Viborger Samler, 1848-04-25
Udenlandske Efterretninger. Det er efter Hamb. Corresp., at nedenstaaende Details fra Frankerig meddeles. Paris, den 17de April. Gaarsdagen var af overordentlig Vigtighed. Den provisoriske Regjering, nøiagtig underrettet om de forskjellige Partiers Planer, tog saa kloge Forholdsregler, at hine Exalteredes Rænker bleve frugtesløse. Man vil vide, at det var efter de to provisoriske Medlemmers - Louis le Blanes- og Alberts Anstiftelse, at der paa Marsmarken samledes 30,000 Arbeidere med Faner, tilsinds at petitionere Regjeringen om hurtig Organisation af Arbeidet ved en Association imellem Mesterne og Svendene. Jmod denne Demonstration havde den provisoriske Regjering kun at indvende, at Louis Blane og Albert ikke valgte den collegiale Vei for at drive deres Planer igjennem. Arbeiderne formeente tillige, at Reactionen opløftede sit Hoved, at Valgene til Nationalforsamling turde erholde et reactionairt Udfald; de anmodede derfor den provisoriske Regjering om at drage Omsorg for at Republiken vedblev at være democratisk. J de sidste Uger herskede Uenighed imellem den provisoriske Regjerings Medlemmer, der kunde inddeles i de borgerlige og democratiske Republicanere. Følgerne af denne Uenighed udeblev ikke. De forrige hemmelige Selskaber havde forvandlet sig til democratiske Klubber, i hvis Spidse stode Blanqui, Raspail og Cabet; de bleve dristige i deres Planer, der havde til Formaal Omstyrtningen af det Bestaaende. Democraterne stolede paa deres eralterede Beskyttere – Arbeiderklasserne. Privatgrunde bestemte desuden Blanqui til at styrte Regjeringen. Hans Skjændsel var bekjendt; kun ved at knuse sine Modstandere kunde han redde sig. - Middagstimen nærmede sig; Skrækken tiltog; Communisterne, saa sagde Rygtet, vare beredte til at svinge Sværdet og Brand faklen; truende Grupper dannedes; communistiske Talere henvendte sig til Masserne for at haranguere; Ultra-Klubberne have leiet Mordere eller Røvere, derskulde sprænge Regjeringen, fjerne den, navnligen La martine og Marrast, og indsætte i deres Plads Blan qui og Cabet. Farens afgørende Øieblik nærmede sig, og den vaklende Ledru-Rollin og hans Tilhængere sluttede sig til Lamartine og Marrast. Generalmarschen tonede efter den provisoriske Regjerings Befaling; en halv Time derefter stode 150,000 Nationalgardister under Vaaben, desuden de Mobiles 24 Batailloner. Som ved et Trylleslag stode 40,000 Md., ypperligt bevæbnede, paa Grevepladsen foran Raadhuuset; Gen. Duvivier samlede paa Karousselpladsen den mobile Garde, der i Stormmarsch indtog sine Stillinger. Overalt saae man de opplantede glindsende Bayonnetter. Ved alle Gadehjørner stode Pikets for at forhindre Opførelsen af Barricader; Gen. Courtais indbød i Spidsen for sin Stab den mobile Garde til at fraternisere med Nationalgarden, saa at der ret snart iblandt alle de Bevæbnede kun var een Tanke fremberskende, den – at ville forsvare den provisoriske Regjering med Liv og Blod. J største Skynding lod Oberst Rey befæste Raadhuuset; i Vinduerne, i Dørene stode skarpt ladede Kanoner, betjente af la garde republicaine. Banlieuens Nationalgarde kaldtes til Staden, ligesaa Legionerne fra St. Denis. Henved Kl. 3 om Eftermiddagen satte Arbeidernes store Tog sig i Bevægelse fra Marspladsen. Det var Søndag; Alle vare festlig smykkede, og man blev snart vaer, at disse Klassers Nød var skildret paa en høist overdreven Maade af deres Ledere. Et enkelt Corps førte sin Fane med en Jndskrift, sigtende til Petitionens Jndhold. Toget var uhyre stort. Nationalgardens Legioner gjennemskare det flere Gange, ligesom disse ogsaa escorterede det til Raadhuset. Paa en fiendtlig Optræden var under disse Forhold ei at tænke; et Tegn til Emente vilde have qvalt samme i Øieblikket. Regjeringen erholdt Deputationer fra de den hengivne bevæbnede Corps fra Skolerne i St. Cyr og fra Delegationer af de Regjeringen hengivne Klubber. Lamartine svarede disse, at han allerede forud havde været overbeviist om, at denne Farens Dag vilde blive til en Triumphdag for den provisoriske Regjerings Anerkjendelse. Hele Paris's Løsen maatte være. "Den hele, uddeelte provisoriske Regjeringsbestyrelse!" -Man havde haabet at strøe Tvedragtssæd imellem dens Medlemmer, at deele hele Landet i to fiendtlige Leire. Naar, som er uundgaaeligt, nogen Meningsforskjel yttrer sig iblandt os, saa bestaaer derimod vor Enighed i vor Fædrelandskjærlighed, i vor Kjærlighed til Republiken, i vor Hengivenhed til Frankerig. Haver Tillid til os Alle, og Republiken er reddet." Derefter viste den provisoriske Regjering sig in corpore ved Vinduet og hilsedes med mageløs Jubel. Nu aabnedes Nationalgardens Rækker og Arbeider-Deputationen nærmede sig. Den modtoges med kolde Ord af Adjunct Adam. Louis Blang begreb bedre sin Rolle og opfordrede Arbeiderne til at defilere forbi Raadhuuset, for at vi kunne give Eder Beviser paa vor Kjærlighed!" Nu istemmede ogsaa Arbeiderne Raabet: "Ned med Communisterne, Ned med Blanquil Ned med Cabet!" og Alles Lunger gjentoge Communisternes Dødsdom. Uafladelig indtil Kl. 10 om Aftenen strømmede nye Legioner af Nationalgarden fra Paris's Omegn til Hovedstaden. Uafladelig tonede Raabet: "Ned med Communismen!" og Byen, som om den var udreven af en stor Fare, blev samme Aften illumineret. Om Natten fandt store Demonstrationer Sted ved Ca bets Bopæl. Jndtil Midnat tonede det: à bas Cabet! Blanqui var forsvunden; hans Klub lukket. Blanquis udvalgte Skare vilde af en Omvei forene sig med Arbeidernes store Procession; men hans Klubbister sprængtes af 2 af Nationalgardens Batailloner. Den røde Fanefratoges hans Tilhængere. Den mobile Nationalgarde, Knøse fra 15 til 25 a 30 Aar, vakte, trods deres gamle Blouser og slette Pantalons, Parisernes og gamle Militairpersoners Beundring. National henleder sine Læseres Opmærksomhed paa de uhyre store Søndrustninger, der drives i England med største Hemmelighed. Adm. Parkers Flaade skal forøges indtil 8 Linieskibe (hvoraf 4 Tredækkere), 5 Fregatter, Corvetter og Brigger, 5 Dampfregatter, 5 Dampcorvetter. og 7 lette Dampskibe. Denne Flaade fører i Alt 1075 Kanoner. Adm. Napiers Flaade, der bestaaer af 2 Tredækkere, 1 Linieskib og 1 Dampfregat, skal forøges med 7 ny armerede Linieskibe fra 90 til 72 Kanoner. J de engelske Havne ligge 46 armerede Krigsdampskibe uden at optage i dette Antal de mange, der bruges som Paketbaade etc.