Berlingske Tidende, 1836-05-25
Hvad nu angaaer Overensstemmelsen imellem Toldsatserne i Kongeriget og i Hertugdømmene, og den frie Samfærsel imellem disse Lande, der skulde være en Følge af de tilsigtede Told bestemmelser, da er vistnok det Spørgsmaal, om en saadan fri Samfærsel, ved hvilken ei alene en afgiftsfri, gjensidig Jndførsel af begge Landes raae og Jndustrie Produkter tilstaaes, men hvorved ogsaa ingen videre Baand i Henseende til Toldopsynet paalægges, end de, som paahvile den indenrigske Samfærsel, under de nuværende Omstændigheder er tilraadelig, af høieste Vigtighed, men ligesom dette Spørgsmaal er iblandt de allervigtigste, der endnu ere forelagte Provindsialstændernes Forsamling, saaledes er det uden Tvivl det allervanskeligste at besvare. At det i politisk Henseende, og for at tilveiebringe en nøiere Forbindelse og Harmoni imellem disse forskjellige, Deres Majestæts Herredømme undergivne Lande, maa være ønskeligt, at en saadan Forholdsregel maatte kunne iværksættes, især nu da man har seet saa mange Deele af hiint tydske Rige, til hvilket ogsaa det ene af Hertugdommene i adskillige Henseender henregnes, forene sig til et eneste Toldforbund, er vistnok indlysende for Enhver; men hvad det kommer an paa er, om den lader sig udføre uden til stor Skade enten for den ene eller for den anden Deel af disse Lande, eller ogsaa for Statens Finantser. At det maa ansees som en udelukkende Betingelse for Udførelsen af et saadant System, at den Toldfrihed, hvoraf deels enkelte Personer, deels enkelte Steder i Hertugdommene nu ere i Besiddelse, maa ophøre, behøver neppe at anføres, men end ikke da opnaaes en fuldkommen Lighed i Toldafgifterne for samtlige de Deres Majestæt undergivne Lande, efterdi adskillige Varer, for hvilke de betydeligste Jndtægter tilflyde Toldkassen, navnligen Kaffe, Viin, Spiritusa, stempelpligtige Manufacturvarer og finske Trævarer ere i Hertugdømmene ansatte til en langt ringere Told end i Danmark. Saalænge nu disse Toldsatser ei i Kongeriget kunne nedsættes til de samme Størrelser som i Hertugdømmene, kan en saadan fri Samfærsel som den tilsigtede, efter Forsamlingens allerunderdanigste Formening ikke tilstedes, efterdi en nøiere Undersøgelse af de Skibe, som til Kongeriget fra Hertugdømmene ankomme, dog altid med Hensyn til disse Varer maa finde Sted, og om det end kunde have Udseende af at en nærmere Forbindelse var tilveiebragt, saa vilde dog i Grunden denne kun være tilsyneladende, og i Virkeligheden Jntet være udrettet. Men end ikke om denne Lighed fuldkommen kunde tilveiebringes derved, at Toldsatserne for saadanne Varer i Danmark nedsættes til de samme Størrelser, som ere foreslaaede for Hertugdommene, vilde Forsamlingen tilraade, at alle de paa Samfærselen hvilende Baand, vorde løste. Thi som bekjendt, og saaledes som baade offentligen og privat indrømmes af flere blandt Hertugdommenes Jndvaanere, der nøie kjende Forholdene, og navnligen af den Commission, som af Deres Majestæt har været anordnet til at udarbeide en Toldanordning for Hertugdømmene, og som paa Grund deraf ei har turdet for visse Varesorter, saasom Kaffe og Viin, foreslaae, de samme Toldsatser, som for Kongeriget, Jndsmugling der finder en høist betydelig Sted, ei alene paa Kysterne, men endogsaa paa Grændsen imellem Holsteen og det hamborgske og lubelske Gebeet. Vilde man nu end betydeligen forøge og skjærpe Toldopsynet, saa vilde dog neppe Noget vindes i Henseende til at standse Jndsmuglingen paa Kysterne, da en Egns Beboere, som engang have taget en saadan Retning, vanskeligen bringes til at forandre samme, saalænge, Tolden betydeligen overstiger de med saadan Smugling forbundne Omkostninger, og den væsentligste, om ei den eneste Følge af en saadan Foranstaltning vilde, efter Forsamlingens Formening, blive en betydelig Udgift for Statskassen, og i Henseende til Jndsmugling fra Hamborg vilde upaatvivleligen aldeles Jntet udrettes, da denne betydelige Handelstad lykkeligviis trækker den største Deel af Hertugdømmet Holsteens Produkter til sig, hvilke den ei alene selv consumerer, men endogsaa som Handelsvarer videre forStaden ovrefvige en betydelig Suning af forskjellige Fag og Videnskaber, fornemmelig sender, og det slet ikke lader sig tænke, at denne Samfærsel, der ei alene iværksættes tillands, men