JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1844-06-21
 - I "Kjøbenhavnsposten" af 15de dennes hed det: "Jnjuriesagen mellem Hr. Byskriver Heiberg og afdøde Proprietair Formann er nu paadømt af Overretten i Viborg." Den Formann ved Underretten idømte Mulct af 1000 Rbd. var ved denne Dom bortfaldet, og Kbhposten sluttede heraf, at Bestyldningerne mod Heiberg ikke vare fundne saa aldeles ugrundede. - J Mandagsnummeret (17de Juni) af Kbhr. hedder det derimod: "Da vi i vort sidste Løverdags- Nr. efter Aalborg Avis meddeelte Udfaldet af Sagen mellem Byskriver Heiberg og Prop. Formann, lagde vi ikke Mærke til, at Formann er afgaaet ved Døden," (hvoraf det kan forklares, at Mulcten var bortfalden, da Domstolene ikke kunne mulctere døde Personer). Altsaa, Kbhposten havde i sit eget Løverdags Nr. ikke lagt Mærke til, at "afdøde Proprietair Formann" var død! Himmel! Er det nu kommet saa vidt, at ikke engang "Kjøbenhavnsposten" læser, "Kjøbenhavnsposten"!
Corsaren, 1844-06-21
Skizzer. Hr. Siesby har erklæret sig utilfreds med det i i forrige Nr. indeholdte Portrait af Tivoli-Avisen og forlangt et af sig selv. Deri kunne vi ogsaa tjene ham: Adresseavisens Physiognami. Maroccanske Trener. Hvad Satan! Vil han ikke betale? Nei, Efterfølger af Propheten! Han vil minsæl ikke betale.
Corsaren, 1844-06-21
Det hører nu til Bonton mellem Provindsaviserne at lade, som om de have Forstand, og ved forskjellige Leiligheder tale med. Naar da "Fædrelandet" eller "Berlingske" optager deres Artikler, see de sig stolte om blandt deres Colleger, ligesom de forstandige Børn i en Skole see til de mindre forstandige, naar Læreren roser dem. Denne Stræben er i Grunden meget priselig; kun een Regel skulde Dhrr. lægge Mærke til: Forstandighed er Noget, der ikke lader sig tvinge. Det er især Aalborg- og Ove Thomsens Avis, hvem vi lægge dette paa Hjerte. De kappes nu om at gaae op og faae Ug. Førstnævnte meest i Fedevaret hos Berlingske, sidstnævnte i Danskhed hos "Fædrelandet". Forleden kom Ove Thomsens Avis med et Regnestykke, hvorfor "Fædrelandet" gav den Ug*. Deraf, at af de 1 1/2. Million Menneskeer i det egenlige Danmark kun 7809 havde givet Bidtag til dansk Underviisnings Fremme i Hertugdommet Slesvig og saaledes sagt Ja til, at vi ville beholde Slesvig, udregnede den, at hele Resten 1,492,191 havde sagt Nei. Med Forlov, Hr. Ove Thomsens Avis, have Børnene i Vuggen, der ikke kunne sige Ja, ogsaa sagt Nei? Ere de ogsaa upatriotiske, fordi de ikke have reist sig med Kraft og givet deres Skjærv? Min Karl tjener hos mig 2 Rbd. om Maaneden, hvorfor han skal føde Kone og Børn. Hvor Meget skulde han have givet? Hvor Meget skulde den have givet, det tjener 9 Mk? Videre de, der slet Jntet tjene? Hvor Meget Ladegaardslemmerne, Bidstrupgaards Patienter, Soldater og Officierer? Hvor Meget de, som slet ikke vidste, at der blev givet, til hvem, til hvad. Var De ikke med at bevise, at Folket havde givet Ussing en Pocal? Jiem at Folket havde samlet et Fond til Lehmann, Var det dengang mere end 7809 Mennesker, Ere de 7809 Mennesker mindre Folk nu end dengang? Veed De ikke, Hr. Ove Thomsens Avis, at Folket ikke bestaaer af Hoveder, men af Familier? Skam Dem, Hr. O. Th. Avis! De burde dog vide, at Folket ikke bestaaer af Hoveder.
Corsaren, 1844-06-21
"Kjøbenhavnspostens" Proces mod "Aftenbladet" er nu mindelig afgjort saaledes, at "Kjøbenhavnsposten" hæver Sagen. Af sin Seiervinding har "Kjøbenhavnsposten" fremtidig Ret til at føre Tilnavnet Booticus.
