Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1813-11-16
Af det i nogen Tid standsede Tidsskrivt Huusvennen er nylig udkommet et Par Nummere, der iblandt andet indeholde et læseværdigt Digt betitlet: det nittende Aarhundrede, afdeelt i 3 Sange, hvoraf Enhver, som ikke ønsker sund Sands reent hanlyst af Jordens Kreds, maatte ønske flere Fortsættelser. Hvo kjender f. Ex., ikke grangivelig i denne holbergske vittige Skildring det her lovpriste Old, som lærer os : smukt at undvære Alt fast indtil Smør og Brød, fast indtil Kogesalt : som for hver mulige Ting udtænkte Surrogater, selv for ældgammel Troe og hollandske Ducater, som laver Bouillon af længst udkogte Been, og stikker som en Lips paa præpareerte Steen, Ja som med Hestesteg og Numfords sjeldne Retter i Tidens gamle Bog en Mindekrands dig fletter. Da kan med bestekjød og Bouillon af Been kan bøde paa hver Trang, paa Kræmmeraandens Meen Saalænge Man har Been, saalænge Man har Heste, Man ikke nægte kan : vor Verden er den beste. Eller Hvo har ikke seet flere Exempler paa, hvor sikker, Man, ved, at kaste sit Vod ud i rette Tid har vundet opaf Lykkens Himmelstige og bleven stor og riig, og derhos vidt berømt for Daad, som Man fast selv ei nogentid har dømt. Hvor mangen Nuties Mand opvaagnet ei som Jeppe, som i sin store Blands sig selv gjenkjendte neppe, Naar fra en Rødding af hentryllet i et Slot, Han sig ophøiet saae til en velbyrdig Drots Kaar de, han for som Lars hialp ind i Herres Chæe, Nu fore med ham op den lystigste Anglæse, Naar de, som brugte ham til at bevogte Sviin, Nu rose høit hans Smag, og fremfor Alt : hans Viil 3 Naar de, hvis Støvler han hver Morgen maatte blani. Nu sig hver Ugedag som Gjæster hos ham sanke i den forgyldte Sahl, hvor Krystalligers Glands forblinder Argus selv, og haarer hver Mands Sands Fortsættelse af Kancellie-Svar i Anledning af Pengevæsenet. 1) Da Forordningens c. 39 ikke angaaer Fordringer, der allerede ere betalte, saa kan heller ingen Forhøielse kræves af et Aars Huusleie, som i Mangel af Kaution er betalt forud. 2) En Arvekapital paa 60000 Rd. d. R., hvoraf den halve Deel efter indgaaet Forening af en Enke først skulde erlægges til den 11 Juni Termin 1814, skjønner man ikke rettere, end at Arvingen kan paastaae omskreven til Rigsbankpenge, efter Forordningens §. 23 og Tabellen Litr. A. 3) Den akkorderede Detaling for et Jordegodses Besætning og Jnvintarium bør tilsvares paa samme Maade som den øvrige Kjøbesum. 4) Analdgjen af 8. 15 sidste Membrum bliver ogsaa at anvende paa privat Gjeld, hvor en lovmedholdelig høiere Rente end 4 Procent er fastsat, naar denne ikke, som ved Vex lobligation er indskrænket til en kort Tid. 5) Da en Debitors Forpligtelse er den samme, hvad enten fundimentum debiti er en velgiørende eller en bebyrdende Kontrakt, saa bør ogsaa Gavebreve hvorfor Udstæderen har givet Panteret i sin Gaard, omskrives til Rigsbankpenge S. V. efter deres respeklive Datoer. 6). En i et Handelshuus siden Aaret 1789 indsat betydelig Kapital, som har henstaaet imod 4 Procent aarlig uden Obligation, kan Handelshuset ei være pligtig at betale uden efter Forordningens 831. 7) Et i October. Maaned 1812 sluttet Kjøb, hvorefter 1500 Species i Obligationer bør leveres i indeværende Aars September Maaned, imod en Betaling af 6400 Rd. d. K. pr. 100 Species, giver Forordningen ingen Anledning til at hæve, naar blot Kjøbesummen erlægges i Rigsbankpinge S. V. efter Omskrivningsforholdet. 8) En Kreditor kunde er være berettiget til at vægre sig for at imodtage en til ham udstædt Obligation betalt, der i 11 Decbr. Termin f. A. var bleven ham lovligen opsagt, og hvis paalydende Sum med Renter blev ham tilbudet i Repenge efter Omskrivningsforholdet, hvorover ikke heller Ford. af 14 Septb. sidstleden kan komme ham tilgode. 9) Efter Grundsætningerne i Forord. af 5 Jan. sidstl. og in specie efter Analogie af Plakat 3 Aug. d. A. bør der uden Tvivl ved den i bemeldte Forordnings 5. 38 fastsatte Forpagtnings afgivt i Kornværdie, beregnet efter Kapitelstaxter, ved 1 Rbd. forstaaes 1 Rbd. S. V. J øvrigt vil det ogsaa afhænge af Vedkommende, at lade denne Qvæstion afgjøre ved Domstolene, saafremt de maatte ønske saadant.