Berlingske Tidende, 1810-02-16
Det er os af Hs. Majestæt overdraget at bevidne Dem hans inderlige Bedrøvelse over de trykkende Byrder, som den vedvarende og forlængede Krig lægger paa hans kiære Undersaatter. ) Mylords og Herrer, Hs. Majestæt har overdraget os at tilkiendegive Dem, at han haaber de igien ville tage den lavere Geistligheds Forfatning i Overveielse, og dernæst tage de Forholdsregler i Henseende til denne vigtige Gienstand, som de maatte finde tienlige. Tillige have vi det Ærinde at lade Dem vide, at De ville finde den Oversigt over vort Lands Handel og Indtægter, man vil forelægge Dem, høi tilfredsstillende. Hvilken øieblikkelig og partiel Ulempe det osaa kan have været en følge af de Forholdsregler Frankrig har sat i Værk imod disse Kilder til vor Lykke og vort Held; saa have dog samme gandske forseillet deres oprindelige Hensigt: at frembringe en varig og almindelig Virkning. K.) Vor Fiendes indgroede Had viser sig stedse med lige Forbittrelse og Rasenhed imod vort Land. Den yderste Anspændelse af Mod, Tapperhed og Standhaftighed er nødvendig, for at bevogte Hs. Majestæts Staters Sikkerhed, og tilintetgiøre de Anslag, der smedes med os og vore Bundsforvandte. Hs. Majestæt nærer den Tillid, at han i alle Besværligheder og Farer skal, under det guddommelige Forsyns vedvarende Velsignelse, finde den kraftigste Understøttelse i sit Parlements Viisdom, fine Armeers Tapperhed og sit Folks Mod og gode Villie. 1) Moniteurens Anmærkninger herved ere følgende: a) Hvilken høi Tone, Havde Østerrig været seierrig og dets Armeer trængt frem til Rhinen, da skulde man faaet at høre, hvorledes England vilde have brystet sig over at have bidraget til det østerrigske Monarkies Opkomst paa ny og til dets Maats Gienoprettelse. Engelland vilde sikkert have gjort alt. Men Østerrigs Foretagender har kuns havt ulykkelige Resultater for dette Land selv; nu misbilliger det engelske Cabinet derfor samme. Heri følger det Engellands gamle Vare, og snart skulde man troe at ingen engelske Fregatter vare komne til Triest for at hidbringe engelske Subsidier; at det engelske Cabineringen Kundskab havde havt om Wiener=Hoffets Projekter ; at det i de Øieblikke det sendte Armeer til Spanien for at vedligeholde Kri ten paa Halvøen, ophidsede Porten mod Frankrig og Sverrig mod Norden, ikke havde tænkt paa Østerrig. Er det mueligt med saa liden Undseelse at svatte over en Nation, For at erkiende det engelske Ministeriums sande Mening behøver man blot at læse Skatkammer Journalerne og de utallige Artikeler, hvori de opløfte de Forhaabninger til Skyerne, som de nærede ved Østerrigs Krigs=Erklæring. b) Alsaa gjorde J ikke denne Expedition, for at komme Østerrig til Hielp? c) Fortreffelige Logik, Havde J villet ægge det nordlige Tydske, land til Oprør, da skulde I have ladet Expeditionen lande ved Elbens Munding og et paa Walcheren. Men i Hamburg var der ingen Skibe, ingen Arsenaler at opbrænde. Eders Tog ere ei andet end Mordbrænder-Tog. I Hvilket Udfald havde J kunnet forvente, Der hørte kun liden Conduite til at indsee, at, fra det Øieblik af, da Jangrebe hellige Enemærter, Millioner Arme, der et kunde opløfte sig for at drage med til Leding i Tydskland, stedse vilde være færdige til at giøre det for at komme Hiemmet til Hielp, og kappes i Mod og Enthusiasmus om at forsvare samme. - At angribe Frankrig, er ikke at forhindre Keiseren fra at bruge sine Tropper til Tydsklands Betvingelse; det er meget mere at forskaffe ham en nye Armee, som, engang enrolleret, kan holdes under Fanen, saa længe Keiseren maatte finde det tienligt. Det brittiske Kabinet kiender kun lidt til Frankrig, men endnu mindre til dets Keiser. Dets nuværende Forfatning har det endnu ikke lært at bedømme, havde man spurgt Keiseren hvad Engelland