Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1839-12-13
Ligesom vi tidligere have meddeelt den Adresse som 426 academiske Borgere have overleveret Hs. Majestæt Kongen til Lykønskning i Anledning af Allerhøistsammes Tronbestigelse, saaledes meddele vi idag efter Fædrelandet en allerede tidligere indgiven Adresse fra omtrent 250 academiske Borgere, ligesom det Svar, som Hans Majestæt behagede at give paa samme. Allernaadigste Konge! Vi Undertegnede, Deres Majestæts troe, hengivne Undersaatter, akademiske Borgere ved Kjøbenhavns Universitet, have med dybt bevæget Sind modtaget det alvorsfulde Budskab, at De ved Kong Frederik den Sjettes Død nu har besteget Deres Fædres Trone. Vi frembære for Deres Majestæt vor ærefrygtsfulde Lykønskning til den følgerige Begivenhed, der har lagt et heelt Folks Velfærd i Deres Haand. Med aabent Øie og levende Kjærlighed til Alt, hvad der er godt og skjønt, har Deres Majestæt stedse været en trofast Dyrker og nidkjær Beskytter af Videnskab og Kunst. Jntet Under derfor om Danmarks studerende Ungdom skulde være blandt de Første, der med glad Forventning hilste det nye Regimente, som under Deres Majestæts indsigtsfulde Forsorg lover Danmark en kraftfuld og frugtbringende Udvikling af alle Livets høiere Goder. En af de vigtigste Betingelser for de ideelle Jnteressers friske og frodige Liv er Trykkefriheden, den mægtigste Støtte for Folkenes Oplysning, Frihed og Dyd, Deres Majestæts oplyste og frisindede Charakteer er os Borgen, for, at den vil vorde befriet for alle de trykkende Baand, som nu hæmme dens gavnlige Virksomhed. Denne Deres Majestæts Charakteer borger os for, at Frihed i alle gode Kræfters Udvikling, Frihed navnligen ogsaa i Ordningen af de store Samfundsforhold, hvori enhver enkelt Stræben hviler, og hvoraf alt høiere Opsving og aandig Fremgang er betinget, i Dem vil finde en kraftig Befordrer. Vel tør vi ikke tiltroe os selv nogen dyb Jndsigt i Staternes Forhold, men det vide vi dog, at vort elskede, af saa mange Ulykker haardt hjemsøgte Fædreland kun ved en kraftig Gjenfødelse kan vinde den Ære, Frihed og Velfærd, hvortil Folkets retelskende og trofaste Charakteer, dets Oplysning og hele historiske Udvikling giver det saa retfærdig Adkomst. Det er derfor med de gladeste Forventninger, vi dvæle ved den Bevidsthed, at Deres Majestæt, selv en Søn af den nye Tid, forstaaer dennes Krav, at De ved omfattende Studier, ved grundigt Kjendskab til fremmede Landes Jnstitutioner, og ved Omgang med Samtidens meest udmærkede Mænd, har forberedet hos Dem selv det store Gjenfødelsens Værk, hvis lykkelige Fuldførelse vil bringe Velsignelse og evig Jhukommelse over deres Navn. Deres Majestæt har forlængst givet Verden et usvigeligt Pant paa den Aand, der vil besjæle Deres Regjering, ved at skjænke et elsket Broderfolk, der i Aandskultur visselig ikke stod over os Danske, den Forfatning, der har kaldt dets slumrende Kræfter tillive og i Historiens Aarbøger beredt Deres Majestæt en Hæder, som det nu er givet dem paa den herligste Maade at stadfæste. Deres Majestæts Forgænger i Regjeringen har, ved faderligen at drage Omsorg for Folkets Dannelse og ved at indføre repræsentative Former, der vistnok vare et betydningsfuldt Udviklingsled, ført Danmark Tidens Oplysning imøde. Det er den berømte norske Forfatnings Skaber, paa hvem Danmark, paa hvem hele den civiliserede Verden henvender sit Øie med den forventningsfulde Tillid, at alt dette vil vorde fuldbyrdet til Ære og Glæde for Deres Majestæt, til