Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-10-17
Den Vest-Siællandske Avis, eller: Ugeblad. Slagelse. den landske Historie. uden, og inden. for vigtigste Nyeheder. Dagens Trykt og forlagt af Peter Magnus. (4de Aarg.) 1 Nr. 100 Løverdagen, den 17. October 1818. Løverdagen, den 17. October 1818. Med Kongl. allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten til Dannemark og Hertugdømmene. Skildring af Aachen i sin nærværende: Forfatning. Denne Skildring er taget af et nyt Engelsk Værk, som er udkommet under følgende Titel: En Høst ved Rhinen eller Optegnelser om Hofferne, om Selskabet, om Egnene o. s. v. i de Tydske Stater ved Rhinbredene, af den politiske Journal Septbr. d. A. Aix la chapelle eller Aachen ligger i en frugtbar Dal omgivet af Høie. Naar man stiger ned af disse, enten paa Veien fra Lütich eller fra Jülich, frembyde Raadhusets stolte Taarne og Kathedralens groteske Kuppel i denne gamle Keiserstad, et Udseende fuld af Værdighed. Naar man kommer ind i den, finder man dog at den er langt fra at være en smuk Stad, efter den nyere Smag. Ogsaa finder man ikke her den Oldtids-Jnterresse, som Byen har forbundet med store Mindemærker, af Bygningskonsten, hvorved de store Stæder i Nederlandene erholde en saa frapant Characteer Staden er ingenlunde stor, og er som sædvanlig omgiven af tykke Volde og Mure, som nu ere halv forfaldne, og have smaae Romerske Taarne, hvilke næsten staae lige langt fra hinanden. Bag ved Voldene ere meget smukke Haver, som for det meste ere anlagte af de Franske, og som udgiøre Yndlings-Saadseretouren for Badegiæsterne. Da vi just besøgte Staden om Sommeren, paa hvilken Tid den er opfyldt af Fremmede, saa fik vi et Begreb om de forskiellige Gruppers Levemaade, som benyttede Brøndvandet mere, og toge en større Andeel i Forlystelserne end vi, disse Scener lignede meget dem vi havde seet i England. Dagens Orden begynder med Bad, som man bruger tidlig om Morgenen omtrent i en halv Time. Paa Frokosten følge da Excursioner i de omliggende Egne, Spadseretoure, Besøg i Kaffehusene og Billard værelserne, og fremfor alting Fornøielserne i Redouten, en stor Sahl, som trækker den galante Verden til sig indtil Spisetid, Kl. 2 eller 3. Denne Sahl er den store Middelpunkt for Selskabelighed, og spiller gandske den samme Rolle som lignende Sahle i de Engelske Bade, med den Forskiel, at Glæde og Daarlighed give sig her langt mere aabenaart tilkiende. Redouten er en stor smuk Bygning med en Colonnade i Fronten. En bred Trappe fører til Forgemakket, hvor man giver sin Hat og Stok fra sig til de Gensd'armer som staae ved Døren, og træder ind derpaa i den store Sahl, et prægtigt Værelse med mange store Speile og Zirater. Paa den ene Side trænger sig en Mængde stumme men godt paaklædte og muntert udseende Personer (destoværre af begge Kiøn) frem den ene for den anden, omkring to store rouge et noir Banker. Overalt hersker en ængstelig Taushed, som blot bliver afbrudt ved Raslen med Rouetten og Klangen af Napoleonsdfors og Frank stykker. Man spiller sædvanlig høit, dog antager ogsaa Banken en enkelt Franker. Smukke interessante Fruentimmer satte deres Napoleondfors paa Kortene, og faae dem forsvinde eller fordobbles med en Ligegyldighed som viiste at de ikke var Begyndere i dette Arbeide. Jmellem Kl. 4 og 5 lode sig igien Grupper af den galante Verden see, paa Louisgierget, en stor sandet Høi, som hæver sig steileligen over Murene af Staden, og fra hvilken man overseer Byen, den rige Dal rundt omkring den, de nærliggende Høie og frugtbare Græsgange, indtil en Række af Bierge, som begrændser Horizonten mod Tydskland. Det Sted, hvortil man søger paa disse Høie, er et storriVærtshuus med en glimrende Sahl og en prægtig Udsigt. - Musik, Dands, Tobaksrøg, Theedrikken, Spadseretoure i Haverne og deslige, beskiæftige de forskiellige Classer af Giæster og denne Scene har megen Lighed med de offentlige Forlystelsesteder ved London, kun med den Forskiel, at man finder her istedet for ærbare Borgere med deres corpulente Hustruer, en glad Forsamling af Grever, Baroner, og andre