Aalborg Stiftstidende, 1845-08-25
Aarhuus, den 24de August. Om Dampskibet Frederik den Sjettes sidste uheldige Tour er os følgende berettet: Det var afgaaet fra Kjøbenhavn Onsdag Efterm. med nogle og 20 Passagerer. Om Natten Kl. omtrent 2 henimod Hesseløen kunde Skibet ikke arbeide sig længere frem og Capit. Hess bestemte sig da til at vende tilbage og kom om Morgenen tilankers imellem Nakkehoved og Hornbek. Hen ad Middag kunde han ikke ligge længere der, men maatte gaae tilbage ind paa Helsingørs Rhed. Der fik han af sit Rhederi, samme Dags Aften Ordre til at vende tilbage til Kjøbenhavn, hvorhen han retournerede næste Dags Morgen. Passagererne vare imidlertid yderst opbragte over at Skibet ikke skulde, da Veiret bedagede sig, fortsætte sin Reise hertil og nedlagde formelig Protest imod denne formeentlig uforsvarlige Behandling, ligesom de ogsaa skulle have anlagt Sag imod Rhederiet. Man siger, at En har forlangt 200 Rbd., en Anden 400 Rbd. Godtgjørelse ofv. for det Tab de have lidt ved denne Fremgangsmaade og saa meget er sandsynligt, at Rhederiet vistnok kommer til at bøde paa een eller anden Maade, da det jo ikke kommer de Reisende ved, at Rhederiet ikke vil opgive en Flensborger Reise, som man tjener bedre ved end ved Aarhuusfarten. Frederik den Sjettes, Passagerer ankom nu hertil med Jris" i Løverdags, vistnok en lang Tour efter Onsdag Eftermiddag at være reiste fra Kjøbenhavn. Her i Aarhuus laae ogsaa omtrent 50 Reisende og ventede paa Frederik den VI. De Fleste bleve imidlertid hjulpne ud af deres Forlegenhed ved Aarhuus-Paquetten "Orsted, der bragte dem over med god Vind, saa de formodentlig i Løverdags naaede Hovedstaden. "Jris" bragte igaar 120 Passagerer hertil. Den var med vestlig Vind, stærk Blæst og Modstrøm afgaaet fra Kjøbenhavn, men fik i Kattegattet bedre Vind og naaede allerede Kl. 7 hertil, Aalborg, den 25de August. Fra Viborg er sendt os en Beretning og Klage over den Maade, hvorpaa Autoriteterne der ved Jndskriden imod Hr. Student Barfod ikke blot have formeent ham at tale i private Selskaber, men tillige er skreden ind imod den private Selskabsret. Efter en Ordre af Stiftamtmanden forbød Politimesteren nemlig: ikke blot et af Hr. Barfod som indført Medlem i en Klub bestemt Foredrag, men forhindrede endog, efter at Klubbens Medlemmer havde nedlagt Protest imod ubeføiet Politiindblanding i dens Anliggender, et i Værtens Locale berammet privat Møde. Men selv herved forblev man ikke. Næste Dag, Onsdag, havde tvende af Byens Borgere, Kjøbmændenne Sandberg og Hagemann, faaet en Sal overladt hos en anden Borger og inviterede endeel af deres Medborgere og Bekjendte til en Soirke, hvori Hr. Barfod ogsaa som Gjæst vilde være tilstede. Men under et af Hr. Barfod begyndt Foredrag overraskedes Selskabet ikke lidet ved en Jndtræden af tvende Ubudne, Stiftamtmand Bretton og Politimester, Canceller. Selmer, af hvilke den Første henvendte sig til Hr. Barfod, fortalte, at han var Stiftamtmand og anmodede ham om at træde udenfor, da han havde meer at fortælle ham. Denne Opfordring fulgte Hr. Barfod, men betingede sig tvende Vidner og som saadanne medfulgte Dhrr. Procurator Jespersen og Overretsassessor Bregendahl. Forgiæves stræbte Hr. Barfod i Forening med de tvende Jurister at overbevise