JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1800-01-01
En uforskammet Karl i Kronprindsensgade. Af de Uordener, som gjør Passagen paa Stadens Gader ubehagelig for Fodgængere, er Maaden hvorpaa Rendestenene oprenses, i; denne Tid, ikke een af de mindste; vaade Been og overstænkte Klæder, er ofte Fodgængerens Lod. Saaledes stod en Arbejdskarl i Gaareftermiddag, i Porten No. 11, Litr. E. E. i Kronprindsensgade, og med, en Skovl kastede Vand og Rendestens Søle tversover Gaden med saadan Fart og Hurtighed, at det var umligt at passere endog den modsatte Side af Gaden, uden at blive overstænket; af en Mandsperson, som kom tilgaaende med to Damer, blev Arbejdsmanden anmodet om, at det fæle Skybrud maatte ophøre, imedens Damerne passerede forbi, men denne Anmodning blev besvaret med nogle Skjeldsord og fordoblet Iver og Hurtighed hos Arbejdsmanden. Anmælderen er vis paa, at han ikke er den eneste, som er rammet af denne Ubehagelighed, og han beder enhver Indvaaner, der har nogen Hølelse for de Mndmennesker, som ikke have Lejlighed at rulle frem i Kareter, og især for de spadserende Damer, at befale dem, som rense Rendestenene, at fraholde sig denne ubekvemme og skadelige Rensningsmaade.
Politivennen, 1800-01-01
Advarsel. Opsynsmanden paa Vesterbro ombedes, at have et vaaget Øje med en næsten fuldvoren Dreng af Vognmandslauget, som i Torsdagseftermiddags i flere Folks Paasyn, saasnart han kom igjennem Porten, nedkastede med sin Skovl en Iskamp efter den anden, og dermed vedblev lige til Lodsepladsen. Denne Dreng bør og skal angives paa Politikammeret, dersom han oftere foretager saa skadelige Drengestræger.
Politivennen, 1800-01-01
Til Bedste for Overkjørte, eller andre paa Gaden forulykkede Mennesker. Da det kan skee, at Mennesker komme til Skade langt fra Fredrikshospital, og at andre nærmere Hospitalers Forstandere vise dem, som bringe et beskadet Menneske did, bort fra sig en - Adfærd, som man ikke skulde troe var mulig, dersom ikke nylig et overkørt Barn var nægtet Indgang i Almindelig Hospital, og altsaa atter maatte udstaae en pinlig Transport til Politikammeret, for derfra igjen at besørges hensørt til Friderikshospital, - saa maatte man ikke allene ønske det befalet alle Hospitalsforstandere, uvægerlig at modtage slige ulykkelige Mennesker, men tillige ved Plakater paa Hjørnerne Publikum underrettes, hvor et i den og den Gade til Skade kommet Menneste gjennest kan henbringes, hvilket de Miendesker, der tage sig af den Ulykkelige, ikke altid vide. Man bør ikke allene formode, men jeg er endog moralsk overbevist om, at hin Inspektør ike ved sin Vægring har handlet efter sit eget Hjerte, men at besynderlige Omstændigheder maae have bragt ham til denne urigtige Adfærd. Lykkeligt er det, at Obduceringen bevidner, at Barnets Død ikke er foraarsaget ved denne Afvisning, men een Times forlængede Marter er ogsaa et Ansvar.
Politivennen, 1800-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Det i Politivennen forhen angivne brøstfældige Hus i Kristenbernikovstræde er strax, tak være vort opmærksomme Politi, taget under Syn, og befundet farligt, hvilket ej blevet indberettet til Kanselliet, der har givet en Resolufion, hvorefter Huset rimeligvis, da det er af dem, der ej maae repaeeres, til Publikums Siklechee vil bliv. nedrevet, Gaden udvidet, og et nyt Hus opbygget. 2) Ligeledes er den i No. 98 paaankede Uforskammenhed af Brændelæsserne strax af Politiet taget i Undersøgelse.
