Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-11-06
Om den smukke og tappre (35aarige) Cavalleri general Diego Leons Henrettelse berettes endnu Følgende: Man tvivlede allerede forud om hans Benaadning, da man blandt hans Sager havde fundet en Liste paa 84 Personer som skulde have været skudte, hvis Opstanden havde lykkedes, og deriblandt Espartero selv. (Mange ville mene, at dette var et af Regenten selv udspredt Rygte, for med desmere Grund at kunne fælde ham.) Om Midnat mellem 14 og 15 Oct. lukkedes alle Madrids Porte, og Jngen lodes ind eller ud før efter Henrettelsen. Nationalgardens Poster vare fordoblede og alle Garnisonens Tropper consignerede i deres Kaserner, Cavalleriets Heste stode sadlede, Regentens Palais var omringet af en Esqv. Husarer, og saaledes Alt parat paa det Værste. Kl. 11 om Aftenen havde LeonsDefensor, General Roncali, været hos Regenten at bede om Naade for ham, men forgiæves; Espartero bevilgede kun, at Leon maatte i sin egen Vogn føres til Retterstedet og døe uden forud at degraderes. Kl. 10 om Morgenen sloges Rappel i alle Gader, og Kl. 11 stod et Compagni af hver Bataillon ved Toledoporten. Pladscommandanten oplæste nu for disse den Artikel i Loven, ifølge hvilken Enhver der vovede at raabe om Naade, skulde skydes paa Stedet. Kl. 1 steeg General Leon, klædt i Stadsuniform som General-Oberst ved Husarregimentet la Princesa- og smykket med alle sine Ordener, i en aaben Calesche, ledsaget af sin Skriftefader og sin Defensor. En Esqvadron Linie-Cavallerie red foran, en Esqv. Nationalgarde-Cavallerie bagefter Vognen. Kl. 2 indtraf Toget ved Toledoporten. Leon sprang af Vognen og begav sig foran Troppernes Linie, hvor hans Dødsdom blev oplæst. Han udtalte nu de tidligere anførte Ord, hvori han erklærede sig uskyldig og raabte Friheden leve!" En Peloton paa 12 Md. blev derpaa kommanderet frem, og Leon traadte nogle Skridt tilbage. Med stærk og mandig Stemme kommanderede Generalen selv "yr!" Men Soldaterne skjøde ikke paa hans Kommando. Den Officeer, som kommanderede dem, maatte bringe dem dertil ved at gjentage Kommanden med Tilføiende af en velbekjendt spansk Eed. Generalen faldt da strax; hans Hjerne sprøitede til alle Sider. Tropperne defilerede derpaa forbi Liget, og en Piquet ledsagede det til Kirkegaarden. Diego Leon holdtes for at være den bedste Cavallerigeneral som den spanske Armee har havt i den sidste Krig. Han havde erhvervet alle sine Grader og sin Titel "Greve af Belascoain paa Valpladsen; i alle Fægtninger havde han udmærket sig ved et hurtigt Overblik og et forigt Mod. Paa Grund af hans Tapperhed, Pragt og elegante Holdning kaldtes han almindeligt den spanske Murat. Han var almindelig elsket baade af Officerer og Soldater, hvilket sidste er noget sjeldent dertillands, da den spanske Soldat ikke let føler sig hendragen til sin Chef Fra hans Chakot vajede bestandig en stor Fjederbusk, paa hvilken man i lang Frastand kunde kjende ham paa Kamppladsen. Leon tilhørte intet Parti, men hans ridderlige Sværmeri for den endnu skjønne Dronning Christine, hvis Sag han troede at burde forsvare, beredte ham hans sørgelige Endeligt. Da om Aftenen de første Skud vare faldne paa Slottet havde Dronningen just Sangunderviisning. Forskrækket spurgte hun sin Lærer, hvad denne Allarm betydede; Læreren søgte at berolige hende, men Dronningen erklærte, at hun befandt sig ikke vel, og man bragte hende samt Jnfantinden tilsengs, medens deres Overhofmesterinde og Gouvernante, General Mina's Enke, skjulte sig i en afsidesliggende Gang. En udenfor Slottet afskudt Geværkugle fløi ind i Værelset, hvor de kgl. Børn sov, og slog ind i Væggen en Tomme over Prindsessens Seng. Man kan tænke sig hvilken Nat de stakkels Børn oplevede, da enhver især af deres Omgivelse søgte at redde sig selv og lod dem være ene tilbage i det store Gemak Og da Faren var overstaaet maatte de, endnu angste og rystende, og skjøndt det var meget koldt, paa Regentens Befaling og ved hans Side, staae frem paa Balkonen og vise sig for de forbimarscherende Soldater. Ogsaa Arguelles, Dronningens Formynder, der havde været skjult den hele Nat, kom nu frem og lagde til Hs. Majestæt: "Det er Eders egen Moder som Eders M. kan takke for denne strækkelige Nat, thi hun havde betalt disse Folk for at myrde Eder!" Hele Staden var i en overordentlig Bevægelse; hvert Øieblik indbragtes nye Fanger dertil, som bleve grebne af de udsendte Husarer. General Leon, Chef for Regimentet la Princess, var den første Mand af Betydenhed som bragtes ind; hans Hest var styrtet i en Grøvt, den næste var Grev Requena (en Son af Hertug de la Rocca) forhenv. Garde officier og tjenst. Kammerherre hos Dronning Christine, samt forhenv. Generalstabschef Qvirogay Frias. Kort efter kom ogsaa Brødrene Fulgosio, Begge Oberster, indkjørte paa en Bondevogn, hvortil de vare bundne med Recb. Paa et Loft i Byen havde man fundet den forhenv. Krigsminister Nogaraguay. J leons Lommer havde man fundet en heel Deel vigtige Papirer, blandt hvilke et Brev til Espartero, hvori Denne opfordredes til at forlade Landet, da han (Leon) var af Dronning Christine udnævnt til midlertidig Regent. En stor Mængde Personer af de høieste Stænder ere deels bragte i Forhør, og deels arresterede. Ogsaa ere samtlige Hofbetjente og Kammerherrer dragne til Ansvar fordi de i Rædselsnatten havde holdt Smauserier med de oprørske Officerer i de kgl. Spisekamre, medens Arguelles, Dronningens Formynder, havde maattet tilbringe flere angstfulde Timer, indspærret paa et Staldloft. J Madrid, ere ogsaa arresterede to Damer som beskyldes for at have befordret nogle Officerers Flugt.