Kiøbenhavns Extraordinaire Relation, 1737-08-09
Kiøbenhavns Extraordin, RRATION Af 9 Augusti. 10 Rd. At de Aar 1833. Min Herre! Tra Constantinopel haves, at Caimacan beviser den Venetianske Ministre særdeles stor Ære, og opkaldte ham ofte mod den gamle Sædvane til Audience, hvorudi paa Sultanens Vegne blev forsikkret, at mand intet heller saae paa den Ottomanniske Side, end at Venskabet med Venedig maatte hedligeholdes, forhaabendes, at Republiqven var var ligeledes sindet: bemældte Caimacan har og beskienket den Venetianske Ballo med en skiøn Hest, samt dertil hørende Sadel og Tøyg. Da mand ellers i denne Stad har havt Berætning, at en Russisk Armee paa nye igien udi Crimm skulde være indtrænget, ere atter 3 Sultaner og 6 Galleyer af Dardanellerne udløbne, for den i Golso af Nigropoli krydsende Tyrkiske Flottille at forstærke, hvilken ved Dniepers Udflod forhindrer, at de Russiske ingen Fahrtøyg i den Sorte Søe kunde henbringe. Med bemældte Ottomanniske Skibe er og en god Forstærkning af Trouper bortsendt, for Tartarerne at understøtte. Til Gallipoli og Scutari seer mand fast dagligen Trouper fra Asien debarquere, der ligesaa snart fortsendes til Store-Vizirens Leyer i Egnen af Dezakow. Paa Flottillen under Gianum Coggia befinder sig over 3000 Russiske Sclaver hvilke mand troer, til Russerne skulde udleveres, saa snart Freden var sluttet. Med Breve fra Croatien indberættes visse Omstændigheder om de af Tyrkerne sammesteds først forøvede Fiendtligheder. imod de Keiserlige. Ved Julii Maaneds Begyndelse gik et paa Grændserne staaende Tyrkiske Detachement over de samme indtil paa hinSide af den lille Flod Korona og borttog en stor Mængde Fæe af sine Græsgange, hvorpaa de Keyserlige ligesaa snart beklagede sig hos hos den i Provintzen commanderende Bassa som sig den Tiid til Bagnaluk befandt, hvis Svar var ikke alt for behageligt, saa at mand langt heller andre Fiendtligheder i steden for den begierdte Skadesløsgiørelse maatte befrygte, hvorfore mand og satte sig i Stand de samme at imodstaae. Siden har de Keyserlige commanderende Officerer givet Hussarerne af Caroli Regiment Forlov til at streiffe rundt om paa det Tyrkiske Gebeet, hvilken de og har vidst at føre sig til Nytte, og ere med et got Bytte kommen tilbage, efter at de 3 LandsByer i Nærværelsen af Wihig havde udplyndret. De Tyrkiske, som ved denne Streisning blev bragt i Harnisk, udbrøde over Grændserne med tvende store Hobe Rytterie i Haab, Croatien at igiennemstreiffe, beplyndre, og sig paa Hussarerne at hævne, mens disse ginge dem u-forsagde i møde, hvorefter en stærk Skiærmydsel imellem begge Deele forefaldt, og Skaden derved paa begge Sider gik lige op. Dog erholdte Hussarerne derved den Fordeel, at de Tyrkiske bleve nødde til at begive sig paa Flugten. Fra Florentz. mældes, at Raadet og Magistraten straxen efter Store-Hertugens Død forsamlede sig udi det gamle Palladses Sahl, hvor Printzen af Craon sig ligeledes indfandt, havende TrabantGuarden for sig marscherende, hvorefter mand hos hos samme befuldmægtigede Printz aflagde Troskabs Ted til Hertugen af Lotthringen som Store-Hertug af Toscanien i følge af den imellem de Wienske og Parisiske Hoffer sluttede Tractat. Efter at denne Ceremonie var forbi lod Printzen af Cravn kaste en stor Deel Penge igiennem Vindevet til Folket, mens Dagen derefter aabnede mand Store-Hertugens Legeme, hvorved udi Blæren fandtes Steene, 2 forvorede Stykker Kiød omkring Hiertet, og en almindelig Slaphed i hans Jnd volde. Siden blev hans Legeme balsammeret, udsat paa en Parade-Seng udi den Sahl Bona, efterat hand en Store-Mesteres af Stephani, Orden var iførdt, og den 13de Julii derefter bortførdt fra bemældte Sahl til St. Laurentii Capel, for i sine Fædres Grav at vorde nedsat. Den afgangne Store-Hertug havde ikke gjort noget formeligt Testamente mens allerne en Codicill, hvorudi hand holder sig den i forrig Tiid afdøde Store-Hertug Cosmus de Me Ellers vare. dicis hans Testamente efterretlig og Ryttere og 800 Grenadierer af Keyserlige Trouper i denne Stad indrykkede for sin visse Precaution at tage.