JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1799-01-01
Ubehageligt Dryppebad. Er det tilladeligt at salutere om Aftenen med Natpotter over Hovedet? Anmelderen gik i Tirsdags Aftes den 23 forbi Hjørnet af store Kjøbmagergade og Østergade og fik ved denne Lejlighed en Portion Fugtighed paa sine Klæder, som Mare ikke lugtede af bare Vand. Jndsenderen har det Haab, at man for Fremtiden ophører med disse Unoder. Advarsel for dem, som ere Elskere af at være i Skoven om Aftenen. Torsdagen den 29de Julii, da et Selskab af 3 Fruentimmer og 1 Mandsperson sad og spiste i Charlottenlund Skov om Aftenen Kl. herimod 10 slet, kom 6 a 8 Mandfolk med nogle Hunde og spurgte, om det nu var Tid at være i Skoven? de skulde strax forføje dem ud. De indpakkede strax Maden og kjørte, men da de kom til Porten, slog en af disse Karle Kudsken, som tjener hos Hyrekudsk Bruun, i Ansigtet formodentlig med en Nøgle, saa Blodet flød ned af Kinden, hvorved han neppe vil undgaae at miste det ene Øje. Dette ønskede man bekjendtgjort, paa det andre kan vogte sig for disse Voldsmænd paa ovenmeldte Sted.
Politivennen, 1799-01-01
Uordener. 1) Endnu er den i Springgaden uden for Urtekræmmeren i forrige Politiven omtalte Uorden med opstablede Kasser og Tønder ikke allene den samme men endog næsten større. Endnu engang bringes det altsaa i Erindring med det Tillæg, at en veltænkende Borger aldrig sætter en Ære i at trodse Lovene eller foragte en billig offentlig Advarsel. 2) J Klareboderne uden for Husene No. 3 og No. 9 har de der boende 2de Marskandisere saa ganske optaget Fortonget med deres udsatte Varer, at der ikke er et Fodsbred tilbage for Fodgængeren, ifald han formedelst løbske Heste eller og mødende Vogne var nødt at retirere fra Gaden. Underligt er det at man næsten kan faae Hævd paa slige Uskikke, og at saa jevnlige Anker herimod intet har frugtet. Østergade og flere Gader vise Sandheden heraf. Anmelderen skal aldrig blive kjed af at erindre og - haabe det Bedre. 3) Natten mellem den 29de og 3ote Junii veltede eller aflossede en Renovationsvogn lige ud for No. 84 i Rosenborggaden. Bør ikke Ejerne eller og Kjøresvendene af Renovationsvognene see paa, at deres Vogne ere i den Stand, at de kunde holde og skal ikke Vægteren see efter Nummeret paa Vognen og anmelde det, at Karlen kan blive mulkteret for sin Skjødesløshed. Brolægningen var ikke Skyld deri; thi den er paa dette Sted ganske god. 4) Uden for Gaarden No. 108 i Skidenstrædet har et Rendesteensbræt i lang Tid lagt med opstaaende Jernhager, hvorved Forbigaaende let kan beskadiges. Man haaber, at denne Uorden, der saa let kan hæves, vil blive ændret.
Politivennen, 1799-01-01
Noget angaaende Gaabense Færgested. Da det paa Gaabense Færgeløbs Forpagtning gjorte Bud ikke skal være antaget af Rentekammeret; saa er det Tid endnu at spørge: hvi Generalpostamtet ikke tilkjøber sig dette for Befordringsvæsenet gjennem Smaalandene vigtige Sted? Skulde sidstmeldte Departement finde denne Entreprise for stor, da var det vel gjørligt, at Jorden kunde skilles fra Bygden, der ikke burde beholde større Jordsmon end til et Par Hestes og tre til 4re Kjørs Foring. Generalpostamtet vilde da vist paalægge Færgeforpagteren at befordre de over Vandet ankommende Rejsende i det minste tilnærmeste Skiftested, istedet for at de nu ofte flere Timer maae opholde sig i Færgegaarden, til Bud derfra faaer hentet en Vogn i en halv Miils Vej fraliggende Landsby, som har udelukkende Ret til at befordre Rejsende, hvori derfor ikke Færgemanden tør gjøre Jndgreb. Generalpostamtet vilde vist da og forstaae at træffe saadanne Foranstaltninger, som forbøde Færgemanden under Foregivende af Storm, Uvejr o. s. v. at kunne opholde enten Posten eller andre Rejsende, naar de selv vil og tør gaae over.
