Viborger Samler, 1837-04-07
"J sidstafvigte 3 Aar bebudede jeg, ifølge Resultatet, af mange Aars Erfaring, de tørre Somre, og forkyndte det i disse Tidender for hver Sommer især og Vaaren forud, hvilke Forudsigelser ogsaa tilfulde indtraf, men for dennesinde kan jeg med Glæde bebude een af de Somre, der ere saa ønskelige for vor Agerdyrkning, nemlig med Blandingsveir, og derhos hverken for vaad eller for tør. Jeg siger, med Glæde at kunne bebude den; thi jeg kjender og føler grant, hvilken stor Nød og Trang der i denne Tid nedkuer Modet hos saa mangfoldige Agerdyrkere, og som ere nærved at udslukke Haabet hos dem om, nogensinde at komme paafode igjen. Dog Brødre, fatter kun frisk Mod i Tro og Tillid til Himmelens almægtige Gud og miskundelige Fader, Tænker blot efter, hvad J saa ofte selv maa have erfaret, at naar Nøden er størst, er ogsaa Guds Hielp som oftest nærmest. Jeg har over 40 Aars Erfaring for mig til Grund for denne Forudsigelse af Sommerveirliget, og kan altsaa ikke medrette beskyldes for, at fare med Tant; betænker kun ogsaa, hvor rigtig mine forrige dristige Forudsigelser dog ogsaa indtraf med de tørre Somre! Hvis J nu i dette Foraar anstrænge Eder af yderste Evne for at faae den fulde Vaarsæd tilbørligt lagt, og ikke give Eder tabt, i hvad J end skulle døie, da kan med Guds Hielp en riig og velsignet Høst atter hielpe paafode, Vel sandt, jeg veed det saare vel at Mangfoldige mangle Sædekorn, og ere dertil med i den rædsomme Fodertrang, samt desforuden blottet for Penge, og, istedetfor at kunne sælge nogle Kreature, meget mere behøve at kjøbe, fordi den befrygtede Fodertrang drev dem til, sidstafvigte Efteraar at skille sig ved Tredieparten – ja Halvparten af den sædvanlige Besætning, og, desværre, at skille sig derved for en Bagatel, men det kjere Haab opliver Modet paa lovlig Vei, og da overvindes som oftest de største Vanskeligheder. Skulde Een og Anden endog ikke see Udvei til, at faae en stor Deel af Vaarsæden lagt uden ved Græsset, og altsaa ikke førend sidst i Mai eller først i Juni, maaskee endog blot til St. Hansdag; han skal dog derfor ei forsage, da Sommeren med Guds Hielp nok vil staae med! – J de senere Aar er jeg bleven opmærksom paa en nye Omstændighed ved Naturens Gang, og hvis de sidste 7 Aars Erfaring jeg har derom, ogsaa i dette Aar vil staae sin Prøve, da vorder jeg istand til at forudsige, omtrent naar der vil falde Regn i Sommermaanederne. For dennesinde vil jeg da herved meddele en Prøve ogsaa derpaa; og hvis da disse meere specielle Forudsigelser holde Stik for denne Sommer, skal jeg have den Fornøielse at give en kort og tydelig Anviisning til, hvorledes Enhver, der har lært at skrive, fremdeles selv kan sættes istand til, at forudsige Sommerveirliget. Jfølge denne kortere Erfaring skal Forsommeren i Aar ligge til St. Hansdag blive noget tørrere end Eftersommeren, og, fraregnet nogle enkelte Regn byger, vil først til St. Hansdag falde en ret velsignet Regn, og omtrent 3 Uger derefter igjen en saakaldet dygtig Bløde; derpaa vil følge Regnbyger af og til ligetil de første Dage af September, hvorefter vil paa følge et gunstigt Høstveir, der dog vil afbrydes ved Jevndognstiden med nogle Dages Bygeveir. Dette er Alt hvad jeg for dennesinde har at sige om Veirliget for næste Sommer; thi, om Sommeren vil blive varm eller kold, vil, efter hvad jeg har bemærket, nok meest komme an paa, om Jisbjerge fra Nordpolen samtidigt drive i Mængde og Størrelse ud i Nordsøen og det atlantiske Hav, hvilken Omstændighed gjerne ledsages af Kulde. Men ihvordan det end bliver dermed, saa lider Jordens Afgrøde meest under Sommerkulden, naar den er forknyt enten ved overflødig Væde eller stræng Tørke, og staaer sig ialmindelighed godt under Sommerkulden, naar Afgrøden, ved forresten gunstigt Veirligt, fremvoxer, frodigt, ja Kulden er da ofte fornøden, for at afværge Geilhed, der giver Leiekorn og svange Kjerner; altsammen Noget som enhver erfaren Landmand saa ofte har bemærket. – Til Slutning maa jeg gjentagende gjøre opmærksom paa, at disse mine Forudsigelser af Sommerveirliget grunde sig paa Erfaring og Regler ved Naturens Gang, nemlig: den første almindelige Forudsigelse har 43 Aars Erfaring for sig, og den sidstanførte mere specielle Forudsigelse har 7 Aars Erfaring til Grund; men om disse Regler fremdeles ville holde Stik, dette er jo naturligviis skjult for mig, og kan ikkun ved mangfoldige Aars omhyggelig Jagttagelse bringes til paalidelig Vished. - Skrevet i Marts 1837.