JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1802-01-01
Bon fra Bagsværd. J Bagsværd Skov, som tilhører Hr. Oberste Oxholm gaaer blandt Kvæget en meget uvane Tyr, som efter Rygtet har anfaldet adskilligt, og da denne Skov er en yndet Spaseregang, saa paatvivles ikke at jo en Mand af Hr. Oberstens Tænkemaade, der giver fri Adgang til alle de virkelig skjønne og smagfulde Anlæg der ere i samme, vil enten afskaffe denne Tyr eller og lade tøjre ham, saa man uden Angst kan spasere i Skoven.
Politivennen, 1802-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Den lille Gade som fra Amaliepladsen gaaer ned til Vandet, og hvis forrige Tilstand har været paaanket i dette Blad, er nu brolagt af ny. NB. hvorledes kommer den ene af de tilstødende Skibspladse til at erholde saa stort et Stykke af denne Gade? 2) Det Ord natiønale, som var paaanket som upassende i Hr. Priees Avertissementer om sine Forestillinger, er nu af ham udeladt.
Politivennen, 1798-01-01
Spørgsmaal om det nye Bulværk ved Knippelsbro. J No. 10 af Politivennen ere adskillige Forslag gjorte til Færselens Lettelse ved Nybørs. Tør man ikke haabe, at den skeete (lille) Udvidelse af Bulværket for Enden af Nybørs er skeet, for at bringe et af disse i Udøvelse? Det var besynderligt hvis intet skulde foretages for at afbøde paa nogen Maade den baade ubehagelige og farlige Trængsel, som har Sted baade ved gammel og nye Børs, dog meest ved den sidste. Skulde ikke ogsaa Ejerne af Nybørses Huse være at bevæge til at indrykke deres Trapper? Rigtig nok vil det koste noget at rette en Anmasselse, som fra først af burde være forekommet, men der vilde vist ingen paatale slet Anvendelse, om Magistraten gotgjorde de halve Omkostninger eller endog alt, hvis Ejerne paa ingen anden Maade vilde.
Politivennen, 1802-01-01
Uordener. 1) Det var at ønske at Ejeren af Hjørnet af Compagnie og Knabrostræde ville lade tillukke den fatale Kielderhals paa Fortoget, da den er meget farlig. En Mand som ej bruger den Skik at komme hjem om Aftenen med Haarbeutel, faldt forleden Aften i bemeldte Hul hvorledes vil andre, som komme med Sviir hjem, kunne staae sig? 2) Uden for Artillerikassernerne paa Kristianshavn er en Kælderaabning, der er bedækket med tvende horisontale Lemme, der kun har denne Fejl, at de give efter, saa at den der gaaer derover let kan komme til Skade. Et par forsvarlige Aag under Lemmerne vil afværge alt sligt. 3) Ved Rosenborghavens Jndgang har en Plakat imod Hunde været opslaaet. Desuagtet spores ligesaamange Hunde som før i Haven. Det var godt om denne Jndgang havde en ordentlig Portner, der maatte frygte for at miste sin Post ifald han indlod Hunde. 4) Adlekistebroen ved Hirsholm er atter i saadan Stand, at den trænger til Forbedring; hvilken Pligt Vedkommende beviste Medborgere en stor Tjeneste ved at see opfyldt. 5) Forleden har en Sjover paa Hjørnet af lille Strandstræde og Nyhavn antastet et honet Fruentimmer paa en uanstændig og forskrækkende Maade. Endskjøndt der var flere Mandspersoner tilstæde, var der dog ikke nogen, der var Mand nok til at Man venter endnu tage hende i Forsvar. at faae Karlen kjendt, for at føre ham Jmidlertid maatte paa behørigt Sted. man ønske, at enhver, som saae slige Ting, strax talede Sandheds Sprog til Forbryderen, som da nok vilde skamme sig, istedet for at en fejg Latter opmuntrer ham.
