Berlingske Tidende, 1831-12-05
America. En af de mindst bekjendte Strækninger af America er den saakaldte Nordvestkyst, hvoraf den største Deel staaer under Russernes Herredømme. Vel have de paa hele Kysten kun tre faste Colonier: Kodiak, Nyarchangel og Bodiga, men Handelen i disse Egne er udelukkende i deres Hænder. Englænderne have ingen Besiddelser der, med Undtagelse af et ubetydeligt Contoir paa Nyalbion, som kun med Møje vedligeholdes ; og de nordamericanske Fristater, som forhen havde deres Fiskerier her finde det nu fordeelagtigst, at drive en directe Handel med Russerne. Ved Nordvestkysten forstaaes i Almindelighed den Deel af den Americanske Kyst, som strækker sig fra Cap Mendozino (20) 75, N. B.) til det yderste Norden, og begrændses af det nordlige Ocean. Jndianerne, som beboe denne Kyst, have, med Undtagelse af Kodinkerne og Aleuterne, en kobberbruun Hudsarve, som er mørkere, end de sydamericanske Nationers. Deres Constitution er fast og kraftig, deres Sind vildt; Troløshed er et Grundtræk i deres Characteer. Alle disse Jndfødte ere Menneskeædere. Uagtet de ikke staae i nogen anden, end en fjendtlig Berørelse med hverandre, synes de dog alle at høre til een og samme Stamme, De skifte Opholdsted, eftersom de have Overflødighed eller Mangel paa Vildt og Fiske. Deres Hytter ere byggede af Bræder, og Trægrene, som de føre med sig. Kapper af Odderskind for Høvdingene og af Bjørneskind for de Øvrige, udgjøre deres eneste Bedækning. Deres Pynt bestaaer af Muslingskaller, hvilke de deels bære som Halsbaand, deels i deres Øren; Næsebrusken og selv Underlæben prydes paa samme Maade. Fruentimmerne ere meer tilbageholdende, end hos de fleste andre Vilde, og de synes at have megen Magt over deres Mænd. Nordvestkysten frembringer Træer af en overordentlig Størrelse : Ceder=, Gran=, Fyrretræer, Cypresser, som fortrinlig egne sig til Skibstømmer. Man finder Brasilianske Havoddere, Bævere, Ulve, Søløver og andre Dyr, hvis Peltsværk betales dyrt, i stor Mængde, ved Kysterne vrimler det af Hvalsiske, Sild, Kabliau og overhovedet Fiske af alle Slags, som udgjøre Jndvaanernes Hovednæring. For Peltsværk tiltuske de sig Skydegeværer, Krudt, uldne Tøjer, Glasperler, Speile og farvede Gjedre. De Europæiske Skibe, som drive denne, Handel med dem, maae iagttage den største Forsigtighed; thi det er hændet meer end eengang, at Jndianerne, naar man, uden at ane nogen nærforestaaende stare, lod dem komme ombord, styrtede ind paa Mandskabet og myrdede dette, eller kappede Ankertouget om Natten og halede Fartøjet paa Stranden. Den Kodiak, omtrent 60 Mile lang og 30 bred, er aldeles i Russernes Hænder, som her have een af deres vigtigste Colonier. Man tæller omtrent 18,000 Jndfødte og 150 Jndividuer, som staae i det Russisk-Americanske Handelscompagnies Tjeneste. Kodiakerne ere Broncefarvede, under Middelbøide, men stærke og behændige, dygtige Jægere og Fiskere og meget lære. nemme. Paa Jagten bruge de Landser og Pile med Jernspidse: de forstaae ogsaa at omgaaes Skydegevær, med Russerne tillade dem kun, at gjøre Brug af disse paa de Expeditioner, hvor de selv ere Anførere. Mange Kodiaker ere traadte i det Russiske Handelscompagnies Tjeneste, som, formedelst deres fortrinlige Dygtighed og