Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-07-05
Hvad angaaer Forfatterens Plan og Oprettelse af Middelskoler, der paa engang skulde være baade lærde og reale, kunne vi lade denne Plan staae ved sit Værd; men hvorfor vil man nedlægge bestaaende Skoler, naar man til samme Tid vil oprette nye? Forfatteren forklarer, at Skoler maae nedlægges, forat skaffe Midler til Gymnasiernes Oprettelse; men da han foreslaaer, paa Statens Bekostning at oprette Middelskoler i hver Kjøbstad, spørge vi, hvorfra skulle Midlerne tages til at oprette baade Gymnasierne og over 100 Middelskoler, Os forekommer Forfatterens Plan derfor kun at være et Vift med en Valmue til at inddysse Folk med. Fordeelene ved Gymnasiernes Oprettelse skulle, efter Forfatterens Anskuelse, være, at da Gymnasierne ville erholde et større Discipel=Antal, vil der opstaae større Livlighed og Kappelyst, at en bedre Klasse Jnddeeling vil kunne organiseres, og flere Lærere ansættes. Disse Fordeele forekomme os imidlertid deels lidet væsentlige deels problematiske. Er der i en Skole for faa Klasser eller Lærere, kunne begges Antal jo forøges. At Disciplenes Antal, uagtet Gymnasiernes fjernere Beliggenhed og de forhøiede Skolepenge, betydeligen skulde forøges, maa betvivles (Directionens Hensigt er jo ogsaa, ved Gymnasierne at formindske de Studerendes Antal i det Hele, og at Kappelysten tiltager i samme Forhold som Discipel Antallet, er en os hidtil ubekjendt Erfaring. Men om end Kappelysten tiltog imellem Disciplene, hvorledes fremkalder man imellem Gymnasierne, til hvilke examen artium skal henlægges, den Kappelyst, som hidtil har fundet Sted imellem Skolerne? Hvilken Fordeel vil man overalt kunne opnaae ved de Gymnasier, som ikke faae det store Discipel=Antal, men vel de mange Klasser og de mange Lærere, Nei, efter vor Formening vil den vigtigste Spore til Kappelyst baade for Disciple og Lærere ved Gymnasierne just gaae tilgrunde. Examen artium var hidtil en olympisk Kamp for Folkets Øine; Seiren bragte Ære, og Hæder, Faldet Skam og Undergang. Man fordele de Kæmpende paa 10 forskjellige Steder, og Kampen skal blive betydningsløs, og have en saadan Kamps uundgaaelige Følger. Betragter man derimod Skaden og Betænkelighederne ved Oprettelsen af Gymnasierne efter den lagte Plan, ville vigtigere Ting blive at udhæve. Et Antal Communer ville uden mindste Skyld eller Brøde for en større eller mindre Deel miste deres lovlige Eiendom samt deres vigtigste Jntelligents-Kilde; et stort Antal Embedsmænd og Borgere ville blive satte ud af Stand til at give deres Børn en videnskabelig Dannelse eller til at bestemme dem for Embedsbanen; da de vedkommende Communer ville ansee sig høiligen forurettede, og Kløften imellem Formuende og Uformuende blive udvidet, vil den bittreste Misnøie opstaae, hvor hidtil Tillid og Kjærlighed herskede; ved at kaste sig ind paa et meget bekosteligt System, hvis Rigtighed og Gavnlighed betvivles og bestrides, men nu stemples som stabilt og ene rigtigt, gjøres det umueligt uden de største Offere siden at vende tilbage til et andet og bedre, hvorved vi kunne henvise til Norge, hvor man for faa Aar siden nedlagde et Antal lærde Skoler, men kort efter af den offentlige Stemme blev tvungen til igjen at oprette endnu flere, end man havde nedlagt; ved Udstykningen af examen artium vil den almindelige Maalestok for den opnaaede Kundskabsgrad tabes, og den specielle erholde en meget relativ Betydning (hvor stor Forskjæl kan der ikke blive