Politivennen, 1802-01-01
Assistentskirkegaardens skændige tilstand. Uagtet vi aldrig her have, saa tydeligt som andresteder, sporet de forskrækkelige Virkninger, en i mange Sekler fortsat Forraadnelse af mangfoldige Liig paa en liden Kirkegaard kan frembringe, saa begyndte vi dog allerede for endeel Aar siden at indsee deres Mulighed, hvis vi vedbleve hvert Aar at lade 3 til 4000 Liig raadne paa en halv Snees smaae Jordstykker (man kan sikkert antage at Nikolai Kirkegaard har modtaget 250,000 Liig), og anlagde derfor Kirkegaarde uden for Staden, skjøndt det aldrig saa meget som det var at ønske aflagdes, at begrave i Byen. Lidt efter lidt blev Afsistentskirkegaarden Gemmestedet for de fortjenteste Personers Aske, og skjønne Monumenter over deres Grave hædrede dem, den stjonsomme Efterslægt og Kunstneren, skjøndt ogsaa her Egoismen fik en ny Mark at tumle sig paa, og mangt et umærkværdigt Livs Begyndelse og Ende blev udhugget paa det prægtigste Marmorminde til Vidne om den Dødes eller Efterlevernes Jndbildskhed, Smagløshed, og - Formue. Assistentskirkegaarden er en af Københavns storste Seeværdigheder. Patrioten, Tænkeren, Mennesket besøger den med dybt, følende Erindring, erkjendtligt Hjerte og luende Mod. Kunstens Dyrkere berige deHverdagsmennesket nyder res Fantasie. Nyheden. Den Fremmede bedømmer Nationens Moralitet, Almeenaand og Kultur efter Synet og Jndtrykket af dette Skilsmissested imellem den bortgangne og den levende Slægt. Prægtigt Marmor, skjønt Konstnerarbejde, sindrige Jndskrivter findes paa Assistenskirkegaarden, omstrøede i et Kaos af Grave, staaende uden Orden, uden Smag uden Begvemhed for Beskueren, uden Sikkerhed imod Beskadigelse af umælende Dyr, og af raae tankeløse Mennesker. Monumenterne skamseres paa den skændigste Maade, Aadseler kastes ind i dem; med Stokke stødes og bankes paa dem; Ammer og Børn nedtrampe og tilsøle Gravene og Flokke af vilde berusede Mennesker stime omkring paa dem, og vælge dem til Stade for at fortsætte Sviren. Samsøes Afisigt er lemlæstet; Metalbogstaverne af Ribers Minde ere for det meste alle med Vold udbrukne og solgte til Maskandisere, Lakken af Fru Suhms Jndskrivt er udrevet. Man skal endog savne et heelt Monument! De, hvis Støv her hviler, vare vore Fædre, Mødre, Elskere, Venner; de Kundskaber vi have, det Hjerte der slaaer i os for hvad der er skjøndt og ret og godt, den Sundhed vi nyde, de Erhvervkilder vi leve af, de Huse der give os Lye, de Haver i hvis Skygger vi fryde os, de Glæder der have gjort os Livet kjært; alt dette var deres, de gave os det - og vi overlade til Kaadhed og Ondskab den Plet Jord, der bedækker deres Been, og hvor vore engang skal nedlægges ved deres Side!
Politivennen, 1802-01-01
Forespørgsel til Vedkommende. Et Selskab gode Borgere fra København var den 18de dennes i Helsingør, og ønskede at see Kronborg, Fæstning. Den, yderste Skildvagt førte dem til Hovedvagten, hvor den vagthavende Officeer, lod dem vide, at ingen fik Tilladelse at see Fæstningen ikke engang Borgerne i Helsingøer, der dog i Nød skal forsvare iden. Dette kan ingen klage over, naar det er Regjeringens Villie, men man ønskede blot at vide, om det er farligere at vise Fæstningen for Danske, end for Fremmede, da dden engelske Prinds var der for et Par Dage siden og kom ind uden Omstændighed.
Politivennen, 1802-01-01
Om Jordvejene ved Vester Port. Den samme Uskik som i deres Blad No. 216 om. Jordvejens Kørsel paa Østerbro. paaankedes, er endnu farligere paa Vesterbro da Pajagen der er meget større, da Gaaende der ofte udsættes for Overkørsel; især troer nogle af Broens Beboere sig berettigede til slig Fart. At Placate: af 16 Februarii 1800 opslaaes, er uden Nytte da den strax nedrives: eet eller fleere malede Brette ophængte paa Lygtepælene var muligt bedre, i Særdeleshed om Skildvagt rne bleve tilstaaede nogen Fordeel af Opbringerpengene, saa vilde denne Uorden snarere hemmes.
