JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
Naar man vil see Konstkamret i Berlin maaman betale 2 preussiske Thallere. Men det være ste et, at slig en Afgivt møder en Reisende tidt; thi Mærkværdighederne ere temmeligen fordeelte, skjøndt ikke fuldt saa meget som i Dresden. To Thaler til Castellanen er en bestemt Priis, men denne gjør sig i Almindelighed kun den Uleilighed at modtage Pengene; hans Fuldmægtig, Karl eller, i Nødsfald, Tjenestepige, viser omkring, og et saadant Subject maa da ogsaa befales, det forstaaer sig, efter Behag, men dette Behag har dog sin Grændse, thi, naar man ikke vil lade sig den sødeste Nydelse for sure ved et ublidt Ansigt, saa kan man ikke betale, ringere end en Thl. Naar man nu betænker, at i saadan en Stad, som Berlin, i det mindste syv til otte mærkværdige Steder, hvortil Adgangen kun staaer aaben for Betaling, maa tages i Øiesyn, saa kan man let indsee, at endeel preussiske Sølvthallere allene medgaae hertil. Jmidlertid maa man endda være glad ved, at man kan faae Alting at see for Penge. Paa hvor mange Steder er selv dette ikke engang Tilfældet: Konst- og Naturaliekamret findes i fjerde Etage af Slottet og i et af fem Værelser bestaaende Locale. Gjenstandene i dette Konstkammer findes her paa den meest paafaldende Maade blandede imellem hverandre. Konst og Oldsager,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
Naturspil, Mineralier, Fossilier, Forsteeninger, Conchylier etc., alt ligger i eet Chaos, hvori det nok vil blive liggende indtil det ny store Nationalmuseum, som bygges paa, vorder færdigt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
Blandt de mærkelige Stykker var eet skaaret Løvehoved af fortrinlig Skjønhed, og ægyptiske Gemmer, et Christushoved af Lapis Lazuli etc. Adskillige Jndfatninger ere oprindelige græske.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
Ved denne Samling opholdt Professoren sig længst, skjøndt ikke for min eller mit Selskabs, men aabenbart for den fremmede Doctors og hans Reisefælles Skyld. Det var en reen archæologisk Forelæsning, og han viste, at her var i sin egentlige og rette Sphære.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
Det vigtigste Stykke blandt Konstsagerne er den saakaldte pommerske Necessaire, forfærdiget af fire og tyve Konstnere 1606, som en Foræring for Hertug Philip II af Pommern. rede sig Dødsveden!" Den kom siden tilligemed dette Hertugdømme, til Preussen. Man finder i denne Recessaire alt hvad en stor Herre kan behøve paa sin Reise, lige fra Tallerkener indtil Kort og Skakspil, hvert Stykke af Sølv. Naar man kommer til Bunden støder man paa en Sølvplade, hvorpaa der er udgraveret en Fremstilling, hvorledes de 24 Konstnere bringe, i et høitideligt Tog, Hertug Philip denne Foræring.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
Oldsagerne fra Herculanum og Pompejere særdeles mærkværdige, især de etruriske Vaser, hvoriblandt adskillige af en sjelden Størrelse. Endog noget Korn fra Herculanum findes her. Men Musene, der ikke burde have Adgang til et Museum, have, som Professoren berettede, ædt det Meste deraf, og det er kun Levningerne deraf, som forevises. Professoren bemærkede, at han havde gjort Forsøg, med at lægge nogle af disse over 1700 Aar gamle Sædekorn i Jorden, for at see om de vilde spire, men de kom, som man let kan forestille sig, ikke op. De have endnu samme gule Farve som andet Korn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
Blandt de ægyptiske Oldsager er en Mumie af udmærket Skjønhed, formodentlig af en fyrstelig Person. Den blaa Emaille, som den er prydet med, synes saa frisk, som om den nyligen var kommen fra Konstnerens Haand. De øvrige Gienstande, som opbevares her, høre vel ikke til Oldsager, men ere alligevel høist mærkværdige. Et heelt Værelse er opfyldt med alle muelig Slags Klæder, Vaaben &c. fra Sydhavet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
