JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
Hr. Professor Finn Magnusen siger i Skilderiets No. 98, Af vore Kunstnere er Hr. Historiemaler Høyer den eneste, som hidindtil har offentlig bevidnet Hr. Prof. Badens her omhandlede Fordømmelsesdom over den nordiske Mythologie sit Bifald. Jeg for min Deel er overbeviist om at Adskillige af vore meest udmærkede Kunstnere hylde den modsatte Mening, om hvis Rigtighed, jeg er fuldkommen overtydet. Jeg maatte nok spørge, hvem disse Adskillige ere? naar jeg af vore meest udmærkede Kunstnere, som, foruden Høyer, have givet min Mening bifald, kan anføre Lorentzen, Eckersberg, Lund, Clemens, Hornemann, Frisch, Møller, Gebauer, Wallich og A. Jacobsen. Alle disse ved Reiser og Antikens Studium dannede, og ved fortræffelige Arbeider hæderligen bekiendte Kunstnere have for god Smag til at de skulde forlade Jupiter, Mars og Venus med sine Duer, for at hylde kunststridige Spøgelser *), som den eenøiede Odin, den cenhaandede Tyr, og Freia med sine Katte. Enhver foretrækker Abildgaards i det Store og Alvorlige udførte Malerie, som forestiller Verdens Skabelse efter Orpheus, for sammes til Tidsfordriv malede Esquisse, som lader en Ko fremslikke Mennesket af Steen, og er at ansee som en Carricatur af det første. Den som kan gjøre Væsen af sligt, den som kan sætte en Carricatur ved Siden af et smukt historisk Malerie, og skære begge over een Kam, han veed ikke at gjøre Forskiel paa rimelige og urimelige Fabler, men finder disse ligesaa skikkede til Kunst opgaver som hine, ja opvarter maaskee endog Kunstens Dyrkere med Fablen om Ymer, som fødte en Dreng og en Pige til Verden under sin venstre Arm, og hvis Fødder avlede en Søn med hinanden. Det er vanskeligt, at bare sig for Latter, naar man hører sligt, hvad enten det foredrages af en offentlig, eller af en privat Lærer. Jeg i det mindste leer, og lader mig af den saga faste Recensent ikke afskrække fra at arbeide paa andet formerede Oplag af min Afhandling om den nordiske Mythologies Ubrugbarhed for de skjønne Kunster. Torkel Baden,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
Professor og Kunstacademiets Secretair. *) Sanledes oversætter jeg kunstwidrige Gespenster, som Göthe kalder dem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
Indenlandske Efterretninger. J Hr. Hempels Avis af 8de Decbr. læses følgende: (Jndsendt.) Efterstaaende, der giver Overtroen saa megen Næring og udvikler saa mange skiæve Domme, ønskedes maatte tiltrække sig vore Lægers Opmærksomhed og nøiagtigste Undersøgelse; da Tilfældet ellers lettelig vil give et Appendix til de endnu ikke ganske bestredne Hexehistorier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
Et iblandt Almuen roullerende Rygte fortæller: J Bullerup, 3/4 Miil nordost for Odense, henligger en Huusmands 12 aarige Søn siden Pindsetid, uden enten at have nydt ringeste Næring, eller havt mindste Udtømmelser; hans Mund og Øine skal heller ikke have været aabne i den hele Tid, men Hørelsens Sands gjør han Brug af, thi saa ofte Nogen nærmer sig, farer han ned under Dynen og holder samme med temmelig Styrke over Ansigtet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
J Flekken Heide og dens Omegn er i et Tidsrum af 14 Dage passeret følgende Ulykker: Den 27de October mistede en Mand Livet ved Uforsigtighed med et Gevær. Den 29de afbrændte en Bondegaard nær derved. Den 1ste Novbr. kantrede en Baad derfra, hvorved 10 Mennesker druknede. Natten til den 2 Novbr. afbrændte et Huus i Triebensee, hvorved 2 Børn indebrændte. Den 3die Novbr. afbrændte et af de bedste Huse i Heide, og den følgende Dag et andet. J de samme Dage afbrændte ogsaa et Huus i Gaushorn, og en Gaard i Albersdorf. Den 10de Novbr. afbrændte Eichthal, et herligt Anlæg i den breitenburgske Skov, ved Jtzeboe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
