Københavns Adresseavis, 1762-04-05
Kiøbenhavns Adresse=Cont. 4. for Danmark. Mandagen 6 Betragtninger iblandt Gravene. Svad for en Figur er det som falder mig i Øynene oven) fra Veggen, den er ikke alleneste sat høyere end de andre; men har og en mere prægtig og kostbar Anseelse end sædvanligt. Sværd og Spyd, mordiske Redskab og Drabs Jnstrumenter pryde Stenen med en forskrækkelig Jeg seer at det er en ædel Krigsmands Pragt. Gravminde. Bliver saadan Ære, tænkte jeg, ydet denne tappre Soldats Hukommelse, fordi han har opofret sit Liv for det almindelige Beste. -- Hvad ÆresBeviisninger, hvad udødelige Æres=Beviisninger tilkomme da vor Saliggiørelses store Fyrste, Hvilken, endskiønt han er Herre over Englenes Hærskarer, og øverste befalingsmand over de Himmelske Aander, frivilligen opofrede sig selv til en blodig Forsoning for Syndere, Den ene døde, saasom han var et dødeligt Menneske, og alleneste opgav et Liv, som var længe tilforn forbrudt til den Gud. dommelige Retfærdighed; som saarligen maatte blevet og vergivet som en Gield til Naturen, dersom det ikke var faldet som et Rov for Krigen. -- Men Christus antog vort Kiød, og opgav sin Aand, skiønt han var den store Jeg er, alt Væsens Kilde, som kalder Lyksalighed og Udødelighed gandske sit eget. Han som agtede det ikke for et Rov at være Gud liig; han hvis Udgange ere af Ævighed; han selv blev i Skikkelse, som et Menneske, og bortrevet af de Levendes Land. Forundrer eder, J Himle, Forfærdes, o Jord, Han døde Døden, om hvilken det vidnes, at han er den sande Gud og det ævige Liv. Joh. 5, 20. Den ene gav sig selv i Fare, i hans Konges og hans Fædernelands Tieneste, hvilket, endskiønt det var priseligt at giøre saa, vilde været skammeligt, i slige - Men Omstændigheder, at undslaae sig for Christus gik i Striden, skiønt han var den velsignede og eneste Potentat; Kongernes Konge, og Herrernes Herre. Christus begav sig i Striden, skiønt han var vis paa at falde i Slaget; og iførte sig Harnisket, skiønt han vidste forud, at det skulde dampe af hans Blod. Denne Himmelske Prints overgav sin Kongelige Person ikke blot til en Hændelse, men til det uundgaaelige Stød; til Døden, vis og Norge. Herden 5 April. i sin Ankomst, og bevæbnet med alle sine Gruelser. Og for hvem Jkke for saadanne, som i nogen Maade fortiente det; men for hans egne ulydige Creature, for at skaffe fordømte Misdædere Naade, for en Bande af Oprørere; en Slægt af Forrædere; de strafværdigste og u undskyldeligste af alle Misdædere, hvilke han kunde overgivet til at omkomme i deres Ugudeligheder, uden hans Godheds mindste Fornærmelse, ja til hans hevnende Retfærdighed herlige Aabenbarelse. Den ene døde, formodentligen, i en Hast; blev snart saaret, og snart dræbt; en Kugle skudt i hans Hierte: et Sværd stødt i hans Bryst: eller en Strid=Øxe kløvende hans Hierne, kunde giøre en hastig Ende paa hans Elendighed, aflive ham som - Da derimod den Guddommelige i et Øyeblik. Forløser døde i langvarige og langsomme Pinseler, Hans Smerter vare saa seendrægtige, som de vare udsøgte og hæftige. End og i Begyndelsen til hans sidste Lidelser, hvilken Byrde af Bedrøvelser overvældede hans hellige menneskelige Natur, indtil dens ulidelige Trykken udpressede Blod i stedet for Sveed, af hans gandske Krop, indtil den Purpurerøde Flod badede hans Legeme, bestænkte hans Klæder, og farvede Stenene selv. Men da det sidste Optog af Sørge=Spillet begyndte, da Bøddelens Hammer havde naglet ham til Korset; Ol hvor mange jammerfulde Timer hængte denne