Extraordinaire Maanedlige Relationer, 1684-09-01
Chur-Saxeske under Hertug Christian och General Trautmansdorff derhen paa March begrebne. Ved Tørckernes Birams eller PaaskeFestes Indgang, som skeede den 11. hujus, hafver Tørckerne i Ofen de store och smaa Støcker runden omkring Fæstningen tre gange løset och deres Music ladet høre. Til Ofen skal være lutter Affsnitte gjorde, och nogle Huse nedrefne, och Gaderne med Halm igien bedeckede, til hvad Ende veed mand icke. Fra Constantinopel hafver mand, at der sammestæds aff Persien heel u kier komne Tidender ere indkomne, nemligen, at Persianerne hafver slagets med den Tørckeske Armee ved Ro van, udi hvilket Tog Persianerne hafver haft Ofvermact, och ofver 10000. Tørcker ere blefne paa Valstæden, de øfrige hafver de laget paa Fluct, och all deres Bagage erobret. Derforuden var der og Kundskab indkommet, at Maltheserne paa de Jnsuler som ligger i Archipelago, stor Skade med Plyndern och Jndbyggernes Nedsablen, hafde forøfvet. Om endskiønt det ChurBeyerske Rytterie i Passerende ved Neuheusel, samme Besætning stor Forskreckelse hafver foraarsaget, saa efterlader dog disse icke des mindre deres Ofverfarelser, og henter undertiden Bønderne aff Landsbyerne och Vinbiergene: J midler Tid hafver mand med to bortløbne Hussarer, at samme Commandant och Ofver-Officererne med hinanden hafver besluttet, at saa snart Osen var erobret, och en aff de Christnes Hofved-Armee kom der for Fæstningen, ville de flux capitulere, til at bekomme god Accord, eftersom dog lingen Undsætning var at forhaabe. Den Zer i Den 24. Septembr. hafver den regierende Keyserinde holdet hendes Kirckegang hos Augustiner-Munckene, med sædvanlige Ceremonier. Aff de til Vien bragte 140. Janitskarer, omvender nogle sig til den christelige Troe, de andre maa arbeyde paa Fæstnings Bygningen. Der Chur Førsten aff Beyeren i Leyeren for Osen var ankommen, hafver hand en Rodmester tillige med en fangen Tørck til Commendanten i Osen indskikket, och hannem hans Nærværelse med meget Folck tilkiendegiffvel, med Hosføyende, at det endnu var Tid for Besætningen Naade at erlange, om hand sig nu ville gifve, hvilket som icke, da skulle der icke en eeneste af dennem gifvis Qvarteer, och at Commandanten hafde indtil des holdt sig som en tapper Soldat, men at hand sig nu, den Christne Mact, som sig dagligen formeerede, ville imodsætte, naar och all Forhaabning om nogen Undsætning var ude, da ville hand icke længer holde det for en Tapperhed, men langt meere en fortvilet Haardnackenhed. Hvor paa hand hafve holdet Raad med Officererne, formedelst Rodmesteren, hvilcken hand forærede 15. Ducater, lod gifve til Giensvar: Hand vidste heel vel Chur-Førstens Ankomst, haffve och seet hannem med sine Øyne, men hand hafde endnu ingen Aarsage til sig at opgifve, efftersom dennem hvercken fattedis Lifs-Middel, Ammunition eller tapre Soldater, til videre Modstand, icke desmindre var Tiden forandrelig, i hvilcket Fald hand sig, om Nøden paakom Chur-Førsten ville anbefale, och selff om Accord anholde. Tre aff Osen bortløbene Christne forregifver, at iblant Besætningen er stor Uenighed, och ere de heel ilde tilfreds med Commandanten, efftersom hand Ofvergifvelsen fra en Tid til den anden opsætter, men hand opholdt dennem immer med Forhaabning, at en Unsætning snart skulle være i vente och vil hand hafve det skriftligt aff Officererne, at hand imod sin Villie er nød til at accordere, dersom Undsætningen ude bliffver. De Ungerske och Polske til Hests, staar nogle faa Mile affsides fra Leyeren at dersom Fienden nogen Undsætning ville ientere, hannem da strax at angribe, och saadant forhindre, och effter at de, dog aff ulige Beretninger, hafde fornummet ligesom Fienden var for haanden, hafver de til des større Sickerhed Bagagen i Leyeren henskaffet, hvilcket en stor Allarm Allarm hafver foraarsaget, som hafver varet Natten ud igiennem, men om Morgenen er det befundet falske at være, och at Fienden endnu var vidt der fra. Den 20 Septembr. ere ofver hundrede fangne Tørcker, til Vien henførde.