Norske Intelligenssedler, 1810-01-26
Da jeg ikke uden megen Uleilighed kan faae omsendt Qvitteringer for Tiende til de Herrer Gaardejere i Aggers Sogn udenfor Bondestanden, især dem som boe paa Landet, og jeg desuden ikke altid kan vide, hvilke Eiendomme enhver i det forløbne Aar maatte have kjøbt eller solgt, saa anmoder jeg forbindtligst velbemeldte Herrer herefter at tilsende mig Tienden i mit Huus, hvilket jeg da ingen bestemt Dag fastsætter, formoder ej at genere. Hvor meget Enhver har at yde, samt om nogen Restance skulde finde Sted, vil af foregaaende Aars Qvitteringer kunne erfares. Pavels. da denne Byes befalede Udgifter daglig paafordres som noget undgaaeligt at maae udbetales af Byens Kæmnercasse, maae jeg herved bede de Skatteydende af Byen og Forstæderne der endnu forseneste afvigte Aar staae til Rest med deres Skatte, at de behagentligst vil see mig samme indbetalt, til medio næste Maaned, da Restancelisterne ifra mig vorder indleveret, med Forening af mit Ønske, at jeg maae bespares for om mulig ikke at kunne anføre nogen til Udpantning, som ved høi Kongelig Anordning paabudet og befalet er. Ellef Hansen. Christiania den 26de Januar 1810. Ringsager Præstegaard den 14de Januar 1810. Som en høist sielden Begivenhed, kundgjöres herfra: At den 8de, sidstafvigte, celebererede et Par, meget hæderlige, formuende, Bönderfolk, her i Præstegieldet, nemlig Ansteen Larsen og Kirsti Haagensdatter, Nordre Berg, i en Alder, Begge, ligt over 70 Aar, deres Guldbryslup med de høitideligste Foranstaltninger, man, her paa Landet, kunde anbringe, baade Kirken og Huset, hvor, paa begge Steder, Disses samtlige igjenlevende 4 Börn og 11 Börnebörn vare tilstede. Og blev Ceremoniellet paa förste Sted saaledes foretaget : Efterat Selskabet, (der omfattede, foruden Præstegieldets Conditionerede, tillige en talrig Forsamling af den øvrige hæderlige Almue og Vedkommendes Slægtninge fra andre Sogne) var forfatalet, herpaa Præstegaarden, ledsagedes det gode Oldingper, under Clarinetters Lyd, til Kirken, hvortil Veien var ornered og besat med Granbusker. Efterat Enhver havde taget sin Plads, saaledes at Familien formerede en Gruppe ved Choret, hvor Hives Navne vare anbragte i Transparent, præluderedes paa Orgelet og en Kirkemusik blev opført, der accompagneredes af otte øvede Syngestemmer, under Anførsel af Steden hæderlige Klokker, som i Forbindelse med Clarinetters Lyd og et skjönt Orgelspil, udgjorde en behagelig Symphonie, ved denne Leilighed bleve nedenstaaende Cantater benyttede, og i Chordstren en simpel kort Tale afholdt over 2 Sam. 7, 18, til at fremstille : Fordringer, som en lykkelig Stilling har paa skjönsomme Hjerter, E: Tdmygheds, Taknemmeligheds og Tilliders glade Følelser. Kirken kunne ved denne Leilighed ikke rumme den tilstrømmende Forsamling; men Orden og Stilhed baade dem i det Hele. Efterat den aae til Guddommen var besluttet, skeede Taget tilbage igjen, som frem, og man ledsagede Jubel. parret en Miil herfra til Hjemmet, hvor Samle, kan at klar, befæstade - divarraadtil alles Velbehag. Men som höist paafalden ved denne Leilighed, og til Ære for dette gode Oldingpars Tænkemaade, bemærkes især : At ligesom Died. Gade besisk sig som varskafne og fortrinlige godmodige Folk, baade indbyrdes og mod alle i Almindelighed, i det Offentlige og Private, saa har de især udmærket sig, som ved, for en Tid siden, först at skienke en kostbar Tallestoel til Brottums Annexkirke her i Præstegieldet, saa nu, paa hiin - deres Hædersdag - at perpetuere en Capital af Eet Tusende Rigsdaler til dette Steds Fattigcasse, hvorfor som paa sit Sted, da det samme Dag blev kundgjordt, skeede, som ogsaa herved offentligen, paa Vedkommendes Vegne, skeer, de gavmilde Velgjørere, den varmeste Tak af Stedets SogG. Bergh. nepræst. Giv Gud, dine Bud Mel. O Gud, du smiler fra det Höie &c. Den ledsage, alle Dage, Da, første Gang, til Mandens Gie, Altid færdig, og til Lammets Bryllup værdig Ved Livets Kilde, Lyset fröd, Halvtredsindstyve Aar i Dag, En Mage ham til at fornøie, I samme Morgenstund udbrød, De levet har i Ægteskab. og fremstod Adam med sin Viv, En höi lyksalig Alder, Til Myriaders Trøst og Glæde; For hver en Dag Gud skjænket Dem, Da Venskab derved fik sit Sæde, Sin Naade-Lykke i sit Hjem, Og hele Jorden Lyst og Liv Med Lov de Gud paakalder, O Gud i dine Bud: Vi hylde da, med Jubelstemme, Dem altid være, hellig, kjære, Gud, Luen fra din Kjærlighed, Saa de ei forgjætte, Pagten de nu her oprette Som Du lod første Par fornemme; Og gjennem Slægter vare ved. ler og Glad harmoneres da med To Biel. Af Høiheden oprunden er &c. Som, denne Gang, Dig Takkeyde, Høit, mægtige Hærskarers Gud! For alt det som de nød og nyde. Din Ære breder Himle ud Gid deres Fremtid vorde fro! Og Folket Lovsang toner. B.. F. B. Kron rundt med Bifald, denne Gang, Mel. Af Høiheden oprunden er &c. Den Dig beredte Jubelsang. Den Fest o Gud, i Dag vi han Afdem, her hædret troner, Blandt Dödelige sjelden var, Fryd Dul som nu, Du Liv og Dödens Herre, Alle Dage, hver en Mage, Dig vil hylde, og med Troskab, Pligt, op Et Oldingspar nu træder frem, fylde! Sin Lovsang höit til Himmelen, B.. F. I Templet vil fremsende, horet, hvor Hines Navne vare anbragte i Transpasemusik blev opført, der accompagneredes af otte den hæderlige Klokker, som i Forbindelse med Forde en behagelig Symphonie; ved denne Leiligle, og i Chorderen en simpel kort Tale afholdt dringer, som en lykkelig Stilling har mygheds, Taknemmeligheds og Tillie ved denne Leilighed ikke rumme den tilstrømberskede dog i det Hele. Efterat denne Lov til tilbage igjen, som frem, og man ledsagede Jubel. ligs honnetement bleve beværtede og diverterede, ved denne Leilighed, og til Ære for dette gode At ligesom Disse stedse har viist sig, som retskafne gyndes og mod alle i Almindelighed, i det Offent- og, som ved, for en Tid siden, först at skienke en ner i Præstegieldet, saa nu, paa hiin - deres Hæ sende Rigsdaler til dette Steds Fattigcasse, hvorforundgjordt, skeede, som ogsaa herved offentligen, nilde Velgjørere, den varmeste Tak af Stedets SogG. Bergh. Giv Gud, dine Bud Dem ledsage alle Be Altid færdig, og til Lammets Bryllup værdigHalverens Aar i Dag, lemakkas Wercell.