Viborger Samler, 1834-08-22
Foruden hvad vi allerede have meddeelt af dansk Ugeskrivt No. 124, i Anledning af de forestaaende Valg, troe vi ikke at nedenstaaende Uddrag vil læses uden Jnteresse: "Den første Fordring, siger Forfatteren som vil falde enhver Vælger ind, gaaer ud paa Jndsigt," og formener i saa Henseende, at Valget rigtigt træffes blandt dem, hvis Næringsvei udgjør en af Stedets Hovedinteresser, og ikke, uden høist fornødent Embedsmænd, da det er Borgeren, der selv skal tale sine egne Anliggender, og hines Afhængighed af Regjeringen ikke kan ansees at ville fremvirke den Modsætning, der er væsentlig i en raadgivende Forsamling, hvor Sagerne skulde oplyses ved at beskues fra to modsatte de Regjerendes og Regjeredes Standpunkter." Videre angives de Egenskaber hos den der vælges, som Bælgeren fornemlig maa agte paa: "und Forstand, Forretnings Dygtighed, Virksomhed og Almeenaand, forbunden med fast Characteer; hvortil endnu kan føies en kraftig Livsalder." Hvorvidt de tre førstnævnte Egenskaber findes hos en Mand, udtaler den almindelige Mening sig sædvanligviis rigtigt om; hvorimod Almeenaanden, uden hvilken hine ikke have noget stort at betyde, vanskeligen erkjendes og bedømmes. J denne Henseende advares for Mænd, der, ellers drivtige og dygtige, ikkun have egen Fordeel, Enkeltes Vel for Øie; der vel ville laane Pung til almeennyttigt Foretagende, men ikke Hoved og Arbeidskraft; ligeledes for den saakaldte rolige og afholdte Mand, der almindeligviis staaer sig godt med Alle, ikke selv har nogen egentlig Mening og især er paa Færde, "naar det gielder en Fete fra et eller et andet Foretagende, som udgaaer fra Autoriteterne." Det fælleds Kiendetegn paa Almeenaand er Gavnelyst, Frimodighed (uden Bitterhed, og Fasthed, hvad enten hiin har viist sig til Fremme af gavnlige Forbedringer og Jndretninger, eller disse i Yttringer og Handlinger. Dog ere de Mænd, der besidde nævnte Egenskaber, oftest de meest miskjendte; deres Daad, deres Tale udlægges prangt, de mistænkes for Ærgjerrighed, eller siges i det Mindste at ville giøre sig vigtige, ligesom de ofte, netop ved deres Frimodighed, forskaffe sig Fiender. Derfor advares mod al Personlighed. "Hvor – siger Forfatteren – "skal tale for Eder, naar J et ville give dem Ordet, som kunne og ville tale, Troer dog ikke, at J ved at give dem Eders Stemmer, vise dem formeentligen en Tjeneste; – det er Fædrelandet, og i Fædrelandet Eder selv, som J vise en Tjeneste." – Saa advares ogsaa mod at tage Hensyn til de Rygter, der udbredes om Vedkommendes Moralitet, da slige Bye=Rygter, udbredte af Tjenestefolk og bearbeidede ved Thebordene og i Klubberne, ikke skaane endog de dygtigste Mænd, og adskillige af de Feil, hvorom der meest tales, ere hos en Folkerepræsentant noget ganske ligegyldigt. – Endelig berøres betydelige Talegaver som et høist ønskeligt Gode, men ikke som nogen ubetinget Fornødenhed, da klare og gode Tanker ere det vigtigste; og sluttes Afhandlingen da med følgende Ord, som ogsaa bedes anvendte for denne sammendragne Meddelelse: "at hvis enhver Vælger, som læser dette, finder, at det ikke indeholder Andet, end hvad han vel af sig selv vilde gjøre, saa vil Forfatterens Ære vel ei blive stor, men saa er det og rimeligt, at de forestaaende Valg blive desto fornuftigere, og det vil være ham en bedre Glæde." (Hp. Av.)J "Kieler Korrespondentsblade mener en Jndsender, at den foreskrevne Regel, hvorefter to Personer skulle nævnes af Vælgerne, uden at betegne den Ene som Deputeret og den Anden som Suppleant, let kan lede til, at den Person, som de fleste vælgere have bestemt til Deputeret, kan blive Suppleant, og den formeente Suppleant derimod, som Man maaskee kun har givet sin Stemme af Bi-Hensyn, derimod Deputeret. Ganske ugrundet torde denne Betænkning ikke være, hvorfor det i al Fald bliver Pligt for Vælgerne at vise samme Omhu og Samvittighedsfuldhed i Henseende til Suppleanten, som til den Mand, de ønske udkaaret til Deputeret for deres District.