Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-02-04
Om Kornpriserne og Korntilførselen til Kjøbenhavn siger "Berl. Tid." for i Tirsdags: "Jkke saasnart rygtedes det paa Torvet, at Priserne vilde falde, og at man paa Grund heraf ikke vilde tilstaae i Løverdags de tidligere høie Priser, førend man saae paa Torvet en stærkere Tilførsel af Kornvarer. Allerede igaar, altsaa ikke paa den sædvanlige Torvedag, var Tilførselen omtrent 2000 Tønder af forskjellige Kornsorter, Priserne paa Rug og Byg faldt omtrent 6 Rbmk. a 4 Mk. 8 s. pr. Tønde. – Et Bedrageri er i den senere Tid gaaet i Svang paa Torvet derved, at de paa Vognene udlagte Prøver af Kornvarer ikke svarede til Qvaliteten af Kornet i Sækkene, da de i samme værende Kornvarer vare af langt slettere Bonitet end de foreviste Prøver. Flere Anholdelser ere allerede skeete, og i Gaar blev atter et Læs af 5 Tønder Havre anholdt og bragt til Politikammeret, hvor man fandt, at Havren var af særdeles slet Qvalitet. Bonden, som falbød Havren, blev foreløbigen arresteret."De nærmere Omstændigheder ved den i vort Nr. 16 omtalte Sag mod Overkrigscommissair, Postmester Høegh Guldborg i Vordingborg, ere efter "Juridisk Ugeskrift der meddeler Overretsdommen, kortelig følgende: Ved Skrivelse til Skifteretten i Vordingborg af 2den Juni 1845 anmeldte Hr. Guldberg i afdøde Apotheker Aarsleffs Bo en Fordring, stor til Rest 1,800 Rbd. med Renter fra 11te Decbr. 1843, ifølge et af den Afdøde for Modtagelsen af en kongelig Obligation paa 2000 Rbd. udstedt Beviis, dateret Vordingborg den 11te Julii 1839 og saaledes lydende: "Af Hr. Overkrigscommissair Høegh-Guldberg har Undertegnede modtaget en kongelig Obligation, stor To Tusinde Rigsbankdaler og lydende paa Jhændehaveren, hvoraf Renten var betalt til 11te Juni d. A., hvilket herved tilstaaes af M. Aarsleff. Efterat der var opstaaet Formodning om, at dette Beviis ikke havde været udstædt for nogen Gjæld til Hr. Guldberg selv, men alene som Legitimation for, at denne Sidste havde til Aarsleff afleveret en kongelig Obligation paa 2000 Rbd., som det er oplyst, at han i dette Øiemed havde ved Skrivelse af 16de Juli (Juni ) f. A. modtaget af sin Svoger Cand. jur. Bilsted og derefter afleveret til Aarsleff, blev Hr. Guldberg sat under Tiltale, for i et Dødsbo at have anmeldt en formeentlig urigtig Fordring. De Personer, som efter deres Forhold til den Afdøde nærmest maatte antages at have kjendt hans Pengeanliggender, og som ogsaa have erklæret sig bekjendte med dem, nægtede under Sagen at have erfaret Noget, som kunde give dem Anledning til at antage, at han var i Gjæld til Tiltalte, og i Aarsleffs Bøger fandtes Jntet optegnet enten om Maaden, hvorpaa den Obligation, Tiltalte vil have laant ham, eller omsat, eller overhovedet om Tiltaltes formeentlige Krav, medens Tiltalte derimod til Udgangen af Aaret 1838 i Bøgerne stod anført med en Gjæld af 175 Rbd. 4 Mk. 6 s., saa at Tiltalte har gjort Afdrag paa denne Gjæld samtidig med, at han selv, efter sit Opgivende, havde en langt større Fordring tilgode, der, ifølge hans Forklaring, endog skulde betales afdragsviis med 200 Rbd. hver 3die Maaned. Ligesom Tiltalte ei heller har kunnet oplyse, at han paa den Tid, Gjælden skal være stiftet, har besiddet nogen Obligation paa 2000 Rbd., og navnlig ikke