JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Almuevennen, 1842-04-13
J Nr. 4 er det omtalt, at enkelte større Laug i den nyeste Tid have anskaffet sig stadselige Laugs-Faner, hvormed de prange i Optog og Processioner; ogsaa dette maa ansees for et af de SelvopholdelsesMidler det døende Laugsvæsen anvender, for at holde Livet vedlige. Det seer man har nedsat en Commission for at dømme det, det seer et af denne Commissions Medlemmer holder offentlige Forelæsninger over Nødvendigheden og Retmæssigheden af dets Tilintetgjørelse, det seer Borgerrepræsentationen under 27de Januar anmoder Magistraten om at indhente samme Commissions Underretning om dens Arbeiders Fremme, hvortil Commissionen svarer, at dens Arbeider ingensinde have været afbrudte, men ere fortsatte med de Kræfter, Committeen har kunne disponere over, og af alt dette udregner Laugsvæsenet at dets Dødsdom er nær forestaaende, dersom det ikke ved en kraftig og hurtig udført Handling kan afvende den truende Fare, og derfor har nu Laugsvæsenet under 26 Marts, igjennem Haandværkerforeningen i Kjøbenhavn udlovet 200 Rbdlr. til den der skriver den meest fyldestgjørende Afhandling over den Opgave: "At oplyse, hvilke de Fordeele ere, som følge af det bestaaende Laugsvæsen, saavel for de øvrige Klasser af Samfundet, som for det Offentlige, ved de Foranstaltninger, der ere knyttede til det, med særdeles Hensyn paa Haandværks laugene. Disse Afhandlinger skal indleveres til Bagermester J. A. Schersig, Nørregade Nr. 241, inden den 30te September d. A. og de ville blive bedømte af sagkyndige Mænd i og udenfor Haandværkstanden. Det Skrift som vinder Prisen skal strax trykkes og bringes i Boghandelen.
Almuevennen, 1842-04-13
Hvorvidt nu denne Laugsvæsenets Demonstration vil tjene til at forlænge dets Levetid, er ikke vanskeligt at forudsee; tvertimod vil et saadant Skrift, om det kommer, stifte sin Nytte, idet det vil overbevise Flere som endnu ønske at holde Liv i den Bedagede, om at det var et ufornuftigt Ønske de have næret. Laugsvæsenet selv holder sig naturligviis til Ordsproget: "Saalænge der er Liver der Haab." Hunde Galskab.
Almuevennen, 1842-04-13
Endnu to Actstykker, betræffende Valghandlingen i Rude Skole.
Almuevennen, 1842-04-13
Sorøe Amtmandskab har under 30 f. M. tilskrevet Valgbestyrelsen saaledes: J Anledning af det den 8de d. M. af Bestyrelsen foretagne Valg paa Sogneforstandere for Holsteinborg og Vensløv Sogne, hvorom jeg har modtaget Jndberetning af 13de og 27de d. M., og imod hvis Gyldighed af Skolelærer Rasmus Sørensen i Vensløv har været gjort Jndsigelse paa Grund af at han ikke er medtaget som valgberettiget og valgbar, undlader jeg ikke tjenstlig at melde, at da Skolelærer Sørensen ikke er i Besiddelse af nogen fortiden til Hartkorn ansat Jordlod, og han som Følge deraf ikke kan ansees som valgberettiget eller valgbar, samt da der ogsaa iøvrigt ikke findes noget at erindre imod Valg handlingen, saa bliver det skeete Valg herved approberet; Hvorom alle Vedkommende behageligen maatte underrettes." Hvorom jeg ikke har skullet undlade herved tjenst ligen at meddele Dedhed Underretning. Holsteinborg den 27de Decbr. 1841. L. v. Holstein.
Almuevennen, 1842-04-13
Velædle Hr. Skolelærer og Kirkesanger Sørensen, i Vensløv Under 29de Decbr. 1841 skrev Skolelærer N. Sørensen, Til det høikongelige danske Cancellie. Underdanigst Forespørgsel.
