Ribe Stifts Adresseaviser, 1795-10-23
(Slutningen af Forordningen og Korn Skatten. See No. 42. F. Ville Vi allernaadigst: at samtlige Vore Amtsforvaltere og alle andre Vedkommende, efter den Eed og Pligt, hvormed de ere Os forbundne, troe og flittigen paadrive, at bemelte Leverance i godt, forsvarligt og upaa klageligt Korn, af dette indeværende Aars Afgrøde, til anførte Tider og Steder rigtigen vorder afgivet, og deri deres Embeder tilbørligen forrette, saafremt de ei med militair Execution derfor ville søges, og ellers selv svare til al den Skade, som Vores Tjeneste ved nogen Maade kunde tilføies, og desuden med anden vilkaarlig Straf, som Vore Mandatters Overtrædere, ansees. 9. Herforuden ville Vi alvorligen have alle dem, som til denne Korn-Leverantes Oppebørsel ere navngivne, anbefalet: at de ingenlunde understaae sig, under deres Bestillings Fortabelse, og anden vedbørlig Straf, at vægre nogen deres Qvittering for Leverancen, eller derfor noget at begiere eller tage, være sig en ten Skriverpenge eller Skriverskieppe, og langt mindre noget med ulovlig Tønde, Skieppe eller Fierdingmaal at forrette, ei heller tilsige nogen med deres Korn at fremkomme førende det strax kan vorde annammet, ei heller foraarsage noget Ophold, men enhver, som noget haverer, efterhaanden, ligesom han først fremkommer, det allersnareste mueligt er, uden noget Ophold, søge at befordre. Skulde nogen befindes herimod at forgribe sig, da ville Vi, at den Skyldige, om det er Betienten selv, skal være General=Fiscalens Tiltale underkastet. paa hans Embede og anden vilkaarlig Straf, efter Sagens Beskaffenhed; og er det Betienternes Folk, da straffes disse paa deres Formue, eller med Fæstnings=Arbeide efter Omstændighederne. 10. Naar Bønderne med Kornet i bemeldte Magaziner, hvor Leverancen er forordnet, paa Lofterne fremkomme, skal det være dennem tilladt, paa lige Maade, som ved Vores Placat af 22de August 1788 for Kornhandelen i Almindelighed er fastsat, selv at maale Kornet; i Tønden eller Skieppen, hvormed maales. Og da Kornet efter nysnævnte Placat bør maales med løst Maal, saa forbydes Vore Betiente aldeles, at de hverken selv, eller ved deres Tienere eller andre Folk, maae understaae sig, Tønden eller Skieppen at trykke, skude eller støde, men ligesom Kornet af Sækken styrtes, derved skal de lade det forblive, saa og enhver derefter for Leverancen afskrive og qvitere. Og som Vore Betiente, efter denne Vores Forordnings 3die Artikel, ikke nyde noget til Opmaal, saa skal dem hermed alvorligen være forbudet noget Opmaal i nogen at fordre eller tage. Ved Maalet. maa det være Vore Betiente tilladt, selv eller ved Byens eedsvorne Maalere, at lade stryge Tønden eller Skieppen, dog med Strygholte, saa lange, at de med begge Ender rekke over Tønden eller Skieppen. 11. Ved Leverancen af bemeldte Kornvatil Magazinerne skal hver Steds Amtmand, eller paa hans Vegne en tilforladelig Mand, som han dertil paa eget Ansvar udnævner, saa og, for saavidt Vores Gods vedkommer, Regiment skriverne og Forvalterne, enhver for sit District, selv, under vilkaarlig Straf, være over. værende og tilsee, at Bønderne ikke blive fornærmede enten med Maalet, eller i andre Maader. 12. Dersom Tvigstighed paakommer om Kornets Dygtighed, saa at Betienten, eller den, som staaer for Oppebørselen, holder for, at samme ei for gode Kiøbmandsvare kan pas sere, da haver Magistraten tilligemed tvende eller flere Borgermænd, efter begge Parters Forlangende, Kornets Beskaffenhed efter Aarets Afgrøde at overveie, samt Parterne strax paa Stedet at mellemsige og adskille. Og naar da Kornet ved saadan Forretning (som paa Forlangende uopholdelig og ligeledes uden Betaling beskreven meddeles) kiendes at være got, vel renset og forsvarligt, men Amtsforvalteren, eller Annammeren dog værger sig derfor, samt me strax at imodtage, skal det være den eller de Ydende tilladt, at oplægge samme Korn i den Kiøbstæd, hvor Magazinet befindes, paa Annammerens egen Regning og Ansvar, saasom Vi ikke ville, at de Bønder, som indfinde sig til at giøre behørig Leverance, enten maa opholdes for længe fra deres Hiem, eller foraarsages Reise. Med hvilket altsammen Vore Amtmænd paa hvert Sted skulle have vedbørlig Jndseende, og maa i ingen Maade heri med nogen see igiennem Fingre, men langt mere og flittigen bør paaagte, at denne Vores Anordning tilbørligen vorder efterlevet; Ligesom da og, naar nogen Betients Brøst i saa Maade skulle befindes, saadant strax for Vort Rentekammer ved tilbørlig Beviis have at tilkiendegive, paa det den eller de Skyldige derfor kunde vorde anseete og afstraffede. Thi byde og befale Vi hermed Vore Grever, Stiftsbefalingsmænd, Frieherrer, Amts forvaltere, Regimentsskrivere og Forvaltere, samt Proviantsforvaltere og andre, som denne Vores Forordning kunde angaae, og under Vores Kammer Seigl tilskikket vorder, at de paa behørige Steder til alles Efterretning strax lade den læse og forkynde, og sig selv, saavidt den nem vedkommer, derefter allerunderdanigst rette. Promemoria.