Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-04
Den i forrige No. af Skilderiet omtalt franske Lærde, Baron Charles Dupin, udgivet et interressant Skrift: "Situation Progressive des forces de la France, depuis Jld Par le baron Charles Dupin, 2de edit. Fuli, 1827." Dette mesterlige Malerie, hvori Gan denne, ved ethvert Penselstrøg, gives efter de nelagtigste og omhyggeligste Forskninger med di største Bestemthed, viser os, hvorledes Frankrig efter saa uhyre Lidelser og Tab, i faa Aar har gjenoprettet sin indvortes Styrke paa en høiloverraskende Maade. Aarene fra 1803 til 1818 havde kostet Frankrig en Million af dets keltigste Befolkning og 9000 Millioner Frank Desuden havde det, fra 1815 til 1818, me tet underholde en fremmed Besætnings- og Niservationshær. Og i ni korte Aar ere et disse Saar, udbryder Dupin, saa fuldkom i lægte, at man ikke engang seer Arrene din Dette er opnaaet ved den moralske Kraft, 2 er udsprungen af Landets erhvervede Frihedit. Derved er Frankrig bleven langt virksommet, langt kraftigere, langt imposantere end nogensinde før, og nu at see dette Frankrig i dets uafbrudte Stræben efter at gjenvinde sin forrige Storhed er i Sandhed et af de meest ophøiede Skuespil, som nogensinde kan tilbydes Biltagtning!" At Dupin - en af de fortrinligste iblandt Frankrigs practiske Philosopher - her ikke det villet blende, derom kunne Læserne snart forsikkre sig ved følgende Oversigt over hans indholdsrige Skildring. - Endskjøndt Frankrig Befolkning nu har tiltaget henved fire Millioner, saa er Agerdyrkningen alligevel mere end tilstrækkelig til at ernære denne stigende Follimængde. Store Landstrækninger ere opbyttet af Nyt, og de, som allerede vare dyrkede, hart undergaaet betydelige Forbedringer. Det sam giælder om Manufacturerne. Jsær af Undnufacturerne har Ternaux gjort sig fortjent. J Aaret 1812 beløb den raae Uld for Manufactuterne sig til 35 Millioner Kilogrammer aarlig, nu beløber den sig til 50 Millioner Kil. J 1812 bleve 10,362,000 Kil. Bomuld spundne; nu spinder man 28 Mill. Kil. - Hvad de ofsentlige Jndkomster angaaer, saa ere de, fra 1820 til 1827, stegne 8 Millioner. Dette maaisæt tilskrives den indenlandske Handels og alle Slags Forbrugs Tiltagende, men ikke Finantsministerens Blækhuus. Angaaende Pressen, da blev der fra Bogtrykkerkunstens Opfindelse indtil 1824 (altsaa 375 Aar) aarlig i Gjennem sit trykt 46 Millioner Ark. Men fra 1814 indtil 1826 beløb Arkeantallet sig til 90 Millioner; og heri ere de periodiske Blade slet ikke medregnede. Disse have aftaget fra Aar til Aar. Dupin anseer dette for et godt Tegn. han meener nemlig, at det heraf er klart, at Lysten til solide Kundskaber er i Tiltagende. Philosophie, Lovkyndighed, Historie, Menneskenes og Sædernes Studium, Naturforskninger, Kunst - disse ere de Gienstande, man i Frank tig mere og meere lægger sig efter. 1820 udkom, for hver Million af videnskabelige Ark, 352,313, Ark periodiske Blade, men i 1826 vare Sidstnævnte faldne til 182,764 Ark. Pressens forøgede Sysselsættelse lader sig forklare: 1) derved, at de, som kunne læse, nu læse mere end fordum; og 2) at deres Tal, som lære at læse, er betydelig forøget. Dog er Skole= og Opdragelsesvæsenets Forbedring, som man har at lakke for hine Virkninger, deels at tilregne det larere Lys, som - til Trods for alle nye Formørkelsesforsøg - vinder større og større Rum, deels Folkets urokkelige Villie. Lykkelige Tillaldigheder have ogsaa hjulpet. Dertil hører er følgende: En Mængde af Napoleons Kri dere, som bleve opdragne i gode Underviisningsanstalter, ere efterhaanden vendte tilbage til det borgerlige Selskab og blevne udbredte over hele brankrig. De ere altsaa at ansee som ligesaa mange Conductorer af forbedrede Jndsigter, vilke de umiddelbar nu tilbringe den store Follimasse. For 40 Aar siden kunde kun 7 Millioner Franskmænd læse, nu læse 12 Millioner; saaledes vil det gaae fremad. Den lykkegjeringen. ( ligste Forbedring viser sig dog, siden 1814, i Sæder, i Anskuelser og i det, som vækker høiere Deeltagelse. Frankrigs Beboere