Københavns Adresseavis, 1775-11-15
Fiskene har allerede for nogle Aar siden begyndt paa visse Aarets Tider at anstille deres Emigrationer til Trebbower=Søen, og det i store Skarer igiennem den lange Bek men dette Aar var det meer synligt, end nogen Tid tilforn, formedelst den længe vedvarende Tørke. J Junio og Julio trængte hele Skyer smaae Aborrer og Rudskaller i en Bek, som kommer fra en Mølle, og det saa stærk, at man paa nogle Steder ikke kunde see Bunden, i hvor grundt og klart Vandet endogsaa er. Folk tog hele Spande fulde deraf i en halv Time. De vare vel ikkun 1, i det høyeste 2 Tommer lange, dog fede og velsmagende; thi da der ved denne Bek, som ikkun er smal og grund, indfinder sig mange Folk, saa vovede de store Fiske sig ikke synderlig herhid. Men desto anseeligere var deres Udvandring paa samme Tid ad en anden Bek, som den Tid paa en temmelig lang Strækning fra Stendlitz af, meere end ellers var opfyldt med Dynd og Morads. Jkkun de stærkeste og største Fiske kunde arbeyde sig igiennem, og de gjorde virkelig saadan en besynderlig Vrimien, at man ikke kunde see sig mæt derpaa. Mangen gang glede nogle, meere paa Ryggen og paa Siden, end paa Bugen, frem over Dyndens Overflade, mangen gang veltede nogle sig frem over de andre. Jntet var lettere, end at man kunde bemægtige sig dem i denne Tilstand. De bleve ogsaa i Mængde fangede, Kurve vare ikke tilstrækkelige at bære dem hiem udi, man fyldte anseelige Poser fulde. De vare overalt store, og nogle saa store, som de ellers sielden bliver fundne i deres Art, Aborrer af en god halv Alens Længde; lige saadanne og endda større Sudere og Geder; overmaade brede Karudser, Rudskaller, og flere af middelmaadig Størrelse. Og denne gode Fiskefangst i rørt Vand varede i nogle Uger, indtil Regnveiret lettede Veyen for disse Eigranter paa deres Reyse til Trebbowersøen. Da Suderne og Karudserne resolverede sig til denne Udvandring, saa kan man meget rimelig slutte, hvad for en Mængde af Fisk Stenlitz har mistet, som deels har taget Flugten, deels ere qvalte, og deels paa andre Maader ere bortkomne. Og denne Afsted, som Fiskene har taget formedelst Mangel paa Vand, var ikke uventet for mig, da jeg allerede for længe siden havde lagt Mærke til, at adskillige Vandfugle, som ellers havde deres Opholdsted her havde allerede efterhaanden begivet sig bort derfra. Rørdrummen har allerede for 10 til 12 Aar siden taget sin Afsked, efterat han ikke meere fandt sin uforstyrrede Eenlighed, som han søger i utilgængelige Sumper, da baade Mennesker og Qvæg altid kom ham nærmere. Svanerne, som hvert Aar udrugede Unger her, har formeere end 5 Aar siden ikke vildet vove det meere. Vildgiessene, som her og Foraaret i Mængde nedlode sig, har i adskillige Aaringer ikke meere troet Freden. Rørspurren, som til sit Opholdsted vil ikke allene have Rør, men ogsaa frisk klart Vand, er ligeledes paa nogle Aars Tid bleven usynlig. Kun Vildænderne og Fiskeheyerne o. de finder her endnu deres Element, og ville blive Stenelitz troe indtil den sidste Fisk. Jeg kiender flere saadanne Søer her i Landet, i hvis Sted efterhaanden er blevet Eng og Agerland. Foruden det, som jeg har anført om Steendlitz, er imellem gammel og nye Strelitz, i Nærheden ved den fyrstelige Dyrehave, en fast Græsgang, hvor der i det mindste kunde allerede vore Havre, og denne Plads har gamle Folk endnu kiendt som en Søe, under det Navn: Fule See. En anden (man kalder den Drøye=See) paa Veyen herfra til Userin, er for gamle endnu levende Folk, af deres Forældres Fortælling, endnu bekiendt at have været saa stor, at derudi kunde trækkes med to Fiskergarn paa eengang, nu omstunder er den tilgroet paa en liden Aabning nær, og hvor der tilforn er bleven fiskeet, der staaer nu Ell. Birke= Grane= og Pile=Træer, o. s. v. Burgir=Søen, som nu er langt derfra, bliver ligeledes mærkelig mindre. Jeg forbigaaer endda med Tavshed nogle smaae Vande, som efterhaanden ere blevne udtørrede. Middel imod Kornerme.