Jyllandsposten, 1840-10-27
Da den hele jydske Stændertidende nu denne Gang, ifølge Procurator Jngerslews Forslag, bliver nedsat til den moderate Priis af 3 Rbd., istedetfor at den de andre Gange har kostet fra 89 Rbd., skulde man vel antage, at Forhandlingerne mere vilde blive læste, og dog sporer man desværre saamegen Ulyst dertil, at man ene og alene kan forklare denne Folkets Ligegyldighed mod Stændersagerne som Følge af at man hidindtil i Hovedtingene ingen væsentlige Forandringer eller Reformer har seet, som først vilde give det Hele et fornyet Liv. Det er desuden forklarligt, at selv den meest patriotisk tænkende Borger omsider maa trættes ved at læse de samme Sager evig og evig behandlede, omtrent paa een og samme Maade; vel kan Læsningen af Debatten for første Gang interessere i høi Grad, men anden Gang læser man den allerede med meget mindre Jnteresse. Skeer der nu i Mellemtiden intet Skridt fra Regjeringens Side, som viser, at man har Grund til at vente Deliberationerne tagne til Følge, da maa nødvendig den tredie Gjennemtygning af Sagerne i den Grad trætte og mishage, at man selv med de bedste Ønsker for sit Fædreland ei kan andet end følge Forhandlingerne med kjølnet Jnteresse. Det gaaer saaledes med Alt i Livet; den bedste Prædikant kunne vi med stor Jnteresse høre paa i 3/4 Time; vedbliver han Timen fuld, taber selv den opmærksomste Tilhører Lyst til Tanke=Anspændelse; men varer Prædikenen 2/32 Time, kan man være overbeviist om, at Kiede og Lede afløser Opmærksomheden, saa Talens Virkning aldeles forfeiles. Men tabe saaledes Sagerne i Jnteresse, alene paa Grund af deres idelige Gjentagelse, hvor meget mere maae de da ikke tabe i Værd, naar man af en saadan Forsamling, der, som bekjendt, for en stor Deel er valgt iblinde og af Mange tiltraadt paa Regjeringens Bud, ovenikjøbet opvartes med saadanne Debatter, som, istedetfor at opbygge Læserne af Stænder tidenderne, endog maae bibringe disse billig Harme, idet de oplyses om de Anskuelser, her ofte med den største Eensidighed og Skjævhed fremstillede sig. Hvo kan saaledes andet end med Bekymring og Sorg opkaste Bladene i sidste roeskildske Stændertidende, hvor den hele Forsamling lod sin fornemme Misbilligelse bryde, løs paa den noksom forfulgte Oppositionspresse, hvor man ret gottede sig ved at fremstamme de intetsigende Beskyldninger om Pressens Udskeielser, Misbrug og Tone, medens man her ganske glemte at fremhæve Pressens langt overveiende Lyssider, der som en Lykkessol oprandt over Danmark i Aaret 1830, og som hver uhildet Pariot tilfulde maa paaskjønne ved at kaste Blikket tilbage paa den i literair Henseende, forinden dette Tidspunct saa mørke Tid. Men at de raadgivende Stænder, som foruden Pressen allerede forlængst vilde være svundet tilbage til deres egen Jntethed, ikke alene med Haan og Uretfærdighed misbilligende have udtalt sig om dens Bestræbelser, men at den endog af Enkelte er bleven udskjeldt for løgnagtig, injurierende og ophidsende, dette er isandhed mere, end man skulde antage var muligt i en Forsamling af danske Mænd, der burde have Fædrelandets Vel for Øie. Kommer nu dertil, at man foruden saadanne Udfald af de vigtigste Sager, endvidere skal taale, at en Mand tør understaae sig i Folkeraadet til endog at foreslaae de Andragender brændte, som af alle ere Folket meest magtpaaliggende, saa kan man virkelig ei undres over, at Jnteressen for Stænderlecturen stedse mere og meere taber sig. Dog vi ville nu med større Fortrøstning vende Blikket mod vore jydske Stænder og haabe, at en Disharmoni, som den, der hist i Roeskilde opstod mellem Stænderne, og Pressen maa blive holdt borte fra Viborg, idet det ikke er vanskeligt at komme til Kundskab om, at Pluraliteten med stor Overvægt i denne Henseende misbilliger Stændernes høist ubetimelige Færd. Ogsaa er det at forudsætte, at hine Stænderdeputeredes senere halve Recapituleren forendeel har godtgjort den Uretfærdighed, man begik ved den udtalte Misbilligelse, hvilket tilstrækkeligen maa have overbeviist de jydske Deputerede om, med hvilken Jnconsequents man der gik frem, saa man bør kunne forudsætte, at man ganske anderledes vil lade Ordet lyde om Oppositionspressen ved nærværende Samling, ligesom man vel ogsaa her er befriet for at tælle saadanne Folk i Forsamlingen, som de tvende Herrer, der hist excellerede i at frembyde deres Paradoxer til Torv. Gid derfor, at Sandhed og Kjærlighed til Fædrelandet maa besjæle vore Stænderdeputerede til diærvt at tale den gode Sag, og gid ingen Forbeholdenhed og utidige Beængstelser maae afholde dem fra, med Ligefremhed og Sandhedskjærlighed at udtale de Ønsker, som ere Folkets høieste, og hvorpaa Danmarks Lykke er beroende.