Ribe Stifts Adresseaviser, 1836-08-23
Jndsendt. Da nu det Ribe saa vigtige Andragende om Forandring i Byens Toldforhold er blevet forhandlet i Stænderforsamlingen, og disse Forhandlinger samt Resultatet af dem i Stændertidenden ligge for Alles Øine, troer Jndsenderen ikke at burde tilbageholde nogle Bemærkninger, de have foranlediget hos ham, i Særdeleshed da han, der selv ikke hører til en Klasse, der nærmest er interesseret i Sagen, troer at udtale flere af de Borgeres Mening, fra hvem Andragende førster udgaaet. Den Maade, hvorpaa dette indførtes og modtoges af Forsamlingen, maatte hos enhver, der med Indsenderen anseer dets Antagelse for højst ønskelig for Byen, vække de bedste Forventninger herom. Disse bestyrkedes ogsaa fuldkommen ved Committeens Jndstilling, da denne ganske billigede Ansøgernes Ønsker og gjorde dem til sine; men de svækkedes, for ikke at sige tilintetgjordes ganske ved det Tillæg, som under Forhandlingerne føiedes til det første Jndstillingspunkt af Commiteen selv, bevæget dertil, som det synes, ved de af den Kgl. Tilforordnede gjorte Jndvendinger, skjøndt disse syntes ene at have til Hensigt at fraraade den ansøgte Forandring, men ingenlunde at bringe Foranstaltninger i Forslag, der skulle antages i Forbindelse med den; og skjøndt en vægtig Stemme i Forsamlingen, gjorde opmærksom paa det Modstridende imellem Tillægget og Andragendet (St. T. 53334). Skal nemlig ovenomtalte Tillæg forstaaes saaledes, hvilket det efter den Kgl. Tilforordnedes Udtryk maa, at næsten hele det nuværende Antal af Toldofficianter skal beholdes og lønnes af Byen, at Portvisitationen, skal vedvare, og skjøndt Consumtions=Afgiften forandres til et directe Paalæg, Opsynet i det Hele organiferes saaledes, som det er der, hvor Consumt. vedbliver: saa vil, efter Jndsenderens Mening, den foreslaaede Forandring, ikke allene ikke have det tilsigtede Gavn til følge, men endogsaa aabenbart virke til Byens Skade, og er altsaa aldeles fraraadelig. Den i Petitionen tydeligt udtalte Hoved Hensigt ved Ansøgernes Andragende er, at træde ud af den usikkre og vaklende blandede Forfatning, og i Et og Alt tiltræde den af Landets tvende Toldforfatninger, i hvilken dens Beliggenhed syd for Grændsen anviser den Plads, nemlig den holstenske, som den nu er og som den fremtidig vorder, saa at alle Forandringer, der maatte foretages med den, ogsaa gielde her for Byen, hvad enten det er Jndskrænkninger eller Begunstigelser. Kun naar den saaledes kom ganske paa samme Fod med dens slesvigske Opland og de paa samme Side af Grændsen liggende Kjøbstæder, troede de, at den kunde hævde sin Plads ved Siden af disse, og kun saaledes troede de, at dens Toldforfatning kunde saa den Fasthed og Garanti, som er nødvendig til Handelens Flor, og for at opnaae dette, troede de, at burde tenantere paa den noget lettere Forbindelse med Jylland, som den ifølge sin halvdanske Forfatning nu har forud for hine Stæder. Men denne Eenhed i Toldforfatningen opnaaes aldeles ikke ved den af Stænderne foreslaaede Forandring. Efter denne faaer Byen en særegen, ene for den gieldende, af baade den danske og holstenske sammensat Forfatning, ligesaavel som den nu har, kun med nogle, efter min Mening, Byen ikke gavnlige Forandringer. Den nuværende er baseret paa de danske Toldlove med mange væsentlige Begunstigelser. Disse ere vel aldeles ikke tilstrækkelige til at hæve den ved Siden af de slesvigske Byer og skaffe den Handelen i sit slesvigske Opland, men derimod holdes den dog endnu i nogen Forbindelse med Jylland. Efter den foreslaaede Forfatning derimod indføres ganske den holstenske Tarif: Byen maa altsaa naturligviis opgive sin Forbindelse med