Politivennen, 1800-01-01
Uordener. 1) Brandpomperne ved Kastelsgraven, have ikke i denne stærke Frost været halmbundne, en Omsorg der synes fuldkommen saa nødvendig, som at laase dem. 2) Det Hjørnehus af Kristenbernikovstræde og Østergade, uden for hvilket Fortoget af Østergade er saa belæmret med Auxionsgods, har som flere Huse ikke Tagpibe helt ned til Jorden. D. 12 d. M. om Middægen saae Indsenderen en pundsvær Istap nedfalde, som skræntede af fra en Kædel og støj med temmelig Kraft hen paa en forbigaaende Kone. Man seer heraf at disse halve Tagrendepiber og endnu mere de udstaaende Tagsprøjter, ja de af hver Steen neddryppende Tage selo, kumne, foruden at de i Tø nedøse Vand, gjøre Stade i Frostvej,, ved nedfaldende Is. 3) Paa St. Anna Torv ved Porten der hører til Gaarden No. 71 Lit. T. T. i Bredgaden har i mere end een Maaned lag: tvende affl.de Aadsler af Hunde eller Katte, der hver Dag for Forbigaaende med Stauk anmælde deres Rettighed til Rakkerkulen. 4) Paa Hjørnet af Amaliegaden og St. Anna-Torv, Baren Sebys Hotel, mangle Gadens og Tovets Navn, Ejeren behøver vel blot at være underrettet om samme, for at af, ielpe denne Mangel. 1) Ejeren af Hjørnehuset af lille Kirkestræde og St. Jørgensgade ved Hvælvingen, gjøres herved opmærksom paa at paa hans Bygning fejler Gadernes Navne, der her, hvor saa mange Gader krydse hinanden, er saa meget mere nødvendig. 6) I Slotsholmsgaden bag Børsen i Lærkes Gaard lige for Vagten, bliver hver Dag tømt et par Natpotter udaf Vinduerne, hvilke ej allene foraarsage, at man ej kan gaae sikker paa Fortoget for en Oversvømmelse ovenfra, men i denne Frost, da det Udkastede strax fryser, er det ofte hændet, at man falder paa disse Stæder, og fjelden slipper derfra uden Skade. 7) Ligeledes er der en selvgjort Rendesten under den hvide Gaard længere nede i den lufte Ende af bemeldte Gade, hvor baade Folk og Heste i denne Frost let kan komme til Stade, dersom saadant et Vandfald er tilladt tvees over en Gade, skulde der da ikke anlægges en ordentlig Rendesten med et Brætover. 8) Uden for Gaarden No. 96 i lille Torvegaden paa Christianshavn har i lang Tid lagt et omvendt Rendestensbræt med meget lange skarpe Hager paa Fortoget, hvorover adskillige Personer ere faldne til Skade og een iturevet 2 Par Støvler, da Husejeren vel indseer, at ingen af hans gaaende Medborgere, kan taale eller være tilfreds med sligt, saa beder man ham herved ufortøvet at lade samme bringe i Orden.
Politivennen, 1800-01-01
I Anledning af det overkørte Pigebarn. Til Udgiveren! Jeg skylder mig selv at oplyse Publikum om Sammenhængen med det overkørte Barn, hvorom Politivennen taler Side 1581 i sidste Nummer. Men da jeg er sengeliggende og Forhøret, saavidt jeg veed, endnu ikke er sluttet paa Politikammeret, saa maa jeg forbeholde den detaillerte Efterretning, indtil jeg bliver frisk, og endelig Dom er falden. Den vedlagte Udskryt af hvad jeg har tilskreven Politiretsassessor Piuller (og som jeg beder Dem foreløbigen at indrykke, tillige med denne min Skrivelse, kan imidlertid oplyse Sammenhængen, og retfærdiggjøre min Conduite. Kun denne Bemærkning bør jeg tilføje, at Aarsagen, hvorfore jeg ikke tvivlede paa, at Barnet kunde bringes først til Poli- tikammeret, var denne, at der blev sagt, at hun var gaaet her til Hospitalet (en Omstændighed jeg først bag efter erfarede ikke at være saa) og at hun selv troede sig istand dertil. Og under denne Forudsætning var det vist det Rigtigste at hun kom derhen, fordi den Omstændighed, hvorvidt hun ikke var beskadiget anderledes, end at hun kunde gaae, naturligvis vilde bestemme Politimesteren til at tage Beslutning i Henseende til Karlen, om han kunde sættes paa fri Fod mod Kausion eller ike. Almindelig Hospital d. 18de Mars 1000. Matssen. Copie.
