Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1837-04-10
Den ministerielle Krisis er endnu ikke overstaaet i dette urolige Land. Vel havde Man den i d. M. ventet, at Grev Mole vilde overrække Kongen en Liste paa de Kabinetsmedlemmer, som formeentes tilbøielige til at stille sig under hans Præsidium; men hans Planer skulle være kantrede derved, at Soult, Passy og Flere, – naturligviis med Undtagelse af Hofmanden, Grev Montallivet, gjorde det til en Betingelse for deres Jndtræden, at Appanage= og Jkkeaabenbarelses=Lovene skulde tilbagetages, saa at Dhrr. Guizots og Persils Sag virkelig for Øieblikket synes at staae saa temmelig godt. Appanagelovudkastet bliver daglig mere og meere upopulair og Regjeringen tør ikke lægge Sag an imod Bladene, da det har seet, at den Deputerede Cormenins Brochure mod Hertugen af Nemours har gjort en saa uhyre Lykke og at Jurien har frikjendt Charivari. For at forøge Regjeringens mislige Stilling, komme nu oven i Kjøbet de høist betænkelige Efterretninger fra Lyon og St. Etienne, hvor 30,000 i den høieste Nød stædte Arbeidere ved Fabrikkerne, ved Nødens ringeste Stigen, lade de værste Uroligheder befrygte, hvorfor ogsaa Regjeringen har forstærket Lyons Besætning med det 4de Linieregiment. Det er især Udeblivelsen af de nordamerikanske Bestillinger paa Silkevarer, som har foraarsaget Arbeidernes og deres Familiers Næringsløshed, og denne Udeblivelse er atter foraarsaget derved, at de chinesiske Silketøier sælges Nordamerikanerne billigere end de franske. Jstedetfor heri at søge den egentlige Grund til Nøden, skyder Man imidlertid Skylden snart paa Banken og snart paa Regjeringen; Nogle raade til at anvise Arbeiderne offentlige Arbeider, Andre til at aabne en Nationalsubskription, til at give Fabrikanterne Pengeforskud og til at foranstalte Velgiørenhedsballer. Ved alt dette forholder Regjeringen og Hoffet sig dog saa temmelig rolig, tragter ikke efter at gjenvinde Nationens moralske Bifald, – som Pariserbladene udtrykke sig, – men synes for Øieblikket udelukkende at beskjæftige sig med Hertugen af Orleans's Formæling med Prindsessen af Meklenburg, som nu officielt er forkyndt, og som Man mener, formedelst Prindsessens Upasselighed, bliver udsat til den 10 Mai. Kongen - hedder det - havde ønsket, for at give Atten den muligste Solennitet, at sende en Marskal af Frankerig til Tronfølgerens Forlovede; men da de Marskaller, som ere Hoffet hengivne, ikke ere disponible, saa vil formodentlig Valget falde paa Grev Sebastiani, som da til Belønning for sin Mission vil faae Marskalstaven. Paa Grændsen, i Strassburg, vil Hertugen af Choseul modtage den Forlovede, og Formælingen vil foregaae i Versailles, ved hvilken Høitidelighed det nyoprettede Nationalmuseum i dette Slot vil blive aabnet. De Franskes Dronning er afreist fra sin Datter i Belgien og ventes tilbage til Paris, for at ordne Festlighederne. He HolDen ministerielle Krisis kom den d. M. paa Tale i Deputeredekammeret, da Man skulde bestemme, hvilke Gjenstande Kammeret skulde beskjæftige sig med den 3die. Nogle Deputerede meente da, at Algierdebatten skulde for, men Odilon-Barrot meente, at dette ikke kunde skee, fordi Kammeret endnu ikke havde faaet Dokumenterne udleverede, at Ministrene forsinkede Kammerets Arbeider og at en saa vigtig Diskussion ikke kunde afgjøres under et ministerielt Jnterregnum, hvorpaa Hr. Guizot bemærkede, at Ministeriet havde den fulde Ansvarlighed, saalænge det ikke officielt var afskediget, at det var rede til at give alle mulige Oplysninger og at Algiersagen derfor godt kunde komme for den 3die, men Hr. Viennet indvendte, at dette ingenlunde kunde skee, da Man ikke vidste, om Man den 3die havde nogen Konseilspræsident eller nogen Krigsminister. Resultatet blev, at Algierdebatten blev udsat.