JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1841-09-24
En Haabesteen! En Haabesteen! Saaledes raabte vi enthousiastisk, da vi sit  at vide, hvad en Haabesteen var, og hvor der fandtes Exemplarer af den, og det Samme ville vore kjære Læsere sikkert udraabe, naar de faae en lignende Underretning. - Sehen Sie, Jhre Herrschaften! En Haabesteen er en stor Graasteen, hvorpaa der - idet mindste hidindtil - slet Jntet staaer. Den 28de Mai 1841 - 10 Aarsdagen efter Stænderinstitutionens Jndstiftelse - blev den første Steen af dette Slags indviet i Egebæksvang i Nærheden af Helsingøer. Senere har Frederiksborg faaet sig en lignende, og man nævner flere Byer, der have ifinde at anskaffe sig Exemplarer. Her have vi altsaa et Vidnesbyrd om en i Nationen levende Trang til at sikkre sig mod, at Haabet aldeles gaaer den af Glemme, og enhver Vatriot bør sikkert af alle Kræfter hjælpe til Realisationen af en saa skjøn Plan. Altsaa. "En Haabesteen! En Haabesteen!" være Tidens Løsen. Der er ingen physiske Forhindringer for denne "Agitation." Vi have Haab nok og Graasteen nok. Skulde de sidste ikke strække til, kunne vi jo opgrave vore frie Forfædres Gravstene og bruge dem; men, skulde heller ikke disse strække til, da kan der jo indføres, og vi have den Tillid til vor vise Regjering, at den ikke vil lægge nogen Jndførselstold paa Stenene, men derimod ved hensigtsmæssige Foranstaltninger lette Folket Arbeidet med at steensætte Haabet. "En Haabesteen! En Haabesteen!" - Kjøbenhavn! Du, som ved alle Leiligheder har viist Dig honnet (Kroningen desværre undtagen), Du bør ikke staae tilbage, især da Du eier det meste Haab og den bedste Steen. Erindrer Du den graae Støtte paa det gjendøbte Graabrødretorv? (Frihedsmændene fik desværre deres Krig frem, da de fik Lov til at rive den ned; det er deres Fornøielse at rive Alting ned.) Foreen her det Nyttige med det Behagelige. Lad den blive reven ned som Ulfeldssteen, men blive staaende som Haabesteen. Behold det Gode, der staaer skrevet paa den, kasseer det Slette og sæt noget Bedre istedet. Vi skulle fortælle Dig, hvorledes Du skal bære Dig ad: den ene Side af Støtten indeholder bare Personligheder; den skal reent slettes ud. For at tydeliggjøre Dig, hvorledes Jnscriptionen skal være paa den anden Side, ville vi ved nedenstaaende Linier vise Dig, hvad der staaer, og hvad der skal staae; hvad der ikke skal staae, ville vi indklamre. (Hvorledes man bærer sig ad med at udslette hele Sider og kradse Lidet ud paa andre, vide vi ikke men det kan Du faae en Steenmand til at vise Dig). Haabesteen. for 1841. Til evig, (Spot, Skam og Skjændsel) Tid. Hvilken Glæde skal det ikke blive for alle Patrioter at see Haabet saaledes gjort fast og urokkeligt! Lad Fjenderne saa komme og ville kvæle det de skulle blive narrede, naar de finde, at det er blevet til - Steen.
Corsaren, 1841-10-01
Charivari. Da vor nuværende Konge besteg Thronen, gav han som bekjendt adskillige Løfter, som han senere har opfyldt aldeles ordret. Navnlig yttrede Hs. Majestæt til Deputationen for den kjøbenhavnske Handelstand, som for Allerhøistsamme forebragte Ønsker om Standens Vel, at Jntet laa ham meere paa Hjertet end Handelstandens Opkomst, og at han meget vilde lade det beroe paa den selv, hvorvidt den i Fremtiden skulde hæve sig. Man indgav nu glad en Petition angaaende Lettelsen af de Baand, der hvile tungt paa Handelen. Denne er, som man af "Kjøbenhavnsposten" erfarer, bleven aldeles uopfyldt; men Hs. Majestæt har desuagtet fuldstændigt holdt sit Ord: Han har ganske rigtigt ladet det beroe paa Handelstanden selv, hvorvidt den skulde hæve sig.
