Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1782-06-28
Giftermaal. De Ceremonier, som Mahomedanerne bruger i dette Land ved deres Giftermaale, kommer meget overeens med dem, som ere brugelige paa andre Stæder. Thi naar Mullaheller Præsten har forrettet sit Embede, hvilket gjerne skeer om Aftenen, saa gaaer de alle fra Brudehuset i Procession igiennem de fornemste Gader i Staden. Brudgommen, som er til Hest, bliver ledsaget af sine Slegtinger og gode Venner, foran gaaer mange med tændte Fakler eller Blus, Pauker og Piber, saa og nogle Gøglere, som skal forøge denne Glæde og Fornøielse. Bruden følger bag efter med sine Paarørende og Veninder udi tillukte Vogne eller Karether, naar da denne Omgang er forbi, saa vender de igien tilbage til Brudehuset, hvor alle Giæsterne bliver tracterede. Omendskiønt det er tilladt Mahomedanerne at de maa have 4 Hustruer, saa skeer det sielden, at de Folk, som har de Vesterlige Lande i Besiddelse tager mere end een, undtagen de riige; Men der fortælles om en af Sir Thomas Romes Betientere, at den samme havde ikke meere til Løn om Maaneden end 5 Skilling efter deres Penge, og dog havde 4 Koner. De, som har de fleste Koner, ere udi høyeste Grad saa mistænkelige, at hverken deres Brødre eller Fædre maa snakke med dem, undtagen Mændene selv ere derhos nærværende, ja i Følge deres Skik og Maade, er det en stor Skam for en Kone, naar hun lader sig see af nogen fremmed Mandsperson, uden allene hendes Ægtemand. Ægteskabs Brydelse og Horerie, bliver der holden for saadanne grove Misgiærninger, at en Broder, som traf sin Søster med nogen i saadan Gierning, skulde ikke holde det for nogen Synd, eller giøre sig nogen Samvittigheds Skrupel derover, at myrde dennem, men meget mere, om han lod dem komme ustraffet derfra. De, som udøver denne gruelige Gierning, at myrde saadanne, bliver aldrig derfor af Øvrigheden eller nogen tiltalt, men heller roset. Qvinderne i denne Verdens Deel, er derudi overmaade lykkelige, at de meget hastig og let bliver forløst. Thi det er ikke noget sælsomt eller usædvanligt, at man den ene Dag seer en Kone at kiøre ud, der gaaer, som det heder, paa faldende Fod, og den følgende Dag derpaa igien, at kiøre ud med det nyefødte Barn paa Armen. De fattige Børn gaaer i mange Dage nøgne, og deres Mødre bedækker sig kun iblandt med en slet og ringe Kappe af Callico, Den ældste Søn af den saa kaldede retmæssige Kone, har dog meget forud, frem for de øvrige Børn, som de kalder Budda, eller deres store Broder. Om Mogolernes Ligfærd og Begravelse. Dahomedanerne toer deres Dødes Legemer rene, De begrave dem ikke i deres Moscheer eller Kirker, men paa en aaben Plads, uden for Staden, og de giøre Graven meget dyb og bred. Deres Jammer og Klage over deres Afdøde er ganske umaadelig, og det samme bliver et Aar efter det andet igientaget i Særdeleshed af Qvinderne, baade i deres Huuse og ved Gravene, hvilke de væder med deres Øyne Taare. De spørger ofte den Afdøde, ret ligesom han endnu var i levende Live, af hvad Aarsag han saaledes vilde lægge sig til at døe da han dog havde saa mange elskværdige Koner, saa mange gode og kiære Venner, og andre store Fornøyelser udi dette Liv, Store Mænd af høyeste Rang, lader ofte forfærdige prægtige Begravelse Stæder for dennem selv, og deres nærmeste Slegt og Venner. J denne Henseende, lader de et godt Stykke Land med en Muur omringe, som ligger ganske nær ved et Vandfald, som kaldes Tank, for at oprette et Springvand. Siden lader de der opbygge smaa Mo scheer, og derhos Graver, som enten ere runde, firkantede, sexkantede eller og ottekantede, som oven over ere forsynede med Gehvelvter af Steen Disse Hvelvinger hviler paa Støtter og Piller, og derudi bliver Liiget nedsat; Arbeidet paa de samme er overmaade prægtig. Det øvrige af Pladsen bliver planted med Frugt=Træer og de allerrareste Blomster. Man finder og mange fortreffelige Monumenter og Gravstæder oprettede, til Amindelse for saadanne Personer, hvilke de have holdet for Pirs, eller Hellige.