Viborger Samler, 1845-03-17
I Pairskammerets Møde idag tog General Cubidres, Krigsminister i Thiersministeriet, Ordet imod det nuværende Ministerium, og dadlede især de to høie Embedsmænds Afsættelse. "Fred med hele Verden", sagde han, var rigtignok et ønskeligt Gode, men en god Bevidsthed, Landets Sympathier vare ham endnu mere dyrebare; at man har vedligeholdt Freden, skylder man Cabinettet af 1ste Marts (Thiers's Ministerium, dettes Rustninger og fremfor Alt Hovedstadens Befæstning, – dette Kæmpeværk, som Udlandet ansaae for umuligt, og som næsten er fuldendt i Løbet af 3 Aar. – Marschal Soult var forbauset over Generalens fiendtlige Sprog, og over den Roes, han havde ydet hiint Ministerium; da han (Soult) havde overtaget sin nuværende Post, havde han havt nok at gjøre med at gjenoprette de under hans Forgænger, stedfindende Uordener. Generalens fiendtlige Sprog var saa meget mere paafaldende, som han endnu for kort Tid siden ivrigen havde attraaet en Ansættelse. General Cubidres forsvarede sig imod Marschallens Bebreidelser, ved at anføre hvad der var udrettet i hans korte Ministerium og med sin frie og uafhængige Stilling; han dadlede ikke Personer, men et falskt System. Efter denne Ordstrid fulgte en Udtuskning af bittre Ord imellem den afsatte Minister ved det danske Hof, Greven af St. Priest, og Udenrigsministeren. (Posten afgik.) Gaarsdagens parlementariske Kamp, man tør sige Tvekamp imellem de tvende rivaliserende Statsmænd Guizot og Mole danner Hovedstoffet for Pariserjournalernes ledende Artikker. Oppositionsjournalerne see med Skaandefrohed, hvorledes Hovederne for det conservative Parti overøse hinanden med bittre Ord, Sarcasmer, fornærmende Hentydninger, hvorledes de tvende høitstaaende Statsmænd, navnligen Grev Mole, lod deres Veltalenhed spille, for at sige hinanden Grovheder og for at give en længe indepresset Harme Luft. Jour. des Deb. beklager med Føie, at Grev Mole kun opholder sig ved Personligheder, og at han hellere vil ryste Staten og true sit eget Parti, end tæmme sin Harme. Det var isærdeleshed den Yttring af Guizot i hans bekiendte Tale i de Deputeredes Kammer: at nemlig ethvert Ministerium, der fremgik af den nuværende Coalition, ikke vilde have nogen sand Livskraft, men være nødsaget, for at friste Tilværelsen, at ligge sit Brød snart paa den ene snart paa den anden Side af Kammeret", – som havde bragt Grev Mole i Harnisk, J fire Aar udbrød Mole, har dette Ministerium bestaaet og Jntet har det udrettet!" – Han omtalte nu Renteconversionen, Sukkerfabricationen, Jernbanerne, Gjennemsøgningsretten, Underviisningsspørgsmaalet – alle disse vigtige Spørgsmaal svævede endnu, og Guizot formaaede ikke at løse et eneste af dem. "Men at lade sig saaledes henrive af Lyst til at berske; kun at have Sands for at conservere sig paa sin Plads, at indbilde sig, naar man er Minister, at det at sontenere sig paa sin Plads, er at regiere; at en reen personlig Kamp og Regjeringsposter er tilstrækkelig til at gjennemtrænge en repræsentativ Regiering med Energie: det er et usaligt Blændværk. Til den repræsentative Forfatnings Liv hører meget mere en stadig Fremskriden fra det Onde til det Gode, fra det Gode til det Bedre. Nationer staae ikke stille paa den dem af Forsynet betegnede Bane; de skride frem indtil det Øieblik, da det gaaer tilbage. En Regjering, som holder dem tilbage imod Naturens evige Love, eller som meget mere selv staaer stille, hidfører omsider en Gjæring, en Opbrusen, der omstyrter istedet