Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-12-31
Man har faaet omstændelige Efterretninger om den ulykkelige Expedition til Konstantinch; thi Moniteuren indeholder en officiel Beretning af Marskal Clauzel, dateret Bona den 1ste December. Man seer deraf, at førend Expeditionen afgik laae 2000 Mand syge i Hospitalerne i Bona. Men da Veiret blev bedre den 12te November, saa begav han sig paa Marschen den 15de November med 7000 Mand af alle Vaabenslags. Strax ved den første Bivouak i Ben-Afra reiste sig et Tordenveir og Floden var saa opsvulmet, at man først om Middagen den 14de kunde passere den. Til den 17de passerede intet Mærkværdigt paa Marschen. Paa Veien til Guelma forefandt man talrige Ruiner af Romerske Bygninger, og deriblandt et gammelt Kastel, hvoraf Marskallen giorde en militair Position og besatte den med 200 Md. Efter med Besværlighed at have passeret Seibusfloden kom man Kl. 4 om Eftermiddagen til den berygtede Desilee Raseel Abbas. Overalt fandt man Masser af Romerske Ruiner og Levninger af glimrende Paladser, hver halve Miil opdagede man Spor af Romerske Taarne og Kasteller: Den 18de naaede Armeen Høiden af Bierget; hidindtil var alt gaaet godt og Jndvaanerne udviste et venskabeligt Forhold. Men den 19de November begyndte i Leieren ved Kas-Was-Zenati Armeens grændseløse Lidelser og Besværligheder. Man opholdt sig i Biergegne; Regn, Snee og Hagel væltede ned, man troede sig hensat i en en Russisk Vinter og Jorden var saa opblødt, at de gamle Officere syntes at see de Polske Moradser omkring sig. Man var i Øiesynet af Konstantine og man mistvivlede dog næsten om at kunne naae dertil. Dog begav man sig paa Marschen dertil den 20de. Armeen naaede dog til Monumentet ved Konstantine, hvor man giorde Holdt, paa Bagagen og Bagtogten nær, som maatte blive tilbage. Kulden tiltog bestandigt. Fødderne forfrøs paa mange, andre kreperede om Natten. Med uendelig Besværlighed passerede man BonMesrug, en Arm af Wad-Ramel, hvorved mange Heste gik forlorne. Endelig fattede man Posto under Murene af Konstantine; men Bagagen ankom en Time sildigere, da den sad fast i Dyndet. Konstantineh er forsvaret af Naturen paa alle Punkter, undtagen paa eet; thi den er for det meeste omgiven af en Dybde, som er 60 Metres bred, hvorigiennem Wad Ramel løber, og som er behersket af steile Klipper. Høifladen af Mansurah staaer ved en snever Broe i Forbindelse med Staden. Ved Enden af Broen er en stærk Dobbeltport, som blev forsvaret ved Geværild fra de omliggende Huse og Haver. Det er ikke at tænke paa en regelmæssig Beleiring; Marskallen med General Trezels Brigade, holdt Høifladen af Mansura besat. Fortogten erholdt Ordre til at bemægtige sig Høiderne af Kudiet Ali og Kirkegaardene foran Portene El-Rabbah og at blokere den sidste; dette var det eneste passende Angrebspunkt, men det var umueligt at bringe Feldtartilleriet dertil, og man kunde alene opplante to ottepundige Kanoner paa Kudiet Ali. Araberne, hvis røde Flag varede paa Hovedbatteriet i Staden, aabnede Fiendtlighederne med to Skud af 24 pundige Kanoner. Achmed Bey kommanderede ikke selv; men hans Statholder Ben Haissan. Da denne ikke kunde stole paa Jndvaanerne, saa havde han draget 12-1500 resolverede Tyrker og Kabyler ind i Staden. Fortogten fordrev Kabylerne fra Høiderne af Kudiet Ali, og satte sig fast under den fiendtlige Jld. Marskallen, som havde beholdet Artilleriet hos, sig lod den 22de Novbr. beskyde Porten eel Kantarab, samme Dag havde Fortogtens Brigade en glimrende Fægtning med Araberne og det Tyrkiske Jnfanterie. At blokere Porten var ikke mueligt, da Marskallen kun havde 3000 vaabendygtige Mand under sin Kommando. Jmidlertid plyndrede en Deel af det 62de Regiment, som var posteret til Levnets midlernes Beskyttelse, uagtet alle deres Oberstes Modforestillinger, Armeens Forraad og sloge Viin og Brændeviins=Tønderne itu. Det sneede og frøs overmaade