Politivennen, 1802-01-01
Vejen til Dyrehaugen. Ved den 13 Juni sidstleden at passere Vejen, som gaaer fra Ordrup til Emiliæ Kilde, befandtes den at trænge til Forbedring; man er forvisset om, at Vedkommende vil gjøre g en Fornøjelse af at sætte denne Vej i god Stand, for ogsaa at kunde bidrage sit til Publici Beqvemmelighed.
Politivennen, 1802-01-01
Tallotteriets Skæbne i Ansbach og Bareuth. (Af en Skrivelse fra Erlangen dat. 4de Junii.) Det fordærvelige Lottovæsen i den preussiske Deel af Franken, har til alle Menneskevenners Glæde der faaet dets Rest. Thi nyelig, ved Lotto- Kassens Cftersyn, befandtes i samme en Defelt af 10 til 20000 Gylden. Lottoets Jnspektor Marpurg fra Berlin og en anden Betjent, vare allerede i. Forvejen løbne bort, men de bleve snart indhentede og fastsatte, saavelsom det øvrige til Lottoet henhørende Personale. Marpurg havd strax den første Nat hængt sig i sit Tængsel, de andre Medskyldige ventede deres Dom. Ved en Forordning af, 21 Mai behagede det derpaa Hans Kongl. Preussiske Majestæt at befale Tallotteriernes ubetingede Ophævelse i Fyrstendømmene Ansbach og Bareuth.
Politivennen, 1802-01-01
Svar til Hr. Price paa et Avertissement i Jversens Avis No. 69 d. A. J bemeldte No. findes følgende Bekjendtgjørelse af Hr. Price. Efterat have i 7 Aar levet fredelig i det lykkelige Danmark, og nu paa 4de Aar været boesat Borger her i Staden, seer jeg mig ganske uventet angreben af Hr. Bogtrykker og Skrivtstøber Seidelin i hans Politiven No. 213. Det er i Overeenstemmelse med en Kongelig allernaadigst Bevilling, at jeg med Familie har nedsat mig her, og paa Vesterbro opbygget mit Commoediehuus. Jeg kom ikke tomhændet ind i Landet, og jeg har ikke fortrængt nogen anden Medborger i sin Næringsvej. Mit Commoediehuns staaer paa en grøn Plads aldeles adskildt fra andre Bygninger, og indeholder ikke saa farlige Materiglier, som andre Brædehuse paa Vesterbro. At jeg har givet det Navn af dansk mational Sommer-Thegter er: 1) fordi det er bygget og blevet til i en dansk Stad og for et dansk Publikum, 2) fordi jeg nu er dansk Borger og med min Kone og Børn udgjøre Hovedpersonerne i mit Spil, 3) fordi det gives i Landets eget Sprog og 4) fordi der paa dette 2heater ikke som Hr. Seidelin let indseer, kan spilles om Vintkren. Disse Grunde troede jeg, tilsammentagne, gave mig Adgang til et saadant Navn paa mit Commoediehuus og, skjøndt Ordsproget siger, at Navnet gjør intet til Sagen, har jeg dog af ærbødig Agtelse for den Deel af det arede Publikum som værditer denne Sag Opmærksomhed, nedstrevet disse Linier og forbeholder mig i porigt min lovlige Ret; ihi det synes dog billigt, at en Mand, som med den muligste Velvillighed opfylder sine undersaatlige og borgerlige Pligter, og hverken i Ord og Gjerninger foruærmer sine Medborgere, ogsaa bør leve uden Forfølgelse og tillades j. Fred at arbejderi sit Fug til sin Families Underhold og Opdragelse. Kbhavn 27de Maj 1802. Price. Boesat Bomgerher i Staden.
Politivennen, 1802-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Gade Navnene paa Hjørnet af Steenbukkens Gaard ved Gammelstrand ere strax paamalede. 2) Ligesaa paa Livvagtens Kasserner paa Hjørnet af Gothers Gade. 1) Paa Charlottenborg falder nu ej mere Regnvandet fra den paaankede Kaskade paa det nordre Hjørne paa Bygningen, men er ved en nedgaaende Blikrende ledet lige ned til Jorden.
