Københavns Adresseavis, 1771-06-13
1 Efterretning fra det Kongelige Danske Landhuusholdnings= Selskab. Nyligen haver Selskabet erfaret en ypperlig Tænkemaade, og et særdeles patriotisk Foretagende, i Overeens stemmelse med dets egne Hensigter, af en Norsk Præstemand, som det troer, at gjøre Publicum en Tieneste med, naar det meddeeller det samme - Manden er Hr. Men O. Rynning, Sognepræst til Vinger og Mitschoug i Aggershuus Stift. Da han aniom til sit Præstegield befandt han Agerdyrkningen hos de allerfleste Bønder for medelst idelig Skovs Brug og Drift, saaledes at ligge under, at naar man undtog 3 a 4, havde hver eneste Gaardmand i de sidste 7 Aar aarlig i det mindste kjøb for 20, 30, 40, 50 Rdlr og derover, Huusmænd lige saae efter deres Omstændigheder, ty at tale om den Nød mange Gaard, og Huusmænd har lidt, naar deres Qvæg og ringe Eiendeele var gaaet i løbet, men allermeest den elendige Jnderste. For at bringe hans Sognefolk til nogen større Erfaring om Agerdyrkningens Nytte, og for noget at formindske den almindelige Mangel paa et Sted, hvor efter hans egen Erklæring dobbelt saa mange Menne skeer kunde rundeligen underholdes, begyndte han ved sin Ankomst til Embedet, at udsætte smaae Opmuntrings Priser, som om Høsten blev uddeelt, efterat enhvers Arbeyde af 2 vittige og retsindige Mænd tilforn var bleven betragtet og bedømt. For 2 Aar siden hindrede publique og private Udgifter ham fra at give bemeldte Premier. S Aav derimod seer man dem igien. Som Selskabet haver baade Copie af de for Aaret 1768, som de for i Aar udsatte og begge ere hver i sin Henseende heel merkelig: saa la der det her begge indrykke - For at skaffe fattige Folk, (siger den første Fortegnelse paa Premier) noget at fortiene, og tillige at opmuntre Almuen i Vinger Præstegield, til at anvende desmere Flid paa Agerdyrkningen hvorved den i sin Tid torde spares, for at kjøbe saa meget Korn uden Boigds, og den Fattiges Nød ikke blive saa stor i dyre Aaringer, saa udsættes en Priis pay 16 Rdlr. for den Gaardmand, som befindes at have i denne Sommer anvendt meest Arbeyde paa at optage nye A er, og gjort den beste Anstalt til at blande og form ere Gjødningen. For den som gjør det best dernest 10 Rdlr. For den tredie 5 Rdir og for den fjerde en nye Lænd=Plov Ligesaa for den Huusmand, som ved ovennævnte Handtering viser sig vindskibeligst, 6 Rdlr., den anden 5, den tredie 3 Rdlr., den fjerde en nye Lænd Plov. Hvorhos dog bliver at mærke, paa det en fattig Mand ikke skal lade sig afstrekke ved sin Uformuenhed, og tænke at andre mere formaaende skulde blive sig langt overlegne, at en allene hver Gaards Skyld og Leylighed tages i Betragtning som de forrige Aar, men fornemmeligen Opsidderens Vilkaar og Evne, saa at e Formuendes og fattig Mands Arbeyde bliver anseet efter enhvers Hielp og Kræfter. Ligesaa og Huusmands Pladsene betragtes ei allene efter deres Vidde og Godhed, om der kan holdes Hest eller ikke, men og efter Beboernes Evne og Leylighed. Saa bliver og seet paa Rødnings Landets Bestaffenhed; saasom et Stykke nye Ager kan formedelst Træer, Rødder, Steen eller Tuer, og paa sidlændt Jord fornødn Grave, ofte blive dobbelt saa kostbart, som et andet lige stort Stykke paa beqvemmere Grund. - Endelig de Børn, som i mindste Alder med største Færdighed kan læse, og tillige giøre nogen nyttig Haandgierning, nyder det første 2 Rdlr, det andet 2 Kroner, og det tredie 1 Rdlr. - Ovenmeldte Priser skal rigtig blive dem betalte, som ved alle Helgens Tider, ved sædvanlig Eftersyn befindes at have fortient dem. Vinger Præstegaard, den 10 Junii 17768. M. R.Den anden lyder saaledes: For den Gaardmand eller Huusmand sammesteds, som