JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
Adressecontoirets Efterretninger ere omtrent som Asparges. Kun en liden Stump deraf kan nydes. Man læser de første og spiser de sidste, ikke fordi de altid smage os, men fordi det er Skik og Brug. Borgeren og Politiet – et Fosterbarn af Politievennen. De samme Aarsager, som frembragte Politievennen, have ogsaa givet dette Blad sin Tilværelse. Jmidlertid følges dog Borgeren og Politiet her i Selskab med hinanden, uden, som ellers, at gjøre Opsigt. Hvorfor det hedder Borgeren, hvorfor det hedder Politiet, og hvorfor det hedder Kjøbenhavnsbladet, det maa Himmelen og Udgiveren vide.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
Fra alle disse Tidsskrivter gaaer der et langt Talerør til Fyen. Hvad enten de synge, lee eller græde, rose eller udskjælde hinanden, saa hører man strax en Gjenlyd fra dette Land. Kjøbenhavnerne, som ere meget for at faae alle Nyheder saa friske og varme, som de komme fra de periodiske Skribenters Bagerovn, lade endog hiin Gjenlyd af deres egne Blade komme med Posten. Men saa meget er imidlertid vist, at der gives Avisskrivere i Provindserne, som ere sande Propheter; de vide at fortælle, hvad der skjules bag Fremtidens Teppe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
Forsørgelses-Selskaber. Naar en Fremmed faaer en Adresseavis i Haanden, saa kunde han let falde paa de Tanker: at Kjøbenhavn er een af de ulykkeligste Stæder i hele Verden, og at dens fleste Jndbyggere ere Krøblinger og vanføre Folk. De ommeldte Aviser vrimle af Bekjendtgjørelser om alskens Understøttelsesselskaber, for Givte og Ugivte, for Voxne og Børn, for Sunde og Syge. Er da al Vindskibelighed uddød? Er Frygten for Fremtiden eller for vore Paarørendes Dødsfald da saa stor, at vi behøve at bruge saa mange Konster og saa mange Midler til at forebygge Følgerne? Det vilde være taabeligt at negte Gavnligheden af saadanne Jndretninger, men det vilde være ligesaa taabeligt at paastaae, at vi behøve saa mange, som der deels allerede existere, deels dagligen indbydes til. Lad vore Enker og vore Efterlevende beflitte sig paa at være vindskibelige, arbeidsomme og tarvelige, saa ville de deri finde en uudtømmelig Guldgrube, som er tilgængelig for enhver. Skadeligt er det og skadeligt bliver det at gjøre Menneskene alt for trygge om at faae deres Udkomme i Fremtiden paa saa let en Maade. Det dræber al Flid og Virksomhed. Hvad var det, der gjorde Spanierne til saa lad en Nation? – Americas Guld. Klubber.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
Man skulde troe, at Kjøbenhavnerne ere de selskabeligste og samdrægtigste Folk i Verden. Her gives Klubber og Selskaber for alle muelige Stænder fra Adelen lige ned til Skoflikkerne. Dersom det var mueligt at sammenføie alle disse Selskaber Led i Led som en eneste lang Kjede, saa var hele Kjøbenhavn ikke andet end en eneste stor Klub. Der gives Harmonier, hvor man, som mange ville paastaae, ikke i alle Henseender harmonerer, Enighedsselskaber, hvor man ikke altid er enig, Venneselskaber, hvor man ikke altid er de bedste Venner, musicalske Accademier, hvor der ikke gives en eneste Professor i Musikken, Recreationer, hvor man stundom inderlig ennuerer sig. Der gives end- og Selskaber, der skifte Navn ligesaa ideligen som Øst's Jntelligensblad, og spille Fallit saa godt som den bedste Banquerotteur. At deslige Selskaber kunne have deres store Nytte, det kan ingen negte, men at de ogsaa stifte megen Skade, det kan enhver, som elsker Sandheden, heller ikke fragaae. Selskabelighed er een af de skjønneste Ting paa Jorden, som kun en Nar kan ivre imod. Men naar den drives saa vidt, at endog Skrædere og Skomagere ansee det for een af Livets første Fornødenheder, at være i en Klub, at tilbringe halve Dage og halve Nætter i Sviir og Sværm, og troe sig ulykkelige, naar deres unge Døttre ikke sværme hver ottende Dag omkring paa Bal – saa har man største Grund til at ønske de Tider tilbage, da man var mindre selskabelig, men ogsaa mindre letsindig og ødsel. Grunden til den bestandige Higen efter at overgaae andre i Pragt og Ødselhed maae fornemmelig søges i Klubberne. Utilfredshed med sin egen og Avindsyge over andres Forfatning udspringe ligeledes fra denne Kilde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
