Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-09-23
Marocco. J den sydvestlige Deel af det Maroccanske Rige have nye Begivenheder fundet Sted, som tydelig giver tilkiende, at Folket i Moghlubel=Aksa ikke kan blive lykkeligt under en fredelig og retfærdig Fyrstes Regiering. Denne Egenskab, som altid udmærkede Sultan Soleimann var endnu mindre skikket til at forskaffe ham et større Navn, en fik krere Jndtægt, eller en roeligere Regiering, end hans Forgiængeres Grusomhed, Krige og Streiferier. – Den ulykkelige Fyrste havde i Enden at Mai begivet sig fra Elkassan til Rabath hvor han havde i Sinde at tilbringe Maaneden Ramazan, Maurernes Fastetid. Men han havde endnu ikke passeret Egnen ved Agla, Vezen og Elkassar, som var beskyttet af hans egen og en anden Krigshær, som bestod af 5000 Negere og Arabere, da en Sværm af Beduinere af Stammen Benitaren, under Anførsel af en dristig og listig Kaid, Sid El Luscht giorde Oprør, og plyndrede paa Landeveien fra Floden Luccos til Sale og Fenzara. En anseelig Magt, som var Sultanen hengiven, blev imidlertid paa hans Befaling samlet i flere Provindser, for at befrie Miknay efter Fastetiden var forbie, hvilken Stad bestandig blev indsluttet af de oprøriske Sielløcker. Disse Troppers Hovedlinier var i Daxel baida, en liden Stad i Provindsen Sjedma. Sultanen vilde begive sig derhen den 20de Junii. Men da han gav sin Garde Befaling til at opbryde, saa vægrede den sig derved af den Grund at Coranen forbyder Maurerne i Fastetiden at reise og at føre Krig, og at de i denne hellige Maaned, som indtræffer i den hedeste Tid af dette Aar ikke vilde marschere længere, og ikke vilde bortfjerne sig fra deres Koner og Børn. Jmidlertid var Oprøret opkommen derved, at den omtalte Kaid El-Luscht, som var vel af den ringeste Herkomst, men dog umaadelig riig, havde bestukket nogle Kalder i Garden, som ophidsede Soldaterne til Troeløshed. Sultan Soleimann, som ikke holdt sig sikker i Rabath begav sig derfor under en Bedækning af 500 Ryttere fra Provindsen Abda til Dareel-baide, hvor han opholdt sig indtil Julii Maaneds Begyndelse. Neppe havde Sultanen forladt Rabath førend al Orden og Sikkerhed ophørte i denne Stad ligesom ogsaa i Sale. Negerne og Araberne angrebe strax det Keiserlige Rytterie og lagde Beslag paa de Penge, som vare hos det i Forvaring, hvilke beløbe sig til 70000 Piaster. Disse Penge deelte de imellem sig. Men disse Oprørere bleve selv snart angrebne, da flere Tusinde andre Arabere af de omliggende Bierge og Skove, forlangte at deele do røvede Penge med dem. Disse indesluttede derpaa de to folkerige Stæder Rabath og Sale, for at plyndre dem. Portene til disse Stæder vare imidlertid tillukkede, og de vilde Røvere maatte drage bort med uforrettet Sag. Sultan Soleiman, havde begivet sig fra Dar-el beidatil Provindsen Dukella, og han vil trække sig tilbage over Atlas Buget til sine Arvelande, Taftet og Segelmessa. Landets Stilling er mere farlig end den nogensinde tilforn har været. J Tanger Eldraisch og Tetuan hersker endnu den bedste Orden, endskiøndt nogle tilgrændsende Biergbeboere, have truet den sidste af disse Stæder med Udplyndring og virkelig for nyelig have giort et fortvivlet A greb derpaa. Men siden Gouverneuren over Staden Tetuan, den bekiendte Pascha Aschusch, som i Aaret 1803 i Keiserens Navn underskrev Tractaten imellem Sverrig og Marokko, har ladet Kanoner opstille paa Stadens Mure og ud etale Garnisonen sin Sold, bleve Biergboerne strax drevne tilbage, saa at man ikke videre har noget at befrygte af dem. Denne Aschusch er over 80 Aar gammel, men besidder store Fortienester. Vores nye Gouverneur, Sidi Mohhamed Jon abdel Malck. er derimod en Yngling paa 21 Aar, men han har hidindtil udviist megen Forstand, og med Hensyn til sin Alder og sin Opdragelse, en ligesaa usædvanlig som roesværdig Virksomhed og Siælstykke.