Norske Intelligenssedler, 1801-10-21
Noter. No. Onsdagen den 21 October 1801. Kisten Bloms Død. Græder alle Dydens Venner, Her en Gravhøj atter giemmer Støvet af den Frommeste. Flyder, Venskabs Taarer flyder, Os den Ven ei meere fryder Som var Glæden i vor Kreds Angst og Rædsler os omsvæved; Taaren i hvert Øie bæved Endog Klagens Lyd blev qvalt. Grumme Syn! vi saae den Blide Med forfærdet, Pinsler stride Sejrende dem overvandt. God i Livet stoer i Striden, Tog Du Afsked her fra Tiden, Kraftfuld talte med enhver. Ja, Dit sieldne Mønster være Vores Trøst - af Dig vi lære Fromt at leve, fra at døe. Evig blomstre skal Dit Minde; Som vi elskte Dig Veninde. Fred omgive dette Støv !!! Commandeur Zimmer, der var saa almindelig elsket døde den 25de September, og nød den 2den October en hæderlig Begravelse. Da den havde noget særeget ved sig, vil maaske Beskrivelsen af den ikke være gandske uinteressant. Kirken var gjort mørk. Paa Alteret, som var overtrukket med sort Klæde, stode 6 svære Voxlys, de tvende, som vare givne af Sørgehuset vare forsynede med meget skiønne Plader, omgivne med Flor, de fire andre omflyngede fra det Øverste til det Nederste med sorte Baand. De inderste Lys vare de høieste, de yderste mindst. Stagene vare betrukne med Hvidt, ombundne med sorte Baand, der vare knyttede i Sløifer. Midt paa Alteret stod en Urne, sortmalet med hvide ophøiede Festons, hvoraf en liden Flamme viste sig i det Øverste fra et indvendig Lys. Ved hver Side af Alteret stod en aaben Port, hvis hele Bue, lige til Midten af den, var besadt med Lyse arme, og i Rundingen hang et 2. Udenfor Knæfaldet, ligefor Chordøren stode to store transparente Pyramider, der bare en forgyldt Kugle paa deres Top. Man faae her Hans Vaaben og Navn, Symbolerne paa Hans Charge, Dødens Attributter, og læste Hans Dødsdag og disse faa Ord: "Af alle elsket, af alle savnet ". Paa den venstre Side af Alteret stode det Tellemarkske Regiments Museqvanter og paa den høire Skolen. Ved enhver Stol der var bestemt for Liigfølget stod et Lys. Klokken 9 om Formiddagen begyndte den store Klokke at lyde og 1 Time efter de tvende andre. Da Liget skulle udbæres gik alle Officererne, høie og lave og toge Kisten ud. Fra Sørgehusets Dør til Fæstningsporten havde det hele Matros-Compagnie opstillet sig; midt imellem disse Rader, blev Liget baaret og nedsadt paa Skamle som trende Tienere afsisterede med, i Porten, da det første Stud fra Fæstningsvolden afgik - da man lettede Kirsten igien, afgik det andet, og et Minut efter det tredie. Officererne vedbleve at bære Liget til Kirken, hvor man traadde ind under en overmaade skiøn Sørgemusiqve, og sadte Liget ned paa Gulvet ved Chordøren, over Begravelde tvende Marechaller, to Søcofficeseskielderen. Liigfølget gik ind i de dertil bestemte Stole, rer, bleve allene staaende ved Kisten. J Korset af Kirken havde Haandværkstokken opstillet sig; og med til den store Kirkedør stod Matroscompagniet. At komme fra Dagenslys ind i denne mørke Kirke, som var fyldt med Mennesker, der vare, saa at sige, bange for at drage deres Aande - hvis meste Lysning blev given af det ligesaa skiønt som stærk oplyste Chor, man gik op imod - under en saa højtidelig Musiqve, giorde et Jndtryk jeg ikke kan beskrive - allermest da Lysstraalerne af Dagen, der arbeidede sig igiennem denne Mængde Mennesker, bleve med et udelukte ved at Kirkedøren blev slaaet og der strax efter blev et Gravstille, da Musiqven ophørte. Nu begyndte Orgelet at slaae efter nogle Minutter hørte ogsaa det op - og derpaa istemmede Skolen, an og præludere duus.