Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1831-06-21
Offentlige Foranstaltninger. Kollegialtidenden meddeler en Adresse fra de Slesvig=Holstenske Prælater og Ridderskab til Hs. Majestæt Kongen, dateret den 7 April 1831, hvori disse, i Forening med de øvrige Godsbesiddere, anbefale til Hs. Majestæts allerretfærdigste og allernaadigste Beskyttelse, denne Landets Forfatning, denne for begge Hertugdommerne fælleds Grundvold saavel for Tronens som for Landets Rettigheder, navnlig Rettigheden til en fælleds Landdag for begge Hertugdommerne. Prælater og Ridderskab samt øvrige Godsbesiddere, som ere det eneste tilbageværende Organ for de gamle fælleds Landstænder, troe at skylde hele Landet endnu mere end sig selv at gjøre dette Skridt, hvilket de nærmere have motiveret i en udførlig Forestilling af Dags Dato til det høistpriselige Kongelige Slesvig=Holsten=Lauenborgske Kancellie, og de troe at turde haabe, at isærdeleshed nu, da de efter Pligt varetage ikke saameget deres private Jnteresse, hvilken de til enhver Tid ere redebonne til at underordne det almene Vel, som begge Hertugdømmernes samtlige Undersaatters Rettigheder, deres inderlig elskede og ærede Konges allernaadigste Beskyttelse ikke vil blive dem nægtet." Navne-Underskrifterne ere de Kommitterede for den bestandige Deputation af de Slesvig. Holstenske Prælater og Ridderskab: F. Rantzau. Buchwaldt. C. Moltke. C. Hr. Ranzau og J. G. v. Baudissing. J den ommeldte Allerærbødigste P. M. til det Slesvig, Holsteen=Lauenborgske Kancellie bede de Befuldmægtigede om, at Kollegiet vil lade hiin allerunderdanigste Forestilling komme i vores allernaadigste Monarks Hænder og gunstigst intereedere for, at den kommer i allerhøieste Betragtning. "Dersom Prælater og Ridderskab - hedder det - tøvede indtil det i Medfør af det allerhøieste Reskript af 1 Jann, sidstleden til Forelæggelse bestemte Forfatnings=Udkashavde faaet allerhøieste Stadfæstelse, eller og ikkun indtil samme, som bebudet, var forelagt erfarne Mænd i Landet til Betænkning, hvilke neppe ville have at yttre sig om Principet, men sandsynligviis kun om de enkelte Bestemmelser, og i ethvert Tilfælde uden afgjørende Stemme, saa maatte de vente den retfærdige Bebreidelse af deres Medborgere og Efterkommere, at de havde ladet den gunstige Tidspunkhengaae ubenyttet til at tale paa Landets Rettigheder, den Tidspunkt, da Sagen endnu er res integra, da Modforestillinger endnu kunne gjøres uden at tilsidesætte den hellig Pligt: ærefrygtsfuld Lydighed, og uden at sætte den offentlige Rolighed i Fare. Naar de nu - hedder det fremdeles tage sig den Frihed at gjentage deres i Adressen af 22 Novbr. f. A. fremsatte Yttring, ere de langt fra at ville optræde forstyrrende og hindrende imod Hs. Majestæts landsfaderlige Hensigter til at forbedre Landets Tilstand, navnlig i administrativ Henseende; meget meere ere de ligesaa beredte som villige til, ogsaa fra deres Side ved opofrende Medvirken at komme imøde hvad der kan tjene til at opnaae dette heldbringende Øiemed, og, i det de erkjende Tidens Fordringer, ville de ikke hævde det Upassende og Anomaliske i deres eget Korpses Forfatning imod nyere Indretninger, de sigte til Landets almene Bedste." Dernæst henholde de sig til deres ærbødigst vedlagte Forestilling af 8 Octbr. 1816. hvori med uigjendrivelige og historiske Grunde er beviist 1) at den nøie Forbindelse imellem begge Hertugdømmer erdet ældste af de Slesvig=Holstenske Privilegier; 2) at dette aldrig er ophævet, men altid anerkjendt; 3) at dets Stadfæstelse allerede indeholdes i Stadfæstelsen af Privilegiernoverhovedet; 4) at samme altid har bestaaet til høieste fælleds Gavn for Slesvig og Holsten, ja til Gavn for hele Riget, og ligeledes for Eftertiden lover samme Gavn i en Grad, som ingen anden Jndretning; saa at følgelig ikke lettelig nogen Sag i den Grad forener alle Synspunkter for sig, som Vedligeholdelsen af den nøie Forbindelse imellem begge Hertugdømmer. Efter at have bemærket, at foranførte Skrifts Jndhold ikke nogensinde er grundigen gjendrevet, og at Omstændighederne ikke have forandret sig, vedblive de: "Ogsaa nu forkyndes den Hensigt, at vedligeholde nexus socialis mellem Ridderskabet, men ogsaa nu begriber Man ikke, hvorledes denne nexus socialis kan være af nogensomhelst politisk Betydning og af nogensomhelst Nytte Bes for Landet, naar dette betages Ret til en fælleds Landdag. Ogsaa nu er Bekymringen i begge Hertugdømmerne stor, større end i 1816, betænkeligere formedelst Tidsbegivenhederne, der ryste Alt og rive mægtig med sig, og Alles Øine ere henvendte paa Prælater og Ridderskab, som de ansvarlige Depositarier for Landets Rettigheder." Sluttelig formenes, at en Underhandling og fælleds randgivende Stænder for begge Hertugdømmerne vilde knyttes under de gunstigste Forvarsler, naar det maatte behage Hs. Majestæt at erklære :At Jndførelsen af saadanne fælleds raadgivende Stænder kun er en provisorisk Forholdsregel, hvorved efter allerhøieste Villie begge Hertugdømmernes gamle fælleds Forfatning ingenlunde skal ophæves, men sammes Gjen oplivelse ikkun forberedes ved Modifikationer, der svare til Tiderne."