Berlingske Tidende, 1834-01-31
Det Spanske Ministerium er tildeels blevet forandret. Hr. Zen Bermudes er bleven afløst af Hr. Martine, de la Rosa, og Justitsministeren af Hr. Gareli. Marineminister er Hr. Vasques Figuero, Finantsminister Hr. Arnalde ad interim. De øvrige Ministre beholdt deres Poster. Le Temps giver følgende Notitser angaaende de nye Medlemmer af Ministeriet. Vasquez Figuera var 1817 Marineminister. Hans Charakteer skaffer just ingen stor Garantie. Gareli, nu Medlem af Regentskabsraadet, var tidligen i Aaret 1822 Justitsminister; han er en i hver Henseende agtværdig Embedsmand, og hører til det halvliberale Christinos-Partie. Martinez de la Rosa, en af de meest udmærkede Talere i Cortes, ikke mindre navnkundig som Lærd, er vel bekjendt i Frankrige. J Aaret 1822, under Cortes, var han Minister for de udenlandske Anliggender. Han og Hr. Gareli spillede paa sin Tid en vigtig Rolle blandt det Partie, der forlangte en partiel Modification af Constitutionen i Cadix, og som af den Aarsag blev kaldet Modificantes eller pasteleros. De bleve styrtede ved Bevægelsen den 7de Juli 1822, der oprindeligen skulde have en Forandring af Cortes-Constitutionen, i deres Aand, til Tje meed, men ved Ferdinands, bag deres Ryg spundne Jntriquer, blev forvandlet til en fuldstændig Gjenoprettelse af Absolutismen. Havde Garderne den Gang vundet Seier, da vilde heller vikke de have undgaaet Kongens Hevn. Da Garderne tabte, mistede de strax tilligemed Marquis de las Amarillas og General Morillo, der vare i Forstaaelse med dem - Nationens Tiltroe, og gave derved et nyt Beviis paa, at Dannelsen af et Middelpartie er umuelig, under politiske Kampes øjeblikkelige oprørte Tilstand. – Hr. Arnalde er en duelig Finants mand, en erklæret liberal og en meget ærlig Mand. Da nu desuden Dhrr. Burgos og Zarco deel Valle, hiin for det Jndre og denne for Krigsdepartementet, beholde deres Pladse i Ministeriet ved Siden af de Ovennævnte, viser det sig tydeligt: at man heller ikke tør haabe i denne Ministerial-Composition at see noget desinitivt Ministerium. Men Udnævnelsen af Hr. Martine, de la Rosa til Præsident for dette Cabinet yder imidlertid en sikker Borgen for at Spanien vil erholde Jnstitutioner der harmonere med vor Tidsalders Aand. Rigtigt nok har man, ikke med Uret, beskyldt ham for at besidde for liden politisk Energie, men hans Hengivenhed for den repræsentative Regjeringsform er ophøjet over al Tvivl, ja, han turde maaskee, blandt sine nuværende Colleger, med Rette gielde for den Liberaleste. Da for Resten Hr. Gareli, omendskjøndt han har hørt til Medlemmerne af Regentskabsraadet, desuagtet er kaldet ind i Cabinettet; og da det desuden er blevet constateret: at der ikke finder nogen Uforenelighed Sted imellem en Ministers Functioner og et Medlem af hiin Autoritet, saa opkaster man med Forundring det Spørgsmaal, hvorfor da Marqvis de las Amarillas ikke ogsaa er indtraadt i Cabinettet? Men Svaret er let: Som Minister-Præsident vilde han maaskee ikke have været i Stand til, at vedligeholde den fornødne Jndflydelse paa Regentskabs=Raadet; derfor foretrak han at overlade hiint Præsidium til sin Ven Martinez, overbeviist om: at den ny Minister-Præsidents beskedne og uegennyttige Charakteer, saavelsom dennes, med hans egne fuldkomment overeenstemmende Anskuelser, ikke vilde taale, at der i Ministeriet foregik Noget, som ei stemmede med hans Principer. – Med Glæde tilføje vi, at fra nu af ville ogsaa de sidste Undtagelser fra Amnestien fuldkommen bortfalde, og at der ikke længere vil lægges nogen Hindring i Vejen for hine store Charakteerers Tilbagekomst, for hvilke som f. Ex. Mina, Galliano, Jstuciz -Hr. Zeas smaalige Ængstelighed hidtil har holdt Fædernelandet lukket.