Frelse og Velsignelse for Deres Folk. Naar saaledes de ydre Forhold, der hæmmende eller befordrende indvirke paa og betinge Aandens fremskridende Udvikling, ogsaa hos os bringes i stedse fuldkomnere Samklang med Tidens Fordringer og Folkets Cultur, saa vil den til høiere Liv vakte Nationalaand udfolde en Rigdom og Skjønhed, som ogsaa i Henseende til Videnskab, Kunst og Religion ville gjøre Deres Majestæts Regjering til en af Danmarks lykkeligste og hæderligste Epoker. Dertil skjænke Kongernes og Folkenes himmelske Herre, Deres Majestæt sin Naades Fylde, en lang og lykkelig Regjering, paa det at De maa vorde Vidne til de rige Frugter af hvad De vil gjøre for et trofast og taknemmeligt Folk. Kjøbenhavn den 3die December 1839. Efter et Par Jndledningsord af undertegnede Deputations Ordfører blev Adressen oplæst for Hans Majestæt, som derpaa i de naadigste Udtryk tilkjendegav sit bifald med den loyale Aand, som deri udtalte sig, og som var ham et nyt Beviis paa den Hengivenhed for ham, som Studenterne stedse have lagt for Dagen. Ingen", vedblev hans Majestæt, erkjender mere end jeg Almeenaandens frugtbringende Virkninger paa alle Statens og Videnskabens Forhold. Men skulde en fremskridende Udvikling føre til det forønskede Maal, saamaatte den støtte sig til Erfaringens Lærdom. Hans Forgjænger i Regjeringen havde gjort et stort Skridt fremad ved Jndførelsen af Provindsialstænder, der aabne Folket fuldstændig Adgang til at faae dets Ønsker nedlagte for Tronens Fod. Derved maatte man nu blive staaende. Vel havde vi talt omden norske Constitution; men vi maatte derved erindre – og han maatte bede os vel at læge Mærke til hvad han nu sagde – at denne var fremkommen under ganske særegne Omstændigheder. Havde det dengang ikke været nødvendigt saa hurtigen at ordne Landets Forhold, saa var han overbeviist om, at Constitutionen vilde være bleven bedre og den paafølgende Udvikling sikkrere. Vi havde i vor Adresse selv antydet, at vi ikke vare saa nøie bekjendte med alle Forholdene, og vi kunde være overbeviste om, at der vare mange Hensyn, som maatte tages i Betragtning. Han erkjendte Nødvendigheden af saavidt muligt at forbedre Statsforvaltningen, men først efterat have spurgt Erfaringen tilraads. De nævne Trykkefriheden, vedblev Hans Majestæt, den har ingen varmere Ven end mig, og jeg erkjender fuldkommen, at det ogsaa for Staten og de offentlige Forhold er gavnligt, at man ud vexler sine Jdeer; men Trykkefriheden kunde ikke være uindskrænket, den maatte begrændses ved Love, og da det var Misbrugen, der gjorde Jndskrænkninger nødvendige, saa vilde det for en stor Deel beroe paa den Brug, der gjordes af Pressen, navnligen den periodiske Presse, hvor fri den vilde blive Til Slutningen gjentog Hs. Majestæt Yttringen af sin allerhøieste Tilfredshed med de loyale Følelser, der vare udtalte i Adressen, ønskede os og dem, der havde udsendt os, Himlens Velsignelse, og opfordrede os til at have Tillid til ham og til hans oprigtige Villie at fremme sit Folks Velfærd. Hvad han her havde sagt, bad han os at meddele dem, i hvis Navn vi vare komne. Dette allernaadigste Svar refererede vi for vore Committenter, som midlertidigen vare forblevne samlede, og som med levende Taknemmelighed paaskjønnede den ædle Aabenhed og velvillige Naade, hvormed deres Adresse af hans Majestæt var bleven modtaget, og skiltes af under et levende: "Længe leve Kong Christian den Ottende. Orla Lehmann. Carl Ploug. Ditlew Gothard Monrad. Hother Hage. W. Andersen.