Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-04-10
Enhver Recensions Hovedhensigt er udentvivl den: at lede Publikums Dom, men den burde lede samme rigtig, ikke mislede den. At det sidste maaskee meget oftere er Tilfældet end det første, tør jeg no paastaae, er en Erfaringssandhed. Det er kun høist sjelden, at Recens. baade har Villie og Evne til at fælde en aldeles rigtig og upartisk Dom. Det vilde vist nok være meget fordeelagtigt for Recensionsvæsenet, om Man, før Recensionen kom ud, tillod eller indbød Forfatteren til at gjøre sine bemærkninger over samme. Recensenten er i vore critiske Blade baade Anklager og Dommer, og hvad det værste er, Dommen fældes uden at Contraparten er hørt. En saadan despotisk Fremfærd bruger intet Tribunal i cultiverede Lande, fornemmeligt nu, da Jnquisitionen er ophævet. Der kunde sikkert træffes Indretninger, hvorved en saa væsentlig og stødende Uskik i Litteraturens Rige hævedes. Jndtil videre er der intet andet at gjøre for en domfældet Forfatter end, enten ganske at tie, hvorved han udsætter sit Værk for at blive urigtigt bedømt af flere, eller anføre sine Modgrunde og appellere til Publikums Dom. J No. 9 af lærde Efterretninger er min fragmentariske Fremstillelse, af Historiens vigtigste Begivenheder, recenseret, men da jeg ikke kan eller bør være gandske enig med Recensenten i hvad han har anført, fremsætter jeg her de bemærkninger, der efter min Formening ei ere overflødige. Recensenten finder, at min og Hr. Rector Munthes Historie indeholde, paa nogle faa Undtagelser nær, netop de selvsamme Begivenheder, og dernæst erklærer han, at have, efter upartisk Sammenligning troet, at burde give den sidse Fortrinet. Det er naturligt, at de samme Hovedpersoner og Hovedbegivenheder maae omtales i to Bøger, der have omtrent samme Øiemed, og det bliver da vel især det rigtige Forhold imellem Begivenhederne og den udførligere Fremstillelse af de meer vigtige, der maae sees hen til ved Sammenligningen. Recensenten er vist nok ikke uvidende om, at den græske og romerske Historie ansees for at være af megen Vigtighed. Han vil nok ogsaa tilstaae mig, at jeg har indrømmet den en passende Plads i Fremstillelsen af de ældre Verdens Begivenheder. Han tilstaaer det virkeligt i det han ei har noget at sige desangaaende i Recensionen. Jeg tør nok spørge, Recens. om han efter sin upartiske Sammenligning imellem min og Hr. Munthes Historie ogsaa har fundet det at være Tilfældet hos denne sidste. Det har neppe kunnet, burde i det mindste ei have kunnet undgaae et critisk Øie, at den hele romerske Historie til August hos Hr. Munthe indbefattes paa 2 eller 3 Blade. Kan det virkeligt fyldest*) At Recens Øie neppe seer tydeligt, end sige skarpt, troer jeg er klart af den hele Recension. gjøre Recens, hvad der er fortalt om Pompeius og Cæsar, maa jeg rose hans Nøisomhed. Jeg kan aldeles ikke tvivle om, at Recens. jo tilstaaer mig, at dette er en væsentlig og materiel Mangel hos Hr. Munthe. Hos mig har Recens. ei paatalt een eneste materiel Feil, og dog, dømmer han, har Hr. Munthes Fortrinnet. For at overbevise saavel Forfatteren som Publikum, troer jeg vist nok det var Recens. Skyldighed at godtgjøre sin Dom med Beviser, saa man virkeligt kunde være vis paa Sammenligningen havde fundet Sted, og Dommen var grundet. Forfatteren lader sig i det mindste ei afvise med den blotte Forsikkring. Endan troer jeg at kunne anføre en temmelig væsentlig Forskjel mellem min Bog og Hr. Munthes, en Forskjel, Recens. mueligt vi har kunnet see, og man maa kanskee ei dadle ham derfor, thi ultra posse nemo obligatur. Jeg vil derfor her anføre samme. Hvo der og blot har læst nogle faa Blade af begge Lærebøger, vil finde Fremstillelsesmaaden aldeles forskjellig. Man tillade mig at bruge en Lignelse. Hr. Munthe har malet Portraiter, hvis Skjønhed her ikke er Stedet at bedømme, henstillet dem i visse Afdelinger og sat oven over, hvad de Mænd, Portraiterne forestille, have udført. Jeg har i det mindste søgt i hver Afdeling at levere et Historie Malerie, hvor Personerne fremstilles saaledes som de virke paa hinanden med Udtrykket af de Lidenskaber, de forskjellige Forhold fremvirke. Man kan til Oplysning af denne Lignelse vælge de puniske Krige, hos Hr. Munthe Pag. 19 og 20, og hos mig Pag. 7989. Hvilken af disse Fremstillelsesmaader, der har meest Jnteresse og hæfter sig fastest i den Unges Jndbildningskraft, kan jeg sikkert overlade Publikum at dømme om, og især dem, der have nogen Erfaring i at undervise Begyndere. - At dette sidst anførte dog virkeligt er en Forskjel mellem min Bog og Hr. Munthes, kan vist nok Recens. selv ei tvivle om. Jeg troer i Ovenstaaende at have viist, der virkeligt er en betydelig Forskiel mellem de to af Recens. anførte Lærebøger, og det i mere end een Henseende, og af det anførte mener jeg ogsaa det er temmelig tydeligt, jeg ei behøver saa meget at frygte en Sammenligning, naar den anstilles paa tilbørlig Maade og med tilbørlig Jndsigt og Kundskab. Jeg vil nu gaae over til det speciellere af Recensionen, der efter min Formening aldeles ikke kan være fyldestgjørende, er yderst ufuldstændig, og, om jeg saa maa sige, fattig paa Jnteresse. Hr. Recens. er dog saa gunstig at troe, jeg har gjort et nogenlunde passende Valg af Begivenheder: det troer jeg ogsaa selv; men han mener videre, at jeg har valgt adskilligt, der kunde forbigaaes til et andet Cursus: det kan vel være mueligt; alligevel er det Sted, der skal bevise Sætningen, ikke heldigt valgt, som jeg overhovedet finder at Recens. er yderst svag i at fremsætte Deviser, skjønt ei i at gjøre Beskyldninger. J Constantin den Stores Historie har jeg nævnt de arianske Stridigheder, nu burde jeg, efter Recens. Mening, udvikle Hovedpunkterne i samme.