Aalborgs Stifts Adresseavis, 1823-05-05
J Jndledningen dertil bemærkes: at, førend Krigen endnu begyndte, var ved Debatterne i de franske Kamre Alt bleven udtømt, hvad der kunde anføres for og imod den, og der gaves ingen Synspunkt, som jo havde fundet sin Tolk; det var altsaa Tid at lade Gierningssager tale, der udgjøre den historiske Deel af en Discussion og maae være dens fornemmeste Støtte. Krigen var derfor ikke et fiendtligt Overfald paa loyale Allierede, men et retmæssigt Forsvar for egen Uafhængighed, der var i Fare. "Lader os sige det reentud, hedder det, saalænge den spanske Revolution har bestaaet, har den befundet sig i Krig med det franske Monarchie. Revolutionen, denne ædende Rust af de moderne Selskaber, havde kun sat sig fast i Spanien, for senere ogsaa at udbrede sig til os. Det er derfor Nødvendigheden, der driver os, den og Retfærdigheden gaae i Spidsen for vore Legioner." Derpaa omtales Sammenhængen mellem Tildragelserne i Neapel og Piemont og den spanske Revolution. Ogsaa Sanitæts-Cordonen omtales, og det erklæres, at der laae intet Fjendtligt i denne Forholdsregel. Derimod havde Frankerig taget alle muelige Hensyn til godt Naboeskab, medens Spanien til samme Tid optog alle Statsforbrydere, Fjender af Bourbonnerne, der, efterat være dødsdømte i Frankerig, kun behøvede at flygte over Bjergene, for i den spanske Regjering, at finde Venner og Beskyttere. Fra dette Øjeblik fik Alt et høist alvorligt Udseende. Den spanske Faction lod i de engelske Aviser indføre Artikler, endog Sange der vare høist fornærmende for den franske regjerende Familie. De franske Soldater bleve deri i den spanske Revolutions Navn opfordrede til aabent Oprør. Jkke mindre bleve i de i Madrid selv paa Fransk udkomne Aviser de laveste Bagvaskelser udbredte mod den kongelige franske Familie, og denne blev af disse Libellister behandlet, som Ludvig VI, Dronningen og Princesse Elisabeth af deres strafværdige Forgængere. Som Beviis herpaa blev af et af hine Blade, nemlig af Observateur espagnal følgende Sted meddeelt: "Damocles's Sværd, der hænger over Bourbonnernes Hoved, vil snart naae det. Vore Midler til Hævn ere sikkre og ufeilbare. Have vi ikke foruden den tappre spanske Armee blandt hiin Sanitætsarmee 10000 Frihedsriddere, der ere beredte til at slutte sig til deres forhenværende Officerer og vende deres Vaaben mod Frankerigs Undertrykkere, Have vi ikke meer end 100000 af disse Riddere i det Jndre af hiint Kongerige, af hvilke i det mindste 25000 befinde sig i Armeen og meer end 1000 i den kongl. Garde? Have vi ikke hiint undslukkelige Had, som ni Tiendedele af Frankerig har svoret dets forhandelsesværdige Tyranner, Saa udtrykte sig, siger Moniteuren, den paa Fransk skrevne spanske Jagttager i sit Blad af 1ste Octbr. 1822, d. c. 3 Maaneder, førend Frankerig gjennem Kongens Mund end- og blot havde talt om Krig og allerede meget længe førend Troesarmeens Soldater fik Adgang paa fransk Grund. Disse aabenbare Opdagelser bekræftede sig ved hemmelige Opdagelser. Breve af stor Vigtighed, skrevne af Mænd, hvis Navne vi fortie, for ikke siden at hindre Retfærdigheden i sin Gang, ere faldne Regjeringen i Hænderne. Endeel af de udkastede Planer er opdaget deri. Man har, seer Man deraf, havt den Plan at danne egne Corps Under den trefarvede Fane og proclammere Napoleon II som Regent af Frankerig. De spanske Ministre forestilles deri, som Deeltagere i disse Forholdsregler, og have, efter disse Breve, kun forlangt Taushed af de Sammensvorne, og anbefalet dem ikke at gaae for rask tilværks. De allerede anførte Madrider franske Aviser talte dengang ligeledes om sine Complotter, Jfølge hine Aviser har det og hørt med til hiint Parties Plan, at indbyde Keiserinde Marie Lovise til at overtage Præsidiummet ved det Regentskab, der skulde udnævnes i Napoleon IIs Navn. Men Hovedbeviser for, at Krigen var retfærdig, var dog en Addresse til den franske Armee og et Manifest til den franske Nation, som Man begge, efter Moniteurens Forsikkring, først ganske nylig og det i talrige Aftryk har fundet hos en Mand, der er bleven arresteret af Gensdatmeriet ved den franske Grændse, og nu befinder sig i Fæng. sel i Perpignan (en vis Latour, der staaer i Forbindelse med den bekjendte Montarlot. De ere begge arresterede, den Sidste under stræng Bevogtning i Fortet Rosass.) J disse 2 Actstykker har det revolutionaire Partie ganske aabenbart udtalt dets Hensigter. Det Første er dateret; J. Hovedqvarteret af de frie Menneskers Armee paa Pyrenæer bjerget, den 1823". Den Anden er underskrevet: "Medlemmerne af Napoleon IIs Regjeringsconstil." denne Sidste indeholdes blandt Andet følgende Protestation. "Vi undertegnede, paa Toppen af Pyrenæerne og paa fransk Grund forenede, Franskmænd og frie Mænd, der tilsammen danne Napoleon IIs Regentskabsraad, protestere mod Ludvig VIIIs Legitimitæt, og mod alle hans Regjerings Handlinger, som Jndgreb i den franske Nations Frihed og Uafhængighed og erklære derfor ethvert Attentamod den franske Nations Uafhængighed, der udgaaer fra Ludvig VIII og hans Regjering, for antinational" &c.