Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1844-12-21
Udlandet. Tydskland. Fra Spandan skrives under 14de December: ved Kammerretten i Berlin var den bekiendte intenderede Kongemorder Tichech dømt til Dødsstraf, til Radbrækning fra oven af ned ad, og til at miste sin Formue og borgerlig Ære. Ved kongl. Rescript af 10de December befaledes der at Retfærdigheden skulle have sin Gang, og at Henrettelsen skulle skee med Tyen, men de andre Tillæg til Dommen befalder, Efterat Rescriptet var den 3de Decbr. kommen til Kammerretten, blev samme Dag den forstaaende Henrettelse bekiendtgjort Delinqventer, selv. Han modtog Efterretningen derom med den største Kulde, da han nerede i det Hele taget en fatalitisk Anskuelse, som gjorde hans for hærdede Gemyt utilgiengelig for Religion ne Trøst. Han har kun om Tilladelse til at maatte tale med sin Datter, som opholdt sig i et Jnstitut. Man tillod ham denne Bøn; den unge Pige kom, og ville ikke igien lade sig bringbørt fra Faderen; den lidenskabeligste Bevægelse viste sig hos Datteren, den største Kulde hos Faderen. Da Pigen i Adskillelsesseblikket laae om Faderens Hals, sagde han kun: "Vi sees igjen Bertha!" Den 11de om Morgenen Kl. 5 blev Tichech ført i en lukket Vogn til Spandan, paa Veien fra Berlin derhen, røgede han rolig en Ei gar. Kl. 81 fandt Henrettelsen Sted i Nye værelse af nogle hundrede Mennesker. Tichebesteg med afmaalte Tein Staffettet, Relighe- og Kulde viste sig i hans Ansigtstræk, han af klædte sig selv, uden at ville tillade Bøddelens Fo at nærme sig ham, lagde selv Hovedet paa Blokken, og - saaledes blev – en Forbrydelse afsonet for den verdslige Dommer. Fra Magdeburg skrives, at Tichechs Henrettelse har ikke vakt saa liden Sensation; thi Gemytterne vare ikke forberedt paa en saadan Udgang af Sagen; deels stødte det, at Henrettelsen skeede hemmelig, og deels havde det Rygte udbredt sig, at Kongen ville overlade Udførelsen af Dommen til hans Eftermand. Der opstaaer Formodning om særegne Grunde for denne hurtige Henrettelse, og man er begierlig efter at erfare disse Grunde. Frankerig. Fra Paris skrives, at Vinteren vedbliver med udørt Heftighed. Kulden har naaet 10 Grader Efter mange Aars Forløb har Parte for første Gang igjen en Slædebane Hestene med Leovardslind og Klokker, hvilke tilhøre de her sig opholdende russiske Cavallerer, ere i fuld Gang. De franske Dandyseller Spradebasser eie selv ingen Slæder; men Russerne dringe deres regelmessig med, indtil en gunstig Leilighed vier sig J Seinefloden er allerede megen Driviis, som begynder at sætte sig fast paa flere Steder, og Sogne og flere Fløder ere fast tilfrosne. Man kan tænke sig hvad Pariserne maae lide i deres slet bevarede Bygninger og deres Kammer, hvorfor ogsaa Kulden af dem ansees for en reen Landeplage. Tilmed tiltage de natlige personlige Angreb og Reverier hver Dag. Hver Morgen dringe de offentlige Tiden det ny Misgiernin er til Publikums Kundskab og treds Regjeringens og de militaire og civile Anthoriteters Kundskab ere Gaderne især i de afsides liggende Qvarterer aldeles usikkre, og man forsikkrer, at i næste Lession ville Kammerne blive forelagte et Lovforslag om at befuldmægtige Regjeringen til at lade deportere endeel af de aldeles uforbedrelige Fanger i Bagnoerne og Tugthuset. Scener af Parises Mysterier er i denne Tid ikke sjeldne.