JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-01-30
J Løverdags medbragte en Estafette Engelske Tidender indtil den 20 Januarii. Men de indeholdt intet Nyt af Betydenhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-01-30
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Høeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
Nyeste. der.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
Kjøbenhavn. No. 19.5 Den 3 Februarii, 1804. Udgivet og forlagt af J. Werfel. Hvilken Straf kunne de arresterede Graverkarle velvente sig? Der gives vel neppe nogen Gjenstand, som i den senere Tid har gjort almindeligere Sensation blandt Kjøbenhavns Jndbyggere, - lige fra Palladset indtil den simpleste Bolig, – end de arresterede Graverkarles Liigplyndring paa Assistencekirkegaarden. Selv det meest blødhiertede Menneske ønsker at Retfærdighedens straffende Arm maatte hævne denne Misgierning med sin fulde Strænghed. Disse Forbrydere, have ikke allene fornærmet enkelte Personer, men de have fornærmet det Offentlige. Hvilke Sygdomme kunne der ikke opkomme ved saa mange Liigs Opgravning? Skulde de imidlertid dømmes efter Stemmernes Fleerhed, saa vilde deres Straf blive skrækkelig. Hele Kjøbenhavn er, saa at sige, fysselsat med at bestemme den, - og enhver paa sin Viis. Det vilde derfor maaskee ikke være dette Blads Læsere ubehageligt at finde her, hvad adskillige kyndige Jurister mene om denne Sag. Norske Lovs 616 3 Art. troe adskillige, iblandt andre Nørregaard, uden Tvivl at blive det Lovsted, som deslige Forbrydere, kunde dømmes efter. "Dette Lovsted, siger han, nævner under Navn af Valrov *) en Misgierning, som efter dets Ord skulde bestaae deri, at nogen røver af den Mand, der er "dræbt, enten Klæder, Vaaben, Sølv, Guld eller Penge, som han havde paa. Straffen er, at bøde trende fyrgetyve Lod Sølv og be J Ordet Valrov er sammensat af Vall og Rov. Vall betyder i det gamle Danske det samme som Nederlag. Derfor kaldte de Gamle de ihielslagne Krigeres Forsamlingssted Vall-Hall. Hall betegnede i det gamle Nordiske Sprog en Sal. derlægge dobbelt saa meget som røvet var. Lovens almindelige Ord synes at tilkjendegive, "at det i Valrov er eet og det samme, enten denne Misgierning begaaes hemmelig eller aabenbar. Af Lovens almindelige Aarsag, ikke af dens Ord, følger uden Tvivl: 1) At Valtrov begaaes, ikke allene ved at rove den, som ler dræbt, men og ved at røve den, som paa enhver anden Maade er død. Ligesom det 2) og maa være det samme paa hvad Sted Misgierningen begaaes, følgelig synes det, som det kunde henføres til Valrov, naar nogen røver Liig i deres Begravelsessteder. Brorson siger i sin Fortolkning over Lovens 6te Bog: "Upaatvivleligt er det, at Løvens Bestemmelse (nemlig angaaende Valtov) maa gielde, ikke allene i Henseende til den "Dræbte, men endog om enhver, der af anden Aarsag er død. Dødsmaaden kommer her ikke i Betragtning Stedet, paa hvilket Handlingen er begaaet, gjør ikke heller nogen Forandring; den, som røver Liig i deres Begravelsessteder, kan altsaa ikke ansees med haar2dere Straf end efter denne Artikel, snarere synes den at burde være mildere, disse Tings Borttagelse medfører ikke nogen Skade; deres Nytte var ingen 2). Sølvesen har vel an"taget det Modsatte paa Grund af, at Handlingen skulde være Vold eller Hærværk mod den, som tilhører Grunden, hvor Liget var lagt; men hvem indseer ikke Bevisets Urigtighed,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