skulde giøre for at fremme hans Jnteresse, sikkert vilde han have svaret: "fornærme Frankrigs Territorium, overbeviist om at Udfaldet af dette Tog vilde blevet, at han havde faaet en nye fuldstændig equiperet Armee, der kunde begive sig til Rhinen og Weseren, og derfra til Donau efterat have jaget Engellænderne i Søen. Havde Krigen med Østerrig vedvaret længere, saa havde de i Belgien sammentrukne 100000 Mand Nationalgaardere stødt til det 8de Armeekorps, og forenet sig med den mod Bøhmen bestemte Armee, saasnart den havde jaget Engellænderne tilbage. Jntet var lettere end at profitere af deres Enthusiasmus. Et Beviis herpaa er at mange Nationalgardere, efter engang at have forladt deres Hiem og vænnet sig til det militære Liv, ikke have villet forlade det, uden at have deeltaget i nye Krigerbaad, og ere indtraadte i adskillige Regimenter, der kaldes Livgardens Nationalgade=Regimenter, som blot bestaae af Folk, der ere tagne af Nationalgaden, og nu marschere til Spanien. De Mennesker, der lede det engelske Kabinet, maae være meget uvidende, da de ikke kiende den Forskiel, der er imellem det franske Monarchies og det franske Riges Aand, det kongelige Hof og det Keiserlige Tiderne have forandret sig, det veed den hele Verden; men Engellænderne ere slagne med Blindhed. Ja, hvad endnu er meere paafaldende: dette Angreb har forskaffet Frankrig ei blot nye militaire Kræfter, men ogsaa nye Finantskilder, Thi Krigs-Centimerne, som i flere Aar vare afskaffede, ere frivilligen og ganske allene ved General-Conseilets patriotiske Decision blevne indførte igien i de fleste truede Departements, og have dækket denne re som ved magisk Kunst fremmanede Armees Udgivter, saa at der aldeles intet er anført for samme blandt Budgettens Udgivter. De Franske havedømt saaledes: Keiseren har afskaffet Krigs-Centimerne, da de Aarsager, hvorfor de bleve indførte, vare hævede. Fienden nærmet sig vore Grændser; det er altsaa billigt at vi igien betale som forhen. Disse af Nord=Departementernes Patriotismus og den sunde Menneskeforstand aabnede Hielpekilder ere, ved Finantsloven for 1810, blevne fuldkommen authoriserede. J vilde hindre Frankrig fra at sende sine Tropper til Donau; men J. kiendte dog ikke Rigets Hielpekilder. Vider, at Keiseren ei har Behov at bruge end een eneste af sine Linietropper, for at faae alle Eders Expeditionen til at strande. De 16000 Mand Gensdarmerie der danne det skiønneste europæiske Cavallerie og tillige et 5 Gang, større Cavallerie, end J overhovedet kunne have i en over Søen transporteret Armee, Departemental-Compagnierne og National-Garderne ere mere end tilstrækkelige til at giøre alle Eders Operationer mod Frankrigs Enemærker frugtesløse. d) Englænderne have gjort Skade paa Den Walcheren for omtrent 2 Millioner Franker; men de have udbedret Vliessingens Fortificationer fra Landsiden, og efterladt samme i den bedste Stand. Denne Udbedring vurdere vore Jngenieurer for 600000 Franker. De have ladet Kugler Bomber og Artilleriestykker i Stikken, og et betydeligt Antal Fartøier tage fra sig. Mange af disse vare ladede med Munderings=Stykker, og paa et allene fandt man 15000 Munderinger. Sammenregne vi Værdien af disse forskiellige Ting, saa hæver samme omtrent det Tab vi have lidt, og hvis endog Tabet skulde overstige Fordelen, saa vilde dette dog ikke være over 500000 Franker. Minerne til den store Bassin=Sluses Sprængning ved Vliessingen have de anlagt med en saadan Uvidenhed eller saa stor Jilfærdighed, at de ikke have naaet deres Hensigt og ikke engang virket paa Grunden, hvilket giver en Forskiel paa mere end een Million. Var Grunden bleven beskadiget, saa vilde det have medtaget 2 Aars Arbeide og en Udgivet paa 2 Millioner, for man igien kunde bringe Krigskibe ind i Bassinet; nu derimod