Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-11-21
(Jndsendt.)¬ J Lollands-Falsters Stiftstidende Nr. 139 findes nogle venlige Vink fra en Hr. M. i Anledning af de paatænkte store Korndampbrænderier i Nakskov, Det turde dog maaskee ved en nærmere Betragtning vise sig, at disse venlige Vink, ikke ganske have det Værd eller den Betydning, Hr. M. synes at tillægge dem; det turde dog maaskee vise sig, baade at Planen til et større Brænderies Anlæg i Nakskov hverken er saa fornuftstridig endda, som Hr. M. har søgt at godtgjøre, eiheller at den store Trang, der har bevæget Nakskoviterne til Realisationen af en saadan Plan, hverken er saa ganske en Trang til at stives op med Brændeviin, eiheller saa ganske greben ud af Luften, som Hr. M. synes at formene; det turde dog maaskee vise sig, at Maadeholdsforeningens fremtidige Jndflydelse paa Brænderierne ikke har lagt saa ganske udenfor Actionairernes Beregning, men at dennes moralske Magt tvertimod har staaet dem klart og anskueligt for Øie, da de skrede til Jværksættelsen af deres Plan. Hvad der synes næsten ligesaameget at have stødt an mod Hr. M.s Følelse, som selve Anlæget af et Brænder i Nakskov, (jeg forudsætter kun Anlæggelsen af et stort Brænderi), er den store Trang, hvoraf dette Brænder ligesom er undfanget: den communale Trang for Kjøbstaden Nakskov til denne Retning i det productive, industrielle Liv, idet han deraf tager Anledning til en Deel Reflectioner, hvori Viddet synes mig temmelig uberettiget ligeover for det brugte Udtryk, Der er jo nemlig aldeles ingen Grund tilstede for den Forudsætning, hvorpaa Hr. M.s Argumentation hviler: at det er for at vænne Terrainets Beboere enten til Brændeviin, eller til en større Nydelse af Brændeviin, at man søger Anlægget af et større Brænderi realiseret. Som bekjendt erholder Nakskov store Qvantiteter af Brændeviin tilført enten fra Fyen, Langeland, Kjøbenhavn eller Mariebo. Brændevinen falbydes der hos enhver Kjøbmand, forhandles altsaa under samme Forhold og samme Betingelser, som i enhver anden Kjøbstad, det vil sige: at Consumenten der erholder Brændevinen til den samme Priis som andetsteds, at der altsaa ikke er nogen local Hindring, tilstede for det tiltagende Forbrug eller den stigende Fornødenhed, som det paatænkte Brænderi skal bortrydde. Saaledes er jo Anlæget altsaa ikke beregnet paa at stive op med Brændevine" eller paa en større Nydelse af Brændeviin; det er kun beregnet paa et tilstedeværende Forhold og et tilstedeværende Forbrug, et Forbrug som det paatænkte Brænderi ikke engang vil kunne tilfredsstille. Lider saaledes Nakskovs og Omegns Communer af alle de Onder, som en uforstandig Nydelse af Brændevinen medfører, da forekommer det mig meget naturligt, om der ogsaa er en stor Trang tilstede til at indvinde de Fordeele for Communen, som Productionen selv medfører, og da forekommer det mig ligesaa forstandigt som smukt, naar Borgerne ved Eenhed og Sammenskud søge at vindicere en Næringsdrift for deres Commune, der i andre Kjøbstæder spiller en vigtig og betydningsfuld Rolle. Om et saadant Anlæg nu vil betale sig ved dets reelle Udbytte, derpaa giver Hr. M.s Jnserat ingen Anledning til at gaae ind; men selv om det ikke maatte afgive stort meere end Renterne af de indskudte Capitaler, maa man vel agte og ære den borgerlige Selvfølelse, der sætter saadant et Establissement i Værk, gjennem Hindringer, der hidtil have været anseete for uovervindelige, kan man vel forstaae, at Nakskoviterne maae vurdere den for Noget. Den store Trang, har altsaa ikke det Jndhold eller den Betydning, Hr. M. har søgt at lægge deri; den ene store Deel af hans Jnserat maatte falde overende, saasnart der blev rørt derved, fordi dens Forudsætning var lige vrang, usandfærdig og fornærmelig for de Mænd, der med roesværdig Eenhed have arbeidet hen til et hæderligt og forstandigt