Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-05-20
Efter Opfordring af Præsidenten udviklede Procurator Aagaard, der hørte til Opponenterne fra Lolland, Grundene, hvorfor han og hans Meningsfæller antoge, at Jnstitutets Oprettelse ved et Actieselskab fortjente at blive foretrukket. Han bemærkede, hvad der alt tidligere var blevet udtalt, at Bestemmelsen og Eiendomsretten vilde vinde i Klarhed, hvilket især vilde være af Vigtighed, saafremt, hvad nok kunde, men nødigen burde tænkes muligt, Foretagendet ikke vilde lykkes, med Hensyn til hvilken Bestemmelse han havde savnet en Paragraph i det foreslaaede Reglement, og troede tillige, at en meere retfærdig Stemmeret vilde kunne indtræde, naar Besiddelsen, af Actier blev lagt til Grund, hvorved han bemærkede, at omend ikke Ret til Stemme skulde følge med enhver Actie, alligevel et rigtigere Forhold kunde tænkes foreslaaet for dem, der tilkjendegave deres Jnteresse for Jnstitutet ved at tegne sig for flere eller muligen mangfoldige Actiers Beløb; han opfordrede til Slutning Forsamlingen til ikkun at indrømme dem, der havde tegnet sig for Actier, Stemmeret paa den i Juni Maaned paatænkte Generalforsamling. Der viste sig i Forsamlingen ikke nogen Tilbøielighed til at gaae ind paa et Actieselskab, mod hvilket der blandt Andet især blev udhævet Vanskeligheden af at formaae Hs. M. Kongen og Directionen for det Classenske Fideicommis til at yde væsentlig Understøttelse til et Actieselskab, hvilken Mening blev bekræftet ved at Fideicommissets forste Directeur, Kammerherre Classen, der var tilstede, uforbeholdent yttrede, at et Actieselskab ikke vilde kunne gjøre Regning paa Fideicommissets Understøttelse. Jøvrigt erkjendte Forsamlingen, at Spørgsmaalet og Eiendomsretten og Stemmeretten trængte til omhyggeligere Drøftelse, men at Generalforsamlingen var Stedet, hvor de endelige Bestemmelser i saa Henseende burde tages. Til denne vedtog man at indrømme alle dem Adgang, som ved Tegning i hvilkensomhelst Form have tilkjendegivet deres Jnteresse for Jnstitutets Oprettelse, en Beslutning, der sikkerligen var ligesaa meget til Fordeel for Sagen, som den var grundet i Billighed. Generalforsamlingen blev bestemt at skulle afholdes den 9de Juni i Saxkjøbing; en Forretningscomitee blev valgt, for at varetage Alt, hvad der kunde fremme Foretagendet, indtil Generalforsamlingen; Jndbydelserne bestemtes tilbageleverede inden denne Maaneds Udgang; kort, saavidt Jndsenderen bekjendt, blev Jntet forsømt for at forberede Sagen til dens Afgjørelse, der, som man haaber, vil faae et heldigt Udfald paa Generalforsamlingen i Saxkjøbing. De to særdeles vigtige Spørgsmaale: Hvem skal Fremtiden have Eiendomsretten til Skolen og dens Jnventarium, og Skal der gjøres Tilføininger til Bestemmelsen og Stemmeretten (. 12) eller ikke, ville blandt Andet her komme under Forhandling. Jndsenderen har beskjeftiget sine Tanker væsentlig med disse to Spørgsmaal, hvis Vigtighed er ligesaa indlysende, som deres Afgjørelse nødvendig. Det første Spørgsmaal simplificeres rigtignok ved, at man er enig om, at et varigt Udbytte ikke kan ventes. Det gjælder altsaa her ikkun om at træffe en Bestemmelse for det Tilfælde, at Jnstitutet maa opløses. Men naar kan Opløsning skee, og hvem er da stemmeberettiget, Actieselskabet, der i saa Henseende lettere vilde kunne besvare Spørgsmaalet, vil vanskeligen blive antaget, især efter Kammerherre Classens Erklæring med Hensyn til Fideicommissets Tilskud. Det vil derfor være aldeles nødvendigt at træffe en Bestemmelse, der vil kunne bortrydde enhver Misforstaaelse med Hensyn til den fremtidige Afgjørelse af dette Spørgsmaal. Jndsenderen tillader sig at foreslaae følgende Arrangement: Alle, der have tegnet dem for 10 Rbd. eengang for alle, og Alle, der have tegnet dem for 1 Rbd. aarlig i 10 Aar, have een Stemme, paa Generalforsamlingen i de første 10 Aar; Alle, der have tegnet dem for 50 Rbd. eller derover, indtil 100 Rbd., enten een Gang for alle eller i Løbet af flere Aar, have to Stemmer, og for hvert 100 Rbd., man har tegnet sig for, over det første 100, tillægges Ret til een Stemme. Efter 10 Aars Forløb gaaer Stemmeretten tabt for de efter den oprindelige Tegning skeete baade aarlige Bidrag og Bidrag eengang for alle. Stemmeretten vil da udfordre et aarligt Bidrag af 2 Rbd.; 10-20 Rbd. give to Stemmer, og med hvert 20 Rbd. mere vil følge Ret til een Stemme. Det