Aalborg Stiftstidende, 1838-09-20
Den 1ste Septbr. i Middagsstunden holdt Keiseren sit høitidelige Indtog i Lombardiets Hovedstad. En uhyre Menneskemasse strømmede allerede fra den tidlige Morgenstund, hen til Porta Orientale, og fra denne Port til den en Miglie derfra beliggende Pavillon di Loretto vare begge Siderne besatte med Tilskuertribuner, paa hvilke Pladsene vare solgte til høie Priser. J Staden trængte Alt sig til Vinduer og Balconer, hvormed der ligeledes dreves heldig Han deel, og en rig Lord, der fra en Altan vilde betragte Toget, maatte betale denne Fornøielse med 3000 Lirer (c. 1300 Rbd. 1), Husenes utallige Vinduer og Balconer vare smykkede med brogede Topper, overalt viste sig Tilskuere; hvor der kun var en fremspringende Muur, en Gesims eller noget andet ophøiet Punct, blev det dristigt besteget af Nysgjerrige, selv S. Babilas af Alderdom graanede Søile var bedækket med Mennesker. Landfolket fra Omegnen, der rigtignok ikke, som i det øvrige Jtalien, udmærker sig ved Dragt eller Legemsdannelse, trængte sig igjennem Gaderne, i hvilke man derimod gjenkjendte de mallandske Borgeres verdensberømte Velstand paa Mændenes anstændige Klædedragt og Konernes og Døttrenes ofte udsøgte Tollette; Sidstnævnte indtoge, som billigt, den forreste Række paa Balconerne og dannede saaledes en yndig Krands, der slyngede sig over Vindues buernes røde, blaae og gule Damastbeklædning. I det chatiske Virvar af Fodgjængere, Ryttere og Vogne bragte det en haie opstillede Militair omsider nogen Orden tilveie, ligesom overhovedet det vide Rum ikke lod befrygte nogen Fare af Trængselen. Efterat Majestæterne i Pavillonen di Loretto havde omklædt sig, satte Toget sig i Bevægelse. Ved Porta Orientale overrakte Podestaen (den øverste civile Embedsmand i Malland, i Spidsen for Municipalassessorerne, Keiseren Stadens Nøgler. Jmidlertid var Rytterdivisionen, som aabnede Toget, kommen tilsyne og fulgtes af sluttede Nækker Infanterie, der dannede ligesom levende Muurvolde. Derpaa fremførtes de keiserlige Haandheste af Tjenerskabet i riig Gallalivree og med det keiserl. Hofs gule og sorte Farver. De ædle Gangere tumlede sig under de guld-og sølv bræmmede Dækkener, og kun med Møie lode de sig tæmme i disse bevægede Omgivelser og medens Militairmusikken larmede igjennem Gaderne. Foran hver Ganger bar en Tjener det rigtbroderede Skaberak, bagved lod Hoftrompeternes Snætterdæng" og Paukeslageren tilhest bearbeidede af yderste Kræfter sit larmende Jnstrument. Ham fulgte Stædernes Herolder, først de ikke kongeligges, derpaa de kongeliges og sluttelig de fra Venedig og Malland. En øieblikkelig Stilhed og et Beundringens Udraab hilste disse Rytteres pragtfulde Tog. Jførte glimrende Stoffer af Fløiel og Silke, med vaiende Fjederbuske paa Baretterne og Vaabener paa Bryst og Skuldre, rede de, hver i sin Stads eiendommelige Farver, stateligt frem med deres Stave. Denne gammel talienske Dragt, som allerede qvæger Øiet i den ældre Maler skoles Værker, frembragte her i sin friske Virkelighed, og som et betydningsfuldt Led af dette prægtige Tog, den meest overraskende Virkning, der forhøiedes endmere ved Rytternes ædle Skikkelse og skjønne Ansigtstræk. J en uoverskuelig Vognrække fulgte derpaa Podestaerne fra Stæderne, Deputationerne fra Universiteterne i Padug og Pavia, fra de skjønne Kunsters Academie og Videnskabernes Jnstitut i Malland og Venedig, de Deputerede fra de forskjellige Congregationer, Regjeringscollegier o. s. v. Rækken af disse Tospænder=Vogne, omgivne af de resp. Herskabers Tjenere, var næsten uendelig. Ved Siden af de pragtfulde Eqvipager kom ogsaa mangen et gammeldags Kjøretøi, hvorpaa