Ribe Stifts Adresseaviser, 1808-11-08
Jndenlandske Efterretninger. Den 24de October blev Søefæstningen Christiansøe, angrebet af en Engelsk Eskadre; men afviste tappere den langt overlegne fiendtlige Magt. Omstændighederne ved dette Angreb vare følgende: J Daggryet, saaes i S. O. en Eskadre, bestaaende af 2 Linieskibe, hvoriblandt en Tredækker, 1 Fregat, 1 Brig og 3 Bombardeerfregatter, hver med 2 Morterer; Vinden, var S. V. Kl. 7 nærmede sig de 3 Bombarderere, og lagde sig i en Linie efter hinanden i Distance af omtrent 4000 Skridt fra Fæstningen paa Østsiden. Kl. 7 1/2 begyndtes at bombardere og vedblev afbrudt, indtil Kl. 11 1/2, i hvilke id omtrent 300 Bomber bleve kastede mod Fæstningen. Kl. 9 avancerede Hovedeskadren, seilede i Linie efter hinanden og beskiød Fæstningen flere Gange med glat Lag. Ved at passere Fæstningen paa samme Side som Bombardererne laae, kom Eskadren snart uden for vore Skud, hvorefter den kom i Læ og holdt Øster efter. Vinden blev sydlig. Da Fienden havde ophørt at skyde, lettede Bombardeer=Fregatterne Anker og samlede sig med de øvrige Skibe i N. O. fra Fæstningen. Trende af disse tilligemed Kutteren krydsede Vester efter og passerede Hammershuus i Mørkningen; de øvrige stode Nord paa - Jngen af Mandskabet er dræbt, men derimod 6 svenske Krigsfanger, ved en Bombe, som faldt i Fangehuset, og et Fruentimmer, som vilde bringe sin Mand noget paa sin Post. Kommandanten, Kapitain Kohl, blev i Begyndelsen af Affairen saaret af et Bombestykke paa det venstre Been, hvorpaa han lod sig bringe op paa Møllebakken, hvor han kunde oversee alt og besørge det Fornødne, og forblev han ogsaa der indtil alt var forbi. Saarede ere foruden Kommandanten, Under=Kanonererne Hans Ude og Niels Pedersen samt endnu 4 Mand af Fæstningens Besætning; af Fremmede paa Øen en Skipper Bruuss, en svensk Matros og en Skipperkone. Man tilskriver dette ringe, Antal af Døde og Saarede, at Bomberne, der faldt paa Steenklipperne, næsten alle revnede forinden de sprang, og det var kun de, der faldt i Bygningerne eller sprang førend de naaede Jorden, som gjorde Skade. Derimod have Fæstningens Bygninger liidt betydelig, og ligeledes nogle af Skibene i Havnen, dog uden at nogen af dem sank. Samtlige Officerer og hele Besætningen have ved denne Leilighed viist sig som kiekke og uforsagte danske Mænd, og fornævnte Underkanonerer Ude har udmærket sig derved at han, uagter saaret, dog blev paa sin Post. Fæstningen besvarede hvergang Fiendens Jld med Kraft. Bombeskibene sigtede man ikke efter, da Afstanden, var for lang. Efter en anden Beretning tog ethvert Huus meere eller mindre Skade. Kommandanten hedder det, vedblev, skiøndt saaret, at kommandere, og lod sig i en Stoel bære omkring paa Fæstningen for at opmuntre Folket. Endnu den Beretning lægges til, at de fangne Svenskere dræbtes just i det de glædede sig over, snart af Britterne at vorde satte paa fri Fod. Af 23 Fruentimmer, som vare krøbne ned i een af Kommandantens Kiældere, saaredes ved et Bombestykke blot en fangen hollandsk Skibskapitains Kone, der ligeledes yttrede sit Haab om nærforestaaende Befrielse. Under Angrebet vilde een af Fæstningens Artillerister løsbrænde en Morter og blev advaret dertil at bruge en Svovleraad, fordi man frygtede for at den skulde gaae i Stykker, men han forsikkrede paa, at han havde lugtet Krudt tilforn, tændte med Lunten og - Morteren sprang rigtig no og fløi væk tilligemed en stor Deel af Blokken, dog uden at denne uforfærdede Mand eller nogen anden tog ringeste Skade derved. - Den kiække og diærve Søhane, Kapitain Caspar Wolffsen, som med Skonnerten Mandahl, i forbemeldte Anledning overbragte Brevskaber hertil, mødte underveis en fiendtlig Konvoi af 12 Skibe, gaaende til Østersøen, under Bedækning af en Kutterbrig, der ei prøvede paa at angribe ham.