JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1799-01-01
Uordener. 1) Hjørnehuset af Gammelmynt og Sværtegade har en Trappe ud til Gaden, som er meget farlig derved at det nederste Steentrin ligger ganske hældende. 2) Allerede forhen er i Politivennen klaget over de Jerngittere, som staae paa to Steder uden for den Ende af Nybørs, der vender mod den gamle Børs. Hvor mange Gaaende virkelig støde sig, maaskee saare sig, eller forrive Klæderne kan man see deraf, at en af disse spanske Ryttere i Fredstider, er reven ganske løs, som ikke kan være skeet uden ved ofte at have anholdt de Passerende. Man anmoder Ejeren ædelmodigen at borttage disse farlige Vansirater! Og gid enhver Husejer der har lignende Udenværker, vilde være saa veltænkende at afskaffe dem. Hvormed vilde vel en ædel Mand trøste sig, naar hans Pigger havde kostet en glidende eller faldende Medbroder Livet?
Politivennen, 1799-01-01
Noget i Anledning af Spørgeren i No. 45 angaaende det borgerlige Militære. Man kan temmelig skjønne at Spørgeren gaaer tilbage i Tiden for at drage i Erindring et og andet forhen passeret denne Sag vedkommende, og hvorpaa Resultatet har været ventendes i mange Aar, under forrige Borgerskabets Chef; om man erindrer ret blev denne Sag omhandlet i en egen Kommission, men Mandens Alder og Kræfter var i Aftagende og han laae under for Arbejdet. Men til at besvare Spørgeren hører meget, som ej lader sig indknibe i Korthed, og de, som have Materialier dertil, tie, og hvad er vel rimeligere, disses Grunde kunne maaskee være antagelige og maaskee ikke. Andre har intet at bygge paa uden Rygter ognogle Aars Erfaring. Dog for at sige noget om Organisationen, da ville det ej være nok at Kompagnierne bleve alle gjorte lige store, der maatte tillige træffes en bedre Maade at avancere paa, for de Subalterne, og alle Avancements at skee i det Heele. Siden dog alle Kompagnier udgjøre et Heelt, da kunde Dødsfald eller Afskeed ikke virke paa den ulige Maade som nu. Sluttelig ville den ældste Premierlieutenant avancere for den Yngre, og saa ned ad indtil Feudrik a la Suitte. Endelig synes og at være forbunden, med en god Organisation, at det Borgerlige Militære lige som det Borgerlige Artillerie havde et Reglement. Dog ej som deres; men de har dog noget, det Borgerlige Militære som ældre oprettet, man mener fra 1660 har derimod intet, og dog holder man i paakommende Tilfælde baade Krigsforhør og Krigsret, efter hvilke Love, eller efter hvad for et Reglement, eller Artikuler der dømmes, er Forfatteren ubekjendt; uden Love kan ej holdes vel Soubordination, og disse bør Officerer og Borgere vide og forstaae, naar han derefter skal ansees, men hvor intet er, er det vanskeligt, at gaae Fortrædeligheder imøde. Og disse Love, dette Reglement er ej imod de gode, de villige, men imod de uartige og uvilige.
Politivennen, 1799-01-01
Vold i Læderstræde. J Læderstræde udøvedes igjen den 30 Marts en Voldsgjerning. En Arbejdskarl blev, fordi han vilde værge sig imod en glubsk Hund som anfaldt ham, af Hundens Ejer, en velklædt Person, overvældet med et saa føleligt Stokkeslag i sin Nakke at han styrtede til Jorden, og først efter nogen Tids Forløb var istand til at rejse sig igjen. Man har Haab om, at denne Voldsmand vil komme til at undgielde for sin Forbrydelse, da nogle af de Tilstædekommende sagdes at kjende ham. J øvrigt kan jeg ikke undlade at melde: at den Omsorg enhver Nærværende bar for den Overfaldne, for at betrygge ham mod Voldsmandens videre Overfald, fortjener meget at roses. Gid enhver ved slige Lejligheder vilde vise lignende Jver, og efter mit Forslag i Politivennen No. 47 S. 745 anholde og overlevere Voldsmændene til Lovenes Afstraffelse. O! vi vil sikkert da ikke saa ofte høre eller see saadanne skjændige Gjerninger udøvede.
