Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1825-06-24
Til Præst ved tydske Kirke i Kjøbenhavn valgtes Pastor Johansen fra Glükstadt. Herholdt siges at forlade Frederiks Hospital. Hans 6 Aar ere udløbne. For at hindre Ungdommen i at løbe i egen Fordærv, har Politiemesteren i Aalborg paalagt samtlige Haandværksmestere der, at tilholde deres Lærlinge ei alene at iagttage Orden og Rolighed, som paa det strængeste vil blive paaseet, men endog hver Aften indtil videre at være hjemme Kl. 9 1, da Enhver, som senere træffes ude, vil blive anholdt. Slutning af Forordningen og trasserede Vexler. S. 65. Den, som accepterer eller efter rette Forfaldstid udbetaler en Vexel, der er kommet i urigtige Hænder, bør ikke lide under den indløbne Mislighed, naar Vexlen og dens Endossementer ere i behørig Form. Dog hvis han, inden Acceptationen, er af Vedkommende derom bleven underrettet, bør han ikke acceptere. Saafremt derimod Vexlen alt er accepteret, bør den, som paastaaer, at den er kommet i urette Hænder, og derfor vil forhindre dens Udbetaling til Jhændehaveren, gjøre lovligt Forbud. Jmidlertid bør Beløbet, naar det af nogen af de Paagieldende forlanges, deponeres i Nationalbanken, og de i saa Henseende fornødne Bekostninger indeholdes af Beløbet. S. 66. Disconto Præmien skal fremdeles, som hidtil, være overladt til de Paagieldendes egen Overeenskomst, uden at den lovbestemte Rentefod derved kommer i Betragtning. S. 67. Hvor, som er forpligtet efter Vexelret, og ikke strax kan betale, bør, efter Vexelcreditors Forlangende, uopholdeligen arresteres, saavel paa Gods som Person. Den, som er benaadet med et Privilegium, som fritager ham for Arrest, skal, ved at udstæde, acceptere eller endossere Vexler, antages at have renonceret paa samme, ligesaa fuldt, som om han udtrykkelig havde fraskrevet sig slig Arrestfrihed. Dog, naar nogen har opgivet sit Boe, bør den Befrielse, som maatte være ham forundt, til, uden Fare for Arrest, at kunne blive tilstede, ogsaa gjælde med Hensyn til Vexelgjæld. S. 68. Fogden bør, for at iværksætte foranførte Arrest, ikke affordre Criditor nogen Sikkerhed med mindre den Paagieldende benægter sin Underskrivt, eller gjør nogen anden Jndsigelse, der under Vexelprocessen, vil komme i Betragtning. J øvrigt bør Arresten strax forfølges til Tinge. 969. Sager, som anlægges imod Trassenter, Endossenter eller Acceptanter af Vexler til sammes Jndfrielse, undtages fra at behandles ved Forligelsescommissionen. Under en saadan Sag kan, foruden de Jndvendinger, som gaae ud paa selve Vexlens Jndretning og Jndhold, eller den til Vexelfordringens Vedligeholdelse foreskrevne Omgangsmaade, ingen anden Jndsigelse komme i Betragtning, end den, at den Jndstævntes Underskrivt er urigtig, eller at han ikke ved sammes Meddelelse var mægtig og myndig til saaledes at forbinde sig, eller at der i Vexelbrevets Jndhold, efterat han meddeelte sin Underskrivt, er foregaaet nogen Forfalskning. Dog bør andre Jndsigelser, hvorpaa den Jndstævnte er findet at grunde et Regressøgsmaal, opgives eller i det mindste forbeholdes. Det paaligger ikke Sagsøgeren, med Hensyn til deslige forbeholdte Indsigelser, at stille nogen Sikkerhed; men det maa i al Fald være den Jndstævntes Sag, under Jagttagelse af Lovens Forskrivter i 1ste Bogs 21de Capitel, at søge Sikkerhed ved Arrest. §. 70. Der bør uden Sagsøgerens Samtykke ikke gives den Jndstævnte mere end 8 Dages Udsættelse til at fremme sit Tilsvar i Sagen, med mindre det klarlig oplyses, at yderligere Udsættelse er ham nødvendig til sit lovlige Forsvar. S. 71. Dommen bør, hvis ikke Sagen har faaet en større Vidtløftighed, end den, der for Vexelsager er sædvanlig, eller andre særdeles Omstændigheder ere til Hinder, afsiges 8 Dage efter Sagens Optagelse til Dom, og ellers, saasnart mueligt, ligesom og Dommen og Domsacten, uden Ophold, skal paa Forlangende gives beskreven, alt under en saadan Mulct, som Forordningen af 3die Juni 1796 s. 35 og 39 bestemme for befalede Sager. Hvis den i Lovens 158 bestemte Termin til Doms Afsigelse er forsømt, bliver den der fastsatte Mulct at anvende. S. 72. Naar Dom i deslige Sager er afsagt og samme af Domfældte appelleres, bliver Lovens 16 23 og Forordningen af 13de Januar 1792 at anvende, uagtet Dommen ikke umiddelbar indstævnes til Høiesteret, saa at under de i fornævnte Forordning fastsatte betingelser Execution eller i al Fald AfsættelsesForretning, uagtet den udtagne Ankestævning, kan iværksættes.