Norske Intelligenssedler, 1794-12-10
Virtutibus et Litteris lendicusRecti & justi afsertor. Polapit. patrie cara gestis in republica, integritete, acumine ingenii. inclyti. nec degener, nec ulli secundus propriis fulsit meritis. Consiliarius Conferentie. prætor peregrimus. verden. saa semper dignitate major, in supremo tribunalt quondam juden. vir consultismus. COLRICRN sententii cognita nullius consilium antelatum excussa parte utraqueReligio dedit eventum legiabsuit callida facundig et ingenium ad male faciendum pronum. forentibus se non vendtavit, led afflictis fuccurrit. affeckus ommes abjecitBunus sine imaginibus & pomda der alle de memorian Brtatur, jus celebre fult. Pecitats. fram. vin, odium, adulationem, amicitiam. nullo nee adumbratæ landis stimulnee privatæ utilitatis exrore unquam incitatus. innocentia farta tectaque fult. culmen togatum. Rostra fascesque reliquitlugentibus collegis. curiæ decore ablato. redux in patriam. hominihuus non fortunæ amicus. ad commode vite metam propius adspirans junctus fult contubiocum Vidua nobill. FMERENA CARLSEN ab honesto viro BARKIAN relicalauta, Urbana, locuplete. sine sobole optimus pater. indulgentia erga suos incomparabiliopes illorum quamquam liberalis auxit. inter Privignos. nepos Hermanns BarklaySenni jucundissimus fult omnibus Litteris, quibus puerilis ætas impertiri debet, cum erudivit. funera clari virLacrymis et fingultu decorat lugens adolescensde uo midi jussa cart amici facra erunmihi. animi summi Viri operumque testimultis nominibus ab ineunte negottorum cursaei devincto. Quondam midt scripst. si fortuna juvat, caveto tollisi fortuna tonat, caveto merg. nam flos levis, umbra fugax, bulla caduca, sumus præceptum Mos alta manebit repostum mente. o Virum acris consilii. omnigenæ scientii. patria, amicis, cognatis, musis, mihi, ereptue, diversis regionibus perlustratis. gentium omnium historias, mores, legges, inventamente complerum. varias linguas, præter græcam, latinamque. quarum scriptoribus samme fagacitas plurimum Lucis attulie philosophiam, mathesin, et jus civile mire callentem. Ille nunquam quievit. omnia ver Tempora Republice et litteris tribnitidentiden dinque in summum Regni Consilium incubr. integerrimus hujus Toparchiæ Dynastes. Legum Tutor. Hopuli Vinder. Libertatis publicæ strenuus assertorqvodeunque decrevitid jus ratumque dende fuit. stylo presso. memoria tenacl. ommes superavissuperslua fuglens verba ut res ponderavit. dersvasus. din deliberandum god semel faciendummagnem Posteris exemplum, Experientia, ubertate doctrin, intactavirtutenullis laboribus & curis impar ad maxima quæque tractanda in publicis et privatis semper adhibit S. omnia suscepta negotiadiligenter, integre. dextre. peregit. miraque. in tanto Viro summ ingen, summeque modestiæconjunctioquecumque loco natus sit ipse fortunam paravisset. Qui. et Rom, Cato in Gallia d'Agnesseausic in Scandia spectatissimus. Etiam blandison vocis palmam ubi cedit Latini fermonis vates. Latini fermonis vates. Quis hie, omnia. Quid omnia, nihil proh dolor æterne sibi nominis immoralitatte parta mærenti patria mortalis esse desit anno MDECCIV 270 NovembrisEtatis LVIImooptimo amico. viro immortall. superstiti fatis. sama victuro. grati ammi monumentum B. A. Föd 172. Död 1794. den 27 November. Stor er Manden naar han paa Lærdons besværlige Bøne fremskrabe til Viisdommens Tempel; men Større dog naar hans Viisdom anretter Borgerheld, - Staternes sande Grundstytte, Ævig Hæder. hvile ca paa Ulden, der gjemmer Støver, af Videnskabsmanden, den Vennesalige. Hr. Conferentsraad og Laugmand COLBJÖRNSENHERMANN. udrustet af Naturen med de herligste Siæle-Evner steeg Han hastig til modneste Indsigt saavel i de Grundige som Skiønne Videnskaber; Hans Fuldkommenhed lyste - Staten fordrede Tieneste - Han adlod - gik fra vigtige til vigtigere Embeds-Sysler, og Held gik i Hans Fied indtil Döden slukkede dette Nordens Lys Store Tab Stort - for den Høyvebaarne Enke-FreEMMERENCH COLJENSEN (a Carlsen) som savner sin Anden Selv, Stoff - for Staten, som tabte en Retsindig Overdommer Stort - for utallige Medborgere, som mistede Den paalideligste Raadfører i tvivlraadige Velfærdssag, Den redebonste Velgiører mod uforskyldte Armod og den faderligste Landsherre for trængende Leylænding, Hans Minde være Helligt Hans Aske Velsignet!! Chen! inter mortales esse destinqvi