Jyllandsposten, 1841-06-08
Nyheds Post. J "Betragtninger ved en Reise i Danmark, Tydskland og Ungarn, af den bekiendte Publicist A. Lindeberg siges der blandt Andet: Den danske Stat er gaaet altfor meget i Sverrigs Fodspor, den har ingen Rang i det enropæiske Statsforbund, og dens Regjering er bange for det eneste Middel, som formaaer at hæve den, frie Jnstitutioner. Den stræber at indeholde en Armee, som den i meer end et Aarhundrede ikke har kunnet benytte, siden den ophørte at forurolige Sverrig med den, og som aldrig har været ved Haanden, naar den behøvedes til Landets Forsvar; thi naar Sjælland blev angrebet, var Hæren paa Fastlandet, og naar dette blev anfaldet, var Armeen paa Øerne. Af hele sin fordums Storhed har Danmark intet Andet tilbage, end en stor Statsgield, en virkelig Colos, som er voxet den lille Stat over Hovedet og truer med aldeles at nedtrykke den. Desuden er den egensindig nok til at have en stor, uhyre Fæstning i Khvn., for Øieblikket maaskee den største befæstede Stad i Europa, skjøndt en sørgelig Erfaring burde have overbeviist om dens Unytte, og til med store Bekostninger atter at bygge en lille Flaade – for Øieblikket 6 eller 7 Linieskibe - ligesom for at indbyde en Fjende til anden Gang fra Landsiden af at erobre den tilligemed Byen. - Men om det danske Monarch end er svagt, om den danske Regjering er det endnu mere saa opvoxer der derimod i Danmarks Skjød en indre Styrke som Dag for Dag tiltager og lover dette Land en ærefuld og lykkelig Fremtid. Denne Kraft er den eneste sande, den eneste, der sikkrer Staternes Bestaaen og Folkets Lykke dets Nationalaand. – Bladene have berettet om de fleste Skridt, der af Stænderne og andre Corporationer ere gjorte, for at bevæge Kongen til at bevillige Danmark en Constitution. En og anden Yttring af den herskende Tone er alligevel ikke kommen i Bladene, ligesom ogsaa enkelte Ting ere urigtigt berettede. Saaledes fortælles der om et Opløb, der i Begyndelsen af Juni skulde have fundet Sted i Khvn., og at Vinduerne skulde være blevne slaaede ind i den russiske Ministers Hotel. Jfølge de troværdigste Mænds Forsikkringer er dette en fuldkommen Forvanskning af Facta, og det Sande er, at Orden og Rolighed intet Steds forstyrredes, men at det forsamlede Folk, da Kongen, omgivet af Hoffet i al dets Glands, drog over Kongens Nytorv, med Kulde saae ham passere forbi udenat tage Hatten af. Det er en gammel Regel, at Folkenes Taushed er en Lection for Kongerne, og at de offentlige Glædesbevidnelser, hvorefter man er saa begiærlig, betyde Jntet, naar de ydes, men temmelig meget, naar de udeblive. Jnteressen for de artesiske Brønde er i den senere Tid paany bleven vakt, saameget mere som man paa samme Tid, som det i Paris efter sexaarigt vedholdende Arbeide er lykkedes at frembringe en saadan Brønd, hvoraf Vandet fra en Dybde af over 1600 Fod strømmer fremmed en Temperatur af over 25 Grader og i en saa stor Masse, at det, ved sit Tilbagefald fra en meget anseelig endnu ikke bestemt angiven Høide, danner en ikke ubetydelig Bæk gjennem Gaderne - ligeledes i Wien paa samme Maade, men fra langt ringere Dybde, har fremkaldt en saadan underjordisk Vandstrøm. Angaaende denne sidste beretter en Correspondent i Augb. Allg. Zeit.: "Allerede i længere Tid var man paa Glacien ved Korntorvet beskjæftiget med et saadant Experiment og man havde allerede gjennemgravet nogle og halvfemsindstyve Favne, da Boret efter et stærkt Lag af grønt Leer trængte igjennem et tyndt Lag af Konchylie=Kalk, hvorefter pludselig en vældig Vandmasse brød frem. Denne Vandstraale havde i Begyndelsen en Temperatur af 13 1/2 Grad, og var, endskjøndt meget grumset, som det synes dog uden nogen Blanding af Svovl eller anden Metallugt. Vandet er fortrinligt til Vask, og flyder allerede nu efter en Uges Forløb meget renere og klarere, medens dets Temperatur er funket til 10 Grader. Vandmassen, der vedbliver at springe frem med uforandret Kraft, vil vel omtrent give 14,000 Eimer (2: 20,000 Ankre) om Dagen. De Velgierninger, som denne artesiske Brønd afgiver for Wiens Forstæder, der ere saa fattige paa Vand ere uberegnelig store, og dette heldige Udfald vil strax foranledige et gjentaget Forsøg. Det er det wienske Landhuusholdningsselskab, man skylder Tak for dette almeennyttige Foretagende, da Selskabet bestrider Omkostningerne og leder Arbeidet."