Almuevennen, 1842-04-13
J det Undertegnede her vedlægger i Afskrift: Litr. A. En til Sorøe Amtmandskab indgiven Besværing i Anledning af foretaget Valg paa Sogneforstandere for Holsteinborg og Vensløv Sogne. Litr. V. Valgbestyrer Hans Jensens Erklæring. Litr. C. Et Brev til Amtmanden over Sorøe Amt, angaaende videre Oplysning i Sagen. Litr. D. En Skrivelse til samme Amtmand angaaende optagne Forhører over Undertegnedes Adfærd ved ovennævnte Valg. Litr. C. Grev Holsteins Brev til Undertegnede in Originali indeholdende Sorøe Amtmandskabs Resolution til ovennævnte Besværing" undlades ikke underdanigst at forespørge, om det danske Cancellie finder det samme som Sorøe Amtmand skab, at Undertegnede ikke er i Besiddelse af nogen fortiden til Hartkorn ansat Jordlod, uagtet den nye Matricul har ansat dennes Jordlod til paa det nærmeste 1 1/2 Td. Hartkorn, Endvidere, om de Udtryk i Landcommunalanordningens § 3: "i Følge deres Bestilling bruge Embeds- eller Tjeneste jord af ovennævnte Størrelse, ikke maa forstaaes som de lyde og staae, Og endelig, om Cancelliet med Sorøe Amtmandskab finder, at der, ved den af Undertegnede paaankede Valghandling ikke er noget at erindre, og at altsaa alt det Paaankede skal ansees for Lovligt og Godt, Af dette Blad udgaaer et Nummer og Ugen, som betales med 24 4 s. hvert Qvartal. Ligeledes udgaaer i Forbindelse hermed, "Kjøbenhavns Amts Landcommunal-Tidende", der leveres Amtets Landbeboere uden nogen forhøiet Betaling, hvorimod de af Bladets øvrige Abonnentere, som ogsaa ønske at erholde denne Tidende, betaler samme med 1 qvartaliter.
Almuevennen, 1842-04-20
Nr. 16.
Almuevennen, 1842-04-20
Almuevennen eller Øelysning at Fortid og Uutid for den danne Almue, udgivet af M. Sørensen og J. A. Hansen. Onsdagen den 20de April. Ansvarhavende Redacteur. J. A. Hansen, forhen Borger i Fredericia. Trykt hos J. C. F. Græbe. Landsbyskolen og Landsbyungdommen.
Almuevennen, 1842-04-20
Hvad kunne de nye Sogneforstandere virke til Fattigvæsenets Forbedring: Dersom de vare Godseiere, kunde de forbyde deres Fæstebønder og Huusmænd at indtage til Hus saadanne Familier, som de formeente vilde blive trængende til Fattigvæsenet; hvoraf synes at følge, at de Godseiere, der vaage over denne Rettighed, maatte derved holde Armod reent uden for deres Godser, og faae fuld Besætning af lutter rige Folk. Men betænke vi derhos, at de Godseiere, der vaage over dette Privilegium, vaage endnu meget mere over deres langt større Privilegier til at foreskrive deres antagne Huusmænd og Fæstebønder de Forpligtelser, vi have hørt, - saa tvivle vi ikke paa, at de jo ogsaa faae Trængende nok til Fattigvæsenet paa deres egne Godser, saa det nok kan behøves, at de ikke faae Fremmede ind og gjøre dem trængende med. Men ligesom man nu gjør imod andre, maa man jo vente sig af andre igjen – altsaa paa de Godser og i de Sogne, hvor man ikke vil unde fremmede Arbeidsfamilier, som endnu ere utrængte til Fattigvæsenet, Huusly, bare af Frygt for at de kunne blive trængende, see, der kan man da hverken vente eller fortjene andet, end paa samme kjærlige Maade igjen at nødes til at beholde sin egen Besætning af Arbeidsfamilier, uden mindste Afgang, enten saa denne Besætning er god eller slet – og dette er da hverken meer eller mindre, end et complet Stavnsbaand af utidig Fattigforsyn, ligesaa stridende imod den algode Guds Forsyns Beskjærmelse, som imod den danske Lovgivning om Fattigvæsenet, der forbyder, at bortvise Nogen, der ei endnu er trængende, under Paaskud af, at han kan blive Districtet til Byrde; hvorfor ei heller nogen Fattigcommission kan forbyde nogen Gaard- eller Huusmand at indtage Jndsiddere til Huse fra et andet District, saalænge disse ikke ere Fattiglemmer, eller trængende til Understøttelse af Fattigvæsenet. (Tillægs Placat til Reglementet af 5 Juli 1803. § 1. - Cancelli Skrivelse. af 7 April 1821). – Skjøndt det saaledes er klart, at Lovgivningen for Fattigvæsenet ikke, ved Paabud om utidig Forsynlighed, lægger Stavnsbaand paa frie utrængte Arbeidsfamilier, hvorved de netop tvinges til at blive hvor de ere og der overgive sig til Fattigforsørgelse, i dets Sted at de ved uhindret at søge Bopæl og Næring andensteds kunde ernære sig selv; saa er det dog vist, at et saadant Stavnsbaand, baade lovlig kan øves og virkelig mangensteds øves af Godseiere imod enhver til Fattigunderstøttelse ikke trængende Familie, som ved herskabelig eller forvalter lig Forbud imod dens Jndtagelse til Huse hos Gaard eller Huusfæstere, nødes til at overgive sig til Fattigvæsenet i det Sogn, hvor den er, først hvad Huusly er angaaende og siden gjerne for det Øvrige med; og det alt ifølge Godseier=Privilegier. (Danske Lovs 3197. Forordn. 24 Juli 1822 § 3).(Fortsættes.)
Almuevennen, 1842-04-20
Vore Læsere underrettes herved om, at de Forhandlinger Sogneforstanderskaberne i gamle Roeskilde Amt maatte offentliggjøre i et andet Blad, skal derfra uden Ophold blive meddeelt i vort Følgeblad. Af dette Blad udgaaer et Nummer om Ugen, som betales med 24 sk. hvert Qvartal. Ligeledes udgaaer i Forbindelse hermed: "Kjøbenhavns Amts Landcommunal-Tidende", der leveres Amtets Landbeboere uden nogen forhøiet Betaling, hvorimod de af Bladets øvrige Abonnentere, som ogsaa ønske at erholde denne Tidende, betaler samme med qvartaliter. Man tegner sig for Bladet, hos samtlige Boghandlere i Provindserne, og i Kjøbenhavn hos Redacteuren, Klædeboderne Nr. 101, 2den Sal over Gaarden, hvor Bidrag til Bladet ogsaa indsendes.
Almuevennen, 1842-04-27
Nr. 17. Almuevennen eller Belysning at fortid og Uutid for den danne Almue, udgivet af N. Sørensen og J. A. Hansen. Onsdagen den 27de April. Ansvarhavende Redacteur. J. A. Hansen, forhen Borger i Fredericia. Trykt hos J. C. F. Græbe
Almuevennen, 1842-04-27
Som Svar paa dette, fra nogle Sogneforstanderskaber opkastede Spørgsmaal, tjener: De almindelige ordinaire Forhandlinger som forrefalde i Sogneforstanderskaberne, egne sig ikke for Almuevennen", som har til Hensigt at give Oplysninger og saa mange Anliggender, Forholde og Jndretninger, at dens Omfang er yderst indskrænket til denne Bestemmelse; hvorhos slige Meddelelser kun vilde være Gjentagelser af, hvad der fra Kjøbenhavns AmtsSogneforstanderskaber meddeles i det alene dertil bestemte Følgeblad. Derimod kan det ikke feile, at der ved det nye og høist glædelige Liv, som CommunalLoven for Landet paa de fleste Steder alt har vakt og endmere vil vække, vil blive optaget og drøftet