Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1836-04-23
Jndenlandsk. Slutningen af Conferensraad Ørsteds Tale ved Stænderforsamlingens Aabning i Viborg: Det staaer nu til Dem, mine høitagtede Medborgere, Jyllands udvalgte Mænd, hvilke af de Bønner og Ønsker, som de øvrige Provindsers Udvalgte have frembaaret for Tronen, De ville gjøre til Deres; hvilke Tilføininger eller Forandringer De i saa Fald ville give deres Forslag; hvilke nye Gienstande De ville anbefale til Kongens Opmærksomhed og Overveielse. Men derom er jeg forvisset, at De i Kjærlighed til Konge og Fædreland, i Agtelse for lovlige Rettigheder og den Tingenes Orden, hvorpaa alle Rettigheders Betryggelse hviler, i Frimodighed og Sindighed ikke ville vige deres Forgængere, og at De saaledes ærligen med disse ville virke til, at det ædle Træ, som Kongen har plantet, maae bære modne og sunde Frugter til hans og Landets Bedste. Ogsaa er jeg overbeviist om, at Hvad jeg, da jeg traadte tilbage fra Forsamlingen i Roeskilde, vidnede om sammes Medlemmer, at de, medens de skiltes af i Dette eller Hiint, dog havde bevaret et eendrægtigt, paa det samme Formaal rettet Sind, ogsaa vil komme til at passe paa den nærværende Forsamlings Forhold til hiin og paa de Enkeltes indbyrdes Forhold. Egen Bevidsthed om en ærlig Villie gjør stedse rede til at erkjende denne hos Andre; omfattentende Prøvelse af fleersidige forviklede Forhold virker Beskedenhed og Agtelse for Andres Mening; og hvorledes skulde man Andet, end være stemt til velvilligt Sindelag mod dem, med hvem man forenes ved redelig Stræben imod et fælleds Maal. Endnu vover jeg at tale et Par Ord til Dem, høitagtede Medborgere, om mig selv og enit Forhold til Dem. Om jeg end ikke i denne Kreds finder saa mange personlige Venner, som de jeg saae for mig da jeg paa lige Maade traadte frem i Roeskilde, saa ere de dog ikke saa ganske faa, til hvilke jeg alt tidligere har traadt i venskabelige Forhold, og de Øvrige kjende min offentlige Færd, saavel paa den Plads, hvorfra jeg for kort siden er traadt tilbage, som fra mine øvrige Forhold, og jeg vilde ikke have taget i Betænkning at gjøre Regning paa at blive modtaget med en gunstig Mening, om end ikke de mange Prøver paa hjærtelig Velvillie, hvormed mine jydske Medborgere allerede have overvældet mig, havde givet mig denne glade Vished. Jeg tiltræder derfor med Glæde og Frimodighed dette mit Kald; ja det Held, som jeg havde i det lige Ærinde. som jeg har bragt til Ende i Roeskilde, har endog størstedeels bragt den Frygt til at vige, som, da jeg der begyndte min Gierning, blandede sig med de lyse Udsigter. Vel er jeg ikke forblindet nok til, ikke at indsee, hvormegen Deel en partisk Velvillie for mig, som jeg er saa vant til at finde hos mine Medborgere, havde i den gunstige Dom, hvormed jeg forlod Roeskilde; eller til at stole paa, at det Held som jeg der havde, vil følge mig overalt i mine Foretagender. Men jeg troer dog at turde gjøre Regning paa, at min gode Villie til at virke med Dem, mine ædle Medborgere, til det hæderlige Maal, der er os foresat, ogsaa her vil finde en vedvarende Erkjendelse."J Følge en med Personposten til Kjøbenhavn den 13de Dennes indløben foreløbig Efterretning er Stænderforsamlingen i Slesvig, efter Bestemmelsen bleven aabnet Mandagen den 11te Dennes. Efter at den kongelige Commissarius, Conferentsraad Hopp, havde indledet Forhandlingerne, foretoges de ved Stænder anordningen befalede Valg af Embedsmænd. Præsidentvalget faldt paa Kammerherre, Land- og Overretsraad Magnus Greve af Moltke, Rd. af D., i Slesvig. Til Vicepræsident valgtes Justitiarius Claus Jacobsen i Nordskov, og til Secretairer: Pastor L. Lorentzen i Adelby og Underrets=Advocat Johann Casimir Storm i Husum. Om Valget af Redacteurer, til Stændertidenden melder denne foreløbige Efterretning endnu Jntet; derimod navngiver den som allerede udnævnte af Forsamlingen til at affatte Takadressen til Hs. Maist. Kongen, Hs. Durchlauchtighed Hertugen af Augustenborg og Advocat Storm. (Kbhvsp.)