Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-10-30
Hvad om Storebelt og Lillebelt kunde saaledes komme til at udgjøre Danmarks Grændse? – Det seer sort ud paa den politiske Himmel, og Danmark ligger paa et farligt Strøg. Snappe de Sielland – som før er skeet -"Aab, det har vel ingen Nød. – "Men i værste Fald Hvad kunne Vi gjøre, Vi ere jo ikke stærke nok til at forsvare os mod nogen af de store Magter, undtagen med Pennen, af den diplomatiske Vei. - Hvad skulle Vi vel udrette med 30,000 Linietropper og ligesaameget Landeværn til at forsvare vore smaae, adskilte Provindser med deres store Kystudstrækninger. - Jntet. - Men der for skulde ogsaa almindelig Værnepligt og Vaabenfærdighed snart, strax indrettes. - Blichers Grundideer i saa Henseende ere følgende: a) Alt Mandkjøn fra 18 til 60 Aar er værnepligtig. Undtagelser ere alene Embedsmænd, Krøblinger og de, der ere beladte med enten permanente eller chroniske svære Sygdomme. b) Kjøbstæderne skulle afgive Artillerister og Jægere, Landet Rytteri og simpelt Fodfolk. c) Underofficererne ved de nu garnisonerende Regimenter maatte inddøve Mandskabet sogneviis; Officererne (de subalterne) distriktsviis, og saa videre Compagni= og Eskadronschefer herreds- og amtsviis. Ligesaa i Kjøbstæderne. d) Exerceerhusene i disse maatte jo herved afbenyttes; ogsaa for de nærmeste af Landfolkene. e) Uniformeerne maatte opfylde Ordets Betydning - være eens: blaae Kofte og Buxer (den røde Farve falder Fienden lettere iøine), Hat, med symbolisk Tegn for hver Vaabenart: Kanon, Jægerhorn, Sabel, Bajonet. f) Vaabnene maatte udleveres af Tøihusene paa Modtagernes Ansvar. Men Krudt og Kugler bliver en bestandig Udgift for det Offentlige. - Det var herved et aldeles ikke overflødigt Ønske: at de glatløbede Musketteergeværer og Carabinerne bleve riflede og fik Percussionslaase. Som de nu ere, gjøre de, selv for Alvor, kun meest blind Allarm. 8) For Sødefensionen maatte sørges ved et større Antal Kanonbaade – om muligt - flere Linieskibe, og Kystmandskabs - ogsaa en Deel af Søstædernes - Jndøvelse. b) Det er øiensynligt, at denne Organisation af Krigsvæsenet, ved hvilken Fædrelandet fik en tidobbelt større Forsvarskraft end nu, tilligemed vilde vorde saa meget mindre bekostelig, end den nærværende: at de subalterne Officerer kunde erholde en saa betydelig forhøiet Gage, at de ikke til det 40de ja 50de Aar skulde føre et unaturligt Munkeliv; men paa lovhjemle Maade efterleve Naturens Bud og Statens Fordringer til alle dens Borgere.""Fædrelandet, har i tvende No. fremsat de Grundideer, hvorfra det vil gaae ud, naar det engang vil bedømme Resultatet af Militaircommissionens Forhandlinger. Der formenes da, at der ikke kan opstaae den mindste Tvivl og Commissionens Forpligtelse til at ordne Forholdet mellem den danske og den holstenlauenborgske Krigsmagt; fremdeles fordres, at den skal have havt det Hverv, at fordeele Værnepligten ligelig og eensartet paa alle Klasser. En af de vigtigste Gienstande - hedder det videre - hvortil Man tager Hensyn ved en Armees Organisation, er Retstilstanden, hvori Jndividerne, hvoraf den bestaaer, befinde sig. Denne Gienstand har i lang Tid ikke været synderlig paaagtet, og er vistnok i høi Grad trængende til Reform. Det nu bestaaende System, om dette Navn iøvrigt kan anvendes paa den Samling af beterogene Bestemmelser, der indbefattes under Militairretten, skriver sig fra de hvervede Armeers Tider; Man synes næsten at have overseet den mærkelige Forandring, som indtraadte da Man indførte tvungen Udskrivning af Landets Børn og tvungen Hjemforlovning, der paa engang gjorde Manden, til Soldat og Borger. Armeens Underhold er dernæst et af de Puncter, hvorpaa vi formene at Commissionen, maa have henvendt en særdeles Opmærksomhed. Den maa have sørget for, at ethvert Jndivid i Armeen finder en ifølge sin Stilling passende, snarere rundelig end kneben Underholdning, og at Bestyrelsen af alle de hertil hørende Grene med den deraf flydende Regnskabsførelse sættes paa en saadan Fod, at der uden for stor Udgift og Vidtløftighed findes den behørige Control, og at Hæren, kan bevæge sig, forreges, forlægges, uden at derved indtræder Uorden og Savn. Til Armeens Underhold henregne vi den hele Forpleining i sund og syg Tilstand, Beklædningen, Monteringen og Forsyningen med Vaaben og Krigsfornødenhed. Ligesaa væsentlig som Armeens Underhold er dens Commando, Disciplin og Uddannelse. nøieste Forbindelse med Krigsmagtens Disciplin og hele Udvikling staaer Forfremmelsen gjennem de forskjellige Grader. De Regler, som i denne Henseende følges ved den danske Hær, ansee vi som en af Hovedaarsagerne til Hærens Forfald. Danmark er maaskee den eneste Stat i Europa, hvor de Meniges Classe, Underofficeersclassen og Officeersclassen staae som trende aldeles afsondrede Classer, i Samfundet, som hver især recruterer sig paa sin egen Maade, forfølges dette System, saa vil det inden kort Tid complettere sig ved at tilføie en 4de Classe for Generalspersoner, og besætte den udelukkende (eller dog i Reglen) med Prindser; thi kun ved dette Middel kan Ungdomskraft bringes ind i denne Classe, hvilket dog er af den yderste Vigtighed, især i Fred, hvor ikke de besværlige Krigsysler afhærde den alderstegne Mand og holde hans Aand i Live. Denne Tingenes Tilstand kræver, efter vor Formening, en væsentlig Forandring; den maa nedvendigviis ligge indenfor Commissionens Virkekreds. Med Strænghed ere vi til Sinds at gaae i Rette med den nye Plan i denne Henseende. J den hele Verden, har Krigstanden været Veien, af hvilken Manden adlede sin Byrd, hævede sig i Veiret, Haabet herom er den mægtige Hævestang for store Jdrætter; i Forhold til som denne Hævestang har været anvendt med meer eller mindre Dygtighed, have Hærene været meer eller mindre krigsdygtige. Det er endelig at vente, at Militaircommissionen ogsaa har fastsat Landkrigsmagtens Størrelse og dens indre Organismus, skjøndt vi indrømme, at Bestemmelserne af Krigsmagtens Størrelse ikke forekommer os at ligge indenfor Commissionens Competence; vi ansee nemlig Afgjørelsen heraf at tilhøre selve Statsstyrelsen; thi at gaae ud fra den finantstelle Betragtning alene, at sige: den Sum kan Staten anvende til sin Landkrigsmagt, lav nu en Krigsmagt saa stor som den kan blive herfor, synes saa aabenbar forkeert, at neppe Nogen kan formode at Man har valgt et saadant Udgangspunkt."