høye Lidende, et Spectakkel af Vee, for Gud, for Engle, for Menneskeer, Hans Tindinger forrevne af Torne=Kronen, Hans Hænder og Fødder kløvede af de grove Jern=Søm, Hans Kiød skiult af Saar, med Svie og dødelig Smerte i enhver Aare, og hans Siel, hans inderste Siel giennemboret af ubeskrivelig Jammer og Angest! Saa længe hængte han, at Naturen igiennem alle sine Grændser, blev sat i medlidende Bevægelser. Jorden kunde ikke længere udholde saadanne barbariske Forsmædelser, uden Skælven; ey heller Solen see dem, uden Gruelse. Ja, saa længe hængte han i denne yderste Pine, at endog de Dødes langtfraliggende Eg- Forglem aldrig, og ne bleve oprørte derved. min Siel, forglemt aldrig den forunderlige Sandhed; Guds Lam blev knuset, blev slagtet med den yderste Umenneskelighed, og taalte Døden i al dens Bitterhed, for dig. Hans Mordere, med en overlagt Grumhed, stænkte ham saaledes af den dødelige Skaal, at han smagte hver en Draabe af dens Galde, førend han drak den ud lige indtil Bærmen. End videre, den ene døde som en Helt, og faldt berømmeligen paa Valdpladsen; Men døde ikke Christus som en Daare døer. 2 Sam. 3, 33. Jkke paa Ærens Seng, med Æres Arr i hans Bryst, men ligesom en afskyelig Forræder paa et Kors; med Ribler af den skændige Svøbe paa hans Ryg. Ja den velsignede Jesus nedbøyede sit Hoved paa det forbandede Træ, og opgav sin Aand imellem to skammelige Røvere, ophængt imellem Himmel og Jord, som et Udskud af begge, og ikke værdig til nogen af dem. O! hvad tilbørlig Vederlag af brændende og tilbedende Andagt, kand vi giøre den Guds Hellige, der døde saaledes, paa det vi maatte leve, døde i Skændsel og Qval, paa det vi maatte leve ævigen i den høyeste Glæde, og sidde ævigen paa Herligheds Throner. = = = Ahl det er ikke i vor Ævne, vi asmægtige, følesløse Mennesker, at være tilbørligen, taknemmelige. Han allene, som beviser saadan ubegribe, lig riig Naade, kand antænde en ret brændende og taknemmelig Kierlighed. Byg da dig selv, allernaadigste Jmmannel, byg da dig selv, et ævigvarende Gravminde, af Taknemmelighed i vore Siele. Skriv deri din mage løse Godheds Erindring, ikke med Blæk og Pen; men med det dyrebare Blod, som flød af dine strømmende Aarer. Jndgrav den, ikke med Hammer og Jern, men med det skarpe Spyd, som giennemstak din velsignede Side. Lad det staae kiendeligt og undsletteligt, ikke paa udvortes Steen=Plader, men paa vore Hierters inderste Tavler. Her tog min Betragtning Vinger, og i et Øyebliknedstigede i Urtegaarden ved Calvarie=Bierg. Efter at jeg havde beskuet mine afdøde Med=Creatures Hvilested, syntes mig, jeg længtes efter at see det Sted, hvor vor Herre, laae. = Og, og hvilket høystforunderligt Syn blev fordum fremstillet i denne merkværdige Grav, Han (a) der ifører sig Lys som et Klædebon, og gaaer paa Væyrets Vinger, fandt for godt at bære Dødeligheds Dragt, og boede iblandt de nedlagte Døde. - Hvo kand igientage den forunderlige Sandhed for ofte, hvo kand opholde sig ved den henrykkende Text for længe, Han, der sidder paa Thronen i Herlighed, og udgyder Sallighed, iblant alle de himmelske Hærskarer, var fordum et bleegt og blodigt dødt Legeme, og trykte denne lille Plæt. Død, hvor stor var din Triump i den Stund! Aldrig havde dine mørke Riger saadan en Fange tilforn. Fange, sagde jeg, Ney, han var mere end Overvinder. Han stod op, langt mægtigere end Samson, af en kort Slummer, nedbrød Portene, og fløyfede Festningerne i disse mørke Lande. Og dette, og Menneskeer, C. Hans Omhæng Mørket er, og Støv hans