Politivennen, 1802-01-01
Uordener. 1) Hvorfor staaer det vansirende Rekverk paa Vesterbro ved Siden af Accise Boden lige for Møllen 2 1/2 Alen ud paa Fortoget, der med 2de bestandig udslaaende Stakkitporte hindrer Passagen saavel Sommer som Vinter for alle Gaaende.
Politivennen, 1798-01-01
Soldaterpolitie. J Dag den 7 Maj mødtes en Soldat og en Borger paa Knippelsbroe saaledes, at Soldaten stødte denne følelig paa Armen. Borgeren betalte (Grovheden med et lille Puf. Soldaten trak strax Sablen ud og hug ham over Haandledet saa at Blødet strømmede frem, men laae i det samme selv paa Nakken ved en af Borgeren godt anbragt Næsestyver, der tillige skaffede hans martialske Blod en tjenlig Aabning igjennem Næsen. Tilløbet af Folk var i Øjeblikket stort. Man forlangte Karlen arresteret (han var, sagde man, af Kronprindsens Regiment) men uagtet der ogsaa i Mængden var en Officeer af samme Regimet som Karlen, lykkedes det han at slippe bort, thi Officeeren sagde at Sagen hørte under Politiet. Officererne have rigtig nok Ordre, aldrig blive staaende ved neget Opløb. Anmelderen, der selv var overværende, men hverken kunde faae Rabaterne at see eller kjendte Officeeren, spørger: Hvorledes faaer Borgeren Ret over en Soldet eller Officeer, naar denne, der egentlig er Borgerens leiede Tjener, vover at trække det Værge Borgeren igjennem Regjeringen har betroet ham, imod sin Herre. Det er sandt, at disse Helte ere i Almindelighed ikke meget farlige, Soldaten især er som oftest saaledes ved Støvletter og upassende Klædestykker svinebunden, at han ikke engang kan anvende de Kræfter hans smale Traktement kan yde; men just for at gaae rolig paa sin Gade holder man dem, og altaa maae der vel være Politie imod dem? Om der er saadan et, og hvor det er, og hvem dets Udøvelse tilhører, ønskede man kyndigen besvaret.
Politivennen, 1798-01-01
Et Ønske paa Vesterbro. Det var at ønske: at de publike Lygter paa Vesterbro, som en Deel af Beboerne selv har bekostet, maatte imod en taalelig Udgift for bemelte Broes Beboere vorde oplyste om Vinteraftener, da Passagen paa Broen, nu er meget større end tilsorn, og man behøver dog vel Sikkerhed og Bekvemmelighed, uden for, som i Byen, saavidt skee kan.
Politivennen, 1802-01-01
Om Brandgavlene. En meget nyttig Foranstaltning er de over Taget fremragende Gavle, men, man kan paa flere Steder, og navnlig i Kompagniestræde, skraaes for No. 67, og nys i Raadhusstræde, paa nordlige Hjørne af Farvegaden, see hvor let de Tagstene, hvormed Gavlene bedækkes, rasle ned, til største Fare for de neden under Gaaende. Vist nok gjor Kalkens Beskaffenhed hertil meget, men det synes overalt ikke billigt, at Menneskers Liv og Hilsen skal beroe paa en Murers eller Bygherres Ærlighed i den Henseende; men derimod nødvendigt, at noget andet mindre vilkaarligt Middel Udfandtes f. Ex. ved en anden Dannelse af Stenene, eller ved Gavlens Bygning i Trappe Afsætninger, eller ved cen eller fleere Tindingers Anbringelse o. dl. som overlades til kyndige Bygmesteres Bedømmelse.
