Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-02-21
(Jndsendt.) Som det synes, har intet privat Jnstitut i Staten lidt saa meget ved sidste langvarige Krig, som det Asiatiske Compagnie, da vel intet andet var saa formuende, at det ved Fienden havde at tabe omtrent 4 Millioner Sølvdalere, og til Hs. Maj. eller Staten at kunne overlade for omtrent 3 Mill. Sølvdalere. Men dette Tab og denne Overdragelse maatte og, som naturligt, have den Følge, at Compagniets Finantser sank dybt, og at Jnteressenterne (hvoriblandt vare nogle, der, paa Grund af den indtil 1807 havte langvarige Fred, ansaae en Actie for en Eiendom, der, saagodtsom sikkert, kunde aarligen forskaffe dem, som Gamle og Skrøbelige, en aarlig Pension til Livets Ophold) næsten intet Udbytte have erholdt i den hele Krigstid eller den kritiske Periode, og at Actiernes Værdie til visse Tider næsten forringedes til Nul. Nu er da endeligen Freden indtruffen, og med den vil det være at haabe, at mange Indretninger og Meget, der ved Krigen er bragt i Uorden eller sat tilbage, igjen vil bringes i Orden og atter fremspire og blomstre, og - hvad Compagniet angaaer, da synes det, at Hans Majestæt, ved sit allernaadigste til Compagniet. afgivne Løvte om fornyet Octroi og derved enhver Fordeel, som kan bestaae med det hele Statslegemes Vel. - har pillet tilkjendegive Compagniet sin allerhøieste Bevaagenhed og Velvillie, saaledes som andre Hans Forgængere i Høisalig Jhukommelse. Qvæstionen vil altsaa nu være, hvorvidt Uroligheder i China eller Jndien eller og andre Aarsager kunne tillade et Dansk Skib med Sikkerhed at gaae derhen og dernæst, hvorledes Compagniet, uden for Øieblikket at besidde de fornødne Requisita, nemlig deels rede Sølv og maaskee deels Representativer, igjen kan komme i Virksomhed, Begge disse vigtige Spørgsmaale synes allerede meget fordeelagtigen at være besvarede derved, at ved Compagniets sidste Generalforsamling, den 25 Januar, blev af Privatmand ansøgt om Tilladelse, at gjøre en Expedition til China, imod, ved Tilbagekomsten, at betale visse Procento af Auctionsbeløbet; og, er Tilfældet altsaa, at noget Dansk Skib kan med sandsynlig Sikkerhed, afgaae til China, da synes det, at Jngen med mere Fordeel skulde kunne gjøre slig Expedition, end Compagniets Jnteressentere, da disse ere ved Octroien tilstaaede saa mange Forrettigheder, og tillige kunde spare de tilbudne Procento, eller, kort sagt, spare eller vinde i det mindste 20-30 Procent mere end Particulaire. Paaden anden Side synes det og troligt, at Compagniets Jnteressentere, ligesom de forhen have gjort Opoffrelser, ville nu gjøre deres Bedste for, ved Anstrængelse og Virksomhed, at kunne fortjene de nu havende Forrettigheder og de forventende og tilsagte allerhøie, i Benaadninger ved en ny Octroi. Men til en saadan Expedition kræves Penge! dette er unægtelig, kan en Privatmand skaffe. saamange forskjellige Deeltagere ved Actier, da synes det, at Compagniet eller dets Jnteressentere maatte heri kunne bringe det meget videre. Altsaa antages, at Compagniets Jnteressentere ønske at gjøre en Expedition til China, og at ville tilveiebringe de dertil fornødne Midler, der, med et af dets 2de Skibe, som til Efteraaret kunne af gaae, ville være. Piastre til Indkjøb og Omkostninger 200,000 Dito til Afbetaling af den Chinesiske Gield. Tilsammen Piastre 300,000 Endvidere Rigsbankd. N. V., ifald disse behøvedes og ei, efter allerunderdanigst Ansøgning, kunne erholdes i Afdrag paa de Kongelige Obligationer. Rbdlr. N. V. 150,000 Men dersom der var fuldkommen Vished, for, at Compagniet, naar paafordredes, kunde paa Batavia erholde Penge eller Vare for de der deponerede omtrent 200,000 Piastre, da behøvedes vel ei, ifald Expeditionen, saaledes som forhen er skeet, gik over Batavia, at medgives Skibet mere end 150,000 