Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-05-13
Blandinger. Odense. forekommet ham at være det Bedste, naar de begge kunde komme bort fra dette Liv. Han havde derfor, efter sin Forklaring, allerede tidligere paatænkt at myrde baade sig og Kjæresten, og navnligen havde han dertil bestem deres Vielsesdag, til hvilken Ende han havde laant en Barbeerkniv af en Snedker, for dermed at overskjære, Halsen, først paa Kjæresten og derefter paa sig selv, men han opgav imidlertid sit Forsæt dengang. Hvad forøvrigt hans Jaloust mod Kjæresten angik, da grundede denne sig deels paa en Samtale mellem denne og hendes Søster, som han havde overhørt, og hvorunder Sidstnævnte beskyldte hans Kjæreste for tidligere at have staaet i Forbindelse med Andre, og deels derpaa, at Tiltalte oftere havde seet fremmede Mandfolk drive uanstændig Spøg med hende ude paa Toldboden, hvilket hun havde taalt. - Uagtet der saaledes var fuldstændigt Beviis tilstede for det af Tiltalte forøvede Mord attentat, kom dog Retten til det Resultat, at dette ikke kunde paadrage ham Straffeansvar, idet han efter Sundhedskollegiets under Sagen indhentede Betænkning maatte ansees at lide af periodiske Anfald af Sindsforvirring, der udelukkede Tilregnelighed, under Jndflydelse af hvilke Mord=Attentatet maatte antages at være udøvet. Om denne Tiltaltes mentale Tilstand var der forøvrigt allerede under de første Forhører opstaaet en stærk Formodning, idet den Tiltaltes Forklaringer og hele Adfærd strax efter Anholdelsen syntes at hentyde derpaa. Denne Anskuelse, der først blev udtalt af den Politibetjent, der optog den foreløbige Rapport, deeltes senere saavel af Politilægen som af den ved Forbedringshusets Sygestue ansatte Læge, under hvis Behandling Tiltalte var i længere Tid. Jmidlertid fremkom der dog under de følgende Forhører ikke faa Dato for at Tiltaltes Sindsforstyrrelse var forstilt, og endelig vedgik Tiltalte dette endogsaa selv, idet han angav som Grund hertil, at han havde haabet derved at undgaae Tiltale og Straf, da han, der Jntet hellere ønskede end Døden og havde haabet at paadrage sig Livsstraf ved sin Forbrydelse, strax efter sin Paagribelse havde bragt i Erfaring, at hans Kjæreste ikke var dødelig saaret, og derfor frygtede for, at hans Straf ikke vilde blive høiere end offentligt Arbeide. (Omendskjøndt denne Tiltaltes ved flere Omstændigheder bestyrkede Forklaring, syntes ikke lidet at svække den tidligere om hans mentale Tilstand vakte Formodning, maatte dog Retten ansee sig bunden ved Sundhedskollegiets aldeles bestemte Erklæring, hvormed ogsaa saavel den af Stadsphysikus som den af Overlægen paa Bidstrup Hospital, hvor den Tiltalte nu er udlagt, afgivne Betænkning stemmede) Som en Følge heraf blev den Tiltalte ikke belagt med nogen Straf, hvorimod det, da Sundhedskollegiet havde erklæret, at Tiltalte ved den Retning, hans Sindsforstyrrelse i den senere Tid havde taget, maatte ansees som en for den offentlige Sikkerhed farlig Person, dekretteredes, at han, i Medhold af L. 1197, skulde sættes under sikker Forvaring. Actionens Omkostninger, hvorunder i Salair til Actor 15 Rbd. og til Defenfor 10 Rbd., paalagdes det Offentlige. Under 30 f. M. er udkommet en Plakat angaaende hvilke Embedsmænd, Øvrigheder og Betiente ere berettigede til at udskrive almindelige Befordringer, Communalbefordringer og Domainebefordringer i Hertugdømmerne Slesvig og Holsteen.