Viborger Samler, 1849-09-11
Randers, den 10de September. Een af vor Byes mærkeligste Personligheder, den høit bedagede Kjøbmands enke Mad. Knabe, der næsten til sit Livs Ende bevarede en sjelden Aandskraft og god Hukommelse, især for de Fortiden tilhørende Begivenheder, hvilke hun paa sin lange Livsbane havde oplevet, er igaar ved Døden afgaaet, i sit 99de Aar. (Rd. Av.) Under den Strid, som opstod i sidste Rigsforsamling angaaende de Betingelser, hvortil Borgernes Ret til at deeltage i Valgene til Rigsdagen kunde være at knytte, hørte man Forsvarerne af Constitutions=Udkastets Forslag, som Forsamlingen tilsidst i det Væsentlige antog, gjentagne Gange yttre, at der vel i andre Stater kunde være Betænkelighed ved at indføre en saa udstrakt Valget, men at man hos os ikke behøvede at have saadan Betænkelighed derved, da den Rolighed og Besindighed, der ere det danske Folk eiendommelige, formeentligen ville sikkre mod Misbrug af denne Ret. Vi erkjende gjerne, at disse hæderlige Egenskaber ere fremtrædende Træk i den danske Nationalcharacteer; men vi kunne ikke erkjende Rigtigheden af den Slutning, man uddrager deraf. De Egenskaber hos Vælgerne, der ene kunne give nogen Betryggelse for et heldigt Udfald af Valgene, ere deres Jndsigt og Selvstændighed. – Jndsigt til at bedømme hvad der kan tjene til Folkets og Statens sande Bedste, og hvilke iblandt deres Medborgere, der bedste ere skikkede til at give Raad om, hvorledes dette helst bør fremmes, – Selvstændighed til at holde fast ved det, de have indseet at være det Rette, og at handle derefter. De ovenfor fremhævede Egenskaber ved den danske Nationalcharacteer medføre ikke disse Fortrin og kunne følgelig ei heller erstatte dem hvor de mangle. Vi stille i Henseende til Jndsigt og Selvstændighed ikke vore Landsmænd lavere end andre Folkeslag, men vi kunne ei tillægge dem disse Fortrin i høiere Grad end andre Nationer. Vi kunne derfor eiheller antage, at vore Landsmænd skulde være mindre tilgængelige end andre for Agitatorers Paavirkning. Erfaringen kan i denne Henseende allerede tjene til vor Veileder. Valgene til den sidste Rigsdag afgave flere Exempler paa, hvorledes Agitationens Kunstgreb havde kunne overvælde Folkets sunde Omdømme. Vi tør altsaa ikke i vor Nationalcharacteer vente at finde nogen Betryggelse for et heldigt Udfald af Rigsdagsvalgene; vi frygte tvertimod for, at denne vor Nationalcharacteer, saadan som den er, let turde give Agitatorerne iblandt os et friere Spil end de have paa mange andre Steder. J de Stater nemlig, hvor der yttrer sig levende Deeltagelse i det offentlige Liv, saaledes som det pleier at være Tilfældet blandt Folk af en mere bevægelig Characteer, tør man snarere vente, at Ærgjerrighed og andre onde Lidenskaber ville møde en bestemt og kraftig Modstand end der, hvor Rolighed og Besindighed ere Grundtræk i Nationens Characteer, og hvor vi derfor kun altfor ofte finde, og det netop hos den bedre Deel af Borgerne, en saadan Utilbøielighed til at træde offentlig frem, at derved netop de bedste Kræfter unddrages det offentlige Liv. Det er vistnok ikke Ligegyldighed for Statens Vel, men kun Kjærlighed til Fred og Ro, som herved er virksom, men Virkningen bliver den samme, og Kamppladsen overlades paa denne Maade, ofte ganske til Personligheder, hvis politiske Anskuelser ingenlunde deles af Pluraliteten blandt Folket, og som for en Deel vel ogsaa i deres politiske Færd, uden grundig Jndsigt i Statsanliggender, ledes af mindre rene Bevæggrunde. Den patriotiske Forenings Bestyrelse troer derfor ikke paa nogen bedre Maade at kunne virke til Opnaaelsen af det Maal, den har stillet sig, end ved efter Evne at modarbeide denne overdrevne Tilbageholdenhed og Passivitet, som kun altfor ofte behersker vore Medborgere, Øieblikket fordrer Handling. Det vilde være uforsvarligt at lægge Hænderne i Skjødet, medens Partimændene ere i fuld Virksomhed. Have disse først bemægtiget sig Masserne, da vil senere enhver Anstrængelse for at frarive dem den vundne Overvægt, være frugtesløs. Vi opfordre derfor paa det Jndstændigste vore Medborgere til itide at være betænkte paa, af hvem de kunde ønske at see deres Valgkredse repræsenterede paa den forestaaende Rigsdag. J Særdeleshed bede vi dem, der ved Jndsigt og Dannelse indtage de høiere Pladser i Samfundet, ikke ved denne Leilighed at holde sig tilbage, men meget mere at træde i Spidsen for de dertil sigtende Forberedelser, og navnligen at overlægge med hverandre, hvem de troe helst at burde anbefale til deres Medvælgere, dersom han maatte findes villig til at stille sig til Valg. – Naar Valgene paa denne Maade indledes med besindigt Overlæg, turde det dog maaskee forventes, at de i Almindelighed ville faae et heldigt Udfald. Det er ingenlunde vor Agt her at udtale os om, hvilke Anskuelser vi helst kunde ønske repræsenterede paa Rigsdagen. Den patriotiske Forening danne intet Parti, uagtet dens Medlemmer have forene sig om at ønske og efter Evne at virke for en rolig og befindig, mod alle Classer lige retfærdig, Udvikling af vore Samfundsforhold. Foreningen kan derfor Jntet have imod at see forskjellige Anskuelser repræsenterede paa Rigsdagen. Men den ønsker, at alle Folkets Udkaarede maa være indsigtsfulde, besindige, retskafne og uafhængige Mænd, thi kun saadanne ere skikkede til at repræsentere det danske Folk paa en værdig Maade, og at deeltage i det ansvarsfulde Hverv at give Staten Love. Dersom Rigsdagen bliver sammensat af saadanne Mænd, da er der ingen Fare ved, at Anskuelserne om flere Puncter ere forskjellige. Ved de afvigende Meningers Udvexling i en levende Discussion vil det Sande og Rette nok vide at gjøre sig gjældende. Men skal dette skee, maae vi vistnok forudsætte hos Rigsdagens Medlemmer et Blik, uhildet af Partianskuelser og et Øre, aabent for Sandhedens Røst. Skulde vi derfor tillade os at tilføie en Advarsel, da skulde det være denne Vælger Jngen, der har svoret til nogetsomhelst Parties Fan og derved forud, om endog sig selv ubevidst, har solgt sin Stemme. Han er døv imod alle Modgrunde. En ivrig Partimand er altid en eensidig og derfor mindre ønskelig Folke repræsentant.