Berlingske Tidende, 1777-09-12
Af en Skrivelse fra Skalholt Stift paa Island, den 15de Aug. 1777. Forrige Sommer 1776 var temmelig god, Græsset voxte vel og nyttedes vel, thi Nattefrosten, som paakom udi Aug og September, kunde ikke hindre dets Vext, men vel formindske dets Kraft, og forvolde at det falder og visner tid liger, naar kolde Efteraar falde, end ellers, Den gemeen Mand lagde og Mærke til i forrige Aar, at alt Græs, saa vel det som de kalder her Tada, det er det beste Græs, som falder paa de velgiødede Hjemme Marker, som det andet der falder paa Udengene, var meget lettere og kraftesløsere, end i de andre middelmaadige Aar, saa at de i Vinter havde mindre Melk og Smør, af lige mange Melke=Køer og ligemeget Forder, og Qvæget trivedes ikke heller saavel deraf. som ellers. Ved Foraarstiden fornam man dog ikke stor Foeder=Mangel, saasom deraf var nok, endskiønt det var slet. Efteraaret 1776 var meget haardt, med afvexlende Snee, Storm, Regn, og Frost, saa at sidst i September faldt saa megen Snee, at den laae 1 Alen høy eller meer paa den slette Mark, endog paa den sydligste Kant af Landet, og saadant Veyr holdt ved til henimod Juuletider, saa at den Qvæg som skulde gaae ud paa Marken, og der søge sit Forder, i sær Hestene, bleve da strax mavre og bragte i slet Stand. Men fra Soelhverfene og til Midt udi April var Vinteren, meget god, saa det saae ud til at blive et meget got Foraar, men just i det samme kom den Grønlandske Jis til Norder. og Sønderlandet, hvilket forvoldte Luftens Forandring, saa at man fra den Tiid af indtil Augusti Begyndelse havde jevnlig Afvexling af Snee, Frost og Slund, som allesteds hindrede meget Græsvexten, og mangestæds saa meget, at Malkeqvæg kunde neppe faae sit Forder paa Marken, meget mindre indbringe sin Eiermand synderlig Nytte. - Fiskeriet var paa Vester= og Sønderlandet middelmaadigt, og virkedes vel, undtagen paa Hafnefiord og Vestmannøerne, hvor det udi Almindelighed pleyer at være best, der faldt det nu meget slet. Heraf kan sluttes, at den almindelige Tilstand, særdeles for Landmanden, som meer lever af Qvæg og Melkemad, end af Fiskeriet, seer ikke ud til det beste, især om en haard Vinter skulle paa følge. - Af navnkundige Mænd ere i Aar døde: Hr. Stephan Paalson, forrige Præsttil Vallenæs, udi sit 87 Aar, havde først været Capellan tilValtiofsstad, og siden Præst til Vallenæs, en vel studeres Mand særdeles udi Medicin og Philologien, var i Embedet 52 Aar, hans Søn Hr. Jon Stephenson havde for 10 a 11 Aar succederet ham udi Kaldet, og Faderen levet sin sidste Tid hos ham som Emeritus, indtil Sønnen formedelst paa kommende Sygdom ogsaa maatte give det fra sig til sin Fætter, Hr. Paal Gudmundson, med Condition, at underholde den Syge hans Listiid. Bemeldte Hr. Gudmundson havde længe tient hos sin Morbroder Hr. Stephan Paalson som Capellan udi Vallenæs, blev siden Præst til Kirkebay, og Provst udi Muhle Syssels Norderpart, men byttede nu igien Kirkebay med Vallenæs, for desto bedre at kunde assistere den syge Præst. Til det vacante Præstekald Kirkebay, blev promoveret Hr. Thordur Hognesen, forrige Præst til As i Fellum, og i hans Sted til As Studiosus Wigsus, Ormson. Halldor Biarnesen, Præst til Fellsmula, henved 55 Aar gammel, havde tient i Embedet 30 Aar, først som Capellan hos sin Fader udi bemeldte Sogn, siden nogle Aar som Præst til Steinsholt udi Arnæs Syssel; saa atter Capellan hos Faderen, og til Slutning efter hans Død Sognepræst i samme Kald. Hannem succederede derudi Hr. Einar Jonson, forrige Sognepræst til Hvols og Skumstada, og til det ledige Hvols Kald er kommen Hr. Øgmundur Hognesen, forrige Præst til Hals udi Muhle Syssel, men igien til Hals, Studiosus Jon Odsson Hialtalin. Hr. Gudmundur Thorlaksson, Capellan udi Kirkebay Klosters Kald, 30 Aar gammel, havde tient 6 Aar. Halldor Thorgrims sen, adjungeret Sysselmand udi Myre Syssel, 29 Aar gammel. Jon Arnesen, Sysselmand udi Snæsellsnes Syssel, henved 50 Aars Alder, havde tient 23 Aar. -