kan Slusen istandsættes for 300000 Franker og om 6 Maaneder være i brugbar Stand igien. Maatte man ikke, ved at høre denne Tale, kunne fristes til at troe at det var Brests Arsenaler og Verfter, og ikke Vliessingens der var lagt til Text, Schel dens Verfter, Arsenaler og Havne ere i Antverpen og ikke i Vliessingen. J Vliessingen laae et 64 Kanonskib og en Fregat paa Verf tet. Engellænderne have slaaet dern begge i Stykker, men ladet os beholde Tømmeret. Engellændernes Expedition har ogsaa havt den gode Følge, at det har hævet al Tvivl om Mueligheden af at lade fuldkommen bevæbnede Linieskibe gaae Schelden op. Vi kiende nu denne Flodsaanøie, at vores Eskadre fuldstændig bevæbnet er ankommen til Antmerpen og fuldkommen sikker har lagt sig for Anker der. Antverpens Bassin skal være færdig i Aar, og 30 Linieskibe skulle kunne ligge flot og sikkre for Jsen der. For Fremtiden skulle vore Skibe, fuldkommen udrustede og med Levnetsmidler, Vaaben og Artillerie om Bord, kunne afseile directe fra Antwerpen. Det engelske Ministerium viser Haan mod Parlementet og Europa, naar det vover at anføre, at en i et Bassin anrettet Skade paa 300000 Franker og en dito paa 200000 Franker i en Bihavn, i en Krig af dette Slags, kunne have nogen Vægt til at forandre Vægtskaalenes Balance. (De andre Beskadigelser i Bliessingen, der kunne vurderes for 1 Million 500000 Franker, bestaae i Ødelæggelsen af adskillige Magaziner; men disse ere aldeles ikke til nogen Nytte, og skulle heller ikke istandsættes igien). Gud give at Englænderne stedse maatte betale de Fordeele de kunne erholde saa dyrt, Vi tilbyde dem lignende Fordeele hver Maaned for denne Priis; ders Ruin skulde da være fulendt før dette Aar er til Ende. Desuden holde vi saa lidet paa Vliessingen, og dens Havn er os saa lidet nødvendig, at vi ikke engang vilde anvende de 300000 Franker, der ere fornødne til Bassin Slusens Jstandsættelse, hvis ikke det var for ei at hindre England at giøre sig lidt til Gode over hvad Ulykke de formaae at giøre paa den faste Land. Hvad Bihavnen angaaer, da er dette en saare uvigtig Ting; vi vare saa allerede i Forveien betænkte paa at lade Vliessingens Verft gaae ind; thi Arbeidet er der for Sygdommens Skyld for dyrt, og naar man lod et Skib bygge der, saa skeedte det blot for at benytte det der værende Tømmer. J Antwerpen ligge 18 Skibe paa Verftet; hvad behøve vi da at adsprede vore Værksteder, e) Hs. brittiske Majestæts Høimodighed fortiener virkelig Beundring. Hvilken Uegennyttighed. Da Sverrig havde tabt alle sine Armeer og den vigtigste af fine Provindser, der allene sikkrede dets Uafhængighed, uden at have erholdet den mindste Understøttelse at Engelland, da det følte sig dybt bøiet ved General Moores Forsvindelse, som, efter at have holdt sin Armee i flere Maaneder sammen pakket paa Skibene uden for Gothenburg, til Skam og Skandsel vendte tilbagetil Engelland; da det havde opofret sig for Engellands Sag, uden at denne Magt havde gjort end et Flinteskud for Sverrig; da endelig Engelland, med alle sine Skibe, ikke havde kunne forhindre Aalands Øernes Borttagelse, og de Svenske, hvem Fienden truede at indrykke i Stockholm, maatte kjøbe Freden; da skulde man dog have troet at Engelland, for al Verdens Øine, efter ædel og høimodig Politiks Grundsætninger, skulde have erklæret, at det aldrig vilde taale Finlands Løsrivelse, og at det, fra dette Øieblik af, skulde have giver Martinique, Capenne og Maltha, tilligemed alle de Aquisitionersom det under denne Krig kan have gjort, til Sverrig, til Skadesløsholdelse for dets lidte Tab; thi i en fælles Krig giøre jo begge Masserne fælles Sag, og den enes Erobringer maa tiene til Gienopreisning for den andens Tab. Men en saa ophøiet Politik er det engelske Cabinets indskrænkede Jdeer og