JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-26
Fra Aachen meldes: Naar man om Søndagen besøger her den elegante Verdens Forsamlingssteder, saa troer man med Grund, at de hyppige Klager over slette Tider ere en Satire. Aldrig var i Aachen større Luxus end nu, aldrig den Syge, at udmærke sig i Klædepragt, almindeligere. J mangen Dames Hovedpynt og Halstørklæde stikker maaskee 1/8 Deel af Mandens Jndtægt, og dog kan hun ikke bestaae ved Siden af den pyntede Fru Naboske. At alle Modehandlere blive rige her er noksom bekiendt. Den første iblandt dem har den prægtigste Equipage i Byen. Hans Lyststed, som giver intet andet noget efter, kaldes almindeligen: "a folie des Dames.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-26
J Anledning af Morning chronicles Yttringer: "Man ventede de nuværende Uroligheder i Spanien; vi have for nogle Dage siden seet et af adskillige Officierer, i mange Andres Navn underskrevet Skrift, hvori de forpligtede sig at hævne Porliers og Lasey's Død, anmærker Journal des Dedats: "Denne Tilstaaelse er vigtig, Jnsurgenterne stode altsaa i Forstaaelse med Folk i London, Vi formode det. Det er ogsaa temmeligt sandsynligt, at de ligeledes ere i Forstaaelse med Folk i Frankrig. Hvorledes forklarer man ellers hine Efterretninger, der eenstemmigen og i samme Øieblik bleve udbredte i Bajonne, Auch, Pau, Strasburg og Paris, Hr. Benjamin Constant spørger, om Opstanden i Cadix har sine Hovedmænd i Paris, Dette kunde vel være mueligt. J Paladset degli Studi i Neapel har man indrettet en Sahl til Opbevarelsen af de i Pompeji og Herculanum fundne Glaskar. Denne Samling er høist mangfoldig, saavel i Henseende til Formerne som Farverne, og beviser, at de Gamle have brugt Glasset til de samme Gjenstande, hvortil vi anvende det, endog til Stue zirater, til chemiske Jnstrumenter &c. Af Aske vaser, der for størstedelen ere indsluttede i Bly vaser, findes saare mange og mærkværdige. Maleriesamlingen i Paladset degli Stud, er nu ordnet efter Skolerne. J Pompeji fortsættes Arbeiderne kun langsomt. - Den engelske Landskabsmaler Turner, som i denne Tid opholder sig i Neapel, lader sig betale 6700 Guineer for et Landskab af middelmaadig Størrelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-26
En engelsk Konstner er af Prindsregenten, bleven sendt til Rom, for at tage Copier af alle Raphaels smaa Malerier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-26
Steentrykkeriet i Stokholm giør, da Priserne ere saa billige, at det har meget Arbeide.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-26
Der udgives nu derfra en Samling af forskjellige Prospecter af Stokholm.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-26
J afvigte Sommer fandt en Bonde ved Navn Jonson og nogle andre Arbeidere, ved at grave paa et Stykke Skovjord i Dalsland i Sverrig, en Hob gamle Sølvmynter og adskillige Sølvtøi, som 9 Armringe af 4 ulige Former, en ryk afbrækket Sølvkjæde, der ligeledes synes at have været brugt som Armbaand. Armringene veiede fra 1 til 3 3/4 Lod. De læselige Mynte vare 242 hele Stykker, veiende tilsammen 91 od; de ulæselige og afslidte beløb sig til omtrent 70. De første bestaae af 87 engelske og angelsachsiske Mynter, alle, paa 3 nær, fra Kong Athelred; paa 183 af samme findes Aarstallet 1000. De øvrige Mynter, paa 2 kusiske nær fra Aaret Hegira 286 og 308 (hvilket svarer til Aar 899. og 920 af den christelige Tidsregning) vare alle tydske, hvoraf 90 fra Keiser Otto l. til 111. og Keiserinde Adelheit. Af Mynternes Alder synes, det at denne Capital er bleven nedlagt i Jorden, i det 11te Aarhundrede. Det Fundne opbevares nu i det Kgl. Cabinet for Oldsager.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-26
