Københavns Adresseavis, 1778-11-04
Den 7 Sept. fik vi en Storm af O. N. O. hvorved Commandeur, Kastricum Skib blev stødt læk af Jsen. vi maatte bruge 5 Pomper, og satte Levnetsmidlerne og Folkets Tøy paa et Jisstykke. Om Aftenen forliste Commandeur. Groot sit Skib, hvoraf vi knap kunde bierge Levnetsmidlerne. Den 8de tilstoppede vi Lækken, i vores Skib, saa at vi ikkun behøvede een Pompe. Vi toge derpaa Levnetsmidlerne ind igien, og Folket blev fordeelt paa de to Skibe, som endnu vare tilovers. Commandeur Broertes Skib var endnu tæt. Den 9 September fik vi lidt Rum, men Søen gik saa stærk, at vi kom fra hverandre, og vores Skib blev meget læk og beskadiget. Det saae nu meget bedrøveligt ud for vores to Skibe, hvorpaa Mandskabet af 5 Skibe var, foruden nogle af Comm. Klaas Keukens Skib, som var forliist strax i Førstningen. Vi vare under den 65 Gr. og dreve endnu stærk mod Vesten, Landet kunde vi hver Dag see. Nu begyndte vort Mod at falde, to Gange om Dagen fik vi en liden Portion Mad, hver Dag viiste sig store Jisbierge, hvor vi dreve imellem, Skibet knagede stærk, og vi maatte uophørlig pompe. Vi anbefalede os Gud og bad ham om Redning. Den 30 Sept. blev vores Bekymring, forøget, da Commandeur Broerties ligeledes forliste sit Skib. Han kom den 10de med sine Folk saaledes som de gik og stod til os om Bord, af deres Levnetsmidler havde de ey kundet bierge noget. Nu var vores Skib allene tilbage, vi havde ikkun faa Levnetsmidler, og vare bebyrdede med Mandskabet. af alle de andre Skibe. Samme Eftermiddag kom endnu Commandeur Hans Christiansen fra Hamborg, til os med 50 Mand, som havde forlist deres Skib den 30 Sept. ved Søekanten. De berettede os, at endnu to Skibe havde været hos dem, nemlig Comm. Hidde Dirksen Kat og Hans Petersen fra Hamborg; men de havde tabt dem af Synet. En Harpunerer af Hans Christiansen var med 13 Mand bleven ved den yderste Kant af Jsen ved Vraget, og vilde søge at komme til Jsland. Vi vare nu under den 64 Gr. og drev stærk til S. V. langs med Landet. Vi havde 286 Mennesker og Bord, og hvers daglige Portion var ikkun 10 Skeerfulde Mad, saa at Folket for at stille Hungeren, aad Tandkiødet som sidder imellem Hvalsiskebarderne, og slagtede Skibshundene. Vi dreve derpaa ind i en Bugt, omtrent 5 Miile fra Landet. Tolv Mand gik i Land, dog kunde de ey naae det faste Land, men kom paa en Øe, hvor de fandt sorte Bær. Vi vare nu under den 63 Gr., vi dreve endnu stærk mod Sønden, og vores Skib knagede bestandig i Jsen. Alt dette var ikkun Begyndelsen af vores Uheld; men den 11 October syntes alting ude for os, thi da forliste vi vores sidste Skib, som blev aldeles trykt i Stykker af Jsen. Det var knap, at vi kunde bringe Levnetsmidler lerne paa et Jisstykke. Vi maatte springe fra et Jis stykke paa det andet, for at redde vores Liv, og forføyede os allesammen hen paa det, hvor Levnetsmidlerne var. Vores Tilstand var nu forskrekkelig, der hørtes et forfærdeligt Jammerskrig, og vi bad til Himmelen om Hielp. Vi Slog to Tælte op, hvori vi kunde opholde os, og var i bestandig Frygt for Jisbiergene, som dog lykkelig drev os forbi Den 12 October dreve vi med vores Jisstykke stærk mod Sønden omtrent under den 60 Gr. 50 Min. Jsen var undertiden tæt, og undertiden ganske aaben, og Bølgerne brødes stærk imod den. Vi saae ingen Redning for os, men tænkte ikke andet, end at vi enten skulde døe af Hunger, eller bortskylles af Jisen, siden vi bestandig dreve imellem Jisbierge. Den 13de om Morgenen var Jsen igien tæt sluttet, vi havde endnu 3 Chalupper hos os, men kunde ey benytte os af dem. Vi besluttede nu at forlade Jsen og at gaae i Land, enhver havde endnu 13 Skibstvebakker, og hermed gik Commandeurerne Jeldert Jansen Groot, Hans Christiansen og jeg med 40 af Mandskabet over Jsen til Landet, hvor vi først kom paa en Øe, og maatte forblive der Natten over. Nogle af de øvrige Folk bleve paa Jisen ved Tæltene, nogle kom Sønden, fra os paa Øerne, hvor Jsen drev forbie, og nogle omkom under Jisstykkerne.