Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-03-19
Dette mærkværdige Instrument forevises for nærværende Tid af Professor Døbler i Hamborg. Det tilveiebringer en saa stor Forstørrelse af de smaae Gienstande, som anbringes under det, at en Draabe Vand viser sig under det, som en Flade af 8 Aler i Giennemsnit. Man seer Vandet opfyldt af levende Skabninger: Saasnart disse Dyr, hvilke det ubevæbnede Øie ellers ikke kan opdage, men her tage sig ud som kiæmpemæssige Slanger eller andre Uhyrer, komme ind under Lampens blendende Lys, saa seer man dem at blive uroelige, at vende sig hist og her indtil de tilsidst omkomme af Heden; det er næsten piinligt at betragte de Trækninger, som de ere underkastede inden de døe; ligesom det er forunderligt at tænke paa at man ved at stille sin Tør sluger i sig Millioner af levende Væsner; hvilke under Mikroskopet vise sig som frygtelige Væsne af de forunderligste Skikkelser. Af denne Aarsag er det mere behageligt at betragte under dette Mikroskop Naturens Mesterhaand i Forarbeidelsen af Mineralrigets og Planterigets Gienstande, end ved de smaae og skiulte Gienstande af Dyreriget, i hvor lærerige og beundringsværdige disse end ere, fordi de angaae os selv for nøie og gribe for meget ind i vort eget Væsen. Ved at betragte Krystallisationerne seer man paa den lyse Skive, som den magiske Lampe kaster paa den hvide Væg, efterhaanden som Vandet fordamper, hvori Legemerne have været opløste (f. Ex. naar man opløser Salt i Vand, helder dette paa et Stykke Glas, og lader Vandet fordampe paa en varm Kakkelovn). Architektoniske Dekorationer fremkomme, nu flammede, nu aarede, nu bladagtige, saa smukke, at naar en Konstner vilde derefter dekorere en gibset Væg, saa vilde det giøre hans Smag Ære. Ved Kiøkkensaltets Krystallisation faaer man at see de regelmæssigste Figure endog med et farvet Skiær. - Formerne i Planteverdenen vis sig især pittoreske. En Blomsterstilk, skaaret tvers over, viser sig med de smaae Huller (Pori), som bemærkes paa den, afdeelt med saamegen Ziirlighed, at en Maler kunde bruge den til at tegne Rosetter efter, og det med de naturlige Farver, som blive skiønnere under Forstørrelsen, under hvilken de vise sig meere friske og glindsende. Naar man betragter den overordentlige Fiinhed, hvormed Naturens Værkerere udarbeidede, saa giøres Menneskenes konstigste Arbeider derved til Skamme: den fineste Knipling seer under en 20,000 Ganges Forstørrelse plump og grov ud; men Naturens Frembringelen, beholde under en ulige stærkere Forstørrelse uafladeligen deres Ziirlighed og Skiønhed. Det overordentlige stærke Lys, som fremkommer ved Forbrændelsen, af Vand- og Suurstofgas paa Kalk, og som kaster Luen af et Vox= eller Tællelys, som en svag Skygge paa den hvide Væg, tilhouetterer tillige de Tilskuere, som sidde nærmest, saa skarpt og livfuldt derpaa, at vel selv en Raphaels Pensel ikke formaaede at trække saa fuldkomne Linier, især da ingen Maler formaaer at fremstille et saa fuldkomment Sort ved Siden af et saa glimrende Hvidt. (Hele Naturen er beundringsværdig, og opfordrer det tænkende Menneske til at tilbede dens Skaber, men især gives der fire Egenskaber ved den, som maae opvække Forbauselse og Beundring; først: de organiserede og levende Væsners Mangfoldighed og Forskiellighed, og deres konstige Legemsbygning, især Menneskets, for det andet: den Jagttagelse at ganske andre levende Væsner have beboet Jorden førend Mennesket ved Almagtens Bud betraadte den; for det tredie, Firmamentets uhyre Udstrækning og Lys verdenens svimlende Storhed, og for det fierde: Almagtens Storhed i det, som er smaat og ubetydelig for Menneskets Øie. - Hvor er Gud, jeg kan ikke see ham, spørger det kortsynede Menneske, – Svaret lyder, Menneske, Du med Fornuft begavede Væsen, som ikke kan see ham. Hvor er Du Om de indvortes Forhold i de østlige Stater. Til den beroeligende Udsigt til Fredens Vedligeholdelse i Europa, som har aabnet sig ved de nyeste Forhandlinger i det engelske Parlament, kan man føie følgende Skrivelse fra Baiern af 2den Marts Det