Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1811-12-17
London den 27de November. (Af Moniteuren.) Ombord paa Hs. Majestæts Linieskib, Victory, er for nylig i Overværelse af Sir James Saumarez, Admiralerne Hope og Dixon, Sir Archibald Dukon- og adskillige Capitainer af Eskadren anstillet Forsøg, med en af de overordentligste Opfindelser man nogen finde har seet og som kan være os yderst nyttig; dette er en Kanon, som man afskyder, uden at bruge Jld dertil. Virkningen frembringes ved et let Tryk af Fingeren paa et tillavet Rør, der befinder sig paa Kanonens Fængehul. Denne Virkning er ligesaa hurtig som sikker. Det synes at ved denne Opfindelse Brugen af Batterier og Lunter bortfalder og at den vil formindske de Uheld, der saa ofte opstaaer af sammes Brug, hvorved ogsaa tillige dette Middels store Udished i slet Veir vil formindskes. Den er bifaldet af alle dem, der vare Vidner til dette Forsøg. Man tilskriver den Capitain Mauby fra Aarmouth, der har gjort sig saamegen Umage for at opfinde Middel til at redde Skibbrudne. Jnteressant er følgende Beskrivelse af den tyrkiske Keisers Harem, eller hans Fruentimmers Boepæl der findes i Octoberheftet af politisk Journal, taget af en Beretning, en Franskmand ved Navn Beauvoisius, der adskillige Aar under gunstige Forhold opholdt sig i det tyrkiske Riges Hovedstad, er Forfatter til. Dette Harem har syv særdeles Pavillons til Storherrens syv lovlige Koner, der kaldes Khaduans. Disse syv Hustruer skielnes som den første, anden, tredie o. s. v. Hver har sin Huusstat og sine Slavinder, saa at, naar man for hver regner i det mindste 160 til 120 Terner, (Odalisker, til deres Opvartning, man tæller i det hele Harem omtrent 13 til 1400 Medhustruer, mellem hvilke Padischab kan vælge, hvilken der falder ham i Øinene, naar han besøger een af sine Khaduans. Disse syv Hustruer, leve adskilte, see hinanden næsten aldrig, og kiende knap hinanden. De have deres Haver, deres Pavillons, deres Bade, deres Forlystelser for sig, og sjælden lader Storherren to være sammen. Dette er desbegribeligere, da Sultanen aldrig kan modtage et Fruentimmer hos sig i sine Gemakker, men besøger dem i deres Værelser, naar det falder ham ind, Den tyrkiske Keisers Harem er under umiddelbar Bestyrelse af Kahaya Kardauan (Jntendantinden over Fruentimmerne). Dette er altid en gammel Favorite, der er beæret med sin Herres Fortrolighed, og kun efter lang Tjeneste faaer denne Post. Hun er Couveraine i denne uhyre Faarestie; hendes befalinger opfyldes uden Modsigelse; hun staaer inde for Harems Rolighed, og modtager umiddelbar af Keiseren alle hendes Tjeneste vedkommende befalinger. Man har antaget mange Vildfarelser og lognagtige Fortællinger af Reisende som Religionslærdomme, og fæstet Troe dertil. Alle have fortalt, at Sultanen, kaster et Tørklæde til den, han har udseet sig. Dette er ugrundet. Rimeligviis kommer denne Talemaade af, at alle Østerlændinge overhovedet have den Skik at forære deres Venner, eller de Personer, de vil besøge og gjøre Ære af, Musselins Tørklæder, der enten ere broderede med Silke, Sølv eller Guld. Men ingen sendet, saavel Storherren som Eieren af den ubetydeligste Harem, den Odaliske, som den Og skal forestilles ham, en Foræring. Denne Sending, som sædvanlig Opseersken i Harem bringer, kaldes efter Musselinet, Tingene ere pakkede i en tyrkisk Boeshab. Pakken indeholder sædvanlig Fruentimmertøier, Klædemon, Linned, broderede Tøier o. a. d. Denne Boeshab overgives Odalisken af Haremets Opseerinde, der fører den, Keiseren beærer med sin Gunst, i Bad, og ordnet hendes Dragt. Den Begunstigede bliver hele Dagen gjort af og kjælet for af sine Medsøstre. Hun tilbringer hele Dagen i Badet, hvor hun fra Hoved til Fødder parfumeres, og derpaa indføres hos Storherren. Men tidt sender han hende tilbage i Harem uden at tale med hende; da det blot var saadan en Grille, der foer Salta nen igiennem Hovedet, og der i Dagens Løb havde givet en anden Grille Plads. Da kommer den armeOdaliske i en meget ubehagelig Forfatning Hun er en Gjenstand for sine Medsøstres Spot og Stikklerier, der bebreide hende, at hun ikke engang i 24 Timer har kundet fængsle Sultanens Tilbøielighed. Kahaga Kadenan corresponderer udenfor Harem i Henseende til Provianteringen med Kislat Aga (Overhovedet for de sorte Gildinger. Denne er een af Rigets Storofficierer, og spiller en meget betydelig Rolle i Setaillet. Han ledsager Storherren alene, og lige til Harems Dør, men kommer aldrig derind uden i et Slags Taleværelse, hvor han sammentræe, der med Kahaga Kadenan, og overlægger alt med hende, hvad der angaaer den indre Tjeneste og de Budskabet, der afgaae ti Gange hver Dag fra Harem til Storherrens Gemakker. Harems ydre Dørre eller Storherrens syv Hustruets Boliger, bevogtes af tre hundrede sorte Gildninger, der i første Linie omgive Harems Mure og Omkreds. Disse forte Gild ninger ere dyrisk raae, grove, uden al Underviisning, uden endog den allerringeste Grad af Dannelse. Naar de engang komme ud af Constantinopel, ere de ligesaat tremmede for Levemaaden og Sædvaner ne i Constantinopel, som Sampleder eller Lapper vilde være. Disse sorte Gildninger have den Forret at gaae i de til Harem hørende Haver. Naar Sultanen spadserer det, lader han sine Pager og sine hvide Gildninge udenfor, og er kun ledsaget af Kislar Aga og hans Sorte. Er der nogle Gartnere eller Arbeidere i Haugerne, raaber man Helvet, og paa dette skrækkelige og hellige Ord flygter Alt, forlader sit Arbeide, og iler til Dørene. En vis Død vilde være Følgen af deres Forvovenhed eller Efterladenhed; ingen vilde kunne redde dem; de Sorte havde sablet dem ned, inden det var muligt at giøre nogen Rede for sig. Dette er desvissere da disse vilde Dyr, der troe sig alting tilladt, og, som man seer i det Jndre af Seraillet, selv ved Constantinopels Porte, og ved Storherrens forskjellige Udtog, stedse ere beredte at nedhugge dem, der ikke hurtig nok gaae af Veien.