Aalborg Stiftstidende, 1836-05-21
til Amtsrepartitionsfondet maatte, efter Anmelderens Formening, i Overeensstemmelse med ovenmeldte 941, fremdeles svares efter det gamle Hartkorn; thi vel er bemeldte Fond først oprettet 1820, men Udgifterne i Delinqventsager, til Broer og til Syges Cuur bleve alt efter Fr. 17de April 1782, R. 2den Juli 1790 og Fr. 5te April 1793, dækkede ved Ligning paa Hartkornet. For Forpligtelse til at afgive Befordring i offentlige Anliggender er Hartkornet ikke Norm. Statskassen vil ikke vinde ved den nye Matriculs Jndførelse, da det ved samme udfundne boniterede Areal skal fordeles paa samme Summa Hartkorn, som nu er skatteydende, nemlig Hartkornet efter Christian den 5tes Matricul med Tillæg af det Hartkorn, som ifølge Fr. 15de April 1818 93 er paasat forhen umatriculeretJord. Blot vinder Staten i Sikkerhed for Skatterne. ad 2) At det nye Hartkorn blev en paalideligere Norm forsk Fattig- og Skolebidrag, end det gamle Hartkorn, er aldeles vist, og da Fr. 5te Juli 1803 og 29de Juli 1811 ere yngre end Nytte= og Brugskats=Forordningen, saa vil, naar den nye Matricul udkommer, det gamle Hartkorn blive hine Contributioner aldeles uvedkommende; men da Hartkorn dog altid bliver en usikker Maalestok, saa tør man dog, ligesaalidet da som nu, tabe af Sigte de Ydendes øvrige Vilkaar. ad 3) Fra Hartkornet er det visselig nu aldeles utilforladeligt at slutte sig til en Eiendoms Værdi, naar Laan søges men Taxation ved af Retten udmeldte Mænd bliver altid den sikkreste Maalestok. Den er foreskreven ved Fr. 7de Juni 1827. ved Udlaan af offentlige Midler, med mindre der kun udlaane pr. Tde. Hartkorn, hvad Rescript af 7de Febr. 17919 11 til lader - som er saa lidt, at deraf aldrig kan flyde Tab - og naar Laan søges i Udlandet, vil for Udlaaneren bekjendte Mænd Vidnesbyrd altid ansees paalideligere end Vurdering efter de nye Hartkorn. Vel er det nu rykket saa langt frem med Matriculeringsarbeidet, at der kun staaer tilbage de blandede Districter i det nordlige Slesvig og Beregningen af Hartkornet i nogle Amten af Jylland; men Fuldførelsen vil dog koste meget Arbeide, og en er ringe Sum, og hvad har man saa i den nye Matricul, naar den udkommer, andet end en især for Jylland med get usikker Maalestok; thi, om end Boniteringen er skee efter rigtige Principer og med største Nøiagtighed, saa vil den dog kun udvise Eiendommens forholdsmæssige Kræfter til at bære Skatter og Byrder paa den Tid Taxationerne foretages og de kunne være meget forskjellige fra de nærværende. Je vil blot undersøge Beskaffenheden med Jyllands Heder: Det er nu 30 Aar siden Matriculeringsarbeidet begyndt(Planen til den blev af Kongen approberet 16de Mai 1801. Hvor der forefandtes Lyngheder bleve de henførte til 6 forskjelige Classer. Den bedste Hede til 1/4 i Værd mod 1 Tde. Land bedste Agerjord, og den ringeste til 31. Middeljord af Lyngheder er sædvanligst henført til 4de Classe - (idet minde ste hvad den sydlige Halvdeel af Nørrejylland angaaer, i den nordlige er maaske 3die Classe almindeligst) - den Lynghede der hørte dertil, blev ansat til 12, det er: der skal 192 Tdr. Land af saadan Hede til at ansættes lige med 1 Tde. Land bedste Agerjord. Saaledes blev altsaa den Eiendom ansat, som, da Taxationen skeete, befandtes lyngbegroet og hen regnedes til Middelclassen. Men, var denne samme Jord nylig opdyrket og bragt i en noget forbedret Tilstand, saa vilde den efter Reglen være ansat til 8 mod 21, saa at af saadan Jord kun skulde 3 Tdr. Land til at skyldsættes lige med 1 Tde. Land, bedste Jord. Heraf sees hvor uhyre Forskiel det giør, om et Stykke Hede har været opdyrket for Taxationen til den nye Matricul foretoges i Egnen, eller efter den Tid, og at det altsaa, da 5 Td. Land (rettere 51) bedste Bonitet vil udgjøre 1 Td. Hartkorn, kan skee, at een Tønde Land opdyrket, Hedejord vil faae 1/4 Alb. Hartkorn, naar en anden Tønde Land, tæt ved, af samme Beskaffenhed, men opdyrket før hiin, vil faaes 2 Fdkr. 3/5 Alb. Hartkorn; hvilket er det Samme som : 61 Tdr. Land vil blive paasat lige meget Hartkorn med 1 Td. Land af selvsamme Beskaffenhed. Dette tillader Anmelderen sig at udhæve, fordi næsten i ethvert Sogn i Jylland mange saadanne Forhold finde Sted, da just i de 2 a 3 sidste Decennier Heders Opdyrkning har været almindelig. Kjærene ansaaes noget, bedre, da Jord, hvoraf 3 Tdr. Land gav Græsning til en Ko ansattes til Taxt 1 mod 24, men ogsaa vil paa samme Maade ved tidligere eller senere Opdyrkning - her