Berlingske Tidende, 1836-01-04
J enhver saadan Rapport bliver ikke alene at gjøre nøiagtig Forklaring om enhver enkelt Sag for sig, og hvilke Beviser i samme haves, men ogsaa nøie at opgive Forstvæsenets Fordring paa Erstatning og Mulct i Overeensstemmelse med de gjeldende Anordninger. Disse Rapporter blive til de nys bestemte Tider, forsaavidt angaaer de 2 nordsjællandske Overførsterdistricter, at tilstille vedkommende Overførster, forsaavidt de petersgaardske, falsterske og baadesgaardske Skove angaaer, den overordnede Forstembedsmand, hvem Tilsynet, med disse er betroet, forsaavidt Valløe Stifts Skove angaaer, den derved ansatte Overførster; og forsaavidt angaaer Sorøe Academies Skove, Forstinspecteuren, hvilke Embedsmænd gjennemgaae Rapporten, nøie paasee de der ommeldte Paastandes Rigtighed, og derpaa, i det sildigste inden 2de Dages Forløb efter en slig Rapports Modtagelse, igjen afsende samme, med fornøden Paategning om Datum, af Modtagelsen og Afsendelsen, til den paagieldende Politimester. Og have Skovriderne ved de nysnævnte Skove iøvrigt, saafremt i Løbet af 14 Dage ingen deslige Forbrydelser, ere opdagede, ligeledes derom at underrette Overførsteren, Forstinspecteuren eller vedkommende overordnede Forstembedsmænd. Forsaavidt derimod angaaer de andre ovennævnte Kongelige Skove paa Bornholm og i Jylland, har Skovrideren eller Holzførsteren selv at tilstille Politimesteren Anmeldelse med behørig Paategning om Afsendelsens Datum. 3. Naar Rapporten eller Anmeldelsen, er modtagen, har Politimesteren, det snareste skee kan, at lade samtlige Sigtede indkalde med det i Politiretssager befalede Varsel ved de sædvanlige Stævningsmænd. Saadan Jndkaldelse bør indeholde en tydelig Angivelse af den Lovovertrædelse, hvorfor Enhver især er sigtet og den derfor paastaaende Erstatning og Straf tilligemed udtrykkelig Advarsel om, at den Paagieldende, naar han ikke møder til den bestemte Tid, maa vente, at Sagen strax og i Henhold til Forordningen 3die Juni 1796, uden at nogen Forelæggelse eller Landag gives, bliver optagen til Doms, samt at han saaledes taber de Erindringer, som han maatte kunne have mod Sigtelsen. Og bliver iøvrigt med Hensyn til deslige Jndkaldelser, at forholde efter de almindelige Regler angaaende Omgangsmaaden med Stævningers Forkyndelse. Ligeledes har Politimesteren, forsaavidt fornødent gjøres, at indkalde snarest muligt med fornævnte Varsel og under den for Udeblivelse i Politiretssager bestemte Straf samtlige dem, der kunne afgive Forlaring i Sagerne. 4. Udebliver da nogen af de som Desonenter Jndkaldte uden lovligt Forfald, erholdes med dem efter Politianordningernes mindelige Forskrifter. Udebliver nogen at Sigtede uden lovligt Forfald, ansees en baadan, naar Jndkaldelsen befindes at være ovligen forkyndt overensstemmende med det venfor i 8. 3 Foreskrevne, at have vedgaaet Sigtelsen og idømmes den Straf, der i Lovgivningen er bestemt for den opgivne Lovovertrædelse, saavelsom Erstatning og Sogsmaalets Omkostninger. 5. Moder den Sigtede og erklære sig villig til at betale hele den i Forstvæsenets Kapport paastaaede Erstatning og Mulct tilligemed Sogsmaalets Omkostninger inden en Tid af i det længste 14 Dage, modtages derom hans Erklæring til Protocollen, og har da denne Afgjørelse af Sagen samme Kraft som en usvækkelig Dom i Henseende saavel til Execution som til Virkning i Tilfælde. af jentagne Skovforbrydelser. Hvis derimod den Sigtede enten begjærer længere betalingsfrist, eller ikkun tilbyder at fyldestgjøre en Deel af Forstvæsenets Fordring, da kan han ei derved afvende, at Sagen fremmes til Doms. J saadant Fald, saavelsom naar den Jndklagede benegter den mod ham fremførte Sigtelse i det Hele eller for en Deel, har vedkommende Retsbetjent at anstille de fornødne Undersøgelser og at afsige Dom, Alt i Overensstemmelse med de for Politisager gieldende Regler. 