Blandede Efterretninger. J den norske Budstikke No. 67 og 68 læses følgende: Vil man sammenligne 1819 Aars Udførsel fra Staden Bergen med den Udførsel, der fandt Sted sammesteds fra i Aarene 1815, 1816 og 1817, da vil man finde, at Udførselen, til Østersøen er særdeles meget tiltaget, paa Grund af de sidste Aars fortrinlige Sildefiskerier; thi i Aaret 1815 udgik kun 121, i 1816 163 og i 1817 135 Fartøier til Østersøen, men i 1819 endog 243. Derimod var Farten paa England langt mindre i 1819 end i forbemeldte trende Aar, thi i 1815 udklareredes til England 58 Skibe, i 1816 34 og i 1817 33 Skibe, men i 1819 kun 16. Udførselen til Holland har omtrent holdt sig paa samme Fod, da dertil udgik i 1815 60, i 1816 68 og i 181763 ligesom a. 1819 67. Udførselen til Middelhavet er ikke aftaget, thi i bemeldte tre Aar udgik dertil i Gjennemsnit 39 Skibe og i 1819 45 Skibe. Forten til Danmank er betydeligen aftaget; derimod har Farten paa Frankrige og Spanien ingen synderlig Forandring undergaaet. Det samlede Antal af Fartøier, som udclarerede til udenrigske Steder i Aarene 1815, 1816 og 1817. var i det første Aar 535, hvoraf 40 med Ballast, i det andet 471, hvoraf 12 med Ballast, og i det tredie 406, af hvilke 13 vare ballastede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
Til indenrigske Steder udclareredes i 1816 234 Skibe og 197 Jægter, i 1816 182 Skibe og 164 Jægter og i 1817 186 Skibe og 127 Jægter. - Af de fra Bergen i forrige Aar udclarerede Skibe ere afgaaede til udenrigske Steder 621, hvoraf 15 med Ballast, og til indenrigske Steder 232 Skibe og 170 Jægter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
J en Skrivelse fra Stockholm af 20de November d. A. meldes følgende: Den Oeland, hvis kalkblandede Jordbund har, som bekjendt er, en stærk Vegetations=Kraft, havde store og til Opdyrkning meget brugbare Kongelige Skove (Kron Parker), hvilke Jndbyggerne brugte til Græsning for deres Creature. Kongen, som indsaae, at disse kunde anvendes paa en for det Almindelige mere nyttig Maade, fattede den Beslutning, at de skulde deles imellem Gaard-Eierne, og at en Deel deraf skulde anvendes til Anlægninger af nye Gaarde (Hemman). Hans Majestæt forordnede derhos visse Committerede, som skulde foranstalte denne Udskiftning, og Følgen deraf er bleven, at 120,000 Tønder Land ere nu, siden forrige Aar, udskiftede og bortskienkede til forskjellige Eiere. For med saa megen mere Drift, at udføre dette nyttige Verk, udnævnte Hans Majestæt i forrige Aar en provisorisk Styrelse for denne Øe, og overdrog Overopsigten af Samme til Ritmester og Ridder Adlersparre, som har frabedet sig al Løn eller Emolument af hvilketsomhelst Navn. Denne Mands Virksomhed har man, at takke for, at der paa den er anlagt et Allunverk, ved hvilket flere end 300 Mennesker nu finde deres Ophold, og hvor der af denne Vare exporteres aarligen til en Værdie af 40 til 50,000 Rdlr. Svensk Banco. Desforuden drives nu med megen Fremgang Qvægavl, Fiskerie, Steenhuggerie og Kalkbrænderie, saaat man med Bestemthed kan forudsige, at denne Øe inden faa Aar vil i Formue, Folkemængde og Jndustrie blive en af Sveriges vigtigste Provindser. Der paa Øen er ogsaa det første Skridt gjort i Sverrige til Afskaffelse af de saakaldte Skiøn(Laug). Hans Majestæt har nemlig ved et Rescript til Commerce-Collegiet, dateret den 13de i f. M., naadigst tilkiendegivet Sin Villie, at en ny Stad (Koping) maa anlægges i den sydlige Deel af Øen Oland, og i dette Rescript findes udtrykkeligen bestemt: "at enhver Svensk Medborger maa i denne Stad nedsætte sig og drive Næring som Handlende eller Haandverker, uden noget Baand af de saakaldte Corporationer, Laug eller Gilder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
