Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1838-11-13
Efter Opfordring meddeelte Proponenten derefter en Leiecontract med en Huusmand, hvorefter denne maatte forrette omtrent lige saa meget Hoverie som en Bonde paa Kjørselen og Pløiningen nær. Justitsraad Friis bemærkede med Hensyn til denne Contract, at han kjendte personligen den paagieldende Godseier, der, kommen fra Mecklenborg, tilsigtede at indrette alle sine Huse paa samme Maade som der, hvilket der havde viist sig gavnlig saavel for Godseierne som Huusmændene, men tilføiede Taleren der ydes Huusmændene Natural-Præstationer og anden Hielp i deres Bedrift. Hertil bemærkede Proponenten, at det ikke forholdt sig saaledes her, og at det snarere var med Prygl at Huusmændene almindeligen tracteredes, idet det heed: Du skal have Prygl din Hund eller Han skal have Prygl den Hund. Efterat den kongelige Commissarius havde talt mod Forslaget som det deruden Nytte vilde indskrænke Friheden til at slutte Contracter, og med Hensyn til Pryglene henviist de derved Forurettede til den alt existerende Lovgivning, og Proponenten herimod havde gjort opmærksom paa hvor besværligt og vanskeligt det var for den fattige og ukyndige Huusmand at paatale sin Ret ved Domstolene; blev Forslaget ved den endelige Afstemning med 32 Stemmer mod 23 forkastet. Sognefoged Frederik Jørgensen foredrog derpaa et Forslag om at Lægdsmændene maatte befries for at hente Marschpenge paa Amtstuen naar de boe 2 Mile fra denne, hvilket Forslag han dog tog tilbage, da Commissarius lovede at bringe denne Sag under Omtale i Cancelliet. J syv og tyvende Møde berettede PetitionsCommitteens Referent, Biskop Mynster, at 12 Andragender vare indkomne, hvoraf 2 bleve overgivne til vedkommende Committeer, 1 fra nogle Gaard eiere i Hjortspring angaaende Overholdelse af deres formeentlige Privilegier fremkaldte en levende Discussion om hvorvidt Stænderne burde antage sig dette Resultatet af denne Discussion blev, at det eenstemmigen besluttedes at Andragendet i dets nuværende Form ikke skulde underkastes Prøvelse af en Committee. De øvrige Andragender bleve henlagte uoplæste. Farver Svane foredrog derpaa et Forslag om at Krammarkederne maatte afskaffes i Siellands Stift. Efterat flere af de Deputerede fra Kjøbstæderne havde gjort opmærksom paa, at Anskuelserne om Krammarkedernes Gavnlighed vare meget deelte i de forskjellige Kjøbstæder, blev det med 31 Stemmer mod 29 bestemt at Forslaget skulde prøves af en Committee. Procurator Næsted foredrog derpaa trende Andragender om Krammarkedernes Ophævelse fra Borgerrepræsentanterne i Callundborg, Nykjøbing i Ods Herred og Holbek, hvilke Andragender med 33 Stemmer mod 26 bleve henviiste til en Committee, der tillige skulde tage det foregaaende Andragende under Overveielse. Committeen kom derefter til at bestaae af Agenterne Voigt og Bruun samt Etatsraad Steenfeldt. Forligelsescommissair Thomsen foredrog derpaa et Andragende fra nogle Fiskere paa St. Jørgensbjerg ved Roeskilde angaaende Fiskeriet i Jssesjord, hvilket Andragende efter nogen Debattering blev forkastet med 53 Stemmer mod 5. Agent Bruun foredrog derpaa et Forslag om Ophævelse af Aager loven hvis Jndstillingspunkt var: at Aagerloven ophæves, saaledes at fuldmyndige Personer, efter Overeenskomst kunne bestemme Rentens Størrelse." Den kongelige Commissarius erkjendte vel at Aagerlovene ikke ere grundede i de religiøse og statsoeconomiske Grundsætninger, som nu følges ligesom han og indrømmede, at Tiden til at gjøre en Forandring i denne Deel af Lovgivningen nu var meget passende, men han formeente dog, at det i mange Henseender vilde virke skadeligt om Aagerlovene ophævedes, ligesom og i en indtrædende Crisis Prioriteterne i Landets faste Eiendomme: vilde blive meget usikkre, og Land-Eiendomme derved tabe i Værdie. Professor Bang udtalte sig i en modsat Retning i det han meente, at dersom Rente foden ikke havde været bestemt, vilde mange af deEiendomsbesiddere, som i den uheldige Periode i Aarene 1815 til 1817 og i 1820 til 1826 maatte forlade deres Eiendomme, være blevne hjulpne, saa at de kunde have overstaaet hine Uheld. Ligesom Bang forøvrigt yttrede, at der var meget der talte for ei at ophæve Aagerlovene, saaledes indrømmedes dette ogsaa af Kammerjunker Benzon, Proprietair Tutein, Etatsraad Steenfeldt og flere, hvorhos de dog ubetinget meente, at Sagen paa Grund af dens Vigtighed egnede sig til at prøves af en Committee. En modsat Anskuelse hyldede derimod Amtmand Neergaard og Kammerherre Grevencop Castenschjold. Ved Afstemning blev det med 42 Stemmer mod 17 besluttet at henvise Sagen til en Committee, der kom til at bestaae af Professor Bang, Bankdirecteur Haagen og Amtmand Neergaard. 12 forskjellige Andragender bleve derefter afleverede til de vedkommende Committeer.