Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-01-29
Den holsteenske Stænderforsamling. Discussionen og Stænderforhandlingernes Offentlighed; (fortsat fra No. 15). Grev Reventlow Criminil, det tredie Medlem af Committeen, udtalte sig meget omstændeligt imod Propositionen. "Regjeringen sagde han var kommet Folkets Ønske imøde, og havde givet det en stænderisk Forfatning; Stænderforsamlingen havde nylig udtalt sin Tak for den Lov, der havde sammenkaldt den, og hvis høist liberale Grundlag og Bestemmelser vare umiskjendelige; og at den nu allerede imod vor Konges liberale Villie, vilde andrage paa en Forandring i Grundbetingelsen for denne Lov, som umiskjendeligen ikke intenderede Offentligheden, istedetfor først at benytte de givne Jnstitutioner saaledes, som de ere blevne givne, og at vente deres videre Udvikling Skridt, for Skridt i Tidernes Løb, det kunde han ikke billige. Naar et Publikums Tilstedeværelse paa Tribunen skulde tjene til at holde den Deputerede inden Pligtens Skranker, da vilde umiskjendeligen dette Publikum udøve en Jndflydelse, der ligesaavel kunde gaae ud paa at foranledige de Deputerede til at overtræde deres Pligts Skranker, eller afholde dem fra dens samvittighedsfulde Opfyldelse. Dette maatte man saameget dessnarere indrømme, naar man ei vilde tillægge alle de paa Tribunen kommende Jndivider, der, som man af gode Grunde kunde vente, hverken torde besidde Valgret eller Valgbarhed, en bedre Erkjendelse, en større Samvittighedsfuldhed end de af Folket valgte Deputerede, mod hvilke man viste saa megen Mistillid. Naar man derhos slutteligen tog de fleste Menneskers Forfængelighed og Ærgjerrighed i Betragtning, naar man overveiede det store Publikums Forkjærlighed for heftige Optrin, for ordrige Declamationer, saavelsom det almindelige menneskelige Hang til at udøve Jndflydelse, d. v. s. til at regiere, saa vilde det neppe kunne forblive utvivlsomt, at denne Jndflydelse, saavel paa de Svage, Ængstelige, Vaklende, som og paa de Lidenskabelige og Ærgjerrige, altsaa paa det store Fleertal af Menneskene og i hver Forsamling overhovedet, ikke altid vilde og kunde være en fordeelagtig Jndflydelse. Og at den i et Land, hvor der endnu hverken hos de Deputerede eller hos Publikum havde udviklet sig en tilbørlig Takt, eller en fuldstændig Opfatning af de stænderske Forhold og deres Resultater a., saameget deslettere vil kunne blive skadelig, vil ingen Upartisk kunne nægte." Sluttelig tilføiede Greven, at hvis disse Grunde for hans (Minoritetens) Synsmaade, der iøvrigt ene og allene fremgik at en ligesaa varm og oprigtig Stræben efter Almeenvellets Fremme, ikke vinde Bifald hos Forsamlingens Pluralitet, saa erklærede han sig eventualiter for de af Etatsraad Falck udviklede Modificationer og Jndskrænkninger. Disse sidste (hvilke Advocat Løck ikke havde bitraadt) vare følgende: 1) Kun et bestemt Antal af Mænd kunde og skulde tilstædes Adgang, fortrinssviis de valgte Suppleanter. 2) Offentligheden torde kun finde Sted ved de formelige (endelige) Forhandlinger, men udelukket saavel fra den foreløbige Discussion som fra Afstemningen. 3) Endeligen kunde Gjenstandene, som vare under Omhandling, f. Ex. Takadressen, fordre Jndskrænkninger af Offentligheden. J saadanne Tilfælde maatte det overlades til Stænderforsamlingens Skjøn, efter eget Forgodtbefindende at forvandle Mødet til en hemmelig Session. 4) At Sessionernes Offentlighed først saaledes skulde tage sin Begyndelse med den tredie ordentlige Stænderforsamling. (fortsættes.)