vitam incepit Anno MDCOVII et landabiliter protraxit ad extremum for Anni MOKIV parte tammen meltore super Astra perennis HERMANNUS COLRIÖRNSENS. R. M. a consiliis conferendis pr. non enim sibi ungram fed patria vixit ille, cujus prudentia, ingen Acumenprobitas, industria legamqve peritia, ut in supremo Norvegiæ, ita in summo utriusqve regni tribunali, munere deniqve provincialis in Norvegia judicis, satis superqve fuit perspects vixit conjugt superstiti HonestissimeEMMERENCE CARLSEN qvam ad cineres usqve fincere adamavit, Vixit privignis, sobole non præditus, qvorum educatio & fortuna muniende sedulo illi curæ cordiqve fult. En vixit! Republicæ Uterarie. nam Jucubrationibus et peregrinationibus complures Europæ lingvas edoctus, Kientiam et veri cognitionen qvasie fortibus identidem uberrime hausit, et cum unoqvoqve lubens communicapit. Majoribus, hvorum imagines novo Nominis splendere valde adeuxit, Amicis, pibus consilia solatia, officia largiter prabnit. Cognation, cul levamen et open benigne contuli, Posteris, qvibus amplas opes ad ingennas artes colendas, ne non ad paupertatem sublevandam legavit. Qvid mirum: si summi et optimi qviqve civitatis Christianiensis incole funus viri, om encomo superioris, intimo amore, mærore et honore sunt prosecuti, exuvias certatim ad tumulum manibus portantes. de pompam funebrem. Procul intuens ingemmeEicus B. S. de pompam funebrem. Procul intuens ingemmeEicus B. S. indsendt fra Landet: I Din Faders Skjødfank Dit lidende Hoved. Dit fromme Hjærte brast, Du det Æle Dig, reddet fra Proven og Lidelser, sleeg ved Frelserens Haand, til sin Forbarmer, Hvad er nu Verdens Navn, og Dom og Tid Hvad for Dig, En Skygge, et Skum, et Blik O sjeldne Norges Mand! Vi, dine Samtidige, spørge er Hvo, og hvad, og hvor, og naar Du var, mknemlig Taushed, og tankefuld Eenlighed forkynde dette og vort Tab. Men! skulle Menniskevennen, forskende nedslige i denne Grav, da bør Han vide, at det er Din HERMANN COLBGRNSENHan bör vide, at Du var dybsindig Philosoph og from Christen tillige, at Du var retfærdig; men eftergiven. Oplyst, men beskeeden, Klog; men ærlig. Lærd, men nyttig. Ven; men aldrig Fiende. At klart var Dit Öye, men mild Din Dom At fundt var Dit Raad: men tvivlsom DuEt stor og villig var Din Møye, skiøndt Verden mod Big, som Bien mod Blomstret. Selige Ven! O: at Din Aand kunne beede en Bön, for det Folk, og for det Lander bedrede, og elske at Dyd, og Fliid og Evne, som Din, blandt Os. aldrig maatte savnes, aldrig glemmes! Selige Ven! at Din Aand kunne beede en Bör for det Folk, og for det Land, er bedrede, og elske at Dyd, og Fliid og Evne, som Din, blandt Os. aldrig maatte savnes, aldrig glemmes! Ædle Tilfredshed! Du Guddom i Mennesket, Sieldneske men vigtigste blandt Livets Lyksaligheder, Hvo kan nok ophøye Dit Værd eller skatte Din Ypperlighed, Thi den Dig eye - eye Alt - uden Dig - Intet, Endog midt : Overflod af det man kan kalde dette Livs Gode, Da den Fattige, indhyller i Pialter og omringet af Elendigheder, men besiælet af Dig, leve roelig, Naar den Rige, ruende over sine Skatte eller og svævende i Vellyster. men som savner Dig, finde ingenstæds Beroligelse; Men forgiæves söge enten hiin eller denne Dig at besidde, blot ved LigegyldigheNey, Du nydes ikke, med mindre: Lidenskaberne styres ved Fornuftens Zepter, Dyden seyrer over Lasterne, Fe Og en ubesmitted Samvittighed boe i Siælen, Saa at Munden kan være Hiertets Tolk, med en Davids Tillidsfulde Udsagn Om end mit Kiød og mit Hierte forsmægter, est du Gud! Min Trost og min Deel evindelig. ikkuns for den bliver Livet ingen Byrde, Döden ikke en Skræk, Og den blev den ikke for: MADSBLOM. Hvis forgiengelige Deel skiules af disse Fiæle, Da Han blev kaldet fra dette Jordiske til de evige Egne den 20de November 1794. Efter at have levet 77 Aar, 8 Maaneder 11 Dage, Og i samme Tid giennemgaaet adskilligt og prøvet Skiæbuens Ustadighed, Endog i det mest vigtigste af Livets Tilfælde, Ved 3de Gange at have været gift: Første Gang, Aar 1744, med ANNICHEN MONSEN Anden Gang, Aar 1756, med HENRICA PETRONELLE OVIST, og Tredie Gang, Aar 1767, med RACHEL. BON den bedste - og nu efterlevende Enke, der tilligemed een Sön og een Datter, af andet Ægteskab, Omt föler Hans Henvandring. Men hvis ivrigste Önske er At den ædle Tilfredshed maae falde i deres Lod, Som den eneste, men beste Arv de kunne vente.