Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-02-08
Da la Fayette, efter den 10 Aug., forgieves opfordrede fine Tropper, til at marschere imod Jakobinerne, og ved Opfordringens slette Udfald, besluttede sig til, hemmelig at forlade Armeen med sin Generalstab, at flygte til neutral Grund og at gaae til Amerika, for sammesteds, i stille Eensomhed, at være Tilskuer af Enden paa Revolutionen, da kunde de forenede Magter umuelig blive længer tilfreds med ham: de, som ei engang tilstædte Dumourier et Opholdsted, i deres Lande, da han maatte, ligesom la Fayette, rædde sig med Flugten; omendskiønt han opfyldte det, som man lovede sig af denne, i det han gjorde Udkastet til det listigste Forræderie af Verden. Det var i deres Tanker allerede en Forbrydelse, at la Fayette var den første, som i Europa vor vede, at bryde Despotismens=Lænker, og igien at indskrive Menneskernes Rettigheder paa Erts=Tavler; en langt større Forbrydelse var det endnu, at han ei underrettede dem om sin Plan, at marschere til Paris, og endnu mindre og verlod sin Armee, sit Fædreland og sig selv til deres Got befindende. Kongerne vilde have troet, at de vanærede sig selv i deres Hofskrantningers Øine, dersom de imod laFayette og hans Medulykkelige havde iagttaget Giæstfrihedsretten, og Marie Antoinette, hvis Forbønner, ogsaa fra Fængslet, vilde have gieldet meget, følte sig trøstet i sin egen Skiebne ved hans Ulykke. Uden at kunne udgranske alle Aarsager, hvilke have bevæget det Londoner, Preussiske og Viener Hof, til saaledes at handle forenede imod la Fayette, at Keiser Franz maae med rørt Hierte selv tilstaae: "Hænderne ere mig bundne og Hr. Pitt vægrer sig ved, at indlægge en Forbøn for ham, uden at see Bevæggrundene til denne frappante Grusomhed, er dog saa meget vist, at la Fayette var blant e) Dronningen, som, uagtet al den Hengivenhed, la Fadette beviste hende, alt længe nærede den Mistanke, at han førte hende ha Lyset, for bedre at udføre sine Planer og de Konstitutionsvenners Beslutninger, hvis Hoved han var, blev endemmere bestyrket i denne Mistanke, ved hans Forhold i de sidste Dage af Julii, og betragtede ham derfor stedse i sit Fængsel som hendes Ulykkes største Befordrer. Jsær sigtede dette til hendes Bortførelse fra Versaines til Paris, den 6te Octbr. 1789. til Folketumulten i Paaskeugen, hvorved Reisen til St. Clonde blev forbindret - en Reise la Fayette vidste skulde gaae udenlands, og som han lod til at billige - og til den kongelige Families Arretering i Varennes La Fayette befordrede den Kongel. Families natlige Flugt af Thuillerierne, og han - en med Smiger belæsset Statsmand - havde givet Løfte paa, at efterskikke Kourerer saa sildig, at disse ikke kunde træffe og anholde Vognen, førend Ludvig og hans Gemalinde alt vare i Bouilles Leir. Disse Kourerer bleve virkelig først afsendte om Morgenen Kl. 10, følgelig 9 Timer efter Flugten, Alligevel indtraf Hr. Baillon Kommandeur over en Bataillon tidlig nok til St. Menehoud, for at giøre Postmester Drouen opmærksom. Denne ilede som bekiendt, til Varennes og arreterte Kongen. Nogle Timer herefter ankom alt Hr. Rameus, General la Fanettes Adjutant, med Nationalforsamlingens befaling, at føre Kongen tilbage til Paris. Denne Ad. - som det imod la Fayette opbragte Folk førte til Nationalforsamlingen, og under Trudsler paalagde, at eftersætte Kongen, havde fortsat sin Reise overordentlig hastig. Ved hans Ankomst og Foreviisningen af hans Ordre skiftede Kongen og hans Gemalinde Farver, og Ludvig sagde med ubeskrivelig Bitterhed; det er nuallerede anden Gang, at Hr. i Favette lader os arrettere. alle sindige Revolutionærer den eneste, som havde fuldt Kundskab om de fremmede Magters Projekter, om det franske Kabinets Planer i Thuillerierne, om de mellem dem drevne Underhandlinger og Deeltagerne med det modre volutionere Komplet, For at retfærdiggjøre sig for Ver en og sin Nation, torde Fayette - dersom man gav ham sin Frihed igien - sandsynlig opdage meget, som vilde satte mangen stor Mand i et dunkelt Lys, og maaskee stadfæste Jakobinernes Paastand, at Ludvig og hans Gemalinde have de gjort sig deelagtige i Sammensværgelsen. Men hin Hoffer kan det, selv i Hensigt til Franzoserne, ikke være ligegyldigt, om dette klarligen bevises, eller kuns bliver Formodning; saalænge de neml. endnu haabe, at forskaffe Familien Bourbon eller en af dens Prindser den franske Kongetrone igien. Desuden er det vist, at de smaae hævntørstige Mennesker, hvilke under Navn af Hertuger og Pairs af Frankerig, Marquiser a. traske omkring i Europa, og hvilke hver Morgen giøre Kour til Kongers Ministre, som de endnu holde mindre end sig selv, at disse anvende Alt, for at spærre enhver Vei, til at ophæve la Fayettes evige Fængsel; thi det antager man som afgjort i alle deres Sirkler, at han og hans Gemalinde skulle aldrig overleve deres Elendighed, men finde deres Grav paa dette afskyelig Sted, For la Fayetre maa det imidlertid være den største Trøst Ulykken og den største Belønning for hans Fædrelandskierlighed, at en heel Fristat - det taknemmelige Amerika - erindrer sig ham med inderlig Deeltagelse, og at den der værende Regiering (Vashington) har forsøgt alle Midler for hans Løsladelse - at den liden Rest i det engl. Parlament, som endnu taler for Nationernes Rettigheder, har taget sig kjækt af hans Sag, og, blev det end uden Virkning, saa dog dermed reist hans Dyder et billigt Mindemærke, og at endelig alle Nationers Ædle ynke ham, og forbande den ulykkelige Statskonst, som overgiver denne, af Menneskeheden, saa fortiente, Borger med sin uskyldige Familie til et evige Fængsels daglige Marter og en Slavisk Fangefogeds barbariske Grusomhed.