Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-10-04
Nyeste øbenhavn. Skilderie af K. Ros Raskes Femte Aargang. No. 103. Udgivet og forlagt af J. Werfel, trykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Höeckes Enke. Tirsdagen den 4 October, 1808. Om en ny Fabrik. Hr. Udover Paa en Tid, da man gjør alt for Oeconomiens Skyld og har indført næsten kunde man sige en occonomisk Oeconomie, da man plukker levende Gjæs for at faae levende Duun og levende Mennesker for at faae levende Gjæs, da man giver sig ligesaa megen Umage for at gjøre alt Udenlandsk til Dansk som man før gjorde sig for at gjøre alt Dansk til Udenlandsk, da man vil avle Caffe, Sukker og Peber paa Jorder, som ere bestemte til grønne Ærter, Summa Summarum, paa en Tid, der fra en Øder med eet er bleven til en Svarer, er det neppe af Veien at anlægge en Fabrik, hvortil Landet selv har Materialier i Overflødighed og intet Forskud af Finance=Cassen eller Cassen ad usus publicos behøves. De studser maaskee, og De har ogsaa Aarsag dertil, thi de fleste Fabriker hos os blive sædvanlig til for Forskuddets Skyld, ikke Forskuddet for Fabrikernes Skyld Men Deres Forundring vil snart forsvinde, naar De hører hvilken Fabrik, jeg egentlig agter at anlægge. Man kan hvad man vil, naar man kun vil hvad man kan, er en gammel, men, paa nogle faa Undtagelser nær, stor Sandhed. Man kan midt om Vinteren gaae nogen lige op til Skuldrene, naar man kun vil, det lære vore Fruentimmer os, man kan leve af Vind, uden at eie en Veir molle, det lære mange af vore saakaldte Rigmænd os, man kan blive Konstdommer og Digter, naar man med en dygtig Jernpande og en haardfør Ryg, forener Villien at ville være det, det lære adskillige af vore litteraire Sansculotter, eller, forat tale med Puristerne, Barlaar os, man kan fra Hestepranger blive Tyrkisk Keiser, naar man kun alvorlig vil, det lærer Sultan Machmud os; kort sagt, jeg kunde skrive en heel Bog om hvad man alt kan, naar man kun vil. Men noget gives der dog, som man blandt andet ikke kan om man end vil, og det er nemlig det, at man ikke kan undvære Rygter. Vi kunne undvære Mad, Drikke, Klæder, Søvn, men ikke Rygter. Selv de, der fordomme dem, kunne ikke leve dem foruden. De opholde Livet i hele Statslegement og ere de første Livsaander i Klubber, Spille-, Spise-, Drikke- og Snakke Compagnier, som man i det fine Sprog kalder Assembleer; ja selv i Forgemakker vilde man døe af Kjedsommelighed, dersom der ikke existerede Rygter, eller, som Pøbelen kalder dem, Bysnak. J fordums Dage fik man hele Ladninger deraf fra Fyen directe med Posten, men siden denne vigtige Artikels Jndførsel fra Danske Provindser er bleven forbuden som Contrebande, maa vi lade os nøie med de Transporter, som Tydskerne sende os herind med deres til Forsendelse med Posten ene privilegerede Aviser. Saaledes maa vi nu endog hente denne Artikel udenlands fra, og ere udsatte for, at Hamborgerne, som ere Mestere i Spidsbubestreger, ville, naar de erfare vor store Trang, opskrue Prisen saa ugudeligen, at tilsidst skikkelig Folk, som ikke have Penge at slænge bort og dog gjerne ønske at erfare, hvad Rygtet siger, hvad det hedder, hvad velunderrettede Folk lade sig forlyde med, hvad man vil paastaae, &c., blive nødsagede til at lægge deres Nysgjerrighed Stang bidsel paa og forsage en Nydelse, som dog er saa nødvendig til Livets Ophold. Jeg agter derfor at anlægge en DansRygtefabrik. Forskud forlanger jeg, som sagt, ikke, men mine ærede Medborgeres og Medborgerinders Understøttelse og Medvirkning udbeder jeg mig; thi uden disse er det mig umueligt at udføre min Jdee. Men naar først min Fabrik er kommen istand, haaber jeg, den vil være nyttig for Folk af alle Stænder. Saalænge vi ikke have nogen egentlig Rygtefabrik vil det altid blive vanskeligt, at faae et Rygte betimelig og hurtig nok udspredt Jeg kjender en Mand, som for en Tid siden gjerne havde skienket 1000 Rdlr. til de Fattige, dersom han kunde have faaet det Rygte i Gang, at en Skjeppe Salt vilde til Vinter koste 6 Rdlr.; jeg kjender en anden, der vilde have skienket ligesaa meget, dersom han havde kunnet faae Folk til at troe, at en Kjøbmand, som er hans gode Ven, om kort Tid vil spille Fallit, jeg kjender en Forfatter, der havde villet lægge sin halve Formue i Fattigblokken, dersom han havde kunnet sætte et Rygte i Omløb, hvorved een af hans Medforfattere, kunde blive anklaget; jeg kjender en Dame, som vilde have foræret St. Hans Hospital sit ægte Shawl, om hun kun kunde have faaet Byen til at snakke om en vis Frøkens Frugtsommelighed; men alle er det hidtil faldet yderst vanskeligt at opnaae deres Ønske. Lykkedes det end een eller anden imellemstunder at faae et saadant Rygte lidt i Gang, saa varede det neppe en halv Dag førend den Altonaiske Mercurius kom gallopperen. de paa sin Træmær med et heelt Læs: "frisch von Paris, og skoppede Rygtet i sit Løb. En saadan Periode synes at være særdeles gunstig for min Fabrik, saa meget mere som Nysgjerrigheden nu er stegen til saa høi en Pynt, at man i Fyen har udsat en Præmie af en fuldvægtig Ducat for enhver, endog ubehagelig, Efterretning fra den Danske Krigsskueplads, naar den leveres saa frisk og varm som mueligt og førend endnu nogen gridsk Avisskriver har faaet Kløer i den.