Viborger Samler, 1777-09-15
At ingen Provste=Ret maatte settes uden Bispens Foranstaltning, Reser. 18 Octob. 1743. 2) At Bisperne blev givet Magt, uden foregaaende Provste=Ret, at straffe Præsternes Forsømmelse og Overhørighed fra 1 til 5 Rdlr. Rescr. 20 Febr. 1750. Som Som var at ønske kunde tillades fleere høie Embedsmænd i deres Kreds, for at forkorte Processer; men alle have ikke Bispe Talent. Landemode er da vist en betydelig Ret og staaer til visse i Anseelse med andre Ober Retter. Dog kunde man, efter mine uforgribelige Tanker, ønske den nogle Forbedringer. 1.) Saavil det er en Ret, synes det alt for lidt, og alt for lang villigt, at en Sag et heelt Aar ei kan komme for uden bare 2 Gange, thi saadan Ophold og Henstand kan ei andet, end tilfældigviis forvolde adskillig Tab og Fortred. Naar en Sag der var bleven heftet, synes det rettere, at denne Ret aabnedes maanedlig, og Sagen saaledes forfulgt indtil endelig Paakiendelse, hvilket ei kunde gravere Rettens ordentlige Membra som alle ere paa Stedet; thi samtlige Provsternes Nærværelse behøves her ikke, siden de hverken ere Meddoms=Mænd, da Stiftbefalings Manden og Bispen ene dømmer, et heller ere de Stokke=Mænd, da disse bruges alene ved Underretten. Saaledes seer man, at i en vis Sag i Aarhuus Stift er bleven tilladt ved Rescr. af 24 August 1776, At Extra-Ordinaire Landemoder maatte holdes, hvilket ventelig kunde, og maaskee burde skee i hver Sag, endog uden nogen speciel Kongelig Ordre, især naar Dommeren ville agte det fornødent, eller Parterne derom vare enige, eftersom de 2de aarlige almindelige Landemoder intet derved kunde tabe, helst om deres Endeligt, efter nogles Meening, ei kan være langt borte. Betænker man dernæst, hvad det er Provsterne bestiller ved Landemoderne, hvad bestiller, – Synes det 2.) alt formeget, at de for sligt 2 Gange om Aaret skal reise 10 a 20 Mile, med egne Heste, Vogne og Karle, ofte i en travl Tiid og ondt Foere, men altid med stor Bekostning, ja større, end det heele aarlige Salarium, og som er ret fortredeligt, endda føre Pibekraver med, som er saa ømmelig en Fragt, at Bisperne giorde en Velgierning, naar de ved et Montum maatte blive hiemme; thi desuden, efter mine Tanker, burde en Pibekrave aldrig bruges, uden hvor en Messe=Serk eller Hagel skal bruges, saalænge det ene med det andet skal bruges. Siden nu alting i vor Tiid behandles skriftlig, endog det, som ved Landemoderne handles, saa kunde man tænke, at ligesom alle Rettens Betientere, og alle Skifteforvaltere, verdslige og geistlige, 2 Gange om Aaret aflegge Regnskab til Stiftamtmanden, for hvis ved deres Jurisdiction kan være faldet til Justitskassen, Foror. af 30 Decemb. 1738, uden at de derfor selv møde, saa kunde Provsterne ligeledes til de foresatte Landemoders Tider. Oo. 2. Tiider indsende ved et vist Bud deres Regnskaber, og derfore gives Qvitteringer og Pensioner tilbage; thi dette er dog heele Forretningen for saa møisommelige Reiser. Vel veed jeg, at en vis Biskop engang har gjort Forestilling herom, men saa længe fleere ei blive enige derom, og Forestillingen ei kommer til og fra Kirke-Jnspections Kollegium, saa bliver dette iblant andre Desiderata. Slutningen bliver da denne: Landemoder, saavit de ere Jurisdictioner og Oberretter, ere af lige saastor Betydenhed, som andre Ober=Retter, og med lige saa stor Ære kan kaldes Landemoder, som hine Lands=Ting. Provstemoder derimod ere Samlinger af Stifternes Provster ved disse Retter, som ere al Ære værd, saavit de ere Lovens Stiftelser, fornødne i Oldtidens Mørke, men i vore opklarede Tiider undværlige, da Provsterne have paa Konsistorio slet intet at forrette. Nyeheder.