Berlingske Tidende, 1767-02-13
Stockholm, den 2den Februarii. Under sidstl. 20de Novbr. har Kongen udgivet Forordning, for at forsyne Riget med Specie Myndt." Den bode, at efterdags maa ingen anden Myndter her i Riget, staaes, en Galde og Sølv Myndter, undtagen nødvendig Smaa Myndt af Kobber. Sølv=Myndterne, udmynt de til Rigsdalere, skulle være Sverrigs Hoved=Myndt, som de før i ældre Tider have været. Rigsdalerne vorde at myndte efter de Forlangendes Behag, i hele, 1/4, 44, a Stykker, og hvere Værdi, efter Forholdet, at nævnes i Prægen. Naar saaledes disse i Rigs dalere komme i Gang, kan den courante Myndt afKaffes som unodvendig, altsaa bør fra nu af holdes inde med at myndte dobbelte Preres, hvilke ere af lige Værdt med Rigsdaler, naar, efter forrige Sædvane, 96 Styver regnes paa en heel Rigsdaler. Enkelte Pieces eller 6 Øre Stykker maa vel endnu, og indtil videre, myndtes, men kuns saa mange, som Banken nødvendig behøver at lade slaae, til sine Udbetalinger i den Myndt Sort. Mindre Smaa Penge af Sølv maa efterdags ikke myndtes, men i deres Sted skulle de nu brugelige enkelte og dobbelte Slan tar, med nogle Rundstykker af Kobber, indtil videre roullere, og af dem regnes 96 Styver eller Øre Silsmt, paa 1 Rigsdaler. Men paa det at Slantarnes Mængde og Ringehaltighed ikke maa giøre nogen skadelig Virkning, og forjage den Specie Myndt, som nu vorder at myndte i Rigsdalere og dens Dele, fastsættes, at ingen i Betaling maa paabyrdes smaa Penge eller Slantar i større Sum, end 4 Rdlr., høyere Sum erlegges i den nye Specie Myndt. Paa det og at Rigets rede Pengestok maa, saa meget mueligt er, vorde forøget efter Haanden, ligesom de nu brugelige Banco, Sedler inddrages og i Roullancen formindskes, fornyes Forord. af 7de Julii 1773, angaaende en fra SølvMondtning, saa at enhver, som vil anvende sit Sølv til Mondtning, faaer det leverede Sølv tilbage ved Vægt og Probering, myntet efter Forlangende i hele til 1/3 Rdlr., og altsaa undgaaer deraf at betale Myndter-Løn og Slag skat, saaog bliver, indtil videre, fri fra Probeer=Afgiften, eftersom den K. Kundgjørelse af 17de Sept. 1762 forordner. – Her er død Groshandler Andreas Alardi, og i Norrkoping Kiøbmand Johan Arrhenius. - Det har ikke uden Forundring kunne erfares, at paa nogen Tid have udi nogle udenlandske Tidender været adskillige rigtige Beretninger at læse, deels om een og anden Rigsdags-Mand ved sidstl. Rigsdag, deels og om de her fornødne befundne almindelige Jndretninger. De ugrundede Rygter om enkelte Personer, som ere vorden indførte, behøve ingen anden Giendrivelse, end deres egen Usandfærdighed, og at de foregivne Hændelser aldrig have tildraget sig. Men, da man og har villet kaste en mindre fordeelagtig Farve paa adskillige vedtagne Jndretninger, i sær angaaende Fabrikerne, synes derunder at ligge nogen forsætlig ond Hensigt, saa meget mere, da ingen anden Forandring er vorden giort med Manufacturerne og deres Bestyrelse, end den, hvis Maal har været alt mere og mere at bestyrke og forbedre dem. Saaledes har det sig med det særskildte Manufactur Contoirs Ophavelse, og dets Forvaltnings henleggelse til Kongens og Rigets Commerce-Collegium, hvormed er intet andet skeet, end at stille den til Manufacturernes Understyttelse henlagte Fond under samme Opsyn, som den fra Begyndelsen af har været, og at den Løn for en stærk Etat, som derved spares, skulle komme Fabrikerne selv og deres Opmuntring til Beste. Derfor kunne alle og enhver, baade inden, og udenrigs, være fast forsikrede om, at Manufacturerne og Fabrikerne i Sverrig skulle efterdags som hidindtil vorde paa det omhyggeligste handthævede og opmuntrede, samt nyde alle de Fordele, Friheder og Rettigheder, som kunne geraade dem og deres Eiere til fuldkommen Sikkerhed og Beskyttelse. – Foruden forestaaende Erklæring, læses ogsaa, udi en her i Dag udkommen Tidende, følgende Notification: Ved næstl. Rigsdag har hos Ridderskabet og Adelen kommet under Overveielse en Memorial, indgiven af en deres Medlem, angaaende hvorvidt det værdige Præsteskab udi Meenighederne var berettiget til at nyde nogen Tiende af Sædegaarden (Satterier.) Ridderskabet og Adelen have befundet dette Spørsmaal at være lydelig nok opløst, baade af de ældre Love, og ved Kongel. Mests, naadige Resolution af 5te Aug. 1754 paa Præsteskabets enkelte Besværing ved 1747 Aars Rigsdag, angaaende Ansøgning af Conrectoren og Capellanen paa Wissingø, om at maatte oppebære sine Rettigheder af Slots=Ladegaarden der, i Følge Forordningen af 1681, da Kongen i Naade erklærer, at da denne af Capellanen paaberaabte Forordning af 1681 allene handler om den Rettighed, som Almuen, eller andre uden for Adelen, ere pligtige til Præsteskabet at udrede, da den ey heller i Henseende til Capellanerne paabyder andet, end at de skulle lønnes af deres Sognepræster, den Kongel. Resolution af 23de Decbr. 1682. forklarer ogsaa, at bemeldte Forordning af Aar 1681 ikke skal hentydes paa Ridderskabet og Adelen, altsaa har Hs. K. M. i Naade afslaget bemeldte Capellans Ansøgning. Da nu heraf befindes, at Forordningen af 1681 ikke kan tiene Præsteskabet til Anledning for at fordre nogen Rettigheder af Ridderskabets og Adelens Sædegaarde, men at det saaledes altid har ankommet paa Ridderskabets og Adelens eget Velbehag og Kiærlighed for Læreren i Meenigheden, afSædegaardene at hielpe til hans desto bedre Udkomme, aldrig at det har været nogen Pligt, som med Retten kunne paastaaes og søges; hvilket Præsteskabet selv har indseet og erkiendt, da det Aar 1697 gjorte underdanig Ansøgning om nogen vis Jndkomst af Ridderskabets og Adelens Sædegaarde, hvorudi det dog ikke fandt bifald; altsaa, og som at befordre Lovenes Jværksættelse i denne Materie, have Ridderskabet og Adelen kommet overeens om, efterdi ingen Lov paalegger Sædegaardene anderledes, end af Godvillighed, at erlegge noget til Præsten i Meenigheden, at det derfor maa komme an paa enhver Sædegaards Eyeres fri og gode Villie, at give noget til Præstens Understyttelse, uden ellers at være dertil forbunden af nogen Pligt. Hvil tet alt skal paa tienlig Maade kundgiøres Ridderskabets og Adelens Lemmer til deres Underretning.