Corsaren, 1841-10-01
Samtale mellem to Liberale den 1ste Octbr. A. Naa, kan De see! Der kom ingen nye Tryklefrihedslove i September, som De troede. B. Ja, ja! Saa kunne de komme i October og dog blive Septemberlove.
Corsaren, 1841-10-01
Examinationsscene. Læreren. Sig mig, Peter, hvor mange Soldater have vi? Peter. Altfor mange. L. Rigtig, min Dreng! Ug -- Du, Hans, hvormange Penge have vi? Hans. Altfor faa. L. Godt, meget godt, min Søn! Ug. -- Jens, hvor meget er Enevoldsmagten elsket? Jens (stammende). Det veed jeg ikke. L. Dumme Dreng! o.
Corsaren, 1841-10-01
Priisopgaver. Da der ved Udsættelsen af Priisopgaver ved Kjøbenhavns Universitet for Aaret 1842 har viist sig en ny Bestyrkelse paa den Paastand, at disse Priisopgaver vel kunne være meget passende og gode for Videnskaben, men for det practiske Liv kun synes at ville stifte liden Nytte, saa tillade vi os, for at bøde paa dette Savn, at udsætte nogle til hine svarende practiske Priisopgaver, hvis Besvarelse bedes indsendt til os inden Udløbet af det academiske Aar: 1) J Theologien. Med stadigt Hensyn til den nyere Tids Humanitet og Tolerance at udvikle, hvorledes Bapiister bør holdes fængslede. - NB. Denne Afhandling ønstes tilegnet Cancelliet og Sjællands Biskop med en passende Lovtale. 2) J Lovkyndighed. Stemmer den saakaldte Politimestermyndighed overeens med den naturlige og posttive Beskaffenhed af det danske Folks Rygstykker, og hvorledes? 3a) J Medicinen. Ad den historiskecritiske Vei ønskes følgende Spørgsmaal besvaret: En Løve - en Ørn - sex Elephanter, hvormange Blodigler ere det? 3 b) J Chirurgien. Hvorfor maa man ansee Protection blandt Læger for farligere end i de fleste andre Livsstillinger? NB. For at undgaae Personligheder bedes udeladt Navne som: Vang, der desuden er Mediciner. 4) J Philosophien. Da de berømte Doctores philosophiæ Suhrs og Sophus's Skrifter ikke kunne bruges til Læsning, ønskes oplyst, hvortil de da kunne bruges. 5) J Mathematiken. a. Naar et Balparé koster 5000 Rbd., hvad koster da en Hofjunker? - b. Hvad er Diagonalen af Kræfternes Paralellogram, dannet af Sibbern og Lindberg? 6) I Historien. At samle og critisk undersøge de Efterretninger, som kunne give Oplysning om, hvor lang Tid de i Kjøbenhavns Fattigvæsens Hovedkasse nedkastede Trykkefriheds-Mulcter ville behøve for at naae Bunden af dens Underballance. 7) J Philologien. At bestemme genus, numerus og casus af de i "Den Frisindede" forekommende latinske Ord, hvoriblandt især bør tages Hensyn til Ordene "culpos" og "salti mortali." - NB. Formedelst Vanskeligheden ved denne Opgaves Løsning, behøver den ikke at besvares før i Aaret 1843. 8) Æsthetisk-mathematisk-experimentalphysikalsk. At angive Constructionen af en Maskine, hvorved et Theater kan hæves, naar det er sunket ned under Vægten af en kongelig Direction. 9) J Naturhistorien. Man ønsker en crystallographisk systematisk Beskrivelse over det Phænomen, at i Slægten homo, Arten danus, de viscera, som kaldes Mod og Mands Hjerter siden Midten af det 17de Aarhundrede lidt efter lidt ere saaledes indskrumpede, at de have givet Anledning til den Tro, at de skulde være aldeles forsvundne. Ved samme Leilighed maa leveres en lignende Beskrivelse over den svampagtige Fremvært-Spytstikkerfinds, som er sludt frem i hine Jndvoldes Sted.
