Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1844-01-30
(Jndsendt.)¬ J Fyens Stifts Adresseavis No. 14 for 23 Jan. 1844, har en Anonym ved at holde Lovtale over Kjæmner Nyborg, omtalt mig paa en skumlende Maade, som om den værdige Olding, piint af Fortrædelser af mig, havde seet sig nødsaget at fratræde Kiæmnerposten, og hvorved jeg havde tilføiet Byen et ubodeligt Tab, da det vil falde vanskeligt at faae denne Post besat med en Mand, der besidder de fortrinlige Egenskaber, der udmærke Kjæmner Nyborg, men som Bager og Fuldmægtig Fløytrup ikke besidder. Da jeg ikke affetterer en fornem Ligegyldighed mod Publikums Domme, anseer jeg det for Pligt baade mod Publikum og mod mig selv at fremstille Forholdene i det rette Lys. Kjæmner Nyborg, der blev antaget som Kjæmner 9 Marts 1821, og saaledes ikke i nogle og tredive Aar, men ikkun i 23 Aar har virket som Kjæmner, har for de ham anbetroede Oppebørseler maattet stille en Caution af 800 Rbd. Sølv. Denne er bleven ham opsagt. For Oppebørselerne for Aar 1843 har han ikke stillet den tidligere fordrede Sikkerhed. Dette er stridende mod de udtrykkelige Forskrivter i den almindelige Kasseanordning af 8 Juli 1840, der i Slutningen af § 7 fastsætter, at den Kasse betjent, der ikke stiller nye Sikkerhed istedetfor den Opsagte, skal fratræde Tjenesten. Vel anfører Collegialtidenden for 1840 Pag. 902 blandt Oplysningerne til Motiverne for anmeldte Kasseanordning, at den paalidelige Mand, som alt en Tidlang har været i et Embede, ordentligviis vil finde Nogen, der vil forsyne ham med den fornødne Sikkerhed, dog i nærværende Tilfælde har denne Sætning ikke kunnet bestaae Prøven. Uantageligt er det, at der i en Bye, som Nyborg, ikke skulde findes endog flere Mænd, det have baade Midler og Borgersind nok til at kavere foren saa ubetydelig Sum som 800 Rbd., naar de ubetinget havde samme Anskuelser som Anonymen. Jkke desmindre bar Kjæmner Nyborg ikke formaaet videre, end hos Forskjellige at sammensamle en liden Deel af den fornødne Kantion, og det tildeels kun under særegne betingelser, hvorpaa man ei kunde indlade sig. Da han saaledes ikke kunde tilveiebringe Sikkerhed, blev det en Selvfølge, at han maatte fratræde en Tjeneste, som Alder og aftagne Aandskræfter ikke satte ham i Stand til at bestyre saaledes som man kan fordre og vente af en yngre Mand, og derfor maatte gjøre ham Rolighed ønskelig. Jeg er selv indtraadt i Oldingealderen, thi jeg har tilbagelagt 61 Aar, jeg maa derfor være beredt paa, maaskee om faa Aar, hvis jeg da er ilive, at maatte gjøre Plads for en yngre Mand, og da muligen hentære mine sidste Aar med en kummerlig Pension, thi ere Grundsætningerne ikke i senere Tid betydelig forandrede mod Fortidens, da ere netop Justitsembedsmændene de, der blive slettest pensionerede. Men just fordi Fremtiden lader mig øine lidet misundelsesværdige Udsigter, er det mit Ønske at afværge en lignende Skjæbne for dem, paa hvis Fremtid jeg kan indvirke. Derfor anbefalede jeg Kjæmner Ryborg ved hans Afgang at erholde en Pension, der paa en Ubetydelighed nær udgjorde de samme som han oppebar i Tjenesten, derunder indbefattet det ham for nogle Aar siden tilstaaede personlige Tillæg. For saa meget sikkrere at sætte mit Forslag igjennem, og afvæbne Jndsigelsen, at Kjæmnerkassen ved den høie Pension blev for stærkt betynget, tilbød jeg at ville, saalænge Pensionen varede, udføre billetteurforretningerne, hvorved besparedes for Kjæmnerkassen 50 Rbd., da jeg ikke vilde modtage Betalingen for disse Forretninger. Byrden for Kjæmnerkassen blev da ikkun den ingenlunde trykkende Sum 100 Rbd., thi ifølge Reskript af 12 Januar 1821 er den reglementerede Løn for Kjæmneren 150 Rbd. Mit Forslag antoges af Borgerrepræsentanterne, og fordem erklærede da Kjæmner Nyborg, at han gjerne fratraadte paa de foreslaaede Vilkaar og mod Forpligtelse, til Vederlag for Pensionen, at meddeele Communalbestyrelsen, naar det begiertes, alle de Oplysninger, som han formaaede om de communale Forhold.