Ribe Stifts Adresseaviser, 1846-11-03
En udførlig Rekrolog er her ikke paa sit Sted, ej heller ere vi nu istand til at levere den, men nogle Notitser og denne høit fortjente Mand ville sikkerligen ikke være vore Læsere uvelkomme: Peter Nicolai Thorup er født den 3 April 1780 i Guldager Præstegaard. Omhyggelig undervist og forberedt under sin Faders, Pastor Niels Thorups Veiledning, tilbragte han kun et Aar her i Skolen, hvorfra han dimitteredes 1796, i 1799 tog han theologisk Attestats med bedste Karakteer. 1801 optoges han i det pædagogiske Seminarium, kort efter vandt han Universitetets Prismedaille for en historisk Afhandling. J 1804 blev han ansat herved Skolen som Vicekonrektor (Vicarius Conrectoris) og efter Professor Hansens Entledigelse, under 9de April 1814 beskikket til Rektor. J 1828 udnævnt til Professor, blev han 1836 Ridder af Dannebroge, samme Aar creeredes han til Doctor Philosophiæ for en til Fakultetet efter dettes Jndbydelse indsendt filologisk Afhandling. Med Udgangen af 1844 entledigedes han fra sit Rektor-Embede efter Ansøgning i Naade, men vedblev dog Undervisningen i Stolen, indtil hans Eftermands Tiltrædelse, i Februar 1845. Han har altsaa virket ved Skolen i 40 Aar, og i de 30 været dens Styrer. Som Rektor har han dimitteret 124 Disciple, deraf En til Universitetet i Kiel. Strax efter Skolereformen 1806 vare de historiske Videnskaber hans Hovedsag, siden udelukkende de silo logiske. J en lang Række af Aar underviste han i Latin i de to øverste Klasser og i Græsk i den over ste. J en Deel Aar læste han tillige Hebraisk i 3die ja i nogle ogsaa i 4de, saa at han en Tid lang havde 30 Undervisnings-Timer og derover ugentlig paa Skolen. - Han var en i høi Grad nøjagtig, flittig og samvittighedsfuld Lærer, han forberedte sig stedse selv paa det omhyggeligste og fordrede derfor igjen med Strenghed flittig Forberedelse af sine Disciple. Ogsaa paa andre Maader viste han sin Jver for og Kjærlighed til den ham betroede Skole, navnligen ved grundigen at undersøge og bearbeide dens Historie, ved at bidrage til at skaffe Stipendiefondet betydelige Kapitaler tilbage, ved at stifte Legater ofv. Og vist er det, at i Skolens Annaler vil for Fremtiden Thorups Navn nævnes ved Siden af Falsters som en af dens dygtigste Lærere og Styrere. Thorup var en ualmindelig begavet og høist smagfuld Digter. Han har vel intet større Værk leveret heri, men i en Mængde mindre lyriske Digte fra hans Haand ligge til den sidste Tid, viser sig ikke alene en luttret Smag, men aabenbarer sig endog en sand poetisk Aand. Man kalde dem Leiligheds-Digte, fordi de for største Deel ere fremkaldte ved en eller anden ydre Anledning, – men vist er det, at de kunne staae ved Siden af vor Literaturs bedste Frembringelser af lignende Art, – og nogle af Evalds bedste Digte vare jo virkelige Leiligheds-Digte. En Samling eller ialt Fald et Udvalg af Thorups Digte vilde vist være den skjønne Literaturs Venner en kærkommen Gave. Vi ville, foruden Digtene over Afdøde, gjøre vore Læsere opmærksomme paa de smukke, hjertelige Sange, Digteren i en Række af Aar lagde sine Disciple i Munden ved Efteraars-Examen. Ogsaa mange Selskabssange, Ordgaaden o. d. fra hans tidligere Dage fortjene at udrives af Forglemmelse. Den Smagfuldhed, der udmærket Thorup som Digter, spores ogsaa overalt i hans Prosa, navnlig i hans Latinitet. Han nød ikke længe sit Otium; i Besiddelse af sin hele Aanstyrke, tilsyneladende ogsaa med en for hans Alder sjelden Legemskraft, blev han kastet paa et høist smerteligt Sygeleie, hvor han, efter store Lidelser, endte sit virksomme, frugtbringende Liv ved en blid og rolig Død den 26. October 1846.