Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-03-21
Af alle de Begivenheder, som have hurtigen fulgt ovenpaa hinanden i de sidste Aar, og have omskabt Europas politiske System, er der ingen som kan blive saa følgerig, som Krigen imellem Rusland og Tyrkiet. Saavel med Hensyn til begge Magters Stemning, som til deres Jnterresse kan man vente, at den vil blive ført med megen Haardnakkenhed; thi ved alt det, som var passeret i Forveien, ved en saa voldsom Tingenes Tilstand, var denne Krig en uundgaaelig Crisis, da moralske Bevæggrunde forbandt sig med den politiske Jnterresse. J Ottomannernes Divan hersker Ærgrelse over at see sig styrtet fra en saa stor Høide, Uroen over Farer, som dagligen maae voxe ved den nærværende Tingenes Tilstand, og den Nødvendighed at bekæmpe dem ved store Anstrængelser. J det Petersborgske Cabinet hersker Følelsen af en afgjort Overlegenhed, som ikke lader sig skrække ved nogen Hindring, den Æresfølelse ikke at give efter og det Haab eller Tillid, som vistnok kan være grundet, at tilkjæmpe sig nye Fordeele. Hertil kommer, at der hersker hos begge Nationer et Religionshad, ifølge hvilket Tyrkerne betragte Russerne som Hovedfiender af deres Religion og Russerne dem igien, som de der have rovet en Throne og et Rige fra et Folk af deres Religion. Saaledes formaaer allene Sværdet at afgiøre en saa betydelig Tvist. Men hvad vil Udfaldet af Kampen blive, hvorvidt kan den Rystelse gaar, som ved denne Kamp vil forestaae eet af disse Riger. Umueligt er det ikke, at ligesom det Græske Rige endte med en Constantin, saa kunde det igien begynde med en Fyrste af samme Navn; thi da det er umueligt at Constantinopel og Petersborg kunne adlyde den samme Herre, saa vil det blive en Følge deraf, at Constantinopel maae blive Sædet for et nyt Rige, som vil paa nye kunne tiene til at vedligeholde Ligevægten i Europa. (Constantin den 12te Paræologus var den sidste Græske Keiser, han omkom i Stormen paa Constantinopel den 29de Mai 1453. Tyrkerne fraranede ham hans Rige og Hovedstad uden mindste Skin af Ret. Retfærdigheden kan tie; men eengang vaagner den. Tiden vil lære om Forfatterens Formodning er grundet; Menneskevennen kan ikke nære et varmere Ønske end dette.)Men ikke allene Europa, men især Asien, seer derved en stor Forandring imøde. Den for Rusland saa fordeelagtige Fred med Persien til Turkmanschai, hvorved dette Land mistede en af sine vigtigste Provinser, lader formode Ruslands Planer i denne Jordens Deel. Russerne have derved bemægtiget sig det Persiske Armenien; men den største Deel af dette Land er endnu i Tyrkernes Magt; dets Beboere, som ere Christne, have med aabne Arme modtaget Russerne, da de nødig vilde leve under den barbariske Regierings Herredømme, som undertrykkede dem; thi under alle de Revolutioner, som de have giennemgaaet have Armenierne, som ere en af de ældste Nationer i den civiliserede Verden, vedligeholdet sig som et cultiveret Folk, hvis Traditioner naae til de gamle Hebræers Tidsalder, ligesom de have conserveret deres nationale og physiske Egenskaber. De ere stedse blevne Christendommen troe, uagtet de siden Ottomannernes Erobring have ophørt at udgiøre en nye Stat, og de have altid udmærket sig ved deres Jndustrie og Handelsaand, ligesom ved deres Sædelighed og Retskaffenhed; længe nærede de Ønsker og at befries fra deres Undertrykkere; men allene Ruslands Keiser formaade at opfylde deres Ønske. Men af det gamle Armenien ere Tyrkerne endnu i Besiddelse af 3 Paschaliker: Erzenrum, Amid og Wan; to nemlig, Achalsika og Kars have Russerne allerede frataget dem. Naar det hele gamle Armenien blev paa nye oprettet til et Rige under Ruslands Beskyttelse, saa vilde det tilveiebringe umaadelige Fordeele for Rusland selv og for dets Handel. Handelsveien igiennem dette Land vilde selv giøre den omkring Cap, Forrangen stridig; denne Handelsvei vilde gaae igiennem Persien og Armenien, deels paa det sorte og deels til det caspiske Hav. De Varer, som vare bestemte til Rusland og det nordlige Europa vilde da bringes til Wolga og blive oplagte i Astrachan, og de som vare bestemte til Sønden vilde blive bragte til Havnene ved det sorte Hav. Alle Levnetsmidler fra det nordlige Hindostan, alle de herlige Bomulds- og Silketøier, Tapeterne o. s. v., alle Droquerie varene vilde have en langt kortere Vei at passere og ikke koste saameget for at bringes til det sorte og middellandske Havs Havne som til Oceanet.