Politivennen, 1798-01-01
Spørgsmaal i Kronprindsensgade. Hvorlænge skal de Stivere, hvorpaa det brystfældige Plankeværk fra Adreskontoret af nu i saa mange Aar har hvilet sig, vedblive at gjøre Fortoget ubrugeligt og farligt? Og kan det ikke med Rette paalægges Pladsens Eier, at opsætte et nyt forsvarligt Plankeværk, saa at Fodgængerne igjen kunde faae Fortoget, som er deres, i Brug?
Politivennen, 1799-01-01
Ønske yttret til Brand og Vand Kommissionen. Ober Brand og Vandkommissionen lod i Aaret 1796 eller 1797 sætter fire Brandposter paa Øster Springvands Kompagnies Hovedrender, for derved i paakommende Jldebrands Tilfælde at kunne fylde de store Vandtønder. Disse Poster ere ikke blevne pompede siden de bleve satte, altsaa maae de nødvendig i denne haarde Vinter være bundfrosne, følgelige i paakommende Jldsvaade lige saa ubrugelige som Tønderne. For Jnterressenternes Skyld burde dog disse Poster pompes, da det derudi og i disses Arme fra Hovedrenden stillestaaende Vand maae være raaddent og stinkende, som naturligvis maae gjøre Kompagniets Vand ildelugtende. Saameget mere haaber man at Ober Brand- og Vandkommissionen strax besørger denne Pompning da Posterne ere satte uden Jnteressenternes Tilladelse og altsaa en Forgribelse paa Ejendomsretten.
Politivennen, 1799-01-01
Mangel paa Politi i Stubbekøbing. Ved at passere Stubbekøbing paa Falster d. 25 Marts saae jeg at Sneen endnu ikke var skuffet af den rette Vej langs med Vængerne, synden for Byen, ja endog Byledet var stoppet, og i dets Sted anlagt en maadelig Vej paa Borgernes Jorder over Gjerdet, med hvilken Rejsende og Landets Folk maae tage til Takke indtil Politiet eller vedkommende Øvrighed der paa Stædet, finder for godt at foranstalte den rette Vej fremkommelig. J Byen hørte jeg at Byefogden var Forvalter for nogle Selvejerbønder, som hørte Marken til, Synden for Stubbekøbings Mark, de behøvede ogsaa en Erindring, da Vejen (Fribrødre kaldet) der er farlig at passere, ja næsten ufremkommelig, dog har de gjort en Deel ved at skuffe Sneen bort paa en højere Vej, som gaaer ved Siden af den rette, der ej kan blive fremkommelig før hen ad Sommer, naar den ej forbedres. En Rejsende.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal fra Egnen i Dyrehaven. Rekværket omkring Charlottenlunds Skov, især den Ende, som gaaer op mod Skovshoved er meget beskadiget, saa at det største Dyr uden Vanskelighed kan komme ud af Skoven. Skal dette Rekværk blive i denne Tilstand? Gud naade i saa Fald Bøndernes Rugmarke.
Politivennen, 1799-01-01
Om Lyngafbrænden. Sidst afvigte Mandag den 1ste April afbrændte Hr. Baron Knuth, som boer ved Dumpedal en stor Deel Lyng af et Overdrev, som han nyligen har tilkøbt sig af Lieutnant Stenersen, der ejede en Gaard i Birkerød. Denne Lyngbrænden foraarsagede en Røg, der var at see nogle Mile derfra, og bragte mange Mennesker i Forskrækkelse, da man troede at det var stærk Ildebrand; nogle Steder vare endog Sprøjter forespændte, for at køre til Stedet. Følgen heraf er, at om en virkelig Jldebrand en anden Gang sees, saa blive Folk hjemme i den Tanke, at man brænder Lyng. Dersom det ikke allerede under Straf er befalet, paa Kirkestevne og andre Stæder at lade bekjendtgjøre, naar man agter at foretage sligt Arbejde, bør det da ikke skee?
