JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-12
Hr. Professor B. Thorlacius har sat den haderværdige Studerende John Therkelsen, som døde den 31 Julii 1805 paa Frederiks Hospital, et fortjent Minder. Den Afdøde var en Bondesøn, fra Jsland, født den 23 Dec. 1774. Da han var tre Maaneder gammel, mistede han sin Fader, og i sit tiende Aar sin Moder. Provst Haldor Finsen tog sig især af ham. 1794 blev han op dentlig dimitteret. Da han manglede Penge til at reise til Kjøbenhavn, blev han Degn i Island, og efter 6 Aars Forløb søgte han det ringeste Præstekald paa ti Rdlrs. aarlige Jndkomster, men fik det ikke. Da Degnepladsen blev ophævet reiste han til Reikevik, levede der i to Aar af Jnformationer, indtil han havde oplagt saa meget, at han kunde reise til Kjøbenhavn. Under alle disse Vanskeligheder udmærkede han sig saa meget, at han baade ved Examen Artium og i begge den philosophiske Examens Prøver erhvervede sig offentlig Hæder og Berømmelse. 1803 blev han antaget i den philologiske Classe af det pædagogiske Seminarium, hvor han betryggedes mod Næringssorger og nød Opmuntring. Han besad en usædvanlig Færdighed i de lærde Sprog. En Græsk Bog læste han omtrent med samme Lethed som en Dansk. J det Latinske var han saa færdig, at han endog blev brugt til at oversætte Afhandlinger, der gjorde Lykke uden for Dannemark. 1804 fik han Guldmedaillen for Besvarelsen af det Academiske Spørgsmaal om de Latinske Oldsager. De fire sidste Maaneder, af sit Liv tilbragte han paa Hospitalet, og i de tre af disse forbedrede han et nyt Arbeide i de Græske Oldsager. Homer, Benophon &c. gjennemløb han med Pennen i Haanden paa sit Sygeleie, Men siden Julii Maaneds Begyndelse aftog hans Kræfter og med disse hans Læselyst. Da hans Endeligt nærmede sig, lod han de Samlinger, han under sin Sygdom havde udarbeidet, uformærkt brænde, men sin Bogsamling, der bestod af omtrent 300 Bind, forærede han til Reikevik Skole.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-12
Man finder det i denne Tid mærkeligt, at de fornemste Søslag mellem Hollænderne og Engellænderne ere for det meste forefaldne i Augusti Maaned. Blandt disse forefaldt der et Slag d. 13 Aug. 1665 mellem 14 Engelske Krigskibe, 3 Brandere og nogle andre Skibe, og 10 Ostindiske og nogle andre Hollandske Coffardieskibe ved Bergen. Engellænderne maatte trække sig tilbage med stort Tab. Det Magazin for Munition, det vil sige, for de til Flinter og Canoner færdige Patroner, som findes i Fortet ved Placenza, er nylig fløiet i Luften, uden dog at foraarsage Staden nogen Skade. Det var en Følge af en uhørt og overlagt Ondskab. Da man havde Opsynsmanden over Munitionen mistænkt for Tyverie, saa skulde han indkaldes for Retten, saasnart Jnventariet var færdigt og hans Eftermand havde modtaget det. Den 18de f. M. skulde denne Operation endes og Forbryderen straffes. Men i det faste Forsæt hellere at døe, end lade sig overbevise om sin Utroskab, besluttede han, at lade de Canonerere og Officierer, som gjorde Verisicationen, blive et uskyldigt Offer for hans Ondskab. J det Øieblik at man igjen begyndte paa dette Arbeide, kom han frem med en Rulle Papiir i Haanden, der, som man formoder, indbefattede en Lunte. Magazinet med 32 Artillerievogne fløi tilligemed Forbryderen, en Capitain, den ny Opsynsmand og 7 Canonerere i Luften. 12-14 Volontairer bleve farlig saarede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-12
J Forgaars Nat blev et Skib fra Mandal, som tilhørte Kjøbmand Møller i Mandal og før¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
