Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-04-24
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fireogtyvende Aargang. No. 33. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 24 April 1827. Sammenligning mellem Skildter, og Bogtitler. Jntet synes at have større Lighed med Skildter end Bogtitler. Skildtet siger mig hvilken Haandtering den driver, som boer i Huset; Titelen, hvilket Væsen, der drives i Bogen; Skildtet siger: kom herop, Titelen, kom og læs! Skildtet skal lokke Kunder og Kjøbere; Titelen Læsere og Kjøbere, Skildtet lover ofte mere end det holder; det samme gjør ogsaa Titelen. Skildtet narrer ofte Folk, det samme giør Titelen. Den eneste Forskjel, der er paa Titeler og Skildter er den, at Skildte altid bære det rigtige digtet. Gaaer jeg forbi en Børstenbinder, Kam eller Sigtemager og seer de udhængende Skrub bere, Støvkoste, Klæde- og Fløielsbørster, de paamalede Frisør- og tætte Kamme, de grove og fine Sigter og Solde, saa tænker jeg altid paa critiske Journaler, Literaturzeitungen, eri Navn, Titeler derimod ofte et falskt og optical Reviews, Journal des Scavans, og hvad alle de Titeler paa critiske Anstalter videre hedde, hvori lærde Arbeider, Konstværker, Digte skrubbes, børstes, friseres, kæmmes, sigtes, foldes; stundom saa fiint, at der bliver intet af deres egentlige Væsen tilbage. Seer jeg et Skrædderskildt, hvor to Saxe ere slyngede i hinanden, som et Vaaben, eller Uniformer, Præstekjoler &c. malede paa et Brædt, saa falde mig de Titeler, ind, der, med prunkende Ord, fortælle os: her syes alle Slags moralske Klæder - her skabes Folk ved disse Klæder. Jeg tænker paa Elisa, eller Konen som hun bør være, paa Konsten at blive lykkelig, paa Visdoms og Lyksalighedslæren, paa Knigge om Omgang med Mennesker, Campes Klogskabsregler &c. Seer jeg et Hattemagerskildt, med paamalede trekantede og runde, Admirals- og Generalshatte, saa mindes jeg Titlerne paa de mange philosophiske Sy stemmer, Lærebøger og Afhandlinger, der, ligesom Hattene, kun ved Opfæstningen og Besætningen blive forskjellige, men oprindeligen dog ere de samme. Gaaer jeg forbi en Snedker og seer en stor forgyldt Høvl eller endog en Ligkiste over Døren, saa tænker jeg paa Titlerne af de Bøger, hvori man ikke gjør andet end glathøvler Kjødet, og før ger for de Døde medens man lader de Levende sulte ihiel. Farvernes udhængende Klæde og Garn af alskens Farve, vække hos mig Tanken, om Titlerne paa de Bøger, der kunne sætte Sminke paa Alting og gjøre Sort til Hvidt og Hvidt til Sort. Isenkræmmerne have vel egentligen intet andet Skildt end det Jsenkram, der hænger og staaer i Vinduerne, men disse Nürnbergerdukker, Spilleværker, udskaarne Gedebukke, Køer, Heste, Hunde af Træe, disse forskjellige Carricaturer af Masker, disse Messing- og StaalGalanterievarer give mig dog en tydelig Forestilling om Titelen og Jndholdet af de mange moderne Tidsskrifter, der, som en anden Syndflod, oversvømme Literaturen. Jordemoderskildtet, hvorpaa sædvanligen en stadselig, trind Jordemoder sidder med et nyfødt Barn paa Skjødet, forekommer mig som Skildtet paa visse Journaler, Magaziner a., der gjerne vilde være Andres Jordemødre, men lig hiin, tage Betalingen for Barnet af den Moder, der har født og baaret det med Smerte, og som, uden synderlig Møie, faae Navn af Mødre. Uhrmagernes med alskens Guld-Sølv- og Tombaksuhre besatte Vinduer, alle visende hvad Klokken er, uden at et eneste deraf gaaer, forekomme mig at være et Skildt, der ligner Titlen paa de Bøger, der vilde veilede andre, uden selv at kunne gaae, og lære deres Næste hvad de selv endnu ikke have lært. Lysestøbernes malede sex Træ lys have Lighed med Titelen paa Bøger, der give sig Mine af at ville udbrede Lys, men i Grunden ligesaalidet ere skikkede dertil, som Træ lysenes malede Vægge til at brænde. Vintappernes to Speidere, med en Drue paa Stang, som de neppe aarke at være, eller den rosenkrandsede Bachus paa Tønden, med et Glas Viin i Haanden, ligne Titelen paa de Bøger, hvoraf Titelen er det Bedste, i det mindste det med største Flid af Forlæggeren udarbeidede, og hvis Jndhold stadfæster Sandheden af det Ordsprog; en god Viin trænger til intet Skildt. Endeligen kan Parykmagerskildtet, hvorpaa alskens moderne Fruentimmer- og Mandfolke-Paryker, a la Titus, Caracalla &c. i Forening med alle Sorter Lokker, Krøller og Tourer, findes malede, sammenlignes med Titelen paa de Bøger, der ikke indeholde andet end Egenkjærlighedens falske Prydelser, der ligesaa meget tjene til at skjule Aandsfattigdom og Aandsneverhed, som Haar. Optegnelser paa en Reise i Sommeren 1825. (Fortsættelse; see No. 31.)