Viborger Samler, 1846-08-15
Roeskilde Stænder. J Anledning af Godseier, Tuteins Andragende om en forandret Organisation og Sammensætning af det geheime Statsraad, yttrede Landsoverretsprocurator Christensen: "Da dette Andragende, saa stærkt som noget andet, der hidtil har været fremført heri Salen, vidner for den Erkjendelse, som jeg troer, og ofte har udtalt, at være almindelig i Landet, at der nemlig er en Trang til, at Thronen omgives af dygtigere og folkeligere Raadgivere end de nuværende, kan jeg vel forsaavidt forsvare at votere fordet. Jeg nægter imidlertid ikke, at det forekommer mig trist og nedslaaende, at vi, i denne vore Stænders 6te Session, i Aaret 1846, endnu stedse ikke skulle være komne videre, end tilat maatte tage Tilflugt til dette og det lignende Forslag om Stændercomiteer, der allerede er taget under Behandling. J det gunstigste Tilfælde kunne begge Dele dog kun være et Lapperie paa det Bestaaende af lidet sand Værd." – Forinden Valget af den Comitee, der med 60 Stemmer mod 1 blev nedsat til at prove fornævnte Andragende og som kom til at bestaae af Tutein, Larsen, Knuth, David og Ussing, yttrede den kgl. Commissarius Følgende: "Jeg kan ikke andet end beklage, at selv en Sag som den nærværende, der finder en saa almindelig Understøttelse og Anerkjendelse i Forsamlingen, ikke kan bringes igjennem til Comitee, uden at en vis Bitterhed imod Regjeringen ogsaa ved denne Leilighed skal gjøre sig gjældende. Jeg finder mig imidlertid ikke opfordret til at indlade mig paa de Yttringer om Mistillid til den nærværende Regjering, som ere fremkomne fra en enkelt Deputeret, da dette kun vilde lede til en Discussion, som ikke vilde føre til noget Resultat." – J det 19de Møde foretoges til foreløbig Behandling Sagen betræffende Udkast til en Placat angaaende Contracter, hvorved Brugen af Parceller af Landeiendomme overdrages for et særdeles langt Tidsrum. Comiteebetænkningen havde foreslaaet følgende Forandring i Placatens Redaction, Jngen Overeenskomst, hvorved en Deel af en Landeiendom, under hvilkensomhelst Benævnelse eller Form, overdrages enten til Brug for længere Tid end 50 Aar, eller i Livsfæste, skal have Retsgyldighed, med mindre de gjældende Lovforskrifter om en saadan Parcels virkelige Fraskillelse fra den oprindelige Eiendom i Et og Alt ere iagttagne. Som Følge heraf maa intet til slig Overdragelse sigtende Document tinglæses, forinden det, paa den lovbestemte Maade, for Retten er oplyst, at disse Forskrifter ere iagttagne. Dog forblive i Kraft de Documenter, som formeligen ere udstedte og til Tinglæsning indleverede inden denne Anordnings Kundgjørelse. Comiteen indstillede: 1) at Lovudkastet anbefales til at emanere, og 2) at det tilraades at tilføie Placaten en anden Paragraph, omtrentlig af følgende Jndhold: "Forsaavidt en allerede tinglæst Brugscontract, der lyder paa længere Tid end 50 Aar, inden Udgangen af ( ) af de vedkommende Parter ønskes forandret til Skjøde eller Arvefæstebrev, kan det Fornødne med Hensyn til Skyldsætningen ventes berigtiget, og det nye Adkomstbrev ventes stemplet uden Gebyhr efter Rentekammerets Foranstaltning." – J det 20de Møde foretoges til foreløbig Behandling Sagen betr. det af Raadm. Hansen indgivne Andragende om Ophævelse af Monopolet for den færøiske Handel. Comiteens Betænkning foreslaaer: at Forsamlingen allerunderdanigst vil petitionere Hs. Maj. Kongen om, at den næste Stænderforsamling maa blive forelagt et Lovudkast, sigtende til den færøeske Handels Frigivelse, hvorved de af Comiteen i 1844 fremsatte bemærkninger maatte komme under allerhøieste Overveielse; den opstiller som Regel, at der bør gives den størst mulige Frihed i enhver Næringsdrift, og at ingen Jndskrænkninger bør tilstedes, uden hvor Samfundsvellet i Almindelighed, eller Beboernes Vel i Særdeleshed maatte fordre det; at Handelen bør frigives ei blot for Danske, men ogsaa for alle fremmede Nationer", – og antager a) at Ret til at drive Handel i Landet, saavel en gros som en detail bør tilkomme enhver dansk Undersaat, hvorunder naturligviis Færingerne ere indbefattede; b) at Rettigheden til at handle ikke bør være indskrænket til visse autoriserede Handelsteder, men at Enhver maa kunne etablere og nedsætte sig som Handlende, hvor han selv finder for godt, og e) at ethvert Skib, som bringer Landet Tilførsel, maa kunne afsætte sine Varer til den første den bedste Kjøber, saavel i større som i mindre Partier. (Stændert.) Blandt den Masse af Lovudkast, Regjeringen vedbliver at lade forelægge Stænderne i denne Session, fortjener paaskjønnende at fremhæves et Udkast til en Anordning om Jndskrænkning i Gjældsarrestanters Fængselstid." Hidtil har en ubarmhiertig Creditor kunne holde sin uformuende Debitor fængslet paa Livstid, nu skal den længste Tid være 3 Aar, naar det ikke er for Gjæld efter trasserede Vexler, for hvilken den dobbelte Tid skal være anvendelig. Jøvrigt er opstilt en Scala for Fængselstiden, i Forhold til Gjældens Størrelse, hvis mindste Beløb er 50 Rbd., der giver Ret til 1 Maaneds Fængsel; herefter stiger Tidsrummet med Summen indtil 5, 100 Rbd. og derover, som er ansat til 3 Aar. Efter Løsladelsen, vedbliver Fordringens Gyldighed, men Fængsel kan ikke mere anvendes. Disse Jndskrænkninger skulle tillige have tilbagevirkende Kraft og komme dem til Gode, der forTiden hensidde i Fængsel, hvorimod de naturligviis ikke gjøre nogen Forandring i Bestemmelserne angaaende Embedsmænd, der have Kassemangel.