tes af Capitain Thomsen, overseilet af et Svensk, Skib i Kattegattet. Det Svenske Skib reddede Mandskabet og Passagererne, hvoriblandt Hr. Kjøbmand Møller, Skibets Reder, og hans Kone, og satte den i Land ved Helsingøer. Godset og Skibet er aldeles forliist. Der blev strax gjort Beslag paa det Svenske Fartøi.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
J Moniteuren har der nylig staaet et vidtløftigt Stykke angaaende Novosiltzoffs Sendelse til Paris, som man endnu ikke har læst i noget Tydske eller Danske Blad. Det Hele gaaer ud paa at vise det Ubestemte i denne Sendelse og de muelige Hensigter deraf. Der menes, at Novosiltzoffs Tilbagekaldelse snarere vil fremme Freden end hans Sendelse. Ruslands og Frankriges gjensidige Jndflydelse sættes her fra hinanden, og det Hele indeholder en Skildring af Frankriges nuværende politiske Forhold til det øvrige Europa. Dersom Engelland vil have Fred, siges der, saa bør en Fransk Note besvares med en Engelsk; et tredie Sprog vil kun gjøre Tingen mere indviklet. Hverken Rusland eller Engelland, men Jtalien eller Tydskland, vil komme til at lide under en Landkrig, hvis Skueplads altid vil blive i de to sidste Lande. Kongen af Spanien har ladet overlevere den Franske Keiser Ordenen af det gyldne Skind, og 5 dito for Prindserne Joseph og Ludvig, Cardinal Fesch, og Prindserne Lucca og Borghese. Lebrun, Decres, Augereau, Moncey og Lefevre har han sendt Carl III. Orden. Keiseren har igjen foræret Kongen af Spanien, og efter Kongens Ønske, Fredsførsten og 4 Prindser Æreslegionens store Decoration.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke Nyeste Filderie
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Kjøbenhavn. No. 88. Den 16 Augustii, 1805. Udgivet og forlagt af J. Werfel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Den ny moralske og politiske Verden er ganske forskjellig fra den gamle. Næsten Alting er omstøbt og forandret. Hvo veed om Menneskeheden ikke snarere har tabt end vundet ved denne skrækkelige Omvæltning! Jeg priser mig lykkelig, at jeg har forladt Skuepladsen, førend det hele Gjøglerspil var tilende? Absalon. Du priser dig lykkelig. - Frygtede du da maaskee for Udfaldet: Skyggen. Jeg havde Alt at befrygte og næsten intet at haabe. J Dannemark levede jeg lykkelig, men Dannemark er ikke hele Verden; dersom hele Kloden i dette Tilfælde besjeledes af dets Aand og styredes efter dets Grundsætninger, saa vilde den være lykkelig. Men tænk dig Europas nuværende Tilstand, og dem selv. Ligevægten i Staterne og Ligevægten blandt Menneskene er forsvunden. Dverge ere blevne til Kjæmper, Kjæmper til Dverge. Hvad andet end blodige og uophørlige Krige kunne bringe den tabte Ligevægt tilbage igjen? - Yppigheden er stegen til det Høieste; ussel udvortes Glimmer fortrænger al Følelse for det Ædle og Store, Religionen selv er i visse Lande bleven til en Rangle, hvormed man dysser hvinende Børn i Søvn. Det er ikke mere blind Jver, ikke falsk Overbeviisning, ikke Fordomme og Mørke, der drive Mennesker til at hykle, til at efterligne Cromvels Exempel og med Bibelen i Haanden, at - - det er Egennytte, lav Egennytte, Hvad var der at haabe i en saadan Tidspunct, Absalon. Jntet stort. Men ofte er det, som synes endt endnu neppe begyndt, og det, som først synes begyndt, allerede næsten endt. Skyggen. Dersom det første er Tilfældet, beklager jeg Menneskeheden; dersom det sidste er Tilfældet, beklager jeg den ikke mindre. Replik, og gjentagen Opfordring til Hr. Kommandeersergeant og Litteratus Seidelin.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