Politivennen, 1800-01-01
Til Hr. Politi-Assessor Muller. Næst at referere mig til min mundtlige Forklaring som Deres Velbyrd. sidst afvigte Løverdag lod tilføre i Politirets Protokollen udi efterskrevne Sag, har jeg herhos den Ære efter Deres Anmodning at igjentage samme skrivtlig: Tirsdagen d. 25de Febr. sidstl. herimod Kl. 12 Formiddagen kom en ubekiendt Mand til mig paa mit Contoir, som bragte med sig en liden 10 a 11 Aars gl. Pige, hvilken han foregav at være over ørt paa Østerbro af en Karl, som nu vartet Æ inde her paa Hospitalet hos Sovemesteren, og hvis Heste og Vogn tilligemed et paa Vognen siddende Fruentimmer holdt paa Gaden uden for Hospitalets Port; han foregav tillige, at han havde anmodet den vagthavende Officeer ved Østerport om, at anholde Karlen; men at Officeren nægtede saadant. Strax gav jeg da Ordre til at lukke Porten i Laas og ej at lade Karlen passere ud af Hospitalet før jeg havde talt med yaa - dernæst bad formeldte ubekjendte Mand mig om, at jeg vilde foranstalte den Overkørte synet af Vedkommende her, og tillige at jeg vilde modtage Pigen til Cuur. Ihenseende til hans første Begjæring, da lod jeg strax forhøre om Lægen eller nogen af hans 2de Kandidater vare tilstæde; men alle vare da efter fuldendt Besøg hos Hospitalets Syge, fraværende; og tilden anden svarede jeg, at Fridrichs Hospital burde efter min Skjønsomhed søges i slige Tilfælde; men skulde der ikke være Lejuighed, eler Politiet det ellers anordnede, saa skalde jeg her modtage hende, uagtet paa den Tid ingen Piads var. Imidlertid spurgte jeg formeldte Barn om det kunde gaae til Politikammeret? hvortil hun svarede Ja. Jeg sendte altsaa Hospitalets Portechaise-Dragere Hans Vest og Niels Rasmussen med oftmeldte Barn, i følge med han som bragte hende, samt Karlen, som efter Sigende skulde have kørt hende over, til Politikammeret, da det Fruentimmer som havde været paa Vognen, tillige gik med. Fra Politilamret blev hun siden bragt paa Fridriks Hospital, hvor hun efter Beretning skal være død. Dette er alt, hvad her, hos og for mig, denne Sag betreffende, er passeret, og hvoraf jeg slet ikke tvivler man jo vil være overbevist om, at jeg har gjort alt hvad jeg kunde og burde. J øvrigt bemærker jeg: at Manden som bragte Pigebarnet til mig, efter Ligdragerens Sigende var tunghørig, saa at hans Forklaring, om hvad han igjennem denne Sands har erfaret, ikke kan antages uden Prøve, samt at forberørte 2de Portechaiseeller Liigdragere Lunne bevidne, at anførte, netop saaledes som af mig berettet, er tilgaaet, ligesom de ej heller kunne nægte, at de ved deres Hjemkomst fra Politikammeret, paa Tilspørgsel, om Pigen kunde gaae, eller om hun klagede sig over. Smerte? svarede; at hun gik som hende intet fejlede og forblev paa Politikammeret. Slutteligen tilføjer jeg: at den Mand som bragte tit omnævnte Pigebarn til mig, vægrede sig ved at gaae paa Politikammeret, foregivende, at det var ham ubelejligt, i hvilken Anledning jeg paalagde ham at følge med, da jeg ellers ikke dermed kunde befatte mig, og paa Grund deraf gik han. Kopiens Rigtighed vedgaaer Matssen.
