Københavns Adresseavis, 1778-03-10
J Anledning Sal. Hr. Conferenceraad Hoppes Dødsfald den 21 Februarii. Evige Viisdom, hvor urandsagelige dine Veye Den Umistelige savnes, og den Ubegrædelige vægrer Graven sig ved at imodtage; Jol Salige, hvorledes skal jeg kunde forestille Tabet ved Din alt for hastige Bortgang, og beskrive de Taarer, som flød i det bedrøvelige Øyeblik, da jeg omringet med alle Dine holdt Dig i mine Arme, vi stod Maalløse, da Du selv ey meere talede; vi skiælvede, vi bad, vi græd, vidste ey, om vi torde haabe, at see Dig endnu eengang at drage, Aande, og vende tilbage til Livet; men, bevægelige Tanke, alle anvendte Forsøg vare til intetgjorte; Dublev kold, og en kold Gysen bemægtigede sig os, ved at see vort Haab heelt forsvunden; at see Dine umyndige Smaae med vemodige Taarer spørgende: Hvor der nu skulde antage sig dem; at see os alle uventede berøvede den beste Huus=Fader, den redeligste Forsørgere, en sand Menniske=Ven. Dog standser kortsynede Dødelige, og tænker, at Forhænget eengang skal optrækkes, og Evigheden maaskee vise os Kiæden i den Uendeliges Beslutninger; Ja Saligste saa langt fra, at Du søgte noget bestandigt i Verden, at Du meget meere havde stedse dit Sind, dine Tanker, og din Udsigt til Evigheden; Din oplyste Fornuft, opklaret ved Religionens helligste Lærdomme, viiste Dig det forgiængelige i Livet, og det ene Tilfredsstillende og Fulddlings Contoirs Auction, Torsdagen den 12 Martii. komne i det ævigvarende Høye, Du var forsøgt i Modgangs og Prøvelsers Heede; smertelige Stød og Tilfælde havde gjort Dig dine Dage suure, end Livet selv modbydeligt; Du savnede din eneste og største Glæde! Din yndigste og dydigste Ægtefælle; Hendes tillige Død fra dig og dine Børn, fornyet ved en idelig Afsavn af dine nærmeste og kiæreste Venner, hvoriblandt for nyelig en Fader, hvis høye Siel og Schristeligste Tænkemaade gjorde Ham, uagtet hans velsignede Alder, umistelig for alle, men i Særdeleshed for Dig og elskede Familie; alt dette, siger jeg, gjorde Dig det Nærværende kiædsommeligt, og indgav Dig Længsel at kunde igien omarme dem, og samles med dem hisset i de Levendes Lande, saa havde Du noget Ønske tilbage for Livet, da var det for dine Uopdragnes Vel; men Himlen kaldte Dig, og Du ilede den i Møde, for med Glæde og en uskad Samvittighed at aflægge for den øverste Domstoel Regnskab for dine Handlinger, og dit høye Dommer=Sæde paa Jorden; Du ventede dens Bud, thi Du havde allerede beskikket dit Huus, og nyeligst for din Bortgang Du havde overgivet dine Moderløse, og ved din Død tillige Faderløse Smaae til Gud, og dem, som allene Du fandt værdigste efter dig at staae dem i Forældres Sted; Jol græder, J Forladte, men tillige velsigner Støvet af den kiærligste, den ømmeste og beste Fader, som endog efter Døden tænkte paa Eders sande Gavn; og gav Eder dem til Foresadte, ved hvis redelige Omhue næst Forsynets Hielp J aldrig skal vildfare. Ja! Saligste, vi alle, som kiende dig og dine Fortienester, opofter dig endog paa hiin Side af Graven vor erkiendtlige Taknemmelighed, og velsigner dit Navn, som i Hensigt til din i Livet udviiste Troeskab imod Gud, din Konge, og dit Fæderneland, oprigtige Kiærlighed imod dine, og retsindige Forhold imod enhver, vil forblive hos alle til en velfortient ævig Jhukommelse. Risting. Til min Grav jeg iler, der mit Legem hviler, Naar min Siel i evig Roe, skal blandt Guds Udvalgte hos Disse for 5 Aar siden egenhændig optegnede Tanker ere af fordum¬