Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-02-13
Cancelliet har d. 4de Jan. afgivet sin Betænkning over d. 30te §. af Forord. af 5te Jan. 1813, som en Creditor vilde giøre anvendelig i det Tilfælde at af to Debitorer paa et Jordgods, den ene døde, uagtet Enken forblev siddende i uskiftet Boe. Cancelliet erklærede sig imod Creditor, (see Coll. Tid. No. 2 d. A. Side 289). - Collegial-Tid. f. d. A. No. 3, 4, 5, 7, og 8 meddeele i største Udførlighed Cancelliets indgivne Forestilling angaaende Forordningen af 16de Novbr. 1813. Til de offentlige meddeelte Betragtninger over Pengevæsenet hører især Friherre T. F. Wedel Jarlsberg, Kal Kammerherre og Major, nyelig udgivne Skrift under Titel, nogle Jdeer om Bank= og Pengevæsnet og om sammes Jndflydelse paa Statens Vee og Vel i Almindelighed, men paa vor Stat i Særdeleshed tilegnet Rigsbankens Bestyrelse, 3 Mk. og 4 Mk. heftet hos Brummer og Schubothe. - Den hurtigste Maade for at bringe Rigsbanksedlerne tilbage til Sølvets Værdie, var naar Banken ødelagde de Sedler, som aarlig indkomme ved Jnd betaling af den Heftelse, som hviler paa Eiendommen, istedet for at gjøre disse Penge paa nye frugtbringende; men derved vilde ogsaa Pengemangelen over al Maade tiltage, der klages nok over den alligevel, da der siges at Penge ikke kunne faaes til Laans under 20 til 30 Procent, hvorved Næringsveiene trykkes saameget og al udvidet Virksomhed standses, en Ubenævnt har i Kiøbenhavns Skilderie foreslaget at man for at afhielpe denne Pengemangel uden at forøge Rigsbankpengenes Masse, bør give Vexelhandelen den mueligste Friehed. – En anden Forfatter har yttret den Meening, at der nødvendig maae finde Modification Sted ved de til andet Aar efter Freden forfaldne Capitalers Udbetaling, og at dette best kunde skee ved at træffe en billig Akkord, som f. Exempel at alle Udbetalinger under 500 Rbdlr. skulde præsteres, men de større fuscessive afdrages. – J Skilderiet No. 6 d. A. har ligeledes en Ubenævnt fremsat en Deel financelle Spørgsmaal, saaledes og Circulations=Massens Forhold af Rigsbanksedler nu, til Courant=Sedler i 1807, om en frie VexelhandelsGavnlighed eller Skadelighed, o. s. v. - Det er imod Forventning at Coursen ikke har bedret sig i det sidste Aar, men er endog i det Heele bleven værre, men lader os høre en udenlandsk Forfatters Betænkning i den Anledning; i Decbr. Heftet af Journalen Minerva, som udkommer i Leipzig siger en ubenævnt Forfatter: det er et mærkværdigt Phoenomen, at i de Lande hvor der er en stor Masse af Papiirspenge, pleier Coursen at forværre sig just naar der bliver Fred og der synes at være meest Udsigt til at den skulde bedre sig, Forfatteren meener at det kommer deraf, at Undersaatterne nu indsee, at Regieringen maae giøre noget allvorligt ved Sagen, og da dette ikke kan skee ved Realisering med ædle Metaller, at det da maae skee ved Reduction (men mon det ikke snarere. kommer deraf at Freden fører en friere Handel med sig, og denne en større Jndførelse af udenlandske Artikler, som har Coursens Forværrelse til Følge?) Forfatteren erklærer sig for den Meening, at derikke bør bruges noget palligtivt Middel mod det Onde, som en alt for stor Masse af Papiirspenge, bringer med sig, men at det bør udryddes med Rode. - Hvad den danske National-Banke angaaer, saa er det vist nok, at den er saa suffisant funderet, som nogen Banke kan være, især naar der er Fred, og dens Hypotheker ikke ere udsatte for nogen Fare; hvad der allene formindsker dens Soliditet, er, at disse ere urørlige og blot give Sikkerhed for Renten; men da Banken bestandig inddrager disse Renter, den at forøge sin Seddelmasse, saa maae dens indvortes Credit stedse stige, naar derfore Banksedlerne ikke nyde den Credit de fortiene, saa kan det allene ligge i et ufordeelagtigt Handelsforhold, hvorved Sølvet gaaer ud af Landet; kunde det ikke bedste standses ved Forbud mod udenlandsk Overdaadighed, Overdaadigheds Artikler ere fornemmelig to Slags, Fødemidler og Klædningsstykker med tilhørende Livets Beqvemmeligheder; de første lade sig vanskelig med billighed forbyde de de staae i en saa nøie Forbindelse med Sundheden, som: Caffe, Viin o. s. v. og deres Brug lader sig ogsaa vanskelig forhindre; de sidste derimod kan uden al Skade forbydes, Brugen deraf falder i Øinene og lader sig let forhindre. Det synes derfore at være beklageligt, at en nyere Skribent, Prof. Olufsen, i Hans Bog over Statsoeconomien, et Skrift, som maaskee mere anbefaler sig ved sin Skarpsindighed end ved sit overskuende Blik, saa aldeles har erklæret sig imod alle Overdaadigheds Forordninger: skulde ikke Landsfaderen være beføiet til at træffe de Jndskrænkninger, som sømmer sig for enhver Huusfader at foranstalte, lad os tage den tienende Classe til Exempel; mon det ikke var til Gavn, om den var ved Lovbud nødt til klæde sig i lutter indenlandske Frembringelser, vilde det formindske dens Lykke i Livet, eller ikke snarere afholde den fra at begaae mange daarlige og urigtige Handlinger; kan man haabe at nogensinde Nød eller Forstand vil bevæge den til at modstaae Modens Magt og deres Medtienendes forførende Exempel, naar ikke den offentlige Fornuft kommer den private til Hielp,