Den Vest-Sjællandske Avis, 1815-09-09
Betragtninger over Naturen. (tildeels af offentlige Blade.) Juli og August Maaneder ere nu forbi; dette Aars Sommer har derved sluttet sin Bane, at sige om vi ogsaa tør give den Navnet af en Sommer, eller vi ikke hellere skulde med en vittig Franskmand kalde den, en grøn Vinter; thi en saa vaad og kold Sommer som dette Aars kan vel ikke mange Mennesker erindre sig. Af disse to Maaneders 6 Dage regnede det i de 32 – især vare Dagene fra den 5te til den 10de og fra den 14de til den 25de Juli sande Regndage, den 23de Juli skyllede Regnen ned fra Morgenen til Aftenen og i August regnede. det ligeledes hele Dagen igiennem fra den 7de til den 12te; Vandet giød sig ned i store Strømme og Solen gjemte sig bag tykke Skyer og Taager. Tørven blev for en stor Deel fordærvet, men i Ensen ved Polen er Skyld i denne Sommers Nord den af begge Maaneder opklaredes Veiret og gav Held til Høehøsten og siden til Kornhøsten, saa at Rugen og Bygget kom godt i Huus, naar man undtager Tørven, var dette Veirligt ikke skadelig det gav en ypperligt Græsvært, rigelig Foder og stort og fuldmodent Korn, de kolde Sommere ere besuden ikke de ufordeelagtigste; alle Sædearter, tegne ypperligt og kun faae Steder er Rugen ikke fyldig. – Da dette hyppige Regnveir for det meste bestod i Jlinger, saa nægtede Solen os dog ikke sit Skin saameget, som man skulde formode; Naturens øvrige Phænomener svarede ogsaa til et saadant Veirligts Beskaffenhed; Barometret stod næsten altid lavt, stieldent hævede det sig over ustadigt, flere Gange fank det ned til Regn og Blæst, og Sommeren var usædvanlig kold, man havde næsten ingen ret varm Dag, og til egentlig Heede fornam man slet intet. Men det var især besynderligt, at den herskende Bind ved dette idelige Regnveir, var Nordvest, som ellers pleier at føre tørt og klart Veir med sig; thi i disse to Maaneder blæste Vinden 49 Gange af Vesten og kun 12 Gange af Østen og 47 Gange af Norden; man kunde falde paa den Formodning, at denne usædvanlige kolde og vaade Sommer med nordlige Vinde havde sin Grund i at en overordentlig Varmemasse har opbynget sig ved Nordpolen, optøet en Deel af dens Jis, og at Udvidelsen af disse kolde Dunster har givet os den megen Regn og de nordlige Vinde. Rimelig har der været en varm Sommer i Grønland. Er Formodningen rigtig, saa var det i en saadan Sommer at Engellænderen Scorsby skulde udføre sin nye Plan at gaae Norden for Spitsbergen under den 8de Grad i Land paa den faste Jis, og at forsøge paa at lade sig trække i sin med Hunde forspændte Slæde de 135 Mile frem, som ere derfra til Polen eller til det Punkt, hvor Jordens Axel er, og hvor Solen i det ene halv Aar gaaer rundt omkring Synstredsen, viser sig Nat og Dag for Øiet som en stor gloende, men mat straalende Kugle og løber langs med den evige Jises Overflade; imedens den det andet Halvaar overlader det til de øvrige Himmelske Legemer og til det flammende Nordis at opklare det langvarige Mørke og udbrede Glands og Skiønhed over den øde, kolde og uoverseelige Orken. Der er Grund til at befrygte, at en tidlig og haard Vinter forestaaer; thi de Vestlige Vinde har hersket i Sommer og de Østlige vil da formodentlig indfinde sig ud paa Efteraaret og beholde Overhaand Vinteren igiennem, og disse vilde da blive saameget haardere, dersom den Meening havde nogen Grund, at en Sammendyngelse af Varmemaslige Vinde og Fugtighed; men man skal ingen Liid fæste til denne Forudsigelse, thi svage ere kun de Blikke, som de Dødelige formaae at kaste ind i Skaberens Veie og Naturens Værkstæder. Over de skadelige Virkninger af denne Sommers overordentlige Regnveir hører man Klager fra alle Rigets Egne. Vaarsæden blev overalt slaget ned paa Markerne; dog var det en Lykke, at der kom godt Veir og Blæst oven paa den første Regnperiode, som igien reiste Kornet noget, og at den anden Regnperiode indtraf kort for Høsten, da Skaden af at Kornet blev slaget ned ikke kunde være saa betydelig. – Regnskyllerne vare den 12te August saa heftige i Weile-Egnene, at Vandet saaledes opstemmedes imellom de høie Banker i denne Egn, saa at mange Broer skylledes bort og de Reisende ikke vare istand til at passere imellem Weile, og Snoghøi, førend Vandet faldt. - Overalt i det øvrige Europa klagedes ligeledes over det stærke Regnveir, og som indtraf uheldigere for Høsten endsom i Dannemark, da den der er tidligere. – Fra det Hannoverske især klagede man meget derover, saaledes blev i Amtet Langenhagen en stor Deel af den moedne Afgrøde ganske ødelagt ved Hagel og Regnskyl. Fra det Østerrigske skrives, at Tordenveir, og Skyebrud har anrettet græsselige Ødelæggelser.