Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-02-13
Følgende Omstændigheder kunne endnu berettes om Mødet den 30te Januar. – Til de Sager, som vare fundne ved Opdagelsen af Attentatet, og som vare opstillede i Retssalen hørte, en Koffert, to Pakker, en lang Dolk, et Reeb, en Træehammer, en Saug, en Rem, to Hatte, en sort og en graae. Helvedes Maskinen var næsten opstillet lige foran den Stol, hvorpaa Marskal Mortier pleiede at sidde, de 23 Geværpiber, sam vare af ulige Størrelse, laae tvers over Maskinen. Flere Beviisstykker bleve siden indbragte, saaledes Lunten, som antændte Helvedesmaskinen; den Jernrende, hvori Krudtet skulde lægges, men som befandtes at være ubrugbar, Jalousien, to sorte Hatte, en Pakke med Fleschis Tøi nogle Triangler og andre Artikler af Træe, to graae Hatte, hvoraf den ene bærer Spor af Kuglerne en Borer, anskaffet af Boireau, Fiechsis Pantser handske, hans Kittel og store Hammer, nogle Dreier Redskaber, to ubrugbare Geværpiber. En stor Pa ket, indeholdende Ladningen til de Geværpiber, som ikke gik af, og som siden blev giennemsauget. De omtalte Reeb havde Fieschi betient sig af, for at nedlade sig af Vinduet, de vare bestænkede med Blod. - De Bænke hvorpaa Forbryderne sidde, ere skilte ved et Gitterværk fra Bænkene for Gensdarmeriets og Nationalgardens Officere. - Fieschis Phystog, nomie har intet Udmærket ved sig; man saae ham lade sine Blikke vandre fra den ene Tribune til den anden, at hilse mildt paa sin Advocat, Patorni, og han var i fuld Passiar med ham da Dommerne traadte ind. Den gamle Morey, som uden Tvivler en republikansk Sværmer, skal besidde at smukt og udtryksfuldt Physiognomie; men hans Udseende er medtaget af Lidelser. Pepinsom maaskee har havt sine aparte Forbindelser, er en Mand af høi Vært, et langt magert Ansigt og en lang spids Næse, sorte Haar og Bakkenbart og seer meget nedslaaet ud. – 175 Pairs havde indfundet sig i Retssalen, deriblandt Fyrsten af Talleyrand, som støttede sig paa Greve Moliens Arm. Den forige Legitimist, Marqvien af Dreux Breve med Storkorset, af Ludvigsordenen og Hertugen af Valentinois, Fyrste af Monako, som ikke i to Aar har ladet sig see i Kammeret. Blandt de Manglende vare Ministerne, nogle Personer, som staae i et nøie Forhold til Hoffet, og Marskallerne Soult, Moncey og Grouchy, Rygtet siger at den Person som fik ondt i Retssalen var Nina Lassave – Da Sagen begyndte og Præsidenten henvendte sig til Moren, anmodede han denne om at sætte sig ned formedelst hans Legemssvaghed. – Fleschis Stemme er skarp og skiærende. Da Anklage=Akten blev oplæst, hørte han meget opmærksom derpaa og gav ved sine Gebærder nu Foragt og nu Biefald tilkiende; han gebærdede sig overordentligt; nu tog han sig en Priis Tobak, imellem loe han høit. Jmedens Vidnernes Navne bleve oplæste, talte han med sine Advocater og demonstrerede for dem med største Livfuldhed, hvorledes han var bleven saaret. Kort efter afhentede Oberst Feisthammer ham og bad ham, under Forhøret at stille sig foran Skrankerne. Man bemærkede at Fleschi besvarede alle Spørgsmaalene med megen Koldblodighed og Bestemthed, men han holdt sig med megen Forsigtighed til de Fakta, som allerede vare bekiendte ved den anstillede Undersøgelse. Han tilstod at alle de i Salen opstillede Jnstrumenter og Vaaben tilligemed Helvedes Maskinen var hans og at han havde antændt den. Præsidenten viiste ham nu et Portrait af Hertugen af Bordeaux, som blev fundet ved Siden af Maskinen; han tilstod at han havde kjøbt det efter Aftale med sine Medskyldige, for at lede Regieringen paa et falsk Spor om den Kilde hvorfra Attentatet udsprang. De kiender, sagde Præsidenten, de Personer, af hvad Alder og Kiøn, som de har dræbt. Jeg spørger Dem om det var Deres Forsæt at træffe Kongens Person. - Hr. Præsident, Jeg har allerede sagt Den Sandheden, og jeg vil gientage den forDem. Det er næsten et Aar siden at jeg søgte at