Dersom man ikke vidste, at enhver Tidsalders Daarligheder, i det Hele betragtede, ligne hinanden, og at man kun giver Slip paa de gamle for at indføre nye under andre Skikkelser og Navne, saa skulde man næsten troe, at Baron Holberg havde skrevet sin Peder Paars som en sand Prophet. J Hans Mikkelsens tredie Skjemtedigt siger han blandt andet: J alle Gader man med Magt sig jo maa trænge Jgiennem Viser og igjennem hæse Drenge, Der skrige Øret fuldt, hver i sin Melodie: Nye Viser, nu om Mord, nu Brand, nu Hexerie; Om een, der hænges skal, om Rov, om vanskabt Foster; Thi hos de fleste Snak allene Penge koster. Og hvis Materie ei hjemme findes kan, De maa forskrive Snak fra andet fremmed LandEn Mand i Lübek kan ei eengang slaae sin Kone, Det sættes skal i Vers og føres her i Tone. Hvo skulde her troe andet, end at Holberg levede endnu iblandt os At Brestrup stod for ham og blev malet af ham med en Juuls Pensel? Mere end et halvt Seculum er henrundet siden Holberg skreve de anførte Stropher, og endnu kan man med Rette sige: "d alle Gader man med Magt sig jo maa trænge igjennem Viser og igjennem hæse Drenge."Der kan ikke foregaae det mindste i Landet, uden jo Kjellinger, der, efter Fattigvæsenets nærværende Forfatning kunde gjøre bedre Gavn, skulle skraale det ud i Gaderne. Visemagerne faae aldrig saasnart Nys om, at der er afsagt en Dom i første Jnstants, førend de skrive Viser derom, som stundom ere sande Pasquil ler. For den Paagieldendes Beslægtede er det især ubehageligt, at høre sit Familienavn raabes igjennem Kjøbenhavns Gader, og udsættes for Pøbelens Haan. Almuen - hvis eneste Læsning bestaaer i saadanne Viser faaer ved denne Leilighed en end mere fordærvet Smag, og Sædeligheden krænkes meget ofte deri paa det uforsvarligste. Hvad er der nu at gjøre ved denne skadelige Misbrug? - Udryddes ganske kan den ikke; men Dæmninger kunde der sættes for den. Gift maa dæmpes ved Modgift, - Gadeviser maae fortrænges af Viser, men af et bedre Slags. Vort Fædreneland har aldrig været fattigt paa stor, mandig og ædel Daad. Men vor Almue kjender i Almindelighed kun lidet til samme. Vi have ikke faa Digtere, hvis Muse kunde forevige disse Handlinger. Hvilket Held vilde det ikke være for Menneskeheden, dersom disse Digtere vilde forene sig og forfatte Almuesange, der kunde sælges for en endnu billigere Priis end Gadeviserne. Fattigvæsenet vilde vist med Glæde paatage sig Udsalget, og enhver Fædrenelandsven vilde nok med Rundhed understøtte et saa almeennyttigt Foretagende. En Digterkrone vilde der maaskee ikke være at vinde her, men en aldrig faldmende Borgerkrone, værdig Dannemarks sande Folkedigter, vilde blive Lønnen derfor skrømte Kierlighed til Fædrenelandet, Agtelse for Religion og Sædelighed, Følelse for Medmenneskers Lidelser og alle de store Dyder, der befæste Tronens og Folkets Lyksalighed, vilde være den sikkreste Virkning af dette Forslags Udførelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
Kjøbenhavns Theater.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
(Fortsat.) Skuespillerne. Hr. Schwarz. Jngen fortjener mere end denne Skuepladsens Koriphæus, at staae i Spidsen. En Mand, der har de fineste Nuancer saaledes i sin Magt, som han, vilde glimre i ethvert Fag; men hans Alder og noget føre Legemsbygning har nu engang ladet ham vælge de første Fædres Roller. Aldrig overskridende Jdealet og ligesaa lidet Sandhedens Grændser, træffer han stedse Autorens Aand, og selv der, hvor denne kun anlagde Skitser, udmaaler Schwarz's Fremstilling dem til et ganske fuldkommen æsthetisk Heelt. Saaledes er hans Ventidius ) i Octavia, hans Volf " i Johanna." Det ædleste og tillige godmodigste Udtryk i Ansigtet, hans meget høitidelige Stemme, hans bevægende til Hjertet talende Tone benytter han sig fortræffelig af i det Øieblik, han vil røre, og for ham har Naturen været den høieste Konstdannelse. Hans Odovardo "i Emilie Galottil, Overforsteren, i Jægerne, Granson, i Johannalere, som enhver af hans Hovedroller, ligesaa classiske for Skuespilleren, som høist tilfredsstillende for Publicum. Jmellemstunder falder det og i hans Lod, at spille bedagede Helte og muntre Oldinger; ogsaa her er han sig selv værdig. Niels Ebbesen vilde sikkerligen aldrig nogen spille bedre end han. Ugjerne seer man ham maaskee som Munken i Dyveke! hvor hans dramatiske Færdighed seirer over det redelige Udtryk i hans Ansigt. Dersom han var født Tydsk ), vilde han maaskee i de the*) Det er nok en Feil. Denne Rolle spilles af arHr. Frydendahl. Altsaa Tydsk maatte man være født, dersom dette skulde kunne skee? – Ak, her standser Tungen, – her mangle Ord.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
