Norske Intelligenssedler, 1767-06-03
En af vore største Kiøbmænd var forleden i et Selskab med nogle Lærde. Han talede først noget og Handelen, og gjorde dem tillige den Compliment, at han troede, at saa nyttig en Videnskab skulde vinde meget, dersom de Lærde vilde beære den med deres Opmerksomhed, og anvende noget af deres Tid, paa at undersøge dens Grund-Regler. De Lærde forsikrede ham derimod, at Handelen hverken var en Videnskab, eller en Deel af de frie Kunster; at den efter Aristotelis Begreb hørte til det Slags Jndsigter, som man kalder Haandverker, og at af alt det, som en Kiøbmand bør vide, er Regne-Kunsten det eneste, som fortiener at læres paa et Akademie. Han talede siden om de nyeste Beskrivelser, af hvilke man kunde lære at kiende Verdens nærværende Tilstand, og i hvilke han var saa vel bevandret, at der ikke var en Handels-Plads i eller uden for Europa, hvis Beskaffenhed han jo kiendte paa det nøieste. Han spurte dem, hvilke af disse mange Beskrivelser han holdte for de beste. De ere alle lige gode, sagde en af de Lærde, for hvem der har Jntet andet at bestille; men kiende J Diodorus Siculus, og Herodotus, sagde en anden, Mig synes, at jeg har læst et Sted, svarede Kiøbmanden, at de ikke ere tilforladelige; Men det er got Grædsk, sagde den Lærde. Endelig faldt deres Tale paa de Skiønne Videnskaber. De Lærde smilede til hinanden, da Kiøbmanden iblant mange Franske Skrifter, som han kiendte, ogsaa anførte Plutark. Men da han siden i at nævne et Par Latinske Ord, som han bad, at de vilde forklare ham, begik en grov Feil mod Grammatika, kunde de ikke længer holde dem fra at le saa højt, at Kiøbmanden gik beskiæmmet bort. Jeg kand ærgre mig til døde, sagde en af de Lærde, som var den eneste, der af Harm ikke kunde lee, naar Folk, som Jntet have lært, ville tale om Videnskaberne. NoNo Af disse faa Erfaringer havde den unge Philosoph allerede uddraget følgende vigtige Begreb. Jntet er i daglig Tale Mangel af Nyt; J Ugeblade det, som man ikke kand lee af; J Stats-Tidender alt, hvad der ikke gaaer ud paa at slaae Folk ihiel; J Selskab det, som bestilles for Bordet, naar man ikke danser eller spiller Kort; J Ægteskab, Handel og Vandel betyder det alt, hvad der ikke er Penge, eller strax kand giøres i Penge, f. Ex. Skiønhed, Dyd, Forstand, Venskab, tro Tieneste, gode Raad, Ønsker, Skrifter og Kunst-Stykker, som ikke have en bestandig og almindelig Priis. J en Juridisk Meening bemærker det alt det Onde, som man giør en Bonde, naar man kuns ikke lemlæster ham, eller slaae ham ihiel, og i den lærde Verden forstaaes derved alt hvad der ikke er Grædsk eller Latinsk. jeg forbigaaer en Mængde af Undersøgninger, som fandtes i samme TegneBog, og som bevise aabenbare, at den gamle Philosophiske Grund-Setning er nihilo nibil sit, af Jntet kommer Jntet, er falsk. Jntet har meget ofte været Aarsag til store Ting i Verden. Dette beviser min Philosoph udførlig af de Svar, som han har faaet paa følgende Spørsmaale: Hvormed Herr N. har fortient den store Lykke, som han har giort? Hvad det er, som Herr N. tænker, paa, naar han er saa henrykt, og seer saa dybsindig ud? Hvad der har foraarsaget den store Misforstaaelse imellem Herr N. og hans Naboe? Hvad Jndholdet var at den Tale, som rørte alle Tilhørerne saa meget, at de gik grædende ud af Forsamlingen, Hvad Herr N. bestiller, siden han altid klager over sine mange Forretninger, Hvad Belønning Herr N. fik for sin lange og troe Tieneste? Hvad Folk see efter paa Gaden, Hvad de fleste lee af paa Skuepladsen, Hvad der afgiøres ved de Lærdes Tvistigheder, o. s. v.