begaae denne Forbrydelse; jeg saavelsom mine Medskyldige have ikke tænkt paa noget andet end at skaffe Kongen ud af Verden. Den 28de Juli, da jeg kom til at see Hr. Lavokat, som jeg er saa megen Taksigelse skyldig, blev jeg vaklende i min Beslutning; men uheldigviis lod man den 8de Legion forandre sin Plads, og nu kom jeg tilbage til min gamle Plan, jeg havde kun min Usselhed for Øie, naar jeg vilde bryde det Ord, som jeg havde givet mine Medskyldige. - Men hvilken Bevæggrund kunde De have til en saa frygtelig Forbrydelse; Naar, som Alt udviser, at De ikke opløftede Deres Arm for at tage Hævn for en personlig Fornærmelse, saa maa Justitsen undersøge under hvilken Jndflydelse De har handlet, om De er bleven vild ledet af Deres egen Fanatisme, eller ved en strafværdig Tilskyndelse, eller ved Løftet om en tillokkende Belønning? - Jeg har kun handlet paa min egen Haand for at hævne mig over en mod mig begaaet Uretfærdighed. Jeg beder Dem at bære over med mit Sprog, da jeg ikke er det franske Sprog mægtig, og kun med Møie kan giøre mig forstaaelig. Jeg var Soldat i den store Armee. J 1815 blev jeg dømt til Døden; men min Straf blev formildet; for en indbildt Forbrydelse blev jeg kastet i Arrest i Embrun. Da jeg havde faaet min Friehed, saa reklamerede jeg efter Revolutionen, 1352 en Empløiering som en Person, der var dømt for en politisk Forseelse; flere Herrer protegerede mig fordi man vidste at jeg var Buonapartist; thi jeg har aldrig hverken været Karlist eller Republikaner, men jeg blev afviist, var uden alle Udveie til min Underholdning, og blev endog forladt af min Kone (og alt dette skulde Ludvig Philip og hans Sønner bøde for, naar man ikke har noget at leve af eller vil forskaffe sig et Levebrød, skal man da angribe Kongen og den Kongelige Familie? Jeg vidste ikke hvad jeg skulde gribe til; jeg forbandt mig med Mænd, som jeg holdt for modige og kraftfulde, de bestyrkede mig i min fordærvelige Beslutning og forskaffede mig Midler til at udføre den Jeg faldt nu paa den Jdee at forfærdige en saadan dræbende Maskine, jeg var fortvivlet, jeg fortryder hvad jeg har gjort, og jeg er beredet paa at afsone min Forbrydelse ved at bestige Skafottet. (Fieschi fortryder det, og dog kan han vise sig munter for Retten, et oprømt Væsen er ikke Angerens Dragt) Havde jeg kiendt mine Medskyldige før, saa vilde jeg ikke have indladt mig paa dette Foretagende, mine Medskyldige ere ikke værd at have en saadan Medskyldig som jeg. Jeg beklager mine Opoffrelser; jeg har allerede forklaret og jeg skal siden forklare hvorledes Alt er gaaet til; (man seer her et Træk af det menneskelige Hiertes dybe Fordærvelse, af denne forblindede Selvkiærlighed, som altid vil retfærdiggjøre sig selv og ikke erkiende sin Lastværdighed. Havde Fieschi begaaet sin Forbrydelse af et republikansk Sværmerie, eller af en legitimistisk Følelse, saa var der dog een undskyldelig Side at opdage ved hans Udaad, endskiøndt Gud veed, ingen retfærdiggjørende; men saa havde han dog giort det Onde for noget, som han holdt for et Gode, men at myrde Uskyldige fordi man er utilfreds med sin Skjebne, eller for at giøre sig en timelig Fordeel, og dog at troe sig bedre end andre Mennesker, det er en Afgrund af Lastværdighed.) Har De ikke hørt til et politisk Selskab, som til Selskabet for Liighedens Venner, eller til det for Menneskerettigheder, – Nei aldrig. - De stod dog i Forbindelse med Personer, som hørte til disse Selskaber. - Jeg havde Omgang med Personer, som stode i Forbindelse med det Fruentimmer, med hvilket jeg levede i Ægteskab. De faade om mig, at jeg var en Buonapartiist, thi de vare Republikanere. Jeg stod endnu i Bonapartisternes Rækker, ifald Napoleons Søn endnu levede. – Paa andre Spørgsmaal erklærede han, at han var ene i Værelset da han affyrede Maskinen. Mærkværdig var den Forklaring, som han gav om hvorledes han faldt paa den Jdee at udarbeide Helvedes