Politivennen, 1799-01-01
Taxtbryderi. Er der da slet ingen Mulighed i, at Taxterne endnu strængere kunde overholdes? En Vogmandskarl, som forgangen kørte en halv Favn Brænde fra Magasinet til Magstræde var saa uforskament, derfor at forlange 1 Rdr. da Taxten er kun 12 Sk. og da Jndsenderen gav ham 3 Mk. overvældede han ham med Grovheder og ligesaamange Skieldsord som der manglede Skillinger i Grobianens Fordring? Udgiveren kan ikke undlade tildeels at besvare Jndsenderen. Der er sikkert Mulighed i at Taxter kunne overholdes i strængeste Maade, naar nemlig ingen af Betalerne selv overtræder dem, som man seer her var Tilfældet. Thi havde Jndsenderen selv holdt Taxten og betalt Karlen sine 12 Sk., saa havde han i det ringeste under dennes grove Opførsel havt den Trøst at ikke have ødt sine 2 Mk. 4 Sk. paa en Oxe, der gav han Skam til Takke. Efter mine Tanker er den, der fordrer Betaling over Taxten slet ikke mere at laste, end den der betaler ham slig ubillig Fordring, enten ganske eller tildeels. Naar alle vare enige i i slige Tilfælde ikke at give en Skilling, men henvise Karlen til Politikammeret, for der at erholde sin Taxt, saa vilde aldrig nogen ubillig Fordring mere gjøres.
Politivennen, 1799-01-01
Varsko i Amaliegade. Fra den nordre Hjørnegaard af Amalieg. og St. Annepl. har man baade denne og forrige Vinter havt den Vane, om Aftenen imellen 10 og 11, at udkaste en heel Portion Vand (?) fra øverste Etage, et af de sidste Fag fra St. Anne-Plads, og uden Tvivl det 3die Fag fra Naboens i Amalie-Gaden. Anmelderen som d. 27de f. M. Kl. omtrent 10 3/4, just ej var kommet lige derunder, fik dog sin tilstrækkelige Portion deraf, da den stærke Vind bragte det heele hen paa ham. Ej at tale om denne Ubehagelighed for Forbigaaende, der fra slig et Sted mindst skulde vente sig sligt, synes det endog fra en anden Side højst uforsvarligt, da det, paa det der værende glatte Fortoug, strax fryser, og Folt desaarsag let udsættes for at brække Arme og Been. Man lover sig at Ejeren blot behøver at vide denne Uorden, for at sætte Grændse derfor.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal om Bøndernes Pligtrejse paa Kjøbenhavns Amt. Ere Bønderne paa Kjøbenhavns Amt forpligtede (og i saa Fald ved hvilken Lovgivning?) til uden Betaling at befordre Øvrigheden og andre til Skifter, Auktioner og saadanne Forretninger, for hvilke de Vedkommende bør betale Befordringen? Da de saa kaldte Pligtrejser aarligen tiltage betydeligen, og Bønderne imellem sig føre den formodentlig taabelige Snak, at de kun ere pligtige at gjøre de Rejser ved hvilke Øvrigheden befordres til publike og det Almindelige interesserende Forretninger, saa vilde Hr. Amtsforvalter Andersen og Hr. Jbsen *) Fuldmægtig hos Gehejmeraad og Amtmand Dr. Scheel Plessen. undskylde, at de herved anmodes om gunstbehageligen at besvare dette Spørgsmaal?
Politivennen, 1799-01-01
Svar til Politivennen No. 46. At der uden for No. 93 i Studistræde ingen Bræt findes for Døren er ikke Husejerens Skyld men Brolægningskommissionen, hvis Pligt det er at besørge slige Brætter lagte. Husejeren.
