Ribe Stifts Adresseaviser, 1834-04-04
Udenlandske Efterretninger Frankerig. Alt, hvad der under 14 Dages Debatter var blevet fremsat af Oppositionen imod Loven mod Foreninger, blev den 25de f. M. ligesom samlet i eet Brændpunct af Hr. Pages, som, efterat Lovens Princip var billiget af Majoriteten, nu tilsidst opbød alle sine Kræfter, for at bevæge Kammeret til at antage Loven, ikke som en bestandig gjældende, men kun som en temporær Lov. "Ved Slutningen. af denne Discussion" – saaledes begyndte han sit Foredrag - "der har opfyldt Frankerig med Sorg, betræder jeg med en uhyre Smærte endnu en Gang Talerstolen; thi en stor Pligt maa opfyldes ganske. Eders Lov forhaaner baade Friheden og Retfærdigheden. Alle Jndskrænkninger, alle Tilsætninger, som man havde foreslaaet, ere blevne forkastede – kort: Ulykken er fuldstændig; lader os i det Mindste sørge for, at den ikke bliver vedvarende. Jeg besværger Ministrene og Kammerets Majoritet, paa hvilke Ansvaret hviler for Fremtiden, jeg besværger dem, at de afkorte denne Lovs Varighed. J en constitutionel Stat, kunne der umulig gives andre Love mod Foreninger end temporære, saaledes er det i sin Tid skeet i Engelland." Efterat have mindet om, hvorledes Pitt, "skjønt en despotisk Minister", havde ladet sig nøie med at indføre saadanne Forholdsregler untagelsesviis- og kun for en kort Tid, og dog fundet den heftigste Modstand hos den engelske Opposition, sagde han: For, Sheridan, Grey, senere selv Ministre, ivrede med Ære og Mod imod en Lov, ikke en saadan, som den, J (Ministrene og Majoriteten) ville have - nei, i Engelland vilde ingen saa slette Borgere findes, at de kunde samtykke i en saadan Lov men de ivrede imod en Lov, lig den, vi ere beredte til at antage. Vi, der staae som Oppositionsmænd imod Eder, vilde under Pitt være blevne anseete for Ministerielle og have havt For til Modstander." Derpaa anførte han en Deel Kraftyttringer af For, hvilke ikke faldt gode i Ørerne paa Adskillige, især kunde General Bugeand kun med Nød og næppe bringes til Rolighed, da iblandt disse Yttringer ogsaa forekom den: "Kun et vanæret Kammer kan samtykke i en saadan Lov"."Saaledes", vedblev Hr. Pages, "talede Mænd, der selv havde været og siden igien bleve Ministre, saaledes taler en Opposition i virkelig frie Lande, naar det gjælder om endog kun forbigaaende Angreb paa Folkets Rettigheder. Vi derimod, der beskyldes for et lidenskabeligt, oprørsk Sindelag, vi ere bragte saa vidt, at vi midt i Fred billige en Lov, til hvis Forslag Pitt kun lod sig bevæge ved en i hele Europa opluende Krig. Vi forsvare Principer, mod hvilke For opbød hele Fornuftens og Veltalenhedens Magt, ja selv Landets materielle Kræfter. Vi have viist en Eftergivenhed, der er større og feigere end de af Pitt bestukne Ministerielles. . . . . Men videre, end den er gaaet, kan vor Eftergivenhed ikke gaae, og forhaabentlig vil Majoriteten endnu befinde sig, inden den styrter sig i den Afgrund af Uretfærdighed og Undertrykkelse, hvori Restaurationen er gaaet under." Efter dernæst at have ført dem til Gemyt, at hverken Napoleons eller Restaurationens Tid opviste Mage til en saadan despotisk Vilkaarlighed, sluttede han med disse Ord: Har jeg næret Tiltro til Keiserens mægtige Aand og til Restaurationens samvittighedsfulde Betænkeligheder, vil jeg ogsaa nære Tiltro til Ludvig Philips Forstand; men skulde denne Tiltro skuffe mig, da, I Deputerede: som tillige ere Embedsmænd eller Øvrighedsversoner. tager jeg for en kort Tid Afsked med Eder, for snart at see Eder igjen udenfor dette Kammer; J ville finde mig igien paa de Anklagedes Bænk, og da maa Frankerig afgjøre, om J med Eders Æresposter og Eders Sold ville være i Stand til at seire over en uafhængig Mand, som selv af Manchang og Bellard (berygtede Generalprocureurer under Restaurationen) blev uantastet. Kommer der en Franskmand til mig, en Hædersmand, der vil oprette en Forening til Christendommens Udbredelse: da er jeg, Eder, Ministre, og Eders Lov til Trods, hans Mand. Ligesaa beredt villig vil jeg være, naar det gjælder om at oprette Foreninger til at understøtte de Fattige, Syge og Arbeidsløse. Eder, Ministre! og Eders Lov til Trods, vil jeg tiltræde alle Foreninger, i hvilke jeg opdager en ærlig Stræben, til Kamp for Sandhed og Ret, til Modstand mod Eders bestikkelige og faldbudne Politik Som en ubetinget Slave af enhver retfærdig, men en stadig Fiende af enhver uretfærdig Lov, vil jeg aldrig vakle i Valget mellem Forfølgere og Offere. Jngen menneskelig Magt skal tvinge mig til at falde fra Gud, fra Humaniteten og fra Frankerig; jeg vil træde Eders Lov under Fødder, for at adlyde min Samvittighed. - Under en ubeskrivelig heftig Bevægelse, som dette Foredrag havde vakt, lode sig endnu et Par Talere høre; men det endelige Resultat blev dog, at den foreslagne Bestemmelse, at Loven mod Foreningerne skulde kun være temporær, blev forkastet, og at hele Lovforslaget blev antaget med 246 Stemmer imod 154. Hvorledes nu Regjeringen vil betjene sig af det Vaaben, der er givet den i Hænder, vil Tiden lære. Saameget synes vist, at kun ved Anvendelsen af physisk Magt vil den blive i Stand til at skaffe denne Lov Lydighed, da der daglig indløbe Protester imod den, og en stor Mængde Deeltagere i politiske Foreninger have edelig forpligtet sig til ikke at lyde den. - D. 26de begyndte Kammeret Forhandlingerne om de til Budgettet for 1834 fordrede Tilskud. Spanien. Efterat i nogen Tid daglig altid betænkeligere Efterretninger vare indløbne til Paris, saavel og Jnsurgenternes Fremskridt i de nordlige Provindser, som den urolige Stemning i Madrid, hvilken især var rettet mod Hr. Burgos og foraarsagede Regjeringen stor Bekymring: saa indtraf d. 26de en telearaphisk Depesche fra Bayonne med Efterretning om, at en sammesteds ankommen engelsk Courer, som den 22de var reist fra Madrid, havde forladt denne Stad i den største Gjæring: talrige Fængslinger, som daglig foretoges, havde sat den allerede vakte Uroligheds Aand i endnu større Bevægelse. - Den franske Krigsminister havde derpaa affærdiget Stafetter til de commanderende Generaler i Bayonne og Perpignan, med Ordre til at standse med den tilsigtede Opløsning af deres Observationsdivisioner, til hvilke tvertimod Forstærkninger skulde sendes fra Bordeaux. Montpellier, Rismes o. f. St. - Jnsurgenterne, som i nogen Tid havde været i Besiddelse af Vittoria, vare vel igien blevne nødte til at forlade denne Stad; men de havde ført 119 Fanger med sig og siden skudt dem tilhøbe.