Københavns Adresseavis, 1780-01-25
Merkværdige Dødsfald. I St. Petri Meenighed her i Staden er i afvigte Aar ved Døden afgangen Gotfried Leipziger, fød i Bautzen, og havde lært Muur= og Gipser=Haandværket i Custrin. Var tvende Gange gift, først i 18, og siden i 24 Aar, og avlede med den første Hustrue 5, og med den anden 12 Børn, hvoraf endnu lever en Datter 23 Aar gammel. Han har selv berettet, at være af 106 Aars Alder, og at hans Fader Jørgen Leipziger, som tiente hos en Oberst Gersdorf i Bautzen, blev 109 Aar gammel. Han døde af ulykkelig Hændelse ved at blive overkiørt paa Gaden. Maren Nielsdatter Graver, fød i Witthen Bye, Sabroe Herred, i Aarhuus Stift, er død den 1 Martii 1779 i Giersløv Bye, Løve=Herred, her i Sielland, 113 Aar gammel. Beviserne om denne Alder og hendes øvrige Omstændigheder, ere følgende: Hun har selv ofte sagt, at hun var i 34te Aar, da man ringede Sørgeklokkerne for Høysalig Kong Christian den Femte, samt at hun var 30 Aar da hun blev gift, og det er upaatvivleligt, at hendes Datter Kirsten, som døde i Giersløv Sogn kort for Moderen, den 13 Jan. 1779, var 81 Aar. En efterlevende Datter beretter, at hendes Forældre vare gifte og boede i bemeldte Sogn, da de Svenske gjorde Landgang i Sielland. Hendes Forældre døde unge, Moderen i Barselseng og Faderen af Sprinkler; derover kom hun her til Sielland i sit 19de Aar. Hun var kun engang gift, og levede i et 74 Aars Ægteskab med Peder Graver, der beboede en Bondegaard paa Løveegaards Gods i 50 Aar, da han afstod den til sin Dattersøn, og døde 1771 i Gierløv Bye, 105 Aar gammel. Af dette Ægteskab nedstammede 9 Børn, 20 Børnebørn, og 38 Børnebørns Børn, tilsammen 67 Personer, hvoraf endeel endnu leve der i Herredet. Hun var af middelmaadig Høyde, stærk af Kræfter, altid hurtig til Arbeide, sielden svag, indtil i de 6 sidste Aar, da hun næsten altid var Sengeliggende, og da udviiste hendes Lineamenter en usædvanlig høy Alderdom. J Ansigtet var en Slags Rødhed, men Hænder og Arme saae ud, som de vare uddøde. Forresten beholdt hun sin Hørelse og Syn, skiønt til Slutningen dette noget mørkt med røde Øyne, samt Forstand og Samling til det Yderste. I mange Aar havde hun opholdt sig hos en Datter paa Kragerup Gods, men da denne kom fra Gaarden, kunde hun ey heller blive der, og saae sig formedelst sin yderlige Armod tilsidst aldeles huusvild, indtil hende for 3 Aar siden af Medynk blev givet Lye, i Giersløv Byes Skolehuus, hvor hun med en gammel Datter levede af Sognets Fattigkasse og andre Almisser, som ingen kunde bære over sit Hierte at nægte hende, hvor lidet de end selv havde, og døde der. - Sognepræsten Hr. Jachim Friderich Phister, hvem man for disse nøiagtige Efterretninger er virkelig Tak skyldig, bevidner fremdeles, at hun paa sin Sygeseng var meget gudfrygtig og vel bereed til Døden, ville gjerne høre Guds Ord, læste de Bønner, og Palmer hun kunde uden af, og laae taalmodig og stille hen. Hun blev sidste Gang betient i Fior anden Søndag i Faste, og var det et rørende Syn, at hvergang hun paa sin Sotteseng blev deelagtiggjort i Herrens Nadvere, søgte altid nogle af hendes Børn, og Børnebørn at være tilstæde, som græd bitterlig over hendes høye Alder, og at de ey kunde bevise hende det Gode de gjerne vilde.