Aalborg Stiftstidende, 1836-07-05
Kjøbenhavn, den 30te Junii. Efterfølgende, Red. tilhændekomne Fragment af et Brev angaaende en ved Stænderforsamlingen i Slesvig under Forhandling værende Sag af national Jnteresse og en af denne Forsamlings Bønde=Deputerede synes at have saa meget Krav paa almindelig Opmærksomhed, at dets Optagelse heri Bladet vist ikke behøver nogen Undskyldning hos vore Læsere: " - Formig er den hæderlige Bonde Nis Lorenzen, lige fra Valgdagene af, een af de mærkeligste blandt Slesvigs Deputerede. Du erindrer vel nok den høistbesynderlige Fremfærd, man tillod sig mod ham, efter at han var bleven valgt. Den blev omtalt i Kieler Correspondensblatt. Jeg gad dog gjerne vide, hvad Regnskab Vedkommende derfor have maattet aflægge. Jeg har, som Du veed, en uimodstaaelig Tilbøielighed til at slaae mig til det ringere Parti og hader al Uretfærdighed, især den kloge, og skjulte: fra den Dag af var Nis Lorenzen, der kluge und feste Mann, min Helt. J disse Dage bringes mig Stændertidender, hvori jeg atter glæder mig over ham, og atter seer ham lide Uret, og atter knytter mig til ham. Sagen er nemlig denne: i Slesvig taler en meget betydelig Deel af Almuen det danske Sprog, og har holdt fast ved det, efterat en stor Deel af deres Brødre af tyske Embedsmænd og tysk Adel er bleven deres fordums Modersmaal berøvet: de have deres Sprog kjært, som en Arv fra deres Fædre, de ville have Embedsmænd, der tale samme Sprog og de ville ikke gjøres tyske, fordi de føle, at en Tysker er gen Fremmed for dem, har intet Hjerte for dem og ingen Jnteresse for deres Anliggender. Altsaa - de overgive NirLorenzen en Petition om, at det danske Sprog i enhver Henseende maa blive indført hos dem. Man skulde ikke troe, at noget kunde være billigere, end at tilstaae danske Mænd, i et ældgammelt dansk Land og under dansk Regjering, at de maae blive tiltalte i deres Modersmaal. Men hvad skeer, Det er i Slesvig ogemeent, at tale Dansk Adelen, Embedsmændene og de rige Borgere tale Tysk - og kun Bønderne ere blevne ved deres gamle Sprog. Altsaa hiint Forslag maa afvendes eller forekommes. En vis Petersen, som veed, at en saadan Petition vil indkomme, og som, hvad meere er, felrepræsenterer en dansk talende Egn, hvor hiin, Ønske er meget levende, fremtræder med en Proposttion, der egentlig gaaer ud paa, at tvinge Landalmue, i Nordslesvig til at lære Tysk, da den nemlig fordrer at dette Sprog skal læres i Bønderskolerne. Og Forsamlinger hvoraf de fleste Medlemmer ere fornemme, d. c. tale Tysk, er klærer sig med en stor Majoritet for en Committees Nedsættelse angaaende dette Forslaa. Nu kommer min ærlige Nis Lorenzen med sin Proposition, som ovenfor anført, men Forsamlingen agter et almindeligt Ønske hos over en Trediedeaf Slesvigs Beboere ikke værdigt til at behandles i en egen Committee, og henviser denne Sag til Committeen for Petersens lige modsatte Proposition. Lige modsatte siger jeg; thi Petersen vil, at vel halvandet Hundrede Tusinde Mennesker skulle spilde deres Skoletid med, under Tvang, at lære det Sprog, som Embedsmændene tale Lorenzen derimod vil, at de faa Embedsmænd skulle tale de, mange tusinde Bønders Sprog. Altsaa - atter behandles min Helt paa en ginske klog, men meget uretfærdig Maade: desto kjærere er han mig, Jeg længes nu efter at see Committeens Betænkning og Lorenzens Forsvar ved Debatten: kan han ei tale Tysk, saa har han jo Lov at tale Dansk, var jeg i hans Sted, saa gjorde jeg det Forslag, at lade Bønderne i Holsten, lære Dansk, det var Lige for Lige, Men skulde Sagen faldet ud imod hans Ønske, og jeg i denne Sommer skulde komme i hans Egn, da skal jeg søge ham op, og sige til ham: bring De Deres Petition med 130000 underskrifter lige til vor gode Konge og De skal see, at det vil hjælpe!" Jmidlertid frygter jeg ikke for, at Petersens Forslag skal seire, naar Forsamlingen kommer til Befindelse; derom forvisser mig ogsaa Committeen, hvori sidde - (Kbhvspst.)