(Jndsendt.)¬ J Politivennen No. 377 behagede det Hr. Udgiveren, med ualmindelig Selvtillid og i en særegen arrogant Tone, at opkaste sig til Censor over et paa Hr. Boghandler Mallings Forlag 1802 udkommet Skrivt: Den forsigtige Fruentimmerven &c. Han tillod sig paa en ligesaa ugrundet som uforsvarlig Maade at dadle dette Skrivt, hvis egentlige Jndhold han, efter min Formening, hverken rigtig forstod, eller kunde henhøre under hans Forum. Som om han udgjorde det hele Publikum eller var dets virkelige Repræsentant, og en medicinsk Professor af første Rang, opgav og besvarede han, Spørgsmaale, som om han havde studeret alle den veneriske Sygdoms Grader og Arter, og besad fuldkommen chemisk Kundskab om alle herhid hørende Lægemidler, omendskjønt han neppe forstod hvad han spurgte om. Som Bogens Oversætter, tillod jeg mig, efter Hr. Mallings Anmodning, at opgive denne inkompetente Bogdommernogle Spørgsmaale til Besvarelse i Kjøbenhavns Skilderie No. 83, for, som jeg troede, i en Hast at faae Tingen endt. Endskiønt jeg nu med Føie havde ventet disse Spørgsmaale besvarede, fandt jeg dog kun i disses Sted i Politivennen No. 381. et Noget, af lige Qvalitet med det første, kaldet: af Dynen i Halmen, hvis Jndhold er ligesaa nonsentialsk og skjæv som Overskrivten flau. Skal dette maaskee være en Art Krigslist, for at undgaae et truende Hovedangreb, det Antagonisten synes at frygte for, da kan det for ham, som Angriber, neppe være nogen Ære, at snoe sig saaledes herfra; ei heller er jeg findet, da jeg nu engang har paa taget mig at være Bogens Forsvar og Sandhedens Tolk, at lade ham slippe saa let; jeg maa altsaa tillade mig at kommandere. Om igjen, Hr. Kommandeersergeant. De har begyndt Attaken, de maa holde Stand. Altsaa til Vaaben og Forsvar! Men førend jeg gaaer videre vil jeg, saavel for ligesom at give en Art Karakteristik over hiint Skrivts Forfatters Tænkemaade, at han nemlig mener det godt med Menneskeheden, som for at vise at Bogen virkelig fortjener Publicitet, ordret anføre Jndledningen af Skrivtet selv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Lystsygen viser sig nu ikke mere i en saa rædselfuld Skikkelse, som ved dens Begyndelse i Europaa; ved mangehaande Omstændigheder, ved en hensigtsmæssigere Behandling er den bleven mildere; men den er ikke mindre farlig og almindelig end fordum. Hvor fandt man en i Paphi Tempel indviet Præstinde forskaanet derfor, og hvo kan rose sig af, ustraffet at have betraadt dette Tempel? Ere vi end ikke længere i den Vane, at paastaae Muligheden af maskerede veneriske Sygdomme, det er, tro vi ikke mere, at den veneriske Giften Tid lang kan ligge skjult i det menneskelige Legeme, og siden efterhaanden vise sig under mange Slags Sygdomsformer: Feber, Betændelse, Vandsot, Svindsot o. fl., som man ellers ikke anseer som veneriske Onder; vide vi end, at Børn ligesaa lidt kunne arve en venerisk Gift af Forældrene, der ligesom dvale hos disse og opvaagne hos hine; saa er det dog kun alt for vist, at de veneriske Sygdomme, under mangehaande skadelige Jndflydelser, danne en vis Karakteer=Svækkelse, hvis sørgelige Følger lade sig tilsyne paa hele kommende Slægter. Den veneriske Sygdom er en desto farligere Fjende for den fysiske Menneskehed, jo løn ligere dens snigende Følger ere, der skade Livet i dets skjønneste Vaar; ja det er den, som maaskee i Almindelighed mere nedbryder Sundheden, end selv den hele øvrige Hær af alle Sygdomme tilsammen. Oprindelsen til dette gyselige Onde strømmer