Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-11-09
Den offentlige Mening har allerede afsagt sin Dom over Gjenstanden, i den offentlige Bemærkning, hvis første Stød for nogen Tid siden rammede Sir Thomas Maitland, som vor Repræsentant i hiin græsselige Egn, men jeg ønsker intet bedre Beviis paa vor Regjerings Handlinger og Ønsker end i det Sir Thomas Maitland har gjort, jeg er overtydet om, at han aldrig er afveget fra hans Forskrifter, følgeligen heller ikke fra sin Pligt; jeg har kjendt ham mit hele Liv igjennem og i forskjellige Stillinger, som krævede ansvarfuld Tiltro, i hvilke alle hans Adfærd har været exemplarisk og hans Characteer uden Dadel. Jeg havde sandeligen heller ønsket, at han, istedet for at være gjort til vor Agent, som han har været, for at bevare en kold og uværdig Neutralitet, var, som saa nøje bekjendt med alle den nuværende Krigs Omstændeligheder, blevet raadspurgt om, hvorledes den snarest kunde blive endt 4 Grækerne paa den fordeelagtigste Maade beskyttede. Min egen Mening er ligefrem den, som den altid har været og stedse maa blive, uagtet jeg ikke har paatvunget Deres Herlighed den, og heller ikke er sindet at paatvinge den, at Tyrkerne burde fordrives fra Europa ved dets forenede Kraft paa eengang, dersom det kan opnaaes, og til at iværksætte dette, anseer jeg det ikke for nødvendigt, at raadføre sig med Hertugen af Wellington, som den største Mand til at anføre en Hær, der nogensinde har levet, eller, som jeg troer, nogensinde vil leve blandt os; jeg vilde heller betroe Sagen til en eller anden over Diplomatiker, med Understøttelse af en Retslærd, til at opsætte Afstaaelsesnoten. Dette er intet Hjernespind, min Lord – thi hvilken muelig Modstand kunde Tyrkiet gjøre, dersom Europa kunde bestemme, til hvem Besiddelsen skulde overleveres. – De, der ere tilbøielige til at betragte denne Plages Bortryddelse, som et foretagende af stor Bekostning, Vanskelighed og Fare, kunne ikke tilstrækkeligen have overveiet de Fremskridt, Grækerne, skjøndt uunderstøttede, allerede have gjort og hver Time gjøre, for at grunde deres Uafhængighed, eller med hvor liden Hielp den kan fuldbyrdes. Den eneste Nytte af en umiddelbar afgjørende Magt vilde sandeligen være den, at i Mellemtiden en saa sørgelig Blodsudgydelse kunde forebygges. - Den, som kun er nogenlunde bekjendt med Orlogssager, maa forbauses over det Mod og den Jndsigt, hvormed deres Flaader, som endnu ere i deres Barndom, ere blevne anførte, og i Særdeleshed over den Konst og Kiekhed, hvormed de saa nyligen entrede den tyrkiske Paschas uhyre Skib, og fuldendte dets Ødelæggelse. - Selv Beliggenheden af de Egne, hvor deres Lidelser fristes, og Mindet om det samme Folks Bedrifter i Oldtiden, ere mig et Slags Spaadom om deres Held. De ere nu, troer jeg, i Athenens saakaldte Citadel, og uagtet det ikke kan være nogen stærk Stilling i denne fordum berømte Stads sjunkne Forfatning, ville de dog opflammes ved Synet af Salamis, ligeover for dem, og deres Matroser kunde man fortælle, hvorledes Themistoles, med en høist ubetydelig Magt, drog Terres's mindeværdige Flaade ind i en snæver Sø, hvor hans store Skibe ikke kunde manøvrere, og aldeles ødelagde den; en Flaade, som, efter Historieskrivernes Beretning, var den største, da bekiendte, i Menneskehedens Historie, men dog, ved saa ulige Midler, blev overvundet. - Nam pari modo apud Salamina parvo numero navium, maxima post hominum memoriam classis est derictor D. - Ogsaa Marathon have de