De af de skjønneste Fuglefjere sammensatte Klæder fortjene især Opmærksomhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
Som Reliquier gjemmes her Friedrich den Stores Kjole af blaat bæverhaars Klæde, hans Kaarde, en Afstøbning af hans Hoved, forfærdiget i hans sidste Time. Efterat Professoren havde viist os disse, tog han meget forsigtigen et gammelt hvidt Lommetørklæde frem, og sagde i det han holdt det for Dagen, for at vise os, hvor stærkt det var stoppet og lappet: "det er det sidste Tørklæde, som Frederik den Store betjente sig af og hvormed han aftør Sjeldent har noget gjort et saa besynderligt Jndtryk paa mig, som dette stoppede og lappede Tørklæde. Sære, ubegribelige Helt, tænkde jeg ved mig selv. Hvad skal man dømme om Dig, naar man sammenligner den Pragt, Du har ødslet paa Dine Bygninger i Berlin og Potsdam, med dette Tørklæde? – Den Monark, der anvendte Millioner paa at anskaffe sig Malerier, Antiquer og Konstsager, havde ikke et Par Daler tilovers til at anskaffe sig nogle nye Lommetørklæder, Han havde, som Thiebault beretter, aldrig flere end sex Skjorter, og disse bleve hvert Aar reparerede. Formodentligen havde han heller ikke flere end sex Lommetørklæder; men det, som her gjemmes, vil ingen, uden en Kludesamler, tage op paa Gaden, hvis det laae der istedetfor paa et Konstkammer. Var det af Skjødesløshed eller var det for at foregaae sit Folk med et godt Exempel paa Oeconomie; at han lod sit Linned saameget stoppe og lappe, Det første er ikke muligt; da han var alt for stor Ven af Orden; og det sidste ikke tænkeligt hos en saa stor Aand som Friedrich. Denne Karrighed maa henregnes til de Særheder, som saa ofte ikke allene almindelige, men ogsaa almindelige Mennesker udmærke sig ved, og for hvilken de selv maaskee ikke kunne gjøre sig Regnskab. At Kongen skulde have troet, ved en saadan Oeconomie, at vise sig som sand Philosoph, er heller ikke at antage, thi han vidste alt for vel, at en Diogenes og en Alexander ikke lade sig forene i een Person. Professoren lagde den lappede og stoppede Pialt meget omhyggeligen sammen og bort igjen, og overlod det nu til Doctoren at vise os videre omkring. Hvilken Forandring bleve vi ikke snart vaer, Før saae vi en Klud opbevaret som en stor, hæderkront, midt i sin høieste Lykke hendød Konges Reliquie - her fandt vi en Verdensbetvingers - en Keiser Napoleons Ordener og Hat ophængte paa et Sted, hvor han endnu i Aaret 1806 befalede som Erobrer. Disse Ordener, næsten fra alle Souverainer i Europa, og deriblandt Elephantordenen, bleve, tilligemed Hatten og Keiserkaaben, paa hans Flugt, fundne i hans Vogn af de blücherske Husarer. Keiser kaaben skal Fyrst Blücher have faaet foræret. Hvad mon Napoleon havde sagt, dersom en Spaamand havde forkyndt ham den Gang, han mønstrede sine Tropper paa Gens d'Armes Pladsen i Berlin, at paa det samme Slot, hvor han boede, næsten som Preussens Herre, adskillige Aar derefter hans Ordener, hans Keiser kappe ville gjemmes som Seierstegn, Vilde han ikke belet en saadan Spaamand? Saa usikkert er selv det Sikkreste paa denne Jord.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
