Viborger Samler, 1792-08-05
(Jndsendt) Forskiellen. (Oversat efter det Tydske) Maar Hans og Christen bruger Mund, Og slaaes lidt i samme Stund, Det kaldes grove Bønderstræger; Men naar sig Store understaae, Slig Svaghed ogsaa at begaae, Det kaldes Ting - kuns af de Smaae. Naar Børn i Skolen stavet har, Og de ej veed, hvem Cajus var, Det kaldes Ting af Vigtighed; Men naar en Doctor vil paastaae, Algier i Køningsgrat vist laae Det er jo Ting - kuns af de smaa. Naar Phillind til en Pige beiler, Som har Forstand - og Dyd ei feiler Det kaldes Manden er ei klog Men naar en Mand fornem af Stand, Sia Nympher holde vil og kan, Det er jo Ting - kuns af de smaa. Naar til af Alderdommen bøiet, En Olding er ved Viin fornøiet, Det kaldes - drukken Daarlighed; Men naar en Frontin drukket haver Og ganske fuld i Stuen raver, Det er jo Ting – kuns af de smaa Den arme, som ei Brødet haver, Af Suldt fra andre noget tager, Det kaldes - Tyven hænges maae; Men naar det Dommerne behage Den Armes Gods til sig at tage Det er jo Ting - kuns af de smaa. Naar Lotte, da hun Jacob kyste, Fornægtet, at hun af ham vidste, Det kaldes i Logn af Vigtighed; Men naar den Store sig vanærer, Politisk lyver og forsværer Det er jo Ting - kuns af de smaa. Naar Max kun med sin Miche spøger, Oprigtig Elskovs Varme søger, Det er at høre Tiden bort; Men naar Amynt til Børn kan have, Før han udvælger sig en Mage, Det er jo Ting - kuns af de smaa. Frantz læser med roeligt Ansigt, For mig et stort og herligt Digt, Man siger strax leg Ske bort; Men Mordax høit og Krigen taler Og ved sit Glas om Sviren praler, Det er og Ting - kuns af de smaa Naar ukiendt Digter forekom En men sklig Feil, strax faldes Dom: See, hvilken Stymper i vor Tid, Men naar en Digter, som man kiender, Fra Smag og Klogskab ofte render, Det er jo Ting - kuns af de smaa. Sch - Pa Anekdote. Ne Sag, en fransk Dandsemester spurgde en Bekiendter, om det ogsaa virkelig var sandt, at Harlei(een af Dronning Annas fortreffeligste Ministre) var bleven Jarl og øverste Skatmester. - Ja vist er det sandt - Nu saa maae vor Herre ogsaa vide, hvad Dronningen seer saa stort i ham, for jeg gik til den Klods i heele 2 Aar, og han lærte dog aldrig ret at dandse. See Miscellances of Swift and Pope. London 1736. Slutningerne af de ved Nørre-Jyllands Landsting i Julii Maaned afsagde Domme lyde saaledes: No. 1. Udi Sagen indstævnt af Procurator Schorler mod Jørgen og Niels Arrevad. Kiendes for Ret: at Hiemtings Dommen i denne Sag (derved er Jørgen og Niels Arrevad for Procurator Schor lers Tiltale friefunden) bør ved Magt at stande, og Processens Omkostninger for begge Retter ophæves. No. 2. Udi Sagen appelleret af Lars Svendsen Hviid mod Niels Weibye og Peder Mand. Kiendes for Ret: at den førte omtvistede Skude=Handel bør i et og alt ansees for fælleds Regning, og i Overeensstemmelse dermed tilpligtes Niels Weibye inden 4re Uger efterdenne Doms lovlige Forkyndelse at betale Lars Svendsen Hviid 34 Rdlr. 4 Mrk. 13 1/4 s. imod Regres til hvem samme lovlig kan haves, da Parterne saa i et og og alt friefindes for hinanden videre Tiltale i denne Sag. Alle upassende Udeladelser paa begge Sider under Sagens Drivt bliver herved mortificeret. Processens Omkostninger ophæves for begge Retter, men Procurator Jepsen tilpligtes at bøde 10 Rdlr. til den KonglJustitskasse for sit lovstridige og utilbørlige Forhold, ligesom Selmer og for upassende Skrivemaade bøder til samme Kassa 2 Rdlr. som alt efterkommes under Executions-Tvang efter Loven. J Følge af forestaaende betales paa lige Maade af Jepsen 1 Rdlr. og af Selmer 20 sk. strax her til Domhuuset efter Placat af 29de Janv. 1762.