Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-15
En overordentlig Kunst. Hr. van Estin sagde til os: at vi skulde faae at see et virkeligt Underværk, og i det han overleverede Hr. Hill en Blyantspen, tilligemed et fiirkantet Stykke Papiir paa en Brevtaske, sagde han til ham: Behag at skrive derpaa hvad Phrase, De finder for godt, paa Engelsk, Latin, Fransk eller Dansk. Brug efter Behag grædske, arabiske eller danske Bogstaver, heraldiske eller hieroglysiske Tegn. Jeg skal vide hvad De har skrevet, uden at see det. Skjul Den godt, viis ikke Deres Skrift, til Nogen, for at De ikke skal troe at blive forraadt af En eller Anden, som kunde være i Forstaaelse med mig. Hr. Hill gik strax ud af Værelset med Blyantspennen, Brevtasken og Papiret, hvorpaa han skrev dette Spørgsmaal paa Dansk: Du jevnlig blander Dig med lede Diævlespil, Da han kom tilbage i Værelset, gjemde han dette Skrift i sin Lomme, gav Hr. van Estin Blyants pennen og Brevtasken tilbage, og anmodede ham om at opfylde sit Løfte, ved at gjette hvad han nyligen havde skrevet. "Dersom jeg kun gjorde det, svarede van Estin, saa vilde De ansee min Operation som en simpel Taskenspillerkunst; men eftersom jeg har lovet Dem et virkeligt Underværk saa tillad mig at tilføie en anden Omstændighed. Opbrænd derfor Papiret, hvorpaa De nyligen har skrevet. Da Hill havde brændt sit Papiir, saa viiste van Estin ham strax et andet Stykke Papiir, foldet sammen i fire Dele, sigende: See her min Herre, er Svaret paa det Spørgsmaal, De har nyligen skrevet og opbrændt; dette Svar er skrevet for lang Tid siden, fordi jeg havde forudseet Deres Spørgsmaal, læs det endnu ikke; vær fornøiet med at jeg for Tiden siger Dem at Deres Spørgsmaal bestaar af 8te Ord, og at det første er et Enstavelses Ord. Jeg vil at dette Svar skal gaae tre (franske) Fjerdingvei herfra, uden at sende noget Bud med det. Sæt Deres Navn derpaa med et Mærke, for at De kan kjende det igien; gaae derpaa hen mod Enden af Skoven; der er Nøglen til Pavillonnen, som ligger ved Enden af Alleen. Naar De kommer derhen, luk da op den øverste Skuffe af Kommoden, som der staaer, Skriftet, som De her seer, skal De da finde indelukket i et Skriin, hvortil De ligeledes her har Nøglen. Da Hill havde sat sit Navn og Mærke paa Skriftet, gav han det til van Estin, og tog imod de tre Nøgler, til Pavillonnen, til Kommodeskuffen og til Skrinet, og vilde ile bort for at naae Enden af Skoven, da van Estin standsede ham for at tiltale ham med følgende Ord. "De kan, min Herre, sætte mig under Opsigt, og sætte Folk til Vagt omkring Huset, for at forvisse Dem om, at jeg ikke afsender Nogen. Jntet forebyggelses Middel fra Deres Side, skal kunne bringe mit Foretagende til at mislykkes. Svaret er allerede paa sit Bestemmelsested. Jmidlertid, hvis De vil det, saa skal De finde det paa Halvveien under et Træ, ja det, som mere er, det skal være skrevet med hvad Farve De vil forlange, og jeg giver Dem Lov til at vælge den blandt Regnbuens Farver. Jeg vil, sagde Hr. Hill, efterat have grundet nogen Tid, at det skal blive i Skrinet, og at Ordene skal vexelviis være skrevne med rødt og med violet. Han troede at bringe van Estin i Forlegenhed ved denne Begjæring, men det var ham, der selv stod forlegen, da han fik det Svar: det er netop skrevet, som De forlanger det. Jeg havde forudseet Deres Valg, og jeg skal ved Deres Tilbagekomst overbevise Dem om: at jeg kan i Forveien vide alle Deres Tanker." - Derpaa løber Hr. Hill i fuld Fart hen mod Enden af Skoven. Han kommer Did stakaandet; han aabner i en Hast Døren til Pavillonnen, Komodeskuffen og Skrinet, hvori han ikke finder Andet end en liden Kugle; han troer at Operationen mislykkedes; men han mærker snart at denne Kugle er en liden rund Æske, han har ikke saasnart aabnet den, at han jo gjenkiender sin Underskrift og sit Mærke, han seer en rød og violet Skrift, som han havde begjært, og finder sig betaget af Beundring ved at læse følgende Svar: Hvi klager du mig an for lede Diævlespil, Du som ei engang troer, at Diævelen er til )J dette Øieblik hører han tre Slag paa Døren; han gaaer hen for at lukke den op, men finder Jngen. En anden vilde under slige Omstændigheder have troet, at det var et Spøgelse, men han indbildte sig ganske ligefrem, at der var En, som skjulde sig bag Pavillonen, for at gjøre ham bange. Jmidlertid render han i en Hast rundt om den, men opdager Jntet. Da han kommer ind igjen i Pavillonen, bliver han forundret over J Hr. Hill var Tilhænger af deres System, som troe, at der fordum har været Troldmænd, og at de endnu kunne være til, men at de ikke ere tilat see Væggene, som havde forekommet ham skinnende hvide, nu paa engang malede al fresco Paa den ene Side, seer han et Skilderie, som forestiller vilde Dyr, Hoveder, hvis Haar ere Slanger, Spøgelser af alskons Slags. Paa den anden Side er det Sanct Antonii Fristelse, hvor Smaadjæpler ere forestillede under forskjællige Skikkelser. Han leer ved at see, at man har forestillet Diævelen med en Qvindekrop, med en Krokodillehale, med Vildsviins Huggetænder, med et Svinehoved, og med en tyrkisk Munkebætte. J dette Øieblik slaaer man tre andre Slag paa Døren, Vindueskudderne lukke sig af sig selv. Midt i Mørket seer han en liden Lysstraale at skinne, men om et Øieblik forsvinder den. Han hører i Skorstenen to Pistolskud; han begynder at troe der er Tyve og Røvere, han frygter for sit Liv, og hans Livsgeister forvirres. En svovlagtig og bjergsittig Stank udbreder sig rundt om ham. Luften gjenlyder af de skrækfuldeste Skrig; han troer at høre Ulve, som tude, Hunde, som giør, Bjørne, som brumme, Katte, som mave, Tyre, som brøle, Krager, som skrige, og Slanger, som hvisle. Jblandt alle disse ængstelige Skrig, skjælver han beklagelige og sukkende Stemmer, som forkynde Smerte og Fortvivlelse. Tavshed falder paa, men den afbrydes snart ved en Tordenstemme, der bringer Ruderne til at ryste, ved at udsige disse Ord: Du Daare, som ei troer at Diævelen er til skjælv nu see Helved her og lede Diævlespil.