En litterair Galge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
Rygtet siger, at en vis theologisk philosophisk Forfatter agter med det første, paa offentlig Auction at lade bortsælge til Nedrivelse den litteraire Galge, hvori han for nogle Aar siden lod godt Folk hænge, da han til Vinterindkjøb behøver Penge, og han desuden, istedet for at hænge Folk i denne Galge, har fundet en Svøbe, som han slaaer saaledes med, at han, naar man tager igjen, ved et Hocuspocus kan lade Snærtene falde paa sig selv. Denne Galge er forfærdiget i Jena, og kan af Liebhavere i sin Tid tages i Øiesyn. Træet er især brugeligt til at gjøre Stylter af for dem, som i en Hast ville op paa Parnassus.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
Konstværkers Skjebne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
Uagtet Hovedstaden siden sidste Jldebrand har vundet uendelig meget i udvortes Skjønhed, saa maae enhver Upartisk dog tilstaae, at den især i Billedhuggerkonsten mangler hine stolte Levninger af Konstens Mesterværker, som Jtalien har saa stor en Rigdom af.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
Det eneste collossalske Konstværk, som Kongestaden eier og som fuldkommen kan sættes ved Siden af alt det, der i andre europæiske Stæder findes af dette Slags, er Marmorstatuen Samsons Kamp med Løven af Johan Baratta i Rosenborg Hauge. Dette Konstværk skal den som Regent og Konstelsker lige berømte Kong Frederik IV have kjøbt i Jtalien for 36000 Rdlr. Tager man Hensyn til Tiden, da den blev kjøbt, og den Værdie, Pengene den Gang vare i, saa er denne Summa ikke allene meget betydelig, men den er tillige et talende Beviis paa, hvormeget denne Konge forstod at hædre og belønne Genie og Talenter. Beklageligt er det, at dette sande Mesterværk, som saa stor og smagfuld en Konge har kjøbt for saa betydelig en Sum, som enhver, der ærer Konsten og Fjerde Frederiks Minde betragter med Beundring og Høiagtelse, nu skal være udsat for, at kaade Drenge ride omkring paa det og lidt efter lidt aldeles ødelægge det. Det vilde være at ønske, at der maatte blive gjort et Jerngitterværk omkring det, paa det dette fortræffelige Stykke, endnu medens det er Tid, saa meget mueligt kunne betrygges mod al udvortes Vold.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
Kjøbenhavnske Nyheder. J denne Maaned døde i Kjøbenhavn en Banqueur ved Navn Raphael Ascher Unna. Han efterlod sig nogle og tredsindstyve tusinde Rigsdaler. Af disse har han bestemt 15000 for Fattige af sin Menighed. Hver Vinter skal der uddeles for 100 Rdlr. Brænde blandt Fattige, og hvert Aar skal der ved Lodkastning gives to fattige Piger 200 Rdlr. til Medgivt. Hans Kone, som er nogle og halvfemtesindstyve Aar gammel, arver 10000 Rdlr. og enhver af hans Brødre 3000 Rdlr. Efter Konens Død skulle disse 10000 Rdlr. ligeledes tilfalde de Fattige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
J Kjøbenhavn bygges nu ved Enden af Rosenborg Hauge henved Sølvgaden nye Casserner for to Regimenter. Høibro, som nu forandres til en Vindebro, arbeides der uafladelig paa. Det Halve deraf er allerede aldeles færdigt, og man seer heraf, at denne Bro, naar den engang er fuldkommen i Stand, vil blive een af de smukkeste, Kjøbenhavn eier. Mærkeligt er det, at man ved at grave, har fundet her en forgyldt Løve af Steen, der, efter Formodning, i gamle Tider skal have staaet som en Zirat paa Broen. Man har ligeledes stødt paa Grunde af Huse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