Seng; skiønt Solen Med alle Stierner er Støv neden for hans Throne, Poungs Nat=Tanker. er eders eneste Trøst og Sikkerhed. Jesus har betrædt den forfærdelige Sti, og jævnet den for eders Gang. Jejus, sovende i Gravens Kamre, har oplyst den fælle Bolig, og efterladt sig en indbydende Lugt i disse Støvets Senge. Den døende Jesus (lad den trøstelige Sandhed, aldrig komme af eders Hul den døende Jesus) er eders sikre Beskyttelse, eders utvivlagtige Leydebrev igjennem Gravens Grændser. Troer paa ham, og de skal blive eder en Landevey til Zion, bringe eder beholdne til Paradiis. Troer paa ham, og J skal intet tabe, men nyde en usigelig Vinding ved eders Opløsning. Thi, hører hvad det himmelske Orakel siger om denne vigtige Sag: Hvo som troer paa mig, skal aldrig døe. Joh. 11, 26. Hvilken høy, hvilken eftertrykkelig Talle er denne! Saa meget maae den i det mindste have udi sig: Denne sidste Omskiftelses Natur skal blive forunderligen forandret til bedre. Den skal ikke længere paalegges som en Straf, men forundes som en Velsignelse; Til saadanne Personer skal den komme med saadant et Følge af Velgierninger, at det vil blive et Slags lyksalig Urigtighed at kalde det at døe. At døe, Ney, det er da at de i Sandhed begynde at leve. Deres Udgang er Enden paa deres Skrøbelighed, og deres Indgang til Fuldkommenhed; deres sidste Suk er Begyndelsen til Liv og Udødelighed." O! J frygtagtige Siele, som forskrækkes ved at høre Sang=Klokkerne; som blegne ved at see en anden Grav, og kand neppe beskue en Ligkiste eller et Dødning=Hoved, uden en gysende Gruelse; J, som ere i den heslige Tyrans Trældom, og skælve naar han svinger med sit Jern=Riis, raaber heftigen til eders Aands Fader, om Troen til hans kiere Søn. Troen vil frie eder af eders Slaverie S.; Troen vil giøre eder dristige til at træde paa (den grummeste af alle) Slanger. Luc. 10, 19. Naar den gamle Simmen fatter Barnet Jesum i hans Kiøds Arme, og den herlige Midler i hans Troes Arme, da farer han hen i Rolighed og Fred. Den bittre Forfølger, Saal, da han havde vundet Christum, og blev fundet i Christo, da længes han efter at blive befriet fra det besværlige Leer, og bliver henrykt af Glæde, naar han betragter sin nær tilstundende Opløsning. Philipp. 1, 23.2 Thim. 4, 7. 8. Mig synes jeg seer en anden af Jmmannels Efterfølgere, som, i Tillid til sin Frelser, og lænende sig paa sin Elskede, gaaer need til de stille Skygger, uforfærdet og munter. 2 Petr. 1, 14. I dette mægtige Navn har et utalligt Sælskab af syndige Creature opreyst deres Bannere, og overvundet formedelst Lammets Blod. Ved Fuldmagt af din Salligheds Anfører, kand Du iligemaade sætte din Fod paa denne Forskrækkelsers Konges Hals. Forsynet med denne Gift=Lægedom, kand Du iligemaade forlyste dig ved Øglens Hull, og stikke din uforfærdede Haand i Basiliskens Hule. Du kand føle Øglen hænge sig fast (Ap. G. 28, 3. 5.) ved din dødelige Deel, 6 Vor Stræk for Døden er det Bierg, som Troen Slotter; Det Troen er, som Gift og Brod fra Døden tager; Troe, og du skal din Grav da med Triump betragte. Poungs Nat=Tanker. og dog ikke frygte for noget Ondt; du skal paa hin Dag ryste den af ved en glædelig Opstandelse, og ikke lide nogen Skade. Dette er taget af Biekuben, hvoraf alle 4 Dele sælges hos Joh. Boppenhausen i store Grønnegade for 4 Rdlr. 3 Mk., de 2 første Dele separat 13 Mk. Ligeledes sælges af denne Biekube hos C. Bram paa Østergade paa Hjørnet af Christenbernicostrædet. i Viinkielderen, saavelsom og i den Rothiske Boghandling. Obs.