Aalborg Stiftstidende, 1830-09-01
Frankrig. J de Deputeredes Kammer i Mødet den 18de August talte Herr Martignac i Anledning af det Forslag, at alle Deputerede, som ikke inden 14 Dage have aflagt den nye Eed, skulle ansees som udtraadte af Kammeret. "Vi befinde os, bemærkede han, "i en Tidspunkt, hvor Gjæring og Exaltationbevæge Gemytterne; jeg vil, saameget det staaer i min Magt, sætte mig imod de Farer, som Overilelser kunde føre med sig. Fører man i Frihedens Navn et Sprog, som jeg meget vel forstaaer, saa vil jeg i den selskabelige Ordens Navn føre et andet, som ikke skal være mindre forstaaeligt. Theloriernes Erfaring og Landets Jnteresse vil jeg sætte imod Partiernes Jnteresse. Seer jeg vore Gader og vore offentlige Pladse fulde af Billeder, i hvilke ophøiede Personers Ulykke gives til Priis for Haan og Spot, saa vil jeg henvende mig til den offentlige Delicatesse og Følelse for Velanstændighed, som i Fran skrig ogsaa besidder Lovskraft, og indtil den har skaffet sig Ret, vil jeg sige, at det medfører kuns Skjændsel at drive Spot og Haan med en Oldings, en styrtet Magthavers Ulykke, og jeg er overbeviist om, at Jngen vil modsige mig (almindeligt bifald). Et vanskeligt og ubehageligt Hverv er faldet i vor Lod, men vi smaae foretrække det for en unyttig Tilbageholdenhed. Jeg maa troe, at de af vore Colleger, som endnu vakle, snart ville føle Nødvendigheden af igjen at til stræde deres Poster, og blive ligesaa gjæve Borgere, som de have været troe Undersaatter. Jeg sætter mig sikke imod, at Forslaget bliver overveiet, men jeg haaer, at det vil være bleven unyttigt, forinden det saaer Lovskraft. Gend armeriet i Paris er ophævet ved en Kongelig Forordning og i dets Sted træder et andet Corps forVagt og Politietjenesten under Navn af Pariser-Municipalgaden, bestaaende af 1443 Mand under en Oberst. Skjøndt det trænger til nærmere Bekræftelse, bør det dog ikke forbigaaes, at Bladet Constitutionel allerede omtaler Udbrudet af Urolighederne i Spanien, som hvilke man vel snart vil erfare det Nærmere, om Om de nye Ministre vil man nu vide, at de bestaae, med Hensyn til deres parlementariske Meninger, af Medlemmer af den venstre Side, det venstre, Centrum, og af det politiske Partie, som man kalder Doctrinairer (lærde Theoretikere). Bignon, Dupont de Eure, Baron Louis, Lafitte, Perrier og Gerard, høre til den første Nuance, Dupin og Moles til til den anden. Hertugen af Broglio, Guizot og Sebastiani staae i Spidsen for Doctrinairerne. En kort Skildring af nogle af dem er vel ikke uden Jnteresse. Mole er intet nyt Navn i Ministerierne; han til tildrog sig Napoleons Opmærksomhed ved en Brochure, som indeholdt en Lovtale over Absolutismen, fik foret Syns Skyld en Jrettesættelse, men blev Statsraad, General-Directeur for Bro= og Veivæsenet og endelig i Aaret 1813 Justitsminister, i hvilken Egenskab han fulgte Marie Louise under Regentskabets Tid til Blois. Ved den anden Restauration under de Cazes Ministerium var han en kort Tid Søeminister. J det Hele er Valget af ham beroligende for hele Europa, thi som Mand af maadeholdende Grundsætninger vil han udenTvivl efter disse lede den udenlandske Politik. Hr. Guizot er meere bekjendt som Lærd end som Politiker. Som saadan har han for liden practisk Kundskab om Ting og Personer, hvilket lyser ud af alle hans Udnævnelser. Neppe var det i noget Tidspunkt vigtigere at besætte Forvaltningen med Mænd af Kraft og Takt end netop nu, men man maa bekiende, at han hidtil ikke har havt nogen lykkelig Haand.