Københavns Adresseavis, 1767-07-21
Udi den lange Tid været syensynlig Vidne til Gud Kirkes kiendelig Fremvext udi fem af dens höylovlige Foster=Fædres, de eneste Nordens födte Enevolds Kongers Tid. Og tillige seet Hendes egne. Fadder. Mand. Sön. At være de fornemste Fødder, som bare det gode Budskab om Saligheden, værdigede til, at hielpe de Kongelige Foster=Fædre til at opfostre Börnene i Liøn. Af dem Hun blev høist inderlig elsket. I det at Den første udvalgte Hende til sin Datter. Den Anden til sin Ægtefælle. Den Tredie til sin Moder. En Ære. En Glæde. Et Gode, Som faa Troende faae see i de Levendes Land Men i Synderlighed faae denne Troende. At kierligt. Et velsignet. RRRVII. Aars Ægteskab. Som var Hende en Afbildning og Forsmag paa Himmelens lange og store Ægteskab med Brudkommen Jesu. Thi Hun blev elsket af sin Mand, som Christus elskte Menigheden. Hun var sin Mand underdanig, som Menigheden, Christo. Hun fødde sin Abraham A. Børn. De igjen Hende Kl. Börne-Börn. Og alle disse ere tillige Guds Børn. Og derfor bleve Hendes Börn lydige. Hendes Börne-Börn nydelige. Hendes Svogre ombyggelige. Vel mistede Hun Nogle, men fandt dem igien. Og levnede Flere, som finde Hende igien. Men over alt dette. Var Guds Rige kiendelig kommet udi Hendes Inderste. Thi. Verdens Appighed var ikke hendes Dragt. Verdens Ukierlighed ikke Hendes Sind. Verdens Høihed ikke Hendes Ære. Men de hellige Qvinders Prydelse var Hendes Udi en stille og sagtmodig Aands uforkrænkelig Væsen. Og derfore var. Gudsfrygt Hendes daglig Ørelse. Bönnen Hendes idelig Forretning. Almisse Hendes behageligste Gierning. Her sukker den Fattige et over den Bemidlede. Den Uuge ei over den Gamle. Den Ringe ei over den Fornemme. Thi. Tattigdom blev husvalet. Ungdom formanet. Ringhed ophiulpen. Og saaledes prydede denne vor Troende vor Frelsers Lærdom i alle Stykker. Ei Under da At Döden blev salig, som Livet var gudeligt. At Hun baade i Liv og Död blev benaadet. Thi. Herren lærte Hende at tælle fine Dage. Sine sidste Dage med kiendelig Viisdom Ja Hun tællede Dage og Timer. Og som merkeligt var. Bestemmede sin Döds Nr. Gik saa Døden, som en Helt Inde i Möde, Opstod af sit Leie, gik iklæd til sin Stoel Der nød Hun det sidste Guds Ord. Der talede Hun sit sidste Ord. Der bøiede Hun sit Hoved. Der udgav Hun med Jesu sin stille Aand. Udi sin Datter, sin troeste Tienerindes Arme. Udi Overværelse. Af sin ældste Datter. Sin Siskop og Svoger. Sin Skrifte=Fader. Og saaledes døde denne vor Tabitha fuld af Troe og gode Gierninger. Den Kl. Dags Morgen til VII. Slet i denne MaaMDCCl. XVII. som var Guds bestemte og af Hende forud sagte Döds Tid og Time. Opfyldte saa rigtig sin L. Al. Aar. I. Maaned, og H. Dage. Hunstansk. Hannorn. Graansk. Aagaarden. Fracurk. Brink R. J Hendes Slægtninge. Her ligger for Eders Øine Det Liv, som Eder bar. Det Hierte. Eder velsignede. De Hænder . J kyste. Det Støv , J skal ære. Gamle, forsvarer Hendes Navn. J Unge, pryder Hendes Lærdom J Alle, kundgjör Hendes Rygte. Hendes Gud opfylde I Eder alle Hendes Ønsker. Ved Eder alle Hendes Anstalter. Alle vore Siele de den Retfærdiges Död, og vor Endeligt blive som Hendes. Geistlige Brødre. Som forvendte Irgels Haab. Som vare Medarbeydere paa Hendes Troe. Bærer nu, som Eders Apostel, et fandt Vidnesbyrd, om Eders udvalgte Fror. Hendes Kierlighed. Hendes Omgiengelse efter Guds Bud Tildømmer Hende nu den fulde Lön. Saa opfyldes Eders Tieneste mod Hende. Saa glædes Guds Kirkes Udvalgte. Saa prises Herren i Hendes Liv og Død. Eftertænksomme Christen. Læg dette paa Hiertet. At den Retfærdige bortdder. Skriv dette paa Brettet. At de Gode blive faa. Men glæd dig over. At de Gode see Herrens Gode i de Levendes Land Junge Leviter. Her ligger vor Døde for vores Ansigt. Men optager J med Ærbødighed Saræ afsielede Legeme. Hensetter det ved Hendes Abrahams Side, udi den af Dem sig tilkjöbte Makpelæ Hule. Der at forvente Udødelighed. Medsörgende. Betragter Alderdommen, og seer til Ungdommen. Beskuer Graven, og tæller Dagen. Søger, hvad Hun søgte, og elsker et got Rygte. Beder for Kirken, og strider for Troen. Lever for at de, og døer, for at leve. Saa tænker. Saa beder. Saa skriver. Eders Medsörgende. Underdanige Tiener, og Forbeder. Prora Lonens Hansten. P. t. B. C. R.