Berlingske Tidende, 1833-05-07
London, den Ære April. Underhusets Forhandlinger have i disse Dage været af høieste Vigtighed; de have truet Ministeriets Existents, og, efter dets egen Tilstaaelse, sat det i den største Forlegenhed. Den Anstødssteen, paa hvilken Cabinettets Jndflydelse er nærved at strande, har dennegang været et practisk Spørgsmaal, og netop det, der grider meest ind i Folkelivet, nemlig Skatternes Reduction. J Fredags den 26de April vilde Huset danne en Bevillingscommittee, da Marquien af Chandos (Søn af Marquien af Buckingham, efter omstændigelige Reflectioner over det Tryk, hvorunder Landmanden lider, og efterat han havde beklaget, at Forpagternes Jnteresse ikke tages i Betragtning ved Skattereductionerne, foreslog en Resolution, som Amendement, nemlig at der ved en muelig forestaaende Skattereduction burde tages tilbørligt Hensyn til Agerdyrknings-Jnteresserne. Lord Althorp modsatte sig denne Resolution, som en unyttig Standsning i Ministeriets Forslag, efterdi enhver Lettelse vilde være fordeelagtig for alle Jnteresser. Mange Medlemmer talede for og imod Resolutionen; for den, efterat de ivrigste Torve havde talet, ogsaa Hr. OConnel; imod den blandt andre Hr. Hume. Hr. Th. Altwood erklærede, at AgerdyrkningsJnteresserne, d. er de store Godseieres Jnteresser allerede nøde en altfor stor Beskyttelse, og at Kornlovene om kort eller lang Tid nødvendigen maatte ophæves; han vilde ogsaa inden føje Tid andrage paa deres Ophævelse. Ved Voteringen forkastedes Marquien af Chandos Resolution med 115 imod 900 Stemmer. Men nu foreslog Sir W. Jngil by et Amendement; han sagde, at det var Husets Overbeviisning, at Maltskatten burde reduceres til 10 Sh. pr. Quarter (noget under Halvparten) Debatten angaaende denne Gienstand blev meget heftig; Hr. Parrot paastod, at Tabet for Jndtægterne ikke vilde beløbe sig til mere end een Mill. 200,000 Pd. St., formedelst den forøgede Consumtion; dette kunde liqvideres ved Reduction af Gage, ringer, og Afskaffelse af visse Pensioner. Hr. Benett vilde have den hele Maltskat afskaffet og erstattet ved en Eiendomskat. Hr. Warburton meente, at den hele Reduction var intetsigende, naar man ikke tillige vilde ophæve Jndførselstolden paa fremmed Byg, thi ellers vilde Reductionen blot være til Fordeel for Producenterne af inden, landsk Byg, men ikke gavne Ølconsumenterne. Skatkammer, cantsleren erklærede, at det vilde være umueligt at styre Landets Anliggender, naar dette Amendement antoges uden at indføre en Eiendomsskat; thi Reductionen vilde beløbe sig til to Millioner 500000 Pd. St., hvorimod Totalindtægten kun var een Mill. 500,000 Pd. St. større end Udgifterne. Det maatte blive umueligt at betale Renterne af Statsgielden, naar man gik saa letsindigen tilværks med Skatterne; han var desuden ikke berettiget til at erstatte Maltskatten ved en anden Afgift. - Fra alle Sider bleve Ministrene haardt angrebne; Hr. R. Palmer erindrede Lord Althorp om, at han forhen selv havde ivret mod de overdrevne Skatter, og Hr. Baring meente, da Ministrene havde opgivet Amortisationsfondet, saa kunde de jo anvende Overskudet til at dække det Deficit. Lord Russell forkarede imidlertid, at der alligevel endnu vilde blive et Deficit af een Million Pd. St. Ved Voteringen antoges Sir W. Jngelbyes Amende, ment med 162 mod 152 Stemmer, saa at Ministrene havde en Minoritet af 10 Stemmer. Hr. Robinson erklærede, at han med sit Votum aldeles ikke havde havt nogen personlig Animositet imod Ministrene; han havde kun villet understytte det Princip, at der maatte gjøres Ende paa de inddirecte Afgifter. Nu ønskede han at vide, hvilken Vei Ministrene vilde vælge. Lord Althorp erklærede, at Husets Beslutning satte Regjeringen i stor Forlegenhed, og lod derfor Bevillingscommitteen opsættes til næste Mandag (i Gaard.