Politivennen, 1799-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Det i No. 49 paaklagede Bræt i Pilestræde er uopholdelig bleven borttaget og lagt paa sit rette Sted. 2) De ufremkommelige Steder af Landevejen imellem Kjøbenhavn og Birkerød hvorover klagedes i No. 46 har Jndsenderen af bemeldte Klage erfaret at være blevne ved en Pikør og 30 Mand Soldater forbedrede saa at Vejen nu atter svarer fuldkommen til sin Hensigt.
Politivennen, 1798-01-01
Dito i Admiralgaden. Er det ikke muligt at der kan gjøres noget ved den afskyelige Rendesteen?
Politivennen, 1799-01-01
Anmærkning ved Bidraget i sidste Nummer det borgerlige Melitaire betræffende. At Borgerkompagnierne bleve gjorte lige store, var vel godt, men paa hvad Maade, eller efter hvilken Maalestok kan det bringes i Udførelse? at inddeele ethvert Kompagni i lige mange Husnummere vil nok ikke være den rigtigste Maade. Af den i Aar udgivne saakaldte Vagttabelle, vil man see, ved at sammenligne flere Kompagnier efter Størrelsen af Husnummerne og Antallet paa de vagtsvarende eller tjenstgjørende Borgere, i hvilket ulige Forhold det ene Kompagnie staaer imod det andet, f. Ex. Købmager Kompagnie hvis Antal af Husnummere er 323 og 568 visse til Vagt og Tjeneste svarende Borgere, da derimod St. Anne Kompagnie af 754 Husnummere kun haver 524 visse til Vagt og Tjeneste svarende Borgere og Kristianshavns Kompagnie paa 359 Husnummere haver kuns 170 o: 176 vagt- og tjenstsvarende Borgere. Betragtes et Kompagnies virkelige Styrke efter Borgernes Antal, som svare Vagt og Tjeneste, saa vilde en lige Deeling af Husnummere ikke opnaae Hensigten, men ansees derimod et stort Antal af Sergeanter og Korporaler for Kompagniets Styrke saa bær rigtig nok St. Anne Kompagnie Prisen Enhver af Kompagniets Chefer, kan bedst sige hvad Ubehageligheder, der forefalder naar nogen Borger skal engageres som Korporal, og ingen Borger kan fortænkes i at han stræber at blive fri derfor, da de dermed forbundne Udgivter af Uniformens Anskasfelse, Doceurer etc. etc. stiger næsten til 100 Rdlr. strax, foruden de aarlige Udgivter. For mangen ung Mand ere saadanne Udgivter i den første Tid han etablerer sig for tunge, hos mange er Ulyst vel ogsaa kun den eneste Aarsag, men ogsaa den kan ikke saa gandske misbilliges, naar man betragter det Heles Indretning fra Forfremmelsens Side, thi det maae jo dog altid foraarsage Uvillie og Ulyst at være i en Etat, hvor der i et Kompagnie kan tjenes 20 Aar og dog ikke kommes videre end til Sergeant og i et andet Kompagnie i en halv Snes Aar rykkes frem til Sekund Lieutenant eller Fendrik, Bevis herfor findes i Vester- og Nørre Kompagnies Aarbøger. Altsaa kan det nok troes rimeligt, at naar Forfremmelsen skede i det Hele som i hvert andet Militair Korps efter længste Tjeneste-Tid, lige fra Kapitain til sidste Korporal, vilde det give mere Lyst til at bære de Byrder det Militaire giver. Vester Kompagni giver kuns 4 Brandvagter efter hinanden hvergang Turen træffer, og haver dog 18 Sergeanter og Korporaler, og KlædeboKompagniet giver 5 Vagter efter hinanden og haver kuns 11 Sergeanter og Korporaler hvad Regel kan der være for saadan Jndeling? neppe kan man troe at det beregnes endnu fra Jldebranden, thi i Sandhed det var noget længe at soulagere Vester Kompagnies Underofficere. Man ønskede sig et Svar.
