Aalborg Stiftstidende, 1829-11-12
Den 6te løb Linieskibet Trident med Admiral Rosamelind i Havnen ved Navarin. J de franske Garnisoner, viste sig kun faa Sygdomme, men desto flere i Napoli di Romania. Præsidenten havde afsendt 1000 Mand, ti. Megara for derfra at observere Athenen. Betragtninger over den Tilstand, i hvilken Europa er bleven sat ved Tilendebringelsen af Krigen i Orienten. (Af de Pradt.)(Sluttet.) 2) Europas politiske Jnteresse fordrer, at Rusland holdes inden visse Grændser i det sydøstlige Europa ingen Russer i Middelhavet", var Hertugen af Choiseuls Ord. De vidnede om et rigtigt Blik ind i Fremtiden og burde med store Bogstaver optegnes i alle Cabinetter. Skibsfarten ind i dette Hav vil give Rusland de eneste to Ting, det endnu savner - Guld og Soel (?) Staae disse Veie dets Handel aabne, da ville de forskaffe dets sydlige Provindser en umaadelig Tilvext og Følgerne af disse Fremskridt ere uberegnelige. Diplomatiken maatte derfor have anvendt mueligste Omhue paa at forstærke det Barriere, som lukkede denne vigtige Gjennemfart for Rusland. Til at naae dette Maal havde man to Midler: enten at understøtte Tyrkiet eller at oprette en stor græsk Stat i dets Sted, men hvilket Valg man ogsaa gjorde, maatte man have forfulgt det med mandig Bestemthed. Havde man engang givet Tyrkiet Fortrinet, havde man engang proclammeret Nødvendigheden af at opretholde denne Stal, saa var det en naturlig følge af dette System, at man ogsaa med Kraft maatte antage sig Tyrkiets Sag. Det er ubegribeligt, at mankan ville en Hensigt uden at ville dens Midler. Have vore Dages Diplomatiker da virkelig havt denne virksomme Villie, have de sat Armeer eller Flaader i Bevægelse? Nei, De have forbrugt en umaadelig Mængde Papiir til Noter og imedens Russerne bestege Balkanen og tilintetgjorde de tyrkiske Hære, forfærdigede de Protocoller. Jmedens man skrev den ene Note efter den anden, tykkede Russerne stedse fremad og omsider saae man dem udenfor Constantinopels Mure. Det havde imidlertid været let at forekomme den russiske Armees Seierstog: en engelsk Flaade i det sorte Hav havde gjort et saadant russisk Felttog umueligt. Fra dette Hav fik Armeen sine Subsistens Midler. Den russiske Flaade har uden nogen Hindring kunnet angribe samtlige Havne og landsætte Troppecorpser i Ryggen paa den tyrkiske Armee, og de til sig selv overladte Tyrker formaaede intet andet end at bortkaste deres Vaaben. Havde man med mandig Fasthed antaget og fulgt et med Omstændighederne overeensstemmende System, var alt dette ikke skeet; men det er en Opfindelse af den moderne Diplomatik at ville opretholde Stater, med Noter. Nu haaner og insulterer man Sultanen, som man i 1828 ophøiede over alle andre Souverainer; hvad kunde han gjøre i den forladte Tilstand, hvori han befandt sig? Resultatet af alle disse vise Forholdsregler er da nu, at der hverken existerer noget Tyrkie eller noget Grækenland, og at begge, saa godt som aldeles ikke, ere til for den europæiske Politik. Hvad nytter det til Europas Forsvar, at Tyrkiet er meere eller mindre sønderlemmet, og at Grækenland har nogle Qvadratmile mere eller mindre. Dette yder Politikeren intet Stof; Sandskorn og Liigere af liden Nytte og disse ere saa omtrent Tyrkiets og Grækenlands Bestanddele. Disse Stater ere ikke mere til som Støtter for Europa, men kun som Midler til nye Forviklinger. Troer man, at Tyrkiet, efter den Lection, det nu har faaet, paa nye vilde gribe til Vaaben, naar Europa vinker, hvad Liid, vil det vel for Fremtiden sætte til dem, som ei have andet end Noter at hielpe med, har man ikke ved sin Adfærd endnu forøget den Mistillid, som Tyrkerne, stedse have havt til de christelige Magter, var det ikke i Sandhed ynkeligt at høre de Lovtaler man holdt over Keiser Nicolais høimodige Maadehold? "Vi have hans Ord," sagde en fransk Minister med anmassende Selvbehag; Massinissa havde ogsaa Roms Ord, og dog tirede ganske kort derpaa Jugurtha de daværende Verdens Beherskeres Triumptog; Snese andre Konger og Folkeslag havde ogsaa meget skjønne Løvter, underskrevne paa Capitolium, men hvad blev der af dem, Kan Magten være maadeholden; maa den ikke handle overeensstemmende med sin Natur, har Rusland da ført sine Batailloner for Constantinopels Mure, for der at hente Lærdomme om Ydmyghed og Maadehold, ligger der ikke i disse Forhaabninger om Ruslands Maadehold, Anerkjendelse og Hyldest af Jus lands Overmagt og stiltiende Tilstaaelse af egen Svaghed?