frem fra fjernere og nærmere Kilder. Hine finde vi paa vor Opdragelses Gebeet, vor Lovgivning og Statsforfatning; disse i Mangel paa Privatmidler og hensigtsmæssige Statsindretninger imod Sygdommen selv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Vor moderne Opdragelse opvækker Kjønsdrivten i en Alder, i hvilken den, efter Naturens Bestemmelse, endnu skulde dvæle længe. Vor Ungdoms Opdragelse af begge Kjøn er for overilet: Naturen bliver tilbage, man vil plukke Frugter, hvor man endnu skulde nøies med Blomster. Vor Opdragelse er for ensidig: man agter ikke paa alle Sielevnernes lige Øvelse og Uddannelse. Føle-Evnen er efter Reglen den herskende. Man høre kun engang vore Ynglingers og Pigers Sprog, Herrer og Damer, der alt føle Trang til at regnes blandt Folk af den galante Levemaade. Hvilken Affectation, Alt er saa skjønt, saa herligt, saa deliciøst, saa prægtigt, saa henrykkende - at ved den evige Følen al Følelse slappes, at man ei formaaer at fatte, hvad der er ædelt og stort og Følgen deraf er, at man overalt føler skjønt men handler slet. (Fortsættes).
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Blandede Nyheder. Fædrenelandet. Hr. Capitain Abrahamson, har i det sidste Hefte af det Skandinaviske Litteraturselskabs Skrivter leveret et Fragment af en hidtil utrykt romantisk Fortælling, oversat af det gamle Skandinaviske. J Jndledningen til samme anfører Hr. Capitainen følgende rigtige og interessante Anmærkning i Anledning af Runeskrivten. Man. har talt og skrevet, siger han: endeel om, hvorledes Munkene forfulgte Runerne, og udgave dem for Troldomscaracterer, ja at i Sverrig Skrivter med Runebogstaver allevegne opbrændtes: men alt dette er, og ei ganske opdigtet, dog overmaade overdrevet. Den Mængde runeskrevne Bøger er til Latterlighed, da Begivenheden sættes i det 11te Aarhundredes Begyndelse, og Runer brugtes tre, firehundrede Aar efter den Tid ei allene paa Gravminder paa aaben Mark, men paa Liigstene paa Christenjord, Klokker og Røgelsekar og Kirkers Pillere, ja Altertavler havde Runeskrivter, der for endeel ere til endnu.) Havde Munkene været saa iv*) Endog paa Rundekirkegaard i Kjøbenhavn fandtes rige, og Folket saa eftergivende i Runernes Ødelæggelse, vi læste da vist ikke endnu beder et Paternoster eller Ave Maria skrevet med Runer. Begge Jernportene ved Indgangen til Rosenborg Hauge, ere nu næsten færdige. Men Skade, at den ene Port midt i Prindsessegaden, ikke er anbragt i lige Linie med Rosenborg Slot. Over Muurværket af begge burde der med Rette anbringes to Vaser eller nogle andre Ornementer. Mons. J. F. Renault, Medlem af det Franske nationale Jnstitut i Paris og af flere andre, som har forestaaet Jnstituter og er Forfatter af en Fransk Ordbog i 6 Vol. og et Lexicon i fyrgetyve Vol., anmodes offentlig om, at give det Danske Publicum nogen Oplysning om disse store Lærdoms skatte, der i Dannemark ere lige saa ubekjendte, som deres Forfatter. Anmelderen kan recommendere ham en Mand, der samler paa Rariteter, og som har tilbudet sig at betale ham 4000 Rdlr. for et eneste Exemplar af hans Lexicon i 40 Vol., dersom det er ham mueligt at forskaffe ham det.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Hs. Durchl. Hertugen af Würtemberg agter i disse Dage at tiltræde en Reise, og, efter Forlydende, tillige at besøge Berlin.