Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-01-22
Hvo kan henvende sine Blikke paa Assens Fremtid uden at giøre sig selv mangehaande Spørgsmaal: Vil det lykkes Englands Politik efter den nye Colonies Anlæggelse paa Melville Øen paa Nordkysten af Nyeholland at drage Handelen paa det Sydasiatiske Archipel til sig, eller maadet overlade denne til Nederlænderne, vil det lykkes disse efter nu at have bragt med store Bekostninger anseelige Forstærkninger af Tropper til Java, og efter at have afsluttet en Vaabenstilstand med Chefen for Oprørerne Diepo Negoro at bringe Roligheden igien tilveie i denne vig tige Colonie, og derpaa at udvide deres Jndflydelse og Handelsinterresse paa Øerne Celebes og Borne, eller er det blot en Vaabenhvile, som vil blive afløst af nye Kampe, Nederlænderne prøvede i denne besværlige Kamp betydelige Vanheld i det afvigte Aar; deres General von Green blev engang drevet tilbage af Oprørerne i en blodig Fægtning; og en Escadre, som afseilede d. 16de Januar fra Texel for at bringe Forstærkninger til Batavia, denne prægtige Stad hvori man efter en Hollænders Ord der til Englænderen Hr. Barrov æder Døden og drikke i Pestilensen, tog megen Skade af Stormen og Orlogsskibet Bassenaer forliste. Man har læst den Beskyldning i de offentlige Blade, at de Engelske Kiøbmænd i Ostindien saa lumsk puste til Urølighederne i de Nederlandske Ostindiske Colonier. Saameget veed man med Vished: at den af Nederlændernes store Antagonist, den nu afdøde SiStamford Raffles anlagte og stedse mere opblomstrende Colonie Singapoore, syd for Halvøen Malecca, er hiine en uafladelig Torn i Øinene. Et Bidrag til Englands politiske Maximer i hin Egne leverer en befaling fra Regierings-Secretairen paa Sincapoore, John Anderson af 20de Febr. 1827, hvori der forbydes Redacteurerne at alle Aviser at tillade sig nogen misbilliggende Bemærkning om det Ostindiske Compagnies og det 5 Embedsmænds Foretagender, at yttre nogen Betragtning, som kan opvække Bekymringer eller Mistanke hos de Jndfødte, eller som kunde volde dem nogen Foruroligelse ved deres Religions Menin ninger og Skikke; eller endelig at optage nogen Artikel, som kunde have en skadelig Jndflydelse paa Storbrittanniens Agtelse i Ostindien. - Vi ville nu faae at see hvilken Jndflydelse den nye General Gouverneur Lord Bentings Ankomst vil have paa de Engelske Anliggender i Ostindien; han har tilforn været Gouverneur i Madras. Culturen tager til i deres Besiddelser paa mange Maader; en nye Stad Ambersttovn er bleven anlagt i de erobrede Birmanske Provinser og er i god Tilvært. Britternes Jndflydelse i Bagindien, lettes ved mange Omstændigheder. Cochinchina er foruroliget af indvortes Opstand; Birmanerne og Peguanerne ere geraadede med hinanden i en blodig Krig, hvori de sidste synes at ligge under; og som da ville søge en Tilflugt i de Brittiske Besiddelser; en Handelstractat er afsluttet med Riget Siam og Handelen imellem dette og Sincapoore tager betydeligt til; Hr. Cravford er afgaaet som Brittisk Gesandt til Ava for videre at udbrede den Brittiske Jndflydelse til Chinas Grændser. - Dette Rige er uafladelig ængstet af en blodig Krig med Tatarerne, og det himmelske Keiserdømme lider af meget væsentlige jordiske Sygdomme. - Tilstanden paa de rige Phillippinske Øer er høist tvivlsom, og der udkræves formodentlig kun et Vink til at faae dem til at omskifte Storbrittanniens Scepter med Spaniens. Men enhver Ting har sin Skyggeside, saaledes ogsaa Britternes Magt og Storhed i Ostindien: saaledes blev Calcutta hiemsøgt af en frygtelig Jldebrand den 24de Mai f. A. Østpersiens Betvingelse af de Seiks kunde med Føie betragtes som et truende Phoenomen for hiin Storhed; men nu hedder det: at Chefen for de Seiks Run jet Sing skal have seet sig nødt til at anraabe General Gouverneuren i Calcutta om Biestand; da han skal være bleven pludselig overfaldet af 80,000 Sværmere fra Arabien under en FakirsCommando (formodentlig Vechabiter) som med Gevalt ville omvende de Seiks til deres Lære. Men hele den Asiatiske Politik maae forstumme for de Begivenheder, som i Aaret 1827 ere passerede i Persien og som ere bevarede for friske i Mindet til at de behøve at gientages. Hvo vover at henvende Blikket ind i Assens Fremtid fra denne Kant vi ville blot giøre den bemærkning: at det aldrig har været vigtigere end nu at det politiske Venskab, som finder