JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-10-31
Capt. Tucken, bekjendt som Forfatter af en Søe=Geographie, blev udnævnt til at føre Opdagelsesskibet, Congo. Med ham fulgte Prof. Smith fra Christiania, som Botanniker; Tudor, som Angtom, og Cranch som Naturforsker. (Cranch var en Skomager, som ved sjeldne Aandsævners heldige Udvikling og utrættelig Flid havde dannet sig til en udmærket Naturforsker.) Rei isens ulykkelige Udfald er bekjendt. Capit. Tucker selv, hans Lieutenant og ti Matroser saavel som af de øvrige Medreisende Smith, Tudor, og Cranch, i Alt atten Personer, døde inden tre Maaneder, under Farten paa Floden eller faa Dage derefter. Siden døde endnu tre. Denne store Mortalitet er saa meget mere mær skelig, da Capit. Tuckens Dagbog viser, at Klimatet var det skjønneste, man kunde ønske: Thermometret faldt om Natten aldrig under 60 Hr. Fahrenheit, og steg om Dagen fjelden over 76 Sr.; Luften var meget tør, saalænge Reisen, varede, faldt sjelden Regn. Skibslægens Beretning viser, at de Fleste døde af en hidsig Feber, Nogle af en total Kraftløshed. Capit. Tuckeys og Prof. Smiths Dagbøger ere i deres oprindelige Skikkelse bekjendtgjorte i et nylig udkommet Skriftnom denne Reise, som efter Admiralitetets Foranstaltning er udgivet af den bekiendte Reisende og Reisebeskriver Barrow. Anhanget dertil indeholder Adskilligt om de Naturgjenstande, som de Reisende have samlet. Det Betydeligste deraf er Browns bemærkninger om de Planter, som Prof. Smith har fundet. Hele Antallet er omtrent 590, hvoraf 250 ere ganske nye Species. Omtrent det samme Antal fandtes paa Vestkysten af Africa under Linien, af hvilke dog de fleste ere ubekiendte. Henimod 70 Species ere fælleds for andre Egne indenfor Vendekredsene.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-10-31
Af ubekiendte Genera indeholder Samlingen 32. hvoraf Tolv ere ganske nye, og tre endnu ikke fundne i en saa fuldkommen Tilstand, at de kunde bestemmes. Ti findes i forskjellige Egne af dette Kyststrøg, og syv ogsaa i andre Lande.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-10-31
Berlin tæller nu 174,030 Jndbyggere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-10-31
Den Engelske Expedition, som skulde søgt at komme igjennem imellem Grønland og Spits bergen, er, i Følge de til London under 17de d. M. indløbne Efterretninger, mislykket. Skibet Dorothea og det dertil hørende Trent, ventes dagligen i Deptford. Man er kun kommen til 800 30 Br. i 10 østl. L. og har mødt samme Vanskelighed som Phipps 1773, en aldeles nigjennemtrængelig Jsvold.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-10-31
J Newyork ere 2000 Huse under Bygning og 20,000 Haandværksfolk sysselsatte dermed. Paa Verfterne bygges 10 store Skibe og 74 mindre, som alle skulle gaae i Søen til næste Sommer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-10-31
J Engelland skal, efter the Courier, stiftes en ny Orden - Civilfortjenesteordenen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-10-31
Uhrmager Schuster i Wien har opfundet et Jnstrument, som han kalder Adiophonon eller det Uforstemmelige. Dets Tone er en Mellemting mellem en Harmonikas og Orgels. Det spilles ved en simpel Mechanisme, i Forbindelse med et Claviatur. Det Fortrinligste derved er, at det i hver Temperatur beholder samme Stemning; det har Skikkelsen af et Tver-Fortepiano, og adskillige udmærkede Konstnere have spillet derpaa med megen Tilfredshed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-10-31
