Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-09-28
(J et Brev fra Sempronius Batchelor til Udgiveren. Min Herre. Jeg lever, som De veed, i een af Sjællands Askroge, hvor man sjelden eller aldrig hører noget Nyt fra Hovedstaden. Avisrelationerne betyde ikke ret meget, og Bønderrelationerne ere just heller ikke de paalideligste. Jeg er derfor næsten ligegyldig ved alt, hvad der foregaaer i Dronningen for Sjællands, ja Dannemarks Kjøbstæder. Det er tyve Aar siden, jeg var i Kjøbenhavn, og i saa langt et Tidsrum, maa der ganske artig være blevet vendt op og ned paa Alting. Men saavidt jeg kan læse mig til af de udkommende periodiske Skrivter, skriver og handler man nu der temmelig modsigende. Man raaber bestandig paa, at befordre Folkeformerelsen og Ægteskaberne, og jeg hører, at de Folk, som ivrigst ville befordre dem, ja, som endog, for at slaae to Fluer med eet Smæk, sørge for at være forsynede med to Koner paa eengang, tages ved Vingebenet, Jeg er en Pebersvend, det vil sige, een af de unyttigste Skabninger i Væsenernes Række. Naar jeg seer en Spurv flyve hen til sin Rede, og bringe sin Mage og sine Unger den møisommelig samlede Føde, saa tænker jeg ved mig selv. Du stifter dog mere Nytte end Sempronius Batchelor. Du bidrager dog til det Heles Vedligeholdelse. Du er en nyttig Borger i Naturens store Huusholdning. Men jeg jeg ligner et Træ, hvis Rod er afhugget en Stemme, som i den hele Natur ikke finder nogen Gjenlyd. Jeg kan reise fra Ebeltofte til Japan, og derfra tilbage igjen, uden at en eneste levende Skabning vil spørge: "Papa! hvor har Du været henne Lille Sempronius, min Engel, hvorfor er Du bleven saa længe? Jeg har ventet med Maden paa Dig." Naar jeg kommer hjem fra mine Forretninger, og seer en laset Tiggerdreng vælte sig i Græsset udenfor mit Huus, saa tænker jeg at, hvorfor er denne Tiggerdreng ikke din Søn saa var der dog een menneskelig Skabning, som du kunde kalde Din. Nu er jeg vel for gammel til at givte mig, men ikke til at give Selskabet en lille Erstatning for den Ulempe, jeg har tilføiet det. Jeg har længe studeret paa, hvilken Maade der kunde være den bedste, og jeg har nu fundet, at jeg ikke bedre kan forsone mig med hele Menneskeslægten, end ved at skrive et djærdt Forsvar for Bigamie. En Pebersvend skrive et Forsvar for Bigamie? Han, som ikke har villet tage en Kone, vil overtale andre til at tage to Saaledes vil maaskee De og de fleste af Deres Læsere spørge? -Ja, min Herre. – just en Pebersvend vore Dage læser man helst de Folks Bøger, som skrive eet og gjøre et andet. Lad et Menneske med sunde Øine skrive en Afhandling om Farvetheorien, og ingen vil læse den; lad derimod en Blind skrive den, og hele den læsende Verden vil strømme til for at erfare, hvorledes et Menneske, som er blindt, har kunnet Frive om Farvetheovien. Jeg veed rigtig nok, at der skal existere en Canonisk Lov- og for Canoner saavelsom for Canoniske Love har jeg al muelig Respect, som endog erklærer den Præst, der ægter en Enke eller et krænket Fruentimmer for uværdig til enhver geistlig Tjeneste; men i vore Dage, hvor denne Lov ikke mere følges i protestantiske Lande, hvor saa mange Præster ægte Enker, hvor Pebersvendenes Antal desværre dagligen voxer, og hvor man derimod sørger af alle Kræfter for at befordre Folkeformerelsen, synes Loven om Bigamie i de fleste Lande at kunne taale nogen Forandring, ja maaskee ganske at kunne ophæves. Jeg har tre Grunde: 1) for at befordre Folkeformerelsen; 2) for at værne om Sædeligheden; 3) for at fremme Ægteskaberne. Hvorvidt det er Synd eller ikke, at være givt med flere end een Kone, kan og bør jeg, der ikke kjender en Canon paa Batterierne fra en Canon i den hellige Romerske Kirke, kort sagt, en Laicus, det vil sige, en Fidibus i den lærde Verden, en Person, der ikke engang exegetisk eller dogmatisk kan bevise paa Studiegaarden, hvilket Sprog Billiam Æsel har talet, aldeles ikke indlade mig paa at bedømme. Men saa meget veed jeg, at Kong Salomon, som Canonerne selv ansee for den viseste Mand, Jorden har frembragt, havde tusinde Koner. Og at Bigamie, skjønt jeg gjerne indrømmer, det er Synd, kunde have sin Nytte i mangen en Stat, det troer jeg, i det mindste fra visse Sider, at kunne bevise.