Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-02-17
Fjerde Capitel. Budæus var aldrig saasnart kommen hjem, førende hans Ven og Discipel Procurator Rap, indfandt sig hos ham, for efter Løvte at berette ham, hvorledes det gik med den Sag, han havde overdraget ham at besørge. Men førend vi gaae videre i vor Fortælling, maa vi levere et lille Migniaturemalerie af denne Procurator. Procurator Rap kaldtes af alle dem, der kjendte ham, Lommeprocurator, men enten det nu var fordi han havde andre i Lommen, eller fordi andre havde ham i Lommen, kunne vi ikke bestemme. Nok er det, han var almindelig bekjendt under dette Navn. At han var en Person, der kunde bruges som en Lommepuffert, en Lommekniv a., det var hele Verden enig om, men hele Verden var ogsaa enig om, at han allerede længe havde fortjent Strikken, og alligevel havde han hidtil bestandig undgaaet den. Han havde allerede for endeel Aar siden taget Dansk juridisk Exammen med Caracteer af ei ubeqvem, endskiønt hans Uvenner paastode, at det kun maatte være til Spitsbubestreger han ei var ubeqvem. J endeel Aar levede han som Procurator paa Landet, hvorhan drev omkring og ernærede sig som en glubende Bjørn, med den Forskjel, at Bjørnen kun sønderslider levende Folk, naar den er sulten, og han derimod, forgreb sig baade paa de Døde og Levende, endog naar han var mæt. Men Bønderne forfulgte ham saa meget med Hug og Slag, at han tilsidst, kjed af at være Retfærdighedens Martyr, flyttede ind til Hovedstaden, hvor han nedsatte sig som Commissionair. Saalænge han havde Penge tjente han Folk, som vare i Trang, med Laan, imod at faae en billig Douceur; thi Renter kunde han for sin Død ikke høre nævne, og kjøbte Gieldsbeviser, som han inddrev med en Creditors hele Strænghed. Men da hans Penge begyndte at tage af, lod han sig bruge som juridisk Consulent, og til at gjøre Jndførelse hos Folk. Som en Hader af Følerie var han saa samvittighedsfuld i sit Kald, at han ikke sparede Halmen, mindre Dynen, de stakkels Debitorer laae paa. Han skrev derhos for Betaling Skjøder, Contracter, Klager og Ansøgninger o. s. v. Med Budæus var han vidtløftig beslægtet, i egentlig Forstand i Spindelinie, thi han var en Søn af Budæus's Sødskendebarn, som længe havde arbeidet i Spindehuset i Hamborg. Budæus brugte ham som et dagligt Huusmiddel og som et Skjærmbrædt, bag hvilket han gjorde alle sine Hokuspokus. Denne Gang havde han brugt ham til at paasnakke Hr. Blink Obligationen. - Da Budæns saae ham komme, hoppede hans Hjerte af bare Længsel: "Velkommen lille Rap, raabte han i sin Glæde: "naa, bed han paa Krogen?" – Rap. J Begyndelsen lidet, men han slap den igjen, Hr. Budæus. Hans Næse staaer vel efter Profiten, men det lader dog som han ikke skjøtter stort om Obligationen. - Budæus. Hvad sagde han da - Rap. Hvad jeg vilde sige og ikke lyve - han sagde, at han først maatte overbevise sig, om ikke Elias Henningsen var en forgieldet Prakker, om det ikke var den samme Døgenikt, som er bleven gjort umyndig af Magistraten og driver omkring i alle Kjøbenhavs Drikkehuse som et Spektakkel, kort sagt, han gjorde saa mange Betænkeligheder og Ophævelser - - Budæus (seer ham stift i Øinene). Rap, har Du endnu ikke vant Dig af med at lyve – Rap. Jeg vil aldrig være ærlig om det ikke er den rene Sandhed, Hr. Budæus. - Budæns. Det er ingen Eed! Du kunde, reent ud at sige, gjerne være ærlig fordi Du lyder. Jeg fortænker Dig slet ikke at Du lyver, naar Du formoder at man vil troe Dig. Men jeg kan kun ikke lide, at Du vil lyve for mig. - Rap. Hr. Budæus, vel er jeg fattig og tjener gjerne en Skilling, især hos Dem, som har gjort saa meget for mig, fra jeg var en Dreng af. Men jeg lader mig min Sandten, ikke gjøre til Logner lige i Ansigtet. Forstaaer De det? – Budæus. Fy, Rap! En Procurator bør hverken være hidsig eller prippen. Desuden er jo Løgn ikke saa forskrækkelig en Last. Naar jeg siger det er Løgn: Hr. Blink har ikke sagt hvad Du der vil binde mig paa Ærmet, saa skeer det langt fra ikke for at fornærme Dig. Jeg vil blot overbevise Dig om, at Hr. Blink tvertimod er ganske forhippet paa at faae Obligationen. - Rap (forlegen). Hvad jeg vilde sige og ikke lyve, har De maaskee talt med ham, Hr. Budæus, - Budæus. Om jeg har talt med ham, Jeg har endog tilbudet ham, at kjøbe Obligationen med 100 Rdlr. Rabat. Jeg har indbildt ham, at vor Elias Henningsen er den samme, som hans Farbroder, den rige Herremand i Randers. Rap. Ypperligt, Hr. Budæns ypperligt! Ja, De er fiin, De er snu; det maa man lade Dem. Herre Jemini, Hvad kunde der ikke blevet af Dem, dersom de havde studeret Jura! De havde min Tro faaet Deres non contemmendum og Kryds til, som ingen Ting. - Budæus. Naar Du vil være tro, redelig, paapasselig, og for Alting holde reen Mund, Rap, saa er her en god Klat at fortjene for Dig! Rap. Min Troskab kjender De saa godt, som min Mund, Hr. Budæus, Jeg kan tie som den Bedste. Budæus. Hr. Brink, maa Du, vide, er, reent ud at sige, en Nar, som aldrig kan faae nok i denne syndige Verden. Han gaaer i Seng og staaer op med lutter Speculationer. Han har allerede bortspeculeret sin halve Formue. J hans Chatol finder Du et heelt Magazin af Assignater, Canal-Barkmølleactier og alskens Papirer, som ikke ere en Pibe Tobak værd. Seer Du, det er en Ko, som er værd at malke – Rap. At han hører til Hornqvæget har jeg længe mærket, men at han just saa ligefrem lader sig malke, vil jeg just ikke paastaae. - Budæus. Han vil retnu sende Bud efter Dig. Naar Du kommer hen til ham, saa svarer Du, at Du nu ikke skjøtter om, at sælge Obligationen - at Eieren har betænkt sig – at han ikke mere trænger til Penge og saa videre. Jmidlertid skal jeg bestandig spørge ham: om jeg kan faae den? – Rap. Hvor det dog er fiint og ypperligt udtænkt Jeg siger endnu engang, det er Jammer og Skade, Hr. Budæus, at De ikke har studeret Jura. Jeg vil give min Hals paa, De havde da nu været Magister Magnificus. (Fortsættes.) Noget om Hr. Rasks Betænkeligheder, angaaende Eddas Oversættelse. (Sluttet.)