Paa Kongen af Bayerns Fødselsdag d. 12 Oct. er det i München ny opførte Hoftheater blevet aabnet. Tilskuernes Tal var henved 3000.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-10-31
J den Kongel. botaniske Hauge i Berlin staaer i denne Tid en Theeplante (Thea Bohes) i fulde Blomster.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-10-31
Den bekiendte Pastor E. Henderson har nu udgivet en Dagbog over sit Ophold i Jsland i Aarene 1814 og 1815 *). Værket er tilegnet H. H. Prinds Christian "af personlig Kundskab om den store Jnteresse H. H. føler for Jslands Jndbyggere og Literatur og som et Vidnesbyrd om Høiagtelsen for den Beskyttelse og Understøttelse, Han yder Bibelselskabet o. s. v." J Jndledningen leverer Forf. en historisk Skildring af Jslands ældre og nyere Forfatning. Da Forf. reiste paa Bibelselskabets Vegne, saa er det naturligt, at hans Reise især angik, og hans Hu fortrinligen stod til Alt, hvad der i nogen Henseende staaer i *) Iceland, or the Journal of a residence in that island, during the years 1814 and 1815 &c., by E. Henderson, illustr. with a map and engravings, in two vol. Edinb. 1818. Forbindelse med denne Gjenstand. Han forsikkrer, at Mangelen paa Bibeler der i Landet var yderst følelig, og at Jndbyggernes Fattigdom var saastor, at de saae ingen Udvei til at trykke en ny Bibeludgave. Til stor Lykke kom fremmed Godgjørenhed dem til Hjelp. - Reikevik, der for 50 Aar siden kun bestod af faa Huse, er nu Sædet for en Stiftsamtmand, Biskop og Lands-Overret. Staden er Jslands vigtigste Handelsplads. Den bestaaer af to Gader, hvoraf den længste kun er paa den ene Side bebygget, strækker sig langs med Kysten, og ganske beboes af Kjøbmænd, den anden, som dreier af paa Vestkanten af Byen, og løber næsten i en lige Linie tilbage til Randen af en smal Flod, indbefatter Bispens, Landfogdens og andre Jkkehandlendes Boliger. Omtrent midt i Gaden ligger Stadens almindelige Kirkegaard, hvortil der er to Jndgange. Paa den østlige Ende af Byen, bag Raden af Husene langs med Vigen og i en Parallellinie med samme, er Amtmandens og Sysselmandens Bolig, og lidt længere hen bag disse, paa den sydvestlige Kant, er Kirken, som staaer frit, og optager Pladsen mellem Byen og Vandet. Den er en svær Steenbygning, som kunde være et beqvemt Sted til at holde Gudstjeneste, dersom Taget, som er af Tegl, ikke var saa brøstfældigt, at Menigheden ei uden Fare samles der i Stormveir. Jkke langt fra Amtmandens Bolig ligger Forbedringshuset, som er skilt derfra ved en liden Bæk. Det er opført af Steen og tager sig i en Frastand bedst, ud blandt alle Bygningerne. De øvrige Vaaningshuse, paa to nær, ere alle af Træ og have i Almindelighed et eller to tilliggende Pakhuse og en liden Hauge. Observatoriet er en liden Bygning af Træ paa en Høi; paa Spidsen af sammes modsatte Side staaer det Skolemonument, som Studenterne med stor Møje have opreist af Steen, der findes i Omegnen. Jkke langt derfra i Vigen ligge adskillige Smaaøer, hvoraf den vigtigste er Viden af en skiøn Beliggenhed og med gode Græsgange. Hvert Aar søge her mange Edderfugle. Den var fordum berømt for det Munkekloster, som stiftedes her 1226, nu tilhører det Kongen og haves i Besiddelse af Justitiarius Stephanson. Mærkeligt er det, at Jrlands Hovedstad er bygt paa samme Plet, hvor Jngelf, den første Nordmand, der nedsatte sig paa Øen, opslog sin Bopæl. (Fortsættes.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-10-31
