Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1798-01-05
De Trondhjemske Tidender kan i deres Embeds-Jver ikke undlade, ved Aarets Ombytning at ønske et lykkeligt Nytaar til Høje og Lave, til Fornemme og Ufornemme, til Geistlige og Verdslige, til Creditorer (?) og især til Debitorer til Koner, til Piger, til Moer a. alle in Genere, men in Specie ønsker man, at de som i det afvigte og de forløbne Aaringer have løvet paa Hofmaneer, og efter Hofmaneer ikke holdt hvad de have lovet, maatte i dette nye Aar blive mere sanddrue. De som i det forrige Aar af Hevngierrighed mod deres Næste, have uddø vet slette Handlinger, tilønsker man i dette Aar ikke de velfortjente Prygl, – men at de maatte gjøre Ondt godt igjen. Skrivefriheden, saafremt den skulde belave sig paa sin Afreise, ønskes at blive tilbage og ikke reise: det er dog saa smerteligt, at skilles fra en god Ven. De som ikke ville, at Menneskene skal tænke, tilønskes: at de dagligen og om Natten ogsaa maatte blive regaleret med -De der have en større Forraad af Fortunges Gaver end de forstaae at anvende til Næstens Held, tilønsker man af Christenkierlighed at de maatte komme til Erkjendelse og gjøre Bod imedens det endnu er Tid. De Fattige, de Sultne, de Nogne, kort, alle Trængende, ønskes oprigtig at maatte herefter nyde mere Godt af dem der have formeget, end i de forløbne Aaringer De der have en større Jndkomme end de behøve og - fortjene, ønskes i dette Aar og i de følgende en temmelig Minus og derimod ønskes Capelaner, men i Særdeleshed gode og duelige Skoleholdere en god Plus. De Piger der have Lyst til at gifte sig og dog ikke blive gifte, ønsker man paa nyt Taalmodighed, de ville behage, at betænke, at den Prost som kommer seent, er – som Wessel siger – bedre, end slet Jngen. Alle de, som dem selv uafvidende have indladt sig udi tossede Forlidelser, ønskes i dette Aar Klogskab til at forlade hiint Narrerie. Alle plagede Ægtemænd, der ere lænkede til yndige Dievle, ønskes den Lykke, at deres elskelige Be herskerinder i dette Aar maatte vorde deelagtige i de – evige Glæder. Hver den, der er befængt med den forhadte nyere Philosophie, ønsker man at maatte kraftigen kunne staae sig imod deres knyttede Næver, der hade Lyset. Endnu ønskes Creditorerne og de andre vantroe Christne, at maatte dog endeligen antage en stærk Troe paa Forsættelser. De Unge, der herefter agte, at tjene som Præster i Justitie Tempel, ønsker manden herlige Evne, altid at kunne gjette det Bedste. Vore merkatoriske Embedsbrødre skal ei heller forglemmes, thi onske vi dem - dog de kunne mod Formodning blive vranten over vort velmeente Ønske, og det var Skade, allerede den første Dag i Aaret at bringe dem i ublid Lune. De Store af vore Brødre tilønskes. Ne disse ville vi dennesinde spille et allerunderdanigst Puds og ikke yttre vort Ønske. Hver den som har bagtalet de Trondhjemske Tidenders Udgiver: og villet rive ham en Smule tørt Brød ud af Munden, ønsker han i dette og mange kommende Aar Mod og Bestandighed til at vedblive sin Forfølgelser, thi det er ikke Umagen værd at være til i Verden, naar man ikke nu og da kan tumle sig omkring med den Ene og med den Anden sligt giver Liv til Livet, dog ønsker Udgiveren sig forskaanet for apostoliske de ukierlige Ribbestød, hvoraf han til nogle i det forløbne Aar, som dog ikke smertede, men desuagtet torde han for Løjers Skylv ved Leilighed tage til Sjenmæle. Naadens Thermometer stod det ad, hver afvigte Aar, endog i Midsommer, paa Fryse punkten, nu dette ønsker en ærlig Mand, der handler som han bør, langt heller end at opvarme sig i naadige Smiles svage Soelskin. De store Smaae ønskes herefter færre Svagheder og Nykker, og derimod mere Forstand og Redelighed.