Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1815-09-12
Ved en opkommen Uenighed blandt endeel Landdyn hændte det sig at en krigersk Parder, ved Lykkens blinde Leeg, banede sig Veien til den ledige Trone. Denne besteeg det plettede Uhyre og valgte til sine Raadgivere og Befuldmægtigede: Tigeren, Hyænen, Ulven, Ræven og Skaden. Uhyret fik den Magt at omskabe næsten hele Dyreriget til Hunde og Vandbier: dens Yndlingsdyr; og disse saa nyttige, uundværlige og herlige Skabninger, naar de kun ei ere i for stor Mængde, geraadede nu ved Talrighed og Misbrug til største Fordærv for alle Arbeids dyr, der lide evig Forfølgelse og Udtømmelse, medens hine torde fjern og nær frit reve og opfluge Alt. Perderens Herredømme blev saaledes stort og ubredt, men naturligviis grusomt, ødelæggende og forhadt. Tror og Tillid til Guderne forsvandt, alle Dyder og gode Drivter, Treskab, Ædelmod, Redelighed, Alt maatte flye som hanlyst: hvorimod Egennytte, Rovgierrighed, Løgn, Pralerie, Usædelighed, Nid og Rænker, Vold og Grumhed ovedes og trivedes under Parderens udstrakte Herredømme. At Hvalen førte Regimentet i Havet og drev det der vidt, havde længe været endeel Landdyr utaaleligt; at tvinge, ja rient at ødelægge denne var nu det tilsyneladende Maal for Parderens umættelige Ærgjerrighed og heftigste Attraae. Hvad Under da, om den kortsynede Dyreskare ventede i Deres brogede Majestæt at finde en Modvægt for den mægtige og snilde Hval. - Men see, hvad gjorde Parderen da den ikke kunde naae Hvalen, den bød alle Landbyr, fra Eefanten til det mindste Kryb ja selv Amfibierne, som den ogsaa havde underlagt sit Herredømme, skulle alle hielpe den at uddrikke Havet for at faae fat paa Hvolen. Det hjalp ikke at en af Raadgiverne gjorde forestilling mod dette Værk som uforligt; han fik endog derfor, skjøndt den klogeste af Parderens Omgivende, flur A skeed, og Alle skulde nu med Magt drikke. Enhver, der undslog sig, blev erklæret for Fjende, Forræder og Oprørsstifter, blev jammerlig mishandlet og sønderslidt af Hunde, der reve, slede og bede i Alt hvorpaa de hidsedes. Ravne, Krager, Skader, Vanobier, Bodigler og Utøi oversvømmede Landene i talrige Skarer under alskens Paaskud og Alle bleve Offere for de uværdigste Dyrs Rovsyge og Ærgjerrighed, der overalt efterlod sig Ødelæggelse og Strømme af Blod. Hvalens Undertvingelse maatte saaledes tjene til Skingrund for den tøileløseste Lidenskab og det meest erklærede Menneskehads hensigtsløse Tilfredsstillelse, uden Beregning. uden Plan og uden Overlæg; og hvorpaa var vel denne glimrende Bygning grundet, mon ikke paa Parderens grændseløse Foragt endog for den Dyreskare, hvis Lyksaliggjørelse burde have været dens helligste Pligt? Foragt for selve dens Yndlingsdyr, hvis ufortrødne, misbrugte Anstrængelser og Selvopofrelser den ene havde at takke for en ligesaa ufortjent som glimrende Hæder, Hoben i sin Forblindelse havde ydet den? Hvad andet holdt vel den uhyre Statsbygning vedlige, end alle andre Dyrskarers Taalmod, hvis Prøvelse havde indgivet Uhyret det umaa deligste Hovmod, den kaadeste Frækhed, den umætteligste Egennytte, Saaledes vare Hensigterne. Sønderbrydelse af Naturens fasteste Baand; Kamp imod og Nægtelse af dens helligste Krav var Hverdags arbeide. Bæveren, hvis vandkunstige Bygning nedreves, Sælen, Odderen, Søepadden, Svanen og Maagen maatte ei længer tumle sig i Bølgerne og fra Havet drage deres uundværligste Næring. Jkke turde den flittige Bie frit hente sin Honning, til egen og andre Dyrs Vederqvægelse, fra sjerne Egnes krydrede Blomster, medens Spyesluer intet