Hvilen og Tidens gnavende Tand havde øvet sin Jndflydelse, tilsyne; et af disse havde man glemt at give den behørige Smørelse, knirkende rullede nu Carossen frem og opfyldte Luften med skrigende Disharmonier. Med mange af de i Gjennemsnit rige Liv reer gik det ikke bedre, et og andet gammeldags Snit gav Anledning til Moro, dog, hedder det, uden at Anstanden her som ellers tilsidesattes af Folket." J Kareter, dragne af 6 Heste, kjørte begge Gouverneurerne af Venedig og Mailand, den venetianske, som den Yngre, foran i en Hofvogn, og efter ham Mallands Gouverneur, Grev Hartig, hvis mørkeblaa Stadskaret og pragtfulde Spænd fængslede Alles Opmærksomhed. Nærmest efter rede Pagerne i guldbræmmede Skarlagenskjortler paa hvide Heste, hvorpaa atter fulgte en lang Vognrække. Dette var den courberettigede hoffshigel, Adel, Truchsesserne, Kæmmerererne og Geheimeraaderne, Alle i rigt broderede Galla-Uniformer. J større Afstand fulgte nu Overkæmmererens Stedfortræder, Grev Segur, og Keiserens Overhofmester, Fyrst Colloredo, omgivne af talrige Tjenerskarer i lange Rækker. Ved Gadens øverste Ende øinede man nu Festtogets Middelpunct, den keiserlige Eqvipage. Efterat først Vicekongen var kjørt forbi i en rigt forziret Glaskareet, med sin Overhofmester tilhest ved Siden, og var bleven modtagen med jublende Acclamationer, gjenløde allerede lignende Hilsener fra den anden Ende af Corsøen. Bag 6 ridende Herolder, ligesom de fra Stæderne i antik Costume, vaiede Fjedderbuskene fra de 6 hvide Heste foran Keiserens Vogn, som straalede af Guld og var smykket med kostbare Malerier. Den rubenske Tidsalders poetiske Pragtkjærlighed lod sig snart gjenkjende i de architectoniske Forziringer og phantastisk dannede Former at denne et Palais lignende Vognbygning. Jgjennem de klare Krystaltuder trængte Blikket uhindret ind i Vognens Jndre: her saae man Keiseren i Generalsuniform med den gyldne Viies og de østerrigske Ordenskjæder; til hans Venstre Keiserinden i pragtfuldt Costume. Tæt ved Vognen rede de høieste militaire og Hofembedsmænd. Foruden af Livtjenerne omgaves Vognen af 6 lombardiskevenetianske Nobelgardister, ligesaa mange af Drabantgaden, samt af alle de tienstgiørende Pager. Deres Majestæter hilste venligt til Folket, der var ilet forudi for Vognen, og Luften gjenlød nu af utallige Hænders Bifaldsklap. Det var et høitideligt Øieblik. Alle Stadens Klokker kimede, Damerne svingede deres Tørklæder, fra alle Balconer og Vinduer lød Jubelraabet og en sagte Luftstrøm bevægede i samme Øieblik de tunge Damast-Stoffer, som, nedhængende over Husene, larmende bølgede op og ned i maleriske Folder og sluttede sig paa en eiendommelig Maade, til den almindelige Hilsen. J en med 6 Heste forspændt, Vogn kjørte derpaa nu Keiserindens Overhofmesterinde og de 12 Palaisdamer. Den talrige nyoprettede lombardiskvenctianske Nobelgarde ydede i dens skjønne skarlagensrøde Uniformer og paa skummende Gangere et imponerende Skue ved Slutningen af Toget, som endtes af de mailandske Post embedsmænd og en Afdeling af Militairet. Saaledes bevægede sig Toget langsomt til Domkirken, ved hvis Jndgang Keiseren modtoges af Erkehertugerne og Erkehertuginderne samt af den forsamlede Clerus, der førte Dr. Majestæter ind i det Jndre af Kirken og, efter afholdt Tedeum til den kongelige Borg. Jmidlertid drog en uhyre Menneskemasse gjennem Gaderne, som og i de fjerntliggende Qvarterer, fyldtes med fremmede og Byens Jndvaanere. I Cafterne, og Osterierne tømtes hele Dagen Bægrene paa Keiserens Velgaaende og alle Stænder feirede Festdagen, hver paa sin Viis. Om Aftenen var Staden og Scalaen (Theatret) il(Augsb. Allg. Zeit.) lumineret.