Kiøbenhavns Postrytter, 1757-01-03
om medfør Adenderne Af 3 Januarii 1757. Udgives 2 Gange om Ugen udi Hans Kongel. Majestets og Universitets Bogtrykkerie af Johan Jørgen Høystrer Kaa er et Aar igien af Tiden nu passeret, J Saa er vort Levnets Tiid da ogsaa avanceret Paa nye et Skridt igien til Maalet længer hen, de leve Et Skridt, som aldrig meer kand giøres om igien Men, Spørsmaal, er det Skridt til Livet eller Døden Et Spørsmaal, som enhver bør agte heel fornøden, Har du, o Menneske, det Skridt til Himlen gjort Hvad, eller har du rendt paa Syndens Bane fortEr dette Naades Aar, som nu er lagt tilbage, Anvendt saaledes, at du dig har ladet drage Ved Herrens Kraftes Haand et Skridt alt nærmere Til Himlen, som det Maal, hvorhen enhver bør see, Har du paa Herrens Haand i dette Aar ret agtet, Hans store Gierninger paa Jorden ret betragtet, Haar du i Støvet dig nedbøyet for Hans Riis, For Hans Velgierninger Ham offret Lov og Priis Det er det Hoved-Maal, hvortil Gtids Øye meder, Det er det Maal, hvortil Hans Naades Haand dig leder; Hvad han paa Jorden giør, alt sigter til dit Gavn, Og at du kiende skal og hellige Hans Navn: Ved Jordens Skielven dig Han kraftig vil paaminde, At du med Bævelse skal søge her at vinde Hans Gunst i Naadens Tiid, at du ey skielve skal Omsider for Hans Dom blandt de Fordømtes Tal. Den Jld og Lue, som forderver og fortærer et nu andet Sted, dig her i Tide lærer, Nu At frygte for den Jld, den heede Svovel-Søe, Som evig brænder dem, der uden Troen døe. Den Kriig og Feyde, som nu her nu der udbryder, Da Kugler, Sverd og Spyd saa meget Blod udgyder, Dig skulle minde om med Gud at søge Fred, Den Fred, som give kand en glad Samvittighed. J det forgangne Aar deslige Vredes Skaaler, Guds Haand vist har udøst; men ogsaa Naadens Straaler Der under sig har viist, saa Han vel tugtet har, Men dermed ogsaa viist, at Han en Fader var. Ved Jordskielv, Jld og Kriig, Han haver vildet skrække De sikkre Mennesker, for derved dem at vække Af deres Sikkerhed, at de dog maatte see Paa deres eget Gavn og undgaae evig Vee Da Aaret neppe var begyndt, begyndte Jorden skielve hist og her i Vester, Sønden, Norden, At J Vester PRTUGAL, i Sønder AFRICA. Og LAND her i Nord og andre Climata. Vulcanus her og der sin Grumhed har udøvet: Cons ANTINOPel vel hans Vælde meest har prøvet; Men NOREE maatte og modtage hans Besøg, Hvorved den beste Deel af BERSEN stod i Røg. Dog har Vulcanus ey saa stærk, som Mars, regieret, Der næsten overalt sin Magt har extenderet: J Nord=AMERICA de Pile først udbrød, Som i FROPA han derefter strax udskød; De Franske skjærper strax mod ENGLAND deres PileDe med bevæbnet Magt hen til MINORCAile, Med Magt og Stormer-Haand de tager denne Øe, Og spiller Mester i den Middellandske Søe Det Tab i ENGELAND man strax en Byng tilskriver; En Hauske i hans Sted man saa Commando giver, Der bedre veed end Byng at bruge Segl og Krud Og jage Fiendens Magt af Middel-Havet ud. Da Mars nu spiller saa med disse 2de Magter, Da hver Mand er attent og dette Spil betragter, Man u-formodentlig seer Preussen i Gevær, Og udi SACHE Land en mægtig Preussisk Hær, Derover SACHSEN sig i stor Betryk befinder; Hans Pohlske Majestet ey længe sig befinder At gaae med sin Armee til PINA, hvor han sig Jndskandser og sit Land beklager smertelig. Preussiske Armee selv Kongen commanderer, Den Mod Keyserindens Magt fra SACHSEN Han marcherer Til BöHMEN, hvor Han gaaer Sin Fiende strax imod, Og slaar paa Fienden saa, at Marken stod i Blod. Ta Lad Kort efter Sachserne sig maatte overgive, Og sig forbinde til, de troe Ham vilde blive Hans Pohlske Majestet derefter Veyen tar Til WARSCHAU, hvor Han nu sin Residence har Saaledes har da Mars her i EROPA øvet Sin Magt i dette Aar, og mangen Siel bedrøvet; Ey her at melde om den Nød, Tuneserne Har liidt i AFRICA udaf Algiererne; gaaer og her forbi det Persianske Rige, Vi Hvor jævnlig føres Kriig om Thronen at bestige; Nok er det overalt man hører nu om Kriig, Sig. At man vel ønske maa: GUD dog forbarme Ja ey allene Kriig, som man udvortes kalder, Da Folk i Hobe-Tal ved fiendtlig Sværd henfalder, Haar mangt et Øye lukt i det forgangne Aar, Men os en anden Ting endnu i Minde staaer, store Oprør, som vel neppe haver Lige, Det Oprør her i Nord, i vores Naboe-Rige, Det gik, Da Mænd af Stand og Rang mod Rigets Love Og derfor og tilsidst en slet Belønning fik; Brahe, Horn og fleer, som vilde reformere En Det Svenske Riges Form, og Rigets Raad forcere At afstaae deres Magt, sig maatte høye ned For Sverdet, som til Hævn var færdig og bereed. Gud skee Lov og Tak, og være evig æret Men DANNEMARCI i Roe og Tryghed dog har været, Por En u-skatteerlig Frugt af Herrens Miskundhed, Som vi bør skiønne paa med Tak og Ydmyghed! skiønt den grumme Mars har sparet vore Egne, Men Dog ved Vulcani Jld har mange maattet blegne; BERGENS Aske staaer hans Fodespor i sær, Da Stadens beste Deel ved Jld fordervet er Fra HILDBURISHAUSEN og en Modgangs=Skye har draget Sig over DANNEMARCI, da Døden har borttaget Vor Konges Syster, som i SACHSEn elsket var, Og som i DANNEMARCH i evig Minde staaer. Neptunus og har viist, hvad han formaaer at gjøre; J hvad for Trængsel han et Land og Folk kand føre, Derom Marsklandene, desværre, vidne kand, Som Vandet satte i en høyst-ynkværdig Stand; Men, skiønt Guds Tugtes Riis saaledes os har rammet, En saadant regnes kand mod hvad vi har annammet udaf Hans milde Haand af Hans Velgierninger, Som Han os har beviist, og os endnu beteer; Hvorfor vi Aarsag har Hans Godhed at ophøye, bede, at Han med Sit milde Naades Øye Og Fremdeles vil ansee vor kiere DANNEMARCI Og NORE, men i sær vor Naadige Monarch, Bevar da, milde Gud, fra Kriig og anden Vaade Vor Femte Frederich, Din Miskundhed og Naade Lad hvile over Ham, Forstands og Viisdoms Aand Raadføre Ham i alt i bestyrk Ham ved Din Haand, Tag Begge Dronninger i Dine Naades Arme! Lad Dem Din Kierlighed bestandig holde varme J Kierlighed til Dig, giv Dem i Dig den Fred, Som har i følge med en evig Sallighed!