Corsaren, 1844-06-21
Baade af os og Andre er tidligere opkastet det Spørgsmaal: Gaae vi virkelig Censuren imøde? Først nu have vi modtaget Svaret af Hs. Maj. Kongens Rescript om en ny Trykkefrihedslov. Af velbemeldte Rescript er det nemlig soleklart, at: Vi ikke gaae Censuren imode, men at det er Censuren, der gaaer os imøde.
Corsaren, 1844-06-21
Theatret. "De skandinqviske Brødre", Benefice-Forestilling for Hr. Pätges. Til Hr. Pätges's næste Benefice agter Forfatteren af dette Stykke - den "Berlingske" Hr. A - at levere: "Det slesvigske Sprogspørgsmaal", Drama i 5 Acter, og ligesom hiint med Musik af Hr. Saloman (der til den Tid vil være kommen lykkelig af med det resterende o i sit Navn og hedde Salaman). Naar vi begaae den Jndiscretion at nævne Forfatteren, da er det, fordi vi ellers ikke kunde forklare vore Læsere, hvorfor Stykket er saa daarligt. Tanken deri er denne: Et Bøge-, et Fyrre- og et Egetræ vare engang broderligt... mere Tanke er der ikke. udførelsen var upaaklagelig, især var Hr. Holst som Fyrretræet ganske mesterlig. Hr. Waltz spillede et godt Bøgetræ; hans Stemme gjengav fortrinlig Bøgebladenes søde Hvisten. Men Hr. Gundersen som Egetræet overstraalede dem Alle, og hans Fru Moder havde fuldkommen Ret i at rose hans kjønne Bakkenbarter, for ei at tale om hans smukke Figur og store Bevægelighed. Han var som skabt til at spille Egetræ. Huset var fyldt, og dermed var Hr. Pålges tilfreds, og det veb, og dermed bor Forfatteren, om ikke være tilfreds, saa slaae sig til No. Hvad Hr. Salomans Musik angaaer, da var det ønskeligt, om Componisten vilde anvende samme Flid og Opmærksomhed paa den, som paa sit Navn. Det gode Navn kommer da af sig selv.
Corsaren, 1844-06-21
En Oplysning. J "Handelstidenden" af 30te Mai, redigeret af Hr. Grosserer Nathanson, læses Følgende: Den 28de Mai er ved Helsingør opdrevet en tillukket, men uforseglet Flaste, hvori fandtes en Seddel, hvorpaa med Blyant var skrevet: "Am Bord des i Dampschiffs Prinstown d. 5te Mai 1843. Das Wasser steht 15 hoch im Raume. Jm nachsten Augenblick werden wir vor Gott stehen." Man anstiller ivrige Efterforstninger for at faae at vide, hvad Dampskibet Prinstown var for et Dampskib, af hvilken Havn, bestemt hvorhen o. s. v. For at svare Dhrr. Eftersogere videre Uleilighed stulle vi give en Oplysning i denne Sag. J Slutningen af Mai Maaned gjorde nogle Medlemmer af "Corfarens" Redaction en Tour til Helsinger med Dampskibet "Hamlet". Da der underveis blev yttret en Beklagelse over, at vi ikke havde Noget at bestille og ikke engang kunde gjøre "Berlingske" eller "Aftenbladet" en Smule Fortræd, sprang et Medlem op og sagde: Der er gode Raad for det. Han tog en tom Ølflaske (det var en Halvflaske - Dhrr. bedes at see efter, om det ikke er rigtigt) og skrev med Blyant paa et Stykke Papir: "Am Bold des Dampschiffs Princetown (ikke Prinstown - Dhrr. bedes at see efrer, om det ikke er rigtigt) d. 5ten Mai 1843 (ikke 1813, som nogle Provindsaviser have læst for at gjøre Sagen trovældigere). Das Wasser steht 15 hoch imRaume. Jm nächsten Augenblick werden wir vor Gott stehen". - Han rullede Papiret sammen og stak det i Flasken, tilproppede Flasten med en noget beskadiget Prop (Dhrr. bedes at see efter, om det ikke er rigligt) og kastede den overbord. - "Men hvad kan det hjælpe?" raabte Nogle. - "Værer kun rolige", forsikkrede Medlemmet, "Grosserer Nathansons gode Lykkestyrer Flasken". Og det skete saa. Flasken drev i Land ved Helsinger. Nathanson fik den sendt med en Coureer, der kostede ham 15 Rbd. foruden