mangen en vigtig Sag, mangen en Sag der fortjener at gjennemføres, ei alene i det enkelte Sogn, men i det hele Land, medens hist den ene og her den anden Hindring vil reise sig imod deres Udførelse, og da er Offentligheden den bedste Løftestang, hvormed man kan vælte Hindringerne tilside, da sees det hvorledes man paa andre Steder har vidst at beseire dem, og paa et hvert Sted vil man da kunne benytte hvad der bedste passer sig for dette. Ligeledes gives der Sager, som det ene Sogneforstanderskab kun kan udføre i Forening med flere, ved fælleds Hjelp enten af Penge eller Arbeidskræfter; der kan gives Sager hvori det enkelte Sogneraad ikke tiltroer sig selv tilstrækkelig Jndsigt, og derfor ønsker dem underkastet en meere almindelig Drøftelse, og her er da atter Offentliggjørelsen det Middelsom maa bruges. Dernæst kan det ei heller feile, at Embedsmyndigheden paa mange Steder vil føle sig krænket, og vil reise sig imod den begyndende Selvvirksomhed, der ikke som hidtil, lader Herredsfogden eller Præsten have det ene bestemmende og afgjørende Ord, ja vi have i endog allerede seet en Præst, nemlig Pastor Børresen, ikke blues ved offentlig, og det i et Blad som han kalder den danske Bondeven", at ville indbilde Bønderne, at i Skole- og Fattigvæsenets Sager gjælder Præstens, og i Veisager gjælder Herredsfogdens Stemme ligesaa meget som alle de øvrige Sogneforstanderes tilsammen, og man kan da vide, at han vil stræbe at gjennemføre dette i sit eget Sogn. (Sluttes.
Almuevennen, 1842-04-27
Rettelser: til Nr. 13, 5te Spalte Lin. 43 maa være fordærvede. læs: "maa være fordærvelig. 7de SpaltLin. 1 er nok saa vigtigt læs: er nok saa rigtigt, 8de Spalte Lin, 38,1334, læs: Af dette Blad udgaaer eet Nummer om Ugen, som betales med 24 s. hvert Qvartal. Ligeledes udgaaer i Forbindelse hermed: "Kjøbenhavns Amts Landcommunal-Tidende", der leveres Amtets Landbeboere uden nogen forhøiet Betaling, hvorimod de af Bladets øvrige Abonnentere, som ogsaa ønske at erholde denne Tidende, betaler samme med 1 qvartaliter Man tegner sig for Bladet, hos samtlige Boghandlere i Provindserne, og i Kjøbenhavn hos Redacteuren, Klædeboderne Nr. 101, 2den Sal over Gaarden, hvor Bidrag til Bladet ogsaa indsendes.
Almuevennen, 1842-05-04
Nr. 18. Almuevennen. eller Belysning at Fortid og Uutid for den danne Almue, udgivet af N. Sørensen og J. A. Hansen. Onsdagen den 4de Klai. Ansvarhavende Redacteur. J. A. Hansen, forhen Borger i Fredericia. Trykt hos J. C. F. Græbe. Hvilke ere de Baand der indskrænke Trykkefriheden i Danmark,
Almuevennen, 1842-05-04
J Medhold af denne Bestemmelse kan da ethvert Blad og ethvert Skrift frit trykkes og sælges i Norge, og Forfatterne ere kun, ved Overtrædelse af et eller flere Punkter af den anførte Paragraph, underkastede lovlig Tiltale og Straf, og derfor siges det med Rette at der er Trykkefrihed i Norge, J det Land hvor Lovgivningen mere eller mindre gaaer ud paa at forhindre og forebygge Presse-Misbrug, hvor det beroer paa Enkeltes personlige Skjøn hvad der maa trykkes og hvad ikke, hvor et Skrift eller Blad kan undertrykkes og Udgivelsen forhindres, uden at Forfatteren gives Leilighed til at forsvare sig for Domstolene, der er ingen sand og virkelig Trykkefrihed.
