Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-08-31
Oversigt over Dagens udenlandske Nyheder. Man erholder nu følgende Oplysning om Oprøret i Jassy. Rusland søgte forgiæves, i Særdeleshed i den sidste Fred med den Ottomanske Port, at lette Moldauernes og Vallakernes Skjebne, og at befrie dem fra Undertrykkelser af deres Hospodarer, som maae betale Tribut til Storsultanen. Disse Grækere, som ved Gunst og Familierettigheder, men sielden ved Fortieneste ophøies til en Fyrstes Post, misbruge under Tiden deres Værdighed for at berige sig i deres korte Regieringstid, hvorved det er dem det samme, hvilke Midler de saa betiene sig af. Moldau og Vallachiet have et mildt Clima, en frugtbar Jordbund, og rige Biergværker, tilligemed næsten uudtømmelige Skove. Donauen, som løber igiennem dem og det sorte Hav lette Tilførselen og forskaffer en beqvem Udførsel af Producterne. Vallacheren og Moldaueren, naar han ikke er Bojar, behøver kun faae Ting, som hans Fædreneland ikke leverer. Vallachiets Hovedudførsel gaaer over Galatz. Nu er Frugtbarheden i begge Fyrstendømmerne, som man kan sige at være uudtømmelig, bleven en Qval meere for deres ulykkelige Beboere. Længe vil Fyrsten Carl Callimachis, og hans Minister Postelnic Constantin Negris, syvaarige Regiering, blive erindret og forbandet af Moldauerne. Efter at begge havde udtømmet alle de øvrige Finantser veie for at udpresse Penge af Undersaatterne, besluttede de, under det Paaskud, at sikkre Hovedstaden, for Pest, og for at bortfjerne de rige Borgere derfra, imod Enden af hans Administrations Tid, at oprette i Jassy fleere Qvarantaine=Anstalter, og at sætte Skatmester Rosuovano og Sandoulonk, i Spidsen derfor. Alle Toldafgifterne for alt hvad der passerede Qvarantainen, bleve forpagtede til disse Mænd. Tolden paa Tilførselen til Jassy blev meget høit taxeret, og andre Misbrug vare ogsaa forbundne dermed. Rige og Fattige vare utilfredse med dette Paalæg, som Qvarantainen kun tiente til et Paaskud, og henvendte sig i Begyndelsen roelig, men paatrængende til Anføreren (Hermand Constantin Soutze, og da denne var fraværende, til hans Eminenz, Erkebiskoppen Benjamin. – Mængden paastod, at en riig Landsfader maatte ikke lade sine Børn sulte ihiel. Eminenzen var af samme Meening, og lovede at foreene sin Forestilling hos Regenten med Folkets; men Slottet var tillukket og ikke tilgiængelig for nogen. Servier, Bulgarer og Albaner, forsvarede Paladset. Hospodaren forlangte, at man skulde trække sig tilbage, og underkaste sig hans Befalinger, og da Folket ikke ophørte at klage, og fordrede Audients, lod han skyde paa sine Undersaatter. Mange bleve dræbte og saarede; men det forbittrede Folk veeg ikke, men bestormede Murene, hvorved de fordrede, at Hermannen og Politiechefen skulde udleveres, naar man ikke hellere vilde udlevere Landsforræderne Rosiovano og Sandoulonki Sturdsa, og tillige afskaffe Qvarantainerne. Ogsaa skulde Postelni Rigri erstatte alle sine Udsuelser, og i Særdeleshed den halve Million Ducater for de solgte Adelsbreve. Folket er i Særdeleshed utilfreds med disse Adelsformerelser, fordi Bojartitelen befrier for mange Afgifter, og den som ikke er Bojar, maae da bære Byrderne for sine privilegerede Medborgere. Nu gav Hospodaren efter, afsatte Hetmann og Politieministeren fra deres Embeder, ophævede Qvarantainen, og lovede skriftlig, at opfylde alle Folkets Ønsker. Den 21de Juni, nye Stil, begav Folket sig til den Russiske Consul, Ridder Pisani, og forlangte at han skulde tale deres Sag hos Fyrsten, efter som var lovet dem i Tractaten imellem Rusland, saa at virkelig alt det blev opfyldt, som Folket forlangte. Ridder Pisani, traadte nu frem med Folkets Deputerede, og forlangte, at Fyrsten skulde lade alle Udsuelser ophøre, og give alle Ting tilbage, som han ubeføiet havde udsuet af sine Moldauere. - Hospodaren udnævnte derpaa to Commissairer, som virkelig skulde sætte hans Løfte i Opfyldelse; da disse imidlertid nolede, og Statsraadet erklærede den 22de Juni nye Stiil, at nogle uretskafne Undersaatter i Forbindelse med nogle Fremmede, havde forstyrret de lovlige landsfaderlige Anordninger, og Stadens Roelighed ved Rebellion, og da det truede tillige, at ville lade Tyrkerne komme, for igien at tilveiebringe Lydighed, saa vægrede Patriarchen sig ved, at give sin Stemme til denne Act, og lod Hospodaren offentlig høre i Divanet, at han altid havde dadlet hans Udfuelser, og forgiæves havde ventet et landsfaderligt Forhold af ham. – Strax derefter flygtede Hospodaren fra sin Hovedstad, og Jndvaanerne vente an paa Følgerne deraf. Virkelig har man allerede sagt, at Russerne vare rykkede ind i Jasse (men dette er ugrundet). Den 25de blev skyndsomst en nye Hospodar udnævnt af Porten. Allerede Potemkin tænkte paa at stifte et Kongerige Dacien, uafhængig fra alle Naboe-Magter. Hans Død opsatte dengang Udførelsen deraf. Forde ulykkelige Beboere, i begge Fyrstendømmerne var deres Adskillelse fra det ottomanske Rige og et arvelig Dynastie det ønskeligste. Nu trykke Fyrsten, Bojarerne og Tyrkerne i Forbindelse med hinanden de ulykkelige Efterkommere af de tappre Dacier.