Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1732-06-01
Af den Pensylvaniske Gazatte under 15 Febr. 2. c. seer man, hvorledes nogle Pfaltzer, som med et Engelsk Skib vare reiste fra Rotterdam til Pensylvanien, have tilskrevet Præsten Hr. Weyss og det paa følgende Maade: Ærværdige Herr Weys Vi, som ere fattige og forladte Faar af Eders Hiord og have ingensteds hverken Hielp eller Bistand af noget Menniske at forvente, vende os til Eder, som vores tro Hyrde, og bede Eder i vores elendige og ynkelige Tilstand, at J dog vil tage Deel derudi og forestille de Geist- og Verdslige Øvrigheder til Philladelphia saadant. Capitain Labb, den ugudelige Siæle-Morder har ikke havt andet i Sinde, end ved Hunger og Kummer at bringe os samtlige til Grunde, i det hand tvert imod den med os til Rotterdam gjorte Accord, ikke har taget tilstrekkelig Forraad med sig og siden tragtet at bemægtige sig vores Gods. Vi have i de sidst afvigte 8 Uger ikke seet noget Brød, og udi 4 af disse 8 Uger have 5 Personer ikke bekommet meere end omtrent en halv Maade Gryn og hver Person daglig en Pægel Vand. Vores Reise fra Rotterdam her til Homeshole Marthas Wyngaart, 16 Miile fra Rhode-Eiland beliggend, har varet i 24 Uger, udi hvilken Tid af 150 Personer ere over 100 døde og omkomne. Skibet seylede kun allerne om Dagen; men om Natten var Noret fastbundet. Tu gange om Natten have vi vækket Capitainen op og spurt ham, hvorom man ikke fortseilede, eftersom Vinden var saa god, da de endelig satte Seyl til. J de sidste 8 Uger har Hungeren været saa stor, at vi have ædet Rotter og Muus, saa en Rotte kostede 2 Engelske Skilling, en Muus 3 a 4 Styver og en Pægel Vand 4 Styver, hvilket mange af os overlod vore Børn. Naar det noget lidet stormede, gav man os heele Reisen over fra Rotterdam i 2 eller 3 Dage intet Levnets Middel og de sidste 8 Uger slet intet Vand, hvorover udi en Natdøde 7 Personer elendig, som bleve kaste i Søen. Man maatte kaste de Junii Maaned Aar 1777. de døde Legemer nogne over Borde og lade dem saaledes drive; thi man kund ikke bekomme Sand at siunke dem ned med i Grunden. Vi havde ikke det Hierte at begiære noget af Matrosserne; thi de visede os af med Skielden og Bespottelse; Ja, vi bleve stødte, slagne og mishandlede ret som vi vare Slaver og Misdædere. J saadan ælendig Tilstand, da vi lidde Hunger og Tørst, tænkte vi nogenledes at forfriske os med vor Rinske Viin, hvoraf vi til Worms havde for vore egne Penge, som vi med svær Arbeide og Møje havde fortient, kiøbt 6 Fade, og vores Forehavende var at deele den Viin ud blant de arme Folk, paa det de ikke samtlige skulde forgaae, hvorfore vi ginge til Capitainen og bade ham give os Viinen. Endelig, da vi længe havde holdet an derom, rekkede han os med stor Knur og Tummel Noglene til Skibs-Rummet, og skikkede een med, som skulde vise os, hvor Vinen laae. Som vi nu længe nok havde søgt, fandt vi endelig vore Fade; men Spundene vare alle trekkede ud med Skruer og all Viinen fortæret: Vi spurde da Matrosserne, hvad de havde gjort med vores Viin, men deres Svar bestod kun i lutter Banden og Skieldsord. J saadan overmaade stor Jammer bade vi Capitainen mange gange, han vilde lade os sette til Land, paa det vi kunde bekomme Livets Nødtørftighed; men han viiste os i de 8te Uger een Dag efter den anden af, indtil det endelig behagede den Almægtige Gud at tilsende os en Chaloupe, som bragte os til Homeshole Marthas Wyngaart, hvor vores Capitain kom midt udi Søen for Anker. Han beholdt os endda 5 a 6 Dage i Skibet, da vi imidlertid maatte betale alting paa det dyreste, saa at et Brød af Jndiansk Korn kostede 8 Engelske Skilling og han gjorde Sælgerne viis paa vi vare Tyrker og ikke Christne. J den Tiddøde endnu 15 Personer af Hunger og havde man beholdt oc 3 eller 4 Dage længer vare vi samtlige omkomne, saasom ingen af os var meere i den Stand at rekke den anden en Draabe Vand Herpaa bleve vi over Hals og Hovedbragte i Chaloupen og uden Sengeklædet eller Dekke og uden allvores Redskab, satte til Land, saa vikke vidste, hvad hanhavde i Side med os, og om vi nogen Tid finge vort Gods igien, hvilket fal os meget haardt. Paa denne De stode kun faa Huuse, og Pladsen var saa nøy- og snever, at vi ingen Magelighed kunde have. De gode Folk gjorde vel af hvad de formaaede at forsyne os med Brød, Spise og andre Fornødenheder; men Matroserne brødde vove Kister op og røvede alt vore Gods bort. De have overtalet os til at underskrive for den heele Fragt, saavel for de Døde som Levende noesom de havde bragt os til Phaadelphia; men vi befinde os ikke, den Sand at kunne giøre det, eftersom vi ved Skibets udløsning have befundet at monrade Dødes som de Levendes Kister vare aabnede og udplyndrede Vi bede en Brende Hr. Weyst, at have Medlidenhed med os og at staae os beafven ofvervunde Tilstand og nandelige Medhandling maa blive Gouverren ovenmed underskrevet: Johan Gord. Jacob dickenbach op Daner. Jacob Hunte. Sammel Schwichhamer.