Ved Jndgangen til Rosenborg Hauge indrettes der nu Boutiquer, hvoraf den første, efter Sigende, skal (for at afhielpe en følelig Mangel) beboes af en Restaurateur.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
En Hyrekudsk, som for ikke længe siden har faaet en meget brillant engelsk Ka reet færdig, har faaet af en Privatmand i Handsel for den første Tour 100 Rdlr. Og dog klager man i Kjøbenhavn over Pengemangel!!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
Paa Hoftheatret gjøres der fortræffelige Jndretninger til de forestaaende Masquerader. De skulle koste nogle tusinde Rdlr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
Nogle Herrer og Damer, som have seet den af Hr. Kress opfundne, men hidtil kun halvfærdige Machine, hvorved endog de, som kun have een ubeskadiget Fod, skulle kunne gaae og reise hurtigere og mageligere end sædvanligen, have ved denne Leilighed lovet at give ham dertil et Pengebidrag. Han indbyder derfor til Subscription saavel paa denne Machine som paa en anden, der skal tjene istedet for et staaende Uhr, som ikke behøver at optrækkes. Dens Bevægelse skal blot bestaae i Virkningen af Centripedalkraften. Men dette er intet Nyt; thi der gives selv blandt Kjøbenhavns Jndbyggere mange Machiner, der blot bevæges af Centripedalkraften!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
For nylig er der udkommet en dansk Oversættelse af Pave Sextus Historie. Forlæggeren og Oversætteren ønske i Adresseavisen, begge for een og een for begge, at den maatte forjage een af Dagens flaue Morskabsbøger. Et andægtigt Ønske! Flau maa den Morskabsbog i Sandhed være, som skal kunne forjages af en Paves Historie. Jmidlertid seer man heraf, hvad Kirkens hellige Fader, fordum Keiseres og Kongers Skræk, nu er bleven til. Hans Historie skal tjene til at gjøre Jagt paa een af Dagens flaue Morskabsbøger!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
Rygtet siger, at der ved Classelottoriets Trækning for noget siden er mødt det Særsyn : at der skal være fulgt 58 Frilodder, uafbrudt efter hinanden. Det 59 Lod var en Gevinst paa 50 Rdlr. - Hvor steil er ikke Trappen til Lykkens Tempel! - Den største Gevinst 50000 Rdlr. var paa Veie at løbe over Grændserne, men blev anholdt i Altona.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
De, som ville beære Udgiveren med passende Bidrag, behage at indsende dem til Bogtrykker P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-17
Kjøbenhavn, 1803. Trykt hos P. H. Heckes Enke, boende i store Helliggeiststrædet No. 141, hvor dette Blad sælges for 4 s. hvert Numer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
Nyeste deri
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
Kjøbenhavn. No. 2. Den 24 October, 1803. Udgivet og forlagt af J. Werfel. Liniedansere, Gjøglere og Slikkeriekræmmere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
Siden den Franske Revolutions Begyndelse har Kjøbenhavn faaet et velsignet Forraad af Slikkeriekræmmere og Gjøglere. Seinefloden har, ligesom hidtil Rhinen, skyllet en Mængde Mennesker over til os, som have lært os, vore Hustruer og Børn mange Fornødenheder, som man før neppe har kjendt af Navn. Liniedansen er bleven en Konst, som man tilforn kun faae eengang hvert Aar i Dyrehaugen, men som nu enhver Tjenestepige maa see hver Søndag, dersom Maden ikke hver Middag skal komme sveden paa Bordet, og dersom Kjeresten skal være saa lykkelig at beholde Forstanden. Denne ha denne hæderlige Konst er i den senere Tid bleven saa indbringende og nødvendig, at de, der drive den, ordentligen gjøre os den Ære at blive Danske Borgere. At Folk af alle Stænder kunne have offentlige Steder, hvor de, uden stor Bekostning, kunne more og adsprede sig i nogle Timer, er nyttigt og næsten nødvendigt i enhver stor Stad, men at Liniedansere, Konstberidere og Fyrværkeriemagere skulle giøre de Forlystelser, de skabe, til en daglig Syssel, synes mig ligesaa underligt som skadeligt. Denne Maade at more Publicum paa, forekommer mig, som om en Huusmoder, for at gjøre sine Sager ret galant, vilde hver Dag opvarte sine Svende og Drenge med Beccasiner, Skildpadde, Jis &c.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