Jndenlandske Efterretninger. Paa et Sted, hvor man maaskee mindst skulde vente det - det ottende Tillæg til Boghandler Bonniers tydske Catalog, 1827, læses til Slutningen, under Overskriften: Til Publicum, nogle Betragtninger, hvoraf vi meddele her et Udtog. "Man har i nyere Tider siger Forfatteren, især i Danmark, opvarmed nogle gamle forslidte Bebreidelser mod Leiebibliotheker, nemlig, at de demoralisere den simple Mand, forjage Læselysten ved overfladisk og ufordøjet Læsning og ere en Gift for Boghandelen. Dersom nogen af disse Anker er grundet, saa kunde det maaskee med nogen Føj anvendes paa de saakaldte smaa og Godtkjøbs bibliotheker, der med en Slump Røverromaner, slet skrevne, uafsatte og uafsættelige Obscurantisma, Dagblade og lignende Flyveskrifter og Piecer, hvoraf de sammenpakke nogle hundrede Nummere, skraale dagligen i Adresseavisen og opvarte det Godtkjøbønskende og tiltakketagende Publicum med dette Mixtum compositum. Ogsaa give Klubberne og andre paa offentlige Steder indrettede Læsestuer Anledning til, at mange afholdes fra solid Læsning. Men nægtes kan det tillige ikke, at den samme utidige Besparelsesaand og den misforstaaede occonomiske Higen efter Godtkjøb, som, efter den sidste Krig, i defleste europæiske Lande har fortrængt, eller i det mindste svækket, den gamle Soliditet i næster alle Frembringelsesgrene, maaskee intetsteds har fremført en saa fordærvelig Forfuskningsaand som i Danmark. Forfatteren klager især over de Læseinstituter og Journalselskaber, hvor nogle Snees saakaldte Nyheder tilbringes Subskribenterne. Da disse allene ere beregnede paa Subskribenternes Antal og Alting skal være nyt, saa mangle de den for hvert fast Jnstitut nødvendige Selvstændighed, og indeholde meget Middelgods. Kun enkelte Medlemmer nyde den Lykke, at læse det Nye, paa alle de Øvriges Bekostning, og den indskrænkende Tid, hvori Bogerne kunne afbenyttes, tillader Læseren kun at gjennemløbe den hastigen og overfladisk. Jmidlertid er det ikke nok med, at de fremme overfladisk, gavnløs Læsning; de afholde ogsaa dem, der ellers vilde anskaffe sig de til deres Fag hørende Tidsskrifter og Værker, i det de lade sig nøie med at kaldes Medlemmer af hine Læse indretninger, der ere det haardeste Stød for Boghandelen. 2) Forfatteren spørger med Føie: hvor ere vore Privatbibliotheker og Privatbogsamlere blevne af Det meste, som endnu nogle Enkelte samle paa, ere forblindende Eftertryk, i Formater, og med en Tryk, som ødelægge Øinene i en Tidsalder, hvor Øiensvagheder ere saa almindelige. Kappelysten i det ellers saa liberale Boghandlersamfund har saaledes med Magt og Vold arbeidet sig ihiel og handlet der ligesom Samson, der i Dødskampen erklærede: Lad mig døe med Philisterne!" - Men herimod maa Anmelderen erindre: døe med Philisterne er ingen Ting, især naar man allerede har mistet begge Øinene, som den stakkels Samsom; men lemlæstet at leve med Philisterne, under et omstyrtet Tempels Ruiner, det er og bliver dog en sand Ulykke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
Odense. Efter flere Ugers Kulde og Blæst, som skilte os ved Vaarens Nydelser, bragte Pint sin os Forsmag paa Sommeren. Ogsaa qvægides den udtørrede Jord lidet ved en mild Regn første Helligdag. Som sædvanlig forlystede Mange sig igaar i Skibhusene; kun beklageligt, at denne Glæde skulde blandes med Bitterhed, da fem Personer paa Hjemveien iaftes fik det Jndfald, at ville paa en liden Ege sætte over Kanalen ved Tolderlund, hvorved den kantrede. Tre af dem bleve reddede ved Hjelp fra Hr. Men Forfatteren har glemt at anføre, fra hvem disse Indretninger udgik. Var det ikke fra Boghandlere, selv. J hvilket Fag har man arbeidet saa meget, saa uafladeligen paa egen og fælles Ruin, end netop i Boghandelen, Hver seer kun paa den øjeblikkelige Egenfordeel, men saa tænke paa, at man, som oftest, snarest selv falder i den Grav, man graver Anden. Gothe siger etsteds: "Menschen findes die Menschen truben. Kunde man ikke ligeledes sige. Buchhandler sindes die Burchhandler truben?" Møllers Kalkbrænderie, men 2 Skomagersvende druknede. Den Ene var givt, den Anden arbeidede hos Faderen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