Egoismus saa saare meget imod. Hs. brittiske Majestæt bliver de Grundsætninger troe, der foranledigede ham til at forlade Kongerne af Sardinien og Neapel, og er vant til at giøre Regning paa sine Allieredes Ruin, i det Øieblik, da han undertegnet Alliance=Traktaten med dem. Engelland erklærer Sverrig, at det tykke vel om at samme allene har underhandler og afstaaet sine Provindser, Denne Paragraph er uden Tvivl Jronie. Hvad ville Engellænderne bevise dermed, om ikke det, at de lade de Ulykkelige i Stikken? Men ere ikke Kongerne af Sardinien og Neapel allerede Beviis derpaa Hvorledes! J sige at Sverrig har gjort Fred med Eders Foreridende, Altsaa har Sverrig ogsaa med Eders Forevidende styrtet Menarken fra Thronen, der har paadraget sig al sin Ulykke ved at være Eder og Eders Saghengiven, Opbragte over den Blindhed, der lod ham foretrække Eders Jnteresse for sit eget Lands Vel, og dreven af den lige store og truende Fare have Folket og Hæren stødt ham fra Thronen, og Eders Tilladelse eller Tykke, have de er behøvet at at spørge for at redde Fædrelandets overblevne Levninger. Altsaa forbinde J Falshed med Jronie. Men betragter man dette Sted med end mere Opmærksomhed, da sættes Hiertet i Oprør endog imod sin Villie. Hvo kunde forestille sig at en Konge skulde have talet saaledes: Hvem forstaae J under det Navn Kongen af Sverrig? Den gamle eller den nye, Men er ikke den nye Konge ved de Stores og Folkets eenstemmige Villie, at Staden og Hoffet, saa at sige, - formedelst Had til Eders Grundsætninger og Alliancen med Eder bleven ophøiet paa Throner; og var ik gamle derimod Eders troeste Ven, Eders urokkeligste Allierede, Ha han ei for Eder opofret sin Krone, sin Politik, sine Undersaatters Blod, sit Folks Skatte? Har han ei understøttet Eder i Eders færelse Tog mod Kiøbenhavn, og har han ei understyttet Eder i alle Eders Søerøverier i det baltiske Hav, Have ei Eders Flag seilet omkring i nøieste Sammening, og de inderligste, de venskabeligste Forhold funden Sted imellem hans og Eders Hof. Og da denne Prinds blev stødt fra Thronen, ved en Fremfærd der blev nødvendig, men var voldsom, som har været nyttia, men var lovstridig, som har kunne redde Sverrig, men som i hele Europas Øine geraadede og evig skal geraade Eder til Vanære, saa erkiende J, i samme Øieblik, alligevel den nye Konge, som har besteget Eders Vens Throne, og hvis første Regierings=Ar var Fredslutninger med Rusland og Frankrig - som har tiltraadt Fastlands=Systemet - lukket fine Havne for Eder og - sat sig paa Krigsfod imod Ederl Jvise i det mindste lige saa megen Føielighed som Godmodighed. Uykkelige Gustav, Naar Du i Dit Exil faaer denne Tale at læse, hvor stor vil Din Forhauseelse, hvor bitter Din Smerte vorde, naar Du end ikke vil finde det mindste Midlidenhedens Spor i den Engelland, hvem Du bragde Din Throne og Din Familie til Offer, værdiger Dig ikke engang sin Medlidenhed! Forladt, fornægtet er Dulbleven, fra det Øieblik Du ophørte at regiere. De vedkiende sig Dig ei mere, de ter sig imod Dig, som havde de aldrig kiendt Dig; de skulde næsten faae En til at troe, at Du havde været deres Fiende, Og de, som ved deres fordærvelige Venskab have styrtet Dig i Afgrunden i den just de behandle Dig saaledes, Historien vil i dette Sted kunne ønneden engelske Politiks sande Karakteer; en Politik uden Følelse, en Politik, som allene har Guldet til Drivhiul; og veed man ikke at Tørsten efter dette Metal fierner alle ædle Følelser fra det menneskelige Hierte, Vi finde i denne Paragraph - vi tør sige det frit - Beviset for at Engellands Konge ei mere existerer som Konge. En Konge, der havde bibeholdt Kongeværdighedens ophøiede Karakteer, og endnu mere, en Konge, der beklæder Karl den førstes blodige Throne, skulde dog vel have baret sig før at