Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-06-27
Pitt har grovelig bedraget sig i Henseende til vor Revolution, ligesom Ludvig VI. og de Franske Aristokrater, der bleve forførte derved, at de foragtede Folket; en Foragt, der grundede sig allene paa Bevidstheden af deres egen Nederdrægtighed. Alt for umoralsk til at troe paa republikanske Dyder, alt for lidt Philosoph til at giøre et Skridt ud i Fremtiden, stod Georgs Minister dybt under sit Aarhundrede; dette Aarhundrede tog sin Flugt henimod Frieheden, og Pitt vilde bevæge det til at vende tilbage til Barbarie og Despostisme. Hidindtil have og alle Begivenheder sammentagne tilintetgjort hans ærgierrige Drømme. Han har og seet, at de forskiellige Redskaber, han betiente sig af, ere eet efter andet sønderbrudte ved Folkets Magt; han har seet Necker, d'Orleans, Lafayette, Lammets, Dumouriet, Castine, Brissot og alle Girondens Dverge forsvinde. Det Franske Folk har hidindtil revet sig løs af hans Rænkers Garn, som Herkules af en Spindelvæv. Man betragte allene, hvorledes enhver Krisis i vor Revolution river ham stedse langt hen over den Punkt, hvor han vilde staaestille, man betragte kunn, med hvilke møsommelige Bestræbelser han søger at bevæge Publikums Fornuft til at vige tilbage, og fængsle Friedens Gang; man betragte end videre, hvormange Forbrydelser der ere begaaede for at tilintetgiøre den. J Slutningen af Aaret 1792 troede han uformerkt at forberede Kong Capets Fald, i det han bestemte sin Herres Søn Tronen, men den 10 de August gjorde hans Anslag til intet, og Republiken er grundfæstet. Forgieves raabe Girondisternes Partie, og alle de fremmede Tyranners nedrige Emissarier fra alla Sider Bagtalelsens Slanger, den borgerlige Krigs Dæmon, Foederalismens Hydra, Aristokratiets Uhyre til Hielp, for at qvæle den i Vuggen; den 31te Maji vaagnede Folket op, og Forræderne ere ikke meere til. Konventen viser sig ligesaa retfærdig, som Folket, ligesaastor, som det den betroede Embede. Der bliver en nye selskabelig Forbindelse bekiendtgjort, som er bleven stadfæstet ved Frantsoser, nes eenstemmige Villie; Friehedens Genius svæver med hurtige Vinger over dette Riges Overflade, bringer alle de Partier igien nærmere sammen, der vare i Begreb med at adskille sig, og befæster det paa sin vidtløftige Grund. Men især beviser Georg II Principal Ministers heele Forvaltnings=System, hvormeget han mangler Genie, uagtet den Opmærksomhed, vi have beæret ham med. Han har stedse villet forene to Ting med hinanden, der gjensynlig modsige hverandre, nemlig den Kongelige Prærogativs, det er, Despotismens uindskrænkte Udvidelse, med den Engelske Han deels Velstands Tilvext, ligesom om Despotismen ikke var en Ulykke for Handelen; ligesom om et Folk, der har havt noget Begreb om Frihed, kunde igien falde ned til Slaverie, uden at tabe den Virkekraft, der allene kan være Kilden til dets Lykke. Pitt er ligesaa straf værdig i Henseende til Engelland, hvis Konstitution han tusende Gange har fornærmet, som i Henseende til Frankerige. Endog det Foretagende, at sætte en Engelsk Prints paa den Bourbonske Trone, var et Attentat imod hans Lands Frihed, siden en Konge i Engelland, hvis Familie herskede i Frankerige og i Hannover, have de alle Midler i Hænder til at bringe det under Aaget. Hvad, en Nation, der har holdt det betænkeligt at betroe en Armee i Kongens Hænder, ved hvilken man ofte har gjort det Spørgsmaal, om det Engelske Folk vilde tillade, at han forenede en Hertugs Magt og Til tel i Hannover med denne Titel, denne Nation skulde krybe under en Slaves Aag, der ødelægger sit Fædreneland for at skaffe sin Herre Kro. ner, Jeg har for Resten ikke fornøden at anmerke, at de uforudsette Begivenheders Løb ved vor Revolution har nødvendig maattet tvinge det Engelske Ministerium til efter Omstændighederne at giøre mange Forbedringer, sine første Planer, og forøge sammes Forlegenhed, og følgelig ogsaa dets sorte Kunstgreb. Det var og ikke engang forunderligt, om den, der vilde skaffe Frankerige en Konge, blev bragt til at udtømme sine sidste Kilder, for at holde sin egen Konge, eller sig selv ved Magt. Allerede i Aaret 1791 havde det Engelske Partie og alle Friehedens Fiender merket, at der var et republikanskt Partie til i Frankerige, der ikke vilde indgaae noget Forliig med Tyranniet, og at dette Partie var Folket. De partielle Mordoptrin, saasom paa Martsfeld og i Nancy, syntes dem utilstrækkelige til at ødelægge dette Partie, de besluttede at bestride samme; deraf kom den uhyre Alliance imellem Østerrige og Preussen, og siden Forbindelsen imellem alle de imod os bevæbnede Magter. Det vilde være urimeligt fornemmelig at tilskrive de Emigrertes Jndflydelse, der længe faldt alle Hoffer besværlige med deres af mægtige Skrig, og det Franske Hofs Kredit, dette Phænommen; det var et Arbeide af den udenlandske Politik, der blev understyttet ved Oprørernes Magt, der herskede i Frankerige. For at bevæge Kongerne til dette vovelige Foretagende var det ikke nok, at man havde søgt at indbilde dem, at heele Nationen, undtagen et lidet Antal Republikaner, hemmelig hadede den ny Regiering, og ventede paa dem som sine Befriere, det var ikke nok, at man havde forsikkret dem om, at alle vor Regterings Hoveder og vore Armeers Anførere vilde giøre sig til Forrædere; for at retfærdiggiøre dette forhadte Foretagende i deres forarmede Undersaatters Øine, maatte man endog svare dem den Forlegenhed at erklære os Kriig. Da de vare i Beredskab, erklærede det herskende Partie dem den selv. I erindre Eder, hvor listig de vidste at benytte sig af Frantsosernes naturlige Mod og Folkeselskabernes borgerlige Enthusiasme til at skaffe deres troeløse Udkast et lykkeligt Udfald. J vide, med hvilker machiavellistisk Uforskammenhed, de, der lode vore Nationalgarder være uden Vaaben, vore faste Pladser uden Ammunition, vore Krigshære i Forrædernes Hænder, lokkede os til at plante den trefarvede Fane overalt indtil Verdens Ende. I deres troløse Deklamationer fornærmede de Tyrannerne, for at tiene dem; med et Træk af en Pen styrtede de alle Troner om, og forenede Europa med det Franske Rige; et fikkert Middel til at befordre vore Fienders Rænkers lykkelige Fremgang i den Tidspunkt, da de hos alle Regieringer dreve paa, at de skulde erklære sig imod os.