Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1774-11-04
Fortsættelse af No. 42. En Beretning og Samtale mellem A. paa Landet og B. nær. ved Byen. A.) Det gyser i mig, naar jeg tænker paa alt dette. Jeg er ligesom opvaagnet af en Drøm fuld af en rørende Fornæmmelse i Henseende til det jeg herom nu finder mig underrettet og overbevist. Hvo skulde være Haardhiertet nok ey at ynkes over saadanne Omstændigheder, Men hvad kan al Medynk af mig og fleere, som intet videre formaar at hielpe dem? B.) Vi ere vist nok alt for uformuende til at kunde forekomme den almindelige Nød. Men det er dog hver Christens Pligt, at bede for andre og at giøre mod dem, som man vilde andre skulde giøre mod sig. A.) Jeg troer nok, det burde saa være. Men om det endnu er Mode, eller om det agtes gammeldags, ja latterligt, det overlader jeg dem min Herre, af Erfarenhed at dømme om Men hvorledes er det nu med Knapmager=Professionen, begynder den at komme i ønskelig Floer igien? B.) At tale om ønskelig Flor, bliver vel alt for meget. De forhen saa meget i Brug værende blanke Horn, Glas Steenkuls= og ovetrokne Knapper, komme nu vel meere og mere af Moden. KaKamelhaars og detslige Knappe ere altsaa nu mere i Brug end før. Men mon de, ey paa den anden Side igien tabe ved det, at af Uberettigede forarbeydes. og til Fals ombæres Uhr=Baand, Knæ Baand, Sløyser og detslige? A.) Modernes Forandring, merker jeg da, er ey altid Knapmagerne fordeelagtigt. Skræddere og Skomagere troer jeg derimod, havde Aarsag til at ønske nye Moder hvert Aar. Derved faar de altid friskt Arbeyde. Jeg troer ey de Folk skal kunde have Føye til at klage over Mangel af Arbeyde. B.) Jeg tvivler paa, at disse 2de Slags Haandverks=Mæstere, sær Skrædderne, vinde altid ligemeget ved Moderne. Dette veed jeg: Jeg haver tilforn betalt i Arbeyds=Løn for en Klædning 4 til 5 Rdlr. Nu derimod lader min Skrædder sig nøye med den halve Deel, ja undertiden med mindre, ligesom jeg vil have Arbeydet gjort. Følgelig indbragte en Klædning ham da saa meget, som han nu har af to. Hvilken aarlig Forskiel flyder ey heraf i Skræddernes Fortieneste; Men jeg troer endnu, de gav sig nogenledes tilfreds dermed, dersom de ey tabte noget Anseeligt paa en anden Side, nemlig derved, at der ey paa noget Handverk ere flere af de saakaldte Fuskere end paa Skræddernes og Skomagernes. A.) Skeer da Skomagerne ligesaastor Jndgreb af Fuskere, som Skrædderne? B.) Derpaa skal efter mine Tanker er feyle meget. Mener de ey at Skoeflikkere maaskee underhaanden tør gjøre nyt Arbeyde, Hvad forfærdiges der vel ikke af andre, Mener de vel, at der ingen udenbyes og udenlandske Skoe undertiden skulde indsniges, Her har virkelig været Mangel paa Læder, sær siden Forbudet paa Danske Huders Jndførsel. Mener de ikke dette og meere kand være Aarsag til et anseeligt Aftag i Skomagernes Arbeyde? A.) Men ved gjorte Klæders Jndførsel troer jeg dog ey Skredderne lide. B.) Tabet er vel i det Fald ey saa stort, som for Skoemagerne. Dog ere de neppe gandske frie for Skade paa den Kandt. Men den giøres vel derimod megen anden Jndpass. A.) Mener de ved de saa kaldede Pro viser og andre Militaire? B.) Dette er ey alt: Gid ey her fandtes mangfoldige Fuskere, som baade arbeyde i egne og andres Huuse. Jeg tvivler ey paa, som jeg baade har seet og hørt, at mange af de her værende Skrædder=Mæstere, henved Tredsindstyve i Tallet, tiest maa være aldeles arbeydsløse. Tilforn har her i Byen været 40 til 50 Skrædder=Svenne, nu ere her neppe 20, af hvilke dog de fleeste ofte maae gaae ledige. Ved det, jeg nu maae berette dem, tabe Skrædder=Mæsterne ey heller lidet, da der gemeenligen gaaer saaledes til Naar en Dreng er bleven Svend, er han for magelig til at arbeyde længer hos en Mæster; men strax foretager sig at omreyse paa Landet. Her fortiener han meere. Her har han meere Friehed, til at arbeyde og ikke arbeyde, efter eget Behag. Arbeyde fra Landet, hvorved Mæsterne før har vunden noget Anseeligt, mister Mæsterne herved. Thi Landet allevegne; Nordlandene indberegnet, er saa fuldt af disse Fuskere, at lidet eller intet af saadant Arbeyde nu forfærdiges her i Byen. Tilsidst begive disse Fuskere sig til Byen igien. (Fortsættelse heraf skal følge.