Politivennen, 1802-01-01
Lovgivning. En meget herlig Foranstaltning af vor aarvaagne Regjering er det, at Kongen den 28 Maj s. har oprettet et fra Kjøbenhavns Amts Judikatur og Magistratur afsondret Politimester Embed over bemeldte Distrilt Kjøbenhavn undtagen. Den første Politimester er Hr. Nielsen, der har faaet til Forretningernes Bestridelse 8 Betjente. Ligeledes er af samme Dato tilstaaet Birkedommeren paa Amager som samme Lands Politimester to Betjente. Det kan ikke fejle, at jo disse Embedemænds Jver kraftig vil kunne understøtte vor egen indenbyes Politimester i hans Bestræbelser imod Ordens og Sikkerheds Forstyrrere. Som fortrinligen fordeelagtig for vort Politivæsen, skjønt denne Virkning ikke var Lovgiverens Hovedøjemed, anseer Udgiveren den under 11te Juni igjennem det danske Canselli udfærdigede Forordning om Landværnets Jnddeling (see Kollegialtidenden no. 25) hvor man læser i Jndledningen: At hs. Maj., efterat have undersøgt og forvisset sig om Rekruteringsstammens Tilstrækkelighed til at vedligeholde den staaende Krigshær, har besluttet at udføre det Øjemærke, som længe har været Gjenstand for Allerhøjstsammes Ønske, nemlig: at Fædrelandet maatte forsvares allene ved dets egne troe og kække Sønner, i Forbindelse med Krigstjenestens Lettelse for disse, ved Forkortelse i den ved Landmilice-Anordningen bestemte Tid. Med Hensyn dertil, besales, at den fremmede Hverving skal ophore. o. s. v. Denne ypperlige Forordning skænker Danen den fortrinligste og skjønneste Jndfødsret: at forsvares mod fremmed Vold blot af Jndfødte! Mange skjønne Jndretninger have i det sidst forløbne Aar gjort Fædrelandets Forsvar mere end dobbelt saa stærkt og agtet. Denne Lov fuldender Værket! Langt færre Mishandlinger, langt færre Klager spores nu, ved Frederiks Omhu, : Kygstjenesten; denne Lov vil ganske hæve dem. En stor Deel af den Uvillighed, som Landfælket forhen yttrede, er ved Opmuntring og bedre Behandling allerede fordreven; denne Lov vil ganske tilintetgjøre den! Militære Exekusiener, Desertering Stokkeprygl, vil herefter vorde lige saa ukjendte som overflødige Ting ved danske Tropper! Men den, som henvender Øjet paa Nationens Moralitet, finder endnu een vigtig Grund til at velsigne Lovgiveren, der paa engang har lægt en paa Nationens Blidhed, Godmodighed, Jævnsind, og Sædelighed i lang Tid givtigen gnavende Kræft!
Politivennen, 1802-01-01
Endnu om Alterlysene. Svar paa det i Politivennen No. 214 op givne Spørsmaal, angaaende Garnisons Kirkes Alter-Lys, kan behagelig læses i SkoleForordningen af Dato 23de Januari 1739 dens 33 §.
Politivennen, 1802-01-01
Om vore Bryggerier. Hvad er Aarsag i at vort ØlbrygningsVæsen ikke har gjort større Fremgang? Hvad er Aarsag i den ulige Godhed, Øller til samme Priser paa forskjællige Tider kunne have? Hvad er Aarsag til, at alle Bryggere klage over, at de intet eller lidet fortjene ved en Næringsvej, som forhen har været her, og paa andre Steder er, meget indbringende? Hvad er Aarsag til, at en Bryggersvend hos os paa nogle saa Aar kan lægt sig nogle tusinde Rixdaler til Bedste? Svaret paa disse Spørgsmaal, og paa endeel fleere, som let kunde gjøres, maae søges i en Hob Mangler ved den nærværende Jndretning ved Laget, der ere noksom bekjendte, og sikkert afskyede af den som sidde i den til Lagets Forbedring nedsatte Kommission, af hvis Forhandlinger man vei ter sig de største Frugter. Enhver for det Gode nidkjær Borger ønsker at Kommissionen vil gjennemlæse den af Oldermanden for Brændevinslrænderne udgivne Procedure imod Vragerne og Prøveren, der sotter Læseren i største Forbanselse over hvad der ved Brygninger kan foregaae. Den Jndretning, med Vragere og Provere, synes at være højst unyttig og let ledende