Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-09-12
J Randers Avis læste man nyligen følgende Bekjendtgjørelse fra Sognepræsten og Chirurgen i Lyngaae: "Da den veneriske Syge er bleven opdaget i Lyngaae Sogn og By hos en Gaards og et Huses Beboere, og det kunde være at befrygte, at Rygtet, efter Sædvane, vil forstørre Sagen, saa erklæres herved til Publicums Betryggelse af os underskrevne: at ovenmeldte Gaards og Huus's samtlige Beboere, paa det allerstrængeste, saalænge Curen varer, ere afsondrede fra al, endog mindste Omgang med Byens øvrige Jndvaanere – at der er føiet Foranstaltning, at end ikke det Ubetydeligste af deres landlige Producter *) føres til Torv - at alle, formedelst deres Slægtskab eller Omgang i de sidste Aar med de befængte, mistænkelige Personer, foruden en Mængde andre, som endog, af utidig Ængste*) Altsaa heller ikke de Æbler og Pærer, der voxe paa deres Træer, lighed, selv have forlangt det, gjentagne Gange ere blevne synede og befundne aldeles reene; saa at vi paa Ære og Samvittighed kunne bevidne, at der hos os (?) ikke er den fjerneste Mistanke om Besmittelse hos nogen Person uden for ovenmeldte tvende Steder, men at alle og enhver, uden ringeste Frygt for Smitte, kunne handle og vandle med dem (?) som sædvanligt."Man falder i Staver ved at læse denne Bekjendtgjørelse, uden mindste Anmærkning eller Mod erindring, i de fleste af vore offentlige Blade. At Stedets Præst kunde overtale sig til at underskrive deslig en Erklæring, lader sig undskylde med den Mangel paa lægevidenskabelige Kundskaber, der er saa almindelig blandt Præstestanden her til Lands, men at Chirurgen i Lyngaae har behandlet de arme veneriske Patienter som om de vare befængte med Pest, at han har afsondret dem fra al Omgang med Byens øvrige Jndvaanere, ja endog forbudet, at det ubetydeligste af deres landlige Producter føres til Torv, er heel uforklarligt. Hr. Chirurgen har ikke nævnt hvilken Art eller Grad af venerisk Syge de anførte Personer vare befængte med; men om man end vilde antage den høieste Grad, som deels ikke kan tænkes mueligt hos alle Beboere i en Gaard og et Huus, deels ikke sandsynligt paa et Sted, hvor Ængsteligheden er saa stor, at alle, formedelst Slægtskab eller Omgang med de befængte, mistænkelige Personer, foruden en Mængde andre, som endog have forlangt det, gjentagne Gange ere blevne synede" – saa er det dog virkelig en alt for overdreven Forsigtighed, naar man betiener sig af Forholdsregler, der ikke kunde være strængere, om end Pesten selv havde raset paa de ovenanførte Steder. Langt rigtigere havde det nok været, om vedkommende to Herrer havde ladet dem, som vare meest befængte, henlægges paa et Hospital, og at de øvrige vare blevne tagne under Cuur, uden saa mange Ophævelser, i det mindste med mindre Publicitet. Den veneriske Gifts Meddelelse skeer sædvanlig kun ved umiddel har Berørelse, især med Dele, der kun have en fiin, tynd eller slet ingen Hund, eller og ved Brugen af Ting, som Giftmaterien hænger ved. Følgen af saadan en Publicitet kan lettelig blive den, at i Fremtiden mangen en venerisk Patient heller lægger Dølgsmaal paa sin Sygdom end udsætter sig for, saaledes som her har været Tilfælder, at blive stillede offentlig til Skue i Aviserne, istedet for at han ellers havde henvendt sig til en Læge, som i Sygdommens første Grad saare let, og uden at nogen erfarede det, vilde have cureret ham. Paa Smaasteder ere Fordommene mod et Menneske, der har maattet holde en saadan Qvarantaine, langt flere og større end paa store Steder, og naar Patientenvel er helbredet, er han dog altid endnu udsat for, at kortsynede og mindre saakyndige Folk ville skye hans Omgang, noget, som især en Familiefader mindst kan være tjent med. At see sit hele Huus og alt sit Bohave bragt i et saa ufordeelagtigt Rygte, som om det havde været befænget med Pest, er virkelig alt for tungt. Anmelderen har anseet det for sin Pligt, offentlig at ivre mod hiin Bekjendtgjørelse, for at forekomme, at ikke flere saadanne overilede Erklæringer i offentlige Blade skulle give Anledning til lignende Forargelse. Han troer sig saa meget mere forpligtet hertil, som de her fremsatte Moderindringer, ikke blot ere efter hans individuelle Overbeviisning, men ogsaa een af Hovedstadens berømteste Læger, har forsikkret ham, at han ikke har læst hiin Bekjendtgjørelse med mindre Harme eller fundet den brugte Fremgangsmaade mindre urigtig.