Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-08-04
Dagen derpaa besøgte Captain Ros Eskimoernes Landsbye, som laae i Nærheden, den bestod af 12 Sneehytter, som vare opsatte paa Bredden af en liden Bugt ved Kysten, ikke langt fra vort Skib; de saae ud som Potter, som man havde vendt omkring og stode ikke i nogen Orden. Til enhver Hytte hørte et langt krumt Appendix med en Indgang, ved denne Indgang sadde Fruentimmerne med Børnene. Man indbød os til at besøge dem; da vi havde foræret dem nogle Glasperler og Naale, saa tabte sig deres Frygt for os. Disse Indgange, som altid ere lange og for det meste krumme, (formodentlig for at Kulden skal ikke saa let trænge ind i Hytterne, førte til Hovedværelset, som, naar Hytten er indrettet til een Familie, har Formen af en Rotunda; men bliver den beboet af to Familier, saa har den en oval Figur, 15 Fod lang og 10 Fod bred. Ligeover for Døren var en Sneebænk, som indtog omtrent 1/2 af Gulvets Bredde, omtrent 2 1/2 Fod høi, oventil flad og bedækket med nogle Skind; her er hele Familiens Sovested. Paa den ene Ende af den sad Huusmoderen lige over for en Lampe, som bliver holdt ved lige ved Mos og Olie (Tran) og som gav en tilstrækkelig Lue fra sig, for at udbrede en rigelig Lysning og Varme omkring sig, saa at det var temmeligt behageligt i Værelset. Over Lampen hængte en Kiedel af Steen, hvori Rensdyr- og Sælhunde kjød blev kogt i Tran. Der syntes ikke at være nogen Mangel paa dette Slags Levnetsmidler. Men forresten laae Klædningsstykker, Redskaber og Fødemidler slængte imellem hinanden hist og her omkring, saa at Orden syntes ikke at høre til deres gode Egenskaber. - Alle Hytterne ere, som sagt, opførte af Snee; de blive oplyste af et bredt Stykke klart Jis, i Figur af en Oval, som er sat ind omtrent i Midten af den østlige Side af Taget. (Hvor dog Menneskene vide at hielpe sig). Vi lagde siden Mærke til, hvilket vi i Begyndelsen ikke havde seet, formedelst denne svage Belysning, at der i Midten af enhver Indgang var et Rum, som var indrettet til en Hytte for Hundene. Ligeledes opdagede vi, at den yderste Aabning til Hytten var saaledes indrettet, at den kunde fra Tid til anden dreies fra et Sted til et andet, saa at man kunde altid vende den fra Vinden. De Hytter vi besaae, vare ganske nyelig opførte og neppe en Dag gamle, saa at det koster ikke stor Umage at bygge i disse Egne. Deres Forraad af Sælhunde- og Rensdyrkiød grave de om Sommeren ned i Sneegruber, for at gjemme det til om Vinteren. Fruentimmerne vare just ikke smukke; men ikke heller styggere end Mændene og lige saa høflige som de. De synes alle at være gifte i deres 13de Aar dette synes at vise at den tidlige Modenhed hos Qvindekiønnet er ikke, som man ofte har troet, blot en Følge at Klimatet; thi her er der ingen Varme, som beskynder Legemets Udvikling; men at dette hører til visse Menneskeracers mindre Fuldkommenhed; thi herved lægges Grunden til det saa skadelige Fleerkonerie (Polygamie). J hvert Huus saae vi 5 til 4 Koner, om hvilke vi ikke ret vidste, om de alle havde med Huusholdningen at giøre eller ikke; men det lod til som at nogle unge Koner havde med den at giøre, foruden en gammel. Fruentimmerne ere smaae, ikke saa reenlige eller saa net klædte, som deres Mænd, især var deres Haar i en uordentlig og forvirret Tilstand. Deres Miner vare venlige og deres Kinder ligesom Mændenes blegrøde; vi saae en Pige paa 15 Aar, som var temmelig smuk. De vare alle mere eller mindre tatouerede, især paa Panden og paa begge Sider af Munden og Hagen; men kun med Linier og ikke med aparte Figurer, som hos de Eskimoes paa Nordvestkysten af Amerika. Captain Ros fortæller, at han lod Skibstømmermanden giøre et Træbeen til den Mand, som havde mistet det ene Been; det var nu en Fornøielse at see ham, ude af sig selv af Glæde at springe omkring i Kahytten paa sit Træbeen. Vi fandt en Jndfødt, som leed af Smerte i Brystet, Chirurgen gav ham en Flaske Mixtur; men han brugte den ikke, men hængte den bag i Nakken paa sig, da han holdt den for et Hexemiddel. Da Chirurgen siden fik ondt i sine Tænder, og der komen Hævelse i den ene af Kinderne, saa vilde Eskimoeren giøre Giengield og anvende paa ham sin Kurmethode, som bestod i at han rørte tre Gange ved Kinden og blæste ham hver Gang i Ansigtet. Det var snorrigt nok, at det hialp hvoraf kan det dog komme, at Tretallet, eller at en tre Gange Gientagelse er bleven anseet for saa vigtig hos saamange Nationer i Oldtiden og i Nutiden, hos de gamle Ægypter og Hebræer og hos disse nu levende Nordpolens nærmeste Beboere, i det mindste paa den Kant?) Den 20de Januar lod Solen sig see igien efter 50 Dages Fraværelse; paa den Tid erfarede de Reisende at deres nye Venner ikke vare saa uegennyttige, som de havde i Begyndelsen troet, (Tyverie er en almindelig Feil hos alle Vilde; de bestiæle vel ikke hinanden indbyrdes; men de bestiæle Fremmede som komme til dem, uden at giøre sig nogen Bebreidelse derved dette viser at Menneskene vel ere fødte med moralske Anlæg eller Dispositioner; men ikke med Begreber om hvad der i sig selv er Ret eller Uret, hvilke de først efterhaanden maa erhverve sig. Mennesket bebreider sig naar det følger sin Lyst- og ikke giør hvad det indseer at være det Fornuftige, naar det giør sig Skade dermed. Det bebreider sig naar det i sine Forhold med andre Mennesker handler imod det, som det af een eller anden Aarsag anseer for Ret; men hvad der er Ret, hvorledes det ene Menneske bør handle mod det andet, indseer det først efter megen Brug af sin Eftertanke. Det varer længe inden den Vilde kan begribe at det er urigtigt at stiæle fra den Fremmede, som han ikke lever med og som kun ved en Leilighed besøge ham).