Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1775-06-16
Da de Nordiske Lande bleve deelte imellem Odins Børn og Venner, fik hans Søn Skjold det Landskab, som befattes under det Navn Danmark. Han bygte Slottet eller Staden Leire i Siælland, som siden blev de Danske Kongers Residentz. Af denne Skjold bleve hans Efterkommere kaldte Skioldunger, (For denne Konge sætter Saxo: Dan, Humble og Lother.) Friedleis. Fulgte sin Fader, Skjold. Frode den Fredegode. Han kaldes gemeenlig den Fredsommelige, i hvor vel han bedre kunne kaldes den Sejerrige; thi han undertvang sig Sverrig, Ungern, Saxen, Engelland og Jrland. Mueligt, han fik Navn af Fredegod, fordi han stiftede Fred og Enighed imellem Jndbyggerne i Danmark ved god Orden, Politie, og strænge Forordninger mod Rov og Tyverie, saa at han lagde en stoer Guldring paa alfare Veie udi Jylland, hvilken ingen dristede sig til at stiæle. Saxo fortæller, at hans Minister, Erich den Viise, var saa klog, at han kunne forstaae Fuglene. Jblandt andre af hans Love, udgav han disse Krigs=Artikle: 1) Naar Rov og Bytte udi Krigen skal deeles, bør den meere at tage, som noget høit Embede haver, end den, som er ikkun en gemeen Krigsmand. 2) Hvad Guld, som findes blandt Byttet, tilhører de ypperste Høvedsmænd, for hvilken en Banner føres. 3) En almindelig Landsknægt eller Krigsmand skal lade sig nøie med Sølv til Bytte. 4) Vaaben og Værie hører Kæmperne til 5) Skibene, som erobres, maa Borgerne og meenige Almue bekomme, som skulle bygge og udruste Skibe, naar dem tilsiges. 6) Jngen skal forvare sit Gods under Lukke og Laas, mister han noget, som ikke er forvaret, da skal ham gives dobbelt af Kongens Skat=Kammer, gjør nogen herimod, og forvarer sit Guld udi Skrine, eller Kister, da har han forbrudt til Kongen en Mark Guld. 7) Hvo som Tyven svarer, straffes som Tyven selv. 8 Hvo som først giver sig paa Flugt i Striden, maa være ugild og efter den Dag ei maa staae i Lov og Tov med nogen Dannemand. - Lands=Lov: 1) Jngen Qvinde skal tvinges mod sin Villie at tage nogen, men have Friehed at samtykke, hvem hun vil have. 2) Dersom en frie Qvinde tager en ufrie Mand, beholder hun ham, men mister sin Frihed. 3) Hvo som krænker nogen, han ægte den samme. 4) En Hverkarl skal lemlestes paa sit Lem af den, hvis Ægte=Hustrue han har beligget. 5) Dersom en Dansk Mand tager noget fra en anden, skal han betale dobbelt, og være siden berygtet for Kongens svorne Freds Voldmand. 6) Lukker nogen Døren efter en Tyv, som kommer med stiaalne Koster til hans Huus, mister han alt sit Gods, og slaaes udi meenige Mands Nærværelse, efterdi han har gjort sig lig med Tyven selv. 7) Hvilken Udslæger og fredløs Mand, som feider for sit Fæderneland, og fører Avindskjold mod Riget, mister Fiør og Fæe, det er Gods og Liv. 8) Forsømmer nogen af Ulydighed at udrette Kongens befaling, være sig Fredeløs. 9) Hvo som slaaer sig frem i Striden for sin Høvedsmand, er han Træl, da bliver han siden fri, er han en Almues Mand, da gives ham Skjold og Hielm, og er han en Herremand, da slaaes han til Ridder. 10) Hvo som æsker Pant af nogen, han skal give den samme, af hvilken han det begierer, en halv Mark Guld, eller straffes paa sit Legeme; thi saadant Pant giver Aarsag til Trette. (Nu kan den Lov neppe staae ved Magt, men kunne det skee, gik mange Smaa=Assistence=Huuse til Grunde) 11) Naar to trættes, da skille de sig ved Kamp; thi det staaer bedre at fegte med Haanden, end med Munden. (Gammelstrands Fiskerkierlinger bruger dog endnu begge Deele) 12) Hvo som træder udi Kamp med en Fod af Kredsen, han har tabt, og bøder for Sagen, som han sigtes for. 13) Dersom det hender sig at mindre Mand trættes og udæsker nogen Kæmpe, da maa Kæmpen ikkun bruge Alnelang Stang og sit Harnisk. 14) Slaaer nogen Udlænding en Dansk Mand ihiel, da bøde to Udlændinge med deres Hals for een Dansk. Denne Konges Regiering er ellers mærkværdig deraf, at de fleeste Skribentere holde for, at Christus blev født udi hans Regieringstid. (meere følger.)