Nye Tidender, 1730-01-01
At det Keiserlige Hof sluttes af de ofte kommende og gaaende Coureer at være meget en peine over den Forandring som er skeedt i Væsenet i det Spanien gandske og aldeles har fraviget den Vienske, og tiltrædet den Hannoverske Alliance. Den sterke Recroutering som skeer for de i Jtalien forlagte Keiserlige Regimenter, og den Ordre som er udferdiget til saa mange Regimenter til Hest og Fods, at de ufortøvet skulle marskere til Jtalien, samt den promtitude, med hvilken samme Ordre efterleves, naar dertil kommer, at Keiseren har forlanget af Graubyndterne at 12000 Mand maatte marskere igiennem deres Land, giver Andledning til at tænke, at Keiseren dog maae frygte for nogen Uroelighed udi Jtalien, og at Jnfanten Don Carlos ei endnu sammesteds er det Kejserlige Hof i disse Tider en kierkommen Giæst, da Keiseren henholder sig til Qvadruple-Alliancen, og de Jtalienske Magter berettes at være det Keiserlige Parthie tilgedan, saa at det tegner til en Uroelighed paa de Kanter og en blodig Krig, i fald Jnfantens Overførsel imod Keiserens Villie skulle blive foretagen, og Paven ej ved sine Forestillinger ved det Spanske Hof kand bringe det til Veie, at samme Printzes Jtalienske Reise endnu paa nogen Tiid udsettes. Andre derimod giøre sig den Forhaabning af Keiserens gode Jntention, for at ved lige holde Fred og Rolighed, at det er vil udfalde til nogen Krig, men at Keiseren efter de Hannoverske Allieredes Tilbud skal finde sig udi at tiltræde den almindelige til en general Fred hensigtende Tractat, naar hand ikkuns kand see sine Jtalienske Stater for værende og kommende Tider satte i Sikkerhed, da Hensigten er samme med de i Riget havende Provintzer for sit Arve-Huus samlede at conservere, til hvilken Ende Hand skal have ladet det Franske Hof tilbyde at Mage skifte de Østerrigske Nederlande bort imod det Elsaske, hvorved begge Puissanter kunde samle deres Lande, og det Kejserlige Hof spare de Omkostninger, det Aarlig maa udrede af sine Arve-Lande for at underholde Guarnisonerne, og saa megtig et Antal Troupper udi Nederlandene; Men hvad heller Keiseren sig med de Hannoverske Allierede setter eller ikke, udfordrer dog den sunde Politiqve, at mand nødvendig maae lade fleere Trouper marskere til Jtalien, og at legge sterkere Guarnisoner i de Jtalienske Stæder, efterdi mand ikke kunde vide, hvad paa de Stæder og hvor Nationen saa højt elsker Forandring, kunde paakomme, naar saa megtig en Flode og saa anseelig en Magt maatte nærme sig, som er destineret til Jnfantens Don Carlos Overførsel i følge af den til Sevilien den 9 Nov afvigt slukkede Tractat, hvis Articler skal bestaa udi Følgende, som foregives at være rigtige, og Copie af hvis det Engelske Hof har meddeelt den Keyserlige Minister udi Londen. Art. 1. J Kraft af denne Tractat, som dog ikke skal betage de forhen gjorte det ringeste, skal der være en ævig og bestandig Fred imellem Hans Catholske Majestet og Kongen af Store Brittannien. 2. Omtalte Puissancer garantere sig indbyrdes ved denne deres Defensive Alliance Tractat alle deres Stater, og om saa skeede, at deres gode Omhue og Tieneste ey var tilstrekkelig nok til at forskaffe den Deel, som maatte vorde angreben, Satisfaction, love deres Majestet er samlede eller separat at undsette den, nemlig de 3de Puissancer, Frankerig, Spanien og Engelland, hver med 8000 Mand til Fods og 4000 til Hest; Dersom den eller de som vare angrebne, begierede i stæden for Folk, Orlogs-Skibe eller Transport, eller og Subsidier udi Penge, staar det samme frit for at velge, og at forskaffe dem Skide eller Penge, i Proportion af de Udgifter som ellers maatte gaae paa Trouperne, forstaa at 1000 Mand Jnfanterie regleres paa 10000 Hollandske Gylden Maanedlig, og 1000 Ryttere Maanedlig 30000 Hollandske Gylden; Var denne Undsettning ej tilstrekkelig, skulde de samle ald deres Magt, og forkynde dem Krigen som havde overfaldet den anden. 