Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1826-06-23
(Efter Jndsendt i Randers Avis No. 70.) Missolunghi er tilintetgjort, forvandlet – som Scho fordum – til en Lyd; men en Lyd, som aldrig uddøer, en Lyd, som igennem alle kommende Secler skal bringe ethvert Christenhierte til at banke af Smerte og Harme. Missolunghi, dit Navn skal igjennem tusinde Led overgyde hver Christens Aasyn med Skamfuldheds Rødme, og fylde Øiet med Medlidenheds Taarer. Ufødte Slægter skal blues ved Fædrenes Forvorpenhed, og stirre med Forbauselse og dyb Foragt paa det sorteste Blad af Verdens Historie. Den blodige Tyrk, den vilde Barbar, som knuste sin Fiende, sin Religions Modstander, skal fremtræde i Helteskikkelse ved Siden af den oplyste, dannede Christen, der med nederdrægtig Kulde og Ligegyldighed tillod sin Brode- og Medchristen langsomt at pines tildøde. Den betrængte Græker omfavnede hans Knæe; men sparkedes tilbage mod Tyrkernes Sabler. Som hine forkjæletgrumme Romere sadde rolige om den blodige Skueplads, hvor Løver og Tigere synderreve deres Medmennesker; som de med satanisk Haan tilraabte den døende Gladiator: "morere deceret," saaledes sadde Europas ædle Christne omkring det bloddampende Hellas, opflammede dets arme Børn til at kæmpe mod den uhyre Overmagt, og skrege omsider ogsaa til de i Dødskampen Gisspende deres spottende: "døe med Anstand J rolig Betragtning omgave de den Circus, hvor en heel Nation myrdedes rolig, nei, ei engang dette: medens nogle holdt de hjælpende Hænder, rakte andre Morderne Vaaben og vederqvægede dem med Spise Saalænge Vinden rører Middelhavets Bølger, skal deres Brusen minde om den Tid, da christne Snekker Fredagen den 23 Juni 1826. førte Africas Barbarer til det allerede halv frelste Grækenland, fyldte Tyrkernes Fæstninger med Føde og Vaaben, og deres Rækker med christne Anførere. Saalænge Frankrig staaer, skal Verden vide, at dets Sønner traadte paa Korset, og svor til den blodige Halvmaane; at de stillede Kannibalens Kanoner og kastede hans Brandkugler ind i christelige Templer, medens andre der hjemme i Munkes og barbenede Vedesøstres Selskab krøb afsted i gudsspottelige Processioner, vist nok for at nedbede Held over Hedningenes Morderstaal; thi Munke og Janitscharer ere i forskjellig Uniform - Diævels=Despotismens Livvagt. Gled dig Sultan, glæd dig Pave, snart skulle J over legemlig og aandelig Friheds Grav, over Ruinerne af Fornuftens, Oplysningens, Dydens og den sande Gudfrygtigheds Templer række hverandre de blodbesudlede Hænder. Men skjælver, alle J evangeliske Christne. J ere Kjættere saavelsom Grækerne! Kan Krumsablen ikke naae Eder, da udstrækker sig Krumstaven efter Eder og efter Eders Beherskeres paa Religion og Love opbyggede Troner. Siger ikke, hvorledes skal dette skee, Skuer mod Syden, seer Røgen af Jnqvisitionens Baal, af Jpsaras og Missolunghis Ruiner, og skjælver! Glæd dig, du iisomgivne Egennytte, du som i Bloddaaben fik Navn af Politik, Glæd dig Kræmmersjæl, du som myrder med Jld og Sværd og Hunger, du som i Aarhundrede har mæsket dig med Negerkjød, sluk nu din Tørst med Guld og Christenblod, udgyd af din overfyldte Offerskaal paa Barbarernes tørre Kyster, slik Støvet for den foragteligste, feigeste Tyrans, for Tyrkedespotens, for Vezirens og hans Slavers Fødder, kys Romerpræstens Fodsaale og læg din Nakke under Sultanens Hæl! smiil under hans Spark og hans velfortjente: "Giaur!" Og er der endnu nogen, som løfter et ærligt Sværd til uskyldiges Frelse og Barbarernes Undergang, saa grib det, og hold din Haand ømt og beskyttende over Jslamismens hellige Hoved! - Missolunghi er ikke mere, med Sværd og Spyd, med christne Kanoner og Bajonetter ringes nu til Grækenlands Liigfærd, samler Penge til Gravllet i Herrer og Damer, nu er det paa Tiden. J 5 Aar har Europa med mageløs Sindighed seet paa Dødskampen – den nærmer sig til Enden, stræber nu at være med i Liigfølget, kjøber Qvinder til at græde og Riimsmedde til at hyle, Maaskee, kunne J faae Deel i Arven, maaskee kan der - mod pligtmæssig Skat til den høie Port – blive Ørkener at befolke med forhundrede Fabrikarbeidere, med landflygtige Høilændere. Jler nu til de helleniske Ørkener, J Oldgranskere, og rager i Gruset efter Marmorstumper og Potteskaar, Jler did, J Malere, med Pensel og Staffelie, og giver os en Afbildning paa Ødelæggelsens Vederstyggelighed, hvorledes nogne Qvinder og Børn sprelle paa Tyrkernes Spyd, hvorledes Havet, vrimler af Liig, Jler did paa Eders Snekker, J vindskibelige Kjøbmænd, henter christne Been til at gjøde Eders Landsmænds Agre! lad det ikke fortryde Eder at betale dem anden Gang, J have jo en dobbelt Fordeel Fordeel lugter altid godt, og saa gjør en død Medbeiler. Jler hid, J Omskaarne og Uomskaarne! skakkrer med Bøddelen om de Henrettedes Klæder, og indgaaer – om J kunne – en nye Handel, frygter ikke for Eders Penge. Han med Hestehalen giver Anviisning paa ham med Hestefoden; og denne skal nok acceptere, honorere og betale a vista - Amen! Noctua.