Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1839-12-09
Kjøbenhavnsposten udbryder: "Nu er Øieblikket kommet, da Aandsnærværelse, rigtig Bedømmelse af sine Forhold, bliver lige nødvendig for Folket og dets Regjering. Nu er Tiden kommen, en ny Tid for Danmark nu eller aldrig er Tiden moden og vil føde vigtige Forandringer i vort Fædreland. Vishedens Tid har afløst 866 ere Forhaabningernes og Forventningernes Prøvetid. Den Dag, da Frøkornet sprænger sin Skal og udfolder sin Blomst, er kommen. Mangt et Sædekorn nedlagde den salig hensovede Monark, og Jngen skal ville miskjende hans ædle Villie, den Villie, der, for at fremkalde Almeenaanden, gjengav Folket de første repræsentative Stænder, efterat Landets og Folkets Stemme havde været udelukket i meer end halvandet Aarhundrede fra Regjeringens Raadslagning. Vishedens Tid skal afløse Forhaabningernes og Forventningernes Prøvetid. Det er Christian den Ottende, der gav det norske Broder-Folk en fri, selvstændig og urokkelig Constitution. Lader os aldrig glemme det Lader os mindes det til enhver Tid, som han sikkerlig selv mindes det til enhver Tid med Glæde og Stolthed; thi han har oplevet det, som Frederik den Sjette ikke oplevede, han har seet og vil endnu længe see Frugterne af sit høihjertede Værk, Norges Lykke og Opkomst. Velsignet være Frederik den Sjettes Minde, og høit leve Kong Christian den Ottende og alle de Forhaabninger, der nu skulle blive til Vished, til Held for Danmark le(Saaledes udtaler Kjøbenhavnsposten temmelig tydeligt sine Ønsker, hvortil endnu kan bemærkes, at i samme Blads No. 334 læses aftrykt sidste Afsnit af Kongeriget Norges Grundlov, som i sin Tid blev given og besvoren af vor nuregjerende Konge Christian VIII. 4).J den Tale, som Etatsraad Ørsted holdt til Hs. M. Kongen, yttrede han, at Folket især glædede sig over, at Hs. Majestæt medbragte paa Tronen vor Tidsalders udvidede, frisindede Jdeer, forbunden med et stort i Erfaringens Skole modnet Overblik over Verden. "Deres Majestæt - sagde Ørsted - vilde sikkert ikke tiltroe os, at det skulde være pludselige, sønderbrydende Forandringer, vi ventede af Deres Regjering; vi have tvertimod det sikkre Haab, at de store, indgribende Forbedringer, hvortil Tidsalderens raske Gang opfordrer, ville af Deres Majestæts fra al Ængstlighed fjerne Aand paa eengang med Kraft vorde paaskyndede og med viis Forsigtighed ledede. J sit Svar yttrede Hs. Majestæt, at Man ikke havde feilet, naar Man holdt sig overbeviist omHans Kjærlighed til Oplysning og Videnskaber og Hans Erkjendelse af disses Nødvendighed til Menneskeslægtens Lykke og Staternes Blomstren; at det havde været Hamen sand Fornøielse, at føre Forsædet i Videnskabernes Selskab og at Hans nye Stilling ikke skulde skille ham derfra; saa ofte som skee kunde vilde nemlig Hs. Majestæt lade Selskabet samles hos Sig, enten dette saa skeete paa Christiansborg eller Amalienborg. Heller ikke vilde Hs. Majestæt skille sig fra Selskabet for Naturlærens Udbredelse. Til Slutning sagde Hs. Majestæt, "J Henseende til det, som De have sagt om Videnskabernes Jndvirkning paa Statsforholdene, ville De i det aabne Brev, som idag udgaaer, see de Grundsætninger, hvorefter jeg agter at regjere. Det er med en egen Tilfredshed, at jeg seer mig omringet af saa mange Videnskabsmænd, og deriblandt saa mange af Universitetets Lærere. Jeg veed, at De besjælles af sand Fædrelandskjærlighed, og udbrede en Aand, som jeg vil ønske de unge Videnskabsdyrkere, der ere betroede Deres Veiledning, maae tilegne sig, og derfra udbredes i Samfundet.