(Jndsendt.) Rørt ved at læse i sidste Statstidende fraværende Brødres Raab til Moderlandet om en Sang, hvorved de, lige med andre fremmede Kammerater omkring dem, ogsaa kunde opvarmes, kunde forsøde Bitterheden af saa langvarig Skil misse (Bitterhed, hvilken jeg selv alt for ofte har følt, for ei tilfulde at kunne bedømme, for ci stedse antage Deel i), ligesom ogsaa beklagende, at den for et Priisdigt i denne Anledning fastsatte Termin, saa lidet synes at passe til senere Bebudelser om formodentlig tidligere Hjemkomst: desuden for beskeden til at nære mindste Tanke om Veddestrid eller Belønning, vover jeg ufortøvet nærværende Forsøg, for, efter Evne, endnu betids at bøde paa hiint saa begribelige Savn, i det mindste gjøre samme lidt mindre føleligt, indtil det nærmere maa vorde aldeles afhjulpet ved fortrinligere Gaver. Hvilken Glæde for mig, om Udfald svarer til Villie! – om en eller anden Componist med samme Folelser, Jver og Hensigt søger at bidrage dertil, og, hvad saa ofte er Tilfælde, ved lykkelig og tryllende Melodie, at forskjønne de maaskee mindre lykkelige, mindre tilfredsstillende Ord! Nationalsang for vore Tropper i Frankrige. Dansken stedse fro til Orlog gik, Hine Holgers Hug hvor hørdes de ei skralde! Til at sukke Tid knap Fienden fik Førend han faaes flengt i tvende Dele falde. Holger og hans danske Slag Fordum adlede vort Norden, Selv endnu den Dag idag Synger derom hele Jorden. Kjække vi urokkelige staae: Jngen Taarne, Mure, Støtter nok saa svære Skulle os i Fasthed overgaae, Hvor det gjælder Kongens, Fødelandets Ære. Troskab, Kierlighed og Mod, Sang ved Kruset om vor Hæder, Om vor Drot vort Land, vort Blod, Det er danske Krigres Glæder. Jngen Thor vi dyrke, ingen Gud, Ved hvis Alterblus hvert Vaabenkny at feire; Lige brave dog paa Kongens Bud, Vi vort Banner følge, slaaes omkring og seire. Fienden møde Bryst mod Bryst, Flint i Hjerte, Staal i Handske, Det i Feiden er vor Lyst, Lyst for alle ægte Danske. Jngen Freia meer os kommer nær, Kielen os med Krandse frister, lokker, kroner: Disse Guders og Gudinders Hær Trivdes ei ved vore dundrende Kanoner. Værne om vor Helligdom. Blev vort Kald, om vore Troner, Vore Arnesteder, om Vore Børn og vore Koner. Holger=Danske Dig vi spige ei, Skjønt med mindre Dyrendaler, Stormehatter. Marsch, i dine Spoer, Du baned Vei! Alt vi trodse, Jld, Kartetsker, Bajonetter. Lynen, Tordnen, Stik og Slag, Under Hurraskrig fra Norden, Herom synge vi idag, Synge evig hele Jorden!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-10-31
Kjøbenhavns Børs d. 30 October. Cours. Hamb. 2 M. 259, a vista 264. Amsterdam 2 M. 241 1/2, a vista - . London 2 M. 10 1/8. Paris - . Spec. 271. - Specier solgtes til 16 Rbmk. 5 s., for Committeesedler blev givet (foruden Rente) 99 1/2 pr. 100; Oblig. 92. Norske Rigsbanksedler 22 1/2. Svenske Sedler 73 s. - Disconto 6 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-10-31
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-03
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. ad Trotzoe Ca Femtende Aargang. No. 88. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 3 November 1818. Jmoden Censur over Kong Christian den Fjerde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-03
