Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-03-27
Mine Læsere bemærke, at jeg ved Tyve ei forstaaer saadanne usle elendige Mennesker, som af Hunger stielle Fødevare, eller af Kulde Brændsel til sig og Børn, og som skjælvende tilstaae, Gierningen saasnart de tiltales. Nei, mine Tyve ere hæderlige bosatte Mænd, som svare Gud og hver Mand sit, af god Familie og Bekjendtskab, som man ei bør besmitte ved en Tyvesag. De have studeret Jura og Dialectik saavidt, at de ere overtydede om Forskiellen mellem Ja og Nei, og Stande Pede kunde fortælle en troværdig Historie, endelig, hvis Ryg, i Nødsfald, kunde udholde en alvorlig Tiltale, uden at bringe Munden, i Uorden. Misceller. Jntet er sædvanligere, end at skildre store Genier som mishandlede af Skjebnen og deres Medmennesker. Saaledes læste man nyligen i et engelsk Blad en Fortegnelse over berømte Mænd, der døde i Fattigdom og Usselhed. Dens Forfatter begynder med Homer og ender med Buttler og Chatterton. Saadanne Fortegnelser skulle egentligen gielde for Bidrag til en utaknemmelig Samtids Synderegister. Men mon Mange af hine berømte Genier ikke selv have været Skyld i deres Vanskjebne, Var det maaskee ikke Mangel paa Selvagtelse og Ligegyldighed for deres eget Vel, der styrtede dem i Fattigdom, Wessel har i den Henseende været den oprigtigste af alle fattige Digtere, naar han siger: "Han syntes født til Bagateller, Og noget Stort han blev ei heller."Men gaves der endeel Genier, som ikke forstode at drage den rigtige jordiske Fordeel af deres Pund, saa fandtes der igjen lige saa mange, som gjorde deres Lykke derved. - Aristoteles var Alexander den Stores Læremester. Cicero var den første Mand i Rom, og kaldtes Fædrelandets Fader. Maleren Rubens førte et fyrsteligt Liv. Griffenfeld blev fra fattig Student Rigsgreve, Holberg Baron og Friherre. Voltaire nød en aarlig Jndtægt af 150,000 Fr., og havde et Slot til sin Bolig. Gibbon fik af sin Forlægger 60,000 Pd. (500,000 Rbdlr.) for sit Værk om det romerske Riges Aftagen og Fald. Pope blev rig ved sin Oversættelse af Homer. Göthe fik en Rigsdaler, i Sølv for hver Linie af sin Hermann og Dorothea, og 30,000 Rdlr. i Sølv for Gjennemsynet af sine samtlige Skrifter. Wieland ernærede en talrig Familie blot ved Udgivelsen af sin dentscher Merkur. Naar Folk, der have Ævne til selv at holde et Tidsskrift, som de finde Fornøielse i at læse laane det af deres Fuldmægtig, Nabo, Kieldermand o. s. v., for at spare det Ubetydelige, det koster at holde, saa forekomme de mig som de, der om Sommeren høre paa Musiken i Charlotten. lundskov eller i Dyrehaugen med stor Opmærksomhed, og som i det Øjeblik, Tallerkenen præsenteres, løbe til Side, for at spare de Skillinger, Musicanterne fordre som en billig Erstatning for deres Møie og Tidsspilde. Dersom det var de samme Mennesker mueligt, at hielpe sig i Henseende til den legemlige som den intellectuelle Føde med Laan, saa vare de endog istand til at fordre Bondens sure Sveed for intet. Der ligger noget Lavt i den Tanke, at ville nyde Frugterne af Andres Arbeide, Anstrængelse og Møie uden mindste Vederlag. Det vilde være ubilligt at paastaae, at Nogen skal kjøbe Alt, hvad han ønsker at læse; men saa megen Sands for aandige Bestræbelser bør dog hver retskaffen Mand, som ikke mangler Ævne dertil, have, at han ikke bør ville nyde for Jntet det, som ei uden Manges forenede Understøttelse kan bestaae.