Viborger Samler, 1848-07-19
Frankrig, der ei nu kan føre Krig, vil maaskee, naar det seer, at Retten ikke blot bogstavelig men aandelig er paa Danmarks Side, at det blodige Skuespil, der opføres ved Eideren, er af samme Natur, som det der opføres paa Poflodens Bredder og mellem Bøhmens Bjerge", ikke svigte de Principer, som det allerede oftere gjennem sine ædleste og meest veltalende Organer har udtalt" Skandinavien vover ei mod Stormagternes Villie at gaae i Kampen for os, men bevarer dog stedse Sympathi for os, og af de mindre Magter er navnlig Holland, meget gunstig stemt for os. Hvad er der nu at gjøre? Vi have tre Alternativer: Fortsat Krig, Fred, Vaabenstilstand. Fortsætte Krigen, Med alle vore Anstrængelser, og Hærens Mod og Udholdenhed har Kampen hidtil, skjøndt ærefuld, ikke været fordeelagtig. Vi have vor Flaade til at skade Tydskland, men Krigen med os vil, jo føleligere den bliver Fjenden, befordre den Enighed mellem Tydskerne, som de ellers fordet Første ikke let ville opnaae, og som under nærværende Forhold kun kan være fordærvelig for os." Og afseet herfra, vilde det være Vanvid at fortsætte Krigen til det Yderste, naar Stormagterne absolut ville Fred, thi kunde Danmark end modstaae Tydskland, flere Stormagter er det en physisk Umulighed at trodse. Skulle vi da slutte Fred nu, Nei. Det vilde være saare farligt, selv om betingelserne bleve fordeelagtige, saaledes som Europas Sager for Tiden staae, overilet at slutte en Fred med een Magt, eller Gud veed hvor mange magtesløse Regjeringer, hvoraf neppe nogen har Autoritet noktil at undertegne en virkelig Fredsslutning." En Vaabenstilstand staaer tilbage. Den er kun en midlertidig Afbrydelse af Krigen, uden at præjudicere de endelige Fredsbetingelser; den gjør det muligt at erholde en fri Meningsyttring i Hertugdømmerne; medens den varer, kan Situationen, der for Øieblikket er saa ufordeelagtig for os som den kan blive, forandre sig; den bevirker, at vi i Ro og Mag kunne fortsætte vore Rustninger; vi kunne under den virke paa Stemningen i Hertugdømmerne, ja selv i Tydskland o. s. fr. Af disse Grunde troer Forf. en Vaabenstilstand anbefalelsesværdig. Han fremhæver derfor med Føie, at dersom den antages af os, og forkastes, efter engang at være foreslaaet, af Tydskland, vilde den danske Regjerings diplomatiske Stilling være saa fordeelagtig, saa overlegen, at hvad Mange nu overfladisk fordømme, vilde de da ligesaa overfladisk gjøre til Ministeriets coup de maitre", Vaabenstilstanden er nu, som det synes, antaget fra dansk og preussisk Side. Enten vil den træde i Kraft, eller det tydske Forbund, eller et nyt preussisk Ministerium vægrer sig ved at agte den. Antages den, vil sandsynligviis Kampen mellem Partierne i Tydskland udvikle sig stærkere end tilforn, og muligt nødes Rusland, som det reactionaire Parties Støtte, til at opgive sin iagttagende Rolle. Forkastes den af Frankfurterforsamlingen, vil den nødvendigviis blive en Conflict mellem den og Preussen, og det tydske Eenhedspartie 9: Forbundet, og med det Erobringsplanerne, er for en Stund begravet. Forkastes den af Forsamlingen i Berlin, og det nuværende preussiske Ministerium afløses af et andet, bliver der en frygtelig Kamp mellem Republikanerne og Monarchisterne i Preussen, der maaskee giver Signalet til en politisk Omvæltning i Tydskland, som atter kan gjøre den europæiske Freds Bevaring umulig. Det synes under disse Omstændigheder at være vor Opgave, roligt at vente paa Begivenhedernes Udvikling. Det er et herligt Skue at see en Nation begeistret styrte sig i Kampen for sin Tilværelse, bestemt paa at seire eller falde med Ære, men det er maaskee endnu skjønnere at see en Nation under lange og alvorlige Prøvelser, under den piinlige Svæven mellem Haab og Frygt, bevare et tillidsfuldt Sind, Troen paa Fremtiden, den Koldblodighed, der udkræves, for at benytte alle heldige Omstændigheder, den Ufortrødenhed, som tilsteder i et gunstigt Øieblik atter at gribe Sværdet og hævne sig for tidligere Krænkelser og opnaae det, den har sat som sit Maal. Et saadant Sind maa der nu herske i Nationen, en saadan Følelse maa besjæle den, da vil der ikke være Grund til at fortvivle. Vi gjøre gjerne Forf. Slutningsord til vore Erfaringen har altfor ofte viist hvor klog Venten kan styrke den Svagere; Historien har for hyppige Beviser paa, hvor hurtig Sagerne, navnlig i almindelig Revolutionstilstand, kunde tage en ny Vending; hvorledes gik det ikke i den sidste Halvdeel af det 17de Aarhundrede Nederlandene under Wilhelm af Oranien, denne Fyrste, som altid blev slaaet, men aldrig knuust, som aldrig vandt et Slag, men altid fik en fordeelagtig Fred. "Men saa maa der spares paa Kræfterne, der maa temporiseres, der maa handles med Koldblodighed og Seighed. Hvis vi besindig veie vore Kræfter, vogte paa Begivenhederne, og ved fornyede Rustninger forberede os paa det Værste; hvis vi følge de politiske Combinationer, med opmærksomt Øie, og handle derefter uden Lidenskab: hvis vi gjøre os det til Regel, ligesaalidt fortvivlede at opgive vor Sag, naar den politiske Himmel seer mørk ud som sangvinsk at hovere over enhver Solstraale, saa vil med Forsynets Hjælp det danske Folks Dygtighed og Patriotisme, det øvrige Nordens Sympathier og Europas Agtelse om længere eller kortere Tid berede og sikkre os (Fdrl.) en hæderlig og varig Fred 2).