er det vistnok i ethvert Tilfælde smukkere end vore Beegfakler. Alleen ned af de elysæiske Marker var kun oplyst af Guirlander af Lamper, ned til Triumphuen, der har en Række paa sin over ste Gesims. De elysæiske Marker vare ikke mindre besøgte, end om Eftermiddagen, og de forskjellige Kneiper havde vist god Næring. Det dandselystne Publicum svingede sig i flere Dandseboder, der vare oprettede, og saaledes var Alt ret lystigt. - Det gjælder om denne Fest, som om Julifesten og alle andre offentlige Forlystelser, at de Jntet ere imod hvad de have været tidligere, og Grunden dertil er, at Commercen ikke gaaer godt, Alle uden Undtagelse klage. Denne Stilhed, denne Trang i alle Classer virker tilbage paa Alt, og man faaer i disse Tider vistnok kun et slet Begreb om den lystige, livsglade Franskmand. II. Julifesten.