Viborger Samler, 1822-09-04
J Nedermunden har Maaren foran 6 smaae, brede Fortænder med Skurer for oven, den næstved den yderste og mellemste bøier noget indad derefter en Hjørnetand mindre end de andre og tilsidst paa hver Side 6 Kindtænder, hvoraf den 3die fra Hjørnet er største, har 3 Hager og en rund Afsats, den forreste et bred og liden, de 2 næste ere spidse og trekantede. (At der med saadanne Tænder kan bidet utroligt, er indlysende, den temmelig lange Tunge er besat med glatte tilbagebøiede Vorter; Øinenere himmelblaae, gnistre i Mørke, som Kattens; de staae noget skiæve, viidt fra hinanden, nærmere Snuden end Øret og have nogle korte stive og sorte Haar paa Brynene; Ørene er korte, brede og runde, Halsen er kort og tyk, Haarene paa Kroppen ere 2 Slags; i Bunden ere de korte, hvide og Uldagtige; de ydre længste ere stivere med sorte glindsende Spidser. Den er derfor af Udseende fortagtig, med noget lysere rødbrun Bug - Hiernen og Øregangen har man ved Anatomering fundet at have megen Lighed med Rævens. Maaren er overalt et meget snedigt Dør, forsynet med en meget skarp Lugt, har en utrolig Færdighed til at klatte og springe, den gjør tilsyneladende kun et got Spring for at bestige et Huus, kan sætte over en høy Skorsteen, og dog træffe akkurat Mønningen af Huset paa den anden Side; kortsagt den skyder sig frem som en Piil, naar det er Turmørke, især om Sommeren, forlader den sit Huul og farer forbi Mennesker uden Frygt, stolende paa sine lange Spring. Paa Fangst gaaer den almindelig ud om Sommernætterne fra Kl. 12 til 2; om Vinteren fra 9 til 10 og fra 11 til 4 om Morgenen - Om Dagen sover den enten i sit Hul eller paa Hølofter, i Fieldkløfter Huler, gamle Ruiner, Taarne, Kirker, hule Træer, i Stalde og Lader, uagtet den er meget bange og skyer Daglys og Mennesker, holder den sig dog nær til Stæder, for at være vis paa Livsophold. Om Dagen mens den sover lægger den sin tykke Hale over Hoved og Øine i en Kreds - Man paastaaer, at den, sigesom Ræven og Skaden, ikke stiælet og røver paa det Sted hvor den boer (der dog meget bør drages i Tvivl) Den nærer sig af Kirsebær, Blommer, Honning, Markmuus, Muldvarpe og Rotter, som den ved sin skarpe Lugt let opdager; men tager og allehaande Fugleunger og Æg, Duer, Ænder, Giæslinger, Høns, Fasaner, Birkehøns, Agerhøns, Harekillinger - Fjederkræet plukker den om Vinteren og slæber Kroppen til sin Rede; men om Sommeren, hvor den har saameget andet at leve af, bider den Hovedet af de Gamle, æder Hjernen, suger Blodet af Kroppen og lader den ligge; men om Vinter og Foraar slæber den det i sin Rede. Ved slig Rovforsøg i Hønsehuse og Dueslage giver den sin desmeragtige Ureenlighed fra sig; saa at Fjederkræer, har siden Modbydelighed for at være der, om Huse ikke tilgavns truses. Foruden Duer, Høns og Fugle, som den belurer i Reden, tager den og deres Æg og skjulet sig i Haverne under Hekke og Buskværk. selv Ællinger ere, imens de ere smaae, ikke sikkre for denne gode Svømmer, naar de om Natten ligge paa Vandet. Overalt er Maaren et meget snu, listigt og hange Dyr, der springer med krum Ryg og opreist Hale, og er istand til at smutte gjennem de mindste Aabninger; jo hvor den kan faae Snuder ind og dens Lugte, og Syn-Sands ere opperligekan den og trænge Kroppen igjennem; saa den har Egenskab med de Personer, der ville have Næsen i Alt. Skovmaaren er, saavidt hidtil vides, saavidt forskjellig fra Huusmaaren, at de aldrig parre sig sammen. Skovmaaren (Baummarder, Muttela Martes) er sortbrun under Halsen ildguul; den boer i Skoven i hule Træer, lever af det Samme som den anden, dog meest af Muus, Rotter og Muldvarpe, Alen; den fanges i Sardinien, gjøres tam og gjø Skindet er dyrere; den er 1 Alen lang og Halen i underlige Spring. J Nordamerika ere der saa mange, at der mange Aar udføres 40,000 Maarskind, der ere længere paa Haarene end Skovmaarens. - Huus maarens Nytte er: at den i Byer fortærer om Vinteren mange Rotter og om Sommeren Markmuus. Man bør derfor ikke hade den som et unyttigt Rovdyr, da den bedre end Katten, hvis naturlige Fjende den er, fordriver disse sande Plager i et Huus. Man fanger Maaren i Fælder lokker dem ved Honning, Hampefts Løg stegte i Svine, eller Gaasefedt, Æg, Hønsekjød. J nogle nordlige Lande spises Maarens Kjød. (Mere siden om deres Sødskendebørn: Væselen og Jlderen.)