Ribe Stifts Adresseaviser, 1838-04-27
Preussen. De Forholdsregler, som den preussiske Regjering har taget imod den catholske Geistligheds Rænker, gaae ingenlunde af uden Modstand. Land raaderne have maattet fratage Præsterne Hyrdebrevet, som befaler dem at advare mod blandede Ægteskaber, og forbudt dem at gjøre offentlig Brug af samme. Nogle nægtede at de besadde et sligt, Andre vedgik det, men vilde paa ingen Maade udlevere det; atter Andre befæstede Brevet paa Alteret, hvorfra Øvrighederne da maatte nedtage det, medens Bønderne tede sig som om man berøvede dem et kostbart Klenodie. Forbudet mod Bekjendtgjørelsen frugtede heller intet: næsten overalt og lige umiddelbart paa Forbudet bekjendtgjordes Hyrdebrevet. Gemytterne blandt Bønderne ere meget opbragte, da man blandt meget andet har indbildt dem, at de med Vold og Magt vilde blive tvungne til at antage den evangeliske Religion eller ogsaa at de skulde skille sig ved deres Koner for at ægte Kjetterinder, og omvendt. Dunin vægret sig haardnakket ved at anerkjende en verdslig Domstol og at give de forlangte Oplysninger om dem, der have forledt ham til at begaae hiint feilagtige Skridt. Thi som tidligere er meldt, antages almindelig, at det ikke er udgaaet fra ham selv, men fra Generalvikaren af Gue sen, Brodzzenski, og andre lignende Zeloter. Nye og forsonende Efterretninger lyde fra Rom. Her, paastaaes i en Skrivelse i Augsb. all. 3, har det gjort forhausende Opsigt at erfare, at Abbed Spinelli "som pavelig Nuntius" i Brussel i Pavens Navn har sendt Emissarier til Rhinegnen for at erklære Dr. Husgen som uberettiget til at beklæde Bispestolen, osv. Brevskriveren forsikkrer om, at man i Rom intet veed om der et gjort et saadant Skridt af Paven. Dernæst maa det berigtiges, at Spinelli slet ikke er Pavens Nuntius, men som Privatsekretær hos Monsignore Gizzi, ved dennes Afreise fra Brussel forblev der for at overtage Archivet og besørge Dispenser til Belgierne; ja man mener endog her, at det Spinelli imputerede Cirkulaire er falsk; tilsidst haaber Correspondenten, at Hr. S. for sin egen Skyld offentlig vil udtale hvad der er sandt eller ikke. - Hvad man maaskee kan betragte som et Skridt nærmere til mindelig Afgjørelse, er den Omstændighed, at den preussiske Regjeringsraad Bruggemann sidste Palmesøndag i sin Embedsdragt tilstededes til Fodkys. Jøvrigt har den preussiske Regjering tilsendt Paven den kategoriske Erklæring, at den paa ingen betingelser vil gjenindsætte Ærkebispen af Cölln. En anden Skrivelse misbilliger og tilbagekalder i enhver Henseende Anconanoten, da den strider imod de Gesandten meddeelte Jnstruxer, tillige beor dres v. Bunsen til, foruden disse 2de Noter at levere Paven de paa en ubegribelig Maade tilbageholdte Beretninger og Cöllner Domcapitelet fra Decbr. 1837 (ved hvilket Valget af Dr. Husgen som Generalvikat meddeles) og fra 20 Febr. 1838 (hvori Capitelet paa en værdig Maade besvarer Brevet af 20de Decbr. 1838). Efter Overleveringen heraf vil v. Bunsen erholde 3 Maaneders Tilladelse til at gjøre en Reise til England i Familieanliggender. Den pr. Gesandt i Brussel er beordret til at gjøre de alvorligste Forestillinger hos Brusselercabinettet mod de Rænker, som deels pavelige Agenter, deels belgiske Geistlige ganske aabenlyst for Regjeringens Øine stitte, for at forføre preussiske Undersaattere til Ulydighed og Opsætsighed. J Tilfælde af at disse Forestillinger, ikke skulde finde Gehør, er Gesandten videre instrueret. Frankf. J. modsiger nu paa det bestemteste, at Dr. Husgen ikke har erklæret sig for overeensstemmende med Erkebispen. Derimod forsikkres for vist, at tre ungarske Biskopper have udtalt samme Anskuelser som Cöllnerbispen, men ogsaa at Regjeringen deraf har taget Anledning til at fratage dem deres Jndkomster.