Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1837-09-15
Om et Kunst= og Handelsgartneri i Odense (foranlediget ved Hr. J. Petersens Svar her i Bladet No. 166, paa mit Jndsendte i No. 161.) Mottol, Vil Man tilsidesætte det Almindeliges Vel for egen Jnteresse, da hellere at tie, hvor Man ved at tale, snarere skader end gavner sig selv. Det gaaer med Handelsgartneriet som med enhver anden Jndustrie, at ofte ingen mindre end Producenterne indsee, at deres Udsalg ikke gaaer frem med Tiden, for den duelige og erfarne Fremmede med pecuniair Kraft indfinder sig og ved sit nye Establissement viser dem det, ofte til Skade for dem selv. Hermed alligevel hverken sagt eller meent, at Hr. Petersen, skulde være uduelig i sit Fag; meget Mere erkjendes og agtes han af Alle for sin Duelighed og Virkelyst - ei heller: at derikke skulde findes Træer, Buskværter a. i hans Have, som var værd at kjøbe, ikkuns formener Jndsenderen, at hans enkelte Opelskninger og Plantninger langt fra kan bære Navn af et endog ikkuns nogenledes velsorteret Udsalg, selv om Man vilde ansee det for det bedste her i Byen, uden at han derfor tænker sig saa udstrakte Plantager som de forhen navngivne ved Kjøbenhavn og Altona, hvortil baade vilde medgaae stor Bekostning og lang Tid, her vilde kunne finde tilstrækkelig Afsætning; men, imellem hvilke Yderligheder der vistnok er et stort Spring, det Enhver, som interesserer sig for Sagen og Hr. Petersen, vil tillade at tage hans Haver i Øiesyn, lettelig vil overbevise sig om. Antag nu endog, at om en Mand i Fyen vilde anlægge en ikke ubetydelig Have, han da ved at omreise til samtlige eller de fleste saakaldte Plantager, som gives i Landet - forudsat han kunde erholde Kundskab om, hvor de ere - ved dette møisommelige Arbeide var i Stand til at erholde sin, vi vil antage billige Fordring paa alt Nødvendigt tilfredsstillet, nemlig: Frugttræer, som ikke i 8 a 10 Aar eller længere efter Forædlingen var holdt under Kniven i den gammeldags ufuldkomne tætte Kroneformat, hvilket, om end ikke kan anvendes paa Hr. Petersens Træer, dog gjelder for Andres, er Jndsenderen af den Formening, at Publicum maa kunne gjøre Krav paa et mere conceurreret Udsalg, og om dette ikke skeer, al Lyst til Haveanlæg let vil fjerne sig, eller Man i det Mindste vil indskrænke sig til fremdeles at afbenytte hvad Man nærmest kan have for Haanden, som ligesaalidet vil kunne svare til det Fuldkommenheds-Maal i Alt vi Alle bør stræbe at gaae imøde, om ei, som forhen bebudet, fordi Man heldig nok har faaet Sands for det Bedre, at søge det i det Fjerne, Man ei kan finde i Nærheden af sig, hvoraf følger: at om endog en eller anden Gartner, med Hr. Petersen, maa beklage, at mangle Afsætning paa sin enkeltsidige Production, dette aldeles intet som Beviis afgiver for, at en Kunst= og Handelsgartner, i det Begreb vihar taget Ordet, ikke skulde kunne finde sit rigelige Udkomme, hersteds. Hvormegen Flid gjør Kjøbmanden sig ikke for at have en velsorteret Udsalgsboutik, og hvorfor vil nu Handels gartneren gjøre det Mindre? – netop derved erholder Man, som hver Mand veed, Kunder; og kunde Lysthaverne ikkuns faae Alt paa et Sted saa beqvemt som Centralpuncten: Odense, skulde Man vist ikke hellere ville reise omkring til Landets Herregaarde, selv om Man endog her kunde obtinere lidet bedre Kjøb. At en Hvidtornhæk, plantet paa eller uden Dige af Ymper efter Vær, afskaaret i det andet eller tredie Aar efter Udplantningen tæt ved Roden og siden stedse holdt under Saxen, helst i en noget kileformig Form, seet endog efter Lovfaldet saa tæt, at ikke en Spurv uden Vanskelighed kan trænge derigjennem, og hvis Varighed vel snart grændser imod et Aarhundrede, om ei derover, ligesaa godt skulde kunne opelskes af Rodskud eller Oprydningstorne fra Skoven, der som oftest flere Gange ere afhuggede til Gjærdsel for de plantes, grændser til det Umulige. - Paastaaer nu end ikke Hr. Petersen ligefrem det Modsatte, maa bemærkning herom dog vist ikke ansees umotiveret efter den Jndiscretion, han udviser ved Bedømmelsen, af denne af Alle erkjendte fuldkomneste Hegningsplante vi her i Landet kjender; det Jndsenderen besvarer hans Udladelse om: at den voxer langsomt, med: at den da og varer desto længere - blomstrer kort, at dette er ligegyldigt, efterdi Jngen tænker paa at anbringe den som Zirplante, og bærer sjeldent modne Vær, at Landmanden de fleste Efteraar let vil kunne forskaffe ham de fuldkomneste Saaebær, han vil ønske sig, var det endog i Tønde for ikke at sige Læsviis, fra de mange med Hvidtorn beplantede Markhegn, som vende imod Soelsiden.