Viborger Samler, 1848-04-07
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Paris, den 27de Marts. I Gaar Middags begave alle de polske Udvandrere sig til Raadhuset. Nationalgarden, Skolen i St. Cyr og alle Klubberne ledsagede dem i et Tog af 60,000 Mennesker. En polsk General tilhest har det polske Banner; ham fulgte polske Qvinder og Børn, Geistlige, Rigsdagsmedlemmer, Generaler osv. - Ved deres Ankomst til Raadhuset bleve de modtagne af Lamartine, og Deputationens Taler, Godedski, udtalte Haabet om, at Polens Gjenoprettelsestimeendelig var kommen, og sagde at de polske Udvandrede ilede til deres Fædrelands Befrielse, hvorfor de bade om det de behøvede, for som Soldater at gjøre deres Pligt. La martine svarede i en lang, meget maadeholden Tale. Alle Frankrigs Sympathier," sagde han, vare for det ved Vold undertrykte og deelte Polen, som saa ofte havde ud godt sit Blod for Frankrig. Denne Blodgjæld vilde Frankrig betale, det vilde vise Polen sin moralske og virksomme Bistand, men man maatte ogsaa overlade til Frankrig at bestemme Timen, Øieblikket og Formen for denne Jndskriden, for uden Blodsudgydelse at gjenopreise Polen i dets gamle Glands. Republiken var republicansk, men ikke i hverken aaben eller hemmelig Krig med Nogen. Den vilde derfor heller ikke tillade nogen Angrebshandling eller Vold imod de tydske Nationer. J dette Øieblik var Tydskland selv ifærd med sin Regeneration – man maatte være vanvittig eller en Forræder imod Friheden, dersom man vilde forstyrre Tydskland i dette store Værk, og saaledes forvandle dets liberale Tendentser, som nærmer det til Frankerig, til Had og Krigslyst. Nu, da hver Dag bringer en ny Efterretning om en Seir, som et Folk har vundet over sine Undertrykkere, da de uindskrænkede Konger have ophørt at være til, da Alt erklærer sig for Agtelsen af fremmede Nationaliteter og fremmede Rettigheder, vilde Øieblikket til et saadant Voldskridt være slet valgt. Den midlertidige Regjerings Politik havde viist sig som god, den havde i Løbet af en Maaned havt uhyre Resultater – i Wien, i Berlin aabnede sig for Polakkerne Leilighed til fredelig at begrunde deres Fædreland igjen, Veien igjennem Tydskland var fri, den offentlige Mening udtalte sig der for den polske Nationalitet disse vare de Vaaben, som den midlertidige Regjering havde givet Polakkerne; – andre burde de ikke forlange. Hvor kjær Polen end var Franskmændene, vilde den midlertidige Regjering dog ikke lade sin Politik forandre ved en fremmed Nation. Den midlertidige Regjering havde den uhyre Ansvarlighed for Frankrig og kunde ikke overdrage den til nogen Anden end Nationalforsamlingen. Denne Forsamling burde ogsaa Polakkerne sætte Haabet til og betænke, at de henvundne 30 Dage havde givet Democratiets Sag større Terrain end 30 seierrige Slag, men fremfor Alt burde de Udvandrede ikke med Vaaben i Haanden forstyrre Folkegjenføddelsens store Værk, som Forsynet vilde fuldbyrde ved Jdeernes Kraft alene." Paa Godedskis Svar, at Polakkerne nu droge til deres Brødre i Polen, lagde Lamartine til: "Vi ville give Eder alle Midler til fredeligt at vende tilbage til Eders Fædreland. Vender hjem og glæder Eder ved Eders Uafhængigheds Begyndelse, som vinker Eder i Posen. Tydskland. Danzig, den 28de Marts. Man frygter her meget en Krig med Rusland; vi ruste os af alMagt. Det hedder, at Landeværnet skal indkaldes.