En interessant Gesandtskabsreise til Aschantih af T. G. Bowdich er udkommen i London. J Engelland havde man Efterretning om, at Kongen, i dette mægtige Rige ønskede at træde i Handelsforbindelser med Britterne paa Guldkysten og see en engelsk Gesandt i sin Hovedstad. Den derværende Konge, Appia Nanu, kom i Krig med de saakaldte Fanthis, der staae under den engelske Colonies Beskyttelse. Han ødelagte deres Land, selv det engelske Fort kom i Fare, men dog blev Beleiringen hævet, og han samtykkede i, at en Forbindelse skulde begyndes. Dette gav Anledning til et høitideligt Gesandtskab til hans Hof i Kumaschie, bestaaende af Gouverneuren i Akon og James, Reisens Forfatter, Saarlægen Tedlie og Hr. Hutchinson. Gesandten gjorde den sorte, med grotesk Pragt omgivne Despot en prægtig Beskrivelse over Engellands Magt og Cultur, om den Ædelmodighed, hvormed Britterne meddele andre Nationer Frugterne af denne Cultur. Efterdenne Beskrivelse sagde den sorte Monark: J ere altsaa som Professionister og Konstnere os meget overlegne. Men der gives i det Jndere et Folk, Kong kaldet, der er ligesaa udannet i Forhold til os, som vi ere det mod eder. Desuagtet vilde Jngen af mine Aschantis forlade sit Huus, blot i den Hensigt at undervise Folket Kong. Og skulde i saadant Øiemed have forladt Engelland, gjort en farlig Reise, og overgivet Eder i min Haand, at jeg skal lade hugge Hovedet af Jer? Og naar dette er nu Eders Nations Hensigt, hvorfor handlede den da ganske anderledes i Jndien. - Men dette uagtet bragte Bowdich, dog en ærefuld og fordeelagtig Handels- og Alliance tractat istand med denne Høvding. - Aschantil er dobbelt saa stor som Skotland og har en Befolkning af 1 Mill. Jndbyggere. Dets Krigsmagt bestaar af 200,000 Mand. Regjeringen er i Kongens, den hellige Families og Soldater høvdingernes Hænder. Jndbyggerne troe paa et høieste Væsen og et Liv efter dette, men deres Religion er sammensat af Maurernes og Negernes Overtro. Dog holder Be dem hverken for Afkom af disse eller hine, men snakere for Efterkommere af de gamle Æthiopier, som 630 Aar førend Herodet ved en ægyptisk Colonie bleve fordrevne fra deres Land, og sandsynligviis langsomt have fulgt Befolkningens Fremtrængen fra Østen til Vesten. Allerede den Omstændighed, at Aschanhinerne underholde den hellige Crocodil, som Præsterne fodre med hvide Høns, og at forskjellige Caster afholde sig hver fra forskjellige Sorter Kjød, vidner om denne Oprindelse. Henrettelser og Menneskeeffere ere meget almindelige blandt dem og høre til enhver stor Festes Væsentlighed. De sidste skulle have tiltaget i samme Grad som Slavehandelen, som en Følge af den europæiske Menneskekjerlighed, er aftaget: (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-26
En dansk Capitain har ligeledes berettet, at under hans Ophold hos een af de sorte Høvdinger i Africa, lod denne bringe en stor Deel sorte Slaver for sig. Nu skal J see, sagde Høvdingen, Følgerne af eders europæiske Medlidenhed. Han lod derpaa een efter den anden af disse Ulykkelige dræbe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-26
