Ribe Stifts Adresseaviser, 1846-05-22
J Fædrelandet meddeles et meget interessant Brev fra en af de Reisende med Verdensomseileren Corvetten Galathea, dateret Pulu Penangs Rhed den 8. Marts d. A., som vi tillade os at meddele vore Læsere. - - "Den 6. Januar saae vi om Morgenen Car Nicobar, den nordligste af Nicobarøerne, og ved Middagstiden kastede vi Anker ved Øen. Vore Landsmænd kom roende langt ud til os i Søen i deres Kander (en udhulet Træstamme, der, for at den ikke skal vælte er forsynet med en Udlægger af Bambus til den ene Side), og det saae meget comisk ud at see dem der sidde splitternøgne, alene med en Filthat paa, roende med deres Pagayer, o skovlende Vandet til Siden, hvorved de i Afstand lignede noget svømmende Hunde. Flere Kanoer kom snart paa Siden af os; men da Ankeret i samme Øieblik faldt, og Kjettingen raslede stærkt, flygtede de Alle tilbage til Strandbredden. Da Jngen af dem vilde komme ombord, maatte vi gaae i Land til dem, og et Fartøi blev sat ud, hvori jeg tilligemed nogle andre gik. Da vi kom ind paa Strandbredden kom de os imøde, først Byens Honoratiores: Capitain Jones, Lord Byron, Lord Nelson item Capitain Morgan, Landphysikus paa Øen; de toge og i Haanden med de Ord good friend, og da de saae, at nogle vare bevæbnede, forsikkrede de os bestandig at de alle vare good men; vi gav dem et Par Cigarer, og nu lagde de deres Arme og Halsen paa os og ledsagede os under Venskabsforsikkringer op til deres Boliger. Kan de tænke dem den Ære: Lord Byron med en graa Filtehat paa, med et 2 Tommer, bredt Belte og Lænden, som endte sig bagtil i en Hale, gik saa kjærligt ved Siden af mig. Der var paa een Gang noget Comisk og noget Rørende ved det Hele. At fortælle Dem noget Vidtløftigere og Nicobarerne, dertil er Leiligheden ikke, her kun et Par Ord. De nordlige Øer ere i det Hele fladere, end de sydligere, og tænker De Dem først en af Sand guul Strandbred, dernæst en heel Ring af Cocosskove, engang imellem udskaarne for at give Plads for nogle faa Hytter, som aldeles ligne Bi kuber, derpaa i det Jndre tætte nigjennemtrængelige Skove af Arekatræer, Caldeiratræer ofve, eller engang imellem en Høide bevoxet med Græs, saa har De et billede af Car Nicobar, som iøvrigt ikke er større end omtrent 2 Mile. Til den 12 Januar opholdt vi os ved Øen, deels paa S. V. Siden, hvor vi først kom, deels paa Østsiden. Hver Dag var der Landgang, og jeg opholdt mig meest ved Landsbyerne eller Husene. Har De Lyst til at følge med ind i en saadan Nicobarhytte, Damerne vare imidlertid oftest flygtede bort, for det meste med Børnene. Hvor de vare blevne tilbage, sad de langs med Taget, iført et vidt blaat Klæde, med bortvendte Ansigter, eller plat ned paa Gulvet, og puslede med deres Børn. Mændene laa i Almindelighed udstrakte, rogen Cigar, eller tyggede Betel, som oftest uden at mæle et Ord, blot undertiden staaende en umaadelig Skoggerlatter op, nu reiste de sig, thi Maden var kogt de spiste just Riis den Dag, jeg beskriver, og det maa have været en stor Høitidsdag; thi den maa de kjøbe. Maden blev lagt paa et Bræt, og 2 og 2 satte sig ned og spiste med Fingrene, thi Skeerne og Gaflerne hang jo om Halsen. Efter denne Forretning hensank de Fleste igjen i en blid Slummer eller hvilede sig Dog dette var Skyggesiden; thi naar man til andre Tider saae dem komme fra Sloven, alene med et Pandebaand eller Halsbaand af Bast eller grønt Løvværk, med deres Huggeknive i Haanden og gaae og imøde rystende vore Hænder venskabeligt, eller naar man, som paa enkelte Øer, saae Qvinderne alene iførte et Græsskjørt, omviklet 3 a 4 Gange om Livet, saa at det stod stivt ud til alle Sider, da kunde man vel mene at leve mellem Naturens vilde, men uskyldige Mennesker. Man skulde troe ved det første Bekjendtskab, vi gjorde med Nicobarøerne, at de maatte være Sundheden selv, men vi lærte snart anderledes. Ofte er der Moradser inde i Skovene, og den umaadelige Masse af Slyngplanter opfylder i den Grad Alt, hvad der ei er store Træer, at de ere aldeles ugjennemtrængelige, vel ogsaa for Luften. Paa mangfoldige Steder, navnlig hvor der ingen sandig Jordbund er for Constræerne at voxe i, eller hvor det salte Vand gaaer ind i Landet, er der alene en Sump, bevoxet med det saakaldte Mangrovekrat, som vi allerede lærte at kjende paa Car Nicobar. Det er aldeles som et Elletrat; vil man derigjennem maa man springe fra den ene Rod eller Stub til den anden, men som oftes høre de sig, og man glider i Qvarteer eller 1/2 Alenned, og der stiger den afskyeligste Stank op. Gud være lovet, at jeg just ei mange Gange indlod mig paa Vandringer i Mangroven, ellers laa jeg vel nu af Feber. Den 12 Januar seilede vi Syd paa, omseilede endnu om Formiddagen den lille høit liggende Ø Batti=Malva, og styrede mod Chowra, hvor vi dog af Mangel paa Ankerplads først kom til Ankers den 13. om Aftenen. Her som næsten overalt er det overmaade vanskeligt at komme i Land paa Grund af de stærke Brændinger og de mange Coralrev, der næsten som Ringe omgive alle Øerne. Vore egne Fartøier vilde snar have været slaaede i Stykker, hvis vi vilde have vovet at nærme os til Kysterne med dem. Nicobarerne maatte hjælpe os med deres Kanoer, baade naar vi kom og gik, og vi bleve da almindeligviis ganske vaade. Chowra er en af de smukkeste Øer, ganske flad, kun endende sig mod S. O. i en høi Klippe. Den ene Landsbo ligger ovenpaa den anden. Skovene ere gjennemskaarne af Stier og man gaaer i de yndigste Løvgange. Jndbyggerne ere endeel industriense, men langtfra saa godmodige som de paa Car Nicobar, og det var en egen Sag at gaae bevæbnet, inde i Skoven, ene ledsaget af i bevæbnet Mand, men omringet for og bag af 3040 med Spyd og Knive bevæbnede Mænd, som gik med en trodsende udfordrende Mine. Jeg lovede mig selv, at, kom jeg i Land igjen, vilde jeg dog tage en Sabel med - men jeg holdt det ikke - og jeg som de Andre vare ingenlunde bedrøvede, da vi skiltes fra vore Landsmænd her. (Fortsættes.)