J Randers Avis No. 63 læses Jndsendt. Som et Bidrag til Landoeconomiens Fremskridt kan anføres: at Allinggaard, i Lysgaard Herred, forleden var til 3die Auction, hvor da fordenne Gaard, der staaer for circa 18 Tdr. Hartkorn, med en Restance af kongelige Skatter for et Aar, og Onera, der i det høieste kan beregnes til Værdie af 100 Rbd. aarlig, blev budet høieste Bud 50, siger og skriver halvtredsindstyve Rigsbankdaler Sølv-Værdie. Men man har nu Øinene henvendt paa Fabrikvæsenet, og især paa Strømpefabricationen. Ønskeligt om 6 a 8 Strømpevæverstole bleve etablerede, der vist nok kunne tilveiebringe ligesaa mange Strømper, og af bedre Beskaffenhed, end hele Viborg Egnen, og denne da afgive Hænder til Meierier, Teglværker, hvoraf flere ere nedlagte eller i maadelig Gang. Ved bemeldte Allinggaard holdtes tilforn omtrent 300 Fæecreaturer, hvoraf 100 Oxer staldedes og gik over Colding aae, og en 500 Faar. Flere Hundrede Tønder Korn solgtes. Saaledes gik det flere Steder. J hvad Forhold dette nu staaer til hiint, derom maae Kyndigere dømme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
Blandede Efterretninger. Dødsstraffe. Hvorvidt Dødsstraffe, bør finde Sted, eller bør afskaffes er et vigtigt Spørgsmaal, som af mange Philosofer, Rets lærde, og Statsmænd har været fra forskjellige Synspunkter behandlet. Livsstraffes Retsmessighed har været benægtet af Beccaria og Brissot blandt mange flere, forsvaret af Filangieri, J. Rousseau, Kant, Chr. Colbiørnsen, (see juridisk Arkiv, XIX S. 24,53) A. S. Ørsted o. fl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
Ruslands Keiser Nikolaus har i Aaret 1826 anordnet for Storhertugdommet Finland Dødsstraffenes Afskaffelse; og i andre Stater har fra Lovgivningens Side ogsaa været arbeidet derpaa. I Geneve har Hr. Sellon, Medlem af Raadet, i mange Aar med Varme og Vedholdenhed virket for Udbredelsen af de sande Anskuelser over Spørgsmaalet. J Aaret 1816 gjorde han et formeligt Forslag om Dødsstraffenes Afskaffelse; ideligen har han i den følgende Tid arbeidet for Jdeen, og endeligen i Aaret 1826 udsat en Præmie for Besvarelsen af Spørgsmaale om Dødsstraffes Ophævelse; og udgivet et lidet Skrift derom. J Paris har ogsaa været en Prisopgave herom, og det belønnede Prisskrift af Hr. Lucas, samt en Afhandling af Hr. Adolph Gariier, der blev tilkjendt en Sølvmedaille, samt flere Afhandlinger ere trykte. (C. Revue encyel. Marts 1828. 632 o. f.)Et høist interessant Skrift om Gjenstandene af Hr. Dücpetiaux ytrer sig bestemt og med Skarpsindighed imod Dødsstraffes Retmessighed. Det foranledigede den Brevvexling med ovennævnte Genfer, Hr. Sellon, hvorom vi i dette Blad forrige Aar Nr. 66 gav en Meddelelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
En Afhandling af Fenerbach, der Tod ist das groste Ubel und die abschreckendste Strafe, læses i Bibliothek für die peinlicheRechtsvissenschaft und Gesetskunde 1 B. 244. 82. En dansk Oversættelse af Chr. Krogh læses i juridisk Archiv 1 Bind S. 162-181.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
J Aaret 1820 fastsatte Senatet i Louisiana, at der skulde udkastes en Straffelovbog, hvis Udarbeidelse blev overdraget en af Repræsentanterne, Edward Limingston. Af hans Beretning læses et Udtog af Overbergappellationsraad Spangenberg i Neues Archiv des Criminalrechts VI B. og vor Ørsted har i sit juridiske Tidsskrift 14 B. S. 7791 fremsat sine bemærkninger over hvad Livingston havde skrevet mod Dødsstraffes Anvendelighed. - Udi Ørsteds Arkiv for Retsvidenskaben etc. IV. D. 1827 S. 440 o. f. læses og noget om Dødsstraffe. Norske Speciessedler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
