Jyske Efterretninger, 1794-03-28
(Jndsendt.)Et af de vigtigste Beviser paa de voldsomme og besynderlige Ødelæggelser, som Naturen kan frembringe, afgiver uimod sigelig den nærværende Sandslugt paa Schagen og de nærmest tilgrændsende Egne. Den grusomste Jldebrand, for Exempel, maae dog om kort Tiid standse, enten ved gode og virksomme Anstalter, frembragte ved menneskelig Vid, Kunst og Hænder, eller naar den ingen Næring finder for sig længere; og Skaden bliver neppe nogensinde saa stor, at den jo paa een eller anden Mande nogenlunde afhielpes. Luft og Vand kan og, i alle sine voldsomme Virkninger, anrette skrækkelige Ødeleggelser paa Huuse, Møller, Broer, Skove, Skibe, o. s. v.; men Naturen har dog bestandig Forraad nok tilovers at anbyde til det Ødelagtes Jstandsættelse igien. Jkkun med denne gyselige Sandslugt, der øiensynlig truer en betydelig Strækning af Landet med den totaleste Undergang, har det en langt anden Beskaffenhed. Hra en kortere Tid til en anden, raser den frem efter Vin dennes Direction, overfyger de frugtbareste Marker, Græsgange og Overdrede, stedse med meere Hurtighed og stærkere Voldsomhed, og forvandler dem til har Strand, hvor intet meere kan opvoxe; - stopper ethvert Uds eller Afløb, som Vandet ellers søgte at have, og foraarsager derved denne farlige da ind, hvori Menneske Heste og Vogne, ja Husene selv blive stikkende, og efter kuns kunne ophielpes ved overdreven Anstrængelse af Menneske=Kunst og Kræfter; - opdynger efterhaanden store Sandmidler, ja danner endog undertiden uhyre Alper, som jo større, jo meere udsprudende til Ulykkens og Fordærvelsens Forøgelse. Et nyt og følende Exempel have vi herpaa havt i denne Vinter, i det bestandige sydlige Vinde have fremdrevet Flyve=Sanden paa en udsædvanlig Distance længere ind paa Levningerne af Marker og Overdrere. - Her kiendes ingen Midler til at standse Ulykken; thi denne er allerede saa stor, og i et saa stort Omfang, at selv Naturen, hvor villig den end er til at bøde paa sine egne Svagheder, slet intet synes at kunne udrette, om der endog hverken fandtes Mennesker, Fæ, eller Dyr i disse Sandslugts Egne, til at hindre den i sine modarbeidende Virkninger. Klitvexter eller Frøe findes her ikke i mindste klækkelig Mængde til Fordeeling og Forplantning i en Ørken paa mange Milles Circumserance, og de smaae Prøver, man nyelig har gjort, ere endnu ikke lykkedes. Jndvaanerne, som nærmest skulle hielpe dem selv ligge somme dybt nedbøiede, somme paa Knæerne, og somme i yderste Aandedræt, og desuden boe de alt for langt fra andre Folk til at de beqvemmelig kunne faae Hielp andensteds fra. De Herrer Klit-Commissarier og andre have hidtil vist nok anvendt deres yderste Bestræbelser for at giøre de allernaadigst befalede Anstalter gieldende, deels med at lade tilholde al muelig Fredning, deels med Klitvippers Nedlegning, og deels, end- og haardt at mulctere Opsynsmænd, Klitfogder og Beboere; men til hvad Nytte? En føie Tiid vil ufeilbarligen overbevise os alle om, at Sandslugtens Dæmp pelse paa Schagen er plat umuelig, med mindre overordentlig Forre af Menneske=Kræfter var at tilveiebringe, at imodstaae en saa rasende, voldsom og farlig Naturbegivenhed. - Men hvor tages denne fra? – Dette Spørgsmaal som kommer til Lyset af den sandeste Patriotiome, ønskes besvar et grundigen i Stifts Avisen til almindelig Opmærksomhed paa denne for heele Staden saa vigtige Sag. Den 13de Martii 1794.