Sted imellem Storbrittannien og Rusland bliver vedligeholdet; ja vi kunne ikke engang under saadanne Forhold overlade os til den Tanke at det kan brydes. Der kunde imidlertid indtræffe een Omstændighed ved hvilken man kunde befrygte, at denne gode Forstaaelse kunde uheldigviis blive afbrudt; nemlig ifald det skulde lykkes de Torys at fortrænge de Vhigs af Ministeriet; thi det siges ikke allene i offentlige Blade; men det paastaaes ogsaa private Efterretninger fra England, at hine dadle i høi Grad Storbrittanniens Deeltagelse i det store Pacificationsværk i Orienten og spaae deraf de sørgeligste Følger. Det hører til de mærkværdigste Hændelser i Menneskeslægtens Begivenheder, at Lord Castlereagh skulde døe, da de Europæiske Magter havde viist Grækenlands Anliggender fra sig, og Hr. Canning, da de havde taget sig af dem. Denne berømte Mand forlod det Jordiske den 8de August efter 4 Dages Sygdom kort efter Pacifications Tractatens Afsluttelse; dens Følger oplevede han ikke, og Kanonskuddene ved Navarino kom ikke til at lyde for hans Øren. Han havde altid skiælvet for at det skulde komme dertil og skal have yttret, at bliver eet Kanonskud først løsnet i denne Sag, saa ville Følgerne deraf ikke blive til at calculere. Alle hans offentlige Foretagender characteriserede ham som den sande store Mand; nemlig som den der formaaede at overskue en Sag fra alle Sider og i alle sine Forbindelser og derefter at bestemme hvorledes den skulle behandles; han besad megen Kraft og Livelighed til at udføre den Plan han havde lagt, og han formaaede med en veltalende og skarp Tunge at forsvare sin Fremgangsmaade, en saa nødvendig Egenskab for en Engelsk Premierminister. Hans Feil vare vel megen Heftighed og Livfuldhed og et maaskee overdrevet Hang til Sarcasmer; men hans Tab vil vanskeligt blive erstattet: Statslegemet har tabt sin Tunge, man bør antage at Hovedet ikke er gaaet forloret. Meget mærkværdigt tildrog sig desuden i Storbrittannien i det afvigte Aar. Den 5te Januar døde den ældste af Kongens Brødre, Hertugen af York, og Hertugen af Wellington fik Commanden over Armeen i hans Sted. Den 8de Februar blev Parlamentet aabnet og med det Sorgens Budskab at der var et Deficit i Statsindtægterne paa 2,864,000 Pd. St., imidlertid varede det dog til den 1ste Mai inden Hr. Canning forelagde Underhuset sit Budget derom; thi først blev han syg og derpaa blev hans Ven Greven af Liverpool truffet i den Grad af et opoplectisk Tilfælde at han maatte opgive sin Ministerpost. Jmidlertid beskiæftigede Sir Francis Burdett Huset med et Forslag til Jrlands Emancipation, som dette forkastede i Mødet den 7de Marts. Den 12te April blev Hr. Canning udnævnet til Premier=Minister i Greven af Liverpools Sted hvilket i den Grad var ubehageligt for det gamle Tory Partie, at syv Ministre traadte paa eengang ud af Cabinettet; ja Hertugen af Wellington nedlagde selv sin nyelig overtagne, Commando over Armeen, som han dog siden modtog igien. Men Hr. Canning bragde nu sine Venner ind i Ministeriet, formaaede den berømte Marqvis af Landsdovn til at overtage en inden landsk Ministers Post og havde den store Satisfication at Thronfølgeren Hertugen af Clarence modtog Posten af en Lord Over-Admiral. De styrtede Torns angrebe nu det nye Ministerium af alle Kræfter i Parlamentet, og som man paastaaer med større Lidenskabelighed end Talent; Marqvien af Londonderry skal især have udmærket sig i Henseende til den første; de dreve imidlertid deres Angreb saa vidt, at Ministeriet saae sig nødsaget til at tage den 12te Junii den af Hr. Canning forslagne bill tilbage om en Forandring i Kornloven, især ifølge et Amendement af Hertugen af Vellington Dette opvakte megen Forbittrelse; men som den heldige Høst siden afkiølede. Kort efter, den 2den Juli blev Parlaments Sessionen sluttet. Hr. Cannings paafølgende Død giorde ingen Forandring. i Systemet; de Voigs forbleve i Ministeriet og hans Ven Lord Goderich (Hr. Robinson) blev hans Efterfølger. Det er os bebudet at han inderlig ønsker at nedlægge sin Post. Som forhenværende Skatkammerkantsler er han vel bekiendt med Statslegemets væsentlige Sygdoms-Tilstand, hvorfor det er vanskeligt at være Læge; og han har lært siden saameget at kiende til en anden Sygdom, som det er endnu værre at have at giøre med, nemlig Particaanden, at man kan ikke forundre sig over at han attraaer sin Afskedigelse.