Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1776-05-24
Kongelig Forordning. Om Straffens Skierpelse for dem, som overtræde Forordningen af 2den Sept. 1773, med utilladelig Brændeviinsbrænden og Kroehold paa Landet udi Danmark, samt andre Anstalter til samme Forordning nøie Efterlevelse. Christiansborg Slot den 26 April 1776. Vi Christian den Syvende a: Giør alle vitterligt: At som Vi meget ugierne erfare, hvorledes de saa vel ved foregaaende, som vores seenere Forordning af 2 Sept. 1773. føiede alvorlige Anstalter til at hemme den for Kiøbstædernes Næring og det almindelige Beste høistskadelige Misbrug med utilladelig Brændeviinsbrænden og Kroehold paa Landet udi Vort Rige Danmark, ikke overalt have havt den behørige Virkning, men at samme, ei allene formedelst adskillige derimod optænkte Paasund, men endog aabenbare Hindringer paa sine Steder, sættes til Side. Saa have Vi, til at begegne saadant strafværdigt Forhold, og paa det Vores uforanderlige Landsfaderlige Hensigt til anførte Misbrugs aldeles Afskaffelse, desto bedre kan vorde opnaaet, allernaadigst for Got befundet at skierpe Straf sen for Overtræderne af samme Vores Forordning, saa og i andre Maader, til den nøie Efterlevelse, end videre at anordne; ligesom Vi og hermed byde og befale: 1) J hvorvel den ved bemeldte Forordnings 4 c. foreskrevne Termin til Afhændelsen af de Brændeviinsreedskaber, hvormed de til Brændeviinsbrænden Uberettigede vare forsynede, forlængst er udløben: saa ville Vi dog for denne Gang forunde de af dem, hos hvem saadanne Brændeviinsreedskaber, (være sig ligesaavel Kiedler, naar de dertil ere indrettede, som Hat og Piber) endnu maatte befindes, 4 Ugers Tid, at regne fra denne Vores Forordnings Publication, til dets Forhandling udi Kiøbstæderne; og dersom en eller anden ei fandt Leilighed samme paa anden Maade at afsætte, leveres saadant Kaaberreedskab paa Amtstuen, hvor det imidlertid modtages og betales paa den ved anførte Forordnings 5 9. foreskrevne Maade. ) Derimod skal de, som ikke benytte sig af denne dem til Brændeviinsreedskabets Afhændelse forundte Dilation, men holde det fremdeles tilbage, saavelsom alle andre til Brændeviinsbrænden Uberettigede, hos hvem, efter den udi foregaaende Artikel fastsatte Termins Forløb, noget Brændeviinsreedskab maatte antreffes, i Steden for de forrige Forordnings 3 §. dicterede Mulcter, uefterladelig bøde for hver Gang de befindes udi saadan Forbrydelse, nemlig: De uden for Bondestanden, som ikke ere Møllere og til Brændeviinsbrænden uberettigede Kroeholdere, hver 100 Rd. Møllere og til Brændeviinsbrænden uberettigede Kroeholdere, hver 60 Rd. Bønder og Huusmænd eller Jnderster ligeledes hver 30 Rd. 3) Jngen Borger eller anden Jndvaaner udi nogen Kiøbe stæd maa, under 500 Rdlr. Mulct, af Bønder eller andre paa Landet boende og til Brændeviinsbrænden Uberettigede, modtage noget Brændeviinsreedskab, være sig Ha eller Peber med eller uden Kiedel, til Forvaring, for det igien til dem paa Forlangende at udlevere, saasom den til Brændeviinsbrænden Uberettigede Landmand bliver pligtig saadant Reedskab inden forbemeldte Termins Forløb at sælge, og afhænde; og paa det herover desto nøiere kan holdes, skal det være aldeles forbuden hver Kiøbstædindvaaner, efter samme Termin, at have fleere end i det høieste tvende indmurede Kiedler med tilhørende Hatte og Piber udi sit Huus, under lige Straf for hvert derforuden i Huuset befindende Redskab, med mindre det maatte være et gammelt Brændeviinsvedskab, som beviislig udi samme Huus havde været brugt og befandtes gandske ubrugeligt; dog undtages herfra Kaabbersmede, for saavidt de forarbeide eller reparere saadanne Redskaber, og til den Ende maa have samme i deres Huuse. Udi lige Straf forfalde og de paa Landet, som til Brændeviinsbrænden ere privilegerede, naar enten hos dem befindes flere end et brugeligt Brændeviins reedskab, eller og de noget saadant Redskab udlaane til dem, som ere uberettigede til Brændeviin at brænde. 