Berlingske Tidende, 1835-12-16
Da saa mange modsigende og urimelige Rygter ere udspredte om den hos Selveiergaardmand Niels Sørensen i Ersted By paa Thorstedlunds Gods, Natten imellem den 12te og 13de f.M., udøvede gruelige Voldsgierning; da derhos fra det Offentliges Side intet herom er bekjendtgjort, formodentlig fordi de retslige Undersøgelser desangaaende ei endnu ere tilendebragte eller have afgivet noget bestemt Resultat; da derhos enhver Retsindig maa føle sig opfordret til at vejlede og understøtte disse, ved at efterspore og indberette enhver Omstændighed, der maatte kunne bidrage til Huusfredens og Eiendomsrettens Beskyttelse, som paa forskjellige Steder her i Egnen have været forstyrrede og i stedse tiltagende Grad trues; – troer Anmelderen at skylde sit Publicum, saavel som flere liberale Hensyn, følgende, desuden paa de Skade lidendes Begjæring meddeelte, paalidelige Beretning om hiin Udaad, der af alle de heromkring forøvede synes at være den rædsomste. - Det var nemlig strax over Midnat, da bemeldte Gaardmands Familie, bestaaende af Mand, Kone og disses Børn : en Søn, 17 Aar, og en Datter, 12 Aar gammel, laa i den første og tryggeste Søvn, at de opskrækkedes af denne ved Mandens gjentagne Raab til Konen og Sønnen, at de skulde staae op, da det var ilde fat, til hvilke Raab han foranledigedes derved, at han, ved det fra Vinduerne faldende Lys, skimtede tre Mandspersoner, der vare komne ind fra næste Stue igjennem et der udtaget Vindue. Men i det Øjeblik Konen, som laae yderst, kaster Benene ud af Sengen for at staae op, faaer hun af den ene af Røverne et saa vældigt Slag i Ansigtet, at Blodet styrter ud af det, medens den ene gjentagne Gange tilraabte hende, hun skulde tie stille, da hun blot skulde bindes, ikke dræbes. Virkelig bandt han, efterat hun imidlertid var kommen ud paa Gulvet, med et hendes Hoved afrevet Tørklæde, begge hendes Hænder og, efterat han flere Gange havde stødt hendes Ansigt mod Jorden, bragte han hende omsider til Taushed, idet han med Selvtilfredshed yttrede, at nu havde hun faaet nok. Desuagtet kom hun til saa meget befindelse, at hun arbejdede sig hen under et ved Vinduet staaende Bord, beed Knuden paa Tørklædet op, og saaledes løs krøb langs hen under hiint til den sædvanlige Forstuedør, saa stille, at Røverne først mærkede det, da hun lukkede den igjen, hvorefter hun løb hen i Byen, for at tilkalde Hjelp. Jmidlertid havde En af disse posteret sig ved Børnenes Seng i samme Stue, og ved Trusler og Slag bragt dem til at forholde sig rolige, medens først den Ene og siden tillige den, der havde bundet Konen, gav sig færd med Manden, hvem de ligeledes vilde have bundet, men da han stred imod og værgede sig, saaledes mishandlede, førstmed en knortet Enebærstav og derefter med en Kniv, at ikke alene Sengen og hans Linned vare ganske besudlede med Blod, men dette endogsaa fandtes i Mængde paa en ved Bordet staaende Bænk og især paa Gulvet ved Kakkelovnen, hvor han under Selvforsvaret var tumlet hen. Efterat have sat ham udaf Stand til videre Modværge, og da de af den ved Konens Udgang kirkende Dør bleve opmærksomme paa, at det var Tid til at haste, opbrøde de et gammelt, slet tillaaset Hængeskab og udtog deraf to forslidte Tegnebøger, hvoraf de medtoge den ene og tømmede den anden for de deri værende Penge, der angaves til, men vist var meget mere end 130 Rbd., hvoraf en Deel var Ti- og Fem dog meest Eenrigsbankdalersedler. Da de saaledes havde naaet det de søgte, og hvorom de ikke spurgte eller affordrede Nogen Oplysning, skyndte de dem tilbage af den Vej, de vare komne ind, efterladende dem, foruden flere blodige Spor, en afbrækket Egekjep og ovennævnte Enebærstage overlagt med Blod og med Haar af den mishandle Mand, der ved det Syn, den strax og Morgenen tilkaldte Districtschirurg afholdt over hans Tilstand, befandtes at have faaet 36 Knivstik i Hovedet, foruden en Flænge i Laaret og et Ribbeen knuset. – Umiddelbart efter Voldsmændenes Bortgang, stod Sønnen op og saae dem i største Hast at flye Nord paa, hvorhen de fire Mænd af Byen, som Konen noget efter hjembragte med sig, et Stykke forfulgte dem, men forgjeves, da de selv vare tilfods, og hine allerede havde faaet et betydeligt Forspring. Ogsaa have de i Sagen optagne Forhører, saavidt vides, ei endnu ledet til noget juridiske Beviis, hvis Førelse vel ogsaa har sine Vanskeligheder, medens man dog ejheller kan ganske opgive det Ønske, i fredelige Tider at leve trygt under Lovens Beskyttelse, uden at behøve at bevæbne sig og sit Huus mod natlige Overfald. Den mishandlede Mand er forøvrigt, ved Lægens Omhu, nu uden Livsfare, og hans Familie, paa den dem bestandigen iboende Skræk nær, ved sædvanligt Velbefindende.