Piastre, ligesom det og neppe er at omtvivle, at Chineserne, naar Gjelden var betalt, gjerne gave ny Credit, ifald mueligen Noget skulde mangle til Lastens Jndkjøb, saaledes som forhen har været Tilfældet. Dersom Expeditionen derimod ikke gik over Batavia, da vilde det maaske være fordeelagtigt, at sende et ande Skib directe alene derhen, hvor den omhandlede Summa vilde give det en god Retourlast, naar det herfra var medgivet nogle Cargaisonsvare, af hvilke Compagniet er i Besiddelse af endeel. Angaaende de foranførte Summer, da vilde de udgjøre, naar de divideredes med Actiernes Antal 4800, alternative enten 63 eller 32 Plastre, og enten 32 eller Nul Rigsbankdaler Navneværdie pr. Actie. Jmidlertid var det mueligt, at ikke alle Jnteressenterne kunde eller vilde bidrage i Forhold til deres Ret som Actieeiere, og derfor burde i saa Fald Expeditionens Fordeel og ene komme dem tilgode, der havde gjort Jndskud dertil, hvorfor det og synes rigtigst: 1. Ved at underrette Jnteressenterne omdet Udfordrende, at indbyde dem samtligen at tilstille Compagniets Direction in Auplo deres skriftlige Begjæring om, enten paa deres eget eller en Andens Navn, at maatte vorde antegnede som Deeltagere for saa eller saa mange Actier, (det ene Exemplar beholdt Directionen, det andet Actie Eierne) hvilke Begjæringer maatte være indgivne til en vis Tid, f. Ex. ultimo April. 2. i Heraf vilde sees, om alle Jnteressenterne kunde eller vilde deeltage, og, i Tilfælde at Nogle vare udeblevne, da kunde enhver Actie Eier, at dem, der alt havde gjort Begjæring om at deeltage, indbydes til, f. Ex. til ultimo Maj, at give Begjæring om, for det Resterende at maatte vorde antegnede for den eller den Sum til den intenderte Expedition. Skulde da til sidste nævnte Termin en større Sum være begjært antegnet end behøvedes, da kunde de Begjærende letteligen trække Lod om, hvor stor Deel, de hver især kunde erholde. 3. Skulde, mod Formodning, det Udfordrende til Expeditionen ei paa denne Maade være tilveiebragt, da synes det, at det Manglende letteliger kunde blive tilveiebragt ved at indbyde Andre uden for Jnteressenterne at deeltage. 4. Paa Grund af Compagniets Octroyes 28, - hvoraf Man synes at kunne for en stor Deel spore Hensigten med Compagniets Eneret til Handel paa China, hvor Sølv er næsten den eneste Cargaisonsvare, - da denne synes at vise, at Regjeringen, som rimeligt, vil have Control i Henseende til Compagniets Sølvs Anskaffelse, hvilket ei ved particulaire Expeditioner saa let kunde skee, og som formodentligen i gamle Dage maa have været erfaret eller forudseet, – vilde det vel være nødvendigt, at Jnteressenterne eller Deeltagerne i Expeditionen, til en vis bestemmende Tid erlagde en forholdsmæssig Sum Rigsbankpenge Navneværdie istedet for rede Sølv, hvorimod Compagniets Direction selv forskaffede Sølvet. Antaget altsaa, da ved slige Expeditioneraltid har været meget at vinde, at de nødvendige Midler af samtlige Jnteressentere saaledes vare tilveiebragte eller skulde tilveiebringes, saa var Sagen i sin Orden. Havde derimod ikke alle Jnteressenterne kunnet eller villet deeltage, saa at de Udeeltagende ei directe havde med Expeditionen at bestille, da kunde det brugende Skib i seilbar Stand, ansættes til en vis Fragt, som Deeltagerne i Expeditionen burde betale, tilligemed hvad Provisioner og Udvedning vilde koste. Man kunde vel og gjøre det Forslag, at Compagniets Eiendomme skulde garantere samtlige Deeltagere deres indskudte Capitaler, imod at Compagniets Kasse erholdt visse Procento af Expeditionens rene Gevinst. Angaaende Fragten, i Tilfælde, at ei alle Actie-Eierne vare Deeltagere i Expeditionen, da vilde den vel næsten kunne betale Compagniets Gield i China, istedet for at Skibet, naar det laae stille, rimeligviis leed mere derved end naar det var i Fart.