atralske Musers Pantheon staae ved Siden af Schrøder og Brockman. At denne Mand instruerer i Declamationen, aabner de bedste Udsigter for det Danske Theater. Hr. Rossing. Alt, hvad der her er sagt uagtet, bliver der dog endnu Roes nok tilbage for den anden Jnstructeur, Hr. Rossing, som hidtil har spillet de egentlige Helte og de første Elskere. Bestemt for det høie Tragiske forbigaaer denne aandrige Skuespiller ikke nogen Grad af den heftige Lidenskab: Stolthed, Herskesyge, Hævn, fornærmet Kjerlighed – giver han hver forsig i alle deres Momenter. Octavius's) sidste Act havde maaskee kun Jsland givet saaledes som denne Antonius, som Grev Geert i Niels *) Jeg kan ikke begribe, hvorfor Forfatteren bestandig taler om Octavia. Det er ikke i deslige Stykker, en sand Konstners Talenter bør og kunne bedømmes. Kun i Mesterstykker kan en Mester vise sin Konst. Naar man vil vurdere Hr. Rossings Fortjenester, saa maa man see ham som Marinelli. Levede Lessing, saa vilde han sige til Rossing: "Du har forstaaet mig! Cobesen, vil ingen vælge det Rædsomme af en ahnelsesfuld Nat saa frappant, og gjøre Herske sygens Seier saa begribelig som han. Schillers Wallenstein vilde han sikkert fremstille høist episk, Beverley's Stilling føler han ganske, og saaledes maler han og hans Fortvivlelse. Hvor, der kræves saa megen Anstand som i Almavivas eller Herman von Unas Rolle, har Hr. Rossing stedse, i det mindste den overbærende Halvdeel af Tilskuerne paa sin Side. Ogsaa sine Skurkeroller spiller han med Konst. Hans Marinelli er dybt gjennemtænkt. Kun i Syngespil, hvor han har Tenorpartier, seer man paa ham, at man sjelden tilfulde kjender sig selv, og beklager, at ogsaa gode Skuespillere blive ældre. Jmidlertid er hans Erik Eiegod ikke ubehagelig, nogle strænge Danske Sprog dommere bebreide ham ellers, at hans Accent er noget Norsk. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
Kjøbenhavnske Nyheder. Dr. Kammerjunker, og Assessor Schack Staffeldt har nu udgivet det første Bind af sine samlede Digte. Forfatteren har allerede i en Række af Aar været fordeelagtig bekjendt af fine poetiske Arbeider. Anmelderen vil ikke opkaste sig til Dommer over et Arbeide, som han hverken føler Kald eller Ævne til at bedømme. Men efter sin individnelle Følelse troer han, at kunne anbefale dette Blads Læsere dette Værk som et af de interessanteste, vor nyere poetiske Litteratur har frembragt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
Det første Hefte af Skrivtet Egeria udkommer nu snart. J samme findes der en interessant Dagbog, som den afdøde Riber har holdt paa sine Udenlandsreiser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
Man faaer nu efterhaanden endeel af det, som de arresterede Graverkarle have røvet, tilbage igjen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
Paa Toldboden i Kjøbenhavn seer det i denne Tid ligesaa levende ud og ere Expeditionerne ligesaa betydelige, som om det var midt om Sommeren.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
Blandt bortkomne Sager lyses i Adresseavisen efter et rødt Svinehoved og en hvid Puddelhund, klippet som et Lam.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
De Tydske Aviser sige, at der i denne Tid hersker hos os Foraarsveir. De skulde hellere have sagt, at Kirsebærtræerne allerede begynde at blomstre. Det maa inderligen glæde enhver sand Fædrelandsven, naar han seer, at hans fortjente Landsmænd omtales af Udlændinger med uskrømtet Høiagtelse. Capelmester Reichard Svigerfader til Hr. D. Steffens i Kjøbenhavn. siger i Anledning af et fortræffeligt Malerie af en bekjendt Fransk Maler: "Det fortiente at stikkes i Kobber af Clemmens eller en anden berømt Mester. Naar man betænker, at baade Frankrige og Tydskland netop i denne Tid har størst Forraad af Kobberstikkere, saa er det virkelig en sjelden Ære at udmærkes blandt saa stor en Mængde. Det fortjener i øvrigt her at erindres, at Hr. Clemens i denne Tid arbeider paa sit store Kobber over Slaget d. 2den April efter Hr. Lorentzens Malerie, og at det kan ventes færdigt til Foraaret. Anmelderen kan allerede i Forveien forsikkre, at dette National Stykke vil sætte Kronen paa Hr. Clemens's Konstnerære, og at det Engelske Parforce=Stykke, som vi fik herover to Maaneder efter Slaget, vil stikke meget af mod dette sande Mesterstykke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
