Ribe Stifts Adresseaviser, 1818-04-28
Udenlandske Efterretninger. (Af Altona Mercur, Hamb. Corresp. og Børsenhalle. Alby. Foruden flere Vidner, som den 7de April bleve afhørte for Assiseretten, kom ogsaa Hr. de France de Lorne. Denne havde Dagen efter at de Anklagede vare dømte i Rbodes af Nysgierrighed besøgt Bancalslille Datter i Hospitalet, og af hende hørt følgende Fortælling om den hele Begivenhed, hvilken han meddeelte Retten. Den 19 Marts lagde Moderen hende i 2den Etage i Sengen, og det i et Værelse, hvor hun ellers en pleiede at sove. Endnu for hun blev bragt til Sengs havde flere Herrer og andre Personer forsamlet sig i Huset og spist Aftensmad. J hendes Seng hørte hun megen Larm paa Gaden, hvorfor hun blev bange og i sit bare Linned sneg sig ned og krøb 1 Sengen, som staaer, nær ved Kiøkkendøren. Giennem et Hul i Omhænget. saae hun flere Personer træde ind, som slæbte en Herre, med sig. Blandt disse kiendte hun Banide, som huus allerede oftere havde seet, og hørte at Jausion blev nævnet ved Navn af et Par Fruentimmer, som holdte paa Døren. Een af dem var større og førere end Mad. Manson. Efterat Døren var lukket, fik hun ondt, man bragte hende ved Lugtevand til sig selv, og lod begge stige ud gjennem et Vindue til Gaden. Derpaa lod man Herren sætte sig ved et Bord og forelagde ham et Papir, som han skulde underskrive, hvorved man sagde: "Enten underskriv Vexelen eller døell.... Det var Bastide- og Jausion, som forelagde ham Papirerne. Da dette var skeet, lagde man ham paa et Bord, og med en stor Kniv, hvormed man pleier at slagte Sviin, og som Bastide baer under sin Kiole, skaer man ham Halsen over. Jausion gjorde det første Snit; men rystede og kunde ei fuldføre det; Bastide gik i hans Sted og Misonier maatte tilsidst giøre endnu nogle Snit. Colard og Bancald holdt Fødderne, Anna Benott en Ballie og Bancals Kone rørte Blodet med Haanden. En halt Herre med sorte Bakkenbarter holdt Lyset. Da Fualdas var død blev der Tummel i det lille Cabinet ved Enden af Kiøkkenet. Bastide mærkede det og spurgte, om der var Nogen i Huset. Bancal svarede, at det var et Fruentimmer, hvorpaa Bastide sagde, 4 Man maa ombringe hende. Mad. Manson kom ud, og kastede sig paa Knæe for Bastide. Hun havde allerede om Morgenen, Kl. 9 været hos Baucal, og om Aftenen var hun kommen igien, førend Børnene kom til Sengs og havde haaret et stort sort Stør. Hun maatte lægge sin Haand paa Liget. Nu undersøgde Bastide om der var nogen i Sengen, den lille Magdalen anstillede sig som hun sov. Han strog hende 2 Gange over Ansigtet og sagde til Banal, at hun maatte søge at blive dette Barn qvit. Hun var tilfreds dermed, hvis man vilde give hende 400 Fr. Man blev eenig om at lægge Liget i Sengen og stikke en Barbeerkniv i Saaret. Bastide og Jausion gik ud for at see, om alt var sikkert. Da de kom tilbage og sagde at det ei gik an, fordi der var Nogen ved Vinduet, besluttede man at kaste ham i Floden. Mad. Bancal afvaskede Blodet. Bancal kom ei hiem den hele Nat. Den følgende Morgen sendte Moderen Barnet til Bancal paa Marken med det Budskab, at han skulde giøre det Bevidste Barnet fandt ham ifærd med at grave et Hul, og troede at det skulde kastes deri. Det forrettede sit Ærinde, og Faderen kyssede det, græd og sagdet Nei, nei, vær et godt Barn og gaael Advocat Dubernard fordrede, at man skulde oplæse Barnets tidligere Udsagn af de Svornes Protocol, da det ei stemmede overeens med det, som nyligen var udsagt. Generalprocoratoren modsatte sig dette Barnet var blot forhørt angaaende sit Forhold til Mad. Manson. Retten kunde vel høre og benytte et Barn indirecte Udsagn mod sine Forældre, men det vilde være oprørende at fremstille det som Klager mod sin Moder og ved dets Vidnesbyrd bringe hende paa Retterstedet. Mad. Man son blev derpaa forhørt angaaende det sorte Slør, hvormed Barnet havde seet hende beklædt, da hun dog efter sit egen Udsagn havde været i Mandfolkeklæder. Men hun vilde ei give nogen Erklæring desangaaende, og beraabte sig paa sit Løfte, som hun har opfyldt, i Alt, at sige Sandheden.