Ribe Stifts Adresseaviser, 1836-08-02
Norge. Under 7de Juli udfærdigede Storthinget en Addresse til Kongen, hvori det tilkjendegav, at det med dyb Bekymring havde modtaget Meddelelsen af hans Majestæts Beslutning, at opløse Storthinget Dagen efter, hvilken Beslutning kom saameget mere uventet, som Storthinget i en underdanigst Addresse af 24de Marts havde tilladt sig at gjøre opmærksom paa, at dets Forhandlinger ikke kunde tilendebringes for Julii Maaneds Udgang. Storthinget maatte antage, at enten nogen Pligtforsømmelse fra hans Majestæts Raadgiveres Side, eller ogsaa nogen Misforstaaelse havde fundet Sted, navnlig med Hensyn til den Maade, hvorpaa Storthinget havde behandlet de kongelige Forslag om Forandringer i flere af Grundlovens Paragrapher, hvilken Maade, saavidt man af Yttringer i hans Majestæts befaling om Storthingets Oplysning kunde skjønne, var af Høistsamme bleven anseet for grundlovstridig. Efter dernæst at have søgt at bevise, at den i denne Henseende brugte Fremgangsmaade intet Grundlovstridigt indeholdt, tilkjendegav Storthinget sin Overbeviisning om, at hans Majestæt, oplyst om de sande Omstændigheder, ikke vilde have fattet en Beslutning, som maatte antages at kunne have høist skadelige Virkninger og at ville fremkalde mangfoldige Forviklinger i Statstyrelsen og de borgerlige Forhold, og som havde til følge, at Thingets foregaaende vigtige Arbeider for en stor Deel bleve spildte i det Øieblik, da de deels modnedes, deels allerede vare fuldmodne til endelig Afgjørelse. Endvidere berettede Storthinget, at af 19 høist vigtige Sager vare de fleste allerede færdige til Afgjørelse, men maatte nu blive uafgjorte, samt at det Samme var Tilfældet med en stor Deel andre, tildeels ikke mindre vigtige Sager, som vare mere eller mindre forberedte, og sluttede dernæst med den Bøn, at Forsynet vilde afvende de skadelige og uberegnelige Følger, som Thingets Oplysning under disse Omstændigheder kunde medføre, og med det Ønske, at Gud vilde bevare Kongen og skjænke ham blandt andre Goder ogsaa den Lykke, stedse at være omgiven af retsindige og vise Raadgivere. - Paa denne Addresse svarede Kongen under 17de Juli og førte da Storthinget til Gemyt: at Grunden til dets Oplysning maatte sages deri, at det ikke rettelig havde benyttet Tiden, men anvendt den for en stor Deel til mindre væsentlige Forhandlinger, istedetfor at bruge den til at befæste Folkets nærværende Held og til at berede dets fremtidige Velværen; at hans Majestæt havde bemærket, at Enkelte søgde at gjenkalde i Erindringen et Tidspunct, da begge Nationer stode bevæbnede og fjendtlig sindede mod hinanden, og da en Uenighed fandt Sted, som, forsat, vilde have bragt Sorg og Elendighed over begge Folk; at det ikke var vedvarende Debatter, men Handlinger, som begrundede al Folks Rolighed, Frihed og Lykke; at hans Majestæt derfor fandt, at Storthingets Oplysning ikke længer burde udsættes, og at denne Opløsning maatte findes destomere nødvendig, jo større Antallet var af de Sager, som efter 5 Maaneders Forløb vare uafgjorte. Til Slutning tilkjendegav hs. M., at et overordentligt Storthing snart vilde blive sammenkaldt, hvorhos han yttrerde, at han ikke kunde dele Storthingets Frygt for de skadelige og uberegnelige Følger af dets Oplysning.