Berlingske Tidende, 1836-02-20
Udfaldet af Afstemningen over Committeens Jndstilling findes angivet i Forsamlingens Betænkning. Ved Udkastets fjerde Paragraph havde Committeen indstillet, at dens Forskrifter, nærmere maatte bestemmes saaledes, at Grundeierne for Fremtiden skulde være ei blot berettigede men og forpligtede til, naar de havde deres personlige Hjem i Byen, efter aflagt Borgereed, at erhverve Borgerskab, uden Hensyn til om de tillige vare næringsdrivende eller ikke, dog under Betingelse af at Eiendommen var assureret til en vis Værdi, som hver enkelt Byes Regulativ nærmere maatte bestemme, og at Eieren ei stod i et egentligt Tyendeforhold. Fremdeles skulde disse Grund eiere, naar de attraaede det, kunne fritages for alle personlige Tyngder imod at erlægge til Kæmnerkassen en liden aarlig Kjendelse, som ligeledes i Regulativet nærmere maatte bestemmes. Endelig maatte og Borgerskab ved Magistratens og Repræsentanternes eenstemmige Beslutning kunne tildeles Mænd, som havde havt 3 Aars stadigt Ophold i Communen, uagtet de ikke besad Grundeiendom eller dreve borgerlig Næring, Den Kongelige Commissarius henholdt sig til de Betænkeligheder, som han, ved at forelægge Udkastet, havde fremsat imod, at der paalagdes Grundeierne en Forpligtelse til at tage Borgerskab, idet han henstillede til Forsamlingens Bedømmelse, om den Adgang, der efter Committeens Forslag skulde tilkomme Grundeierne til ved en liden aarlig Kjendelse til Kæmnerkassen at frikjøbe sig for de personlige Tyngder, maatte være tilstrækkelig til at ophæve fornævnte Betænkeligheder. Med Hensyn til den foreslaaede Betingelse for Grundeiernes Adgang til Borgerskab, at de ei maatte staae i et egentligt Tiendeforhold, maatte han alene bemærke, at denne Betingelse, der dog efter sin Natur var lidet tilstrækkelig for at sikkre Samfundet mod aldeles afhængige Personers Jndflydelse paa Communalanliggenderne, maaskee var mindre nødvendig, naar kun Eiendomme af en vis Værdi kom i Betragtning for at give Adgang, til Borgerskab; hvorhos Committeen ikke havde foreslaaet en lignende Betingelse med Hensyn til Næringsbrugere, der stundom ogsaa stode i Tyendeforhold. Endelig bemærkede han, at det ogsaa havde været under Overveielse under de Forhandlinger, som vare gaaede foran Udkastet, om der ikke kunde gives Leilighed til ogsaa at optage duelige og paalidelige Mænd udenfor Næringsbrugernes og Grundciernes Classe blandt en Kjøbstads Borgere, men at det var opgivet formedelst de Vanskeligheder, som vare forbundne med at regulere det Qvotabidrag til Byens Udgifter, der antoges at maatte være Grundlaget for deres Adgang til Borgerskab. Ved den af Committeen foreslaaede Bestemmelse fandt han imidlertid ingen Betænkelighed. Procurator Nye ansaae det for urigtigt, at Grundeierne skulde, for at have Rettighed tilat deeltage i Communebestyrelsen, tage Borgerskab, og saaledes betale Noget derfor, han antog nemlig, at de, der betalte Skatter og Afgifter af deres Eiendomme, er ipso maatte have hiin Ret. Livsprincipet i Kjøbstædforfatningen var borgerligt Næringsbrug, thi derved bestod og derfor vedligeholdtes Kjøbstæderne, men det var saaledes kun Næringsbrugerne, hvem de borgerlige Tyngder kunde paalægges, og som kunde være forpligtede til at tage Borgerskab, hvorimod Grundeierne ikke stode i andet Pligtsforholdtil Communen end det, der flød af, at de besad Grundeiendomme, nemlig at betale de Skatter og Afgifter, som efter vort Beskatningssystem kunne ansees at paahvile Grundciendomme i Almindelighed. Var det, at blive Borger, Veien til Hæder, saa kunde Taleren ikke finde det passende eller værdigt, at man skulde tilkjøbe sig det, var det en Byrde, saa kunde der efter Sagens Natur ikke paahvile Grundeieren, som saadan, en Forpligtelse til at paatage sig denne. Efter Committeens Forslag maatte militære og geistlige Personer, ja selv Borgermesterne, være forpligtede til at tage Borgerskab, naar de vare af de i Forslaget nævnte Grundeiere, yntes at være besynderligt, lige hvilket dog som det og vilde