Politivennen, 1798-01-01
Forslag til vore Gaders bedre Reenholdelse. Gaderne og de offentlige Pladser i en Stad bør være saa rene som det er muligt; denne Sætning kan man vel gjerne kalde et Ariom, da vist ingen nægter den; den gælder i Almindelighed for alle Veie og Sælgesteder, da de ere det Offentliges Eiendomme. Om Middelet derimod til at opfylde denne Fordring, har der været meget ulige Meninger. Jmidlertid er det øjensynligt, at det derved kommer an paa to Ting, at mindske, saa vidt det er muligt, Uhumskheders Frembringelse eller Jndbringelse i en Stad, og at treffe den nemmeste og kraftigste Maade, at bortbringe det Skarn, hvis Frembringelse man ei er istand til at afværge. Man veed meget saa Exempler paa Steder hvor man med nogen Kraft er gaaet Skarnets Frembringelse imøde. J nogle Steder i det gamle Grækerland maatte endeel af de groveste Haandværkere boe uden for Murene, men her var Øjemedet snarere at sikkre sig imod disse Haandværkeres mede, følgende Støj, end imod Uhumskheder; det, var det samme, som naar man i Vien strøer Halm tykt paa de Gader hvor en Stormands Frue ligger i Barselseng. Det er dog fuldkommen bevisligt, at der lader sig meget gjøre, i denne første Post, og at jo mere den forsømmes, jo mere vanskeliggjøres Udførelsen selv, ja denne sidste maae altid ansees for maadelig, hvor Politier ikke har Kraft nok, til at drive hiin som den bør drives. Naar jeg nævner Politie, saa tager jeg Ordet i den Forstand det af alle Tænkende bør tages, uden at hensee til det paa enkelte Stæder saakaldte Polities udvidede eller indskrænkede Provinds, mindst til det kjøbenhavnske Polities, om ellers man kan sige; at en Stad har Politie, naar det ingen Politielov har. Stæders Reenholdelse hører derfor under deres Politie, om dette end i Abdera var henlagt under Myntvæsen. Skarner har i Stæderne sin Oprindelsen af Ting af: Væxt- eller Dyre- Riget, der enten som fordærvede eller udulige henkastes, eller af Vanvare spildes. Disse Ting gjennemgaae saaledes deres kymiske Forvandlinger, Gæringer, Forsyrelser, Forraadnelser, o. s. v. og afgive derved utaalelig og skadelig Stank, og dræbende Luftarter. Selv Vand, som spildes  maae for saa vidt det er besvangret med slige dyriske eller plante-Dele, henføres, under Benævnelsen af Skarn. Jord derimod, saavel som andre Dele (alkaliske Salte undtagen) af Steenriget kan ikke kaldes Skarn, da de ikke kunne ved blot at henligge under aaben Himmel foraarsage skadelig Luft. Hvilket det alkaliske Salt derimodligjør ved Forblanding med fyrlige eller fede Ting. Metaller kunne vel ogsaa angribes af fyrsvangert Vand; men sjælden ville ogsaa Metaller henslænges. Naar Jord er(udtværet i Vand, der indeholder virkeligt Skara saa kan det vel ogsaa ansees for Skarn. Endelig. bliver under Benævnelsen Skarn at heuregne Exerementet af Menneskers og Dyr.  Det første Middel imod Skarnets Frembringelse, er at forlægge alle de Handteringer som frembringe det i Mængde, uden for Staden selv. Man vil indvende, at dette Middel ikkun var anvendeligt naar en Stad anlagdes af ny. Men dersom Sundhed og Munterhed ere uvurderlige Goder, (og disse ere Følger af Reenlighed og ufordærvet Luft) og altsaa fortjene Anstrængelser og Opofrelser, saa maae det ligesaa vel kunne bruges med Hæld ved Stæder, der allerede ere i Velmagt. Disse Erhvervgrene, som saaledes kun torde drives uden for Byen, ere Slagterier, Garverier, Feldberederier, Fiskebløderier, Kallunsrenserier, Stivelsefabrikker, TarmstrængeFabrikker, Pergamentmagerier, Trankogerier, Farverier, Kattuntrykkerier o. f. Den Stad, der fik disse forlagte i sine Forstæder, vilde spore en kiendelig Vinding deraf i Reenlighed og Sundhed. Det andet Middel er Jndustries og dertil hørende Kundskabers Udbredelse. Der er ingen Tvivl, at jo næsten