Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1820-03-17
Forelæsning. af Skræddermester With. Jntet er sørgeligere for Haandværksmanden, end at see sig fortrængt af de Fremmede. Jkke sjelden her i Byen træffer man paa syede Klæder, hidbragte fra Paris, London eller andre Steder til Stadens respective Borgere, Herved bevirkes, at Professionen hos os tilsidesættes, og at flere Skræddersamilier, giøres brødløse. Dog ikke allene derved, ogsaa hos Handelsmanden seer man Oplag af syede Klæder. Skrædderlauget har ofte klaget derover; men Svaret har altid været, at hine Klæder ere syede af Skræddere Mange Skræddere have Arbeide til 12 a 16 Mennesker af begge Kjøn, som arbeide i skiulte Kroge og tage Brødet af Munden paa Laugets Mestere, Flere Gange har jeg i smaae Afhandlinger tilkjendegivet mit Misnøie med Skrædderprofessionens Forhold, sluttelig i Politievennen No. 10. Min Hensigt var at ophæve de trykkende Sorger blandt mine Odensbrødre; men mange Hindringer have gjort, at jeg ei har kunne fuldføre min Plan. Theoretisk og praktisk Færdighed i at kunne forfærdige Klæder, som passe enhver, fortjener først Navn af Skrædderprofessionen, og Mester bør kun den kaldes, som kan dække Legemets skjulte Feil og gjøre de mindre Valdannede og Krøblinger til Valskabte. Det har været Formaalet for mine Bestræbelser at bringe mine unge Landsmænd hertil, forat Landets Børn kunne æde Landets Brød. Endsklandt Misundelse og Had, og Gud veed hvad har hindret min Plan, haaber jeg dog, naar denne Aftens Underviisning er lykkelig forbi, (her sukkede Skrædderen) at formaae mine Brødre til at tiltræde min Mening. J Udlandet har man ved Afhandlinger forsøgt theoret, ske Kundskabers Udbredelse, for derved at bringe den unge Mand frem; men hos os har Professionen ikke kunnet gjøre saadanne Fremskridt. Jeg kiender ikkun en Afhandling om den theoretiske Skrædder kunst, forfattet i det tydske Sprog, det eneste jeg er mægtigt; (det er Skade) men i Grundprinciperne er jeg ikke enig med den lærde Skrædder og finder den derfor ikke skikket til at forplantes i Modersmaalet. Jeg agter at udgive en theorerisk praktisk Haandbog i det tydske og danske Sprog, som eller de er i Arbeide: den vil udkomme ultimo Mai og bestaar af 16 Kapitler i 12 Ark med Kobber eller Steentryktavler. Prænumeranterne betale 2 Rbd. Sølv, Andre mere. (Latter; en Stemme raaber, hvem der ikke har Lyst til at høre, kan jo lade være, men de bør ikke forstyere Andre. En endnu større Lotter) Egennyttige Hensigter ere ikke Drivessederen for mine Handlinger. (En Stemme raaber i en meget bønlig og syg Tone: Aa tal lidt høiere Mester! En uendelig Latter) Jeg et hæs. Jeg vil anstille baade theoretiske og praktiske Ovelser; de theoretiske ere for Alle, de praktiske kun for Skræddere. Adgangskortene betales fremdeles med 24 s. S. V.; Uformuende have, som sædvanlig, fri Adgang. For at den unge Mand kan opnaae Fuldkommenhed, agter jeg til høie Vedkommende at gjøre Begjæring om at oprette et Kunstflids Magazin af fortrinligt Skrædderarbeide. Dette skal staae aabent for enhver Laugsbroder og gjøre, at den unge Mand kan komme i Velstand og Flor og blive fri for i Alderdommen at krybe for Almisser hos Vedkommende Auctoriteter. Magazinet skal være forsynet med velforfærdigede Klæder til Høie og Lave, De skulle ikke være færdige; men saaledes, at mankan betragte dem udvendig og indvendig, og de paa Forlangende kunde gjøres færdige i 2, 4 a 6 Timer. Magazinet skal være ansvarligt for at Klæderne holde til Kroppen til sidste Øjeblik, og haaber jeg i Juli Maaned allerede at kunne aabne det. Jeg vil ikke touchere nogen af mine Laugsbrødre; de leen? men det er Sandhed. Under min grundige Underviisning haaber jeg at bringe mine unge Landsmænd til Fuldkommenhed. (Fordoblet Latter.) Det var Jndledningen. Nu maa jeg udbede mig 10 Minuter, for at gjøre Tegning. (Under Jndledningen blev han imidlertid afbrudt hvert Øjeblik ved Nysen. Hosten, Trampen, Latter og Hyssen. Nu raaber nant puds Lysene Mester!) Jeg er ene om Alt og maa altsaa selv pudse Lysene, svarede han, (Denyses; een af Tilhørerne byder Rolighed) Man behøver ei, siger han, at bede og Rolighed, de Herrer ville nok selv være rolige; der er urolige Hoveder allevegne. (Han har imidlertid taget Favlen ned af Væggen og slaaer Stræger hen ad den efter en Linial, Ved at tage Tavlen ned river han Sommet, hvorpaa den hang, ned; nu blev der en skrækkelig Allarm og Trampen.) Jeg har udbedet mig 10 Minuter, og kan jo ikke here (Brovo, man kan jo ikke høre.) Der skal ikke høres men sees. (Hatten af, sid ned der foran, man kan jo ikke see han skjærer til.) Jeg skjærer ikke til, jeg tegner. (Lysene gaae ud, stille, Piben, stille, forstyr ham ikke; hei Mester. Hans Kjole er i Fare.) Saa giør jeg mig en nye (Docentens Søn flytter Lyset; bliver der noget af. Trampen, stille!) Staae nu stille til det bliver færdigt. (Viben Allarm; Tavlen ophænges, men falder ned igien Bravo, Piben) De forstyrter mig ikke, om de aldrig gjør dem saa gale. (Han sætter Tavlen op paa en Stoel og begynder at forklare Maalet, under et frygteligt Spektakkel.) Følgende Sententser maa en god Skrædder kunne uden ad: Ved Hjelp af rigtigt Maal træffer man en god Kjole; Vesten følger Kjolens Enit, gode Pontalons danne Mandens Laar og Been. (Et frygteligt Spektakkel) Det er nok bedst jeg gjemmer Maalet til næste Gang (Nei, Maalet maa vi have med i Aften; han begynder igjen.) Maalet er kun en ringe Ting; men meget væsentlig for Skrædderen, J Forveien vil jeg i Fremtiden anskaffe Tegningen, hvis jeg holder flere Forelæsninger. Maalet maa behandles rigtigt, det kan de ikke bedømme, da de ikke alle, mine Herrer, ere Skræddere Næste Gang er jeg fornøiet med 30 a 40 Tilhørere; jeg havde ikke ventet en saa talrig Forsamling. (Piben, Bravo, Regn af Kartofler i Skrædderens Paryk.) Han forlader Calorstolen og siger: jeg takker de rolige, men ikke de urolige Tilhørere.