Berlingske Tidende, 1830-01-18
J denne Beretning findes Domme, som Retten paa Cap ha fældet over Negerslaver, for Tyverie. De dømtes til at kagspidskes, brændemærkes, arbeide i Jern 10 - 15 Aar, for Livstid, o. s. v. Meget ofte dømtes Negerinderne til at pidskes. - Saadanne skrækkelige Straffe (hvor fortjente de end monne være ere visselig ikkun lidet skikkede til at begynde en moralsk Reformation med, og saa meget mere paafaldende, da de i høi Gra contrastere med følgende Dom. (Pag. 92 i Beretningen fra Cap"Leys, en Negerslavinde hos Plessis, klagede over sin Herre, Søn, at han nyelig, fordi hun, beviisligen meget syg, ikke mægtede at arbeide, havde givet hende fem Slag i Hovedet med knyt tet Næve, saa Blodet strømmede ud af hendes Næse, og at han ligeledes, under hendes Sygdom, ved en Læderrem, som han flyngede tæt omkring hendes Hals, havde trukket hende hen til en Pæl, bundet hende fast og pidsket hende. Dette Uhyre blev dømt til - en Mulct af fem Pd. Sterling : Disse Ulykkeliges Navne vække Erindringer, der ere meget forskellige fra dem, som de betegne i hiin Beretnings Criminal lister. Vi finde blandt Negerne paa Cap en Cato, Cicero, Brutus, Pompejus; en Pitt, Wellington, Bonaparte, ogsaa andre end mere poetiske Navne f. Ex. Adonis, Venus, Dido, Leanden, Juno &c. - Bonaparte synes at have været en kjæk Karl, efter megen Strid med Autoriteterne om sin Frihed, opnaaede han endelig sit Ønske. Desto værre gik det den stakkels Adonis. Efterat være overbeviist om at have begaaet Jndbrud i nogle Huse i Capstaden, blev han dømt til at staae under Galgen med et Reeb om Halsen, derefter pidskes og brændemærkes, og arbeide i Jern sin Livstid. Ved at kaste et Blik paa Plantage-Ejernes Besværinger over deres Negerslaver, overtydes man snart om, at Trældom fordær, ver, nedværdiger Mennesket. De Forbrydelser, som her optegnes, begaaes ikke i den Mængde af et lige Antal fattige Arbeidere i nogensomhelst anden Verdensdeel, men vidne aabenbart om, at Negernes Tilbøielighed dertil næres ved det haarde Trællearbeide, hvortil de, ofte ved grusomme Mishandlinger, tvinges. At indgroede og ubetvingelige Laster ere sjeldne hos dem, opvækker en gunstig Mening om disse Negeres naturlige Følelse, derimod vrimler hver Side i Beretningen af Forseelser mod deres Herre, dem for Dovenskab, Pligtforsømmelse, Undvigelse og des. og disses Eiendom. I Hundredeviis opregnes beskyldninger imod Med Negerslavernes Frigivelse og Frikiøbelse gaaer det meget langsomt. Det er billigt at bemærke, at her anføres nogle Plan tere, der behandle deres Negerslaver med den største Humanitet, Og det er trøstende, at bemærke, at Trældom ikke har qvalt at ædlere Følelse hos Negerne; her nævnes Tilfælde, i hvilke denne har yttret sig i en særdeles høi Grad. Ogsaa Frigivelser til Belønning for lang og tro Tjeneste anfores, ligesom ogsaa mange Exempler paa Plantage-Eierinder, der ved testamentarisk Disposition have frigivet deres Slaver og Slavinder. Et nyt Beviis paa, at Medlidenhed er Qvindekjønnet medfødt under enhver Himmelegn! Prisen paa Negerslaverne varierer fra 100 til 130 Guineer: men naar en Neger vil frikjøbe sig, maa han betale noget meer. En ublu Uværdighed, Ydmygende er det at læse de Besværinger, som Negerne føre over deres Herrer, især over Hollænderne, der paa Cap blot ere døbte Hedninger, at de nægte dem Tilladelse til at lade sig døbe, og bivaane den christelige Gudstjeneste, men at derimod de mahomedanske Plantage-Eiere frigive deres Slaver for Kjøbesummen, ja endog tillade dem, at arbeide for deres egen Regning, for at tilvejebringe den.