Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-10-02
J det sex og fyrretyvende Møde den 9 Septbr. erklærede Prokurator Nye med Hensyn til det af ham i forrige Møde Yttrede: "Da jeg af Protokollen er kommen til Kundskab om, at jeg har yttret mig mindre tydeligt og udførligt, end jeg ønskede, saa har jeg udbedet mig Ordet for at tilføje Følgende: Jeg har igaar villet udtale mig derhen, at om endogsaa statsretlige Garantier i finantstel Henseende, byggede paa Erfaringer fra den forevigede forrige Konges Tid, maatte ansees ønskelige, antager jeg dog, at der ere saadanne Hindringer i Veien for slige Garantier i den Retning Petitio nerne gaae ud paa, at selv om Hs. Majestæt maatte være nok saa tilbøielig til at bevilge dem, vilde det ikke staae i hans Magt at hæve disse Hindringer med Hensyn til Holsteen og det tydske Forbund. Cancellieraad Hempel: "Ved en saa udførlig Drøftelse, som nærværende Sag alt har faaet og endnu kan ventes at modtage, skal jeg blot tillade mig nogle foreløbige bemærkninger over det Jndtryk og de Folelser, den har vakt hos mig. Det kunde saaledes først ikke Andet end fremkalde et Slags Mismod, naar Man strax i Begyndelsen af det fremkomne Andragende om Modificationer i Provindsialstændernes Jnstitution, læser Paastande fremsatte, som disse: "At Stænder=Jnstitutionen i sin nærværende Skikkelse ei vil kunne fyldestgjøre det danske Folks Trang til en hensigtsmæssig Udvikling af det offentlige Liv; – at Jnstitutionen, beskjæftigende sig med provindsielle underordnede Jnteresser, vil hensygne; ja endnu mere, at Savnet af denne Udvikling og den Uhyggelighed og Tomhed, som vil være dette Savns uudeblivelige Følge, vil bane Veien for lidenskabelige uheldbringende Bevægelser. Ved saa sørgelige Forudsigelser, som vinde forøget Vægt med Hensyn til, at de komme fra den for sin Jndsigt og Besindighed lige agtede Proponents Pen, maatte unægteligen fremkaldes et Slags Mismod; Man maatte føle sig underlig stemt, og det kunde vel Jngen fortænke, om Andragendet hos Flere fik Udseende af at gjelde for en Overgang, en Forløber for de yderligere Petitioner om Skattebevillingsret og Forandring i Statsforfatningen, hvorfor de og begge findes sammenknyttede i een og samme Committee-Betænkning. Men som det ikke gaaer an, paa eengang at være Part og Dommer i en Sag, skulde jeg og formene, at den samvittighedsfulde Deputerede ei kan understøtte Andragender af den Natur, som de sidstnævnte. Overalt maatte Stænderforfatningen, i dens nærværende Skikkelse, dog nok fortjene noget længere Prøvelse, for der lader sig fælde en aldeles sikker Dom om dens Værd. Er Man saa tidlig kjed af den, og erklærer sig utilfreds med det Nærværende, som dog vel endnu kan kaldes Nyt, da synes Man at kunne befrygte det Samme for det Tilkommende, og tilsidst kunde der ved fremstaae dem, der ønskede, at hele Jnstitutionen aldeles ophævedes, thi det Ene er ligesaa muligt som det Andet. - J Henseende til nu at gjentage Forslaget om Forening af Stænderne, synes Man ikke noksom at kunne tage Hensyn til, at Hs. Majestæt i den Kongelige Bekjendtgjørelse af 11 Juli sidstl. har erklæret: "at den ikke kan bevilges, da den vilde ophæve Stændernes Egenskab, som Provindsialstænder, og forvandle den til en Jnstitution af en ganske anden Natur. J de øvrige Forslag til Udvidelse af Valgbarheden m. m., findes vistnok adskilligt Brugbart, som kunde fortjene at underkastes en nærmere Prøvelse. Den ærede Committee antager, at en større Repræsentation af Folkets aandelige Kræfter er fornøden, og haaber, at naar flere lovkyndige Elementer indlemmedes i Folkeraadet, vilde dette først kunne opnaae sin Bestemmelse, og det Hele gaae bedre. Saa gjerne dette indrømmes, og med al skyldig Agtelse for Jntelligentsen, paatrænger sig dog uvilkaarlig Spørgsmaalet: hvi tie saa Mange her i Forsamlingen, Mon det skulde være af Mangel paa sund Sands, Erfaring og Verdenskundskab, eller vel maaskee snarere, fordi de føle, at de ikke kunne give deres Foredrag det ægte juridiske Tilsnit, og krympe sig ved at udsætte sig for en ofte skaansel løs Kritik, Fremdeles vil Committeen vel ikke, at nogen Petition skal indgives, angaaende de af den selv som ubetimelige stemplede Andragender om Skattebevillingsret; men den ønsker dog, ved at indsende dem, at give dem en historisk Betydning, og at gjøre Hs. Majestæt opmærksom paa Trangen til en constitutionel Forfatning, som skal røre sig i Folket, som ikke Faa af Forsamlingens Medlemmer allerede have vedkjendt sig, og som endnu mange flere vilde udtale, hvis ydre Forhold og Stilling kun tillod det. Men kunde Dadlesygen ikke let falde paa, heri at see et Haltesystem og spørge, hvortil dette, Jeg vilde kun nødig, at der, selv med nok saa svagt et Skin af Ret, kunde anvendes paa os: "Vi ville imponere; det kan aldrig kaldes noget godt Tidens Tegn, naar Man med Magt søger at rive Folket ind i den politiske Malstrøm, og at stille det practiske Liv i Baggrunden, istedetfor at Gjenstande, som kunne siges at have Almeen=Jnteresse, altid burde skjænkes fortrinlig Opmærksomhed. Ved Fordreielse og en fremkunstlet Argumentation har Man jo ogsaa faaet den Mening ud af Kongens Svar paa flere Adres ser: at det kun skulde være Enkelte, som ønskede hine Forandringer, medens Hs. Majestæt udtrykkelig har sagt: at det er Enkelte, som forlede Folket. Gjæringen er iøvrigt hverken fra i Gaar eller i Dag. Allerede for fem Aar siden, for Jnstitutionen endnu var sat i Gang, gjordes Forsøg paa at forplante Petitionsvæsenet i en forkastelig Retning til Provindserne. Det lykkedes dengang kun tildeels, men de som modsatte sig, hostede og vedbørlig Løn i Bladene. Troskab til sin Konge var fra Arilds Tid Dannerfolkets skjønneste og dyrebareste Klenodie. Den Skat skal ingensomhelst Kunst, i at forvandle Sort til Hvidt, fraliste det. J Henhold til det Foranførte maa jeg forbeholde mig at stille et Amendement om, at de indkomne Petitioner om Skattebevillingsret ikke indsendes til Hs. Majestæt. (Forts.)