Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-09-23
Deres Høivelbaarenhed. Hr. Stiftamtmand, Kammerherre, Dr. jur., Ridder, Greve af Ahle feldt Laurvig. Jeg nødes meget imod min Villie at melde Deres Høivelbaarenhed, at det er mig saare ubehageligt først ifølge min til Dem afsendte Skrivelse af 13de f. M. intet Svar at erholde angaaende mit Andragende om Beskikkelse af fri Sagfører ved de nu af mig førende Tingsvidner ved Underretten, ligesom det endnu mere forundrede mig, at Dhbhd. endnu intet skriftlig Svar meddeelte mig ved anden Gang derom at vorde anmodet i Skrivelse af 2den ds. hvis fremsendte Gjenpart forlangtes attesteret af Stiftamtet til Legitimation for at der ved Overretten d. 4de dennes var indgivet saadan Begjæring, thi Deres mundtlige Svar til min Bondekarl at det Ansøgte ei behøvedes maa nødvendigviis være mig en saare utilfredsstillende Communications=Methode, hvormed jeg ingenlunde er tjent og som jeg eftertidigen tillader at ønske forandret med mindre Stiftamtet ved slig Leilighed vil paatage sig Ansvaret, naar Landsoverretten skulde nægte mig begjært Anstand. - Jeg skylder ved denne Leilighed at bemærke at jeg ei sætter min Fod indenfor Skranken ved Middelsom og Sønderlyng Herreders Ret uden Sagfører, thi hvorledes selv den retfærdigste Sag kan blive behandlet inden disse fire Mure og hvorledes man som Part udsættes for sammesteds at faae endog sin soleklare Ret vanskeliggjort, derpaa har jeg havt saa haandgribelige Beviser, at Tilsidesættelsen af en Forsigtighedsregel, som denne, vilde kunne bebreides mig, som utilgivelig, hvor Sagen, som her, har Fordring paa det Offentliges Opmærksomhed. Jeg har hidindtil ved Hr. Rods Domstoel overseet og taalt hans saare vilkaarlige Adfærd: at true mig med Udviisning af Retten og endog at forvise mig den Plads inden Dommerskranken, som eengang var mig anviist, blot fordi jeg har paastaaet min Ret, ja hvad meere er, at blive mulcteret af ham for Uskikkelighed uden i fjerneste Maade, dertil at give Anledning, og at lade mig i Politiprotocollen meddele det meest udelicate Testimonium, idet Hr. Rod endog i 2de Stokkemænds Nærværelse fordristede sig til at nægte mig Tilførsel i Protocollen &c. at, ligesom jeg ogsaa har maattet finde mig i at der ved sidste Møde i Underretten blev afskaaren mig Ret til at fremføre Vidner og Beviser over bestemte af mig i Retten udhævede Facta, der klart begrundede de Beskyldninger jeg havde fremført og Hr. Rod. - Jeg møder derfor, som sagt, ei i Retten uden Sagfører, muligen endog med selvtagne Vidner, da jeg ei kan vide hvad min Modpart denne Gang kunde lade sig indfalde, eftersom han sidste Gang for Retten tog sig den Frihed, deels flere Gange at løbe ud af Retssalen med sin Sagfører, deels at hvidske med vor fælleds Sættedommer &c. &c. og som utidig Beskedenhed forbød mig at protestere imod, da jeg umuligt efter denne hemmelige Conference kunde ane, at Dommeren, forinden jeg fik mine Vidner fremstillede, turde optage Sagen til Doms, som her til min og Alles Forundring skeete, Jeg tillader mig derfor 3die Gang skriftlig at anmode Dhbhd. at beskikke mig fri Sagfører, for med de ved Underretten førende Tingsvidner at lagttage mit Tarv, thi at Hr. Landsoverretsprocurator Nyboes Beskikkelse at fore min Sag ved Landsoverretten ei indbefatter hans Sagførelse ved Tingsvidnerne i Underretten, dette nødes jeg idet mindste til at antage indtil Debhd skriftligen har overbeviist mig om det Modsatte, i Særdeleshed da Hr. Overretsprocurator Nyboe i Skrivelse til mig har fremført den vistnok begrundede Formening, at hans Behandling af Sagen ei strækker sig udenfor Landsoverrettens Skranker. Til Sagens hurtige Fremme og Vidnestævningens Udtagelse inden næste Retsdag ombedes derfor Dhbyds bestemte skrivtlige Svar meddeelt Overbringeren, heraf, for at jeg derefter kan tage mine fornødne Forholdsregler. Lesagergaard d. 8de Septbr. 1837. ærbødigst C. G. Clausen.