kan man betragte som inddeelt i tvende Classer. Den ene og ældre Deel bestaaer af Tilhængerne af det gamle, politiske og religieuse System, den anden og yngre Deel af de sidst udsprungne og endnu udspringende Slægter, Venner af en almindelig Forbedring. Dagens Begivenheder vise, at en uophørlig Kamp finder Sted imellem begge; men det kan sikkert antages, at Seiren vil hælde til den sidste Classe, det liberale Parti. Det gamle Parti modsætter sig Forbedringen, søger at standse og at hindre den. Det yngre Parti derimod brænder for Forbedringen og opbyder alle Kræfter for at fremme den. Her overveie man nu, at to Trediedele af den nulevende Befolkning ikke vare fødte 1789, da den constituerende Forsamling blev indkaldet, og at en Fjerdedeel af dem, som levede i den gammelkongelige Tid, allerede ere bortdøde. Deraf følger den velgrundede Formodning, at det større Antal af de Nulevende vil være stemt for de nye Anskuelser. Hvad endvidere angaaer Vælgerne i Frankrig, saa bestod i 1824 Halvparten af disse af Mænd over 55 Aar. Saaledes vare da, i dette Aar, de Partier, som stode i Opposition mod hinanden, endnu af lige Styrke; men i 1827 viser sig et aldeles forandret Forhold, thi nu høre 60,000 Vælgere til den nye Generation og kun 40,000 til den gamle, og med hvert Aar vil Sidstnævntes Tal formindskes, men de Førstnævntes forøges. J Antal, i Ciendom, i Kraft vil den yngre, liberalere Deel altid mere og meere tiltage i Forrang. Tegn til en stor, moralsk Revolution have, især i de sidste fire Aar, yttret sig i alle Selskabets Dele, i enhver offentlig Corporations, videnskabelig eller politisk, ja endog hos dem som afhænge af ReJ England - siger Dupin - bemærkede man det Samme, da Canning traadte frem: i det Øieblik, da Regjeringen nærmede sig det liberale Parti og dermed tillige Folkets Majoritet, som nu gladelig sluttede sig til den, blev den strax mægtigere og mere afholdt end før. Da Castlereagh var Minister, kastede man Skarn paa Prinds-Regentens Vogn, men da Canning tog Roret og Fyrsten stemmede med ham, kom man ogsaa allevegne Fyrsten imøde med Kjærlighed og Ærbødighed. En vigtig Lærdom!") Betræffende Sædernes Forbedring i Frankrig, saa sammenligne man kun Frankrigs nuværende Literatur med den før 1790. Dengang skammede de bedste Hoveder sig ikke over at udgive Værker, hvorved Religion og gode Sæder haardeligen bleve fornærmede, men som dog skaffede den Tids Læsere en kostelig Moroe. Man behøver kun at gienkalde sig en Deel af det almindelig Bekjendte, hvormed Diderot, Piron, Crebillon, Parny, Voltaire, Dorat, Grecourt og selv Rousseau besudlede Papiret. Alle disse Skribenter hørte til den gamle Generation, og deres Skrivter bleve kun læste af Medlemmerne af hiin ældre Befolknings Classe, som var i Begreb med at døe ud, og som modsatte sig den sande Oplysnings Fremskridt. Derimod vil man, iblandt de nulevende franske Skribenters Værker, neppe finde et eneste, som kan kaldes usædeligt, end sige ryggesløst, men snarere udmærke den yngre Slægts Skribenter og Skribentinder sig ved Agtelse for Religion og gode Sæder. Kaste vi endvidere et Blik paa det selskabelige Liv, saa ville vi ogsaa her allevegne finde de glædeligste Tegn til en afgjort Forbedring. Palaiet regner ikke længer til sine Beboere hine frække Bolersker, som fordum besudlede de meest glimrende Cirkler. Hovedstadens høiere Classer ere gaaede forbedrede ud af Ulykkens Skole. Det saakaldte gode Selskab conspirerer ikke længer, saaledes som i forrige Aarhundrede, imod Grundsætninger og Dyd. den geistlige Stand ere, idetmindste for det Første, de ligesaa fordærvede som skinhellige Adbes forsvundne, og Sjælesorgen bliver anbetroet oprigtigere Hyrder. De lavere Classers moralske Forbedring viser sig derved, at grove Forbrydelser efterhaanden tage af. Ogsaa Tolerancen iblandt de forskjellige Religionspartier tiltager mere og mere, efterdi de borgerlige Rettigheder ere tildeelte Alle paa lige Maade, saa at enhver Franskmand nu finder ligestor Fordeel ved at være god Undersaat og god Borger. (B. f. I. U. og N. M.)