Corsaren, 1843-03-10
Ærbødigst Bon til "Fædrelandets" Redaction. De har naturligviis læst Børne og kjender saaledes hans Attring om Tydskland: at næsten hvert af de andre, friere europæiske Lande har et Stykke af Tydskland under sig, hvilket Stykke har mindre Frihed, hvor den tydske Censur m. M. herster, hvori Landets daarligste Safter løbe ned, ligesom Saften fra Tobakken løber fra Pibehovedet ned i Svampdaasen. Saaledes nævner han for Schweitz Neuschatel, for England (paa den Tid) Hannover, for Danmark Holsteen o. s. v. Det synes, ærede Herrer, at vi paa en vis Maade skulle være Deres Svampdaase. Saa ofte der staaer en mindre heldig Vittighed i Deres Blad (det er ikke ofte, det er kun hver Gang der er en Vittighed), saa gaaer det ud over os, og "Berlingske" siger: Sligt skulde "Fædrelandet" overlade til "Corsaren", eller som nu nylig i Anledning af deres Vittighed om Cancelliet og Skraatobakken: "Hvis Sligt havde staaet, i "Corsaren", skulde vi ikke have taget Notice deraf o. s. v." - Kan det nu være Dem en Fornøielse? Og har De ikke nok med een ansvarlig Redacteur, skal "Corsaren" dele Ansvaret med ham og saa endda paa sin Andeel have Deres Vittigheder? Det synes os ubilligt. Vi ville nu i denne Anledning bede Den ikke om aldeles at undlade at være vittig (det behoves ikke) men om, at De een for alle Gange slutter en Tractat med , Berlingske" om, at den forFremtiden holder sig til Dem i alle slige Tilfælde; thi ellers komme vi tilsidst i samme Forhold til Dem som hiin Dame, der blev underkastet den magnetiske Kuur, kom i til Lægen: Hun fik nemlig Ondt af det, han spiste, og hun døde af den Forstoppelse, han fik som Følge af et Østersgilde. Magister Lindberg bekjendtgjorde i Adresseavisen for i Onsdags, at Statsgjælds-Foreningen skulde holde et Møde samme Dags Aften for at foretage Valg paa nye Medlemmer af Central-Comiteen. Mødet skulde holdes i Store Kongensgade Nr. 39, 1ste Sal, og Adgangen stod gkun aaben for Medlemmer af Foreningen i Kjøbenhavn, i Lyngby- Søllerod. Gladsaxe- samt Frederiksberg- og Hvidoure, Sogne." - Naar man nu betænker, at Salen stod aaben "kun" for disse Sogne, at der altsaa antoges at være Plads til endnu flere Sogne, saa maa man indrømme, at, enten er Salen umaadelig stor, eller Medlemmernes Antal i alle de mange Sogne at, vi nænne ikke at sige, hvor det maa være- umaadelig lille. Med bemeldte Selskab staaer det ellers nu, efter dets egen Tilstaaelse, temmelig slet. Den utrættelige Hr. 8. 9. 8. annoncerer i samme Adresseavis foruden flere Medlemmers Frafald, at de Øvrige maae opbyde, al deres Udholdenhed og Jver for at fremtvinge Sagens Gang trods dem, der modarbeide den ved lav Jroni baade i Skrift og i billedefterlignende Smøreri." -"Billedefterlignende Smørerie"! - det Order Guld værdt!.... Selskabet vil vel ikke undlade at mynte Penge af dette Guld, det kan dertil anvende Hr. 8. L. Ss Ord: "Det ville vi gjøre til Ære. for Kongen, til Held for Fædrelandet." Mellem de bohmiske Erzgebirge herster for nærværende Tid Hungersnød, hvorover en stor Deel af det øvrige Østerrig er bleven allarmeret. Men Allarmen er naturligviis ikke noget Middel herimod - hvorledes da bevæge de Rige til at give de FattigeLidt af deres Overflod? Man har opdaget et yderste genialt Middel til at løse denne vanskelige Opgave. Man giver i Wien til Bedste for de Hungrende store Spise-Fester, hvori alle Gourmands, lokkede af de herlige Retter, deeltage. Overskuddet sendes til Bohmen. Paa denne Maade har man virkelig realiseret en Sætning, der ellers bliver fremsat som en Umulighed: Hine blive mætte af det, de Andre æde.