Viborger Samler, 1846-09-03
Den af den ærede Brevskriver i Slagelse Avis bebudede Omtale af Mügges Bog (see d. Bl. Nr. 131),er nu indført i bemeldte Avis saalydende: Det var denne Bog af Mügge, Ja, hvordan skal jeg vel begynde, De maa da først høre Titelen. Denne lyder: "Streifzüge in Schleswig Holstein und im Norden der Elbe von Theodor Mügge. 2 Th. Fraukfurt am Main. 1846. Men jeg har endnu kun læst første Deel. Det er et complet Advocat-Jndlæg i Schleswigholsteinernes Sag: aldeles eensidigt, meget veltalende, benyttende Alt i Principaalens Faveur og til blindthen paastaaende. Kun nogle Gange bliver Forfatteren oprigtig eller naiv og taler ligefrem som Partiegænger eller Fanatiker. Saaledes skildrer han uden alt Slør sin Hensigt (S. 74). "Det er min Opgave at gjøre opmærksom paa to ægte Tydske Lande, som staae i Fare for at rives fra Tydskland og sammensmeltes med en fremmed Nationalitet Og et andet Sted: "Det gjælder, om atter et Stykke af vort Fædreland, nemlig Slesvig, skal afrives og gives som Provinds til et fremmed Land - eller, understøttet af Tydsklands Sympathier og, om det skal komme dertil, af broderlig Deeltagelse i Gierningen forblive hos Holsteen og hos os. Og et tredie Sted (S. 363) "Det er alene vort Ønske, at det Tydske Fædreland ikke igjen skal lade sig udplyndre (plundern und berauben las) af en Nabo, som, hvor lille og svag han er, tilsidst vil seire, fordi vi mangle Enighed og kraftfuld Villie. Ved siden af denne ukloge Oprighed staaer den naive Bekiendelse (S. 301) Den Tydske Stamme i Hertugdommerne ringeagter i Almindelighed den Danske, og denne Ringeagt lader sig forklare deraf, at Jyderne, hvis Fædreland og Folkestamme er udraabt som fattig, skiden, eenfoldig og uvidende, og som af Friserne i Marsken behandles som Pariar (o: Jndiske Tiggere, regelmæssigen hvert Aar, ligesom Jrlænderne vandre til England, drage til den rige Nabo i den fede Marsk og tilbyde ham deres Tjeneste. Med sin Spareskilling løber saa den fattige Jyde tilbage om Vinteren, fortæller om Marskbondens Rigdom og takker Gud, fordi denne vil skaane sine egne Hænder og ogsaa unde stakkels Folk Noget. Jyden synes ham saaledes "at høre til en lavere Sort af Mennesker (durch aus nicht ebenbürtig"). Men hvordan maa Tydskeren saa blive tilmode, naar han hører, at de Danske speculere paa (damit umgehen) at berøve ham sit Fædreland og at gjøre ham til deres Ligemand ihn zu ihres Gleichen zu machen)?" Denne høist interessante Bekjendelse ender saa med det Udraab: "Dagegen straubt sich alles Blut des Schleswig=Holsteiners! Men oftest, som sagt, skjuler denne mærkværdige Naivitet sig under en stor æsthetisk Frihed i Skildringen, hvormed Forfatteren gjengiver Alt det, man har bundet ham paa Ærmet derovre, og han vil derfor ikke forfeile sin Virkning paa Tydske, forudindtagne Læsere, nemlig at fremkalde en uhyre Opbragthed. Man læser her, i en behagelig og meget klar Stiil, om Hertugdømmernes ældgamle urokkelige Rettigheder, om Danmarks listige Erobrelyst, om Elbfartens og den Lübeckske Handels Tryk under vor Regjerings egennyttige Politik, om det Uretfærdige i at forbyde de trefarvede Faner, og om de Danske Skatter (Dänische Steuerpressung"), som Helgoland trykkedes af, førend det blev Engelsk Land, om at Kjernen af de Danske So folk findes paa Slesvigs Kyster osv. osv.; ja Fyren har lært den Schleswigholsteinske Katechismus saa fuldkomment udenad til Ug., at han endogsaa husker at undskylde den gule Farves Udeladelse i hine blot trefarvede Faner, samt at forklare, hvorledes den erstattes af de nedhængende goldene Troddeln",At her tillige findes en lang Historie og Christian den Førstes Lofter og disse af samtlige senere Danske Konger beedigede Rettigheders skammelige Krænkelse nutildags, begriber De nok. – Maaskee siger De, Altsaa er Bogen jo kun en Gjentagelse af forslidte Gravamina med nogle tilsatte Kraftsteder, som hiint om den lavere Race, som de Danske i Tydskernes Øine skulde høre til. Nei, gode Ven, den er noget meget Farligt foruden. Den er nemlig: 1) en saadan Gjentagelse, og 2) det en veltalende, dristig, Alt medtagende Gjentagelse, samt desuden 3) en meget underholdende Bog i flere Partier. Livet paa Helgoland, i Marsken, paa Vesterhavets Øer o. m. beskrives saa underholdende, at det vel maa kaldes mesterligt næsten; mange Steder ere passende bemærkninger indstrøede; og Bogen maa nødvendigviis, selv paa den opbragteste Dansker, gjøre et behageligt Jndtryk af og til. Den vil saaledes overtale mangfoldige Tydskere, vinde dem for Schleswigholsteins Sag og skaffe Løgn og Partieaand baade Støtte i Folkemeningen og Hjælp hos de Formaaende. Jeg tvivler intet Øieblik paa Christian den Ottendes Seir. Den er skreven i Stjernerne. Men jeg ræddes næsten ved at betænke hans Modstanderes Hær, Millioner hidsige, phantastiske, kraftige Tydskere, med Anførere som disse Stænderforsamlinger, et Artillerie som disse utallige Avisrelationer, og en ypperlig krigerigsk Musik bande, der blæser en saa beggeistrende, ja henrivende Marsch, som denne Mügge. Hvilken beklagelig Misbrug af Tydsk og Eenalitet. – En af Dagene skal jeg melde Dem om 2den Dee. - P. S. Mügge fortæller at Visen "Meerumschlungen er forfattet af Berlineren Stratz, der skriver under Navn af Otto v. Deppen, men siden forbedret af Advocat Chemnitz.