vil ikke vel kunne tænkes muligt, at Jnstitutet nogensinde vil kunne undvære aarlige Bidrag; idetmindste ville større Pengekræfter altid gjøre en Udvidelse muligere, der vil staae i Forhold til Tidsfornødenhedens stadige Tiltagen. Eiendomsretten kunde muligviis arrangeres paa følgende Maade: Naar Agerdyrkningsinstitutet opløses i Løbet af de første 10 Aar, da har Enhver, som har bidraget 10 Rbd. eller derover eengang for alle, eller tegnet sig for 1 Rbd. aarlig i 10 Aar, Fordring paa Tilbagebetaling, forsaavidt den kan præsteres, dog saaledes, at afde aarlig Bidragendes Totalsumma bliver fratrukket 25 pCt. paa Grund af Renternes Tab for de eengang foralle Ydende. Bestaaer Anstalten i 10 Aar, og findes ingen bydende Grund til dens Opløsning, opgive Contribuenterne Fordringen paa Tilbagebetaling, imod at det fremtidige Selskab og Directionen forpligter sig til, at anvende Jnstitutets Formue, hvis det nogensinde skulde blive opløst, til et for hele Stiftet nyttigt Øiemed, om muligt til Oprettelsen af en Anstalt, der havde et lignende Formaal, som den nu paatænkte Skole, hvis Bestyrelse da, for at sikkre sig ogsaa i et saadant Tilfælde, tilligemed hele Sagens Arrangement, vil blive ledet af Amtsraadet, der retteligen maa kunne ansees at repræsentere Stiftet. Vel give vi, der med Føie nu kunne kaldes Skaberne af Jnstitutet, baade Stemme- og Eiendomsretten bort om 10 Aar; men da vi Alle ere enige om, at det mindst Ønskelige af Alt vilde være nogensinde at faae vore Penge tilbage igjen, ville vi sikkert give vort Samtykke til, at naar Anstalten med Held har overvunden de de første Vanskeligheder og er bleven luttret i en tiaarig Proveild, vi da dotere den med vore Bidrag, gjøre den til vort Stifts Eiendom, med fuldkommen Tillid til, at de Penge ville være vel anvendte. Hvorvidt disse Forslag lade dem forene med de Betingelser, Hs. M. Kongen og det Classenske Fideicommis ville knytte til deres Bidrag, formaaer Jndsenderen ikke at besvare, men troer kun, at de ville være veltilfredse med at et Tidspunct bliver bestemt, efter hvilket de første Bidragendes Stemmeret gaaer tabt, da det vel kunde tænkes, at Qvitteringerne eller Actierne vilde gaae over i Mænds Hænder, der ikke vilde afbenytte deres Stemmeret til Gunst for Skolen, men snarere vilde deres finde Regning ved Jnstitutets Opløsning. Det vil sikkert derfor ogsaa være nødvendigt at bestemme, hvorvidt Qvitteringerne kunne transporteres til Fremmede eller ikke. Men Jndsenderen kan ikke lægge Pennen bort, uden endnu engang at opfordre Beboerne heri Stiftet til levende at interessere sig for dette Foretagende. Jeg kunde rette det Spørgsmaal til Hvilkensomhelst, jeg træffer paa Gaden eller møder paa Landeveien: Er Du ikke directe eller indirecte interesseret i Jordbrugets Opkomst i vort Stift, og der er Jngen, der tør svare Nei dertil. Vor Jordbund er den store Axe, om hvilken samtlige Stiftets Beboere i nærmere eller fjernere Afstand dreie sig, fra hvilken de suge Livskraft og som afgiver dem Midler til at tilfredsstille deres Fornødenheder, Fornødenheder, der kunne voxe i samme Forhold, som Agerbruget hæver sig. Og der er dog vel Jngen, som ikke maa tilstaae, at det er godt, at Fornødenhederne tage til tilligemed Midlerne til at tilfredsstille dem, Jngen, der ikke maa glæde sig over at see Bonden istand til at kunne leve ligesom en Herremand i fordums Dage, og Huusmanden som Bonden. Det er at gjøre Naar af os, at paastaae, at disse 80,000 Stiftets Beboere ikke skulde være istand til at kunne reise en eneste Skole, der har til Øiemed, at bibringe den Generation, der skal afløse os i Behandlingen af Jorden, gode og solide Kundskaber om, hvorledes den bør behandles for at kunne afgive det høiest mulige Udbytte. Man hører saa ofte, at Conjuncturerne have bragt Jorderne i Værdi; jeg paastaaer, at de bedre Jndsigter i Landbruget have bidraget ligesaa meget hertil, som de unægtelig heldige Conjuncturer, og Hvo der betragter vort Agerbrug med upartiske Øine, han maa tilstaae, at der endnu er en viid Mark, hvor Kundskaber nyttigt kunne blive anvendte, formere Productionen i en væsentlig Grad og sikkre vort Stifts fremtidige Velvære. Lad os da, for at dette kan skee, broderligen række hinanden Haanden og ikke smaaligen snuble over en eller anden mindre indgribende Bestemmelse. Ere vi enige, da ere vi ogsaa stærke, N. N. Avertissements. Liebigs Agriculturchemie.