Corsaren, 1841-10-01
Vi have opdaget ganske nye og mærkelige Evner hos to af vore conservalive Blade, og, saasom vi er upariskheden og Billigheden sev, ville vi der gjøre opmærksom paa dem, for at de mulig kunne blive benaadede med passende Titler. "Dagen" er Prophet. Den har givet Beviis herpaa ved i sit Nr. af 21de f. M. at sige, at vi den 18. September havde den sidste varme og blide Dag (for iaar), hvilket den sagde af den Grund, at det var Kongens Fødselsdag, og i det Øiemed, at selve Veiret og Himmelen skulde synes at celebrere denne - endog uden Tractement og Dands til Gjengjæld. Altsaa: Dagen er Prophet. - "Berlingske" vil formodentlig giøre Jndvendinger herimod og sige, at det er den, der er Prophet, eftersom den altid, naar Noget er skeet, siger: "Sagde jeg det ikke nok?; men Berlingske gjøres herimod opmærksom paa, at den netop er det Modsatte af "Dagens": "Dagen" spaaer forud, og det gaaer ikke i Opfyldelse; "Berlingske" spaaer bagefter, og det gaaer i Opfyldelse. Naar altsaa "Dagen" er Hoffets Prophet eller, ordret oversat, Forsnakker, saa er "Berlingske" Hofsets eller Regjeringens Metaphet: Eftersnakker. - "Dagen" har imidlertid Evne til at gjøre dobbelt Tjeneste: Den er Regjeringens Fortaler og tillige Frihedens Bagtaler.
Corsaren, 1841-10-01
Dr. Dampe og hans Skrifter*). Der en skjøn Ting. Da Dr. Dampe blev forflyttet fra Christiansø til Øen Bornholm, straalede Naadens Sol over ham, og de Mægtige, fra hvem Straalerne udgik, maae have folt, hvorledes en ædel Handling belønner sig selv, da de erfarede, at Dampe med Henrykkelse var falden et Fol om Halsen - af Glæde over, efter tyve Aars Forløb blot igjen at see et Føl. Disse tyve Aars Jndespærring har været tilstrækkelig til at afkjole den Begeistring og Varme, hvormed Dampe omfattede Friheden - hvad vi vilde sige: udstrakte Hænderne efter den; de have knækket den Kraft, hvormed han kjæmpede - hvad vilde vi sige, hvormed han ikke fik Lov til at kjæmpe: Staten slyngede sin Jernarm om sit Ofser; han sprællede lidt, og saa var det forbi, saa var han levende død, saa var han begravet mellem Himmel og Vand - saa var han straffet. Og Straffen varede kun 20 Aar, og nu er han benaadet. Som sagt, han er benaadet - med at være under Politiopsyn paa Bornholm. Han blev ikke heelt tilbagegivet Livet og Friheden, men bragt fra Fængslet ud i dets Forgaard - formodentlig af Skaansel og Medlidenhed, for at det ikke skulde gaae ham som hiin Olding, der efter Bastillens Indtagelse i Triumph førtes ud af Fængslet, men bad om at maatte blive ført tilbage igjen, fordi han var fremmed iblandt den nye Slægt. Men denne Skaansel var overflødig. Dampe vilde ikke føle sig fremmed. Eller troer man, at de ikke ogsaa nu vilde lade sig bevæge til at bære Gigtringe til Tegn paa Sympathi med ham og *) Disse ere for nærværende Tid under Pressen paa Boghandler Kleins Forlag. Deres Jndhold er: Tragiske og comiske Digte, Oder og politiske Samtaler. Priis 8 sk. pr. Ark. bære dem kjækt, ved høi lys Dag, indtil - Politiet saae dem paa Fingrene? At man ikke nu ogsaa vilde underskrive hans Petition - saasnart Folk med Autoritet havde underskrevet? At man ikke ogsaa nu, naar han fortes bort til Christiansø, vilde udstøde et - Forundringsraab og derpaa sige. "Ja, han var dog ogsaa for uforsigtig?" O, jo! Han vilde føle sig aldeles hjemme, ja, saa hjemligt vilde Alt forekomme ham, at, saae han ikke Haaret graanet om sine Tindinger, følte han ikke Marven hentæret af sit Legeme og Ungdommens Liv og Varme slukt, saa vilde han troe, at det Hele havde været en tung Drøm. Om kort Tid skulde han komme herover, og Jllusionen vilde da være fuldstændig: Han vilde see Folket læse hans Ord - Ord i den Aand, hvori man nu i tyve Aar har talt - og læse dem som nye, tyve Aar hengaaede og Folket omtrent paa samme Punct, læsende de samme Ord, for maaskee om tyve Aar - atter at læse det Samme.
