Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-09-13
Udtog af en meteorologisk Dagbog. August 1834. Heden og Tørken vedblev i denne Maaned, og J den Grad, at Veiret blev næsten utaaleligt. Enten stak Solens Straaler som en brændende Jld, eller Luften var, naar den endog blev bedækket, opfyldet af en meget besværlig Qvalme. Da Husene bleve giennemtrængte af den overvættes Varme, saa fandtes ingensted nogen Vederqvægelse; selv Haverne mistede en Deel af deres Skygge, da mange Blade hentørredes, paa Træerne, foldt af og bestrøede Gangene; desuden flod Varmen som sammenpresset imellem Træerne, saa at man næsten ikke fornam nogen Kiølighed under dem. Beholdt endog Skovtræerne deres mægtige Kroner, saa hentørredes dog Jordbunden under dem, Græsset stod som afsvedet og Skovenes Behagelighed tabte sig. Da Høsten, var fuldendet, som paa faa Undtagelser nær fandt Sted i Midten af Maaneden, og Græsset var hentørret, saa fik Markerne et guult Udseende eller bleve forvandlede til Støv. Det blev vanskeligt at forskaffe Kreaturerne det fornødne Foder, og Vandmangel indfandt sig paa mange Steder. J denne Egn faldt der kun i 7 Dage en Regn, som var værd at tale om, men som dog ikke var stærk nok til at giennembløde Jorden. Da Regnen var for det meste en Virkning af Torden, saa faldt den ujevn og naaede ofte ikke til de nærmest liggende Egne, ved dem hvori den faldt stærkest. Det fordnede hyppigere i denne Maaned end i den foregaaende, her i Egnen 7 Gange; men for det meste uden Regn. J 5 Dage efter hinanden trak et Tordenveir og hver Middag, og kun den 19de medbragte den Regn; det fordnede paa denne Dog vedholdende, Slag i Slag, og desuagtet blev Luften ikke tilstrækkeligt afkiølet Den 16de trak en fæl ildelugtende Taage over Markerne; Luften var brændende heed og tør; det var et modbydeligt Veir. Naar kun en Regn dag den 28de undtages, saa nedsendte Solen hver Dag sine brændende Straaler. J Begyndelsen af Maaneden blev ikke en Skye seet paa Himmelen; men efterhaanden, og som Tordenperioden indfandt sig, blev den dog af og til bedækket; men som Brændheden tog af, tog Luftens Qvalme til; dog havde man i Enden af Maaneden nogle enkelte kjølge og behagelige Dage. Den hyppige Tordenluft bevirkede, at Barometret flod næsten altid lavt, kun tre Gange i den hele Maaned stod det noget over ustadigt. – Denne Tordenluft giorde ogsaa Vindene meget foranderlige, og Fløiet kastede sig fra det ene Hiøne til det andet Man havde saaledes 23 Gange Vesten, 20 Sønden, 17 Østen og 14 Nordenvind. For det meste blæste det kun svagt, ofte stille, aldrig Storm, en naturlig Følge var Mølletrang. De sydlige Vindes Overmagt befordrede Heden; de østlige indfandt sig især i den sidste Halvdeel af Maaneden. Tørv og Sæd kom meget ypperligt i Huus, dog har den sildige, som Ærter og Havre, og især den sildigt saaede Sæd lidt meget; megen Sæd er faldet af, og Kornet spirer paa Landeveiene. Haveurterne er for en stor Deel mislykkede, og Kartofflerne vil udentvivl slaae feil. Smørret bliver formodentlig dyrt, og Sædepriserne ville efter al Rimelighed stige til Foraaret. Vi maae takke Gud for, at Heden og Tørken først indfandt sig først i Juli, efter at Sæden havde sat sin Kiærne; thi var den indtruffet en Maaned før, saa var det blevet en total Misvæxt. Man vil den 2den August have seet Cholera Fluer i det Slesvigske; men Cholera indfandt sig ikke. Vi ville haabe og bede, at det algode Forsyn vil afvende denne Landeplage fra os; thi er Døden endog i sig selv intet Onde og som intet tænkende Menneske har Grund til at frygte for, saa levner dog Sygdommens Voldsomhed liden Roe til at lindre vore dende Venners Lidelser, lette deres Hengang ved vor Deeltagelse, og skaffe vort Hierter Hvile ved dets Kummer.