Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1766-08-18
Aar. 1766. Anden Aar Gang No. 32. Efterretninger. Fra Addres Contoiret i Bergen i Norge. Mandagen, den 18de Augusti. Dette er indsendt. Henrykte Tanker paa Oldrikken, et høit Bierg ved Bergen. Hil være dig, blide Natur, Vær mig velsigned, indtagelige Syn, Hvilken sød Henrykkelse bemæstrer sig mine Sandser! Hvilke Vellyst-Strømme - - - Dog nei, o føde Følelser, J ere ikke Strømme; Nei i ere et Hav af Sallighed. Ja, eders u endelige Dybhed, som strækker sig lige ind til den tredi Himmel, eders rolige Dyninger, som jynger min Siæl, snart opløftende hende til den Æviges Trone, snart nedtrykkende hende til sit eget Jntet, og til sidst eders hastige Drivt, hvorved J, o Følelser, omtomle Siælen, overbevise mig om, at J ere et Hav, et Salligheds Hav. Henrykkende Natur! Sødeste Syn, hvor vældig er din Sødhed nær havde mit formastelige Hierte antagen dig for en Guddom, hvis Bolig du kun er; Ja hver Part af dig er mig en Himmel! Hvilken Sallighed mætter, hvilke Følelser, henrykke, hvilken Kraft hæve, hvi, Jld brænder mit Sind, ved at betræ, hvor nogle af Solens blide Straaler bade sig i det stille Hav og glimre iblandt dets opstigende Taage, Andre forgylde denne høie Klippes skaldede Top; Og andre igjen kysse Jordens Over-Skorpe med Læber, som udaande Liv. Sallige Følelser, Hvor fødeligen henrykke J mig, hvor voldsom er eders Sødhed. Betal mig, Samson, Dine tredive Hellig Dags Klædninger: Siælens Opløftelse til Skaberen, ved Skabningens Betragtning, er stærkere end Løven, sødere end Bie, fødere end Nectar, sødere end Davids Strænge-Lyd for Saul, sødere end - - dog nei, hold, min henrykte Geist, Nei, den er ikke sødere, men næsten ligesaa sød, som hine rene Aanders, der dagligen mættes af at betragte sin Skaber. Og mig vil du og tillade at betragte Dig. Ligesom min Haand nyligen afmalede denne vidtløftige Kreds paa et Stykke Papier, saaledes taaler Du, at jeg i min ufuldkomne Jnd bildning, afmaler din Herlighed af dine Gierningers Storhed. Ja, o Gud! Du er forunderlig og saare stor, De Vældige paa Jorden skal see det og en hellig Frygt skal indtage dem, Af en beundrende Redsel skal de bæve, som Sinai Top fordum skialv, da syv Tordener forkyndede dine Bud. Saaledes skal de frygte for Dig. Thi Du haver iført Dig Herlighed og Majestæt, som et Klædebon. Og dog vil Du, i al din Majestæt, værdiges at see ned til mig, der er kun som et Myg i denne Kreds, og som et Jntet imod det Hele. Paamig vil Du tænke. Ja, stolte Tanke, Han, hvis Vrede udfnyser Tordener, hvis Smil forgylder Himmelen, hvis Ord skaber Verdener, og hvis Aande udblæser Siæle, Han, han vil langt henne i Ævigheden tænke paa mig og glædes ved de Følelser, som han her opreiser hos mig Salige Tanke, Gid jeg aldrig handle uværdig for Dig, træng Dig dybt ind i mit Hierte og hold det aabent for at imodtage den Naades Virkning, som er mægtig til at bevare min gandske Siæl, Aand og Legem ustraffelige indtil vor Herres Christi Dag, da denne Plan, hele Verdens Kreds, og alle Verdenners Hvirvler skal blive mig som en Myre-Tue. Den 10de i denne Maaned mod Aftenen opkom Jldebrand i et Huus ved KorsKirken her i Byen, hvilken dog blev slukket førend den kunde giøre nogen betydelig Skade. Mandskabet ved den contoirske Sprøite visede herved saadan Hurtighed, at det ei alene blev tillagt den i sligt Fæld fastsatte Belønning af 10 Rdlr., men Høi Velbaarne Hr. Stifts befalings Mand Scheel, som selv ved Jlden var tilstæde, fandt endog der saadant Behag, at bemeldte Mandskab Dagen derefter den 11te i denne Maaned ved 10 Slæt for Middag, efter Høidemeldte Hr. Stifts befalings Mandens befaling, maatte vise dets Exercice med Sprøiten, hvorover han offentligen tilkiendegav sit høie Bifald. Politie-Mæsteren Hr. Cancellie-Raad Holst, lod den 11te i denne Maaned bekiendtgiøre en Placat, hvilken lyder saaledes: "Hans Holst Kongelige Majestets Cancellie-Raad, Politie-Mæster og Vice Borge-Mæster udi Bergen, giør vitterligt, at det nu i en Tid af nogle Aar er befunden, at der er skeed stort Underslæb med, at adskillige saa kaldede Snøiere og andre have indfunden sig paa Nordfarer-Jægter og andre hid fra Stiftet ankommende Fartøier, hvor de have fra de paa Jægterne værende Folk af kiøbt de couranteste og bedste Varer mod Priis, som undertiden haver været over Markeds-Gang, hvorved endeel af de vedkommende Kiøbere ei alene selv ere blevne ruinerede, men endog derved sat andre Borgere tilbage, i det de først have hos de til Byen ankommende Uden Byes Folk opkiøbt de couranteste Varer, hvorved de andre Borgere der have crediteret en stor Deel af deres timelige Velfærd til Nordlandene og andre Steder, meget blive prejudicerede, tvert imod de denne Bye meddeelte Privileger, andre Kongelige Anordninger og bekiendtgjorte befalinger; Saa paa det al U-Orden kand saa vidt mueligt forekommes, saa bliver hermed alvorligen befaled og paabuden, alt paa Grund af de forrige ergangne Kongelige Anordninger og de derom publicerede Placater, at ingen, hvem det end og maatte være, maa understaae sig at reise ud imod de ankommende Jægter, for der enten at betinge eller opkiøbe nogen Slags Varer af de Jnd kommende, men at det stedse forholdes efter de udgivne Anordninger, nemlig at enhver Uden Byes Mand først maa søge sin Kiøbmand, han staaer i Gield hos, med ham at accordere om sine Varer, efter Markeds Gang og Priis, eller og at fyldestgiøre ham for sin Fordring. Skulde nogen træffes herimod at have handlet, maa han tage Skade for Hiemgield. Til den Ende og denne Placat ved offentlig Tromme-Slag til Underretning saavel fordenne Byes Jndvaanere som de ankommende Uden Byes Folk bekiendtgjort og trykt paa alle publique Steder anslagen.