Politivennen, 1798-01-01
Om Urin og Dræk paa Gaderne. En af de Ulejligheder en stor Stad medfører, er at Folk, især de, hvis Forretninger idelig kalde dem fra een Deel af Staden til en anden, i en Afstand fra Hjemmet overfaldes af Trang til de naturlige Udtømmelser, saa at de enten nødes til en unaturlig og altsaa skadelig Nægtelse af Naturens Fordringer, eller til at fyldestgjøre dem paa Gaden selv. Uden at tale om det Uanstændige der endog ofte med Flid ledsagee det sidste Middel, vil det være nok at gjøre opmærksom paa Væmmeligheden af at spore med flere Sandser disse Urenligheder, og tillige paa Usundheden af den derved besmittede Luft. At see alle Porte og Døre hvoraf ikke er daglig Færsel, ja Fortoge og Gader selv fulde af Dræk at finde Porte og Kroge stinkende af uophørlig henkastet Urin er noget som kun under slet Politieindretning kan have Sted i en stor Stad, der har Hoveder nok der kunde udtænke Midler mod Uordener, og Formue nok til at iværksætte Dem. Man maae derfor haabe at Kjøbenhavn, hvis dette kunde vække nogen Opmærksomhed hos Vedkommende, engang vorder befriet fra en saa vanærende Skidenfærdighed. Da Jndsenderen venter det Svar: Det er let at klage over Uskikke og bede andre udtænke Midler derimod; saa har han ogsaa betænkt sig paa et Forslag, som han overlader de Skjønsommes Dom. Han troer nemlig at der i hver nogenledes lang Gade skulde være eet og i de længste flere smaae af det Offentlige købte Huse, der indrettedes paa en smuk og bekvem Maade til Lokummer; Sligt Huus kunde have to Døre, een hvoraf de gik ind, der nød denne Bekvemlighed frit, og Den anden til Jndgang for dem, der vilde erlægge en halv eller heel Skilling. Men ingen, som ikke vilde betale, maatte formenes den frie Dør. Jeg vil ikke paastaae, at dette Forslag er det eneste eller bedste der i denne Sag kunde gjøres, men jeg troer, at først naar det eller noget lignende er iværksat, vil et skarpt Politie være i Stand til med Rette at bortjage dem, som nu saa ubehageligen besudle vore Huse og Fortoge.
Politivennen, 1800-01-01
Advarsel til de uartige eller letsindige Fjærbold-Spillere paa Børsen. Med megen Misfornøielse har man i denne Vinter næsten hver Dag seet, at adskillige af Butikernes unge Mandskab paa Børsen, have ved deres Fjærbold-Spil paa venstre Haand af Børsen, naar man kommer fra Slotspladsen, ikke allene næsten spærret Passagen, men endog gjort den paa en Maade usikker for de Gaaende. Længe, men som det lader, forgæves, har man ventet, at enten disse unge Herrer Fjærbold-Spillere selv, eller deres Foresatte dog engang skulde have indseet, hvor upassende det var, at anlægge en Legebane paa en Alfarevej; man har derfor hidtil ikke paaanket denne underlige Uskik. Men da det synes, som hverken Foresatte eller Drenge finde det ubilligt at spærre, eller usikkre en almindelig Gang, endskjønt de have Plads nok i Købmandsenden at spille uden Fare, seer man sig beføjet i Puslikums Navn alvorlig at paaminde dem om den Agtelse de skylde deres Medborgere, hvilken i nærværende Tilfælde vises ved den simple Ting: at lade dette Fjærbold-Spil paa dette saa upassende Sted for Fremtiden ophøre. Man haaber saa meget meer, at denne Paamindelse lægges paa Hjerte, som det neppe vil være til Fordeel for de Herrer Handlende paa Børsen, at Vejen til deres Boder gjøres ugangbar. Det var maaskee ogsaa muligt, at opfinde en anden varmende Beskæftigelse.
