Berlingske Tidende, 1787-09-01
De hidindtil for visse Sorter af Fiskevarer under den octrolerede Handel foreskrevne Regler, kunne for Fremtiden, i Henseende til enkelte Tilfælde, ikke meere finde Sted; men der maae, for saavidt andre eller flere Sorter af disse Varer, af de Handlende skulde forlanges, forholdes efter denne Anordnings 2det Kap. 14de s.; dog skal, naar intet nærmere imellem Vedkommende bliver bestemt, følgende hidindtil vedtagne Regler fremdeles i Almindelighed gielde, og det saa meget mere, som de sigte til at bestemme Beskaffenheden af de fleste vigtigste islandske Exporter. Ferske eller Blødfisk, naar den, som forsvarlig Kiøbmandsvare, skal være at ansee, bør leveres strax, efterat den er uddragen af Søen, og være umorken, samt ingen mager eller Skindfisk deriblandt. Hovedet bør være afskaaret, og Jndvoldenne udtagne, samt Fisken behørigen flækket, saaledes, at Beenet, er borttaget tre Leed neden for Navlen, og Skiællen paa Kullerne afskrabet. Den Fisk, der skal kunne antages som Klipfisk, maae frisk nedsaltes med det fornødne franske Salt, eller andet dertil ligesaa tienligt. Den bør reenligen opplukkes, og derefter virkes vel tør paa Terreneures Maade, saaledes, at den haver den fornødne Anseende, og kan conservere sig; saa maae og Nakken, med hvad der sidder om Beenene ved Nakken, afskiæres, førend den faaer den sidste Dags Tørke. Tørfisken bør være vel virket og igiennemtørret, ei malten, suur, slepig eller kassen. Nakken maae være afskaaren, naar den er halvtør, eller i Mangel deraf, førend den bliver imodtagen og veiet. Den ferske Torske ravn maa leveres strax, naar den er udtagen af Fisken; Buxerne maae være hele, og Ravnen rød af Couleur, haard og ikke gotten. Trannen maa være reen og klar, saaledes at den ikke sætter Fod. De Varer, som Jslænderne sælge af Landbruget og derhen hørende Drivt, i Almindelighed skal være forsvarlige, reene og vel behandlede. De af Landets Jndbyggere der ville lægge Vind paa saadan bedre Behandlingsmaade, kunne vente en eller anden passende Opmuntring efter Omstændighederne; helst naar Anlæggene ere af den Betydenhed, at de kunne have mærkelig Jndflydelse paa Handelen. Jngen, det være sig Fremmede eller Landets Jndbyggere, maa skyde Ederfugle, eller med Hund eller Garn fange og ødelegge dem, under 3 Marks Straf for hver Fugl, hvorhos den, der har været med, og ikke strax angiver det, bøder halvt saa meget, hvoraf Angiveren faaer Totrediedeele, og Bøygdens Fattige den øvrige Eentrediedeel, efter at de paa Sagens Undersøgelse medgangne Omkostninger ere fradragne, med mindre det skeer paa egen Grund, og saaledes at ingen Naboe derved kan lide Skade, Skulde derimod nogen foretage saadant paa en anden Eiers Grund, der maatte have gjort nogen særdeles Jndretning, ved at fredeEderfugle, være sig med at anlægge Holme i ferske Søer, eller med at bygge Reder til Fuglene eller deslige, da bøder han Skadegield efter Loven; og hvo som maatte befindes modvilligviis at beskadige eller ødelægge saadanne Jndretninger selv, straffes med Voldsbøder. Saa bør og Æg ikke tages uden af Eieren; og paa de Steder, som have flere Sammeiere, ikke uden med alles fælleds Samtykke paa bestemte Dage, og aldrig sildigere, end til den Uges Udgang, som er næst før St. Hansdags Ugen. Naar man mærker at Edersuglen begynder at holde sig til nogen Holm eller andet Sted, som just ikke er nogens Eiendom, for der at lægge Æg, saa bør man for det første lade den beholde Æggene, at den desbedre baade kan lokkes til og formere sig, indtil dens Formerelse kan blive saa kiendelig, at Æg kunde tages uden Skade for Yngelen. (Fortsættelsen følger.)