Viborger Samler, 1841-11-22
Udenlandske Efterretninger. China. Engelske Journaler meddele Keiseren af Chinas Svar til Generalissimus Ybschan i Anledning af Dennes Beretning om Kampen ved Canton fra den 24de indtil den 26de Mai. Af dette Brev meddeles Følgende: ih, Rebelnedlyneren, og hans Krigsraad have berettet, at de engelske Barbarers Skibe have angrebet Canton, men at de Krigere, der forsvarede Staden, ei have tabt Modet og at da skete, hvad der maatte skee. Jeg begriber meget vel Sagens Sammenhæng: de engelske Barbarer maatte to Gange trække sig tilbage; de vare svækkede, og saa ofte de viste sig i Slaget, havde de en haard Dyst at bestaae, Disse Barbarer ligne paa eengang baade Hundene og Faarene; ligesom Hundene have de en fræk Pande, men de have et Hierte som Hjorten; de fortjene ikke, at man værdiger dem et eneste fornuftigt Ord. Desuden ere de blevne tugtede og trængte tilbage, og min Hærs frygtelige Majestæt have de faaet at føle. Abschan har fremdeles meldt mig, at hine Barbarer nu ærbødigen aftag, deres Huer, og underkaste sig de tilbørlige Ceremonier, De have bedet ham om at tilstille mig deres Bønskrift, hvori de bede om Naade. Jeg, Keiseren, troer Eder jeg troer, at Eders urolige og bekymrede Sjæle drive Eder til det yderste, i det Jndvaanerne i hiin Provindsstad bestorme Eder med Klager og Bønner. Saa have J seet Eder nødsagede til at udhale Sagen med Barbarerne for at vinde Tid, og til at bede mig om at tillade Barbarerne at drive Handel. Fornævnte Generalissimus tilstille da Barbarernes Anfører den befaling, at han strax trækker alle sine Krigskibe tilbage, og udsender dem paa Oceanet, at han strax rømmer Batterierne og overhovedet adlyder Lovene. Kun paa disse Vilkaar skal det være Barbarerne tilladt at drive Handel paa ny, men at indsmugle Opium skal ikke være dem tilladt; vove de desuagtet at trodse Loven, da skal der ei længere sees igjennem Fingre med dem. Jeg befaler herved Generalissimus og hans Medhielpere at raadslaae med Stadtholderen i hiin Stad, og med Alvor, Fynd og Kraft at udpønsk de rigtige Planer, og derefter, naar Alt er vel overveiet, at gjøre Jndberetning til mig. Det er umuligt at udgrunde Barbarernes Sindelag og Hensigter; derfor byder Klogskab at forberede hemmelige Forsvarsmidler, og ikke den allermindste Seendrægtighed eller Forsømmelse maa finde Sted. Tøver indtil Barbarernes Skibe have truklet sig tilbage, og sætter Eder da strax i Besiddelse af Forterne, og haver et vaagent Vie med, samt forsvarer de vigtige Puncter. Opfører nye og stærke Fæstningsværker, og sætter de gamle i den bedste Forsvarstand. Gebærde de engelske Barbarer sig med Stolthed og Herskesyge, da fører vore Tropper imod dem, og udrydder dem; thi fordi jeg har udviist Naade imod dem, derfor tør de ikke uden Modstand fremture i deres Udpresninger. Et Bilag til Eders Beretning melder, at mange af Jndbyggernes Huse udenfor Stadens Mure ere afbrændte. Jeg befaler Statholderen at udvælge Mænd, der nøie skulle undersøge Skadens Størrelse og berolige samt trøste Jndbyggerne. Da 2,500,000 Thaels Sølv ere udbetalte af Provindsens Skatkammer, saa befaler jeg Hongkjøbmændene i fastsatte Terminer i de næstfølgende Aar at tilbagebetale denne Sum. Taaler ingen Udflugter, intet Nøleri, ingen tomme Paaskud! Befordrer dette Edicemed 603 Lis Hurtighed om Dagen. Lægger vel Mærke til Dette!" Det hedder i en af de chinesiske, paa Titler rige Auctoriteter udstedet Proclamation, "at Keiseren, gjennemtrængt af uendelig Mildhed atter har tilladt Barbarerne Udførslen af Thee, fordi de uden samme ellers maatte omkomme i deres fjerne, ufrugtbare Land. Og nu, da de keiserlige Soldater under Seierssange drage til deres Hjemstavn, ophøre Krigens Klager for stedse. Begge Parters Vildfarelser og Misbrug ophøre for stedse, Al Mistanke, al Mistillid skal ganske være bandlyst af Gemytterne! Enhver begive sig rolig til sine Forretninger, Enhver nyde Fredens Velsignelser! – Dette er Overanførerens, den isandhed tappre og ædle keiserlige Over-Rebellions-Betvinger Yibschans og hans Collegers brændende Ønske! Af denne Proclamation erfares fremdeles, at Uroligheder herskede i Staden, medens Englænderne stormede Udenværkerne. De udenfor Staden liggende Huse ere ifølge Proclamationens Ord ogsaa stukne i Brand af Rebellerne og ikke af Englænderne. En formelig blodig Kamp skal have fundet Sted imellem de tatariske Soldater og Militsen i Canton. Flere hundrede Jndivider skulle være blevne paa Pladsen, og Forbittrelsen siges at have været saa stor, at de tatariske Soldater endog skulle have fortæret Kjødet af deres dræbte Fiender. Peking Gazette skal indeholde et keiserligt Decret, hvorved Lin og Tang, de første keiserlige Commissairer i Striden med England, ere forviste til Mongoliet, hvor de skulle tjene som Slaver og Soldater. Derimod skal det være lykkets Reschen at indsmigre sig paa ny i sin Herres Naade.