6. Ligesom vedkommende Skovbetjent kan, naar Noget er borttaget i Skoven, og Gjerningsmanden ikke træffes, medtage to Mænd og ransage, hvor han kan have nogen Formodning om, at det Borttagne kunde findes, saaledes bor den, i hvis Besiddelse Kosterne findes, saafremt han ikke kan skaffe Hjemmel til det Forefundne, straffes, som om han havde borttaget dette, naar det bevises, at Ting der svare til det Forefundne, ere bortkomne i Skoven. Forsaavidt der, efter Sagens Beskaffenhed, behøves til at udgjøre et saadant Beviis, at Eed skal gjøres af den Bestiaalne, bliver denne Eed at aflægge af vedkommende Skovbetjent. 57. Naar Nogen for Skovtyveri eller andre Forbrydelser mod Skovanordningerne angives af en Skovbetjent eller Andre under Eeds Tilbud, og der for den anmeldte Forbrydelse er Kjendsgierning, skal den Sigtede, saafremt han benegter Factum, ved Dom paalægges at værge sig med sin Eed. Og skal han, hvis han ei vil aflægge denne, fældes som Skyldig. 8. Dom i Sager, angaaende samtlige i det Foregaaende omhandlede Skovforbrydelser, bør afsiges saasnart muligt, efterat de fornødne Undersøgelser ere endte, og i det sildigste 14 Dage, efterat Sagen er optagen til Paakjendelse. 9. Saa mange af de for deslige Skov forbrydelser, om og af forskjelligt Slags, paa een Gang Anklagede eller Angivne, som have tilstaaet Facta, kunne dømmes under Eet. § 10. J Tilfælde af Appel blive de her omhandlede Sager at indanke til vedkommende Lands-Overret, forsaavidt de, efter Forordningen af 25de Januar 1805 §. 18, egne sig til at indkomme for denne Domstol. § 11. Frifindes nogen Tiltalt ved Underrettens Dom, har Dommeren uopholdeligen at sende Domsacten til vedkommende Over førster, forsaavidt de 2 nordsjellandske Overførsterdistricter og Valle Stifts Skove angaaer, til vedkommende Forstinspecteur, forsaavidt Sorøe Academies Skove betræffer, til den overordnede Forstembedsmand, hvem Tilsynet med de petersgaardske, falsterske og baadesgaardske Skove er betroet, forsaavidt disse angaaer, og til vedkommende Skovrider, forsaavidt angaaer de øvrige i det Foregaaende nævnte Skove paa Bornholm og i Jylland. Og have disse Embedsmænd derefter at afgjøre, om Dommen, naar Sagen, med Hensyn til den af Forstvæsenet nedlagte Paastand, er appellabel, attraaes appelleret fra Forstvæsenets Side. Er den Tiltalte derimod funden skyldig, lader Dommeren uopholdeligen en Udskrift af Domsconclusionen ved de sædvanlige Stævningsmænd forkynde for den Paagieldende, som, naar Sagen er appellabel, enten strax ved Forkyndelsen har for Stævningsmændene udtrykkeligen at erklære, om han med Dommen er tilfreds eller begjærer den appelleret, hvorom det Fornødne i Forkyndelsespaategningen bliver at bemærke, eller at anmelde Saadant for Dommeren inden 14 Dages Forløb efter Forkyndelsen, da, hvis Begjæring om Appel ikke inden den Tid skeer, Vedkommende ansees at acqviescere ved Dommen. Og har i saa Fald Dommeren at give den i den omhandlede Henseende fornødne Paategning. Derefter tilstiller Dommeren i