forat forbedre. Denne Stillestaaen lægger Folket omsider ikke Regjeringen, men Constitutionen til Last. Derefter betegnede Grev Mole den vel langsomme, men uafladelige Fremskriden som sit System og meente, at et Cabinet, der sætter sin Politik deri, vil ingensinde see sig nødsaget til at ligge sit Brød, eller beile til et Parties Gunst. Nu besteg Guizot Tribunen. Grev Moles Tale, sagde han, concentrerede sig til 2de Paastande: a. Det nuværende Cabinets Magt er svag og precair; det er stedse betænkt paa at skaffe sig en svag Majoritet; det opgiver sin Magt for at erholde Majoriteten; det tænker kun paa at friste Livet, men ikke paa at regiere; b. Naar Grev Mole kom til Regjeringen, da vilde han langt bedre lede det conservative Parties Anliggender, forene Fremskriden, med Fasthed, løse alle de vigtige Statspørgsmaal, tilfredsstille Gemytterne hvad de almindelige Spørgsmaal angik, og Jndividerne med Hensyn til de personlige Spørgsmaal med eet Ord, han vilde rydde af Veien alle de Vanskeligheder, for hvilke det nuværende Cabinet bukker under. Guizot søgte derefter at gjendrive de af Mole yttrede Paastande, og de Argumenter, hvoraf han dertil betjente sig, vare tildeels øste af hans fortræffelige Tale i de Deputeredes Kammer i Anledning af Billaults Angreb imod Ministeriet i Discussionen om de hemmelige Fonds. Han gik derefter over til at omtale Ministeriets Tilbøielighed til at resignere, udhævede de Grunde, der havde bevæget Cabinettet til at vedblive, og sagde: Vi have givet efter; vi have fremkaldt en ny Prøve. Det ene Kammer har svaret; vi staae nu for dem for at erholde Deres Svar." Taleren skildrede endvidere Oppositionens Forhold under denne Prøve, hvorledes den betjente sig af Løfter og Tillokkelser for at vinde Nogle af det conservative Parti, undersøgte fremdeles Moles egen Adfærd og hvad Frankerig havde at vente af ham. Han (Guizot, behøvede ikke at frygte for derved at fornærme Moles gamle Venner; thi disse sad endnu som forhen enten iblandt de Conservative eller paa Ministerbænken; Mole var den eneste, der havde adskilt sin Skjebne fra det conservative Parties. Mole havde kastet sig i Oppositionens Arme, saaledes som han allerede i Aaret 1837, for at blive i sit Embede, havde forladt sin Fane, og i Løbet af 2 Aar tvende Gange havde opløst de Deputeredes Kammer. Derfor havde de Conservative ingen Tillid til ham; derfor maatte han, naar han kom til Statsroret, søge sin Hovedstyrke i den anden Leir, og da var det ude med den conservative Politik. "Vi ere altsaa nu i det Alternalive, enten maae vi bibeholde det conservative Parties nuværende Forfatning, og ved dettes indre Kraft regiere under en lille Majoritets vanskelige og mei somme Betingelse, eller ogsaa maae vi priisgive det conservative Parti til alle med en Opløsning forbundne Tilfældigheder, og denne Opløsning turde under de nuværende Forhold kun komme vore Modstandere til Gode. Valget imellem disse Altervativer var ikke vanskeligt; Cabinettet har valgt. "Ministeren endte med en Fremstilling af de store Goder, som det nuværende Ministerium havde drevet igjennem, og med den Forsikkring, at Ministeriets nuværende Forlegenhed kun var fremkonstlet og forbigaaet. Mole troede ikke at burde lade Beskyldningen om Tergiversation gaae uændset hen; han gav samme tilbage og udtalte sig i saa bittre Personligheder, at Guizot ikke vilde værdige samme en Gjendrivelse, men overlod det til Jndenrigsministeren, Grev Duchatel, videre at forfegte Ministeriets Sag.