Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-11-27
Betragter man Borger eller Bonde, der har en Sag for Retten, eller en Contract at opsætte af nogen Betydenhed, da veed han at henvende sig til Folk, som forstaaer, sig derpaa, altsaa kan det ikke tænkes overflødigt i saa langt vigtigere et Tilfælde, med Flid og Røiagtighed at søge en Mand, til hvis Virksomhed for sin Stands og det Heeles Vel, der udfordres saadanne Kundskaber og Virkelyst, der er saare sjelden og vanskelig at finde hos Meenigmand eller Landalmuen. Men da den her omhandlede Jndretning ikke gjelder enkelt Mand, men det Heele, saa er det lang fra ikke nok, at den Deputerede kan sige ja eller nei, eftersom han troer det kan være ham og hans Stand gavnligt, skjøndt dette vel vil blive Tilfældet med nogle; men dersom det blev Tilfældet med Fleertallet, saa veed jeg ikke hvorfra Kongen skulde faae de gode Raad han ønskede; og naar Enhver stemmede for sin Stands Fordeel alene, uden tilstrækkelige Grunde, saa blev jo Alt ved det Gamle. Rigtignok kan man ikke tænke sig, at en uduelig Deputeret skulde faae nogen synderlig Jndflydelse iblandt saamange, da en saadan snarere maa gaae slavisk i Andres Ledebaand, end han skulde drage Andre efter sig, og saaledes kunde han vel ansees for et Nul. Men endskjøndt et Rul for sig selv betragtet siger intet, saa formeerer det dog det Tal hos hvilket det staaer, og man kan jo ikke alene tænke sig det muligt, men endog rimeligt, at Stemmetælling under Forhandlingerne ofte vil blive nødvendig - (det er altid Tilfældet ved en Sags endelige Afgjørelse) - og derved kunde en Deputeret, der ellers aldrig havde troet med Forsæt at skade det Almindelige, dog af Mangel paa grundig Jndsigt give den taabeligste Mening Overvægt. Jfølge disse mine Anskuelser har jeg troet det klart, at der er paalagt de Valgberettigede en saare hellig Forpligtelse til De omhyggelig Overveielse og en alvorlig Bestræbelse for at faae Stænderforsamlingen vel forsynet med saamange kundskabsrige og for Landets Vel nidkjære Mænd, som muligt, paa det at Kongens Hensigt desto fuldkomnere kunde opnaaes. Heraf er det klart, at baade de der stemme paa udygtige Personer, og de af saadanne der modtage Valget, handle upatriotisk og fortjene Utal og Ringeagt af deres Medborgere; thi de fornærme ikke saameget de brugbare Mænd de have overseet, eller af egennyttige Bevæggrunde forbigaaet, som det Land de ere Medborgere, af, og fornemmelig deres eget Distrikts Beboere. Det var Synd at tænke eller sige, at alle Valgberettigede have viist ligegyldig Udøvelse af deres Valgret; ne ingenlunde, det var ikke godt at al Fornuft og Jndsigt var fjernet fra enhver simpel Bonde; men saameget er vist, at en ubetænksom, ligegyldig og skjødesløs Behandling i Henseende til saa vigtig en Sags Fremme, fandtes hos Flere end man burde ventet, og da man ingenlunde kan yde deres Fremfærd bifald, saa lad os sukkende bede: "Fader, (Landsfader) forlad dem, thi de vide ikke hvad de gjøre."Ja, jeg vil troe, havde de virkelig vidst hvad de gjorde, og de af Mangel paa Kundskab og Jndsigt ikke saae sig istand til at gjøre hvad de ønskede, saa havde de vist hellere givet slip paa deres Valgret, da det dog er bedre, ikke at virke til Skade, hvor man ikke tør trøste sig til, at virke til Gavn."