Viborger Samler, 1844-11-21
J roeskilde Stænderforsamlings 24de Møde forelagde Kammerraad Dreisen for Forsamlingen et af Forvalter Lund indleveret Andragende fra endeel Arvefæstere af Universitetets Gods i Øster-Flakkebjerg Herred om Forsamlingens Jntercession foren Ansøgning om Eftergivelse i Afgiften. Vi fordriste os til, hedder det i Andragendet (efterat dette først har udviklet, hvor høist trykkende Afgiften er i dens nærværende Form), at fremkomme for Deres Majestæts Throne med allerunderdanigst Bøn om, at Fjerdeparten af vor planmæssige Arvefæsteafgift for bestandig allernaadigst maatte eftergives os, men for det Tilfælde, at dette skulde blive afslaaet, vove vi lige underdanigst at petitionere om: At vi allernaadigst for bestandig maatte fritages for Udredelsen af Fjerdeparten af vor planmæssige Arvefæsteafgift, imod at vi underkaste os den Forpligtelse, at ver ved hver ny Arvefæsters Tiltrædelse af vore Steder, betates i Recognition til Universitetet, istedet for en Tønde Byg pr. Tønde Hartkorn 25 Rbd. pr. Td. Hartkorn. - Vi skjønne ikke rettere, end at dette vort allerunderdanigste Forslag ikke alene ei vil være til mindste Tab for Universitetet, men vi formene endog, at det vil i Tidens Løb være til betydelig Fordeel for Samme, og da det gaaer ud paa en Præstation, der vil indtræde successive og fordeele sig paa flere af Stedernes Besiddere, uden i nogen betydelig Grad at bebyrde nogen af dem, saa formene vi, at Forslaget ikke mindre har Retfærdighed og billighed for sig, end at det er bygget paa stats- og landoeconomiske Grundsætninger. Det vil saaledes, efter hvad vi allerunderdanigst tør haabe, være Deres Majestæt klart, at Fjerdeparten af vor planmæssige Afgift, ved den Recognition, som efter vort Forslag skulde erlægges, vilde være betalt af de fire første Arvefæstere, som tiltræde Stederne efter de nuværende Besiddere af samme, og at saaledes Forøgelsen, i Recognitionen for alle de efterfølgende Arvefæstere gjennem Tidernes Løb vil være til reen Fordeel for Universitetet og langt vil overstige Størrelsen af Fjerdepartens Beløb i den kortere eller længere Tid, der vil hengaae, forinden Universitetet efter Forslaget ved Fæsteforandringerne vil blive indemniseret for Beløbet af den fulde Fjerdedeel af Afgiften. – Da Kammerherre Grev Moltke og Professor Larsen bemærkede, at Provindsialstændernes Forsamling, ifølge Forordningens 5 86, ikke burde befatte sig med Enkeltes Ansøgninger og Besværinger, med mindre noget Medlem havde bestemt Overbeviisning om Forurettelser, udøvede mod enkelte Jndivider, vexledes følgende Repliker. Præsidenten: Jeg maa dog bemærke, at Udtrykkene i 6 68 ere aldeles almindelige, og ikke synes at motivere en Jndskrænkning til Ansøgninger og Besværinger angaaende almindelige Foranstaltninger", heller ikke kan jeg indrømme, at den tidligere er stadigt bleven fortolket saaledes, idetmindste i denne Forsamling, hvor der i 1840 indkom et lignende Andragende som nærværende, der uvægerlig blev antaget til Behandling. – Landsoverretsprocurator Christensen: Hvad Præsidenten nys yttrede, vilde jeg netop have tilladt mig at bemærke, at der nemlig i nærværende Sag er i den forrige Forsamling passeret et ganske lignende Andragende; dertil kommer, at, skjøndt Producenten staaer i et meget særeget Forhold til Petenterne, idet Disse oprindelig havde henvendt sig til deres egen Deputerede, som senere er fratraadt Forsamlingen og som upaatvivlelig vilde have taget sig af Besværingen, er han dog vistnok overbeviist om, at der er, om ikke en juridisk, i alt Fald en moralsk, Forurettelse tilstede, og maaskee kunde denne ved Sagens Behandling vise sig at gaae over til en juridisk, forsaavidt man tør antage, at Stiftelsen ei skal eller tør bestyre sit Bøndergods paa en – som det synes - ublu Maade; thi det synes dog virkelig, som den gjør meget overdrevne og trykkende Fordringer til Bønderne, naar den, efter aldeles paalidelige Vidnesbyrd fra Godseiere, forlange den dobbelte Afgift af en Arvefæstegaard, som der i Egnen svares af lignende Fæstegaarde. – Præsidenten: Dersom den forrige Taler ikke til sin Yttring om Universitetets Bestyrelse af sit Bøndergods, havde tilføiet som det synes vilde jeg have fundet mig forpligtet til at kalde ham til Orden; men naar dette Tillæg behørigt accentueres, troer jeg at kunne lade hans Yttring hengane upaatalt. – Da dernæst Universitetets Qvæstor, Etatsraad Bang, omstændeligen havde forsvaret Universitetets Krav samt (uden at indlade sig paa, hvorvidt Universitetet vilde vinde eller tabe ved den til Erstatning foreslaaede Recognition) formeent, at Universitetets Bestyrelse ikke kunde kaldes ublu, fordi den ikke af Humanitets hensyn bortskjænkede store Summer, at det var meget kjønt, naar den private Mand gjorde dette, for at ophiælpe sit Fæstegods, men at Universitetet behøvede sine Midler og kunde ikke saaledes bortgive de efter den allernaadigst approberede Plan for Godset engang bestemte Afgifter, – faldt Andragendet igjennem med 48 Stemmer mod 6.