Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-10-09
At alle danske Nationalmærker i Slesvig ere forbryderske, at uforbeholdne Yttringer af danske Sympathier straffes ligesaa fuldt nu som under Krigen, er vel bekjendt i Danmark, men at Man der heller ikke vil anerkjende Hengivenhed og Kjærlighed til den lovlige Regent, viste sig utvivlsomt paa Kongens Fødselsdag i Haderslev. Bønderne, først skuffede i deres Forventning om at faae den lovlige Magt under Vaabenstilstanden tilbage, og dernæst i at see den danske Hær at tilintetgjøre Oprøret, ere tildeels noget forsagte; hvorimod Borgerne, meere selvstændige og drillede indtil Raseri, vise en fortvivlet Troskab imod Konge og Fædreland. Saaledes havde de besluttet at feire Kongens Fødselsdag i hvad det end skulde koste. Om Morgenen, heisedes 10 Dannebrogsslag i Havnen og Staden, men strax viste Politimester Kjær sig med en Afdeling Badensere og forlangte Flagene nedtagne; da Borgerne ikke selv vilde lod Politimesteren dem nedtage ved Militairet. Derpaa ophængte Man Fanerne indenfor Vinduerne, men nu brød Militairet ind og nedrev dem der Derpaa feiede Man Gaderne og bestrøede dem med Blomster, hvilket Man ikke kunde forhindre. Om Aftenen forsamlede 250 Borgere og Jndvaanere sig i Hansens store Salon paa Torvet til et Festmaaltid i Dagens Anledning. Jforveien havde Man erholdt Politiets Tilladelse samt Løfte og Beskyttelse. Salonen var smykket med Kongens Portrait samt Krandse af hvide og røde Georginer. Under Orchestrets Foredrag af danske Nationalsange forsamledes Gjæsterne ved Bordet. Broderskab og harmonisk Glæde lode os glemme alle Farer og Forhaanelser og de hierteligste Ønsker udtaltes for den dyrebare Konge, for Danmark indtil Eideren, Skandinavien, Dannebrog og snarligt Gjensyn af de røde Trøier. Dands, Sang og Musik oplivede Selskabet. Paa Torvet havde en stor Folkemasse forsamlet sig, som paa Vitus Hartmanns Foredrag fra Trappen udenfor Huset istemte et J Gange gjentaget Hurra for Kongen. Men midt i Glæden indløber befaling fra Politiet til øieblikkelig at bortfjerne sig. Vi besluttede at adlyde, men først endnu en Gang at udbringe et Leve for vor elskede Konge, hvilket rigtignok var hørbart udenfor og syntes ingen Ende at ville tage. Pludselig viser Politimesteren sig i Salen, med en Eskorte Militair, hvis Officeer, da han endelig kom til Orde, skriger: "Jett kein Wort mehr, gleich heraus!" Ubevæbnede ile vi hurtig ud; men paa Trappen staae Soldater med dragen Sabel og hugge løs paa Enhver, eftersom Dr. Michelsen, der stod øverst paa Trappen, anbefalede Enhver især. Han anholdt mig med de Ord: "Das ist wohl auch Einer von den Rechten, men da han gjenkiendte mig: "Nun Sie sind's. Formedelst denne Rekommandation fik jeg kun et lidet Hug med den flade Sabelklinge over Ryggen; men Andre, som han anbefalede med: "En danischer Schweinhund, have ihn," bleve skammelig mishandlede; Een, Hattemager Traboldt, haardt saaret, og en Anden, Kurvemager Thomsen, ligesaa, men i sin egen Dør uden at have deeltaget i Festen. Jblandt Folkemassen indbyrdes og Militairet forefaldt ogsaa flere uhyggelige Scener. Samtidig afbrændte Dr. Meiers Pavillon, og da Man havde de Danske mistænkt, indslog Militairet Vinduerne hos en dansk Skipper saaledes, at der ikke blev Levninger af Træværket tilbage og ved et Sabelhug bibragtes en fra Huset kommende Tømmersvend et saadant Saar i Armen, at han maatte forbindes. J Sandhed, Dansken er fredløs i Slesvig! Joh. Lauritzen.