Jyske Efterretninger, 1812-07-05
Skipper af Lemvig. Fra Hs. Majestæt har det kongelig danske Cancellie medtaget følgende allernaadigste Reskrivt: Tilfulde overtydede om, at intet værre undergraver Statens Velstand, end den Yppigheds lyst, som gier skatskyldig til Fremmede ; at intet et mere stridende mod sand Nationalaand, intet mere undertrykkende for den fremstræbende Vindskibelighed, end en uheldig herskende Forkierlighed for al fremmed Frembringelse; have Vi siden Ver Regietings Tiltrædelse paa flere Maader stræbt at sætte Grændser foret Onde, der er saa indgribende i hele Borgersamfundets og hver Enkelts Vel. Vor Forordning af 14 October 1808, Ver Opfordring af 14 Decbr. s. A., Placaterne af 24 Januari 1809, 10de Novbr. 1310, 29 Decbr. 1810, Vor Forordning af 11te Juni 1311, Placaten af 20 Septbr. 1811 og flere af Os allernaadigst alvne befalinger sigte alle til dette Øiemeed. - Vel have disse saaledes trufne Foranstaltninger ikke manglet Birkning ; men Samme have dog langtfra ikke svare til hvad Vi ønskede, og hvad Vi med Rette kunde have ventet af Opfordringer og Lørbud, der nærmest have Vore troe og kiære Undersaatters eget indvidneste Gavn til Formaal. Landsfaderlig Pligt har desaarsag opfordent Os til i en senere Anordning af 23 f. M. at anvende skiærvede Forholdsregler mod forbudne Varers Jndmugling og Handelen med disse. - Ved Vore Lovbud og de iværksættende Embedsmands alverligste Anstrængelser for at overholde Samme, vil imidlertid Øiemedet aldring ganske kunne opaaaes, saalænge Fleertallet af Landets formuende Jndvaanere ikke skamme sig ved, at giøre en saadan Anvendelse af de Midler de besidde, at vindesyge Contrabanditer med deres Anhang af Hielpere finde Fordeel paa den før Staten skadelige Vei, at hvilken de søge Samme. Saalænge disse for Statens Velstand farlige Personer see sig istand til at indbøste den skiændige Vinding, de hige efter, formedelst Fleres usle Lyst til, ved fremmed Prunk og Overbaad at erstatte, hvad en straffende Selvfølelse maa tilsige dem at de mangle i eget Værd, saalænge er det ikke at vente, at de skulde lade sig afstræktofra, med tilvandt Frækhed, at tilsidesætte Lovene; saalidet . Tanken om den Straf, der hier paa dem, som ved Forestillingen af den Ulykke, de stifte, i det de undergraver Familiernes Bel stand, de Poviges umiddelbart, de tarvelige Vindskibeligges middelbart. Stal det Onde udrydes fra Grunden af, som det bør, da maa det skee ved en hensigtsvarende Medvirkning af Almeenaand og Nationalfølelse, som i denne Henseende trænger til at væk tes. - Den der, af forfængelig Stolthed, søger ved dyrkiøbt fremmed Pragt at fængsle en tankels Hobs intetsigende Beundring; den, hvis ørkesløse Ladhed ikke kan finde sig tilfredsstillet uden ved Beqvemmeligheder, som hentes fra Udlandet paa den indenlandske Vindskibeligheds Bekostning; den, hvis forvænte Nydelsestyst stedse vil prage mellem kostbare fremmede Overfirdigheder og Overdaadigheder, medens Tidsomstændighederne nedsætte utallige brave Medborgere til den meest indskrænkede Rydelse af Livets første Fornødenheder ; kort, enhver, som beriget af Lykkens Garer, troer sig derved berettiget til al selvvalgt daarlig Nydelse, uden at staae i nogen Forpligtelse til Konge, Stat eller Medborgere for Midlernes Anvendelse dertil, maa den almene Stemmin, frembragt og vedligeholdt af Nationens skiønsomme og bedre Deel, paaminde om, at, hvis det end maat ke blive muligt for Nogen at prange med den forbudne Overbach, uden at møde den Foragt, som bør falde paa hver og een, der her saa liden Borgeraand, at han underordner Statens og Meddergeres Velgaaende under Tilfredsstillelsen af egne personlige Særheder, Lyster og Lidenskaber. - Den almede Stemning maae henvise hver Formende til at giøre den