Corsaren, 1841-10-01
Theatret. Ved at læse et Par andre Blades Anmeldelse af "Lises Støvler" og af adskillige andre Stykker, have vi indseet Hensigtsmæssigheden af en Contrarecension, som skal følge i næste Nr. Samme Aften som "Lises Støvler" gaves 1ste Gang, opførtes for 2den Gang "Advocatens Datter". Vi skylde Hr. Bruus (der er en Begynder, og mod hvem man derfor ikke kan være samvittighedsfuld nok) den Erklæring, at hans lidet taknemmelige Rolle denne Aften gjorde ham langt mindre forlegen end sidst, og at han i det Hele var heldigere end sidst, med Undtagelse af Slutningen af Scenen med Faderen i 1ste Act.
Corsaren, 1841-10-01
Samtale paa et Pascontoir. Passkriveren (som har det gode Jndfald at ville sige enhver Reisende noget Behageligt eller Smigrende om hans Fødeland, efterdi han, som han meget rigtigt bemærker, saa at sige er den første dannede Mand, de Reisende tale med, og det altsaa er hans Pligt strax at give dem et saa godt Begreb om Nationen som blot muligt) efterseer den Reisendes Papirer, og, da han deraf seer, at han er fra Posen, siger han: "Man dyrker Videnskaberne med megen Jver i Deres Fædreland." Den Reis. Ja vistnok. Passkr. Jsær Astrologien, troer jeg. D. R. O, ja. Passtr. De har jo for Ex. Ricolaus eller Riels Copernicus. D. R. Ja - men han er død. Pas fkr. Allerede! O, det er ret Slade.
Corsaren, 1841-10-01
"Dagen" er bleven meget forbittret paa Oppositionsbladene, fordi de slet ikke have omtalt Kongens Fødselsdag. Den siger, at i alle andre Lande omtale Bladene, hvilkensomhelst Farve de end bære, altid Kongens Fødselsdag som en for Landet glædelig Begivenhed. Men i andre Lande forkyndes ogsaa Kongens Fødselsdag ved et eller andet glædeligt Lovbud. Her ventede man ganske vist noget Lignende; men den udeblev, og Oppostiensbladene noede derjor set ikke, at den 18de September var Kongens Fodselsdag. - J samme Blad tilbyder en Mand at give Jnformationer imod blandt Andet at erholde Frokost Morgen og Aften.
Corsaren, 1841-10-01
Det kongelige Theater. "Hulen i Kullafjeld." Uddrag i 1 Acter af "Hakon Jarl", "Aladdin," "Jndianerne i England" m. M. Texten samlet og udgivet for Hr. C. Borgaards, Musikken for Hr. Baron Løvenskjolds. Angaaende Stykket selv skulle vi udtale os nærmere, saasnart Nogen har nægtet, at den Titel, vi have givet det, er aldeles rigtig og characteriserende. Hvad Musikken angaaer, da ville vi lade denne selv tale for sig i nedenstaaende tilforladelige Scene under Opførelsen. (En Tilhører faaer fat i en Tone og siger:) Høistærede! Stop et Øieblik! Jeg synes, at jeg skulde have den Ære at kjende Dem; men jeg kan, sandt for Gud, ikke befinde mig paa, hvor det er, jeg har seet Dem.... For F-! Jo længere jeg seer paa Dem, desto mere bekjendt forekommer De mig ... Aa, sig mig: hvo er De? Tonen. Nin Fader hedder Auber. Maaske De har seet mig hos han? Tilh. Rigtig! Rigtig! Nu huster jeg det. Men nu forekommer alle de andre Herrer, som ere i Følge med dem, mig ogsaa bekjendte. T. Det troer jeg gjerne. Tillad mig at forestille dem for Dem. Den unge Hr. Mozart; den unge Hr. Adam, Hr. Hartmann jun., Hr. Kuhlau jun., Hr. Marschner, ligeledes jun., Hr. Beethoven, Søn af den bekjendte Beethoven... Tilh. Er der da ingen iblandt dem, ved Navn Hr. Løvenskjold jun.? T. Nei. Ham have vi itte den Ære at kjende. Men Hr. Løvenskjold ven., ham jjende vi. Han har bedet os synge her iaften, men Alle paa en underlig Maade i Munden paa hinanden, fordi han ikke gjerne vilde have, at man skulde kjende nogen enkelt Stemme. Og saa sagde han rigtignok til os, at, naar Nogen spurgte, hvad vi hed, saa skulde vi Alle svare: Løvenskjold, Søn af Hr. Baron Løvenskjold.
