Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-12-17
Ogsaa en anden mærkværdig Reise er i den nyere Tid bleven foretaget til det kolde, men me talrige Siberien; dette Naturens rige Stedbarn, som staaer aaben for Nordpolens Kulde og som ved de høie Allaiske Bierge er aflukket fra Søn dens Varme, og som stedse bliver mere biergfuldt og koldt, som man nærmer sig mod Østen til det store Verdens Hav. Denne Reise blev foretaget i Aarene 1828 og 1829 af Professor Hansteen i i Christiania, som har forskaffet sig et berømt Navn ved fine utrættelige Undersøgelser om Magneten, især og Jordklodens Magnetisme. Den 12te Novbr. 1828 forlod han med sin Ledsager, Søelieutenant Due, Siberiens vestlige Hovedstad, Tobolsk og kom til Tomsk i en Kulde af 30 Reaumur, han naaede den 7de Februar 1829 til Staden Jrkutzk i det sydlige Siberien, kom tilKiatcha og gik over Grændsen imellem Rusland, og China. J Sommeren 1829 forlod Due ham, og seilede op af den store Lenaflod til Jisdavet. Hovedformaalet for denne Reise var at anstille Observationer over Magnetnaalens Afvigelser og at udforske Grunden dertil i Jordklodens Jndre. Han troer at der existere to magnetiske Nordpolemen han overbeviste sig om, at de maatte ligge længere mod Østen end han havde formeenet. Doct. Erman, en Søn af den Naturkyndige Professor Erman i Berlin, havde ledsaget Hansteen til Tobolsk, her skiltes han fra ham og reiste mod Norden for at undersøge hvorledes Uralbierget ender sig ved Jishavet, og for at lære at kiende de Ostiakiske Samojeder, disse smaae besynderligPolarmennesker. Han kom siden til Hansteen i Jtutsk, reiste med ham til Grændsen af China; men forlod ham siden for at bereise det vilde, rædselfulde østlige Siberien til Ocholsk og Kamtschatka, hvorfra han den 13de October 1829 seilede med det Russiske Skib Krotkol, commanderet af Kaptain Hagemeister over det store VerdensHav tilbage til Europa. Man har læst i Berg hans Annaler mange interessante Breve fra ham til hans Fader. Saaledes er Siberien blevet i de sidste Aar bereiset i alle Retninger; men det er kun de Naturkyndige, som kunne finde Jnteresse ved at bereise dette vilde Land, Asiens sneebedækkede Hoved og det Russiske Riges Rygstød, og Pengekiste, og selv for dem er det kun den livløse Natur, som er fortriinlig riig paa Interesse, da Livet der er for det meste udslukket; men som ved de utallige Levninger af levende Væsner ved Altais Fødder, ved Jishavets Bredder og paa de eensomme og fierne Øer høit oppe i denne storknede Havmasse, indeholde Vidnesbyrdene om den Livets Fylde, som fordum var her i Bevægelse førend Jorden prøvede sin sidste Omvæltning. Hvormange Aarhundreder skulde endnu hengaae inden Menneskeslægten skal nedlægge sine Been i Jordens Skiød, for at overbevise en nye Classe af fornuftige Væsner, som skal fremkomme paa denne Klode, om at den har engang existeret paa den og har ved Almagtens Bud maattet rømme Pladsen for en nye Skabelse? Disse Betragtninger slutte sig passende til Beretningen om en anden Reise, som er bleven foretaget paa samme Tid, nemlig til det Bierg, hvorom det hedder i en ældgammel Beretning, at paa det standsede Noachs Ark, da den almindelige Vandflod oversvømmede Jordkloden, til det vilde himmelhøie forhen ubestegne Bierg Ararat.