J det gode Tidsskrift: Criminalistische Beitrage 3die Bind 1 H. 1827 læses to smaa Afhandlinger over Æmnet; den ene af CriminalAktuar Dr. W. Kosegarten i Hamburg (1228) den anden af Dr. Jur. og Advocat C. Trum mer, sammesteds (2969).¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
Man fortærer sjelden Østers i England, som ikke forhen ere fedede. Man lægger dem nemlig 3 til 4 Dage forhen i Saltvand, hvilket man hver 12 Timer omskifter, og hvori man kaster en Haandfuld Bygmeel. Østersen maae have været nok saa mager, saa bliver den inden den fjerde Dags Ende hvid og feed. (Lesefr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
Kjøbenhavns Børs, d. 30 Mai 1828. Hamburg 2 M.a vista 216. Species 219.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-30
Specier solgtes til 13 Rbmk. 2 1/4 s. Bank-Disconto 4 pCt. pr. 100 Specier. Svenske Sedler. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pC. Kgl. Oblig. (u. R.) 83 1/2 Dito Dito. . . . . . . Nationalbank Obligationer. (af Laanet 4 Febr. 1820) 102 Dito Dito. . . . . . 4 pC. uopsigel. Rigsbkobl. Renter pr. 6 Januar 6 pC. norsk Laan, ved Hambro & Søn. 4 pC. Dito nye . . . . Asiatiske Comp. Actier, 166 1/2 157 Rbd. Sedl. - Rbs. Tegn. - Rbd. Sedl. i Banco. 41 Rbd. r. S. 111 3/4 112 Sedler. 98 Rbd. r. S. - i Banco. i Banco. i Sedler. 3 pC. nye danske Oblig. 58 1/2 - L. Steil
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-03
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Femogtyvende Aargang. No. 45. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 3 Juni 1828.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-03
Reisen til Berlin og Dresden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-03
(Fortsat.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-03
Opera- og Skuespilvæsenet. J ingen Stad i Tydskland har man gjort mere for Skuespilvæsenet, end i Berlin. Allerede Friedrich den Store var en udmærket Ander og Beskytter af Operaen, ved hvilken han ansatte italienske Sangere og Sangerinder, som han lønnede Kongeligen. Operahuset, umodsigeligen en af de smagfuldeste Bygninger i denne Stad, er endnu ganske det samme, som under hiin store Konge, og da det for adskillige Aar siden skulde indvendigen opmales og istandsættes, befalede den nuregierende Monark, af Agtelse for den udødelige Konges Manes, at Alting skulde blive ganske efter den gamle Form. End ikke haverne turde forandres. Denne Efterretning, som jeg har af Jnspecteurens egen Mund, interesserede mig saa meget mere, som min Fader allerede i min tidligste Ungdom fortalte mig saameget om den berlinske Opera, at den Tanke, at kunne see det Hele i samme Stand, som han laae det for halvfjerdesindstyve Aar siden, inderligen maatte røre og hensætte mig i en saa længst svunden, men, ved gyldne Barndomsdrømme, saa kjer og dyrebar Tid. Jeg kunde ikke afsee den lille Loge tæt ved Scenen, hvor, efter min Faders Fortælling, Friedrich den Store altid med Velbehag pleiede at lytte til Musiken og Sangen, som han var saa stor en Kiender af. At staae, maaskee paa samme Plet, hvor den, jeg skylder Livet, engang stod, og glæde mig under samme Tag, som han, det var en Lyst, en Sallighed, som bedre lader sig føle end udtrykke. Men dog var denne Følelse blandet med et Slags Veemod. Saa ufuldkommen er vor jordiske Lykke. I Glædens fulde, skummende Væger drypper Erindringen altid en bitter Malurtsdraabe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-03
