Aalborg Stiftstidende, 1830-02-04
Det er bekjendt, at Hertugen af York ved sin dødelige Afgang efterlod sig en betydelig Gjeld og at de offentlige Blade allerede dengang formaliserede sig over den Yderlighed, hvortil man gik, ved at forauctionere endogsaa Prindsens ubetydeligste Gangklæder. Denne Saa vaagner nu paa nye og nedenstaaende Udtog af en Artikel af Bladet Times, som omhandler den, kan blandt mange andre tjene til en Prøve paa den Tone, de offentlige Blade i England tillade sig. Attiklen lyder saaledes: Til forskjellige Tider har man spurgt os, om vi intet vidste om, hvorvidt man tænkte paa at forhjelpe den høisalige Hertug af Yorks Creditorer til deres Tilgodehavende, Derom vide vi intet, men vi ville uden Forbeholdenhed sige vor Mening, at det er lidet hæderligt at udsætte disse ulykkelige Reclamantere for svære Tab, som for mange af dem medfører total Ødelæggelse og saaledes sætte en Plet paa hiin ophøiede Fyrstes Minde. Hans Kongelige Høiheds Effekter bleve solgte efter hans Død, men da der opstod Qvæstion om nogle anmeldte Fordringers Gyldighed, kom Sagen for Cancellie-Retten og da Pengene først vare komne i denne Rets Værge, behøver man ikke at lægge til, at man siden intet har hørt om dem. Nu maa dog vel de stridige Punkter være afgjorte og en Afbetaling af 20 til 24 pet falde af til Gjelds Afbetaling for Kongen af Storbrittanniens ældste og dyrebareste Broder, den præsumtive Arving til hans Throne. Slige Ting kunne ikke være komne for Kongens Øre. Har Hans Majestæt da ikke eeneneste sand Ven, som kunde meddele ham Sandheden og give ham Leilighed til at opfylde en Forpligtelse, som, om den ikke paabydes af Loven, dog i det mindste paabydes af Moralen, Det feiler ikke paa glimrende Exempler af Privatmænd, som have bragt store Offere for at frelse afdøde Slætninges Minde. Lord Melville har paalagt sig en lang Række af hæderlige Savn, for at afbetale sin Faders Gjeld og Lord Thanet var saa samvittighedsfuld i at opfylde, hvad han ansaae for en hellig Pligt, at han betalte mere end 60000 Lst. for sin Broder, med hvilken han dog i flere Aar havde levet paa en saadan Fod, at de neppe havde talt med hinanden. Den Sum, som udfordres til at liquidere Hertugen af Yorks Gjeld, er en sand Bagatel i Sammenligning med den uhyre Formue, som maa være samlet af Kongens private Jndkomster, eller i det mindste burde have været samlet. Vi formene, at meget faa af vore Læsere ere bekjendte med det uhyre Beløb af Kongens Lommepenge, som de i egentligste Forstand kunne kaldes, da alle andre Udgivter for den Kongelige Hofholdning, selv milde Gaver, bestrides af Civillisten. Den saakaldte private Kasse erholder 60000 Lst. om Aaret; Hertugdømmene Cornvall og Lancaster, indbringe 25000 Lst. aarlig; den overskydende Jndtægt af Gibraltar beløber sig til 8 til 10000 Lst.; en kjøn lille Sum kommer ind fra Skotland under den listige Benævnelse "for grønt Vox" (formodentlig en Stempel Afgivt.) Dertil kommer Admiralitets Rettighederne og en Mangfoldighed af andet Affald, hvis samvittighedsfulde Oppebørsel en vis høistæret Herre kan takkefor den høie Grad af Fortrolighed og Gunst, som han nyder og som han anvender til saa mange gode Hensigter, snart i Øst, snart i Vest, snart til Fordeel for Christne, snart for Jøder. Disse Poster ikke at tale om Hannover, hvorfra der ogsaa høstes ganske anseeligt) beløbe sig til mere end 100000 Lst. aarlig, som ubetinget staae til Hans Majestæts frie Disposition uden noget Slags, Afdrag. Kongen lever i en næsten uigjennemtrængelig Afsondring fra Verden, som giør en sørgelig Contrast med den pragtfulde Gjestfrihed, som i denne Aarstid opliver Adelens Saloner. De faa Udvalgte som have Adgang til hans Person, forstaae uden Tvivl, at finde en bedre Anvendelse for hans Penge, end at komme nogle Hundrede nødlidende Personer til Hielp dermed, eller at redde en Broders Eftermæle. Hvad bekymrer man sig om, at Folket lider Nød udenfor Døren, naar kun en Strøm af Rigdom finder Vei til den Kongelige Børs: Saalænge man kan kjøbe Juveler, Flitter og gyldne Meninger. Hvad skal der blive af disse mange Tusinder, Kan Jntet deraf opspares til velvillig og retfærdig Anvendelse? Tilkommer en Broders Minde Jntet? Er Efterverdenens Dom og Nutidens bifald saa aldeles uden Værd, at de ikke engang fortjene at kjøbes hvor de kunne haves for Penge, Den Artikel, for hvis Skyld Jurien først erklærede Morning Journal for skyldig, og hvorom nu Straffen skal bestemmes af Kingsbenchs Domstol, er Følgende: "Sir Tindals Udnævnelse til Medlem af Commonpleas=Retten, og Sir Scarletts til Statsadvocat, har allerede fundet Sted. Man forsikkrer at det sidste Embede har været Brougham tilbudet, men at han har ikke villet modtage det, fordi han med Føie anseer sig berettiget til at vorde Master of the Rolls, ved dette Embeds næste Vacance. Grundene til denne Udnævnelse ere saa naturlige, og vi forklare dem netop saaledes som Præsten Sterne (i sit uforgængelige humoristiske Mesterværk, Tristram Shandy, vilde have ladet sine fortræffelige Personer, Onkel Tobias og Corporal Trim, forklare dem. Onkel Toblasspørger nemlig i hiint Skrift: Dersom en Casserer laaner en hvi Statsembedsmand Penge, hvad kan han da vente? Trim: uden Tvil Forfremmelse. Onkel Toblas: Men naar f. E. en Capitain, der har ægtet en riig Enke, laaner sin Oberst 1000 Pd. St., hvad kunde han vente derfor, Tr.: At vorde Major ved den første Leilighed, og ansættes saaledes, at Udsigter til videre Befordring aabnes ham. O. T., men om en Major vilde laane sin General sin hele Formue f. Ex. 3000 Pd. St., hvad da? Ja, saa kunde han sikkert regne paa, at vorde General, inden Feldttoget endnu endtes.