Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-08-21
Jblandt hans forskjellige mindre Arbeider findes nemlig ikke faa Stykker i den saa kaldte Tuskmaneer, og nogle i Sortkridmaaneer. Saaledes at befatte sig med flere Manerer paa eengang, inden han endnu har naaet den fornødne Færdighed i den første og vigtigste, nemlig at kunne bruge Naalen og Gravstikken tilgavns, maa nødvendig standse hans Fremgang, hvortil endnu kommer, at Tuskmaneren efter Sigende skal være et særdeles vanskeligt og utaknemmeligt Arbeide, der medtager megen Tid, og altfor ofte mislykkes selv for dem, som have havt Underviisning og Øvelse deri. Jøvrigt er den Frugtbarhed, som P. i de Aar, han har befattet sig med Kunsten, stedse har viist, ogsaa et Beviis paa hans udmærkede Talent, om end mange af disse Arbeider bære Præget af alt for stort Hastværk. Thi, maa end Grunden til dette Hastværk tildeels søges andetsteds, saa ligger den hos P. vistnok ikke mindre i den Overflødig hed af indvortes Jld, som Begynderen endnu ikke har lært at tæmme, og som derfor saa let fører paa Afveie. Barnets Overgivenhed og mange dumme Streger er jo ikke sjelden et Beviis paa dets gode Anlæg, som kun trænge til at styres og ledes; og saaledes er det unægtelig ogsaa med Kunstnerens Udskeielser. Hvad vi derfor ret af Hjertet ville ønske P. er: at et rundeligere Udkomme, og en uforstyrret Rolighed maatte sætte ham istand til at erholde den fornødne Fasthed i sin Kunst; at han med samme Held maatte studere de øvrige Dele af Landskabet, som han har studeret Træer, ne; og at han vilde gjøre den rette Brug af Naal og Gravstikke til sit Hovedformaal. Hvad der da tilsidst vilde krone Værket, var, om P. engang maatte vorde saa lykkelig ved Reiser at kunne udvide sine Studier. Vel eier Danmark, formedelst sine Skove og Jndsøer, saare mange og skjønne Prospecter; men den Afvexling, som Bjerge, Klipper, store Floder, Vandfald o. s. v. kunne give, savnes alligevel, og det er jo dog kun et nøie og troligt Studium af Naturens Mangfoldighed, der kan uddanne en saadan Kunstner. Jmidlertid kunde han maaskee alt her hjemme gjøre Begyndelsen, hertil, ved at levere os Kobberstik af vore fortjente Landskabsmaleres fortrinligste Arbeider. Han vandt desuden derved ogsaa det, at han blev nøiere bekjendt med Andres individnelle Anskuelser af Naturen, der vistnok tildeels vilde kunne berigtige hans egne, tildeels vække nye hos ham. Noget, som iøvrigt maa tjene til Ps. Undskyldning, kunne vi her ikke heller forbigaae: han har ikke altid dyrket Kunsten, først i en modnere Alder, alt Mand og Fader, gav han efter foren Tilbøielighed, han ikke længer kunde modstaae, og forlod en nærsom Levevei, for at følge et Kald, hvortil Naturen saa herligt havde udrustet ham. Uden, idetmindste saavidt Anm. er bekjendt, offentlig Understøttelse og uden Veiledning (hvilken sidste Omstændighed maaskee især har bidraget til at give hans Arbeider den store Originalitet, de unægtelig besidde) har han i disse sørgelige Aar viist en lige saa urokkelig Vedholdenhed som roesværdig Flid. Maatte kun den Gudinde, hvis Fahne han nu har svoret, tilfulde erkjende det Offer, han bragte hende, og snart lønne hans møisommelige Stræben. Han har nu atter udstædt en Subskriptionsplan paa Prospecter af danske Slotte, Kjøbstæder m. v., og ledsaget den med Sorgenfri Slot i Tusk maner som Prøve. Maanedlig vil udkomme et saadant Stykke, og det sælges for den yderst billige Priis 3 Mk. i Tegn. Jhvorvel Anm. nu vilde ønske, at P. heller havde valgt en anden Maneer, og at han ved større og ham værdigere Arbeider havde kunne erholde sit Udkomme, saa kan man paa den anden Side dog ikke nægte, at Danmark trænger til en ny voyage pittoresque; og hvo kunde vel bedre levere os den end Petersen, Desuden har han jo viist at han ikke glemmer Kunsten over slige Arbeider, men hæderligen anvender sin ringe Fortjeneste og den Tid, der levnes ham. Vi kunne derfor ikke andet, end af Hjertet ønske, at hans Medborgere ved en talrig Subskription vilde skienke ham den fornødne Opmuntring. Hvorledes seer det ud inden i Nyeholland, (Fortsættelse; see forr. No.)