Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-08-05
Det var først under Henrik 4de de Franske, efter nogle forhen mislykkede Forsøg, fik et fast Punkt i Nordamerika. Den driftige Chauvin grundede nemlig i Aaret 1608, paa den nordlige Bredde af St. Lorenzfloden, 80 geographiske Mile fra dens Udløb i St. Lorenzbugten, paa et velvalgt Sted, Staden Quebek, som Oprindelsespunktet og Middelpunktet for et fransk Nordamerika (la uouvelle Frence, Nova Francis),et Navn der, med de Franskes Herredømmes Ophør, er bortfalden. Det var især Peltshandelen og Fiskeriet man tilsigtede. Med Vanskeligheder maatte de Franske her stride mod Englændernes Angreb, hvilke ei vilde taale deres Arvefiender saa nær den vigtige Stokfisk De, Newfoundland, og det var ikke førend i Aaret 1661 det lykkedes de Franske at komme i rolig Besiddelse af Canada, ligesom de da og fik Acadia, nu Nyeskotland, og det da saa vigtige Cap Breton. Colbert opbød alt, for ved Kolonialbesiddelser, Søhandel og Sømagt at sikkre og berige Frankrig. Derfor bleve uhyre Bekostninger anvendte, for af hine Vildnisker at skabe Agerdyrknings-Kolonier. Derfor bleve Seigneurs, alle af god Adel, skjænkede den hele Kyst henad til Montreal, som Arv og Eiendom, under Betingelse at dyrke Landet. De bleve givne store Understøttelser og Forskudde til udrustninger og Transporter o. s. v. Der blev tillige sørget for Christendommens Udbredelse, og Kultur blandt de Vilde, ved franske Ordens geistlige og ved Jesuiter, med ægte apostolisk Nidkjærhed. Men tidligere havde Storbritannien, anet, at Nordamerika maatte blive en Kampplads, hvor for den brittiske Sømagt og Indflydelse paa Verdenshandelen alt kunde være at vinde eller tabe. Saaledes begyndte en næsten uafbrudt Haarig Kamp om øde Strækninger, som den europæiske Politik neppe kjendte af Navn. Britterne havde fornemligen concentreret sig paa den hele Østkyst af Nordamerika. Utrechter Freden 1712 havde forskaffet dem Nyskotland og Nyfoundland tilbage, og der bleve stiftede Kolonier, hvilke tidligen følte sig fri, og hvis Borgere altsaa havde et Fædreneland at forsvare. Dette forbittredes af de Franske ved Indbrud, hvortil de vidste at lokke de Vilde, paa de imod det Indre af Landet liggende Plantasier. Man vandt nu Forbindelse med Trokeserne, og gjengjældte Lige mod Lige. Der blev i de vestlige bagerste Lande anlagt brittiske Forter, og da de Franske paa den Tid vare i Besiddelse af Louisiana, saa vilde de forbinde dette ved en Kjæde af Forter med Canada. Med vexelsidig Borttagelse af disse Forter ved Ohio og flere Steder, begyndte den store Afgjørelseskamp, som Tid efter anden i sine Følger forandrede det hele Amerika, i de Aar 1754 og 1755, endnu førende Krigen i Europa var formelig erklæret. Frans rig udviklede en indtil den Tid uhørt Magt, baade til Søes og til Lands, fornemmeligen bleve Landtropperne de Brittiske i Amerika overlegne ved Overmagten, Tapperheden og krigerisk Duelighed. Derfor maatte Fristaternes Milits opbydes, og disse udviste hvad Mandsmod, i Kamp for egne Arner, formaae imod hyret Mandskab, endog af den bedste Slags, især i Ørkener, der ei ere dem bekjendte. Det stærke Louisburg paa Cap Breton, Canadas Bolværk, blev i Julii 1758 taget ved Provinzialernes Bistand, og ved en Marsch, som kun for saadanne Mænd var mulig, faldt ogsaa Canada, efter Sejren ved Que ber d. 13 Sept. 1759, hvilken General Wolfe, ved sin Heltedød beseglede, i Britternes Hænder.