J Slutningen af en Recension over Zoega Leben, Sammlung seiner Briese &c., durch F. G. Welcker, i Götting, Lit. Zeit. f. Aug. 1820, hedder det: "Enhver Læser vil, efter dette Værks Læsning, imodsigeligen fælde den Dom, at 3degahører til de fortræffeligste Hoveder, der i nyere Tider have sysselsat sig med Oldtidsvidenskaberne og bidraget til bedre Jndsigter i samme. Han forenede Hukommelse, Phantasie, Følelse, dømmekraft og Smag med en utrættelig Flid og den høieste Grad af Redelighed; man har sammenlignet ham med Socrates, og Mænd, der længe have kjendt ham, have stedse talet med Høiagtelse, Andre med Beundring om ham. Af elleve Børn efterlod han den ældste og yngste Datter og en Søn, der studerer Mathematik. Den Kongelige Danske Regjerings og nogle Venners Omsorg have betrygget Børnene mod Mangel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
En Doctor C. v. Brühl-Cramer har udgivet et Skrift om Drukkenskab og en rational Læge methode derfor, med et Forord af Huseland. Forf. anseer Tilbøieligheden til hidsige Drikke, ikke saavel for en moralsk som en physisk Sygdom, hvis Symptomer han omhyggeligen beskriver, og til hvis Helbredelse han angiver en ny Læge methode.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
Den længe ventede Udgave af de to Bøger af Eusebius Pamphilius Krønike af Joh. Bapt. Ancher, som allerede 1795 var færdig til Trykken, har nu endeligen 1819 i Venedig forladt Pressen
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
i det armeniske Klosters Trykkerie paa St. Lazaro, med typographisk Elegance. Udgaven i to Qvartbind koster 50 og i et Foliobind 90 Fr. Til denne Originaludgave er der tilføjet den armeniske Text en tro latinsk Oversættelse; ogsaa indeholder den vigtige Anmærkninger samt et godt Register.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
Det Skrift om Olympladerne, som Scaliger har udgivet efter et græsk Haandskrift, uden Forfatter, og som af mange ansaaes for uægte, er nu godtgjort at være en Bestanddeel af Eusebius's Krønike.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
J samme Trykkerie udkommer med det første en armeniansk Oversættelse af Philos Værk om Forsynet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
J Følge de fædrenelandske Blade for den østerrigske Keiserstat, Jan. 1820, har Staden, Wien nu 450 levende Forfattere; i Wien ere 50 Boghandlinger, 27 Bogtrykkerier, 18 Konst og Musik- og Landkorthandlinger, en stor Normal skole Boghandling, et Hof= og Statstrykkerie, 10 litographiske Anstalter &c. J Slutningen af det 18de Aarhundrede havde Wien kun 1417 Boghandlinger og 10-14 Bogtrykkerier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
Kjøbenhavns Børs d. 12 December. Cours. Hamb. 2 M. 255, a vista 258. Amsterd. 2 M. - . Lond. 2 M. - . Spec. 259. Specier solgtes til 15 Rbmk. 8 s. a 15 Rbmk. 8 1/2 s. Oblig. 67 1/2 a 68. Nationalbank-Obligat. (af Laanet d. 4 Febr. d. A.) 81 3/4 Rbdlr. r. S., eller 106 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbdlr. r. S. Norske Rigsbanksedler 16 a 16 1/2. Svenske Sedler 60 1/2 s. Disconto 6 pC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