Operahuset i Berlin maa man see, naar man vil have et rigtigt Begreb om, hvad et Theater bør og kan være. Det er imod vort Skuespilhuus hvad en Calo er mod Samsons Støtte i Rosenborg Hauge. Allene den Kongelige Loge optager næsten ligesaa megen Plads som vort Proscenium, i det mindste i Breden. Og hvilken Pragt, hvilken Belysning udmærket ikke denne Loge, Theatret er saa høit, at man i Richard Løvehjerte, hvor Slottet skal bestormes, to Gange kan sætte de temmelig lange Stormstiger til, førend man naaer Pynten af Muren. Hvad Maskineriet kan virke paa saa viid en Tumleplads, er let at indsee, og hvad en Mester, som Theatermaler Gropius, kan fremtrylle her ved sin Pensels Kraft, trænger til ingen nærmere Forklaring. Det er ikke Lærredstykker, overklattede med grove Farver, ikke Coulisser, plumpt udskaarne, som Billederne i en Nurrenberger-Perspectivcasse og som man paa adskillige andre tydske Theatre seer dem - det er skuffende Konst, der kappes med Naturen om Forrangen. Naar Solen beskinner en Skov, saa er det ikke som Skinnet af en Reverberlampe, der oplyser en hvelvet Viinkjelder, men sandt Solskin, og naar Maanen, titter igjennem Træerne, saa er det ikke som en Skomagers Glaskugle, der oplyser hans Arbeidsbord, og kaster sit Skin tilbage i Spanden med Beegkugler – det er virkeligt Maanskin. Kort, Theatermaleriet i Berlin er bragt til en Fuldkommenhed, som lader intet at ønske tilovers. Men det forstaaer sig, her er ogsaa Plads for Maleren og Maskinmesteren at bevæge sig i.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-03
Det Kgl. Skuespilhuus er vel ikke saa stort som Operahuset, skjøndt stort nok til at fordunkle vort Kjøbenhavnske. Men det er heller ikke ældre end fra 1820, da det fra ny blev opført, tildeels paa Fundamentet af det i Aaret 1817 afbrændte. Den hele Bygning er 245 Fod lang; Sidefløiene 115 Fod dybe, det fremtrædende Hovedpartie i Midten, uden Perystilen, 160 Fod dybt, Perystilen, med sin store Trappe, træder endnu 52 Fod frem og er 85. Fod bred, i denne hele Brede løber Trappen, med 27 Trin ned. Efter denne Maalestok er det Hele, indvortes og udvortes, indrettet, og allerede i sit Ydre særdeles indbydende. Men Bygmesteren synes dog at have seet mere paa Skjønhed, end paa Beqvemhed i det Udvortes. En Opgang af 27 Trappetrin, uden noget mueligt Slags Rækværk, til et Skuespilhuus, er en urimelig Jdee. J stor Trængsel eller meget mørkt Veir er man udsat for, at styrte ned fra denne Trappe. De fleste betjene sig derfor ikke deraf og gaae heller gjennem Vestibulen. J Frontspicen, som bæres af sex joniske Søiler, hvortil Trappen fører, er Historien om Niobe forestillet; men hvad Skuespillet har at bestille med Nibe, er vanskeligen at indsee. Niobe blev, som bekjendt, til Straf for sin Kaadhed, forvandlet til Steen, og kunde man da ikke i denne Forestilling lettelig finde en Satire over det nyere Skuespilvæsen, Indretningen af det Jndre er høist hensigtsmæssigt og dersom Kjøbenhavn engang skulde have et Skuespilhuus, som den i nyere Tider saa meget tiltagne Befolkning og Skuespillyst synes at gjøre nødvendigt, saa fortjente det berlinske, i saa Henseende, at tages til Mønster. Ogsaa paa dette Theater ere Decorationerne ganske fortræffelige. I das Kat chen von Heilbronn von H. Kleist," saae jeg det Jndre af en gothisk Kirke, hvori de malede store Glasvinduer, ved den ligesaa ypperlige Maling, som Belysning, toge sig ud, som om de vare af virkeligt Glas og beskinnedes af Solen. Jeg saae en Skov, oplyst af den opgaaende Sol, hvor Lysningen gav Gienskin paa hver Gienstand, som Solens Straaler faldt paa. Man maa see Sligt, for at kunne gjøre sig en rigtig Forestilling derom. Decorationsmaleriet og Maskineriet ere ogsaa her drevne til en Fuldkommenhed, som maaskee kun i Frankrig og Engelland finder sin Mage.