Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-12-10
(Fortsættelse fra No. 237.) 21 October. Den af Viceformanden conciperede Ansøgning og Bibeholdelsen af den gamle Veilinie mellem Hindsholm og Odense igjennem St. Jørgens Forstad blev fremlagt og underskreven; den lyder saaledes: Til Kongen, J Medfør af allerunderdanigst vedlagte Opfordring af 5 Juni d. A. fra en stor Deel af Odense Byes Borgere, Huus- og Grundeiere, og i Erkjendelsen af den Pligt der paa hviler os som Byens Repræsentanter, at vaage over og virke for Communens Velvære og Afvendelse saavidt muligt af hvad der kan skade og hæmme Borgernes Næring og Velstand og foruleilige Samfundet, ansøge vi allerunderdanigst og i den hele Communes Navn, om en saadan Ændring i den under 26 Januar 1826 ergangne og ved allerhøieste Resolution af 7 Febr. d. A. gjentagne Bestemmelse, om Veilinien imellem Odense og Hindsholm, at ved den nu forehavende Grundfordring af indbemeldte Kolonne Vei, den gamle Veilinie mellem Aasum og Forstadens St. Jørgens Port maatte bibeholdes og conserveres, istedenfor at forandre og forlægge Passagen til Møllebrogaden og Fredriksbroen. De af ovenmeldte Borgere for denne deres Petition fremførte Grunde, og hvilke Repræsentantskabet i alt Væsentligt maa billige og tiltræde, skulle vi i Forbindelse med de flere Momenter, der fra høiere communale Synspunkter tale for Sagen tillade os i nedenskrevne Poster allerunderdanigst at udhæve: 1) Passagen igjennem Møllebrostrædet over Frederiksbroen har paa en lang Strækning af Kjørebanen ikkun en Brede af 7 Alen, medens ForDenne særdeles indknebne. tougene kun ere 1 Alen brede. Kjørebane benyttes daglig af Diligencen med sine Bivogne, Pakke= og Brevposter, Extraposter, Reisende fra et stort Parti af Fyen mellem i Kjøbstæder, alle fra samme Partie af Provindsen torvesøgende Bønder, Fouragevogne, saavelsom Byens egne Jordbrugere, Brygger= og Møllevogne samt Ridende og Gaaende. Da nu den i Anordningen af 29 Septbr. 1811, foreskrevne Middelveibrede af 14 Alen ville være det mindste Rum for en saadan Trafik, medens Strædet jo ikkun afgiver Halvdelen af denne lovbefalede Veibrede, og da en Udvidelse af Gaden er umulig formedelst de paa begge Sider værende Vaaningshuse, saa fremgaaer det heraf, som en paatrængende Fornødenhed, at Passagen eller Confluxen igjennem dette Stræde saavidt muligt bør fordeles til andre Byens Porte, og hvilket, hvad Hindholms=Routen angaaer beqvemmelig kan skee, og til Communens og alle Veifarendes Beqvemmelighed og Sikkerhed bør skee, ved at lade den beholde sin fra Alders Tid havde Retning ad St. Jørgens. 2) Denne Fornødenhed stadfæster sig ogsaa ved den idelige Ulempe, som viser sig under Færdselen i Møllebrostrædet, idet de Kjørende, Ridende og Gaaende ofte formedelst Confluxen ikke kunne komme forbi hinanden, og som, foruden den dermed forbundne Gene medfører Farer for Personers og Kreaturers Liv og Lemmer. Det er saaledes nylig passeret, at en Ridende fik sin Hestes Been knuste af Diligencens Hjul, saa at Dyret paa Stedet maatte dræbes, medens Rytterens Liv var i øiensynlig Fare. Det er derved stadfæstet og idelig stadfæstes ved Erfaring, at en Kjørebane af kun 7 Alens Brede paa en Hovedroute, er en med god Orden og godt Politi stridende Jndretning, hvis Jnconvenientser ikke bør forøges ved, med forlængede Veilinier, at føre ved flere Reisende didhen, men tvertimod og saavidt muligt bør formindskes, ved at fordeele Confluxen til flere andre af Byens Porte, og hvorpaa vi allerunderdanigst tillade os at insistere. 