er naturligt, hedder det deri, at alt hvad det angaaer den græske Stat og dens unge Konge, maa her interessere i høi Grad, og at den orientalsk Qvæstion maa ogsaa af samme Aarsag tildrage sig i høi Grad vor Opmærksomhed, da den staaer i en saa nøie Forbindelse med Grækenlands Fremtid Uagtet Søemagternes truende Udrustninger til Søes holde dog vel underrettede Personer det for at være høist usandsynligt, at det vil komme til et Brud; thi en Krig i nærværende Tidspunkt vilde være meget betænkelig for dem. Ogsaa gives de gyldige Grunde for at Rusland kan lige saa lide ønske en Krig, som de andre Magter kunde hav Lyst til at begynde den. Polens Tilstand udkræver endnu den største Opmærksomhed, og om endog et radikalt Medlems Rodomontader i det engelske Parlament maae ansees for latterlige (Lord Dudsley Stuarts), saa er det dog vist, at en Søekrig kunde medføre ubehagelige Begivenheder for de østlige Magter. En russisk Statsembedsmand, som beklæder en høi Post, skal have udladt sig med, at det russisk Kabinet vil samvittighedsfuldt opfylde Traktaterne og at det har ikke ifinde at krænke Tyrkiets Jntegritet, da denne Statsmand staaer i en umiddelbar i Stilling til Keiseren, saa fortiene disse Ord Opmærksomhed. Er der saaledes ingen Fare strax forhaanden, saa kan man dog ikke nægte, at det døde Bogstav af Traktaten af Chunkiar-Jskelessi, som Lord Palmerston nyelig har kaldet den i Parlamentet, kunde blive levende, saa at den orientalske Qvæstion bliver altid en politisk Spænding, hvilken alene kan blive paa en fredelig Maade opløst ved Tyrkiets Konsolidering (f. Ex. ved at nøde Mehemed Ali til at underkaste sig sin retmæssige Overherre, og hvortil den engelske Regiering har allerede giort en god Begyndelse, ved at overbringe ham et Firman fra Sultanen, og nøde ham til at underkaste sig det; ved at forbinde Tyrkiet og Persien med hinanden ved en Allianee og ved at stille begge Staters Selvstændighed og Uafhængighed under Ruslands, Østerrigs, Frankeriges og Storbrittanniens Beskyttelse. Ved en saadan Plans Iværksættelse vilde Freden blive konsolideret i Europa. Man skal have opdaget i Krakau en Sammenrottelsesplan, som skal have været udbredet til alle Dele af det forrige Kongerige Polen, og som skal have gaaet ud paa at organisere en samtidig Jnsurrektion i alle disse Lande. En Konsular-Agent fra en stor Magt, som residerer i Krakau, skal have været vidende om Planen, ogsaa mange Personer i Naboe landene skulle have været Medvidere og Deeltagere i den. Iværksættelsen af Planen skal have været opsat indtil den store Krisis i Orienten kunde komme til Udbrud. Reisende forsikkre, at i Kongeriget Polen, russisk Lithauen, Wolhynien og Podolien har en hyppig Afvexling af Tropper fundet Sted, ogsaa er Troppernes Antal i det hele blevet forstærket; det samme skal være Tilfældet i Gallicien og forventes i det Posenske. – En Addresse, underskreven af 155 Polakkere, som opholde sig i Paris, er bleven overleveret til de franske Deputeredes Kammer; den gaaer ud paa: at de ulykkelige Flygtninge, som de kaldes deri, og som blive fordrevne fra Krakau, ikke maae efter Planen blive bragte til Triest for at deporteres til Amerika, men at Kammeret vil anmode den franske Regiering om ved sin Ambassadeur i Wien at give dem Passer til Frankerige. – At det seer sørgeligt udi Polen bekræftes ogsaa ved en Skrivelse fra Berlin, hvori det hedder: at den russiske Regiering vel bestræber sig for at ophielpe Velstanden i Kongeriget Polen; men Landet har lidt for meget af Revolutionen og de derpaa følgende Uaar til at dette snart kan lykkes. Handelen med Udlandet er spærret, da man vil søge at ophielpe den indenlandske Jndustrie. Grundeiendommenes Værdie er falden faa dybt, at Banken i Berlin har solgt et Gods, hvori den har Penge staaende, og som bestaar af 2000 Tønder Land, eller en halv Qvadratmii i Omfang, og af den bedste Bonitet til Hvedeavl, for 19,000 Rdl. – J Berlin ere nyeligen en Deel Effecter bleven solgte, som havde tilhørt Fyrstinde Lowitz, Storfyrste Konstantins Gemalinde, hvilke efter hendes