Berlingske Tidende, 1834-03-12
Det Engelske Ostindien. London, i Februar. - Brevene fra Jndien, der ankom hertil i forrige Maaned, ere opfyldte med Efterretninger og Udtryk, der røbe de sangvinske Forhaabninger, som man nærer med Hensyn til den forventede Udførelse af en regelmæssig Dampskibsfart fra Jndien til Europa over Suez. Committeerne i Calrutta og Madras have stillet deres Subscriptioner til Committeens Disposition i Bombay, der havde omtrent 20,000 Pd. St. mellem Hænder. Næsten alle Jndiske Fyrster have bidraget dertil, og selv den Portugisiske Gouverneur i Damaun har givet 200 Pd. Generalgouverneuren havde lovet, at udvirke hos Compagniet, at det udsætter en Præmie af 20,000 Pd. St. for et Selskab, som vil paatage sig at lade udføre otte Reiser aarligen med Dampskibe, imellem Bombay og Cosseir. – Den indre Opløsning af de endnu uafhængige Jndiske Stater skrider frem med ustandselig Magt, og langt hurtigere end Compagniet kan ønske det, thi disse Omstændigheder maae nødvendigviis inden kort Tid kaste en stor Masse af desorganiserede, forarmede og uroelige Provindser i deres Hænder. J Galior, Hovedstaden i SindighsStater, den sidste aldeles uafhængige mahrattiske Stat, er en Soldater-Revolution udbrudt; den 13de December 1832 er Regentinden, Enke efter den sidste Sindigh, bleven afsat af Tropperne, og hendes Adoptivson ophøjet paa Thronen. Fra denne Tid af regjere Cheferne for de halvtdisiplinerede Tropper, og det er uundgaaeligen nødvendigt at Compagniet snart blander sig i Sagen, saa at ikke de i denne Stat herskende Uordener skulle smitte de omliggende Provindser. J Nizams Stater, der udgjøre et Rige med 10 Millioner Jndv., gaaer det endnu værre til. Hungeren og de Uordener, der dagligen tage meere Overhaand, drive Befolkningen ind i Stæderne, hvor store Masser af ubeskjeftigede Mennesker sammenhobes, der gaae bevæbnede omkring og hver Dag slaaes. Den Muhamedanske Adel og Cheferne for de Arabiske Lejetropper, der, efterat være fordrevne fra Compagniets Provindser, ere i stort Antal dragne ind i de endnu uafhængige Stater, gjøre hverandre Magten stridig. Enhver riig Mand har Tropper i sin Sold, og betaler desuden den ørkesløse Pøbel i sit Naboeskab, for at kunne holde sine Fjender Stangen. Nizams slet lønnede Tropper ere ude af Stand til at gjenoprette Orden, og vorde blot brugte af Generalforpagterne, til at udpresse den Rest af Penge, der hist og her ligger skjult. Nizams Familie har i lang Tid været Compagniets Allierede, og Compagniet har, ved alle Fredsslutninger med deres fælles Fjender, forskaffet hiin Familie betydelige Territorialudvidelser, men tillige holdt dette Rige i en politisk Umyndigheds-Tilstand, der aldeles har afkræftet samme. Faderen til den nu regjerende Nizam holdt sig ganske indesluttet i sit Pallads, og lod sine Ministre regiere, tilligemed den Engelske Resident, imedens han selv tumlede sig omkring i alle Slags Forlystelser. En Dag var der Mønstring af hans Garde, en Englænder, der nod hans Fortroelighed, spurgte ham: hvorfor han ikke reed ud, og viste sig for sine Tropper, – Nizam svarede Jntet, men kastede sig paa en Sofa og lod kalde tre af sine Koner, bød den Ene at sidde sig paa hans høire, den Anden paa hans venstre Arm, den Tredie paa hans Bryst; derpaa sagde han til sin Ven: Hvorledes skal jeg kunne røre mig paa min høire Haand sidder Generalgouverneuren; paa den venstre Gouverneuren i Madras, paa Brystet Residenten, Hvad kan jeg gjøre? – Disse ere de uundgaaelige Følger af det Engelske Subsidiarsystem. Den nulevende Nizam er ligesaa uduelig til at regjere sit Land, som hans Fader var, og naar Ondet har opnaaet sin høieste Grad, hvilket maaskee vorder Tilfældet inden ret lang Tid, saa maa Compagniet pensionere ham og tage hans Land til sig; det vil imidlertid møde de største Vanskeligheder i Administrationen af et folketomt, demoraliseret og ødelagt Land. Den Muhamedanske Adel, ved hvilken Moguls Rige fordum erhvervede sin Storhed, er overalt forarmet; de subalterne Poster, til hvilken Adgangen stod disse Adelige aaben i Compagniets Armeer, ifølge dettes Reglements, ere dem ikke nok; de fortæres af sig selv i Dørskhed, Uvidenhed og i Misbrug af den Magt, som de hist og her endnu have beholdt. J Stedet for den Muhamedanske Adel har i Caleuttadannet sig et Slags Jndisk Pengearistocratie, der higer efter Europæiske Sæder, Sprog og Opdragelse, men hidtil ikke har været i Stand til at udøve en heldbringende Jndflydelse paa Landets Stilling. Generalgouverneuren gjor Meget, for at danne en ny Classe af Jndfødte, der kunde bruges til Administrationen; og hvert Aar vorder nye og høiere Poster oprettede for dem.