Berlingske Tidende, 1815-04-21
- Den 3die d. blev følgende Budskab fra Prindsregenten forelæst Underhuset : Prindsregenten holder det for sin Pligt at underrette Underhuset, om, at de Begivenheder, som nylig have havt Sted i Frankrig, strid imod de Tractater, som i April Maaned f. A. bleve indgaaede med de Allierede, og da disse Begivenheder kunne have meget farlige Følge: og true Europas Ro og Uafhængighed saa have de bevæget Hs. Kongel. Høihed til at beordre, at Hs. Majestæts Sø- og Landmag, skulle forøges. Prindsregenten har ligeledes anseet det for sin Pligt uden Tidspilde at træde i Forbindelse med Hs. Majestæts Allierede forat aftale de Midler, som kunne tiene til at bevare Curopas almindelige og varige Rolighed. Ved alle de Forholdsregler, der maatte holdes for nødvendige til at fremskynde dette Maal, stoler Hs. Kongel Høihed tillidsfuldt paa Underhusets Bistand. Efterat dette Budskab ogsaa var forelæst i Overhuset, yttrede Lor Grey, at han ønskede at vide, hvad Forpligtelser der vare blevne krænkede ved de sidste Begivenheder i Frankrig. Grev Liverpoosvarede, at alle de med de Allierede indgaaede Forpligtelser vare overtraadte, og at dette især var Tilfældet med Parisertractaten af 31te Mai, og den Tractat, der sluttedes i Fontainebleau den 11te April Lord Grey erklærede derpaa, at han intet vilde have imod den Addresse, man havde foreslaaet som Svar paa Budskabet, dersom den indeholdt Antagelsen af de foreslagne Forholdsregler, uden at giøre andre Fordringer paa Huset. Han billigede ligeledes de i Budskaber, tilkiendegivne Forholdsregler, og tilføiede, at Europas Haab hvilede paa en nøie Forening mellem Medlemmerne af det store Forbund Iøvrigt forbeholdt han sig sin Mening, indtil Spørgsmaalet om Krig og Fred kom til Forhandling. - Marqvis Landsdown opkastede det Spørgsmaal, om de Allierede havde forpligtet sig til at opretholde Bourbonernes Regiering. Lord Liverpool svarede, at en saadan Forpligtelse ikke ved nogen Artikel var indgaaet. Da der i Underhuset bebatteredes over Prindsregentens Budskab, stod Lord Castlereagh op, og sagde i det Væsentligste Følgende I det jeg henvender Husets Opmærksomhed paa nærværende Bud, skab, kan jeg ikke undlade at erklære, at ingen Begivenhed har i min dele Liv gjort saa dybt Jndtryk paa mig, som den, der nylig har havt Sted i Frankrig. Uagtet alle de Anstrængelser, som de Alliered viste i sidste Krig imod Frankrig, kunde de dog ikke smigre sig med ganske at befrie Verden fra den Fare, hvormed den truedes. Dog haabede de, at om de end ikke vilde være istand til at føre det gamle europæiske System tilbage til den Ligevægt, der saalænge bestod vilde dog et System kunde tilveiebringes, hvorved Ro og Velfærd længe kunde sikkres. Hensigten gik kun ud paa at oprette saadanne Forholde mellem de forskiellige Magter, at ingen Magt let skulde vorde istand til at udøve militair Overherredømme over de andre. Medens man var beskieftiget med disse Forholdsregler, tildroge sig i Frankrig Begivenheder, som true at omstyrte Alt. Soldatchefen stor igjen pludselig frem. Skulde hans System finde ny Fremgang, vilde Europa atter synke tilbage i den ulykkelige Stilling, som det nylig er undgaaet. Alle muelige Anstrængelser maae derfor giøres forat dette Militairsystem kan blive den civile Magt underordnet. Enten maa alle europæiske Nationer selv antage en afgiørende krigersk Karakteer, eller underkaste sig det Militairsystem, som paa ny reiser sig i Frankrig, og de vilde efter en 23 Aars haard Kamp handle høist uretfærdig imod sig selv, hvis de tillode denne Militairmagt at opleve paa nyDet nylig forelæste Budskab melder Huset de i Frankrig forefaldne Begivenheder, som aabenbart stride mod de indgaaede Tractater. Disse Begivenheder indeholde allerede i sig selv tilstrækkelig Grund til en Krig mod Frankrig, hvis Hs. Majestæts Regiering og de allierede Magter maatte finde en saadan nødvendig. Dette Lands Regiering maa nødvendig tage Forholdsregler, som svare til de nærværende