Restaurateurer finder man nu næsten i enhver af Kjøbenhavns Gader. Det hele Kjøbenhavn er i denne Henseende et fordums Palais Royal, hvorfra endog Navnet Restaurateur er kommet. De restaurere maaskee Ganen, men restaurere de ogsaa Sundheden og Sæderne. Hvad skal der blive af vor Ungdom, naar, der skal gives saa mange Leiligheder til at vænne sig til Ødselhed? Det er ligesaa latterligt som ynkeligt at see endog Børn dagligen at fylde hele Glasse af Jis i sig. Menneskene hos os synes kolde nok, man behøver sandelig ikke at bespise dem med Jis for at gjøre dem endnu koldere. Fra en anden Side betragtet ere disse saa kaldte Restaurateurer tildeels Aarsag i, at Priserne paa Meel, Smør, Æg og Sukker dagligen stige. Det er næsten utroligt, hvad der ugentligen forbruges heraf allene til Slikkerie. Een af mine Venner, som veed det, har forsikkret mig, at allene een af disse Folk kjøber hver Uge firesindstyve Snese Æg: et Antal af 1600 Stykker. Kun for at forsyne een af disse Folk med Æg maa der altsaa holdes og fødes 6 til 700 Høns Aar ud og Aar ind.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
Da hvem er det, der egentlig maa undgielde det? – Jngen uden den Fattige. Den Fattige maa saaledes stundom lide Mangel paa Livets første Fornødenheder, fordi den virkelige eller indbildte Rige paa hans Bekostning vil kildre sin lækkre Gane. St. Nicholai Kirke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
St. Nicholai Kirke har været den ældste i Kjøbenhavn. Den er egentlig bygt til Ære for St. Nicholai, de Søfarendes Skytspatron. Den gode St. Nicholai har i en lang Række af Aar, som en sand Patron, beskyttet den, men i Slutningen af det attende Aarhundrede slog han ganske Haanden, af den. Magister Martinus, som Christian den Anden lod komme herind fra Tydskland, var den første, og salig Rørby den sidste, som i denne Kirke prækede Luthersk. Den havde allerede havt adskillige Fataliteter, men det sidste Stød synes at være ulægeligt. Fordum havde den særdeles gavmilde Velyndere, som reiste den, naar den stod paa Fald.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
J Aaret 1666 fik den endog et prægtigt Spir, som kostede tredivetusinde Rigsdaler og reddede en Trompeter, der sad arresteret som Delinquent, fra at blive hængt. Denne Trompeter tilbød sig at stille sig oppaa Fløien uden mindste Rygstøtte, blæse i denne Positur eet Stykke paa sin Trompet, og tømme nogle Glas Viin paa sin Konges Sundhed. Efter de Tiders Lovgivnings principer antog man, uden Tvivl for at redde Mennesket, et saadant Tilbud. Trompeteren udførte lykkeligen sit halsbrækkende Forsæt, og hans Brøde blev forsonet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
Hvo vilde eller kunde vel i vore Dage gjøre ham det efter Men uagtet det nu just ikke var at ønske, at der i disse pengetrange Tider skulde blive sat et Spir, som kostede 30,000 Rdlr., paa denne Kirke, saa var det dog godt, om den i det mindste kunde faae Udseende, om ikke just af en Kirke, saa dog af en Bygning med Tag over. Nu staaer den der og vandhælder Stedet, og kan i det høieste kun bruges til Huusrum for gamle Tønder, Fade og alskens Materialier. Den er aaben paa alle Kanter, og derfor saa fuld af Vand, at enhver, der vil tage Rosenkrandsernes prægtige Begravelsesminde i Øiesyn, maa tage sig en Jolle og seile omkring det eller ogsaa vade sig frem; thi med tørre Fødder kan man ikke komme til det. Hvo, der ikke vidste det bedre, kunde let falde paa, at denne Kirke var bleven ødelagt i et Bombardement, og hen stod nu som en Antiquitet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
Offentlige Mindemærker for fortjente Mænd.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
