Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-01-30
Den 9de Juni f. A. gik en russisk Bonde, ved Navn Bulanoff, der boede i Landsbyen Jaltimoff, i den schat kiske Kreds, med sin 12-aarige Sønnesøn Jonas, indi Skoven for at dræbe eller i det mindste forjage det vilde Dyr, der havde revet ham een af hans Køer ihiel. Jnden de ventede det, mødte de paa denne deres Vandring en stor Bjørn, der gik lige løs paa dem Bulanoff tog med sit Gevær godt Sigte og trykkede af; men det klikkede, og inden han kunde forsøge det anden Gang, havde Bjørnen ham fat og begyndte at sønderrive ham. Da Drengen saae dette betænkte han sig ikke længe; men sprang sin Bedstefader til Hielp med sin Øre. Med det første Drag hug han det ene Øie ud paa Bjørnen, beskadigede med nok et Hug det andet, og kløvede, da Bjørnen nu vendte Hovedet om imod ham, med det tredie Spidsen af dens Snude. Nu vilde Bjørnen ogsaa gribe efter ham men Drengen undveeg den behændigt og hug derhos bestandig efter Snuden paa den. Den slap derfor den Gamle og foer efter Jonas; men da den, formedelst Mangel paa Synet, ikke kunde faae Drengen fat, gik den brummende ind i Tykningen. Da den farlige Fjende saaledes var forjaget, løb Drengen tilbage til Landsbyen og hentede Hjelp. Den gamle Bulanoff havde 13 dybe Saar, og en Seene var udreven af hans ene Fod, imidlertid blev han dog ilive. Bjørren derimod fandt man liggende død omtrent 50 Favne fra Valpladsen. Den havde en Længde af 2 1/2 Arschin (omtrent 3 Berliner Alen). Keiser Nicolaus har skjænket Drengen Jonas Sølvmedaillen, med Jndskrivt: "For Forulykkedes Redning, til at bære i Wladimir=Baandet, samt befalet, at hans raske Handling skal bekjendtgjøres i offentlige Blade. Endelig har man faaet nøiere Efterretning om hvad det var for en Paganini, der faldt for Choleraen i Genua. Han var Læge og en stor Musikelsker, dobbelt saa riig og hundredfold mere godgjørende, end den berømte Violinspiller, med hvem han deeler Navn; thi han efterlod sig næsten 4 Millioner Gylden og gjorde et Testamente, hvis Hovedindhold var at den største Deel af hans Formue skulde tilfalde en Capitain Paganini, der tjener Paven og er hemmelig gift med en af de deligste Sangerinder, samt at en lille Glut, som den salige Doctor havde bortført da han var paa Udenlandsreiser, skulde have 100,000 Franker aarlig Jndkomst, og at endeligen Orchester directeurerne ved Theatrene i Turin og Sieng, hvem han havde opdraget og danne som forældreløse Børn, hver skulde have en Rente af 10,000 Fr. Den 21de Decbr. 1834 kom en Reisende, paa en Tour igjennem den nordamerikanske Stat Sydcarolina, tilfældigviis til at overvære et Bryllup, hvorved en ung Advocat over Bordet foreslog Selskabet at vælge en Præsident, som skulde aflægge en corporlig Eed paa, at han Jntet vilde aabenbare af hvad der i denne Nat blev ham, i saadan officiel Egenskab betroet. Derefter skulde enhver ugift Tilstedeværende, Dame eller Herre, paa et Stykke Papiir opskrive sit eget og den Persons Navn, med hvem han eller hun ønskede at blive gift; disse Papirer skulde Præsidenten modtage til Gjennemsyn, og gjøre de Personer, hvis Valgevare faldne paa hinanden, gjensidig bekjendte dermed, men derimod med ubrødelig Taushed fortie de øvrige Sedlers Jndhold. Forslaget blev antaget, og Alt udført efter den unge Jurists Anviisning. Resultatet var, at 12 Par gjensidig havde valgt hinanden. Mennu kommer først det Bedste: Den 14de Marts 1835, altsaa ikke engang 3 Maaneder derefter, indtraf den samme Reisende atter til samme Sted, og nu fortalte man ham, at af hine 12 Par vare de 11 allerede viede, og at 8 af de nygifte Ægtemænd havde tilstaaet, at deres Trivlraadighed og Frygt for en Kurv havde været saa stor, at de aldrig vilde have friet til de res nærværende Koner, naar Advocaten ikke havde foreslaaet sit sælsomme Ægteskabs=Lotteri. Herrer under 20 og Damer under 14 Aar vare udelukkede de fra.