Københavns Adresseavis, 1786-04-12
Tanker ved Frue General=Adjutantinde Pinges Død, den 4 April 11786. O Sallige! Du gik nu bort, Og kommer en tilbage, For mig var Tiden alt for kort, Jeg ønskte flere Dage. Men Gud behagte dette ey, Da Tiden den var omme, Og til mit Raab han svarte ney Hun hvile skal med Fromme. Ja Sallige! saa sov da hen, Og kom til Gud din Fader; Men ach! tilbage er igien En Flok, som Du forlader. To Sønner, Søster, ja sær Jeg maa Din Død begræde, Da Du for mig var meget kier, Vi mistede vor Glæde. Lev Sallige! lev evig vels Jeg haaber Dig at see Forklart med Legem og med Siæl J himmelsk Prydelse. Pater. Sørgeligst Æreminde. over forhen værende Spisemester ved Opfostringshuset. sal. Johan Thomas Romholt, som døde den 3 April i A. Enhver, som Gud, Gudsfrygt og Dyden kiender, Og føler Agt for sammes Dyrkelse, Opbygges kan, hvor Frømmes Liv sig ender, Skiønt disse her var ey udmerkede. Saa følede jeg for Dig, min troe Velgiører. Den Agtelse, som Dyden skaffer sig, Og Tanken tidt mig did tilbagefører, Hvor selv Din Død befandtes lærerig. Du har fortient en Gravskrift og et Minde, Som ufortient saa mange ofte faae. Jeg kiendte Dia, og roser ey i Blinde: Her bør Dit Navn blandt Frommes skrevet staae, En venlig Mand, en god og kierlig Fader, Veltænkende, velgiørende, Du var. Nu ømt begrædt af Dem, Du efterlader, Du længe bliv; thi meget tabt de har. Men Enken og de trende Døttre trostes Ved Troe til Gud, at finde Dig igien. Dit korte Liv til evigt Liv opløstes. Gud samle os med Dig i Himmelen. H. Becher. Simon Hartman Klein. var ført den 31 Martii 1723: blev Mester ved den kongel. Silkefabriqve 1749, hvilket Han forestod indtil den 3 April 1786, da han ved Dødens Bud blev henkaldet til sin Herres evige Glæde, hvorhen 3 Børn, een Søn og to Døttre, vare for ham, og efterlevende 9 bedrøvede Børn, tre Sønner og sexDettre, med dybstforgende Møder maa beklage Tabet. den kiærligste Mand og Fader. Tanker ved en kier Broders Grav. O Død! - du som grusømt raser iblandt Menneskene, og uden Skaansel bortrykker alt - nylig bortrev du en kier Broder - fra Forældres - fra Sødskendes, ach! - fra nune Omfavnelser. - Det bedste Hierte, den modneste Forstand, den blomstrende Ungdom tilbageholdt ikke din voldsomme Arm. - Am! - skal da den grusomme Fornøyelse, at bortrane den Ædle, den Gode, den Dydige - stedse ledsage din Seyer. - Men - hvor fører min Smerte mig hen. - Tilgiv o Fader, nær havde min svage Aand knurret mod din vise Bestyrelse. - For god til Verden - mod en til Evigheden - kaldte du Ham tilig ind til Lysets Glæder. Tillige med sin Ven, Hr. C. Møller, som faa Timer efter ledsagede Ham i Evigheden, tilbeder Han nu Algodheds underfulde Viisdom. Mine Venner! - min Broder, jeg læser Din Siæl i Dit medlidende Øye, Du vender tildage mod Jorden. - Det gyder Trøst - himmelsk Trøst i vore forrig fulde Hierter. - Græder ikke - vil Du sige, J. mine kiere Forældre - mine Sødskende - mine Venner - græder ikke for mig. - Min Ven og jeg gik foran ind til Livet, men snart skal i følge os efter - ikkun et Øyeblik, og da favne vi eder igien, og ingen Død skal rive os af hinandens Arme. - Menneske, hvo du end er, som beskuer dette Støv betragt derigiennem den Dødelighed, og vær bereed naar Timen kommer - thi Tiden er kort. - Denne Salige blomstrede 20 Aar og 2 Maaneder, som en Rose paa den stærke Stamme; men en giftig Vind blæste, Rosen vinede, og den 24 Martii saae Sørgen nedbøye de omkringstaaende. Mag. Nyheder.