ogsaa paa Elben og soværtetildeels i mange smaa Fartøier, kunde paalægges de Baand, der vilde være fornødne, for endog kun i nogen Grad at standse Jndsmuglingen, hvilket ogsaa vistnok vilde have et langt større Tab og Skade til Følge end den, som nu opstaaer ved Tolddefrandationen. Men en uudblivelig Følge af en saadan fri Samfærsel med Hertugdømmene vilde blive, at Danmark udenlandske Handel vilde for største Deelen trække sig directe til Holsteen, g indirecte over dette Hertugdømme til Hamborg, hvor altid findes et vel forsynet og vel assorteret Forraad af alle de Varer, til hvilke vi trænge. Det er nemlig klart, at Vare priserne i Holsteen vilde formedelst Concurrencen stille sig paa et saadant Punkt, at Kjøberne vilde kunne vinde Tolden efter Afdrag af hvad Jndsmuglingen i Gjennemsnit, koster, og da ingen redelig Kjøbmand i Danmark vil kunne levere Varerne til saadanne Priser, er det ligesaa klart, at Kjøberne vilde tye derhen, hvor Priserne ere de billigste. Maaskee vil dette ei strax i det første Aar vise sig, thi der vil altid udfordres nogen Tid, for at Danmarks Handel skal træde udaf dens vante Canaler og tage denne nye Retning; men at det vil skee, og dette inden en ganske kort Tid, derom nærer Forsamlingen ei den ringeste Tvivl. Denne forandrede og vistnok for Kongeriget høist skadelige Retning, som Handelen vil tage, er imidlertid hverken den eneste eller den væsentligste Grund, hvorfor Forsamlingen troer at burde for Tiden fraraade Jværksættelsen af denne Foranstaltning. Hovedgrunden er det Tab, som Statens Finantser, upaatvivleligen derved maae lide, da samtlige Varer skulle, om denne frie Samfærsel skal være mere end blot en Foranstaltning af Navn, uden videre end den foranførste Undersøgelse, fra Hertugdommene indgaae i Danmark, og saaledes indirecte Jndsmugling i Kongeriget ei ved noget Middel kan forebsolgte i Øddis beliggende Eiendomsgaard m.v., dog de protocollerede Creditorer undtagen, ved Straf af Udelukkelse og ges. Vel synes der at være sat nogen Grændse for denne inddirecte Jndsmugling ved den vistnok saare hensigtsmæssige Foranstaltning, at ved Forsendelse af fortoldede Varer, disse ikkun da skulle indgaae til Bestemmelsestedet som frigjorte, naar de ledsages med Toldpasseerseddel, som opgiver Stedet, hvor Nummeret i Toldbogen, under hvilket og Dagen, paa hvilken de ere fortoldede, efterdi derved, saafremt en nøiagtig Control dermed kan føres, forebygges, at der er i Danmark kan paa denne Maade og af denne Vei indsmugles for et større Beløb, end det Tolden i Hertugdømmene udgiør, men uden at tale om, at det ikke er Forsamlingen bekjendt, om der med denne Beviisførelse kan haves nogen Control, og om denne Control virkelig er betryggende, hvilket man antager ikke let uden et meget vidtløftigt og compliceret Bogføreri vil kunne finde Sted, saa er dog i og for sig selv det Beløb, som Tolden i Hertugdommen har udgjort, skjøndt forholdsmæssig ringe, for Finantserne saa vigtigt, at de sikkerligen ei ville kunne bringe et Offer deraf, og det ligger i Sagens Natur, at man, naar Opsynet med de fra Hertugdømmene ankommende Skibe forandres, vist ingenlunde vil indskrænke sine Forsendelser til de Varer, hvis Fortoldning man paa den foreskrevne Maade kan godtgjøre. Forsamlingen seer saaledes en saare betydelig Afgang i Toldafgifternes Beløb at ville blive en uudeblivelig Følge af den frie Samfærsel, og antager det for ganske vist, at Deres Majestæt, naar finantielle Hensyn tages i Betragtning, langt hellere maa betydeligen nedsætte Toldsatserne, end ved de nu værende Toldsatser tilstede den frie Samfærsel. Vel har ved denne Gjenstands Behandling i Forsamlingen ogsaa yttret sig den Mening at det maa ansees som et væsentligt Gode, at Udkastet har tilsigtet en lige Beskatning i Kongeriget og Hertugdømmene, og da dette Gode er opnaaet med Hensyn saavel til de meget væsentlige Skibsafgifter, som og tildeels til Afgifterne paa Varer, synes denne Nærmelse ei at burde forkastes, fordi Li heden ei ubetinget er bleven opnaaet. Lighed paa det ene Knæ for ham, svinger Pidsken tre Gange i Love og Afgifter befordrer upaatvivligen Omsætningen i Lande og Provindser, og det turde derfor vel være betænkeligt at fraraade en Foranstaltning, som sigter dertil, især da en fuldkommen Lighed dog vistnok om nogen