J en gammel fiirskaaren Beskrivelse over en lille By ved Navn Wieck *) paa Før har man nu endelig fundet Anledningen til Ordet Vig. Den lærde Forfatter citerer mange Latinske og Hollandske Bøger, og piner sig tre lange Sider igjennem, for at vise den sande Opbindelse til Stedets Benævnelse. Endelig finder han, at en Gris har gjort en Sørøise paa 5 Mile og er svømmet fra Tøndern til Føhr. Her gik den i Land, hvor man just var i Færd med at bygge Byen, og skreg: Wieck, Wieck, Wieck, Wieck, Wieck, - "Dette, 3) Som formodentlig har sit Navn af den Bugt eller Vig, som grændser dertil. raaber den over sin Opdagelse henrykte Forfatter, gav Byen dette Navn!" - O, Lærdoms og Viisdoms Dyb! J Kjøbenhavn blev der nyligen solgt paa en Auction et stort Partie Masquer, som skulle have tilhørt en Mand i Hamborg. De bleve naturligviis meget godt betalte. Ligesom vi hidtil hvert Efteraar have havt Auctioner paa Blomstersvibler, faae vi vel i Fremtiden ogsaa Auctioner paa Masquer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
Paa Masqueraden paa Palaierne skal der have været to Masquer, hvoraf den ene forestilte Fanden og den anden en Degn. De spadserede ganske fortrolig under Armen med hinanden. Der var her endog en Veirmølle maske. Hvad Menneskene dog ikke ere opfind somme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
J Kjøbenhavn havde i disse Dage Rygtets tusindmundede Trompet udbasunet, at Hr. Prof. Tode var - død, og de Tydske Aviser for i Dag gjenlyde af dette Trompetskrald. Anmelderen kan her forsikkre, at i det mindste Hr. Professoren ikke veed noget af sin Død og at han befinder sig ganske sund og vel. Det var nok værdt at vide af hvem, hvorledes og af hvad Aarsag saadanne ubehagelige Rygter udspredes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
Efter nøiere Undersøgelse har Udgiveren erfaret, at det har været et blot ugrundet Rygte, at nogen er bleven indebrændt ved Jldsvaaden paa Nytorv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-03
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-06
Nyeste. lid er i af
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-06
Kjøbenhavn. No. 20. Den 6 Februarii, 1804. Udgivet og forlagt af J. Werfel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-06
Veneriske Patienter. Opdagelsen af America har maaskee bidraget meget til Europæernes Beqvemmelighed og Berigelse, men det har ikke mindre bidraget til at skabe en stor Deel svækkende og forhen ukiendte Onder og Fornødenheder. Et af de skrækkeligste Onder, som den har bragt over Menneskeheden, er den veneriske Syge, som synes at være en hævnende Straf for alle de Grusomheder, Europæerne, især Spanierne og Portugiserne, have tilladt sig imod hiin Verdensdeels gamle Beboere. En endnu skrækkeligere og mere ødelæggende Syge - den gule Feber. trues endog den nordlige Deel af Europa dag ligen med at hjemsøges af. Og det synes som man hellere vil paadrage sig denne Americanske Pest, end undvære de undværligste af alle Producter: De kyndigste Mænd ere enige om, at det maaskee var mueligt at udrydde den veneriske Syge, og i adskillige Lande har man allerede gjort Indretninger til dette Øiemeds Opnaaelse. Men beklageligt er det, at man i vor Hovedstad endnu synes temmelig ligegyldig for, enten at udrydde eller standse denne rædsomme Gift, som Da Philladelphia i Aaret 1798 blev ødelagt, af den gule Feber, fandt man den 22 og 24 Sept. Bekjendtgjørelser, uden Navn, opslagne paa alle Hjørner, og