Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-12-29
Man behøver ikkun at høre disse nye Politikere tale, eller læse hvad de have skrevet, for at overbevises om deres uretfærdige Tænkemaade. Naar de, for at undertrykke Monarkiet og at ophøie Demokratiet, fortælle alt hvad der er Ufuldkomment i det første, og anføre alt hvad der kan siges til Fordeel for det sidste, og, ved saadanne upasselige Sammenligninger, giøre Slutninger, som sigte til at opvække et falskt Begreb om Monarkiet, kiendes da ei Partiskheden tydeligen, Naar de ikke giøre Forskiel paa Brug og Misbrug, eller naar de antage som væsentligt hvad der ikkun er tilfældigt, naar de laste Grum heder i Monarkiet, og holde dem for tilladelige i Demokratiet, naar de listigen betiene sig af Ord i en ugentlig Forstand, for orved at forlede Folk til at give dem Bifald, og siden sige, saaldes har vor Mening ikke været, seer man ikke da kiendeligen som for sig staaende Advocaten, der i den Sag, han taler for, aldrig kan antages som Dommer, Bør ikke den, der vil gaae oprigtigen til Værk, ligne et godt Monarkie ved et godt Demokratie, og et slet Monarkie ved et slet Demokratie? Jeg er viis paa at Retsindige ville i begge Tilfælde erklære sig til Fordeel for Monarkiet. Det Værste, som kan skee i Monarchiet, er, naar det udarter til Despotie elle Tyrannie, og Embedsmændene blive til Underdespoter og Redskaber i Tyrannens Haand, hvilket dog i et Land, hvor sand Kristendom hersker, ikke er at befrygte; men hvor endog sligt skulde hænde, der vilde Undersaatterne alligevel ikke være saa ulykkelige, som Jndbyggerne i en Republik, der er udartet til Anarchie. Under det monarkiske Despotie kan man blive plaget af faa Despoter, men i Anarchiet eller det fordærvede Demokratie kan man frygte for at finde saamange Despoter, som der ere Mennesker. Jeg vil ikke beraabe mig paa Grotius, Barbeyrac Puffendorff eller flere af de forrige Tiders Stats kyndige, efterdi man maaskee vil holde dem for partiske, eller troe, at de ikke have tordet skrive deres Mening; men Raynal, som tænker saa frit og skriver saa dristigt, og som man ei bør mistænke forat have villet hykle for Konger, siger, naar han taler og China: at den patriarkalske Regiering er den rette naturlige Regiering; og Condoreet, som har Deel i den nuværendt franske Regiering, skal forikke lang Tid siden have sagt: at Monarkiet er aalle Regieringer den, som frembyder meest Leilighed til at giøre et Folk lykkeligt. Demokratisterne, som man nu har begyndt at kalde Jakobinere, sige, for at bevise det Modsatte, at Kongerne tilegne sig Landene som private Eiendomme, hvilke de kunne skalte og valte med efter Behag. - Men saadanne Eiendomme, om man vil kalde dem saa, ere ikke at ansee som andet end betroet Gods, der skal anvendes saaledes, at Jndbyggernes Vel kan blive en Følge deraf. De sige, at Kongerne afstaae Provinser til hinanden, eller ombytte dem med andre Provinser, som om de fuldkommen tilhørte dem. - Men enten skeer det til fælles Fordeel, formedelst beqvemmere Beliggenhed, og Jndbyggernes eget Gavn, og bedre Ordens Jagttagelse, eller ogsaa een af dem bliver tvungen til en saadan Afstaaelse, og i saa Tilfælde kan denne jo ikke ændre det, og han er altsaa at ansee som ganske uskyldig deri. Kongerne tale altid i Genitivus, sige: Mit Land, mine Folk, mine Skatte, og give dermed tydeligen at forstaae, at de holde sig for at være Eiere af Landene og Herrer over alt hvad der er i dem. Men siger man ikke ogsaa min Herre, min Fader, min Konge, uden derfor at tilkiendegive, at man er Herre over sin Herre, sin Fader, sin Konge, eller at tilegne sig dem som Eiendom, Bruger man ikke ogsaa Genitivus, naar man taler om noget, hormed man staaer i nøie Forbindelse, saasom naar man siger: min Ven, min Broder, min Næste, Jeg indseer ikke, at man kan tage det i anden Mening. De sælge deres Krigsfolk for Penge til fremmede Magter. - Dersom Sligt nogentid skulde være skeet, da vilde det vist have været afskyeligt; men det eraldeles ikke stridigt imod Natur= og Folkeret, at en Fyrste sender Hielpetropper til en anden Fyrste, med hvilken han staaer i Forbund, hvem der endog betaler dem, allerhelst naar det skeer efter defensive Alliance-Traktater, og naar Aarsagerne dertil ere gyldige og Hensigterne redelige, saa kan det fuldkomment bestaae med Menneskekierlighed og en god Samvittighed.