Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-10-16
Nyheder fra Udlandet. Paa Børsen i Paris var den 9de October det Rygte udbredt, at Regjeringen havde faaet Depescher fra Toulon, der meldte ligesaa alvorlige Kjendsgierninger som hiin Depesche der berettede Beiruts Ødelæggelse. Samme Dag havde Thiers lydelig erklæret, at Ministeriet vilde ikke være uvirksom indtil Kamrenes Jndkaldelse, Kongen var nu enig med det i Alt og den franske Marine vilde om kort Tid spille en vigtig Rolle i Middelhavet. Privatbreve melde, at Kongen skal see meget nedslagen og mismodig udFra London meldes, at det store Ministerraad har besluttet, at den engelsk østerrigske Flaade skal forene sig med den russiske, som hver Dag ventedes at passere Dardanellerne, og at de forenede Flaader da strax skulde begive sig til Alexandrien, for at berede denne Stad samme Skjæbne som Beirut. Rustningerne drives i alle brittiske Havne med uafbrudt Virksomhed, og næsten hver Dag afseiler et eller andet Krigskib i al Stilhed med Tropper til Middelhavet. Blokaden af de syriske og ægyptiske Kyster skulde begynde den 14de October. Alle Handelskibe i Alexandrien havde faaet 30 Dages Tid til at forlade denne Havn. Veirut (Stapelpladsen for den midterste Deel af Syrien, med 10,000 Jndv.) blev, som meldt, skudt i Brand af en engelsk tyrkisk østerrigsk Flotille, og der forsikkres, at Angrebet skeete paa en Maade som grændser næsten til Umenneskelighed. Selv Hospitalet var bleven antændt af congrewske Raketter, uagtet man havde plantet en sort Fane derpaa. Den franske Fane som stod paa Consulens Huus havde især været et Skydemaal for de brittiske Artillerister. Huset blev nedskudt og Flagbaandet sønderrevet af Kuglerne men Flaget selv blev uskadt. Byen afbrændtes i Bund og Grund, og tusinde Mennesker ere omkomne under de sammenstyrtede Huse. Soliman Pascha havde sagt til den franske Consul: "Nu har jeg drevet Krigshaandværket i 40 Aar, men hidtil kun seet Soldater skyde paa Soldater; men de civiliserede Englændere skyde paa Qvinder og Børn!" Den amerikanske, danske, spanske og græske Consuls Flag varede endnu paa Ruinerne af deres resp. Vaaninger da man den 20de Septbr. tog Staden i Besiddelse, omendskjøndt Consulerne havde forladt den. De brittiske Kjøbmænds Varelagere vare plyndrede, til Gjen gield for Bombardementet. Paa to Linieskibe nær havde hele Flaaden, kort derefter, forladt Beirut, forat bemægtige sig de øvrige Kyststæder. Den vigtige Fæstning Jean d'Acre meentes at ville blive den næste Erobring. De Allierede havde besat Bjergene omkring Beirut med 12,000 Md. Soliman stod saanær, at man fra den engelske Leir som kommanderes af den tapre Napier, Capt. i den brittiske Marine, kunde see hans yderste Forposter. Jbrahim (hedder det i en anden Beretning) holder med 14,000 Mr. Bjergryggen besat umiddelbart ovenover de Allieredes Leir. (Beiruts Bombardement - hedder det i Courrier frundis – har stor Liighed med Khvns Bombardement. At overfalde og afbrænde en Stad uden Krigserklæring, det skeete her som der.") Soliman Pascha, Beiruts Kommandant, havde først, da Bombardementet var begyndt, svaret paa den ham fra Admiralerne Stopford og Bandiera tilsendte Opfordring om at overgive Staden. Vil Krigslykken (svarte han) erklære sig imod mig, da skal Beirut kun som en Askehob falde i Deres Hænder. Det staaer ikke i min Magt at overgive Staden; jeg har Ordre til at forsvare den, og forsvare den vil jeg, skee hvad der vil!" Og paa dette Svar var det, at Raketter og Bomber i saadan Mængde afskjøbes mod Staden, at denne snart stod i Brand paa alle Kanter. Mehemed Ali skal med stor Rolighed have modtaget Budskabet derom, og have sagt til den brittiske Consul, i Anledning af den engelske Posts Afgang til Ostindien: "Jeg vil (sagde han) bevise Dem, at jeg er mindre Barbar end Deres civiliserede Regjering. De driver mig tilsidst til det Yderste; men Posten kan De lade udskibe, Passagen skal stedse staae Dem aaben!" – Om Jbrahim Paskabs Bevægelser er man endnu Uvished. Nogle ville vide, at han er draget mod Norden, og vil mødes af et russisk Korps. J Paris er der for Tiden en overordentlig Krigsbegeistring. Udenfor Recrutterings Bureauerne staae tætte Hobe af unge Mennesker, for som Frivillige at lade sig indskrive i Krigstjenesteen. Hver Aften forlanger Publikum Marseillaisen sjunget i Theatrene, og talrige Hobe drage igjennem Gaderne med denne Krigssang. Følgende Rygter vare ved Postens Afgang fra Paris i Omløb der i Staden: at Regjeringen havde udstædt en energisk Protestation mod Paskaen af Ægyptens Afsættelse, erklæret de fire Maa ters Ratification af Portens Beslutning for Casu belli (Tilfælde som har Krig til Følge, og et stort Armeekorps's Sammentrækning ved Rhinens Bredder.