Jngensteds paa skjønner man meere store og udmærket gode Menneskers Fortjenester end i det China, om hvis Cultur og Oplysning vi have saa underlige Begreber. Jkke allene for store Statsmænd og Krigere, men endog for de simpleste Privatfolk, opreiser man der stundom Hædersminder, som Keiseren selv omhyggelig lader vedligeholde. Oldinger, der have levet hundrede Aar: en Alder, som Chineserne ansee for et talende Beviis paa en ordentlig og retskaffen Vandel; Børn, der have aflagt Prøver paa en udmærket Kjerlighed til deres Forældre; Ægteqvinder, der have udmærket sig ved Kydskhed og Blufærdighed; Øvrighedspersoner, der med Troskab og Nidkierhed have bestyret deres Kald; kort, Mennesker, der ved store Handlinger, ædel Daad og gavnlige Opfindelser have befordret Almeenvel, hædrer man ved disse Mindemærker. Utallige af Chinesernes smagløse Konster har man efterlignet, men den efterlignelsesværdigste af deres Vedtægter synes man aldeles at ha pe glemt. - Vore offentlige Hauger prunke med China's smagløse Lysthuse, med Afbildninger af Oldtidens afsindige Mythologie; men viis mig eet Sted i Hovedstaden, hvor der er opreist et Hædersminde *), for Hornbeks ædle Fiskere, for Jens Bagge, for Schrødersee, for alle de ædle og store Mænd, som Dannemark har været saa frugtbart paa Det var Gjentoftes taknemmelige Bønder, ikke Millionairer, der opreiste den udødelige Bernstorf en simpel, men velmeent Hæders støtte, som den Forbikommende betragter med dyb Ærbødighed. - Sandt er det, paa Jægerspriis har en ædel Dansk Prinds ladet opreise Mindestene for Fædrenelandets 1) Kong Christian den Femtes og Frederik den Femtes Statuer undtagne. ædle og gode Mænd. Men for de fleste af Kjøbenhavns Jndbyggere ere disse ligesaa ubekiendte som Ægyptens Pyramider. Midt i Hovedstaden, paa offentlige Pladser burde deslige Mindemærker staae. Kun der vare de i Stand til at anspore og opmuntre Menneskene til at handle ædelt og stort og til at træde i hine store Mænds Fodspor.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
En Latinsk Tigger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
Paa Volden seer man næsten daglig i denne Tid en Person, som plager enhver Forbigaaende, hvad enten han er Litteratus eller Jllitteratus, med et Slags Latin, som Cicero selv skulde have havt ondt ved at forstaae. Men saa meget kan man dog begribe af hans Gebærder og Orationer, at han vil tigge. Denne Tiggemethode er ganske ny *) og kan tjene til Beviis paa, hvorledes alting raffineres hos os. Det var at ønske, at denne Latinske Tigger, som ikke allene plager Folk med sit Latin, men ogsaa med sit Tiggerie, maatte blive hensat paa et Sted, hvor *) Atter en Feil! Man har allerede længe havt Latinske Tiggere. Det har min Broder, som nylig tog Exammen, høitidelig forsikkret mig. Sætteren. man kunde vise Personen, hvad det betyder at prostituere Latiniteten i Dannemark, og gjøre ham opmærksom paa, at det ei heller er tilladt at tigge paa Latinsk, om det end ikke staaer i nogen Forordning. Et mærkværdigt HulPaa Frederichsborg Slot findes der i et Værelse tæt ved Kirken et fortræffeligt Bord af Jtaliensk Marmor, hvorpaa der er anbragt allehaande Figurer. Da Peter den Store var i Besøg her i Sielland, og blandt andet tog dette Bord i Øiesyn, kunde Hans Keiserlige Majestæt ikke faae det i sit Hoved, at disse Figurer vare indlagte, men paastod sans facons, at de vare malede. For fuldkommen at overbevise ham om, at han tog seil, lod man ham bore et Huul i Bordet. Dette Hul, som er boret med saa stor en Keisers Haand, vises endnu den Dag i Dag som en Mærkværdighed. Uagtet det altid bliver et Spørgsmaal, om det ikke havde været bedre, at dette Hul, som ingen Keiser paa Jorden er i Stand til at gjøre heelt igjen, ikke havde været boret i dette Bord, saa var det dog at ønske, at Bordet med Hullet, for sin Mærkværdigheds Skyld, maatte blive hensat paa Konstkammeret i Kjøbenhavn ved Siden af den Mumie, som ligeledes en Keiser, efter et gammelt Sagn, skal have bidt Næsen af. Om Æreskjænderie. Good name, in man and woman, dear my lord, Is the immediate Jewel of their souls: Who steals my purse steals trach, tis sometning, nothing. Twas mine, tis his, and has been slave to thonsands; But he who filches from me my good name Robs me of that which not enriches him, And makes me poor indeed. *) Shakespeare.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
