Berlingske Tidende, 1836-04-06
Endnu maatte Referenten gjøre opmærksom paa, at de høist forskjellige Meninger, der vare ytrede om alle de vigtigste Punkter, i Lovforslaget, vel indeholdt det bedste Beviis for, at Sagen ingenlunde var saa klar som man fra flere Sider havde og simpel, yttret, og han kunde ikke undlade at henlede Opmærksomheden paa det høist synderlige Phænomen, at, idet Godseierne fremstillede Lovudkastet som et Gode for Bondestanden og som en Jndskrænkning i deres egne lovgrundede Rettigheder, ansaae Bondestanden det derimod som et Onde for sig, og som indeholdende en Udvidelse af Godseiernes Rettigheder, hvilken Mening Flere af Forsamlingens Medlemmer deelte med den. Da det nu netop var Godseierne, som ønskede Anordningens Udgivelse, skjøndt de ansaae den som en Jndskrænkning i deres Rettigheder, og Bondestanden, til hvis Fordeel den skulde være, som ikke ønskede den, saa syntes Sagen allerbedst at kunne ordnes paa den Maade, at Anordningen ikke emanerede. Slutteligen troede Referenten at maatte bemærke, at Proprietær Tutein havde mistydet hans Udladelse om, at dette Lovudkast var fremkommet efter hans Forslag. Dette, som i selve Udkastets Motiver var anført, havde Referenten kun udhævet, for at vise, at en Anordning, som den Forsamlingen, forelagte, formeentlig ikke var fremkaldt ved nogen almindelig følt Trang, hvorimod han ikke derved havde villet yttre nogen Tvivl om, at hiint Medlem jo ved det Andragende, der nærmest havde fremkaldt Lovudkastet, havde havt den Hensigt at fremme Jorddrots og Fæsters gjensidige Tarv. Endeligen gjentog Referenten, at han, efter de Betænkeligheder, der fra saa mange Sider vare blevne ytrede om Udkastets Hovedbestemmelser, som endog af et Medlem i Forsamlingen vare omtalte som Bestemmelser, der af Bondestanden ansaaes med Nædsel, maatte vedblive at ansee det ønskeligt, Jndhold som det fore at en Lovgivning, af lagte Lovudkast, ikke emanerede, og han maatte meget paatvivle, at Hans Majestæt Kongen, der i sin hele lange Regjeringstid har viist sig som Bondens varmeste Ven, vil lade en Lov som denne udgaae, naar det kommer til hans Kundskab, at en Mængde vægtige Stemmer i Forsamlingen have udtalt sig imod samme, og at navnligen alle Medlemmer af Bondestanden have troet i den at vine de betænkeligste Følger for denne Stand, ligesom Nogle af de dygtigste og i Landbruget kyndigste Medlemmer af Forsamlingen have paa det Stærkeste ytret sig imod nogle af de væsentligste Punkter i Udkastet, navnligen omHegnsgjenstandes Optagelse i Synsforretningen og en Driftsplans Vedtagelse af Bonden. Under Sagens endelige Behandling tilkjendegav Referenten endvidere, at Committeens Pluralitet havde fundet sig foranlediget til at tiljorte Hoved træde den af Grev Holstein indstilling, istedetfor den af Pluraliteten fremsatte principale Jndstilling, dog saaledes, at de enkelte til Grev Holsteins Hovedindstilling føiede Punkter udelodes, og at der gjordes det Tillæg til samme, at ogsaa en saadan nærmere Bestemmelse af Virkningen af Misbrug af Fæstestedet og dets Tilliggende, som af Committeens Pluralitet principaliter er foreslaaet ved § 5, maatte blive optagen i den nye Lov. Den af Pluraliteten saaledes gjorte Forandring i Henseende til dens principale Jndstilling grundedes derpaa, at det ikke, saaledes som af Referenten tidligere bemærket, var Pluralitetens Mening at ikke enkelte Punkter i Retsforholdet imelJorddrot og Fæster kunde ønskes nær lem mere fastsatte, hvortil netop henhørte Bestemmelserne i Udkastets ) 1, 2, 5 og 9, imod hvilke den derfor, efter hvad i Betænkningen er yttret, intet havde fundet at erindre, naar 5 om Fæstets Forbrydelse blot Regelen i paa Grund af Misbrug af Fæstestedet og dets Tilliggende blev forandret saaledes, som af Pluraliteten er foreslaaet, skjøndt den ikke havde fundet det passende at tilraade, at afdet nærværende Udkast blot disse enkelte Bestemmelser skulde emanere som Lov, naar man fraraadede alle de øvrige og vigtigere Bestemmelser i samme.