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Hr. Stephanson i Trondhjem har nu ogsaa begyndt at gjøre magnetiske Experimenter med en Magnetnaal, forfærdiget af en almindelig Lommeuhrfjer af omtrent 1 1/2 Tommes Længde, som han paa en spids Naal og i nøiagtig Balance havde staaende for sig. Man veed, siger han, at Jern og andre jernhaltige Metaller lade sig tiltrække af Magneten, men vil man forsøge med en Finger, at nærme sig Naalen, saa vil man erfare, at man med samme, i omtrent en Tommes Frastand, ogsaa vil kunne bevæge Naalen; thi, naar den sættes mod Sydpolen, frastødes Naalen, og saaledes omvendt mod Nordpolen. endnu for nogle Aar siden en sønderbrudt Liigsteen, med Runeskrivt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Hr. Legationsraad Eggers har nu fremsat nogle interessance Tanker angaaende Livegenskabets Ophævelse i Schlesvig og Holsteen. Selvkjerlighed og Egennytte have, efter hans Formening, i de fleste Lande lagt uovervindelige Hindringer i Veien for dette Slags fornedrende Trældoms Ophævelse. Vor Kronprinds har fuldført, hvad der endnu ikke er skeet i noget Land, hvor der hersker Tydske Sæder. Hanselv er den første, der afskaffede Livegenskabet ganske og aldeles. Da Forordningen af 19 Dec. 1804 desangaaende udkom, sagde han: "jeg glædes hjertelig, at jeg nu endelig seer fuldført et Ønske, der næsten i tyve Aar har været mig saa magtpaaliggende." – Der medgik omtrent ti Aar førend Sagen blev fuldkommen tilendebragt, saa mange Vanskeligheder havde man at overvinde. Allerede 1695 blev der talet om Livegenskabets almindelige Ophævelse, men det Holsteenske Ridderskab forkastede Forslaget, og det hvilede igjen i et heelt Aarhundrede. Hundrede Aar derefter gjorde en Grev Ranzau fortræffelige Jndretninger til Fordeel for sit Gods Aschberg, og beviste i et lidet Skrivt, at Godseierne kunde frigive deres Bønder, uden at blive fattige, men forgjeves. Man kaldte ham endog en Neolog. J Kongens første Regjeringsaar aabnedes der blidere Udsigter. Hist og her fri gave adskillige Godseiere deres Bønder, for at behage Hoffet. Men disse Udsigter forsvandt igjen. Da endelig Kronprindsen tog Deel i Regjeringen, tænkde han ogsaa paa at befrie den Holsteenske Bonde fra fornedrende Lænker. Efter at den Danske Bonde havde faaet sin Frihed, udkastede Bernstorff en lignende Plan for Hertugdommene, men Vanskelighederne vare her større. Han anvendte Alt for at stemme Gemytterne, og han var ikke uheldig i sine Bestræbelser. J Ridderskabets Forsamling, St. Hansdag 1795, blev man enig om, at frigive alle de Bønder, der tilhørte nogen af dens Medlemmer. Men Bestemmelsen af Tiden og Maaden fandt de uovereensstemmende med Sagens Natur. Her var altsaa endnu intet vundet: Sagen blev udsat, og Regjeringens Mellemkomst syntes nødvendig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Paa den Grund, som Bernstorff havde lagt, bygte man nu trolig, og var omsider saa lykkelig at realisere emfor Dannemark, Menneskeligheden og Bernstorffs Minde saa hæderfuld Plan.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Frankrige. Bataillonschefen Boyer, som paa Broen ved Maynz var bleven anholdt med sin Vogn, der var fuld af Contrebande, er bleven afsat.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Æreslegionen har ved et Decret faaet en Fond af 15 Millioner.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Kongen af Preussen har ved sin Minister ladet tilstille Digteren Esmenard, Forfatter af Digtet la Navigation (Seiladsen), det Berlinske Videnskabersacademies Guldmedaille, ledsaget af en smigrende Skrivelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