Corsaren, 1841-10-01
Prices Theater. (Forestilling den 23de September). Blandt dem, som optraadte ved denne Forestilling, der udmærkede sig ved et rigt og afvexlende Jndhold, var Hr. Vesterblaae, som viste fine Lemmers overordentlige Smidighed. Men det er ikke alene Forbauselse, der betager Tilskueren ved at see et Menneskes Lemmer saaledes skifte Plads og Rolle - det er ogsaa, eller bør idet mindste være, en patriotisk, opløftende Følelse; thi, da han er Dansk af Fødsel, viser han, hvilken Bøielighed vi Danske kunne opnaae, naar vi fra Ungdommen af blive vante dertil. - Efter ham viste sig Brødrene Bils. Den ene af disse er en udmærket Taskenspiller; men hvad Under er det, siden han er en Russer? J Rusland har man seet Coulisser forvandle sig til store Stæder og rige Landstrækninger og derpaa - igjen til Coulisser, en Kunst, som alle udenlandske Taskenspillere endnu see op til som et uopnaaeligt Mesterstykke. - Den anden Broder er en stor Jongleur. Han kaster bl. A. en meget stor Jernfugle i Veiret og opfanger den med sin Nakke. Men hvad Under er det, siden han er en Russer? Russerne have Alle en stærk Nakke. - Forestillingen sluttede med Pantomimen "Kjæmpehanen", hvori foruden Pierots bekjendte fortræffelige Løier forekommer en interessant Scene. To pæne Mænd, der næsten kunde gjælde for Embedsmænd eller endog for Lehnsbesiddere, modsætte sig en Ting, som en høiere Magt har besluttet, og anbefale en modsat. Men hvad gjør den "høiere Magt"? Den giver hver af dem en svær Næse, og derved blive de saa skikkelige, at de aldeles falde til Føie og love sig selv, aldrig oftere at forsøge slige Løier. "Det er en gammel Historie, Men bliver dog altid ny" og giør stedse et tildrende Indtryk paa Publicum.
Corsaren, 1841-10-01
Fabler. VI. Løven sad just i sit Gemak og tænkte paa sin Storhed og Magt og Dyrenes Kjærlighed og Hengivenhed for den, hvorpaa den nylig havde modtaget de umiskjendeligste Beviser, samt paa de Pligter, der i den Anledning paahvilede den saa tungt, da den opvartende Kammerherre, Bjørnen, traadte ind og meldte en Geistlig, i hvis Sogn just en Landsbystole var ledig. Da den Geistlige efter modtagen naadigst Tilladelse traadte ind, modtog Løven, der kjendte den Jndtrædende som en dygtig Psalme- og Fødselsdags-Digter, ham meget naadigt og sagde: "Hvad vil Du, min gode Sjælesørger?" - "Jeg har i disse Dage," svarede den Geistlige, "modtaget D. Høiheds allernaadigste Anbefaling for det Faar, der har indstillet sig som Candidat til det i mit Sogn ledigværende Skolelærer-Embede, og jeg vil i den Anledning allerunderdanigst forhøre mig hos Deres Høihed, om det er Deres Høiheds ubetingede Villie, at den af Deres Høihed anbefalede Candidat skal have den ledige Post, eller om der kun skal tages særdeles Hensyn til ham ved Siden af Andre, lige qualificerede." - "Ja, min gode Ulv," svarede Løven. "jeg har anbefalet ham til Posten, og deraf følger, at han skal have den." - "Det skal skee, Deres Høihed," tog den Geistlige igjen bukkende tilorde; "men," tilføiede han, derved geraader jeg i en stor Forlegenhed; thi Fru Løvinden har paa lignende Maade anbefalet en Ansøgende." "Hm!" svarede Løven grundende: "ja, saa maa Du give min Candidat dette Embede og min Fru Løvindes det første, der bliver ledigt." - "Deres Høiheds Viisdom formaaer at løse de vanskeligste Spørgsmaal," sagde Ulven og forlod bukkende Gemakket. Men Løven strakte sig fornøiet hen paa det bløde Leie, glædende sig over, at ei heller denne Dag var gaaet hen, uden at den havde havt Leilighed til at udøve en Retfærdigheds-Handling.