maatte savne. De tungeste og ufordrageligste Baand bleve lagte paa den virksomme Muldvarp og Myre. Vingerne stækkedes ubarmhiertigen paa de muntre Trækfugle, og bundne til Jorden maatte de see deres visse Underganimøde. Frihedstræer, der var plantet hos den frodige Viinstok, blev i sin bedste Vext oprykket, medens Slangen og Øgler flittigen voretoge at afgnave enhver ny Spir Alt Samqvem, al gjensidig Meddelelse var brudt og hævet. De Stærkere overvandtes ved List; Løven, Elefanten, Næshornet, Bjørnen æggedes mod hinanden for at vorde svækkede, og derved høies under blind Lydigheds Aag, Fryet, Mismod og Elendighed udbredte sig overalt. Tvanvar udbredt saavidt Uhyret kunde naae, Tvedragt allevegne udsaaet. - Saadanne vare Aridlerne. Midt under disse Herjester, der meest ternede paa de svage og uskyldige Dyr blev Herredømmer og Regimenter vilkaar igen betroede og uddeelte til Aber, Sviin og Skarnbasser, uden mindste Hensyn til det almene Vel, men alt til reen Svækkelse selv af de Kræfter, hvorved den paa raabte Skingrunes Udførelse kande gjøres nogenlunde muelig eller tænkelig. Den uom længelige Følge heraf blev da naturligviis at jo mere de ulykkelige, deels Daarer deels Nødtvungne, drak, desto stærkere blev Tilløbet i Havet, og Hvalens Magt, isteden for at aftage, blev nu stærkere end nogensinde medens allerede mange af Dyrene ibordrede af Vattersoe. og Svindsoet. Mange kunde ikke, andre vilde ikke lændere drikke, og atter andre gave sig endog i Hvalens Vold. Saaledes svækkedes Parderens Magt ved dens egne idelige Misgreb og Daarligheder, og, Umuligheden af Hvilens Svækkelse var Parderens Værk, kjøbt med de prændsen. feste Ulykker over de bedragne Dyreskarer, hvis Sag den dumdristigen havde paataget sig at føre. Disse ver Resultaterne. - Dens Fortroligste fattede endelig Mistillid til den, heller ikke levnedes disse Rovder Roe til at nyde deres Rov. De vendte sig mod Parderen selv, fornægtede og forlode den. En ny Ynge var ikke at stole paa. Aders, Sviins og Skornbassers Herredømme forsvandt som Avner for Vinden. En stor Deel af Hundene havde faaet Vandskræk og Vandbier mistet Braadden. Da saaledes Uhyrets Magt var knækket, alle Rænker og Kneb forgiæves, Nederdrægtigheden afsløret i alle sige Folder, de ste blodige Anstrængelser for det Ondes Afstedkommelse anvendte, Balstyrrigheden dreven til det Yderste og ingen Plet af Landet var mere noget sikkert Tilflugtsted for det blodbestænkte Uhyre, kastede det sig, mat og afkræftet, med en Niddingen egen Frygt for Døden, i Hvalens Gab, for der at finde - Naade eller Unaade (thi allerede ten Gang i Forveien havde den priisgivet sig og sine til en ædelmodig Fjende og derved undgaaet sin vel fortjente Tilintetgjørelse) overladende sit Rige med brudte kasses og dets talrige uskyldige, blinde eller forførte Hjorde, til Tvedragtens, Forstyrrelsens og Oplysningens Rædsler, og som et blodigt Osser til Gjengieldelsens Ret for de talløse Krænkelser og Fornærmelser, der vare - ene Parderens Værk. Est nobilis fra leonis parcere subjectis et debellare superbos En uferlignelig, forstandig, god og stormodig Dogge, en ypperlig, diærv og heeltemodig Puddel med flere Brav tilkomme især Æren og Verdens Tak for at have virket utrættelig under de ædle Dyreførsters og ved deres store Opofrelser til Uhyrets Fald. Sekler maae forløbe, inden de Saar kunne læges, der er den hele Dyrtskabning tilføiede. Skjult er for dens Øine hvad der endnu staaer tilbage inden Mørket viger, og i den af Uhyret aabnede ny pandoriske Æske, blev for denne Æt neppe Haabet paa Bunden tilbage.