Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1799-09-06
Kjøbenhavn. Jndenlandske Efterretninger burde dog i det mindste ikke være uden Troværdighed i en indenlandsk Avis. Enhver Upartisk vil begribe, at den indførte Beretning ingenlunde skulde tiene til Exempel for de Hempelske Avisers Fortrinlighed. Den blev igjentaget fordi den var af pirrende Jndhold. Det synes, at man ikke vil lægge Mærke til, at hiin Beretning ikkun er fortalt som et Rygte, det er ret vel, at dette Rygte endnu ei er bleven, og forhaabentligen ikke skal vorde, opfyldt. Det tilhører Aviser, at fortælle Rygter ved Siden af virkelige Tildragelser. Journalisten, af hvem man dog vel ikke kan forlange, at han skal bie indtil et eller andet Rygte opfyldes, kan aldrig drages til Ansvar naar han fortæller blotte Rygter som Rygter, hvilket her er Tilfældet; dette kan aldrig betage nogen Avis sin Troværdighed, ellers maatte ogsaa andre yndede Aviser for længe siden have tabt deres, allerhelst siden de jevnligen have kaldet tilbage, hvad de endog som historisk Vished havde fortalt. – Endskjønt de Hempelske Aviser, have det tilfælles med andre indenlandske og udenlandske Aviser, at ikke alle Rygter befindes san Følgende, Udgiveren tilskrevne, Brev, blev ham først nyligen overleveret. P. M. Deres Velædelhed pardonerer, at Ubenævnte tage sig den Frihed at forestille, om der ej kunde findes nogen Udvee til, at det Omstreifferie, som herude ved Søkanten er saa overordentligt, af de mange i Hobe- og Skokketal omflakkende Finner, kunde blive afskaffet, da de sandelig her ere Bønderne til stor Byrde; de komme mange Gange 3, 4, ja 6, 8 a 10 i Tallet, flakker fra en Gaard til anden, allesteds hvor de komme, maa man give dem Almisse, ei allene af Penge, men endog Uld, Madvare og andet mere, som, naar de et faae nok og godt, true med at ville fortrylle Keraturene, eller anskaffe nogen anden Mislykke paa Gaarden. Vore enfoldige Folk, der tildeels selv ei ere frie for Fordomme og Overtro, ere saa bange for disse Finners Opfyldelse af det de udlove, at de lade dem faae Alt hvad de pege paa og forlange, ja end ydermeere, søge Raad hos dette Gøglerpak, at forskaffe dem Lykke enten til Lands eller Vands, dog saa stiltiende, at ingen Anden end de og Finnen derom maae være vidende. Naar de nu i saadan Hobetal ankomme til en Gaard, hvor en Landevei er imellem til en anden Gaard, maa man ledsage dem til Baads er det enten, som ofte indtræffer, 2 a 3 Dage saadant haardt Veir, at mane kan komme paa Søen med dem, maa man beholde og føde dem saalænge, til man kan faae dem fort, ligesaa hvor de og komme om Aftenen, maa man bespise dem baade Aften og Morgenen med det Bedste og Lækkerste en Bonde haver. Det eene de, saa kan man dog ikke - uden at gjøre sig skyldig i en strafværdig Upartiskhed - negte, at disse Aviser jo have en særdeles Værd, og fortjene at anbefales til det læsende Publikum. M. C. P. Partie er ikke saasnart affærdiget, førend det andet ig en er ankommet: dette vedvarer den hele Sommer, som en er til ringe Bekostning, Tidsspilde og Bryderie. - Stærke, føre, og til Arbeide velskikkede, Mennesker af begge Kjøn, kunde de ikke vænnes til Arbeide, jo sikkerlig, naar de bleve formeente at omflakke, betle og trygle. Men, at faae samme Vane afskaffet, vilde i Førstningen vel blive vanskeligt. Dog, nu falder mig ind en Maade, som efter min og Fleres Tænkemaade kunde maaskee være den beqvemmeste at faae det forebygget. Havde Bonden, eller og hvem det være maatte, under en vis betydelig Mulct bleven paalagt, er at understaae sig at give disse Omflakkere nogen Almisse, ei heller Noget at spise, uden hvad de betalede, eller føre dem Gaarde imellem, og netop Natten over herbergere dem, uden at faae det Ringeste, end hvad de kunde betale, troe vi nok med Tiden disse Landstrygere maatte værne sig til et andet Levnet, end som Ørkesløshed, Omstripperie og Betlerie, og derfore istedet at arbeide; thi Nød driver nøgen Kone til at spinde. - Nok et andet Slags Omstrippere findes og herude ved Søkanten, som komme ovenfra Bøigderne, nemlig fra Gulbrandsdalen, Hedemarken, Østerdalen og der omliggende Grændser, unge, friske, stærke og forrige Karle, hvis Profession er at støbe Knapper, Skoe og Knæ spænder, og andre Snauserier, af Tin. Disse ere og heel myndige, naar de fremkomme paa enlige Gaarde, hvor Jngen tør sige dem Noget imod. – Beklageligt er det for os ved Søkanten, at være bebyrdede med saadanne Omflakkere, der hverken kan forevise Pas eller nogen Tilladelse saaledes at maae omfare, men beklageligere maa det være for deres egne Bøger, hvor de, i denne besværlige Tjeneretid, maae savne saa mange duelige arbeidsføre Folk, til deres svære Jorders Vedligeholdelse. - Ønskeligt var det, om vore retsindige Øvrighedsmænd, vilde bestemme et Forbud, at naar deslige uden Pas og Tilladelse forsynede Personer maatte ankomme, de da maatte anholdes og henbringes til Fogden, for med Lensmand til Leensmand, paa egen Bekostning, at transporteres tilbage. til deres egne Bølgder igjen, og dette da at maatte blive almindelig af Kirkebakkerne, og ellers ved omcirculerende Budstikke, enhver Mand, af Lensmændene bekjendtgjort, og en kiendelig Mulet dem paalagt, som ei herudi vilde være behielpelige, saa torde vi dog engang vorde befriet fra disse Omstripperes Udgivter, som ej lidet vilde forøge vore ringe Vilkaar, vi vil et engang tale om de andre med Passe forsynede Omstrippere, som udgive sig deels for Doctores, Grydesmede, Hesteskiærere, Kjedel flikkere, Skemagere, Kræmmere og andre deslige Professionistere, som her i stor Abondence besøge Bonden; thi paa Herregaarde tør Fag eller Jngen indfinde sig. - Man erfarer af de Trondhjemske Tidender og ellers deres gode Tænkemaade for det Almindeliges Vel. Deres gode Proposition i mange nyttige Ting er os (som ei er i Stand at bekoste os deslige trykte Sager). dog bekjendt, hvorfore vi Ubenævnte nedlægge. vor forbindtligste Taksigelse, især for den givne Oplysning, for den, for vore Fiskerier saa skadelige Tangbrænderøg. J. C. B. C. Den 16de Juni 1799.