Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1838-02-02
Det er, som bekjendt, Smaabørn fra det andet indtil det syvende Aar, der optages i Asylerne, hvilke da skulle træde dem i Forældres Sted, og vi kunne derfor med faa Ord angive Maaden, hvorpaa de bør behandles, idet vi sige: Saa vidt muligt saaledes, som fornuftige, ombyggelige og kierlige Forældre maae antages at ville behandle deres Børn i en saadan Alder. Det er altsaa Børnenes baade legemlige og aandelige Tarv der bør sørges for. Det første, som derfor bliver at paasee, er at de samles i et rummeligt, luftigt og sundt Locale, hvor et større Antal Børn uden Skade for Sundheden kunne opholde sig og finde tilstrækkelig Plads, saavel inde som i den frie Luft, til Beskjæftigelse, Bevægelse og Leeg, at de ikke skulle savne Leilighed til at udvikle og ove deres legemlige Kræfter. Dernæst maa der sørges for, at de kunne være under stadigt og ombyggeligt Tilsyn, baade for at sikkre dem for slet Selskab, og for at Forældrene kunne sende Børnene derhen uden Frygt for, at de skulle komme tilskade ved Uforsigtighed. Dette Tilsyn bør vel helst betroes til en fornuftig, sindig og agtet Kone der maa omgaaes og behandle de Smaae med Blidhed uden Svaghed, med Bestemthed uden Strenghed, med Alvor uden Vrantenhed, og saaledes vænne dem til Lydighed, Orden og Sædelighed. Hvad derefter Børnenes Beskjæftigelse angaaer, da maa man vel vogte sig for i saa spæd en Alder, at forkue dem ved for megen Tvang og Stillesidden, og derfor indrømme dem tilbørlig Tid til Bevægelse og Leg. Dernæst maa man erindre, at Afyler ikke skulle være Skoler, hvor det kommer an paa at indpresse i Barnet en vis Masse af Kundskaber, men de skulle være Bevarelsesteder for den barnlige Uskyldighed, Forberedelsessteder for Skolen, og Livet. Barnets opvaagnende Evner skulde her begynde at udvikles, Lærelyst samt Sands og Følelse for, hvad der er skjønt og godt, at vækkes, og Villien bibringes en bestemt Retning imod dette. Det skal vænnes til Opmærksomhed for, hvad det seer og hører, til Stadighed og Orden i hvad det foretager sig, det skal lære at udtrykke sine Tanker paa en med dets Alder og Udvikling overeensstemmende Maade. Og, hvorledes dette hensigtsmæssigst bør søges opnaaet, have vi allerede antydet, nemlig paa samme Maade som fornuftige Forældre ville stræbe at opnaae det. Altsaa vist ikke saa godt ved en til bestemte Timer indskrænket Underviisning, Udenadslæren, Opramsen af foresatte Lectier eller andet deslige, som ved Samtaler med Børnene, foranledigede ved hvad der Død. findes og foregaaer omkring dem i det daglige Liv, ved Fortællinger og Fabler, afpassede efter deres Fattevner og Begreber, ved saavidt muligt at anskueliggjøre Alt for Barnet, f. Ex. ved Billeder for saaledes paa den naturligste Maade gjennem Sandserne at virke paa Sielen. At de ældre af Børnene ikke bør savne passende Veiledning i Læsning, Regning og Skrivning m. m. følger af sig selv. Det hører iøvrigt ikke herhen nøiere at udvikle, hvorledes en saadan Underviisning i alle Enkeltheder bør være beskaffen; Enhver der, er vant til at have med Smaabørn at bestille, vil vel begribe den Forskjel, der maa være imellem denne og den sædvanlig Skoleunderviisning. Det vil heraf sees, hvor ønskeligt det maa være hos Bestyrerinden, foruden de ovenfor angivne Egen skaber, at finde Dannelse forenet med det rette Begreeb om Opdragelse, samt Jver for det vistnok besværlige Kald, hun paatager sig. Men hvad hun i saa Henseende ikke allene formaaer at udrette, deri maae Andre som have Jnteresse for Sagen, efter Evne og Leilighed komme hende til Hjælp, og denne vil vist paa de fleste Steder ikke savnes; og selv om intet andet opnaaedes, end at Børnene holdtes afsøndrede fra skadelige Omgivelser, saa vilde allerede derved meget være udrettet. For at vænne dem til Flid og Stadighed maae de udenfor Lege- og Underviisningstiden beskjæftige med passende Haandarbeide, f. Ex. Strikning, hvori baade Piger og Drenge gjerne kunne tage Deel, eller andet deslige. At ureenlige Børn maa bortvises er en Selvfølge. Man har foreslaaet at give Børnene Kost i Asylerne Men foruden det, at det i de fleste Tilfælde vilde overstige de pecuniaire Kræfter, er det ogsaa i andre Henseender utilraadeligt. Saaledes vilde det, at Forældrene ganske fritoges for den naturlige Pligt at sørge for deres Børns Underholdning, bevirke et unaturligt Forhold mellem Forældre og Børn, og udentvivl fremkalde endnu langt flere letsindigt indgaaede Ægteskaber, end nu allerede finde Sted, naar man vidste, at man, saa snart et Barn havde naaet en Alder af to Aar kunde overlade hele Omsorgen for det til Asyllerne. For at paasee, at Alt stedse gaaer ordentligt til, efter de vedtagne Bestemmelser og Forskrifter, maa Asplets Forstanderskab have stadigt Tilsyn dermed, og være Bestyrerinden behjælpelig med Raad og Daad. Og, da det er Smaabørn der haves med at gjøre, hvis Pleie og Opdragelse fornemlig maa være det blidere qvindelige Kjøns Sag, er det vistnok ønskeligt og hensigtsmæssigt, at agtede Damer paatage sig som Jnspectricer det daglige Tilsyn, ligesom det ogsaa paa flere Steder isærdeleshed har været Damer der have interesseret sig for Asylerne og virket for deres Oprettelse. Det være os da tilladt, idet vi slutte disse Linier, ogsaa hos os at anbefale Smaabørnenes Sag til hver kierlig Moders, hver ædel Qvindes, som til hver christeligsindet Menneskevens Deeltagelse og Omsorg. Nykjøbing den 31 Januar 1838. Forlangt Jndrykkelse.