JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-04
Naar nu Søevandets Temperatur paa denne Maade daglig blev optegnet to Gange, saa vilde der af et Aars, eller en flereaarig Række af saadanne Iagttagelser uden Tvivl lade sig aflede meget interessante og vigtige Resultater, f. Ex. 1.) Over selve Havets Temperatur, Havets Mellem Temperatur i hver Maaned (efterflereaarige Jagttagelser vel endog i hver Uge), Havets Mellem Temperatur i hele Aaret. J Henseende til Havets største aarlige Varme, vover jeg forud at formode, at samme maae indtræde betydelig senere end den største aarlige Varme i Atmosphæren, altsaa først i August, sandsynlig først imod Slutningen af August. 2.) Slutninger deraf om Luftens Temperatur og om Begges Sammenhæng; - saaledes f. Ex. vover jeg at formode, at det for Kjøbenhavns høje Bredde temmelig tidlig indtrædende maximum af den aarlige Varme (endnu før Slutningen af Juli), vel maae hidrøre fra det nære Havs Indflydelse, og troer, at Jagttagelser i det Jndre af det svenske Rige under samme Bredde, (altsaa midt i Skaane, eller endog i det Jndre af Rusland, f. C. i Moskou, vilde angive denne Tid til den almindelig højeste Varme, betydelig senere. Ogsaa over Forklaring af Vindene, Regntiden, Luftens Fugtig heds Tilstand o. s. v., vilde denne nærmere Kundskab om Havets Temperatur uden Tvivl, udbrede mangt et Lys. Kjøbenhavn, i November 1827. Dau
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-04
Persiske Skister. (Fortsættelse; see forrige No.) Da vi landede der, kom Chefen eller Overhovedet ombord, og jeg beredte mig fuldkommen til at sendes iland og at hænges. Da denne Patron lod mig hente, tog jeg mig smukt udi tre Uger havde jeg ikke barberet mig, og et Læeseil, hvori jeg var indviklet, udgjorde min hele Beklædning. "Hvem er Du", begyndte han. - En Englænder, svarede jeg. - "Godt; jeg vil lade Dig leve. For Fanden, tænkte jeg, det var vel for mig. - "Mine Folk," sagde han videre, ere lutter Karnailler. - Ei, tænkte jeg, og Du er den værste af dem alle. Derpaa spurgte han mig, om jeg havde Penge eller Gods og det forekom mig, at han derved gjorde et Ansigt, som om jeg skulde faae det tilbage; derfor viste jeg ham ogsaa Alt, ligge til mit Gulduhr. Det hele var omtrent 5000 Rupier i Værdie. - Godt, Godt!" raabte han nu, det skal blive sikkert forvaret, og det maae nok ogsaa have været Tilfældet, thi jeg har ikke seet en Døit deraf siden, undtagen at den Gier tilbagegav mig 5 Rupier, som Foræring, sagde han, til at bestride Omkostningerne, da han sendte mig og mine Folk til Bombay. Jeg forlod Batesaa lykkelig som muligt, uagtet mit betydelige Tab, thi jeg var jo sluppen levende ud af deres Kløer. Efter nogle Dages Forløb naaede vi Bombay i en høist beklagelig Tilstand, mine Fødder vare hovne, mit Skjæg saa gammelt som mit Fangenskab, og min Nøgenhed dækkedes kun af nogle Pialter. Af de fem Rupier havde jeg endnu kun to tilovers, og med dem gik jeg til en Gjæstgivergaard, for at spise Frokost, og da jeg var færdig med denne, sagde jeg til en af Opvarterne, at han skulde kalde paa sin Herre.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-04
Blandede Efterretninger. Om de brittiske Bomuldsmanufacturers Opkomst, Fremskridt og nuværende Tilstand. J Edinburgh Reriew, Juni 1827, læses en høist interessant Bedømmelse over tre i Engelland udkomne Skrifter, angaaende denne Gjenstand. Den begynder saaledes: Der er intet Spørgsmaal om at den hurtige Tilvært og beundringsværdige Storhed, af Storbritanniens Bomuldsmanufactur er et af de overordentligste Særsyn i Kunstflidens Historie. Vi eie den fineste Uld og en uudtømmelig Mængde af Jernglands og Kul, som naturligviis ikke kunde andet end hendrage vor Opmærksomhed paa Uldmanufacturerne, og bane Veien til den Overlegenhed deri, som vi ale rede længe have opnaaet. Men da vi begyndte Bomuldsmanufacturerne havde vi sammenlignelsesviis kun faa Midler til at drive dem videre