Corsaren, 1841-10-01
Foruden de sædvanlige Billetter er denne Gang Brev til Dhrr. E. 7., Castello og Langulostroznarabaldsgrasinadundrapulasser. - Hr. C. D. No. 2 bedes at lade afhente mundtligt Svar. - Det om Rectoren i H...... kan ikke optages. Paa Grund af, at Tegningerne nu leveres i Corsaren", istedetfor at de før fulgte med og saaledes koste mindre, bliver der for det nu forløbne Qvartal ikke beregnet Abonnenterne nogen Betaling for disse. For Fremtiden ville de derimod blive at betale, men for et heelt Qvartal (idetmindste 26 Tegninger) med ikkun 2 s. saa at Bladets Priis bliver constant 5 Mk. quartaliteter, istedetfor som nu 4 Mk. 14 s.
Corsaren, 1841-10-08
Charivari. Idag, Fredagen den 8de October, er det "Corsarens" Geburtsdag. Alle de, der indfinde sig udenfor dens Bureau og raabe Hurra, blive kongeligt tacterede. Enkelte Hurra'er modtages ikke. J Anledning af denne høitidelige Dag feirer Redactionen en Fest, hvortil er fastsat følgende Ceremoniel. Fredag Formiddag, Kl. 2 Minutter over 11, forsamles de tre første Klasser i Rangen i den Feiredes Forgemak til Cour. Til de 3 første Klasser henregnes: 1ste Kl.: Præsidenten, 2den Kl.: de øvrige Medlemmer af Redactionen, 3die Kl.: Ingen. De Mødende bære: Kjole, Vest og Beenklæder. J Mangel af Kjole kan bæres Frakke, men uden det sidstnævnte af forbemeldte tre Klædningsstykker nytter det ikke at melde sig. Kl. 11 1/4 begiver Couren sig parviis, med Præsidenten i Spidsen, ind i Festsalen, hvor "Corsaren" allerede befinder sig, for ikke at lade vente paa sig. Man bevæger sig efter Tacten i Melodien: "Høire, Venstrel Høire, Venstre!" o. s. v. Ankommen foran "Corsarens" Thronsæde opstiller Couren sig i en Linie, een Mand høi og ni Mand lang; Brede og Tykkelse efter Omstændighederne. Præsidenten holder dernæst en Tale, hvori han søger at indbilde Corsaren, at det for dens Skyld er blevet godt Veir idag; hvorpaa de øvrige Medlemmer fortælle den, at den er det meest fuldendte Væsen i Verden. Dersom Corsaren har sund Forstand, tænter den, at det hører til de Complimenter, hvorfor man venter en Daase eller en Ring; hvis ikke, troer den det og bliver glad derover. Den besvarer Talerne med majestætisk Taushed, og Couren trækket sig tilbage med en Fart af 2 Mile i Vagten. Ved Udgangen nyser det ældste Medlem, og det yngste Medlem siger Prosit. Kl. 3 holdes i Forsamlingsværelset en stor Universitets-Disputats. For at den kan blive saa kort som mulig, omhandler den "Jronien hos Kierkegaard." Der udnævnes en Respondens, to ordentlige og een nordentlig Opponent. Disputatsen er skreven for en Flaske Champagne, og, som Beviis for, at Forfatteren, her som ved alle Disputatser, skal have Belønningen, enten han seirer i Disputatsen eller ikke, har han drukket den i Forveien. Kl. 7 holdes en Kjøbstads-Assemblee, hvilken Medlemmerne have foranstaltet, fordi de gjerne ville have en Assemblee og finde denne Dag ligesaa passende som andre Dage. Dagens Høitidelighed sluttes med et stort Gildeparé, hvorved der blandt Mere udbringes Staaler for Alle dem, som i det forløbne Aar have beviist "Corsaren" den Velvillie at give den Stof til sine Betragtninger o: dens legemlige og aandelige Næring og Livsstof. En alphabetisk Fortegnelse over disse ædle Velgjørere er under Arbeide. Der haves allerede fra E til p. og man tvivler ikke om at ville have Fortegnelsen fuldstændig idet mindste inden næste Aar ved denne Tid.
