Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1836-07-08
Jndsendt. Har det fortjent offentlig Omtale, at Hr. Justitsraad Friis til Gedsøergaard har frigivet Hoveriet paa dette Gods, mod en moderat aarlig Afgift, (seed. Tid. Nr. 47) bør det heller ikke med Taushed forbigaaes at Hr. Forpagter Frederiksen paa Fuglsang, hvis Dygtighed og fordomsfrie Anskuelser i Landvæsenet skyldes fortjent Anerkjendelse, allerede i forrige Aar har oprettet Forening med Bønderne paa Fuglsang og Prierskov Godser om Ophævelsen af Naturel Hoveriet til disse Godsers 2de Hovedgaarde, han har i Forpagtning. Er altsaa den Lykke der skal være bleven Gedsøergaards Fæstebønder til Deel, den første Frugt af Provindsialstændernes Forhandlinger, saa er dog dette Exempel ikke det første her i Stiftet, siden Stænderinstitutionerne paany oplivede Jdeen om Hoveriets Opløsning. Af hine Godsers 92 hover gjørende Bønder, indgik de 53, strax Foreningen overbeviiste om Gavnligheden af denne Forandring ere 31 tiltraadte i Aar, og de øvrige 8 ville venteligen snart følge disses Exempel. At denne Forandring er fordeelagtig for Bønderne, er og indlysende deraf, at medens deres Hoverie efter den ældre Forening kan anslaaes til en Pengeværdie af 70 Rbd. for hver, Pløiedagene beregnede a 1 Rbd., Spanddagene a 1 Mk. og Gangdagene a 1 Mk., er det som Basis for den nye Forening kuns vurderet til 30 Rbd. hvoraf de 3/4 eller 20 Rbd. betales aarlig med Penge; for den ene Trediedeel forrettes Hoveriet endnu in natura, bestaaende i Gjødningskjørsel, 3de Pløiedage, Skibning af 13 Tdr. Korn, foruden noget mindre betydeligt Spanddags= og Gangdagsarbeide. Dette Arbeide udføre Bønderne med største Lethed, og at Pengeafgiften ingenlunde er trykkende for dem, bevises allerede derved, at den i forrige, mindre end gunstige Aar, prompte er erlagt. Enhver Bonde kan nu bespare i det Mindste et Tjenestetiende, og kan saameget lettere indskrænke sit Hestehold, som Svingeplougene efter Hovedgaardenes Exempel har fundet Indgang næsten overalt paa Godserne. Og antager man nu end paa den anden Side som rimeligt, at Foreningen ogsaa vil være gavnlig i dens Følger for Forpagteren, kan det dog heller ikke nægtes, at han som Forpagter staaer en langt større Risico end en Eier, eftersom han ingensomhelst Garantie har for Afgiftens Betaling, og det er uvist hvorvidt Værdien af den forøgede Besætning m. m., som var fornøden til Gaardenes Drift ved egen Kraft, ved Forpagtningens Ophør om nogle faa Aar vil evalicere mod de Omkostninger dens Anskaffelse har medført. Jndsenderen kan endeligen ikke slutte denne Artikel, uden at berøre, hvor mærkeligt disse her omtalte Exempler contrastere mod hvad man har læst i et Forsvar for Hoveriet, af en Hr. A. i den berlingske Tidendes Nr. 91 d. A., i det han uimodsagt har debiteret, at Hoveriet i de sidste Aar endog er formeret paa et af det Classenske Fideicommisses Godser paa Falster, og at Regieringen har befalet Bønderne at underkaste sig Forandringen (Forøgelsen?) uagtet de modsatte sig. - Directionen for det Classenske Fideicommis har endog fundet det fornødent i deres allerunderdanigste Beretning af 28de Jan. f.A. at tilføie vildledede af slette Raadgivere." Forudsat bemeldte Hr. A. er vel underrettet, hvilket man indtil videre maa antage, have vi altsaa i de allernyeste Tider endogsaa et Exempel paa at en Forøgelse i Hoveriet er opnaaelig, alene for at fremme Agriculturen paa en eneste Hoveriegaard, skjøndt Jndsenderen iøvrigt ikke paatvivler at Regjeringen i Regelen, hylder de i Frd. af 6te Decbr. 1799 udtalte Grundsætninger, hvorefter ingen Forøgelse i Naturel-Hoveriet bør finde Sted, men at dette snarere bør søges afskaffet til fælleds Gavn baade for Huusbonder og Gaardfæstere. Amt, Forlangt indrykket.