Aarhuus Stifts-Tidende, 1806-02-01
Monit uren leverer Presburger-Freden saaledes; Da Hs. Majestæt Keiseren af Tydskland og Østerrig, og Hs. Majestæt de Franskes Keiser og Konge af Jtalien ere lige besielede af det Ønske, at giøre Ende paa Krigen, have De besluttet uopholdelig at slutte en Definitiv Fredstractat, og have derfor udnævnt til Deres Befuldmægtigede, nemlig Hs. Majestæt Kriseren af Tydskland og Østerrig, førsten Johann af Lichtenstein og Grev Janaz von Gulay, og Hs. Majestæt de Franskes Keiser og Konge af Jtalien, den Udenlanske Minister Hr. Carl Moritz Talleyrand Perigord, hvilke ere blevne enige om følgende Artikler: Art. 1) Der skal fra denne Dag bestandig være Fred og Venskab imellem Hs. Majestæt Keiseren af Tydskland og Østerrig og Hs. Majestæt de Franskes Keiser, og Konge af Jtalien, Deres Arvinger og Eftermænd, sammes Stater og resp. Undersaatter. Art. 2) Frankerig skal, som fuldkommen Eiendom og med al Souverainitet, vedblive Besiddelsen af de Hertugdømmer, Forstendømmer, Herskaber og Territorier paa hiin Side af Alperne, som før nærværende Tractat vare forenede og incorporerede i det franske Rige eller beherskede af franske Love eller Administrationer. Art. 3) Hs. Majestæt Keiseren af Tydskland og Østerrig erkiender for Sig, Sine Arvinger og Eftermænd de Dispositioner, som tages af Hs. Majestæt de Franskes Keiser og Konge af Jtalien, angaaende Førstendommerne Lucca og Piombino. Art. 4) Hs. Majestæt Keiseren af Tydskland og Østerrig afstaaer for Sig og Sine Arvinger og Eftermænd den Deel af Republiken Venedigs Stater, som blev afstaaer til Ham ved Tractaterne i Campo Formio og Luneville. Denne Deel af Venedig skal for bestandig forenes med Kongeriget Jtalien. Art. 5) Hs. Maj. Keiseren af Tydskland og Østerrig erkiender Hs. Maj. de Franskes Keiser for Konge af Jtalien. Men man har forenet sig om, at ifølge den Declaration, Hs. Majestæt de Franskes Keiser udstædte i det Øieblik da Han modtog Jtaliens Krone, skulle Frankrigs og Jtaliens Kroner, saasnart de i hiin Declaration nævnte Magter have opfyldt de der fast sadte Betingelser, for bestandig skilles fra hinanden og ikke i noget Tilfælde igien forenes paa et og samme Hoved. Hs Majestæt Keiseren af Tydskland og Østerrig forpligter Sig til, naar Adskillelsen skeer, at erkiende den Eftermand, som Hs. Majestæt de Franskes Keiser, giver Sig som Konge af Jtalien. Art. 6) Nærværende Fredstractat erklæres tillige for deres Durchl. Churfyrsterne af Bayern Würtemberg og Baden og for den bataviske Republik, som i nærværende Krig ere allierede med Hs. Majestæt de Franskes Keiser og Konge af Jtalien. Art. 7) Da Churfyrsterne af Bayern og Würtemberg have antaget Kongetitelen, hvorved de alligevel vedblive at høre til den tydske Conføderation, saa erkiendes de i denne Egenskab af Hs. Majestæt Keiseren af Tydskland og Østerrig. Art. 8) Hs. Majestæt Keiseren af Tydskland og Østerrig frasiger Sig saavel for Sig, Sine Arvinger og Eftermænd, som for Fyrsterne af Sit Huus og deres resp. Arvinger og Eftermænd, følgende Fyrstendømmer, Herskaber, Domainer og Territorier: Til Hs. Majestæt Kongen af Bayern afstaaes Markgrevskabet Burgau med Tilliggende; Fyrstendømmet Eichstadt; den Deel af Passaus Gebeet, der tilhører Churfyrsten af Salzburg og er beliggende imellem Bøhmen, Østerrig, Donau og Jun; videre Grevskabet Tyrol tilligemed Fyrstendømmerne Brixen og Trident; de syv Herskaber af Vorarlberg; Grevskabet Hohenems; Grevskabet Kønigsegg Rothensels; Herskaberne Tetnang og Argen og Staden Lindan med sit Gebeet. Til Hs. Maj. Kongen af Würtemberg afstaaes de 5 saakaldte Donau stæder, nemlig Schingen, Munderkingen, Reutlingen. Mengen og Sulgau med Tilliggende: Øvre og Nedregrevskabet Hohenberg; Landgrevskabet Nellenburg og Landfogderiet Altdorf med sammes Tilliggende (Staden, Constanz undtagen.) videre den Deel af Breisgau, der er indsluttet af de würtemberske Besiddelser og ligger i Østen i en fra Schlegelberg til Molbach trukket Linie; Stæderne Wiisingen og Brentingen med deres Territorier. Til Hs. Durchl. Churfyrsten af Baden afstaaes Breisgau (med Undtagelse af det indsluttede Gebeet og de adskildte ovennævnte Landafdelinger); videre Ortenau med Tilliggende; Staden Constant og Comthuriet Meinau. Ovennævnte Fyrstendømmer, Herskaber, Domainer og Territorier skulle resp. besiddes af Deres Majestæter Kongerne af Bayern og Wartemberg og af Hs. Durchl. Churfyrsten af Baden, saavel som Overlehusherlighed, som fuldkommen som verain Eiendom, paa samme Maade, med samme Titler, Rettigheder og Prærogativer, som Hs. Majestæt Keiseren af Tydskland og Østerrig eller Prindserne af Hans Huus have besiddet dem, men ikke paa anden Maade. Art. 9) Hans Majestæt Keiseren af Tydskland og Østerrig erkiender den Gield, som er bleven contrahert af det østerrigske Huus til Fordeel for Privatmænd og de offentlige Establissements i det Land, der nu udgiør en integrerende Deel af det franske Rige, og man har forenet sig om, at benævnte Hs. Majestæt er frie for al Forpligtelse angaaende af Gield, som det østerrigske Huus havde contraheret og hypoteceret paa de Lande, som det frasiger sig ved nærværende Tractat. Art. 10) Landene Salsburg og Berchtolsgaden, som tilhører Hs. Kgl. Høihed Churfyrsten Erkehertug Ferdinand, skulle indlemmes i det østerrigske Rige, og Hs. Majestæt Keiseren af Tydsk, land og Østerrig skal besidde dem som fuldkommen souverain Eiendom: dog kun med Titel af et Hertugdømme. (Fortsættelsen følger.