Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1823-12-01
Storbrittannien. Baade den 18de og 20 f. M. holdtes stort Kabinetsraad, af hvis Resultat dog hidtil intet er bekjendtgjort, undtaget for saavidt, at Parlamentet atter er prorogeret til næstkommende 3 Februar. Den 21de var det endnu lige dødt i Pengehandelen og Stjernen forsikrer høit og dyrt, at hvad Agioteurerne paa den Londonner Børs end gjøre, vil der aldrig blive dem een Skilling tilbagebetalt af de spanske ogsaa forrevolutionaire betitlede Laan. Koureren vedbliver at stride med Pariserbladene om de sydamerikanske Staters Uafhængighed og spørger, om Journal des Debats sidste fredelige Erklæring (S. 658, maaskee reiser sig fra de Noter, som det franske Ministerium siden har faaet fra det engelske Bladet Times har ligeledes taget Stjernen i Skole for en ny Artikel i samme Anledning, hvori denne spørger, om Man vil fremme Anarkiet? og derefter vedbliver: hver Dag frembringer hist nye Authoriteter, nye Regjeringsformer, ja endog nye Navne paa Stater. Idag er det Republikker, imorgen Monarkier; snart hersker en Folkeforsamling og snart en lykkelig Soldat. Hvad er det da J vil erkjende? Den Gesandt, som I sende til en Konsul, modtoges kanskee af en Keiser; den Traktat, J slutte med et frit Land, rives maaskee itu af en Despot. Hvortil den dumme Hast, Tilladen Ret og Billighed og Politievel, at erkjende en Stats Uafhængighed, uden at Moderlandet og Nabomagterne have giver deres Samtykte, Dette Spørgsmaalangaaer alle Legitimitetens Jnteresser. Er det troligt, at de Magter, som have brudt med Cortes=Regjeringen, og Frankerig, som har styrtet den med sine Vaaben, ville handle inkoseqvent. Tvertimod torde de yde Moderlandet den viksomste Bistand, naar de derved troede at gjøre en Ende paa Revolutionen, og vælge de ikke Magtens Vei, skeer det blot, fordi de holde sig forvissede om, at Midler er farligere end det Onde selv og deres Bestræbelser for at gjenoprette Orden kun vilde gjøre Forvirringen større. Det er et skuffende billede, Man opstiller om de tidlige Handelsfordeele. Eller troer Man, at der ikke i andre Stater, gives dygtige Hoveder, som ogsaa have tænkt over en saa almeen interessant Sag. Kunde Man læse i de Mænds Tanker, som styre den Europæiske Politik, da vilde Man udentvivl see, at de store og ved saa mange Baand forenede i Magter kun have eet almindeligt Formaal for Øine: at sikre Moderlandets specielle Fordeele og alle Nationer lige Rettigheder. Derimod begynde hine Journalister med at erklære Sydamerika frit og uafhængigt. Gives der da een spansk Kolonie, hvori Moderlandet ikke endnu har faste Pladser og Tropper, Medens Man i Londons Skjænkestuer feirede Limas Jndtagelse af Jnsurgenterne, drog Ferdinands seierrige Generaler ind i denne Perus Hovedstad. Man overlade altsaa til Tiden, hvad den ene kan afgjøre, og selv i det Tilfælde, at de Europæiske Kabinetter maatte erkjende hiin Verdensdeels Uafhængighed, vilde denne ophøiede Politik, som afladelig, følger Retfærd og Moral, dog vide at hylde Moderlandets Rettigheder. J sit Svar herpaa henviser Times til Buenos Ayres, Chili, Columbien, (hvor Spanierne nu ogsaa skulle have rømmet Puerto Cabello) og Mexico. Peru - siger den - er den eneste Stat hvor der end nii findes nogen spansk Krigsmagt. Naar undtages Mexico, har heller ingen spansk Kolonie skiftet Regjeringsform.