ethvert Fald den Paagieldende af de nylig nævnte Forstembedsmænd den fornødne Doms act, hvornæst denne Embedsmand har at forsyne samme med Paategning, om han paa Forstvæsenets Vegne, naar iøvrigt Sagen, med Hensyn til den fra Forstvæsenets Side nedlagte Paastand, er appellabel, attraaer Forandring i Dommen, eller ikke. Forsaavidt Appel i noget af de foranførste Tilfælde enten fra Tiltaltes eller fra Forstvæsenets Side begjæres, sender Forstembedsmanden dernæst Domsacten til Amtmanden, som har at forsyne samme med den i Sager, som paa Justitsvæsenets Vegne paatales, ved Forordningen. af 31te Mai 1805 foreskrevne Appellationspaategning, samt, efterat denne for de Paagieldende er forkyndt, indsender Sagen til vedkommende Lands-Overret. Denne har da at besørge dens Udførelse og Paakjendelse aldeles efter de for Sager, som paa Justits væsenets Vegne paatales, foreskrevne Regler. Naar Sagen er afgjort ved Lands-Overrettens Dom, tilstilles i ethvert Fald Amtmanden, Domsacten, hvilken han, naar Tiltalte er frifunden, strax, men, naar han er funden skyldig, efterat den paa lovlig Maade er ham forkyndt, og efterat Domsacten, hvis Sagen, efter de almindelige Regler og Appel til Høiesteret, dertil egner sig, er forsynet med sædvanlig Paategning om, hvorvidt Tiltalte ønsker at appellere, eller ikke, seender Vedkommende af de fornævnte Forstembedsmænd. Denne har da, forsaavidt Sagen, med Hensyn til den fra Forstvæsenets Side gjorte Paastand, er appellabel, uopholdeligen at tegne paa Acten, om der paa Forstvæsenets Vegne attraaes Forandring i Dommen, eller ei. Og hvis Appel i noget af de foranførte Tilfælde, enten fra Tiltaltes eller fra Forst væsenets Side begjæres, har Forstembedsmanden dernæst at sende Acten til Amtmanden, som foranstalter det Fornødne til Sagens Jndankning for Høiesteret, i Overensstemmelse. med de for Sager, der paa Justitsvæsenets Vegne paatales, gjeldende Regler. Disse blive da ogsaa at følge ved en slig Slags Behandling for Høiesteret saavelsom ved Dommens Forkyndelse for Vedkommende. § 12. Executionen af de i det Foregaaende – §. 5 – ommeldte mindelige Foreninger og af de endelige Domme, ved hvilke Forstvæsenet er tilkjendt Noget, foranstalter Politimesteren ex officio, saasnart den Skyldige, efter den ham ved Foreningen eller Dommen givne Frist, ikke har indfundet sig med Betaling hos nysnævnte Embedsmand. Og bliver altid, naar ei fuld Betaling præsteres, det, som erholdes, i Overensstemmelse med Lovens 1 - 24 – 8, først at afskrive paa den Deel af Forstvæsenets Fordring, der angaaer Erstatning og Omkostninger, saaat, forinden Fyldestgjørelse herfor er erholdt, Jntet afskrives som Afdrag paa Boderne. J 13. Naar den Skyldige ikke, efter det Foranførte, kan udrede de ifaldne Bøder, da seender Politimesteren Udskrift af den indgaaede Forening eller af Domsconclusionen til Amtmanden, som da foranstalter Afsoning i Overeensstemmelse med de for Bøders Afsyning, foreskrevne almindelige Regler, hvorimod Bestemmelsen i Forordningen af 18de April 1781. §. 