Maskinen. Jeg sagde en Dag til mig selv. Naar du var i en Fæstning med 300 Mand, og en Epidemie bortrev det halve Antal, skulde det da ikke være mueligt, at du kunde forsvare dig med den anden halve Deel deraf. Jeg faldt nu paa den Jdee, at forfærdige en Maskine, som paa eengang kunde sætte 90 Gevære i Virksomhed, hvilke vare lagte over hinanden; med et saadant Jnstrument kunde man med et lidet Mandskab dræbe et heelt Regiment. Da Modellen, var færdig kom Morens Kone til mig, gik bort igjen og sagde til sin Mand; kom Morey og see engang hvad Fieschi har gjort. Morey kom og spurgte mig hvad det var, jeg svarede ham at det var en Krigsmaskine, og at den havde været brugbar til at dræbe Karl den 10de og hans Familie. Han sagde at den var for kompliceret, den var indrettet til at afskyde med Flintestene; jeg indsaae at den burde indrettes saaledes at den kunde gaae af uden Hane. Morer fagde at den kunde ogsaa være brugelig til Ludvig Philip. Jeg svarede ikke, jeg var ikke faldet paa denne Jder. Han puttede Modellen i sin Lomme; men talte ikke om hvad han vilde bruge den til. Efter to til treDages Forløb kom han til mig med Pepin. - Præsidenten spurgte nu Fischi: De siger, at Morey faldt først paa den Jdee at bruge Maskinen imod Kongens Person, fatter De hele Vægten af denne Beskyldning? – Ja min Herre. - Efterat Morey havde taget Modellen til Maskinen med sig, beklagede han da ikke at der manglede ham Penge til at udføre Planen? – Han gik med den til Pepin; de kiendte hinanden længe, fordi de havde været Medlemmer sammen i de hemmelige Selskaber. En Sammenkomst blev aftalt; jeg gik derhen. Vi spiste Frokost sammen, og ved Frokosten talte vi tre med hinanden. Pepin var indviet; thi Morer havde indviet ham. - Men beklagede ikke Morey ved denne Leilighed, at der manglede ham Penge til et andet Projekt. – Fleschi forklarede nu at Mo reys Projekt bestod i at de skulde leie et Huus ved Siden af de Deputeredes Kammers Hotel, underminere dette og sprænge Kongen, Prinserne og hele Kammeret i Luften med Krudt, naar han aabnede Sessionen; Fleschi (denne Mand, som er bedre end sine Medskyldige, havde intet andet at indvende mod denne smukke Plan, end at den ikke lod sig udføre, da det vilde blive for kostbart. - Sagde ikke Morey udtrykkelig at dersom han havde Kongen staaende foran sin Flint, saa skulde han ikke forfeile ham, Fieschi bekræftede det. – Nu qvæstionerede Præsidenten ham om Pepin. - Fleschiopklarede at han var Medlem af de hemmelige Selskaber; at han stod i Forbindelse med April Fangerne Cavainac og Guinard; at ifald April Oprøret var lykkedes, saa skulde et Municipalraad være blevet oprettet, Guinard vælges til dets Chef og Fieschi bleven Medlem deraf. Dette var vel det egentlige Lokkemad for den ærgierrige Fieschi). Pe pin havde beklaget, at man ikke kunde finde en Mand, som vilde skyde et Gevær af paa Ludvig Philip, for at man kunde blive et saadant Monstrum qvit. (Det er Synd at sige at Fleschi skaaner sine Medskyldige.) Præsidenten spurgte Fieschi om han ikke havde truffet en Mand hos Pe pin, hvis Navn og Stand var ham paafaldende Han forklarede nu at det var Prinsen af Rohan (fransk Emigrant og boende i Schweitz, som havde engang i Forveien søgt Pepin, men ikke truffet ham; han lovede at tage et Brev fra Fleschi med sig til Greve Gustav af Damas i Schweitz; med hvilken Fyrsten sagde at han havde brouilleret sig, fordi han skrev offentlig om Familieforhold, og som havde været en Ven af Ludvig Philip; men var det nu ikke længere, siden han havde stræbt efter Thronen. (Jngen kan nægte, at denne Omstændighed er saapaafaldende, som noget kon være.) Moren var under Forhøret som sammensunken: Pepin bleg, mørk og taus, Fieschi lystig, fuld af Spøg og Passiar; thi han havde jo brillieret for Retten. Han vilde ogsaa have den Ære at stige først ind i Vognen, da han kjørte hen til Paladset Luxemborg, hvor Retten holdes.