Lærvillighed, beskjeftiger dem paa mangehaande Maader. Disse gaae aldeles Europæisk klædte og erholde de sædvanlige Nationer af Meel, Grønt og Kjød. De øvrige bære Kapper af Dyrebuder og leve af Fisk, Sælhundekjød og Bær. Hidtil en Kornavlingen ikke lykket paa Kodiak; derimod dyrken man Kartofler og andre Rodværter; de Huusdyr, som indføres dertil fra Californien, udarte snart. Kodinker kaldes, foruden Beboerne af Øen Kodiak, ogsaa alle de øvrige smaae Øers Jndbyggere, som Beringsstrædet omflyder; de synes at være af een og samme Stamme, og Russerne have forplantet dem paa alle deres Colonier. Russernes Handelsestablissement og Sæde for Regjeringen over hele det Russiske America er Nyarchangel, en lille Bye, som de for nogle Aar siden anlagde paa Kong=Georgs-Øen. De besidde kun Vestkysten af denne Øe og leve i uafbrudt Krig med de Jndianske Folkeslags, som beboe den øvrige Deel af Øen og i Aaret 1808 ødelagde den første Russiske Colonie Sitka. Ny archangel har omtrent 1000 Jndvaanere, men deraf ere kun 250 Russer eller Descendenter af disse; Resten er Kodiaker. Gouverneuren er en Oberst, som har sit Sæde i Nyarchangel. Fæstningsværkerne, Magazinerne og alle Husene i Byen, ere af Træ Almindeligviis ere to Fregatter og to Corvetter stationerede her Forbindelsen med Rusland vedligeholdes over Ochotsk, dog sendes ogsaa Skibe directe fra Petersborg til Nyarchangel, som omseile Cap Horn. Compagniet besidder omtrent femten Skibe paa 20 til 200 Tønder, der alle ere byggede i Nyarchangel. De mindre af disse Skibe bruges til Kystfart, de større drive Handel med Øvrecalifornien, hvorfra de hente Qvæg, Korn, Grønt og andre Varer, og med Ochotsk, som leverer Drikkevarer, Manufacturvarer, Salt, Tobak, Sirup og Thee. Men da Søen ved Ocholsk kun er aaben fra Mai til September, saa vilde man ofte lide Mangel paa disse Artikler, dersom ikke de Americanske Skibe vare, som seile paa disse Farvande. Siden 1808 have Russerne ogsaa et Establissement i Bodiga, som forhen hørte til Øvrecalifornien. Endskjøndt Havnen ikke er god, er dette Punkt, som Entrepot for Handelen med Californien og China, af stor Vigtighed; hele Befolkningen bestaaer imidlertid kun af Trediv Russer og omtrent 300 Kodiaker. Den sydligste af alle Dem paa Nordvestkysten er den endnu uafhængige de Ruska, som beboes af forskjellige smaae Stammer, der leve i en uophørlig indbyrdes Krig. Nukkainsulanerne ligne i Almindelighed Fastlandets Beboere, men have en hvidere Hud. Efter deres Bekjendtskab med Europæerne have de lært at ryge Tobak; deres Piber ere forfærdigede med meget Kløgt. Kun Høvdingene ere berettigede til, at have to Koner. Ligeledes tilkommer Hvassiskefangsten, hvortil de forberede sig med mange Ceremonier, udelukkende disse, Nuikainsulanerne tilbede en Aand, som repræsenterer det gode Princip og afskye en anden, der er en ond Guddom. Høvdingen varetager tillige en Præstes Forretninger. - De synes at have en Forestilling om et tikommende Liv, dog bemærker man ikke, at de give deres Afdøde Mad i Graven. Den ringere Mand begraves uden Forskjel paa ethvertsomhelst Sted; for Høvdingerne ere derimod visse Kirkegaarde bestemte, og paa deres Srave sættes, som Symbol paa deres Færdighed i Hvalfiskefangsten, en af Træe udskaaren Hvalfisk.