Politivennen, 1799-01-01
Om bidske Hunde paa Trapper. Paa en Tid da løse Hunde blive ihielslagne paa Gaderne af Frygt for Galenskab, har Anmelderen det ubehagelige Tilfælde meget ofte at træffe løse Hunde paa Trapperne i mange Huse og Gaarde her i Byen. Det har ofte truffet, at han er bleven anfaldet med Glubskhed af disse Dyr, men naar dette end ikke er skeet, har dog den Tanke, at Hunden, hvor roelig den end ligger paa Trappen, enten kunde være syg eller og med Lumskhed, fare ham i Benene, været saare ubehagelig. Der er skrevet saa meget om Farligheden af gale Hundes Bid, at man endog ved at have læst kun Fjerdeparten deraf maae især paa denne Tid frygte for Dem. Anmelderen er ingen Hader af Hunde. Han veed, hvor ubehageligt det er at miste et Dyr, som af Troskab og Hengivenhed for sin Herre ofte vover sit Liv; men han føler paa den anden Side, at en løs Hund, den være paa Gader eller Trapper, kan stifte meget Uheld, og at det altsaa er ethvert Menneskes Pligt i denne Henseende at sørge for sine Medmenneskers Silkerhed. En løs Hund paa er Trappe er virkelig meget farligere end paa Gaden. Enhver er ikke forsynet med Værge og det falder ofte meget vanskeligt at retirere, da Hunden, naar man skal til eller kommer fra de øverste Etager, gjerne lægger sig for den Dør, hvor den har hjemme og derved spærrer Passagen. Børn og Ufornuftige finde undertiden Fornøjelse i at opirre Hunden inden for og der hører en usædvanlig Portion Kulde til at taale dette uden Harme. Der sørges for Sikkerhed paa Gaderne, hvor meget mere bør da ikke hver enkelt Husejer sørge for Sikkerhed inden for hans Døre? Anmælderen appellerer derfor til hver rettænkende Huus- og Gaardejer om at hæve denne Uskik. Er Skylden ikke hos ham men hos de hos ham til Leje boende, kan man være forsikkret om, at en fornuftig Forestilling desangaaende vil afskaffe den, og hielper ikke dette, saa blev der let andre Midler. Saa nødig Anmelderen vil nedsætte noget Medmenneske, saa ubrødelig holder han det for Pligt her i dette Blad ved Stand og Navn at opgive den Gaard eller Huusejer, som efter denne offentlige Advarsel lader en Uorden vedblive, der var saa let at hæve. Ved denne Lejlighed kan Jndsenderen ikke andet end omtale en anden Uskik, som man i denne Tid seer underiiden: naar nemlig de Folk, hvis Pligt det er at ihielslaae Hunde vise sig, saa har de gjerne en Trop af et balvhundrede af Kjøbenhavns ærværdige Pøbel foran sig, som bortdriver Hundene til andre Gader; og da disse Folk ikke kan fordele sig paa mange Steder, saa følger deraf, at denne nyttige Anordning næsten gardske forfejler sin Hensigt. Kunde ikke en Politirotting, thi Stok var formeget, da det for det meste kun er Gadedrenge, her gjøre en god Virkning; meer end to Rap behøvedes der neppe til at adsprede en Hob, som i Henseende til Mod temmelig ligner Harerne. - Anmelderen spørger kun. Viator.
