Aalborg Stiftstidende, 1834-04-05
Frankrig. Loven imod Foreninger eller sluttede Selskaber er nu sin hele Udstrækning antaget af de Deputeredes Kammer, dog ikke uden en temmelig anseelig Opposition. De Stemmegivendes Antal beløb sig nemlig netop til 400, og af disse voterede - da det kom til den endelige Afstemning om hele Forslaget - 246 for og 151/4 imod samme. Nogle af Hol punkterne vare, som bekjendt, allerede for antagne, endnu var eet og ikke af de uvigtigste tilbage, nemlig det om hele Loven skulde betragtes som en temporair og provisorisk, eller som en permanent Foranstaltning. I dette Spørgsmaal - hedder det i en Correspondentsartikel fra Paris - concentrerede sig imidlertid alle de øvrige. Thi blev Loven fra Begyndelsen af erklæret for og antaget som en transitorisk Forholdsregel, saa vilde der tillige ligge en Anerkjendelse af at samme afviger fra Grundprinciperne for en constitutionel Regjering. Den vilde derved tillige være bleven betegnet som en Undtagelses=Lov, der gjordes tilraadelig af forbigaaende Omstændigheder. Det var imidlertid ikke Ministeriets Hensigt, at samme skulde betragtes som saadan, og Hr. Sal. vandy samlede derfor endnu engang alle de Grunde der kunde tjene til Forslagets Anbefaling, medens Hr. Pages ikke den bekjendte til Republikken heldende Garnier=Pages) i en Slutnings=Tale søgte at concentrere alle Oppositionens Jndvendinger mod samme. Resultatet var imidlertid, at Propositionen om at Loven mod Assoicationerne kun skulde være temporair, blev forkastet skjønt denne Bestemmelse mødte en alvorlig og heftig Modstand. Hr. Pages sammenlignede i den ovennævnte Tale samme med en lignende Forholdsregel, der engang havde funden Sted i England, under det Pittske Ministerium, og mod hvilken fornemmelig For havde ivret. Pitt - sagde Talleren blandt andet - var en despotisk Minister, men hans Despotie manglede ikke Forstand. Troede han at maatte gjøre vilkaarlige Love gieldende, saa var har ærlig nok til at erkjende, at de vare vilkaarlige; han lod sig nøie med at faae slige Bestemmelser sanctionerede for en kort Tid. Han sammenlignede den dernæst med Bestemmelserne under Napoleon og under Restaurationen. J Keiserrigets Tid - sagde Hr. Pages - har jeg selv, skjønt dengang Øvrigheds=Person, taget Deel i et sluttet Selskab, uden derved at give noget Anstød. Napoleon forlod sig, skjønt i Besiddelse af uindskrænket Magt, paa sin og paa Frankrigs Skytsaand. - Under Restaurationen har jeg været Medlem af 2 Foreninger. Dengang handlede Ministre sine endnu ikke uforstandig og despotisk nok, til at forlange af mig, at jeg skulde bede om deres Tilladelse dertil, og jeg selv var ikke uforstandig nok til at bede dem om Tilladelse til at tage Deel i en Forening, hvis Diemeed var Valget af uafhængige Deputerede eller til at anmode den Jesuit, der stod i Spidsen for den offentlige Underviisning, om Tilladelse til at stifte et Selskab til den indbyrdes Underviisnings Fremme. Man forfulgte mig ikke derfor, skulde jeg da tro, at Ludvig Philip vilde forfølge mig for en lignende Adfærd, Jeg har havt Tiltro til Keiserens mægtige Aand og til Restaurationens samvittighedsfulde Betænkeligheder, saa vil jeg da og have Tillid til Ludvig Philips Forstand. Taleren sluttede med en varm Epilog, hvori han erklærede, at han vilde, til Trods for Loven, tage Deel i alle Foreninger, i hvilke han opdagede en ærlig Stræben til Kamp for Sandhed og Ret, selv om han derved skulde udsætte sig for at komme til at sidde paa de Anklagedes Bænk Den af Pages holdte Tale undlod ikke at gjøre Virkning paa Kammeret, men kunde dog ikke forhindre, at Loven, som anført, blev antagen som en permanent Foranstaltning. Navnene paa de 154 Opponenter ere allerede offentliggjorte af Courier; man finder iblandt disse adskillige af Ministeriets sædvanlige Tilhængere.