Politivennen, 1799-01-01
Erklæring til Hr. Postfører Langballe. Da der er indløbet Brev til Udgiveren fra Postfører Hr. Langballe, hvori han begjærer at vide Navnet paa den Mand, der i No. 45 af Politivennen indrykkede et Avertissement: Fragment af et Brev fra Fyen; saa har Udgiveren strax tilstillet Jndsenderen af bemeldte Fragment Hr. Langballes Opfordring, og af ham erholdet følgende Svar: "J Anledning af Hr. Langballes meget ærede af 4de April 1799 til Udgiveren af Politivennen Hr. Bogtrykker Seidelin, hvori Hr. Langballe paastaaer, at være i højeste Maade fornærmet over et i Politivennen No. 45 nyme forfattet Avertissement under Navn af Fragment af et Brev fra Fyen, hvori hans Navn er nævnt og ham skal være tillagt store usandfærdige Beskyldninger i Anledning af en Præst og en Styrmand begge fra Holsten som ere gaaet over Jsen m. v. og forlanger tillige den Mand, som har indsendt det i Politivennen, maatte opgives, skulde jeg give mig den Ære at mælde: at Anledningen til denne Begivenheds Anmældelse ikke har været at fornærme Hr. Langballe som en bekjendt brav Mand, men blot at gjøre en underlig Begivenhed kundbar. Beskyldninger mod Langballe har nok ingen kunnet finde uden Hr. Langballe selv, som finder dem endog, Gud veed paa hvad Grund, store usandfærdige. At ellers denne underlige Begivenhed maae være sand, viser Boghandler sversens Fynske Aviser No. 18 og 21, No. 18 fortæller: at den 7de Februar 1799 var en ung Præst navnlig Mejer, og en Styrmand navnlig Pedersen, begge Holstenere, ankomne til Nyborg fra Sprogøe som uden Vejviser ubekjendte med Egnen havde vovet, at som Hr. Langeballe kalder det, at gaaover Jsen, og derved udsat sig for yderst Livsfare m.v. J No. 21. at 2den Hamborg Postsmakke ere afgaaede fra Nyborg d. 9de Febr. om Middagen Kl. 12 Slet, og at d. 10de i s. R. er ankommen til Nyborg den danske Post om Eftermiddagen Kl. 3. Ogat Byfogden i Nyborg Bek maae vide nøje Besked om den hele Sag, viser hans i Iversens Fynske Avis No. 39 og 40 indførte Bekjendtgjørelse saaledes lydende: "J Anledning af det i Jversens Avis under 20 dennes af Politivennen indførte om Posten, Hr. Mejer med flere maae jeg anmærke at Anmælderen formodentlig har anseet det eenstydigt, at blive mulkteret og at give noget til de Fattige (var Gaven utvungen?) altsaa erklæres det aabenbar urigtigt at jeg ved denne Affaire har paalagt Præsten og Styrmanden nogen Mulkt, hvortil og desuden var incompetent. Men at disse gode Herrer frivilligen efter deres Dispute med Langeballe gav først 2 Rdlr., som Præsten strar forøgede til 3 til Byens Fattige, er saaledes virkelig passeret." Nyborg d. 27 Nvbr. 1799 Bek. Denne Oplysning kan vel være nok for det første. Kjøbenhavn d. 9 April 1799. Pseudonymus.
Politivennen, 1799-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Den i No. 50 paaklagede Banke af Jis og Skarn blev strax borttaget. 2) Piiestrædets Ophugning, som i sidste Nummer anholdtes om, er Dagen efter iværksat.