4) Kaabberhandlere, Kaabberførere, Kaabbersmede og andre Kiøbstædindvaanere maa ei sælge noget Slags Brændeviinsreedskab til nogen paa Landet boende, som til Brændeviin at brænde er uberettiget, under 20 Rdlrs. Mulct for hver og for hver Gang de befindes herimod at handle; og udi lige Straf forfalde de Kaabberhandlere eller Førere samt Kaabbersmede, som giøre Oplag af Brændeviinsredskaber, være sig lidet eller meget, hos nogen paa Landet boende. 5) Understaaer sig nogen Consumptionsforpagter, imod det ved forbemeldte Forordnings 6 §. allerede gjorde Forbud, formedelst Accord eller paa anden Maade, at tillade en eller anden til Brændeviinsbrænden uberettiget Landmand at brænde Brændeviin, skal han for saadan Forbrydelse ei allene bøde 100 Rdlr., men endog være undergiven Tiltale og Straf, som Vores Mandats modtvillig Overtræder. 6) Befindes nogen Strandrider eller Rettens Betient, enten udi Kiøbstæden eller paa Landet, i navnlige Tilfælde at connivere med vedkommende udi utilladelig Brændeviinsbrænden eller Kroehold paa Landet, haver han sit Embede forbrudt. 7) Saaledes som ved 7 s. af anførte forrige Forordning, angaaende de derved dicterede Bøder og Confiscationer, allerede er bestemt, vorder og hermed end videre bevilget og fastsat; at alle efter forestaaende 2, 3, 4 og 5 Artikel forbrydende Bøder samt Confiscationer skal tilfalde Angiveren allene, som Forbrydelsen opdager. 8) De Sager, som udi Kiøbstæderne efter foregaaende 3, 4 og 5 Artikel maatte forekomme, anlægges, udføres og endelig afgiøres paa lige Maade, som for de Sager, angaaende utilladelig Brændeviinsbrænden og Krorhold paa Landet, ved forrige Forordnings 10 og 11 §. foreskrevet er, saa at det udi alle deslige Sager, ligesaavel for Kiøbstæderne som for Landet, derved haver sit uforandrede Forblivende; dog er derhos at lagttage: 1) at de udi Kiøbstæderne afsigende Giesterets Domme paategnes af vedkommende Stiftamtmand, ligesom de for Landet af hvert Steds Amtmand; og 2) Som Stiftamtmanden eller Amtmanden, efter bemeldte forrige Forordning, paategner ikkun de Domme til Execution, ved hvilke han intet finder at erindre. Saa haver han derimod, naar nogen melder sig hos ham med saadan Dom, som han eragter at være ulovlig, eller hvor Dommeren, i Steden for Dom, ikkun haver afsagt Jnterlocutoriikiendelse, naar Vedkommende de forlange, uopholdelig Sagen for os igiennem Vores Danske Cancellie at andrage, til Vores endelige Resolution. 9) Paa det ikke Frygt for Had og Efterstræbelse skulle hindre Nogen, der havde bragt i tilforladelig og vis Erfaring, samt trøster sig til paa forordnet Maade at beviisliggiøre, saadanne Forbrydelser, som denne og Vores bemeldte forrige Forordning omformelder, fra samme at angive tillade Vi allernaadigst: at den Angiver, der drager i Betænkning, som Sagsøger, at være sit Navn bekiendt, maa med sine forordnede og medhavende 2 eller flere lovfaste Vidner, der kan Vidne og Gierningen, melde sig under Haanden eller hemmelig hos Vedkommende enten Stiftamtmanden eller Amtmand; og haver da denne