Jyllandsposten, 1838-10-08
Hvad der er passende Løn for en Bestilling maa vel bedømmes, deels efter dennes Beskaffenhed, deele efter den Plads i Samfundet, hvorpaa Regjeringen vil have Den sat, til hvem den overdrager saadan Bestilling. Hvad hiint, Bestillingens Beskaffenhed, angaaer, da maa det dog vel indrømmes, at det Arbeide, der udfordrer en Dannelse, som kuns erholdes under en større Anstrængelse og længere Forberedelse, samt ved betydelige Bekostninger, bør lønnes rigeligere end det, hvortil saadan Dannelse ei behøves. Den Bestilling, hvortil Forberedelse kan skee i kort Tid, med liden Umage og altsaa ubetydelige Bekostninger, bør unægteligen nøies med en tarvelig Løn. Og hører Almue Skolelærernes Betiening ikke under denne Kategorie? Hvilke Opoffrelser af Tid, Flid og Penge udfordres forat kunne opnaae de Kundskaber, som kræves af de Mænd, hvilke en Landsbyskole betroes, Den, der efter at være tilbørligt forberedt til Confirmationen ikke Løbet af 1 Aar kan erhverve den dertil fornødne Duelighed, han maa enten have nydt en Opdragelse, der har været forsømt fremfor Almue=Ungdommens i Almindelighed - og en Saadan kan dog i Samfundet ikke gjøre flere Fordringer - eller han maa være af saa tungt Nemme, at han ei bør beskikkes til Skolelærer, da det vil blive uundgaaeligt, at hver Skoledreng, der har lidt Nemme, vil kunne oversee Læreren og, i aandelig Forstand, voxe ham over Hovedet. At der hører saa Lidet til at opnaae de Kundskaber, som udfordres, til at blive Landsbye-Skolelærer, viser Erfaringen, thi det er ikke saa sjeldent, at en Bondekøs med almindeligt Nemme, efter at være underviist en kort Tid af en, ikke altid just kløgtig, Skolelærer, og saa et Par Maaneder at have modtaget Underviisning paa et Seminarium, dimitteres fra dette med Attest om Duelighed til at forestaae et Skolelærer-Embede. Den Dannelse, der udkræves til at blive Landsbye=Skolelærer, kan saaledes opnaaes af de ei allermeest Tungnemme i en Tid, der ei er længere end den, der er nødvendig for at lære at pløie, saae og føre Leen, hvorfor det ogsaa høiligen er at misbillige, naar man – som t. Ex. Hr. Cancellieraad Hempel i sin Avis Nr. 88 for 1835, i Anledning af en Præstes Yttringer, modtage vore Jndtægter i en hullet Pung, vil sammenligne Skolelærernes og Præsternes Jndkomster. Man betænke dog, at der af den theologiske Candidat fordres en ligesaa videnskabelig Dannelse, som af nogen Anden, der adspirerer et Embede i Staten - et Professorat vel allene undtaget - en Dannelse, der kuns af faa opvakte Hoveder kan opnaaes i kortere Tid, end omtrent 10 til 11 Aar - Elementair-Underviisningstiden medregnet og udkræver Bekostninger, hvis Beløb, samlet, tilligemed oplagte Renter, i een Capital, ville sætte ham istand til at kjøbe sig en Eiendom, der maatte antages at kunne sikkre ham et tarveligt Udkomme hans øvrige Levetid, medens Seminaristen, til et Aarstid før han underkaster sig Exammen paa et Seminarium, kan tjene Brødet, og Lidt til, fra sit 10de eller 12te Aar. Og at Præsten modtager sine Jndtægter i en hullet Pung, kan være Sandhed, da mangensteds de hans Embede paahvilende Byrder opsluge den største Deel af hans Jndtægter, hvad der ei er Tilfældet med Landsbye Skolelæreren, der de fleste Steder, hvor approberet Plan haves og den kan jo efterhaanden faaes overalt - ingen offentlige Afgifter udreder af Skolelodden - ingen Bekostning har at anvende paa sin Bolig, og i det Hele er fri for alle faste Udgifter og staaende Byrder. Det maa dernæst ei heller oversees, paa hvilken Plads i Samfundet Regjeringen vil have Landsbye Skolelæreren stillet, eller: fra hvilket Synspunkt den vil have hans borgerlige Stilling seet. Agtes herpaa, da bliver det utvivlsomt, at Regjeringen har forventet, at Seminaristerne vilde fremgaae af Bondestanden - hvilket jo ogsaa med enkelte Undtagelser er blevet Tilfældet - og vil have Landsbye=Skolelærerne henregnede til denne. Seminarister, der ved Fødsel ere værnepligtige, ere fritagne for Udskrivning til militair Tjeneste, i hvilken Bondestanden er pligtig at indtræde. - En Grundtegning, som af det høieste Kongl. Collegium er given som Norm for Opførelse af Landsbye=Skolelærernes Bo ligger, i det mindste i stridige Tilfælde, viser, at Regjeringen vil, at de skulle boe som Bønder. Forordn. af 8de Mai 1829, efter hvilken Kirkesangeres og Skolelæreres Sønner, naar hine ansættes efter bemeldte Forordnings Datum, ere værnepligtige, lader ingen Tvivl tilbage om, hvorledes Regjeringen vil have de paagieldende Personer betragtede; thi skjøndt flere udenfor Bondestanden, efter samme Forordning, henregnes til dem, hvis Børn, ligesom Bondens, ere Værnepligt underkastede, saa kunne Kirkesangere og Skolelærere dog ikke tælles blandt disse, da de ei, som disse, kunne faae deres Sønner fritagne for Værnepligt mod en Kiendelse til Landmilitie-Fondet. At altsaa Regjeringen vil have Skolelærerne henregnede til Bondestanden, har den tydeligt tilkjendegivet. Men ere Skolelærerne at betragte som Bønder, saa kunne de jo ei heller gjøre Fordring paa større Løn, end den, der sætter dem istand til at leve paa Bondens Viis, eller som de Velhavende af denne Stand. At ei faa Skolelærere ere fødte af Forældre, der ere udenfor Bondestanden og opdragne som Saadanne, kan ikke komme i Betragtning; ved at indtræde i Skolelærernes Række, indtræde de ogsaa deres, med hvilke Regjeringen vil have disse satte i Klasse, i Bøndernes. De kunne ikke, paa Grund af, at de ere udgangne fra en Lærers Stand, gjøre Fordring paa Forhøielse i Løn; thi ville de ind i et Embede, maae de tage Embedet som det er. Embedet er ikke til for Embedsmandens Skyld, men denne for hiints. Man hører dog aldrig, at Adelsmanden, der nutildags ofte, maa lade sig nøie med et underordnet Embede, hvor meget han end maatte bryste sig, naar han med Velbehag beskuer sine Ahners Række, falder paa, at gjøre sig latterlig ved at fordre, at Lønningen skal forhøies, for at han kan leve paa den Stands sædvanlige Viis, af hvilken han er frem(Fortsættes.) gaaet.