Jylland, men uden paa nogen Maade at kunne haabe at konkurrere med Slesvigs Byer og Kjøbmændenne i sit Opland. Naar en høist vigtig Del af Told forfatningen, Toldopsynet, vedbliver at være organiseret efter de i Danmark gieldende Bestemmelser, naar et Personale, som ellers kun Consumtionen gjør nødvendigt, skal beholdes og lønnes af Byen, Portvisitationen vedblive, medens de holstenske Byer ere fri herfor, hvorledes kan saa siges, at Ribe inddrømmes samme Rettigheder som disse, Tilstaaelsen af holstensk Toldforfatning i Et og Alt, Toldopsynet undtagen, klinger i Jndsenderens Øren ligesaa ironisk, som Digterens Forsikkring, at man i Slutteriet nyder alle menneskelige Goder, undtagen personlig Frihed; det vil sige, undtagen det, uden hvilket det Øvrige Jntet betyder. For at blive fri for den omtalte Portvisitation, med hvilken en By ikke kan tænke paa, at nogen Handel med den slesvigske Landmand, idet mindste ikke under nærværende Forhold, kan finde Sted, foreslog de Ansøgende, at Consumt-Afgiften maatte forandres til en direkte Skat, i den Forudsætning, at det talrige Personale og oftomtalte Visitering ene gjordes nødvendig ved hin Afgift og altsaa maatte ophøre med den. Men da dette, som vi have seet, ikke synes at ville blive Tilfældet, naar Forsamlingens Jndstilling tages til Følge, saa tvivler Jndsenderen ikke om, at Ansøgerne eller den største Deel af dem i dette Tilfælde frafalde dette Ønske, da Betalingen af en direkte Skat altid er byrdefuldere for Plutaliteten af en Commune end Erlæggelsen af en inddirekte Afgift. Og hvis denne bliver bestemt til den Størrelse, som den kal Tilforordnede menet er nødvendig!) for at indemnisere Finantserne, nemlig 3000 Rbd. er Jndsenderen vis paa, at Forandtingen vil blive betragtet som en Byen vederfaret Ulykke, og ikke modtaget som en den bevist Velgierning. Da altsaa, som jeg troer er bevist, titomtalte Tillæg, til det 1ste Jndstillings=Punkt aldeles er modstridende, det egentlige Andragendes Hovedindhold, saa at der ef tet Forslaget ikke, som i Petitionen, bliver Tale om en reen holstensk Forfatning, men kun om en anderledes modificeret Blanding af dansk og holstensk, skulde man have troet, al Proponenten hellere havde taget Andragendet tilbage, end ladet det gaa ind med dette Tillæg.) Ogsaa vil man maaskee undre sig over, at Forsamlingen, istedet for enten at forkaste Andragendet som ubilligt og skadeligt eller, at antage det som billigt og gavnligt, har troet sig kompetent til at foreslaa en heel anden Forfatning end enten den søgte eller den bestaaende. Men Byen maa stole paa Kongens prøvede Viisdom og Naade og hvis Omstændighederne ikke tillade Opfyldelsen af dens i Petitionen fremsatte Ønske, hvis Billighed, grundet paa dens Beliggenhed og øvrige Forhold, og hvis Gavnlighed for den hele Provinds dog baade Forsamlingen og dens Committee have erkjendt, saa vil vistnok enhver Byens Borger langt foretrække, at beholde den os af hans Maj. 1829 stænkede Forfatning, for at erholde den os af Stænderne tiltænkte. 1) At gjennemgaa de enkelte Poster, hvorpaa denne Beregning grundes, samt at undersøge den Kgl. Tilforord, øvrige Jndvendinger, forsaavidt det ei alt er sket af Referenten, Proponenten og et ikke navngivet Medlem, maa Jndsenderen overlade en anden eller opsætte til en anden Tid. Her vil han kun bemærke, at den af den Tilforord. tidligere viste Velvillie, og Jver for Byen er i Borgernes taknemmelige Erindring, og vil fremdeles være det, skiøndt hans Anskuelser dennegang ikke stemmede ganske med deres Ønsker. 2) Det anførte Medlem, som øiensynligen er en med Byens Forhold nøie bekiendt Mand, mener, at Manimum maa bestemmes til 2000 Rbd.