Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-09-21
J Løbet af indeværende Sommer og anstundende Efteraar løslades af Straffestederne 18 af de groveste Forbrydere, der ikke ville tage i Betænkning at begaae Indbrud og andre grovere Retsbrud, naar Leilighed gives dem. Flere af disse have, Politiet bekjendt, forenet sig om eller aftalt at hjemsøge Steder, hvor Beboerne ikke kunne formodes at gjøre dem Modstand. Idet jeg ikke undlader at hendrage Sognefogder nes Opmærksomhed derpaa, anmoder jeg dem om, Enhver især, at henvende sig til Sognets Forstanderskab og henstille til samme Nødvendigheden af, at der itide paatænkes at sørge for Sognebeboernes Sikkerhed. Der vil sandsynlig i anstundende Efteraar og Vinter, efter hvad Politiet derom er kommen til Kundskab, ogsaa blive begaaet Jndbrud i de Sogne, hvor der forhen ikke, eller i det mindste sjeldent er foretaget deslige Retsbrud, og, uagtet Politimesteren vel paa enkelte Steder vil kunne have nogenlunde aarvaagent Øie med de mistænkelige Personer (Jndivider), saa vil, i en Jurisdiction af 25 Sogne og henved 20,000 Jndvaanere, Politimesteren, med Assistence af ikkun 2 Politibetjente, der ikkun ere beskikkede for Hillerød Kjøbstads Vedkommende, og ei for Landjurisdictionen, ikke kunne afgive Betryggelse for den offentlige Sikkerhed, naar ei samtlige Sognebeboere selv skjænke denne Sag vedbørlig Opmærksomhed. Jeg forventer derfor, at Dhrr. Sognefogder, enhver i sit Sogn, i Tide overtænker og virker til med de bedste Midler, for at danne et aarvaagent og kraftigt Politi, ligesom og i sin Tid, efter yderligere Evne søge at opdage de Forbrydelser, der mulig ville blive begaaede. Frederiksborg Birk den 19de Juli 1844. Arboe. Sognefoged N. N. i N. N. Kan der – tilføier Fædrelandet. – tænkes noget mere nedslaaende Vidnesbyrd om Landpolitiets Utilstrækkelighed, end at Politimesteren selv forkynder sit Districts Beboere, at en Bande af Forbrydere, har forenet sig om at rane deres Eiendom og bede dem passe vel paa den Kan der tænkes nogen større Falliterklæring paa den offentlige Magts Vegne, hvis Pligt det er at sørge for Borgernes Sikkerhed, og som derfor lønnes med deres Skatter, end at dens Repræsentant træder offentlig frem og siger, jeg er ikke istand til at betrygge Eders Sikkerhed, J maa selv være Politi Kan der tænkes nogen meere ydmygende Kjendsgierning for vore Nathansoner og Sibberner, vore Aer og Ber, som saa tidt have priist den store Eiendomssikkerhed, den Tryghed for Liv og Velvære, som skal udmærke de absolut Monarchier fremfor de constitutionelle Stater, og som navnlig skal gjøre vort lille, lykkelige Danmark til et sandt Abrahams Skjød, end at Øvrigheden hos os offentlig vedgaaer, at der gives hele Districter fulde af Forbrydere, at den indseer, at disse ikke ville tage i Betænkning at begaae Retsbrud, ja at den veed, at Jndbrud og Overfald er aftalt imellem dem, samt paa hvilke Steder disse ville skee, og at den dog intet anden veed at gjøre til Sikkerhedens Betryggelse, end at underrette Beboerne om deres Fare, Den Tractat, hvorefter Danmark skulde yde Keiseren af Marocco en aarlig Tribut, er af 23de Juli 1767. Jfølge denne Tractat meddeler Fædrelandet skulde Danmark aarlig, at regne fra 1ste Mai i det løbende Aar, levere tolv 24 pundige og 13 18 pundige Kanoner, 30 Kabbeltoug af forskjellig Tykkelse og 2000 Egeplanker af opgivne Dimensioner, skikkede til Bygning af 24 til 36 Kanons=Fregatter, samt desuden betale 6,500 Pjastre. Jøvrigt kunde Kongen af Danmark, hvis han foretrak det, istedetfor de ovennævnte Artikler og Penge, betale 25,000 Pjastre aarlig; dog skulde i ethvert Tilfælde Gjenstandene leveres Keiseren af Marocco i hans egne Havne, saa at han ikke har nogen Risico ved Overførselen.