Viborger Samler, 1847-01-07
Stænderforsamlingen i Viborg. J det 43de Møde foretoges til endelig Behandling Sagen ang. Udkast til en Anordning om Trykkefriheden. Af nye Jndstillinger og Amendements bemærkes følgende: Amendements af Kjøbmand Ree: At det henstilles i Præmisserne som ønskeligt, at Adgangen til Bogtrykkeridrift stilles lige med alle andre industrielle Næringsbrug; at ingen Cautioner for periodiske Skrifters og Blades Udgivelse bliver at stille. Subsidialiter: At Cautioner ne for det angivne Tilfælde fastsættes til for Hovedstaden; 1000 Rbd. for et Blad, der udkommer sjeldnere end eengang ugentlig, 1500 Rbd. for 1 a 2 Gange ugentlig, 2000 Rbd. for 3 a 4 Gange, og 3000 Rbd. naar det skal udkomme oftere; for Provindserne: med en passende Moderation i Summerne. Amendements af Cancellieraad Jngerslew: a) at Lovudkastets Bestemmelser kun blive anvendelige paa de periodiske Blade, der ikke optage Avertissementer for Betaling, og at Tilsvarets Omfang indskrænkes til, ikke at maatte overskride et halvt Numer. b) At med Hensyn til Blade, der for Betaling optage Bekjendtgjørelser, Regelen bliver, at det uden Betaling, skal optage en Annonce om, at den Paagjældende agter at anlægge Sag mod Vedkommende i Anledning af det paa ham gjorte Angreb, eller at hans Svar paa samme findes indført i et andet navngivet Blad eller et særskilt Skrift – og at det for den taxtmæssige Betaling skal være forpligtet til at optage det fuldstændige Svar paa Angrebet. Jndstilling af Comiteens Majoritet (Jespersen, Holst, Nyholm). At Forsamlingen i Præmisserne til dens Betænkning optager de af Majoriten udtalte Anskuelser om Pressens Stilling og Ønsket omen større Retsgarantie for Trykkefriheden i dens Virksomhed, samt i Forbindelse hermed henledte Hans Majestæts allerhøieste Opmærksomhed paa Jndførelsen af Eedsvorneretter i Trykkefriheds-Sager, som et folkeligt Retsinstitut, der netop i disse Sager synes fortrinligt skikket til at yde Regjeringen og Folket den rette og ønskelige Rets Garantie. I det fire og fyrgetyvende Møde vedtog Forsamlingen følgende Adresse til Hs. Majestæt: Allernaadigste Konge! Jdet Nørrejyllands Provindsialstænder slutte deres Forhandlinger i nærværende Session, ved Udløbet af det andet Sexennium af den stænderske Virksomhed, føle de Trang til, i dybeste Ærefrygt at udtale for Deres Majestæt de alvorsfulde Følelser og Stemninger med Hensyn til Statens Velfærdsanliggender, hvoraf Forsamlingen med det hele Folk for Tiden er bevæget. – Vi tillade os at udtale for Deres Majestæt Forsikkringen om, at det danske Folk er gjennemtrængt af den bestemte Villie og Beslutning, at møde de nuværende truende Forviklinger med fast og freidigt Mod. Folket vil villigen bringe de Offere, som Landets Sikkerhed og Ære maatte udkræve, og saaledes af yderste Evne bidrage til, at Statens Sag, der tillige er Sandhedens og Retfærdighedens Sag, maa seire. – Det danske Folk har aldrig havt til Hensigt at krænke de tractatmæssige Forhold, som for Hertugdom met Holsteens Vedkommende bestaae til det tydske Forbund, saalidet som at træde den tydske Nationalitet enten i dette Hertugdømme eller i Hertugdømmet Slesvig for nær, men det antager derhos, at en tro Opfyldelse af tractatmæssige Forpligtelser giver fuld Ret til ogsaa at fordre det samme fra den anden Side, at derfor alle Tilsidesættelser af forbundsmæssige Pligter med Alvor bør paatales, og alle Anmasselser, med Kraft tilbagevises; det antager fremdeles, at den danske Nationalitet i Hertugdommet Slesvig, dette oprindeligen danske og med Monarchiet uadskilleligen forbundne Land, hvis halve Befolkning endnu er dansk, bør nyde lige Ret og Beskyttelse med den tydske, og at intet Overgreb fra tydsk Side bør taales i dette Hertugdømmes Anliggender. – Med taknemmelig Anerkjendelse har Folket modtaget Deres Majestæts aabne Brev af 8de Juli, hvori De bestemt har udtalt Dem om Hertugdømmet Slesvigs uadskillelige Forbindelse med den danske Krone, og hvori Deres Majestæt tillige har tilkjendegivet, at De og Deres Efterfølgere paa den danske Throne ville ansee det som Pligt og Kald at opretholde denne Forbindelse, samt at Deres Majestæts Bestræbelser fremdeles skulle være rettede paa, at søge Arvesuccessionsforholdene for det hele Monarchie ordnede. Men saa vigtig og nødvendig Regjeringens Virksomhed for Statens Opretholdelse og Fremgang i det Hele end er, og saa meget den end paaskjønnes af et taknemmeligt Folk, maa Forsamlingen dog antage, at den ikke ene vil være tilstrækkelig til at gjenoprette den nu manglende Sikkerhed og Tilfredshed, men at hertil ogsaa vil udfordres en folkelig Medvirkning gjennem tidssvarende statsretlige-Jnstitutioner, som paa en virksom Maade kunne betrygge Retstilstand og Velvære i de enkelte Statsdele, efter enhvers Eiendommeligheder og særegne Forhold, og som tillige kunne betrygge Sammenholdet mellem disse Statsdele. Med Forhaabning og tillidsfuld Forventning imodeseer Folket saaledes de Beslutninger, som det synes uundgaaeligt nødvendigt, at Regjeringen i den nærmeste Fremtid maa ville tage, for at søge Statens Tilværelse sikkret og de nuværende sørgelige Misforhold udjævnede. – Forsamlingen har troet, tillidsfuldt at burde afvente Regjeringens nærmere Beslutning i disse vigtige Anliggender, og har ikke villet foregribe samme ved bestemte Andragender. Men den maa dog udtale, at skulde efter tvende Aars Forløb Forholdene endnu henstaae i den nærværende Tilstand, da vil sandsynligen den næste Stænderforsamling finde sig kaldet til, at nedlægge for Thronen sine Anskuelser om, hvorledes Statens Fremtid kan betrygges og de ulykkelige Misforhold udnævnes; og skulde da disse Gienstande af Regjeringen ansees udelukkede fra Stændernes Raadslagning, skulde det formenes dem frit og uforbeholdent at udtale sig om disse Livsspørgsmaal for den fælleds Stat, da maatte Stænderne opgive Tanken om, at kunne være til den Nytte for Fædrenelandet, hvorpaa Folket synes at have billigt Krav. - Deres Majestæt modtage med gunstigt Sind disse Deres troe jydske Provindsialstænders frimodige Yttringer. - Den almæglige Gud holde sin beskjærmende og velsignende Haand over Deres Majestæt og forunde Dem en lang og lykkelig Regjering over de Deres Scepter undergivne Folk.