Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1839-06-06
Odense. Det var i Søndags, at Maiselskabet afholdt sin Fest i Anledning af den 28 Mai, under Præsidium af Dhrr. Redakteur O. Thomsen, Stænderdeputeret, Propr. Langkilde til Juulskov og Kammerherre, Oberst v. Levetzau, R. af D. og D. M. Den fjerde Præsident, Raadmand Jürgensen, havde Dagen forud maattet tiltræde en Forretningsreise. Efterat Redakteur Thomsen havde budet Forsamlingen et hjerteligt Velkommen, og en Sang for Hs. Maj. Kongen var afsjungen, udbragte Stænderdeputeret Langkilde en Skaal, for de raadgivende Provindsialstænders Stifter, Kong Frederik den Sjette. Derpaa udbragte Kammerherre v. Lewezau følgende Toast: "Mine Herrer, Jeg troer at komme Alles Ønsker imøde, ved at udbringe Hs. K. H. Prinds Christian Frederik til Danmarks Skaal. Jkke alene i sit Hjem, men hvor han end har viist sig i Udlandet, have Alle beundret hans lyse Forstand, hans mangesidige Kundskaber; hvor langt meere maa dette ikke være Tilfældet i Fyen, hvor vi ere Øienvidner til Hs. K. Høiheds udviste Jnteresse for Communal=Forfatning og Almeenvel, hvorvi ved enhver Leilighed see, at Jntet er ham fremmed, der angaaer Landets og dets Jndvaaneres Velvære. Af fuldt Hjerte udraabe vist alle Tilstedeværende med mig: Længe leve Hs. K. H. Prinds Christian Frederik til Danmark. J Raadmand Jürgensens Fraværelse udbragte Præsidiets Suppleant, Dr. Med. Ebensen, et hjerteligt Ønske for Fædrelandet, Redakteur Thomsen en særdeles smuk Toast for Jnstitutionen, Adjunkt Sick en lignende for vore Brødre i Holsteen og for vore Brødre i Sønderjylland." Da Generalkrigskommissair v. Abrahamson formedelst Sygdom savnedes ved Festen og saaledes ikke kunde udbringe de af ham overtagne Skaaler for Communallivets rette Udvikling, og for almindelig Værnepligt, udbragte Redakteur Thomsen dem i improviserede Foredrag. Stænderdeputeret Langkildes næste Toast gjaldt Landvæsenets, Handelens, Skibsfartens og Jndustriens gjensidige Flor og Tilvæxt i vort kjære Danmark. Prokurator Tommerup udbragte en Skaal for Domstolene, med det Ønske: at vore Underretter, under deres iværende Form, vedblivende maae sees forsynede med saadanne Dommere, i hvis Jndividualitet den juridiske Videnskabs grundige Studium parrer sig med en Sjælstorhed, som stedse maa afvinde Folket dets uskrømtede Tillid. Slutningen af den paafølgende, af Adjunct, Hansen saare smukt motiverede Toast lød: "Med Brodersind skulle vi række hinanden Haanden, for at vaage over det faste Sammenhold mellem Statens forskjellige Dele, uden at nære Tvedragten mellem dem, som Tingenes Gang har ført sammen, og saaledes i Erkjendelse af ædle Medborgeres varme Virken for Fødelandets Vel og dens Anerkjendelse paa behørigt Sted, forene os til Samvirken med gammelnordisk Troskab og Enighed, for at det, som veldædigt blev saaet, kan modnes til Frugt i frodig og fredelig Udvikling, og derfor m. H. være denne Skaal udbragt for trofast Sammenhold, for Borgerenighed i Danmark. Efterat Redakteur Thomsen dernæst havde udbragt en Skaal for den frie Presse og dens værdige Brug, samt Prokurator S. Hansen en for at de høiere Boe Videnskaber og de nyttige Kunster, disse tvende Diamanter i Samfundet, maatte vedbørlig og alsidig afslibe og afpasse sig til hinanden, bringe Lysstraaler i alle Retninger og til Samfundets Nytte og Behagelighed nøie forenes, fremstod Pastor Schjött og talede: "Naar jeg, mine Herrer, opløfter Røsten i denne Stund, da seer