Politivennen, 1799-01-01
Om Falbydelsen af Couleur til Drikkevare. Opsynet over Drikkevare og deres Uskadelighed hører vist nok, for saavidt de haves til Salg, under Politivæsenet. Følgerne af de mange Slags Fabricata, der sælges under Navn af Ine, finder an uden Tvivl Spor af i Kjøbenhavns aarlige Dødelister, naar man seer, hvor mange der døe hvert Aar af Vattersot. En Omstændighed, der neppe kan have undgaaet Medicinalvæsenets Bestyreres Opmærksomhed. Sikkerligen har den slemme Brændeviinsdrikken sin Teel heri, men, mon ikke ogsaa de forskjellige Drikkevares Beskaffenhed bidrager meget hertil? Maae man ikke billigen undres over, at der offentligen i Aviserne upaatalt (thi dette har staaet der flere Gange) falbydes Couleur til Rum, som ingen anden Hensigt kan have end at bruges til Bedragerie, for at kunne sælge ung Rum, der, som bekjendt er en langsom dræbende Gift, for gammel Rum; thi ingen kjøber den vel til eget Brug for at bedrage sig selv.
Politivennen, 1799-01-01
Gjelden Aandsnærværelse hos en Tyv. J en Landsbye her i Sielland var man kommen paa Spor efter en Tyv, som havde brudt ud af adskillige Fængsler. Man vidste, det var et farligt og listigt Menneske, og derfor havde næsten hele Byen væbnet sig til hans Paagribelse. Mængden fordeelte sig paa alle Kanter og herved blev Tyven nødt til at springe igjennem et Vindue, for igjennem en Bondegaard at retirere ved en Bagport ad Marken til; men uheldigviis havde en bomstærk Bondekarl posteret sig i denne Port og stod færdig at gribe ham. Hvad var her at gjøre? den arme Djevel skulde igjennem her; thi at komme i Justitens Hænder, dertil havde han for sine Aarsagers Skyld slet ingen Lyst. Han beslutter altsaa at løbe lige mod Bondekarlen, rækker Tungen ud af Halsen og udbrøler et gyseligt Bæ! Dette gjorde sin forønskede Virkning. Bondekarlen skrækket ved dette uventede og besynderlige Anfald søer i Angest tilbage og lod Tyven fare, som ved sin Aandsnærværelse og hurtig udtænkte List denne Gang slap lykkelig derfra.
Politivennen, 1799-01-01
En velmeent Bøn til Fattigvæsens Direktionen. Uagtet der er gjort de hæderligste Anstalter af Fattigvæsensdirektionen for at see Betlerie paa Gaderne afskaffet; saa har dog Jndsenderen heraf bemærket paa adskillige Stæder f. Ex. ved Børsen, Nikolai Kirke og Slottet tæt ved den store Port, at Tiggerkjerlinger af den sande Art, den ene endog forsynet med et stakkels sygeligt Barn, har taget ordentlig Sæde, sa været saa dristige, at være paa Stedet 4 Timer efter, uagtet der blev truet med, at det skulde blive anmeldt paa vedkommende Steder. Rigtig nok blev det ved Trudselen; thi Anmelderen heraf er ikke Huusejer og følgelig har han ikke faaet den omtalte Anordning, Fattigvæsenet betreffende. Hans Bøn er altsaa, at om deri skulle være en Artikel, som opfordrede den Veltænkende at anmelde slige Uordener, man da offentlig i Aviserne eller og ved en Plakat paa Hjørnerne ville bekjendtgjøre, hvor sligt kunde skee. De Betjente, som ere ansatte til Betleres Opbringelse blive deels bekjendte og deels kan de ukuelig være saa mange, at de allene skulde kunne hindre Anordningens Overtrædelse. Det ville altsaa være til megen Lettelse, naar den Rettænkende, som indsaae Nytten af Anordningen, vilde befordre dens Overholdelse, ved ufortøvet at opgive Uordenen paa behørige Steder. Anmelderen ville ufortrøden gaae fra Vester til Østerport og længere naar han saae, at en nyttig Plan derved kunde fremmes; men en ubehagelig Anmærkning maae han ved denne Lejlighed gjøre: Han saae nemlig en aldrende Mand, efter det Udvortes og Klædedragten endog over Middelstanden, at give Almisse til den ene Tiggerkjerling, som var sund og stærk og i den Alder, at hun burde fortjene sit Brød paa en anstændigere Maade. Det er et højst misforstaaet Begreb at troe, man saaledes viser gode Gjerninger; tvertimod gjør man ondt ved denne Medliden- hed; thi man opmunerer den Dovne og meget ofte Liderlige istedet for at hendise Dem til at leve af deres Hænders Arbejde og derved blive nyttige Lemmer i Staten.