stærkt, Marskallen indsaae, at han maatte giøre et Forsøg paa at indtage Staden med Magt, og ifald det skulde mislykkes, da ufortøvet at tiltræde Retiraden Porten el Kantarab blev skudt i Stykker; man haabede at trænge ind i Staden, naar det kunde lykkes at sprænge Porten el Rabbahi Luften. Kl. 7 om Aftenen ankom Jngenieurkorpset og Oberst Lemercier fik Ordre til at sprænge Resten af Porten el Kantarah og med 5 Elite=Kompagnier af det 59de og 63de Regiment at bane en Vei; de bleve satte under Adjutanten de Rancos Kommando. Men denne Ordre blev kun langsomt exeqveret, da Tropperne af Jngenieurkorpset havde tilbragt 36 Timer i Dyndet uden Hvile og uden Varme. Jmedens Artilleriet den 23de Novbr. tordnede mod Staden, blev Hovedkorpset under Marskallen livfuldt angrebet; men Fienden blev drevet tilbage paa alle Punkter og Kavalleriet, under Eskadronschef Torigny, nedsablede en stor Deel af det Tyrkiske Jnfanterie. General Trezel bedækkede Hovedqvarteret med det 59de Linieregiment og drev Araberne tilbage. Om Natten foranstaltede Marskallen to Angreb, eet mod Porten el Kantarah, og det andet fra Kudiet Ali med Fortogtens Tropper. Ved Nattens Frembrud blev det første Angreb foretaget under General Treyels Kommando med to Regimenter og Jngenieurkorpset under Oberst Le mercier. Garnisonen aabnede en stærk og vel vedligeholdt Jld. Ved en overilet Ordre om at lade Spidsen af Kolonnen rykke fremad, opkom en Forvirring blandt Sapeurerne. De Angribende lede et stort Tab; de som skulde sætte Stigerne til bleve dræbte eller saarede; Benet blev afskudt paa Kapt. Rey. General Trezel, som opmuntrede Tropperne midt under Fægtningen, fik en Kugle i Halsen og faldt omkuld (han skal være i Bedring. Oberst Le mercier erklærede, at man maatte opgive Angrebet og trække Tropperne tilbage, hvortil Marskallen strax gav Ordre. Det gik ikke bedre paa det andet Punke ved Kudiet Ali. Her tilsatte mange Officere Livet paa en hæderfuld Maade; blandt andre Jngenieurkaptain Grand og Kommandanten Richepanse. Artilleriellieutenant Bertrand, blev saaret. Efterat disse Forsøg, som Marskallen tilstaaer at han blot foretog for Honneurens Skyld, vare mislykkede, blev Armeen samlet om Natten, og inden Dagens Frembrud gik man tilbage over Wad-Ramel. Tilbagetoget var forbundet med store Besværligheder. Hele Garnisonen og en Mængde Arabiske Ryttere forfulgte Armeen paa det Livfuldeste; men bleve tilbagedrevne at det 85de Regiment, de Afrikanske Jægere til og en Bataillon af det 2det lette Regiment under Anførsel af dets Kommandant Chananier, hvilken især udmærkede sig. Han var ganske omringet af Fienden og havde mistet mange Folk, da han raabte: civæle Røi Araberne begge et Øiebletilbage, hvorpaa Jlden af to Geledder bedækkede Pladsen med døde Mennesker og Heste Bataillonen udmærkede sig ligeledes den følgende Dag, ligesom ogsaa den Afrikanske Bataillon under Oberst, Dupiniers Kommande. Efterhaanden aftog Fiendens Antal, dog maatte man bestandig udholde en kamme imod Fienden. Da man naaede Huuleier Ras er Albar lod Araberne sig ikke see, men Kabylerne maatte bestandig fordrives af de Franske Spa gis. Den 23de November ankom Armeen til Guelma. Marskallen lod de Syge blive der tilbage og Stedet stærk befæste. Han roser meget de unge Soldaters Mod og Udholdenhed, især nogle Regimenter og Batailloner og nogle Officere, saaledes Hertugen af Remours Adjutant, Oberst Boyer, og Oberstlieutenant von Chabannas. Hertugerne af Morte mart og Coroman og Hr. v. St. Adelgonde, som af Jnteresse have deeltaget i Krigstoget, have tilbudt Marskallen deres Tieneste ved de vigtigste Anledninger. Expeditionen ankom til Konstantinch uden Fægtning og har lidt meget af Veiret, men kun lidet af Fiendens Jld, imedens Kabylerne have havt over 500 Døde. Hele Artilleriet og alle de Syge ere bragte tilbage, og i Guelma er lagt en stærk Garnison, som et Udgangspunkt for en nye Expedition