Berlingske Tidende, 1771-06-01
Under 14de Junii er fra det Danske Cancellie udstædt en Placat, angaaende de i Commissoriis hidtil indførte sædvanlige Clausuler. Da Hs. M., ved allernaad Resolution af Dato 5te hujus, har befalet Os at bekiendtgiøre, at udi de, fra det Danske Cancellie, paa Vedkommendes Ansøgning, udstædende Commissoria, saavel udi particuliere Tvistigheder, som til Skifters Behandling, for Fremtiden ikke skal indføres, og udi ethvert igientages, den ellers sædvanlige Clausula, men, naar ikke saadanne særdeles Omstændigheder maatte forefalde, som udfordre nærmere Kongelig Resolution, haver saavel Dommere, som Parterne, der ved følgende at lagttage og efterkomme: Naarde, som saaledes bevilges til Commissarier, sig saa dant godvilligen ville paatage, skal de være pligtige, tilligemed 2de andre Commissarier, som Vedkommende paa deres Side, om de det efter Tilbud begiære, strax og i det seeneste inden 3 Uger i Danmark, og i Norge, 6 Uger Søndenfield- og 10 Uger Nordenfields, efterat Stevningen lovligen er bleven forkyndt, have at foreslaae og giøre Ansøgning om saasom, efter saadan Tids Forløb, ingen Contra-Commissarier bliver bevilget, Parterne paa een for dem, og i Særdeleshed for de Jndstævnte, beleylig Tid og Sted, med forderligste for dennem lovligen at indkalde, og da dennem, om de res imellemværende Tvistighed, enten udi Mindelighed at forene, eller, for saavidt deraf ey for andre Retter er anhængig gjort og paakiendt, ved endelig Dom og Sententz efter Loven at adskille; alt inden 6 Maaneder i det længste, et terat Stevningen, med sin lovlig Forkyndelse, for dennem en kommen i Rette. Skulle nogen betydelig og vigtig Aarsag indløbe og forefalde, hvorfore Sagen ey, inden berørte 6 Maaneder, kunde afgiøres, da have de derom til Cancelliet at reserere, saasom Hs. M., i saadan Tilfælde, vil have Sig forbeholden Tiden af prolongere, og en længere Termin, efter den anførte Aarsags Beskaffenhed, at sætte. Hvis Commissarierne og, i saa Maade, forrettendes vorde, have de de Jnteresserende paa Ansøgning, under deres Hænder og Signeter, beskreven at give, som de ville ansvare og bekiendt være. Dersom og en af Commissarierne, formedelst lovlig Forfald, ey til den berammede Tid og Sted møde kunde, da skaden, som tilstæde kommer, Fuldmagt have og anbefalet være, en anden udi den udeblivendes Sted til sig at tage, og den til dem ergangne befaling alligevel at fyldestgiøre og efterkomme, da og den, som saaledes indkommer i den fratræden des Sted, skal træde i hans Rang og Sæde ved Commissionen; ligesom og Commissarierne skal i Commissionen, saa længe den af dennem betienes, uforandret beholde samme Rang og Sæde, som de tage, naar de den begynde, uanseet at nogen af dem, i samme Tid, med andet Embede eller høyer, Caracteer kunde blive benaadet. Skulle Contra=Parterne ey, inden forbemeldte Tid, strax foreslaae og giøre Ansøgning om 2de Commissarier paa deres Side, have Hoved Commissarierne allene med Commissionen at fortfare, og den, uden videre Ophold, til forsvarlig Rigtighed og Endskab at befordre. Endeligen haver de og, om der forefalder nogen Tvistighed at kiende paa, alvorligen at tilholde Parterne og deres Procuratores, at de entholde sig fra al ufornøden Vidtløftig hed og Ophold, og alle deres Breve og Beviisligheder, som de, til Sagens Oplysning og Rettens Bestyrkelse, kan have, saa betimelig for dennem i Retten indlegger, at Sagen, inden den foreskrevne Tid, kan komme til Ende. Men skulle Parterne eller deres Procuratores herimod handle, have de, naar ey, som tilforn er meldet, nogen saa vigtig og betydelig Aarsag, at de derom til Cancelliet at reserere finde fornøden, indfalder, ikke desto mindre med Sagen at fortfare, samme, efter de for dem fremlagde Documenter, til Doms at optage, og den, inden den foreskrevne Tid, til forsvarlig Rigtighed og Endskab at befordre, saasom ingenlunde, uden vigtig og gyldig Aarsag, derudi kan ventes dispenseret; ligesom og de Tilforordnede i Høyeste Ret, om nogen af Parterne, over uforsvarlig dennem af Commissarierne, imod hvis foreskrevet staaer, forvoldet Ophold, maatte klage, skulle være pligtige, derpaa at dømme, og dennem, for saadan befunden Brøst, enten vedbørlig at ansee, eller, om de urigtig beskyldes, derfor at frikiende, og al billig Reparation at give. Paa samme Maade skal og forholdes, naar nogen bevilges Skifte=Commissarier, saavel, i Henseende til de af vedkommende Arvinger eller Creditorer ansøgende Contra-Commissarier, som og at de, paa hvilken Tid og Sted Skiftet berammet vorder, samtlige vedkommende Arvinger og Creditorer, for sig lovligen lade indkalde, og da, saavel med Gieldens Afbetaling, som med Skifte og Deeling, sig i alle Maader, efter Loven forholde, saa at de Vedkommende, paa alle Sider, hvis Reter, vederfares. Dersom og imellem Arvingerne indbyrdes, eller imellem Arvingerne og Creditorerne, saadant Skifte angaaende, nogen Tvist og Jrring falde kunde, have de dennem derom enten udi Mindelighed at forene, eller, for saavidt deraf er for andre Retter er anhængig gjort og paakiendt, ved endelig Dom og Sentenz efter Loven at adskille; alt inden 6 Maaneders Forløb i det længste, efter den Tid, som bør ansees for rette Tægte Dag, nemlig, naar det publicerede Proclama, med sin lovlig Forkyndelse, for dennem er indkommen i Skifte Retten. De som saadant Skifte forrettendes vorder, skulle og være pligtige, i alle Maader at holde sig den 1ste Articul udi den, om adskilligt Justitien vedkommende, den 31te Mart. 1719 udgangne Forordning efterrettelig, hvilket og skal skee af den Øvrighed og Rettens Betiente, som det ellers kunde tilkomme, samme Skifte at forvalte, for saavidt bemeldte Articul dem angaaer, som og derover intet i deres Rettighed skal afgaae.