Politivennen, 1799-01-01
Uordener. 1) Uden for No. 118 i Kattesundet staaer en Tønde med Glasstumper midt paa Fortouget, som har staaet der i et halvt Aar oglængere, og gjør det nødvendigt, at gaae, af Vejen for den ud paa Gaden, hvilket i denne Tid er til dobbelt Besvær, da der bygges lige over for, hvorved en stor Deel af Gaden borttages. NB. Jndsenderen erindrer ikke rettere end at denne Gade, som er den første Tvergade paa venstre Haand i Frideriksberggaden fra Gammeltorv, hedder Kattesundet; thi paa ingen af Hjørnerne findes Gadens Navn. 2) Paa Hjørnet af Vognmagergade og Myntergade har længe staaet endeel Tønder og store Foustager, som i denne Gade gandske hindrer de Gaaende fra at kunne betjene sig af Fortouget. Formodentlig tilhøre de den der boende Urtekræmmer, som man haaber efter denne Advarsel sætter dem ind i sin Gaard.
Politivennen, 1799-01-01
Svar paa Spørgsmaalet i Politivennen No. 66 P. 1055. Skal der af Jordbær betales Accise? Der svares ikke Accise ved Porten af nogen Sort Vare, altsaa heller ikke af Jordbær, men vel Consumtion, som er en Afgivt af indenlandske Vare ved Indførselen gjennem Portene. Tariffen, hvorefter Afgivten erlægges, findes i Toldfr. af 1 Febr. 1797 P. 237, og Spørgeren vil paa Side 244 erholde Tvivlen, der yttres, opløst, naar han behager at søge paa Bogstavet F., friske Frugter, hvortil Jordbær høre. Til behagelig Underretning for Spørgeren tjener i øvrigt: at Tariffen findes i Contracontoiret ved enhver Port og forevises enhver som forlanger at see den hos Controlenren ved Contoiret. Saadant Eftersyn vides ikke at være forlangt eller nægtet i Nørreport d. 17de sidstl. Er det nægtet ombedes Spørgeren at melde sig derom hos Toldinspeeteurerne.
Politivennen, 1799-01-01
Om flere Kramboder ved Toldboden. Ligesom der findes forhen oprettet, i det gamle Plankeværk ved Viinhuset paa Toldbodvejen, en Krambod, hvori kan haves Lak, Seilgarn, Tobakspiber, Tobak og alleslags Messinghytter og hvad der videre hører til en fornuftig Pibe Tobak, saaledes var det meget at ønske, at der var anlagt Kramboder langs hele Plankeværket, hvor de paa Rheden for Modvind ankrende Søemænd, der skal til Østersøen, strax de traadde i Land, kunde faae adskillige nødvendige Ting tilkjøbs, som: snede Skjorter, Trøjer, lange Buxer, Skoe, Støvler, smækkre Touge, Søm, Svabere, Pøse, ja endog fersk Kjød, Grønt, Fjederkreature o. a. m. Der gaaer for megen Tid hen for den blot paa Rheden for Modvind ankrende Søemand, naar han for disse Sagers Jndkjøb skal traske langt op i Kjøbenhavn, hente dem paa forskjællige Steder og gaae belæsset Vejen tilbage. Mange Skippere beregne vist den Tid, der herved gaaer med, og lader sit Mandskab blive omborde. Naar Ejeren af denne Grund gjøres opmærksom herpaa, vil det vel ikke fejle, at han vil sætte et saadant Farslag i Værk, der nok ej vil svige sin Mester i Tiden.
