Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1772-05-18
Til den høitærede og gudelskende Hr. Forfatter af den i Trykken udkomne Piece om alle Menneskers endelige Opreisning ved Christum Min Herre! Jeg er forbunden at aflægge til Dem min ligesaa ærbødige som skyldige Taksigelse for Deres respective Besvarelse, som De paa mine Spørsmaal, efter venlig Begiær, har behaget at lade indføre i vore bergenske Adresse-Contoirs Aviser. Men da jeg ikke er saa lykkelig at jeg forstaaer Grund-Sprogene; saa nødes jeg følgelig at henstille indsendte Forklaring til de Lærdes Skiøn, om Villien og Tiden vil tillade dem det. Jeg for min Deel lader bemelte Sats, som for langsommelig Tid siden er bleven pro & contra disputered, gjerne staae i sit Værd. Men dette ønsker dog mange med mig, at Bibelen maatte snarligen complet blive rigtig og punctuel verteret efter Grund Sproget, samt at derved Stiftelsernes selvgiorde Forandringer og indflikte Caremonier maatte af Grunden udryddes og forsvinde, som Skyggen for Legemet. Forunderligt synes det i saadanne polerede Tider, at en saa høivigtig Sags Udførelse har dvælet saa længe, hvis Jnfluence dog uden Tvivl, efter mine uforgribelige Tanker, har foraarsaget de fleste anstødelige Stridigheder og Schisma udi Kirken. Følgerne deraf har været og ere, baade paa en grov og paa en subtil Maade, forargelige; Gidde, saavidt mueligt er, i Grunden maatte blive lægede, saa man i Henseende til Ordet, af det ene saavelsom det andet derudi, ikke havde nødig at grunde sig paa et blot Synes og Maaskee, men som paa en uryggelig Sandhed. Raadmand Christian Braunman Tullin siger udi sit Skrift i 2det Bind Pag. 292, hvor han taler og Helvede og den evige Jld saaledes: Saasom man veed ikke Helvedes Beskaffenhed uden allene ved forblommede Lignelser, kand man heller ikke afgiøre den Sag, enten de Fordømte kand taale at udstaae en ævig Straf eller ikke, og om det ikke kand være ligesaa mueligt for Gud, at sætte Siælene i Stand, til at taale en ævig Plage, som en evig Glæde. Hvor vidt man end driver den Lærdom, at de Fordømte kand engang forløses fra Helvede, grunder den sig dog paa et Maaskee. Maaskee en Synder kand slippe med at pines i 1000 Aar, i 10000 Aar; Oforskrækkelige Plage! maaskee i 1000 Gange 1000 Aar; maaskee i al Ævigheds Ævighed." Hans Larssøn Tulle, som helst i sit Skrift, kaldet Bibel-Lys, sit imod det exegetiske Mørk, nøie har verteret, fter Grund Sprogene hen ved 500 Sprog, skriver dog ogsaa saaledes imod bemelte Sats, i sin 2den Part, Pag. 28, i Anmærkningen, hvor det hedder: Ja samme Vildfarelse (uemlig det ebraiske Ord Olam) har givet dem en stor Anledning til at fordreie de Sprog i Bibelen, som virkelig tale om de Fordømtes stedsevarende og ævige Pine. Om nu denne ævige stedsevarende Pine skal og bør forstaaes om en bestemt Tid, det lader jeg staae derhen, og med negen Høiagtelse forbliver respective Hr. Autors tienstskyldige Tiener, R. G. Da Skiftet efter afg. Dorthe Larsdatter, Waage ved seeneste Skifte Samling, paa Enkemanden Otto Cordings Forlangende, blev udsat til førstkommende 19de Maji; Saa vorder til den Ende herved indkaldet samtlig dette Boes Creditorer, at møde for Skifte=Retten paa Stadens Raadstue bemelte 19de hujus, Eftermiddagen Klokken 3 Slæt, for deres retmessige Fordringer at producere og godtgiøre, saaledes, som med Lov er overeensstemmende. Hvorefter da enhver kand vente at nyde lovlig Pleie. Bergen den 12te Maji 1772. H. Meyer. H. S. Heiberg.