Hans Høiærværdighed Hr. Biskop Balle. Ære den, som Ære bør, er et gammelt, men sandt Sprog. Udgiveren af dette Blad vil derfor ikke forsømme nogen Leilighed, hvor han, efter Ævne, kan bidrage sin Skjærv til at hædre sande Hædersmænd. Han har ikke den Ære at være personlig kjendt med Hr. Biskop Balle, og han staaer ikke i noget andet Forhold til ham end enhver anden Dansk Borger, som ikke besidder og ei heller attraaer noget geistligt Embede. Hvad han siger til denne værdige Mands Roes, er altsaa ikke bygt paa Privatinteresse, men en sand Tribut, som et erkjendt ligt Hjerte ofter paa Fædrenelandets Taknemmeligheds Altar. Hver Gang Hans Høiærværdighed relser paa Visitats medtager han for en anseelig Sum almeennyttige Danske Bøger af moralsk, physisk, ge- ographisk og historisk Jndhold, og uddeler dem blandt Landsbyungdommen i sit Stift som Opmuntringer og Belønninger for Flid og Lærvillighed. Han underholder sig tillige mundtlig med Børnene over Religion, Natur, Dyd og Sædelighed, og søger, efter deres Ævne, at udvikle deres Begreber med en Popularitet, der kun er ham egen. Han kalder dem mine Børn; de kalde ham Fader. Naar de høre, han kommer, er deres Glæde ubeskrivelig. Det har engang truffet sig, at Børnene i en vis Landsby skulde til et Marked, just som man fik Efterretning om, at han var i Vente; men da de hørte, at Bispen skulde komme, bleve de af egen Drivt hjemme og gade Slip paa denne Fornøielse, som Børn paa Landet ikke sætte liden Priis paa, blot for at kunne være tilstede, naar han kom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
Det er ædelt, at Landets første Geistlige hverken sparer Tid, Møle eller Bekostning for at udbrede Oplysning og Agtelse for Dyd, Religion og Sædelighed, saavidt hans Virkekreds strækker sig, at han i den Henseende med saa megen Nidkjerhed rækker en Regjering Haanden, der ved alle muelige Leiligheder søger at fremme sand Oplysning, og at han søger at foregaae sine Ordensbrødre og Samtidige med sit Exempel. Et saadant Hædersminde staaer prokket, naar en Marmorstøtte er Støv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
Kjøbenhavnske Nyheder. Følgende skal, som Rygtet siger, have tildraget sig ganske nyligen. Et ungt Menneske paa 18 Aar skulde incassere for sin Herre 1800 Rdlr. Han gik hen til Debitoren, modtog 800 Rdlr., lod sig give en Anviisning paa Resten, og overdrog derpaa en god Ven at søge Moratorium for ham. I den Tanke, at hans Herre nu vilde betragte ham som Banquerotteur tog han ud paa Landet. Hans Herre, som ansaae Tingen for det, den var, satte efter ham og fik fat paa ham i Lyngby, hvor han havde valgt en Bagerovn til sin Residence. Til Lykke fandtes næsten alle Pengene tilligemed Anviisningen endnu hos ham, Der siges, at en Soldat skal have skudt sig ihiel, fordi han ikke kunde giøre Regnskab for to Skjorter. - Den ene skyder sig, fordi han har for meget, den anden, fordi han har for lidet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
De Danske Tropper, som samledes ved Rigets Grændser, da Krigen syntes at ville faae sin Skueplads i det nærmeste Nabolaug, ere nu dragne, hjem paa det Slesvigske Jægercorps nær, hvilket er blevet tilbage, for at forebygge muelige Uordener. Herr Professor Sander. – Forfatter af den skjønne National=Tragoedie, Niels Ebbesen har i Maanedsskrivtet Minerva leveret, som en Prøve, den første Act af et nyt Lystspil under Titel af Ven og Fiende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-10-24
Den Berlingske Avis læses nu saa almindelig, at der af hvert Numer afsættes 5500 Exemplarer. Af Kjøbenhavns Adresseaviis afsættes der 7000.