Aarhuus Stifts-Tidende, 1823-03-14
Nyheder fra Udlandet. Krigsforberedelser. Endnu hersker der paa denne Side Pyrenæerne kun Ordkrig, men denne raser ogsaa destoheftigere. Deputeertkamret i Paris har i nogle Dage lignet et oprørt brusende Hav, hvori Krigs- og Fredspartiets Bølger vexelviis har brudt sig paa hinanden. Premierministeren Villele har gientagne Gange forsikret, at hverken Kongen eller Han vilde være for Krigen, hvis ikke den øiensynligste Fare for Frankrigs Ro og Sikkerhed opstod af Spaniens nuværende Forfatning. Men just om denne formeente Fare er det, man ei kan blive enige. Udenlandsministeren Chatteaubriand paastod, at de spanske Revolutionsmænd staae i Forbindelse med de franske, at de ville danne Spanien, til en Republik, og at den franske Regiering trues med den trefarvede Kokarde. Blandt Fredspartiets Talere var Hr. Manuel den heftigste og bittreste; han beskyldte Ministrene reentud for, at være Skyld i Spaniens Borgerkrig, bebreidede dem den uretfærdige, Krig de ville paaføre et uskyldigt Folk, tvertimod den of fentlige Mening, og lagde dem ret dervelig paa Sinde, hvorlunde det var fremmed Jndblanding, som bragte Ludvig i VI paa Skafottet. - Da brød Stormen løs, og Ultraroyalisterne fore med saadan heftighed, ind paa Manuel, at han ikke allene maatte strax forlade Tale stolen, men fik ei siden Lov til at bestige den. Men endnu ikke dermed vare de uhændige, Modpartiet i Antal overlegne, Ultraer tilfredse; man paastod Manuel uden Lov og Dom udstødt af Forsamlingen. Da saadant stred med Vedtægterne, og Forsamlingen ei vilde give sig tilfreds, saa lod Præsidenten Mødet hæve indtil næste Dag, at man kunde sove Rusen ud. Men af følgende Begivenheder kan man slutte sig til den politiske Barometerstand i Frankrig. - Man vedblev at forlange Hr. Manuel udstødt, der taltes heftigt i for og mod, men Ultrapartiet vandt saadan Overhaand, at Præsidenten endelig nødtes til, at erklære, ham uværdig til at bivaane de Deputeredes Forsamling. i Manuel vilde trænge sig op paa Takestolen, for at retfærdiggiøre sig, men blev revet ned derfra igien. Fredspartiet protesterede mod den ulovlige Fremfærd, men blev saa overskreget, at den maatte forlade Sal. len. Men var Hr. Manuel bleven forhaanet inden før, saa triumferede han udenfor. Hele Dagen havde Ludvigspladsen og alle omliggende Gader vrimlet af en utallig Folkemængde, som uophørligt raabte: Manuel leve! den venstre Side leve! o. s. v. Gensdarmeriet lykkedes det fleregange at forjage Folkemængden, men hvergang derefter blev den større, og da man fik Udfaldet at vide fra Kammerets Forsamling, da først blev Folket tet uroligt, og skreg i høien Skp. En Kommando Ryttere og Factionisterne af en Gade i en anden, men uden at faae Rolighed tilveiebragt. Da lod Hr. Manuel sig see, og ingen Magt formaaede at holde Folket fra at ledsage ham til sin Vaaning i St. Honorsgaden, under idelige Udraab: "Friheden leve, Manuel leve! den venstre Side leve, den høire Side Døden, Despoterne Døden!" Langt ud paa Aftenen blev endelig Roligheden tilveiebragt ved en Jnfanteriebataillon, som skaffede sig Plads med fældet Bajonet, og leirede sig udenfor Hr. Manuels Vaaning. - Som Deputeret for Venderne begav Hr. Manuel sig atter Dagen efter, giennem en uhyre Folketrængsel og ledsaget af 40 Medlemmer af den venstre Side, til de Deputeredes Forsamlingsfal, som om sletintet var passeret. Der vare endnu Jngen komne paa den høire Side, først noget efter indtreen Ministrene, den høire Sides Medlemmer og Præsidenten, der aabnede Forsamlingen med at oplæse den Artikel som Lyder, Politiet og Vagten at lyde Præsidentens Ordre, Derpaa opfordrede han Manuel til at forlade Salen. men Denne erklærede, at kun Magten kunde tvinge sam dertil, hvisaarsag Præsidenten ophævede Mødet paa en Time, og begav sig med Ministrene og den dele høire Side, ind i Sideværelset; den venstre Side blev stiltiende paa deres Pladser. Noget efter traadte en Kommando Soldater ind for at bringe Hr. Manuel ud af Salen. Men Lafapette, General Sebastiani og flere Andre paa den venstre Side udskammede Soldaterne, at de vilde lade sig bruge til at fornærme En af Nationens Repræsentantere. Officeren bød sin Kommando rykke frem og lyde Ordre, men Soldaterne vægtede sig derved, og Huset gjenlød af Raabet: Nationalgaden leve! De beqve Soldater leve! - Da traadte Ministeren, den høire Sides Deputerede og Præsidenten ind igjen i Salen, fulgt af 30 GensNarmer, kommanderede af Oberst Faucault. Udgangene besattes, og Præsidentens befaling, at føre Manuel bort, blev oplæst. At Nationalgaden havde nægtet at opfylde sin Pligt, kaldte Grardin Jnsamie." Mundhuggeriet begyndte paap. Hele den venstre Side forlangte at vorde en massa bortført Da Obersten forgieves trendegange havde opfordret Manuel til at følge sig godvillig, saa kommanderede han: Grid fat, og under et grueligt Spektakel greb Gensdarmerne Herr Manuel ved Kjolekraven, og slæbte ham ned af Trapperne, fulgt af alle hans Medkolleger. Tilskuerne paa Galleriet yttrede lydelige deres Misfornøielse. Udenfor blev Manuel sat i en Vogn, og saalunde eskorteret hjem igjen. Atter vrimlede Gaderne af Mennesker til ud paa Natten Man hørte Raabene: Freden leve! Bort med Tyrannerne! Mange bleve arresterede, men igjen frigivne næste Morgen. J St. Honorsgaden patrouilleres uophørligt. - Forresten hedder det i en Skrivelse fra Paris, at der føres etslags diplomatisk Krig mel om den russiske og engelske Ambassadeur, de Begge søge at arbeide hinanden imod hos den fransk Regjering. Ofte holdes Konferentser mellem Chatteaubriand og de tre allierede Magters Ministre. Nylig gav Sir Charles Stuart den Erklæring, at hvis han fremtidigen vorder udelukt fra deres Konferentser, maa han ansee det for en Fornærmelse mod hans Regjering. - Om den bortreiste spanske Minister fortælles følgende Anecdote: Han var i Selskab med Hertugen af Angouleme, der, for at vise sin Foragt, vendte ham Ryggen. Uden at synes stødt derover sagde Hertug S. Lorenz til de Omstaaende: "Det lader som Fjendtlighederne ere alt begyndte."