Politivennen, 1800-01-01
Om det nye Raadhus og Arresthus. Da Rygtet gaaer, at det nye Raadhus skal afløse Ruinerne af Nikolaj Kirke, (og i Sandhed ingen Plads kunde tænkes bekvemmere dertil, da den baade er stor nok, og især har den ypperlige Egenskab at ligge midt i Staden) og det er ønsket at Arresthuset maatte være forenet med Raadhuset, da tillige Taarnet hverken kan eller bør borttages; saa vil det Forslag, der alt skal være gjort, at indrette Taarnet til Arrestantbolig, sikkert antages, da det ikke allene pæger hen til en betydelig Besparelse i Udgivter, men tillige baade lover større Sikkerhed imod Undvigelse, og et sundere Ophold for Arrestanterne. Har nu Taarnet saaledes en dobbelt Nytte, som Vagtpost og Arresthus, hvad hindrer da fra, endnu dermed at forbinde den tredie, den at bruge den øverste Del af Taarnet til en Vandkunst, saavel til Sikkerhed i Ildebrandstilfælde, som til Afbenyttelse til Vandpor;ioner? En Dampmaskine i Taarnfodens ene Fjerdepart, kunde opdrive det ferske Vand igjennem et Kobberrør, der, for at eftersees og flyes, kunde fare i Midten af Trapperummet. Igjennem dette Rør udgød sig det opdrevne Vand i en stor Kumme i det øverste af Taarnet, fra denne Kumme maatte atter nedstige, ved Siden af den opgaaende, et Rør, der neden for Taarnet forbandtes med Trærender, som ledte til forskjællige Gader. Disse Trærender kunde hist og her paa Gaden have retopstaaende Rør, hvorigjennem man, naar den lukkende Hane ved en Nøgel var omdrejet, vilde see Vandet vælde op med en strid Fart, og kunde man da strax ved Hielp af Anbringerne have Brandpumperne fulde, uden at spærre Passagen med Sluffer, Karrer, Ballier, Heste, og uden hvad endnu er værre at være i det vigtigste Øjeblik udsat for Vandmangel. Da sikkert enhver Husejer vilde glæde sig ved, hvor et saadant opretstaaende Rør i en Gade burde være, at maatte tilkøbe sig Ret til at have dette Rør i sin Gaard (hvorved det endog var muligt, at bringe springende Vand op i sjette Etage) saa kunde dette tillades ham, imod at han paa egen Bekostning altid holdt rede en Anbringer fra Røret ud til Midten af Gaden. De for disse, Kunstvandspor;ioner indkommende Penge vilde rigeligen kunne underholde Kunsten, og Staden saaledes for intet, eller for det første Udlæg, have en af de virksomste Sikkerhedsanstalter mod den os saa frygtelige Ild.
Politivennen, 1800-01-01
Klage fra Dyrkøb. Adskillige af Dyrkøbs (en lille Gade ved FrueKirke) Beboere vilde være Dem meget forbundne, om De gjennem Deres nyttige Blad vilde gjøre Vedkommende opmærksomme paa. at denne Gades Navn ikke findes malet paa noget af dens Hjørner.
Politivennen, 1800-01-01
Bekjendtgjørelse. Det i Politivennen paaankede Rendebræt i Gottersgaden er borttaget.