Naar store Mænd eller udmærkede historiske Characterer af deres Samtid betragtes fra forskjellige Synspunkter og af denne Tids Forfattere skildres med afvigende Farver og bedømmes paa hinanden modsigende Maader: da finde vi dette hverken usædvanligt eller besynderligt. Det gaaer hermed som med store Malerier, hvis Fuldkommenheder, og Feil man ikke er i Stand til rigtig at bedømme, naar man staaer dem for nær. Sielden er den samtidige Historieskriver i Stand til at skaffe sig alle de Kilder, han behøver, eller til at vurdere dem med den fornødne Kritik, endnu sjeldnere kan han benytte dem med den Rolighed, som udfordres for at see klart, og den lidenskabsfrie Upartiskhed, som dømmer uden Hensyn til andre Bevæggrunde, end dem, Historiens evige Love, foreskrive.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-03
naar de, der ville fremtræde som polemiske Forfattere, mangle Alvor og Sandhedskjærlighed, Men hverken er dette Tilfældet hos den Forfatter, hvis Dom over Kong Christian den Fjerdjeg her vil fordre underkjendt; og heller ikke vi han kunne gjøre mig en saadan Bebreidelse. Her gielder det ikke om nogen af de smaalige og bedrøvelige Personligheder, der sysselsætte feidende Penne iblandt os, med en saa komisk Jver, at de reent tabe Evnen til at see, paa hvilken Maade de more Folket. Talen er her om en Danmark hellig national Gienstand, om en af dets største Konger, som en berømt og agtet Forfatter har omtalt paa en Maade, der kunde synes at ville nedsætte den Agtelse og Kjærlighed, hvormed det hele danske og norske Folk i halvandet Aarhundrede har æret hans udødelige Minde. Hermed er det ikke min Mening, at en Fyrste, der for længe siden kan siges at tilhøre Historien, skuld været fritaget for politisk Censur. Men hvor en saadan Censur vil nærme sig en Konge, som Christian den Fjerde, der bør det skee, om ikke med den ærbødige Varsomhed, der skyldes en nationalHelt, hvis Navn allene er nok for at dække paa triotisk Begeistring, dog med den Klogskabens Forsigtighed, der ikke opoffrer Historiens uforkastelige, for længe siden prøvede Vidnesbyrd for en dristigt Paradox. Hvad der ikke er afgjort i hans Fortjeneste som Menneske og Regent, kan man overlade den prøvende Grandskning, og hvad deri enkelte Tilfælde og Forhold kan dadles hos den store Konge, kan man drage frem for Lyset, naar man finder sin Lyst i at opsøge Smaapletterne det hvide Marmor - eller, naar det i en historisk Fortælling virkelig behøves, at Skyggedelen, maa træde frem tilligemed de store Lyspartier. Men, naar man i faa Linier vil fælde en afgjørende Dom over en Regent, som Kong Christian den Fjerde, da maa man ikke vente, umodsagt at kunne paastaae hvad der er beviisligen skiævt, urigtigt og usandt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-03
J saadanne Tilfælde kunde det vel synes, som om Heltens Minde staaer alt for fast i Danmarks Skjød, og hans Hæder alt for dybt indgravet i de Danskes Hjerter, til at han behøvede Forsvar imod en enkelt ukjærlig og ubillig Røst. Men intet kan heller være fjernere fra mit Forsæt, end at ville i disse Linier fremstille et Forsvar for de Danskes store Konge. Tanken, at han trængte til et saadant, vilde være ikke mindre forvoven, end den, at kunne paa en halv Side fraskrive ham Efterslægtens Beundring, som et taknemmeligt Folk i tre Aarhundreder har ydet ham. Kun Hensyn til, at det er en af Danmark mest agtede og udmærkede Forfattere, der i overilede og upassende Udtryk har fældet en falsk Dom over de Danskes elskede Christian den Fierde, har givet mig Pennen i Haanden, ikke saa meget for en Konge, hvis Værd for længe siden er afgjort, som mod en dansk Forfatter, der ikke ret har veiet mine Ord da han skrev. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-03