indslængte i alle aabne Huse. De begyndte med: "Tænker, førend det er for silde! Medborgere, tænker, førend det er forsilde!" – Det samme kunde man i denne Tid tilraabe det hele Europa. - Vi have allerede Sygdomme nok, vi behøve ikke at hente flere fra America. Efter en Bekjendtgjørelse fra det Spanske Hof skal denne Syge være kommen til Malaga med de Contrabandvarer, som der bleve indsmuglede. ofte i Løndom ødelægger den meest, blomstrende Deel af Menneskeslægten, – som sniger sig, lig en giftig Slange, fra det gemeeneste Bordel ind i Stormandens vellystduftende Sovecabinet. - Aarsagen til denne skadelige Ligegyldighed maa især søges i taabelige Fordomme. Man foragter de Mennesker, som have været saa ulykkelige, at blive angrebne af en saadan Smitte; man paastaaer, at de selv ere Skyld, deri, ja man negter dem endog den Medlidenhed, som enhver lidende Skabning med Rette kan gjøre Fordring paa Det vilde ikke være vanskeligt at bevise, at de fleste paadrage sig denne Sygdom af Uvidenhed om dens Følger og Virkninger. Jeg veed fra sikkre Hænder, at Læger have fundet den veneriske Syge hos diende Børn, ja hos hele Familier her i Hovedstaden. Ammerne især inficere ofte hele Huse. Mangen en uskyldig Pige indfuger Giften ved den første Omfavnelse. Desuden burde en Sygdom, der, i sin første Fremkomst, er en Følge af en reen Naturdrivt, ikke være brændemærket med Skjændsel, og i det mindste burde den det ikke, saalænge man ei endnu har søgt ved passende Indretninger at forebygge den.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-06
Hr. Professor Olevarius i Kiel, som den Svenske Regjering nylig har besværet sig over, i Anledning af adskillige Yttringer i hans Archives da Nord *), har nu i Nr. 2. af samme Skrivt, som i disse Dage er kommet her til Staden, indført et Stykke, hvor der siges angaaende Sverrig: "Sverrig, som i de senere Aar har pro vet saa mange Gjenvordigheder, har atter nyligen havt det Uheld, at see en vigtig Stad blive et Rov for Luerne. Kongen har allerede længe været fraværende, og det synes endnu ikke at være bestemt, naar han vil komme tilbage. Man veed ikke, hvilke velgjørende Frugter der vil høstes af denne bekostelige Reise d), men man kan med Grund smigre sig med, at Kongen af Sverrig ikke havde opholdt sig saa længe hos Churførsterne af Baden og Bayern, den ene bekjendt af den vise Oeconomie i sin Bestyrelse, og den anden af den Tolerance, han har ind*) See Collegialtidenden Nr. 5 for dette Aar. **) Hans Majestæt ledsages af et meget brillant Følge. ført i sine Stater, og den fortrinlige Beskyttelse, han forunder Konsterne og Videnskaberne, uden at der vil flyde deraf en ny Velgierning for det Svenske Folk. Jmidlertid er det dog blevet forbudet, uden speciel Tilladelse, at indføre i Sverrig Bøger, der ere trykte eller forfattede af Danske. ") Langtfra at ville tillade os An Da der i denne Tid tales saa meget om Forbudet angaaende Danske Bøgers Jndførelse i Sverrig, saa kan man her paa det bestemteste forsikkre, at Afsætningen paa Danske Bøger der i Riget har været ganske ubetydelig. Det eneste Slags Skrivter, som nogenlunde kunde afsættes der, var homeletiske, og blandt disse regnedes især Bastholms og Balles Værker. En Boghandler Hjelm, jeg troer i Landscrone, var vant til at komme herover hvert andet eller tredie Aar for at indkjøbe Bøger, af det anførte Slags. J den Gyldendahlske Boghandling pleiede han ved saadan en Leilighed at kjøbe for 5 til 600 Rdlr., men det var ogsaa alt, og Bøgerne vare, som sagt, for det meste af homeletisk Jndhold. – J den senere Tid var Afsætningen næsten svunden hen til en Skygge. Man har for ikke længe siden havt et frappant Exempel paa, hvor faa Yndere ogsaa Danske Musicalier finde i Sverrig. En Mand i Kjømærkninger over denne Foranstaltning, som den Agtelse, vi skylde enhver Regjering, byder os at betragte fra favorable Synspuncter, gjør det os ondt, da vi stedse have været overtydede om, at det fornemmelig er fra Dannemark, at liberale Jdeer have udbredt sig i Sverrig, der, saa at sige, næsten i sex Maaneder af Aaret er skilt fra det hele øvrige faste Land. Man veed desuden, at der i Dannemark existerer en meget stræng Forordning angaaende Pressefriheden, og vi kunne forsikkre, at den bestandig i alle sine Puncter nøiagtigen iagttages. Kokopper.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-06
