Viborger Samler, 1849-05-01
(Af et Brev fra Armeen. – – J Løverdags gik vi(4de Brigade, Moltke) over Strib og Fredericia til Torp, hvor Veiene til Veile, Fredericia og Snoghøi støde sammen; Søndag Morgen drog vi til Hersleb, hvor vi forblev til Mandag Morgen Kl. 1, da alle Forposter og Feltvagter bleve inddragne og Brigaden marscherede over Sønder Vilstrup, Eltang, Bramdrup og derfra til Høire til Landeveien fra Kolding til Veile. Saasnart vi havde naaet denne, bleve de 2 Træfninger formerede: i første vare 5te og 6te Reservebataillon, hver paa sin Side af Veien, i anden vare 8de, 9de og 11te Bataillon. Kl. 7. aabnedes Angrebet paa Kolding samtidig af Schleppegrell fra Snoghøiveien imod Havnen, Klosterport og Stald gaarden, og af os imod Nørre- og Hospitalsportene. Den første virksomme Modstand mødte os ved Gohlmanns Mølle, hvor Fjenden samme Dags Morgen havde opkastet Brystværn og Skandser, som, skjøndt ikke monterede, vare stærkt besatte af schleswigholsteinsk Jnfanteri. Major La Cour – der i det mindste i vor Brigade var Dagens Helt - tog den i en Haandevending med Bajonnetten, men vistnok med betydeligt Tab. Jmidlertid havde 5te Reservebataillon (Arenfeldt) paa høire Fløi fundet en betydelig Modstand og lidt saameget, at den begyndte at vige. La Cour gik derimod rask frem over Kolding Bakke, nedover Veien imod Nørreport, der var stærkt barricaderet. Uden at ændse Tabet af Folk og Officierer, og uagtet Granater og Kardætsker uafbrudt haglede ned over Vei og Bakke fra Batterierne Syd for Byen, vedblev han at rykke frem i Stormmarsch, tog Porten, hvis Varricade var besat af et Jægercompagni, og naaede Torvet. Her standsede han, studsende over de mange Døde og Saarede, der vare tabte paa Veien herop, og hvis Tal stedse formeredes ved Salver fra Vinduerne, navnlig fra Stadshauptmand Borchs og Kjøbmand Frederiksens Gaarde. Han gav derfor Ordre til at gaae tilbage og vi trak igjen op imod den ovennævnte Mølle, hvor Reserven endnu stod. 9de Bataillon var imidlertid gaaet frem mod Søen for at afløse 6te Reservebataillon, og nu kom der Melding, om, at Schleppegrell havde taget Klosterport. Vi fik altsaa Ordre til at storme Nørreport anden Gang. Vi styrtede ned af Bakken, Kuglerne haglede ned over os, men i faa Øieblikke var Porten naaet, Resten af de derværende Jnsurgenter overgave sig, og vi rykkede igjen igjennem Laasby op til Torvet, uden at lade os genere af Granatilden. Ved Enden af Østergade standse vi, da Kuglerne fra de fjendtlige Batterier umuliggjøre enhver videre Fremtrængen. 3 Gange rykke vi frem til Jens Peter Wissings Huus paa Hjørnet af Søndergade, men her gjøre de Forreste omkring og trænges igjen tilbage. Gaden fra Østergade til Rendebanen er opfyldt med en Masse Soldater af vore, som et Par Gange er nærved at blive et Chaos, især da Major Schindel er falden, men Orden bringes strax tilveie af Officiererne, og Hornblæserne blæse uafbrudt "Holdt" og derpaa Avanceer. Endelig fik vi efter en halvanden Times Ophold i Byen Ordre, til at trække ud af den og samle os i Consul Wissings Anlæg, og strax efter sendtes vor Bataillon til Eistrup for at understøtte Rye, der hele Dagen havde kæmpet først paa den søndre og siden paa den nordre Side af Aaen, uden at kunne kaste den overlegne Fjende, der bestandig forstærkedes af tydske Tropper. Havde han kunne kaste dem, saa havde Dagen været vor, da han over Seest Bakker havde kunnet forcere Fjenden fra hans Batterier ved Krathuset og Bellevue. Ved Harthe Kirke traf vi Rye med hans Stab og hele Cavalleriet, men kort efter fik vi Ordre til at gaae tilbage; Kolding var opgivet. – – (Fdl.)