Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1821-01-01
Storbrittannien - hiint Synderlighedernes udkaarne Land - blev ogsaa i afvigte Aar denne sin gamle Karakteer troe. Ved sammes Begyndelse gik den hæderværdige Olding, Kong Georg den tredie, mæt af Dage, til Hvile, og efterlod sin ældste Søn, der alt længe havde baaret Kronens Byrder, Kongeværdigheden. Radikalreformisterne, som i det foregaaende Aar truede at omstyrte Rigets Grundpiller, gjorde kun eet, men desmeere fortvivlet, direkte Forsøg paa at kuldkaste Forfatningen ved den bekjendte Sammensværgelse fra Catostrædet, som var stillet mod alle Ministrenes Liv og vilde, hvis den ikke i Tide var bleven opdaget, have leveret Historiens Annaler et Sidestykke til den bekjendte Krudtsammenrottelse under Jacob den første. De urolige Fabrikarbeidere i Skotland og de saakaldte Baandmænd i Jrland understøttede, muligt efter Aftale, hine Sammensvorne ved en Opstand paa samme Tid; men da Thistlewood og Konsorter kort efter maatte bøde for dette Mordanslag med Livet, og Hunt blev dømt til to Aars Fængsel, have Radikalerne siden holdt sig rolige. Jndirekte tilbød sig imidlertid snart en heel uventet Leilighed for alle Misfornøiede til at tirre Regjeringen, da Dronningen, til hele Europas Forhauselse, i Løbet af Sommeren pludselig kom tilbage fra Jtalien og gjorde Fordring paa sin Rang og Appanage som Dronning af Engelland. Jkke allene den paatænkte Kronning, men alle Rigets Anliggender maatte det ved Kongens Thronbestigelse sammenkaldte nye Parlament strax opsætte formedelst Processen mod Dronningen, som begyndte den mærkværdige 17 August. Hvor samsse Scener Man end fremdrog af hendes private Liv til Nationalærens Forkleinelse i hele Verdens Aasyn, og hvor oprørende en Fremgangsmaade der endog anvendtes ved Vidneførelsen, kunde beskyldningen for Ægteskabsbrud dog ikke tilfulde bevises, og mod Slutningen af Aaret fandt Ministrene, rimeligviis af Frygt for det stedse voxende Modpartie, det klogest at tage Billen tilbage, og allene sikre sig selv og Landet for Følgerne af dette i Historien hartad exempelløse Skridt. For Tydskland henløb Aaret 1820 uden synderlig mærkværdige Begivenheder. De bekjendte Forbundsdagsboslutninger 1819 havde allerede stækket Frihedsmændenes Vinger, og imod Forventning synes Snigmorderen Sands Henrettelse ganske at have bragt dem til Taushed. Resultatet af Wiener=Konferentserne, der endtes i Løbet af Mai Maaned, eller den saakaldte Wiener Slutningsakt, indeholdt intet Nyt, og Forbundsdagen har siden ladet høre endnu mindre fra sig. Den ubetydelige Strid mellem Bremen og Oldenborg blev snart bilagt, og Handels-Kommunikationens Frigivelse aldrig siden omtalt. Adskillige af de mindre tydske Stater fik stændiske Forfatninger organiserede - Hessen Darmstadt ikke uden Vanskelighed - men Preussen har endnu samme ivente, og giør i denne Henseende en Undtagelse fra alle tydske Stater af nogen Betydenhed. Hvad det i Efteraaret sammentraadte Monarkmøde i Troppau tør føde af sig, vil det nye Aar lære, hidtil synes samme kun at beskjæftige sig med Jtaliens Anliggender. Kolossen Rusland vedbliver at udvikle sig og Kulturen at gjøre Kjæmpeskridt, der ingen Skranker kjender uden en saare stræng Bog Censur. Gavnlig var vistnok Jesuiternes Forviisning; men de fandt strax god Modtagelse i det Østerrigske. Ogsaa i Norden viste den militære Ambition sig ved den Semenowske Gardes Opsætsighed, men uden tilsyneladende videre Følger. Pohlen var heller ikke frie for Gjæringsstof, og at Rigsdagen, de senere Gjendrivelser uagtet, ikke bar Roligheds Præg, beviste hiin Tale, hvormed Keiseren hævede samme. Den lille Fristat Cracau saae Vi ved Kosciuskos skjønne Mindefest at yde Dyd og Fortjeneste den Hylding, hvorpaa den har saa retfærdig Fordring til alle Tider og blandt alle Nationer. Schweitz var rolig, Nederlandene ligesaa, og kun en betydelig Oversvømmelse giver det afvigte Aar nogen Jnteresse i dets Historie Tyrkiet skaffede Paschaen af Janina Sultanen nok at bestille, og Udfaldet af Kampen med denne oprørske Undersaat er endnu tvivlsomt. Barbareskerne vedbleve deres Uvæsen paa Middelhavet og Tripolis var endog saa dristig at erklære Toskana Krig, dog hidindtil uden mærkelige Følger. J Sydamerika vedbleve Jnsurgenterne at gjøre Fremgang, og det svage Haab, Revolutionen i Moderlandet vakte om en Gjenforening med Kolonierne, er endnu uopfyldt. J Bouenos Ayres er den ene Statsomvæltning fulgt ovenpaa den anden, og St. Domingo eller Hayti oplevede ogsaa i afvigte Aar en Militær-Revolution, der kostede den første Negerkonge Christoph, hvis Talenter ene fordunkedes af den ham medfødte Grumhed, Livet, og har fornyet Frankerigs Spekulationer paa denne dets gamle Kolonie. De Nordamerikanske Fristater vedligeholdt den almindelige Fred, hvor truende end Udsigterne vare til Brud, enten med Spanien eller Engelland angaaende Floridaerne, hvorom Traktaten endnu savner definitiv Ratifikation fra Spaniens Side.