Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-05-03
Om Dampskibsfarten mellem Sjælland, og Falster. Det stod til at forudsee, at de bemærkninger, som jeg havde tilladt mig at fremføre imod den projecterede Dampskibsfart imellem Sjælland og Falster, ikke ville gaae uimodsagte hen; thi om det end ikke er et hos Publikum længe næret Ønske, saa har jeg dog ingen Tvivl om, at der er Mange her paa Øerne, der ere meget interesserede i en størst muligt lettet Communication med Hovedstaden, og jeg veed ogsaa at disse Mange høre til den intelligentere Deel, men jeg har ikke destomindre antaget, og antager endnu, at de Bekostninger, som en Dampskibsfart medfører, ville blive altfor kostbare for det Offentlige i Forhold til sammes Vigtighed, og jeg skal i Korthed bestræbe mig for at vise, at denne min Mening ikke kan være bleven rokket ved den Artikel, som min ærede Modpart har ladet indrykke i dette Blads No. 47. Først maa jeg dog bemærke, at Generalpostdirectionen ikke, som Forfatteren antager, har indledet nogen Forhandling med enten mig eller Færgeforpagteren i Vordingborg om en Dampskibsfart og heller ikke har forlangt vor Mening om en saadan. 1. Forfatteren anslaaer Betalingen pro persona altfor lavt, hvilket Redacteuren ogsaa anerkjender i den tilføiede Nota; men naar denne formener, at enhver Reisende nu for Tiden anseer det som afgjort, at Overfarten vil koste ham 10 Mk., saa maa jeg dertil bemærke, at det er meget sjældent, at en enkelt Reisende bliver sat over alene, hvilket alene vil indsees deraf, at de 1546 Reisende, som ere overførte i Aaret 1839, falde paa 411 Fragter, hvilket omtrent bliver 4 Personer paa hver Fragt. Jøvrigt bliver Overfarten med Seil- og Rofartøier, stedse nødvendig, naar Jsen og Vinteren lægger Hindringer i Veien for Dampskibets Brug, hvilket undertiden varer 3 a 4 Maaneder. 2. Til enkelte Toure vil Dampskibet i Reglen ikke kunne benyttes; thi jeg antager det umuligt at bringe Dampen op paa den af Forfatteren angivne Tid, om man endog stadig holder Vandet lunkent, i hvilket Fald der desuden vil gaae meget mere Kul med. Jeg har talt med sagkyndige Folk, der forsikkre, at Dampen i Reglen ikke vil kunne bringes op af koldt Vand meget under den af mig angivne Tid. Naar Vandet stadigt holdes varmt, vilde Reisen maaskee pr. Dampskib tilendebringes paa 2 Timer, men man maa ogsaa lægge Mærke til, at af 10 Toure tilendebringes de 9 i kortere Tid med Gaabenses gode og letseilende Fartøier. 3. Forfatteren mener, at det neppe er rigtigt at tage Gjennemsnittet af 10 Aar, fordi der saa medtages Aar, hvor Reiselysten var langt ringere end nu; men jeg maa i den Henseende bemærke, at netop længere tilbage i Tiden var Brutto Jndtægten større end i de allersidste Aar; thi i Aaret 1821 og de tidligere Aar var den endog 2 a 3000 Rbd., medens den paa de 2 sidste Aar nær kun har været 15001700 Rbd. aarligt. At Generalpostdirectionen ikke altid finder sig beføiet til Opoffrelser for at befordre Dampskibsfarten, synes man at have det bedste Beviis for i de Oplysninger, der ere overleverede Publicum af Handelshuset Fiedler & Comp. i Anledning af Dronning Maries Farteer imellem Kjøbenhavn og Stettin. 4. Jeg har ingen Grund til at frafalde min Mening og Nødvendigheden af et Dampskib paa 20 Hestes Kraft, naar det skal gjøre nogen sand Gavn i den rivende Strøm, som her ofte løber og navnligen op ad Masnede-Strømmen, og man har bedst seet af det lille Dampfartøi, Landscrone, hvad det kan baade, at have saa smaae Fartøier, der saa godt som ingen Fart kunne gjøre i en Smule Storm og Strøm. J Havblik, som her næsten aldrig indtræffer, kunne de derimod vel gavne. Forfatteren mener, at der behøves ingen Maskinmester, hvorimod jeg er af den Formening, at en Maskinmester, der kjender Maskineriet, netop er en Oeconomi, idet han lettere kan bøde paa alle Ulemper, som opstaae, og derved spare Reparationer af alle Kludere, der snart ville ødelægge Maskineriet. Og hvad de 3 Matroser angaaer, da vil det ikke gjøre nogen synderlig Forskjel i Beregningen, om vi endog afkorte de 2, da de kun ere beregnede til 200 Rbd. om Aaret. Da det vel maa ansees nødvendigt at Dampskibet blev assureret, vilde Omkostningerne herved samt Anskaffelsen og Vedligeholdelsen af endeel Fyrlaterner rigelig opsluge de 200 Rbd., der formenes at kunne bespares i Folkeholdet, og Resultatet forblev endda uforandret. Naar man iøvrigt betænker, at Færgefartøierne maae haves i ligesaa complet Stand som tilforn, saa vil man indsee, at der saa godt som Jntet lader sig bespare i Henseende til Folkene, uden at berøve Publicum Midlerne til en expedit og promt Befordring, som jeg i den Grad stedse har søgt at holde i Hævd, at jeg og min Søn stedse have ført Fartøierne over, naar ingen andre Folk have været at erholde, ligesom jeg altid har holdt Reserve færgefolk, uagtet Sligt ei er mig paalagt. Bon At opdække sin Udgifts- og Jndtægts-Conto offentligt, er altid en delicat Sag; dog skal jeg ikke vægre mig for ogsaa at følge Forfatteren i denne Henseende. Gjæstgiveriet har aldrig i Gaabense kastet meget af sig, og dette gjælder ogsaa om Postbefordringerne, da Personposten og Pakkeposten ere bortaccorderede til Andre, og Extraposten er deelt imellem Gaabense og 3 i Nærheden boende Landmænd. Agerbruget er af den Beskaffenhed, at det kræver en Besætning og et Folkehold, med hvilket en næsten dobbelt saa stor Avling kunde drives, og for Posterpeditionen faaer jeg Jntet uden de høist ubetydelige Avis= og Brevgebyhrer, da Expeditionen er paalagt mig uden nogensomhelst Betaling. Mine Udgifter i Forpagtningsafgifter, Refusioner, Tiender, Skatter, Rytterhests-Holdelse og det Heles Vedligeholdelse m. m.m. beløber sig i det Hele til omtrent 2000 Rbd., hvilket først maa udredes, førend der bliver noget til min og min Families Underholdning, og jeg kan forsikkre, at en Mand, der ikke er hjemme i Faget og ikke forstaaer at tage Alt paa det Nøieste og Sparsommeligste, ikke vil kunne bestaae i Gaabense under de nuværende Forhold.