Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-08-07
Den spanske Colonial-Krigs nyeste Historie. Redacteuren bliver sit Forsæt troe, først at ville omtale Begivenhederne i det spanske Amerika, naar han kan faae samlet saa mange Beretninger, og fra saa forskiellige Sider, at det ved at sammenligne dem, kan blive ham mueligt at udbrede noget Lys over hvad der tildrager sig i hiin Verdens Deele: hvorfra saa mange løgnagtige Rygter udbredes, og om hvilke de sande Efterretninger saa ofte enten ikke blive bekiendte, eller om de endog bringes til Europa, dog blive fortiede eller fordreiede; vilde man blot holde sig til hvad der læses i de offentlige Tidender, saa vilde man forvikle sig i uafladelige Modsigelser, og man maatte gienkalde den eene Postdag, hvad man havde fortalt den anden; men Tiden bringer alting for Dagen og Sammenligningen af fleere Beretninger kan opklare det, som synes at være meest mørkt og forviklet. Den paafølgende Skildring maae derfore betragtes som en Fortsættelse til den som er leveret i No. 4042 af denne Tidende. Ville vi foreløbigen fælde en almindelig Dom over hvorledes det seer ud i det spanske Amerika, saa ere vi beføiede til at sige: at de sydlige Colonier synes nu at have fuldkommen tilkæmpet sig deres Friehed og Uafhængighed; at Kampen er heed i de midterste, og i det Heele til Jnsurgenternes Fordeel, og at det er høist rimeligt, at de tilsidst ville faae Overhaand, da det er overmaade vanskeligt at undertvinge et Folk, som har alvorligt fattet den Beslutning, at ville forsvare sin Friehed; men at Striden føres kun mat i de nordlige Egne, hvor Jndbyrdes Uenigheder blandt Jnsurgenterne synes at have skaffet Roialisterne Fremgang. Det lader desuden til, at Sydamerikas Friehed tager sin Retning fra Syden til Norden, ligesom de Havets Strømme, som engang har dannet Kysterne af den Verdens Deel, hvorpaa den fremblomstrer. Er det Forsynets Villie, at Amerika skal hæve sig til et nyt Sæde for Culturen, at det skal udvikle sig af sin langvarige Vildheds Tilstand, og naae Europas Hæder, eller endog overgaae den; eller at det skal indtage den Plads som vor Verdens Deel saa længe har havt, og træde i dens Sted, for at bestemme Menneskeslægtens Skjebne, hvilken menneskelig Magt kan da modsætte sig dens de Midler Menneskene ville betiene sig af, for at arbeide Forsynets Hensigter imod, ville tiene til at befordre dem. Jo fleere Hindringer der lægges i Veien for Coloniernes Friehed, jo længere Kampen varer, desto meere udvikle sig hiine Nationers Aandskraft og Talenter. Hollænderne førte i 76 Aar Krig med Spanien, inden de tilkæmpede sig deres Friehed, og da Krigen var til Ende, vare de saa langt fra at være udmattede, og de vare i den Grad besiælede af Kraft og Virksombed, at endskiøndt de kun udgjorde et lidet Folk og beboede et Morads, steege de dog pludselig i Magt og Rigdomme, og vare nær ved at forskrive det øvrige Europa Love; vi see tydelige Spor til lignende Følger af den nærværende Frieheds=Krig i Amerika. Den bekiendte de Pradt, har for ikke lang Tid siden udgivet et Skrift om denne mærkværdige og følgerige Krig, som indeholder overmaade vigtige bemærkninger; han er afgjort af den Meening, at Colonierne ville tidlig eller sildig, blive frie, og han tilraader Spanien friemodigen at tilstaae dem deres Friehed, og klogeligen at giøre sig de Nationer til Venner, som det dog ikke formaaer at betvinge. Om endog ikke andre Magter siger han, ville antage sig Colonierne, saa ville dog mangfoldige private Personer, som allerede Erfaringen lærer, søge deres Lykke i disse Lande, og komme Colonisterne til Hielp. Spanien er desuden for nærværende Tid i en alt for svækket Tilstand til, at kunne med Kraft forsøge paa at undertvinge dem; kunde den endog nu giøre det, saa vilde det dog ikke blive i Stand til at beholde dem; thi vilde det som hidindtil beholde Enehandelen paa Colonierne, saa vilde det bestandigt vedligeholde en fiendtlig Stemning deri imod sig og OprørsAanden vilde aldrig hvile, og vilde Spanien give Handelen frie paa Colonierne, saa vilde de hurtigt stige i Velstand og Folkemængde, og saa vilde de føle sig for kraftfulde til at staae under Moderlandet. De spanske Colonister ere desuden af en for haardnakken og tillige af en for troeløs Characteer til længe at holde sig roelige. (En Følge af, at de for det meeste nedstamme fra de af deres Friehedsaand bekiendte nordlige spanske Provinser), og Spanien vil ikke formaae, at bringe Tropper nok tilveie, for at holde dem i Tømme; med faa Ord: Spanien maae enten behandle sine Colonier ilde, og derved forbittre dem, eller behandle dem godt, og derved giøre dem mægtige og overmodige. At Spanien selv erkiender Coloniernes Farlighed, sees af et Stykke, som nyelig er indført i den madridter, Tidende, hvori det hedder, at en indsigtsfuld Politik vil erkiende, at Coloniernes Underkastelse er ikke allene vigtig for Spaniens Vel; men at det tillige er heele Europas Jnterresse; thi dersom det lykkes hiine af Naturen saa herligt begavede Egne, at tilkæmpe sig deres Friehed, saa vil Europas gamle Overherredømme over de andre Verdens Dele snart ophøre; thi da ville Jndustrie og Konster tile fra Europa hen til disse rigere HimmelEgne; og den Jordens Deels Superioritet, som man hidindtil har betragtet som Middelpunktet for det menneskelige Kiøns Civilisation, vilde endelig synke ned i en slavisk Uafhængighed. Men er denne Raisonnement, som bedst kan anstilles i Spanien rigtig, kan man da troe, at det kan være Forsynets Villie, at den større og rigere begavede Verdens Deel, skal stedse være den mindres og ringere begavedes Slave, imidlertid synes alle Magter at føle denne Sandhed, da ingen Magt. staaer Colonierne bie, og selv de nordamerikanske Friestater, som dog selv modtoge Frankerigs og Nederlandenes Hielp, for at tilkæmpe sig sin Friehed, erklære sig ikke offentlig til deres Fordeel, da de formodentlig ikke ønske at have nogen Medbeiler ved Siden af sig i deres fraliggende Verdens Deel.