Aalborg Stiftstidende, 1840-12-01
Det er en af Forsamlingens første Pligter - hedder det endvidere i hans Foredrag - at vaage over Stænderinstitutionens Ukrænkelighed, og vi vilde efter min Formening paadrage os et stort Ansvar til vore Vælgere saavelsom til Folket i det Hele, hvis vi ikke tog Anledning af bemeldte Rescript til at gjøre Hs. Majestæt Modforestillinger. Den tor ikke forudsættes Andet, end at Hs. Majestæt allernaadigst vil agte paa den Praxis, der i de foregaaende Stænderforsamlinger har været fulgt med Hensyn til Sporgsmaalet, og at den Mening, som de Roeskildske Forsamlin. ger, hvori flere af Landets meest anseete Lovkyndige have havt Sæde, have antaget og Fortolkningen af den omhandlede Bestemmelse, i alt Fald maa vidne om, at det ikke kan være hævet over al Tvivl, at den bør forklares modsat, og hvis en saadan Tvivl, endog i en mindre betydelig Grad, end det her maa statueres at være Tilfældet, var tilstede, da behøvedes der vistnok en authentisk Fortolkning for at ophæve den. Men en authentisk Fortolkning er, som jeg tidligere har bemærket, aldeles liig med en ny Lovbestemmelse, og kræver samme Fremgangsmaade som denne, før den kan træde i Kraft. Fandt det Princip Jndgang hos Regjeringen, at afgjøre Sager af den Natur paa en saadan Maade, som ved det allerhøieste Rescript er skeer, uden at Stænderforsamlingerne havde havt Leilighed til forinden at afgive deres Betænkninger derover, vilde dette, saavidt jeg kan skjønne, være et Indgreb i Jnstitutionen af den kongelige Magt. Dette kan ikke have været Kongens Hensigt, men Rescriptet har ikke destomindre opvakt en Misnøie og en Frygt, som det i høieste Maade vilde være beklageligt, om den skulde rodfæste sig hos Folket; og det tør derfor, haabes, at Hs. Majestæt, paa Forsamlingens Forestilling, derom, vil lade sig bevæge til allernaadigst at tage Rescriptet tilbage, og i alt Fald at lade Stænderne forelægge et Lovudkaft i den Anledning, som Rescriptet angaaer. Commissarius søgte i et vidtløftigt Forredrag at forsvare Rescriptet saavel fra Formens som Realitetens Side. Af Præsidentens Foredrag hidsætte vi Følgende: Jo nøiere og oftere jeg gjennemlæser det kgl. Rescript, desto mere kommer jeg til den Overbeviisning, at Sagen ikke kan have være Hans Majestæt fuldstændigt forestillet; thi naar Hans Majestæt var bleven gjort opmærksom paa, at begge de danske Stænderforsamlinger stedse have fulgt en modsat Fortolkning af den omhandlede Bestemmelse, var bleven gjort opmærksom paa, at Spørgsmaalet er udforligen discuteret i den Roeskildske Forsamling i 1838, og at en betydelig Majoritet (hvori nogle af Landets første Jurister) dengang og senere har erklæret sig for den modsatte Fortolkning, da vilde Hans Majestæt sikkert ikke have yttret, at Bestemmelsen var saa utvivlsom, at den ingen Fortolkning behovede. Jeg troer, at der allerede deri er tilstrækkelig Grund for Forsamlingen til at gjøre Kongen opmærksom paa Sagens Sammenhæng i dens Heelhed, ligesom der er Anledning til at forestille Hans Majestæt Nodvendigheden af at forelægge Stænderne et Lovudkaft angaaende Fortolkningen af hun Bestemmelse, da det er aabenbart, at deres Betænkning maa indhentes ligesaavel over en authentisk Fortolkning som over nye Love; hvilket ogsaa er anerkjendt af Regjeringen, idet der i denne Session er blevet forelagt et Lovudkast, indeholdende en authentisk Fortolkning af Lovens 4--1. Men der er endnu en anden Grund, af hvilken jeg troer at Hs. Majestæt, naar Sagen bliver rigtigt forestillet for ham, vil forelægge den for Stænderne, den nemlig, at Sagen er fremkommen som en Klage, og det som en meget nærgaaende Klage; thi vi kunne dog nu vistnok af Hs. Majes Retfærdighed vente, at han ikke vil tage nogen endelig Beslutning over en Klage, førende han har hørt den Anklagede, saameget mindre som Hs. Majestæt da vil kunne erholde Vished om, at de Anklagede ikke have gjort sig skyldige i Rettens Fornægtelse, og derpaa gaaer Klagen jo ud. Skulde da Kongen, naar Sagen bliver ham foredraget, efterat Stænderne ere blevne høre, dog antage Klagerens Fortolkning for den rigtige, og denne da saaledes blive til Lov, da vil den Roeskildske Forsamling, med samme Samvittighedsfuldhed opfylde denne Lov som Landets øvrige Love. Naar jeg forøvrigt siger, at den Anklagede maa have Ret til at forsvare sig, da veed jeg vel, at de Mænd, som deeltage i den Roeskildske Forsamling, ikke alle endnu engang der ville faae Sæde, men endeel af dem vil dog igjen være tilstede i den følgende Forsamling, og denne vil i alt Fald paa hines Vegne vide at retfærdiggjøre deres Fremgangsmaade. Jeg har fundet en forøget af de Anklagede som endnu, skjøndt kun en føie Tid, kan yttre mig som Deputeret. Efterat tillige Nygaard havde talt for en Committees Nedsættelse, besluttedes denne med 40 Stemmer mod 1 og valgtes til Medlemmer heraf: Otterstrøm, Nygaard og Funder.