Kokopperne skulle ikke være nogen Engelsk Opfindelse. De skulle allerede for længe siden have været bekjendte i Holsteen, hvor Malkepigerne sjelden eller aldrig faae de naturlige Kopper. J et Blad, som 1765 udkom i Glückstadt, findes benhavn sendte et Partie i Commission til Stockholm. Nogen Tid derefter meldte Commissionairen ham, at der intet var afsat, men at Omkostningerne vare, Tolden iberegnet, 10 Rdlr. Eieren maatte nu betale 10 Rdlr. for at faae sine Musicalier remitterede. en Efterretning desangaaende. Besynderligt nok er det, at denne for hele Menneskeheden vigtige Opdagelse har i saa mange Aar kunnet hos os gaae saa uformærkt hen. - Men saaledes vil man paastaae, at vore Forfædre allerede i mange Aarhundreder, førend Columbus, havde opdaget America, fra den nordlige Side kjendte samme; imidlertid bør vi snarere ansee det for Held end Uheld, at de ikke benyttede sig af denne tilsyneladende Lykke. National-Høitidelighed paa Hr. Bjørns Masquerade.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-06
Søndags Aftes gav Hr. Bjørn et Bal en Masque paa Hoftheatret, hvor Hans Majestæt Kongens og H. K. H. Kronprindsens Fødselsdage bleve høitideligholdte paa følgende Maade: J Fonden af Theatret, der, som sædvanlig, var meget smukt oplyst med Lamper, var der opreist en Obelisk Ovenfor samme stod, den 29de Januarii 1804, nedenunder: Fædreland, føl dit Held, og igien herunder: det Danske Vaaben. Henimod Klokken 11 kom en heel Procession af Masquer, klædte i alle Slags Nationaldragter, saasom Bønder, Soldater, Fiskere &c. to og to af Gangen, marcherende i høitidelig Orden op imod Obelisken og sang en til denne Fest forfattet Sang efter Melodien; Til Vaaben, see Fienderne komme. Foran gik fire Masquer med Voxlys i Haanden, og efter dem fulgte to Damer, hvoraf den ene har Kongens og den anden Kronprindsens Portrait. Da de naaede Støtten, standsede Processionen, og Portraiterne bleve hængte op. Nu svingede alle med Hattene og raabte tre Gange Hurra, Efter at Salen havde gjenlydt af dette Fryderaab, som kom fra taknemmelige Undersaatters Hjerter, marcherede hele Processionen igjen i samme høitidelige Orden tilbage, og sang atter en Sang efter Melodien: Vær du vort Selskabs Skytsgudinde. Da denne simple, men sande, Nationalfest var til Ende, aabnedes Ballet. - Masquernes Antal var henved 1000, hvoriblandt der var nogle, som vare meget skjønne, hvortil Aarsagen vel især maa søges deri, at denne Masquerade var, saa at sige, en Efterhøst af den, der i Onsdags havde været paa Palaierne. - Af udmærkede Masquer var der to Spanske Adelsmænd, som spillede paa Cithar og accompagnerede Spillet med deres smukke Sang. - En Chineser og Chineserinde, meget brillant klædte. – gamle Kiellinger, Tyrker o. s. v. En feurig Elsker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-06
et vist Tydsk Dramatisk Selskab her i Staden, sagde engang een af dem, der var vant til at spille de første Elskeres Rolle: "ich mog te wohl einmal einen recht feurigen Liebhaber spielen" (jeg gad nok engang spille en ret fyrig Elsker), han sagde det med en Mine, der lovede noget ganske usædvanligt. Det varede ikke længe og der indtraf en Leilighed, hvor man gav ham en saadan feurig Liebhaber Rolle. Aftenen førend han skulde spille sagde en af vore vittigste Hoveder:" i Morgen Aften maa vi have Sprøiterne i Beredskab, "Hvorfor det, spurgte man ham ganske forbauset. "Jh, veed De ikke, at Hr. X. skal spille en feuriger Liebhaber? Kjøbenhavnske Nyheder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-06
Adskillige fra Jtalien indløbne Efterretninger sige, at det Danske Coffardieslag søges meget.