Politivennen, 1800-01-01
Uordener. I den lille Gade fra Frederiksplads nedtil Vandet imellem Kronprindsens og Søkadetternes Palæer staaer et Interims Plankeværk, som nu har staaet i flere Aar, uden at man har bygget inden for. Skal der slet ikke bygges, saa burde det vel borttages. En Lykke var det om man ved denne Lejlighed, vilde see lidt til Bedste for denne lille Gade, som nu ligger i den uordentligste Maade, og som om Sommeren opfylder Luften i Nærheden med onde Dunster. Skulde Frederiks Plads nogen Tid naae sin tilsigtede Skjønhed, ved igjennem een af sine fire Gader at give Udsigt til en Mængde velbyggede Huse, igjennem den anden til Lunden for Kastellet, igjennem den tredie til en skjøn fuldendt Marmortempel, og igjennem den fjerde til Havnen og Floden, Landets kostbareste Værn, (en Forskjællighed af skjønne Udsigter, som vilde, gjøre denne Plads fuldkommen mageløs) da vilde Søndsigten ikke allene fordre Gadens Re; elighed, men endog vinde uendelig i Skjønhed naar den endte sig med en stjøn Søeport af hugne Sten, og naar Admiralitetspræsidentens smukke Sluppe laae der ved et Bolværk færdig til hans Brug. 2) Naar man fra Ridebanen i den ligefor liggende Gade vil søge Volden, seer man to Hjørnehuse uden Nummere, enten til denne Gade eller til Kanalen. Det ene af disse tilhører Prindsens Palæ. Da Vigants- Prindsensog Stormgaden ligne hinanden saa meget, er det des tjenligere, at Navnene findes paa Hjørnerne. 3) Hjørnehuset af lille Torvgade og Overgade neden Vandet, lige over for Butikken, har vel Gadernes Navne paamalede, men de ere af Regn saa udvaskede, at man ikke kan skjælne Dem. 1000 4) Per Madsens Gang er vel den uanseeligste Gade, men saavel de der boer der, som endel andre Personer, hvis Gang falder deri gjennem, ønskede dog, at den Vedkommende Renova;ionskontrahent vilde tage dem for fyldest lige med de andre Gaders Beboere. Vil han bare gjøre en Spadseretur derigjennem da vil han finde, at de opbygte Bjerge af Iskamper og Urenligheder, saavel ved Indgangen fra Grønnegade som ved den fra Østergade, gjøre det umligt at undvige for en Vogn, hvis den indhenter een i disse Hulveje.
Politivennen, 1800-01-01
Noget i Anledning af 2 s. Kanernes farlige Sværmeri paa Kongens Nytorv. Det er Dem formodentlig bekiendt, at der hver Aften holde cirea 20 Stk. saakaldte 2 s. Kaner paa Kongens Nytorv, hvis Bestemmelse ere at køre Gadedrenge og andre deres Lige een eller flere Gange omkring Statyen paa Torvet, for derved maaskee at fortjene sig nogle faae 2 Skillinger. Naar de nu Hr. Ven tænker dem saadan en skjønne Mængde Kaner alle paa engang i Sværmeri omkring Hesten, og tillige mærker Dem at der løber 12 store Gader til Kongens Nytorv, hvorfra der altid er en bestandig Passage af Fodgjængere, som idelig ere udsatte for at blive overkørte af disse farlige Kaner, der for største Delen styres af Drenge; saa troer jeg De med mig vil ønske denne Uorden paa det kraftigste afhjulpen. Søndag Aften Kl. 7, slet gik jeg med et Fruentimmer fra Bredgaden over Torvet, men neppe vare vi ti Skridt ude af Bredgaden førend en saadan Kane skildte os ad, og forfulgte mit gruentimmer, som søgte at undløbe, et langt Stykke, indtil en anden Mand ræddede hende. Da det var taaget samme Aften kunde jeg ikke see hende, troede derfer hun var overkørt, til