Drikkepenge, og Efterretningen kom ind i Handelstidender og er derfra gaaet over i næsten alle Provindsaviser. Det er er interessant at see de forskjellige Maader, hvorpaa de have optaget den. Kjærligheden skinner "Aarhuus Avis" af Dinene. Man skulde troe, den havde havt en Anelse om, at det var en Logn. "Aalborg Avis" vil gjøre det til Gjenstand for en vidtløftig Artisel om Sofart i Almindelighed og Dampskibsfart i Særdeleshed. Efterretningen er allerede paa Vei til tydske, franske og engelske Blade; men de ville være mere forsigtige. De ville først opkaste det naturlige Spørgsmaal: Hvad er det for et Dampskib, Prinstown? Vi have aldrig hørt, at et saadant har eristeret, end sige er forsvundet. Dernæsk ville de besee Proppen og finde, at den er ganske nu og umulig kan have ligget 1 Aar og endnu mindre 31 Aar i Vandet. Endelig ville de lugte til Flasken, og finde, at den lugter af kjøbenhavnsk Hvidtøl. Nok er det, Nathanson og Provindsaviserne ville blive lange i Ansigtet. For Fremtiden ville de gjøre som Katten, naar den har brændt sig; de ville lugte til en saadan Steg, inden de gribe til. Om der nu slet ikke kan giøres Noget ved den opdrevne Efterretning? Jo. Hr. P. U. v. Westen kan nu faae anvendt Brødrene Møllers Dykkerklokke og udstede Actier til godtroende Tjenestekarle paa Opfistning af Dampskibet "Prinstown".
Corsaren, 1844-06-21
(Brudstykke af et Brev.) - - - De seer saaledes, at det er mit inderligste Ønske at gjøre mig fortjent af det Offenlige; men jeg kan ikke blive enig med mig selv om Maaden hvorpaa. Jeg vil derfor fremsætte adskillige af mine Jeeer og bede Dem udpege, hvilken De synes bedst om. Om jeg f. Er. oprettede en Stiftelse for ulykkelige Jamber, som ikke kunne gaae eller holde sig selv rene, og ansatte Blok Toren som Jnspecteur? Eller og jeg skulde oprette en Forligelsescommission for "Fædrelandet" og "den Berlingske", for hvis Medlemmer de gjensidig kunde udøse deres Galde, og saaledes befrie deres Abonnenter derfor? Det var dog virkelig et stort Gode. Skulde jeg maaskee hellere reise over til Aalborg, for at faae fat i den store Sild, man har viist Redacteur Ree, for at bringe den til Kjøbenhavn, at Berlingske og Aftenbladet ogsaa kunne glæde sig over den? Maaskee De syntes om, hvis jeg forsøgte at udfinde Resultatet af den Mængde Afhandlinger over Almeenvæbningen, som "Fædrelandet" og "Kjøbenhavnsposten" indeholde? De seer, jeg skyer ikke Vanskeligheder. Men det behager Dem maaskee endnu bedre, om jeg lod mig inspirere af den tragiecomiske Historie om Giftermaalet paa Ladegaarden og oprettede en Bazar for giftefærdige Piger, som vare hjemme de sex Dage om Ugen og havde et godt Renommee for Anstændighed. Man kunde jo for en Sikkerheds Skyld forbyde dem at læse "Aftenbladets" Feuilleton, og engagere en Kammerjunker ved Udsalget; for, siden jeg jeg seer, at man bruger en Kammerjunker til at kaste Nummerne ud iblandt Folk ved Tallotteriets Trækning i Kjøbenhavn, er jeg bleven overbeviist om, at vi kunne bruge Kammerjunkere til alle vore Fornødenheder, ligesom Gronlænderne Sælhunde. Skal jeg foreslaae Vandcommissionen, paa Grund af den magelos hurtige og heldige Brøndboring paa Nyholm, at lade bore et Par hundrede saadanne Brønde istedet for at nedlægge nye Vandrender? De kunde jo faae et vist Antal Aar til at betænke dem i. Jeg kunde ogsaa gjerne paatage mig at lære Adressecontoirets Betjente Levemaade; de staae jo rigtignok langt tilbage, men med Taalmodighed kan man udrette meget. Eller skal jeg besynge Høiesterets liberale Anstuelser?