Øvrighed, enhver saavidt ham vedkommer, ei allene uopholdelig at foranstalte, at den angivne Skyldige vorder, ved en dertil beskikket Actor, tiltalt og over samme erhvervet Dom paa den udi 10 §. af meerbemeldte forrige Forordning befalede Maade; da Dommeren naar Sagen gaaer den Sigtede imod, tillige tilfinder ham at betale saavel Actor billige Sallarium, som de ved samme 10 §. bestemte, og andre paa Sagen anvendte Bekostninger; men endog, saasnart Dommen er afsagt, lade sig den beskreven meddeele, og saafremt intet derved efter forestaaende 8 Artikel falder at erindre, strax befordre den til Execution, saa og de derefter forbrudte Bøder tilligemed Værdien af det confisqveerte og i Stykker slagne Brændeviinsreedskab og Brændeviin, som udi saadanne Tilfælde sælges ved offentlig Auction, oppebærge, og selv til Angiveren ligeledes underhaanden at betale, uden at hans Person eller Navn giøres bekiendt, da samme altid bør være og blive fortiet. Skulde derimod den eller de Sigtede, i Mangel af lovgyldige Vidner og Beviser paa Angiverens Side, udi Sagen for Tiltale og Straf vorde frifunden, bliver saavel Actor Salarium, som anførte andre Bekostninger, for hans egen Regning og Ansvar, og kan vedkommende Stiftamtmand eller Amtmand sig derfor med Caution eller anden Sikkerhed forud forsyne. J øvrigt staaer det enhver anden Angiver frit for selv at paatale og udføre sin Sag; og, dersom ham skulle møde Vanskelighed i at erholde fornødne Stevningsmænd, haver han derom at melde sig hos vedkommende Stiftamtmand eller Amtmand, som paa hans Forlangende, strax føier Anstalt: at han dermed, imod billig Betaling for deres Umage, uopholdelig vorder forsynet. 10) Som det paa adskillige Steder sig har tildraget; at naar Consumptionsforpagter, Kiøbstædindvaanere eller andre, ville mod nogen af Bondestanden anlægge Sag for opdaget utilladelig Brændeviinsbrænden eller Kroehold, have de Paagieldendes Huusbonder eller deres Fogder, som derom underhaanden ere blevne underrettede, forekommet Hine, ved først at udtage Stevning til Doms Erhvervelse over samme Forbrydere, for selv at undgaae det dem for Bøderne efter forrige Forordning paaliggende Ansvar, og at kunde, omendskiønt hemmelig, eftergive eller moderere Straffen for de Skyldige, og saadan Omgang er ei allene saa meget mere utilbørlig, som Jordegodseiere eller deres paa Godserne holdende Fogder kunde, naar de ville, lade sig det med Alvorlighed være angelegen, altid have Efterretning og hvad ulovlig Brændeviinsbrænden eller Kroholdder maatte forøves, og samme strax burde forebygge og hemme, samt ei lade det blive upaatalt indtil de fornemme at det vilde skee af andre, men endog drager de skadelige Følger efter sig, at Overtræderne undgaae den fortiente Straf, og Kiøbstædernes Jndbyggere samt andre afskrækkes fra at paatale deslige Forbrydelser, saa skal, naar og saadant efterdags maatte møde nogen Angiver af utilladelig Brændeviinsbrænden eller Krochold hos Bondestanden, være sig Consumptionsforpagter eller andre, og Godsets Huusbond eller Foged paa lige Tid, eller kort forud, havde anlagt Sag imod samme Forbrydere, saadan Huusbond eller hans Foged være pligtig, paa Angiverens Forlangende, og efter 3 Dages Varsel, personligen at møde for samme Giesteret, hvor Sagen mod de sigtede Bønder er anlagt, samt der aflægge sin Eed efter Loven. at han ei i nogen Maade var vidende, at de sigtede Bønder forud vare angivne for Kroehold eller Brændeviinsbrænden, da Sag derfor af ham (være sig enten Huusbondeller Foged) mod dem blev anlagt; men trøster han sig ikke til denne Eed at giøre, afvises Sagen paa Huusbondens eller Fogden Side, og den haver derimod for Angiveren sin uforhindrede Fremgang paa forordnet Maade, ligesom og Huusbonden, efter anførte forrige Forordnings 12 s., til de Bøder, som Bønderne kiendes at have forbrudt, samt Sagens Omkostninger bliver ansvarlig. 