Berlingske Tidende, 1755-02-28
I Hørboeden No. 12 under Børsen er nye Jydsk Høst=Cablison, udi halve og fierdendeel tønder, beste Samføe Erter, nye frisk, Tælle og godt Malt til kiøbs for billigste priiser, Efter at underskrevne Jens Høgild, Fuldmægtig ved gammel postifteforvalter paa sit naadige herskab, Deres Høytrædelige Excellence, Høy=Velbaarne Hr. Græve og Cammer-Herre Scheels vegne, in Martio 1753, saavel i de tydske som danske hvi 1, 3de postdage efter hinanden har ladet bekiendtgiøre, at Mademoesselle Mette Dresden, som i mange aar har tjent for CammerPilie paa bemeldte Estrup, beliggende i Nørre-Jylland, Aarhuus stil i, Callee amt, den 3 Febr. næst tilforn, udi en høy alderdom ved os den var afgangen, og derved tillige indkaldet samme sal. piges ariager, som den tid ikke vidstes hvem var, eller hvor de sig maatte holde til 6te og 12te ugers dagen, eller aar og dags forløb, efterqvens allernaadigst bydende, i stervboen paa bemeldte Estrup at nøde, med videre, som samme indkaldelse medfører til indhold, haud person, som giver sig navn af Johan Justus Dresden, ved skrivelse dateret Nienburg an der Weser den 10 April 1753, vel anmeldet sig at være arving efter fornævnte sal. afdøde Mette Dresden; og da hannem derpaa under den 5 May næst efter, er given til svar, at saa snart han med lovformelig beviis ville legitimere sig, at være eeneste og sande arving til den afdøde Mette Dresdens efterladenskaber, og samme til skifterætten indsende, kunde han vente sig den ret som loven allernaadigst befaler; hvorpaa han atter ved skrivelse af 9 Oct. 1754. har erklæret at ville beviise, det sal. Mette Dres des fader og hans fader, hvilke begge for længst ved døden ere af Fangne, vare halvebrødre; men i hvorvel hannem af skifterætten under dato 22 dito næst efter, derpaa er given til giensvar, at naar han saadant med lovlig førte vidnesbyrd kunde bevise, saavel som at ingen fleere eller nærmere arvinger befandtes i live, skulle alt hvis han da efter sal. Mette Dresden kunde tilkomme, hannem paa anfordring og imod vedbørlig qvitering blive leveret; saa er dog inen siden den tid fra hannem eller paa hans eller andres vegne, enten personlig eller skriftlig med noget Slags beviis eller paaskud, saa maade fremkommen, hvilket ey allene har forvoldet skifte forretningen adskillige opsættelser, mens endog at auctionen ikke førend den 4 Dec. næstafvigte, er bleven foretaget, i forhaabning, at den som saaledes havde anmeldet sig at være arving, og derom erbuden sig at vile præstere antagelig beviis, skulle enten personlig eller middelbarlig indfunden sig, for at blevaane baade auctionen og det øvrig af skiftets behandling, men da saadant har feylet, og aarsagen dertil er ubekiendt, og alligevel stervboets effecter ved offentlig auction er gjort i penge, hvoraf de fleeste ere indkomne, og alle ting for saa vidt i den stand, at man nu kand give tilforladelig kundskab om hvad der kand blive at arve efter meerbemeldte sal. Mette Dresden; Saa har skifte forvalteren i betragtning af det allerede passerede, eragtet fornøden, endnu at udsætte skiftets endelig slutning i saa lang tid, at den anmeldte Johan Justus Dresden kand erlange behørig underretning, saavel om skiftets opsættelse, som den deraf dependerede arverpart, altsaa bliver herved saavel i de tydske som danske qviser 3de postdage efter hinanden eengang for alle bekiendtgjort. og tillige indkaldet fornævnte Johan Justus Dresden af Nienburg, an der Weser, at møde eller møde lade i skifterretten, som er berammet at holdes her paa gaarden, 12te ugers dagen efter denne proclamation og indkaldelses dato, for at producere hvad beviiser har kand have til at legitimere sig arve berettiget efter afg. Mademois. Mette Dresden, da han, saafremt de findes lovgyldig, imod vedbørlig qvittering kand vente sig den efter skifte forretninges indhold tilfaldne arvi hænde leveret: Jligemaade bliver denne indkaldelse publiceret og bekiendtgjort til den ende, om nogen fleere eller nærmere arvinger maatte befindes, som formeener sig at være arve berættiget efter pitbemeldte sal. Mette Dresden, de da til samme tid og stæd sig ville indfinde, da enhver kand vente sig at vederfares retefter deres beviisers kraft og lovens allernaadigste befaling, men i manglende fald, og efter den tid, bliver stiftet sluttet og til ende bragt, og med den derefter faldende arverdeel, som da findes under rættens middels forsegling, efter Hans Majestets allernaadigste lov og befaling forholdet. Datum Estrup den 20 Febr. 1755. J. Høgild.