Om Saltsyderie paa Lefsøe. Anledning af det Jernmalm, der findes paa Bornholm, og som forhen have været omtalet i Skilderiet, blev det overdraget til to saakyndige Mænd, Prof. Ridder Ørsted og Justitsraad Esmark, at gjøre en Reise did, for paa Stedet at undersøge hiint Mineral, og Undersøgelsesreisen er bleven anstillet i afvigte Maaned. Denne Omstændighed leder paa den Tanke, at det kunde være hensigtsmæssigt, ligeledes at lade Lessøes fra ældre Tider berømte Saltsyderier undersøge ved Sagkyndige. Allerede i Aaret 1817 faaes paa Konstflidsselskabets offentlige Udstilling en Prøve af Salt, tilvirket af de paa Lessøe værende Kilder, og Anmelderen fandt, at det fuldkomment kunde sættes ved Siden af det bedste Lüneborg skee. Lessøboernes i nyere Tid saa temmelig uændsede Saltsyderie, have, som bekiendt, i fordums Dage været dem en ikke uvigtig Næringskilde. Jkke allene Kirkerne og Cannikerne i Viborg, men endog Jnteressentere i og uden for Landet droge Jndkomster deraf.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-03
Det er naturligt, at Danmark i de Tider, da man endnu ikke kjendte til nogen udbredt Handel og Skibsfart, maatte selv søge at forskaffe sig een af Livets første Fornødenheder - Salt. Hvor tidligen man allerede forstod at tilvirke denne Artikel, sees af Saxo, sjette Bog, hvor det hedder, at Hiarne, som i en for Poeter lykkelig Tidsalder havde faaet Krone og Scepter i Honorar for et Liqvers over Kong Frode, da han, for at dræbe Fridlev, den afdøde Konges Søn, tog Tjeneste hos ham, udgav sig for at forstaae Saltsyderie, hvoraf det er klart, at allerede saa langt tilbage i Tiden danske Høvdinger lode tilvirke Salt, endskjøndt man ikke veed, om det var af Søvand eller Tang. Men med uforkastelige historiske Beviser lader det sig godtgjøre, at allerede 1330, altsaa for 488 Aar siden, Saltsyderie var i Drivt paa Lessøe. Saaledes tillod Biskop Tyge i Børlum nogle ellers forbudne Ægteskaber paa Lessøe, imod at han for denne Tilladelse fik 14 Læster Salt i eet Aar. - Endnu sees ved den saakaldte Saltsø de Steder, hvor Salt kogningen og Bygningerne til Folkene have været.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-03
At Saltsyderiet, der i ældre Tider er blevet drevet ved et Jnteressentskab, og at baade Kirker, Klostere og Private have havt Parter, eller, som vi nu vilde kalde det, Actier, deri, er fuldkommen vist. Derom vidne historiske Documenter, især fra det 15de og 16de Aarhundrede. Ubetydelig kan en Saltkjedel eller det, den kastede af sig, neppe have været; thi man finder, at Bodil Oluf Pedersens Enke gav 1426 til Dueholm Kloster en Fjerding af en Saltkjedel, med al sin Behøring og Rede, som ligger paa Lessøe Rønnere, og at Esbern Høg "for sin og Huusfrues Siel, forærede samme Kloster 1447 en Drtiing i en Saltkjedel, som staaer østen paa Landbode paa Lefføe". Samme Aar testamenterede Lilde Henrik dette Kloster en Fjerding Saltkjedel, liggende paa Lange Røn i Lessøe hos Fogedens Bod. At Klosteret maa have fundet sin Regning ved denne Drivt, fremlyser deraf, at det 1448 tilkjøbte sig halvanden Afgjerd i den Salt kjedel, Esbern Høg, som ovenfor er anført, havde givet det en Otting af. Mariager Kloster udleiede endog 1527 den hele Saltkjedel, det eiede paa Lessøe. Kirkerne udleiede, saaledes som deres Regnskabsbøger vise, lige indtil Aaret 1616 Salt kjedler paa denne Øe til Landboerne, og nøde deraf aarlige Jndkomster.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-03
