Jyske Efterretninger, 1768-09-23
Afhandling om Sildenes ordentlige Bolig og Oprindelsen til deres Hærtoge. Under Jis Havets ævige Iis ved Nordpolen boe utallige Hære af Dyr, som sammesteds vilde formeere sig indtil det Urendelige, dersom Naturen ikke havde indgivet dem en Drift til Reyser, hvilken tilfældiqviis har den Nytte for os, at den jager os disse Udlændinge i Vand=Riget i vort Garn. Det vilde falde os meget besværligt at gaae Sildene imøde under Nordpolen, ligesom vi gaae imod Balsiskene. Men de giøre os, det mageligere, i det de i store Skarer stryge forbi ved vore Kyster, og godvillig lade sig fange i de Garn, hvilke vi sætte for dem. Og Man Man finder virkelig Sildene under Nordpolen, og en Mængde af Haaesiske, Marsvine, Finnesiske og Hvalen, som alle nære sig af dem, og i hvis Mave man bestandig finder et stort Antal af samme, stadfæster det endnu meere, at disse Egne virkelig maae være Sildenes egentlige Boelig Disse Sild=Ædere holde sig ey allene meget hyppig op omkring Nordpolen, men de ere ogsaa sammesteds ugemeen skede og vel ved Magt. Hvalsisken holder sig fornemmelig op ved Nordeap eller den yderste nordlige Pynt af Norge, og derfra styrter et forskrækkeligt Strog af Sild langs ned med Norge, Ogsaa ved Island holder den sig hyppig op- og det seer man den ofte paa det konstigste at fange Sildene uden Næt; Thi saa snart den hungrer, driver den de i Havbugten adspredte Sild tilsammen, og jager dem foransig til Bredden. Naar der ere nok samlede, saa giør den formedelst en liden Vending af sit store Legeme en saa stærk Hvirvel i Vandet, at den trækker dem alle til sig, og Tønderviis nedsluger dem i sin aabne Strube. Den forvolder ved denne Fiskedræt et saadant Hav=Svælg, at end og de smaae Fiske=Baade lide Nød, og nedsynke, dersom de komme Hvirvelen for nær. Denne store Sild=Æder befinder. sig, saavelsom de øvrige Liebhabere, hyppig ved Spidsbergen omkring Nordpolen, som alle Grønlandsfarere forsikre og det kan altsaa ey fattes det der værende Hav paa SildKabliauen, Langen og Skiælsisken lade sig lige saa lidet mishage en Silde Smaus, og deres Begiærlighed er saa stor, at Grønlandsfarerne ved Spidsbergen ikke bedre kunne fange disse Fiske=Arter, end naar de, i Mangel af friske Sild ikkun bruge en efterabet Skikkelse af samme, gjort af Blik i Stedet for Lokkemad. Zorgdrager har fundet mange Silde=Rade ved Vandfuglenes Reder om de Grønland, ske Klipper, og dette overtyder os paa nye, at de der maae være meget hyppige. Iis Havet paa hin Side Asien er ligeledes fuldt deraf, Thi man fanger mange af dem paa hinSide Kamtschatka i Floden Salazin, som Jsbrand forsikrer. Under de store Jis=Marke i det dybeste Norden finde Sildene en sikker Vaaning, da deres Forfølgere ikke kunne følge dem didhen, i det Haaerne, Kabliauen, Hvalsisken, oss. os. have et frit og utrykt Vand fornøden til deres Vedligeholdelse. Hvad kan nu vel være Aarsag til, at disse Dyr aarlig i ganske utællelige Flokke forlade deres Vaaninger, for at vove sig iblant saa mange Fiender, og at indfinde sig hos os Dodd opløsede denne Vanskelighed meget let. Det Guddommelige Forsyn, sagde han, jager os Sildene i vare Garn, paa det vi skulle nyde disse velsmagende Fiske Man havde kundet spørge ham, hvi det ikke ogsaa og Tran brænderne Hvalsiskene til, og hvorfor det har givet de Fugle, vi allerhelst spise, Vinger, hvormed de kunne undflye os, Denne fromme Udledning er ey physikalsk. Vi ville forsøge, om vi ey kunne finde en anden Grund til Sildenes Hærskarers Udtoge, hvorved vi bedre kunne tilfredsstilles.