Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-06-17
Udbyttet af denne Reise, som varede indtil Aaret 1818, udkom siden i Trykken. Vi anføre her følgende Prøvestykker deraf. Paa Paaskeøerne, hvor K. i Forbiseilen landede, fandt han hos Indbyggerne ikke den gunstige Optagelse, som andre Søfarende kunde plæde sig ved. Hans Nærværelse opvakte tvertimod Frygt og Mistanke hos Jndianerne. Da han steg i Land, forat tage de af Cook og Lapeyrouse omtalte mærkværdige Statuer i Øiesyn, faae hans Folk sig nødsagede til at gribe til Vaaben; thi Indbyggernes Adfærd lod befrygte et Angreb. Først sildigere erfarede han Aarsagen til dette fjendtlige Sindelag. En nordamericansk Søcapitain der anførte Skonnerten Nancy fra Nylondonamerica, var for adskillige Aar siden landet paa Paaskeerne, for at fange Jndbyggerne og føre dem bort som Slaver. Efter en blodig Kamp lykkedes det hans Matroser at faae 12 Mænd og 10 Fruentimmer i deres Vold, og slæbe dem bundne ombord. Da Skibet befandt sig i rum Søn bleve deres Baand løsnede. Mandfolkene benyttede sig af deres Frihed, og sprang alle overbord, foretrækkende Døden i Bølgerne for et pinefuldt Fangenskab. Kun med Møje kunde Qvinderne afholdes fra, at følge deres Landsmænds heeltemodige Exempel. Efter dette tragiske Udfald blev den americanske Skibscapitain intet andet tilbage, end sin Giernings Skjændsel, og den Tanke, at have begyndt den frugtesløst. - Ved den indtrædende Sommer naaede K. Nordkysten af America, hvor han haabede af finde en Gjennemfart i det atlantiske Ocean Paa denne Fart fik han adskillige endnu ubekjendte Øer i Sigte. En Gruppe af samme kaldte han Kotzebue-Sundet. Climatet i denne Egn synes at være endnu raaere, end paa den ligeoverfor liggende Kyst af Asien. Under 66 Brede, den fjerneste Punkt, han naaede i nordlig Retning, viiste Reaumurs Thermometer, i August Maaned i Middagsstunden, ikke mere end 8 Sr. Varme. Jndianerne havde nu den høieste Sommer, og fandt Heden saa trykkende, at de for største Delen gik barfodede og nogne. K. landede her paa en Landtunge, der var bevoxet med skjønt Græs og forskjelligt Krat, og hvis Bredde paa nogle Steder reiste sig henved 100 Fod over Havet. Ved et Tilfælde blev han til sin største Forundring vaer, at han befandt sig paa et Jsbjerg, paa hvilket et halv Fod tykt Jordlag havde sat sig fast. Paa Steder, hvor Jsen var optøet, fandt Matroserne adskillige Mammuthsbeen, hvilke man, som bekjendt, ogsaa har opdaget paa Kysterne af Lena. Dette Særsyn bringer K. paa den selsomme Formodning, at hiin frosne Masse maa bestaae af Ur-Jis, medens den angivne Aarsag, som Værkets Rec i Jen. Lit. Zeit. bemærker, synes at bevise det Modsatte, og intet andet, end at hiin Egn maa engang have havt et tropisk Clima. - Den Søfarende, som fra Sydhavets yndige Grupper kommer til disse øde Kyster, forfærdes over endnu ogsaa her at træffe Mennesker. Denne Egns Beboere ernære sig af Fiskefangst og Jagt. Træ og Jernredskaber tilbytte de sig af russiske Kjøbmænd mod kostbart Peltsværk. De Jndianere, som K. traf, ere neppe at skjælne fra de ligeover for paa den asiatiske Kyst boende Tschutschker. De betjene sig af samme Vaaben, som de paa Østkysten af America boende Eskimoer, ogsaa deres Baade ere som de sidstes, konstigen forfærdigede af Fiskebeen og Sælhundskind, Disse lette Fartøier bringes uden Umage i Land, og tjene, naar de vendes omkring, de Jndfødte til natligt Ophold, ligesom et Telt. - Af de Reisendes forskjellige Beretninger fremlyser, at i Samojedens og Laplænderens, Grønlænderens, Estimens og det østlige Nordamericas Beboeres Sprog og Sæder hersker en stor Lighed, der ogsaa paa en umiskjendelig Maade læses i disse Folk Ansigtstræk, og den af Hr. Chamisso fremsatte Formodning, at alle Jndbyggere af de nordlige fra 60 liggende Lande høre til een og samme Stamme, lader sig imodsigeligen understøtte af mange Grunde. - Uagtet Kotzebue nøje undersøgte Nordkysten af America indtil 67, nordlig Brede, havde han dog ikke fundet nogen vestlig Gjennemfart.