Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-02-24
(Jndsendt.) Anmeldelse til fornøden Eftertanke De hyppige og hæftige Vinde, som, formedelst Stedets Situation, næsten idelig herske paa Ørlandet, og hvoraf de fra vestlig Kant pleie at rase jevnligst og med største Hæftighed, gjøre naturligviis, som hver sædvanlig Ting, et mindre Jndtryk paa Landets Beboere. Jmidlertid var Torsdagen den 2den Februari ikke desmindre endog for os en udmærket Dag. En usædvanlig stærk Storm af Vesten vedvarede Dagen igjennem, og tildeels de tvende paafølgende Dage. Med Stormen om Torsdagen var tillige foren et et sielden stærkt Tordenveir, som dog meest mærkedes i Biognens Anner, hvorTynilden drog ødelæggende Virkninger efter sig Da Stormen hæftigst rasede, fornam man en Rystelse i Husene, ikke uliig den af et let Jordskjelv, da endog nogle Vinduesruder hos en af Beboerne gik i Stykker. Omtrent ved Middagstid for en Lynstraale ned i Kirkens Taarn, hvori den tændte Jld, som dog strax blev slukket, og søndersplittede dets ene Side, hvorfra den tog Vejen ned i Kirken, ødelagde de fleste Stole og Vinduer, af hvilke den udkastede Træ stumper, omvæltede Knæfaldet for Alteret, omstyrtede og opkastede, hvor den hist og her foer frem. Jngenlunde for at opvække de ved slige Tildragelser gjængse Sindsbevægelser, og endnu min dre for at indlede til nogen Collect for den trufne Kirkes Jstandsættelse, meddeles denne Bekjendtgjørelse. Det skeer meget mere, for at give et lidet Bidrag til den Daarligheds Afskaffelse, at bygge Taarne paa Kirker. Længe nok har Uforstand med alt for meget Held arbeidet baade indvendig og udvendig paa at gjøre vore Kirker smagløse, uhyggelige, ofte væmmelige, isteden for at høre Fornuftens, og den blide alvorlige, hellig opløftende Andagts Fordringer, om ædel, yndig og smagfuld Simpelhed ved de Bygningers Jndretning, hvor tænkende Skabninger samles i det vigtigste og høieste Anliggende. Disse tilspidsede Taarne, som kun opføres til Vankundighedens Mindesmærker, og disse Gjemmesteder for raadnende og stinkende Aadsler, som vore Templer vedblive at være, gjøre det ufornødent at nævne det meget andet, som beviser, hvor vidt Uførstand, har triumpherende kunne drive det. - Hvorlænge skal vore svenske Naboer, med deres nye opbygte taarneløse Kirker, ogsaa i dette Stykke forgjeves give os Exempel, Ørlands Præste gjeld haver trende taarnede Kirker, og nu have de alle trende i et Tidsrum af lidt over 30 Aar prøvet Lynildens ødelæggende Virkninger. De tvende bleve fortærede af Luerne, og den tredie, som nu blev truffen, havde uden Tvivl havt samme Skjebne, om Tilfældet havde ramt den om Natten. Dog har man hidtil ikke været klogere hverken her eller andensteds, men stedse stadfæstet Sandheden i det Bekiendte, nur Weise kan Erfahrung lehren, die anderne macht sie niemals klug Forunderligt, nok, at Menneskers Vanvittighed med saa megen Flid stræber at tvinge Naturens gunstige og velgjørende Jndretninger, til at virke Skade og Ødelæggelse for dem selv. Luftens Elektricitæt er i Høiden langt stærkere, end ved Jordfladen, og de fleste Elektricitætens Udtømmelser skee i en betydelig Høibe over os. Ved Jordfladen er Luften selv en god Flen Conductor Leder) og derfor et herlige Beskyttelsesmidde imod Lynild. Hvor stor er derfor den Daarlighed, at opføre et høit og spids Taarn, for at nedhente Lynstraalen. Er den vel forskjellig fra den, at kaste sin Eiendom forsætlig paa Jlden, eller nedstyrte sig frivillig i Dødens Arme? Det er en synderlig Lykke, at man ikke oftere hører om Skade af Lynild, da de taarnede Kirker give saa megen Grund til oftere at befrygte den. Men aldeles intet synderligt er det, at den Skade, som skeer, oftest indtreffer om Vinteren. Thi Luftens positive Elektricitæt (Glas Eiektricitæt.) bliver stærkere ved Kulden, og Lysstoffet bliver friere formedelst Jldstoffets formindskede Clasticitæt. – Dog der er saa ofte denne Henseende talt til døve Øren. Man kan derfor med Føie befrygte, at Vaners og Fordoms Haardnakkenhed vil fremdeles forhærde sig imod Fornuftens og Erfaringens lydelige Stemmer, ved nye Kirkers Opbyggelse. Vilde man da det mindste, ifald Daarligheden med taarnede Kirker endelig skal vedvare, tillige forsyne dem med Tordenafledere, der ikke ere saa meget kostbare at anbringe, imod Følgernes muelige Farlighed uden dem Bedst var det, at gjøre disse Afledere unødvendige, ved en smagfuldere og klogere Kirkebygning. Thi det kunde ofte gaae som med Kirken i Genua, der ikke fattedes Afledere, og dog blev tændt af Lynild og afbrændte. Lichtenberg siger vel om denne Kirke og andre med Af ledere forsynede Bygninger, at det gik dem, som Børn, der døe af Kopper, fordi de ere uforsigtigt inoculerede. Men hvem er os Borgen for Lynlægernes Forsigtighed ved hine Aflederes Anbringelse? Ørlandet, den 7de Februar 1797.