Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-05-27
Jndsendt. Det er menneskeligt at feile!" siger Tydskeren, og saaledes sagde ogsaa jeg, ved Læsningen af Følgebladet til Aarhuus Stiftstidende No. 6, thi saasom jeg aldrig kan eller vil nægte at være Eier af Hjemdals Mølle, og desuden er Avlsmand, eller om man saa vil Bonde, samt ved de i Navns Sted satte 9 Puncter, netop tænkte mig de 9 Bogstaver, ved hvilke jeg sædvanlig udfører mit Navn, saa troede jeg virkelig, min mig ubekiendte Navnesætter Hr. JohanHjemvel, vilde havt mig lidt i Skole; men saasom jeg kuns en eneste Gang har ladet noget indrykke i dette Blad, for at rette en Smule ved en Reisendes Anskuelser i Følgebladet til No. 36, Qvæghandelen betræffende, og ingensinde blandet mig i Andres Trætter, hverken har forsvaret Vexel bruget eller Staldfoering, saa forandrede jeg min Mening og troede, at Fætter Johan meente nogen Anden, helst hans Motto paa ingen Maade kunde sigte til mig; thi, havde jeg ikke virket meer end jeg har skrevet, da var mit Livs Daad kun meget lidet bevendt. Paa Forsøg, for, blandt det meget Anpriste at vælge det Bedste, har jeg ikke heller ladet det mangle, hvorved jeg da med mange Ting er kommen paa det Rene ved egne Foretagender, men aldrig har jeg gjort mig Umage for at paatrænge Andre mine Meninger. Kunde det imidlertid interessere Nogen af dette Blads Læsere, at kjende noget til mine Foretagender, saa kunde jeg fortælle: at jeg paa 5 Tdr. Land i 7 paa hinanden følgende Aar har gjort Forsøg med Vexeldrivt, men lod det blive derved, saasom det paa mit store Areal af mange Jorder ei med Fordeel lod sig udføre, og ei svarte til min Forventning. Jeg har i 3 Somre prøvet heel Staldforring med omtrent det halve af min Sommerbesætning (40 Qvægshøve der) men gav ogsaa Slip herpaa, deels fordi jeg ei kunde fremtvinge det fornødne Grønfoder i tørre Somre, og deels fordi jeg bedre fandt min Regning ved at lade Qvæget tage den største Deel af sin Føde paa Marken; mine Heste derimod føder jeg paa Stald hele Aaret igjennem. Jeg bruger heel Brak, for en Deel halv Staldfodring, hvorved i Sommer halvaaret samles 3 til 400 Læs Gjødske, og lader mine Jorder ligge ligesaa mange Aar i Græsleie, som de bruger til Sæd, og dette finder jeg efter sammes Beskaffenhed at være fordeelagtigst. Jeg bruger, efter Omstændighederne, flere Slags Plouge, hvad Enhver kan overbevise sig om, der kommer til Hjem dall, og behøver sandelig hverken at reise til Aakjær eller Dybvad, for at erfare hvad der er mig tjenligst, enten med Hensyn til Avlsbrug eller Avlingsredskaber. Skulde nu Fætter Johan virkelig i sit Opraab have meent mig, den gamle Anders, saa haaber jeg at han, efter disse mine sandfærdige og oprigtige Bekjendelser, vil indsee og tilstaae, at han har feilet, saavel med Hensyn til mine Meninger, som til min Fremgangsmaade, da det jo nu viser sig, at vi i Meninger have endeel fælles. Jmidlertid seer jeg, at der gives Flere der kunne tage feil af Personer og disses Meninger; thi hvad Hr. A. har ladet indrykke i Aarhuus Stiftstidende No. 75, kan ingenlunde vedkomme den det sigter til, saasom denne ikke har yttret noget om Fuld- eller Halvblod, men ladet Enhver tænke og handle som dem godt synes, og da han hverken har Lyst eller Leilighed til at opdrætte Heste saalidt som til at handle med dem, saa er denne Sag ham aldeles ligegyldig; kan imidlertid, som forudsættes, og andre Landes Erfaring skal have viist, Blanding med fremmed Blod, forbedre den danske Hesterace, og gjøre denne vigtige Jndustrigreen meere fordeelagtig, vil det være ham saa kjært som Nogen, da Fødelandets Fremskridt til det Bedre altid maa glæde enhver dansk Mand. Er Hr. A nu i den Stilling, at han kan opdrætte Heste, da vil vistnok Jngen være imod, at han anstiller Forsøg, der efter nogle Aars Forløb kunne godtgjøre, at det blandede Blod ved jevn dansk Foringsmaade giver ligesaa gode og udholdende Arbeidsheste som raske Rendere; men Opfordringen til Johan Hjempel vil neppe føre til noget, da hans Yttringer noksom vise, at han har Fordom derimod, og som det er Lysten der driver Værket, vil samme vist nok hos ham blive frugtesløs, hvad den ogsaa ville været hos mig. Hr. X maae imidlertid kjende Johan Hjemvell meget nøie, siden han saa bestemt veed, at han i sin Levetid kuns har seet 2 Fuldblodsheste; man maa heraf kunne slutte fi til, at tidtnævnte Johan, enten maae være meget ung, eller kuns have seet meget lidt uden for sit Hjemhøi. Skulde han derimod virkelig have meent den Mand han udpeger, da tager han mærkelig feil, saasom denne muelig har seet flere af det Slags Dyr end Hr. X. og meere end nok til ei at fatte nogen Forkjærlighed for dem, helst med Hensyn til de enorme Priser med hvilke de af Libhavere her til Lands betales, i Forhold til den virkelige Værd de Fleste tillægge dem. Naar Johan Hjempel var Forfatter af Afhandlingen om Grændsetolden, vilde han vist være Dem taknemmelig forbunden, fordi De berører den med Godhed og Skaansel, men vil De troe mig kjære Hr. X. saa finder De ikke Johan Hjem vell og Møller Wulff (der jo er nævnt som Forfatter af berørte Afhandling) i een og samme Person, og følgelig har De gjort en Mand Bebreidelser der ikke fortjener eller har fortjent dem; thi, hvis tidtnævnte Johan Hjemvell (som jeg ikke veed hvem er) har skrevet noget De ikke ynder, saa burde De ikke have udpeget og nedrevet en fredelig Mand (af hvem De jo dog tog feil) der aldeles ingen Deel har i nogen Udladelse, Heel= eller Halvblod, Dansk eller Engelsk betræffende, og aldrig har været Elsker af Kjævlerier.