Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-11-06
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Doogtyvende Aargang. No. 89. Udgivet og redigeret af Fr., Thaarup, Etatsraad. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 6 November 1826. Anmærkninger til Hr. Førstelærer H. N. Baches frimodige Yttringer om Skolelærernes Lønninger og indbyrdes Underviis- og ning, i Skilderiet No. 56, 57, 59. og 61 d. A. Deres Yttringer, gode Hr. Bache, har De kaldet frimodige, og sandelig, med Hensyn til hvad De har behaget at sige om Skolelærernes Lønninger, ere de vistnok meer end frimodige hvilken Frimodighed Regjeringen, der har gjort saa meget for Skolelærernes Kaars Forbedring, og Deres Foresatte kun vil kunne tilgive Dem, ved ene at agte paa Deres Flid og Nidkierhed, i Deres Kalds Pligters Opfyldelse, og ved at skrive en Deel paa de Svagheders Regning, af hvilke De laborerer, og hvorover De fører Klage. Ved at læse Deres mindre vovede Yttringer om den indbyrdes Underviisning, kom jeg uvilkaarligen til at tænke paa den gamle Jsaaks Ord i Mosebogs 27 Cap. 22 V.: "Hænderne ere Esaus, men Røsten er Jacobs." Behag nu at laane Øre til følgende bemærkninger ved følgende Steder i Deres Yttringer. Spalte 886 No. 56 udbryder De: Man har ikke skammet sig ved offentligen at paastaae, at Skolelærernes Lønninger vare større end Præsternes. Da det maa formodes, at een af Landets Præster har gjort denne Paastand, burde De dog have udtrykket Sig beskednere, især da det paa evidenteste Maade er beviist, at Paastanden indeholder Sandhed. Behag at spørge Biskopperne i Aalborg, Viborg, Ribe og i Danmarks øvrige Stifter, eller det Kongelige danske Cancellie, og De vil da faae Troen i Hænderne. Striden ophørte, da Præsternes Byrder, bleve lettede. Behag at læse dette Blads No. 14, 22 og 23 d. A., der finder de Lettelsen at være -0. Endvidere No. 35, 36, 37. Spalte 887: "Lærernes Lønninger paa Landet ere heller ikke meget forbedrede." Naar Skolelærerne paa Landet maa faae den reglementerede Lønning uden Afdrag i Offer og Accidentser, og Tiderne ville tillade, at de til deres Boliger fik en Stue og et Par Kamre mere, end de paa de fleste Steder have, faae disse i Sandhed Alt hvad de behøve og bør have, naar de vælges af Bondestanden, og efter Landsfaderens Villie, tilkjendegivet i Reglementet af 10de Februari 1818, 4de §., ikke gjøre sig Fornødenheder, som overstige deres Kaar og Bestemmelse. Cancelliet bevilger nu og paa flere Steder, at Lønningerne maa gives dem uden Afdrag i Offer og Accidentser. Med Tiden ville vi vente og ønske dem større Huusrum, og da have de Alt hvad de fortjene og i deres Stilling behøve eller med Rette kunne gjøre Fordring paa. Spalte 903 No. 57 siger De, at anden Lærers ringe Løn og hans ugifte Stilling er Skyld i, at Skolen maa skifte Lærer hvert andet Aar. Kan man ei foreskrive ham visse Aar, som Kapellanen, Grønlandspræsten m. fl.: Hvor tidlig skal den unge Seminarist vel være Huusfader, Lad ham tjene for Rakel, som saa mange Ungersvende have maattet, i nogle Aar. Første Lærer har i Almindelighed 4 a 500 Rbd. &c., og dog vil han ikke kunne leve uden i bitterste Armod. Regjeringens Plan er i Almindelighed, at Førstelæreren i Kjøbstædskolerne skulle være theologiske Candidater og ordinerede Katecheter, og ere de det, da kan og bør de kunne leve af 400 til 500 Rbd., fri Bolig, Brændsel og Offer af Menigheden, en 4 a 6 Aar. Enhver anden, som søger og faaer det den theologiske Kandidat bestemte Embede, maa finde sig i at miste Katechetens Emolumenter, da han ei kan opfylde hans partes, ligesom Studenten, der søger og faaer det Seminaristen bestemte Embede, maa finde sig i den Seminaristen tildeelte Lod. Meer end 1/2 Deel af Danmarks Præster have ei 400 a 500 Rbd. subtractis subtrahendis. Præsten er jo dog vel og en "Lygtepæl paa Livets Vei, som lyser for de Reisende lige saa godt som Skolelærerne? De ønsker vist - saavidt jeg kan mærke - at lønnes høiere end Landsbyepræsten. Jeg har intet derimod, min Ven! Deres Arbeide er vist nok langt møisommeligere end Landsbypræstens og ligesaa vigtig og nyttig for Stat og Samfund. Men skulde Embedsmændene i Staten lønnes efter deres Arbeide, maatte Soldaten og Underofficeren lønnes høiere end Officeren, Copisten høiere end Contoirchefen, Amtsfuldmægtigen høiere end Amtmanden o. s. v. Spalte 904. Jeg tvivler paa, at Nogen kan ansee det allermindste af denne Beregning for overflødigt eller luxuriøst. Nei, saamæn! undtagen de 28 Rbd. til Hatte; thi hvori bestaaer dog de øvrige Klæder, naar De ovenfor har beregnet 60 Rbdlr. til Klæde, 20 Rbdlr. til Skræderløn og Tillæg, og 80 Alen Lærred til Linned, Dog, Beregningen har jeg i