Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1828-01-28
Kjøbenhavns Børs-Kours den 25 Januar 1828. Hamb. 2 M. - k. S. 219. Species 220, solgtes til 15 Rbmk. 3 s. Norske Speciessedler pr. 100 Species 156 1/2 Rbd. Sedl. Svenske pr. Rdlr. Rigsgjeld 49 a 49 1/2 Rbs. Tegn. 4 PCt. Kongel. Oblig. (u. R.) 85 a 85 1/4 Rbd. Sedl. 77 3/4 a 78 i Bco. dito dito Dito Nationalb. Oblig. af Laan 4 Febr. 1820. 102 1 a 105 Rbd. r. S. dito .......... 113 14 113 1/2 Rbd. Sedl. Dito 4 pCt. uopsig. Rigsbkobl. (Renter pr. 6 Jan.) 97 Rbd. r. S. 6 PCt. norske Laan ved Hambro & Søn 105 105 1/2 i Bco. 4 pCt. Dito Nye ........................... 98 a 98 1/2 i Bco. 5 PCt. nye eng. Oblig. (1 L. Sterl. 14 Bcomk.) 58 1/2 L. Sterl. Asiatiske Actier - i Sedl. - Bank-Disconto: 4 Pdt. Ved Natalias Grav. Nat forsvunden! Dagen er oprunden, Skjøn og herlig nu Gjennem Døden Bryder Morgenrøden: I dens Staaler vandrer Dul Vi vil ikke. Græde ved Din Lykke! Græde da Din Taage svandt; Du er hjemme, Ak, men kan vi glemme. At vi hos dig Paradiset fandt Kan vi glemme: Denne føde Stemme, Toner, som til Hjertet gaae Disse Læber, Disse Smiil, som Døden dræber - Disse Øine dunkelblaae? From og stille, Ei Du blænde vilde! Som en skyfrie Sommernat Du gik, Stjerner tindre Himlen - Himlen var Dit Indre! Stjernens Straale var Dit Blik, Det er svunden! Himlen har Dig vunden! O. Du var paa Jorden alt i den; Vi, som tabte! Vi, for hvem Du Alt herneden skabte - Vi - har Jntet meer igjen! Linier til et Æresminde, Geheime-Konferentsraad Johan v. Bülow, Ridder af Elephanten pp. Hvo kjender alle Dem, som sørge ved Hans Bortgang til Evigheden, J Palladsets høie Sale og under Landmandens lave Tag raaber Smerten: Vor troe Ven og Velgjører er død! At for sin Konge, for Fædrelandet, for Folket - Alle Hans Venner - endnu for tidlig død. Hvor mange tusinde, ei blot Hans fortrolige Venner - o, Han var saa stemt for Venskab, bade ei allene paa Aarets 29 Juli for Hans velgjørende Liv, men saa ofte Man hørte eller saae: Hvor velbehagelig Han var for Kongen eller Fædrelandets Folk eller for Udlændingen. Selv bad han om Livet, fordi Han vidste at anvende det vel. Hver tidlig Morgenstund anbefalede Han til Gud sin Aand - for at bruge Dagen saa vel - som vi nu vide er det bedste Æresminde over Hans Grav. Ak, den blev for tidlig aabnet - saa raaber i tungeste Smerte Egtefællen - hvis Krone og Velgiører uden Lige Han i 43 Aar vedblev at være. Hvo udtaler Hendes Savn! Og det uberegnelige Savn af Johan v. Bülow - for hele Danmark - er et blivende Æresminde over Hans Grav -men skjænker alle Efterladte, endog Almuen, som siger: alle Mennesker ville savne Ham den Trøst: at tabte vi, saa vandt Han; thi i Guds Fred hensov Han, for at optages til sin visse store Salligheds Løn. Hans lyse, fri, forædlede, kjerlige Aand lever i Herlighedens evige Tilstand. Han var ophøiet paa Jorden, men blev end mere ophøiet i Evigheden af den Herre, som bedst kjender Hans Værd og Fortjenester; thi den Herre saae altid Hans trofaste Hjerte mod Vennen, hørte altid Johan v. Bülows vise Tale til Videnskabsmanden og Konstneren om Pietet og Humanitet, og saae Hans andre Velgierninger mod disse Stænder. Han hørte Johan v. Bülows kjerlige, forstandige Tale til Landmanden, om Hovedsagen, en forædlet Tænkemaade, og saae Hans øvrige Velgierninger mod denne Stand - lige fra Børnenes tidlige Ungdom. Han hørte Johan v. Bülows hjertelige Formaning til Præstestanden: at virke utrætteligen i det Embed, som et af Statens vigtigste - gavnligste og hæderligste for Tid og Evighed - og saae Hans andre Opmuntringer mod denne Stand. O! hvor mangen Enk- og Faderløs fandt Brød hos Ham! For dette og meget andet Godt, som den store Guds Ven og Menneskeven har virket aabenbar og i Løndom - har den allerhøieste Herre og Dommer ophøiet sin Johan v. Bülow. Naar den dybe Smerte ei længer stirrer paa Jordens Støv, men naar alle de Sørgende, Efterladte kunde hæve Øiet fra Jorden til Himmelen - da kommer Trøst i Hjertet: vi vid hvor Han er gaaet hen. Frangde Præstegaard den 26 Januar 1828. Den hjerteligste Taknemmelighed udkastede i sin dybeste Smerte disse Linier, til et velfortjent Æresminde J. Holm, Sognepræst.