og de største Vanskeligheder at kæmpe med. Det raa Material avledes i en lang Frastand, fra vore Kyster og i Hindostan og China, hvor dette Manufactur er blevet drevet fra den fjerneste Oldtid af, havde Indbyggerne naaet i Konsten at spinde en saadan Fuldkommenhed, at Letheden og Finheden af deres bedste Tøier, kappedes med Finheden i Frøkapslernes Traade, og syntes at gjøre al Kappelyst frugtesløs. Men den Overlegenhed, vi fik ved Hargrames's, Arkwrights, Crimptons, Cartwrights og andres overordentlige Opdagelser og Opfindelser var saa stor, at vi overvandt alle disse Vanskeligheder i den Grad, at hverken den yderst billige Arbeidsløn i Hindostan eller den Fuldkommenhed, Indbyggerne i Forveien havde opnaaet, havde kunnet sætte dem istand til at udholde Kappestriden med dem, der kjøbte deres Bomuld og som, efter at have transporteret den fem Tusind Mile, førte Varerne igjen tilbagetil dem. Dette er det mechaniske Genies største Triumph. Og hvad der er det overordentligste, vor Overlegenhed er ikke den sildige Frugt af en lang Række af gradevise Opdagelser og Opfindelser; men den er tvertimod bleven fuldført i meget faa Aar. Kun noget over et halvt Aarhundrede er henrundet siden vore Bomulds manufacturer vare i deres Barndom og nu udgjøre de Landets vigtigste Støtte og Bolværk, aabnende en fordeelagtig Mark for Opdyngelsen og Anvendelsen af mange Millioner af Capital og for mange Tusinde Arbeidere. Den Kløgt og det Genie, hvormed disse forhausende Resultater ere blevne tilveiebragte, have været Hovedkilderne til vor Magt. De have i en ikke almindelig Grad bidraget til at reise det brittiske Folk til den Høide og glimrende Plads, det nu indtager. Vi sige heller ikke for meget, naar vi paastaae, at det var den Rigdom og Pragt, der flød af vore Bomuldsmanufacturer, som ledte as seirende gjennem den sidste frygtelige Kamp, paa samme Tid den gav os Ævne til at bære anden Nation ikke vilde kunnet bære. (Fortsættes.) Byrder, som vilde knust vore Forfædre, og hver 4 pC. norsk Laan, Renter pr. 6 Januar 4 pC. uopsigel. Rigsbkobl. Dito Dito. . . . . . Dito Dito. . . . . . . 4 pC. Kgl. Oblig. (u. R.) pr. Rdlr. Rigsgjeld. Svenske Sedler. pr. 100 Specier. Bank-Disconto 4 pCt. Species 221.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-04
Hamburg 2 M. Enhver som ønsker det. et eller andet Postcontoir undertiden indtræffe, (Af Journalen 1827. No. 276.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-04
Bekjendtgjørelse fra den kongelige Overpostdirection i Stockholm, d. 20 Novbr. 1827. "Da det er bleven mig meldt, at det ved at Korterne over de ankomne Breve ikke blive udhængte, har jeg under Dags Datum betyde samtlige Postmestere, at de maa være ansvarlifor, at Sligt ikke forsømmes, og bør Korterne fra den ene Postdag til den anden, saavel Fo som Eftermiddag, paa denne Maade være tilgjængelige for Publicum. Hvad de afgaaende Breve angaaer, da er forud anordnet, at Brev protocollen, hvori de indregistreres, enhver Søgendags Formiddag, Posttimerne fraregnede, ligger paa Postcontoiret til Gjennemlæsning for W. Carpelan. (Meddeelt.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-04
Kjøbenhavns Børs, d. 4 December 1827. ad Avista 218.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-04
Specier solgtes til 13 Rbmk. 4 1/2 s. . Norske Speciessedler. 2 Rbd. Sal. 48 1/2 40 Rbs. Tegn. 80 - Rbd. Sedl. 73 1/2 - i Banco Nationalbank Obligationer. (af Laanet 4 Febr. 1820) 101 3/4 102 Rbd. r. S. Sedler 95 196 Rbd. r. S. 4 pC. Dito nye . . . . ved Hambro & Søn. i Banco. - i Banco i Sedler. Asiatiske Comp. Actier 3 pC. nye danske Oblig. - L. Sterl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
Nyeste kilderie af Kjøbenhavn. Fireogtyvende Aargang. No. 98. udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 8 December 1827.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
