Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-06-29
Det malaiske Sprog er saa vellydende, ja saa rigt paa milde behagelige Toner, at det kappes med det italienske om Fortrinet. J Følge Tarverniers Beretning var det i hans Tid det almindelige Sprog paa den hele Halve østen for Ganges, og selve i de fornemste af Stormoguls Stater lagde man sig efter at lære det, formedelst dets Ynde, langt almindeligere end man studerer Græsk og Latin i Europa. Det er en bekjendt Anmærkning, at frie og uafhængige Nationer have fortrinligt Talent og Tilbøielighed til Poesien. Aarsagen er let at begribe, Friheden pleier og nærer de lidenskabelige Fornemmelser, og til disse skylder Poesien dens stærke Udtrykke og levende Billeder. - Elskovens, Fædrenelands Kierlighedens, og Tapperhedens Sprog er jo idel Por sie. Uden Musikens Bistand ere Digterkunstens Værker underkastede Forglemmelse; derfor har man fra de ældre Tider søgt at forene Musik med Poesie; man kan let formode, at Malajerne, et frit, uafhængigt Folk, hvis Sprog er saa harmoniskt, kan ikke mangle Tilbøielighed til Digterkunsten, samt at deres Stavelsesmaal kunde være fyndigt og yndigt. Virkeligen have de saa mangfoldige og mestendeels saa behagelige Slags Digte og Sange, som man kan finde hos et europæiskt Folk. Vel kjende de ikke Musikens videnskabelige Grundsætninger, men deres Gehør, og deres Nemhed til at fatte hine Grundsætninger, naar de deri undervises, give tilstrækkeligt Beviis for at Mangelen, erstattes hos dem ved naturligt Anlæg. Malajerne ere almindeligen af mindre Vært end Europæerne. Deres Farve er rødbrun, deres Haar langt og tykt, som de afskjære, og bedække Hovedet med en Turban. Fruentimmeret lader Haaret voxe, og indeslutter det paa forskjellig Maade. I deres store Byer gaa begge Kjøn ikke allene anstændigt, men tildeels prægtigt klædt (det samme vidner Kapitain Forrest, som omgikkes med dem paa Tidor, Suln og Magindano.) Malajerne have noget vildt i deres Øjekast, men de ere meget gjestfri og føyelige mod Fremmede. – J Politur og Sædelighed have de bragt det videre end Europæerne for et par hundrede Aar siden. Det er sandt, at de i Batavia og paa andre hollandske Kolonier begaae nu og da grove Udsvævelser; man maae veje Aarsagerne, som hidse dem til Hevn og den Grumhed hvorfor de beskyldes; man maae betænke, at Tyraniet og Undertrykkelserne, som de overmodige bataviske Usurpateurer udøvede mod Malajerne i deres eget Land, maa have den Virkning, at drive til Yderlighed et frit og uafhængigt Folk, og forlede dem af Fortvivlelse til saadanne Handlinger, som de under andre Omstændigheder ikke vare i Stand til at optænke. Jeg ønsker, at vi have Føie til at skyde Skylden paa den Nation, hvormed vi er mindst beslægtede, men Sandhedens Stemme er for stærk til at undertrykkes. De rasende Handlinger, som Maleierne mellemstunder foretage, og forberede dem med Opium til at ud øde, ere allene Følger af Europæernes Grusomheder og Haardhed imod dem. Malajerne undskylder dem paa saadan Maade: "Bløder ikke Saaret, som man stikker os, Lee vi ikke naar man kildrer os, Og skulle vi da ikke hævne os, naar vi fornærmes, Ligne vi jo Eder ikke i alle Maader Vi ville og heri ligne Eder, og lærvillige zudøve, hvad J lære os, og det skulde gaae underligt til, om ikke Disciplene skulde overgaa Lære mesterne. (Hr.)