Politivennen, 1799-01-01
Om Nye Toldbodgade. Denne Gade, hvorigjennem man i lige Linie for en Snees Aar siden, kunde gaae fra Toldboden til Nyehavn har undergaaet en stor Forandring. Vel staaer den i Protokollerne endnu lige saa stolt som enhver anden Gade i Byen, men den er fra St. Anne1092 Torv til Toldboden intet andet end en Tømmerplads og et Skibsværf, afskjødet med Plankeværker og Mure, ja det er endog et Rygte, at heele Gaden er afhændet og skjødet til det forrige østersøiske Compagnie, hvilket dog vel ikke kan forholde sig saaledes, da der endnu betales Skatter til Byen af samme. Til Efterretning for Efterverdenen maae det dog anføres, at, ifald den finder engang for godt at broelægge Gaden, kan de dertil brugende Broestene findes henved 1 Alen under den Opfyldning man nu gaaer paa; i vore Tider tarerer man Beløbet af disse Stene til 2 a 3000 Rdlr., og der kan komme den Dag at de kan være mere værd, derfor er det godt, at gjemme dem sikkert, at man kan finde dem, naar man engang vil have dem. Det er virkelig en Uorden, at Gadens Navn ej, - naar man undtager den Stump af samme der støder til Nyehavn - findes nogensteds malet paa dens Hjørner; det var saa meget mere nødvendigt her, som Fremmede og Ubevandrede i Byen, kunne have Møje med at troe, at dette virkelig var en Gade i Kjøbenhavn. At Havnekommissionens Oplagshuus staaer paa Gadens Grund vil vel ej betyde andet, end at anden Jndhægning for Gaden derved spares.
Politivennen, 1799-01-01
Om Nummerne paa Soldaternes Hatte eller Huer uden for Tjenesten. Det forekommer mig, som om jeg forhen har i Kjøbenhavn seet, Soldaterne der gaae med nogle Huer uden for Tjenesten, hvorom var en Rand eller et Opslag af samme Farve som Regimentets Rabatter; paa denne stod kjendeligen med en afstikkende Farve, Begyndelsesbogstaverne af det Regiments Navn, hvorunder Soldaten, der bar samme, henhørte. At denne gode Skik, der var saa nyttig for Orden, er gaaet af Brug, er højlig at beklage. Jeg saavel som enhver, der ønsker enhver god Ting fremmet, som i nogen Maade kan have Forbindelse med god Skik og Orden, kan ej andet end ivrig ønske denne Mode paa nye optaget, med Tillæg at foruden det forrige et Nummer endnu paa deres Huer eller Hatte maatte tilsøjes. At dette har sin store Nytte i det borgerlige Samgvem i en stor og folkerig Bye og det i mange Henseender, behøver jeg vel ikke her at sætte ud fra hinanden, og jeg troer at Vedkommende vilde see Nytten af dette Bink og værdige det deres Opmærksomhed.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal om Luftmaskiner. J Provindserne rejse jevnlig nogle omkring med de saakaldte Luftmaskiner, dem de lade gaae i Vejret, ofte inde i Byerne paa Torvene, i Haver eller andre store Pladser. Som man veed skal der let kunne gaae Jld i disse Maskiner formedelst den brændbare Materie, hvormed de ere fyldte. De synes altsaa i den Henseende meget at fortjene Brandpolitiets Opmærksomhed. En Sagkyndig ville derfor gjøre sig fortjent ved offentlig at underrette Publikum om, baade hvorvidt disse Maskiner kan for Brandvæsenet ansees farlige, og hvad Forsigtighed herimod bør af Brandpolitiet bruges.
Politivennen, 1799-01-01
Om Hunde. Man læser i de tydske Aviser, at der af skillige Steder i Tydskland er føjet skjærpede Anstalter imod løse Hunde i denne Sommer, fordi man har lagt Mærke til, at Hundene efter en stræng Vinter ere mere tilbøjelie til at blive galne. Den sædvarlige Politiplakat om Hundes Nedslagning paa Gaden er og i Aar hos os bleven bekjendtgjort, men Anstalterne maae vel ike være tilstrækkelige, da der overalt vrimler af løse Hunde paa Gaden. Overalt synes den Lyst, at holde unyttige Hunde, meget at tage til i de senere Aaringer og denne Sag kunde vel være en Gjenstand der ikke allene fortjener Politiets, men endog Fattigvæsens- Direktionens Opmærksomhed, thi hvor mange Fattige lunde ike fødes i Stedet for disse unyttige Skabninger, der flere Steder indtil Væmmelighed vises en Opmærksomhed, mangen en Ægtemand ikke kan rose sig af?
