Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-04-24
En nye Erfaring paa det her sagte har man faaet ved Saint Simonismens Opkomst og Udbredelse i vore Dage. Et besynderligt Phoenomen, avlet under Menneskelivets Convulsioner i det forvirrede Frankerige; men bestræbende sig for at udbrede sig til Jordens øvrige Lande; maaskee et Blus, som snart vil blive slukket, maaskee en forvildende Lygtemand, som vil hemmeligt og vidt udbrede sig i Mørket. Claude Henri, Greve af St. Simon, var født i Paris den 17de April 1760; han nedstammede fra en anseelig adelig Fransk Familie af dette Navn; een af hans Forfædre, Hertug Louis de Saint Simon, har skrevet Memoirer til Ludvig den 14des Historie, som i sin Tid giorde megen Opsigt. Claude Henri var stolt af denne sin Forgiænger og af sin Families Ælde. – Jeg skriver, siger han et Sted, som en Adelsmand, som en Arving af Hertugen af St. Simons Pen. Han paastod at alt det Store, som er gjort og sagt, skyldes Adelsmænd, desuagtet blev han siden Stifter af en Sect, hvis Formaal er at afkaste al Arvelighed i Henseende til Forrettigheder og selv i Henseende til Formue. Man fortæller om ham, at han fra sin Ungdom af var besiælet af en overordentlig Lyst til at udmærke sig, uagtet han endnu ikke ret vidst hvorledes han skulde bære sig af dermed, og at han lod sig vaagne om Morgenen med de Ord: Staae op Hr. Greve, De er bestemt til at udrette store Ting. Da han var 17 Aar traadte han i Krigstienesteen; gik i 1779 til Amerika og deeltog i 5 Feldttog under Washington, han havde dog ingen Lyst til Krigen, og bekiendte, at allene Freden kunde blive den rette Skueplads for hans Virksomhed, hvis Formaal skulde være at udgrunde, hvorledes Menneskeslægtens vedvarende Udvikling og Civilisation kunde bevirkes. Da Freden var sluttet indleverede han til Vicekongen af Mexico en Plan til at forbinde det Atlantiske Ocean med det store Verdens Hav; men Forslaget blev modtaget med Kulde. Da han kom tilbage til Frankerige blev han udnævnet til Oberst, uagtet han kun var 23 Aar gammel. J 1785 foretog han sig en Reise til Holland og i 1787. til Spanien for at udføre Planen til en Canal. Da Revolutionen udbrød i Frankerige, saa vendte han tilbage til sit Fædreneland; men han forblev en roelig Tilskuer af den og grundede allene over Aarsagen til de vilde Optrin, som den foranledigede; han formeente tilsidst at have opdaget, at Aarsagen dertil var: at Catholicismen var forfalden siden Luthers Reformation, og han pønsede paa at opstille en nye Religionslære, som det eneste Middel til Frelse. – Fra nu af fattede han det Forsæt at anvende et Tidsrum at 35 Aar for at forberede Udførelsen af den Plan at stifte en nye Christendom. 7 Aar skulde anvendes til at samle de fornødne Pengeresourcer, til det videnskabelige Material, 10 for at reformere Philosophien og 10 for Politiken. For at udføre den første Plan forbandt han sig i 1790 med en Preussisk Greve; med de bleve uenige og han trak sig tilbage fra denne Forbindelse med en Capital af 144,000 Franker. Han anvendte nu sin Tid paa at studere forskiellige Videnskaber, især Naturen, paa at omgaaes med de Lærde, og foretog sig videnskabelige Reiser til England og Tydskland, dog uden at føle sig der tilfredsstillet. Da han kom tilbage til Frankerige begyndte han paa at opkaage Descortes Philosophie og at declamere mod Newton; han udgav indtil 1810 forskiellige philosophiske Skrifter; men uden at giøre noget synderligt Jndtryk. Fra Philosophien over Naturen henvendte han sig til Betragtningerne over Statsforfatningerne; da Napoleon var styrtet skrev han en Piece om hvorledes det Europæiske Selskab kunde blive reorganiseret, og sagde at den gyldne Tidsalder ikke havde existeret, men kunde tilveiebringes, og at det var et Maal, hvortil man burde stræbe. For at virke til dets Opnaaelse udgav han det ene Skrift efter det andet. (Fortsættes.)