En dansk Reisendes Meddelelser, om Medicinalpolitie, GoddædighedsStiftelser, Fængsler &c., alt med Hensyn til Fædrenelandet. VII. om St. Hans Hospital paa Bidstrupgaard.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
Naar nu Hovedgaardsbygningen var Middelpunktet, hvorfra hin Hovedgaard udgik, da maatte i samme være samlet Spisemesteren, Jnspecteuren, Lægerne og Apotheket. Lidt efter lidt kunde jo Pesthusets Lemmer, flyttes ud paa Landet; stedse maatte der ved Kjø Jeg er her langtfra at ville underkaste en Stiftelse, der kun lidt efter lidt kan indrettes, der under trange Tidsomstændigheder, Krigsperioden osv. uddannes, hvor nye Bygninger skal opføres m. m., den strængeste Critik og maale den efter større og pragtfuldere offentlig Indretninger for Alle, saavelsom private Anstalter for Afsindige af en vis Stand. benhavn blive et lidet Pesthuus, der kunde modtage de Lemmer, som Dagen derpaa skulde føres ud til det store Pesthuus; Pesthusets Vogne, der trende Gange om Ugen skulde fra det mindre Pesthuus ved Kjøbenhavn hente Lemmer ud til Stiftelsen, kunde letteligen indrettes saaledes, at baade Orden, Sikkerhed og Magelighed derved kunde opnaaes." Naar man sammenligner det Anførte med hvad der læses i ovenmeldte Beretning af Hospitalets specielle Direction i Aaret 1808, Pag. 27 osv. skulde man næsten kunde ansee Riegels's Ord for en sand Spaadom. Hvor vilde han ikke med Glæde forhauses, naar han kunde see op af Graven og ind i Bidstruxgaards Indretning. Han som nu for fast 40 Aar siden i Maanedsskrivtet Kjøbenhavns Skilderie, No. 11-12, 2den Aargang, Septbr., Octbr. 1788. Pag. 234 udbrød: "Nedstig med mig, o Sandselløse, i de Gales underjordiske Boliger, hvor mephitisk Luft, trang Gang og Ulykkeliges Skrig ganske betager Dig. Lad Døren for Daarekisten aabne sig, og Du studser." Og hvo skulde vel nægte hans Minde den Retfærdighed, at han var den der gav det første Stød, derfor skrev ogsaa een af vore human Tænkere, G. H. Olsen, ved hans Bortgang disse saa høit hædrende Ord: "Dadler hans Pen, J Velbaarne, og sigter hand Lærdom, J Vise, Glemmer kun ej, at han var Ulykkens ild faste Ven.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
Naar med Bidstrupgaards yndige Situation Lokalet bliver saaledes indrettet, at det er skikket til de Afsindiges Helbredelse eller Bevarelse, hvad behøves saa Palladser og Pragtbygninger?
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
Naar man undtager Anstalten for de Afsindige paa Slottet Sonnenstein i Sachsen, vil man neppe finde den behagelige, sunde, ret som af Naturen til Afsindiges Lindring skabte Omegn som Bidstrupgaards, hvor nu det forrige St. Hans Hospital er henflyttet. En af de første Fordringer, man bør gjøre ved Opførelsen af et Hospital for Afsindige, er at det maa ligge frit, behageligt, lyst, vendt mod Østen, noget høit, i Nærheden af flydende Vand, og have sundt, godt Vand at drikke. Det maa være forsynet med store Haveanlæg, Mark, Skov, Eng osv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
Bidstrupgaards Sygehospital = svarer til disse Fordringer, det ligger omtrent 500 Skridt fra Jssefjorden, 1/4 Miil paa hin Side Roeskilde. Bygningen for de Afsindige ligger paa det høieste Sted af Gaarden paa en Banke, hvor der er endnu tilstrækkelig Plads til at kunde opføre flere Sidebygninger ov. Mod Nord- og Vestvinde er Bygningen temmelig godt beskyttet ved skyggende Træer. Neden om Ban*) Den anden Afdeling af Bidstrupgaard, Lemme hospitalet, er beliggende omtrent et Bøsseskud fra Sygehospitalet, og er alene bestemt for Gamle, Blinde, Døvstumme, Krøblinger, Slagbeladte, Fjollede og flere Saadanne som ikke kunne ernære sig selv. Derom siden, saavidt denne Afdeling kunde være til adskillige Hensigters Opnaaelse et passende gavnligt Anner ogsaa for Sygehospitalet. ken indbyder allerede veludførte Anlæg til skjønne Spadseregange og Bevægelsespladser. Henimod Sønden har Jssefjorden dannet sig et Jndløb *) ved høie Vande om For= og Efteraaret. Jssefjordens Nærhed giver altsaa Leilighed til i sin Tid at kunde anvende Ferskvands og Strandvands-Bade.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
