Aalborgs Stifts Adresseavis, 1821-05-26
Moldau, den 18de April. J Jassy har Ypstantidøvet oprørende Grusomheder, der intet nytte ham, men vel forbittre Tyrkerne og formodentlig siden ville frem ulde Disses frygtelige Hævn over det ulykkelige Land. Da Opstlanti med sine Tilhængere rykkede ind i Jassy, bleve alle Tyrker indesperrede. Men siden lod han dem ved Ar lauter føre udenfor Porten og her nedhugge til sidste Mand. 3 Roman havde alle Muselmænd samme Skjebne. J en til Bisperne og Bojarerne udstædt Proklamation siger FyrstOpsilanti: "Værer overbeviste om, at den store Magt, om beskytter begge Fyrstendømmerne Moldau og Wallahiet, ingenlunde vil tillade, at Barbarer trænge derind erfor har ogsaa General Wittgenstein ei blot faaet Ordre, A, at føre de under hans Commando staaende russiske stropper mod Grændsen, men Disse ere virkelig allerede i Anmarsch. Forsikrer paa mine Vegne alle Eders Medborgere om, at de ikke have det mindste at frygte, men roligen kunne blive i deres Vaaninger. Men da de helleniske Tropper maae drage giennem Wallachiet, saa er det høist nødvendigt, paa Veien, som fra Moldau fører did, overalt at holde Levnetsmidler og Quarterer i Beredskab for Militairet, thi om føie Tid marscherer jeg derigiennem med den hele helleniske Hær. - Givet i Hovedquarteret Roman, den 17de Marts 1821. Fra Wallachiet, den 20de April. En af østerrigst Tieneste afskediget Capitain vovede forrige Uge, i Buchares. at gribe Revolutionsbanneret og at drage giennem alle Gaader med fire Trompetere, opfordrende alle Tydskere til, at gribe Vaaben for Grækerne. Han vilde endog bestorme den østerrigske Consulatbolig, men Vagten holdt ham til bage. Dog hindrede Man ham ikke videre i, at kaldt Tydskerne til Vaaben. Det østerrigske Agentie udstædte blot en Cirkulairskrivelse, hvori alle østerrigske Undersaatter advares mod at laane slige Opfordringer Øre. Trods disse Advarsler toge dog mange Tydskere Deel i Revolutionen, navnlig en Jngenieur, v. Ott, der lovede at opkaste Skandser om Staden og sætte den i Forsvarsstand; Men den Liste, han havde indsendt til Theodor paa Omkostningerne, har bragt Denne til at opgive Planen og blot fordre en Grav, saa dyb og bred, at en Ko ikke kan springe derover. Da Fyrst Ypstlanti kom til Bucharest, befandt sig i hans Følge den af russisk Tieneste afskedigede GeneralCautacuzeno, Ridder af Wladimir= og St. Anna Ordenen. Fyrsten selv bærer kun den første Orden, desuden ogsaa en Sølv-Hædersmedaille. Hans Livgarder bære paa deres Huer Dødninghoveder støbte af Tin. Paa hans Signet staaer en Phøenix i Jld, trindtom Ordene: "Alexander Ypsilantii, Grækenlands befuldmægtigede Frihedsforfægter. - Under 29de Marts udstædte Theodor en Proklamation til Bojarerne og Jndvaanerne i Bucharest, hvori han siger: "Jeg veed at hele Folkets Ønske er kommen Jer for Øre, med Hensyn paa Gienoprettelsen af Landets gamle, nu hartad ganske forsvundne Rettigheder. 16000 Mand staae beredte at forfægte dem. Alle drage de til Bucharest, hvor overhovedet hele Landet, Store og smaae, skal forsamles, indtil der fra Porten hidsendes Commis Operahuset i Rio de Janeiro var, som bekiendt, Centralpunktet for Revolutionen. Allerede Klokken 3 om Morgenen (den 26de Februar) havde Kronprindsen maattet indfinde sig her. Der var tre Punkter, som Kongen ønskede forandrede og som nødte Prindsen til, adskillig Gange at ride hen til sin Fader; men da Folket ikke vilde tillade, at een Tøddel blev forandret, kom Kongen selv tilbage med sin Søn, for dog at afgiøre Alt paa den beds mulige Maade. Han var meget bleg og syntes at var meget ængstelig i Pøbeltrængslen. Man spændte Mu dyrene fra hans Vogn og trak denne videre. Først var de blot Hvide, som trak; men siden blev Trængslen sig stærk, at de Hvide slap Vognen, og bleve fortrængte en kulsort Horde. Nu befandt Kongen sig i den aab Vogn ganske i Negernes Magt. Dette syntes at æng og harme Monarken dybt. Kronprindsen stod opret i Vo nen og havde grebet sin Faders Haand. Kongen græd biterlig. En Fremmed, der havde været Vidne til den Skuespil, havde skullet troe, at et kongeligt Slagtoffblev slæbt til Skafottet af den rasende Pøbel. Da Ma endelig naaede Bestemmelsestedet, var Kongen saa maat Man maatte bære ham op ad alle Trapperne. En ha Time efter viste han sig ved Vinduet. Dronningen stor hos ham, og nu begyndte Man at oplæse Constitution artiklerne, som begge Majestæterne til ikkede deres BifalDerpaa traadte Don Pedro frem med en stor Bibel, lag den hen for Folket, kyssede den og sagde høit, J min Faders og eget Navn besværger jeg Antagelsen af nærværenConstitution. Derpaa drog han sin Kaarde, trykte de til sit Bryst, kyssede den, og stak den igien i Skeder Dronningen trak derpaa Prindsesserne, halvt med Magt hen til Vinduet; de, saavelsom selve Hendes Majesta vare ikke fuldt paaklædte.