Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-02-12
Om der foruden de her anførte 11 Hoved- og 18 Biplancter eller Maaner endnu gives flere Legemer af det Slags i vort Solsystem, kan man ligesaa lidet bekræfte som benægte. Jmellem Mertur og Solen kan man vel ikke vente nogen Planet; thi man havde vel da eengang seet den gaae forbi Solen, om den endog ikke kunde gaae udenfor Morgen og Aftenrødens Skin. J de 4 nye smaae Plancters Region kan bestandig een eller anden endnu holde sig skiule paa hvilken man engang tilfældigviis støder. Massen af de 4 allerede fundne er dog endnu for ringe til at udfylde dette Rum. Bag ved Uranus er Plads nok til en 12te Planet; da denne imidlertid er 800 Millioner Mile borte fra Solen, og altsaa bliver meget svagt oplyst, saa maatte vi have Møie med at opdage den endog med de bedste Redskaber. Vi ville ikke sige, at der ikke kunde bestaae nogen Planet, i denne Frastand; ogsaa det svageste Skin af Solen, kunde ved en behørig Jndretning ved Planeterne være tilstrækkelig til at befordre et organiske Liv, og om en saadan Planet saae Solens Flade endog 1 1/2 Tusinde Gange mindre end vi, saa vilde dog Sollyset give den endnu en Klarhed, som overgik Fuldmaanens 200 Gange, i hvilken selv vi med vore jordiske Øine, som ere vante til et stærkt Lys, kunde besørge de fleste af vore Forretninger. Denne Planets Omløb omkring Solen maatte vel vedvare 250 Aar, som var Tid nok til at Børnene derkunde i deres første Leveaar lære at gaae og at stamme, Dog alt dette er kun Drømme, saadanne som en Jordens Beboer kan have dem. Vi ville lade det berøe paa sig selv. - For nu ellers at kunne giøre sig et ret tydeligt Begreb om Forholdet med Hensyn til Planternes Størrelse og Frastand imellem sig og med Hensyn til Solen, saa tænke man sig Solen som en Kugle af 28 1/2 Tomme i Giennemsnit; derpaa tage man en liden Ært for Merkur, og opstille den i en Frastand af 100 Fod fra den store Kugle, for Venus en stor Ært, som fik sin Plads 175 Fod fra Kuglen, for Jorden ogsaa en stor Ært, men 250 Fod bortfjernet; for Mars igien en mindre og 375 Fod bortfjernet; for de fire smaae Planeter Kaalfrøekorn opstillede i en Afstand af 6 til 700 Fod, for Jupiter et rundt Legeme som næsten holder 3 Tommer i Giennemsnit, som bekommer sin Stilling 1300 Fod fra Soelkuglen; for Saturn et mindre rundt Legeme, og som bliver opstillet i en Afstand af 2375 Fod, og endelig for Uranus en Kugle hvis Giennemsnit udgiør noget over 1 Tomme, og som sættes i en Afstand af 4800 Fod. saa har man et Solsystem i det mindre, men dog efter temmelig rigtige Forhold. Hvo som ikke er vant til at forvandle Tallene til et beskueligt Maal, maae dog blive noget overrasket ved de smaae Figurer, som fylde de 5 første Pladser, og det i en saastor Afstand fra Solen. Man seer paa det første Blik, at Planeterne ikke komme i Fare for at rende paa hinanden; men dog kunde de ikke staae meget nærmere sammen, fordi de i dette Tilfælde vilde forstyrre hinanden giensidigen, da dette ikke engang kan blive ganske undgaaet nu uden imidlertid at skade Ordenen i det Hele. Hvad den ene Planet forstyrrer den anden i sit Løb ved sin Tiltrækning, det gjor den anden tildeels godt igien; og saaledes vedbliver Solsystemet under Kamp og Modstrid i sin regelmæssige Gang. Alle disse Planeter bevæge sig nu saa temmelig med Jorden i en og den samme Flade, som gaaer igiennem Solens Middelpunkt, og udvider Himemelen rundt omkring, og stoder paa den Egn, som man kalder Dyrekredsen; som er en Række af 12 saadanne Stiernebilleder, som allerede i den tidligste Udtid bleve antagne, for efter dem, som man troede at betegne Solens aarlige Løb, kun de 4 nye Planeter afvige fra denne Flade, som man havde tænkt sig i Himmerrummet. Nøiere taget har vistnok hver Planet sin egen Bane, hvis Flade meere eller mindre skiærer Jordbanens Flade, dog er Vinkelen af denne Skiæren ikke betydelig. Endog alle bekiendte Drabantere bevæge sig paa en lignende Maade, (hvoraf ogsaa de hyppige Formørkelser fremkomme, da de bedække Solen den ene for den anden, og derpaa kaste en Skygge til dem der staae bagved) og alle uden Undtagelse bevæge de sig fra Vesten til Østen.