Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-03-17
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. Man har nu faaet den sørgelige Vished, at Krigen i Jtalien er uundgaaelig; Menneskeslægten skal da atter bløde og lide; Uskyldige Mennesker skulle anspores til at myrde og mishandle hinanden, Mangfoldige skulle sukke under Krigens ulyksalig Følger; mange af Culturens skiønneste Egne og Frembringelser skulle blive ødelagte. Saaledes har de sex Aars Fred, Europa har nydt, ikke været andet end en kort Hvile; og det Haab, som man nærede om en langvarig Fred efter saamange Aars Krige var ikke andet end en behagelig Drøm, og maae man dog tilføie, maatte blot Jtalien blive ene Krigens Skueplads, maatte dog dens Flamme ikke udbrede sig videre; men Synspunkterne vise sig saa forskiellige; Jnterresserne ere saa mange haande og forviklede, Følelserne ere bragte i en saadan Bevægelse, og den ene Brandfakkel bliver efter den anden ved Skjebnens forunderlige Gang, (thi der synes at gaae en Dom over Jorden) kaste ind paa en saa overordentlig og forbansende Maade paa Menneskelivets store Skueplads, at man kunde overlade sig til de bangeste Ahnelser, naar ikke de nærværende Regenteres Dyder og ædle Grundsætninger vare Borgen for den almindelige Freds Vedligeholdelse. O! at alle Nationer maatte erkiende, at Krigen er Menneskeslægtens største Skamplet; at de maatte indprænte sig den berømte Gibbons Ord: at i den førgelige Krigs Regning kan aldrig Fordeelen opvere Tabet og Fornøielsen Smerten. Jmidlertid er Krigen uundgaaelig i Jtalien. Den nysgierrige Politiker kan ikke afholde sig fra at opkaste det Spørgsmaal, som dog er allene det Væsen forbeholdet at besvare, som veier Nationernes Skjebne i sin Haand, om hvilket Udfald denne Krig vil faae, Sandsynligheden er for, at Neapolitanerne ikke ville kunne modstaae Østerrigs Angreb, selv deres ivrigste Forsvarere i det Engelske Parlament ere af denne Mening; Østerrigs Magt. er 6 Gange saa stor som Revels. Dets Armee er af en erkiendt Fortrinlighed, dets Troppers physiske Kraft antages for at være større end Neapolitanernes; hvilke ikke roses for deres Tapperhed. Man kan ikke troe, at Neapolitanerne med Vedholdenhed kunne fægte for en Statsforfatning, om hvis God hedde dog ikke kunne være overbeviiste, eller for et Phantom om Jtaliens Eenhed og Selvstændighed, som dog ikke kan være den enkelte Statsborgers Jnterresse. Men paa den anden Side har Erfaringen ofte lært det, saaledes ved Schweitses og Hollands Exempel, at en langt mindre Magt kan være istand til at modstaae en langt større, naar et Folk gribes af en hvis Phantasie, hvad enten det er for et virkeligt eller for et indbildt Gode; hvilket det maaske kan være i nærværende Tilfælde. Man erindret sig allene Lord Liverpools Dom om den Spanske Constitution. Det Neapolitanske Parlament har lagt en høi Grad af Koldblodighed og Aandstyrke for Dagen; dersom det formaaer at indgyde Nationen samme Stemning, saa vil den upaatvivlelig være vanskelig at betvinge. – En Militairperson som i Aarene 1806 1809 har gjort Feldttogene med i Neapel paastaaer: at det ikke er let at finde et Land hvori Terrainet er vanskeligere, og hvor man har at kjæmpe med saamange Besværligheder, som i Kongeriget Neapel; det er overmaade vanskeligt at erholde de fornødne Tilførsler, som maae transporteres paa Muulæsler. Har man Jndvaanerne imod sig, saa holder det haardt at bringe Levnetsmidlerne tilveie. Floderne giøre ved den mindste Regn alle Veie upassable. Gift og Dolke ere Neapolitanernes almindelige Vaaben, og et Menneskelig agte de mindre end en Fugl i Luften; alle Militaire maae i et saadant Land forstaae at handle resolveret og uden Forholdsordrer, ellers ere de forlorne. Frugterne og Vinen ere meget farlige for Sundheden, naar man ikke nyder dem med stor Maadelighed. Den skrækkelige Hede, de giftige Uddunstninger i mange Egne og de skadelige Vinde som Strokken og Libechiven udkræve en streng Diæt og stor Forsigtighed af Soldaterne, naar de ikke skulle bortrives af Sygdomme; ogsaa er den Leilighed, som tilbydes for Soldaten til at beruse sig i et Land som er saa riigt paa de meest velsmagende Vine, farlig, der hvor Folket er i Jnsurrection. – J et lidet Skrift, som nyelig er udkommet i Neapel angive Carbonaris deres Forsvarsptan; de ville nemlig Skridt for Skridt, dersom de ikke kunne modstaae deres Angribere trække sig fægtende tilbage til Cafabrien, og naar de tilsidst have udmattet de Østerrigske Tropper, saa ville de styrte sig løs paa dem tilbringe dem et Nederlag og derpaa oversvømme Jtalien for at forskaffe det hele Jtalienske Folk den Frihed, som der i dette Skrift antages, at det attraaer med en brændende Længsel.