Tid lettere opnaaes, naar denne forberedes paa den Maade, som i Udkastet er paatænkt. Om endog Lighed i Toldsatserne for de fleste Artikler skulde bidrage til at lette Jndsmus lingen af de Artikler, som ere høiere beskattede i Kongeriget, hvilket dog ei ubetinget kan inddrømmes, saa burde dog vel denne Omstændighed ikke hindre fra at fremkalde Lighed, hvor de finantielle Hensyn na tilstede samme, under den Forudsætning, at derved en fuldkommen Lighed om nogen Tid vil opnaaes. Men efterat Grundene for begge Meninger paa det Nøieste af Forsamlingen ere blevne prøvede, og efterat det Spørgsmaal, om en fri Samfærsel imellem Kongeriget og Hertugdømmene for Tiden bør tilraades, har været underkastet Votering, hvorved 12 Stemmer have erklæret sig for en bekræftende og 49 for en benægtende Besvarelse deraf, har Forsamlingen i dybeste Underdanighed troet at burde indstille til Deres Majestæt, at den frie Samfærsel først da maa aabnes imellem Kongeriget og Hertugdømmene, naar ei alene den Toldfrihed, hvoraf enkelte Personer og enkelte Steder i Hertugdømmene nu ere i Besiddelse, kan ophøre, og samtlige Toldsatser, i Kongeriget og Hertugdømmene kunne sættes lige, men disse ogsaa bestemmes til saa lave Størrelser, at de, i Forbindelse med et skjærpet Toldopsyn i Hertugdømmene, ei længere der lade betydelig Jndsmugling befrygte. Efter saaledes at have forudskikket disse almindelige bemærkninger, skal Forsamlingen gaae over til at omhandle de specielle Bestemmelser, der indeholdes i Lovudkastet. General Allard til Caleutta, hvor maA. Om Varer til Fortoldning Det i denne § indeholdte Forbud mod Jndførselen af Spillekort formener Forsamlingen at burde bortfalde, da det ei alene er en saare betydelig Skat, lagt paa Forbrugerne, men ogsaa upaatvivleligen maa, ved at indskrænke Forbruget af nye Spillekort, have en Afgang i de Jndtægter, som ellers ved Stemplingen vilde tilflyde Statens Finantser, tilFølge. Saavidt det er Forsamlingen bekjendt, kan et Svil Kort af god Qvalitet fra udenlandske Fabriker haves for 10 a 12 s., hvortil kommer Stempelafgiften 16 s., saa at det her vilde koste Forbrugeren 26 a 2 hvorimod han maa betale for samme 48 Det er altsaa klart, at Forbudet koster Forbrugeren 20 a 2 s. pr. Spil, og at dette maa bestemme ham til at bruge et og samme Spil Kort langt oftere, end ellers Tilfældet vilde være. Forsamlingen kan ikke antage, at en saadan fri Jndførsel vilde gjøre Stemp. lingen mere usikker, da det dog ikkun er Besiddelsen og Brugen af ustemplede Spillekort, der bevirker Straf, og da Misbrug letteligen Jndførselen og kunde forebygges derved, at Fortoldningen blot tilstededes i Kjøbenhavn, og dette saaledes, at de ustemplede Spillekort under Control strax afleveredes til Stempel comptoiret. Ligesaalidet kan den tillægge den Grund, som er bleven anført for dette Forbud her og i andre Lande, nogen Vægt, at ved den Lethed, hvormed Stemplet maa kunne eftergjøres, den særegne Form, som ethvert Lands Spillekort have, maa tjene til Garanti imod Forfalskning, efterdi denne Form ogsaa uden Vanskelighed lader sig efterligne. Da den, den priviligerede Fabrikant forundte Eneret efter al Rimelighed ikkun maa gaae ud paa Fabrikationen af Spillekort, og Forsamlingen ikke kan antage, at noget Tilsagn, om Jndførselsforbudets Vedvarelse derved er givet ham, hvilken Formening er bleven bekræfter ved, hvad den af Deres Majestæt Tilforordnede har oplyst, kan dette Privilegium et være til Hinder for Jværksættelsen af en saadan Forholdsregel; dog troer den, efter hvad ovenfor er anført om, at der bør gives Industriindreminger, der ere baserede ende ten paa Jndførselsforbud eller paa høis Toldafgifter, en passende Tid til at forberede sig paa en Forandring, at dette Forbud er strax og pludseligen bør hæves. Toldens Storrelse, som efter Committeens Formening vel passende kunde bestemmes til 2 s. pr. Spil, kunde da definitivt blive fastsat ved den Regulering af Toldsatserne, som en 3 Aar vil finde Sted. Paa Grund heraf tillader Forsamlingen, sig allerunderdanigst at indstille, efterat Forslaget herom har været underkastet Botering hvorved 51 Stemmer have erklaret sig for 10 mod samme. At Forbudet imod Jndførelse af Spillekort maa, efter Forløb af 3 Aar, vorde hævet, og Jndførselstolden da fastsættes, til en passende Størrelse.