paa et Laudabilis f. Ex. i Kjøbenhavn og Ribe,), den større Offentlighed indskrænkes, Kappelysten saavel imellem Disciplene som imellem Skolerne formindskes, og alt dette bidrage til, at Universitetet vil bekomme slettere forberedte Studentere, ligesom Gymnasierne, som Følge af Forholdene, neppe ville formaae at holde de umodne tilbage. Vi henvise iøvrigt til flere Artikler i Fædrelandet, navnligen til den i No 1547. Men skulle nu engang Gymnasier paa andre Skolers Bekostning oprettes, maatte de dog henlægges til de Steder, hvor de laae beqvemmest og gjorde den største Nytte. Kaster man imidlertid Blikket paa Kortet, fristes man til at tilraabe Universitets-Directionen: giv Keiseren, hvad Keiserens er, og Danmark hvad Danmarks er, Gymnasier skulle oprettes i Colding og Ribe. Var Hensigten at oprette disse Lærre anstalter for Jyllands Skyld, vilde de ikke blive henlagte paa Grændsen eller endog udenfor Grændsen af Jylland. De ere altsaa nærmest bestemte for de danske Slesvigere, for at formaae disse til at freqventere danske Skoler. Vi unde af fuldt Hjerte de danske Slesvigere alt Godt, og altsaa ogsaa danske lærde Skoler, som de umueligen længere kunne undvære. Vi Danske ville opfordre Regjeringen til at give dem saadanne Skoler; vi ville af vore egne Lommer bidrage dertil. Men vi kunne umueligen samtykke i, at ved den forestaaende Reform lærde Skoler i Danmark nedlægges, for af sammes Midler at oprette Gymnasier for Slesvigerne. Dette vilde være en Uretfærdighed imod de danske Communer, og Slesvigerne ville selv erklære det derfor. Politikken har overhovedet intet med Skolevæsenet at gjøre, og Universitets Directionen gjør sikkerligen rettest i, ikke dermed at befatte sig. Vi maae dernæst gjøre opmærksom paa, at Hadersleben har en lærd Skole, stiftet af Danske for Danske, men nu grundlagt paa det tydske Sprog. Det er ikke Tiden nu at foretage en Forandring med denne Skole; men saasandt som det danske Folk og det danske Sprog bestaaer, og vil bestaae, vil og maa Skolen i Hadersleben i en ikke fjern Fremtid blive forandret til en dansk Skole eller Gymnasium. Man faaer da 2 slige Læreanstalter paa en Distance af 4 Mile fra hinanden, og ligger ogsaa da Gymnasiet i Colding med sine kostbare Bygninger paa sit rette Sted? Skal ved en Reform ikke stiftes Skade istedetfor Gavn, maa Eensidighed og Egenkjærlighed fjernes, og alle Jnteresser gives Leilighed til at gjøre sig gjældende. Een Stand eller een Bestyrelses-Green kan ikke eensidigen reformere og forfølge sit Maal uden Hensyn til de andre Stænder eller Administrations Grene. Det var ellers en let Sag at reformere. Vi kunne herved erindre os Armeens Reform og Resultatet af samme. Vi kunne derfor ikke overbevise os om Rigtigheden af, at de lærde Skolers Reform foretages blot af Universitets=Directionen og af nogle tiltagne Skolemænd, men formene, at Sagens Vigtighed udkræver, at den underkastes en offentlig og alsidig Drøftning. Stændernes Møde forestaaer, og her er en saadan Sags rette Forum. Vi antage derfor, at vor forsigtige og retfærdige Regjering, forinden Planen kommer til Udførelse, vil forelægge Stænderne samme, hvoraf Regjeringen selv vil have størst Nytte. Skulde Regjeringen imidlertid mene, at § 4 i Anordningen af 28de Mai 1831 her ikke bør komme til Anvendelse, tør man haabe, at der i Stænderne ville findes Mænd, som ikke ville svigte deres Kald, men med Frimodighed forlange Sagen forelagt Landets Deputerede. Høien og Jerlev Sogneforstanderskab.