Københavns Adresseavis, 1779-01-20
Det er aabenbart, at alle Dagens Tider ere paa eengang paa Jordkuglen, naar det er Morgen hos os, er det paa andre Steder Middag, paa andre Aften, paa andre Midnat. - Det almindelige Øiemmed af Planeternes Løb omkring Solen synes at være, at de ikke skal henrives til Solen af dens tiltrækkende Kraft. Hvad Jordkuglen angaaer, saa følger af dens Løb omkring Solen ogsaa Afvexlingen imellem Sommer og Vinter, dog udfordres dertil endnu andre Omstændigf) og 6 Timer. Da dette Overskud i 4 Aar udgiør en Dag, gjør man altid det fierde Aar en Dag længer, saa at det har 366 Dage. heder. En Bie=Nytte af Jordkuglens Bevægelser er Tidens Jnddeeling i Aar og Dage. Det merkværdigste, vi have at sige om Jordkuglen, er: hvoraf Forskielligheden i Varmen kommer, hvoraf det kommer, at det paa en Tid af Aaret er varmere end paa den anden, og at et Land har mere Varme end det andet, Her maae vi i Forveien nødvendig forklare to Ord: Pol og Æqvator. Naar en Kugle dreier sig omkring, saa ere der paa samme en Punct paa den ene og en Punct paa den anden Side, som begge ved Kuglens Omveltning ikke komme af Stedet, men dreie sig kun om sig selv; disse Puncter kalder man Poler. Men dette er maaskee ikke tydeligt nok: Naar man stikker en lang Naal midt igiennem en Bolt, og dreier Naalen, og med samme Bolten omkring, saa ere Polerne de Puncter paa Bolten, hvor Naalen gaaer ind og udDen Kreds omkring Kuglen, som er midt imellem begge Poler, kalder man Æqvator. Enhver Kugle altsaa, der dreier sig omkring, følgelig ogsaa Jordkuglen, har Æqvator og Poler. det Jordkuglen dreier sig omkring, synes Himmelen, med Soel, Maane og Stierner, at dreie sig omkring, Jordkuglen, følgelig gives der og paa Himmelen Æqvator og Poler, som ere i een Linie med Jordens Poler, og Æqvator Det er aabenbart, at alting kommer an paa, hvad for en Stilling Jordkuglen har imod Solen i Henseen. de til sin Æqvator eller Poler. Thi dersom en af Polerne stod lige imod Solen, saa skulle, Omveltningen, uagtet, bestandig kun den ene Halvdeel af Jordkuglen beskinnes, og den anden halve Deel aldrig. Men naar Æqvator staaer imod Solen, saa bliver ved Omveltningen hele Kuglen beskinnet. Solen er Aarsagen til Varmen og Lyset paa Jord kuglen; men den virker, som bekiendt, ikke lige stærkt paa alle Steder og til alle Tider. Een Egn paa Jord kuglen har meer Varme end den anden, og overalt er det eengang varmere end en anden gang, om Middagen varmere end om Morgenen og om Aftenen, om Sommeren varmere end og Vinteren. Man maa ikke tænke, at denne Forskiel kommer deraf, at Solen er nærmere eller længer borte, men den kommer alene deraf, at dens Straaler falde meere eller mindre lige paa, d. er at den staaer høiere eller dybere paa Himmelen. Den staaer i de varme Lande høiere end i de kolde, og overalt om Sommeren høiere end om Vinteren, om Middagen høiere end Morgen og Aften. Da Solen skinner saa meget des stærkere, jo ligere dens Straaler falde paa, eller jo høiere den staaer paa Himmelen; saa skinner den allervarmest der, hvor den skinner ganske lige eller lodret hen, d. e, hvor den staaer Folk over Hovedet. Det er klart, at den kan kun beskinne et Sted paa Jordkuglen af gangen lodret. Men i Følge af Jordkuglens Omveltning bliver i 24 Timer en Kreds paa samme beskinnet lodret, dog har hvert Sted af denne Kreds kun eengang om Dagen, nemlig om Middagen, Solen lodret. Den lodret beskinnede Kreds paa Jorden har altsaa den største Soel=Høide og Varme, men jo længer et Sted ligger bort fra denne Kreds paa høire eller venstre Side, desto mindre Soel=Høide og Varme har det. Det kommer altsaa derpaa an, hvad for en Kredsaf Jordkuglen lodret beskinnes, d. e, hvad for en Stilling Jordkuglen har imod Solen. Da Egnen og Æqvator staaer imod Solen, saa har Æqvator den meste Soel=Høide og Varme, paa begge Sider af Æqvator tage de efterhaanden af *), og høre ganske op i Polerne.