udlade sig om en saadan Gienstand. Havde omstændighederne afholdet ham fra offentlig Dadel over en Revolution, der dethroniserede en Konge, som var hans egen Bundsforvandte, saa maatte dog Pligt imod sig selv i det mindste byde ham at bortvende sine Øine derfra; og havde Politik bevæget ham til saa anthentisk at samtykke i denne overordentlige Begivenhed, saa havde hans Taarer maattet forhverve ham Tilgivelse for denne ham af Politiken foreskrevne Brreaning. f) Poperligt, Ey den Krig Østerrig erklærede har forhalet Portugals Erobring; Staaer ved Talavera har standset den franske Armees Fremgang, da dog Resultatet af dette Slag var den, at vore Tropper rykkede adskillige Marscher fremad mod den Position, de havde faaes Odre at indtage. 3) Hvor meget falskt indeholdes ei i denne Paragraph. J det Øieblik Kongen taler saaledes fra sin Throne, forlade hans Tropper Badajoz og Tajus's venstre Bredder, for at kaste sig ind i Lissabon, og give saaledes Sierra Morena og hele Andalusien til Priis. Havde J ikke villet have det at beklage, at Sverrig fandt fornødent at kiøbe Freden ved betydelige Opofrelser, saa havde J maattet landsætte 40,000 Mand i Finland. Havde J villet understøtte Østerrig, saa havde J. maattet udskibe 40,000 Mand i Triest eller Hambure, og hvis J. efterat have erfaret, at Slaget ved Regensburg havde fældet Dommer over Østerrigs Skjebne - vilde have kommet Spanierne til Hielp saa havde Eders Armee i Walcheren maattet befinde sig paa Kampepladsen ved Talavera. Men Raabet om Frankrigs Seier og Hæder opvæker saa heftig Avind, sætter saa umultuariskt alle Hadets og Raseriets Følelser i Bevægelse i Eders Hierter, at Rø skyer, saa at sige, frembryde af samme, der blinde Eder. Jtænke ei mere paa det, som kunde være nyttigst for Eder, men kuns paa det, der kan mætte Eders Rasen, hed, og denne kræver Mord og Brand. Saa var det ogsaa, da Tilsit ter-Freden var Europas Trøst, og Hvile fulgte paa Vaabnenes Braa I fraadede da ved at skue Fastlandets Velfærd, som Miltons Dievle ved at skue det første Menneskes Lykke; og for at adsprede denne Eders Opstigelsers Taage, der omhyllede Eder, var det J skaffede Eder det frygtelige Brandspil ved Kiøbenhavn. J saae 2 store Nationer samenes om at giøre Ende paa Krigen, og strax, for at forskaffe Eder Trøst over Elendighedernes Ophør, tage i Eders Tilflug, til nye Ødelæggelser og Blodsudgydelses=Scener! Da det nu er EderJnstikt, saa følger den; men forskaaner dem J giøre ulykkelige for Spot. Paa en Tid, da begge Castilierne, Mancha, Arragonien, Navarra, Bistaya, Kongeriget Leon, Provindserne Salamanca, Catalonien, de tre Fierdedele af Kongeriget Valencia &c. ere i Eders Vold, ville J forene de almindelige Cortes, og tale om politiske Sammenkomster til Mennesker, der ingen anden Drivefieden, og ingen anden Energie have end Fanatismus og Overtroe, Siger os, hvor skulle disse Cortes holde deres Forsamlinger, hvis ikke det maaskee skal være paa Eders Skibe? Men I troe ikke selv et Ord af det J sige, Staden London endnu mindre. Der ere for mange Engellændere i Spanien til at J skulle kunne bedrage Eders Nation med falske Efterretninger om Tingenes virkelige Gang i dette Land. Eders hele Planer at ophidse Spanierne til at slaaes med os, imedens Jselv søge at naa Eders Skibe. Krigen paa Fastlandet sikkrer Eder Herredømmet paa Søen. J see at de Franske og Spanierne kiæmpe paa det allerblodigste med hverandre. Det er Fiender der slaaes, sige I; vare vi ikke afsindige om vi ei da mere opildede deres Kamp og gave dem Vaaben i Hænderne? Betale ikke Spanierne disse vore ulykssvangre Gaver til den høieste Priis. De betale dem jo med deres eget Blod, Denne Bemærkning afsiører tilfulde Eders Forhold, og giver hvert tænkende Menneske Aarsag nok til Forbandelser over Eder.