Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1771-07-29
Jndkomne Skippere: P. Mortensen af og fra Odense, P. Rasmussen af og fra Nyborg med Byg, Havre; P. Luth, J. J. Møller, J. Nævermann af Bergen, C. Laurissen af Ærøeskiøbing, J. Throndsen, Th. Bovitz af Sogndal, alle fra Dantzig med Rug og Hvede; H. A. Storm, C. Jorrissen af og fra Flensborg, med Rug og Gryn; A. Andersen af Nysted fra Kiøbenhavn med Sirup, Sukker; M. Andersen af og fra Odense med Havre; W. Reid af og fra Skotland med Hør, Blaar; A. Sloof af ordrecht fra Amsterdam, A. Bettings af og fra Harlen med Tagsteen, H. Lorentsen af Hals fra Aalborg, H. S. Dyrhauge af Nyborg, fra Nykiøbing, J. Lauridsen af Ærøeskiøbing fra Rudkiøbing med Byg, Malt; O. Evje af Bergen fra Drammen med Jern, Salt; N. N. Repsøe af Svendborg fra Bandholm med lidt Hvede; C. Jacobsen af Saxkiøbing fra Bandholm med Baglast; J. J. Harboe af Bergen fra St. Ubes med Salt; R. Engelsen af Stavanger fra Dantzig med Rug. Udgangne: H. T. Palm af Dragøe til Holland med Fisk, Tran; J. Loye af Nykiøbing, H. Ottessen af Middelfart til Østersøen med Sild, Fisk, P. Møller af Bergen til Frankrige, med Ravn; B. Hvinson af og til Skotland med Trælast; Th. Schancke af Sognedal øster paa Norge, P. Christiansen af Bergen til Stokholm med Fisk, F. Dokkedal af Stavanger, D. Schmt af Bergen til Frankrige med Baglast. Dette er indsendt: Bonde Mas og Echo fra Landet: udi de for sig selv nyttige Adresse Efterretninger har jeg aldrig læst et saa æreløst og brænde værdigt Vers, end det, som udi det offentlige Blad No. 28, findes indført. Nu kom det formine Øyne, og jeg merker at du, Forfatter til Verset, anmelder dig fra Landet. Jeg er og en simple Bonde, men har dog været i Kongens Kiøbenhavn. Anstændigheden forbød mig, strax at agnoscere dig, som Landsmand til mig eller nogen ærlig Karl i Bøygd eller Bye. Vel ere vi vante her til grov Kost og haard Spise; Men slig Kost, som du hidsender, er ufordøielig for vore Maver, altskiøndt vi ere Bønder. Din iførte Dragt ligner ikke heller vores; thi der er dog een Dag i Ugen at vi iføre os vore kridhvide Kufter; naar du syv Dage i hver Uge er besudlet. Vi tale vort Moders Maal, men du maser om saa man ge Sprog, som om du havde i Livet en Laxatiaf engelsk Salt. Med Besvær og Frygt skiønne vi paa Fogdens og Præstens Navn, hvilket maa være meget smaat for dig, som kiører med de store spanske Grever og Herrer. Du er en vanskelig Giest for os, naar du har kiørt i Carosel og Ring Spil med de Store, saa begiver du dig til Bremerholm, og der fra til Rakkeren. Men aller mest blev jeg forskrækket af din Discourse og bidende Materie, da jeg merkede at du har en Basilisk i Barmen og en Øgle i Haanden, og derfor lod vi vor Hector giøe paa dig, medens vi raabte af fuld Strube: Du er ureen! ureen, Vi hørte dit Anskrig, at du er von Mæhren, hvilket betyder, paa vores Maal: At du er et Føl af Mærren, saa du ikke oftere maa opregne din Herkomst og dine Ahner; thi naar vores Mærrer ere opslidte og ud brugte, da faae de et Skud og bliver hudflettede siden skierer man Remmer af Huden. Men det ubegnede Føl bliver med Bidsel, Svøbe og Tømme tilvant og tæmmet. Min Grandes Passop til bringer dig denne Seddel, for at udfritte det Nye Hvem som er Forfatter til Bergens Byes Klage Brev, thi vi ere lige begierlige efter at vide det her paa Landet, efterdi en brav Officier har udlovet en Maaneds Styr eller Gage, de af Rangen et forgyldt Uhr, og Embedsmændene vil give en skikkelig Klat. Her bliver Penge i Hast at fortiene, da disse 3de Partier kan udgiøre meget godt. Det Riim, som du tog op af din Skræppe, bragte mig Passop tilbage, og jeg læste, at du ubegnede Mærre-Føl, vil allerførst drage af med Byttet, Men stop! du Øgle-Unge faaer Modbør. Min Prim=Stav, som vores gamle Almanak, viiste mig, at en vil møde og bestraffdig, fordi du urene Aand, med dine Ræve Kløer og besmittede Fingre peeger paa en ligesaa Honet som Uskyldig, der aldrig har opført sig med nedrige Ting, men Sandhedens rene Smykke har været hans stiltiende Belønnings Forsvar, til Trods for Misundelse. En anden vil antaste dig, som en Vanskabning, da du formedelst Trykke-Friheden har iført dig en stinkende og formummet Kladedragt, til at besudle vore offentlige Blade med din urene Pen, som Skalkhedens Rænde, hvoraf udflyder dit ondskabsfulde Spye, hvis Forraadnelses Stank har fortæret dine inderste Jndvolde og Nyrer. Den tredie har allerede bevæbnet sig og gaaer dig lige paa Klingen, med en overtydende Stemme, som nedslaaer dig til den Jord, hvis Overflade du, Uværdigste ikke burde betræde. Naar Deponenten med et oprakt Hoved og klar Røst udstøder af Fama Basune den Sandhed, som maa forkyndes vidt og bredt, nemlig: Han var selv i Residence-Staden for nogle Aar siden og veed, at der i Kongens høie Haand blev over rækket en Memorial, hvis Forfatter aldrig har haft Aarsag til at skiule eller nægte sig, og hvis Ædelmodighed taaler gjerne, at udi alle offentlige Blade maa indføres den Sandhed, som Memorialen indeholdt, da jeg (siger Deponenten) fik hiem med mig en Copie her til Lands, og hvoraf dette er et rigtig Udtog: Jeg har Brev med mig i Lommen.