Anecdot. Da Kong Christian d. 7de paa sin Reise besøgte Haag, anholdt en Tydsker om Audience. Efterat han var traadt ind i Kongens Cabinet, rullede han et meget stort Papir op, lagde det paa Bordet, og bad Hs. Maj. at maatte forelægge Ham en Slægtstavle, ved Hielp af hvilken han umodsigeligen kunde godtgjøre, at han nedstammede fra Huset Oldenborg, og havde den Ære at være beslægtet med Kongen. Monarken saae Slægtstavlen opmærksomt igjennem, klappede derpaa Overbringeren sagte paa Skuldren, og sagde: "Det er meget godt, kjere Fetter, det træffer rigtig ind; men giør, som jeg jeg reiser incognito. Den arme Genealogist pakkede sit Papiir sørgmodigen sammen, og gik. Næste Dag sendte imidlertid Christian ham en Rulle Ducater, for at trøste ham for hans feilslagne Haab. (T. Morgenblatt.) Partiskheden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
Wenn man mit den Leuten spricht, die unzufrieden sind, da erfart man recht die Wahrheit. Gan naturlich. Ohne Zeisel! Ogewitz. Gdte. Ja, lad os lee af hine Svage, som, blendede ved Lykkens Glands, alene Byrd og Titler tage til Formaal for en Hæderskrands! Ja, lad os laste og fordømme den lave, Egennyttens Træl, hvis Sang ei blues at berømme Det, der foragtes af hans Siel Men ynke vi den Nar som siger: at Haan og Spot i Tusindviis bør straffe hver den Skjald for Smiger, der synger en Magnat til Priis! Skjald!" raaber han, "fortjen at gielde for Friheds Ven og Sandheds Tolk; thiglem ei, at det bør Dig skjælde paa alle høifornemme Folk! "Man være pjaltet, for at bære det Navn af ædel, eller klog, De Store kjende ingen Ære det har jeg selv læst i min Bog"Naturen aldrig Dyd forøder paa Ham, der Guld og Purpur har Ved Hoffer man kun Tigre møder det blev jeg fra mit Taghul vaer. Alt er Foragt værdt hos de Høie, guddommeligt Alt hos de Smaae." Saa dømmer den Partiskes Øie; et oplyst Øie ikke saaDen sande Viismand i sit Hjerte ei hader Smigrens Sminke meer, end han foragter Dadlens Sværte og hædrer Dyd, hvor han den seer. Saa, ædle Skiald, Du stedse tænke! Og Krandsen, Du at flette gaaer, Fortjenesten Du altid skjænke, hvor lavt, men og hvor høit den staaer J. H. Kellaren John Barthold scalpsit. pinit."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-12
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-16
Ryeste jøbenhavn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-16
Skilderie af Syttende Aargang. No. 101. Udgivet redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 16 December 1820. Stiernemidnatten og Den Døende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-16
Tvende Digte, Professor F. Høegh Guldberg. Stjernemidnatten. Vær ene, med Dig Selv og Gud, mens dyben Midnat Jorden dækker, og Han langs Himlen vandrer ud, og mod Ham funkle Stjerners Rækker! Er Nat end mørk som Gravens Skjød, dog aldrig før var Du saa rolig, Din Tillid aldrig nær saa sød, Din Barm med Ham ei meer fortrolig. Som nu de venligt lyse ned, har, Fortids lange Vei tilbage, *) Det musikelskende Publicum underrettes om, at de fortrinligskjønne Compositioner af Hr. Kammermusicus Kuhlau til begge Digten udkomme som snarest. de Vidner til vor Harm og Fred bestraalet Fædres Fryd og Klage.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-16