ligge for Øine, blot ti Mile (engelske) fra dem, hvor Miltiades, istedet for at forskandse sig bag Mure, som nu ligge i Gruus, slog paa aaben Mark Darius's Høvdinger, og ene med en Haandfuld Atheniensere, Fædrene til de nuværende Grækere, vandt den udødelige Seir over hundred Tusind Mand. Qua pugna, nihil adhug est nobilius, nulla en unquem tem exigua manus tantas opes prostravit. Udmærket Held i Krig, under fortrinlige Anførere, kan ligesaa godt overvinde Nutidens, som Fortidens Barbarer, og saa meget snarere, som Exempler have saa mægtig en Jndflydelse paa Menneskeslægtens Jdrætter. - Mine Betragtninger over denne bedrøvelige Gjenstand, min Lord, nærmer sig nu næsten deres Ende. Det har for nogen Tid siden ikke været nogen Hemmelighed, at en Kongres skulde holdes paa Fastlandet, hvor Grækernes Sag maa komme under Overveielse, og at vi der ville blive repræsenterede ved en Statsminister. Det var dette som bestemte mig, uden at spilde et Øjeblik, til at skrive og kundgjøre dette Brev, thi det vilde været for sildigt at appellere til Deres Herlighed eller Almeenheden, efterat vi havde taget Partie, og maaskee deeltaget i Beslutninger, som jeg da kun til Unytte vil fraraade. - Dersom denne Kongres af Souverainer og deres Ministere kun ene har til Formaal den fornyede Understøttelse af Grundsætninger og Forslag, der allerede ere alt for bekiendte, eller dersom Tyrkiet, for at undgaae Misforhold eller Afvigelser i det System, man hidtil handlede efter, helligen maa opretholdes, som en lovmæssig Souverainitet, og Grækerne opoffres, eller paa een eller anden Maade forliges, fordi de ere Portens Undersaatter, og forbundne *) Thi paa lige Maade blev ved Salamis den største Flaade, i Mandsminde, af et lidet Antal Skibe overvundet. Endnu er Jntet berømmeligere end denne Kamp; thi aldrig har saa ubetydelig en Hær kuldkastet saa stor en Vælde. ved deres undersaattelige Pligt, endskjønt imod deres almindelige Villie, til Lydighed og Fred, saa ønsker jeg derved at udtrykke min Afsky over at sætte dette Land i en saa forhadt Forbindelse, og jeg er overbevist om, at den store Masse af det brittiske Folk vil istemme min Jndsigelse. - Min Bekymring, i Henseende til Fremtiden, er retfærdiggjort ved det, der er skeet. Ruslands Adfærd er næsten uforklarlig ved nogen anden Grund, end at det i det mindste nyligen har handlet i Overeenstemmelse med Fastlandsmagterne, og at Fastlandsmagterne og vi selv maaskee tilligemed dem, ikke have gjort noget Skridt til nogen Opretholdelse af Grækerne, eller vare beredte til at forskaffe dem nogensomhelst Sikkerhed. - Rusland, min Lord, samlede i Begyndelsen af Foraaret en uhyre Armee, og da Høsten nærmede sig, marscherede store Afdelinger deraf til de tyrkiske Grændser; men uagtet Grusomhederne forøgede sig hver Time, og det med tiltagende Rædsler, gjorde det dog ingen Anstalt til at forebygge dem, og uagtet det vidste, at Grækerne vare under Vaaben for deres Uafhængighed, og førte en hæderlig Kamp mod deres Undertrykkere, gik det dog ikke videre, men kundgjorde et Ultimatum, aldeles ikke egnende sig til deres Beskyttelse eller Bistand. - Kan Moldaus og Vallachiets Rømning da standse de ulykkelige Grækeres barbariske Mishandlinger, den Gang paa deres høieste Pynt og hvilket Forlangende til deres Fordeel kunde være unyttigere, end Gjenopbyggelsen af deres Kirker, som vare blevne ødelagte; thi hvilken forsvarløs Christen vilde vel vove at sætte sin Fod i nogen af dem, naar den er gjenopbygt?