3) Ved at drage Hindsholms-Routen til Møllebrostrædet ville St. Jørgens Gaden, den Forstad, og en Deel andre af Byens østlige Beboere tabe den sidste Rest af den betydelige Landbotrafik, hvori den for Tiden fandt sin Velstands Kilde, saa at dens Beboere, ved denne sidste, i og for sig ufornødne, og i Relation til Møllebrostrædets Brede, uhensigtsmæssige Foranstaltning, ville successive geraade trange Kaar, og deres faste Eiendomme tabe sin oprindelige Værdie. Det er nemlig en historisk Kiendsgierning, at HovedRouten igjennem Landet til Nyborg saavelsom til Kjerteminde og Hindsholm forhen gik igjennem St. Jørgens Porten, og sammes Forstad, og at Møllebrostrædet da var, hvad det efter sin Brede og Beliggenhed stedse burde have blevet, en Bipassage for de nærmeste Landbrugere. Paa den Tid fandt man ogsaa betydelig Kjøbmands=Brug, Brænderie og anden driftig Trafik i Retningen af St. Jørgens Forstaden. Men da Hoved=Routen blev forlagt og Kjertemindeveien ogsaa blev ført ad Omvei til Møllebrostrædet, ere hine betydelige Establissementer deels forsvundne og deels nedsunkne til ubetydelige Erhvervs=Kilder. Dette vil indtil den høistmulige Grad blive Tilfældet, hvis Hindsholms=Routen, og dermed Trafiken fra det hele nordøstlige Partie af Fyen ogsaa forlægges til Møllebrostrædet, og da det forekommer os klart, at den øiensynlige Skade, som Staten derved tilføier en stor Deel skyldfri Borgere, blev Følgen af en Foranstaltning, der neppe kunne siges at være enten hensigtsmæssig, stemmende med godt Politie, eller fremgaaet af nogen anden ved høiere Stats=Hensyn begrundet Fornødenhed, saa ville Veivæsenet ved at gjennemføre sin Plan begaae en Uret mod hine Borgere, som ikke i den uundgaaelige Fornødenhed lod sig forsvare, medens Borgernes Reclamationer om Skadeserstatning, da ei heller med no 4) Med Hensyn til gen gyldig Raison ville kunne afvises. Strategiens Fordringer i Krigstilfælde vil det desuden være og blive en Fornødenhed, at conservere Routen eller Colonne Veien v. mellem St. Jørgens Forstaden, Aasum og Hindsholm. Det er nemlig ved General=Qvarteermesterstabens Betænkning af 23 Novbr. 1839 erkjendt som en Nødvendighed i saa Tilfælde, at en særskilt Colonnevei netop i Retningen af Kjerteminde og Hindsholm conserveres uden Conflict med Hoved=Routen, og det er ved de i allerunderdanigst vedlagte Avis No. 19 og 20 for 1844 udviklede Grunde godtgjort, at en saadan Militair=Route fornuftigviis ikkun kan og bør være paa den nu stedfindende brede, rummelige Veilinie mellem Aasum og Odense og Strategien, i Forening med et velordnet Veipoliti, giver saaledes Odense Jndvaaneres Reclamationer en Gyldighed, der neppe ved Modgrunde lader sig bestride. Hindsholms-Routens Forlæggelse til Chausseen mellem Nyborg og Odense ville medføre en ikke ubetydelig Forlængelse af Veien circa 2000 Alen, og foranledige nye Grundes Jndtagelse og Erstatning derfor, hvilke begge Jnconvenientser, 6) Forsaavidt undgaaes ved at følge den gamle Veilinie. som det mulig ville blive statueret, at dog nogen Besparelse i Arbeidskraft og Bekostning ville opnaaes ved, med en Forlængelse i Veilinien, at tye til Nyborg=Chaussee, er det i bemeldte Avis, til hvilken vi allerunderdanigst tillade os at recurrere, godtgjort, at en saadan Besparelse ville være ilde anvendt, hvad ogsaa fremlyser af vores under 1ste, 2den og 4de Poster foran bemærkede Omstændigheder. Da desuden de prægraverede Jndbyggere, skjøndt for en stor Deel i trange Kaar, have tilbudet at yde et Bidrag af 3000 Rbd. til Jstandsættelsen af St. Jørgens=Linien, saa er især, naar tillige tages i Betragtning, hvad i ovenstaaende 5te Post er bemærket, derved det fra mulige Besparelser hentede Argument vedbørligen gjendrevet, medens et Tilbud af 3000 Rbd. fra en Mængde tildeels trængende Borgere, ved Siden af deres øvrige Oneratilstrækkeligen beviser, at Sagens Udfald er dem et LivsSpørgsmaal, hvad deres borgerlige og næringsdrivende Velvære angaaer, og hvorved det i og for sig kun lidet vigtige Argument og en ubetydelig Besparelse taber al sin Betydning og Gyldighed. 7) Det Spørgsmaal som endnu er tilbage at drøfte, om der nemlig fra Landcommune Væsenets Side frembyder sig enten locale eller pecuniaire Hindringer imod Ansøgningen, har efter Petitionairernes Referat været Gienstand, for Behandling af Odense Amtsraad og med et saadant Resultat, at ingen Forhindring fra Landbovæsenets Side kan præsummeres. Amtsraadet har nemlig under Sagens Discussion stillet det Spørgsmaal til Prætendenterne af den gamle Veilinie, hvad de ville yde i Bidrag for dette Øiemed. (Forts.)¬