Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1808-07-23
Fri Vaccination den 25de Juli hos Wisbech. At ville svare paa Herr Hilbr. Harmens's Jndrykkelse udi dette Blads forrige No., vilde kun være at repeteere, hvad jeg allerede forhen, udi den mig af hans Børn afæskede Oplysning, har sagt. Kuns vilde jeg ønske, for ham selv, at hans Udtrykke havde været bedre valgte, meer overeenstemmende med Sandheden og meere hensigtmessige til at fremme den gode Sag Hans Villighed var rigtig nok saa stor, at jeg, efter forgieves gientagne Anmodninger, tilbagelevere. de Subskribtionsplanen til det høie Stift, og maatte beklage, at jeg, omendskiønt 2de Hædersmænd havde gjort Begyndelsen, dog ikke kunde formaae Herr Harmens til et, efter hans Stilling, passende Bidrag, og uden hvilket det skiønne Formaal maatte strande. Hans Høivelbaarenhed paalagde mig ikke at blive træt, jeg begyndte derfor atter mit Andragende hos ham; thi uden et for ham, nogenledes anstændigt Tilskud, maatte jeg forvente en almindelig Misfornøielse in Publico. Noget Løfte, end mindre helligt Løfte, har jeg i denne Begivenhed aldrig givet, det stod jo heller ikke i min Magt, hverken at kræve eller at eftergive; men sørgeligt nok, at man endog, saa at sige, maae anvende Kunst for at fremme en god Handling, og som i denne Begivenhed var saa høist nødvendig. Jeg overlader det gjerne til Partiske og Apartiske, om ikke Enhver, i mit Sted, vilde have handlet ligesom jeg, forat fremme den gode Sag. Aldeles sikker var jeg ogsaa, at hans Sønner selv vilde indsee, at deres Hr. Faders Gave ikkun var, høit sagt, maadelig for ham selv allene. Den Tid, da den behagelige Pligt blev mig paalagt, at anmode denne Byes velhavende Jndvaanere om frivillige Bidrag til Værn mod Fienden, da maatte man ikke undres over, at mange ikke kunne skiønne Kanonbaades Nytte; men Hædersdagen den 16de Mai gav den fuldkomneste Overbeviisning, da vore tapre Krigere, under deres ædle og modige Anfører, ikke allene bort og Fiende lemlæstet; men ogsaa offrede og gav Liv og Blod for at frede vor By, Hvad sig. ger mod saadanne Handlinger og Offere, nogle Pengegaver, som kun tages af Overflødigheden? Hvem maatte ikke, efter denne Dag, troe med mig, nu maa ethvert Hierte være aabent for gode Handlinger, Jeg maa tilstaae, jeg ventede, at Herr Harmeens havde forbedret sit Bidrag for at skaane de ringe Formuende, der have Hierte, men ikke Ævne. Jeg var saa gandske vis, at hans Sønner nu vilde vise sig, i det mindste skiønsomme, da de saae deres Velfærd at være i Behold, og man hver Dag kunne vente fornyede Angreb, derfore bleve de ogsaa da først anmodede; men desværre, det blev som det var Hvormange have ikke bragt Ga veer, hvilke de selv behøvede til Livets Fornødenheder for deres Børn, ja! saadanne Gaver fortiener kun det ædle Navn: Offer. Held for Rigerne, at vore offentlige Blade endnu vedvarende viser Patriotisme, Held for Norge, at endogsaa danske Borgere have Følelse for dets Skiæbne, og deres Gaver ere sandelig af en gandske anden Natur end de, som kun gives for at sikkre egen Velfærd. At Herr Harmens ikke vil svare videre, er mig forsaavidt kiært; thi en Correspondense af denne Beskaffenhed, foranlediget ved hans Børns forlangte Oplysning, formerer kun mine desuden nok havende Ubehageligheder og Møier for det Offentlige. Ludw. Wiesse.