11) Omendskiønt Bønder og andre ere ved 3 C. af Forordningen de Dato 23 Nov. 1757, igientaget ved meerbemeldte forrige Forordning, alvorligen forbudne, naar Jnqvisitioner om utilladelig Brændeviinsbrænden og Kroehold, foretages, derudi at giøre nogen Hinder eller Modstand, og mindre de Inqvirerende at overfalde, fornemmes dog at saadant ikke destomindre sig paa et og andet Sted haver tildraget, da Almuen udi visse Byer, hvor Inqvirenterne sig have indfundet, ere løbne tilsammen, for deres Forretning at hindre, og tildeels dennem at overfalde, stolende paa, at ingen under saadant Sammenløb kan kiende og navngive de Skyldige. Som Vi nu paa det alvorligste ville ansee dem, som giøre sig skyldige, eller tage Deel udi saa strafværdigt et Forhold, saa skal udi deslige Tilfælde efterdags forholdes saaledes: At naar Inqvirenterne med tvende Vidner, som de i fornøden eragtet Fald paa Forretningen medtage, og hvilke, uanseet de selv maatte angribes, dog som lovgyldige Vidner herudi ere at ansee, bevise: at nogen Byes Folk, hvor de sig til Inqvisition have indfundet, har samlet sig for at hindre deres Forretning, eller truet og overfaldet Rettens Betientere, eller og nogen af Jnqvirenterne eller deres Følge, skal Stedets Amtmand, ved en dertil beskikket Actor, lade denne Byes Gaard= og Huusmænd samt unge Karle, paa deres egen Bekostning, lovligen forhøre, for de Skyldige at udfinde; men vil ingen udlægge samme Skyldige, skal 2de af Byens vederhæftigste Gaardmænd, som han efter Omstændighederne maatte for got befinde, straxen arresteres, og forblive udi Arresten indtil de have navngivet de Skyldige, og af disse skal da 2de eller fleere efter Lodkastning dømmes til Fæstningsarbeide paa et eller fleere Aar, efter Sagens Beskaffenhed. Skulle ved Arresteringen af bemeldte 2de Gaardmænd møde nogen Hinder eller Modstand af Almuen, har Vedkommende at indberette saadant til Stedets Amtmand, som strax af nærmeste Garnison haver at reqvirere et fornødent Antal af militaire Mandskab, efter Omstændighederne, til bemeldte Mænd Paagribelse og Befordring til nærmeste Fæstning, efter som oven er meldt og 12) J øvrigt forbliver det ved oftbemeldte forrige Forordning af 2den Sept. 1773, samt derudi citerede foregaaende Anordninger af 30 April 1734, 5te Junii 1743, 1ste Febr. og 23 Nov. 1757, for saavidt ikke herved anderledes er anordnet; dog undtages af anførte under 1 Febr. 1757 udgangne Forordning, saavel den 3die C. for saavidt samme forbyder Kiøbstæds=Jndvaanere at skiænke Brændeviin for Bønder, og disse at drikke det paa Stæderne, hvilket Forbud efter befundne Omstændigheder, hermed ophæves; men derhos skal det være aldeles forbuden, hverken at skiænke eller drikke videre end til Nødtørft eller Vederqvægelse; og befindes det at skee til Fylderie og Drukkenskab, undgielder de Skyldige den ved samme Forordning dicterede Straf, som og bemeldte Forordnings paa følgende 4de og 5te C., da det herefter tillades Almuen og andre paa Landet Boende at bruge indenlandsk Brændeviin, men til Tarvelighed allene, ved deres Brylluper, Barseler og andre Værtskaber og Gilder, dog at de Brændeviinet fra Kiøbstæderne sig tilforhandle.