Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1828-04-18
Den Petersburger Journal indeholder bittre Klager overden tyrkiske Regjerings vilkaarlige Fremgangsmaade siden Hr. v. Ribeaupierres Afreise, saavel imod den russiske Han deel som de russiske Undersaatter. Over 100 af disse ere bortjagede og deriblandt en Sekretair i Geheimeraad Demidows Tjeneste efter Sultanens egenhændige Ordre. Selden Londonner Koureer kan ikke lade Ratifikationen af Handelstraktaterne med Spanien, Danmark og Neapel gielde som noget Beviis for, at Porten vil holde Akjermann-Traktaten, da den selv forsikrer det Modsatte i sit bekjendte Manifest. Til Bucharest ere mange af de fordrevne Armenier ankomne, for at begive sig til Rusland. Hospodarens Familie er i kjendelig Forlegenhed, da hans ældste Prinds, som er i Konstantinopel, paa tyrkisk Viis svæver i største Fare, saasnart Porten fatter mindste Mistanke til Faderen, som ikke vel kan forlade Landet ved Russernes forventede Komme. Jøvrigt brænder den russiske Armee af Begjerlighed efter at aabne Feldttoget, uden derfor at nære saa sanqvinsk Haab, som et Privatbrev fra Wien vil forsikre, at have bestemt Dagen, hvorpaa den russiske Ørn skulde plantes i Konstantinopel. Endnu næsten latterligere er Rygtet fra samme Kilde om en Alliantstraktat imellem Rusland og Persien, hvorefter dette skulde have forbundet sig til at overlade Rusland en Hjelpearmee paa 100,000 Md. under Abbas Mirza i Krigen mod Tyrkerne. Et russisk Koffardieskib har overbeviist sig om Uvirksomheden af de tyrkiske Batterier, ved at seile uskadt under Hurraraab igjennem Dardanellerne, uagtet der fyredes over 300 Skud efter det, hvorved 3 Kanoner sprang og flere Tyrker dræbtes. Til de urimelige Rygter hører, at Grækerne have antaget den af Tyrkerne tilbudne Vaabenstilstand. J det mindste har Jbrahim bekjendtgjort den paa Morea, og i Konstantinopel haaber Man, at Misforstaaelserne med de kristne Magter derved ville være bilagte og deres Ambassadeurer, snart vende tilbage. Den Londonner Koureer bemærker, at de i saa Fald ikke havde behøvet at forlade Konstantinopel, skjøndt det altid er et Skridt til større Maadehold Hvorledes Religionen atter maa lade sig misbruge til et Skalk. heds Skjul, viser den græske Patriarks Opraab til Moreas og Øernes Beboere, hvori han med sukkersøde Ord søger at overtale dem til at vende tilbage under deres naadig Beherskers Scepter, da de ikke paa andet Vilkaar kunne vente at blive løste af Kirkens Ban. Det er og paa Grund af Patriarkens foregivne Ansøgning, at Storherren i sit Hattischeriff lover at tage de stakkels vildfarende Børn til Naade, og tilbagegive dem deres Eiendomme, omendskjøndt Landet i Grunden er Hs. Høiheds arvelige og uindskrænskede Eiendom, at eftergive dem den tilbagestaaende Kopskasamt alle Afgivter i et Aar til, at sætte en retfærdig Pascha over dem a., naar de ville udlevere Fæstninger, Kanoner, Vaaben og Munition, og igjen paatage sig Skikkelse, af Rayas (Hunde). Det skal da især være den engelske Crontale, som har gjort de tyrkiske Ministre saa overmodige, da de nu troe at have vundet Spil, hvorfor Divaner, og har ladet dette Artstykke oversætte baade paa Tyrkisk og Arabisk og sendt Afskrifter deraf til Smyrna og Alexandrien, J Konstantinopel tvinger Man nu de katholske Armeniers Døttre til at indgaae Ægteskab med de foragteligste Personer af Monophysiternes Sekt, hvis Geistlige derved vise sig saa grusomme, at selv Tyrkerne begynde at føle Medliden, hed med de Ulykkelige. Sultanen, som i Alt følger sitege Hoved, kan eller let komme tilkort ved de mange Kur ders og andre Asiaters Overførsel til Hovedstaden, da disse i Hjertet ere Janitskarer og let kunne faae ifinde at afskaffdet europæiske Troppesystem, om ikke maaskee styrte Sultanen selv fra Tronen.