Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-09-19
Saavidt vi have erfaret - hedder det i Nørrej. Tid. – skal en Lov og Ophævelse af Forskjellen imellem det frie og ufrie Hartkorn være udfærdiget af Regeringen. Den Stranding, som Vaabenstilstanden synes at ville lide, har bevirket, at vor Regering har afsendt forskjellige Sendebud til udenlandske Hoffer. Saaledes er General Oxholm afgaaet til Kong Oscar, som endnu siges at opholde sig paa Beckaskog, ligesom Major v. Andræ er afgaaet til Berlin med Depescher. Ogsaa til Rusland skal der være afsendt en Koureer. De mange Sorger, der ramme Frederik den Sjettes alderstegne, hæderværdige Enkedronning Marie Sophie Frederikke, skulle have kastet hende paa Sygeleiet. Allerede Efterretningen om, at Elephantordenen var fratagen hendes Svigersøn, skal have angrebet hende stærkt, men endnu mere et Brev, som hun kort efter modtog fra sin ulykkelige Datter Vildelmine Efter Læsningen af Brevet skal den gamle Dame være besvimet. (L. F. St.) Fædrel. Nr. 237 indeholder nogle Betragtninger. over den sidste Vaabenstilstand, som den iøvrigt anseer for mindre gunstig for os, end den først afsluttede, men ikke ratificerede, og mener, at den ny Vaabenstilstand kun bliver taalelig under tvende Forudsætninger, enten at der er snar Udsigt til en billig Fred eller at Krigen begynder paany med hele vor Kraft til Foraaret; men den er aldeles utaalelig, dersom den trækkes længere ud med diplomatiske Forhandlinger. Hvad Fremtiden vil bringe - hedder det videre – veed ingen; men den nærværende Tilstand i Tydskland kan ikke bestaae, det maa udvikle sig til den ene eller anden Side, enten synke tilbage i Reaktionens og en ny Forbundsdags Arme, eller gjennem en frygtelig indre Kamp føde en foederativ Republik af sit Skjød; men i intet af begge Tilfælde synes vi udsatte for den Fare, hvormed Nutiden har overvældet os. Kaste vi nu Blikket paa vore indre Forhold, saa er det, vi mangle, for at forsvare vor Selvstændighed, hverken kampdygtige Mænd eller Vaaden eller Penge, men det er Organisation. Man har, og det med stor Uret, bebreidet Krigsministeren, at han ikke i 8 Dage uden Over- og Underbefalingsmænd skabte en slagfærdig Hær af hele Nørrejyllands Befolkning; men i 7 Maaneder, naar Armeen kan opløses og forlægges omkring i Distrikterne, de øvede Soldater hjempermitteres og Officerer og Underofficerer anvendes til at indøve nyt Mandskab, og der er god Tid til at sørge for Vaaben, Beklædning og alle Fornødenheder – i 7 Maaneder maa vor Hær kunne forøges til det Dobbelte, og 60,000 Mand ere, paa den smalle Halv og understøttede af Flaaden, et Dannevirke, som det store enige Tydskland vil betænke sig paa at løbe Panden imod, endsige da et Tydskland, der enten sønderslides af indre Kampe, eller, efter nys at have overstaaet dem, behøver Hvile. At Vaabenstilstanden varer i 7 Maaneder, netop Vinteren over, til vore Forberedelser kunne være færdige, vore Farvande aabne, vore Skibe rustede, det er en fordeelagtig betingelse mellem de mange ufordeelagtige, og det maa indrømmes, at for at vinde den, kunde der opoffres noget i andre Punkter. Med Hensyn til Forandringer, som Rygtet har talt om, at Tydskerne have ønsket, siger Fædrelandet, at den danske Regering ikke bør tilstede, at en Tøddel forandres i Traktaten. Kan Carl Moltke ingen Medregenter finde, saa er det jo bestemt, hvorledes disse skulle udnævnes, saa kan den danske Regering jo vælge to, hvis Jndvilgelse forinden er sikkret, og det bliver da Preussens Sag at finde sine to. Ville Schleswigholsteinerne ikke lystre, saa bliver det Preussens Sag at tvinge dem dertil Og mangler der noget væsentligt i Traktatens Udførelse den sidste berammede Dag, det er imorgen den 17. September, efterat fra vor Side alle Forpligtelser samvittighedsfuldt ere opfyldte, saa er det den danske Regerings Sag at foreskrive en vilkaarlig yderste Frist, og udløber denne forgiæves, saa er det dens Ret som dens Pligt, at lade den danske Hær rykke ind i Slesvig og besætte det. Vi ville da faae at see, hvad Europa ville sige, hvad Garantier og Forpligtelser have at betyde. Vi behøve sandelig ikke at frygte for Følgerne heraf, i alt Fald maae vi hellere bære dem, end nedværdiges i vore egne og Alverdens Øine, end lade os behandle som den tydske Hovmods og Urede ligheds usle Træl. – Det glæder os, i det Øieblik vi lægge Pennen, at blive satte istand til at tilføie den positive Forsikkring, at enhver Modisikation i den engang afsluttede Vaabenstilstands-Convension fra den danske Regerings Side er umulig.