hvilken Ende jeg løb efter Kanen for at gribe Kudsken, som jeg til min største Forundring fandt at være en Dreng, men da jeg kom imellem disse Kaner, vare alle deres Kudske strax samlede, for at forsvare ham, og dersom jeg ej var gaaet derfra, havde de maaskee pryglet mig oven i Kjøbet, fordi jeg ei vilde billige at de overkørte mit Fruentimmer. Jeg troer ikke det var fornærmende for den Klasse af Mennesker, som betjene sig af disse Slæder, ganske at forbyde denne Færsel, i det mindste paa dette Sted. Skal de absolut køre, lad dem da enten køre paa Ridebanen hvor der ikke er sag stærk Passage, eller hvorfor ikke uden Porten paa Fællederne? C. Længelandt. Sec. Leut. ved den 2den Vatt. Let. Iuf. Endskjøndt det lader til Tø, finder jeg dog dette Bidrag saa vigtigt, at jeg med Fornøielse har indrykket det. Man kan ikke fortænke Drenge, at de ville jakke om i en Slæde, naar de kan komme dertil, og man har saa mange Exempler paa Raahed af ældre Kudske at man ikke kan undres over at Drenge misbruge Tømmen og Pidsken. Men desmere maae man undre sig over de Menneskers Letsindighed og uforsvarlige Skødesløshed der lade disse Drenge faae Slæde og Heste i Raade.
Politivennen, 1800-01-01
Uorden paa Komediehuset. Da den opmærksomme Teaterdirexion engang har bekjendtgjort, at de Tilskuere, som køre til og fra Skuespillet, ved Navn skulde blive opraabte, naar deres Vogne vare tilstæde, undres man saameget mere over at det er undgaaet deres Jagttagelse, at alle Lamperne, naar Dækket er faldet, slukkes, saaledes at der neppe er saa megen Lysning tilbage, at man kan skimte Udgangen, naar man faaer sin Vogn, hvorefter man stundum maae bie. Besparelsen synes ikke at kunne retfærdiggjøre dette, thi var den end af nogen Betydenhed, saa burde den dog ikke finde Sted, hvor man betaler for sin Fornøielse og Bekvemmelighed. Men endnu værre er det, hvis man kan staae Fare for at blive indeluft i Skuespilhufet, naar man længere, end sædvanligt, maae vente paa sin Vogn, hvilket kan skee, dersom Controllørerne ikke visitere Logerne, forinden de gaae bort, Buddene, der slukke Ganglygterne og lukke Dørene, kunne ikke troe at der ere Folk i Logerne, efter at Kontrollørerne ere gaaede. Man gjør Direrionen opmærksom herpaa, og man tvivler ikke paa, at den jo vil raade Bod hvor Tarven kræver det.
Politivennen, 1800-01-01
Noget om Kakkelorum. Hr. Jonas gjør sine i egentlig Forstand Gøglerier her i Byen med saa megen Sueces, at Folk flere Maaneder igjennem vedblive at rende efter dem, og paa denne Maade lykkes det ham at skrabe en stor Del Penge sammen, der rimeligvis vil gaae ud af Landet, uden at dette har høstet den mindste Nytte af samme, og dog er det ved foregaaende Anordning forbudet slige Virtnoser saaledes at tiltrække sig Penge, og tilsorn synes ogsaa enhver Dispensa;ion at have været meget kortere, end den, som forundes Hr. Jonas, ligesom det er vist, at det neppe hielper, at han giver hver femte Forestilling, for de Fattige, thi hvo vilde ikke dette?
Politivennen, 1800-01-01
Spørgsmaal. Er det tilladeligt, at nedkaste Sne og store Stykker Is fra Tagrenderne paa Gaden, uden at advare de Gaaende for den Fare de udsættes for ved at komme for nær? Spørgeren havde i disse Dage nær blevet forhindret fra nogensinde i Verden at spørge mere ved saadan Isnedkastelse.