Aalborg Stiftstidende, 1830-10-20
Nederlandens. Prindsen af Oranien synes at tage det Partie, ved Maadehold at vinde Gemytterne paany. Den Proclamation, ved hvilken han kundgiør Jndbyggerne i de sydlige Provindser den ham overdragne Myndighed, er af 5te October, og røbet tydelig denne Hensigt. Han giør opmærksom paa, at de Løvter, han ved sin første Nærværelse i Brussel, havde givet, neppe havde naaet Tronen, førend de af Kongen i Forening med Kamrene vare opfyldte, men han henleder tillige Opmærksomheden paa, at den vigtige og i alle Forhold indgribende Adskillelse af Kongetigets Bestanddele maa ordnes efter constitutionelle Former, som kræve Tid, og tilføier, at Kongen midlertidig indrømmer de sydlige Provindser en særskildt Regjering, i hvis Spidse Prindsen selv staaer og hvis Medlemmer udelukkende bestaae af Belgier. Han lover, at alle de Embeder, som denne Regjering besætter, skulle overdrages Jndvaanere af de Provindser, som ere den underlagte; at Ungdommens Underviisning overlades Enhvers frie Valg og overhovedet enhver Forbedring, som kan tilfredsstille Folkets Ønsker og Tidens Fordringer. Han lover, at ville høre og følge alle indsigtsfulde Mænds Raad, og fordrer til Giengield alle Velsindedes Medvirkning, til at redde Landet fra Anarkiets Rædsler, og at Alle, som have samme Formaal, ville møde ham med Tillid. At samme moderate Aand ei besjæler de Mænd, som egenmægtigen eller høist ved den oprørske Folkehobs Hielp have anmasset sig den provisoriske Regjering, indseer man let. Den første Kundgjørelse fra denne eller rettere fra to af dens Medlemmer, Grev Merode og van de Veyer, siden Prindsen af Oraniens Ankomst til Antverpen, gaaer ud paa, at de have modtaget en Afsending fra Prindsen, som skulde udforske den offentlige Mening tilligemed Midlerne til at bringe Prindsens Jnteresser og det belgiske Folks i Samklang med hinanden. De kundgjøre, at have undskyldt sig med Mangel paa Fuldmagt til at underhandle med Prindsen om Belgiens tilkommende Skjæbne, at denne Ret egentlig tilkommer National-Congressen, og at de, uden at have erholdt et specielt Mandat fra Folket, ikke engang kunde begive sig til Antverpen efter Prindsens Ønske. De have, sige de, tillige yttret den Mening mod Prindsens Afsending, at ikkun en særdeles liberal Adfærd, saasom Troppernes Tilbaget og hiinsides Moerdyk, de fangne Jnsurgenteres Udlevering og andre populaire Handlinger, maaskee kunde mildne den almindelige Forbittrelse og Uvillie, som nu er lige stor mod alle Medlemmer af Huset Nassau. De have sluttet med, at alle Foranstaltninger, som udgaae fra Kongen, uden videre betragtes som ugyldige, og at selve H. K. H. bedste Hensigter vilde forfeiles, saasnart man maatte formode, at Kongen havde en Finger med i Spillet. At denne den provisoriske Regjerings Fremgangsmaade endnu for Øieblikket har den offentlige Menings Medhold, synes at være klart af Tonen i Bladene. Et af disse, le Belge, yttrer at enhver Underhandling med Hensyn paa Valget af et nyt Overhoved vilde være overilet, ja endog farligt, og at den provisoriske Regjering ei er beføiet til at tage nogen Beslutning i saa Henseende, da denne allene maa være afhændig af National-Villien. Af samme Grund vilde enhver Overeenskomst med Huset Oranien være ugyldig, da Prindserne af dette Huus have forspildt deres Rettigheder, hvilke Nationen allene er berettiget til, ved et nyt Valg, at give dem tilbage.