Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-07-05
Under Discussionerne ang. Stænderforhandlingernes Offentlighed blev der blandt mere sagt: at "Offentlighed er vor nye Jnstitutions Livsprincip, og at Folkelivet i Danmark ikke vil kunne kraftigen oplives og vedligeholdes, hvis der ikke gives Stændernes Forhandlinger fuldstændig Offentlighed." Den kgl. Commissarius henviste til de Betænkeligheder som han udførligt havde fremsat under de Roeskildske Forhandlinger, og som efter hans Overbeviisning tale imod allerede nu at petitionere og en større Grad, af Offentlighed end der hjemles i Frd. 15de Mai 1834 og navnligen om at Forhandlingerne maa holdes for aabne Dørre, men vilde for Øieblikket ikke indlade sig videre paa Sagens Pro & Contra, saameget mindre som han forudsatte, at Committeen vilde tage tilbørligt Hensyn til Alt hvad der i Roeskilde var forhandlet om denne Sag. Paa et Medlems Yttring, at om end Stændertidenden nu i saa mange Henseender er fyldestgjørende, som fornemmelig skyldes den nærværende Commissariusses liberale Tænkemaade, men under en anden tilkommende Commissarius, der muligen kunde have andre Anskuelser, vilde Bladet let kunne faae et gandske andet Udseende, hvorved det eneste offentlige Forbindelsemiddelmellem Folket og Stænderne kunne blive næsten uvirksomt erklærte Commissarius, at han ingenlunde kunde tilegne sig nogen Roes for den udvidede Meddelelse af Stænderforhandlingerne, da han ikke har gjort Andet end at fuldbyrde Kongens, hans Herres Villie. (Committo: With, Otterstrøm og Frys.) - J Agent Nielsens Petition angaaende Danmarks Finantser hedder det blandt andet: "at det vilde være stridende mod Kongens Ønske og den Tillid med hvilken Folket hædrede denne Forsamling, idet den valgte den, for at frembære dets Ønsker for Thronen, naar den ikke henvendte Opmærksomheden paa en Gjenstand, der griber saa dybt ind i Statens og dens Borgeres Jnteresser; dersom Forsamlingen ikke udtalte og betroede til den bedste Konge, den Bedrøvelse og Uroe, som har betaget Nationen, og dersom Forf. vilde fordølge Folkets Ønsker og Forhaabninger. At undersøge hvorledes Landet er kommet i den store Underballance- og Gield om ved Bestyrelsen eller allene ved Tidsomstændighederne - vilde være for enhver af os umuligt efter de Oplysninger og Kundskaber vi have derom; men naar man seer af Nathansons Skrift om Danmarks National= og Statshuusholdning, at der, efter at Krigens Onder vare overstaaede, fra 1814 til 1820 var afbetalt paa Statsgielden fra 142 Millioner Rbdr., saaledes at den ved Slutningen af d. A. var bleven formindsket til 108 Millioner, og at den i de senere paafulgte 15 Aar igjen er stegen til 130 Miltioner, uagtet vi have levet i den dybeste Fred og Staten havt aarlige Jndtægter af c. 14 Millioner, da maa saadant inderligen forurolige Enhver der føler for Konge og Fødeland, idet han deraf ikke kan slutte Andet, end at Gielden aarligen er formeret formedelst Underballance, som i den lange Tid stedse have fundet Sted og stedse have tiltaget. – Den er en uimodsigelig Sandhed, at hverken Land eller Byer kan formaae at udrede større Afgivter, tvertimod sukker Folket efter Lindring; det ønsker Consumtionen, som lammende for Handelen, hævet; Brænderiernes frie Drift til Forædling af Landets Producter; det gyser for at Tallotteriet skal vedblive, thi Jndtægterne derfra til Staten ruinerer Tusinder, hvilke som Fattiglemmer falde Communerne til Byrde, men Alt strander paa Finantsernes Underballance. Og opkaster Folket sig nu det Spørgsmaal, hvorledes denne Underballance skal hæves, Da staaer Budgettet truende for det, idet samme hentyder paa Opkrævningen af større Skatter, som Folket ei kan udrede. Af Forsamlingen venter Folket derfor, at den vil tale dets Sag for Thronen, og at den vil benytte Kongens faderlige Opfordring til, med Raad og Midler at afhielpe Statens Trang, men og Folkets Byrder. (Den hertil nedsatte Committee, Nyegaard, Roulund, Otterstrøm, Funder og Hastrup.)(fortsættes.)