J Aarene 176465 agtede et mineralogisk Selskab i Kjøbenhavn at anlægge et Saltværk paa Lessøe. Et af dets virksomste Medlemmer var Prof. Anscanius, Lærer ved det Charlottenborgske Naturaliecabinet. Efterat Selskabet havde faaet Tilladelse til at anstille en Undersøgelse angaaende denne Sag paa Øen, reiste Anscanius selv derover. Til Selskabets Plan hørte det, blandt andet, at erholde Herligheden over Lessøe, Land mod at svare Domcapitulet i Viborg 309 Rdlr. 2 Mk. 4 s., som er Landets aarlige Landgilde Afgivt, at faae de sandfugne Jorder i Eie, for paa dem at anlægge en stor Avlsgaard; at faae af Landets Beboere 2 Dages Arbeide om Aaret til Værket, med Heste og Vogne, af dem, som havde dem, og personligen af de Andre. - At disse Fordringer vare for store, og at Jndbyggerne havde Grund til at sætte sig derimod, er begribeligt. Hvorfor skulde de vel ogsaa lade sig paalægge Ægter og Gangdage til Værket af et Privatinteressentskab, Hvorfor skulde de lade sig berøve af dette deres sandfugne Jorder, for endnu oven i Kjøbet at udelukkes fra Saltsøen, Det i sig selv almeennyttige Forsæt maatte saaledes gaae overstyr, fordi man gjorde alt for overdrevne Fordringer. (S. Begtrups Beskrive ov. Agerd. Tilst. i Nørre=Jyll. T. 2. S. 57480.) J et Rescript desangaaende af 26 April 1765 hedder det derfor, "at Herligheden over Landet ei kan forundes Jnteressentskabet, imod de ved Viborg Dom capitel Residerendes Ønske, men der imod have bemeldte Residerende, saavelsom Jndvaanerne paa Landet, at være behielpelige til Værkets Fremgang os. v." Allerede nogle og 30 Aar i Forveien havde der paa Lessøe indfundet sig en Projectmager, Doctor Bister, som anlagde der Saltsyderier paa to af de Udholme, som kaldes Rønnerne, hvor alt 1426 Saltkjedler havdes, men efterat have ødelagt Resten af Skoven, og der, i Forhold til de store Bekostninger, kom intet ud af Anlægget, gjorde han sig usynlig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-03
Prof. Begtrup, som i Aaret 1808 paa sin videnskabelige Reise i Danmark har besøgt Lessøe, siger, ved at omtale Salttilvirkningen, "at han ikke vover at bestemme, om her kunde anlægges noget important Værk, da ingen kan sige, hvormeget Vand Saltsøen indeholder og om den er lige vandrig i alle Aar, men at den i det mindste kunde levere 1000 Tønder Salt aarligen, derom er ingen Tvivl." – Skal man imidlertid slutte fra ældre Tider til det Nærværende, saa maa man antage, at Værket baade har og endnu kan frembringe et langt større Antal Tønder Salt. Det mineralogiske Selskab, som talte saa saakyndige Folk blandt sine Medlemmer, maa sikkerligen ogsaa have gjort Regning paa et langt større Udbytte, thi for at vinde 1000 Tønder Salt var det dog vel neppe Umagen værd, at anlægge, som det hedte i dets Plan, en liden Havn, opføre Bygninger til 12-16 Vaaninger, saavelsom Pakhuse, indrette en Avlsgaard, der kunde underholde 8-12 Heste, 50 Køer, med 5060 Tønder Udsæd, – Allerede nu forsyner Saltsøen Lessøes 1500 Mennesker med Salt, foruden det, der afsættes til Jylland, skjønt selv den simple Maade, at lade Solen koge Saltet, var efterhaanden gaaet af Brug, der og først i de nyeste Tider kom op igien. Men uagtet forhen kun faa gave sig af med Salttilvirkningen, vare i Aaret 1808 to HundredeSaltkister anskaffede. Ved Landfoged Hesselholds Bestræbelser oprettedes 1809 et lidet Jnteressentskab, der havde 40 Saltkister ved Søen, og en Mand til at passe dem. Aarsagerne, hvorfor saa vigtige