Berlingske Tidende, 1801-11-23
I Underhuset erklærede Lord Hawkesbury strax, at ved Præliminairerne imellem Engelland og Frankerig vare de Aftrædelser, som Portugal havde gjort til Frankerig i Gyana, gandske tilintetgjorte og at Portugal blot tabte Olivenzas Gebeet! Han talte eftertrykkelig til Fredens Forsvar og sagde: Efter en Haarig Krig og 200 Millioner Pd. Sterl. Omkostninger, efter uhørte Anstrængelser og Blodsudgydelse, maa Freden, som aldrig er bleven sluttet af Frygt for fransk Overmagt, være ønskelig. Krigens Hovedøiemeed mod den franske Regiering, som med Sværdet vilde forplante Revolutions Grundsætninger, er opnaaet. Hine Grundsætninger, som vare vore farligste Fiender, ere svækkede. Frankerig har aldrig siden Revolutionen havt bedre Regiering end nu. At Krigen paa det faste Land tog en saa ulykkelig Vending, beklager intet Menneske mere end jeg. Uden Coalition havde Engelland intet at vinde ved Krigens Fortsættelse. Et tredie Forbund var vanskeligt, da Østerrig, Preussen og Rusland, vare utilbøielige dertil. Freden var altsaa viis, om man end blot derved havde reddet ten Magt. Porten som var bleven og troe til Enden, blev i sin Jnteret. Portugal var reddet og tabte blot Olivenza. For Prindsen af Oranien ville der blive sørger ve D finitivfreden og Kongen af Sardinien, som havde overladt sig selv og sine Fæstninger til Frankerig, skyldte man intet. Frankerig havde erobret meget Land; men allerede Dumourser og Carnot havde sage, at det svækkede sig selv ved den venstre Rhindreds Acquisition. Frankerig havde vundet i Lande, men ikke forholdsmæssig i Magt. Rusland, Østerrig og Preussen, havde derimod forstørret sig ved Polens Deling. Engelland havde veltilbagegivet mange Erobringer, men derimod beholdt den allervigtigste, nemlig Øen Ceylor, med fine sikkre Havne og den orkanfri Øe Trindad i Vestindien. Vor Søemagt var umaadelig forøget. Frankerigs derimod paa Fald. Skibe kunde det vel bygge, men ikke Matroser. De Kongel. Ministre havde benyttet Omstændighederne for at ende Krigen og de kunne sige til de brave engelske Soldater og Matroser: I have ikke omsonst udes eders Blod. Engelland træder ud fra den frygtelig ste Kamp, stor i Magt, Hielpekilder, Ære og Credit. Europas og Verdens Stilling var rigtig nok Fritisk, men ved standhavtig og viis Politik kund man længe nyde den erhvervede Fredslykke. En almindelig Latter opstod i Underhuset, da Lord Haukesbury sagde et Sted i sin Tale: "Jeg vil intet have afgiøre med Æren, end ikke anføre dette Ord ved denne Gienstand. En ligesaa stærk Latter opstod, da Hr. Pitt i sin Tal til Fredens Forsvar sagde: Man havde ikke til Unytte ville krænke Fiendens Følelse. Man kunde giøre ham den Bedeeldelse, at han her ikke forhen havde viist stor Omfslenhed, Over den franske Regierings Tænkemaade anførte han som sin Mening: Jeg haaber alt Godt og kan befrygte det Onde. Grev Temple, som Fredens Modstander, paastod at den befordrede Engellands Ødelæggelse og tilintetgjorde Enropas Ligevægt, som alle forrige Ministre og Krige havde sørget for. Hr. Fox var afgiørende for Freden, som har gav Fortrin for Krigens Fortsættelse. Hr. Windham for kastede derimod Freden med sine sædvanlige heftige Yteringer mod Frankerig.