Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-09-01
J Odessa forventes, at Keiseren vil i Efteraaret komme til Armeen. Man bygger der Skibe, som næsten have en ganske flad Bund, saa at de kunne seile ganske tæt med Kysterne og transportere Levnetsmidler til Armeen, saa at ingen Krigskibe kunne naae dem og forstyrre deres Fart, dersom en anden Magt vilde sende sin Flaade indi det sorte Hav. - J Moldau vil man ikke troe, at der vil saa let blive Fred, hverken at Sultanen, vil give efter eller Rusland give Slip paa sine tilfægtede Fordeele; thi hele Provinsen bliver bestandig oversvømmet med friske Tropper, som komme fra Bessarabien, der efter faa Dages Hvile fordet meste paa frie Mark marschere for den største Deel til Donau, deels for at forstærke Armeen, og deels for at observere Storvezieren, som man frygter for kunde trække Tropper til sig fra de vestlige Egne. - Sundhedstilstanden forbedrer sig i Fyrstendømmerne ved Russernes gode Foranstaltninger og Høsten skal være meget rigelig. – Fra Polen berettes, at det Russiske Riges uhyre Stridskræfter udvikle sig i en stedse større Grad især siden Keiserens Tilbagekomst til Armeen; Landeveiene ere bedækkede med Rekruter; man lader Tropper formedelst Varmen marschere om Natten, og sørger meget for deres Helbred. Folkene skulle derfor ogsaa med Lyst gaae til Krigen, og i Rusland betragter man den fra et nationalt Synspunkt og tvivler ikke paa, at dens endelige Formaal vil blive opnaaet. – Den eneste Beretning, som man har fra Russisk Side om Krigsbegivenhederne er et privat Brev fra Aldos dateret 17de (29de Juli og som læses i den Petersborgske Jour nat, (Naar man nu kan faae Breve fra Aldos af 29. Juli over Petersborg, fra hvilket langt tidligere Datum kunde man da ikke faae Efertretninger fra Armeen over Vien?). J dette Brev hedder det: at de slagne og adspredte Tyrker flygte i alle Retninger. Hidtil have vi frataget dem 65 Kanoner, henimod 3000 Fanger og en stor Mængde Faner. Den 22de Juli befandt Overgeneralen sig paa Spidsen af Balkanbierget, som Hovedqvarteret passerede ved Landsbyen Erketsch. Det er umueligt at skildre Armeens Forbauselse overde faa locale Hindringer, som modsatte sig Overgangen. De Tropper, som fulgte Hovedqvarteret, fik ikke engang Fienden at see; selv Gen. Roths og Rüdigers Corpser stødte kun paa Fienden paa den sydlige Side af Balkanbierget. J det Øieblik, da vore Tropper kom paa Høiden af Bierget, og fik Øie paa Bugten ved Burgas, saa gientød et almindeligt og lydeligt Hurraraad. Den 11te (23de) stege vi ned i Sletten. Paa Veien fik vi Efterretning om at Mefembria var indtaget, og vi havde det smukke Syn for Øinene, at see endeel af vor Flaade ligge for Anker i Bugten. Chefen begav sig med sit Følge ombord paa Orlogskibet Paris, hvor Admiralen gav et glimrende Middags maaltid, og hvor det ikke manglede paa Skaaler, Siden have nye Seiervindinger bragt os til Al dos. Alt dette kommer os virkelig for som et Underværk, og den Uorden, Desorganisation og Skræk, som hersker hos Tyrkerne, har en ganske usædvanlig Characteer; de flygte og trække sig tilbage til Adrianopel. Den 15de (27de) stod vor Avantgarde i Karnabaad. Endnu veed man intet bestemt om Storvezierens Bevægelser og Planer. Et Rygte siger, at han skal have forladt Schum la og vendt sig til Adrianopel. J Aldos fik vi først Huus over Hovedet. Overgeneralen beboer det samme Huus, som Storvezieren beboede hele forrige Vinter. Tæt ved os og i en stor Strækning omkring er alt roeligt, som om vi levede midt i Fred. J Dag den 29de Juli maae endeel af vor Avantgarde staae i Fakl. – Da man ikke faaer noget nyt at vide fra Russisk Side om hvad der passerer paa Krigsskuepladsen, saa lader os høre hvad Tyrkerne fortælle os derom: Fra Belgrad skrives under 10de August, at Paschaen derhar faaet Efterretninger fra Constantinopel, som naae til den 3die, ifølge hvilke Russernes Fremrykning til Burgas og Landgangen ved Sizopolis havde saavel frembragt der som i Adrianopel. den største Bestyrtelse. 20000 Armenier og Grækere vare opbudte af begge Patriarkerne for at arbeide paa Fæstningsværkerne. J Adrianopel gribe alle til Vaaben. Haremerne og mange fornemme Tyrker have taget Flugten i Retningen til Constantinopel; man troer imidlertid, at Adrianopel ikke kan forsvares, fordi Fæstningsværkerne ere forfaldne; imidlertid er Hassan Pascha dog afsendt dertil for at forsøge derpaa. Nogle meene, at Tyrkerne ville blive nødte til, naar Russerne nærme sig, at opbrande Adrianopel, endskiøndt den er den anden Stad i Riget. Mange Effecter blive allerede bragte fra Constantinopel til Asien; men man hører intet om at Sultanen vil begive sig til Armeen. Derimod hører man, at han udstæder de strengeste Firmaner til Paschaerne for at stille deres Contingenter og at opbyde alt for at modsætte sig Fiendens Fremrykning; dog vover ikke Sultanen paa at blotte Thessalien af Frygt for Grækerne.