Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-12
Vi have Historier om Konger og Krige og Revolutioner i Mængde. Rigtigheden af det ubetydeligste Navn eller Aarstal undersøges med den utrætteligste Anstrængelse, og for Historiegrandskren er ingen Umage for stor. Men den menneskelige Sundheds Historie, savner endnu stedse sin Robertson og Hume. Vel har den berømte Huse land for fem Aar siden oplæst i det berlinske Videnskabersacademie en Skibe til en saadan Historie, men noget fuldstændigt Værk over dette Æmne har man hidtil med frugtesløs Længsel ventet fra hans Haand. Jkke kan man antage, at Naturen, som hver fuldkommen Død, hver fuldkommen Udaartelse er fremmed for, at denne algode Moder, der selv i Døden har lagt en udødelig Spire til nyt Liv, vil, at Menneskets physiske Udartelse skulde stedse gaae frem med ustandsede Skridt. Dette strider alt for meget imod dens store Plan vig Genfødsel. Vist er det, at det uendelige Hele bliver evigen det samme, og om end enkelte Folkeslægter, enkelte Generationer synligen udarte, saa har det Hele dog et polypagtig Legeme, hvoraf der strax udvoxer et nyt Lem istedet for det, der berøves det ved udvortes eller indvortes Tilfældigheder. Menneskeslægten, som et Heelt betragtet, staaer sikkerligen ikke i dette Øjeblik paa noget lavere Trin af physisk Kraftfylde, end for Aartusinder. Allerede Kong David har bestemt 70 Aar som Maalet, og 80 som det høieste Maal for den menneskelige Levealder. Kjæmper gives der i vore Dage ligesaa godt som i Oldtiden, og de Been, man f. Ex. fandt i Julianehøjen paa Jægerspriis, og, efter al Sandsynlighed, havde ligget der i 2000 Aar, vare ikke større, end sædvanlige Menneskebeen. - At man i Historien finder saa mange Sagn om Kjæmper og Kjæmpekraft maa søges deri, at man den Gang satte større Priis paa Legems= end Aandskraft, og, paa Grund deraf, ogsaa lagde meere Mærke dertil end nu Vi see, at Skriften siger om Saul: "han stillede sig midt iblandt Folket, og han var høiere end alt Folket, fra sin Skulder, og derover Sam. 10, 23.) og at Sammel erindrede: "ingen. er, som han iblandt Folket (V. 24), dette viser noksom, hvor megen Værd, Fortiden satte paa en høi Væxt og den dermed forbundne Legemstyrke. Nødvendige vare ogsaa begge disse Egenskaber lige indtil Krudets Opfindelse, der bragte den Konst, at dræbe Mennesker, i et ordentlig System, og ved Hjelp, af hvilket en eneste Canon, anbragt paa sit rigtige Sted, kunde dræbe flere Folk, end til Kjæmpers Sværd eller Bue. Til at bære saadanne Pantsersærke, Brynier og Hielme, og spænde saadanne Buer, som i vort Norden vare brugelige, og endnu findes i Museet for Oldsager, udfordredes kraftfulde og muskelstærke Mennesker. Den haardføre Levemaade, de idelige Krige og Legemsøvelser, maatte naturligviis udvikle Kraften. Men Menneskeslægten, i det Hele betragtet, fødtes den Gang neppe mere kjæmpeagtig end nu. Den samme Spire til Styrke, hvormed Mennesket da kom til Verden, fødes det endnu med, endskjøndt i forskjellig Grad hos de forskjellige Jndividuer. Samson, Herkules, Holger Danske vare ogsaa i Oldtiden Natursjeldenheder, som man udmærkede saa meget mere, som man den Gang satte større Priis paa Legemskraft end i nyere Tid. En Herkules blev i Oldtiden en Halvgud; en Gillies *), som i Høide vist ikke gav denne noget efter, maatte i det 18de Aarhundrede nøjes med at lade sig see for Penge, ligesom et sjeldent Dyr. Men ligesaalidet man kan antage, at Menneskeslægten i Legemskraft eller Levealder gaaer, i det Hele taget, tilbage, saa er det dog vist, at Arten, i visse Lande og visse Tidspunkter, har, som en Virkning af udvortes Omstændigheder, meget forandret sig, og at Sygdommene have skiftet Characteer. Men den algode Natur har ogsaa her viist sig som den ømme Mo*) En overordentlig høi Jtaliener, som for endeel Aar siden var at see i Kjøbenhavn for Penge. der. Medens den straffede med den ene Haand, lægede den med den anden, og, hvad der paa den ene Side fremavlede en ny Sygdom, forebyggede eller standsede paa den anden en gammel.