Politivennen, 1799-01-01
Uordener. 1) Burde Jødebageren paa Hjørnet af Ulfeldsplads og Graabrødretorv ikke tilholde sin Kudsk, at han reengjorde Fortoget, og satte sin Vogn derpaa, hvor den altid har staaet i forrige Tider, da han skjødesløs lader den staae paa Gaden hvor Folk skal panere, der maae i det Sted gaae i Dyndet, eller langt uden om, og om Aftenen staae Fare for at falde over Stangen eller Vognen, og slaae Lemmerne itu. 2) Da der af de tvende drukne Mennesker, som af Vægterne bleve Natten imellem d. 6te og 7de hujns opbaarne paa Charlottenborg, døde om Morgenen den ene, og den anden blev bragt syg paa Hospitalet; saa spørges om Vedkommende ikke vil bære Omsorg for, at slige Folk blive bragte i Arresten paa en bedre Maade, end den nuværende urimelige, at surre dem fast paa en Stige, maaskee mangen har ved denne fundet sin Død. see Politivennen No. 21. 3) J Huset No. 104 i Fjolstræde 2den Sal boer en Mand, som heder, Vegner som om Natettider kaster Ting ud af Vinduet, der let kan kuusegodt Folks Hoved; dette kan Husets Folk bevidne. Burde der ikke tænkes paa at bortrødde det Snavs, som udkastes af Husene i Nyehavn paa Charlottenborgs Side, som ved der at ligge i store Bunker i Rendestenen har standset Vandet, som nu oversvømmer Gaden og gjør den liig et Gadekjær i en Bondeby. 5) For Enden af Nørregade er ved Nørrevold bleven i Vinter henført en Mængde Snee og Skarn, denne Dynge forøges idelig ved døde Hunde og Katte, Kallunsskarn og andre Uhumskheder, og sikkert ved lidet varmere Vejr vil give meget skadelige Uddunstninger.
Politivennen, 1799-01-01
Vee og Klage over ubillig Medfart! Om jeg husker ret, har jeg læst, i Deres Blad Politivennen, Klager over arme Sortes Mishandling af den ubarmhjertige Blanke; ja! jeg har læst det, men ikke uden at ynke de Mishandlede, og beklage de Uhyrer, der endnu i vore kultiverede Tider begaae sligt imod de Mennesker, der som oftest hos os, og især i denne strænge Vinter, ere i den ynkværdigste Tilstand; neppe vilde jeg og have troet, at Sligt kunde finde Sted, hvis jeg ikke selv havde været Øievidne til en lignende Adfærd imod en af disse Ulykkelige, der den 31 Marts, blev af en Mængde kaade Drenge overfalden, ikke alene med Næveslag, men endog med en vældig Steenregn. O! men ikke alene den Sorte forbander Blankes haarde og umenneskelige Medfart; nej endog selv fra Blankes kummerbankende Barm hæve sig nu og da frugtesløse Klager over martrende Piinsler. Det vilde her blive for vidtløftigt, at opregne en Mængde af deslige Ulykkelige, der desværre findes nok af; kun vil jeg anføre et Exempel, der, som jeg troer, fortjener Alles, men især Vedkommendes Opmærksomhed, og om muligt. Afhielpelse (hvilket jeg ikke tviler paa). Det er nemlig en Kone, der henved nogle og tyve Aar, har under de beklageligste Smerter tilbragt Livet paa St. Hans Hospital, ikke paa dets Sygestuer, nei i dets saa kaldte Daarekister, som jeg troede, neppe engang burde bruges til de Ulykkelige, der i Galskab skade; ja her har hun, siger jeg ligget saa mange Aar i en skummel Hule paa det tøre Straa, vel beklaget af Mange, men aldrig hjulpen; mon der dog endnu ikke kunde føies Anstalt til, at lindre hendes Smerter? jo! gid at al Ulykke saa let kunde forebygges. Jeg tør da haabe: at Vedkommende vil for Menneskehenens Skyld formilde, om ikke andet, saa dag hendes, i saa ynkelig en Tilstand, umenneskelige Leie. J. Kummersven.
