Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-06-07
J Anledning af Hr. Magister Lindbergs Yttringer om dette Skrift i nordisk Kirketidende No. 20-23 finder jeg mig opfordret til at yttre Følgende. Det er af mine Skrifter, af min offentlige Embedsvirksomhed som Religionslærer og af mine private Yttringer, i hvilke jeg aldrig lægger Dølgsmaal paa min religiøse Overbeviisning, noksom bekjendt, hvilke Anskuelser af Christendommen og Protestantismen, jeg bekjender mig til. Det vil derfor neppe være faldet mig ind, at fremtræde som Modstander mod Hr. Mag. Lindberg, en Mand, hvis ualmindelige Lærdom maa vække en høi Grad, af Agtelse, med hvis polemiske Talent, øvet ved en utrættet Brug i de sidste 10 Aar, neppe Nogen saa let kan maale sig hos os, dersom ikke høiere Grunde bevægede mig til at tale. Da han nemlig paastod, at der i den nye Alterbog og i Vaisenhuuscatechismen vare skeete Forandringer i Troesbekjendelsen, hvilke stride mod den ældre danske Kirkes Tro, og afviger fra det, de troende Christne i ældre Tider havde bekjendt sig til; da han vilde have os bunden til en bestemt Skrivemaade i de nysnævnte Bøger, som den ene gyldige, saa forekom dette mig at være et Angreb paa den christelige Frihed, hvilken Jngen bør lade sig fratage, saafremt man ved christelig Frihed med Luther og den evangeliske Kirke forstaaer Uafhængighed af alle blot menneskelige Paafund; det forekom mig vigtigt at vise, deels at de paaankede Forandringer ingen Forandringer vare i Meningen, deels at der i den danske Kirke stedse har fundet den største Frihed Sted med Hensyn til enkelte Udtryksformer. At man i sidste Henseende ikke havde andre Vidnesbyrd, end dem, der vare nedlagte i danske Bøger, er ligesaa omtvivleligt, som det er, at, naar man vil undersøge, hvordan det har seet ud med enkelte Troesudtryk i den engelske, schweitzeriske, romerske Kirke, man nærmest maa raadføre sig med de engelske, schweitzeriske, romerske Skribentere, der høre til denne Kirke og have aflagt Vidnesbyrd om deres Tro Ene altsaa ved de danske Bøger kan det bevises, om der ere skete saadanne Forandringer i den nye Alterbog og Vaisenhuuscatechismen, som vare fremmede for den ældre danske Kirke, ene ved den Maade, hvorpaa vi see Troesbekjendelsen, skreven, kunne vi vide, hvordan den har lydt. Dette er det, hvorom jeg har paastaaet, imod Hr. Mag. Lindberg, at der aldrig har været en bogstavelig eenslydende Troesbekjendelse, fordi der aldrig har været en bestemt Skrivemaade. Vil nu Nogen paastaae, at de danske troende Christne, som i danske liturgiske, catechetiske og homeletiske Skrifter have nedlagt Troesbekjendelsens Ord, ikke ere Vidnesbyrd fra den danske Kirke, ikke bevise, hvordan det har lydt, men at han af en anden Vei og paa en anden Maade veed det, da maa det være ham uformeent at hylde og forkynde denne Mening, uformeent, at bilde alle dem det ind, som ville lade sig blænde. 2 Ser Sol For Resten elsker jeg de alvorligere Studier for meget til, videre at indlade mig i en Kamp om en Sag, hvorom vel de Fleste ere kjede af at læse meere, og som efter den Beviismaade, der er brugt i ovennævnte Stykker i den nordiske Kirketidende, ikke forer til noget Resultat. Akterne ligge for Publikum; dette tænker jeg mig i nærværende Tilfælde at bestaae af 3 Klasser, af de indsigtsfulde og upartiske Læsere, der enten interessere sig for den her omtalte Sag eller for hvem den er ligegyldig; for begge disse Parter behøves ingen Oplysning, eller af de forblindende og forblindede Partiemænd for dem vilde al Oplysning være forgiæves.