Københavns Adresseavis, 1796-07-29
Bekiendtgiørelse. Gimodsigelige Sandheder, som offentlig bekiendtgiøres, kan, for den de angaaer, og som ønskede dem skiulte, være behagelige at ser bekiendtgjorte, men derfor ere de ikke fornærmende, som Hr. Baandfabrikeur Publich i sin Bekiendtgiørelse i disse Efterretninger No. 86 har behager at kalde min forhen i No. 183 gjorte Bekiendtgiørelse; men hvorfor har Hr. Pullich og Søn Diderich ved deres slette, mod Forpagtnings=Kontrakten ganske Fridende og for men Gaard øde læggende Fremgangsmaade, sadt mig i den Nødvendighed at giøre fornævnte Bekiendtgiørelse, der blot sigter til, om mueligt, at afværge at de ikke skulde ødelægge alt. Til et Beviis paa deres Fremgangsmaade vil jeg her kuns anføre, at endskiønt Forpagter Thomsen, der i Aaret 1791 modtog, som Gaardens nødvendige Belætning, 10 Heste, 2 Tyre, 30 Køer, 2 Vædre og 40 Faar, i Efteraaret 1794 da han afsød Forpagtningen til Baandfabrikeuren, overleverede til Ham 12 Heste, 27 Køer, 50 Faar og kam, saa bestaaer dog Besætningen kuns nu af 4 Heste, 1 Tyr, 14 Køer og 1 Faar, hvoraf kan da indsees at Hr. Fullich ikke har Ret til saa ganske med Foragt at anses min gjorte Bekiendtgiørelse, og et hen lettelig kan staae Fare for at tabe den Tillid, han roser sig af at Regieringen og Medborgere hirtil have beæret ham med dog vel kuns som Baandfabrikeur, thi i den nye Næringsvei han som Forpagter har valgt, har han virkettig hidtil ikke viist sig som en Mand man kunde have nogen Til tid til, og jeg er forvisset om, at ingen vil haane mig ford jeg søger at ræde mine Eiendomme fra Ødelæggelse, uden de der tænke og handte som Hr. Pullich, men deres ØinHaan skal jeg med mit hele Minespil vise den Koragt det fortiener. Ved den offentlige Erklæring Hr. Pullich videre har fundet at Fylde sig selv, maae jeg hjor anmerke, at han ikke har været aabenhiertig nok, til at bekiendtgiøre Maaden paa hvilken de 150 Rd. bleve (NB. ved Liqviddation betalte, hvilket om det ikke var for vidtløfvigt her at forklare, ville sætte denne Sag i et ganske andet Lys. De H. Pullichs Bekiendtgiørelse brugte Vittigheder eller Grovheder (hvad han selv vil have dem anseet for) hvorved han giør sig til Gode over den Paastand han paadigte, mig at have gjort angaaendes min Gaards Besætning og Inventarium, anseer jeg for et blot Rabulisterie der intet Svar for tiener, og naar han fremdeles siger, at mine uretfærdige Angreb have nødt ham til at følge mig for Landets Domstole, har han nok glemt, at han i den eneste Høiesterets Proces vi have havt, ikkuns fulgte med til, men ikke mødte for Domstolen, endskiønt Sagen der fik et (maasker over hans og Raadgiveres Forventning) lykkeligt Udfald, og at han endnu, hvad vore senere Processer angaaer, ikke kan rose sig af den Reparation Landets retfærdige Love pleier at tikiende den uretsærdig Angrebne. Til Slutning kan jeg ikke forbigaae at melde; at dersom den Erklæring Hr. Pullich giør, angaaende sit for Fremtiden fattede gode Forsæt, endog var den eneste Virkning af min Bekiendtgiørelse, saa havde jeg dog desformedels Aarsag nok at være tilfreds med den, kunat det maatte blive hom mueligt at udføre samme. J øvrigt tiener det Hr. Baandfabriker Pullich til Efterretning, at omhan enten selv eller ved andre skulde finde Behag i at lade forfatte flere Bekiendtgjørelser mig angaaende, i samme Smag og Stiil, eller grovere og urigtigere end den heri ommeldte, bliver de dog ikke af mig i disse Efterretninger besvarede, da jeg ikke haver foresadt mig at moede eller kiede Avislæserne med vores Tvistigheder, derimod er jeg villig til at forsvare og vedstaae erhvere Ord, som jeg i mine tvende Bekiendtgiørelser haver fremført, naar han for Retten maatte behage at forlange saadant.