J de sidste tre Uger har man i Bologne gjort flere Anstalter til Landgangen end hidtil.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Man har nylig frigivet alle de Svenske Skibe, 90 i Tallet, som hidtil laae under Embargo.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Wien. Pasvan Oglu er nu fremtraadt gjen og har plyndret i Egnen af Rustschuk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Ægypten hersker der endnu Uroligheder og ubeskrivelig Elendighed. 50
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Krigen mellem det Asiatiske Tyrkies mægtigste 50 Statholdere, Tichapan Oglu og Tajar Pascha, tager en alvorlig Vending. Der er forefaldet et Slag, hvori den første er bleven aldeles slaaet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Madrid. Fredsførsten lod nylig kalde en Mand til sig, som havde forfattet et meget bittert Skrivt imod ham, og indsatte ham i et indbringende Embede med disse Ord: "Fortvivlelsen har misledet Dem; jeg er overbeviist om, at De vil tjene Deres Konge som en tro Tjener."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Livorno. Deyen i Algier har, efter den sidste Dyst, indsluttet sig i sit Castel, der er forsynet med dobbelte Jernporte og omgivet af 30 Canoner. Hans Garde paa 3000 Mand er bestandig i Bevægelse. 8000 rebelske Bjergbeboere stode udenfor Algier. En vis Bacry, en Associeret af den myrdede Busna, har slaaet sig til Oprørernes Partie. Holland. General Marmont skal være Hovedanfører for de Tropper, der indskibes i Texel. Den 8 d. M. skulde Flaaden gaaet under Seil. Den er forsynet med Provision for 6 Maaneder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Fuldbyrdelsen af den over Contreadmiral Dekker afsagde Dødsdom, er udsat til September Maaned. Beskyldningerne imod ham ere forskjellige. Han skal for to Aar siden have forladt Godthaab og vægret sig for at tjene under ViceadmiralHartflink.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
J det nyeste Catalog over Hollandske Blomstersvibler for 1805, findes nu to Svibler, der kaldes Bonaparte. Den ene af dem koster 40 og den anden 100 Gylden (50 Rdlr.).
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Amsterdam. Den Engelske Admiral, som krydser for Texel, har Ordre at sende alle Skibe med Vestindiske Producter, bestemte til Texel, til Engelland. Der er gjort Begyndelse med tre Americanske Skibe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Florenz. Uagtet Hoffet har store Udgivter i denne Tid, har den gudfrygtige Dronning dog ladet forfærdige en Sølvkiste for den hellige Bagnesis Liig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
London. Sir R. Calder er en Mand paa 60 Aar. 1797 blev han slagen til Ridder og 1798 gjort til Baronet. Antiguaflaaden, som de Franske have taget og bragt til Martinique, vurderes for 300,000 Pund St. Fra den forenede Flaade har man hidtil endnu ingen bestemte Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-16
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-19
Nyeste Filderie Kjøbenhavn. No. 89. Den 19 Augustii, 1805. Udgivet og forlagt af J. Werfel. En Samtale i Elysium.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-19