J Slægt med den dem kjære Jord de end som Vidner os omringe, for ned fra Ham et Trøstensord og did vor Kummers Bud at bringe. Naar Verdensuhrets høie Slag, fra Pol til Pol, om Himlen lyde, paa samme Plet som første Dag. de gjennem Nattens Hvælving bryde. - Som Stiernen Tid og Sted Han gav, og Aar dens Bane ei forandre, har mellem Vuggen og Din Grav Han talt hvert Skridt, Du har at vandre. Du skimter ei i Stjerners Hær det Liv, som aander, Liv, som hviler, ei Rosen, som og dufter der, ei Øiet, som til Rosen smiler. Med Ham, der, hvor kun Hjerter slaae, sin Haand til Liv og Held oplader, Du over Dyb og Strømme gaae, som Barn med Tillid følger Fader! Den Døende. De sagtnes alt, de Bølger, de Storme lægge sig; og indad Bugten følger. kun venligst Luftning mig. Jeg hører i det Fjerne en kjendt og kjærlig Røst; og under Nattens Stierne. klar ligger Landets Kyst. Saa, Fædreland, da være velkommen nu Din Ro Did ginge mine Kjære. og der foreente boe. Hver Plet til Hjertet taler, hver Blomst har elsket Navn; thi mildnes mine Qvaler, thi glemmes alle Savn. Et grønnes Lund og Dale, ei lyser Luftens Skjær, ei synge Nattergale dog noget Sted som der. Og Dage uden Længsel; og Hjerter uden List, og Love uden Fængsel, de findes ene hist. J. Bølger, lette trille ad Fredens kjære Strand! Alt nærmer sig den Lille, der fører mig til Land. Jeg seer hans Fakkel lyse og veed, han leder trygt. Lad kun mit Hjerte gyse; det gyser ei af Frygt: Jeg Reisens Brødre siger for sidste Gang Farvel og glad i Baaden stiger, og ønsker dem mit Held. Din Fakkel, Barn, Du slukke! det blender mig, dens Skjær. Jeg vil mit Øie lukke. og aabne det først der.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-16
I Anledning af Hr. Prof. Badens sidste Erklæring, finder jeg fornødent at gjøre Læserne opmærksomme paa, at jeg allerede i mine bemærkninger S. 6 har tilkjendegivet den min bestemte Mening: "at Kunstens Studium efter Naturen og de græske Oldtidsmønstre, er den rigtigste Beskjæftigelse for de unge lærende Artister - men at det dog vilde være nyttigt for dem, som vistnok bør kjende det Vigtigste af den græskromerske Mythologie, ogsaa efterhaanden at gjøre sig bekjendt med deres eget Fædrelands gamle Gudelære, som allerede har vundet stor Opmærksomhed blandt det øvrige (i det mindste det gothiskegermaniske)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-16
Europas Videnskabsmænd, ja ogsaa tildeels blandt dets Kunstnere, i høiere Grad end her i Danmark, dens Literaturs egentlige Hjemstavn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-16
Hr. Professorens Spørgsmaal kan jeg ellers besvare saaledes, at saavel Thorvaldsen som Eckersberg virkelig have bevidnet mine Meninger i denne Henseende deres utvetydige Bifald. At hverken disse, eller vore øvrige af Hr. Professoren nævnte berømte og udmærkede Kunstnere, ville billige den nordiske (ligesaalidet som den græske) Mythologies artistiske Misbrug, er en Selvfølge af deres Smag og Kundskaber – men derimod troer jeg endnu ikke at Nogen af dem underskriver en ubetinget Fordømmelsesdom over den nordiske Mythologie, som aldeles ubrugbar for de skjønne Kunster.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-16
Naar Pundet af fiin dansk Raceuld betales med rede Sølv. . . . . . . . . . saa koster 100 Pd. . . 58 Rbd. 2 Mk. Naar denne ligesaa er tilberedt, saa bliver af 100 Pd. mellem 4050 Pd. reen Uld tilbage, altsaa antaget 45 Pd., saa koster 1 Pd. . . . . . . . . . . . . . 1 Rbd. 28 s. 3.) At slig Uld, formedelst de før omtalte Grunde, ikke lige godt modtager alle Farver, og er især ikke godt brugelig til lyse Farver, kan ikke nægtes; men dette kunde afhielpes, naar Faarene, førend de bleve klippede, vadskedes, og Ulden siden blev renset fra Sand og andre grove Ureenligheder; hvorved naturligviis maatte tages Hensyn paa Klimatet, og at Klipningen skete sildigere i Aarstiden. Dog er alt dette ingen Feil, som ligger i selve Ulden, men i dens og Faarenes Behandling, og kan ved Opmærksomhed ved Faarenes Bespringning, og bedre Paapasselighed ved Fodringen og Stalden afhielpes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-16
