Aarhuus Stifts-Tidende, 1839-05-25
(Af Kjøbenhavnsposten." Fædrelandets og den gode Sags, vor Stænderinstitutions, Venner ere atter betænkte paa at feire den 28de Mai Den Interesse, som i de foregaaende Aar har yttret sig for denne nationale Festdag, kan ikke andet end være tiltagen hos enhver dansk Borger med patriotisk Takt og Tænkemaade, da, ligesom i den senere Tid overhovedet, saaledes ogsaa i det sidstforløbne Aar, den ønskelige Jnteresse og Medfølelse for Landets offentlige Anliggender og Statens politiske Forhold unægteligt alt meer og meere vaagner blandt Statens forskellige Classer af Medborgere, ligefra den sorgløst levende Rigmand indtil Bonden bag Ploven. Vi sige i det sidstforløbne Aar, thi vi troe at kunne med Rette betegne Begyndelsen af Aaret for de Danske i politisk Henseende fra den 28de Mai, som dets Nytaarsdag. Og ligesom for det enkelte Menneske den almindelige Rytaarsdag giver Anledning og indeholder saa megen Opfordring til at skue tilbage og gjennemgaae i Erindringer, det sidst forløbne Livsafsnit og overtænke, hvorvidt man er kommen i den Tid; hvilke af de gode Forsætter, som ved det nu henvundne Aars Begyndelse besluttedes, ere blevne iværksatte eller som Sisyphos's Steen atter rullede ned af Bjerget i den dybe Dal; hvilke af de inderlige Ønsker, som dengang hævede Brystet i et halv undertrykt Suk, nu ere gaaede i Opfyldelse; hvorvidt man er gaaet frem til det Bedre; hvormange Selvbebreidelser man har Aarsag til at gjøre sig; om der af de Fremskridt, man troer at have gjort, naar derfra drages de i Samvittigheden optegnede Tilbageskridt, bliver noget tilovers - saaledes bør ogsaa den 28de Mai, denne vor første politiske Høitidsdag, for alle Landets Medborgere, betragtede som eet Samfund, være en Nytaarsdag, der opfordrer til at skue tilbage paa det forløbne Aar og anstille lignende Betragtninger, som det en kelte Menneske, der kræver sig selv til Regnskab. Men ligesom igjen det enkelte Menneske aldrig vil kunne skride sikker, og planmæssig fremad i Livet til det Bedre, uden først at være kommen til klar Bevidsthed om sin ædlere Bestemmelse, saaledes vil heller ikke det hele Statssamfund med fast Villie og den mulige Kraft kunne efterstræbe det Bedre, uden først at være kommen til Selvbevidsthed om sit ophøiede Formaal. En Selvbevidsthed, som, naar den gjennemtrænger alle en Stats tænksomme og kraftfulde Medborgere, ikke kan være andet end høist heldbringende for enhver Regjering, der vil Landets sande Vel, da den ved Hjelp af samme i alle sine almeennyttige Foretagender vil finde en imødekommende Beredvillighed og Medvirken, hvorden ellers kun kunde gjøre Regning paa en kold, træg og ligegyldig Efterlevelse af dens Bud. Enhver, der mener det godt med det Hele, vil derfor lade sig det være magtpaaliggende at stræbe efter Evne at befordre Alt, hvad der kan tjene til at fremkalde en saadan Bevidsthed i Staten og hos Folket. Og som et virksomt og gavnligt Middel hertil ville vist ikkun Faa nægte at erkjende Høitideligholdelsen af den 28de Maidag, saaledes som den heri Hovedstaden og i en Mængde af Landets øvrige Stæder i de foregaaende Aar har været feiret, og saaledes som vi i hiin Betydning have kaldet den en Nytaarsdag for de Danske. Vi kunne derfor ikke tilbageholde det Ønske, at ret Mange, overalt i Landet, i Stæder og Landsbyer, ville bidrage i Aar til saaledes at feire denne nu atter nærforestaaende Dag, ved efter Evne og Leilighed enten at foranstalte eller deeltage i festlige Forsamlinger og opmuntre til Deeltagelse, ligesom vi nære den sikkre Forviisning, at paa alle de Steder i Landet, hvor denne Dag tidligere har været feiret, vil det ogsaa i Aar skee med samme uskrømtede, af Glæde og Alvor blandede Følelser, ledsaget af frimodige Mænds Ord, der ville udtale vore Forhaabninger, vore Ønsker og vor Frygt, og foreholde os et Sandhedens Speil, hvorved hiin Selvbevidsthed alt mere og meere vil opgaae for Folket. Derfor ønske vi, at den 28de Mai maatte blive anseet som en Høitidsdag over hele Lande for Alle og Enhver, en Dag, som Jngen vilde lade gaae ubemærket hen, men opfatte og høitideligholde i den sande Betydning, som Landets Forhaabnings- og Fortrøst, nings=Dag. Forlangte Jndrykkelser. Et Hurraraab, en Snavs, om aldrig Andet, Kan i en Fart faae Blodet til at stige, Og bringe Tanken til det lysblaa Rige, Hvorfra man seer med Orneblik paa Landet. Welhaven.