Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-03-28
Den 17de Februar holdes i Lissabon den store berømte Procession for Sennor dos Passos, der gine var forhen een af de meest glimrende og meest søgte Processioner, især da med den de geistlige stemorstader tage deres Begyndelse. Men fra Tid Constitutionen er blevet et tørt Surregat forligionen, og fra den Tid Kloster Geistligheden er for svunden, og siden ingen Fidalgos-Fruer meer, tilbelede og i dyb Sønderkumselse, følge Korset, for og med at udsone Synder eller at opfylde et Lofte (hvor for man nu for det Meeste maa tage dertil lend Synderinder), og den Hellige derfor ogsaa nægter gjøre Miratler, saa har den almene Jnteresse saave for denne, som for alle andre Processioner aftaget Kun gamle Kjærlinger af den lave Pøbel og Betinledsage Toget og iftemme Løvsange, hvorfor de de modtage en Almisse. Til denne Forandring har og saa den portugisiske Geistligheds Usædelighed bidrage Meget. Da Processionerne ved Ophævelsen af Klostrinbleve skilte ved deres største Prydelse, fik disse Cormonier herved den sidste Stød, endskjøndt man alle rede længe ikke mere havde gjort synderligt af den Den store Stare af Munte havde ved en saadankei noget Tiltrækkende ved sig, om end ikke noget sværdigt. Men efterat Munkene ere forsvundne, ogsaa den største Deel af den skjønne Verden forinden fra at beskue en Procession. Den Oven vente, som blev ledsaget af alle Munke, blev især den bivaanet af Mange. Den største Pynt blev frem til Skue, for at see og blive seet. Det fremdrog det Andet, og derved dannede sig paa alconerne og i Vinduerne et Gallerie af de pyntegste Damer; Husene saae festlige ud; Ryttere og vipager holdt i Gaderne, og man kunde knap kom igjennem. Nu tage Beboerne ikke engang deres vanlige Dragt paa for at see den. Oprindelsen, denne Procession fortælles at have været følgende: henhor dos Passos kom engang, klædt som en fattig legrim, syg og svag, til Klosteret St. Roqve og ad om Natteleie. Man tog imod ham, men dog kke saaledes, som han havde ventet. Af den Aarsag gav han sig den følgende Dag til det ligeover for paa at Bjerg beliggende Kloster da Graa, hvor man nodtog ham ret hjerteligen. Pilegrimen døde kort efter og blev nu formedelst hans mange Underværker tilbedet som en Helgen i Christi Skikkelse med Korset paa Skuldrene. Men Klosteret St. Roqve (skinsyg wer den Ære, som Klosteret da Graga opnaaede, hvor den Hellige endog efter Døden vedblev at gjøre Mirakler, saa at Tusinde gjorde Pillegrimsfarter derhen, for at kysse hans Fødder, og ved stor og smaae Gaver at forskaffe sig hans Beskyttelse i Himmelen, begyndte en Proces imod Klosteret da Graga og fordrede den helliges Udlevering, fordi han først havde taget indi Klosteret St. Roqve. Denne Proces vedvarede i mange Aar og kostede store Summer (Acterne skulle endnu være til. Omsider faldt Sagen saaledes ud at den Hellige eengang om Aaret og det i den første Fastenge skulde i 21 Timer aflægge et Besøg i Klosteret St. Roqve, men begive sig saa temmelig incognito og uden Opsigt derhen, hvorimod han den følgende Dag i stor Procession skulde bringes tilbage til da Graca. Med denne Dom maatte man lade sig nøie, og siden den Tid er Processionen aarligen bleven holdt. Jblandt denne Helgens Mirakler og Beviser for hans ægte Hellighed fortælles: at under den store Jøde-Forfølgelse i Portugal, havde en Jøde, som udgav sig for en Christen, kysset den Helliges Fod, og paa Øieblikket var Blod flydt ud af den heden blev derved opdaget, og strax derefter stener ihiel af Folket.