Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-05-21
Ethvert Digterværk af nogen Betydning, i hvilketsomhelst Sprog det end er skrevet, har eller bør i det Mindste have Jnteresse for den Dannede, men end høiere maa denne Jnteresse være, naar Digterens Arbeide er skrevet i Læserens Modersmaal eller i et Sprog, der saa at sige smelter sammen med dette, saaledes som det norske med vort. At vi derfor maae gribe ethvert Værk i den norske æsthetiske Literatur med samme Begjærlighed som et i vor egen er naturligt, og det saameget mere, hvor Talen er og en Digter som Welhaven, hvis tidligere Arbeider allerede have skaffet ham et saa anerkjendt Navn. Den for nogen Tid siden af denne Digters Haand udkomne Samling Nyere Digte turde saaledes allerede forud ansees for velkommen hos os, dog ansee vi det ikke overflødigt at henlede Opmærksomheden paa den hos de Mange, der maaskee ellers vilde gaae glip af at nyde den. Hvad vi allerede tidligere have erkjendt hos denne Digter er en blandt norske Forfattere sjeldnere Stræben efter i deres Arbeider at optage det universelle Element. Ogsaa i dette Arbeide gjenfinde vi dette. Jmidlertid mangle Digtene ingenlunde det nationale Præg; den norske Fjeldnaturs drømmeriske Skjønhed aander gjennem mange af disse Poesier, et Drømmeri, der stundom yttrer sig gjennem et sørgmodigt Alvor. (Berl. Tid.)"Nyt Archiv for Søvæsenet" indeholder en særdeles interessant Artikkel om Fregatten Gesions Togt til Marokko i 1844. J denne Beretning hedder det: Under vort 8 Dages Ophold i Cadix bleve vi bekjendte med de marokkanske Forhold. Den Tapperhed, Dygtighed og Udholdenhed, hvormed Abdeel=Kader forsvarer sit Fædreland, gjør ham i Afrika til Muselmændenes Helt, medens hans geistlige Værdighed omgiver ham med en Helgenglorie, der medfører stor Jndflydelse hos de fanatiske Maurere. Da Frankrigs seirrige Vaaben bleve ham overlegne i Algier, søgte den kløgtige Høvding Bistand hos Marokko, paa hvis Throne Keiser Mulei Abderrhaman endnu sidder. Men denne Monark beskytter Handelen og den deraf opstaaende Fordeel formeget til at indlade sig paa Foretagender, der kunde skade den. Abdel Kader fandt derfor neppe nogen finde synderlig Velvillie hos Keiseren, men denne maatte paa Grund af sine Undersaatters Sympathier for Emiren og den Sag, han fegter for, dog holde gode Miner med ham. Jmidlertid søgte Keiseren at forebygge et Brud med Frankrig, uagtet han ikke formaaede at forhindre, at hans Undergivne foretoge fjendtlige Handlinger mod denne Magt. Heraf fulgte, at Frankrig beredte sig til, med Magt at tæmme det marokkanske Krigsparti, og til den Ende var en Escadre, bestaaende af 3 Linieskibe, 1 Fregat, 3 Brigger, 3 Dampfregatter, 4 Dampcorvetter og 14 mindre Dampfartøier, sendt til Strædet ved Gibraltar. Commanden var anbetroet den sømandsmæssigt opdragne Kongeson og Baarige Admiral, Prindsen af Joinville, der nylig ved et offentligt Skrift og Frankrigs Sømagt havde vakt Naboernes Jaloust, ved at fremsætte Planer til at modstaae det Herredømme over Havet, som Britterne gjerne ville tilegne sig. Nu skulde der gives ham Leilighed til at vise sin Jndsigt i den for Frankrig passende Politik, for derved at tilintetgjøre Modpartiets Paastand, at han hørte til de Exalterede; og hans Conduite svarede fuldkomment til den Tillid, Regjeringen havde viist ham. Uagtet denne Udrustning mod Marokko, var det dog ogsaa Frankrigs Jnteresse, saalænge som muligt at undgaae en Krig, da denne let kunde forstyrre den gode Forstaaelse med England, være skadelig for Algiers Colonisation og farlig for den nuværende Keisers Throne, som Frankrigs svorne Fjende, den dygtige Abdel=Kader, da let kunde bemægtige sig. Spanien var ogsaa i Strid med Marokko, i Anledning af en Consulatagents Henrettelse og nogle Territorialstridigheder ved Ceuta; det holdt derfor truende en Escadre, bestaaende af 1 Fregat, 1 Corvet, 2 Brigger, 2 Skonnerter og nogle Kanonbaade ved Tanger, og samlede Tropper paa den ligeover for liggende Kyst. Under disse Forviklinger var England den Magt, til hvilken Marokko især støttede sig, og, da enhver Udvidelse af den franske Magt paa den nordafricanske Kyst, er imod de storbritanniske Jnteresser, sattes de nationale Jalousier, der allerede vare opvakte ved Prindsen af Joinvilles Skrift og end mere voxede, da denne dristige Admiral fik Commanden ved de marokkanske Kyster, i stærk Bevægelse, og England samlede derfor en Magt, af omtrent lige Styrke med den Der var franske Escadre, i Strædet ved Gibraltar. under disse Forhold, der i det Hele taget vistnok vare gunstige for vore Fordringers Jndrømmelse, Anledning til at frygte, at den mauriske Fanatisme skulde foranledige et almindeligt Udbrud mod de Christne, hvorfor alle Magter, som havde Jnteresser at beskytte i Marokko, sendte Krigskibe til Strædet, for i paakommende Tilfælde at varetage disse. Ved vor Ankomst til Cadix laae Prindsen af Joinville i Gibraltarbugten ved Algeziras. Men, da alle Fornødenheder der vare vanskelige at erholde, og da det var i Læ af de Deele af den marokkanske Kyst, som det var Hensigten at angribe, hvis Krig ei kunde undgaaes, kom den franske Escadre den 14 Juli om Aftenen tilankers udenfor Cadix og den næste Morgen ind paa Rheden. Prindsen selv ankom først noget efter med et Dampskib fra Tanger og heisede da sit Flag paa le Suffren, hvor Anmelderen havde den Ære at gjøre Hs. K. H. sin Opvartning og at blive meddeelt flere om Forholdene vigtige Oplysninger. Kort efter beærede Prindsen "Gesion" med et Besøg, og da vi nu havde faaet tilstrækkelig Kundskab om Sagernes Tilstand, seilede Gesion og Thetis samme Dag til Tanger, hvorhen Hekla alt for Fregatternes Ankomst til Cadix var afgaaet.