Viborger Samler, 1781-10-22
Til en kort foregaaende Opmuntring begyndte Biskoppen med de Ord af Gen. 28, v. 17. Hvor ærværdigt er dette Sted! Sted, her er ikke ringere end Guds Huus, her er Himmelens Port! Uden at opholde sig ved det herlige Syn, de dyrebare Forjettelser, der havde sat Jacobs Siel i en saa heftig Bevægelse, at han udbrød i disse henrykkelsesfulde Ord, blev den gudfrygtige Patriark alene fremsat, som den, af hvilken vi bør lære; hvor ærværdigt ethvert Sted, som Gud værdige at kalde sit Huus, bør være os; hvor hellig Jld der bør antændes i vore Siele ved Tanken om ethvert saadant Sted, hvor Himlen ligesom aabnes for os allerede her paa Jorden. Og da vore Templer, enhver troende Siel og endelig GudsKirke eller Menighed, endog her paa Jorden, værdiges dette store Navn, skede ved ethvert Stykke Opmuntring i Almindelighed til enhver Christen; i Besynderlighed til Lærere, som de, der i Templen er Guds Mund til Folket, bør i sær have Omsorg for hver Siel, der allerede i Daaben er bleven Guds Boelig, at de alt meere og meere maa opbygges og prydes, og endelig som de, der ikke aleene skal indbyde alle til Guds Menighed, at hans Huus kan blive fuldt, men og værdiges dette store Navn, at de kaldes Guds Huusholdere, hvor vig tigt dette Embede er, og hvor hellige Pligter deri paaligge dem, blev viist af den foretagne Text, af hvilken blev fremsat denne. Hoved=Lærdom: Læreres nødvendige Troeskab i deres vigtige Embede. Tre Stykker blive heri betragtede: 1) Det vigtige i en Læreres Embede. Dette blev viist af Navnet: Huusholdere. En Huusholder har altid været og er den vigtigste Post i enhver Herres Tieneste; hvor høist vigtigt da at være Guds Huusholdere. - Ethvert Menneske er vel Guds Huusholder, da Guds Viisdom og Godhed har indrettet Verden saaledes, at det ene Menneske skal trænge til det andet, og derfor udrustet dem med forskiellige Gaver; dog have Lærere det store Fortrin, at det allerbetydeligste er dem betroet: Guds hemmelige Ting, v. 1. Endog i det gamle Testamente kunde Lærere bære dette Narn, dog dog have det nye Testamentes Tienere endog heri et betydeligt Fortrin. - Saa vigtigt er en Lærers Embede, og enhver Lærers, fra den af, der indprenter de første Troens Lærdomme i det unge Barn, og til den, der er sat i det høieste Embede. Har end forskiellige Embeder forskiellige Pligter, dette ene er en fælleds Pligt for dem alle, at være troe. Derfor betragtedes. 1) Den Troeskab, der bør vises i dette Embede. Her blev viist, at det Ord, Apostelen bruger, undertiden betyder Troende, modsatte de Vantroe; at dette vist er en høist vigtig Egenskab hos en Lærere, at han, som skal bringe andre til Troen, selv er troende, og, endskiønt en Lærer, der selv mangler den saliggiørende Troe, ved sine andre Gaver, dem Guds skiulte Viisdom betiener sig af, kan være til megen Nytte i Kirken, maa der dog altid blive betydelige Mangler i hans Embeds Førelse; og da først, naar han selv er troende, bliver han det, som Gud ved Apostelen fordrer, retskaffen troe. At Frelseren Luc. 12, samler Troeskab med Klogskab, modsiger ikke Apostelen, der her fordrer Troeskab aleene, men den af Frelseren tilføiede Klogskab er en uadskillelig Egenskab fra enhver retskaffen og fuldnyttig Troeskab - Hvori saadan Troeskab rettelig bestaaer, blev viist af 1 Petr. 4, v. 11. efter hvilken Guds Aands egen Forlaring til den retskafne Troeskab udfordres: a) at forrette sit Embede nøie efter Guds Villie, b) at anvende alle de Kræfter, baade Natur= og Naadegaver, som Gud betroer os, til den Ende daglig anraabe Gud om nye Kraft, og ved den blive utrættet til Enden, c) at forrette sit heele Embede til Guds Ære. Da den stolte Begierlighed efter at ansees af Mennesker, og den skiendige Egennytte til alle Tider har havt og har de farligste Følger for Guds Kirke - Endelig blev viist III) Saadan Troeskabs høie Nødvendighed, a) i Henseende til den hellige Forpligtelse, enhver ved Embedets Tiltrædelse giør for Guds Aasyn; da det Ord, Apostelen bruger, ogsaa betegner den, der holder Troe og Love. b) i Henseende til det Regnskab, der kræves af enhver, da vi a) daga) daglig kræves til Regnskab ved Samittigtigheden. b) paa hiin store Dag ved det endelige Regnskabs Afleggelse enten skal modtage den grueligste Straf eller de herligste Belønninger. Henegnelsen skede paa Biskoppen selv, der den Dag første Gang forrettede dette Stykke af sin nye Huusholdning, med inderlig Bøn til Gud om formeret Styrke til og Troeskab i sit nye vigtige Embede, paa de tilstedeværende Lærere med Opmuntring til fortvarende Troeskab hver efter sit Kald: endelig til den unge tiltrædende Lærere, at han, som havde got Vidnesbyrd om sin Troeskab i en ringere Huusholdning og nu paa nogen Maade for saadan sin Troeskab var belønnet, vilde nu under Guds Paakaldelse forøge sine Jndsigter, fordoble sin Fliid, vis paa, ikke at skulde savne en troe Tieneres Løn enten i Tiden eller Evigheden - Overalt hørde man flittig Brug af Biblens Sprog, dette i enhver gudelig Tale saa væsentlige Stykke.