Berlingske Tidende, 1835-06-20
Jndenlandske Efterretninger. Lovisenlund, den 13de Junii. - En særdeles mærkværdig Fest fandt her i Dag Sted. Det var den halvhundredaarige Jubelhøitid for Landgreven Carl af Hessen, som Overdirector for Pleiestiftelsen i Eckernførde. Kl. 1 om Middagen, da den fyrstelige Olding sædvanlig pleier at opholde sig i et Blomster Galleri, som adskiller den ydre Gaard fra Haven, kom fra den nærliggende Skov i Haven et Tog af sjelden Slags. Begyndelsen dannede en fuldstændig Janitschar Musik, af nogle og tyve Drenge under Anførsel af deres Musiklærere; efter den fulgte Pleiestiftelsens Direction, alle Embedsmændene, Lærerne og Lærerinderne; derpaa en Deputation, bestaaende af tvende Jnvalider og tvende gamle Enker af Pleiestiftelsen, og derefter halvhundrede Børn, bestandig en Dreng og en Pige parviis, som i det de vare bekrandsede Buer over sig, syntes at danne en stor Blomster-Vandring; tæt foran dem har en lille Pige paa en hvid Silkepude et Digt med Hensyn til Dagen. Da Toget nærmede sig, lod den fyrstelige Olding sig føre ned i Haven; her passerede Toget først forbi ham, ordnede sig derpaa i Linie foran ham, og Directionen og Deputationen traadte frem til den fejrede Fyrste og bragte ham deres Hyldest, hvorhos Stiftets Director, Major v. Mæderspach holdt en kort, hjertelig Tale til Jubeloldingen, hvilken denne modtog med dyb Bevægelse, og i et salvelsesfuldt Svar lod med sin Tak indflyde lærerige Formaninger til Gamle og Unge. Derpaa faldt Musikken ind med følgende Sang: Melodie: Vist Stolt paa Codans Bølge &c. Zehn Lustrum sind entschunden Im Flugellauf der Zeit, Seit wir den Hort gefunden, Den Fels in Frend und Leid; Jhn, dessen starke Rechteunschuste in Gefahr, Auch in der Drangsal Hitzeruns schirmte Jahr für Jahr. Sein Heldenhaupt erglanget. Im Schnee des Alters schen, Doch seine Stirn umkranget Der Weisheits Stratenkron; Wie edle Fürsten plegen Wand er der Wohlthat Straus, Er schuttet den Segen. Auf Christians Plegehaus. Heil Carl den Jubelgreise, Heil unsrer Anstalt Hort! Er walte forder weise Ju ihrer Blüthe fort, Noch fern sey Jhmedie Stunde, Die Jhn zum Himmel hebt, Wo in der Engel Munde Sein Kame evig let. Den Fürstennestor töre Tin Divat himmelauAllvater droben krone. Mit Segen Seinen Lauf. de Des Dankes Thrane falle Jhm. der hieber und og tinus. Dem Jubrigtelse salle og in dannerud Lebehoch Denne Sang blev sjunget af Børnene og alle Tilstedeværende, der vare hjerteligt rørte, og ved dens Slutning gjenlød et Længeleve og Hurra, som det hele talrigt forsamlede Publicum istemmede. Hvad der især gjorde dette Optrin høitideligt var voralmeenelskede Konges Nærværelse, som, omgivet af sit Følge traadte ud af Blomstergalleriet i det Øjeblik, Hurract, bragtet Jubeloldingen, og behagede at istemme samme. Hans Majestæbortfjernede sig snart igjen, og strax efter satte hiin Nestor blandt Fyrsterne sig i Spidsen for Børnene og drog med Musik og Jubelhen under Kongens Vinduer, hvorhen det hele Publicum fulgte. Her udbragte den fyrstelige Olding med hjertelige Ord: et Længe leve for den bedste blandt Kongerne, som den hele Forsamling istemmede, ledsaget af Musik og Kanonernes Torden fra Landgrevens Jagtskib paa Slien. Hs. Majestæt traadte ud og omfavnede den fejrede Olding under Mængdens Jubel. Nu istemmede Børnene ledsaget af Musikken, den, Hs. Majestæt helligede Sang, og Alle sang med, grebne af hjertelig Glæde. Sangen lød saaledes : Melodie, Kong Christian stod ved højen Mast &c. br. Zum Himmeldom steig auf, Gesang, adsland AdJm heiligen Han i Den König tønt des Liedes Klang. Aus freier Brust den Først entlang me. Erschalle herer Festesang Jm heiligen Hain, Wirenahen, Ehrfurcht, manniglich Dem Landesvarer Frederik ; Zu weiln. Hoch flammet Lieb in Königs Brust, Für Volk und Land. Des milden Herrschers sich bewust, Jauchet Jhm in heiser Liebe Luft Des Mannes wie des Kindes Brust Jn Volk und Land, Von Gott in Himmel gndiglich Ward und zum Vater, Frederik 1, Gesandt.