Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-11-03
Jndenlandske Efterretninger. Udkastet til Rigsforsamlingens Adresse til Kongen af den nedsatte Komitee (Otterstrom, Madvig, Clausen, Kirck, Nyholm, C. M. Jespersen og Larsen) lyder saaledes: "Det er et Tidspunkt af stor og alvorsfuld Betydning, i hvilket den danske Rigsforsamling, sammenkaldt for at grundlægge Rigets fremtidige Forfatningslov, for første Gang har at henvende Ordet til Deres Majestæt. Det danske Folk maa ved prise sig lykkeligt, at ingen voldsom Omvæltning intet blodigt Spor her betegner Overgangen til fuld statsborgerlig Frihed. Og Folket erkjender, at denne Lykke skyldes fornemmelig Deres Majestæt. Historien vil opbevare det, at i de europæiske Rystelsers og Omvæltningers Aar de onde og vilde Magter ikke fandt Jndgang hos det danske Folk, fordi Danmarks Konge, samstemmende med Folket og sluttende sig til det, gav af fri Tilskyndelse Tilsagnet om den Frihedslov, hvortil Udkastet nu foreligger. Men det er ligefuldt blevet beskikket for Danmarks Konge og Folk, kun gjennem haarde Prøvelser, beredte dem ved Troløshed og voldeligt Overfald, at skulle arbeide sig frem til Maalet. J en saadan Farens og Trængselens Tid er det med et villiesfast, til Gierning redebont Sind, stærkt ved Fædrelandskjærlighed, Samdrægtighed og Tro, at Folket værdigen bringer Kongen sin Tak. Vi ville ikke forsøge at udtale den Stemning, hvormed vi ere Vidner til den love og retløse Medfart, for hvilken vore Brødre og trofaste Medundersaatter i Slesvig ere givne til Priis, efterat en Vaabenstilstand er afsluttet, og fra dansk Side saaledes opfyldt, som Ærens Lov fordrede det. Den danske Rigsforsamling, og det danske Folk gjennem den, haaber at skulle lægge det for Dagen i Gjerning, hvorledes vi Alle leve og lide med det voldelig behandlede Land. Thi, skulde det ikke kunne lykkes, ad fredelig Vei at opnaae en Afgjørelse, saadant som det danske Folks Ære og Vel fordrer den, da holder Forsamlingen sig overbeviist om, at den udtaler hel Folkets Stemning, naar den udtaler det Ønske og det Haab, at Deres Majestæt vil opbyde alle Folkets Kræfter til Kampens Fornyelse. Deres Majestæt har kaldet Sagen, for hvilken der kæmpes, en hellig Sag; dens afgjørende Betydning for Fædreland og Nationalitet erkjender hver Mand i Landet; dens Betydning for det hele skandinaviske Norden har fundet sin Anerkjendelse hos Broderfolkene, hvis Trofasthed det danske Broderfolk ikke kan glemme. Men en saadan Kamp, ført med al den Styrke, der boer i et samdrægtigt Folk, som kæmper for sit Liv, sin Ret og sin Ære, vil ogsaa kunne kæmpes med Fortrøstning til den Magt, der vækker Hjælpere i Nødens Stund, og sætter Grændse, naar Tiden er der, for Svig og Vold. Deres Majestæt har nedbedet Guds Velsignelse over os og vor Gierning, og udtalt det som Deres Ønske, Deres Haab, Deres Stolthed, at derved det gamle Danmarks Ære og Lykke maa kunne grundfæstes. Den Ære og Lykke vil beroe ikke alene paa Frihedsværkets heldige Grundlægning, men paa Frihedslivets sunde Udvikling, paa de frigjorte Kræfters rette Anvendelse. Til at fremme og betrygge den ville alle gode Borgere forene sig, at det kongelige Ord maa mere og meere gaae i rig og herlig Opfyldelse, ligesom det hele Folk forener sig med os, idet vi opsende vore Bønner for Deres Majestæt, for Lykke og Hæder paa den Trone, der staaer fast ved et erkjendtligt Folks Kjærlighed." (B. T.)¬