Viborger Samler, 1831-02-16
Belgien. Hs. Kgl. Høihed, Carl Ludvig Philip af Orleans, Hertug af Nemours (De Franskes Konges anden Søn, født den 25de October 1814), er i Nationalcongressens Møde den 3die Febr. valgt til Belgiernes Konge. J Løbet af hiint mærkelige Møde forlangte Hr. van Meenen at Medlemmerne af den diplomatiske Committee skulde være tilstede, for at meddele Oplysning om de med Kongevalget forbundne Forhold, navnligen derom, hvorledes hun Committee i Mangel af alle officielle Efterretninger, ja endog tvertimod Alt, hvad der hidtil desangaaende var blevet bekjendt, kunde vide, at Franskmændenes Konge vilde billige Valget af hans Søn, fremdeles: om han vilde meddele dette Samtykke i sin Egenskab som Konge, og om dette kunde ventes strax eller efter en vis bestemt Frist, med Jndvilligelse af de franske Kamre og i Overeensstemmelse med det engelske Cabinet. Hr. van de Weyer forelæste herpaa en vigtig Skrivelse fra Grev Schastiani til den franske Agent i Brussel, Hr. Bresson dateret 1ste Febr., af følgende Jndhold: "Han (Ministeren) haabede, at Hr. Bresson endnu ikke havde meddeelt Conferenceprotocollen af 27de Jan., og paalagde ham, i saa Fald at undlade denne Meddelelse, da den franske Regjering havde desavoueret hiin Protocol, og fra Begyndelsen af opstillet det Princip, at begge Staters, Belgiens og Hollands, fri Medvirkning og Deeltagelse udfordredes med Hensyn til Statsgjælden, Gebeetsudvidelsen og Grændsebestemmelsen, da den londonske Conference kun havde en mæglende Characteer, og det var den franske Regjerings Hensigt, at forblive denne Characteer troe." - Hr. Le beau yttrede sin Glæde over, at den franske Regjering endeligen hyldede Jkke=Interventions-Principet. Hr. Devaux spurgte, om Committeen ikke endnu havde erholdt andre Meddelelser fra det franske eller det engelske Cabinet, og om han ikke hos den engelske Gesandt, Lord Ponsonby, havde gjort Forespørg, sel om de eventuelle Følger af Hertugen af Leuchtenbergs eller Hertugen af Nemours's Valg. Hr. van de Weyer besvarede begge Spørgsmaal benægtende; han havde kun havt Privatsamtaler med LordPonsonby, og den diplomatiske Committee havde hentet sin Anskuelse af considentielle Breve fra den belgiske Gesandt i Paris, Grev de Celles. Hr. Lehomligeldes Medlem af den diplomatiske Committee, forsikkrede, at Lord Ponsonby havde desavoueret den ham tilskrevne Yttring: at han 24 Timer efter Hertugen af Remours's Valg vilde forlade Belgien; ligeledes havde Lorden erklæret en ham tillagt Yttring, at de europæiske Magter vilde anerkjende Hertugen af Leuchtenberg, for ugrundet. Da man skred til Afstemning, vare 191 Medlemmer (altsaa den absolute Majoritet 96) tilstede, af hvilke 89 stemmede for Hertugen af Remours 77 for Hertugen af Leuchtenberg og 35 for Erkehertug Carl. Der var imidlertid efter Forslag af Hr. Lehon tidligere bleven bestemt, at Kongen, der skulde vælges. maatte ved den første Stemmegivning have 10 Stemmer (den absolute Majoritet af alle Kongressens Medlemmer) for sig; man stemte altsaa om, og der gaves denne Gang 97 Stemmer for Hertugen af Remours, 74 for Hertugen af Leuchtenberg. og 21 for Erkehertug Carl. Dette var tilstrækkeligt ved den anden Stemmegivning, hvorved kun den absolute Majoritet af de tilstedeværende Medlemmer udfordredes, og Præsidenten proclammerede altsaa Hertugen af Nemours som Konge. Nu løde Vivats, Klokkernes Ringning og Kanonernes Torden fra alle Sider, og jublende adspredte Folkehoden sig i Gaderne. Municipalitetet udstædte derpaa en Proclamation i denne Anledning. Endnu samme Aften afgik 15 Cabinetscourerer og mange Esta setter i alle Retninger med hiin Efterretning. Næste Dag udnævntes en Deputation, bestaaende af Præsidenten Greverne F. de Merode og d'Aerschot, Dhr. Gendebien, Lehon, de Brouckere, Ost a., for at overbringe de Franskes Konge Kongressens Beslutning. Fra Paris meldes, at Efterretningen og Valget indtraf dertil den 4de om Aftenen. Efter Forlydende skulle de fleste Stemmer i Conseilet have erklæret sig for at afslaae Tilbudet; man føier til, at en den 1ste Februar i London undertegnet, Protocol har bestemt, at alle fem Magter have, hvis Frankrig vil renoncere paa dette Valg, lovet, ikke at indvillige i Hertugen af Leuchtenbergs mulige Udnævnelse. Jmidlertid er det neppe sandsynligt, at den franske Regiering ved Folkets nærværende Stemning og dets Jndflydelse paa Administrationen kan fremture i sin Vægring, hvis denne ogsaa nogen finde har været alvorligt meent.) - Tvende Medlemmer af Deputationen til Paris, Dhrr. Osy og Desmanet have vægret sig ved at antage denne Udævnelse, og i deres Sted ere valgte Dhrr. Barthelemy og Rode. De tvende andre ikke nævnte Medlemmer ere Dhrr Marle, og Bouquian. I Gent havde Oberst Grægoire forsøgt et Skridt, til Fordeel for Prindsen af Oranien, hvilket Forsøg, som man kunde vente, aldeles mislykkedes. Sproitefolkene og de brusselske Jægere, der rykkede fremmed 4 Kanoner, gjorde snart Ende paa disse Bevægelser til Fordeel for en Fyrste, der ved sit Vankelmod har forskjertset begge Partiers Hengivenhed. Den Næstcommanderende, Capitain Debast blev strax haardt saaret og gjort til Fange. Gregoire undveg med en liden Skare til Eccloo, hvor Jndvaanerne strax hæftede ham, og sendte ham under Bedækning af Gensdarmer til Gent.