J disse Anlæg gives altsaa tilstrækkelig Leilighed for de Afsindige til Bevægelse i den fri Luft, og da man nu er i Færd med at aflukke den alfare Vei forbi Bidstrupgaard, vil Patienterne saameget mindre være udsatte for en eller anden nysgjerrig Tilskuer, der kunde opholde sig paa Veien for at see dem. For denne Opmærksomhed bør man være den Kongelige administrerende Direction særdeles megen Tak skyldig, og saaledes er nu Syge hospitalet med dets Omgivelse aldeles isoleret, og staaer ogsaa deri ikke tilbage for noget andet Hospital. Spadseregangene imellem Træerne og smaa Krat snoe sig omkring Bygningen. De ere tildeels anlagte af de Afsindige og enkelte ere smagfulde. Disse Gange yde for en stor Deel behagelig Skygge og hist og her aabne sig fortryllende Udsigter hen over Jssefjorden og til Roeskildes ærværdige Domkirke. Enkelte af disse Gange forekommer mig dog at trænge til mere Skygge, maaskee ogsaa til smaa Lysthuse med Bænke under Træernes Skygge. Der hvor man ikke kunde eller vilde have Træeplant2 Dette Jndløb burde vel inddiges, da det til visse Tider af Aaret danner en Sump, som deels er skadelig ved dens Uddunstning og deels derved, at enkelte Afsindige kunde forvilde sig derhen ning kunde man, som jeg har seet det i Würtburg, anbringe en saakaldt stor Soelskjærm, nemlig, en med Bænke omgiven stor Pæl paa hvis øverste Ende er anbragt en rund Indretning, overtrukken med Seildug som med en Parapluie. Til et saadant Sted kan altsaa de Spadserende ved indtræffende Regnbygger og J linger ogsaa tye hen. Saalænge det opvartende Personale hos de Affindige ikke endnu er forøget, vilde de ogsaa letteligen kunde finde de omvankende Patienter paa et af disse Steder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
Foruden den ved Spadseregangen vel anbragte Keglebane kunde der vel ogsaa anbringes til Fruentimmerne ikke alt for høje Gynger. At Gyngning ofte frembringer en gavnlig Paavirkning hos Sjæls- og Nærvesvage har iblandt flere Kratzenstein allerede beviist i sin Disputats: De vi centrifuga ad morbos saandos applicata, 1765.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
Med Glæde maa man bemærke, at Directionen ogsaa har været betænkt paa at give Afsindige af Stand og bedre Opdragelse en egen Spadsereplads, og jeg formoder, at det ikke langt fra Keglebanen planerede og opfyldte Anlæg, ved Indgangen forsynet med en Stakitport, vil vorde bestemt dertil; saaledes savner altsaa Bidstrupgaard ikke denne Afdeling for den Klasse Syge, som trænge til frisk Luft og Bevægelse. Spadserestederne ere omgivne med en Grøvt, men den vil neppe hverken om Sommeren eller Vinteren give Sikkerhed for, at jo een eller anden Afsindig, kan løbe bort. Bedre var det vel at omgive dette Locale med et stærkt, skraat nedløbende Tjørnhegn. Erfaringer har lært at saadant Tjørnhegn afskrække fra Forsøg paa at komme ud.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
Om de omliggende Haver og flere Jordstykker, Tørvemoser, behøver jeg ikke her at melde videre, da allerede eengang derom er anført det Fornødne i Penia l. c. P. 67. Det er een af Fordelene af Indretningen, at ogsaa disse Stykker kunde efter Lægens Anviisning og ved Jnspecteurens Sammenvirkning skaffe Leilighed til hensigtsmæssig at sysselsætte Vanvittige, som dertil ere skikkede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
Persiske Skizzer. (Fortsættelse; see forrige No.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
