Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-12-19
Stænderforsamlingen i Slesvig. Hertugen af Augustenborgs Tale, hvorved han motiverede sin Bortgang fra Forsamlingen, sluttet, see Gaarsavisen, "J Mødet den 19 Novbr. udtalte næsten alle Forsamlingens Medlemmer sig imod denne nye Fortolkning og viste af forskjellige Grunde, som ikke ere blevne gjendrevne af den kgl. Commissarius, at § 50 ikke kunde forstaaes saaledes, som den kgl. Commissarius paastod. Dagvi dernæst paa ordningsmæssig Maade fortsatte vor Forretningsgang, erklærede den kgl. Commissarius vor Fremgangsmaade for lovstridig og paastod at have erholdt befaling til at forlade Forsamlingen. Heller ikke herved lode vi os afholde fra at vedblive med vor stænderske Virksomhed og behandle de kgl. Lovudkast og Privatpropositioner, som laae for, fordi Forhandlingerne efter Loven af 15 Mai 1834 ikke ere bundne til den kgl. Commissairs Nærværelse. Efterat Betænkningerne og Petitionerne over hine Anliggender vare affattede, bleve de af Dem, Hr. Præsident, overgivne til den kgl. Commissarius med den skriftlige Opfordring, at anmelde Modtagelsen deraf og erklære, om han vilde antage dem og indsende dem til Hs. Maj. Kongen. Stænderforsamlingen var i den Tro og nærede det Haab, at Diskussionen af 19 Novbr. vilde have overbeviist Regjeringen om den kgl. Commissairs vrange Anskuelse af Forstaaelsen af § 50 og at den vilde have følt sig bevæget, til at befale Commissarius nu at modtage de ham overrakte Petitioner. Denne Tro, dette Haab har svigtet. Den nylig af Dem, Hr. Præsident, oplæste Skrivelse sætter os i Kundskab om, at den tidligere truede Tilbageviisning af Petitionerne er paafulgt. Hr. Præsident, Jeg er kommen i denne Forsamling i Følelsen af den Ret, som ifølge Loven tilkommer mig, at gjøre Andragender, som have Folkets Vel til Øiemeed, for, naar disse antages af Forsamlingen, at bringe dem for Thronen. Denne Ret er mig nu afskaaren, og jeg føler mig som Medlem af denne Forsamling og som Folkets Repræsentant paa det Dybeste krænket og standset i min Virksomhed. Mine Anskuelser og Begreber og Ret, Pligt og Ære forbyde mig, under disse Omstændigheder, at tage videre Deel i nogensomhelst Forhandling i denne Diæt. Stænderanordningens § 60 indeholder den Bestemmelse, at ingen Deputeret uden gyldig Grund og uden Præsidentens Vidende tør forlade Forsamlingen. De af mig anførte Grunde ere tilvisse gyldige nok, og derfor underretter jeg Dem om, Hr. Præsident, at jeg for denne Sinde (für jest) forlader Forsamlingen og ikke meere indfinder mig i denne Diæt. Men førend jeg gaaer ud af denne Sal, vil jeg endnu minde om, hvad jeg tidligere har yttret, at den nærværende stænderske Jnstitution, som ikke yder nogen tilstrækkelig Garanti, paa nogen Maade, og ikkun giver Anledning til Konflikter, har overlevet sig selv, og at det derfor er paa Tide, at Hertugdømmerne faae en landstændersk Forfatning med besluttende Stænder. Endog det meest kortsynede Øie maa under nærværende Forhold være istand, til at see dette. Og saa forlader jeg denne Forsamling med den Bevidsthed, kun at have villet og gjort, hvad Ret, Pligt og Ære fordre af mig, idet jeg tilføier det Ønske, at den Almægtige maa holde sin beskyttende Haand over det dyrebare Fædreland.