Kjøbenhavns Børs d. 25 Februari. Cours. Hamb. 2 M. 271, a vista 274. Amsterd. 2 M. - . London 2 M. - . Spec. 271. Specier solgtes til 16 Rbmk. 4 s. Oblig. 71 1/2 a 2. Norske Rigsbanksedler 18 1/2. Svenske Sedler 59 s. - Disconto 6 PC.,¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-26
Et ungt Menneske af anstændig Familie (helst fra Provindserne) kan til Flyttetiden faae Logie (og mueligt Kost med) hos en god Familie. Det nærmere aftales, naar man melder sig i Billet med Udskrift "Forsøg S. paa Østergade No. 36 8 Aar. i Kjælderboutiqven. Kjøbenhavn, Trykt hos J. H. Hdecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Syttende Aargang. No. 18. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 29 Februari 1820. Thorvaldsen. Herr Udgiver.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
Ved at omtale Thorvaldsen i Kjøbenhavns Skilderie No. 81 f. A. yttrer De Dem paa en saa liberal og forbindtlig Maade om den Mand, der var den første udenlands, som viste at han besad tilstrækkelig Smag og dømmekraft til at paaskjønne vor Landsmands første betydelige Konstværk - hans mageløse Jason - og derhos følte det Ønske at opmuntre en ung Konstner, hvis Talenter lovede Verden saa saare meget; at jeg haaber De vil tilstede efterstaaende Berigtigelse Plads i Deres Blad.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
Det var efter Deres Formening, Hr. Udg., Holland, der tilkommer den Ære at have givet den herlige Plante, der først fremkom i vor Fædrenebund, og hvis Blomstren det længe ei blev os forundt, selv at være Vidner til, den kraftigste Næring. Men denne Ære tilkommer England.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
For omtrent 15 Aar siden kom den ædle Britte Thomas Hove til Rom. Han blev bekjendt med vor Thorvaldsen og saa indtaget af de Talenter og Genie, denne havde lagt for Dagen i Modellen til en colossalsk Statue af Jason, at han bestilte den i Marmor. Den lange for Videnskaber, Konster og alle Mennesket herligste Frembringelser saa saare ugunstige Periode, der paafulgte, forhindrede Thorvaldsen i at udføre og Hr. Hope i at modtage det Værk, der er ophøjet over al Roes. Men arma togis cesserunt og Hr. Hope nød den Lykke i Aaret 1816 at see den nyere billedhuggerkonstes Mesterstykke. Bestillinger indløbe imidlertid i saadan Mængde hos den store Konstner, at Hr. Hope, med en Delicatesse, der harmonerer saa skjønt med hans Sands for det Ædle, bad Thorvaldsen, ei at skynde sig med Jason. Og da desuden nogle slemme Pletter bleve opdagede i Stenen ved Statuens Udarbeidelse, besluttede vor Landsmand, med den fine Følelse, der er Geniets ypperste Pryd, at bestille en anden Blok, der kunde være den Statue værdigere, som blev Grundvolden til hans verdslige Lykke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
England gjemmer altsaa endnu ikke i sit Skjød denne herlige Statue; men Hr. Hopes Broder, Hr. Henry Philip Hoppe, har nydt den Lykke at erholde et Værk fra samme Mesterhaand, om hvilket jeg vil tillade mig at nedskrive følgende Udtog af et Brev fra en Engelskmand, hvis Følelser, Jdeer og Evner staae i det skjønneste Forhold til Hr. Thomas Hope's: Jeg maa bevidne Dem min oprigtigste Tak for Deres meget forbindtlige Brev fra Kjøbenhavn af 12 October sidstleden, der indeholder en overmaade interessant Beretning om den Enthusiasme, hvormed deres Phidias, som De meget rigtigen kalder ham, er blevet modtaget i hans Fødebye og om den Ære, der vises ham af hans beundrende Medborgere. Danmark kan i Sandhed være stolt af at have frembragt en