Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-09-30
Fædrelandet. Blandinger. Fra Horsens skrives under 26de. Hs. K. H. Kronprindsen med Følge kom paa Reisen. til Aarhuus herigjennem Byen i Søndags Eftermiddags Kl. 2 1/2. Hs. K. Høihed opholdt sig ikke i længere Tid ber, end netop den som medgik til nyt Forspand, og reiste derpaa videre til Skanderborg, for endnu samme Aften at være i Aarhuus. - Peter Hjort Lorenzen, indtraf hertil igaar. Neppe var det bekjendt, at han efter sin Ankomst til Gjæstgivergaarden havde begivet sig til den djærve Mands Bopæl, der første Gang i Viborg løftede sin Stemme for vore danske slesvigske Brødres Sag, for en Skare af Danskhedens Venner" samlede sig udenfor Dennes Bolig og bragte Sprogets, kjække Forsvarer, et tredobbelt Vivat!" Lorenzens brave Vært indbød hele Skaren til sig, for at Enhver kunde personlig hilse paa den kjære Gjæst, og tømme et Glas paa Dennes Sundhed. Efterat Toget havde, som det sig sømmer Dannemænd, taget Afsked, ventede det udenfor indtil Lorenzen gik tilbage til Gjæstgivergaarden. Han ledsagedes nu hjem under Sangen "Danmark, deiligst Vang og Vænge", og efterat et ærligt dansk Godnat paa Alles Vegne var sagt ham af en Mand, der flere end eengang har viist, at kun Sandhed og Fædrelandskjærlighed er hans Formaal, lød udenfor Gjæstgivergaarden atter et tredobbelt "Leve!", hvorefter Toget skiltes ad. Lorenzen er idag afreist til Haderslev." Af Lauriz Skaus Tale i Gram, saaledes som den ikke ifølge Politimester- og Cenfordom har kunnet være indrykket i Dannevirke", men saaledes som den er indrykket i Ribe Avis anføres her følgende Brudstykke: Mange her i Nordslesvig sige: Kongen er baade en klog og en god Mand, men han lader de Andre formeget raade. - Stille, saadan maa vi ikke tale; vi beskæmme os kun selv. Ere vi Mænd i Slesvig da slet intet andet end Tosser og Børn, Naar vi indrømme, at Christian den 8de er en viis Regent, som indseer hvad der tjener til vort Vel, hvorfor vivi da være eenfoldige Undersaatter, som lade os indbilde af enhver Skalk eller Nar, at det er til vor Skade? Naar vi veed, at Kongen er en kjærlig Landsfader, som Jntet hellere ønsker, end fra sin Trone at uddeele herlige og velsignelsesrige Gaver til Folket, hvorfor blive vi, Landets Sønner, da frygtsomme og tavse staaende i vor Krog, fordi de Tjenere, der skal bringe os Gaven, see suurt dertil og komme nølende med den istedetfor, at vi frimodigen skulle springe frem og med Jubel og Tak gribe efter den velmeente faderlige Velgierning? Hvorfor bære vi os af som forkjællede eller forkuede Børn, der kan blive store og voxne, uden at tænke paa, at de nu ere blevne selvstændige Mennesker, der selv have deres Skjæbne i deres Magt? Har i den Grad Landets Frugtbarhed forkjælet os og de Fornemmes Fortydskninger forkuet os. - Vil vi nu ikke tilstaae dette; saa lad os heller ikke altid kaste Skylden paa Andre, men hellere anklage vor egen Dorskhed. Jeg har staaet for Majestætens Aasyn, og jeg gjentager det: Kongen er vor, er Folkets fuldtroe Ven; men Han vidste ikke, at vi havde Tillid til Hans Viisdom, og at vi anerkjendte Hans Bestræbelser for vort Vel; thi vi tang, medens Hans og vore Fiender raabte høit, vi sad stille, medens de Andre oprørte Landet til Utilfredshed. Derfor, mine Venner, ville vi være vore egne, være Landets, være Kongens oprigtige Venner, saa maa vi have Tillid til Kongen og Tillid til os selv. Vi maa bortkaste den Tro, at Enhver er klogere end vi, naar han blot tager Munden fuld og at Enhver er mægtigere end vi, naar han blot puster sig op(Vedholdende bifaldsraab.) Naar denne blinde Godtroenhed ikke længere berøver os al Forstand og alt Mandshjerte, saa skal J snart see, hvorledes deres selvgjorte Paastande og falske Beviser forvandle sig til Snakkeprøver, vi kan more os over deres uhjemlede befalinger og Myndighed til Komedier, vi kan lee ad. (Bravo, bravo) Kongens Tjenere kan ikke have mere Magt end den, han giver dem (nei, nei), tiltage de sig mere, saa gjælder det ikke, uden naar vi godvillig lade det giælde. 3) *) De indklamrede Linier ere strøgne i Dannevirke, af Bladets Censor Under det Festmaaltid, som fandt Sted i Flensborg i Borgerforeningen den 18 Septbr. i Anledning. af Hs. Maj. Kongens Fødselsdag, udbragtes blandt flere patriotiske Skaaler følgende af Dr. Duseberg paa Plattydsk: Wi wünschen und haaben, dat Dännemark un de Hertugdömer mögen tosammen bliven ewig ungedeelt, und darop lat uns de gesamme Staat en Hoch (Fl. 3t.) bringen!"