det Hele intet imod. Spalte 906: "Maaskee faaer han en Pension af 50 Rbd., som neppe er tilstrækkeligt til at leie et Kammer for, hvori han kan døe, maaskee Faa af dem, han viste Vei gjennem Livet, række ham nu en skjønsom og hielpsom Haand, Med Skolelærernes Pension seer det knapt nok ud. Jmidlertid have vi jo dog nu Hielpekasser, og, har De været en troe Lærer, bør De have saa megen Tillid til vor faderlige Regjering og Deres Foresatte, at der vil blive sørget for Dem, naar Synet og Kræfterne forlade Dem. Saa utaknemmelige ere faa Fædre og Mødre. eller Lærlinge, som have Evne, i Kjøbstæderne, at de ei skulle række Dem en hjelpsom Haand i Alderdom og Svaghed, især naar De med Embedsiver og Flid forener Blidhed i Væsen og Omgang, og et nøisomt og taknemmeligt Sind. Deres af Dem Selv forfattede Gravskrift, min Ven, er heel sørgelig, og indeholder en dygtig Reprimande til Regjeringen og Deres Foresatte, den De Selv maa forsvare. Spalte 907 anfører De Anordningens Ord, som befaler: "at Kjøbstædlæreren skal have saa meget, at han kan leve anstændigt og fri for Næringssorger". Men at leve anstændigt og fri for Næringssorger er relativt; Vanen har gjort mange Ting til Fornødenheder, som rigtig nok ikke lade sig anskaffe med hiin Sum, men som og lykkeligviis let kunne undværes. Jeg maa her tilraabe Dem Lukans Ord: Discite qvam Parva liceat producere vitam, & qvantum natura petat! Jnstituterne eller Privatskolerne berøve vist nok Lærerne i de offentlige Skoler i Kjøbstæderne de bedste og meest formuende Borgeres Børn; men hvo kan forbyde den dannede Borger at holde privat Lærer eller Jnstitut, Smaa borgernes Børn ere som oftest meget usædelige og slet opdragne; de overgaae langt de fattige Jndsidderes og Huusmænds Børn paa Landet i Usædelighed og Ureenlighed, og hos disse Børn ønsker vel ingen dannet Mand at have sine Børn siddende enten i eller udenfor Skolen. At disse Lærere tjene bedre, maa De finde Sig i, ligesom Præsten maa finde sig i, at mangen Huuslærer hos Grever og rige Mænd lønnes bedre og rigere end han Kunde 2 a 3 Slags offentlige Skoler ei oprettes i de større Kjøbstæder. Jnstituterne vilde da bortfalde af sig selv. Det øvrige i dette Stykke af Hr. Baches, frimodige Yttringer, er atter en Klage over u skjønsomme Medborgere, hvis Kierlighed, Agtelse og Yndest han visseligen ei vil kunne tilvende sig paa denne Maade, eller ved at dadle den velhavende Borgers Udgift til Livets anstændige Fornøielser. Jeg beklager Dem, kjere Hr. Bache, men De maa tillade mig at sige Dem, at det kommer an paa en Hovedundersøgelse, om Deres Næringssorger, dem De ikke bør have, virkeligen have deres Kilde i de smaa Jndkomster. De angiver Selv 4 a 500 Rbdlr., og minder mig derved om saa mangen brav Landsbypræst, om saa mangen duelig Civilbetjent i store og smaa Stæder, om saa mangen brav Skolelærer, som alle ikke engang have saameget, men komme alligevel ud, og have dog ikke allene Kone og Tyende, men undertiden 4 a 5 Børn at ernære. Mange saadanne komme baade igjennem uden at klage over Næringssorger, og gjøre ikke heller synderlig Gield. De er ikke i Stand til her at modsige mig, thi Beviserne for min Paastand, ere allevegne at finde, og De maa altsaa vel tilstaae mig, at Deres Jndkomster ikke ere Skyld i Deres Næringssorger. Gjør De Horatzes Ord til Deres Valgsprog, Multa petentibus desunt multa, Bene est, cui Deus obtulit pauca, qvod satis est, manu. De maa ikke gjøre Prætensioner, som Forsynet ei behøver at tilfredsstille. Fornuften maa tilbørlig vurdere Tingenes Værd og overeensstemmende dermed maa De afstikke Maalet for Deres Begjeringer. Naar den prantne Lune overfalder Den igjen, saa vil Lekture af saadanne Skrifter, som indbyde til Livets vise Nydelse, gjøre Dem herlig Tjeneste. Nu bestiger De, No. 59, Spalte 937, Dagens Pegasus, for paa den at forjage den onde Lune, der dog her, som der, saa kjendelig viser sig Man klager", siger De, over trykkende Afgifter til Skolerne, og Middelet, hvorved disse Afgifter kunde lettes, vil man ei nytte." Antaget, at færre Lærere kan bestride den indbyrdes Underviisning, er det maaskee muligt, at Afgiften i Kjøbstæderne kunde lettes, men paa Landet, hvor ingen Formindskelse af Lærere kan finde Sted, forøges de betydeligen ved Skolernes Udvidelse, de nye Jndretninger af Skriver borde, Tabeller m.m., som alt er og bliver ubrugeligt i den øverste Afdeling, der nu maa have Læsebøger, andre Skriveborde, andre Skrive materialier. Skolernes Antal paa Landet kan faa Stæder formindskes, naar Børnene ei skal have over en Fjerdingvei til Skolen. Og denne Formindskelse af Skoler er skeet og kan skee uden den indbyrdes Underviisning. See Skilderiet, No. 41 d. A.