Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-05-31
Fra det Russiske Hovedqvarteer i Luckov, sydlig for Siedle, er indløbet følgende Jndberetning dateret 5te (17de Mai. Da Greve Pa Detaschement, forstærket af General Romarinos Tropper, under Commando af Chefen for Generalstaben ved Jnsurgenternes Armee, General Chrzanovski, 10 Batailloner og 16 Escadroner størkt, og forsynet med 12 Kanoner, var gaart over Viepre=Floden; saa gav General Kreuz strax Ordre til General Thiemans Detaschement at forlade Kotzk og marschere til Kamionka. Fienden besatte den første Flække den 6te Mai med betydelige Stidskræfter, og General Krenz giorde Tilberedelser for at concentrere sine Tropper. Den 8de Mai vente han sig imod Kamionka og befalede General Faezi at sende en Recognoscering forud imod Firley. Hans Brigade stødte i Skoven paa Fienden, angreb ham med Tapper hed, og det lykkedes ham at giøre 100 Mand til Fange; men han blev snart somringet af bitydelige Masser af Jnsurgenter som truede at ville afskiære ham Tilbagetoget; da General Deellingshausen rykkede strax frem med de faae Tropper han havde hos sig for at degagere ham. Saasnart General Faezi hørte Kanonaden saa angreb han selv med Bajonetten og forskaffede sig Luft midt igiennem de fiendtlige Tropper; men med noget Tab og ved at efterlade nogle Fanger. Polakkerne debouscherede i sluttede Colonner til Kmionka; men maatte trække sig tilbage i Skoven, og vendte sig om Natten imod Lubartov. Det var nok denne første Fægtning som Polakkerne omtale som seierrig for den). Den 9de angreb General Keuz dem i deres Position og tilbragte dem et føleligt Tab. Efter flere Angreb af Jnfanteriet og Kavalleriet og knuste af Kardetschilden trak Jnsurgenterne sig aldeles tilbage. De Batailloner, som vare posterede i Byen selv, og i Klosteret giorde en fortvivlet Modstant; men da Jlden havde angrebet Husene saa omkom allede Jnsurgenter i Luerne, som havde sat sig fast i hiine, for at giøre vore tappre Seiervindere Modstand. Jmidlertid var der skudt en Bresche i Klostermuren og de Tropper, som forsvarede Klosteret saae sig nødsagede til ved en nye Storm af Gen. Dellinghausen at strække Gevær. Valpladsen, som var bedækket med Døde og Saarede blev aldeles rømmet af Fienden, som paa nye vadede over Vieptz Floden, og endnu me stede mange Folk i Bølgerne. 3 Lavetter, som man fandt ved Bredden tilligemed Krudtvognene beviser at Kanonerne vare blevne kastede i Vandet. J denne Fægtning bleve 600 Mand, hvoriblandt 11 Officere tagne til Fange. General Kreutz anslaaer Fiendens Tab i disse to Dage til 3000 Md. da desuden endeel af Tropperne bleve adspittede og drevne ind i Skoven Efter dette Nederlag trak Jnsurgenterne sig tilbage til Lenczna, (ligger tæt bag ved Lublin, og bleve heftigt forfulgte; men da det Russiske Jnfanterie, som havde i tre Dage gjort forcerede Marscher for at naae Fienden, behøvede Rolighed. (Polakkerne havde imidlertid giort en længere Marsch end Russerne), saa undgik de Polakkerne, som vare vendte tilbage til den venstre Bred af Vieptz, ved deres Hurtighed, og naaede til Gammel Zamosk, da de i kortere Tid end to Dage, tilbagelagde 12 Mile, under vedvarende Angreb af det Russiske Kavallerie, som flere de Gangenanfaldt deres Arriergarde, nemlig des den 11te Mai, da Oberste Kurnetzov tilbragte dem et føleligt Tab med Kosakkerne af det Attamanske Regiment. Jfølge denne Begivenhed har General Kreutz formeret mobile Colonner, med den Bestemmelse at streife igiennem Skovene og de afsides Veie for at opfange Soldaterne, som paa alle Kanter have opløst sig i Hobe fra 30 til 600 Mand, og allerede ere mange Fanger indbragte. Det Russiske Tab af Døde og Saarede beløber sig til 400 Mand. Brigaden Fa i har lidt meest ved det glimrende Angreb den giorde paa den i Antal overlegne Fiende for at komme ud af den indsluttede Stilling. (Naar man læser denne Krigsberetning med Opmærksomhed, saa bliver man overbeviist om, at Russerne have ikke tilfægtet sig i denne Kamp nogen betydelig Seier, som kan sees deraf, at de hverken have bemægtiget sig Polakkernes Artillerie, eller kunnet forhindre dem fra at fortsætte deres forvovne Marsch bag ved den Russiske Armee til Zamosk, som altid vil blive een i Krigshistorien mærkværdig Expedition. Begge Partiers Tab kan formodentlig veie op imod hinanden, men Polakkerne kunne ikke taale at tabe saamange Folk som Russerne). J denne Beretning hedder det videre at da den Russiske Overgeneral havde faaet at vide, af Jnsurgenterne med deres Hovedstyrke vilde angribe Siedle saa traf den Russiske Overgeneral strax Foranstaltninger til at komme dem i Forkiøbet. Den 11te, om Aftenen foretog han sig en Bevægelse imod Jabonna og rykkede den næste Morgen med de der forsamlede Tropper imod Kaluszyn; men Polakkerne havde allerede rømmet denne Bye. De holdt hverken Stand i Skoven foran Byen, eller i de Forskandsninger som de havde opkastet for at forsvare den, og efter Fangernes eenstemmige Udsagn havde de allerede om Aftenen bortbragt deres Kanoner. De bleve forfulgte i nogen Tid og giorde Mine til at ville standse ved Jenderzejov; men da Artillerieilden, som beherskede Stillingen, havde tilbragt dem et føleligt Tab og de brave Russiske Søeregimenter vare rykkede dem paa Kroppen med deres Bajonetter, saa trak de sig igien i en Hast tilbage forbi Minsk til Dembe Vielkie. Nu lod Overgeneralen ogsaa sine Tropper marschere tilbage i deres forrige Position. Russerne have gjort 100 Fanger paa denne Marsch uden at fattigere deres Tropper, og paa nye beviist deres Vaabens Overlegenhed og Fiendens Hensigt ikke at ville modtage noget Hovedslag. Russernes Tab beløber sig ikke til over 100 Mand Døde og Saarede. Gen. Grabbe som commanderede Avantgarden, har faaet en ubetydelig Contusion. (Disse omtalte Søeregimenter ere formodentligen Finlandske Tropper.