Skjøndt den danske Raceuld er meget fiin i Haar, bliver Klædet for Følelsen noget haardere end det, der er forarbeidet af forædlet Uld fra nogle af de tydske Skæferier, hvilket dog ligeledes er Tilfældet med den tydske Uld af lige Bonitet, der kommer fra Meklenburg og Neumark, og da det maaske kunde formodes, at Maaden, Faarene fødes paa, hertil bidrager noget, lod dette sig vel ogsaa afhielpe. Til Slutning maa jeg bemærke, at det næsten er 40 Aar siden at Uldforædlingen ved spanske Faar i Tydskland er indført, og jeg har allerede for 35 Aar siden i Berlin forarbeidet deraf. Ulden havde dengang langt fra ikke den Bonitet, som den nu har, men er bestandigen bleven forbedret; og haaber jeg, at den danske Raceuld ligesaagodt vil blive forbedret i Fremtiden. Kjøbenhavn, d. 30te Novbr. 1820. Friedr. Hertzsprung, Klædefabrikant og Dannebrogsmand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-16
Forlangt Jndrykkelse, i Anledning af den i Skilderiet No. 94 gjorte Opfordring.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-16
Endskjøndt Anmelderen heraf ingenlunde tvivler en, at saavel Hr. Justitsraad Nielsen, som yndre saakyndige Mænd, letteligen ville kunne gjendrive den Paastand, at Skæferier af spanske Faar i Danmark skulle være ufordeelagtige og uhensigtsmæssige; saa har han dog troet, paa Klædefabrikanternes Vegne, at burde anke mod den Yttring, at disse ikke skulle unde den danskespanske Uld, eller, fordi den var mindre god end den indførte, ikke være tilbøielige til at bruge den. Han har netop i denne Tid Leilighed til at overbevise sig om det Modsatte, da han i Foraaret 1819 kjøbte et Partie danskespansk Uld fra et Skæferie, der nedstammer fra Esrom, og i dette Foraar ligeledes et Partie indført spansk Uld, hvilke Sorter begge ere tagne under Arbeide. Af disse lader den danskespanske sig meget bedre behandle i Kartningen og Spindingen, mangler aldeles ikke Clasticitet, og, naar Prøver af samme Sortiment sammenholdes, vil den dansk spanske befindes at være fuldkommen saa blød og fiinhaarig som den indførte. Han er fuldkommen overbeviist om, at, naar Klæde af begge Sorter bliver færdig, det første da vil kunne udholde en Prøve med det sidste. Anmelderen maa tillige paaberaabe sig en Mands Dom, hvis Stemme sikkert her maa have megen Vægt. Det er nemlig Statsraad Thaer paa Møglin, som selv for ham har erklæret, at den Prøve af dansk spansk Uld, som ham samme Foraar af Hr. Kammerraad Drewsen var foreviist, kunde fuldkommen sættes ved Siden af den fra de sachsiske Skæferier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-16
Jndenlandske Efterretninger. Vor fortjente Componist, den som Menneske og Kunstner lige agtværdige Kammermusicus Kuhlau, har i disse Dage udgivet et Slags TidsfordrivsSpil, der maa blive baade Musikkjendere og Musikdyrkere kjærkomment. For at lede Vedkommende, inden de endnu gjøre Bekjendtskab dermed, paa Sporet, har han kaldt det Kaleidakustikon, i det samme forestiller os smukke hørlige, ligesom hiint Kaleidaskop gav og smukke synlige Gienstande. Det bestaaer af en liden i 21 Rum afdeelt Kasse; hvert Rum indeholder 11 Kaart; og, med enkelte