Almuevennen, 1842-05-04
(Jndsendt fra en Sogneforstander.) Anordningen af 13 August 1841, § 14 byder, at de Forretninger i Henseende til Fattig- og Skolevæsenet, som efter de hidtil gjeldende Anordninger paahvilede Fattig- og Skolecommissionen, skulle gaae over til Sogneforstanderskabet, og 5 12 bestemmer, at det i Fattig- og Skolevæsenets Sager altid tilkommer Sognepræsten, at bringe Forsamlingens Beslutning i Udførelse samt besørge den disse Gjenstande vedkommende Correspondance. Det er meget beklageligt, at der, uagtet disse klare og tydelige Bestemmelser, dog gives en Sognepræst, som endnu ikke, skjøndt der allerede er henvundet saa lang Tid af Aaret, er fremkommet i Forstanderskabets Møder med nogen Oplysning om Fattigvæsenets Tilstand i Sognene, hvilket dog ligefrem maae paaligge ham. Kongen har givet den nævnte Anordning for at den skulde give os en forøget Betryggelse for en paalidelig og hensigtsmæssig Bestyrelse af de Anliggender, der vedkomme det Samfund hvortil vi nærmest høre, men naar Sognepræsterne ikke, i saa vigtige Communalanliggender som Skole- og Fattigvæsenet, vil komme Forstanderskaberne imøde med Bistand og Velvillie, da vil disse i saa Henseende paa mange Steder kun gjælde som en Lygte uden Lys, eller som et Raab i Ørkenen.
Almuevennen, 1842-05-04
Jndsenderen haaber, at vedkommende Sognepræst, naar dette kommer ham for Øie, vil lade enhver videre Opfordring blive ufornøden. Den 14de April 1812.
Almuevennen, 1842-05-04
At der i denne Henseende gives mange Børresenianere kan ikke betvivles, om de end ikke saa offentlig vedkjende sig det, og man maa da ønske de paa gjeldende Sogneforstandere Jndsigt og Kraft nok til at møde slige ulovhjemlede Embeds-Anmasselser. Hertil er da atter Offentliggjørelsen det virksomste Middel, thi en Klage til Amtet eller Cancelliet ledsages af Enbedsmanden med en Erklæring som holdes hemmelig for Klagerne, og Resolutionen bliver da i de fleste Tilfælde, at der efter de oplyste Omstændigheder ikke kan agtes paa deres Andragende, hvorimod slige smaae Embedsdespoter skjælve for Pressens og den offentlige Menings Magt. Meddelelser af saadanne og lignende Sager ville altid være velkomne til Optagelse i "Almuevennen, thi deri indeholdes netop Belysning af Rutiden, som er Bladets Hovedformaal.
Almuevennen, 1842-05-04
Rettelser: til Nr. 14, 3die Spalte Lin. 8 og 9 "modstreed Bogens Udgivelse læs: "modstreed Bogens Udbredelse, Lin. 16 "Saaledes siger Hr. Pastor Holm, læs: Saaledes siges Hr. Pastor Holm. Af dette Blad udgaaer eet Nummer om Ugen, som betales med 24 s. hvert Qvartal. Ligeledes udgaaer Forbindelse hermed: "Kjøbenhavns Amts Landcommunal-Tidende", der leveres Amtets Landbeboere uden nogen forhøiet Betaling, hvorimod de af Bladets øvrige Abonnentere, som ogsaa ønske at erholde denne Tidende, betaler samme med 1 qvartaliter Man tegner sig for Bladet, hos samtlige Boghandlere i Provindserne, og i Kjøbenhavn hos Redacteuren, Klædeboderne Nr. 101, 2den Sal over Gaarden, hvor Bidrag til Bladet ogsaa indsendes.
Almuevennen, 1842-05-11
Nr. 19. Almuevennen. eller Belysning at fortid og Uutid for den danne Almue, udgivet af N. Sørensen og J. A. Hansen. Onsdagen den 11te Klai. Ansvarhavende Redacteur. J. A. Hansen, forhen Borger i Fredericia. Trykt hos J. C. F. Græbe. En Fangevogters Reflexioner.
