Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-07
Astronomen Laalande udgav – jeg troer i Aaret 1803 – et lidet Skrift, betræffende Sylvain Marechal, Forfatter til Pythagoras's Reise, til Atheisternes Ordbog og flere Værker. Denne Hr. Sylvain Marechal betragtede sig selv som en stor Philosoph, fordi han havde bragt det saavidt, at nægte Guds Tilværelse, og pralede han offentligen med denne sin Atheisme, for at ogsaa Andre skulde ansee ham for at være en udmærket stor Philosoph. Han var følgeligen – for at bruge et mildt Udtryk - en forfængelig Daare. Han skal iøvrigt have været et ganske godt, fordrageligt Menneske, der øvede mange Velgierninger. Hvis hans Dyder have kostet ham Opofrelser, hvis han har handlet efter andre Grundsætninger, end de, der vare beregnede paa egen Fordeel, da var han ei engang, hvad han troede at være; thi Alt, hvad der hæver Mennesket, og begeistrer det til egennyttige Beslutninger, staaer i Forening med Troen paa en usynlig Verden, og er i visse Maader Et med Samme. Hvo der tillige lader slige Følelser, have Jndflydelse paa sine Handlinger, er ingen sand Gudsfornægter; hans Theorie være end hvorledes den være vil. Hvad vi sige om denne Biographies Helt, gielder og om sammes Forfatter, den berømte Astronom, der ikke seer Skoven for bare Træer. Jkke kunde ham spilles nogen værre Streg, end naar man vilde bringe ham ud af det Ny, hvori han stod for sin Atheisme. Nærværende Skrift afgiver Beviis. Han siger her: "Jeg ønsker mig mere til Lykke ved de Fremskridt, jeg har gjort i Atheismen, end ved dem, jeg kan have gjort i Astronomien." Dette var stort, hvis det ei var uden Sands og Fornuft; thi ved Atheismen, der som en absolut Negation, ikke tillader nogen Grad, kan man ei heller tænke noget Fremskridt. For at give et Beviis paa Urokkeligheden af sin Overbeviisning, fortæller han Følgende: "Under mit Ophold i Jtalien lagde jeg min Ærbødighed for Religionen for Dagen. Pave Clemens XIII., som yndede mig meget, fordi jeg var en Tilhænger og Ynder af Jesuiterne, og som kjendte mine philosophiske (!) Meninger, bestræbte sig i Aaret 1763 for at omvende mig, men ikke mægtede hans Bønner, at nedbede Himlens Naadevirkninger for mig." Vel kan den hemmelige Atheisme ret godt bestaae med Jesuiternes udvortes Dyrkelse, men hvorledes kan en erklæret Atheist foregive, at han under eller høiagter nogen Anden end sig selv, Han glæder sig over den Artikel i Atheister nes Ordbog, som angaaer ham, men ønsker dog tilføjet følgende selvgjorte Vers: Les hommes fors, mechans og betes Prouvent que tout est mal dans cet indigne lien, Un scelerat suffit pour renverser les retes; Thomme ne seroit pas, Til existoit un Dieu J Sandhed et kraftigt Argument; Fordi Menneskene ved deres Handlinger bevise, at de kan afvige fra den moralske Regel, saa troer Laalande ikke paa nogen saadan Regel. Han vilde følgeligen for fæste Troe til den, naar Menneskene vare fuldkomne Maskiner. Abbeen Friand er et Modstykke til disse tvende Atheister; thi han installerer ikke blot Diævelen paa nyt i alle sine Rettigheder og Værdigheder, men tager ogsaa udtrykkeligen Hexerie og Troldomskunster, som umiddelbare Virkninger af det Legemlige, i Beskyttelse mod Fritænkernes Tvivl. Vel maa man i en vis Forstand, ligesaa vel antage et ondt, som et godt Princip, og der gives Epoker, hvor det førstes Jndflydelse er saa iøinefaldende, at man maatte have Diævelen i Livet, for at nægte Diævelen; men Hr. Frandsynes at være en Ven af ordlydende Fortolkninger, og betragter Diævelen efter de Billeder, som hans Amme har opvakt hos ham. Hedegaard.