Viborger Samler, 1797-03-13
Stedet, som findes i et Skrivt af Hr. Professor Jung i Heidelberg, under Titulen: Theobald eller Sværmeren, en sand Tildragelse, B. 1. S. 235. er følgende: "Naar Misdædere fangne drages ind for Retten, ere de enten mere eller mindre straffskyldige. Mueligheden, at ogsaa et ganske uskyldigt Menneske kan paagribes, nægter vel ingen, Saafremt nu Fængselet allerede er en virkelig Legemsstraf, saa straffer man jo den Uskyldige, græsseligt at tænke - eller og man straffer den virkelige Skyldige langt haardere end man for hans Forbrydelse har i Sinde; thi først efter endelig afgjort Sag bestemme jo Lovene, hvad han skal lide. Man forelæser ham sin Dom, overeenstemmende med Lovene, han maa underkaste sig den, men har ofte i Forveien ved et grusomt Fangenskab allerede udstaaet langt mere, end Lovene 2) Af Kiøbenhavns Aften Post No. 4. paalægge; man sige nu, om det ikke er Sandhed? – Og er det Sandhed, er det da menneskeligt eller barbariske, Er nu Tilfældet: at Dommeren desuden ved sin uføelsomme Fremgangsmaade krænker den Elendige og forlænger hans Marter *) hvad bliver da ikke hans Ansvar, OSkandsel, Skændsel over Eder, J Blodskyldige! Lad alle Fængseler være byggede høit i Veiret, være lyse, luftige og sunde Værelser; lad dem holdes rene, forsyner de fattige Fangne med de nødvendige Klæder, lad en Læge sørge for deres Sundhed; imedens Tiden fremskynder deres Sags retfærdigste Afgiørelse. Giøre J ei dette, forsømme J heri det mindste, saa betænker, at Skabningerne, Eders Lige, smægte nu i Elendighed, smægte blot for Eder, og at enhver Forlystelse, hvorved J erlænge disses Jammer, hisset vil komme Eder dyrt at faae.") Et meneskeligt Medlem af et Regjeringscollegiumrefererede engang en Criminalproces. Secretairen, som fik den til Protocol, lod Resolutionen, i hans Fraværelse, henligge et halvt Aar uexpederet, og den Fangne smægte i Fængselet. Da Menneskevennen erfarede dette forestillede han med største Jver Præsidenten, en Hr. von B., denne enorme Efterladenhed, udbad sig Secretairens exemplariske Afstraffelse. Hele Svaret bestod deri, jeg kan jo dog ikke slaae ham, Ret ligesom en Præsident ei havde Middag ler nok, til enten selv, eller ved en høiere Jnstans, at tilholde en Undergiven sine Pligter. Mosers patriotiske Archiv for Tydskland. B. 2. S. 524. Slutningerne. af de ved Nørre-Jyllands Landstings Ret udi Februarii Maaneds Session 1797 afsagde Domme, lyde saaledes : No. 1. Fæsteren Jens Christensen af Holmgaard, contra Hr. Justitsraad Lange til Bradtschou. Thi kiendes for Ret: at den indstevnte Dom af 8de Junii 1793 bør ved Magt at stande. Denne Processes Omkostninger bør Jens Christensen endvidere erstatte Justitsraad Lange med 12 Rdlr., alt at udredes og efterkommes inden 4re Uger efter denne Doms lovlige Forkyndelse under Nam og Udlæg efter Loven. Endelig bør Jens Christensen betale her til Domhuuset strax 2 Rdlr. efter Placaten. Under Sagens Procedure her for Retten findes ingen utilbørlig Ophold at være skeet. No. 2. Proprietær Hr. Jens Smith til Lundbyegaard, contra Hr. Kammerherre, Stiftamtmand von von Buchwald til Guddumlund. Efter disse Omstændigheder kiendes for Ret: at Hr. Smith, paa Landbyegaard bør inden 4re Uger efter denne Doms love lige Forkyndelse nedbryde den af ham uden Kongelig Tilladelse opbygte Veiermølle under Mulct af 2 Mk. daglig for hver Dag, han sidder Dommen overhørig til det Sogns Fattige, hvori han boer, og ligeledes inden fornevnte Tid betale denne Processes Omkostninger for begge Retter til Hr. Kammerherre Buchwald med 24 Rdlr., og i Følge deraf strax 2 Rdlr.