til de største Misbruge, og Uretfardigheder. Det er sikkert, at dersom Vragerne og Prøveren ere slette Mennesker, kan de ødelægge en Brygger, og selv tillige med hans oll berige sig af Rovet. Øll kan med langt større Vished prøves paa en videnskabelig Maade, hvorom vore gode Kemiker Vianthey, Bekker og flere kunne give den bedste Underretning. Den Jndretning, at der af et vist Qvantum Korn ikke maae brygges uden et vist Qvantum Øll, er et meget uvirksomt Middel imod slet Øls Frembringelse. Det er tvertimod det allerkraftigste Middel imod Bryggerenestens videre drevne Fuldkommenhed; thi hvad i al Verden skulde vel bevæge en Brygger til at gjøre Forsøg til Opfindelser, eller benytte sig af de andetsteds gjorte, naar han dog aldrig maatte udbringe mere Øll af det samme Korn? Denne fejulde Jndretning er tillige ypperlig for svigagtige Svend., Knegte o. s. v. thi alt det Øll de kan faae over det fastsatte Qvantun, det være nu enten ved storre Kraft i Kornet, eller ved at stjæle Husbondens Malt, eller ved at brygge daarligt Øll, og faae det erkjendt som godt af bestukne og mensvorne Vragere og Prøvere, det tage de. Det er en Fejl om en Svend skal staae til Ansvar for Øllet. Det bør Husbonden. Med eet Ord enhver god Borger venter at faae Lejlighed til at takke Kommissionen, naar alle Vragere og Prøvere ere afskaffede, naar videnskabelig rigtig Prøve er anordnet (den enhver Køber kan anstille naar Bryggerne ere Llevne Herrer over deres eget, og naar Svende, Knegte m. v. ere blevne deres lydige og undergivne Tjenere, dem de kan udøve al den Ret over, som Landets Love tilstaae enhver anden Herre over sit Tyende.
Politivennen, 1802-01-01
Forslag tilbedre Orden paa Asstentskirkegaarden. (Efter Jndsendt.) Saa forbausende som den i No. 217 af Dem angivne Tilstand af Assistentskirkegaarden er saa rigtig har jeg fundet de angivne Beftadigelser ved Eftersyn, og tvivler jeg ingenlunde paa, at Deres Anke jo vil møde den billige Opmærksomhed. Jeg han udtænkt tre Midler, som vilde gjøre endeel til at forebygge slere Uordener. Det første er, at det alvorligen skulde være enhver forbudt, at bringe Stok, Kaarde tller Hunde ind med paa Kirkegaarden. Stokke og Kaarder maatte ved Jndgangen afleveres tu et fattigt hertil af Fattigvæsenet ansat ordentligt Menneske, som hæflede paa hver Stok eller Kaarde et Nummer, og gav Eeren et ligelydende. Herfor skulde denne Person ved Tilbageleveringen imodtage 1 Skilling af Ejtren. Det samme kunde skee med Lunde; dog da det blev nødvendigt til deres Forvaring at have nogle smaae Kamre, kunde af hver saaledes paapasset Hund af Ejeren betales 8 Skilling. Syntes dette ham for meget, kunde han lade Hunden blive hjemme. Det andet Middel er, at enhver, som ønskede at see Kirkegaarden, erlagde 8 Sk. eller i det ringeste 4 Sk. i en der af Fattigvæsenet hensat Blok eller Bøsse, hvormed maatie haves Opsyn. Denne maadelige Afgivt, der anvendtes til saa godt Brug, og hvorved de Døde endnu paa en Maade bleve de Fattiges Velgjørere, vilde ikke bortskræmme andre end Gadedrenge, eller den Deel af Almuen, der bør anvende sin Tid til legemligt Arbejd forat ernære sig ærligen, men ikke til at drive om, og begaae Uordener. Fulde Folk maatte slet ikke komme ind. Dog maatte alle de, som havde Begravelser der, eller hvis Slægtninger der vare begravne, ved et dem af Fattigvæsenet meddelt Fritegn, nyde fri Jndgang og Udgang. Det tredie Middel var, at ved Liigs Nedsættelse paa Kirkegaarden ingen uden Ligskaren og de som dertil høre, men aldeles ingen Gadedrenge, eller Gadetøser, hvoraf vi ogsaa til evig Skam for Mødrene have nok, eller nogen anden nvedkommende maatte indlades, ligesom Kilkegaarden ike ved slige Lejligheder maatte staae aaben for Beskuere.