indenlandske Anlæg i nyere Tid gik til Grunde, maa nok fortrinligen søges deri, at det ved tiltagende Handel syntes at være os lettere, at lade Saltet komme fra det Lüneborgske, St. Ybes etc., end, som Forfædrene, at tilvirke det selv, ei at tale om, at man begyndte at blive meere kræsen, som altid er Virkningen af tiltagende Handelsflor og Velstand. Men næst hiin Hovedgrund, var Mangel af Brændsel paa Salttilvirkningsstederne selv, vel heller ikke en ringe Medaarsag til vore Saltsyderiers Forfald. Saaledes maatte allerede 1782 Saltkogningen i Tønder Amt gaae ind, formedelst Mangel paa Tørv. Ogsaa er Regjeringen, lige fra de ældre Tider, saa ofte bleven ført bag Lyset ved vankundige Projectmagere. J Kong Hans's Tid (1496) fik, efter Hvidtfeldt, en Mand ved Navn Lambert Hermelin, Tilladelse til at anlægge et Saltværk ved Colding; men hvorledes Udfaldet da var, anfører han ikke. Han tilføier derimod, "udi vorTid er atter begyndt dermed, men til forgjeves; thi der er vildt Vand kommet i Saltbrønden, saa der er Saltvand nederst og ferskt i oven. Saltet er som Lyneborger Salt, men noget rødere. Formodentligen har Mangel paa Jndsigt i den rigtige Fremgangsmaade været mere Skyld heri end det tilflydende vilde Vand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-03
Da Tidsomstændighederne have gjort det nødvendigt, at Danmark maa søge Midlerne til sin Opkomst i sit eget Skjød, saa synes Saltkilderne paa Lessøe, der fra ældre Tider have vedligeholdt deres Anseelse, nu at være en saare værdig Gjenstand for offentlig Opmærksomhed. Nu, da vi have Fred, vil det heller ikke være vanskeligt at faae det fornødne Brændsel. Vel tilvirke Lessøeboerne endnu det Salt, de behøve, men Naturen selv tvinger dem saa at sige dertil, Solen er deres egentlige Saltsyder. De udsætte det saltede Søvand for dens Varme, og Saltet sætter sig da paa Bunden af Karrene. Naar Sagen blev taget paa en rigtig Fod, og naar man ikke strax vilde lade sig afskrække af mødende Vanskeligheder, saa er der ingen Tvivl om, at der, ved behørig Behandling, kunde tilvirkes paa Lessøe saa meget Salt, som vi behøve. Jeg har seet Prøver baade af Saltvandet og det deraf vundne Salt, og troer, at de Lessøiske Saltsyderiers Gjenoptagelse kunde blive en ligesaa gavnlig som indbringende Jndustriegreen for Danmark. Men vi leve desværre i Tider, hvor man heller vover Tønder Guld paa Handels=Expeditioner til fjerne Verdensdele, end søger med Kraft og Eftertryk at understøtte store Fædrenelandsanliggender.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-03
Indenlandske Efterretninger. Vor Cours, som i Sømmer var gaaet ned til 252, er i den sidste Tid igjen gaaet op til 264, og som en Følge deraf ere Specierne ogsaa stegne. Men Aarsagen til de sidstes Stigen maa deels søges i den høie Avance, der betales i Hamborg, fordi Sølvet i denne Tid meget søges og for en stor Deel gaaer til Rusland, deels i den høie Disconto af 8 PC., som gives der. Ogsaa ere her fra Danmark gaaet store Summer i rede Sølv til begge Jndierne, da man tildeels finder bedre sin Regning ved at sende Contanter end Varer, som ikke rentere sig. Hvor vidt det er rigtigt at sende saa meget Sølv bort for at hente Varer, som man allerede har meer end nok af, vil Tiden lære. At det nu ikke er Perioden at gjøre deslige Expeditioner, ville mange paastaae. Ved Coursens uventede Stigen tabe atter endeel Folk, der, i Tillid til dens vedvarende Forbedring, have solgt Banco paa Tid til 250, og Species til 15 Mk.