Politivennen, 1799-01-01
Et Ord i Tide til Fordeel for de Rejsende. At Politivennen stundom sysselsætter sig med Ting, der mere hører til den offentlige Beqvemmelighed og Nytte, end til Politivæsenet, denne Anmærkning maae tjene til Undskyldning for at efterstaaende Stykke findes i disse Blade. Jngen kan nægte at Landevejen, især i Nærheden af Kjøbenhavn, jo rigeligen er forsynet med Steder, hvor Rejsende af alle Stænder for Betaling kunne nyde den Forfriskning de trænge til; men Spørgsmaal er det alligevel, om disse Steder ikke endnu kunde indrettes til større Begvemmelighed for de Rejsende, og mere Fordeel for sin Ejer? Jeg mener Jo. Det er ikke altid den Rejsende belejligt at staae af, vente en halv Time, eller efter Omstændighederne endnu længere, for at faae en Portion Mad, en Kop Thee eller Kaffe, som han dog ønsker, fordi han trænger dertil; han gaaer altsaa forbi. Verten solgte intet, den Rejsende blev uvederqvæget. Hertil kommer endnu en anden Omstændighed, og det er de høje Priser, især paa Drikkevarer. *) Kaffe og Thee sælges ikke uden i Portionsviis;**) men naar drikker et enkelt Menneske en heel Portion Kaffe eller Thee. Kudske, Tjenere og Kulsviere ville rigtig nok ikke vide af at de faae noget, uden at Kaffeen spiller paa Kanten af Spølkummen; Folk derimod af nogen Oplysning, der troe den erfarne Læges Ord, at formegen Kaffe er skadelig, de nyde sædvanlig ikke mere end een Kop, og nu for denne ene Kops Skyld maae de forlange en heel Portion og altsaa betale den med 20 a 24 Sk. Hvormange undvære da ikke heller en Kop Kaffe der betales saa dyrt. Følgen heraf er Tab for Verten og Ubehagelighed for de Rejsende. Dersom Gjestgiveren var at formaae til at udskjenke Thee og Kaffe kopviis, saa var den Rejsende hjulpet og Fortienesten for hine upaatvivleligen større. Men *) Nu falder dog Prisen baade paa Kaffe og Sukker. **) Herfra bør dog Damhuset undtages. for alting maatte det mages saaledes, at de Rejsende kun saa lidet som Mueligt opholdtes; ja jeg holder endog for at enhver Gjestgiver, der boer paa den ordentlige Landevej, burde bestandig have i Beredskab Kaffe og Thee, saa at man uden at staae af kunde drikke sin Kopden Kjørende paa Vognen og den Ridende paa Hesten; jeg er vis paa at hundrede, der nu rejse forb:, i saa Fald drak baade Kaffe og Thee; men det forstaaer sig Prisen maatte være taalelig f. Ex. 6 Sk. for en Kop Kasse, og ligesaa meget for en Spølkum Thee; thi den Priis deslige Varer nu ere stegne til paa Gjestgiverierne og Forfriskningsstederne i Almindelighed synes ikke at være Ulig med Aager.
