Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1814-01-10
(af Statstidenden. Tydskland. - Østerrigsk Beretning om Slaget ved Wachau og Leipzig. Det var besluttet at angribe Fjenderne den 16 Octbr. om Morgenen. Fjenderne udviklede en Stridstyrke af 140, 150000 Mand, der syntes at ville overfløie var høirt Fløi og vist ved Liebi=molkowi; meget store Kavallerimasser. Kanonaden var yderst kiftig; over 1000 Kanoner spillede mod hverandre. Angrebet paa Konnowitz kunde ikke udføres i Fronten. Fienden satte store Angredskolonner i Bevægelse mod vort Centrum og høire Fløi. Den en Chef kommanderende Fildtmarskal Fyrsten af Schwarzenborg løb da det hele østerrigsk Reservekorps marschere op Grev Witteenstein og Generalerne Kleist og Klenau afsloge alle Fiendens Angreb. General Barelay de Tollyunderstøttede Contrum; ved denne Leilighed erobredes 5 Kanoner. Grev Nostiz hug ind i adskillige fjendtlige Qvarter og sprængte dem; Bianch rettede sit Artillerie mod Flanken af den fjendtlige Linie og erobrede 8 Kanoner. Fiinderne foretoge nu med overordentlig Kjekhed et Angreb paa den høire Fløi for at sprænge det fra Centrum; de russiske Grenaderer forsvarede urokkelig deres Stilling; Artilleriets velrettede Ild og et glimrende Angreb af Gardekosakregimentet tvang atter Fjenden at trække sig tilbage bag Wichau. Den en Chefkommanderende Feldtmarskal befalede nu en almindelig Fremrykken for fuldkommen at blive Herre af Plateauen ved Wa schau; Fjenden trængtes langt tilbage fra sin første Stilling. Kavallerigeneralen Grev Meerveldt har de Ordre at forcere Overgangen over Pleisse; det lykkedes henimod Aften; men en stor fjendtlig Overmagt bragte den Ba a taillon, som var passeret Floden, til at dige; Meerveldts Hest blev dræbt, og han selv saaret taget til Fange. General v. Blücher slog paa sin Side Fjenderne, fordrev dem fra Rockern, erobrede en Ørn fra Marinegarden og 30 Kanoner. Natten gjorde Ende paa de dette Slag. - Den Omstændighed, at Kronprindsen, er af Sverrigs Armee, General Benningsens Armeekorps og Grev Collotedos Afdeling endnu den 16de vare saa langt borte fra Hovedarmeen, at de umulig kunde indtræff tidlig nok til at tage traftig Deel i Slaget, bestemte den en Chef kommanderend, Feldimarskal til at lade den følgende Dag gaae hen inden Angrebet fornyedes Den 17de om Aftenen ankom Kronprindsen af Sverrig til Taucha, Binningsen til Naunhof, og Collorido til Hovedqvarteret. Om Morgenen den 18de forny det Slaget. Fjenden var opmarscheret i Slagorden fra Konnewitz til Fachshavn og holdt Leipzig stærkt besat; har opbød alt muligt for at standse vore Angrebskolonner: Fremrykken; men Jntet kunde modstaae de allierede Troppre Tapperhed. Kronprindsen af Sverrig fordrev de mod ham posterede Fiinder og rykkede frem til Plauns dorff, medens General Blücher satte over Parthe. Pa denne Dag traadte 2 wurtembergske Kavalleriregimenter, 7 sachsiske Batailloner og 4 Batterier under General Russel ud af de fjendtlige Rækker, og sluttede sig til den allitrede Armee for at fægte med den. Allerede Kl. 10 om Formiddagen begyndte den franske Armee sit Tilbage. tog henad Weissensels og Merseburg, da det ikke va muligt at bringe de fornødne Tropper over paa den venstre Elsterbred til med Eftertryk at angribe Fienden. - Den 19de forsvarede Fjenden endnu Zwer=Naundorf og Veirmøllen, som ligger henimod Konnowitz. Et almindeligt Angreb fornyedes Kl. 7 om Morgenen, og Fjenderne kastedes til Leipzia. Her søgde de at vinde Tid til at redde deres Tropper, Artillerie og Bagage ved at sende Parlementairer, som foresloge at overlevere Resten af de sachsiske Tropper imod at den franske Garnison med Armee gods skulde have fri Almarsch. Dette Forslag afsloges. Under en spillende Ild trængle de Allierede ind i Staden; de paa Torvet opmarscherede Sachsere vendte strax deres Vaaben imod de Franske, et badensk Infanterieregiment fulgte deres Exempel; Haandmænget blev almindeligt, og de Allierede bleve Herrer af Staden. - Følgen af disse lig saa dybt udrænkte som lykkelig udført Operationer blev i disse 3 hæderfulde Dage Erobringen af 250 Kanoner, 900 Munitionsvogne, samt over 8000 Frig hvoriblandt de tre Arm ekorpskommanderer Lauristor Regnier og Bertrand, og 10 andre Generaler; Poniatowske fandt, efter hans egen i Fangenskab geraadede Adjutanes Udsagn sin Død i Elsteren. Endnu samme Aften forlode 8 polske Jnfanterieregimenter de fjendtlige Faner, og gik over til de Allierede. Den 3 Mil lange og ligesaa brede Valplads, hvorpaa der kjæmpedes i næsten 3 samfulde Dage, er saa bedækket med Liig, at man kan anslaae Fjendens Tab paa alle Sider til 40,000 Mand; de Allieredes er i Døde og Gaarede omtrent 10000 Md. Schmatzenberg har paa Valpladsen faaet Ordenen af all 3 Souperæner, som fra Høiderne ved Wachau vare Viener til deres Troppers overordentlige Tapperhed. Og saa Blücher har faaet Ordener af den østerrigske Keiser: Efter Slaget ved Leipzig forsamlede Keiseren af Rusland de fangne polske Generaler der i Staden, og tilkjendegav dem, at de allierede Magter vare blevne enige om at lade alle polske Fanger drage frit bort til deres Fædreneland, naar de ikke oftere vilde gribe til Vaaben. Generalerne gave deres Æresord, og troede ligeledes at turde gaae i Børgen for Soldaterne. Keiseren tog det for gyldigt. To Kolonner af disse Fanger, under Generalerne Kaminsky og Krasiki, skulde gaae over Over ved Frankfurt og Crossen.