opstaae betydelige Misforhold. At det nye Hartkorn dog altid vil være tilforladeligere Nor end det gamle, og ved hiints Anvendelse en noget ligeligere Fordeling af Byrden vil opnaaes, tilstaaer Anmelderen; men det forekommer ham, som dette dog ei vil indtræde i saa høi Grad, at det kunde være rigtigt at indføre den nye Matricul, som end tilfælleds med den gamle - en meget besværlig Dobbelthed - for at det, naar nogle Decennier vare hengaaede, maatte befindes hvor stor Trangen var til at faae den nye Matricul afløst med en endnunpere; thi ligesaa vist som Jylland endnu har uhyre Strækninger Hede, Kjær og Mose og som, med de bedre Priser paa Jorder, Sandsen for Grundforbedring og god Behandling af Mark og Eng mærkelig er tiltagen, saa vist vil ei lang Tid hengaae før det nye Hartkorn staaer i aldeles urigtigt Forhold til Jorden, hvorhos det maa bemærkes, at den seneste Bonitering, alt er 10 Aar gammel. Anmelderen mener derfor, at det, i Særdeleshed for Jylland, aldeles ikke er rigtigt at petitionere Hs. M. Kongen om det nye Skyldsætningsarbeides snarest mulige Fuldendelse, saaledes som Øernes Provindsialstænder have gjort. Jylland trænger visselig endnu mere end Øerne til ny Skyldsætning, men den Matricul, hvis Fuldendelse begjæres, vil mindre medføre en retfærdig Skyldsætning for Jylland, end for Øerne. Tvertimod antager Anmelderen, at det vilde være bedre, naar, ved Næringsveienes Udvidelse, Folket havde vundet større Kraft, saa at ved dets forøgede Bidrag til Statskassen Udgifterne kunne bestrides, at der da blev foretaget aldeles nye Taxationer af Landets Jorder, hvorved muligen de til Opdyrkning skikkede raae Jorder burde noget mere nærme dem Agerlandet, hvorimod dog rigtignok kan indvendes, at Hoveriet giør Opdyrkningen for mange Fæstebønder umulig og at Heden og Kjæret ei betyde noget for den Mand, der aldeles mangler Kraft til at opdyrke dem. Men saa stor Fond maa først dertil være samlet, at Boniteringen i faa Aar over hele Landet kunde foretages og det hele Skyldsætningsarbeide i kort Tid tilendebringes. Kunde da, i større Taxationsstykker end de ved den nye Matricul brugte, tilstrækkelig rigtige Resultater afgives, saa sparedes med get. Ved Udsættelse af en ny Matricul vilde og vindes, at de Tilfælde bleve sjeldnere, at den Eier, som kom til at svare efter det nye Hartkorn, var den Samme, som havde kjøbt, forinden Kongen - 1802 - havde underrettet Undersaatterne omen forrehavende ny Skyldsætning, som han derfor ved Handelen ei kunde have taget Hensyn til. Det er dog fornemmelig med Hensyn hertil, at Lovgiveren har antaget bestandig Anvendelse at den gamle Matricul ved endeel af Skatternes Betaling, og kunde det bestaae med Retfærdighed, at i Henseende til samtlige Skatter, og offentlige Contributioner een og den samme Maalestok blev i at bruge, om ei strax, saa dog nogen Tid efter at en ny Matricul var indført, saa vilde det i mange Henseender være ønskeligt. Mod den længere Udsættelse synes vel ei uden Grund at til kunne indvendes, at, da man siden 1ste Octbr. 1802 vidste, at en ny Skyldsætning skulde indføres, have Undersaatterne rettet i Kjøbesummerne derefter, og altsaa betalt saa meget mindre for en Eiendom med lavt Hartkorn og saa meget meere for en Eiendom med høit, som de forudsaae at hiin vilde faae Tillæg og denne Afgang i Hartkorn; men saadant Hensyn er i de Egne, Anmelderen kjender, ikke taget og det vistnok fordi saa mange Aar vare hengaaede, uden at Skyldsætningen var fuldført. Det er langt fra at Omkostningerne paa den nye Matricuere spildte; thi Kort ere optagne over hele Landet, som ved til Udstykninger og Overveielse af forskjellige Sager ere af stor i Vigtighed og gjøre en ny Opmaaling unødvendig, som og at en det alt Udførte Meget kan tjene til Veiledning og Oplysning Ligeledes ere mange duelige Landinspecteurer og Landmaalere dannede, og muligen trænge de bedste Egne af Øerne er til ny Bonitering. At den ei kan svare til Hensigten, er fornemmelig følge af den lange Række Aar, som dermed er hengaaet, og dette har været en nødvendig Følge af, at i 7 Aar Krigen, har fordret en anden Anvendelse af Statens Jndtægter, og at det i de fleste af de paafølgende Aar var saa byrdefuldt for Undersaatterne at udrede Bidrag til Statskassen, at der manglede Ressourcer, for at kunne paadrive Arbeidet. Alt Dette kunde udvikles udførligere, men da dette Blad er kan tilstede fornødent Rum dertil, maa jeg nøies med at have dog bidraget Lidet til Sagens rigtige Vurdering. B. S.