Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-01-13
Den russiske Gesandtskabsreise til Khiva. (Fortsættelse; see forr. No.) Vi levere heraf til Prøve hans Skildring af Mohamed Rahim Chan, Khivas Behersker. Den Vei, som denne Tyran havde banet sig til Tronen, var meget blodig. Det var i Aaret 1802, han antog Titelen Khan. Ved Frygt og Rædsel, hvilke han ansaae for sin Vældes Støtte, lykkedes det ham at holde sig, og ved talløse Henrettelser at befrie sig for Fienderne af hans Herredømme. Endog hans egne to Brødre kunde ved Flugten ikke redde sig for hans Efterstræbelser; den ene lokkede han, under Skin af Forsoning, til sig, og lod ham, midt under et Gilde, ombringe; den Anden blev, ved en leiet Snigmorder, dræbt paa Jagten, hvorefter han lod dennes hele Familie henrette paa den grusomste Maade. - De uhørte Umenneskeligheder, han i sin Regjering lagde forDagen, oprørte vel hans Undersaatter, men kun indbyrdes; ingen vovede aabenbart at gribe til Vaaben mod dette Uhyre, som i sin Broders Nærværelse lod opskjære Maven paa dennes frugtsommelige Koner, og sønderstykke Fostrene. Saa dybt var dette Folk sjunket, at det taust bar sit Aag, og Tyrannen omsider maatte ophøre med sine bestandige Henrettelser, ikke fordi han var kjed af Blodsudgydelse, thi det er han endnu ikke, men fordi ingen fandtes mere, der var, kunde blevet, eller syntes ham farlig, efterdi alle de, han endnu havde saadant at befrygte af, vare flygtede til Buchhariet, medens Folket, berøvet alle Støtter, slavisk krøb for hans Fødder. Saasnart han saae sig i afgjort Besiddelse af Herredømmet, begyndte han at sysselsætte sig med det Inderes Organisation, og søgte paa samme Tid at sætte sig paa en fast, ærefrygtbydende Fod i Henseende til de udvortes Forhold med Nabostaterne. Og endskjønt hans Regjeringsform endnu ganske har Præget af den meest uindskrænkede Despotismus, maa man dog indrømme ham, at han, ved Bortryddelsen af saa mangen, under det tidligere Anarchie fremkommen, Uorden, havde gjort sig fortjent af Chivanernes Civilisation; ligesom det heller ikke bør glemmes, at han er Regent i Asien, hvis Beboere fra umindelige Tider kun synes at have Valget mellem to Yderligheder: Despotismus og Anarchie. Mohamed Rahim indførte en Høiesteret, ophævede Selvforsvar, tilintetgjorde Røverie og Veiran, forøgede Jndkomsterne ved et regelmæssigt og stadigt Skattevæsen, anordnede en Told, anlagde en Mynt, hvor han allerførst lod præge Guld-og Sølvmynter, og stiftede endnu andre nyttige Indretninger. Ved alt dette, hvormed han rigtig nok kun søger at tilfredsstille sin egen Ærgjerrighed og Nytte, er det ogsaa virkeligen lykkedes ham, at danne af de modstridige Hovedbestanddele af det derværende Almeenvæsen, en særlig, næsten ganske ny Stat, der, endskjønt ikke bygt paa Retsgrundsætninger, dog maa regnes blandt de betydeligere i Asien, og sandsynligviis i Fremtiden vil spille en endnu vigtigere Rolle. - MohamedRahim er næsten af en kæmpeagtig Legemsbygning, holder 6 1/2 Fod, og besidder en urokkelig Sundhed. Han er nu nogle og halvtredsindstyve Aar gammel; hans Ansigtstræk ere regelmæssige, og hans indtagende Physiognomie røber aldeles ikke hans vilde grusomme Sind; hans Øie er levende og hans Blik roligt; han bærer et lidet lyst Skjæg. Det er mærkeligt, at han ligner sine Landsmænd blot i Henseende til Øinene, men er iøvrigt, baade i Figur og Legemsdannelse, mere lig en Rus end en Khivaner; ogsaa hans lyse Skjæg udmærker ham fra hans Stammeforvandte, Ouzbekkerne, der alle uden Undtagelse have et sort Skjæg, (Fortsættes.)