Berlingske Tidende, 1826-11-03
(Officiel Artikel.) Den 18de October. De Beretninger, som ere indløbne fra Generalmajor Fyrst Menzikoff efter hans Tilbagekomst til Tiflis, give Oplysninger af stor Jnteresse over de Omstændigheder, som have bragt Hoffet i Theran til pludseligt Angreb paa Rusland. De blive herefter bekjendtgjorte saaledes, som Fyrsten har givet dem, og naar det Petersborgske Cabinets Erklæring ikke allerede har beviist, at Persernes Angred tilkjendegiver Uretfærdighed og Troløshed, hvorpaa det vil være vanskeligt at finde et sørgeligere Exempel, saa ville følgende Detaiis være tilstrækkelige til at overbevise Europa om den Velvillie, hvormed Rusland ikke har ophørt at behandle Persien, saavelsom de tillige besynderlige og beklagelsesværdige Aarsager, som have henrevet Schahen til Krig i det Øieblik, da den venstadeligste Politik paa den ene Side, og hans Riges første Jnteresse aldeles døe ham vedugeholde Freden. Vi have havt Leenighed til at melde, at Fyrst Menzikoff forlod Tauris, efter at han var oleven modtaget og behandlet at der med mange Æresbeviisninger af Adbas Mirza; han begav sig derpaa til Sultanieh til Schahen af Persien. Underveis reiste Abbas Mirza pludselig fordi ham, og begav sig i stærste Hast sammesteds hen. Denne uventede Reise, dens Hurtighed og de Krigsrygter, som ledsagede den, maatte være Fyrst Menzikoff paafaldende. Virkelig fandt han i Sultanien Krigen besluttet, hvorover han udtrykker sig saaledes i sine Depescher: "Sultanich, den 3die (15de) Juli. Schahens første Minister er en vis Alaar=Khan, af Fødsel en Kadshar, Souverainens Svigersøn og Abbas Mirzas Svoger, da denne er gift med hans Søster. Han fører Titel af Assesut-Dowli, som er indført for ham. De øvrige Ministre ere afhængige af ham, og alle Schabens Beslutninger gaae igjennem hans Hænder. Undertiden har Alaar=Kahns ringe Kundskab i Forretninger tvunget ham til at betjene sig af fremmede Ministres Hjælp i Sager, der angaae fremmede Magter, og disse, i Særdeleshed Mirza=Abul, Hasan Kahn og Mirza=Abdul Wehah haver villet benytte sig heraf til at styrte ham og vise Schahen hans Uduelighed, og have desuden tilbudt sig at bevise et Tyveri af 80,000 Tomans, som denne Minister har udøvet i Skatkammeret. Alaiar=Khans Undergang var næsten bestemt, da han vidste at hjelpe sig ved det sidste Middel; dette skaffede Krigen ham. Han forvandt sig med Seiden af Kerbelai, og skabte sig en Støtte af denne. Paa den anden Side lod han hente Adbas Mirza, som begav sig til Sultaniet i største Hast, for at understøtte sin Svoger. Molladen prædikede Religionskrig, og opvakte Folket dertil; Alaar Kahn bragte foregivne Bønskrifter fra Misfornøiede i vore Provindser til Syne, og heri bleve Perserne kaldte til Hjelp, og Adbas=Mirzepaastod, at det var den rette Tid til Krig. Schaben, som frygtede for sin Søn, Mollacherne og Folket, gav efter, uagtet sin Afsty for Krig, og Allair=Kahn staaer igjen paa Spidsen af sin Magt. Tropperne erholdt befaling at sætte sig i Marsch mod Grændsen, og Mollahernes Opmuntring til Folket blev udfærdiget til alle Provindser, for at forelæses i Moscheerne. Alle disse Beslutninger bleve tagne under min Reise fra Tauris til Sultanien, hvortil jeg er kommen under meget ugunstige Udsigter. Under saadanne Omstændigheder er det eneste nyttige Maal, hvorhen jeg kan stræbe, at vinde tio, for at Øvrighederne i Georgien kunne være beredte paa at afslaae et Angreb; men jeg har kun lidet Haab om at hentrække Underhandlinger og Grændse=Bestemmelsen; thi man er bestemt paa kun halvt at følge Formen, at drive Fordringerne til det yderste, og afbryde alt, saasnart jeg vil forkaste, hvad der ikke er antageligt. (Fortsættes.