saadan Mand, og vist nok fortjener han Verdens Hylding, som, efter at have drevet sin Konst til den høieste Spidse af Fuldkommenhed, veed hvorledes han skal modtage den retfærdige Beundring, som ydes hans ophøiede Genie og Talenter, med den beskedne Fortjenestes Sagtmodighed og Sindighed. Jeg vil ikke forsøge at hæve min svage Stemme under den almindelige Yttring af Roes og bifald, der er blevet fremkaldet ved hans Konstnertalent og hans private Dyder. Men dette vil jeg sige, at det staaer tegnet i en Vens Livs Dagbog, som een af de heldigste Begivenheder paa hans forskjellige Vandringer igjennem Verden, at han blev bekjendt med denne Deres berømte Landsmand, og tillige som en af de stolteste, at han blev sat i Besiddelse af et af Thorvaldsens uskatteerlige Arbeider, hvilket, omendskjøndt det ikke er efter saastor en Maalestok, som nogle af hans andre Frembringelser, dog forener alle de Fuldkommenheder, hans Meisel veed at give ethvert Arbeide. Den skjønne Psyche er i Sandhed fuld af Siel, og aander Liv og Kierlighed gjennem det kolde hvide Marmor - intet kan overtræffe denne delige Figurs ypperlige Form og seraphiske Uskyld i Udtrykket." Plyche faaer nu en udmærket Plads i et Gallerie, som Hr. H. P. Hope har anlagt ved sin Broders Huus i London, for deri at opstille hans fortreffelige Maleriesamling. Dette Gallerie er just fuldført ganske efter Hr. Thomas Hoves Tegninger, og det er maaskee ikke for dristigt at sige, at det kan ansees for et af de skjønneste Mønstre for Elegants og classisk Smag i Bygningskonst og indvendig Decoration, som England kan opvise.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
Den Hylding, der almindeligen ydes vor udødelige Landsmand, haaber jeg vil undskylde, at jeg har henledet mine Medborgeres Opmærksomhed paa de ædle Eiere af nogle af Thorvaldsens ypperste Værker. De stamme fra en skotsk Familie, deres Bedstefader var født i Skotland, og næsten alle deres Frænder og Venner leve endnu i dette Land. Ved deres Faders Død blev en Cousin, der stod i Spidsen for det bekiendte Handelshuus i Amsterdam, ansat til deres Formynder, og han lod dem komme fra England for at opdrage dem til sine egne Forretninger. Handelslivet havde imidlertid ikke Tillokkelser for dem og de reiste videre udenlands til Tydskland og Jtalien. Ved den franske Revolutions Udbrud vendte de tilbage til England og have siden opholdt sig der. Den 28de Februarii, 1820. Et Ønske angaaende Skatterne. T'esprit humain et perfectible a Bnfini: pourquoi vondroit on quil ne le füt paa en politique, Qulon observe que Phistoire &crite des societes humaines en occident ne remonte paa Astrois mille ans, ce qui ne fait que cent generations; que la civilisation de l'Europe, a compter de Charlemagne, nen a que mille, og trente generations; qua la renaissance des lettres na paa den cents cinquante ans de dite; que laa philosophie Nen af pas cinquante, que la raison avance lentement et a pasinegaux, comme nu homme fat pen de chemim, et lecroit souvent arrete dans la presse d'une grande foule. Ne dites den pas, que nous sommes arrives an dernier termee de la raison humame. Lacretelle.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