En Araber fra Landsbyen tilbød Houl, henreven af hans Tapperhed og fristet af det rigelige Bytte, han havde gjort, sin smukke Datters Haand, og hun, som saae mere paa gode Egenskaber, end paa et behageligt Udvortes, viste ingen Afskye for at vorde dette tappre og godmodige Uhyres Brud. Hendes Bryllup blev høitideligholdt med langt større Pragt, end man tilforn havde seet i denne Bye, og Houl som havde iført sig en af Persernes kostbareste Dragter, og red en af deres skjønneste Heste, tog sig beundringsværdig godt ud. Han var ganske udi af sig selv af Glæde, gjorde saa mange Løier, og viste saa megen Kraft og Behændighed, at hans Brud, som i Begyndelsen var bleven ynket, nu blev misundt af alle Fiskerdøttre. Det vilde dog have været Tilfældet i langt større Grad, dersom de havde abnet den Berømthed, som ventede hende. Hun fødte fire Sønner, som bleve Stamfædre til de fire Stammer: Ben JuassimBen Ahmed, Ben Nasir og Ben Sabuhil, der indtil denne Dag ere bekiendte under Fælleds navnet Ben Houl eller Houls Børn. De ere allesammen Fiskere, Skippere og Søerøvere, og leve fordetmeste paa Søen, fordi, som man troet, de have arvet en Amphibienatur af deres Stammefader. - Da Khudadad havde endt sin Fortælling, spurgte jeg ham, hvad det var for Folk som beboede de høie Bjerge, vi saae at kneise paa Havbugtens Persiske Bredder. Glad over denne nye Leilighed til at anbringe sine Kundskaber, svarede han: "Ogsaa de ere Røvere, dog ikke saa slemme som Juassimerne. Deres første Nedsættelse paa disse Bjerge regne de fra Diævelen; dog ere de Menneskebørn og deres Natur er ikke djævelsk, endskjøndt deres Gierninger sommetider ere det. Efterat jeg nærmere havde udspurgt Khudadad, fandt jeg, at han havde gjort Laan hos Firdusis Folkesagn, og holdt sig temmelig til dennes Text, men jeg vil overlade Fortællingen til ham selv. "De har vel hørt tale om Bohak, Arabiens Fyrste?" - O ja! Nu, saa kan det heller ikke være Dem ubekjendt, at han var en meget ugudelig Mand. Han overvandt Jemschid, Persiens Konge, som dengang ansaaes for Jordens første Monark. Efter denne store Lykke blev Bohak fristet af Diævelen, som i en ærværdig Mands Skikkelse forførte ham til at dræbe hans Fader, for paa engang at blive Konge over Arabien og Persien.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
J den Tid levede Menneskene kun af Planter; men Diævelen, som attraaede at fordærve Menneskeslægten saa meget som muligt, forledede Zohak ved nogle kogte Æg, og da han saae, hvor godt denne Kost smagte ham, gjorde han ham det Forslag, at tillave ham en Ret af Agerhøns og Vagteler, hvilket Maaltid behagede Fyrsten i den Grad, at han opfordrede sin Ven til at udbede sig, hvad han vilde. Den listige Gamle sagde, at han ikke ønskede andet, end at kysse sin elskede Monark Skuldre. Disse bleve da blottede, men neppe havde de djævelske Læber berørt dem, saa sprang en hvislende, afskyelig Slange ud af enhver, og i samme Øieblik antog den ærværdige gamle Mand igjen sin naturlige Skikkelse og forsvandt med Torden og Lynild, efterat han iforveien havde forkyndt, at kun menneskelig Hjerne kunde mætte de Uhyrer, han havde skabt, og at Zohaks Død vilde følge umiddelbar paa deres. Nu gik det ganske saaledes, som Diævelen havde forudsagt: Slangerne forsmaaede enhver anden Næring, og der maatte daglig dræbes Offere, for at tilfredsstille deres Hunger. De, som havde at bestille med Tilberedelsen af dette gruelige Maaltid, besluttede, saasnart de mærkede Diævelens Hensigt, at gjøre ham en Streg i Regningen, naar de altsaa havde ført de til Døden indviede Personer i Parade forbi Zohak og hans Slanger, bragte de Hjernen af Faar istedet, og de til Ofring bestemte Mennesker sendte de til Kermans og Lauristans Bjerge, hvor de formerede sig og bleve et stort Folk, hvis Efterkommere endnu leve sammesteds.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