3. Mand declarerer, at Hans Catholske Majestet ved den Vienske Commerce-Tractat ei har tenkt at tilstaae ringeste Fordeel, som var stridig med de Articler udi de differente Tractater som angaae Handelen, saaledes som den var 1725. 4. Hans Catholske Majestet skal af ferdige Ordre til sine Statholdere og Gouverneurer at tilstaae Kiøbmændene alle Friheder paa den samme Foed, som er betinget udi de for 1725. sluttede Tractater, 5. Hans Catholske Majestet skal som snarest erstatte den Skade som er skeedt efter den udi Præliminarierne foreskrevne Tiid, inden hvilken Fiendtlighederne i Europa skulde ophøre. Og hvad sig America angaar, skulle de Skader som ere giorte, vorde reparerte, at regne fra den Tid de Spanske Ordres af 22 Jun. 1728 ere indløbne til Cartagen om at indeholde med ald Fiendtlighed, hvorimod Hans Allerchristeligste Majestet og Hans Store Brittanniske Majest. paa deres Sider love at giøre det samme. 6. De af den ene og den anden Part udvelgende Commissarier skulde 4 Maaneder efter, at Ratificationerne ere udvexlede, forsamle sig ved det Spanske Hof, og undersøge den Skade, som af Spanierne udi den i foregaaende Articul limiteerte Tid er tilføjed Engellænderne. Ligeledes skulle de undersøge Hans Catholske Majestets Prætensioner for den Rettighed, hand kunde have ifølge af den Madritske Tractat af 13 Jun. 1727. over den Forliis som den Spanske Flode haver lidt af de Engelske udi Aaret 1718. Sex Maaneder efter at derom er skeedt Beretning til Hans Catholske og Store Brittan, Majest. skulde alt efter deres Decision vorde betalt. 7. Commissapierne skulde undersøge deres Klager og Besværinger som have lidt, og skulde see derhen, at dem deres Forliis og tagne skade vorder gotgjort. 8. Jnden 3 Aar eller før, om det kand skee, skal de ende deres Undersøgning. 9. Mand skal strax sette det i Verk, at sex tusende Spanier skal vorde indlagte udi Guarnison udi Livorno, Porto Ferrajo Parma og Plat sance, som skulle staae udi Hans Catholske Majests Sold, og det for immediate at forsikre Jnfanten Don Carlos om Successionen, og at være i Stand til at sette sig imod ald giørende Modstand. 10. De contraherende Puissancer skulle anvende ald giørlig og muelig Fliid paa, at alt sligt skeer efter den Verdighed og Rolighed, som for Hertugerne af Toscanien og Parma kand udfordres, paa det at Guarnisonerne der i ald Stilhed og uden Modstand blive antagne, saa snart samme faaes i Sigt for de Stæder, i hvilke de skal forlegges. Disse Guarnisoner skulde aflegge deres Æd til Hertugerne af Toscane og Parma. 11. Mand er bleven enig om, at naar Successionen indfalder, og Jnfanten Don Carlos seer sig udi roelig Besiddelse af sine Lande, skulde de Spanske Trouper, som hverken skulde tilhøre Don Carlos eller af ham dependere, trekke ud af ommeldte Stæder. 12. De Contraherende Puissancer skulle for ævig Tid med ald deres Magt handthæve Don Carlos eller den som med rette maatte tilfalde efter ham det at besidde, naar hand engang, er indsat i samme Lande. 13. Da det er at vente, at Hans Catholske Majestet bliver enig med Store-Hertugen af Toscanien og Hertugen af Parma ved en egen Accord og Particulier Tractat, love Deres Allerchristeligste og Store Britanniske Majesteter at ratificere og garantere hvis som i omtalte Tractat vorder sluttet, hvilket skal være af samme Kraft, som det Ord til andet var indrykket udi denne Tractat. 14. De Generale Stater skulle indbydes at tiltræde denne Tractat, og alle andre Puissancer, som samme ville tiltræde, derudi indtages. De separerte Articuler ere følgende: 1. Mand declarerer, at under Navn af den Commerce-Tractat udstedt for Aar 1725, indbefattes den Y trechtske og tillige den af Assiento. 2. Alle Skibe, som ere tagne udi deres lovlige Handel og Prinz Frederich skulle restitueres Engellænderne, og i dessen Mangel deres rette Værdie, hvilket Kongen af Store-Britannien ligeledes paa sin Side lover at efterkomme.