jeg ikke her en Kreds af kolde Fremmede, men jeg føler mig omringet af venlige Aandsbeslægtede, hvem Frimodigheden, er kjær, velkommen og dyrebar. Thi denne er Frimodig hedens Time - en Høitidstime for det besindige, høihjertede, danske Mod, der talede Folkets Sag for Kongens Throne. Men vil ogsaa denne Frimodighed fremtræde for os imorgen eller overmorgen i lige saa elskelig en Skikkelse som i denne Høitidsstund, Vil Enhver af os ligesaa varmt som i dette Øieblik, hylde den i de Dage, som komme: - Mine Herrer, Skulle vi være ærlige og oprigtige mod os selv, da maae vi ogsaa hertil svare: ne! det skeer visseligen ikke - de iiskolde Forhold i Verden, ville atter berøre de varme Hjerter - imorgen, iovermorgen staaer atter den underordnede Embedsmand for sin mægtige Foresatte; den fattige Landmand for den rige Godseier; den ydmygede Armod for den triumpherende Rigdom og Vælde - og da er det Frimodighedens Prøvestund. - Lader os være beredte paa at møde denne Stund med Besindighed, Kraft og Alvor, Lader os gjøre vore egne Hjerter til Frimodighedens Hjem, vore egne Læber til dens trofaste Tolk, - Kaster ikke Frimodigheden, bort; thi den har en stor, en herlig Forjettelse! - Den har prydet henfarne Slægter i vort Fædreland - den har knyttet mellem Danmarks Konge og Danmarks Folk et dyrebart Baand, som ingen Tidsmagt mægter at bryde; den var Moder til denne Fest, som vi idag feire med uskrømtet Glæde, en Fest, der saa betydningsfuldt tiltaler det danske Hjerte. - Og kommer den Stund, da Fiendernes Mængde vorder stor og truende - den Stund, da de Feige og Ængstlige raabe: sparer Eder selv, Trækker Eder tilbage! - da være dette for os Alle en stærk og fornyet Opfordring til Frimodighed, at den maa komme tilorde, paa det at Gud og Kongen og Fædrelandet maa elskes, æres og tjenes med Ærlighed, Troskab og Nidkjærhed af alle Danmarks Sønner og Døttre, Thi vover jeg at udbringe en Skaal, et Hurra for den gjæve, høihjertede, danske Frimodighed!!!" Derpaa fremkom Kammerherre v. Lewetzan med en Skaal for Qvinderne og Redakteur Thomsen, med en for de danske Drenge, ei for de voxne danske Drenge, som kan i Leding gaae; men for de smaae danske Drenge, som endnu ei ere udgaaede i Livets Skole, for der at samle dets dyre Erfaringer, men som idag, da det er Søndag, paa deres Viis nyde Frihedens hellige Gave, efterat de i sex Dage, bundne til Skolebænken, troligen have opfyldt deres Kaldspligter. Efterat Baron A. v. Holsten havde udbragt en Skaal for Festens Præsidenter, takkede den første Præsident, Redakteur Thomsen, og tilføiede derpaa en Skaal for de tilstedeværende Stænderdeputerede (Langkilde, Luders, Hildebrandt, H. Christensen og Berg), som alt i Roeskilde havde medvirket til det begyndte Værks Fremme, hvorpaa Stænderdeputeret Luders bragte en Skaal for Odense med det Ønske, at Byen, ligesom i de sidste 10 Aar, maatte fremdeles gaae frem i Velstand og Udvidelse, en Følge af det Sidste Portene forsvinde fra det Sted, de staae, men ikke for at opreises paany et andet Sted igjen, det vil sige, at Consumtionen maatte hæves ved at reparteres paa Kjøbstad= og Landbeboerne; ligeledes, at det Plankeværk, som nu staaer imellem disse tvende Classer, maatte for evig Ne falde, idet deres Jnteresser mere og mere maatte sammensmelte; kort sagt: Næringsfrihed indtræde, eller rettere sagt herske. Takken for denne Skaal udtalede Borgermesteren, Justitsraad Reimuth. Forsamlingen endte Festen med et Hurra for Kongen.