Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1833-01-22
Udenlandsk. Spanien. Hamborgposten af 15de dennes har følgende vigtige Efterretning fra Madrid af 31te Decbr.:(Officiel Artikel.) Paa Dronningens Tilsigelse begave efternævnte fornemme Personer Mandagen den 31te December sig til Paladset, hvor Don Francisco Fernande del Pino, som Justitsminister, udstædte følgende Vidnesbyrd: "Jeg gjør vitterligt og bevidner, at, eftersom jeg paa Dronningens Befaling igjennem den første Statssecretair, Præsident for Ministerconseilet, er bleven tilsagt at begive mig i Dag til Kongen, min Herres, Gemak, og, efter at jeg om Middagen er stedet for hans kgl. Person, tilligemed mig - Enhver især paa Kongens befaling tilsagt der havde indfundet sig: Cardinalen, Ærkebisp af Toledo; D. Francisco Castannos, Præsident for det kgl. Raad; D. Francisco Zea Bermudez første Statssecretair, Præsident for Ministerconseilet; D. Joge de la Cruz, Statssecretair for Krigsvæsenet; D. Francisco de Ullog, Statssecretair for Søvæsenet; D. Victoriano de Encima Piedra, Statssecretair for Finantserne; Greve de Ofalla, Statssecretair for den almindelige Forvaltning af Kongeriget; de Ældste af de i Madrid værende Statsraader: Greve af Salazar, L. L. Ballasteros og Marg. de Zambrand; den permanente Deputation af de spanske Grandes, m. fl. J alle diss ses Nærværelse overrakte Hs. Majestæt mig en ganske af hans kgl. Haand skreven Erklæring, som han befalede mig at forelæse, hvilket jeg gjorde med lydelig Stemme, at Alle kunde høre den, og hvis Jndhold i det Væsentlige er følgende: "J det mine Aandskræfter, i Øieblikke af Dødskamp, under den svære Sygdom, af hvilken den guddommelige Barmhiertighed saa underfuldt har reddet mig, vare blevne vildledte, undertegnede jeg et Decret, hvorved den pragmatiske Sanction blev ophævet, hvilken allerede af min ophøiede Fader, paa Andragende af Cortes af 1789, var bleven besluttet, for at gjenindførden regelmæssige Tronfølge i Spanien. - J min Egen Tirsdagen den 22 Januar 1833. skab som Konge kunde jeg ikke tilintetgjøre Kongerigets Grundlove, hvis Gjennindførelse jeg selv havde kundgjort, og som Fader kunde jeg ikke med fri Villie berøve mit Afkom dets høie legitime Rettigheder. - Uredelige eller bedragne Mennesker omgave mig og forsikkrede, at hele Kongeriget var den pragmatiske Sanction imod, hvorhos de skildrede for mig de Strømme af Blod og den Ødelæggelse, der vilde finde Sted, naar den ikke blev afskaffet. – Denne fordømmelige Fremstilling satte min udtømte Aand i Bestyrtelse og tilintetgjorde den dømmekraft, som jeg endnu besad, saa at jeg ikke tænkte paa Andet, end mit Folks Fred og Vedligeholdelse, og saameget som jeg formaaede – som jeg i samme Decret har sagt – bragte hiint store Offer til den spanske Nations Rolighed. Troløshed fuldbragte det afskyelige af Forførelsen begyndte Opspind, og fra den Dag af blev der udbredt hvad jeg havde gjort, tilligemed Decretet, i det, paa en uredelig Maade, Seglet blev brudt, som jeg havde befalet maatte blive urørt indtil efter min Død. – Nu, underrettet om den Falskhed, hvormed Man havde bagtalt Loyaliteten hos mine dyrebare, stedse deres Konges Afkom tro, Spaniere, ganske overbeviist om, at det hverken staaer i min Magt eller i min Villie at afvige fra den umindelig gamle Sædvane i Arvefølgen, som den fra Aarhundreder var indført, helliget ved Lovene, retfærdiggjort ved de ophøiede Heltinder, som før mig have sat paa Tronen, og ved Kongerigets udeelte Stemme ere blevne forlangte, fri denne Dag for hine usalige Omstændigheders Jndflydelse og Tvang, erklærer jeg høitideligt af min fulde Villie og fri og velberaadte Hu, at det under Angsten, som min Sygdom medførte, undertegnede Decret er fradristet mig ved Underfundighed; at det var en Følge af den falske Skræk, hvormed Man havde omspændt mit Hjerte, at det er Nul og uden Kraft, som stridende imod Monarchiets Grundlove og de Forpligtelser, der paaligge mig som Konge og som Fader imod mit ophøiede Afkom. - J mit Pallads i Madrid, den 31te Decbr. 1832. -