Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1773-04-09
Nærmere Tanker i Anledning af S. T. Hr. Dr. Nannestads i No. 13. meddeelte Erklæring. Jeg har med Fornøielse læst den Erklæring, som Hans Høiærværdighed Hr. D. Nannestad har behaget i sidste Avis at meddeele paa Spørgsmaalet i No. 12. Jeg indseer let, at Rummet i Aviserne tillader ikke denne Sags videre Afhandling, og jeg anseer det tillige for ubilligt, at paastaae, at den gode Mand skulle giøre Omkostninger og lide Tab ved sine Tankers videre Bekiendtgiørelse i den Sag Jmidlertid kan jeg ikke nægte, at Sagen selv synes mig saa vigtig, at jeg ønskede den blev fuldstændig udført. Hans Høiærværdighed melder, at der ville medgaae 4 a 5 trykte Ark i det mindste. Skulle det ikke medtage meere, ville ieg snarere ifald det behøvedes, tilbyde mig at være Forlægger, end at det skulle blive holdt tilbage. Men ieg forestiller mig vist, at der vil medgaae, eller rettere, at det vil drage noget langt meere efter sig. Det følger af sig selv, at naar Hans Høiærværdighed havde først fuldstændig fremsat sine Tanker kunde maaske baade jeg og andre have Lyst til at fremkomme med det vi efter vores Jndsigt kunde synes at have at erindre ved et eller andet. Der kunde allerede være noget at erindre ved de i sidste Avis anførste Prøver. Det gav altsaa nye Anledning til meere. Desuden kunde der i Henseende til den udgivne Christendoms=Lære være nogle Ting, som man kunde ønske den Høilærde Forfatteres nærmere Forklaring over, c. gr. Af hvad Aarsag de til den bibelske Historie henhørende Ting skal saa nøie adskilles fra de dog matiske Sandheder, og reserveres til en anden Afhandling forsig selv, om det ikke var nyttigere og bedre for de unge paa den hidtil brugelige Maade at anføre paa sine Steder i Lærebogen selv saa meget af den bibelske Historie, som der behøvedes og kunde tiene til Oplysning, Videre: Hvorfor nogle Stykker saa meget kort afhandles, f. Ex, om Bønnen og Sacrammenterne, da andre sær de ved Naturens Lys tillige bekiendte Sandheder saa vidtløftig og vel udføres: Fremdeles, om de tre Sphi 47, 48, 49, ikke viger noget for langt bort fra den rette evangeliske Lærremaade: Jeg seer nok, at det Ord i Spørsmaalene; i Almindelighed, og de neden under tilføiede Anmærkninger forebygger, at man ikke skal kunde sige, de afviger fra de sunde Ord selv; men det kommer an derpaa, om de og stemmer overeens med de sunde Ords rigtige Form. Jeg begriber ikke af hvad Aar lag den Forskiel imellem Lov og Evangeling saa meget tilsidesættes, og Troen selv tillige med det heele retskafne Væsen i Troe og Kierlighed som er i Christo Jesu skal endelig drages ind med under de Navne: Lov, Bud, befaling, Pligter, efr. J 147 1/2 T. Disse Ting i sær ere mig saa vigtige, at naar det første Opgivne Spørsmaal var fuldstændig besvaret, ville ieg vist tage mig den Friehed at fremkomme med disse, om ikke fleere. Men ieg forestiller mig, at det som derom ville blive at sige pro og contra ville foranledige nogen vidtløftigere Afhandlinger. Jeg er derfor falden paa de Tanker, om det ikke var mueligt, at overtale Sr. Biering paa Adresse=Contoiret i Odense til at bestemme et at parte Ugeblad alene til denne Ma teres Afhandling, i hvilket enhver, som ville skrive noget i den Sag, kunde uden nogen Betaling faae sine Tanker indført. Jeg formoder, at det dog skulle finde saa mange Liebhabere, at han i det mindste kunde slippe det skadesløs. Det skulle særdeles bekymre mig, om jeg ved dette ForSlag skulle give Anledning til, enten at vores dyrebarreste Religions Sandheder af nogen skulle mishandles, eller at nogen fornærmelige Udtryk og Tallemaader skulle blive brugt af nogen imod andre enten Levende eller Døde. Da det er lige tvert imod mit Øiemmeed, som allene sigter til at foranledige Sandhedernes nøiere Undersøgelse, og fælleds Opbyggelse. Efter denne Ubekiendtes Forslag er ieg villig til at bestemme et Ugeblad ei alene for disse, men og for andre Theologiske Materier og Afhandlinger, Gudelige Sange og Por sie, som maatte indsendes, som dog alt bør være Originaler, og et Oversettelser, uden for saavidt disse maatte vedrøre hine. Saa maatte og de Herrer Autorer, i Følge det Kongelige Rescript, undertegne deres indsendende Afhandlinger a. med deres Navne, uden hvilket intet bliver indrykket, dog forstaaer det sig selv, at Navnene ei bliver bekiendtgjorte uden efter Forlangende. Saadant et Ugeskrift kunde kaldes: Theologen.