Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-07-21
De deels tegnede, deels contant indløbne Bidrage, som alle successive offentligen ere anmeldte, udgjøre alt i alt henved 400 Rdlr. Denne Summa er alt for liden til at opføre derfor en Bygning, indeholdende 8te Værelser, thi mindre burde man ikke have, endskiønt man vel faaer være tilfreds med et færre Antal, naar man ikke kan faae flere, men da bliver Nytten naturligviis ikke saa almindelig. Med det første skal jeg give mig den Ære, at indbyde de Herrer Subskribentere til en Forsamling, hvor tillige en Model skal vorde fremlagt. En i Bygningssager vel erfaren Medborger, en hædret Mand iblant os, har været saa god at love, at ville paatage sig den Umage i Henseende til at opføre denne i Betragtning af Situationen virkelig vanskelige Bygning. M. C. P. Et Forslag til en Allee af Lindetræer i Søegaden. At tilvejebringe sine Medmennesker Fornøielse, ogsaa derved faaer Borgeren Ret til af gjøre Fordring paa Borgerens Agtelse og Erkjendtlighed. Jeg sender denne bemærkelse billig foran det jeg agter at sige, thi Mange troe, at det er nok, naar de i det Høieste med tarvelig Haand bidrage til at fremme det Nyttige, men ogsaa det Behagelige er Formaalet for Patriotens Opmærksomhed: Fortidens formuende Mennesker, naar de vare gode, lode sig det i Særdeleshed være magtpaaliggende, at forskjønne Den edelmodige unævnte Velgiører, som har tilsendt mig 5 Rdlr. for at levere dem til en hvis Person, vil behage, at lade dem igjen afhente, hvor jeg da skal tilkjendegive Aarsagen, hvorfor jeg troer, at denne Velgierning nu ikke behøves. M. C. P. de Byer hvori de boede, med herlige smagfulde Bygninger, med offentlige skjønne Haver, med kystelige Anlæg af alle Slags og med nydelige Spadseregange. Saaledes var det i Roms og Grækenlands glimrende Perioder, og saaledes fremstille vore Dage os mange, skjønt ikke saa hyppige Exempler paa enkelte Mænds patriotiske Handlinger. Af mange Steder har nok ingen færre offentlige Forlystelsesteder end Trondhjem. Jngen af Formuende indrettede Haver, som ædelmodigen aabnes for Publikum, og kun en eneste men yderst behagelig Allee som dog er Privat Eiendom. Man vil let begribe, at jeg hermed sigter til den smukke Vei der fører hen til Gaarden Cicilienborg. Denne Alle bliver omhyggeligen vedligeholdt og ædelmodigen tillader den værdige Eier at Publikum betjener sig deraf, men den er for langt fra Byen, man savner en nærmere, i Byen selv anbragt Spadseregang; denne var let, meget let og uden synderlig Omkostning at erholde. Søegaden, den behagelige Søegade er det Sted hvor den best kunde anbringes. Nogle Mænd have gjort en liden Begyndelse, ved at plante paa begge Sider Lindetræer, men endnu er Gangen alt for kort den hele Allee burde forlænges lige indtil Hovedvagten, det te lod sig bedst gjøre, naar de Jndvaanere hvis Huse støde til Alleen, vilde plante Træer. Snart skulde Publikum blive glædet med en yderst behagelig Spadserevei, og da tør jeg sige, at ikke mange Byer inden for deres Volde skulde have saa stort og smukt et Forlystelsested. Man tillade mig, at vandre lidt drømmende fremad i Tiden, saa Mangen en drømmer sit hele Liv igjennem: hvi skulde jeg da ikke faae Tilladelse, at drømme i nogle Øjeblik – Jeg synes, at see Alleen allerede færdig. Det er en smuk, en herlig Septemberaften; skjøn, som den undertiden i Fiskemaanedens første Tid pleier at være. Maanen titter frem. Nu forsamle Unge og Gamle sig, yndige Piger som have sat deres Elskere Stevne under Lindetræ erne, møde her betids; ærværdige Grandpapaer, kloge Grandmamaer, Mostre og Fastre, One ler, Tanter, Fædre og Mødre med deres talrige Afkom, alle stimle de frem til det smukke Sted. Nogle sidde paa grønne, andre paa hvide Bænke, og atter Andre spadsere op og nedNathe Philosophen vandrer ved Siden af Slap rok-Philosophen, begge lee af Verdens Tummel, men tage dog gjerne deres Deel af Jordens Glæde, naar den kan faaes. Hist en Skare af mandige Skjønne, som formere en Gruppe og vente med Utaalmodighed paa at faae raske Ungkarles Øine henvendte paa sig, der en Forsamling af unge nysskjeggede Avanturiers, som mynstre de runderende Piger- og Koner ogsaa Alles Opmærksomhed er spændt. Hvad er det, som foraarsager denne behagelige Tummel, O, det er den lifligste, den skjønneste, den meest henrivende Musik, som nogensinde har glædet Dødelige. Jeg hører Luur og Skalme- og den fortryllende Mundharpe - Englechorets egne Jubel Jnstrumenter, Aldrig har man hørt slig en Concert siden Orphei Dage, men aldrig har man ogsaa seer nogen lignende Virkning: den er aldeles mageløs og overgaaer al Beskrivelse. Jeg synes at see Stenene bevæge sig, Lindetræerne at hoppe, og de glubende Dyr at blive tamme: Hunden forglemmer sit Vuf, Vuf, og Katten hører op at mane. Skjønne forunderlige Concert. J den herligste Samtlang trænge nu, Piger og Ungkarle, sig frem til festlige Hving: J lette Dandse svæve de omkrinsHyrderne omslynge Hyrdinderne med deres herkuliske Arme. O, lader dem ikke falde. – De valtse ogsaa Gamle og Unge stimle omkring de muntre Skarer og deele fælleds Fryd. Nu er Glæden almindelig: den varer til Klokken halv Tolv, da alle gaae til Sengs. M. C. P.J politisk og physisk Magazin for Mard. A. er fremsat følgende Spørgsmaal: En dansk Borger, der anseer Artilleriet for at være Land-Etatens vigtigste Korps, og der ofte har Leilighed at beundre den danske Artillerie Officeers videnskabelige Fortjenester, spørger: Hvorved opmuntres den danske Artillerie Officeer fremdeles til vedholdende Flid, Har han flere Jndkomster eller forfremmes han hastigere end Officerer ved Land Etatens andre Korps. eller Regimenter.