Berlingske Tidende, 1773-08-27
Leipzig, den 14de Augusti. Det er vist, at Musene i Aar hist og her have gjort stor Skade, som i usædvanlig frugtbare Aar næsten altid er sædvanligt. Saadant skeer og ikke uden Forsynets vise Hensigter, som paa en forunderlig Maade sørger for alle Creature. Men formedelst det, som saaledes er opædt, er vist ingen dyr Tilat befrygte, saasom den indbragte Sæd overalt giver en stor Overflødighed, uden saa er, at denne Overflødighed af et ganske andet og unaturligt Utøy skulle blive bortslæbt fra Laderne, og bragt til saadanne Stæder, hvor man ikke skulle kunde faae den igien uden med en svær Ranzion. At afhielpe Skaden af de naturlige Muses Bortslæbninger, er Hr. Magister Lande, Diaconus i Esterverda, saaledes kommen paa Spor efter, at hans Opdagelser for Fremtiden vil blive meget nyttige, og at man ey kan undlade at meddeele samme, saa ledes som han under 9de huj. har indberettet dem her udi følgende mærkværdige Skrivelse: "De Muus, som i Aar paa mange Stæder have gjort saa betydelig en Skade paa Marken, have og gjort stor Skade i denne Egn (Elsterverda). Et Tilfælde har lært, hvorledes man ikke allene kan giøre dem Afbræk, men og beqvem tilbringe sig deres Magaziner, som ere meget overflødige. Da nemlig nogle pløyede paa Høstmarken til Roefrøe, fandt de efterhaanden, som Jorden blev omkaste med Ploven, heele Dynger af Ax, som i Størrelse og Kornvare de udsøgteste udi Muse Kammerne, hvilke ikke gaae dy dere i Jorden, end Ploven til Sæd var gaaet, og man fandt og Musene selv. Saasnart man havde gjort denne Opdagelse, søgte enhver at profitere deraf. Man pløyede den heele Høstmark igiennem. Bonden tog sin Hund med, som bag ved ham, efter som han pløyede, beed Musene døde, og Bondens Folk samlede Hobe af Ax i de ledige Musehuller, da mange kunde bære hiem fra deres Agre heele Scheffelsække og Være Kurve fulde af de beste Korn-Ax, og holdt altsaa ligesom en anden Høst. Axene ere af Musene ganske nær afbidte fra Halmen, og staae alle i Jorden ordentlig og opret, eet ved et andet. Jeg har med Fornøyelse paa det Høy Rigs=Grævelige Einsidelske Gods i Saathavn udi Sælskab med den der værende Diacono nogle Timer været Tilskuer ved denne forunderlige Høst. Skulle Musene i de øvrige Egne lige saaledes have deres Magaziner under Jorden, saafremt de ikke have forbidt Kornene, som Myrerne og Skov Musene giøre, da skulle man paa samme Maade kunde benytte sig af denne Opdagelse, og jeg skulle glæde mig ved at have anmældt samme til den fattige Landmands Beste." Af Musenes Exempel skulle Landmænd lære, at samle sig Magaziner, i den Sted de nu sælge næsten al deres Korn, saasnart det er udtærsket, siden lide Mangel, og maae da skattere sig lykkelige, naar de for langt flere Penge igien kunde faae det af Aagerkarlenes Hænder. Den 17de Augusti. Paa den her værende Kirkegaard ved St. Johannis Kirke er for nogle Dage siden til Ære for vor uforglemmelige Gellert opreyst paa nogle af hans Venners Bekostning et kostbart Monument af hvidt Alabaster med en Piedestal af sort Marmor. Samme forestiller Religionen som overleverer til Dyden Hr. Gellerts Portrait, støbt i Metal. Det hele Monument er indfattet i en Nitsche. Neden under staaer, For denne Dyds og Religions Lærer og Exempel har et Sælskab af hans Venner og Tids Mennesker, som vare øiensynlige Vidner til hans Fortienester, opreyst dette Monument. Han er fød den 4de Jun. 1715, død den 18de Dec. 1769.