Almuevennen, 1842-05-11
Nu kom Valget af nye Stænderdeputerede JfjorVinter, og Lehmann blev valgt som Deputeret for Rudkjøbing, Svendborg, Nyborg og Faaborg. For Falster havde en Mand ved Navn Peder Vest været Deputeret, men skjøndt han selv havde været med at underskrive Falstringernes indsendte Begjæring om Skattebevillingsret, lod han sig dog forlede til, i Forsamlingen at stemme derimod. Derover blev hans Vælgere hjemme paa Falster fortørnede, og de valgte nu Kammerraad Drevsen, men da han tillige var valgt for et District her i Sjælland, reiste han over at tale med sine Vælgere paa Falster derom, og Orla Lehmann, gjorde ham dertil Selskab. Ved denne Leilighed var det da, at flere Hundrede af de Falsterske Bønder, ved et Møde med Drevsen paa Raadstuen i Nykjøbing, den 3die Januar f. A. første Gang saae og hørte Lehmann, der her først udviklede dem sine Tanker om deres Valg af Drevsen, og om de vilde vedblive dette Valg, da de dog nu hørte, at han efter et andet Valg kunde komme iblandt de næste Stænderdeputerede alligevel. De fandt nu dog det var bedst at de holdt paa Drevsen, og nu ville de Alle gjerne høre meere af Lehmann, der ogsaa havde sagt til en Sognefoged ved Navn Christopher Rasmussen, der forud havde spurgt ham om hans Mening angaaende Constitution og Enevoldsmagt i Regjeringen, at han kunde erindre ham derom ved Mødet, saa vilde han udvikle sine Tanker- og besvare Christopher Rasmussens eller Andres Jndvendinger derimod. Christopher Rasmussens Fremførte var i kort Begreb dette: "at de danske souveralne Konger havde gjort Meget for Bønderne, og at det derfor var urigtigt at tage Magten fra Kongen og give den til Stænderne. (Fortsættes.) Frederiksberg og Hvidovre Sogneforstanderskab, og Birkedommer, Justitsraad Frederiksen.
Almuevennen, 1842-05-11
De der have læst Kjøbenhavns Amts Landcommunal-Tidende Nr. 3, der udgik som Følgeblad til "Almuevennen, Nr. 18, de have seet hvilken beklagelig Spænding der er indtraadt mellem Sogneforstanderskabet for Frederiksberg og Hvidovre Sogne, og Districtets Politimester, Justitsraad Frederiksen. Angaaende denne Sag, har Bladet "Fædrelandets meddeelt en Skrivelse fra en stor Deel af disse Sognes Beboere, til Formanden for Sogneforstanderskabet, og det har dertil knyttet en oplysende Fremstilling, af hvad der er passeret i Sagen, ledsaget med nogle velgrundede og treffende bemærkninger, hvilket Alt sikkerlig i høi Grad ogsaa vil interessere vore Læsere, hvorfor vi ikke tage i Betænkning at meddele det her. Til Formanden for Frederiksberg og Hvidovre
Almuevennen, 1842-05-11
Sogneforstanderskab. Deres Høivelbaarenhed Hr. Etatsraad Povelsen. "Med jo større Jnteresse undertegnede Grundeiere og Beboere af Frederiksberg og Hvidovre Sogne have seet den nye Communalanordning træde i Kraft iblandt os, og til jo glædeligere Forventninger den nidkjære Virksomhed, vore Udvalgte alt i den korte Tid, som er forløben, have lagt for Dagen, berettiger os, desto meere maae vi beklage den Conflict, vi, af de offenlige Meddelelser og Forstanderskabets Forhandlinger, erfare er opstaaet imellem dette og Districtets Politi=Øvrighed. Uden at ville indlade os paa nogen Dom om et Anliggende, der vel endnu ikke kan ansees som sluttet, føle vi os dog forpligtede til for Dem, høitærede Hr. Etatsraad allerede nu at burde udtale vor Taknemmelighed og Anerkjendelse af den Kraft og Klogskab, hvormed De har hævdet Communens og dens Bestyrelses Ære og Tarv, idet vi derhos yttre det Haab, at De vil ansee de personlige Ubehageligheder, som dette har voldet, og muligen vil forvolde Dem, for ikkun lidet imod den Bevidsthed, væsenligen at have bidraget til at grundfæste denne endnu unge Jndretnings Uafhængighed, og imod den Erkjendtlighed dette vil møde hos fædrenelandssindede Medborgere."
