Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1814-01-04
Til Kjøbenhavn er ankommen Lieutenant v. Wan deel som Coureer. General v. Kardorft fra Falster. Under Kjøbenhavns Beleiring i Aaret 1658 vare Priserne paa Korn og Fedevater følgende: 1 Pund Brød blef foldt for 2 s. oc Bryggerne bryggede saaledis Øll at der blef en Pot got Spis Øl solt for en s. Oc det som bedre var end Pot Øll 2 s. Men et Pund Smør kostede 2 Marck, og undertiden 2 Mark 4 s., som dog siden i Beleyringen. bleff solt for 10 s. hvert Pund, et Pund Flesk 1. tz. men siden 8 s. 1 Pund salt Kjød 10 s. men siden 4 s. i Beleyringen, et Pund tør Fisk 4 s. En stor Hollandske Sild 1 s. Men det som var fersk var dyrere. Et Pund fersk Kjød 20 skill, dog siden 12 skill, oc end siden 8 skill. En Lammefierding 14 Marck, Et Faae Atten Daler, En Kalffve Fierding 4 Rixdal. En snees Eg 7 Marck, som vi siden fik for 20 sk. En liden salt Torsk 10 s. En Gaas Femten Marck En Oxetunge 6 Mark, En Oxe=Foed 20 sk. Et Oxe=Kallund 14 Marck, Et par smaa Høns 10 Marck, store Høns 10 Daller. En Fey kost 8 skilling. En Fauffn stakket Veed 18 Daller, dog fick vi en Tønde god Danziger Rug for 14 Marck, En Tønde Malt 18 Marck. Got Folck vide, hvor der bleff bødden for en temmelig Koe at slacte hundrede oc nogle Rixdaler, men vilde haft flere, saa dyre holdte de paa deris Varsom haffde noget: Men da gjorde GUD det at der i en Hast uformodentlig skeede forandring, at de be holt selff deris Koe, oc Gud gaff os alligevel Kjød. Saa var det dog den gang i Beleyringen at Slacteren gaff 100 Slette Daler, ja 100 Rixd, for saadan en Oxe som han tilforn icke skulde giffvet 20 Ol. Men 60 til 50 D. udi Beleyringen for en skjellig Koe eller Oxe, det var gemeenligt. Oc for en 8 Dags gammel Kalff 20 D. Da var fersk Mad ikke Kost, for Fattige Folck, Men Sild, Ost oc det Edele Brød og Øll, at vi i høieste maade maa undre os offver Guds Gierninger: Det som de Leckre og Rige skulle haffve var dyre, Men det som var Fattige Folckis Kost, var billig oc temmelig Priis. (Af A. M. Hjørings Leyrs Krantz. Kbh. 1677.)(Af Dagen.) Medborgere! Vi vide Alle, at ved Eiderens Bred staaer en Hær af Danske, der stride mandelig for Fædrelandet og hædre det; dennem til evig Ære har Bannerherren som fører de Giæve til ærefuld Kamp - vidnet derom for Kongen. Selvfølelsen af opfyldt Pligt, Monarkens høie Naade, Samtids og Fremtids hædrende Erkjendelse kunne ene værdigen belønne Rigets Forsvarere. – Penge kunne det ikke. Men, med Penge og Pengesværd kunne Vi, de Kæmpendes skjønsomme Brødre, afbetale paa vor Gield til Fædrelandet ved at bidrage til Monarkens landsfaderlige Omsorg for den Modige, den Syge, den Saarede iblandt vore kæmpende, vore prøvede Brødre. Jsær i Trængslens Tid hviler en svær Byrde paa Monarken; det er Borgerpligt, hvorsomhelst at lette den, og naar Villien dertil gives, fattes sielden Midler; endog Bidrag der syntes ringe, er der ei, naar de med god Villie ydes paa Fædrelandets Alter. Ethvert saadant Bidrag i Penge eller Pengesværd ere Underskrevne beredvillige til at modtage og beførge til Dannerhærens Bedste, og for Modtagelsen, aflægge vi offentligt Regnskab. Med skyldig Ærefrygt for Dannerfolket, indstille vi dette vort Forslag i den tillidsfulde Forventning, at det vil finde sin egen Anbefaling hos gode Dannemænd og Danneqvinder. Kjøbenhavn den 25de Decbr. 1813. Langeland, Lütken, Øst.