Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1830-08-09
J Thuillerierne har Man forefundet en Ordre fra Hs. Majestæt, som under andre Omstændigheder skulde have været udgivet, hvori han befaler Hertugen af Ragusa at tilkjendegive Tropperne sin allerhøieste Tilfredshed med deres Forhold, og at udbetale dem halvanden Maaneds Sold som en Gratisikation. Den i Caen liggende Garde af Jnfanterie og Kavallerie havde faaet Ordre at marschere til Versailles, og var ankommen der. Grev de Saissy har i Pairernes Kammer oplæst to fra St. Cloud under 29de daterede, og af Carl 10 underskrevne Ordonnantser, som indeholdt en Gjenkaldelse af Forordningerne fra den 26de. Endnu den 1 August forsikkres Kongen bestemt at have været i St. Cloud. Ministrene skjule sig, og enhver anklager sine fraværende Kollegaer for det, som er hændet. En fjerde kongelig Forordning udnævnede Hertugen af Morte mart til Præsident i Konseilet, Gerard, Casimir Perrier, de Broglid og Dupin den Ældre til Ministre. Den stærkeste Deel af Garden er koncentreret om St. Cloud, men erklærer høit, at den vil træde over i Borgernes Rækker dersom Man fører den mod Hovedstaden. Over Amsterdam berettes under 4 August, at Hertugen af Angoulem havde ført Garderne fra St. Cloud og dem fra Caen, forenede med andre Regimenter, mod det paa ny forskandsede Montmartre; men at han fire Gange var slagen tilbage, og at Tropperne havde svoret før deres Afmarsch at forsvar Kongens Sag til sidste Blodsdraabe. Kongen havde endnu ikke forladt St. Cloud. Man ventede der hver Time Dauphine som Mæglerske. Samme Dag om Aftenen havde Man Efterretning om, at Carl X med Hertuginden af Berry og Hertugen af Bordeaux var afreist fra St. Cloud, og ventedes til Ostende. Den samme Efterretning havdes i Hamborg den 6 August. Provindserne pleie at følge Hovedstadens Exempel, hvorfor almindeligen siges, at Frankerig ligger i Paris. Rouen synes Man desværre, at være gaaet videre end Nøden fordrede det, og har oprettet en Folketribune. Schweitzerregimentet har der værget sig fortvivlet, og da Resten ikke meere kunde holde sig, svømmede den over Floden; der skal være 4000 Saarede, Lyon og Montpellier ere ogsaa i Opstand. Alle Stæder i Normandiet have roligt føiet sig i den konstitutionelle Orden. J Lille havde ogsaa Soldaterne efter nogen Tøven forenet sig med Borgerne. Allevegne gjorde Nationalgarden Tjeneste; den fra Donai er, 5 til 6000 Md. stærk med 30 Kanoner, mar scheret til Paris. Den kongelige Prokureur i Valenciennes, som havde faaet befaling fra Præfekten til at reqvirere den væbnede Magt, for at forhindre en Valgfest, som Man gav Hr. Vatismenil, har istedet derfor taget sin Afsked. De roialistiske Blade, især Quotidienne og Drapeau blant, vedblive endnu at forsvare Ministrene, og at fremstille det. der er skeet, som noget ganske ubetydeligt. J Engelland har Begivenhederne i Paris opvakt den almindeligste Uvillie. Torys saavelsom Whigs harmes over en saa grov Overtrædelse af Chartet, og Omstyrtelsen af den bestaaende konstitutionelle Orden. Times, som hidtil forsvarede de franske Ministre, erklærer sig nu i de heftigste Udtryk mod dem og Kongen. Det brittiske Kabinet skal have besluttet at tilkjendegive den franske Regjering sin Smerte og Misfornøielse over den af Fyrst Polignac betraadte Vei. (Det ansaaes dog for Wellingtons Værk, at Frankerig fik denne Ulykkens Minister ). Ministrene kunde neppe, da de ind gave deres Beretning til Kongen, omtvivle, hvilke Begivenheder den maatte have i Følge med sig. Det Hele er en Anklage imod Nationen, som dog falder tilbage paa deres egen Bestyrelse. Jdet de give Hs. Majestæt en Oversigt af Frankerigs Tilstand, som ikke i de sidste 15 Aar har været betænkeligere og sørgeligere, sige de: "Autoriteterne have tabt deres Kraft, og fordærvelige og revolutionære Grundsætninger blive høit udtalte. Mod Regjeringen hersker en mistænksom og fjendtlig Aand, som er blevet bekræftet ved Valgene. Orden, Kraft og Stadighed udfordres i enhver Bestyrelse; men Pressefriheden og Valgloven, føde bestandig nye Uordener. Erfaring har viist, at fordelene af den periodiske Presses Frihed ikke opveie de skadelige Følger. Den har hindret enhver Stadighed i Regjeringsystemmet og enhver Forbedring i den offentlige Bestyrelse; den har udsat alle Ministerier siden 1814 for alle Angreb og lidenskabelige Udfald. Den bestræber sig dagligen for at løse alle Subordinationens Baand, og den fremmer ikke engang virkelig Publicitet, da den fremstiller Alt paa en urigtig og fordreiet Maade. Den var det, som nedværdigede den Kongelige Proklamation i den offentlige Mening, og den har intet ringere til Hensigt, end at undertrykke og betvinge Statsmagten. Ufolsom for Nationalære og for Menneskehedens største Jnteresse, har Pressen gjort Alt sit til, at Toget mod Barbarerne ikke skulde lykkes, ved forud at røbe alle vore Planer. Den forfølger Religion og Præstestanden, og qvæler al religiøs Følelse hos Folket. Mod saa mange af den periodiske Presse oprundne Onder besidder Lov og Retfærdighed ingen Midler. (En sørgelig Tilstaaelse!) Kun een Vei er endnu tilbage, nemlig atter at gaae ind (!) i Chartet. Det er udenfor al Tvivl, at dette ikke har bevilget Tidenders og periodiske Skrifters Frihed; og den 14 Art. beklæder Deres Majestæt med en Magt, som vel ikke er istand til at forandre vore Grundlove; men dog til at befæste dem og gjøre dem uforanderligere. Den bydende Nødvendighed tilstæder ikke længere at tøve med Udøvelsen af denne høieste Magt. Det Øieblik er kommet, da der maa gribes til Forholdsregler, som stemme overeens med Chartets Aand, men ligge udenfor den lovlige Orden. Disse Forholdsregler er det, Sire, som vi herved foreslaae Dem a. Beretningen er undertegnet af Fyrst v. Polignac. Chantelauge. Baron v. Haussen. Grev v. Pepronnet. Montbel. Grev v. Guernon=Ranville og Baron Capelle.