Aalborg Stiftstidende, 1836-11-15
Om Prinds Ludvig Buonapartes Personlighed har sen Correspond entartikel fra Paris følgende Attringer: "Denne Prindses Forsøg paa at forberede en ny fransk Revolution i Elsatz og at proclammere Republikken, eller hvad der endnu er uendeligt mere afsindigt, en Fornyelse af Keiserdømmet, har i Frankrig vakt mere Forhauselse, end Uro og Frygt. Kongens første Udbrud, da han erholdt Telegraphdepeschen af Indenrigsministeren, var: "Den afsindige ung Mand, han er at beklage." Da jeg (Brevskriverens Ord kiender den forrige Dronning af Hollands Søn personlig og endnu i Sommer har seet og talt ham i Baden, saa kan jeg bevidne, at han, skjøndt ung, er livlig og indtage for Nutidens reformerende Ideer, men derhos en stille og beskeden ung Mand; i Zürich saae jeg ham udgive sin Bo. i det tyske Sprog, Over Schweitz i 1834; han var Democrat og Capitain i Eedsforbundets Tjeneste, uden at lade spore mindste Hang til Invasions= eller Usurpationsplanet, Det falder altsaa temmeligt naturligt at spørge: Hvorledes gik det til, at denne unge Prinds paa eengang falder paa de meest eventyrlige, ufredelige og ærgjerrige Ideer, og lade sig af dem henrive i den Grad, at man pludselig høre som nævne som Hovedhjulet i et Jnsurrectionsforsøg, i Spid sin for 7 Mand, med hvilke han, paa en Tid, da der her i ster den største Rolighed, da Buonapartismen for længe siden i lagt paa Hylden, angriber Garnisonen i en vel organise let Fæstning og det under det anmassende Navn Napoleon den 2den. Kun en snedig og under hykleriske Paafund maskeret Raadgiver kan have fremavlet dette Foretagende. Enten er det indledet, med velberaad Hu og under inddirecte Tilskyndeler af de democratiske Ultras, eller det er et Værk af en bevngierrig Politiks maskerede Agenter. Det doctrinaire Cabinet har, for Øieblikket, naaet et stort Maal. Prindsens Stilling, hvis velbekjendte Grundsætninger gjør ham dobbelt mistænkelig, viser nu Schweitzerforbundet, fra den moralske Side, netop i det Lys, i hvilket man, fra den diplomatiske Side, saa gjerne ønsker at skue det. Allerede i længere Tillive de ministerielle Blade omtalt den helvetiske Conforderaf ion som de revolutionaire Ideers Hovedarne og, som saadan, falig for det monarkiske Europas Ro og Fred. Ludvig Napoleon boer i Schweiz; han har prøve, relsine demagogiske Grundsætninger i en Kreds af Personer, der vel turde have havt al Anledning og Grund til at holde ham fjern fra den franske Grændse; desuagtet bruger man ham, paa eengang, som et Banner, sætter sig saaledes i aabenbar Modsigelse med den overordentlige Landdags forsosnende Forhandlinger og slynger ham paa eengang, ligesom en Bombe, ind i den franske Leier. En Oberst for en Artilleriafdeling, et Par Officerer af Æreslegionen og nogle faa knebelsbartede Soldater rotte sig sammen, for at opvarte Verden med en tragie comisk Scene af en ny Militair=Revolution. Efter faa Timers Forløb er Scenen tilende og Politiet har samtlige Rollehavende saa aldeles i sin Vold, at der end ikke savnes en Corporalstok. Alt dette er mere end et Mirakel og vilde i Tiden neppe finde Plads i Historien, hvis det ikke havde staaet i Journal des Debats, der, som bekjendt, aldrig farer med Usandhed,