Aalborg Stiftstidende, 1846-05-20
Til den respective Havnecommission for Sæby, Jeg føler det som Pligt baade imod den respective Commission som imod enhver af Sæby Kjøbstads Jndvaanere, der nu maae og have maattet yde Bidrag til den anlagte Havns Afbetaling, at gjøre Commissionen opmærksom paa Nødvendigheden af en Vatter-Liste paa den i den ydre Havn beliggende søndre Kai eller Steenkiste. Denne Kiste er forsynet med et temmeligt godt Forbind foroven og med Ankere, som gaae fra Hammer til Hammer, hvorpaa unægtelig den største Kraft af Stenenes Tyngde vil hvile, naar man ikke vil søge den Grund opmudret, der er bestemt at skulle tjene som Havn. Grundens Beskaffenhed bør dog vistnok her fremfor Alt tages i Betragtning: den bestaaer af en levende Sand eller hvad man kalder Qvæg, der ligesom Vandet søger Ligevægt, hvilket kan erfares blot ved lave Vande at grave et Hul paa 1 Alens eller større Dybde, som ved en Forandring af den almindelige Flod, er ved næste Ebbe skyllet ganske til igjen. Vilde man ogsaa antage, at Pælene ere dybere nede i Grunden end de bestemte fire Fod, da vil dog den nuværende Havnecommission eller dens Efterkommere, selv om Jndseilingen kunde opnaaes for et 6 Fods Fartøi, neppe lade Havnen være i en Tilstand, hvorved kun et fire Fods Fartøi kan søge Plads, og da vilde enhver dybere Opmudring bringe al den anvendte Bekostning paa hele den søndre Steenkiste i Risico, da derimod, naar nu hele Bekostningen med Vatterliste, Ankere, Spiger og Arbeidsløn gjøres for omtrent 50 Rbd., naar derimod Kisten engang er opfyldt med Steen, da maa den, for at bringes i den nødvendige Holdning, medtage flere hundrede Daler. Jeg haaber, at den respective Commission ikke vil optage min Anmærkning ugunstig. Mit Fag gav mig Leilighed til at komme ind i mange af de senere Aars anlagte Havne, der vidne om Hr. Capit. Leths Jndsigt i deres Anlæg og Arbeide, og de Øieblikke, mit Ophold har været i Samme, ere ikke blevne uafbenyttede af mig, især for at overskue deres skjulte Jndretninger det kalder jeg Bolværkernes egentlige Forbund, som ikke kan sees, naar Arbeidet er færdigt og derhos nøie erkyndige mig og Nødvendigheden af Samme. Naar nu derhos betænkes, at de fleste Steder, hvor disse Havne ere anlagte, Grunden er af fast og leret Natur, saa at den, selv i de allerhaardeste Storme, ikke kan bibringes meere Sø end her med seilbar Kuling, da maatte man have Grund til at gjøre den Anmærkning, at der ved disse enten er anvendt meget Arbeide og mange Materialier, der kunde være sparede, eller at begge Deele her blive forlidet brugte. Jeg vil nærmest sammenligne Søens Jndflydelse paa Sæbys Havn med Jndflydelsen paa Grenaas, og med største Beredvillighed medtage et af Havnecommissionens Medlemmer, da jeg agter at gjøre en lille Tour dertil og med al den mulige Bistand, der staaer i min Magt, gjøre Touren frem og tilbage saa behagelig som mulig og uden i fjerneste Maade at drage nogen Fordeel ved Samme. Jeg har ikke været i Grenaas Havn siden dens sidste Udvidelse er paabegyndt, men jeg er dog forvisset om, at mine Udtryk ville finde Bekræftelse ved at besee Samme. Jeg gjentager, at min tagne Frihed ikke maa blive optagen ugunstigt, og beklageligt vilde det være, om Sæbys Jndvaanere om faa eller mange Aar skulle komme til at erfare Sandheden af mit Andragende og derved blive sat i det Tilfælde, som forhen, at Byen ikke formaaer at bringe det Faldne istand, og imedens der søges Laan – og til at opnaae Resultat herpaa medgaaer som oftest lang Tid – dette da være i saa brøstfældig Tilstand, at for Sammes Bekostning en af Havnemolerne kunde være betydelig forøget, hvilket dog vilde være et Fremskridt til en fuldstændig Havn. Ærbødigst C. F. C. (Fortsættes i næste Nr.