Politivennen, 1799-01-01
Kronprindsen indlukker Madskibene. De vil uden Tvivl, Hr. Politiven, ønske med Jndsenderen, heraf, at Embedmanden, ved at udføre den ham givne Jnstrux, i overordentlige Tilfælde, dem Jnstruxen ikke kan forudsee, turde, ikke mindre end burde, skjønne hvad der er rigtigt og nyttigt for det almindelige Vel. Følgende Tildragelse er et Bevis paa at dette ikke altid har Sted. J den Forlægenhed, hvori man her i Staden har været i de sidste 14 Dage for visse Provisionsvare, efter en Jsbelejring af henved 6 Maaneder har man med Længsel seet Fartøjer med Provisioner i Møde. Endeligen kom hertil i Løverdags Aften og første Pinsedag 10 a 12 Slibe, som med megen Fare og ved utrolig Møje havde arbejdet sig ind igjennem Jsen til Bommen. De hørte hjemme i Lolland og Falster, og vare, da Løbet var spærret ved Dragø, vendte om og gaaet norden om Sælland, altsaa over 40 Miles Omvej. Der vare mange Aarsager for Haanden, som stemte dem til at ønske sig igjennem Bommen efter 3 a 4 Ugers Rejse, paa et Farvand, som sædvarlig lægges tilbage i en Snes Timer; Den vigtigste var den, at deres smaae Fartøjer, hvoraf nogle havde taget Skade i Jsen, stode nu Fare for, at vorde knuste mellem de mange store Skibe, som deels vare komne og deels vare udlagte for at gaae bort, og som, da Vinden begyndte at blæse op fra Nordvest, letteligen kunde rage paa hinanden. At ingen Skibe indlades igjennen Bommen paa Søn- og Helligedage, fatter man letteligen er en god og fornøden Orden; men i et saa aalmindeligt Tilfælde, som det et der træffer Kjøbenhavn i Aar, fordrer det Almindeliges Tarv, at Reglen har Undtagelse. Jeg var i Mandags meltem Mængden af Stadens Folk paa Toldboden og saae et Antal af Skibe saa stort og saa tæt paa hinanden, at jeg aldrig har seet lige dertil. Jeg hørte nogle Provints-Skippere, der havde endeel Mennesker omkring sig, klage over, at de ikke kunde komme ind i Havnen med deres Fartøjer, uagtet Toldvæsenet havde paa muligste Maade lettet dem Vejen dertil. Gaaer til Buntjen, raabte een af Forsamlingen, gaaer til Kommandanten raabte en Anden. Vi have været hos dem begge: Det er mod Ordre, svare de. Gaaer til Kronprindsen raabte flere, han er Præses for Admiralitetet; Vi ville vise jer Vejen til ham. Dette Raad blev fulgt. Skipperne fik Hs. K. H. i Tale og det gode Tilsagn, at der skulde komme Ordre til at lade Bommen ufortøvet oplukke. Men naturligviis medtog det Tid, inden Ordren kunde komme Vedkommende til hænde, paa en Dag og en Tid da man gjerne er ude at drage frisk Luft. Henimod Klokken 8 Aften kom en Admiral fra Admiralitetet, som gav Baadsmanden Befaling at lade Provisions- Skibene gaae igjennem Bommen; dog maatte Nøglen først hentes fra Holmens Chef. Den kom Kl. 8. Nu oplodes Bommen, og i det Varpningen gik for sig lovprisede det forsamlede Folk Kongens hulde Søn, som i et Øjeblik fattede at der gives Tilfælde hvori Jnstruxer kunne taale Undtagelse. O! at han vilde engang for alle berige Toldbodens Chefs Justrux med den Klausul, at der i Tilfælde som dette eller naar en særdeles gavnlig Vind blæste, altid paa Begiering af Skipperne skulde aabnes for dem. At Toldbodens Kommandant, der selv er Sømand, og altsaa indseer Nytten, vil understøtte dette Ønske, bør man love sig. Skipperne og deres Mandskab arbeidede hele Natten i Spillet, og Morgenen tidlig vare de paa deres Markedsplads. Skulde de have biet til Dagen derpaa, da de udgaaende Skibe endnu mere gjøre Farten igjennem Bommen befværlig, vilde de ikke endnu i 2 Dage have kommet op i Havnen; og rimeligen ikke alle i Behold. De saa kaldte Pære-Skuder vare vigtigere for Khavn, end de store Skibe med Sukker Caffe og Tobak: Det Nyttige maatte vige for det Nødvendige. Den 14 May 1799. Sincerus. Jeg er enig med Hr. Tohundrededalersgage (see No. 55) at Farten gjennem Kalleborenden kunde være i Almindelighed, ubeskrivelig nyttig. Men at den i Aar kunde have lettet Tilførslen af Provisionen derudi er jeg af ulige Mening. Jsen har fra Stevens til Dragøe ligget stedse fast i en sammenhængende Masse, som sikkert intet Skib kunde gaae igjennem. Aarsagen er den store Mængde Driv-Js, som formedelst de i over tyve Uger vedvarende østlige Vinde ere komne fra Østersøens Bredder. Denne tildels allerede tykke Jis har ved Vind og Strøm skruet sig tilsammen og er omkring Smaalandene og den østlige og sydostlige Deel af Sælland bleven over tre Favne tyk og sidder fast paa de flade Grunde som strække sig langt ud fra bemeldte Lande.