Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1837-07-17
Ægypten. En gammel alexandrinsk Kjøbmand, derhar oplevet alle sit Lands Revolutioner og med Resignation seet den sidste Pest bortrykke 12 Medlemmer af sin Familie, har til en fransk Officeer udsagt følgende Dom om Mehemed Ali og dennes Sønnesønner: "Mehemed er vistnok en udmærket Mand, begavet med en sikker Dømmekraft og fuld af Ædelmod; men han er altfor ivrig i at udvide sin udvortes Magt og lader sig bestandig bedrage af sine Hoffolk, der stadigen forøge Folkets Elendighed. Tyrkernes Stolthed tilintetgjør alle hans Bestræbelser for at forbedre Landets Forvaltning. Disse Mennesker, som kun opnaae Magten ved Jntriger, forstaae Jntet og mene dog i deres Anmasselse, at de staae høiere end Europæerne. Hvad de tvende Prætendenter til Mehemeds Trone angaaer, da paastaaer Folket, at den Ene, nemlig Jbrahim Pascha, ikke er en Søn af ham, men en Søn af en Vandbærer; heller ikke har han Vicekongens ærværdige og graciøse Physiognomie, han eier ikke hiins Smiil, der indgyder Mod og Haab; han har ingen af de Dyder, der smykke Mehemeds Sjæll: han er gjerrig og kan aldrig faae Rigdomme nok; han har christelige Handelsagenter, han opretter Manufakturer, som ikke udreder Afgifter, da han i Syrien havde oprettet en Silkefabrik, befalede han alle Hærens Officerer at aflægge de Skjærf, som Regjeringen havde givet dem, og at kjøbe røde Skjærf fra hans Fabrik. Mehemed taaler alt dette, fordi Sønnen er lykkelig i Krig. Vicekongens Liv indeholder Ægyptens Liv og i den Grad som hans Skjæg bleges og hans Alder trykker ham, i samme Grad trykker ogsaa Elendigheden Landet. Efter Krigen kommer Hungersnøden, efter Hungeren Pe Den anden Prætendent, sten og forhøiede Skatter. Abbas Pascha, er bleven saa forsømmelig opdraget, at det med Tiden bliver ham umuligt at modstaae sin Onkel Jbrahim. Denne Sidste synes imidlertid at forberede sig paa en saadan Kamp, idet han opdynger Rigdomme, smigrer Armeen og dagligen meer og meer søger at løsrive sig fra sin Faders Overherredømme. Jbrahim er forresten ingen muselmansk Prinds, han er aldrig omgiven af nogen Pragt, hans Klæder ere altid i Uorden og sjelden aabnes hans Haand, for at uddele milde Gaver. Abbas=Pascha er af en modsat Natur, han er qvindagtig, magelig og af betydelig Korpulence, skjøndt endnu kun 23 Aar gammel; kun enkelte Træk vidne om, at han i Grunden har gode Anlæg. Sin Ungdom har han tilbragt i Haremet og nu er han Gouverneur i NedreÆgypten; Folket forretrækker ham for Jbrahim, fordi det haaber, at han vil være meer modtagelig for sine Ministres vise Raad, end denne; ogsaa var Abbas-Paschas Fader, Tussum Pascha, Folkets Afgud. Abbas besøgte engang en Oberst, hvis Regiment kamperede i Nærheden af Cairo og han var ridende paa en rigt opsadlet Hest. Kort efter sin Ankomst yttrede han det Ønske, at see Oberstens Stalde og her lod det til, at han med sær Velbehag betragtede en af Hestene; han bad Obersten om at maatte prøve denne og snart tumlede han sig paa den paa Sletten. Da han derpaa steeg af, befalede han sine Tienere at bringe Oberstens Hest hjem til ham (til Abbas) og derimod at lade Obersten beholde det prægtige Dyr, hvorpaa han var kommen ridende. Obersten udgjød sig i Taksigelser, men Abbas svarede stolt: hvorledes, troer Du, at en Oberst kan laane Mehemeds Sønnesøn en Hest? Holder Du Dig for værdig til at sætte Dig op paa den Saddel, hvorfra jeg er nedstegen? Jeg giver Dig min, agere. des fordi Du jo for Fremtiden aldrig meere havde kunnet bestige Din. - En anden Gang da Mehemed sad paa sin Divan, kom Abbas og satte sig uden videre ved Siden af ham, hvorfor Mehemed gjorde ham nogle Bebreidelser, men Sønnesønnen svarede: min Fødsel giver mig Ret til at sidde i Din Nærværelse, uden at bede Dig om Forlov; thi jeg er større, end Du. Du er Vicekonge, men kun en Søn af en fattig Toldbetjent; jeg er Pascha, Søn af en Pascha og Vicekongens Sønnesøn. Denne Argumentation behagede imidlertid ikke Mehemed, men han satte Paschaen, Sønnen af en Pascha og Vicekongens Sønnesøn, i Arrest i tre Maaneder. Den gode Stemning, som Tussums Søn stedse har viist mod de Christne og den Kjerlighed, som Folket bærer for ham, lader imidlertid haabe, at Europa maaskee ved Mehemed Alis Død vil deele hans Lande mellem de to Prætendenter, sikkre Abbas=Pascha Ægyptens Trone og overlade Syrien, Kandia, Adana og Tauruspasserne til Jbrahim. Dette var at handle saavel i Europas som i Ægyptens Jnteresse.