Sandheden af det, jeg nu har fortalt, kan ikke underkastes nogen Tvivl, sagde Khudadad ganske alvorlig, thi det er altsammen at læse i en Bog, og der er ogsaa gjort et vakkert Dig derom, som kaldes Shahnameh eller Kongernes Bog. - Efterat jeg saaledes havde faaet denne rigtige Oplysning om Havbugtens Bredder, landede jeg ved Abusheer, en persisk Søehavn, berømt som en Stapelplads for indianske Tøier, Daddeler og Assafstida. Ved Landingen kom Stadens hele Befolkning os imøde. Den største Beundring synes det eensformige Udvortes hos Compagniet af det 81de kongelige Regiment at opvække. En Mand, for hvem denne Lighed, især havde været paafaldende, raabte: "Eil De Karle maa alle have havt en Fader og een Moder!" - "Nei, " berigtigede en Anden, "det er ikke muligt, thi de synes Alle at være fødte paa Det er livagtige Diævle en og samme Dag. det forsikkrer jeg Jer," sagde en gammel Kone, som længe havde betragtet dem med stor Opmærksomhed. Da Compagniet satte sig i Marsch, gave dets regelmæssige Fodbevægelser en ny Grund til Forhauselse. En gammel Kjøbmand, kaldet Hadie Jsmael, som havde tilbragt hele sit Liv med at regne, og derfor maatte være en stor Ven af al Regelmæssighed, stod paa et Hjørne, Pelotonerne droge forbi, og gjentog idelig, idet han pegede med Fingrene: "Rigtig, - J det hele syntes vor Lan rigtig, rigtig!" ding meget at fornøie samtlige Abushehers Beboere, baade Mænd, Qvinder og Børn. - Det engelske Factorie, som længe havde været stationeret i Gombrun, var, for nogle Aar siden, blevet forlagt til Abusheher. Alle de gamle Tjenere havde fulgt det derhen. Om En af dem, ved Navn Suffer, som nylig var død, hørte jeg af en tilforladelig Kilde en Anecdote, som geraader vore Landsmænds Mildhed til Ære, og beviser, at Menneskenes gode Behandling slaaer Rødder endog i disse Egne og frembringer en stærk og varig Tilbøielighed. Da den stakkels Suffer, som i 50 Aar havde været Tiener ved Factoriet, laae paa sin Dødsseng, anordnede den engelske Læge ham et Glas Viin. Han afslog det først, sigende: "Jeg tør ikke, Koranen, forbyder det, men efter nogle faa Øieblikke reiste han sig op i Sengen, og sagde: "Jeg vil dog drikke Vinen; thi det hedder i hiin hellige Skrivt, at J Vantroe ere udelukkede fra Paradiis; men 50 Aars Erfaring har lært mig, at foretrække Eders Selskab i den anden Verden, for ethvert Sted, hvor jeg kunde blive forenet med mine Landsmænd. - Han døde faa Timer efter det Jndfald. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
Jndenlandske Efterretninger. Odense, d. 3die Decbr. J Aftes blev her paa Theatret givet Lystspillet Kjøbenhavn, af vor geniale Lystspildigter Balthasar Bang, med Bifald og godt Huus. Efter Fleres Forlangende bliver dette Stykke atter paa Onsdag Aften opført. (Jv. A. 174.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
Det Bigumske Skuespillerselskab er nu reist bort fra Thisted saa hurtigt at det ikke kunde give Slutnings-Forestillingen. Det har da vel baaret sig af som Prædikanten Dumbom, der gik fra sin Prædiken ved Indgangen og meget viseligen sluttede præcise der, hvor han hørte op. Hr. Bigum har derfor taget takkende Afskeed med det Thistedske Publikum. - Mekanikeren Bamberg og hans bugsnakkende Hustru underholde det Viborgske Publikum i denne Tid.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
Det Titchenske Skuespillerselskab spiller med Bifald i de Fynske Kjøbstæder. Randers. Nørrejyllands Tøihuus findes ved vor Bye. Burde en Støtte for Nørrejyllands Befrier ikke ogsaa pryde den, Niels Ebbesens Bautasteen see Jyderne allerhelst inden den Stads Porte, der var Vidne til hans Daad. Ved Subscription vilde en klækkelig Sum til et Minde for Manden lettelig tilveiebringes, og Randers saaledes faae en offentlig Prydelse mere. En saadan Støtte maatte naturligviis være af Marmor, som den skjønneste og varigste Steenart, og Jndskriften omtrent lyde saaledes: "Helliget Niels Ebbesen fra Nørreriis, som, ved at dræbe Tyrannen, den holsteenske Grev Grert, befriede Fædrelandet."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-12-08
Viborg. Et Selskab ønsker at anlægge Marsviin og Sælhundefangst i Limfjorden, Anledning af Aggerkanalen. Hvo der lyster Actier, behage at tilkjendegive sig i een eller anden Provindsialavis, samt bestemme, hvormeget man vil bidrage.