Omstændigheder. En Forøgelse af vore Stridskræfter er nødvendig. Jeg maa ved denne Leilighed endnu berøre de forskellige falske Jndtryk, som de tidligere sluttede Tractater have gjort paa Mange Jsær dadlede man Tractaten til Fontaineblau, som for høimodige Herover har jeg selv flere Gange yttret mig, og paastaaet, at man upaatvivlelig har viist stor Eftergivenhed mod Bonaparte, hvoraf han nu ogsaa giør saa stort Misbrug. Han fik Den Elba med fuldkommen Souverainitet, og tillige Tilladelse at beholde Keisertitelen. Desuagtet har han nu brudt de indgaaede Tractater, og igien sat sig paa den Standpunkt hvorfra han paa ny vil underkue Menneskeheden. Skulde det være mueligt, at nogen Magt kunde underhandle med en Mand, der har opført sig saaledes: Dog, om man end har været for skaansom mod ham, saa have de Allierede dog handlet efter høie moralske Grundsætninger, og paa en Maade, der maa geraade deres Karakteer til stor Ære. Haar man ved en saadan Fremfærd handlet urigtig, da er Høimodighed ene Grunden dertil, en Trøst, som tildeels vil opveie det deraf flydende Onde. Magterne behandlede Frankrig ualmindelig skaansomt; de lode det beholde de Grændser, det havde 1792, de paalagte det ingen Contribution i de lode de Franske beholde alle de Kunstværker, som de havde taget fra Udlandet; de fratoge dem intet, hvis Tab kunde krænke Natnalfølelsen. Naar alligevel Talen er om Høimodighed, saa m. man paa den anden Side bemærke, at Bonaparte paa den Tid Tre taten til Fontainebleau sluttedes, endnu stod i Spidsen for en Al mee, og at Krigen endnu let kunde vore blevet forlænget. Hv Bonapartes Tilstand paa Øen Elda angaaer, blev han aldrig ansee som Fange paa denne Øe; men han nød der sin fuldkomne FriheEnhver Jndblanding i Dens Forvaltning vilde have stredet mod Tratatens Jndhold, og hans Undvigelse vilde han nu have tilskrev denne Indskrænkning. Paa Spørgsmaalet, om hvad Forsigtighedsregler man havde tage mod Bonaparte paa Øen Elba, har jeg Følgende at svare. De allirede Magter vilde intet Politie udøve paa Den, og dens Omfang forenet med det afvexlende Veirligt, gjorde det umueligt at bevogn den, om man endog dertil havde anvendt Halvparten af den engelsk Marine. Tractaten gav ham Souverainitet over Øen, og et Krig, fartøi med hans eget Flag. Det var ikke sieldent at see Skibe med hans Flag seile omkring ved Øen. Desuden havde en levende Han deel Sted mellem den og den italienske Kyst, hvorved det blev umuligt at undersøge ethvert Skib. Oberst Campbell havde vel Tilladelse at blive tilbage paa Elba, og stundom at gaae til Jtalien forat indhente Efterretninger; men han var ikke beordret at have nøiere Tilsyn med Bonaparte. En Engellænder, ved Navn Richt, var ansat paa Øen som Viceconsul; men hvor liden Magt han havde, seer man deraf, at Bonaparte lod ham bevogte af to Gensdarme, de han gjorde Anstalter til sin Afreise. Det er vist, at end ikke Bertrand vidste noget om Undvigelsen førend han fik Ordre at gaae ombord. Man havde blot lagt Mærke til, at Corvetten blev udrustet hvortil Vonaparte efter Tractaten havde Ret. Alle de andre Skibe hvoraf han betiente sig til Expeditionen, vare for Handelens Skyld komne til Elba. Den franske Regiering lod Skibe krydse omkring forat holde Øie med Øen. Den engelske Admiral Hallowell havde ogsaa af Admiralitetet faaet Ordre at anholde Bonaparte, dersom han vilde forlade sin Øe. Disse Omstændigheder vise tilstrækkelig hvor falsk den Mening er, som man i Almindelighed har fattet om denne Ting. Hverken Storbrittannien eller de Allierede kunde være ansvarlige for hvad der er skeet. Jøvrigt har ikke det franske Folk, men blot Armeen ønsket Bonapartes Tilbagekomst. Nærværende Revolution i Frankrig er altsaa blot Soldaternes Værk. Dog er denne Armee i en Stilling, hvori den ikke kan giøre de Allierede stor Modstand. - Dernæst foreslog han en Adresse til Prindsregenten. Hr. Burdett og Whitebread erklærede sig imod Adressen, som dog blev antaget med en Stemmefleerhed af 183 Stemmer.