(Fortsat.) Absalon. Hverken det første eller det sidste behøver at være Tilfældet. Det er i det høieste kun Mennesket, ikke Menneskeheden, som er at beklage. Skyggen. Lader os ikke stride om Ord. Hvo negter vel, at han, hvis altomfattende Øie vaager over Menneskenes Handlinger, aldrig vil lade dem nedsynke i det Svælg, som det nittende Aarhundrede synes at aabne for dem? *) J nogle faa Aftryk af forrige Numer staaer ved en Trykfeil: Eliseum. Skulde saa meget Menneskeblod, udøst for Sandhedens Forsvar, saa mangen en seierkronet Kamp for Lys og Retfærd, være aldeles spildt, Skulde nogle enkelte svage, herskesyge Mennesker kunne sønderknuse med deres Arm Kjæmpers Kjæmpeværk, Nei, saa dybt er Menneskeslægten endnu ikke sjunken! Bag den mørke og med sorte Tordenskyer bedækkede Horizont skjuler den Soel sig, som Verden saa længe har sukket efter, og som allerede har udbredt saa mangen en skjøn Straale over dens Beboere. Men hvor meget Blod vil der ikke endnu flyde, hvor mange Ædle vil der ikke endnu falde, førend disse Tordenskyer adspredes, og denne Soel igjen kan gjenemtrænge det mørke Taageslør, som indhyller den? Absalon. Naar det er Sandheds og Retfærds Sag, som det gielder om, er intet Offer for kostbart. Hvor meget Blod har der ikke maattet flyde for Mørket? Fortjener Lyset ikke in det mindste et ligesaa stort Offer Skyggen. Det kan ingen negte. Men de Tider, hvor man stred for Mørket, og de Tider, hvor man stred for Lyset, ere ganske forskjellige. Jngen er saa taabelig, at beklage Savnet af Soelstraalerne om Natten, hvor man lader sig nøie med det svage Skin af en Lampe. Men naar Himmelen i Middagsstunden bliver med eet mørk, efter at Solen har skinnet i sin fulde Glands, og man da igjen maa tage sin Tilslugt til Lampelys, saa sukker man med Føie over Naturens unaturlige Gang. Absalon. Men det sidste kan jo dog kun være anvendeligt paa andre Lande. Lad disse længe nok hylde Mørket; i Dannemark under man jo, saavidt jeg hidtil har hørt, Sandhed, og Oplysning. Skyggen. Hidtil, det er sandt. Himmelen give, at dets sildigste Sønner maatte kunne sige det samme, Saalænge som den nuværende Aand hviler over Skjolds Afkom har man intet at befrygte. Absalon. Er Tankens Yttring da endnu fri i Dannemark, Skyggen. Saa fri, som den i enhver fornuftig Stat kan og bør være, men saa fri som Tanken selv, er den ikke. Absalon. Det behøver den heller ikke at være. Menneskets Tanke er ond fra Ungdommen af, siger Skrivten. At lade den uden Jndskrænkning have frit Raaderum, er ikke altid gavnligt. Yttringsfriheden kan, som enhver anden Frihed, lettelig misbruges. Alting paa Jorden bør have sine bestemte Grændser. En uindskrænket Frihed, det være nu i hvilken Henseende det være vil, har altid været og vil altid blive et farligt Legetøi i Mængdens Hænder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-08-19
Skrivelse fra Poeten i Aabenraa Moden, min Herre, Moden, det er den gule Feber, som ruinerer alle Næringsveie, lige fra Parykmagerhaandværket indtil den ædleste og sublimeste af alle Konster, som Apollo selv er Oldermand for - jeg mener Poesien. Jeg er, uden at rose mig selv, ingen Bønhas i mit Fag; hele Byen veed, at jeg leverer godt og forsvarligt Arbeide; men hvad kan det nytte? Jeg er alligevel næsten ødelagt i Bund og Grund med Kone og fem Børn; jeg kan ikke engang mere spille en Fallit, der lønner Umagen. J fordums Dage havde man Respect for Poeter; Petrarke blev, som De veed, offentlig kronet, og de, som ikke bleve kronede, bleve dog paa andre Maader kongelig belønnede. Endog Hoffet, kunde ikke undvære dem, en Hospoet og en Hofnar vare to nødvendige Embedsmænd. Poesien var saa agtet og æret, at endog regierende Førster gjorde Vers for Tidsfordriv, og lønnede en eller anden poetisk Vaskerkone, som kunde tvette dem – jeg mener Friedrich den Anden og Voltaire, ved en saadan Leilighed var der noget at fortjene for mig og mine Lige. Men kom nu, At byde en stor og fornem Mand et Vers, det er det samme som at byde Katten Senep. Moden, intet uden Moden, er Aarsag heri.