Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-08-04
(Fortsat. Museumet aabnes med nogle oversatte Stykker af Tiecks Lystspil: Octavianus; men da de ikke staae i ringeste Forbindelse med Angrebet imod Baggesen, saa skulle de nok allene afgive en Prøve paa Hr. Reschs store Genie og Talenter. Dersom Hr. Resch vil have kundgjort og sin Duelighed som Translateur, burde han ikke have valgt poetiske Stykker, da en Translateur mere maa holde sig til Bogstavet end til Aanden. Vil han derimod vise os sit Talent til Digtekonsten, da har han sandelig begaaet den største Abderit Streg, der kan tænkes Nei. Hr. Translateur, man vinder ikke Digternavnet ved Oversættelser, eiheller Musens Krands, som Hr. Translateuren i egen Indbildning allerede føler og sin Jernpande. Efter disse oversatte Digte, faae vi en original Pjece, betitlet: "Jens Baggesen, som vi dog allerede kjende under Navnet: Baggesen og hans Gjenganger der anden Gang er aftrykt. Hr. Resch bærer sig af, som hiin elendige Sonnet og Epigrammager, der, følende at hans Arbeider ere forgjengelige og uden Betydning, først lader dem aftrykke i et Blad, og naar de der have staaet en Tid og ere glemte, atter byder os dem i alskens Nytaarsgaver. Til at karakterisere ovennævnte Produkt og vise Læseren, i hvilke Hænder Baggesen er falden, behøves kun deraf at udskrives dette gens Hvor Du er lille bitte Og lens og bedre nede hedder det: Reis i Morgen den Dag Til Din Kone i Gallernes Land, Og fornøi hende saa gode Du kant Har et saadant Menneske ikke forskjerset den litteraire Agtelse, der saa pøbelplump drager til Feldts imod en Mand som Digteren Jens Jmmaudel Baggesen, For at bevise sin Adkomst til at tælles iblandt Fædrenelandets Skribentere, giver Hr. Resch og følgende Raisonnement: "Den Opponent, som træder frem med Kraft (?) og Bestemthed (?) har en pro beviist sin Autoritet 1) og indlemmes strax (!) uden nogen Anciennitets=Hensyn i den videnskabelige Totalitet, hvor hans Plads bestemmes af hans større eller mindre Virksomhed i Hvorledes denne Forfatter Virksomhed maa yttre sig, derpaa har Hr. Resch selv givet os et Exempel, nemlig et elendigt Smørerie og i Grovhed. At Hr. Resch træder frem som tredie Mand imellem Blenschlæger og Baggesen er høist latterligt; den første vil vist harmes over, naar han erfarer, hvilke Mænd der træde over paa hans Side, for at vælte sig ind paa Baggesen. Blenschlæger er den største Digter Dannemark nogensinde han frembragt; hans Svar til Baggesen er mandigt og skjønt, og for at vise hvorlunde denne Heros iblandt Skialde bedømmer Baggesen som Digter, ville vi hidsætte følgende smukke Sted, Dig (nemlig Baggesen) gjested, som en Engel, Purpurbeltet skjøn, Med Sølvervingen, ved din Fødsel Ringens Aand, Den bøied over Vuggen sig, et venligt Barn, Og sagde: "Hvor din Tankes Flugt dig skynder hen, Jeg svinger dig, og synger hvad du vide vilst!" Lad Borgeren med ærlig Sved sin Bage gaae. Agtværdig, hellig er hans Jid; men Musers Søn. Har sielden svedt. Bulkanus paa sin Ambolt her Ei hamret dine Digte, som en Sølverbæk Fod gjennem Blomsterdalen de melodiske ned, Af egne Kilder drevet: Saa synger en af de første Digtere om Bags gesen, medens Skriblerhoben kun laster hans Feil og er blind for hans Skjønheder. Den Hyldning slige Mennesker vise en Digter, som Ølenschlæger, kan umuelig være ham behagelig. Dersom han engang nedlod sig, at tugte disse Smaadyr, som oprode de skjønneste Bede i Herthas Have, vilde der ikke gaae ham bedre end det hav gaaet Baggesen. Hr. Resch har vist lovet sig meget af sin Fremfærd imod Baggesen, men Nationen har nu givet ham den Krands han fortjener. Hans Kri Liter over Baggesens Værker ere ligesaa taabelige som latterlige og bevise kun den Smaahedsaand, der besjeler ham Hin recenserer Baggesens Værket, som man i Ordsproget siger, Fanden forklarer Biblen; han river Steder af Digterens Værket ud af deres rette Sammenhæng og derved troer, at kunne, til sin egen Fordeel, vise Baggesens Digte fra en latterlig Synspunkt. Enhver stor Forfatter har sin svage Side, den usle Smører opsnuser den omhyggeligen og fremstiller den i sig Smørerie Den Gode seer det, gaaer forhi og sukker Den Kloge seer det, gaaer forbi og leer. Jo videre frem man blader i Hr. Reschs Museum desto grovere og umstændigere finder man hans Skriblerier. J Anledning af Oversættelsen af Obysseen, hvoraf Baggesen har leveret en Sang som Tillæg til Giengangeren, siger Resch Dersom han vilde kontinuere dermed, kunde han endnu tjene til nogen Nytte i Litteraturen, især hvis han ikke gjorde Vold paa det Danske Sprog, for at faae det til gerligne den vostiske Oversættelse, og videre hen hedder det: "Jeg vil redelig bidrage mit dertil, nemlig at Baggesen skal indsee sine Daarligheder og gjøre Afbiger og enhver veltænkende Patriot, som indseer, at vore horneerte Antal af Forfattere ikke tillader og at undvære noget Talent, vil billige mine Bestræbelser. Her straaler Hr. Reschs Uforskammenhed, i sin fuldeste Storie, her see vi ham frygtelig som zu Muldbarn og blik som en hænke. Undelige heds Porte og Døre aabne sig for ham, og jeg seer ham alt i Aanden med Straakrandsen om sin Tinding spadsere ind i den lyse Evighed og tage Sæde imellemaade og be Dog, vi ville atter stige ned til Jorden og spadsere endnu en liden Stund i Hr. Resch's Museum. Han fortæller, at han kun har angrebet Baggesen, fordi et onde Princip gaaer igjennem hans Værker. Vissee Hr. Resch altsaa her fremtræde som Exoreist, og vi ville ikke tilbageholde, men, efter Ævne, yde ham den velfortjente Beundring, man skylder hans mangfoldige Talenter. Han viser sig i sit Museum, som Translateur, Sprogrenser, Recensene og Exorcist, og den, som forener saa mange Egenskaber i een Person, maa enten være et overordentligt Menneske eller egnal Nul og betydningsløs *)