Berlingske Tidende, 1827-02-12
Hoved Kasserer-Contoiret i Kjøbenhavn under Directionen for Statsgielden og den synkende Fond, den 3die Februar Ved Kiøbenhavns Toldkammer ere den 9de Februar 1827 ind komne følgende Skippere: M. Eltvedt fra Langesund, S. Tucker, fra Charlestown, O. Thoresen fra Frederickstad, med følgende Vare: 1147 Stkr. Jern og Trælast, 1122 hele og 311 halve Fade Riis. - Udgaaet : N. Harris til Stavanger, med følgende Vare: 1000 Tdr. Rug, islandske Vare, Værdie 57 Rbd. rede Sølv, 27 Tdr. Ærter og 110 Tdr. Byg. Trolog, forsattet af Hr. Krigsraad Schjørring, med Chor til Musit af F. Kuhlau, fremsagt i Helsingøers Musitalske Selskabs Concert, den 3die Februar 1827, i Anledning af Hr. Majestæts høie Fødselsdag. Tans er vor Kreds det tonefulde SvorEr tyst - og Harmoniens Vover slumre. Dog snart de ville høit og vældigt bruse, J festlig Samllang, Danmarks Drot til Ære. Vær os velkommen, Danmarks Høitidsdag, Du som os skienked Frederik den Gode, Med glade, rørte Hjerter vi Dig hilse! Vær trefold os velkommen, Froe skue vi End Dannerkongen med usvækket Kraft, At pryde sine Fædres gamle Throne, Og venligt smiller Haabet os imode, At han den længe, længe skal beklæde. Der staaer hans Billed! - O hvor gjerne skuer Den danske Mand, de ædle, stærke Træk, Som male os den Oldenborgske Stamme, See, anden, femte Fredriks milde Øie See fjerde Christians, Fredriks Ørneblik, og femte Christians derve Herskermine! Du dem forener Frederik den Sjette, Den stolte Kongeslægt Du os fremstiller. Hvad seer jeg hist? – J Glands en Stjerne svæver Høit over Dannerkongens Billeds Jsse, Hvad monne den os tyde, - Lykkens Stjerne? Ovel fortjente Du det, ædle Fyrste, At den Din Bane stadigt skulde følge! Det skeete ei. De tordensvangre Skyer, Som truede Din høie Faders Throne, Omhvælvede saa brat Dit Kongesæde, Og sendte Lyn paa Lyn mod gamle Danmark, De skrækkede Dig ei. Med mandigt Bryst, Du trodsed, Klippen liig, hver Storm, hver Fare, Urokket blev Dit Kongelige Mod, Skjøndt Dit landsfaderlige Hjerte bløded J Nøds og Vanhelds rædselfulde Mørke, Du var vort Haab, vor Tillid og vor Trøst. O, nu jeg tyder let den klare Stjerne, Som svæver over Dannerkongens Billed, Ja Frederik, Du var vor Ledestjerne, Du er det end De høie Kongedyder, Hvis Glands Din Throne mildeligt omstraaler, Fast binde til Dig Dannerfolkets Hjerter. O. Harmonie, Du Himlens skjønne Datter, Tolk - Danmarks Følelser - jeg kan det ei Chor Med kjerlige Hjerter omringe Vi, Frederik, Dit billedes Fod ; Og glade vor Hylding vi bringe. Dig, Konge saa mild og saa god - Skue ned fra Din Throne, og hør Myrinder, Lovprise Dit Navn med taknemmelig Hul Thi ei havde Danmark en ømmere Fader, Og aldrig var nogen meer elsket end Du. Ei hædres Du Frederik blide, Kun her i vor Fædrenestavn. Nei, trindt om i Verden saa vide Med Ærefrygt nævnes Dit Navn. Haardt trængte utallige Fjender Dit Rige, Men Dankongen hade - det kunde de ei, Thi for vilde Solen sin Bane fravige, Før Frederik veeg fra Retfærdigheds Vei. - O klare og elskede Stjerne. Vor Fører i Trængselers Nat, Du viiste os Haab i det Fjerne Naar Vanheld os ramte saa brat. - Saa gjerne Din venlige Straale vi følge J Glæde, i Kummer, i Lykke, i Nød, Dig ville vi følge paa Land og paa Bølge, Dig ville vi følge i Liv og i Død.