Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-01-05
Den Fegtsgjellandske Avis. Redigeret af Adjunct C. P. Andersen. Forlagt af Peter Magnus. 23de Aarg. Torsdagen den 5 Januar 1837. No. 3. 23de Aarg. Torsdagen den 5 Januar 1837. Med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdommene. Spanien og dets Beboere. Allerede siden Midten af det forrige Aarhundrede havde man gjort sig Umage for atter at bringe Agerbruget til den blomstrende Høide, som man vidste af det havde været i Maurernes Tid. Til den Ende fandtes ikke mindre end 67 occonomiske Selskaber, stiftede i Aaret 1808, som paa mange hensigtsmæssige Maader søgte at ophielpe samme. Men Hindringerne vare i det Hele taget mange. Store Strækninger af Landet ligge udyrkede paa mange Steder fordi den Skik at boe samlede i Byer foraarsager at de længst bortliggende Agre ikke tilbørligen, eller endog slet ikke benyttes, og paa andre, fordi man bruger formange Arbeidsdyr og Folk, og for daarlige Avlsredskaber. Landmanden er her, som andetsteds enten Grundeier, eller Forpagter paa Livstid, Arvefæster, eller Forpagter paa en vis Tid. Men i ethvert Tilfælde er han formeget bebyrdet med Afgifter, enten til Kronen eller til Godseieren. Paa flere Steder maae Forpagterne eller Fæsterne yde megeArbeide for Eieren, eller de lide mange Jndskrænkninger i deres Agerbrug formedelst de fornemme Gods eieres Jagtrettigheder. Den rige Geistlighed, Adeler eller Kronen eiede hidtil den meste Jord, og med Undtagelse af de baskiske Provindser, hvor Agerdyrkninger stedse har været i stor Flor, var Landmanden næsten allevegne, ifølge Accord, forbunden til at gjøre eller lade gjøre megen Tjeneste for Grundeieren. Jmidlertid er dog Jntet en mere trykkende Byrde for Agerdyrkerne, end den saakaldte Mesta eller Ret til at lade Merinos Faar græsse paa Andres Marker imod en høist ubetydelig Godtgjørelse. Efter Hovedpladsen, Segovia, Cuenca og Siguenza, blive de inddeelte tre forskjellige Dele, og Mestaen har dens høieste Domstol i Madrid, som holder over dens Rettigheder og hvori selv Kongen af Spanien skal præsidere i egen Person som Merino Mayor. Da dette Tribunal blot alene bestaaer af Eiermændene til de store Faarehjorde, saa ere de ogsaa Dommere i deres egen Sag, og Me stan bliver derfor til Hinder for Agerdyrkningens Fremme i de Provindser, hvor den fra ældre Tider har hjemme. Thi det er formedelst denne, at Markerne ikke blive indhegnede, da en 90 Alen bred Vei hele Landet igjennem for disse Vandre Faars Skyld maa det hele Aar ligge frie og udyrket for dem. Faarene drives fra Sletterne til Bjergene om Sommeren, og derfra igjen tilbage for Vinteren, og man har derfor inddeelt Græsningen her i Sommer- og Vinter-Græsgangene. Men da Faarene tillige have Lov til at græsse allevegne paa de udlagde Græsmarker, hvor de komme igjennem, fordrives ikke alene derfra Besiddernes egne Faarehjorde, men paa de hosliggende Sædemarker forvoldes tillige megen Fortræd, Klager nytte ikke noget, og ligesaa lidet, at man længe har ansøgt om Forhøielse i Godtgjørelsen, thi Herrerne, hvoraf Selskabet for Mestaen bestaaer, ere meget rige og mægtige, og udgjøre nogle af de fornemste Adelige og Geistlige i Staten. Rigtignok tør ikke Enhver holde Merinos, men kun de, som dertil fra gammel Tid ere berettigede; dog kan en Skæferiebesidder for Betaling overlade sine Rettigheder til en Anden. Saa skadelig, som denne Jndretning altsaa er, saa har den dog endnu en anden meget slem Følge, at Mestaen, saa at sige, driver udelukkende den hele Uldhandel, efterdi de private Eiere af mindre Hjorder ingenlunde kunne rivalisere med et saa rigt Selskab. Jmidlertid bliver dog Faareavlen dreven med megen Forkjærlighed i hele Spanien, og man regner paa 8 Millioner Faar foruden Merinos, hvis Antal anslaaes til noget over 5 Millioner. Ulden af de Faar, som ikke vandre, er deels fiin, lang og meget god, deel slet og af brun Farve. Den sidste forbliver aldeles i Landet og forarbeides der til eget Forbrug. Men hyppigen blandes den imellem den bedre Sort, og udføres som Merino-Uld. Jfølge høiere befaling er det vel paabudt, at Merino-Faar ikke maae udføres, men det er bekjendt, at dette skeer alligevel enten hemmelig eller med særdeles Tilladelse.