Corsaren, 1844-06-21
Et lille Bidrag ti Schleswigholsteinernes Charakteristik. (Jndsendt fra Nordslesvig.) Kammerjunker von Krogh afholdt for en Tid siden en Skovauction i det Nordslesvigske. Pastor Schler i Wodder havde anmodet en Bonde af sit Sogn om at kjøbe et Nummer ved bemeldte Auction til sig. Bonden kjøbte Brændet og paa Spørgsmaalet til hvem det var, han havde kjøbt det, svarede Bonden: "Til Pastor Schöler i Wodder", hvorpaa Hr. von Krogh svarede saa saare humoristisk: "Kald ham ikke Schöler, men Søler, thi han er Danske med Liv og Krop.
Corsaren, 1841-03-05
Sidste Nummer af "Søndagen" er udkommet med Nr. og Dato af otte Dage tilbage. Dette er underligt; thi-Søndagen staaer jo ikke under Censur og skulde altsaa formenes at have Lov til at følge med Tiden.
Corsaren, 1844-06-21
(Avertissements fra Holbek.) Skuespil: To Chicaneurer i Costume give daglig Forestillinger fra Morgen til Aften. For Entreen betales Intet, da Præstationerne ingen Møie koste. Kjøbes: Til høieste Priis kjøbes en bønhørt Ansøgning fra Holbeks Borgere, dersom en saadan er mulig at opdrive. Sælges: En uvorn Stud er til Salg; da den til Byens store Fortred baade er betydelig ondstabsfuld og røber megen Stolthed og Hovmod, vil man gjerne give Penge til for at slippe for den. Lysthavende kunne henvende sig til hvilkensomhelst Borger i Byen, han giver med Glæde Anviisning. Tabte Sager: El vældigt "Han" er undsluppet Borgermester, Jutitsraad Petersen hersteds til en agtet Borger. Hvo der kan finde det, bedes at levere det til Cancelliets Befordringscontoir, at det kan komme i de rette Hænder. Hvo der ikke finder det, faaer en god Douceur af fortrinlige Gunstbeviis. ninger. Fundne Sager: De originale Grunde til, at den paatænkte Raadstusal bliver saa lillebitte som mulig, ere fundne i Gjestgiver og Borgerrepræsentanternes Formand Anthons Gaard, hvor Borgermesteren boer, og kunne tages i Diesyn af alle dem, der ansøgte Kongen om at faae omtalte Sal større. Anmodning: Hvo der kan give Oplysning om de to Jndbrud i Holbeks Kirke ved Juletider, da Pengene i Blokken borttoges, vil meget forbinde sig Politiet. (Fortsættes ved Leilighed.)
Corsaren, 1844-06-21
Hr. R.! Vi forstaae ikke det, De har skrevet om Krigsretten i Fredericia og de tre Lieutenanter og Pengekassen.
Corsaren, 1844-06-28
Til Nordnanden! Ja, med Fornøielse. Et Eventyr. Der var engang en Skræder. En Dag sad han paa sit Arbeidsbord, og en heel Mængde Fluer havde sat sig omkring ham. Da greb han sin Alen, slog imellem dem og dræbte syv paa eengang. Nu skrev han med store Bogstaver paa sit Belte: Syv i eet Slag! og drog dermed ud i Verden og gjorde sin Lykke. Det kongelige danske Cancelli sad forleden - ikke paa - men ved sit Arbeidsbord, og omkring sadde eller laae en heel Mængde Provindsaviser. Da greb det kongelige danske Cancelli sin Alen, Retfærdighedens Symbol, og Slog imellem Aviserne og ramte syv. Men, enten nu Redskabet ikke var godt nok eller Slaget ikke kraftigt nok - vist er det: Cancelliet maatte gjøre to Slag for at slaae de syv - det var det første Uheld. For dem, som maatte mene, at Slaget desuagtet var godt, eftersom der er stor Forskjel paa Provindsaviser og Fluer, skulle vi bemærke, at Forskjellen i saa Fald falder ud til Skræderens Fordeel; thi Fluer kunne flyve bort, men Provindsaviser ligge stille, de blive holdte, medens Cancelliet slaaer, og det er ikke større Kunst at træffe dem, end det var for den Jæger, der stjød paa Hjorten, medens Tjenerne holdt den i Hornene. Tegningen. tænkes. Derimod vare Provindsaviserne ganske som Fluer, hvad Uskyldigheden angaaer, ja de vare som Duer. Aviserne selv ere uskyldige - ved Gud! de ere uskyldige! Deres Redacteurer ere uskyldige, saasom de, ved Gud! staae under Censur. Men endnu uskyldigere ere Udgiverne, tildeels Enker og Faderløse, der ikke vide mere af, hvad der kommer i deres uskyldige Redacteurers Blade, end .. .. ja, Lignelsen er let at finde. Men nu kommer Humlen: Endskjøndt Cancelliet har slaaet disse 7 Fluer, disse Duer, saa er det slet ikke sagt, at det har truffet dem. Der er først en Over-Flueihjelslaaer, senere en Høieste-Flueihjelslaaer, hvis Pligt det er at afgjøre Sligt. Sluttelig har Cancelliet slet ikke gjort nogen Lykke i Verden ved dette Slag. Hele Historien viser altsaa, hvad man allerede vidste i Forveien, at Cancelliets Adfærd slet ikke ligner en Skræders.