bevirke en Sammenblanding af de forskjellige Stænder, som ei kunde bestaae med Begrebet om disses Selvstændighed. Taleren fremsatte derfor det princi4 nævnte pale Amendement: "At de i Grundeiere gives Adgang til den Medvirkning i Communalanliggenderne, som Udkastets og Committeens forskjellige Jndstillinger. hjemle Borgerne i Almindelighed, uden at hine behøve at tage Borgerskab, og uden at de skulde være pligtige til at deeltage i borgerlige Tyngder, udenfor den Deeltagelse, der angaaer de eligerede Borgers og Ligningscommissærernes FunctioProcurator Nye fremsatte derhos, for ner." det Tilfælde, at Forsamlingen maatte billige Committeens Jndstilling, følgende subsidiære Amendement: "At der under de i Committeens Indstilling nævnte Betingelser, for Grundeiernes Adgang til at deeltage i den nævnte Medvirkning, indbefattes Værdien, af de dem tilhørende Kjøbstædsjorder, saaledes som denne er lagt til Grund for Bankhæftelsen." Da Forsamlingen bifaldt Committeens Jndstilling, bortfaldt som en Følge deraf det principale Amendement, og det subdiære blev af Forsamlingen forkastet med 55 Stemmer imod 6. Et af Proprietær Neergaard til fjerde Paragraph fremsat Amendement, som gik ud paa, at ogsaa Mænd, der boe i Nærheden, af en Kjøbstad og eie en fast Eiendom i samme, skulde kunne gives Adgang til at deeltage i Kjøbstadens oconomiske Bestyrelse, blev billiget af Forsamlingen og vil findes anført og begrundet i Forsamlingens Betænkning. Grev Holstein fremsatte til den fjerde og femte Paragraph det Amendement, At Optagelse i Borgersamfundet i alle Tilfælde, og især naar det skeete ifølge Placaten af 26de April 1814, maatte beroe baade paa Magistratens og de eligerede Borgeres Samtykke, uden hvilket Jngen dertil maatte erholde Han antog nemlig, at det, for at Adgang. give Borgersamfundet Selvstændighed, var nødvendigt, at Borgerne selv ved deres Repræsentanter fik Jndflydelse paa Afgjørelsen, af, hvo der skulde optages i Samfundet. Referenten fandt det, at de eligerede Borgere skulde deeltage i slige Beslutninger, stridende mod Naturen af denne Embedshandling, idet samme deels hørte til det Executive, som var grundet i lovbestemte Pligter og saaledes laae indenfor Magistratens Sphære, deels i det Hele ikke kunde ansees som en Communen tilkommende Ret, da der var Spørgsmaal om en statsborgerlig Rettighed for de enkelte Jndivider til at anvende deres Kræfter og Evner paa den Maade, de fandt mest fordeelagtig. Communebestyrelsen kunde desuden letteligen af eensidige Hensyn, for at indskrænke de Næringsdrivendes Antal, negte Vedkommende den Adgang, de ønskede til at nedsætte sig. Den Kongelige Commissarius henholdt sig til, hvad Referenten havde Grosserer Peter Erichsens Opbudsboe er i Dag taget anført, og kunde heller ikke antage, at der retfærdigen kunde gjøres nogen særlig Bestemmelse, der fordrede de eligerede Borgeres Samtykke, naar Nogen, i Overeensstemmelse med Placaten 26de April 1814 og de øvrige i Forbindelse dermed staaende Anordninger, skulde vinde Adgang til borgerlig Næring; thi ligesom det i de med Udkastet meddeelte Motiver er udviklet, at det vilde være ubilligt, at de Værnepligtige, som enten have udtjent den staaende Hær eller ere blevne frie for dette sags Tjeneste, udelukkes fra at erhverve fuldendigt Borgerskab, saaledes vilde det være dobbelt billigt, om endog den Adgang til Næringsrug, som Anordningerne allerede semlede dem, skulde gjøres afhængig af Ragistatens og de eligerede Borgeres Villie. Gre Holstein frafaldt derefter dette Hundement. Ved Udkastets syvende Paragraph havde Committeen indstillet, at kun et vist Antal af Repræsentanterne, f. Ex. Totrediedele, skulde være Grundeiere, men at paa den anden Side de næringsdrivende Borgere, som ikke besad Grundeiendom, burde, for at være valgbare, erlægge et vist Beløb i Næ Til denne Paragraph fremsatte ringsskat." Grev Holstein det Amendement, at alle Valgberettigede ogsaa maatte ansees for valgbare, dog saaledes, at Totrediedele af de eligerede Borgere tillige skulde være Grund ciere."