Hvad enten man, i Henseende til Skattevæsenet, er en Tilhænger af Qvaisnai's saakaldte phystokratiske System, eller af Adam Smiths eller senere Statsoekonomers Systemer, saa ere dog alle Tænkende enige deri, at den betydeligste Deel af Statens Jndtægter maa udredes af dem, som dyrke Jorden, og som umiddelbar af Naturen fremkalde de raae Produkter, som ere uundværlige for Mennesket; og saaledes finde vi ogsaa alle Stater, at de betydeligste Statsindtægter udredes af Jorddyrkerne, hvortil vel og den Omstændighed har bidraget, at Skatterne af disse, lettere, og med mere Sikkerhed kunne indkræves, da den urørlige Jordbund er et sikkert Pant, hvortil den Skatindkrævende kan holde sig. Men, tilstaaer Landmanden, villigen at ville udrede det betydeligste Bidrag til Statens Fornødenheder, saa er hans Begjering, at dette Bidrag maatte rette sig efter hans Jndtægter, vel ligesaa billig, som for hele Samfundet velgjørende, og man tør vel sige, naar Skatterne stige til en vis Høide, høist nødvendig. Ere Skatterne ringe og kunne udredes af Jorddyrkerens Overflod, da vil den roelige Landmand, som meest af alle Stænder er tilbøielig til at erkiende med Tak en landsfaderlig Regjerings Velgierninger, villigen yde det ham Paalagte, og undsee sig for, at gjøre opmærksom paa de Ubilligheder, som maaskee kunne finde Sted, da han føler, at han uden Besvær kan udrede samme, og veed, at hvad, i Henseende til Skatteydelse, i en Række af Aar har været Brug, ikke kan forandres, uden at vække Misfornøielse hos Mange. Anderledes er det, naar Jorddyrkeren kun med megen Umage kan erhverve Skatternes Beløb, som skal udredes, og især, naar han maa berøve sig selv det, som han ved mange Aars Vane er forledet til at holde for en Nødvendighed til hans Livsophold, eller endelig, naar han fristes til at angribe det, som han uundgaaeligen behøver til at fortsætte den sædvanlige Jorddyrkning: hans Besætning, eller Drivts-Capital. Da bliver det ikke allene høist billigt, men ogsaa for hele Samfundet høistnødvendigt, at Landmandens Skatter rette sig efter hans Jndtægter; thi hvad skal der blive af det Hele, naar Landmanden aarligen formindsker sin Drivts-Capital eller Besætning, og derved lidt efter lidt synker, og tilsidst kommer saavidt, at han ikke engang kan producere saameget, som Skatterne udgjøre? Saasnart det Paabudne, som udredes til de offentlige Casser, udgjør mere, end Renterne af Nationalformuen, og denne eller Capitalen altsaa selv aarlig angribes, for at udrede Skatterne, maa denne efterhaanden saaledes blive formindsket, at Paabudene ikke mere kan udredes. Man tør derfor vel antage, at Landmandens Begjering, om at Skatterne maatte rette sig efter hans Jndtægter, ikke allene vil findes billig, men ogsaa for hele Samfundet meget ønskelig; hvorfor dette Forsøg maaskee burde værdiges nøiere Overveielse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
Meddelelser af gavnligt Nyt udenlands fra. Første Levering.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
(For Landmænd.) Kartofler udgjøre allerede et vigtigt Næringsmiddel for den fattigere *) Deel af Folket og vil det herefter end meer. Desaarsag maa det et ansees for uvigtigt at bekomme en Anviisning, efter hvilken Huusmænd og Andre, som kun have en saare indskrænket Jordlod at tumle med, kunne høste størst mulig Fordeel af samme. Vilde de Herrer Præster paa Landet, hvem dette vorder kundkart, overbevise sig selv om Nytten deraf og da bekjendtgjøre det i deres Sogne, opnaaedes Øjemedet end bedre.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
