Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-06-22
En til Christiania den 14de Juni ankommen, Expresse fra Kongsberg har bragt Efterretning om, at der Dagen forud foregik en Explosion i Sølv værkets Krudtmølles Tøndehuus, (hvori Krudtet poleres og blandes), hvorved denne Bygning og det nærliggende Sigtehuus sprang i Luften og Raffineerhuuset noget beskadigedes. Tre Mennesker bleve dræbte og To saarede. Forøvrigt var al Fare for videre Ulykke forbi ved Expressens Afgang. Krudt møllen har flere Gange for sprunget i Luften, senest i 1836, da næsten alle til denne Jndretning hørende Bygninger bleve ødelagte. For at opnaae den størst mulige Sikkerhed for lignende Uheld i Fremtiden, blev ved Opførelsen af den nye Krudt mølle de forskjellige Bygninger, hvori Krudtet behandles, adskildte ved mellemliggende Traverseer, og dette er formodentlig Grunden til, at kun 2 Huse dennegang ere sprungne i Luften. (Forlangt indrykket.) Jeg kommer kun sjelden til Kjøbstaden. Den travle Tid for Landmanden var forbi, og for at røgte nogle Ærinder, søgte jeg hertil efter den lange Fraværelse en af de sidste Søndage Kl. 8 om Morgenen. Hvor forhauset blev jeg ikke ved at see en Række Vogne holde udenfor den lukkede Toldbod, Jeg havde, følgende gammel Skik, nogle Tønder Korn paa min Vogn, til at afholde mit Indkjøb med, og maatte altsaa slutte Rækken. Thi saa lød Betjentens strenge Ordre – al Færsel med Vogne var fra nu forbuden fra den Tid Præsten – nei Søndagssolen staaer op til Præsten gaaer ned - af Prædikestolen. Forbudet blev strengt overholdt, endog et fornemt udenbyes Herskab skal have maattet tilfods begive sig til Kirke, jeg maatte altsaa ikke mindre bruge mine Been og nu mødte mig i Byen en ukjendt, uforstyrret Ro i Modsætning til den tidligere Tummel, lige stor Hellige som Søgnedage. Jkkun Byens Politibetjente vare i Bevægelse for at lukke Boutikdøre; og Skjenkestuer hist listede sig en Pige med Et eller Andet under Forklædet fra en Kjøbmands Bagdør, her saae man Politiet jage endog Smaabørn fra Keglebaner; hist maatte En vente paa en høist nødvendig Møllepose, her saae man en Mand ile, for ved egen Værdighed at redde noget uundværligt Smør fra flere Timers Ophold i den lille Toldbod stue - men Alt forgiæves. Kun Een var saa lykkelig at faae Fisk ved Færgebroen, en Lykke, som han skyldte en af Øvrighedspersonernes Pige, der ved sin magistrelle Værdighed havde seiret over det strenge Lovbud. Ja man sagde endog, at en Mand først maatte komme ind med sin Vogn, for at hente Læge, efter lange Demonstrationer, medens en ridende Herre var ifærd med at sætte over den anden Toldbodbom (ridende maatte han nemlig ikke komme ind, Toldbetjenten hverken vilde eller kunde holde Hesten, jage den hjem, vovede Eieren sig ikke til). Ak, hvor forandret, siger Steen Blicher, les extremes se touchent, sagde jeg til mig selv og fandt saavel den tidligere Ligegyldighed, som den nuværende pedantiske Strenghed lige fjernede fra den rette Middelvei. Thi hvorledes forebygge, at al Handel og Skjenk kan ophøre, saalænge Politiet ikke kan stille Vagt ved hver forborgen Indgang; hvorledes kan det andet end besvære navnlig dem, som ikke see sig i Stand til at sørge for tilstrækkeligt Forraad til den følgende Dag; hvorledes kan f. Ex. Enhver altid undgaae at maatte hente saa lidt Eddike til sin Gryn suppe, saa lidt Øl til sin Søndagsgrød, saa en Møllepose, saa Smør osv., især naar al Færsel og Handel spærres fra den tidligste Morgenstund. – Min ringe Mening er derfor, at man godt her, som Tilfældet er i Kjøbenhavn, kan vedligeholde Gudstjenestens og Helligdagens Høitidelighed, ved at lade Lovbudet gielde – kun for Kirketiden. Det er jo dog en bekjendt Erfaring, at strenge Love, ved Vanskeligheden i deres Overholdelse, allersnarest gaae i Forfald, og min Bøn er derfor til de respective Øvrigheder, at dette mit Amendement maa finde Adgang til deres Øren, ligesom jeg for at vise, hvor gjerne jeg efter Evne vil holde over det Sømmelige, gjør opmærksom paa det Upassende i, at man i flere Dage udenfor flere Steder her i Byen har ladet henligge Gruusdynger, Vark, ja hel Træer, som forbyde enhver Passage, snart for Fodgængere snart for Vogne, hvilket Sidste vel endog den ærede Redacteur kunde tage sig ad notam.