Aarhuus Stifts-Tidende, 1825-09-17
For kort siden døde i Upstreet i London en Mand i en Alder af nogle og tredsindstyve Aar, der ikke allene havde tilbragt de sidste 15 Aar af sit Liv udenfor Sengen, men ogsaa i hele denne Tid ikke skiftet et eneste af sine Klædningsstykker. Med eet Ord: han havde i disse 15 Aar aldrig veget fra en stor Lænestoel, hvori han bestandig sad, og dette ikke af Armod, thi han havde tilstrækkeligt at leve af, men af blot Lune. En Morgen fandt man ham liggende død paa Gulvet. Da man vilde løfte ham op, var hans hele Klædning i en saadan Tilstand, at Enhver beholdt det Stykke i Haanden han berørte. (En værdig Discipel af den coni ske Skole.) Næsten paa samme Tid som denne, døde nylig en anden Særling, ved Navn Clarke, den rigeste maaskee af alle Smaahandlere paa Jorden. Han eiede en be e dækket Gjennemgang ved Bredden af Themsen i den et Egn af London som fører Navn af Exeter Change. Begge Sider af denne Gjennemgang vare forsynede med Boutiker, i hvilke han bestandig havde mange Handelsbetjente under sit Tilsyn. - Han handlede n ikke med andet end med saakaldte korte Vare og Staal i vare; men alt hvad han solgte var af god Qvalitet; de han lod sig ikke aftinge det ringeste, men lod sig derimod de ogsaa nøie med en ringe Gevinst. Derved erhvervede han sig en uhyre Søgning, og vandt ogsaa forholdsmæssigt, omendskjøndt kun lidet af Gangen. Da det engelske Parlament under Revolutionskrigen havde befalet en Jndkomstskat, var det paabudet at Enhver skulde angive sine aarlige Jndtægter, og Clarke angav sine til 6000 Pd. St. Det forekom imidlertid Rode mesteren umuligt at Kramboderne i Exeter-Change kunde indbringe saameget, og da han troede at Clarke havde angivet sin Formue istedetfor sine aarlige Jndtægter, saa sendte han ham hans Angivelse tilbage, med den Betydning, at gjennemgaae den paa ny, fordi han sandsynligviis havde taget feil i sin Beregning. Clarke, der var ligesaa gjerrig som riig havde virkelig gjort det, men med Forsætt; da han nu stod i den Formodning, at Rodemesteren kunde troe at han havde ansat sine Jndtægter for lavt, og netop derfor var bange for de Bøder, hvormed de bleve truede, som med Forsæt havde gjort falsk Angivelse om deres Jndkomster, saa opgjorde han sukkende en ny Beregning, hvori har taxerede sine aarlige Jndtægter til 7000 Pd. St. Naturligviis forhausedes Rodemesteren endnu meget mere end før, men dennegang gik han selv hen til den Skatskyldige, og erklærede ham, at han jo ikke forlangte nogen Angivelse af hans Formue. - Min Herre, er De fornøiet med at antage mine aarlige Jndkomster til 7000 Pd. St." spurgte Clarke ham. Jh ja vist er jeg det!" svarte Rodemesteren. Nu saa er jeg det ogsaa, sagde Clarke, der aabenbart fandt, at han endnu bestandig profiterede ved denne Handel: "Lad os da ikke tale mere om den Sag." - Hans strenge Sparsomhed eller snarere hans Gnierie bidrog ogsaa meget til hans Rigdom. Han undte sig ikke den ringeste Fornøielse. Et Stykke koldt Kjød, som han spiste bag sit Skriverbord med Tallerkenen paa Knæene, udgjorde hans Middagsmaal. tid de sex Dage om Ugen, hvorefter han hver Gang gik hen i en ussel Kroe, der laae ved Stranden, hvor han drak en Slurk Soelbær-Brændeviin, der kostede ham fire Pence. Saaledes levede han til sin Død han naaede en Alder af 80 Aar, og efterlod sig en Formue af ikke mindre end 500,000 Pd. St.