Politivennen, 1799-01-01
Politiefterretning fra Svendborg. Saa lidet jeg er for at udlægge mig med dem, der regner sig blandt de saa kaldte Store, saa lidet kan jeg dog taale at see de største Uordener upaaankede at gaae i Svang. Deres Blad giver mig derfor Anledning til at melde Dem følgende: - Jblandt de adskillige Uordener, som for nær værende Tiid i Svendborg finde Sted, saasom Møddinger liggende paa Gaderne, daglig Paahæng af Tiggere saavel Byens egne som Landstryggere fra langtbortliggende Egne, Gaderne sammerligen opkiørte, Tømmer liggende paa Fortogene langt ud paa Gaden, og saa fremdeeles, - tildrog sig den 11te April d. A. at en stor Jagthund tilhørende Baron Juul, som for nærværende Tiid boer i Svendborg, angreb paa Gaden en Snedkersvend og beed ham saaledes i sit eene Been, at baade dette og Laaret indtil Underlivet er saa ophovnet at man med megen Føje tvivler om Karlens Helbredelse. Hunden er endnu ikke skudt og vil formodentlig i Compagnie med de andre løse Hunde i Byen, hvis Tal er legio, snart anrette flere rædsomme Odelæggelser. Dette skulde jeg ikke undlade at melde Hr. Politivennen, og udbeder mig tillige dette indført i Deres Blad, for om mueligt herved at vække Vedkommende af en saa skadelig Lethargie. Svendborg den 13 April 99. Johannes Halvblind.
Politivennen, 1799-01-01
Forslag til en nye Skat istedet for Tallotteriet. Kopskat paa Hundene, var en meget lovlig Skat. Vi regne blot 100,000 Gaardmænd i Dannemark, ligesaa mange Huusmænd, nu en Rotte-Hund til hver af disse sidste, og tvende til de første, og 1 Mk. aarlig i Kopskat af hver Hund, vilde dog udgjøre mere end 50000 Rd. aarlig; altsaa mere end Jndtægten af hele Tallotteriet, og en god Maade at faae dette Hundespil jaget ud af Landet med Hunde. Ulykkelig er virkeligen Bonden, maa han han ikke have til sin Gaard løse RotteHunde, som Jagtejerne ej kan skyde; og skal en Rotte-Hund miste Forbenet, bære stor Klods, kan han ikke opkradse Rotternes Rede af Agrene, og herved stifte den største Nytte. Naar Hunde først rense Ageren og siden Laderne for Rotter, vil det først blive let for Kattene, at holde de faa Rotter i Ave, som skjelvende opholde sig i Tagene og paa Kornlofter. Rotternes Mængde i Søelvinterne skræmme Kattene bort, ja tilbringe dem mange slags Sygdomme. Hver Rotte fortærer over tvende Skjepper Korn en Vinter, saa det er vist ikke ligegyldigt for en Bonde at have hundrede af disse Gjester i Laderne og rundt om i Husene, ej at tale om den Ulykke de anrette paa Tagene, og Husenes Grunde og Fodstykker. At sætte Gift for Rotterne krympe Bønderne sig ved, thi de have ej Raad til at miste Høns, Gjæs, Ænder og Sviin tillige med Rotterne. Ja endog Mennesker maa svæve i Frygt hvor der bruges Rottekrudt. En Rotte havde slæbet med sin Hale igjennem Hvedemeel, hvoraf blev bagt Kager, og et Selskab af 7 Personer vare nær blevne forgivne af det Rottekrudt den deels havde havt i sin Hale, deels spyet ud i Meelet selv, da Rottekrudtet var blandet i Meelet, altsaa ukjendeligt. Dernæst bør en Bonde naar han er Udskiftet, forsemmelig have løse vagtsomme Rotte-Hunde, der kan om Nattetider bortskræmme Løsgiengere og Tyve fra hans Gaard. Men alle disse Fordele bryde Jagtdespoterne sig ikke om, de skyde Bøndernes smaa Kiøtere, og end ikke advare dem om at binde dem. Ja de vil jo ikke tilgive at Jagten maa følge Grunden, men troe at arvet eller pengekøbt Forret, er dem Hjemmel nok for at ødelegge Bondens Flid med ubillig Jagt - og tør de ikke paa visse Steder skyde selv, da søge de ved Processer at tvinge Selv-Ejere til at afholde sig fra at skyde paa deres smaae Marker, for at den værdige Naboe-Jorddrot kan have Vildt nok hos sig - naar Vildtet haver Friested i Bøndernes Ejendoms smaae Enemærker. O! at Kongen vilde paalægge denne Hundeskat, og da give enhver Bonde Tilladelse at holde Rottehund, der af ingen Jorddrot eller jagtberettiget Skytte maatte skydes.