Politivennen, 1799-01-01
Et Forslag angaaende Fortougene. Endskjøndt vore Fortouge egentligen synes bestemte for Marchandisere, Amagerkoner, Urtetræmmere og andre, som have noget at sætte derpaa, hvillet man seer selve Politiet med en beundringsværdig Taalmedighed at gaae at Vejen for, saa kan dog hændelsesviss en Fodgjænger imellem komme til at benytte sig af dem, og et Forslag, som sigter til disses Tarv, er da vel ikke gandske overflødigt. Det angaaer en Ulejlighed, som allerede for flere Aar siden er paatalt af Tode, nemlig de Jernlænker og Kroge, hvormed Rendesteensbrætterne befæstes. Ikke allene møde disse paa hvert Skridt, og gjøre det nødvendigt, stedse at have Øjnene ved Fødderne, men tidt ere Krogene afslidte, og skarpe Spidser staae i Vejret, hvorpaa man ikke blot kan rive Skoe og Støvler i Stykker, men det som værre er, beskadige Foden paa en meget ubehagelig og farlig Maade. Kunde ikke al Uleilighed forebygges naar det blev befalet, at Krogen, som holder Lænken til Stenene istedet for at sidde oven paa, blev anbragt paa Siden ned af til RenDestenen, og Krogen eller Krampen i Brettet neden under dette? Lænken behøvede da kun at være noget lidet længere, for i Tilfælde af Skylregn at kunne kaste Brættet op.
Politivennen, 1799-01-01
Farlige Huller paa Roeskildeveien. Paa en Tour fra Roeskilde den 4de August d. A., bemærkede en Rejsende - paa Landevejen mellem Glostrup og Hr. Justibraad Schlegels Gaard - tvende store, farlige Huller fulde af store Steen; naturligviis saa meget mere farlige for den Rejsende om Natten, som man ej venter sligt paa en Chaussee, og altsaa kjører med mindre Varsomhed. Efter Postillionens Udsigende, havde fornævnte 2de Huller været der siden Vinteren. Overhovedet trænger det Stykke fra Friderichsberg til herimod Roeskilde Kroe meget til Forbedring og Opfyldning.
Politivennen, 1799-01-01
Om Farimagsvejen. Da man med Fornøielse seer, at Politivennens Erindringer ved mange Lejligheder have virket til det Bedre; saa var det meget at ønske, at Vedkommende engang vilde falde paa at betragte Farigmagsvejen fra Vester og lige til Østerport, hvor der kastes hele læs Steen og Gruus i Vejen, uden at sprede eller jevne det Ud, eller lægge det i de derværende Huller; saa at de Kjørende om Dagen især mellem Nørre- og Østerport har Umage at passere, men om Aftenen eller Natten ere i Fare for at vælte og komme til Skade. Da det nu er saa nær ved Staden, er der ingen Tvivl om, at der jo maae være en Mand beskikket til at have Tilsyn med denne Vej, og ham ønskede man herved gjort opmærksom paa den Fare, baade uden oginden Byes ere underkastede ved i Mørke at kjøre denne Vej.
Politivennen, 1798-01-01
On Urtepotters Farlighed i Vinduer. For ungefær 6 til 8 Uger siden gaaer jeg fra Toldboden forbi det Almindelige Hospital; som jeg gaaer paa Fortouget, falder en Potte ned fra øverste Etagie, og stryger mig langs ned paa Ryggen uden at gjøre mig nogen Skade, ventelig har een af Lemmerne af Uforsigtighed, ved at oplukke et Vindue, Udstødt een af de mange Urtepotter som ofte staaer der. Jeg har indeholdt med at tale derom paa Grund jeg troede andre skulde blive opmærksomme derpaa, ligesom jeg stedse har iagttaget mig for Faren ved at gaae under denne Bygning, og skal fremdeles. Finder Politievennen dette Plads værd i Deres Blad, maa det gjerne indrykkes, ligesom det kan indklædes som De selv finder for godt, uden at binde Dem til disse Bogstaver - muligt det kunde have den Virkning, at Fortouget med mere Sikkerhed for Liv og Helbred kunde passeres. Jdag staaer der kun 2 farlige Potter. Udgiveren troer at Hospitalets Forstander ved en lille Trælist i Vinduet baade kunde forebygge den Skade, som slige Potter ved uforvarendes af et svagt og paa Hænderne rystende Menneske at nedstyrtes kan foraarsage, og tillige sikkre Lemmerne den uskyldige Fornøielse en Urtepotte yder; at have noget der maa takke Een for Liv, Underhold, Opklækkelse, er en sød Følelse for enhver, og aaaa endnu være det mere for en svag, gammel og fattig Jndvaaner af et Hospital.