Man vælger et firekantet Stykke Jord, rigoler samme med Spaden 18 Tommer, eller og 2 Fod, i Dybden, og ligeledes i Breden, men lader imellem hver saaledes rigolet Stribe en ugravet Stribe ligge af 3 Fods Brede. Medens man omgraver hiin ene Deel, kaster man den paa begge Sider løsstukne Jord eens formet op paa den Mellemstribe, der ei skal graves, saa at man derved danner paa samme en Skrente (en Æselsryg), hvis skarpe Kant nedad Længden til bliver aldeles midt paa, og saa at der maa, nedad fra hver Sideflade, tilveiebringes en Skraahed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
En lærd Tydskers Tanker om den ældre Eddas Værd.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
(Uddragne af en Recension i Goettingische gelehrte Anzeigen, 102 St. 1819 over: Edda Sæmundar hins fröda &c. Tom. II. Havn. 1818. XXXIV. og 1010 Den første Deel af dette for nordisk og tydsk Historie og Sprog ubeskrivelig vigtige Værk, udkom allerede 1787. Ved et saadant Mindemærke burde ethvert Folk fryde sig, og neppe er dets Mage falden i noget andet Folks Lod. Det er ikke uægte eller tvivlsomt, ikke opskrevet i de nyere Tider eller nu taget af Folkemunde, men det er bleven lykkelig og vel opbevaret for os ved gamle og beviislig til en langt høiere Alder henvisende Haandskrifter. Gives der i vort Bryst en os ubevidst Følelse for det, hvad vort Sprog og Historie vare for Aartusinder siden, saa maa den imodstaaeligen henrive os ved disse eddiske Digtes Læsning. De vise os vort ædle Tungemaals Skjønhed og Pragt i Oldtidens ukonstlede Simpelhed. Længe underholdt visse Digtere, uden at kjende oldnordisk Sprog eller Mythologie, os med saakaldte Bardesange, uægte og forkunstlede som maaskee dog havde Jndflydelse paa denne Eddas første Deels lunkne Modtagelse. Ogsaa den umodne Halvkritik gjorde her stor Skade. Opdagelsen af Niebellung tilintetgjorde dens skjæve Bestræbelser og en heftig Længsel opstod efter de ældste hertilhørende Digtes Udgivelse. Virkelig blev den og i Tydskland foretaget i tvende forskjellige Værker, og i forskjellig, stiv eller slap, Maneer, af v. d. Hagen (1812) og Brødrene Grimm (1816). Begge Udgaver vare overile*) Da den yngre Eddas svenske Udgave før er bleven anmeldt ved Grundtvig i dette Blad, troede jeg at dette Uddrag af en fremmed Anmeldelse af vor egen store Udgave af den ældre Edda ogsaa vilde interessere Læserne, som etslags Sidestykke dertil. F. M.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
de. De Kjøbenhavnske Lærde lode sig ikke forstyrre herved i deres Forretningers rolige Gang, og nu udstiller den Arnæ-Magnanske Commission dens grundige og fuldstændige Udgave for Verdens Lys, og giør saaledes hine tydske Udgaver for det meste ufornødne . . . . .
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
Den Regjering, ved hvis ædelmodige Understøttelse saa meget blev mueligt, har sand Ære af dette Værk. Gid et saa udmærket Exempel maatte opvække Efterlignelse hos Fyrster og Lærde, ogsaa udenfor Danmark. Dette Land har den oldnordiske Literatur overhoved mest at takke. Men hidindtil have de tydske Fyrster kun virket lidet til de fædrelandske Mindemærkers og Oldsagers Opbevarelse, medens de anvende betydelige Summer til Jndkjøb af italienske Malerier, græske og romerske Billedstøtter; hvilken Tilbøielighed vel i sig selv er prisværdig, men den ophører at være det, saasnart det mærkværdige Jndenlandske forsømmes, og enten ødelægges eller vantrives ved denne Forsømmelse. Den Franske Regjering har dog for nylig, besjælet af en anden Aand, udsat anseelige Pengesummer til de gamle Provenzalske Digteres Udgivelse i Trykken.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
