Berlingske Tidende, 1777-04-01
Da jeg har foretaget mig, allene at anføre Grunde for og mod denne Krigs Retmæssighed af begge Parters Skrifter, saa er det ikkun allene forommeldte Appeal ect. og Rights som jeg kan tage for mig. Saavel i begge disse, som i de øvrige forommeldte Skrifter, blive desuden mange Spørsmaale, fremsatte og afhandlede, nemlig om denne Krigs formodentlige lykkelige eller ulykkelige Udfald, om Krigs Omkostninger nes Forhold mod den deraf forventende Nytte, om Amerikanernes Forhold siden General Congressens Oprettelse, om dens selvtagne Uafhængighed, om og hvorledes den nu værende Krig havde kundet været undgaaet, om den RegieringsForm, som Colonierne have havt indtil den nu værende Krigs Begyndelse, kunde saaledes i Fremtiden have Bestand, og ikke bestandig tilskyndt dem til Opsætsighed mod Engeland Disse og alle andre Politiske Spørsmaale sætter jeg nu ganske til Side, og overveder allene det som er ret, i Anledning at denne Krig, om nemlig Colonierne have retmæssig Aarsag til at fore Krig imod Engeland? Herom vil jeg kortelig anføre begge Parters Grunde af den første Appealect. og Rights af Great Britain ect., føye dertil nogle Anmerkninger, og overlade det til Læserne selv at dømme. Colonierne i Amerika sige: At de Engelske Parle menter havde ikke Ret til, at paalegge dem, som frie Folk uden deres Representanteres Samtykke Love og Skatter, som de siden 1764 havde gjort. Herudover rense sig følgende tvende Hovedspørsmaale. (1. Have Colonierne i Amerika, formedelst de Engelske Constitutioner, Skikke, og Lands Forfatning den Ret, at de skal give deres Samtykke til alle de Love, som skal forbinde dem, og maae i Kraft af de Engelske Con er &c. stitutioner og Forfatning ingen Lov, og intet Paaleuden deres Samtykke paalegges dem. (2. Eller dersom denne Ret i og for sig selv ikke tilkomme Colonierne i Kraft af de Brittiske Constitutioner, Stilke, og Lands Forfatning, om da Kongen og Parlementerne have tilstaaet dem saadan Ret, enten udtrykkelived en besynderlig Tilladelse, eller stiltiende ved at se over med, at samme i lang Tiid er bleven udøvet? Disse ere de tvende Hovedspørsmaale, hvortil man kan bringe den heele Strid og Pennekrig. De Amerikanske Coloninvil bekræfte og paastaae begge Spørsmaale. De sige, at vare frie Folk, det Begreb om Frihed førte det saaledes med sig, at ingen kunde fratages sin Eiendom, uden sit eget Samtykke, og at ingen Lov derom kan gives. Udi Stor=Britann, nien er ey en Foed bred Jord, hvis Eiere ikke bliver representeret i Parlementet, naar det Spørsmaal forefalder, om nye Paalæg skal udskrives, eller som Lord Cambden i sin Tale til Parlementet udtrykker sig, i Engeland voxer intet GrætStraae, som, naar deraf skal svares Afgift, ikke bliver skal skyldig uden Eierens Samtykke. - Paa Engelænder nes Side svares dertil; Den Ret at give Love, og udskrivSkatter var en Deel af den Landshøyhed, hvormed Kongen Ober= og Underhuuset fælles vare beklædte, og som ey tilkom nogen besynderlig Stand, langt mindre enkelte Undersaatter Jngen af ovenmeldte 3 Magter, som udøvede denne Landinhøie Ret, kunde udøve den for sig allene uden de andre concurrence, lang mindre kunde enkelte Jndvaanere giøre det. Den Ret, at udnævne Representantere i Parlementen tilkom allene dem, som eyede Jordegodser, Huuse, Hauger, Aare og Marker. Udi Stor Britannien vare næsten 7 Millioner Jndvaanere og deriblant ikkun 300000 som vare boesiddende og havde faste Godser og udvalte deres Representantere. Uagtet de øvrige 6 Millioner udvalte ingen Representantere, maatte de dog være fornøyede med de Lov og Skatter, som de andres Representantere paalagde den Colonisterne havde ey større Ret end hine, og vare ligesaa lit som de, boesiddende i Stor Britannien. Derfor maatte de, ligesom hine, efterkomme de Love, og svare de Ska ter, som disse paalagde dem. Colonisterne vare derfor lige saa lidet Slaver, som de ey boesiddende Personer udi England, men ligesaa frie som disse. (Fortsættelsen følger.