Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-12-05
Det Liigheds Princip, som finder Sted ved Hvervningen, har erholdet Nationens Bifald, som fremfor Alt elsker Retfærdighed. De Beviser paa Enthusiasme og Hengivenhed, som Jeg dagligen modtager af alle Folkeklasser, lære at intet er for besværligt og kostbart for Spanien, naar det gielde om Thronens og Fædrenelandets Forsvar. - Jeg har fundet det passende at give den Deel af Nationen, som er bevæbnet for at vedligeholde Orden inde i Landet og i Nødsfald at mobiliseres til at tiv Tieneste, Navnet af Nationalgarde, som synes nøiagtigst at betegne denne fortreffelige Jnstitution: nogle Forandringer, som deres Reglement udkræver skulle blive Dem forelagte. Heltemæssige Spaniere som for det meeste tilhøre Nationalgarden, have ved deres Død beviist deres brændende Fædrenelandskiærlighed. Jeg kunde ikke forglemme saa ædle Offere, og har derfor befalet, at Børnene af dem, som ere faldne eller skulle omkomme for deres Hengivenhed for den legitime Thrones Sag og Fædrenelandets Frieheder, skulle opdrages i Enigheds-Kollegiet, et Navn, som jeg har valgt fordi det er bleven stiftet paa den Tid, da alle sande Spanier ere blevne forsynede med hinanden. - Tre Forslag af den største Vigtighed ville blive fremlagte til Deres Deliberation: et om Valgene, som er Grundvolden, for en repræsentativ Regiering; et om Trykkefrie, heden, som er dens Aand; og et om Ministernes Ansvarlighed, som er Slutningsstenen, da den forener og sikkrer Monarkens Uansvarlighed og Nationens Rettigheder paa samme Maade. Forskiellige nyttige Dekreter ere udarbeidede i Finants Ministeriet. (Regentinden opregnede nu en Mængde høist vigtige Lovforslag om indenlandske Gienstande, som skulle blive de Kortes forelagte, og som ville tien til at reformere Spanien fra Grunden af; hun kom derved til at sige, at Folkets Sundhedstilstand havde været god; at Høsten havde vel ikke været overflødig, men dog tilstrækkelig; at Regieringen vi efterhaanden sælge alle Nationens Godser, og at Underviisningsvæsenets Flor ligger hende især paa Hiertet, saa at hun ikke kunde finde nogen Udgift til dets Opkomst at være for stor. Hendes Talle var desuden overmaade lovende, og aabnede de skiønneste Udsigter.) Hun sluttede Talen med følgende Ord: Den repræsentative Statsforfatning er den meest passende for den nærværende Civilisation. Det er Mit Ønske at denne Nation som er værdig til at nyde Friehed og Lykke, maae blive deelagtig i alle de Frieheder, som kunne fremgaae af denne Statsforfatning i Forening med den offentlige Orden, som en nødvendig Betingelse for ethvert menneskeligt Samfund. Dette høimodige Folk har frembragt de største Opoffrelser, og frembringer dem endnu bestandigt for at holde Min ophøiede Datters Throne opret. - Mit Navn (Maria Christine) er maaskee ved en særdeles Himlens Naade bunden til disse høimodige Bestræbelser. Jeg vil hverken spare Omhu eller Opoffrelser for at Spanierne kunne blive belønnede ved at befæste deres Frieheder og Lykke. Denne Tale er et Mesterstykke af Statsklogskab, og man vil erkiende det, naar man giennemtænker den i alle sine Forhold, og naar man tillige tager Hensyn paa alle de i den forekommende Forslag til Statsforbedringer, som her ere forbigaaede formedelst deres Vidtløftighed; men siden ville blive omtalte, saa vil alene den Bekiendtgiørelse tiene meget til at kultivere det spanske Folk.)