Ribe Stifts Adresseaviser, 1803-01-25
(Slutningen af Mathias Christensens Tanker i Anledning af et Forslag til et Medicinal Politie.)Men ikke nok, at der sørges for en Medicinaltaxt, der bør ogsaa sørges for, at Vahrene paa ethvert Apothek ere saa gode som mueligt, og derfor burde Medicinal=Politie paa ethvert Sted bære Omsorg for, at derudi ikke fandtes nogen Mangler. Jeg har til en Tid opholdt mig i Odense, og der gav endog Lægerne det Raad, at hente sin Medicin fra Nyborg Apothek, fordi de der vare bedre, og dermed kan en Syg ikke altid være tient. For en Apotheker bør anstændigen bæres Omsorg, men det samme bør ogsaa skee for en Patient, og Mangel af Pligters Opfyldelse burde alvorligen straffes. Det maae undskyldes, at jeg og taler lidt og Qvaksalvere, og man maa ikke vente, at jeg vil tage dem i Forsvar. Jeg tilstaaer det meget gierne, at jeg er Præst, og saa meget behageligt kan det just ikke være, at læse, at Præster tilligemed gamle Kierlinger regnes iblandt Qvaksalvere. Præstestanden burde man dog ikke saa ganske nedtrykke, og fordi enkelt Mand begaaer en Forseelse, derfor burde hele Standen ikke lide Forhaanelse. Jeg undskylder just ikke saadanne Præster, som foretage sig, hvad de ikke forstaae, men at alle Præster i Lægekunsteen, skulle være saa uvidende, at de ikke i nogle Tilfælde kunne give et got Raad, det var nok vel meget sagt, og dersom en Præst ved et tienligt Middel ræddede et Menneskes Liv, mon han derfor burde lastes Vi have for nærværende Tid i Lægekonsten ret gode Skrifter, vi have Professor Bangs Praxis Medica, Doktor Mangors Landapothek- og endnu flere, og den Præst, som med god Eftertanke studerer disse, skulle vist i mange Tilfælde kunne giøre god Nytte. Burde da Præster ikke heller ved venlige Overtalelser dertil opmuntres, end ved bedende Satirer derfra afskrækkes, Man sige ikke, at der for nærværende Tid i Landet er saa mange Læger, som behøves, og at det ville være overflødigt, og Præster med denne Videnskab befattede sig. Sandt nok, man har nu i de fleste Kiøbstæder en saa kaldet Læge, men jeg troer dog, at et større Antal kunde være gavnligt, og følgende Tilfælde synes for denne Sætning at tiene som Beviis. Et Menneske, som boer nogle Mile fra en Kiøbsted, bliver i de indvendige Dele angrebet af en heftig Instamation, eller af Kolik, eller og af Galde flod, og dersom det ikke faaer hastig Hielp, saa bliver Døden deraf en nødvendig Følge. Mon det da ikke var godt om en fornuftig Mand i Nærværelsen kunde give gode Raad, og Præsterne haaber jeg, kunde best dertil blive skikkede. Paa Landet findes desuden Huusmænd, og Jnderster, som hverken have Heste eller Vaan, ei heller Ævne til at betale en Læge, og disse kunne dog ogsaa i Sygdoms Tilfælde trænge til gode Raad. Efter mine Tanker var det derfor got, og Præster noget meere end hidtil bleve opmuntrede til at studere Læge Videnskaben, og dette troer jeg kunne skee paa følgende Maade. Dersom Regieringen gav theologiske Kandidater den Forhaabning, at den, som ved at føre Præste=Embede, fra det medicinske Fakultæt kunde fremlægge Attest paa, i adskillige Sygdomme at kunde give gode Raad, den skulle under lige Fremgang i det Theologiske, frem for andre have Fortrin, og man kan være vis paa, at det for mange skulle blive en Opmuntring, paa denne Maade at søge sin Befordring. Der ere dog adskillige teologiske Kandidater, som efter deres Embedsexammen opholde sig ved Universitetet enten for at studere Philosophie eller Philologie, og Kundskab enten i den medicinske Praxis, eller Chirurgie, Accouchement Videnskaben kunde formodentlig giøre en Præst iblandt sin Meenighed mere nyttig. Det forstaaer sig selv, ingen maatte forundes Attest, uden at have givet tilforladelig Beviis paa sin Fremgang, og streng Prøve med alle dem, som skal raade for Menneskers Liv og Helbred, burde aldrig efterlades. Jeg klager just ikke paa de Læger, som til de smaae Kiøbstæder ere udsendte, men jeg troer dog at have havt meere end et Beviis paa, at der iblandt dem ere saadanne, som ikke til Gavns have lært deres Videnskab, og mit eget svagelige Helbred har uden Tvivl derfra sin Oprindelse. Forlanger man kraftige Beviser paa, at Mænd til andre Embeder ere vel skikkede, saa bør det samme ogsaa finde Sted med dem, som ved ringeste Forseelse kan skade andre paa Liv og Helbred. Det er meget got, at en Læge disputerer offentlig, for at faae Tilladelse til at prakrisere, men i det ringeste burde det skee uden nogen Præses, og endda kunde denne Prøve være svag nok. Brugtes desuden en ordentlig Konference i den medicinske Praxis og Akouchement Videnskaben, saa gav den bedre Overbeviisning og et ligedan Forhold burde bruges med alle dem som ville have Tilladelse til at være praktiske Læger i det ringeste i den medicinske Praxis. Man tænke ikke, at dette skulle berøve en Præst alt for megen Tid fra sine øvrige Forretninger. Har en Professor Bang beviist, at det er mueligt for en Læge at studere Theologien, saa maae det ogsaa for en Præst være mueligt at studere saa meget af Lægevidenskaben, at han i mange Sygdomme kunne giøre Nytte, og Landsbyefolk kunde dermed være vel tiente. Men ikke nok, Landet trænger ogsaa til nogle praktiske Haandlægger, som i nogle Tilfælde kunde tiene Bondestanden. En Bonde kan ligesaavel som andre trænge til Aareladning og Lavemment, og af denne Aarsag at sende Buden 3 eller 4 Miil, det vil vist Bonden vægre sig ved. Rigtignok ere der paa adskillige Steder Skrædere, Smeede og andre som afgive sig med at aarelade, og undertiden lykkes det nogenlunde, men undertiden slaaer det ogsaa feil, og det er endda ikke paa ethvert Sted, at man finder saadan ne Folk. Jeg har derfor tænkt paa, at det maaskee kunde være mueligt, at undervise nogle af dem, som paa Blaagaards Seminarium bleve oplærte i saa meget af Haandlægevidenskaben, at de kunde aarelade, sætte en Lavement, og om mueligt forbinde et Arm og Beenbrud, i det ringeste indtil bedre oplærte Hielpere kunde bekommes og naar de i deres sidste Læreaar bekom Tilladelse til en Time eller to om Dagen at besøge et af de Kiøbenhavnske Hospitaler, saa kunne de uden Tvivl giøre nogen Fremgang. Kunde Landet paa disse eller andre Maader med et tilbørligt Antal Læger blive forsynde, da troer jeg at det var mueligt at udrydde alle farlige Qvaksalvere, og da burde ikke bruges nogen Skaansel. Disse ere de Tanker, som faldt mig ind, ved at læse Forslaget til det medicinale Politie, og Hensigten med deres Bekiendtgiørelse er blot at bringe til nærmere Eftertanke.