Almuevennen, 1842-05-11
Ovenstaaende Skrivelse har i faa Dage erholdt 68 Underskrifter, 31 af Frederiksberg og 37 af Hvidovre Sogn, hvoriblandt 29 af de anseteste Gaardmænd, og næsten alle større Eiendomsbesiddere og bekjendte Mænd i Sognene. Naturligviis have Sogneforstanderskabets Medlemmer og Sognefogderne ikke heri deeltaget, ligesom enkelte Mænd, der fuldkomment billigede Skrivelsens Jndhold, dog have ønsket at afholde sig fra at underskrive samme, paa Grund af det nærmere personlige Omgangsforhold, hvori de stode til Hr. Friederichsen.
Almuevennen, 1842-05-11
Hvorvel denne Skrivelse indeholder den bedste Gjendrivelse af det Snak, hvormed navnlig "Dagen" alle Embedsautoriteters ligesaa ivrige som talentløse Forsvarer, har søgt, om end ikke at retfærdiggjøre, dog i det mindste at besmykke Hr. Friederichsens uforsvarlige Fremfærd i hele denne Sag, troe vi dog, da vi her atter ere komne til at omtale samme, at skylde den store Vigtighed, den kan faae med Hynsyn til det endnu saa unge Communalvæsens Udvikling, at vi nogle Øieblikke dvæle ved dette Anliggende.
Almuevennen, 1842-05-18
Nr. 20.
Almuevennen, 1842-05-18
Endnu en anden Proces har Cancelliet beordret anlagt imod Lehmann, i hvilken nu ogsaa er faldet Dom. Hermed forholder det sig saaledes, at da hans første Sag vakte saa megen Deeltagelse, at der fra hans Venner og Ligesindede blev ham sendt en Understøttelse af omtrent 4500 Rbd., saa takkede han dem i et Brev, som han lod trykke i Bladet "Fædrelandet, og erklærede deri, at disse ham saaledes skjænkede Penge vare ham altfor kjære til, at han vilde bruge dem til sine egne personlige Fornødenheder, hvorfor han hermed skjænkede den hele Sum til Grundlæggelsen af en fælles Kasse, til Almeenaands og Almeenforetagenders Fremme og Understøttelse, og navnlig til at understøtte den haardtbetrængte Presse. Dette forstod nu Cancelliet saaledes, som om han opmuntrede til at understøtte de Mænd, med deres Mulcters og Procesomkostningers Betaling, som efter dette Collegiums Ordre bleve belagte med Retstiltale for hvad de offentlig skreve, og de saae derfor heri en Modvirkning mod dets Ordre om de mange Trykkefrihedsprocesser, og beordrede ham tiltalt for dette Brevs Skyld, men Hof- og Stadsretten har frifundet ham, og Cancelliet har erklæret sig tilfreds med Dommen. Falstringerne og Lollænderne, som havde faaet megen Godhed for Lehmann ved hans gjentagne Besøg i Nykjøbing, bekostede og tilsendte ham en overmaade værdifuld Gulddaase, prydet med Ædelstene, som han modtog da hans Dom ved Hof- og Stadsretten var falden, og derfor takkede han dem ligeledes i et Brev som han lod trykke i "Fædrelandet, og han yttrede deri, at ligesom store Herrer gjerne ved visse Leiligheder have for Skik, at forære En eller Anden af deres troe Tjenere en Daase eller Sligt, saa betragtede han ogsaa denne Daase som en saadan Foræring fra sin Herre, det er, fra Folket, som han lovede at tjene med urokkelig Troskab. Daasen slap fri for Proces og dette Brev slap ogsaa fri, og nu have vi Lehmann, lykkelig og vel ude af Arresten; og Saameget har Bønderne dog imidlertid lært at kjende af alt dette, at de nu veed en Mand, som de i alle offentlige Anliggender, hvad der angaaer deres Fremgang til Friheds Udvikling, trygt og trøstigen kan stole paa Om Statsgjælds-Afbetalingen.