Berlingske Tidende, 1809-02-03
Danmarks milde og konstelskende Regiering har understøttet denne talentfulde unge Mand, som ellers ikke havde kunnet anvende de Hindringer som dette Konstsags Udgivter lægge ham i Veien. Hvi=Krigen, ikke havde forhindret al Samqvem til Søes imellem Danmark og Jtalien, saa vilde det ny Christiansborg Slot om kort Tid have være prydet med de hos Thorvaldsen i hvid cararisk Marmor bestilte basreliefs, af hvilke jeg har seet de skiønne Former, med de hos ham bestilte modeleerte Starner. For Grevinde Schimmelmann har han fuldendt en Døbestren, som skal pryde Brahetrolleborg Sogne=Kirke Skiønnere kan man ikke forestille sig noget i dette Fag. De fiine Basreliefs, som omgive denne i Form af et fiirkantet Altar, forfærdigede Døbesteen, ere overmaade yndige. Det ene forestiller St. Johanes, som døber Christus, det andet, vor Frelsere, der sammenkalder de uskyldige Børn; det Bageste, tre i Skyerne svævende Engle. For at give et fuldkomment Begreb om dette fortreffelige Monument, vil jeg anføre, hvad den berømte Antiquar (inattani i Rom siger i hans Encyclopediske Skrivt over de skiønne Konster, og romerske Oldsage Tom. III. paa. 44, som tillige indeholder Beskrivelsen af flere af Thorvaldsens Konststykker : Til Slutning kunne vi ikke undlade at tale om et Marmor=Alter, som den berømte danske Billedhugger Thorvaldsen forfærdiger for en Kirke i Danmark, hvor det skal tiene til Døbesteen, og paa hvis Side forestilles i Figurer af to Fods Høide en hellig Famillie, Frelserens Daab og hans Tale til Børnene a. Aldeles heldig, og nu synes og den Tanke at tilbagekalde Dannelsen af Fortidens Altere, som de vare brugelige i Nyas Tider, og for dem, der levede for Syndfloden, Disse vare virkelig simple fiirkantede Altere, som Tid efter anden af de Christne fik en fornemmere Skikkelse, i det at de ved Hielp af Bygningskonsten gave dem prægtigere og meere sammensatte Former. Vivil fremdeles ogsaa nævne Thorvaldsens prægtige Mars. Ved at betragte den Fasthed i Caracteren, som hersker i den hele Figur, det Majestætiske i Ansigtstræk, og endelig det Kraftfulde i hans Bevægelse og det Pudige i Udtrykket, er det vanskeligt at bestemme, om denne Figur er en Gud med de fuldkomneste menneskelige Former, eller det skiønneste Venneske i en giddommelig Skiltesse. Nøragribe, den i Concourerne, Tonen, som hersker i Muskierne, og Tegningen af Figurens Omrids, er i det hele udfort med saa megen Lethed og Frihed, at man overtydes om, at denne haabefulde Konstner, saavel hvad Opfindelsen angaaer, som i at modelere, har et ophøiet Gene og er Naturen fuldkommen tro. Slige Figurer udarbeidede i skiønt Marmor, og skiulte i en Deel Aar under Jordens Overflade, vilde naar de pludselig saae Lyset, holdes af enhver for Oldtidens prægtigste Konstværker, udhugne af de berømteste Græske, og græsk RomerskMeiseler. Ligesaa priisværdige ere to prægtige Figurer, som benævnte Thorvaldsen har forfærdiget. Den ene forestiller en Hebe og den anden en Bacchus, begge udførte i det reeneste carariske Marmor Disse to Konstværker bevise, at den unge Konstner veed at nedstige fra det herviske og ophøiede af hans Jason og hans Mars, til den modsatte Stil, som udfordrer Ynde, samt det blødeste Udtryk, og saaledes : forene saavel i Folderne, som i Behagelighed og Graxie, alt hvad Konsten formaaer at frembringe.