Corsaren, 1844-06-28
forpostens Physiognomi. Marokkiana. Brudstykke af et Brev fra Marokko. - - - Tillige kan jeg fortælle Dig, at Keiseren af Marokko hver Dag paa fastende Hjerte, inden han har faaet sin Morgenpibe, foretager sig flittige Skydeøvelser paa en dertil indrettet Skydebane i sig Palads og styder en hvid Pind efter de 50,000 Rbd. Hans keiserlige Majestæt, Selvhersteren over alle Marokkanere, Sultan Muley-Abderhaman, har ikke alene erklæret de Vantroende ): Spanien og Frankrig, men ogsaa de Godtroende c: Danmark og Sverrig, Krig.
Corsaren, 1844-06-28
Mandagen den 10 Juni holdtes en Fest i Bredsted i Slesvig. Jblandt flere store Talere fremstod ogsaa Skribenten og Spekhøkeren Hr. J. C. Todsen og udbragte et Pereat for "de 7", som have udstedt Petitionen om det danske Sprog i Slesvig. - En Daguerrotypist var just tilstede og optog hans Portrait i hiint Øieblik, Portraitet blev mig, som en speciel Ven af Todsen, foræret, men jeg overlader det gjerne til Dem, Hr. Corsar. Manden er lidt sort i Ansigtet, men det kommer af lutter Anstrængelse.
Corsaren, 1844-06-28
Der er i Naturens Huusholdning en mærkelig Fuldstændighed, der undertiden synes at grændse til Overflødighed. Saaledes suppleres Krigen som oftest med Pestilens, hvad Haien levner, sluger Piloten, og i Hælene paa Sprogrescriptet følger Dirckinck-Holmfeld. Hvad Sprogrescriptet angaaer, da svier det vel; men denne Svie lide vi med Lov og Ret og tie stille (det Sidste ifølge venskabelig Overeenskomst med Justitsraad Reiersen). Men, naar Baron DirckinckHolmfeldt kommer til og forøger Svien om end kun en ganske lille Smule, da skrige vi op ligesom Araberen, der for Mordet paa Kleber blev dømt til, at Haanden skulde afbrændes: Saalænge Haanden brændte, gav han ikke et Kny fra sig; men da en Glod sprang op og sved Armen, da skreg og larmede han, at man skulde tage Gløden væk; thi den stod ikke i Dommen. Derfor skrige vi, og skrige høit, over Baron DirckinckHolmfeldt, der er optraadt efter Rescriptet eller Patentet, som det kaldes. Dog maa man tage sig iagt for at kalde Hr. Ds Adfærd en Vaklen, hans Forsonlighed Feighed, det er den pureste Upartiskhed, hvilket vi skulle vise. Baron Dirckinck-Holmfeldt er en Mand, som altid vil være retfærdig, upartisk og sandhedskjærlig. Efter den gamle Regel: Sandheden er i Midten, halverer han samvittighedsfuldt ethvert Par modsatte Paastande, maaler af og siger : Her er Sandheden. Dette kunde see ud, som om han var bange og vaklede mellem begge Parter og gav begge lige megen Ret; men det er ikke saa, det er en høi Apartiskhed. - Efter at han nu selv er optraadt med en Paastand om, hvor Sandheden er, og han seer, hvor stor Adskillelse der er mellem ham og Regeringen, betager atter Sandhedskjærligheden ham, og han siger til sig selv. Du er selv Menneske og