Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-04-09
Jndtil hine Bortfiernelser kunde vort skærpede Øie trænge frem i Henseende til enkelt staaende Stierner, og det er altsaa naturligt, at vi maae kunne øine en Hob tæt sammentrængte Stierner, i hvilke der maaskee findes mere end 1000de Stierner, endnu i en meget større Afstand. Saadanne Hobe af Stierner ere de saakaldte Taagestierner, som man tildeels seer igiennem middelmaadige Kikkerter, som en Hob af Stierner der staae nær ved hinanden, og ligesaadan seer man med meget stærke Kikkerter, at næsten alle de glimrende Pletter, som i svagere Jnstrumenter vise sig som Taagestierner, og hvoraf man har iagttaget allerede flere end Tusinde, blive opløste i Stierner. Nogle Taagestierner giøre en Undtagelse herfra, og om disse Taagestierners egentlige Natur, er man endnu ikke meget oplyst. – Taagestiernen i Stierne billedet Andromeda f. Ex. er synlig for det blotte Øie som et mat Skin, der ligner Skinnet af Melkeveien, og dog kan man selv igiennem de stærkeste Kikkerter ikke afgjøre om den bestaaer af en Hob af Stierner. – Jfølge Herschels meget vel grundede Formodninger er den talløse Hær af enkelte Stierner, som vi see i en klar Nat, ikke andet end Deele af saadanne Taagestierner, hvoraf vi finde Tusinde paa Himmelen, og hvoraf den til hvilke vi høre, er den saakaldte Melkevei, men som i Sammenligning med de fleste af de øvrige Taagestierner, er af ganske utroelig Udstrækning og udbredet paa Himmelen i Skikkelsen af et stort Lag. Naar vi altsaa opholdt os i en Stierne i Midten af en af de andre Taagestierner, saa vilde de Stierner, som der omgave os, staae ligesaa enkelte omkring os, og vor Melkevei vilde da skinne til os som en lille Taageskye fra en lang Afstand. Hine blege Pletter ere altsaa sammensatte af mange tusinde Smaae-Stierner, hvis forenede Glands er for svag til at kunne røre det blotte Øie og som derfor kun med gode Kikkerter blive synlige, og kun med meget fortreffelige Jnstrumenter blive saa tydelige, at man kan iagttage enkelte Stierner i denne Trængsel af Lyspunkter. Man kan altsaa let indsee, at disse Stiernesystemer maae formodentlig opholde sig i meer end hundrede tusinde Gange større Afstand end den ved os nærmeste Firstierne, og at Verdens Bygning har en endnu meget meere udstrakStørrelse, end det første blik paa de utallige Stierner lader os allerede formode. Og af saadanne Stiernesystemer gives der utallige. Kun faae Egne af Himmelen har man først nøiere undersøgt, og dog allerede fundet Tusinde af dem, hvilken Mængde, som vort Øie vil blive istand til at naae, staae ved ikke i de Egne af Himmelen, som endnu ikke ere undersøgte, og hvilken endnu større Mængde ville vi ikke blive istand til at opdage med stærkere Jnstrumenter. – Saaledes fører os selv de meest anstrængende Forskninger ikke til Enden; men udvide kun vore Begreber og Verdens Bygning, hvis Uendelighed intet Øie formaaer at overskue og ingen menneskelig Aand at fatte. Allerede det sædvanlige Syn af Stiernehimmelen opfylder os med Forbauselse; allerede da synes os den Hær af Verdener, som omgiver os være talløs og umaalelig. Men hvad er tusinde Stierner som det blotte Øie seer, imod de Millioner, som vise sig for det skiærpede Blik, og imod de uendelige Hære, som ere saa bortsiernede, at neppe de forenede Straaler af tusinde ere tilstrækkelige til, at de kunne blive synlige for vort ved Jnstrumenter tusindgange forstærkede Øie, som ere saa bortfjernede, at Lyset som nu folder os i Øinene fra dem, har tildeels brugt hundrede Millioner Aar for at komme til os, endskiøndt det dog i enhver Se kund tilbagelægger 40,000 Danske Mile. J det vi see dem bliver os altsaa Beviset givet paa, at de allerede for saa og saamange hundretusind eller Millioner Aar vare til, endnu mere at saare mange af dem allerede dengang havde naaet en stor Fuldkommenhed i Uddannelsen, og altsaa maae have existeret allerede, hvem veed hvor længe. (Fortsættes)