Viborger Samler, 1837-10-22
Jndenlandske Efterretninger. J samme Øieblik, da Kjøbenhavnsposten siger fordenne Sinde Farvel til en af sine Yndlingsmaterier- Troppernes Mønstring - griber den strax Leiligheden til atter at bringe paa Tapetet tvende andre, Stændernes Jndkaldelse og Finantsernes Forbedring. Der er intet Nyt for os i denne evige Purren, og det stemmer nu engang med Bladets Farve at holde Opmærksomheden ideligen henvendt paa Gjenstande, som vides at have almeen Jnteresse. Men, hvad der turde være mere at undres over, er, at Blade af anden Farve og Kundskabskilden saa nære som de kjøbenhavnske, ikke bestræbe sig for at betage hine ubehagelige Erindringer endeel af deres Braad; thi feile kan det dog ikke, at Regjeringen, uagtet de væsentligste factiske Resultater hidtil ere udeblevne, et har tabt saa vigtige Anliggender som hine af Sigte. og, efterat Folkets Ønsker i saa Henseende paa mange forskjellige Maader ere udtalte, kan man dog hos oplyste Bestyrelser ikke formode den Anskuelse, at disse Ønsker blot have hjemme i nogle Journalisters Hjerne. – Naar Kieler Correspondensblatt fortæller os, at der arbeides med Kraft i Regjeringscollegierne paa at tilendebringe de fra Stænderforsamlingerne overliggende Sager, at der paatænkes indgribende Besparelser i de forskjellige Bestyrelsesgrene, saa gjor dette Kieleren, der dog hører til de liberale, ja maaskee stundom endog faaer Skin af at være iblandt de Radicale, megen Ære, hvorimod at kjøbenhavnske Blade, som ere for den conservative Farve, lade os forblive i total Uvidenhed og Ovenstaaende, geraader til intet mindre end Ære. Man forsvare sig endelig ikke med, at et Hemmeligheds-Slører trukken over vore Regjeringsanliggender. Paa det Gode lægger Jngen gjerne Skjul - hvad den langt fraliggende Holstener kan erfare, maa ogsaa være tilgængeligt for Kjøbenhavneren, og Regjeringen har, især i de senere Aar, oftere viist, at den i det mindste ikke er imod Publiciteten. Hvad Stændernes Jndkaldelse især angaaer, da maa det dog, hvorledes man end fortolker §. 7 i Stænderanordningen, være indlysende for Enhver, der har noget Begreb om collegial Forhandling, at der udfordres Tid for at tilendebringe denne, ved Siden af andre løbende Sager, med Hensyn til 61 Petitioner ene fra den roeskildske og viborgske Forsamling, – et Antal, hvorpaa Lovconcipisten maaskee neppe har gjort nogen Regning, – og at det ei kan nytte synderligt at kalde Stænderne til en ny Sammenkomst med halvfuldendte Sager fra den forrige. Herom var det neppe vanskeligt at faae og at give Oplysning; men det er nu engang saa, at medens Kjøbenhavnsposten har som Oppositions blad holdt Skridt med Tidsaanden, ere dens Col legger af modsat Colorit bleven staaende næsten paa samme Trin som for det mærkelige Aar 1830, og vi maa af denne kjendelige Mangel paa Modvægt udlede, at Mængden, der er meest modtagelig for det Pikante og Stridbare, forvirres desaarsag i sine Begreber og Forestillinger om offentlige Anliggender. (Helsingøers Av.) Ogsaa Slotsgartner Rothe paa Fredensborg erklærer sig nu i den Frisindede bemyndiget til at berigtige det Ugrundede i det Rygte, at Slotshaven ved Fredensborg skulde i Sommer have kostet 15000 Rbd. "J indeværende Sommer, 18378, siger han, har Haven kun kostet i extraordinair Udgift 54 Rbd. Den til Arbeidskarle reglementerede aarlige Sum er 1,750 Rbd., til Havens og Lystskovens Drift og Reenholdelse (hvoriblandt hører Gang- og Kjøreveie af henved 3 Miles Længde), og i de sidste 4 Aar. er tilsammen ikke anvendt over 400 Rbd. udenfor den ovennævnte til Driften reglementerede Sum. Derimod er i Aarene 1835 og 36 af den kgl. Hofkasse. forskudsviis anvendt ialt 9,811 Rbd. til Conserveerhusenes Brugbargjørelse, de meget forfaldne Driv huses Jstandsættelse og tildeels ny Opførelse, Jndhegnings Plankeværkers og Stakitters Fornyelse m.m.m. Men saadan Udgift til Bygninger og Jnventariet vil i en Række af Aar ikke igjen finde Sted, da Ovenanførte nu er i brugbar Stand.