Om Textens Jndhold sige vi blot, at man her sporer dyb Sandhed i Begivenheder og Følelser, maaske i en høiere Grad, end i noget andet Folks gamle Digtninger. Fremstillingens tro Nøiagtighed, det Heles rolige Holding, ville indlyse enhver; hvem der engang har gjort sig fortrolig med disse Sange, ham ville de stedse blive kjerere. En svagelig Længsel vil lige saa lidet tilfredsstilles ved dem, som ved Homer. Dog . . . . . disse Digtninger forlange deres egen Maalestok. Hverken en anden Historie eller en anden Poesie har givet saa tro en Skildring af et ædelt Folk indere Dyd, dybe Siæl og frie Liv i en Tilstand, som vi kalde raa Vel maa vi beklage, at den slappende Man For Tydske have dog stedse hine (paabegyndt) tydske Bearbeidelser sin Nytte, og fortjene langt fra ikke at forkastes ganske. Den Roes, som iøvrigt ydes den kjøbenhavnske Udgave, er det overflødigt at anføre her. Overs. gesidighed af vor nyere Literatur vender sig med saa ringe Kraft og Kierlighed derhen, hvor en uudtømmelig Kilde af fædrelandsk Poesie flyder, indbyder til rigelig Nydelse og forjætter vor Videlyst de frugtbareste Undersøgelser og Opdagelser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
Jndenlandske Efterretninger. De nye Prospecter, som Hr. Suhr i denne Tid foreviser, vinde meget bifald. Ganske fortræffeligt tager den berømte Wiener St. Stephens kirke sig ud, og Processionen paa Christi Legemsfestsdag yder et stolt og sjeldent Syn. Man seer her den hele Keiserlige Familie, ledsaget af Geistligheden og Hoffet. Den berømte Wilhelmshøived Cassel, det store Vandfald ved Traunfloden, Heidelberg seet fra Bjerget, den ny Prospect af Jungfernstieg i Hamburg &c. fortjene i enhver Henseende at beskues." Michaelistaarnet i Hamburg, i sin hele Høide, frembringer en interessant Skuffelse. Det er som man saae dette Taarn i Virkeligheden. Hr. H. A. Martensen agter at foranstalte en ny forbedret og forøget Udgave af hans i afvigte Aar udkomne almeennyttige Lommebog, hvoraf det første Oplag, 1000 Exemplarer stort, nu er udsolgt. Han ønsker til den Ende, at Publicum, især det handlende, velvilligen vilde underrette ham om saadanne almeennyttige Efterretninger, der hidtil maatte savnes i Bogen, og at man behageligst vilde tilstille ham til Berigtigelse saadanne Oplysninger, som kun Erfaring og practiske Kundskaber formaae at yde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
J Aarhuus Stift er i afvigte Aar 1819. ægteviede 1299 Par, fødte af Mandkjøn 2504, og af Qvindekjøn 2306, desforuden Uægte af begge Kjøn 373, tilsammen fødte 5183. Døde af Mandkjøn 1824, af Qvindekjøn 1820, tilsammen af begge Kjøn 3644. Altsaa ere 1539 flere fødte end døde. Ved de Fødte ere anmeldte 178 Dødfødte og 24 Par Tvillinger. Blandt de Døde ere 17 druknede ved uheldige Tilfælde og 9 have ombragt sig selv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-02-29
Aalborgs Torvepriser, d. 19 Februar 1820. Rug a Tdn. 5 Rbd.; Byg a Tdn. 3 Rbd.; Havre a Tdn. 2 Rbd. 2 a 3 Mk.; Byggryn 8 Mk. 4 s. Skjeppen; Oxekjød fra Landet 7 a 8 s. Pundet; Smør 20 a 24 s. Pundet; Ost 8 Mk. Lispundet; færsk Flæsk 13 a 14 s. Pundet; Kalvekjød, 13 a 14 s. Pundet. Vor, i hele Tydskland for sine udmærkede Talenter, her tillige for sin elskværdige Beskedenhed, almeenagtede Kammermusicus Kuhlau, er af det Digter musicalske Selskab Lyra i Leipzig, optagen til Æresmedlem den 1ste Februar 1820.