har kunne eftervise, hvor eller ved hvem Renterne af den ommeldte Obligation, hvilke i Beviset siges at være hævede indtil 11te Juni 1839, maatte være oppebaarne, saaledes har han ikke seet sig istand til at opgive Data, der kunde bestyrke hans Paastand om, at han paa den Tid, han vil have forstrakt Aarsleff med Obligationslaanet, var i Besiddelse af saadan Formue, at det var muligt for ham at give Laan. Det producerede Beviis, hvori efter dets Udvisende kan være foretaget Radering, synes endelig efter sin hele Form ei heller udfærdiget for at tjene som endelig Tilstaaelse for en betydeligere Gjæld, der efter Tiltaltes eget Opgivende skulde være tilbagebetalt efter 2 1/2 Aars Forløb. Disse ere de vigtigste mod Hr. Guldberg, talende Omstændigheder. Ligesom imidlertid intet af de nævnte Data indeholder den Forudsætning, at hans Fordring er opdigtet, hvorpaa Actionsordren maa antages at gaae ud, og de end ikke udelukke Muligheden af, at hans Fordring desuagtet kan være rigtig, saaledes er der paa den anden Side fremkommet flere Data, der i en ikke ringe Grad tale for Hr. Guldberg. Disse ere efter Domspræmisserne følgende: Cand. jur. Bilsted har beediget, at det forekommer ham, at han for sin Obligation har hos Guldberg seet et af Aarsleff udstædt Beviis, der var forskjelligt fra det, Guldberg under Sagen har fremlagt for sin egen formeentlige Fordring, og det har Sandsynligheden imod sig, at Aarsleff til Guldberg skulde have udstædt to forskjellige Beviser for een og samme Bilsted tilhørende Obligation. Det maa derhos bemærkes, at Tiltalte har paastaaet, at Aarsleff fik det for Bilsteds Obligation udstædte og ham (Tiltalte) leverede foreløbige Beviis tilbage, enten da et meere formeligt Beviis udstædtes, eller da han senere indfriede Laanet, samt at Tiltalte – hvad der især fortjener Opmærksomhed - paa en Tid, da, efter hvad der er oplyst, Jngen formodede Aarsleffs ved Apoplexi bevirkede Dødsfald, uforbeholdent har omtalt dennes Gjæld til sig for flere Personer. Fremdeles er det ved de efter Overrettens Foranstaltning ved en Sættedommer optagne Forhører oplyst, at Aarsleffs Bøger ikke have været førte saa nøiagtigt, at derpaa kan lægges afgjørende Vægt. Endelig ere Tiltaltes Afbetalinger paa hans Regningsgjæld til Aarsleff for Medicamenter, og Varer ingenlunde uforenelige med, at han kan have havt en staaende Fordring hos Aarsleff efter Haandskrift, og Bevisets mindre nøiagtige Form kan finde sin Forklaring i det venskabelige Forhold, der fandt Sted mellem den Afdøde og Tiltalte, ligesom det ogsaa fortjener at bemærkes, at der paa Beviset findes Afskrivninger af Afdrag og Rentebetalinger, der ikke ere skrevne paa samme Tid. Paa Grund af alt dette fandt Overretten, at Hr. Guldberg, der har hæderlige Vidnesbyrd om sin hidtil førte Vandel, ikke blot maatte frifindes, men ogsaa fritages for de ham i 1ste Jnstants paalagte Omkostninger ved denne ham af Justitien paaførte Action, idet det navnlig ikke skjønnedes at kunne lægges ham til Last, at han, for at undgaae en criminel Undersøgelse eller see denne standset, baade Dagen efter det første Forhør i en Skrivelse til Underdommeren havde erklæret sig villig til, saafremt Sagen maatte hæves, at lade sin ommeldte Fordring bortfalde, og senere endog ubetinget har renonceret paa samme.