Undtagelser, findes paa hvert af disse een Tact aftrykt. Ved Hjælp af Tacterne kan man da, naar samme forenes, danne sig saa mange nye Valtse, man behager; og er Fremgangsmaaden dermed følgende. Af Kassens første Rum trækker man et Kaart ud og sætter samme hen paa den til Spillet horende Tavle, da har man Valtsens første Tact Dette fortsætter man ved Trækninger af 2det, 3die, 4de Rum, indtil der af hvert af Rummene i Kassen er sat et Kaart hen paa Tavlen, og Valtsen saaledes er færdig. Vil man reent overlade Tactvalget til Tilfældet, anskaffer man sig to Tærninger; thi hvert Kaart er betegnet, deels med et Bogstav, som viser, til hvilket Rum i Kassen det hører, og deels med et Tal. Det Tal nu, de kastede Tærningers Øine kræve, søger man og hensætter samme paa Tavlen, i det man naturligviis begynder med Kaartene i første Rum, gaaer derpaa til andet og saaledes frem i Rum menes Talrække til det 21de, ligesom ovenfor mældtes. Med hver Kasse følger en trykt Forklaring, som gjør dette og andet Didhørende aldeles indlysende for Kjøberne. At der, fra Componistens Side, har ikke hørt liden Kunst tiltrods al denne Vilkaarlighed, dog at indrette dit Hele saaledes, at enhver af de utroligmange Valtse, der lade sig frembringe, glider saa let og flydende hen, som den var componeret for sig ene, vil befindes saare begribeligt. Da nu dette hans os til sandt Tidsfordriv forfattede Værk saa ganske egner sig til den meest behagelige Just, eller Nyaars Gave og, med Kasse, Tavle Forklaring og alt Fornødent, koster i den Rich ter Bechmannske Musikhandel, hvor det faaes, kun 5 Rbdlr. Sedler, (altsaa skjøndt varigt, kun fire Gange mere, end hvad de blot eengang brugelige 2 Spil Kaart til eet Spillebords usle Aftenmorskab koste) bør man, især da Componisten endnu tilhører os, haabe: at den meest rundelige Afsætning vil blive ham til Deel. Det klæder dog et Folk saare vel, at paaskjønne, mens de leve, de Talenter, det eier. Udmærke saadanne, siger en fransk Skribent, "er ei saa meget en Retfærdighed. som en simpel Klogskabslov, ved hvis upartiske Overholdelse flere lignende fødes."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-16
Virtuosen Capelmester Bernhard Rom berg er ankommen hertil i disse Dage, og agter paa Onsdag at give paa det Kgl. Theater med allerhøieste Tilladelse en stor Vocal- og Jnstrumental-Concert. B. Romberg betragtes som den første uulevende Konstner paa Violoncell, og skal i høi Grad have udviklet sin Konst siden den Tid, han for 16 Aar siden lod sig høre paa vort Theater, allerede da med udmærket bifald. Han er født 1770, og tiltraadte 1795 en vidtløftig Reise over Engelland og Spanien til Lissabon, da han endelig 1799 gik til Paris, og blev ansat der som Professor paa Violoncel ved Conservatorium i Paris. 1805 antog han en Plads i det Kgl. Capel i Berlin, hvor han indtil de sidste Tider opholdt sig. Hvad man især roser hos ham er den mageløse Lethed og Færdighed, hvormed han behandler sit Jnstrument og aftvinger det Toner, der synes at være dets egentlige Natur imod. Han har en Søn paa 9 Aar, som allerede er en fremspirende Virtuos og paa Concerten næste Onsdag vil lade sig høre.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-16
Odense, d. 12 Decbr. J disse besynderlige Tider vi leve i, hvor man saa gjerne fæster Lid til alt hvad der er vidunderligt, har ogsaa i Odense udbredt sig et Rygte om en 12 Aars Dreng i Bullerup, som siden Pindsedag hverken skal have nydt det ringeste Vaadt eller Tørt, og heller ingen legemlig Afgang havt i nogen Maade o. s. v.