Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-27
Af salig Justitsraad Fogtmann, der for nogle Aar siden døde som Herreds- og Byefoged i Varde, og som i sine yngre Aar conditionerede som Skriver paa Bispecontoiret i Ribe, har jeg hørt fortælle, at Bloch, uagtet han var en vel studeret og belæst Mand, behøvede han dog 8 a 14 Dage til at forberede sig, naar han havde en Prædiken eller Præsteordination at holde. Dette maa forekomme En utroligt, at en Mand med saa megen Lærdom og Belæsthed har maattet behøve saa lang Tid til sligt et Arbeide. Thi hvad vilde der vel blive af, naar en og anden Præst, der stundom, f. Ex. i Fastetiden, maa prædike 2de Gange om Ugen, ei, at tale om, at dette Arbeide undertiden forøges enten ved en Brudevielse eller Ligtale, skulde behøve saa lang en Forberedelsestid til deslige Forretningers Udførelse. Havde Hofpræsten Cramer, med hvem Bloch, som Slotspræst, stod i Forbindelse fra Aar 1755-1766, skullet anvende saamegen Tid til en Prædikens Udarbeidelse, da vilde han neppe have kunnet udgive saa mange Bøger og Skrivter. Jmidlertid viser Literair historien, at en og anden ved sjeldne Kundskaber udmærket Mand, har fundet en Uges Tid for kort til en god og opbyggelig Prædikens Udarbeidelse. Den lærde Ernesti, der som Professor i Theologien ved Universitetet i Leipzig, nu og da prædikede i Universitetskirken, troede, at en Uges Tid ei var nok til at udarbeide en Prædiken i, naar den skulde blive passende og hensigtsmæssig; han holdt og for, at Jngen blev opbygget derved, naar Prædikanten ei fremkom med andet, end hvad der fandtes i de almindelige Lære- og Andagtsbøger *). Nu vil jeg gjerne tilstaae, at saadanne grundige Prædikener, som en Ernesti og adskillige engelske Geistlige have forfattet og udgivet, vilde kun*) Aug. Guil. Ernesti, som Aar 1781 holdt en latinsk Tale over Farbroderen J. A. Ernesti, der ved Døden var afgaaet, skriver iblandt andet om ham S. 19. Ilud dissimulare non licet, plus temporis eum in commentando absumpsisse, qvam pro istis eloqventiæ præsidiis, ab co reqviri videre tur; in hoc etiam similis magne Clarkio, cui non suffecisse unius hebdomadis spatium ad conficiendam unam orationem ecclesiasticam, neque enim juvari qvenqvamedoceri, firmari, incitari, erig noster exisaare Faa være istand til at eftergjøre, i hvor megen Tid de end anvendte derpaa; desuden vilde deslige Talers Holdelse ikke være saa ganske passende og hensigtsmæssig for en stor Deel Tilhørere. Dog kan det ei nogensinde have Godt, men snarere Skade i Følge med sig, naar en Præst faaer alt for meget med forskjellige Ting at bestille, saa at ham levnes for liden Tid tilat udarbeide sine Prædikener; thi i saa Fald bliver han nødt til, alt for hyppig at gjentage de samme Ting, saa hans Foredrag ei faaer Afvexling nok, og hvorudover Tilhørernes Opmærksomhed og Agtpaagivenhed for en Deel vil slappes. Over Blochs Prædikener og sammes Fremstillelsesmaade har Bastholm, i den af ham udgivne Talekonst, Cap. 37, S. 296, §. 3, fældet følgende Dom: "Dersom en Mosheim vil efterligne en Bloch, eller en Bloch Mosheim, da ville de begge ikkun blive maadelige Talere; deres Siels Evner ere forskjellige. Endvidere hedder det: "En Rosenstand vil dog aldrig blive Cramer, eller en Cramer Rosenstand. Dog kunne de, som have en langsom og tør Tænkemaade, med Nytte studere de Talere, der forene en let og blomstrende Stiil med grundige Betragtninger." Hvor der har læst nogle af stimabat recitandis iis, qvæ unicuiqve ateneris innotuissent; facile vero effundi tales sermones, sed magno cum auditorum damne, qvi officiorum non satis admonerentur, certe non edocerentur, qvid esset verum in rebus summis, qvid tenendum, et cur tenendum esset, qva via et ratione in religionis cognitione, adultis qvidem hominibus digna, qvibusqve vite institutis in virtutis christianæ studio, usuqve continueproficiendum entet. bemeldte Mænds Prædikener, vil strax indsee, at Bastholm regner Bloch og Rosenstand iblandt saadanne Talere, der have en langsom og tør Tænkemaade, og hvis Stiil er den modsatte af Mosheims og Cramers lette og blomstrende.