Berlingske Tidende, 1776-01-08
Kiøbenhavn, den 8de Januarii. Den sidst ommeldte under Dato 27de Dec. 1775 udkomme Forordning i Henseende til Qvægsygen er af følgende Jndhold: Ligesom Hs. Majestæt, i Henseende til den i Hertugdommet Holsteen grasserende Qvæg=Svaghed, har føyer alle muelige Anstalter imod sammes videre Udbredelse; Saa vil Hs. Majest. og, i Fald bemeldte Qvægsyge skulde yttre sig i Danmark, allernaadigst hermed have anordnet og befalet : 1) Saasnart Qvægsygen yttrer sig hos nogen udi en eller anden Kiøbstæd, eller paa Landet hos Præster, Degne, SelvEiere, samt Proprietair= og andre Bønder, have Eierne, til det syge Qvæg strax at anmelde det, saasom: De i Kiøbstæderne for hver Stæds Magistrat, og de paa Landet for hvert Stæds Herreds eller Birkefoged; hvilke Betiente da uopholdelig, under Straf som Kongel. Mandaters Overtrædere, foranstalte saavel det syge som det paa Stædet endnu til Syne friske Qvæg, efter foregaaende Taxation af uvillige Mænd, ihielslaget, og, uden deraf at tage Hud, Talg, eller andet, nedgravet 2 Alen dybt i Jorden udi en indelukket Hauge eller Plads; hvorefter Forholdet og hvad saaledes er foretaget, uden mindste Tids Forsømmelse, ved expresse ridende Bud indberettes, nemlig: For Kiøbstæderne, af Megistraten til Stiftamtmanden, og for Landet, saavidt Proprietairernes Bøndergods betreffer, af vedkommende Proprietairer, Forvaltere eller Fogder; men for det øvrige Gods af anførste Rettens Betiente til hvert Steds Amtmand; da Stiftamtmanden og Amtmanden, enhver saavidt hannem vedkommer, med første hidgaaende Post tilstiller Rentekammeret bemeldte Beretninger med sin videre Relation og Beskaffenheden. Og som det ankommer paa Omstændighederne, hvor længe eller hvorvidt anførte Anstalt, med Qvæget at ihielslaae, vil medføre den ønskende Virkning til at hindre Sygdommens Udbredelse; saa vedvarer samme Anstalt ikkun imedens man derom kan giøre sig Haab, men ophører derimod, saasnart det anderledes befindes, efter den af Rentekammeret herudi føyende Anstalt. Jmidlertid og indtil saadan Anstalt vorder bekiendtgjort, vil Hs. Majest. af sin Cassa lade betale det ihielslagne Qvægs Værdie efter Billighed og forbemeldte beediget Taxation. Skulde nogen, hvor Qvægsygen saaledes først yttrer sig, forsømme at anmelde saadant for Vedkommende paa forhen anførte Maade, bøder han derfor 50 Rdlr., som Angiveren tilfalder, eller, i Mangel af Betalingen, straffes med Fæstnings Arbeyde paa et Aar. 2) Paa Sæde= eller Avlsgaarde, hvor Qvæg, som tilforn maatte have igiennemgaaet Sygdommen, befindes, skal samme fra det øvrige Qvæg, saasnart denne Forordning er bleven bekiendtgjort, i et Huus for sig selv separeres; men naar Sygdommen indtreffer, da skal saavel det syge som det øvrige friske Qvæg, dog ikkun i den Stald Sygdommen har yttret sig, efter foregaaende Taxation, udi Rettens Betientes Overværelse strax ihielslages og nedgraves; hvis Værdie Hs. Majest i dette Tilfælde og indtil videre ligeledes allernaadigst vil lade gotgiøre, samt i øvrigt, i Henseende til Jnd beretningen til Amtmændene og Rentekammeret med videre, forholdes efter 1ste Postes videre Jndhold. 