kan feile; Sandheden er i Midten. Atter maaler han af, atter siger han: "Her er Sandheden!" men atter betager ham Sandhedskjærligheden, og han halverer atter. Jnden han veed et Ord deraf, har han nærmet sig betydeligt til Regeringen, og af bare Sandhedskjærlighed er han kommen næsten lige til det Punct, han fra først af erklærede for urigtigt. Saaledes bliver det muligt, at han fra Dansk Ugeskrift 109, 10 og 11, hvor han siger, at Retten bør være lige mellem det danske og det tydske Sprog, kan komme til Berlingske af 9de Juni, hvor han siger, at P. H. Lorenzen og de andre danske Deputerede have viist Feighed og Frygt ved at udtræde og udtrykker det Haab, at Kongen ikke vil lade sig smitte af deres Frygt, men modig, som hidtil, udføre det, der er i Sandhed folkeligt og upartisk. - Skriger nu alle Mand over denne Glød; thi den staaer ikke i Dommen!
Corsaren, 1844-06-28
Skrivelse fra en Sogne- og Fattigforstander. Hr. Corsar! Han kan troe, vi have megen Uleilighed her ude paa Landet med at faae vore Fattige forsørgede, og vi lægge Alle vore Hoveder i Blød for at faae dette besørget paa den nemmeste og billigste Maade. Han vil sagtens give os Ret i den Mening, at, da vi nu engang ikke kunne blive frie for at forsørge dem, maa det skee med saa lidt Omkostning som muligt. Jeg har nu faaet en Jdee; men jeg vil ikke komme med den i Sogneforstanderskabet, for saa tilegne de sig Allesammen Æren for Opfindelsen, og i Bladene staaer der saa: N. N. Sogneforstanderskab har gjort den Opfindelse; men Jngen taler om Mikkel Mikkelsen. Seer Han, just som jeg forleden staaer udenfor min Gaard og seer paa, at Kvæget bliver vandet, faaer jeg Øie paa en Kone, der er Almisselem tilligemed begge hendes Tøse. Hun staaer og har kæmmet dem og sig selv med, og de havde et fælt kjønt Haar. Og i det Samme kommer der en Bissekræmmer, eller saadan En, og han spørger, om hun ikke vil sælge deres Haar. Kvinden var snart villig, og han giver hende 2 Mk., for det hørte jeg, og saa fik han Tøsenes for 1 Mk., skjøndt de vrælte og vilde ikke af med det. Seer Han nu, det skar mig i mit Hjerte, for jeg tænkte som saa: de Penge kunde Fattigkassen havt, og jeg bekjendtgjør derfor dette for Ham, Hr. Corsar, for at Han kan lukke Øinene op paa Sogneraadene, for seer Han, jeg vilde foreslaae: Alle Almisselemmer skulde klippes saa ofte, som muligt var, at Haaret blev langt paa dem, og saa skulde det sælges; det gav dog en Skilling til Fattigkassen, og det er dog os Andre, der ere Skyld i, at Haaret paa det Rak voxer, for vi føde dem jo; fik de ingen Mad, saa voxede nok Haaret ikke heller, men det, Haaret voxer af, det er jo vores, og altsaa bør vi ogsaa have Geviinsten. Lad mig nu see, Han tager det og sætter i sin Avis, saa skal Han nok faae flere Forslag fra mig. Underdanigst. Mikkel Mikkelsen.
