Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-02-13
Da Meddelelsen af politiske Efterretninger fra Udlandet ved exclusive Privilegier er forbeholdt visse Blade, saa kunde man vel være berettiget til at fordre, at de i Skildringen af Udlandets Forhold iagttog i det mindste nogen Apartiskhed, og hverken ved Valget af de oversatte Artikler eller ved deres eget Raisonnement stræbte at bibringderes Læsere ensidige, efter deres personlige Sympathier afpassede Forestillinger og de politiske Begivenheder og Personer. Det er imidlertid ingenlunde vor Hensigt at gjøre denne Fordring gjældende i dens videste Udstrækning; thi langt heller Alt opfattet i et ensidigt Lys end et farveløst Mørke; hellere skjæve Domme end slet ingen; men naar et Blad affecterer upartiskhed selv i indenlandske Anliggender, hvor det umuligt kan undgaae af drages til den ene af Siderne, saa kunde man vel vente, at det vilde stræbe at vogte sig for aabenbar Uretfærdighed i dets Yttringer og Udlandets, med Hensyn til hvilke det langt lettere kan spille den rolige lidenskabsløse Betragters Rolle. Vi troe derfor, at det fortjener Misbilligelse, naar den Berlingske Tidende i sine politiske Oversigter stundom tydelig nok benytter Leiligheden til at nedsætte politiske Charakterer, med hvilke den ikke sympathiserer, til at stille Mænd, som i deres Fædreland høiagtes af alle Partier, men som ere saa uheldige at tilhøre et, den Berlingske ikke under, i et ugunstigt Lys. Den har saaledes i sit No 34 benævnt den berømte franske Forfatter og Deputerede La martine en politisk Renegat, og i det følgende No 35 tilladt sig en bemærkning om hans Forfængelighed, uden noget af Stederne at tilføie nogen videre Oplysning om hans politiske Charakteer og Betydning. Nu er det vel sandt, at La martine, der altid har bevaret sin politiske Uafhængighed, og i mange af de vigtigste Spørgsmaal f. Ex. Pairiets Arvelighed, September lovene, Fortificationsspørgsmaalet, Valgreformen og Regentskabsloven har opponeret mod Ministeriet er fuldstændig traadt over til Oppositionen; men ved at titulere ham Renegat, insinueres, at han ikke blot har skiftet politisk Tro, hvilket ikke kan siges at være Tilfældet, men ogsaa at han har gjort dette, ikke ifølge sin Overbeviisnings Tvang, men enten formedelst sin ubestemt vaklende Charakteer eller af Egennytte; og naar man nævner en Mands Forfængelighed uden som Modvægt at tillægge ham nogensomhelst god Egenskab, saa tilkjendegiver man, at denne Feil er et Hovedtræk i hans Charakteer, en Hovedbevæggrund til hans Handlinger. Enhver, der altsaa ikke kjender La martine i Forveien, og veed, at han er en af Nutidens ædleste, mest pletfrie Charakterer, en af Frankrigs talentfuldeste og aandrigeste Mænd, maa af den berlinske Tidendes Yttringer faae den Forestilling om ham, at han er en letsindig eller foragtelig Partigænger og en forfængelig Nar. (Fædrel.) Hvordan skal en Borgerrepræsentant være beskaffen?" Dette Spørgsmaal er i Veile, Avis besvaret af en gammel Laugmester saaledes: 1) En Borgerrepræsentant, mener jeg, maa først og fremmest være en Mand (en Kone duer min Siel ikke), som har Forstand paa de Ting, han skal have at gjøre med. Han maa kjende nøie til Byens offentlige Jndretninger og kunne varetage deres Tarv, naar en eller anden Hallunk til Skade for dem vil gjøre sine Hoser grønne. 2) Maa have et klart Hoved, som kan give klare Tanker. Af en muddret Flaske skjenkes ingen klar Aqvavit. Skal den først løbe gjennem en Klud, saa gaaer Geisten Fanden i Vold. 3) Maa være en Mand, der kan staae paa sine egne Been, som gjør hvad Ret er og skyer den Teusel nicht, Forstaae mig ret, maa hverken ligge i Stores eller Riges Lommer. Der er det ude med Veiret. Uden Veir, uden Liv. Gisper Du først, min Broer, saa ligger Du med Næsen iveiret. 4) Maa have Haar paa Tænderne og Been i Næsen, som man siger, og hverken bryde sig om Peer eller Povl, naar en gavnlig Sag skal forsvares. En god Samvittighed giver godt Mod. Panden fri, Dreng!" sale min gamle Mester, see mig stivt i Øinene, hvis ikke faaer Du et paa Planeten. 5) Maa ingen Hvishvas være, der snakker mere end handler. Af Præk kommer Præk. Storpraleri gjelder til Wandsbeck. Det er en Ynk, siger gamle Peer Syv, at høre en Luus hoste. 6) Maa fremfor Alt være en ærlig Mand, der mener med det, han siger. En Ræv i Nakken bider Hul i Frakken, sale Skrædderen til Smeden. See her, mine Venner, har J mine Tanker; har J dem bedre, saa kom frem med dem.