Død vare komne i hendes Moders Grevinde Bronkis Værge; denne Dame var fra Storhertugdommet Posen og er nyelig død som Hofmarskalinde i Berlin. Den bedste Maade at ophielpe Polen paa og at giøre Jndvaanerne tilfredse med den russiske Regiering, syntes at være at sælge de konfiskerede Godser til Bønderne imod en successiv Afbetaling, og saaledes giøre dem til Selveiere; men maaskee Exemplet kunde have en foruroligende Jndflydelse paa Naboelandene. – Det er en bekiendt Sag, at de Polakkere, som staae under den østerrigske Regiering, have altid været meest tilfredse, som foruden den milde Behandling er en Følge af at den østerrigske Regiering er katholsk, til hvilken Religion ogsaa Polakkerne bekiende sig. Denne Tilfredshed vil tiltage ved det at den store Plan til at anlægge en Jernbane i en Strækning af 60 tydske Mile fra Wien til Bochnia i Gallicien, virkelig bliver udført, og hvorved Jndvaanerne ville erholde en langt fordeelagtigere Afsætning af deres Produkter. Huset Rotschild staaer i Spidsen for Planens Udførelse, og har erholdet af Keiseren et Privilegium derpaa paa 50 Aar. Fra Bochnia skal anlægges mange Sidelinier, til andre Stæder. Efter Planen vil Anlægget koste over 11 Mill Gld. (Hvor stærkt disse Jernbaneplaner drives i England kan skiønnes af at for Øieblikket ere Planerne til 57 Jernbaner forelagte Parlamentet.) Naar Jernbaner blive anlagte i alle Retninger igiennem det russiske Rige, saa vil først dets sande Storhed og Statskraft udvikle sig; thi foruden Jndustriens og Handelens Oplivelse, saa vil det blive derved mueligt i en Hast at bringe Troppekorps fra den ene Ende af dette saa udstrakte Rige til den anden. – Man siger at Rusland ligger i Krig med de oprøriske Ticherkasser, disse ubetvingelige Bierg beboere, og at Regieringen lader deres Kyster ved det sorte Hav blokere. – Jfølge Efterretninger fra Smyrna skal det være ganske vist at Sultanen har den store Plan for at indføre en regelmæssig Civil administration i sit store Rige, ligesom i de europæiske Stater, ikke længere at overdrage Paschaerne Provinsernes Regiering mod at erlægge en vis Kontribution og stille et Antal Tropper til dens Tieneste; men ansætte dem som ansvarlige Embedsmænd under Portens Regiering, kan han iværksætte denne Plan, saa kan Tyrkiet blive til en blomstrende og mægtig Stat. Efterretningerne fra den store Armee ved Taurusbierget lyde tilfredsstillende; Redschid Pascha forstærker den bestandigt, især ved at indlemme de overvundne kurdiske Tropper i sin Krigshær og disciplinere dem. – Fra Algier skrives: at Marskal Clauzel selv bekiender, at have fundet i Abdel Kader en duelig og aktiv Modstander; men der er ingen Tvivl paa at de Franske ville efterhaanden betvinge ham og enhver anden Fiende i hine Egne. Marskallens Virksomhed og kloge Administration kan ikke nok prises. Han bestræber sig for stedse meere at udvide Terrainet for Kolonisationen og at beskytte Kolonisterne mod Arabernes Angreb ved Anlæggelsen af befæstede Blokhuse. Tillige søger han at vinde Jndvaanernes Hengivenhed, hvorfor de ogsaa kalde ham den retfærdige Sultan. Han beskytter Muselmændenes Religion, taaler ikke at nogen Kristen kommer ind i deres Moskeer, selv nogle af deres Torvepladse maae ikke besøges af Kristne. Deres Kadis og selv Cheferne for de fiendtlige Stammer søger han at vinde ved Foræringer. Staden Algier bliver stærkt befæstet; det ødelagte Keiserkastel udenfor Staden er bleven fuldkomment opbygget og sat i stærk Forsvarstand. Landeveie anlægges igiennem de Egne, som ere tagne under Kultur, i hvilke Regieringen sælger de offentlige Jorder til private Personer. Selv gamle Chausseer, fra Romernes Tider tages i Brug. Lyststederne omkring Staden beskyttes og nye anlægges. Gode Hospitaler anlægges, hvorved Sygdommene imellem Soldaterne blive mindre farlige; mange unge tydske Læger, af Udlændingernes Legion, giøre Tieneste ved dem, over 1000 Tydskere have fundet deres Grav i Algier, hvor det uvante Klima, de kolde Nætter oven paa hede Dage og en umaadelig Nydelse af Frugt er farlig for Sundheden.