Viborger Samler, 1816-09-07
J en Afhandling om Berberisserne, 7 Ark stor, som 1814 blev udgivet af S. T. Hr. Commerceraad Tommesen, Forvalter paa Frysenborg, tilføiede jeg efter Udgiverens Anmodning, min Mening om Rust i Rugen, der var stemmende med ældre Natyrkyndiges. Nogle Raad, for at undgaae den sluttede Bogen. Da mit Tillæg udgjorde noget over et trykt Ark, kan jeg ikke, for Rummets Skyld, gientage det Ord for andet, der maaskee var Dem meest vel kommen, da Bogen vel ikke er i Manges Hænder; men dog holder jeg det for min Pligt, at sige Dem et Udtog deraf. Rusten paa Rug, Hvede og andre Kornarter var for over 1800 Aar siden i Jtalien en bekjendt gammel Sygdom hos Kornet og antoges for at anfalde det, naar Solen stærkt skinnede paa de vaade Straa i Blomstertiden. Her til Lands har man vel i mange Aar kjendt den under det Navn: at Rugen var klemt, laad den eller svang, uden at kjende Rusten paa Straaet.) At antage Berberissens, Blomsterstøv eller Uddunstning for dens Aarsag, kan jeg ikke; thi saa maatte mangfoldige andre og giftige Planter endnu virke mere Skade paa Planterigets øvrige Medlemmer - og, var det rigtigt, maatte hos Mennesker og Dyr som ere beladte med Sygdomme, hvoraf nogle ved Berørelsen ere smittende og dræbende, denne Meddelelsesyge og finde Sted; saa at man ingensteds sikkert kunde drage sin Aande. Naturforskeren Fontang er den første der har opdage ved Mikroskopets Hjelp, at Rusten og Branden, paa Planterne, ere Snylteplanter eller et Slags Svampe, som under en gunstigLuftbeskaffenhed fremkomme i Mængde. Naturforskeren Person, har nøiagtig beskreven disse Svampe og givet Tegninger over dem. Den danske Botaniker, sal. Assessor Carl G. Rafn, erafsamme Mening, og mener at Luften fører Frøet til disse Svampe paa Planterne. (At Tordenluft og især Regnen, kan nedkaste disse Snylteplanters Frø er høist rimeligt, eller og de ved Taagen om Natten lette sig fra Græsarterne paa Engene og da drives hen paa de nærstaaende Kornmarker.) Almindelig sees Rusten paa siidtliggende eller nærved Enge og Moser liggende Agre, som og paa de Strøg hvor nærstaaende Hekker af Hessel, Piil, Berberisser, Hvidtorn a. hindre Luftens fri Træk. Blant de flere Raad imod Rusten er nok det vigtigste, naar man har vogtet sig for forestaaende, at saae gammel. Rug (ligesom man mod Brand sikkrer sig ved at saae gammel Hvede) at saae meget tidlig, især naar man ikke gjøder, harve noget mere end sædvanlig og ikke lade Faar eller andre Kreature nedtræde og afgnave Rugen i Efteraaret. Englænderne, der og i Hveden ere plagede med Rust, høste den, naar de fornemme den, saafremt Hveden da er kjernsat; thi da faae de dog noget større Kjerne, end om den stod længere, og Straaet bliver da ei fordærvet og udtørret af disse Svampe. Forresten maae jeg henvise til Bogen selv. De ville heraf see, kjere Hr. Pandolfus, at jeg ikke giver Berberisserne Skyld for en Sygdom, som den endog ikke selv almindelig har; men maae, da man nu endelig vil den skal have Skylden, her anvende det gamle Ordsprog, Indbildning er værre end Pestilents - som og den Regel af gamle Pontoppidan "Troen er en Bestandighed paa de Ting som haabes, og en fast Overbeviisning om de Ting, som ikke sees. Samleren.