Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1831-03-14
Belgien. De 5 Magters befuldmægtigede Ministre, Frankerigs Talleyrand inclusive, have den 19 Febr. afsluttet en mærkelig Protokol i de belgiske Anliggender af følgende væsentlige Jndhold: "Londonnerkonferentsernes Bestemmelser ere kun en standhaftig Anvendelse af det store statsretlige Princip, ifølge hvilket Traktater ikke tabe deres Kraft, hvilke Forandringer der end foregaae i Folkenes indre Organisation, og for at dømme herom, maa Man gaae tilbage til Aaret 1814, da Belgien blev forbundet med Holland, for at befæste Europa Ligevægt. Dette Baand blev sønderrevet, og det tilkom ikke de 5 Magter at opkaste sig til Dommere over Aarsagerne hertil; men det tilkom dem, efterat dette Baand engang var sønderrevet, ikke desto mindre at forfølge det Maal, som de havde sat sig, da de knyttede det; det tilkom dem ved nye Kombinationer at sikkre Europas Rolighed. Magterne behøvede heri kun at raadføre sig med deres Traktater. De standsede først Blodsudgydelsen, og ved Protokollen af 20 Decbr. 1830 udtalte de dernæst de Pligter, som paalaae Be gierne. Thi hver Nation har sine særegne Rettigheder, men Europa har ogsaa sine, som den selskabelige Orden har givet det. De Traktater, som binde Europa, forefandt Belgien allerede, da det tilkjæmpede sig sin Uafhængighed, i fuld Kraft; det maatte altsaa ære dem, og burde ikke krænke dem. De 5 Hoffer overtraadte vistnok derfor ikke Ret og billig. hed, idet de først ved Protokollen af 18 Jan. og derpaa ved Definitiv=Protokollen af 20 Jan. nægtede Belgierne Ret til at gjøre Erobringer paa Hollands eller andre Staters Bekostning. Ved Protokollen af 27 Jan. forsøgde Magterne en Mægling mellem de stridende Parter, og da denne saavelsom den foregaaende blev antaget af Hs. Maj. Kongen, af Nederlandene, saa blev kun endnu tilovers for Konferentsen at fatte en Beslutning med Hensyn til Belgiens Protestation mod Protokollen af 20 Jan., der er saa meget vigtigere, som den er en fundemental. Det Ugrundede i Belgiens Paastand er indlysende, da der til de gamle belgiske Provindsers Gebeet endnu er føiet Fyrstendommet Lüttich, Des og det ellers har opnaaet Alt, hvad det kunde ønske: Adskillelse fra Holland, Uafhængighed, Sikkerhed for dets Gebeer- og Neutralitet, fri Skibsfart paa Floderne o. s. v. Efter saaledes at have drøftet og retfærdiggjort de foregaaende Protokoller, slutte Magterne med den bestemte Erklæring, at da enhver Erobringshensigt er uforenelig med Europas Fred og Belgiens Neutralitet og Uafhængighed, saa blive 1) de ved Protokollen af 20 Jan. 1831 fastsatte Bestemmelser fundamentale og uigjenkaldelige; 2) Belgiens Uafhængighed kun erkjendt af de fem Magter under de betingelser og med de Grændser, som følge af hine Bestemmelser; 3) Grundsætningen om det belgiske Gebeets Neutralitet og Ukrænkelighed indenfor de ovennævnte Grændser bliver i Kraft og forbindende for de fem Magter; 4) Belgiens Souverain maa uden Jndskrænkning antage de i Protokollen af 20 Jan. indeholdte Bestemmelser; 5) naar disse betingelser ere opfyldte, ville Magterne fortsætte deres Bestræbelser, for at ogsaa andre ved Belgiens og Hollands Adskillelse nødvendige Foranstaltninger kunne blive trufne; 6) de 5 Magter erkjende andre Staters Ret til at gribe saadanne Forholdsregler, hvorved disses Autoritet i de dem tilhørende Lande, paa hvilke Belgien gjør Fordring, kan blive hævdet; ethvert Foretagende af belgiske Øvrighedspersoner mod det Gebeet, som Protocollen af 20 Jan. 1831 har erklæret for hollandsk, vil blive anseet som en Fornyelse af den Kamp, hvorfor de 5 Magter have besluttet at sætte Grændser.