Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1785-12-30
Om Tyrkernes Krigsforfatning. (See No. 51.) hver Timariot maa, for hver 3000 Aspers, som han har i Jndkomster, holde og stille en Rytter i Marken; ligesom Zams maa gjøre det samme af 5000 Aspers. Begge blive inddeelte i Regimenter, af hvilke ethvert bliver commanderet af en Oberst, som de kalde AllaiBegler. Naar de ere paa Marchen, bære de Fahner, som Tyrkerne kalde Alem, og Pauker, som kaldes Tabi. Bemeldte Oberst er en Bacha eller Sangiae-Beeg, disse Tropper ere sammenkaldede til een Hær, saa indfinde de sig paa den Sam og denne er Beglerbeg foresat. Naar alle lingsplads, som Generalen har fastsat, hvilken Tyrkerne kalde Seraskier. Bemeldte begge Slags Krigsfolk ere ikke alene bestemte til at tjene paa Landet; men man nøder dem endogsaa ofte til, at tjene til Søes paa Krigskibene, hvor man kalder dem Deria Kaminde, og bliver de der commanderede af Capitain Bacha eller Admiralen. Vel bliver Zaimsofte frietagne, at tjene til Søes, for deres Person, formedelst en Sum Penge, hvortil de ere ansatte, for hvilke Penge man da hverver andre Soldater, som blive enroullerede i Admiralitets-Registerne; men Timarioterne kan aldrig unddrage sig derfra, med det hele Følge, som de maa føre med sig, efter deres indehavende Landgodsers Jndkomster, at møde personlig i Feldten, lige saa lidet som Zams, saa ofte de blive beordrede, at tiene til Lands. Jngen Undskyldning kan befrie Timarioterne og Zaims fra Tjeneste. Ere nogle af den syge, maa de lade sig bære til Armeen, i en Portochalse eller Bære stoel. Er det Børn, saa blive de baarne i Kurve, og saaledes blive de fra Ungdommen af vante til Strabazer, Farligheder og Krigstugt, hvorover de og udgjøre den beste Deel af den Tyrkiske Krigshær. De blive tilsammen indbefattede under det almindelige Navn Spahis. Paa det at man paa det nøiagtigste kan beregne deres Antal, kan man ikkun anmærke, at en Zam ei maa føre flere med sig, end fire Ryttere; og at dette er det høieste Antal, som en Timariot er paalagt at medbringe. Den ringeste af dem, maa dog i det mindste føre en Mand med sig i Krigen, og den fornemste Zain nitten. Naar man nu tager et Middeltal, kan man gjøre en Sandheden temmelig nær kommende Beregning. Vanskeligheden, at komme til en nøiagtigere Udregning, blivet saa meget større, efterdi de Commissarier, som Storherren afsender til at gjøre Mønsterrollerne, forstaae ligesaa listigt og snedigt at forrette deres Haandverk, som nogen af de dueligste og meest slebne iblandt Christne. Maaskee Sultanens Statslist taaler dette Slags Misbrug, paa det at man skal have de Tanker, at Krigsfolkets Antal er langt større, end det virkelig er hvorover Tyrkerne nesten aldrig tale anderledes end overdrevet derom, og gjerne udtrykke sig saaledes: Asker Reml Deria Misal, det er: Deres Krigshær er utallig, som Sand ved Havets Bredde. Men oprigtig at tale derom, er deres Krigshær langt fra ikke saa talrig, at man ej skulde kunne tælle den, naar man vilde gjøre sig den Umage. Det er sandt, at det vide Rum, som deres Telter og Pavillons indtage, det store Slæb af Rusttøi og Bagaage, og det forskrækkelige Tal af Tjenere, tilvejebringer det hos Folket, at det indbilder sig, deres Tropper bestaae af et nesten uendeligt Tal af Soldater. Følgende tjener og endnu, som det lader, til at forestille Soldaternes Antal stort hos Krigshæren, da det dog virkelig forringer samme, at nemlig Zaims ved Mønstringen. stille adskillige blindt, paa det at Rollen af den skal blive fuld, hvilke dem er paalagt at medbringe. Dette er Aarsagen, hvorfor man med Forundring seer, at Krigshæren paa eengang aftager, naar nemlig disse Folk vende tilbage igjen. Den navnkundige Storvizir Mahomet Kiuperlig gjorde sin mueligste Flid, for at afhielpe denne Uorden; men hans Strenghed og Gruesomhed var forgjeves, efterdi det er umueligt, at en eneste Mand kan opdage og oversee alle de Uordener, der begaaes i en saa talrig Armee, som den Tyrkiske; især naar man gaaer listigt til verk, og betjener sig af de fine Bedragerier, som Tyrkerne kalde Ancin (hemmelige Underfundigheder). Men hvad som foraarsager, meest Forandringer i Henseende til Soldaternes Antal, er Zaims og Timarioternes Død, hvoraf nogle ikkun nyde deres Jndkomster saa længe de leve, andre døe uden Børn; thi i dette Fald hjemfalder deres Landgodser til Kronen. Da nu de forrige Besiddere have dyrket samme, og ved deres Bestræbelse og Arbeide formeret. deres Jndkomster, saa bortgiver Sultanen den til andre, ikke paa den Fod, som de ere blevne de første forlenede, men efter de Jndkomster, som de efter deres Død indbringe, hvilket temmelig ofte udgjør dobbelt saa meget, som deres første Værd.