Hr. Bretton om at Politiets Jndskriden her var ubeføiet og Stiftamtmandens endnu mere, men Stiftamtmanden vedblev desuagtet sit Forbud imod at Hr. Barfod turde tale i Selskabet, hvilket han indskjærede Politimesteren at udføre, og forlod efter ny Jndtrædelse i Salen først denne efter at Gjæsterne havde paa det Tydeligste givet deres Uvillie tilkiende. Hr. Barfod fandt det imidlertid, for at beholde sin fulde Klageret over den formeentlig ulovmedholdelige Fremgang ubeskaaret, rettest at suspendere Foredragsformen og fortsatte i det Sted en Discussion med Selskabet og fædrelandske Æmner, hvorefter han om Aftenen indbødes og under stærk Acclamation ledsagedes til et paa Gjæstgivergaarden arrangeret Aftensmaaltid, ved hvilket flere Skaaler af fædrelandsksindet Tendents udbragtes. Det er os hartad ubegribeligt, hvad det er for en Forfølgelsessyge der paa enkelte Steder er reist imod Hr. Barfod. Cancelliet har indskjærpet Forbudet imod ikkeconcessionerede offentlige Foredrag; men hvad foranlediger og berettiger saa Autoriteter til at gaae videre end Cancelliet selv har forlangt og gjøre Jndgreb i private Talefriheds- og Selskabsrettigheder, som Cancelliet hverken har ønsket, eller kan ønske eller kan ville forlange udført. Vi leve jo dog ikke i nogen politisk Jntolerantsperiode, at det er formeent at tale inden lukte Dørre om offentlige Æmner og Hr. Barfod selv er jo dog heller ingen for Brøde domfældt Mand, der farer Landet fredløs om. Vi vilde ønske, at Vedkommende maatte gaae i sig selv og erkjende, hvor megen Skade den utidige og utilladte Jver volder og hvilket overordentligt Middel den er til at fremkalde netop hvad man vil have forebygget. Den Gjenstand, der vilde have passeret roligt forbi Betragtningen, selv maaskee i en mindre Kreds, bliver nu tillige let Gjenstanden for Agitation, Acclamation og stærke Opinionsudbrud ogsaa i videre Retning. Allermindst forstaae vi, hvorledes den Viborgske Stiftamtmand vil gjøre Rede for sin ubeføiede og forstyrrende personlige Optræden, thi med Embedstillingens Værdighed forekommer det os, netop ikke vel at kunne harmonere, saaledes at udsætte sig for en personlig Optrædens Jnconvenienser, og Stiftamtmanden bør jo dog som Jurist vide og erindre, at han ikke er executiv Politi og slet ingen Politiautoritet for Kjøbstaden udgiør, ligesom ogsaa den meget agtede Politimester, selv om han finder det passende at optræde med Stiftamtmanden som Mentor, burde betænke, at han som selvstændig Politimester ikke blot har Pligter imod sin Superieur i Embedsforholdet, men tillige det ham paahvilende selvstændige Embedsansvar for ikke at overskride sin Myndighed i det hans Embede underlagte Publicum, hvor han er sat til at vaage over retlig Orden, og at han vel saaledes endog skylder at gjøre Modforestillinger forsaavidt han dertil finder Anledning. At det ogsaa kun er paa enkelte Steder, man saaledes har forivret sig, sees af Hr. Bar fors øvrige Reise. Saaledes holdt han i Ribe Foredrag i den derværende Klub og Planen, der bebudede dette for Selskabets Medlemmer, var først hos Stiftamtmanden, der end- og skal have betegnet dette som aldeles lovligt. J Horsens, hvor heller ingen Hindring mødte, skal den, vistnok ingenlunde agitatoriske, Politimester have yttret sig paa lignende Maade.