Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-28
De Hovedpunkter, hvorfra de nyere Statsoeconomer her gaae ud fra, og som adskillige Stater i det Practiske nu synes at følge, er: at Fabrik fliden ikke bør være uden Concurrence, naar den ei skal blive Forbrugeren til Besvær; at Staten ligesaavel bør see paa dennes, som paa Frembringerens Tarv, at Jndførselsforbud ere baade ubillige og unyttige, ubillige, fordi de dræbe al Kappelyst og alt for meget monopolisere den indenlandske Frembringer; unyttige, fordi de kun opmuntre til Smughandel, der stiger i samme Grad, som Udlændingen seer sig istand til at undersælge den indenlandske Frembringer; at Fabrikerne, naar de ere naturlige og passende for Landet, ville hæve sig selv, uden Regjeringens Medvirkning, og at de, naar de ere det Modsatte, ville, som saa mange Erfaringer vise, synke, hvor megen Understøttelse der end fra Statens Side ydes dem. Næst disse Grunde synes man ogsaa ofte at laane Øre til Statsklogskaben, der tilraader at afholde sig fra Jndførselsforbud, for ei at støde de Magter, man staaer i venskabelige Forbindelser med. Den Upartiske vilde neppe have noget at indvende imod disse Grundsætninger, dersom de fulgtes i alle Stater; men dette er langtfra ikke Tilfældet. Tvertimod seer man, at de to vigtigste Manufacturstater i Europa, Engelland og Frankrige, netop følge modsatte Grundsætninger; at de paa alle muelige Maader søge at besværliggjøre Jndførslen af kun nogenlunde undværlige udenlandske Frembringelser, de være Naturens eller Konstens. For af mange Exempler kun at nævne eet: endog den norske Trælast, som fra ArildsTid brugtes i Engelland, blev i nyere Tider belagt med en meget høi Told, fordi man troede at kunne bruge i sammes Sted Tømmer fra Canada. Man maa altsaa antage, at Principet, maa have flere gavnlige end skadelige Sider, eftersom det følges af Stater, der netop skylde Fabrikfliden en saa stor Deel af deres Velstand. Det er derfor ikke let at indsee, hvorfor saadanne Stater skulde tage det saa ilde op, at andre Lande følge samme Grundsætninger, som de selv, eller fordi de i saa Henseende ønske at være ligesaa uafhængige, som Andre. Men indvender man, hvad nytter det at gjøre sig uafhængig af andre Stater, naar det ikke kan skee, uden at gjøre sig afhængige af sit eget Lands Fabricanter, ved at ophæve Concurrencen, saa svares, at Uafhængigheden af Fabricanten ikke bliver større i andre Stater end i Engelland og Frankrig, hvor man ikke hører saadan Klage. Hvorfor frygter man overalt mere forConcurrencens Standsning ved Jndførselsforbud end ved Laugen, Bør Concurreneen aldeles ingen Grændser have, hvorfor erklærer man da ikke alle Næringsveie for frie, Men her møder man jo en aabenbar Modsigelse. Laugsvæsenet skal paa alle muelige Maader beskyttes, min Kjole tør jeg ikke lade mig sye uden hos en Laugsmester, men Tøiet dertil kan jeg lade komme hvorfra jeg vil, naar jeg kun betaler den fastsatte Told. Klæde til Kjoler er tilladt at indføres, men nye syede Klæder ere Contrebande. Den indenlandske Skræder, siger man, maa bære borgerlige Tyngder og Skatter, som den udenlandske er fri for, og han kan naturligviis arbeide for lettere Priis. Men maa den indenlandske Fabricant da ikke ogsaa bære dem, Man beraaber sig paa, at enhver bør have Lov til at kjøbe Klæde, hvad enten det er frembragt af indenlandske eller udenlandske Hænder; men hvorfor skal det da ikke ogsaa være ham tilladt, at lade det sye hos hvem han vil, Det sees heraf, at det langtfra ikke er Staten, ligegyldigt, at de arbeidende Classer have deres tilbørlige Udkomme, var det end paa Concurrencens Bekostning, og det er derfor ikke let at begribe, hvorfor Dugmagersvenden f. Ex. just skal være nødsaget til at concurrere med den udenlandske af samme Haandværk, medens Skrædersvenden er fritagen for en saadan Kappestrid. Men det er sikkerligen en feil Tanke, naar man troer, at Fabrikfliden bør kunne ganske hielpe sig selv, medens man i Laugsvæsenet har givet Haandværkerne i Almindelighed en vigtig Støtte imod Concurrencen. Enten burde alle Haandteringer nyde saadan Begunstigelse, eller og burde de alle kunne undvære den.