27 om Bøders Afsoning med Arbeide tilForstvæsenets Nytte, aldeles bortfalder. § 11. Uagtet vedkommende Retsbetjente i de Skovsager, som angaae Hans Majestæts Jnteresse, ikke, efter de almindelige Regler, kunne fordre noget Gebyr for de dermed forbundne Forretninger, maa dog Underdommeren for disse Sagers Behandling beregne sig de for private Politisager udenfor Kjøbenhavn anordnede Gebyrer. Og tillades det derhos, at Dommeren, forsaavidt efter det Foranførte nogen Sag mod flere forskjellige Skyldige behandles under Eet, maa beregne sig bemeldte Gebyrer paa den Maade, at der til det sædvanlige enkelte Gebyr i en saadan Sag lægges 1/2 af samme for hver af de Personer, der, flere end een, er tiltalt, dog saaledes: at ogsaa i disse Sager kun erlægges 24 Rbs. Sølv for ethvert Vidne, som føres. Endeligen maa i samtlige Sager af den omhandlede Slags udredes det i Forordningen af 1ste Mai 1822, Litr. e, nævnte Gebyr for Beskrivelsen, hvorhos Stævningsmændene maae nyde anordningsmæssigt Gebyr, ligesom der og Tilfælde af Dommens Execution, bliver at erlægge Fogedgebyr efter Sportereglementerf. 22de Marts 1814. Bemeldte Gebyrer, saavelsom i Tilfælde af Appel, de dermed forbundne Omkostninger, navnligen Salatter til Actorerne ved Lands-Overretterne og Hosesteret, blive, forsaavidt det ei ved Forening eller ved Dom paalægges de Skyldige at udrede dem, eller forsaavidt de ikke hos disse kunne erholdes, at betale af vedkommende Forstkasse. Jøvrigt er det en Selvfølge, at Alt i de omspurgte Sager forhandles og ves beskrevet paa ustemplet Papiir. § 15. De Politimestere, i hvis Jurisdictioner de her omhandlede Skove ere beliggende, have, Enhver for sit Vedkommende, hvert Aars 31te Marts og 30te September til de beskikkede Forstkasserere, forsaavidt de kongelige sjellandske og bornholmske saavelsom Sorøe Academies og Vallot Stifts Skove betræffer, til vedkommende Forstskriver med Hensyn til de kongelige falsterske Skove, til Forvalteren ved det baadesgaardske Gods med Hensyn til de under samme henlagte Skove, og til vedkommende Skovridere eller Holzførstere, forsaavidt de ovenomtalte Skovanlæg i Jylland betræffer, at indlevere et nøiagtig Regnskab over, hvad der i det forløbne Halvaar i de ved hans Jurisdiction behandlede Forstsager maatte være indkommet i Erstatning, Bøder og Omkostninger ved Sagernes Behandling, hvorimod nysnævnte Omkostninger, naar de efter fremlagte Executionsforretninger, ei hos de Skyldige kunne erholdes, saavelsom Udgifterne ved Bøders Afsyning, efter fremlagte documenterede Regninger, kunne passere til Udgift i Regnskabet. Og have Politimesterne til samme Tider, ligeledes til de ovennævnte Embedsmænd, Enhver for sit Vedkommende, at aflevere de Pengesummer, som ved Halvaarets Udløb efter Regnskabet ere i Behold. Saafremt i noget Halvaar ingen Forstsager, ved en eller anden af forberørte Jurisdictioner have været behandlede, bliver herom at gjøre Anmeldelse til vedkommende Forstkasserer, Forstskriver, Skovrider eller Holzførster. § 16. Hvad angaaer de Skovforbrydelser, der, efter Lovgivningens Bestemmelser, medføre anden Straf end Bøder, da blive Sager desangaaende at behandle i Eet og Alt som Deelinqventsager, hvoraf det er en Selvfølge, at Politimesteren ex officio bør begynde den fornødne Undersøgelse, naar han paa hvilkensomhelst Maade bliver vidende omen Forbrydelse af det her omhandlede Slags. Men det er naturligviis ikke desto mindre samtlige Forstembedsmænds og Skovbetjentes, Pligt, i kraftigste Maade at medvirke ogsaa til saadanne Forbrydelsers Opdagelse, og har navnligen Skovriderne eller Holzførsteren, naar han i Overensstemmelse med foregaaende §. 1 eller paa anden Maade er kommen til Kundskab om en slig Forbrydelse, uopholdeligen at anmelde samme for vedkommende Politimester og derhos at meddele allede Oplysninger, hvoraf han maatte være i Besiddelse.