ædlere Brug af fine Midler, at indenlandsk Fild og Vindskibelighed kunne finde Opmaatring og Hielp ved Samme. Den maa overtyde hver, som her Evne til at anskaffe sig Overflødigheder om, at ene den Vished, at Frembringelsen er et Foster af Flid og Vindskibelighed, som er fremmet og understøttet i Landet selv, formaaet at ophøie udrertes Pragt til at blive nogen sand Prydelse, medens endog ter meest fuldbragte Fiinhed og Skiønhed af udenlandsk tilkiøbt Overraadighed ikke er istand til at overslette det dermed undskilleligen forenede Begreb, at Anskaffelsen har været forhanden med Tilsidesættelse af Pligter, hvis Ringragt nedværdiger Medboegeren og Medborgerinden, endog i sit private Forholdsom Huusfader, Huusmoder eller Familielem. - Bi tælle blandt Natnens Mænd saamange tænkende og virkeligen opløste Fædrenelandsvenner ; Vi erkiende hos den større og bedre Deel af dens Fruentimmer en saa varm og 2den Følelse for alt, hvad der er gaaer Fædrenelandets Bel, at Vi intet Dieblik kunne tvivle om, at en saadan ønskeligen almeen Stemning, der vilde hæve egen Flid og Vindskibelighed og til at erkiendes for hvad den virkeltgener, Statsborgerens største Hæder. Statsborgerindens skiønneste Prydelse, maatte bile den giældende og herskende, naar Tænksomhed, sand Følelse for Fædrenelandet og oprigtig Hengirenhed til Os faaer afvristet Nødeslaverne og Pragtdaarerne de usle Latterlighedspaaben, hvormed de hidtil ene have vidst at tilsnige sig et Herredom over Tænkemaaden, som haaner Tarvelig hed, lænkebinder Vindskibelighed, og fortærer Velstand. - Hør Mand i Vore Kongeriger og Hertugdømmer, som følet sig at og re Fædrenelandets Mand, hver ædel Qvinde, der har Følelse, for Statsborgerindens høiere Kald og Pligter, hver ber Enbedsmand og Statstiener, som erkiender, at hvo ærligen vil tiene sin Konge og sit Land, bør troligen arbeide paa at fremme Fædrenelandets og Medborgernes Bel, hvert Samfund af fædrenelandske Mand og Qvinder, hvis Formaal er at udbrede Held og Gavn, være derfor af Os, som Konge og Landsfader, høitideligen opfordret til, saavel ved eget Exempel, som ved Opmuntring. Tilskyndelse og Indvirkning paa andre, af at Ævne at denne og samvirke til, at det for Fædrenelandets Vindskibelighed og Velstand saa høist vigtige Maal kan vorde opnaaet : at Brugen af fremmede Frembringelser i Almindelighed indskrænkes til det at leruundværligste, og at den af fremmed Overbaad og Pragt i Særdeleshed aldeles ophører, som baalyst ved den offentlige Mening. - Da Vi især af de Vere Statscollegier, Departementer og Embedsmænd, til hvilke Ti allernaadigst have anbetroet W førelsen af Statsbestyrelsens enkelte Dele, med Føie kunne vente den anstrængende Medvirkning for dette Anliggende, som de haintil intet almeentvigtigt Tilfælde have ladet Os saae, saa ville Titermed have Tort danske Cancellie allernaadigst paalagt, A. meddele ethvert af vore Collegier og Derærtementer, samt at Over : og Underøvrigheder, civile og geistlige Endersmand, hvad der i denne Henseende er Vort Ønske og Vor Villie ; hvilke saaledes ogsaa maatte bringes til offentlig Kundskab for alle Vare kiøre og troe Undersaatter. Vi have den tilfredsstillende Overbeviisning, at de, saavel i deres Familierredse og privat borgerlige Stillinger, som og i Særdeleshed forsaavidt de maatte være Medlemmer af et eller flere af de ganvirkende Samfund, hvis Forenings Aarsag og Formaal er Borgeraand og Borgerheld, vilde lade sig det være en kiær Pligt, at udøve og paage over Udøvelsen af de Tarveligheds og Nøisomheds Dyder, som Tidsomstændighederne saa bydende fordre, og uden hvilke Kiærlighed til Fædrenelandet og hengivesthos til De kun er tømt Mundsvær. Befalende Eder Gud! Givet paa Vort Slot Frederiksberg, den 15de Juni 1812. derruteret K. R.