Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1828-01-07
De ved det udenlandske Statskancellie i London ansatte Trykkerie=Arbeidere have i hele den sidste Uge været sysselsatte med at trykke Altstykker betræffende Stridighederne imellem de allierede Magter og Porten, som ventelig skulle forelægges Parlamentet. Alle Londonner Blade istemme Krigsproget. Times, som hidtil stedse tvivlede om, at det vilde komme til noget Brud, og endnu bemærker, at Man ved en Regjering som den tyrkiske aldrig kan vide, hvad den vil gjøre i næste Time, udlader sig nu saaledes: diplomatisk talt er Krigsloddet kastet. Det er vistnok en sælsom Beslutning af Tyrken, at ville føre en Krig, som kun kan begynde med en Udfordring til sin Modstander, for at blive slaaet af ham. Reis=Effendis sidste Anmodning til Hr. Stratford=Canning om at opsætte Afreisen vidner i det mindste om Tyrkens Ængstelighed. Jmidlertid vil formodentlig det brittiske Manifest ikke længe udeblive. Ville Tyrkerne. ikke have Fred, skulle de faae Krig. Endnu vil Man vide, at Porten er frafaldet alt Krav paa Godtgjørelse for dens Flaade; men haardnakket vedblev at protestere imod en Jndblanding mellem den og dens græske Undersaatter, som stridende imod Folkeretten og Souveraineteten, hvortil Times svarer, at hvad enten Mellemkomsten skeer til Souverainens eller Folkets Bistand, er der lige stor Grund til at forsvare den, og at der ikke gives nogen europæisk Magt, som jo i de sidste 8 Aar har gjort Brug af den Forret, enten i Ord eller Gierning at blande sig i Nabostaters borgerlige Stridigheder. J et følgende Nummer forsvares Navarinoslaget saaledes: "Tyrken skjød først paa Os, Vi ikke paa ham. Vi fulgte ham ind i Bugten og havde Ret dertil. Vi parlamenterede; ogsaa dertil havde Vi Ret, da Vi hørte Grækernes Jammerskrig i Baggrunden. Han besvarede vore mundtlige Spørgsmaal med Flinte= og Kanonskud; Vi gjorde det samme og havde Ret dertil. Vor Ambassadeur er bleven længer i Konstantinopel, end den strænge DiplomatiksRegler tillade. Men Vi søgde at forebygge Krigens Rædsler, og Europa bør betænke, hvor megen Skaansel Vi have viist Barbarerne. Uagtet Spanien er et kristent Land som Vi, og dets Kolonister vare dets egne Børn, hvis Mishandling langt fra kan sammenlignes med Grækernes, have Vi erkjendt de sydamerikanske Staters Uafhængighed, hvilket indtil dette Øieblik endnu ikke formelig er Tilfældet med Grækenland. Koureren forudsiger nu selv de russiske Troppers Jndrykning i Moldau og Wallachiet, for i Virkeligheden at frembringe en Vaabenstilstand tilsøes og tillands, hvortil det bliver nødvendigt at holde den tyrkiske Krigsmagt i Skak. Jøvrigt deler den ikke nogle Politikeres Frygt for, at Rusland skulde udføre sin gamle Yndlingsplan imod Tyrkiet. Derfor er Keiser Nicolais personlige Karakteer og Tillid til de af ham indgaaede Forpligtelser den Borgen. Fredens Tilveiebringelse i Grækenland er det ubetingede Formaal, hvortil de tree Magter have forenet sig. Globen røber mere Mistroe, og beklager Traktatens Dunkelhed i dette Tilfælde. For Grækenlands Fred synes Søerøvernes Udryddelse den tilstrækkelig. Nogle Tropper i Grækenland vilde ikke ramme Tyrke=Hjertet, hvilket derimod et Jndfald, af Russerne, med al deres Maadehold, let kunde. Det burde derfor have været forebygget i Traktaten selv; men som oftest udmærke disse sig ved Tvetydigheder, en følge af det forskruede Sprog og gjensidige Lovtaler, af Higen, efter at blænde Andre og at have et Baghold for paakommende Tilfælde. Bombeskibet Ætna er nu udrustet og afseilet til Plymouth. Efter en stor Manøvre som Storfyrst Constantin den 14de f. M. holdt over Garnisonen i Warschau, afmarscherede en Division Jnfanterie med 3 Batterier til Lublin, for at erstatte de til Chelm afgaaede Tropper. Hvis det kommer til Krig, haaber den Pohlske Armee at faae Deel i samme. Ogsaa hedder det, at Reise ren om kort Tid vil forlade Petersburg, for at begive sig til Armeen. Som Times bemærker, har Østerrig en vanskelig Rolle. Baade har Fyrst Efterhag i London gjort sig al Umage for at udvirke nogle Modifikationer i Traktaten af 6 Juli, hvorved den kunde blive antageligere for Porten, og Baron v. Ottensels, skal i Forbindelse med den franske Ambassadeur Grev Guilleminot have gjort Alt, for at forfinke den russiske og brittiske Gesandts Afreise. Efter den franske Handelsjournal bliver Preussen neutral, ifølge Overeenskomst med en anden stor Magt, (der da maa være Østerrig), som Magterne af anden Rang skulle indbydes til at tiltræde. J Wien paastaaer Man derimod, at den preussiske Minister i Konstantinopel, Hr. v. Miltitz, og saa har forlangt sine Passer. Nederlænderne gjøre sig ikke lidet til af de største Magters udviste Tillid, ved at stille dei Tyrkiet tilbageblivende Kjøbmænd af deres Nationer under den nederlandske Gesandts Beskyttelse, som et talende Vidnesbyrd paa Redeligheden i deres diplomatiske Forhold.