Berlingske Tidende, 1813-10-22
Blandede Efterretninger. (Slutningen af Hr. Malte Bruns Skildring af Bøhmen, Bøhmen er fortrinlig skikket til engelsk Haveanlæg ; overalt finder man Ruiner, Vandfald, Schweizerdale og engelske Parke. Men de store Eiere have deres skiønneste Residentser i Mahren og Østerrig; imidlertid ere Parkerne ved Schønhof, Toplitz og Dur berømte. J Parken ved Bediekau findes følgende Jndskrivt af Romandigteren Spies, som levede der som Forvalter: "Vee den, som her taler om Baller, Operaer og Stadens Glæder. For ham ere Nattergalerne stumme, for ham risle ingen Bække, Rosen aabner ham forgieves fine Knoppe; thi han søger ikke hvad den Vise søger: Eensomhed og No. De Byrder, som vare forbundne med det forhen Kongelige Slot Burglitz, vidne om de gamle Eieres Særhed; nogle Bønder maatte bære et vist Antal Æg derhen uden at slaae eet itu, nogle Landsbyer maatte levere saamange Egerner, som der er Dage i Fasten, naar en Prindsesse laae i Barselseng paa Slottet, skulde en Bonde sammenbringe udenfor Slotsvinduerne alle Nattergaler fra de nærmeste Skove. I de fleste af disse Frudaltyranniets Borge fandtes underjordiske Fængsler, hvoraf man endnu foreviser et i det Slot der tilhører Overborggreven i Prag. J et Taarn, under en mørk Hvælving, seer man i Gulvet en Aabning, som et Menneske netop kan styrtes igiennem Stiger man ned i dette Hul, finder man en stor med Menneskebeer opfyldt Kielder. Rundt om Murene staae Jernpæle, til hvilke man først fastsluttede de dømte, forat deres Medofferes Skrig, som ankom i Kielderen, kunde trænge til deres Øren og fordoble deres Dødsangest. Saadanne Skrækkesyn minde om Tider, i hvilke Bøhmens Jndvaaneres raae Karakteer endog trættede deres Fyrsters Grusomheder. Undersaatter, over hvilke man siden raabte Helvedes Straf, kastede paa Slottet i Prag Kongens Commissairer ud af Vinduet, og paastode for fuldt Alvor, at denne Handling fuldkommen stemmede overeens med Kongerigets Skikke, idet Bohmens Stænder fra Arilds Tid havde havt jus defenstrand; og de beklagede kun at Commissairerne vare faldne for blødt paa en Møgdynge. Det i Aaret 1621 ganske ødelagte, dernæst fine Friheder berøvede, undertrykte og i Syvaarskrigen paa ny udplyndrede Bøhmen, har nu i et halvt Aarhundrede i fredelig Ro vundet nye Kræfter. Den gien indførte Religionstollerants, det mildnede Livegenskab, den oplivede Smag for Videnskaber, ere Velgierninger som det skylder Joseph den Anden. Kunstfliden har, især i Spind, Lærredsmanufactur og Glas fabricatur, gjort beundringsværdige Fremskridt. Handelen er saa blomstrende, som den, uden fri Samfærdsel med Havnene ved Østersøen og med Elben, kan være. Folkemængden har tiltaget saa betydelig, at den langt overstiger 3 Millioner, hvortil den ansloges allerede for 20 Aar siden. En Trediedeel af Jndvaanerne taler Tydsk, de øvrige ere en Slavonisk Nation, som kaldes Czechy. Disses Sprog hører til den østlige Stamme af det slavonske Sprog, af hvilket det mendiske, polske og serviske Sprog i Lausitz ere Grene. Det Ældste man har i dette Sprog er en i Aaret 990 forfattet Kirkesang. De bohmiske Annalister, blandt hvilke Dalemil gaaer tilbage til Aaret 1300, have opbevaret en Mængde romantiske Traditioner, som vel ikke give den kritiske Historie ufeilbart Stof, men dog ere at ansee som kostelige Bidrag til Skildringen af Nationens Sæder.