Politivennen, 1802-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Det beskadede Bret over Gaardrenden for Adreskontoret saavelsom Rendelrettet selv er bleven lagt af nyt.
Politivennen, 1802-01-01
Uordener. 1) En Mand, som ledsagede sin Kone forbi Landkadetakademiet, saae hende blive truffet temmelig haardt i Ansigtet af en liden Steen, som en Dreng paa Gaden havde kastet. Denne Dreng tog sin Tilflugt ind i Atademiet, og saavidt man mærkede i Kælderen, skjøndt det der nægtedes. Man bekjendtgjør dette, for at Vedkommende holder sin Dreng fra sligt, og ser at de, som gaae den Vej, kunne tage sig i Agt. 2) Paa Amagertorv staae Pumperne, især den nærmest Kanalen, i en Fordybning, der synes større, end den behøves; Undertiden naar Afløbet, er forstoppet, maae Grøntsælgerne vade til for at rumpe.L gtledes var det nok bidre om disse Pumper havde en lavere anbragt Tud tillige, da det i Blæst er vanskeligt at pompe et lidet Kar fuldt. Dette er en Mangel ved alle Gadepumper. 3) Man ønskede ogsaa, at de smaae Varestene omkring bemeldte Pumper nu, da Steenlygtestanderne gjøre dem overflødige, maatte borttages. 4) Den Gadepumpe, som staaer for Hjørnet af Pilestræde og Kronprindsensgade, mangler næsten bestandig Band, og naar den har Vand er samme for det meste fuldt af Mudder. 5) Paa Bryghuset kan man bestille Øll, og det bliver lovet, og man faaer det endda ikke. Denne Opførsel synes ikke at være den smukkeste.
Politivennen, 1802-01-01
Om Højbro. Da man nu rører ved Højbro saa vover man, foruden hvad forhen i disse Blade desangaaende er sagt, især at bede Vedkomiende, at den ny læggende Bro vorder bredere end den gamle, hvilket paa et saa færselrigt Sted er en sand Fornødenhed, Maaskee vil det ikke paa dette Sted være afvejen at fremsætte en sikker Maade (maaskee den eneste sikre) til ikke allene at tjene Historieskeiveren, Topographen, Patrioten med en tilforladelig Efterretning om de Mænd, man havde for et offentligt Bygningsværk at talle, men tillige, hvad vel var ligesaa vigtigt, at belønne de Mænd, der opfyldte dette Kald saaledes som Kunst, Videnskab og Smag bød det, medens hele Eftertidens Ringeagt blev en retfærdig Straf for dem, der skildte sig derved paa en skødesløs og ufornuftig Maade Dette Middel var: at ikke blot den Konges Navn, i hvis Tid slig Bygning opførtes, ikke blot den Bygmesters Navn der udførte Bygningen, men tillige dens eller deres Navne i læselig Jndskrivt paasattes, som ifølge Embedspligt eller særdeles Bud besørgede og bestyrede Bygningen. Saaledes kunde Jndskrivten paa en ny Bro være denne: 3491 Kristian den syvende bød N. R. R. R. R. N. R. R. R. R. o. s. v. besørgede R. N. byggede 1802.
Politivennen, 1798-01-01
Varsko i Lilletorvegade Forgæves har Politivennen paatalt det farlige udhældende Plankeværk i Kronprindsensgade, medens adskillige Plankeværkers tildels dræbende Omstyrtning dog synes at opmuntre til Forsigtighed. Maaskee vil han endnu mere tale til døve Øren, naar han paaanker en farlig Mur, der skjøndt i sig selv stærk dog allerede er drevet meer end et Korter ud over den lodrette Stilling, ved derpaa hvilende Byrder. Denne Mur er ved Skimmelmans Sukkerraffinaderi i lille Torvegade. Den indslutter en Gaard, hvori Stenkul i meer end 6 Alens Højde er opdynget til den. Saa meget stærkere er det Sidetryk disse Kul foraarsage, som de ere ikke af det store Slags. Man haaber, at Politimesteren vil selv tage Muren i Øjesyn.