Ribe Stifts Adresseaviser, 1844-05-22
Fra Nordslesvig skrives i Fædrelandet under 15de Mai. Enhver her, hvis Hjerte slaaer varmt for Danskhedens Bevaring i det betrængte Hertugdømme Slesvig, har med Vemod erfaret Jndholdet af det kongl. Patent, som fastsætter betingelsen for Brugen af det danske Sprog paa det slesvigske Folkething; thi den Eneste, hvem Patentet kunde komme til Nytte, er Nis Lorenzen i Lilholt; men ogsaa han, der har talt Tydsk i alle de 4 stænderske Diæter, kan udtrykke sig i dette Sprog for godt til, at han med god Samvittighed kan eller vil erklære sig for afmægtig i Tydsken. Der kan heller ikke være Tale om mægtig eller afmægtig i noget fremmed Sprog, men om de danske Slesvigere have en naturlig Ret til at tale Dansk paa deres Folkething eller ingen naturlig Ret. Efter Patentets Bestemmelse vil det danske Sprog være forstummet i næste slesvigske Stænder diæt, og mange Kampe efterlade sig kun skuffede Forventninger. Denne Udsigt fremtraadte ogsaa levende for den slesvigske Forenings Blik, da den i Mandags, samme Dag som Posten var ankommen med Patentets Jndhold, afholdt en Generalforsamling i Haderslev, nærmest for endnu engang at bønfalde Majestæten om, ved en naadig Bestemmelse til Betryggelse af hiin naturlige Ret, at tilintetgjøre de Rygter, hvormed tydske Blade foruroligede Sindet hos det vaagnede og fædrelandssindede Folk. Stedet for et saadant Bønskrift besluttede nu Forsamlingen, strax at tilstille Hs. Majestæt følgende allerunderdanigst Adresse, som, da den af bekjendte Grunde neppe vil finde Jndpas i "Dannevirke" ønskes meddeelt Publikum gjennem Fædrelandet. Adressen, som blev afsendt med næste Post, lyder saaledes: Allernaadigste Konge Med den dybeste Smerte har den slesvigske Forening af de med Dagsposten ankomne offentlige Blade fra Hovedstaden, erfaret, at Deres Majestæt, uagtet De anerkjender den danske Befolknings naturlige Ret til at bruge sit Modersmaal i Stændersalen, alligevel ikke har troet at kunne sætte det danske Sprog paa samme Standpunkt, som vore tydske Brødres. Den undeblivelige Følge vil være, at allerede i den forestaaende Stænderforsamling vil vort Modersmaal atter aldeles forstumme, og Haabet til de paafølgende Forsamlinger er saaen sørgelig Mærkværdighed, at, uagtet Modersmaalet, der ved danske Folketaleres mandigfaste Færd efter en lang Fornedrelsestilstand atter trods Modstandernes Haan og Trusler i 1842 lød med klar Røst paa Folkethinget, – uagtet Landets Konge høitidelig anerkjendte den danske Slesvigers naturlige Ret til i sit eget Sprog der at hæve sin Stemme, – uagtet det danske Folk tiljublede de derve Folketalere sit begeistrede Bifald, saa maatte dog allerede i 1844 den danske Tunge kun under saa indskrænkede Bestemmelser lyde i Stænderforsamlingen, at det vil være den danske Nationalitets mægtige Modstandere let at tilkæmpe sig den forønskede Seir - ganske at holde vort Modersmaal ude af Stændersalen. Foreningen vilde svigte sin Troskab og sin Kjærlighed imod Konge- og Fædreland, hvis den ikke udtalte sin Smerte over den Foranstaltning, hvormed Deres Majestæt har villet værne om det høitelskede Modersmaal, men som efter vor Overbeviisning vil være vore Modstandere en kjærkommen Foranstaltning til atter at trænge det tilbage inden saa snevre Grændser og i den undertrykte Tilstand, hvorfra det under Deres Majestæts mægtige Beskjærmelse med seirende Kraft havde begyndt at hæve sig. Foreningen opfylder da, ifølge den idag afholdte Generalforsamlings Beslutning, den smertelige Pligt, for Deres Majestæt at skildre de bittre og nedslaaende Følelser, hvoraf den føler sig gjennemtrængt. Haderslev, d. 13. Mai 1811.