Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1844-05-04
Dersom Redacteuren af Aalborg Avis ikke havde erkjendt sig at have Uret, og den ham i Thisted Avis Nr. 48 gjorte Bebregelse for, med Taushed at have forbigaaet hvad han meget godt vidste angaaende Dampbaaden "Liimfjordens" uheldige Prøvefart - for velfortjent, saa vilde han ikke have faret saa grumt afsted imod os i Nr. 85 af hans Avis, men derimod tilretteviist os med Sømmelighed. Omendskjøndt Redacteuren ikke har benyttet sig af den samme Tone, som vi have betjent os af i vort Jnserat, og han følgelig ikke fortjente noget Tilsvar, saa skulle vi dog uden forøvrigt at ville indlade os i nogen vidtløftig Avisfeide, søge at berigtige nogle falske Anskuelser, som han synes at hylde; dog maae vi først bede ham om at fritage os for Ansvaret i at bemeldte Nr. af nærværende Avis ikke tilhændekom ham pr. Hebe, men pr. Pakkepost; heri ere vi saa uskyldige som det nyfødte Barn, og haabe, at denne Forbrydelse ei maa blive paabyrdetos, og draget ind med i den Revselse som vi skulle have af Dampbaadseieren. Vort Jnserat kan ikke kaldes skadefroe, undtagen af den Mistænksomme vi have kun berettet et umodsagt Factum, og have gjort dette med al den Ret som enhver dansk Borger har til at omtale en Foranstaltning som er traffet til det Almenes Tarv, – det er Enhvers Pligt at bringe til offentlig Kundskab, Ting som kunne sætte Liv, Helbred, eller Eiendom i Fare. Vi ere vel ikke Lovkyndige, men feile vel neppe naar vi formene at Fordølgelse af saadant har Straf til Følge *), og naar enhver Anden kan udsætte sig herfor, saa maa Redacteuren af et Blad, som har stillet sig den Opgave, gjennem dette, det meest mulige at bidrage til Almeenvellet, snarere kunde drages til Ansvar, naar han for Publikum skjuler hvad der er ham meget vel bekiendt, ja, som han maaskee har seet forgaae under sine Øine, uanseet at den Veneration han nærer for Vedkommende, kan have gjort Sagen mindre farlig i hans Øine. Naar Redacteuren derfor mener at han ikke er forbundet til at kjende og berette alle Fataliteter, saa svare vi, jo De er Hr. Redacteur. De har selv paalagt Dem denne Forpligtelse, og saa ofte udtalt den, at De nu ikke kan trække Dem tilbage i dette enkelte Tilfælde. Det er Pligt imod Deres Medmennesker, en langt helligere Pligt, end den, at udspredt falske Rygter og Forliis af Skibe, hvorved De bragte Sorg og Ængstelse ind i mange Familier, som vare for godmodige til at drage Dem Ansvar, efterat det viiste sig at De havde været grusom nok til at skrive væk uden at indhente nærmere og paalideligere Efterretning. Eieren af Dampbaaden "Liimfjorden havde overteret dens Afgang og offentliggjort dens Route, dette burde han ikke have gjort førend han havde overtyder sig om at dette af ham tilbudte Befordringsmiddel var i enhver Henseende forsvarligt. Da der ingen Tilbagekaldelse skeete, saa er det afgjort at Baaden, om det næstsidste Uheld med Kiedelen paa Prøvetouren ei var indtruffet, havde begyndt sine Farter, – og nu spørger jeg, om der, hvis Kiedlens Sprængning var indtruffet ude i Fjorden, ei vilde have været Fare, eller i det mindste Tids- og Pengespilde for Passagererne, og om Eieren kunde forsvare at have udsat dem for melig Forordningen 2de April 1800 ille er sendt : melig Forordningen 2de April 1800 ille er sendt : Dem eller i deres Kreds, men den udtaler dog tydelig nok Regjeringens Hensigt. Sligt, og De Hr. Redacteur, som ellers taler Publikums Sag saa varme, og indrømmer det saa store Rettigheder, hvorledes vilde De have kunne forsvare denne mildest talt – ubetimelige Taushed: De har, om endogsaa heldigt, forsvaret Dampbaaden, "Liimfjorden" og dens Eier, efter bedste Evne, men De vil dog ikke troe, at man, fordi de ønsker det, skal tage Alt hvad De behager at komme med for gode Vare. At Baaden er en privat Entreprise har Devel Reti, forsaavidt som den ikke er anskaffet af Regjeringen eller nogen anden Autoritet – her paa Stedet er Dampbaadens Eier i det mindste ikke nogen Autoritet – men da den er stillet til Publikums Disposition er dette ogsaa berettiget til at udtale sin Dom om den, og Jngen vil med Dem erkjende den og dens Eier for et saadant Nol, me tangere, at man ikke skulle turde omtale hvad der nu er Gud og hver Mand, med Undtagelse af Hr. Redacteuren, bekjendt. De maa have meget ringe Tanker og det Mod som Publikum besidder, siden De kan troe at det, fordi det bedre convenerer Dem og Vedkommende, af Føielighed skulde kalde et slet Maskinerie, fortræffeligt, og da det meest indskrænkede Jndivid maa kunde begribe, at den Dampbaad, som hvert Øieblik standser sin Fart, fordi snart dette, snart hiint, er sprunget, revnet eller brækket maa være af en slet Qvalitet, saa maa ogsaa vi være berettigede til, uden at rissiqvere Eierens fürchterlige Revselser, at udtale os derom, især da det, i det vi holde os til Facta, skeer aabent og uden mindste Gran af Skadefryd, da vi ikke ere sneverhjertede noktil at glæde os over Andres Uheld. Forøvrigt have at med Beklagelse læst Deres Forsvar for Dampbaaden, dens Eier, i det vi derved have gjort den Erfaring, at de Vink som andetsteds fra ere givne om, at det of ikke er saa stort bevendt med Deres Liberaliomt, en vi dog vare tilbøielige til at troe paa, have st de stet sig, og at den, meget bøielig af Natur kan re og ud og strumpe sammen, Alt eftersom Deres og gode derners Jnteresse byder det. Og nu til Slutning Hr. Redacteur, lad Medlidendes følelsen bevæge Dem til, at indlægge et godt hvor os, hos den i sit Erhverv krænkede Eier af Damp vaaden "Liimfjorden at han ikke i sin billige Vrede over at vi have vovet at erklære det daarlige Maskinerie i bemeldte Dampbaad, for daarligt, vil revse os af hele sin Magtfylde, men lade Naade gaae for Ret, og betænke, at vi, naar den aldeles ny Bunder kommet i Kjedelen, de øvrige Mangler ere afhjulpne; Baaden har lært at vogte sig for de forskjellige Grunde som findes paa dens Vei i Fjorden, og den møder præcis, i det mindste 14 Dage efter at den har annonceret at den vil møde, skal være blandt de Første som i Forening med Dem vil udbrede dens Roes. XX.