Aalborg Stiftstidende, 1828-04-17
Samtlige Pariserblade have den 4de April indeholdt den Bekjendtgjørelse fra Politie=Præfecien, som vi i Gaar omtalte. Det Factum den omhandler minder altformeget om hine Forsamlinger, under Navn af Klubber, som, i Revolutionens Begyndelse, havde en saa mærkelig og tildeels rædsom Jndflydelse paa dens Gang og for en stor Deel styrede de daværende Nationalforsamlinger, til at man ikke maae finde Prefectens Advarsler imod lignende, heelt velgrundet, hvorhos man tillige ei vil kunne andet end bifalde den maadeholdende Tone, som denne Bekjendtgjørelse udmærker sig ved. - Vi meddele her dens Hovedindhold: "Den Forsamling, som sidste Søndag har funden Sted i de elysæiske Marker, den Maade, hvorpaa den var organiseret, Naturen af de Beraadslagninger, som forefaldt i samme og den Offentlighed, man har givet den, alt dette har gjenkaldt smertelige Erindringer, hos forstandige Folk og Venner af Orden maattet vække Bekemring og hos Regjeringen Uroe. - Valgene af Nationalrepræsentantere er ustridigt den vigtigste af de Operationer, som Borgerne ere kaldte at virke til; disse Valg have for dem paa den ene Side lige saa stor Jnteresse, som det paa den anden Side er billigt og nødvendigt at tilstede dem Midlerne til at uddanne deres Jndsigter over denne Gienstand. Men disse Midler ere ogsaa forhaanden. Journaler, Flyveblade, politiske Skriftemaal, Circulairskrivelser kunne og tør med fuldkommen Frihed udbredes. Dette er endnu ikke Alt. Jevnligen danne sig Forsamlinger, mere eller mindre talrige, i hvilke flere Valgmænd beraadslaae med hinanden og søge at komme til Overeensstemmelse. Disse Forsamlingers Tilværelse er Regjeringen bekjendt; for dem lægges ingen Hindring i Veien, fordi de, dannede i Privathuse og uden nogen Virkning udenfor disse, aldeles ikke lade befrygte skadelige Følger. Men dette er ikke Tilfældet med den Forsamling af Valgmænd af det 1ste Pariser-District, som sidste Søndag blev holdt i de elysæiske Marker. Den var sammenkaldt; den havde forsamlet sig paa et offentligt Sted uden dertil at have erholdt Tilladelse og selve uden derom at have underrettet den til Ordens Overholdelse vedkommende Øvrighed; den har formeligen organiseret sig; den er gaaet til Værks som en delibererende Forsamling, har gjort Forskrifter og Anordninger bekjendt, uden at man kan skimte nogen Autoritet, fra hvilken de ere udgangne; den har havt sine Præsidenter, sine Secretairer og fuldstændige Bureaux, uden at man har kunnet erfare, fra hvem disse Embedsmænd have erholdt deres Fuldmagter; - den har holdt en formelig Be raadslagning; flere Talere have i Form af Undersøgelser, over Candidaternes Adkomster, tilladt sig at berøre de offentlige Autoriteters vigtigste Handlinger, at rose eller dadle Kamrenes og Valgcollegiernes Adfærd og det over hele Frankrig; - den er bleven udsat til en bestemt Tid, for da atter at tage fat paa Traaden af sine Forhandlinger, og Dagen derpaa have Journalerne bekjendtgjort denne synderlige Forsamlings Deliberations-Protocol. Vel maae vi tilstaae, fordi det er Sandhed - at den offentlige Orden forsaavidt ei er bleven forstyrret, som disse levende Debatters Jndflydelse ikke trængte ud iblandt Folket og den offentlige Autoritet ei blev sat i den Nødvendighed, øieblikkelig at blande sig deri. Jmidlertid kan man dog ei fordølge, at slige Forsamlinger, som iværksættes uden den offentlige Autoritets Mellemkomst, have noget Uregelmæssigt og Farligt hos sig, og derfor ei kunne taales. Loven af 5te Februar 1817, som bestemmer Regulativer for Valgforsamlingerne, forbyder paa det bestemteste alle Discussioner eller Beraadslagninger. Hvorledes kunde da det, som ved Lovgivning er forbuden i en regelmæssig og lovlig Forsamling, hvor en til den Ende med kongelig Autoritet indsat Embedsmand præsiderer tilstedes i en Forsamling af de samme Borgere, naar denne hverken var forudseet eller autoriseret, ei heller nogen med en lovmæssig Character beklædt Person bemyndiget til der at paasee Orden og vogte for farlige Overtrædelser. Hvorledes kunde man falde paa, at det skulde være een eller flere Personer, tilladt, efter Behag at forsamle et nok saa stort Antal Borgere paa et offentligt Sted, for der at give baade den indenlandske og udenlandske Statskonsts alvorligste Gienstande til Priis for ubetænksomme og lidenskabelige Discussioner, Man gjør den bemærkning, at den Forsamling, som fremkaldte disse Yttringer, kun bestod af Valgmænd og at i den blot blev behandlet slige Spørgsmaale, som angik Candidaternes Adkomster. Men knytte slige Spørgsmaale sig ikke af sig selv til alle Lovgivningens og Statskonstens Spørgsmaale? At tilregne en Candidat hans Fremgangsmaade ved et eller andet Lov=Udkast eller ved en eller anden af Regjeringens Foranstaltninger, at nævne den enten med Roes eller Dadel, heder det ikke nødvendigt at underkaste dette Lovbud eller denne Foranstaltning selve Forsamlingens Censur Og for nu at blive ved den her omtalte Forsamling, have ikke Talerne i den med Jver yttret sig over den øverste Autoritets Beslutninger, over flere af Kamrenes Bestemmelser og over Valg Collegiernes Adfærd, Have de ikke bekjendt sig til visse Grundsætninger, fremsat Meninger, bestridt Rettigheder, omhandlet Pligter, Alt dette har rigtignok tildraget sig uden Uroligheder; men Forsamlingen var førstegang sammen; den offentlige Nysgjerrighed var endnu ikke vakt. Hvo kan indestaae for, at en ny Forsamling ikke vil frembringe andre Resultater, Dennegang var det fredelskende Folk, som ikke vilde forstyrre den offentlige Rolighed, men dette er først et Forsøg og i al Fald et givet Exempel. Opmuntringer til at følge det ere offentlig udgangne til alle Valgmænd. Hvilken forstandig Mand eller redelig Borger vil paastaae eller love for, at Forsamlingerne overalt ville gaae fredeligt af, at Meninger ville fremsættes uden heftig Modsigelse, at Debatterne ville blive uden Personligheder, at Lære og Exempel vil blive uden Fare, og at Gnisterne af slige levende Discussioner ville tænde og udbrede ødelæggende Flammer rundt omkring sig? – Naar Valgmænd saaledes have Ret til, paa Opfordring af En iblandt dem, at forsamle sig, hvilket Middel gaves der da til at forhindre, at ikke ogsaa Borgere, som ikke ere Valgmænd, paa deres Side forsamlede sig, for at beraadslaae om Gjenstande som angaae dem? Hvor befindes den Lovartikel, som hjemler Valgborgerne en slig Ret, men nægter de andre en lignende Frihed? Hvad skal da gjøre Ende paa slige tumultuariske selvtiltagne Rettigheder, Hvad slige Overtrædelser taales Regjeringen vil sikkre Alle deres Rettigheder i fuldeste Maade; man betager Frihedens Fiender al retmæssig Grund til Klager og Bekymringer, naar man modsætter sig farlige Excesser.