Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-06-20
Som et Sidestykke til det forhen leverede Udtog af Greve Dalbergs Dagbog leveres her et Udtog af Kong Carl Gustavs Haandbrev til Præstdenten Matth. Biørnklau, dat. Roeskilde d. 22 Martii 1658 S. - Elskelig Herr Præsident, Jmedens Sagerne igjennem den Danske Fred sig meget forandret have, siden jeg fik Fyen og jeg gjorde Fred med Danmark og jeg eder fra Flensborg tilskrev, saa maatte vi ogsaa forandre vore Consilia derefter, og paa det J min Jntention fuldkomlig kunde begribe, saa vil jeg eder opdage, for hvad Aarsag jeg haver maattet gjøre Fred med Danmark og qvittere de store Avantager jeg i Hænde haver havt, aldeles at beholde dette Rige; haver altsaa først været den Consideration af saa mange Fiender, jeg haver ogsaa mange hemmelige, som ikke for den Jalousie, som de til mig bære, skulde undlade at anvende det yderste, at assistere dannemark og impatrionere sig de Stæder, som jeg endnu ikke saa snart emportere kunde, saa at jeg meere skulde have med dem at gjøre end med Danmark selv og altsaa sætte min hele Stat i den yderste Haard, helst da jeg intet Haab af Østerrige og Polen kunde faae til venlig Forligelse, men søgte at holde Freden med Polen op indtil det var beqvemt conjunctis viribus at attaquere mig; thi havde Østerrige der gjort til Sagen at ville tractere med mig, aldrig havde jeg gjort Fred med Dannemark. 2den Ratio var, at skjønt jeg var paa Sjælland, havde jeg dog ikke de Fæstninger i Skaane og Norge, hvilke Kongen af Dannemark lettelig kunde overdrage Hollænderne og Engelskmanden selv i Protection. 3die Ratio, at Frankrige og Engelland endnu ikke sincert gaae til Værks *) Jndfort i Stockholms Magazin for Dec. Maaned 1780, efter Palmskjolds Afskrift af Originalen i Rigsarchivet. At iøvrigt nærværende Oversættelse er fordret, trænger vel neppe til nogen Undskyldning. med mig, enten ex ienorantia eller maliotiso an mo. 4de Ratio, Tiden var kostbar og at hazardere Sagen med General-Storm, kunde være misligt, og conditiones som man kunde erholde saa avantagense, at i nogle hundrede Aar ingen af mine Antecessorer saadanne havde kunnet opnaae, helst saadanne prægtige Fæstninger, hvilke Sverrig til en Formuur evindeligen være kunde, hvilket, dersom jeg saadant afslog, og Krigslasten derigjennem Sverrig des længer skulde trykke, var saadant capable at sætte en ilde Fortroende mellem mig og mine Undersaatter, saa at glorig mee cupiditas var større end den min Forsorg for mit Riges Sikkerhed. Ultima og Secretissima var den, at dersom Sverrig skulde være i et Corpore med Danmark engageret, er det infaillibelt, at propter situm logi & commodiratem & amenitatem istius, blev den Kongelige Residence med Tiden i Dannemark, og altsaa Sverrig, som Danmark sig tilvendt haver, siden allene et Appendix af Danmark. Men saasom Danmark igjennem de Provindsers Separation, som nu igjennem Freden til Sverrig komme, bliver saaledes forsvækket, at med Tiden Dannemark selv, ultro skal søge Sverrigs Protection, om ikke aldeles combinere sig med Sverrig, saa skeer saadant alt, sine majora invidia, og Gud kan give os fremdeles Leilighed, at haandtere saadan en Sag bedre end nu. Tiden tillader intet andet, uden at vi altsaa temporis juria noget vige maa, helst det periculum in more er, enten aldeles at bringe de Danske til Desperation, eller og ved en hastig Fred, førend nogen anden Hinder opkomme kunde, hvilket jeg stundeligen befrygte maa. Og om saa var, at de Danske skulde redigeres til den Stand, at de maatte associere sig med Sverrig, saa haver formedelst denne Fred alligevel saa herlige Provindser forud tillagt og incorporeret, hvilke ved saadan Association ikke meer kunne regnes for Danske, men for Svenske. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere; det tilbringes Subskribenterne og betales qvartaliter med 6 Mark. Subskriptionen modtages hos Bogtrykker Höeckes Enke, boende i store Helliggeiststrædet No. 14.