Den Vest-Sjællandske Avis, 1815-11-17
Fra 1ste Novbr. er Taxten paa Rugbrød, i Kiøbenhavn saaledes bestemt, et Brød til 3 Mk. 3 s. N. V. skal veie 6 Pd.; til 2 Mk. 2 s. 4 Pd., og til 1 Mk. 1 s. 2 Pd. Klien og Afsigtningen maa ei mænges i Rugen. Hver Bager skal sætte sit Navn eller Mærke paa det Brød han bager; Naar Brødet er gammelt maa det kun antages at have indsvundet et halv Lod paa 12 Pd. Bager penge ere bestemte til 12 Rbsk. N. V. for hver 24 Pd. udbagt Brød (det falder lidt dyrere her i Byen, uagtet Brændselen ikke er saa kostbar som i Kiøbenhavn, for at ælte og tilberede Deien maae de tage 3 Rbsk. N. V., men de skal selv tillægge hvad der behøves af Meel og Smør til at opslaae Brødene. Af Blandingskorn, nemlig 1/4 Hvede, 1/4 Rug og 1/2 Byg skal Brødet sælges for 7 1/2 Rbsk. N. V. Dette Brød skal mærkes forskielligt. Politiemesteren i Randers, Neckelmann, har den 27de Octbr. bekiendtgjort, at Hosbonder ikke maa forsømme efter Loven at meddeele deres Tienestefolk Skudsmaal, da Forsømmelse deraf er en Hovedaarsag til at Tienestefolk ikke kan holdes i Orden og til de mange Klager over dem; at Skudsmaalet ikke bør skrives paa et nyt, men paa det gamle Papiir, saa at deres forhen begaaede Forseelser ikke skal skiules; og at kun det Tyende som er forsynet med lovligt Skudsmaal fra sin sidste Tieneste, eller har Politiets Tilladelse til at indtræde i en nye Tieneste, kan ansees som lovligen skildt fra sin sidste Hosbond; og at den som modtager et Tyende uden denne Sikkerhed, eller huuser og hæler dem, skal svare til alden Skade Huusbonden lider og betale 8 Rbdlr. S. V. til lige Deeling imellem Klageren og Byens Fattige. Denne Placat synes at fortiene Opmærksomhed. J Kiøbenhavn høres samme Klage over slette Tienestefolk, Hosbond og Madmoder, siges der, vide ofte ikke hvad de skal giøre ved dem, at lægge Haand paa dem og straffe dem, naar Formaninger og haard Tiltale ikke hielpe, er baade ubehageligt og giver Anledning til Tumult og Spektakler; at lade dem gaae og betale dem baade Løn og Kost, undertiden naar Tienestetiendet er fæstet paa et heelt Aar, en 9 Maaneder i Forveien, er ikke enhvers Leilighed; slette Tienestefolk see det gjærne, og man har Exempel paa at saadanne Personer har maget det saadant, at de i en 5 til 6 Huuse ere i et Aar blevne jagne bort og faaet baade Løn og Kostpenge udbetalte; at klage over dem for Retten erikke heller saa godt, da det ikke altid falder let at bevise sin Klage; der foreslaaes derfore at Forordningen om Forholdet imellem Hosbonden og hans Tienestefolk skulde under Mulct være ophængt paa et Sted i hvert Huus, hvor det kunde falde enhver i Øinene. Vist nok er det en stor Lykke at have troe og gode Tienestefolk, men de fleste Hosbonder ere ogsaa selv Skyld i at de ikke har dem; de forglemme hvad de skylde deres Tienestefolk, de viise dem ikke den Kiærlighed og Agtelse, som det eene Menneske bør vise mod det andet; thi vi ere alle æltede af det samme Leer, naar man vil tage fuld Arbeide af sine Tienestefolk og ikke give dem forsvarlig Føde eller endog sulte dem, naar man behandler dem med Stolthed, Haardhed og efter sine Luner, naar man ikke skaaner dem hvor man kan skaane dem; hvor kan man da vente at de skal blive troe og hengivne imod os; det Menneske, som jeg tager i mit Huus for at tiene mig, maa jeg betragte og behandle som min Huusven, og ikke allene ville have Gavn af det, men ogsaa vilde have at det skal være fornøiet og leve lykkeligt i mit Huus. Menneskene ere ikke saa slemme, naar de kun behandles som de bør, men hvor mange Folk gives der ikke, som tale saa født og anstille sig saa fiine og folsomme, og i deres Omgang mod deres Tienestefolk handle, som Umennesker og synes at glemme at hiine ere Mennesker som de selv.