Maal. Vender jeg mig nu til den Side af Hr. M. Jnserat, hvorfra den egentlige Fare truer det paatænkte Brænderi, hvorfra Banstraalen og Tilintetgjørelsen slynges udi over alle Brænderier i Landet, da har jeg ikke længer alene med Brænderiet i Nakskov at gjøre, da er det tillige med Brænderierne i Almindelighed: disses Forhold, under Indflydelse af Maadeholdsforeningen, jeg har at belyse. Man maae da vistnok indrømme, at Maadeholds foreningen ikke ved sig selv, ikke som Forening, men vel ved den Eftertanke, den vækker hos Folket, vil fælde mangt et Brænderi, hvor disses Tal staaer i Forhold til et Forbrug, der er overdrevent eller skadeligt for den menneskelige Sundhed. Men den Betragtning af Forholdene, hvorigjennem jeg kommer til denne Jndrømmelse, udelukker ingenlunde det maadeholdne Brug af Brændeviin. Brændevinens fuldstændige Forkastelighed vil altid staae som en Usandhed for Folket, der i denne Henseende med Ret vil beraabe sig paa sin egen Erfaring. Men et maadeholdent Brug af Brændeviin udelukker ingenlunde et større Brænderies Drift i Nakskov; det vil meget vel kunne bestaae dermed, og jeg troer derfor, at Maadeholdsforeningen ikke har lagt udenfor Actionairernes Beregning, men at dennes moralske Jndflydelse tvertimod har staaet dem klart og anskueligt for Øie. Hr. M. mener imidlertid at Maadeholdsforeningen maa absolut og aldeles tilintetgjøre Brugen af Brændeviin som daglig Drik, Hr. M. fortæller, hvorledes Brugen, af Brændeviin i en enkelt Egn er indskrænket til en Trediedeel, blot paa Grund af et Foredrag, der der er bleven holdt, og Hr. M. formener vel saaledes, at den sidste Trediedeel passende kunde følge bagefter de andre to Trediedele ved det andet Foredrag. Jeg kan ikke nægte, at det vilde interessere mig at lære den Egn at kjende, hvor blot eet Foredrag har frembragt et saa heldigt Resultat. Jeg kan ikke nægte, at jeg tvivler om Paalideligheden af denne Underretning, at det forekommer mig meget usandsynligt, at en saadan Tilstand factisk er bragt tilveie paa Grund af et Foredrag, der der er bleven holdt, fordi dette Resultat ikke staaer i Forhold til de Resultater, Foreningen hidtil har frembragt. Jeg kan ikke troe, at Brænderierne herovre ville styrte overende, fordi Hr. Jørgensen holder et Foredrag over Brændevinens Skadelighed, hvorlidet jeg end miskjender de ædle Bevæggrunde, hvoraf Talen flyder, og hvor stor en Tillid jeg end nærer til Virkningen af et varmt og begeistret Foredrag. Jeg kan ikke troe det, fordi Foreningens Liv i Forhold til den Tid, hvori den har bestaaet, og i Forhold til den Opgave, den har sat sig, er sygt, svagt og kummerligt. Nationen nægter den sin Deeltagelse og sin Understøttelse. Bestyrelsen har ikke i den Grad den offentlige Mening for sig, at den ved sine Navnes Glands ligesom stempler det til Sandhed, i hvis Tjeneste den arbeider, at den ligesom bryder sig en Bane ved sig selv endnu førend Arbeidet begynder; Autoritetsglorien mangler den. - Hvorfor mangler den da Deeltagelsen hos Landets bedste Sønner, hos dem, hvis Ord lyde til Nationen med en Klang, som Sandheden selv, saa reen, saa dyb, at man vilkaarlig bøier sig derimod, hvorfor er den Tilvæxt, Foreningen nyder, saa ringe i Forhold til det uhyre Antal, den omfatter, hvorfor slutte Lægerne, disse den menneskelige Sundheds Vogtere, dem, hvorpaa Ansvaret for Forsømmelsen, fornemmeligen hviler, hvorfor slutte disse dem i et saa ringe Antal dertil, Hvorfor, fordi Foreningen kæmper for en Usandhed: for Brændevinens absolute Skadelighed, selv nydt til Maade, og fordi Lægerne, med Professor Sommer, ikke ville indrømme Rigtigheden deraf, og Folket gaaer ikke med, fordi dets Øie er heftet paa Lægerne og fordi man vil binde det ved et Løfte. Det kaster Lægerne og sin egen Erfaring i den ene Vægtskaal og Maadeholdsforeningen i den anden, og det seer vel, med hvem Skaalen vipper.