Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-08-08
Efterat den kgl. Commissarius, Hs. Excell. Geheimestatsminister Anders Sandøe Ørsted, har bemærket: "ganske uventet er der her fremkommen en Masse af de meest indgribende Bebreidelser imod Kongens Raad, tilføier han eller hvad der vel er det Samme, mod Kongen selv, da de Handlinger, hvorom der er Spørgsmaal, ere udgaaede fra Kongen, der vistnok ikke blot følger de Raad, som gives, men selv formaaer at fatte en Mening. Vi kunne ikke nægte, at det i den allerhøieste Grad har forhauset os at see, at saadanne Ord have kunnet undslippe en Mand, som den kongl. Commissarius, Hs. Excell. Geheimestatsminister Anders Sande Ørsted. At der findes en almindelig Misstemning i Landet, at det er nødvendigt at opgive den hidtil fulgte Anskuelse om, at Folket er veltilfreds, og at de Utilfredse kun ere nogle enkelte Jldesindede, det maa Enhver indrømme, der er en sandhedskjærlig Mand, og som ei er aldeles forblændet af bureaukratisk Fanatisme. Og da den kongl. Commissarius, Hs. Excell. Geheimestatsm. Anders Sandøe Ørsted, hørte de første Toner af Landesorgen, af den dybe, alvorlige Folke=Bekymring, hvad gjorde han da Traadte han frem, stærk og stor, og erklærede, at hvis der var Misfornøielse i Landet, da maatte den komme over hans eget og hans Collegers Hoved, da det jo var vitterligt, at Hs. Majestæt havde Viisdom og Villie til at ramme, det Rette, naar de, der stode hos ham, stode ham bi paa den rette Maade, Nei, han giver Misstemningen Anviisning paa Hans Majestæt, han leder Bebreidelserne fra sig og sine Colleger hen paa Kongen, han bemærker, at de Bebreidelser, der gjordes imod Kongens Raad, gjordes imod Kongen selv, da de Handlinger, hvorom der var Spørgsmaal, vare udgaaede fra Kongen, der vistnok ikke blindt følger de Raad, som gives, men selv formaaer at fatte en Mening. Sandelig, det er uhørt i Historien, at en Minister paa en saadan Maade har søgt at trække sig selv og sine Colleger bort fra de Bebreidelser, der ere gjorte mod Regjeringen, og har stillet sin Konge i Gabet. Ofte have vi seet, at Ministrenmed al Kraft og Styrke have reist sig, naar der en repræsentativ Forsamling er fremkommen en Antydning, der kunde fortolkes som en Bebreidelse mod Statens Overhoved, idet de have udbedt sig, at enhver Bebreidelse maatte ramme ene dem; men aldrig have vi seet og aldrig have vi hørt, at det Modsatte har været Tilfælde, at de have udbedt sig, at en Bebreidelse der fremførtes imod dem, maatte rettes imod Kongen. Sligt var vort Fædreland forbeholdent." – – En slaaende Analogie for, at der paahviler Hs. Majestæts Raadgivere eller Ministre Ansvar for de Raad, hvorved de indvirke paa Hs. Majestæts Beslutninger, troer Folkebladet at finde i Lovens 126- (Cfr. N. L. 1241). J dette Capitel, hedder det, er der nemlig Tale og Supplicationer. Den paalægges Kongens Befalingsmænd, den geistlige og verdslige Øvrighed, paa Supplicationen at lade antegne og oprigtigen og udførligen at forklare og berette Supplicantens Sags og Begjæringe egentlige og rette Beskaffenhed med udkrævede Omstændigheder, som ret og forsvarligen eragtes kan, Befindes siden og bevises samme Erklæring uretteligen og vrangeligen at være gjort, da skal den, som den paaskrevet og givet haver, dertil svare og have sin Bestilling forbrudt, eller i andre strenge Maader alvorligen straffes, som den, der haver give Aarsag, at Kongens Haand og Segl, imod Kongens høie Respect, er bleven misbrugt." Vel er der paa dette Lovsted kun Tale og urettelige og vrangelige Erklæringer paa Supplicationer; men Lovbudets Slutning stempler det dog ganske ialmindelighed som en strafbar Handling, ved urigtige Forestillinger af give Aarsag til, at Kongens Haand og Segl misbruges eller med andre Ord, ved urigtige Raad og Forestillinger at give Anledning til, at Hs. Maj. fatter urigtige Beslutninger. Da dette Lovbud har saa stor Betydning med Hensyn til det Ansvar, der paahvile Hs. Majestæts Raadgivere, vil det sandsynligviis ei være uden Jnteresse at høre, hvad en fortrinlig Retskyndig derom yttrer. Anders Sandøe Ørsted siger og dette Lovsted i Juridisk Tidsskrifts 5te Bind, 2det Hefte, Pag. 25 og fl.: "Det er med megen Føie, at det nævnte Lovsted har betragtet den upaalidelige Erklæring som en Forbrydelse, der undergraver den kongelige Anseelse. Blandt de forskjellige Midler, hvorved man kan skade en Andens Agtelse, er vist intet farligere for denne, end naar man ved falske Motiver søger at forlede ham til urigtige Foretagender; thi ved Ens egne Handlinger kan hans Agtelse lide meer, end ved Usandbeder og skjæve Domme, som af Andre anbringes Dersom en Embedsmand skulde være saa troløs at han ved falske Forestillinger forsætligen søgte at forlede Regjeringen til Forholdsregler, hvorved den kunde tabe i Folkets Tillid og Kjærlighed, og som den, bedre underrettet og Omstændighederne, ikke vilde have taget, saa er det utvivlsomt, at han medrette kan straffes efter Grundsætningerne i de Love, der sætte Straf for grove Jnjurier imod Kongen, ja, under visse Betingelser endog som Statsforræder. Men, selv hvor en saa skammelig Hensigt ikke finder Sted, er det dog Mangel af pligtskyldigt Hensyn til den kongelige Anseelse, naar en Embedsmand, ved urigtige Forestillinger, søger at bevirke et andet Udfald af en Sag, end det samme vilde have faaet, naar den troligen var bleven fremstillet saaledes, som den virkelig forholder sig. Endog hvis han ikke i har været sig Urigtigheden i sin Erklæring bevidst, men samme hidrører fra skjødesløs Undersøgelse, har han viist Mangel paa den Omhu, han skylder Regjeringens Anseelse." Det sees let, at A. S. Ørsteds Yttringer, omendskjøndt de er foranledigede ved Behandlingen af den Forbrydelse der bestaaer i at afgive urigtige Erklæringer, dog Ord for Ord passe paa Hs Majestæts Raadgivere, naar de ved urigtige Raad og Forestillinger bevirke at Hs. Majestæt tager Beslutninger, hvorved han udsættes for at tabe Folkets Tillid og Kjærlighed, Af de idag ankomne jydske Stænd. Tid. - hedder det i Kbhpst. for i Mandags – seer man at den viborgske Forsamling begynder paa den rigtigste Maade at spare paa den knapt tilmaalte Tid ved at afgjøre de ubetydeligere kgl. Lovforslag uden al videre Discussion. Den slesvigske Forsamling gaaer rigtignok endnu kortere tilværks; der nedsættes slet ingen Comiteer i ubetydelige Sager.