3) Jngen maae understaae sig, saa længe Sygdommen varer, og indtil 2de Maaneder efter Svagheden er endt paa Stædet, at lade derfra føre Qvæg, Tælle, Huder, Kalveskind eller Forder nogen andensteds hen, under den i 1ste Post anførte Straf 4) Enhver haver saavidt mueligt at entholde sig fra de Byer og Stæder, hvor Qvægsygen er begyndt, i Særdeleshed Betlere og andre, som ofte ved deres Klæder have udbredet Smitteen; og til den Ende vil Hs. Majest., at til Vartegn, uden for de Byer, hvor Svagheden har taget Begyndelse, skal ved Veyen opsættes en lang Stang med et Flag eller ombunden Langhalm, for at entholde sig fra samme Byer; Ligeledes befaler Hs. Mst. Stiftamtmændene og Amtmændene alvorlig at foranstalte, at naar Sygdommen blant Qvæget yttrede sig i Stæder eller Byer, hvor Landeveiene eller andre Afveie for Reysende gik igiennem, da ved Postering af Vagthold fra Byerne, hvor Qvæg=Svagheden er, at forbyde Passagen, og indtil videre at forlegge Veyen, saa got som mueligt, andensteds igiennem Byer, hvor ingen Qvægsyge er; men skulde de Reisendes Vey uomgiængelig falde igiennem den Bye, hvor Sygen er, maae de ikke der begive sig i noget Huus, og er heller deres medhavende Heste der i nogen Stald indlade. 5) Naar Qvæg-Svagheden kommer i en Bye, maae Qvæget ikke udlades til de almindelige Vandstæder, men Vand til Qvæget skal i Huusene indbringes; og ligesom alle Hunde, under nøyeste Opsigt af Sogne og Bønder=Fogderne i Landsbyerne, skal holdes anbundne, saa skal og den i Stalden faldne Giødning nedgraves med Qvæget, samt Stalden derefter renses og kalkes, saa og de Folkes Klæder, som have været ved Nedgravningen, vaskes og uddampes. 6) Da Hs. Majest. allernaadigst strax vil lade i begge Hertugdommene, Holsteen og Slesvig, bekiendtgiøre, at ingen der boende eller sig opholdende maae, saa længe der er Qvæg Svaghed, begive sig til Jylland og de danske Øer at kiøbe Qvæg, uden at de forsyne sig med vedkommende Øvrigheds Reisepas, hvor de hiemme have, at der paa Stædet ingen Qvæg Svaghed nyelig haver været; Saa igientages og hermed alvorligen de Kongl. ergangne befalinger til Amts Told= og andre Betiente, at lade sig saadanne Passer foreviise, ligesom det og skal staae alle andre frit for samme Passers Foreviisning af Vedkommende at æske; og skulle da nogen med Qvæg Handlende befindes enten paa Ind= eller Udreysen denne Hs. Majests. befaling at have overtraad, skal de strax anholdes, og som Kongelige Mandats Overtrædere, tiltales og straffes. 7) Naar Qvæghandlere indfinde sig paa Hovedgaarde eller andenstæds i de til Danmark henhørende Provintzer og Øer, for at tilforhandle sig Qvæg, maa det nøye paasees, at de omskifte deres medbragte Klæder med andres paa Stædet, forinden de lade sig indfinde i Staldene, for at forekomme de ellers, efter forhen hafte Exempler, onde Følger til Sygdommens Udbredelse. 8) Det Qvæg, som drives her af Riget, maae Driverne ey føre længere end til Grændserne af Hertugdommet Slesvig, hvor de bør modtages af andre Hertugdommene boende Folk; befindes Driverne herimod at handle, straffes de med Fæstnings=Arbeide paa et Aar. 9) Skulde Qvæg Svagheden indtræffe medens Qvæget var paa Græs: da befales Stiftamtmændene og Amtmændene, samt Proprietairer og andre Vedkommende, at føye de alvorligste Anstalter og derover nøye at holde: at hver Byes Horn=Qvæg, Faar og Selin, vorder bevogtet for sig selv udi de med andre Byers Marker tilfælleds liggende Græsgange Overdreve; og, naar da noget Horn=Qvæg der, eller andenstæds, skulde blive angreben af Qvæg=Svagheden, skal det strax fra Flokken separeres, og det syge da allene ihielslaaes, samt med Hud og Talg nedgraves paa et Sted afsides, hvor ingen Creature kommer; vilket saaledes for første Gang der ihielslagne Qvæg, om Sygdommen derved kunde standse, vil Hs. Majest lade Eierne, efter dets Værdie, paa oven forordnet Maade, erstatte; og i øvrigt hermed at forholdes efter hvis herom ved 1ste Post er befalet.