Corsaren, 1841-10-08
J Anledning af de i den nyeste Tid fremtraadte Bestræbelser for at faae Danmark gjort tydsk, ved at indlemme det i det tydske Forbund, ville det være os tilladt (foruden Mere paa et andet Sted) her at gjøre en lille Sprogbemærkning. - Hoffet kan ikke have Noget imod at blive tydsk. Det hedder paa Tydsk Hof ligesaa godt som paa Dansk, kun udtalt blødere ɔː mere smigrende og ydmygt af Folket (hvilket altsaa burde tale for Forandringen). Derimod bliver Folket, naar det bliver Tydsk, ikke længer kaldt Folk men Volk. Og Almuen, der ikke kjender det tydske "V", vil troe, at det er et "W" og derfor i det tydske Forbunds Arme med blandede Følelser udraabe: W! W! W!
Corsaren, 1841-10-08
"Dagen" for i Mandags indeholder en ret mærkelig Tirade. Jdet den nemlig fortæller om den Stads, hvormed D. M. Kongen og Dronningen bleve modtagne i Korsøer, siger den, at disse Tegn paa undersaatlig Hengivenhed faae saa meget mere Værd, som Kongen gjentagne Gange har frabedt sig dem. - Altsaa: det er et værdifuldt Kjendetegn paa undersaatlig Opmærksomhed, naar man gjør det, som Kongen gientagne Gange siger, at han ikke ønsker? Os synes det tvertimod at være enten et Tegn paa Ulydighed eller et Beviis for, at man ikke troer, at Kongen har meent det saa alvorligt med hiin Frabeden, i begge Tilfælde altsaa en Fornærmelse og Mangel paa pligtskyldig Opmærksomhed imod Majestæten, som sikkert kun formedelst Kongens sædvanlige Naade og Huldrighed ikke alene ikke bliver straffet men endog tilsyneladende, men visinok ogsaa kun tilsyneladende, godt optaget. - Vi finde det saa meget mere nødvendigt at gjøre opmærksom paa denne Sagens sande Sammenhæng, som "Hofjournalen" formodentlig om et Par Dage vil lade, som om den pludselig faaer Øinene op, og da sige: Elskelige Venner! I have virkelig gjort en Feil ved at handle imod Kongens Ønske. Men en Feil kan rettes. Naar Kongen kommer tilbage, kunne J gjøre det Skete om igjen. Redaction! De har i Deres sidste Nr. yttret, at De gjerne vilde give Corsaren og de Behageligheder, den undertiden i materiel Henseender forskaffer Dem, for Friheden og det tørre Brød. Jeg undrer mig, i Sandhed, over, at De har indstrænket Dem til et saa beskedent Forlangende, eftersom De ved at træde i Underhandlinger med Regjeringen sikkert kunde faae langt Mere. Naar De nemlig skrev et Brev til vor Regjering, lig det, Themistocles strev til den persiske, saa vilde den vistnok behandle Dem paa lignende Maade. Den vilde give Dem eet Sted, hvor De fik Deres Brød, eet Sted, hvor De fik Vand - der havde De altsaa allerede Vand og Brød - og for Deres Betvemmeligheds Skyld forene disse to Steder til eet, hvor De kunde have Deres Logi. Og hvad Friheden angaaer, da vilde den paa en passende Maade give Dem denne i Deres Bopæl, nemlig ved at give Dem frit Logi.
Corsaren, 1841-10-08
"Ove Thomsens Avis" kalder den nuværende Tid med Hensyn til Journalisterne for "de pharaonske syv magre Aar". - Meget sandt, Hr. Ove Thomsens Avis! meget rigtig bemærket. Lignelsens Sandhed gaaer saa vidt, at Provindsernes syv magre Blade hver Postdag ovspise Hovedstadens syv federe og - blive dog ikke federe.