Aalborg Stiftstidende, 1834-11-08
Denne hemmelighedsfulde Gift er af Lægerne fra det 17de Aarhundrede omtalt under forskjellige Benævnelser. Snart kaldtes den aqua deella Tofanina, snart aqua deella Tofania, eller aqua deel petesino, aquetta di Napoli(neapolitansk Vand), og endelig ogsaa ligefrem aquettaDen beskrives som et smagløst og i Udseende det klareste Kildevand lignende Fluidum. Umiddelbar paa Sammes Nydelse indfandt sig ikke, som hos andre Gifte, Opkastelse og Convulsioner; men Virkningerne begyndte først senere, oftes først flere Dage efter, og yttrede sig da med en Jldebefinden, uden kjendelige Symptoner eller ydre Sygdomstegn. Derpaa indfandt sig en brændende Tørst, som tiltog jo meret man bestræbte sig for at slukke den. Offeret hensank nu efterhaanden i en tiltagende Slappelse og Mathed, hvormed fulgte Madlede og Livskjede; de ædlere Organer forsagede deres Tjeneste, Lungen gik i Forraadnelse og en fuldkommen Letharg, gjorde omsider ved Døden Ende paa den Lidendes byrdefulde Tilværelse. Og alt dette vare 6 Draaber aqus tofana istand til at bevirke, kun meget stærke Dosis fremkaldte strax Betændelse og Febere. Et sælsomt Hemmelig heds=Slør hviler endnu indtil vore Dage over denne fordærvelige Gifts Natur. Den i Hemmeligheden Jndviede, kunde, efter Fortyndelsens Grad forud bestemme sit Offers Dødsdag. Hvor vidunderligt dette end klinger, saa kan man dog, uden at ville forkaste Historiens Vidnedsbyrd, ikke benægte denne, af hiin Tids Skribenter eenstemmig antagne Kjendsgjerning. De første Spor af aqua tosana forekomme i Aaret 1659. Opfinderinden, en evig Skamplet i Historiens Aarbøger, var en Sicilianerinde, ved Navn Tofania, der boede i Palermo. Naar hun egentlig begyndte sit skændige Hværv, er uvist; men for at fjerne Mistanken fra sig, heftede hun paa sine smaae, flade Giftphioler Sedler med Billedet af den hellige Nicolaus af Bari og den Jndskrift: "Manna fra den hellige Nicolaus af Barik, og udgav Jndholden, for de ved Helgenens Grav samlede helbredende Mirakel Draaber. Var det end i Begyndelsen kun Guldets Tillokkelser som gjorde Tofania til Giftblanderske, saa blev Forbrydelsen hende siden til en ubetvingelig Lyst; og Gmelinforsikkrer, at der ved hendes forbryderske Haand er falden flere Offere, end ved den kort iforveien i det sydlige Jtalien herskende exidemiske Sygdom. Selv har hun tilstaaet at have forgiftet 600 Personer, som man navnligen opgav hende. Saa ofte hun mærkede, eller troede at mærke, at man kastede nogen Mistanke paa hende, forlod hun Staden, og hen flyttede, som Draabehandlerske, Forgiftnings=Skuepladsen til let andet Sted. Omsider kom Vicekongen af Neapel og Grev Daun dog paa Spor efter hende; hurtigt flygtede hun nu i et Kloster, tog Sløret og aflagde Løftet. Klosterets Hellighed beskyttede hende dog ikke. Vicekongen lod hende med Magt udrive af Fredens Skjød og bringe i Forvaring, paa Castel deel Uovo. Erkebispen af Neapel, Cardinal Pignatelli, protesterede rigtignok herimod ; men ved List (nemlig ved at lade udsprede det Rygte, at Tofanias Hielpere vilde paa en bestemt Dag forgifte alle Brøndene) lykkedes det Vicekongen at sætte sin Villie igjennem. Jfølge nogle Beretninger skal Tofania være bleven hængt, og hendes Lig begraqvet paa Kloster=Kirkegaarden; ifølge Andre blev hun dømt til Fængsel paa Livstid. Garelli fortæller i et Brev til en Tysker, ved Navn Hoffmann, at han endnu 1718 har seet hende i et Fængsel i Neapel; og Keysler vil endog have truffet hende der endnu 1730. Neppe havde den hevnende Nemesis sat et Maal for Tofanias Forbrydelser, før een af hendes værdige Lærlinge og Fortrolige Hiero nyma Spara, ligeledes en Sicilianerinde, med raffineret Snuhed traadte i hendes Fodspor. Skuepladsen for Sparas Virksomhed var Rom. Hvor hun udspeidede Ægteskab, hvorved Afguden Mammon havde spillet en vigtigere Rolle, end Guden Amor, hvar hun og hendes Medhielpere, efter behørigen at have som deret deres Folk, strax ved Haanden med at infinuere end Forgiftnings=Plan. Dog ogsaa Spara opdagedes af Retfærdighedens Øie, og hun og hendes ivrigste Haandlangerske, Gratiana, endte deres Forbrydelser i Galgen. J Jtalien blev det nu roligt, og Autoriternes Aarvaagenhed fordobledes men Giftblanderiet var derfor endnu ikke ophørt, det havde kun skiftet Scene, og drev nu sit Uvæsen i Paris med en saadan Frækhed, at Kongen af Frankrig maatte oprette en egen Domstol, under Navn af Chambre des poisons og Chambre ardente, til Undersøgelse af deslige Forbrydelser, Hvad nu endelig det egentlige Materielle af Giften angaaer, da ere de Lærde af forskjellige Meninger derom, Gagliani og Archenholz antage aqua tosana for en Sammensætning af spanske Fluer og Opium; men deels maatte en virksom Dosis Opium allerede være meget stærk, deel kunde de spanske Fluers Virkning ikke vel hæves ved Opummet, og endelig kunde det aldrig erholde Udseende af reent Kildevand. Endeel antager Blyet for at være Hovedbestanddelen. Haller, i sin Bog om tyske Giftplanter, troer, at aqua tosana er de Sveddraaber, som samle sig omkring martrede Personers Mund; men hvormange Mennesker maatte Tosania da ikke have martret til Døde, for at vinde Midler til nye Forbrydelser, Den allerede omtalt Garelli paastaaer, at hiin hemmelighedsfulde Gift er en med antirrhenium tymbalaria forsat Oplysning af crystalliseret Arsenik i Vand: en Anskuelse, som Bertholinus og mange andre Forfattere ogsaa tiltræde.