Corsaren, 1841-03-05
Atter have vi erholdt Brev fra vor tungusiskmesopotamiske Correspondent, og vi giengive her ordret en af de deri indeholdte Meddelelser. - "Jeg har havt den sjeldne Lykke at gjøre Bekjendtskab med en meget formaaende og fornem Person, nemlig Kammertjeneren hos Keiserens Naadessecretair (den keiserlige Naade er nemlig saa stor, at han maa holde en Secretair til den), og ved hans Venskab har jeg faaet Leilighed til at gjøre adstillige interessante Opdagelser. Saaledes tilstod han mig forleden den Gunst at skjule mig bag et Gardin, medens der var Audients hos hans Herre Naadessecretairen, som hedder Ørnix (alle keiserlige Stormænds Navne endes nemlig enten paa nix eller fux). Hs. Excellence var just i godt Humeur den Dag; thi om Morgenen havde en ung og smuk Skuespillerinde været hos ham og udbedet sig Tilladelse til at være syg 3 á 4 Maaneder, og Hs. Excellence bliver altid glad ved at see smukke og smilende Ansigter. - Den første, som nu kom ind, var en Enke, Mom. A., der som alle fattige Enker havde mistet sin Pension, fordi man havde et andet og bedre Brug for alle saadanne Udgifter. Hendes Bøn var, at hun dog maatte beholde Halvdelen af sin Pension, for at hun og hendes 4 Børn ikke skulde blive udsatte for at sulte. "Ak, min gode Kone," sagde Secretairen, "vi kunne, sandt for Gud! ikke undvære Noget til Hende; men Hun har jo ingen Nød, Hun kan jo gaae til Fattigvæsenet" - Konen gav sig til at græde, og Hs. Excellence, der som sagt idag var i godt Humeur, blev herover saa rørt, at han gav hende en Sølvdaler og selv aabnede Døren for hende og lod hende gaae. - Efter hende indlodes en ung, elegant klædt Dame, med mange Ringe og Kjæder paa. Ørnix (bukkende meget dybt). Ah, min skjønne Frøken! Det fornøier mig uendeligt at see Dem. Frøkenen. Da er jeg saamæn næsten kjed af at komme her. To Gange har jeg allerede været hos Dem, og endnu har De ikke skaffet mig mit ubetydelige Ønske opfyldt. Ø. Desto mere glæder det mig, nu at kunne underrette Dem om, at Keiseren allernaadigst har tilstaaet Dem de 2d Daler aarligt til at klæde Dem for og desuden ladet Deres Hr. Fader beholde sin fulde Pension, uagtet De nok veed.... Frøkenen afbrød ham hurtigt ved at takke mange Gange, og noget efter gik hun. Da hun var borte, gik Secretairen nogle Gange taus op og ned ad Gulvet, hvorpaa han udbrød: "Det er dog forunderligt. Jeg kan ikke Andet end sige Ja til hende i Alt, og dog - naar hun er gaaet, føler jeg ikke nær den Glæde over at have hjulpet hende, som jeg f. Ex. følte for ved at hjælpe den stakkels fattige Mom. A."
Corsaren, 1844-06-28
Til de liberale Blade. (Naar den nye Trykkefrihedslov er udkommen.) Det er forbi, det er forbi, Forgjæves J Redning venter, Og troer, at J skulle slippe fri For Eders gamle Bekjendter. Nei, Reiersen han vil vorde saa stor, At Nædsel skal fylde den hele Jord, Hvergang et Bytte han henter. Det er forbi, det er forbi, Selv Vandet maae J ei drøfte, Lynet knuser Jert Stikleri, Naar dristig Dækket J løfter, Som skjuler alt Helligt og Stort for vori Blik, Med Graad skal J mindes den Tid, J gik Mellem Placaternes Kløfter. Det er forbi, det er forbi: Væbnet skal Reiersen stande, Rolig maae J finde Jer i, Han grusom kløver Jer Pande Og piller hver Tanke af Hjernen ud, Seer starpt, om den ei paa Loven gjør Brud Og støder mægtige Lande. Det er forbi, det er forbi, Jeg, "Fædreland" ! Dig beklager, Kassen bestemt Du puttes: i For saadanne skjønne Sager, Som nys Du om Ladegaarden har sagt - O, vogt Dig, min Søn! den Bryllupspagt For "sort Jroni" han tager. Det er forbi, det er forbi, Selv "Forpost" kan ei passere, Tænk, han Noget finder deri - Man kan dog ei fordre mere. Han kaster den i Beslagkassen ned, Og først naar han under Laasen den veed, Hans Hjerte roligt kan være. Det er forbi, det er forbi, Til Redning ei længer kjendes, Adresseavisen ene gaaer fri, Thi Piberne ved den tændes. Er Jntet tilbage? – Jo, fatter kun Lid, O! jubler endogsaa; thi, Brødre, vid: Dernede - der kan J skjændes.