Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1835-12-21
Den 30te Novbr. faaes en gammel ærværdig Mand sidde paa en Steen i Nærheden af Kongens Palais. Han var sortklædt, graahaaret, nedhøiet af Alder, og i hans dybtfurede Træk udtalte. sig den meest nagende Bekymring. Han havde foldet sine Hænder, og stirrede hen for sig med taatefulde Øine. "Jeg tiltalte ham – fortæller en Mand i Kjøbenhavnsposten Nr. 301, mine Ord fandt omsider Vei til hans Hjerte. Han fortalte mig, at han var en 70aarig Degn og Skolelærer, som gjennem et halvt Aarbundrede havde arbeidet. roe i Kirke og Skole, men som man nu havde afskediget, fordi han ikke, uagtet al sin Umage, inden en meget kort peremtorisk Frist, havde kunne forskaffe sig en Hielpelærer. Først 11 Dage efter Fristens Udløb var det lykkedes ham at erholde en Medhielper, men imidlertid var der allerede anFraget paa hans Entledigelse, som ogsaa var paaulgt. J sin ubeskrivelige Elendighed indgiver han til Cancelliet en Ansøgning om, at maatte forblive i Embedet saalænge han kan faae Hielpelæer, men hans Begjæring afslaaes. Givet til Priis for alle Alderdommens og Armodens Lidelser, vovede han, til Hs. Maj Kongen at indsende et Andrag, hvori han kun udbad sig den eneste Naade, at det maatte vorde undersøgt, hvorvidt han ved nogen Brøde havde fremkaldt hiint Deret, som, for Resten af hans Dage, overantvorder ham, med Hustru og Børn, til Mangel og Elendighed. Men ogsaa derpaa erholdt han Cancelliets Resolution: "at der ikke kunde agtes paa hans Andragende." Fortvivlende havde han nu taget Vandrestaven i Haanden og var reist 9 Mile, for hos Kongen Selv at søge den Retfærdighed, som, efter hans Overbeviisning, hidtil var nægtet ham. Nu var han her; men hvorledes skulde han, modfalden og afkræftet som han var, kunne forklare Landsfaderen den ham tilføiede Uret. Hans Tanker vare forvirrede; han havde kun Sands for een Ting i Verden, for sin grændseløse Ulykke. Jeg satte Mod i den gamle Mand, og opmuntrede ham til, at blive sit Forsæt tro, at begjære Audients hos Kongen og klage sin Nød for ham. Jeg fulgte ham til Slottets Jndgang, og lovede at tøve til han kom tilbage. - Jmidlertid havde jeg mine egne Tanker. Forholdt det sig som han havde sagt- og havde jeg ikke kastet et Øie i hans Papirer, – da maatte jeg finde vedkommende Autoriteters Forhold, mildest talt, uforklarligt. Og er det muligt, at en Embedsmand i Danmark kan afskediges og affærdiges med et Pund Brød om Dagen, naar ingen anden Brøde kan forkastes ham, end at han er gammel og svag, En gammel Dandser, en ung Director, giver man Tusinder i Pension; hvad har man tilstaaet denne værdige Jubellærer, Halvsjette Tønde Byg og 30 Rbd. om Aaret, For 12 Skilling, daglig skal denne ulykkelige Familie anskaffe sig alle Livets Nødvendigheder. Den gamle Mand maae paa Gravens Bred enten sulte eller betie. Man har befalet ham, at flytte ud af Degneboligen, som han dog har kjøbt og i 30 Aar vedligeholdt; og man har ikke tilbudet ham andet Tag, over hans graa Hoved, end den aabne Himmel. Midt i Vinteren jager man ham ud, og anviser ham ikke et Skuur, hvor han kan lægge sig hen og døe. Og alt dette har Lovmæssighedens Præg Alt dette er drøftet af tre Autoriteter, af Skole kommissionen, Skoledirectionen og Cancelliet, af tre Organer for den guddommelige Barmhiertighed, af Præst, Provst og Biskop. - Da kom den gamle Degn tilbage; hans Mine var fuld af Tillid og Haab. Han var strax bleven indladt.