Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-10-08
J Skolen lærte han, naar man undtager Religionen, ikke andet end Læsning og Skrivning, og noget af Regnekonsten, men altsammen med saa lidet Held, at Skolemesteren i Fahretoft klagede ofte over ham hos hans Forældre. Hans Lærer var især misfornøiet med ham, fordi han allerede i sine Lege øvede sig i Mekaniken, og forfærdigede f. Ex. smaa Vogne, Huse, Skibe, Dæmninger, Møller o. s. v. Han havde Lyst til Alting, kun ikke til sin vrantne Skolemesters Underviisning. Engang fandt han iblandt adskillige gamle Bøger, som hans Fader havde gjemt, nogle, som vare skrevne paa Hollandsk, og dernæst en Bibel i samme Sprog. J disse begyndte han at lære Hollandsk, øvede sig derpaa i at læse de større hollandske Bøger, og søgte at udlede Ordenes Betydning fra deres Lighed med de Plattydske. Efteren kort Tids Forløb forstod han det hollandske Sprog. - Stedse vant til at sysselsætte sig med Ting, som vare uovereensstemmende med Skolemesterens Ønske, faldt han endelig paa, at gjennemgaae Figurerne i Euklides, hvis 15 Bøger, oversatte paa Hollandsk af Claas Jans Vooght, han fandt blandt sin Faders Bøger. Figurerne opvakte hans Nysgierrighed. Til sin Forundring blev han vaer, at han vel forstod Ordene, men ikke deres egentlige Betydning. Utallige Gange lagde han Enklides igjen fra sig, men tog bestandig igjen fat paa den, for at lære at kjende Figurernes Øiemed. Efter mange Forsøg lykkedes det ham endelig at indsee, at det hele Værk kun indeholdte rene og faste Begreber, og at Figurerne kun ere bestemte til at komme Jndbildningskraften til Hjelp. Nu gik der et nyt Lys op for ham; han anvendte dobbelt Jver og i sit kjøn rende Aar kjendte han allerede de vigtigste enklidiske Læresætninger. Dette mishagede imidlertid ingen mere end hans Skolemester. Af Uagtsomhed havde han engang lagt et Stykke Papir med Figurer, af Euklides i een af sine Skolebøger, hvilket Skolemesteren blev vaer. Momsen kunde ikke sin Leerie, og nu holdte den opbragte Lærer en skrækkelig Straffepræken for den stakkels Lærling, og bebredede ham i hele Skolens Paasyn hans Ugudelig hed og Ulyst til gavnlige Lærdomme. Denne ufornuftige Jrettesættelse kunde imidlertid ikke afholde ham fra at studere sin Cuklides, men den bidrog endog til at gjøre ham Videnskaben end mere dyrebar. Jkke længe derefter var han som heldig at faae Wolffs Udtog af alle mathematiske Videnskaber af Pastor Kreds Børn, da han blev sexten Aar gammel forlod han Skolen. Hans overtroiske Skolemester, havde den vrange Jndbildning, at han gav sig af med Troldoms-Figurer, og Faderen, som var ligesaa overtroisk, troede sin Enfoldighed, at hans Søn havde lært Ting som i det mindste ikke kunde forskaffe ham Brød Faderen ansatte ham nu 1752 ved Dæmnings arbeidet, og han maatte fra Paaske til Mortens dag trille en Karre, som brugtes til dette Arbeide, men i Hviletimerne satte han sig ned og studerede i sine Bøger, og medens han arbeidede svævede disse Forestillinger endnu bestandig for hans Siel. Denne Forretning gav ham ogsaa Anledning til at anstille Jagttagelser over Dæmnings væsenet, og betragte Alting fra enklidiske Syn puncter. Om Vinteren lagde han sig nu mere og mere efter mekaniske Arbeider i Træ og Metal Han loddede, støbte, dreiede &c., og forfærdigede sig forskjellige Jnstrumenter. Hindringerne og Bebreidelserne fra hans Forældres Side toge nu og saa af, fordi de nu indsaae, at han ikke drev nogen Troldom, og han kunde altsaa med mere Fe hed følge sin Lyst til Videnskaberne. - Ofte dre hans Viddelyst ham til at spørge ældre Folk, som han havde Grund til at vente sig nogen Underviisning hos, om en eller anden Ting, men hol fik for det meste enten et utilfredsstillende eller fornærmeligt Svar, fordi man behandlede ham som hver anden Bondedreng. Han besluttede altsaa ikke at søge nogen Lærdom mere hos Mennesker Han tog sin Tilskudt til de gamle Bøger paa hans Faders Loft, for i dem at søge Raad og Kundskab.