Berlingske Tidende, 1830-09-13
Da vi i Mandags Kl. 1 vare ankomne til Haag, ansøgte vi om Audients hos Hs. Majestæt. Efter neppe en halv Times Forløb havde vi allerede det tilstædende Svar. Tirsdag Middag begave vi os til Palaiet. Hs. Majestæt modtog os meget huld rigt, forlangte at see vore Fuldmagter og afslog ikke, at modtage os under den Titel, hvorunder vi fremstillede os. Efterat have hørt vort skrevne Andragende, sagde Hs. Majestæt, at det glædede ham, at have forekommet vore Ønsker, i det han havde sammenkaldt Generalstaterne til den 13de September, hvilket var et sikkert Middel til at lære alle Partiernes Ønsker i Riget af kjende, at undersøge Besværingerne og afhjælpe dem. Efter nogle almindelige bemærkninger, gik vi ind i Detaillen, og derpaa en Discussion af de forskjellige Poster, som Deres Forsamling af 28de havde mundtligt overdraget os, at meddele Hans Majestæt Discussionen dreiede sig om Ministerial-Ansvarligheden, og om Contra-Signaturen. Kongen sagde, at Grundloven ikke sauctionerede denne Theorie; den kunde være billig og at Nytte, men den kunde blot bestemmes ved en Overeenskomst med de i dobbelt Antal forsamlede Generalstater, da den maa ansees som en Forandring af Grundloven. I den overordentlige Session, som skal aabnes den 13de September, kunde der, enten paa det 2det Kammers Forlangende, eller efter dets Jndbydelse, indgives et Forslag desangaaende, ligesom om de andre Poster, vi anførte som fordeelagtige for Landet. - Paa vor Begjæring om nogle af Ministrenes Afskedigelse, og in specie Hr. van Maanens, sagde Hans Majestæt ikke et Ord til deres Fordeel, tilkjendegav ikke noget Mishag, og modsagde os ikke med Hensyn til de Klagepunkter mod dem, vi opregnede. Han bemærkede kun, at Grundloven tilstod ham frit Valg af sine Ministre, og at han ei vilde kundgjøre nogen Beslutning i den Henseende, saalænge han kunde betragtes som tvungen dertil; det laae ham for meget paa Hjertet, at haandhæve sin Kongelige Værdigheds Ære, og han burde ikke taale, at det skulde see ud som at han havde givet efter, liig den, noget aftvinges med Pistolen paa Brystet. Saaledes efterlod han os, ligesom de Lütticher Deputerede, dog noget Haab om at han vilde tage vort Andragende i Overveielse. Om den øverste Domstoel sagde Hs. Majestæt, at Stedet, hvor den havde sit Sæde, var valgt efter modent Overlæg og for Resten vilde H. M. Kongen beskjæftige sig med denne Forestilling og tænke paa Midler til at tilfredsstille Enhvers Jnteresse. Da vi yttrede vore Ønsker angaaende Embedernes ulige Fordeling og de store offentlige Administrationer, syntes H. Majestæt at studse, og sagde, uden at modsige Kjendsgjerningernes Rigtighed, at det var meget vanske ligt, at fordeele Administrationen og endnu vanskeligere, at gjøre Enhver tilpas, imidlertid skulde Hs. Majestæt ogsaa beskjæftige sig med denne Gienstand, saasnart Ordenen var gjenoprettet Frem for Alt var det nødvendigt, at hans Sønner, Prindserne, vendte tilbage til Brussel i Spidsen for Tropperne, og at saaledes den tilsyneladende Beleringstilstand ophørte, som ikke kunde taales, uden at give alle de andre Stæder et slet Exempel. Efter vidtløftige Discussioner om de Ubehageligheder og selv om de rimelige Farer, som Troppernes med Magt tiltvungne Jndmarsch i Byen vilde føre med sig, og om Fordelene af en Convention og en Proclamation i Anledning af denne Jndmarsch, hvorved det maatte overlades til Borgergarderne, at besætte en Deel af Posterne i Byen, indbød Hs. Majestæt os til at besøge Ministeren for det Indre, og, ved vor Tilbagekomst til Brussel, at begive os til Prindserne. Tilsidst yttrede Hs. Majestæt det Ønske, 1 at Alt snarest muligt maatte bringes til Rolighed og sagde med levende Følelse, og gjentog det flere Gange, hvor høit han afskyede Blodsudgydelse. Efter to Timers Audients forlode vi Hs. Majestæt, og begave os til Ministeren for det Indre, der fastsatte Tiden til en Samtale til Kl. 8, da han nu skulde til Kongen. Her gjentoges de samme Undersøgelser, som vi havde holdt med Kongen, og Alt fuldbragtes med en Frimodighed og Hjertelighed, som giver os det bedste Haab. Hr. Lacoste beviste, at han har et belgisk Hjerte og besæles af de bedste Hensigter. Efter Indbydelse fra flere af Medlemmerne af Borgergardens Overstab, og efter Hs. Majestæts derom yttrede Ønske, begave vi Hoogvorst og Gendebien os til Prindsen af Oranien og tilkjendegave ham Resultatet af vor Sendelse til Haag, og Tilstanden i Brussel. Vi have uden Forbeholdenhed skildret den saaledes som den er. Han yttrede, at han haabede, at Commissionens Forsamling - som fandt Sted i Morges - vilde have de heldigste Følger, samt hans Attraae efter og faste Beslutning til at vilde føie sig efter Landets Ønsker. Han overdrog og at sige Dem, at han vilde optræde som Mægler imellem Hans Majestæt og Folket i de sydlige Provindser, og at han vilde understytte vore Fordringer saaledes, at man kunde vente det hurtigste og fuldstændigste Resultat. J Morges have vi faaet bestemt Underretning om, at den i Prindsens Palais forsamlede Commission ivrig beskjæftiger sig med Gienstanden for dens Sendelse, og De endnu i Dag ville faae tilfredsstillende Resolution paa flere Poster i deres Reclamation.