Aalborg Stiftstidende, 1838-03-29
Spanien. Om Espartero indeholder en Skrivelse fra Spanien følgende: "Den christiniske Overfeltherre bruger mindre sit Sværd end sin Pen; istedetfor at handle, synger han Klagesange, snart over Carlisterne, som behandle hans Fanger slet, snart endog over Regjeringen i Madrid, der, som han paastaaer, ikke sender ham Penge og Levnetsmidler nok. Om det første Punct udlader Correspondenten sig ikke videre, da den vel ikke vil eller kan indlade sig paa at holde en Slags Regning med de carlistiske og christiniske gjensidige Bebreidelser over Jnhumanitet i denne Krigs Førelse. Det andet Punct er derimod af politisk Vigtighed, da denne Klagesang, over Regjeringen bestaaer hverken i meer eller mindre end en Dagsbefaling fra Espartero til hans Hær, der indeholdes i de madridske Journaler af 10de Ds. Siden September, siger han deri, har han ikke hort op med at gjøre Hendes Majestæts Regjering Forestillinger og Penge, Klædningsstykker og Levnetsmidler, som han absolut behøver til Armeen, men han har ikke kunne erholde noget. Han har maattet skride til Yderligheder, selv maattet compromittere sin Underskrift, for at Hæren kunde erholde de daglig fornødne Levnetsmidler og han være istand til at fortsætte sine Operationer. Han har maattet tage sin Tilflugt til Voldsomheder, til at fængsle Provindsens Jntendanter m. fl., naar de vægrede sig ved at anerkjende hans Bons. Han har nu endelig henvendt sig til Nationalepræsentationen og forestillet den Hærens critiske Stilling; kort, han paastaaer ikke at have forsømt noget for at forbedre sine Vaabenbrødres Forfatning. Disse skulde dog vide, at han, hvis Lod er knyttet til deres, og som er fast bestemt paa, ikke at nedlægge sit Sværd, førend, Jsabellas, sidste Fjende er slaaet af Marken, er beredt til at bringe Hæren ethvert Slags Offer. Han haaber derfor Alt af dens Udholdenhed og Resignation. Ved denne Leilighed skildrer han paa sin sædvanlige Viis Carlisternes Stilling som høist fortvivlet, under Savn af Levnetsmidler og uden Hjælpekilder til at erholde dem. (Altsaa i Christinernes Forfatning, hvis Esparteros Besværinger ere grundede.) Denne Dagsbefaling, med sine Jereminder, er ikke forbleven ubesvaret af Ministeriet. I et madrider Blad har en Ministeriet hengiven Pen taget saaledes til Gjenmæle: "Hvad der sætter Regjeringen i Forhauselse og vækker dens Uvillie er hiin ulykkelige Letfærdighed, med hvilken den egenkjærlig Espartero laaner Øre til de Exalteredes Jndskydelser. Man faaer ham virkelig til at troe, at Regjeringen vil afsætte ham. Strax bereder han Ministeriet Vanskeligheder og haaber derved at holde sig paa sin Post, hans Dagsbefaling vilde være foruroligende, hvis hans personlige Misnøie ikke stak altfor tydeligt igjennem. J sin Egenskab som Overfeltherre forekaster han Regjeringen, at den lader ham i Stikken, medens det er en Sandhed, at der er gjort Alt for at tilfredsstille Nordarmeens Krav. Hans Appel til Cortes kan ikke skræmme Regjeringen, der er i Besiddelse af overtydende Beviser om hans Klagers Ubillighed. Det er notorisk, at der 1) i disse Dage (?) er afgaaet 3 1/2 Mill. i rede Penge til Nordarmeen, 2) at den har faaet en Sendelse af 60000 Par Sko, 3) at i Januar og Februar 17,000 Par Beenklæder, en Mængde Støvletter og 30,000 Skjorter ere afgangne til Hæren og 4) at for faa Dage siden (?) den daglige Tjeneste er bleven sikkret med 75,000 Rationer paa meget fordeelagtige Vilkaar. Vel er det ikke klart, paa hvis Side Retten er, men saameget er vist, at Følgerne maae blive uheldige, naar Uenighed og Tvist i den Grad udtaler sig imellem Authoriteterne.