Standspersoner, at forskiellige Nationer. Om Sommeren opholder si for det meeste et Selskab af Tydske Skuespillere i Aachen og Selskabet vender hurtig tilbage fra Luis biergene til Theateret. Bygningen er liden og ikke mindre end smuk. Om Aftenen, da jeg var der, blev givet en Opera, hvis Musik var behagelig, endskiøndt Skuespillerne ikke hørte til de bedste. Domkirken i Aachen er merkværdig formedelst sin Historie og ved det at man seer i den den raae Begyndelse til den tidlige Sachsiske Bygningskunst; men den udmærker sig hverken ved sin Størrelse eller Skiønhed. Den gamle Kuppel, som omgiver den hele Bygning, er med Undtagelse af det lysere gothiske Chor, en ærværdig Reliqvie af det gamle Taarn, med hvilken Carl den Store udpyntede sin Fødselstad. Nogle af de buntede Marmorpiller, som udpynte denne gamle Bygning, ere nu vendte tilbage fra deres temporaire Besøg i Paris, og blive viiste iblandt denne Kirkes Mærkværdigheder Under Centrummet af Kuppelen hviler Karl den Stores Aske, med den korte men betydningsfulde Jndskrift: Carolo Magne. Ligeoverfor hænger en uhyre stor Lysekrone af Sølv og Metal, i Skikkelse af en Krone, kaldet Karl den Stores Krone, som er en Gave af Friderich den Store til Kirken. Raadhuset med sine gamle Smaaetaarne og smaae Vinduer troner med en Værdighed som indgyder Ærefrygt. Stadens store Torv, en Fiirkant, som i Midten er ziret med et uhyre stort Basin, paa hvilken hæver sig Carl den Stores Billedstøtte af Jern i fuld Klædedragt. – To sorte Ørne flette deres Metalvinger ind i hinanden til Piedestal paa den anden Side af Brønden. Monarken og Ørnene vende deres Hoveder imod Raadhuset, det gamle Palais, i hvilket Carl den Store blev født. Statuen blev foruden andre Konstværker beæret af og Franske med et Besøg til Paris. Nu figurerer den moderne Preusiske Ørn over Raadhusets Dør og forkynder Politiet og Stadens Magistrat den Preusiske Regiering. Man finder ved Jndgangen til Raadhuset en stor Sahl med hvelvet Loft og grotisk udhuggede og bemalte Mure. En bred Trappe, gaaer op til den store Sahl, hvor den mærkværdige Congres blev holdet, som 1748 havde den Aachener Fred til Følge. Et uhyre stort veludført Malerie forestiller det store diplomatiske Corps med sine Secretairer, 30 i Tallet, i fuld Costume, ved Forhandlingsbordet. Chevalier Robinson, nemlig Sir Thomas Robinson og Lord Sandvich bleve viste os som vore Gesandtere, og Maria Theresias, berømte Minister, Fyrsten af Kaunitz, som Gesandt for Østerrig. De forskiellige Portraiter af Gesandterne udpynte ligeledes Værelset, men den Franske Gesandt mangler, som er besynderligt nok; Ludvig XV. skal udtrykkelig have vægret sig ved at sende det hen, fordi han var misfornøiet med Freden. De forskiellige Staters Vaaben ere betegnede ved færskildte Skjolde paa hver Gesandts Costume; men Lilierne, Bourbonernes Vaaben, som ogsaa findes i andre Souverainers Vaaben, som Englands og Spaniens, er med en særdeles Omhyggelighed overalt udkradsede af de revolutionaire Franske, og en stor Blækplet viser deres Sted, Skiønne Portraiter af Maria Theresia, hendes Gemahl Franz l. og Joseph 11. hænge ligelede paa de Mure, som engang tilhørte dem. De ere nu til smudsede og forglemte, imedens et stort glimrende Malerie af Kongen af Preussen, beskiærmet ved er grønt Silke Forhæng, pryder den ene Ende af Sahlen, med den hele blomstrende Værdighed af en nu regierende Souverain. Som det almindeligt er Tilfældet med Grændsestæder, isærdeleshed naar de ofte faae andre Overherrer, taler Folket i Aachen mange Sprog og intet godt. J Cölln taler man et slet Tydsk, som udarter til det Hollandske, men i Aachen slet Tydsk, slet Fransk, noget Hollandsk og Flamisk og en Blanding af den Valloniske Dialect, som man dog hører meere i Lyttich, hvorved Aachen bliver til et sandt Babel. Naar nogen tilspørges paa Tydsk, saa svarer han maaskee paa Fransk, naar man spørger den næste paa Fransk, saa svarer denne maaskee paa Tydsk. Dog er det Tydske Sprog meest udbredt, og naar den Tydske Dynastie vedbliver, saa bliver Alt la Chapelle og faae Aar igien ganske forvandlet til Aachen.