Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-04-06
Porten har ladet bekiendtgiøre en Jafta eller en Tabel over Ali Paschas Forbrydelser, hvori hans Uretfærdigheder, Grusomheder og Ulydighed mod Porten skildres, og han især dadles for at have understøttet Rebellerne i Morea og paa andre Steder, hvorved han har forsyndet sig imod den Mahomedanske Religion. Over hans Hoved var paa Seraillets Port fæstet en Tavle, hvorpaa følgende Ord stode: Dette er det afhuggede Hoved af Forræderen imod Religionen, Depededenly Ali Pascha, fra hvis List,, Falskhed og Tyrannie Jslams Bekiendere endelig ere befriede. Tersana Emini (Jntendant for Arsenalet) har faaet den Commission at skulle modtage denne Mands betydelige Efterladenskab og Papirer, som i saa mange Aar har kappedes med de største Fyrster i Magt og Rigdom, og som i flere Lande har underholdet talrige Forbindelser. Om de Omstændigheder, som passerede førend hans Henrettelse har nu Porten erholdet følgende officielle Meddelelse: Ali Pascha havde, efterat han havde mistet alle sine Fæstninger og Tropper, indsluttet sig med omtrent 500 Mand i et fast Taarn i Castellet i Janing. Det er en Bygning af 3 Etager hvor han og hans Følge beboede den øverste; den midterste var opfyldt med hans Skatte, og i den nederste var et stort Forraad af Krudt. Chorschid Pascha afsendte en Seliddagfor at bevæge ham til at overgive sig frivillig. Da Ali ofte havde truet med at han vilde sprænge den Bygning i Luften hvori han opholdt sig, lod Chorschid Pascha erklære ham, at han brød sig ikke noget om denne Trudsel, og at han selv vilde forhielpe ham dertil ved at anlægge Jld, hvorpaa Ali Pascha begyndte at capitulere. Han forlangte Sikkerhed, for sit Liv. Chorschid svarede ham derpaa, at dette Punkt ene beroede paa Sultanens Afgiørelse, og at han ikke engang, ifald der endnu var Tid dertil, kunde gaae i Forbøn for ham, med mindre han strax overleverede alle sine Skatte, og flyttede ind i den Boepæl, som var ham anviist. Efter flere Samtaler fattede endelig Ali Pascha den Beslutning at overgive sig. (Jfølge private Breve skal en af hans Koner have overtalt ham dertil. Kun en af hans Fortroelige forblev i Taarnet, og havde faaet af ham den hemmelige Commission paa et givent Signal, enten at antænde Krudtmagasinet, eller at overlevere til Chorschid Pascha alt hvad der var i Bygningen. Han selv blev med sit Følge som bestod af 50 Ledsagere; men som han hurtig forøgede til 100, og imod hvilke Chorschid Pascha opstillede ligesaa mange af sine Folk, bragte hen paa en liden Øe i Søen ved Janina og i Nærheden af Castellet. -Man tilstod ham her alle de Æresbeviisninger, som tilkom hans Rang. Han modtog en Mængde Besøg, og han syntes endnu bestandig ikke at tvivle paa sin Freise. Han forlangte endog den Dag, da han døde, at man skulde give ham Viin, som han tilstod vel at være imod Mahomeds Lov; men sagde at det var aldeles nødvendig for ham. - Jmidlertid var der ankommen fra Constantinopel den øverste Rets Kiendelse (Fetwa), tillige med Storfultanens befaling at exeqvere den paa Stedet. Den 2den Seraskier, Statholderen i Morea, Mehmed Pascha, maatte selv udføre denne Commission. Han begav sig den 5te Februari til Ali Pascha; talte en Tid længe med ham, og dræbte ham derpaa idet han stødte ham Dolken i det venstre Bryst; derpaa traadte flere af hans Følge ind i Værelset, og huggede Hovedet fra Kroppen. Der udbrød nu strax en blodig Kamp imellem Ali Paschas Ledsagere og Storsultanens Tropper; hvori flere mistede Livet; dog varede Kampen ikke længe, og den endte sig under det Raab: leve Sultan Mahmud! og hans VeziirChorschid Pascha. - Omer Pascha er bleven udvalgt, til Statholder i Janina. – Efterat Porten saaledes har overvældet sin bitterste Fiende, og Krigen Albanien kan betragtes som tilendebragt, ved det at hans Allierede ere blevne undertvungne, saa har Chorschid Pascha begivet sig over Arta paa Marschen til Morea. Naar man nu bringer denne Begivenhed i Forbindelse med den sikkre Efterretning om at den Tyrkiske Flaade har sat 10,000 Mand iland ved Patras, saa kan man forestille sig hvor meget det maae styrke Tyrkernes Tillid, hvor farlig Grækernes Stilling er, og hvor usandsynligt det derforer, at Sultanen vil give efter i en saadan Glædesruus, og desuden i et Øieblik, da den med Knopper saa svagt besatte Ottomaniske Herskerstamme, er bleven beriget med en nye Pode. De arme Grækere svæve unægtelig i dette Øieblik i en stor Fare, og Gud og Alexander kunne nu allene frelse dem. Vel beretter man fra Wien, at der er seet ved Øen Zante en Flaade af 60 vel udrustede Skibe, som forfulgte den Tyrkiske Flaade, og i Triest vil man have Efterretninger fra Corfu som naae til den 7de Marts, ifølge hvilke den Græske Flaade skal efter Landgangen er skeet, have angrebet den Tyrkiske Flaade, og slaget den i en Søebataille, som varede fra den tredie til den femte Marts, hvori de erobrede 17 Tyrkiske Skibe, og hvorpaa Flaaden blev fordreven fra Patras, og er endnu indsluttet i Bugten ved Lepanto. Det Græske Senat skal have opbudt en almindelig Landstorm, som strax angreb de Tyrkiske Tropper, nedhuggede dem og tvang Resten til at retirere til Patras. (Men det kommer an paa hvormeget man kan forlade sig paa denne Efterretning. Men saameget er vist, at den Østerrigske Jagttager har intet uheldigt for Grækerne at berette, og indskrænker sig blot til at tale om nogle Søerøverier, som enkelte Græske Skibe skulde have begaaet; saaledes skulde de have bemægtiget sig 3 Engelske Skibe og opbragt til Spetzia, og anholdet et Østerrigsk Skib, som vilde bringe Kornvarer til Candiad. – Janitscharerne i Constantinopel have i de sidste Dage begaaet endeel Udsvævelser imod private Personer, og da Janitschar Agaen vægrede sig ved at udlevere Oprørstifterne til Capudan Pascha, saa blev han den 22de Februari affat og forviist til Rodosto. KulKiaja er bleven udnævnt til hans Efterfølger. –