Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-05-06
Blandede Efterretninger. Elisabeth Bathory. (Fortalt af Aloys Friherre af Mednyansky, i hans malerische Reise auf dem Waagslutte, Pesth. 1826.) Bjergslottet Eseithe, af hvis faste Mure, nu kun sørgelige Levninger ere tilbage, besaddes i Begyndelsen af det 17de Aarhundrede af Frants von Nadald, ved hvis Gemalinde Elisabeth Bathory det kom i hiint skrækkelige Rygte, hvormed det vil vedblive at være bedækket, saalænge Steen ligger paa Steen. Til anseelige Fruers Hofstat paa hiin Tid hørte en Skare af Tærner, som stode under særskilt Opsyn af en fortrolig Matrone (der ikke sjælden nedstammede fra gode, men i Armod geraadede Familier). Da Døttre, naar de kun kunde komme i saadan Tjeneste, ansaaes som forsørgede for stedse, kunde det ikke mangle paa beredvillige Forældre, der glade overgave deres Børn til Slottets Bestyrerinde. Grusom og haard, af et uqvindeligt Gemyt, og vilde Lidenskaber behersket, straffede Elisabeth Bathory hvert lidet Feiltrin af sine Terner paa det skrækkeligste, og de stakkels pinte Skabningers Qvaler vare hende en Græde. At saare dem med Naalestik eller Knivsnit, at om vikle deres Fingre med uldne Klude, dyppe dem i Olie, og da antænde dem, at brænde dem med gloende Jern, at sende dem afklædte om Vinternætterne ud til Brøndene, og overøse dem med Vand, vare sædvanlige Straffe, naar et foresat Arbeide ikke var færdigt til sidste Stik eller naar et Fad var sønderslaaet, eller deres Opførsel ei behagede den mørke Huusfrue. En Dag sad den Forfængelige ved Speilet, og opbragt over en Opvarterindes ringe Forseelse slog denne i Næse og Mund, saa Blodet strømmede. En Draabe faldt paa Tyranindens Dragt; hun afviskede den, men troede derefter at bemærke, at Huden under samme blev hvidere, blødere og skjønnere end den forhen havde været. Nu var et, længe i Troldomskonster ivrigen forsøgt, Foryngelsesmiddel fundet. Et Bad af Jomfrueblod, skulde tjene til Alderens Huds Opfriskning. Ef før var den djevelske Tanke opstaaet, førend den ved hendes Hjelperes Hjelpere skulde udføres. I flere Aar opofrede Elisabeth, ved Bistand af to gamle Qvinder, og hendes Hof dværg Fitzko, omtrent 300 Piger, som Tid efter anden forsvandt, uden at man kunde opdage, hvad der blev af dem. Endeligen opdagede et Tilfælde den blodige Hemmelighed. En ung Mand, hvis Kjereste henhørte iblandt de ubegribeligen Forsvundne, forskede saa stadigt og længe, indtil han endeligen fandt den Elskedes Lig. Af Smerte og Hævn opildnet, ilede han til Presburg, hvor Palatin Georg Tharzo 1611 just holdt aaben Rettergang, og nedlagte her Klage over Elisabeth Bathory. Det Uhørte i Beskyldningen, som gjortes en af et fyrsteligt Huus udspringende Person, bestemte Palatin til selv at lede Undersøgelserne. Han overraskede Forbrydersken, og det traf sig, at just en ung Pige var dræbt, som man ei havde faaet bragt tilside. Flere Beviser fulgte derpaa, og den djevelske Frues Lod blev et evigt Fængsel. Deeltagerne i saameget uskyldigt Blods Udgydelse tilkiendtes Døden ved Sværd og Jld. Efter tre Aars strænge Fængsel frarev Døden Elisabeth den jordiske Retfærdigheds Arme, forat overgives den strængere Rets. Endnu for faa Aar siden fremviste man den Kielder, i hvilken de ulykkelige Skabninger myrdedes, og det Kar, hvori deres Blod flød, for at overgives varmt til den overtroiske Tyraninde. Jkke gjerne gaaer man ved Nattetider i Nærheden af det blodbestænkte Sted.