alt dette Affald, og Spild af vegetabilske og amimalske Vare kunde anvendes til Nytte, selv det meest foragtede, selv det væmmeligste. Jndvolde af Dyr, Knokler og Been, Fjere, Børster, afkjemmet Haar, Horn, søed af Skorstene, af Kakkelovne og af Potter og Lamper, al Slags Aske, selv af Tørv og af Steenkul, søndrede Potter, Steentøj, Postelin, Glas, Det Sæbevand hvori Klæder ere vaskede, Æbleskrællinger, Citronskaller, Eggeskaller, raadne Eg, Kartoffelskind, gamle Saaler, med eet Ord, alt det hvoraf Køkken- Vaskog Gulvskarn, paa Sandet nær, nu bestaaer, kan bruges, og, ved en større Oplysning og deraf følgende Flid, sælges. Er det vel længe siden, at Kjøbenhavns Linnedklude kastedes hen uden at komme til Nytte, og hvormange spildes ikke endnu, fordi Fabrikkerne betale saa lavt. Endnu bruges Kludene først efter at være opsankede af Gademøddingerne; var Jndustrie paa den Fod den burde være kom Kludene aldrig til at ligge der. Skindlapper og uldne Lumper ere endnu i fuld Foragt. Vare de physiske Kundskaber mere udbredede hos os, og Fabrikkerne grundede derpaa, da vilde næsten alle de Ting, der nu henslængte paa vore Gader og stagnerende i vore Rendestene forvolde Stank, Væmmelse, Sygdom og Død, ansees alt for gode til at bortkastes, de vilde indbringe hver Huusholdning en god Skilling om Aaret, og give mange Mennesker deres daglige Udkomme. Jeg forudseer, at mange af mine Læsere ville synes underligt om dette, og at de ønske det nærmere forklaret. Men da jeg ikke paa det Rum af nogle Blade, som mit Forslag kan optage, er i Stand til at foredrage alle de Erfaringer af Physik og Kymie der ligge til Grund i en Jndustrie som den jeg har meent, saa er det umligt, at jeg af enhver Læser kan vorde fuldkommen forstaaet; noget vil imidtertid indsees, og det bør da give Formodning, at og det øvrige kan være fandt. Ligesaa lidt kan jeg indlade mig i at pille fastsætte, den Maade hvorpaa slig en oplyst Industrie vilde tildrage sig disse hidtil forsømte Affald. Tiden er i, sligt altid den bedste Lærer. Midlertid vil jeg, for at gjøre Sagen lidt beskuelig, fremsætte hvad jeg tænker i Førstningen med Fordeel lynde lade sig gjøre. Fattige Folk, som man underrettede om det Fornødne, kunde hver Morgen og hver Eftermiddag gaae omkring i et Antal af Køkkener, hvis Handel de skaffede sig, og enten for Penge eller for Arbeid f. E. Skuring, Vaskning, o. fl. m. medtage i forskiellige Kurver Poser, eller Kar de Affald, som var forhaanden, og henbringe dem straxt til Steder, hvorfra de atter samlede kunde bringes til Fabrikkerne. Hvad som strax stank, maatte i tætte Kar bortbringes. Samlerne af slige Ting maatte have rummelige Gaarde hvor de da styrtedes i større ligeledes tætlukte Kar, og paa Vogne eller Hjulbøre udførtes af Byen. Saaledes kom uldne farvede Lapper, Skindstumper, gamle Sko, Haar, Børster, til Liimfabrikkerne. Horn til Kammagere, Æbleskrællinger, og alt Træefrugtaffald, saavelsom Kaxtoffelskind, Spild af Rødder og Roer til Brændepjigsbrænderierne, Glasskaar til Pusterierne.,,, Sæbelnd, til Syderierne o.s.f. Menneskers og Dyrs Ureenlighed, blev som en, anden Vare baaret bort uden, Stank og Bekostning, ja Eggxen fik endog Penge derfor. At faae fattige Folk tl at begynde med denne Jndustrie af sig selv er umuligt og det var daarligt at vente. En Stad, maae først have, et Fattigvæsen som Hamborgs, der giør Tiggerie og Ørkesløshed umlige for se Fattige; den maae ogsaa have velhavende, oplyste og patriotisk sindede Borgere, derville vove, nogle tusinde Daler paa denne Jndustrie. Disse maae endog i Førstningen vove nogle tillokkende Premier. Jmidlertid ville de siden gjøre sikker Vinding, skjøndt ingen vandt mere end Staden; thj at drage mere Saft og Kraft af sin Komsumtion er at producere, meer. (Fortsættelsen følger.)