efter sin Evne og Leylighed opbygger det beste Fæehuus af Graasteen inden Alle Helgens Tid tilkommende Aar 1772, 30 Rdlr., og for den som bygger næst beste Huus af samme Materie 20 Rdlr. dertil behøves kun liden Kunst. Adskillige Bønder, der aldrig har lært at mure, har i Guldbrands=Dalen selv, opsat saadanne Huse, har alt i mange Aar fundet, at de res Qvæg deri trives ganske vel, og forsikkrer troværdig, at hvor man ey har for langt at hente Steenen, koster saadanne Bygninger just ikke saa ganske meget mere, end af Træ. Man har 2de Fordeele derved Først spares Skoven mærkelig, da det kan neppe nægte, at der jopaa et hvert Hiem paa Landet forbruges næsten ligesaa meget Tømmer og Træværk til Fæehuse, saasom de saa hastig forraadner, som til alle de andre fornødne Huse, naar de ikke ved Ildsvaade lægges øde: saaledes kommer og den Steen, som ellers er til Hinder baade i Eng og Ager, til Nytte. Dernæst naar et Fæehuus af Træ om en føre Tid forfalder, ja ofte inden 14 Aar saa er et af Steen næsten uforgængeligt, og kan komme Børn og Børne=Børn 2 til Gavn. Herimod kan vel indvendes: Den som en beboer sin egen Jord, en Leylænding eller Huusmand, tør neppe for sig end sige Børn ved Fravigelsen vente meer Op retning for saadan Bygning, en for de Omkostninger, han anvender paa Engs og Agers Formeerelse, der ligesaa snart skal bane ham Vey til Fratrædelse, som til sikker Beboelse. Dertil svares: Skulde end nogle kunde have Aarsag at befrygte saadant, saa dog ikke alle, og ligesom den høyeste Øvrighed allernaadigst nyelig har betrygget alle som beboe Odelsgods, saa kan det formodes at om meldte kan blive satte paa en sikkrere Fod i Henseende til en billig Opretning for mærkelige Forbedringer enten paa Jord eller Huse - Ved Fæehuse forstaaes vel egentii de til Stor Fæet: men samme kunde næsten med en Bekostning giøres saa store, at der tillige kunde rummes haad Faar og Geeder; jeg vil ikke tale om Hester; i hvor ved der og findes de Bønder i Landet, som have sine Stalde af Steen. - Erfarenhed har lært, at den udvendige Muul maa saadanne Huse i det mindste være 5 a 6 Qvarteer eller Fierdedeel Alen Tyk, at ikke Vinter=Kulden skal trænge igjennem og foraarsage Fugtighed. Naar en Steen er saalang, at den naaer tvers igiennem Muren, lægges den heller langs Muren, end tværs over (saasom den ellers forvolder Kulde og Fugtighed. Runde og ellers til Muure, uskikkede store og smaa Steene, anvender man inden i eller midt i Muren (Kalk behøves ikke, og maa ingenlundebruges indvendig; thi man kunde træffe an for saadan Kalk, som var Qvæget skadelig og foraarsagede Sygdom. Hvad Leeret angaaer, saa er det snart got nok, jo nogle har brugt ligesaa meget Jord, som Leer at fylde med midt i, eller inden i Muren, men da i Særdeleshed maa Steenen lægges vel bindende og sammenhængig. For at und gaae Røstninger eller saa høy Muur paa Enderne af Huset kan man gjøre Taget saa at det slutter ned paa alle 4 Sider, Vil man have Loft, indrettes Muren saaledes, at man ufor hindret kan, uden at røre den eller Taget, naar det første for raadner, indlegge nye Bielker og Loft. Man kan vel og undvære Loft; men da kan Taget af den af Qvæget opstigende Damp og Varme, og Huset af Vægge Slag, som ved alle Slags Fæehuse, hvor intet Loft er, er almindeligt, snarere tage Skade. Skulde nogen behøve videre Veyledning vil den underskrevne, der og indestaaer for, at ovenmeldte Priser til forsagde Tid skal blive dem, der fortiendem, udtællede, efter sin ringe Jndsigt raade saa got han ved, da han, ved at besee saadanne Huse, og spørge an dre, har omsider selv faaet nogen Kundskab derom. Vinger Præstegaard, den 21 Febr. 1771. Mentz Rynning.