Viborger Samler, 1773-08-02
Mandagen den 2 August. (Fortsettelsen af Nr. 30.) Heele Verden veed de Fordringer, som denne Monark har anlagt paa adskillige Fyrstendommer af de Lande der grændse til hans Stater. Schlesien er snappet bort: Pohlsk=Preussen møder nu samme Skjebne, og Radden skal snart treffe Hollandske veldern, og Svensk=Pommern, og maaskee fleere. Snild i at benytte sig af Omstændighederne, g hurtig til at trække af samme alle formodentlige Fordeele, har Friderie angaaende Lethederne i at udvide sine Staters Grændser gjort sig en Staats Klogskab som er ham egen. "Mit Vall faldt paa Schlesien (lader man denne Monark sige i hans Anviisning til Regierings=Kunsten) fordi det Stykke var min Agtsomhed meere værd end alle de øvrige, og fordi Omstændighederne vare mig meere gunstige. - Man see kuns hvorledes de viiste sig. Frankerige ville skille det Østerrigske Huus ved Keiserdommet; der var intet, jeg hellere ønskede. Frankerige ville i Jtalien indrette en Staat for Jnfanten; jeg var dermed usigelig vel fornøiet, fordi det ikke kunde skee uden paa Dronningens Bekostning af Ungarn. Frankerige havde endnu fattet det ædle Anslag at gaae lige for Porten af Wien; der var det at jeg forventede samme, for at bemægtige mig Schlesien. Sorg derfor for min kiere Broder=Søn, at have Penge! (bliver Monarken ved) Giv Eders Tropper Anseelse over alle andre Oppebie Omstændighederne, og vær da forsikkret, ikke om at vedligeholde Eders Stater, men om at formeere dem!" Saaledes sluttede Frideric, og bemægtigede sig Schlesien, heele Verden veed paa hvad Maade. Disse selvsamme Slutninger have nu bestyret Anlægget i hans Kabinet til det Skridt, at han uden at vove noget, gjør Jndfald i Provincer, der afrives fra Pohlen, og nu indlemmes under hans øvrige Fyrstendommer. Dette ulyksalige Rige var adskildt formedelst et voldsom Vall af en Konge, hvilken heele Nationen, skulde med Glæde have seet paa Thronen, dersom han var kommen derpaa ved et frit Vall. En fremmed Magt, Rusland, omstøbte efter eget Behag den heele Pohlske Regierings=Form, for at underkaste sig den Konge, som Hun selv havde gjort, og tilligemed ham Nationen selv, som hun smeddede Lænker, til. Religions=Had reiste imellem Dissidenterne og Catholikerne en saadan Skillerums=Veg, der skilte Nationens sande Velfærd ad, og truede Staten, med en nær Ødelæggelse. Det Paaskud at vedligeholde eller at tilveiebringe Roligheden, opfyldte Riget med Russiske Tropper, hvilke i det Land, de, efter Sigende, kom for at forsvare og beskytte, opførte sig med al den Frækhed, som Tropper bruge, der ikke kiende Krigs=Tugt. Opblæste Ministre, der havde gaaet i Skole hos et Hof, der ikkun var vandt til at befale over Slaver, beherskede med et JernScepter den Nation, hvilken de ikke vare sendte til uden som Ministre fra en venskabelig og en beskyttende Magt; ja de lode med Stolthed, ja nogle gange med Dumdristighed, Konge Stanislaus Augustus selv føle den Underdanighed, hvori han stod under dens Haand, der havde sat ham paa Thronen. Conforderationen i Kadom havde givet Anledning til den Confoederation i Barr; Usamdrægtigheden svingede strax sin giftige Fakkel over det ulyksalige Pohlen; og Jndbyggerne forfaldte snart til alle Grusomhederne af borgerlige Krige. Kongeriget blev Skuepladsen af alt Græsseligt, blev oversvømmet med Jndbyggernes Blod ja blev besmittet med Blodet af sin Konge. Den Pohlske Nation var ikke meere til; i det mindste var den saa stærkt udtømmet, at man torde vove alting imod den. Det var det, som Frideric ventede paa Omstændighederne kunde ikke være gunstigere: Han nyttede dem og Samvittigheds Nag angaaende Gyldigheden, af de Fordringer, han vilde bekiendtgiøre, kunde han ikke have. Han havde brugt den Forsigtighed at lade den bevise, i sit Kabinets=Conseil, ved disse veltalende Mænd (og uden tvivl rigtige Fornuft=Slutte re) hvilke han underholder ved sit Hof, og hvilke han lader sørge for at retfærdiggjøre hans Foretagender. Men en Vanskelighed mældte der sig. Det Østerrigske Huus skulde det vel med Ligegyldighed see en allerede saa mægtig Naboe tage sig en saa betydelig Tilvært, at han i sin Tiid kunne vorde det formeget voxen, Rusland skulde det taale, at man lige i dets Øine og til Trods for dets Armeer skulde skille en Konge og en Nation ved det beste Stykke af deres Eiendomme, især da det vilde have Ord for at være Kongens og Nationens Beskytter, ja nyligen ved det høitideligste Forbund af 1768 havde forsikkret Kongen og Nationen "de Provincer, som Republiqven Pohlen eiede i Europa - - den nu værende Forfatning af den Pohlske RegieringsForm -- og Handhævelsen af dens Love og dens Friheder, Dog disse Vanskeligheder bleve slettede. Og hvad Betragtning skulde der vel kunde standse en Herre, der har dette til sin Grundregel: "At det er Magtpaaliggende for en Konge, ofte at vige fra den almindelige Tænkemaade - at det er ikkun ved det Usædvanlige at man kan giøre Folk noget viis og stifte sig et Navn - at alle hans gode Egenskaber bør ikkun være grundede paa hans Fordeele og paa hans Ærgierrighed - at den der vil have Ord for en Helt, bør dristigen gaae Misgierning saa nær som mueligt - Og den, der vil have Ord for at være klog, bør med Kunst kunne forstille sig Altsaa ved eet af de Jertegn i Statskunsten, som det ikkun er store Hoveders Sag at sætte i Verk, havde Hofferne i Wien og i Petersborg strax lovlige Fordringer paa adskillige Stykker af Pohlen; og, hvorover man endnu meere maa studse, saa reent havde de forglemt deres Værdighed, at de satte disse foregivne Rettigheder i fuld Kraft, og toge virkelig i Besiddelse de Lande, som Kabinets=Conseilet i Potsdam havde anviist dem. Heele Verden veed, hvordan dette Kronede Kløverblad har opført sig ved bemægtigelsen, heele Verden seer forud, hvorledes Det vil opføre sig paa den almindelige Rigsdag, der skal skiøde og hiemle disse Respective Magter deres Rettigheder. Det er imod disse tre Hoffers Foretagender; det er overhovedet imod det Berlinske Hoffes, at Pohlakkerne møde med deres Klager for alle Nationers Domstoel. Det er det, der har foranlediget alle de Skrifter, hvori man undersøger hvad de tre Magter kunne have for Rettigheder, Og hvad Grund det Brandenborgske Huus kand have til sine? J et af disse Skrifter synes man at see forud, at den Preussiske Monark ikke vil lade det blive derved: og at han ikkun venter paa nye Omstændigheder, forat betyde det ene af de to andre Hoffer, at han har velgrundede Fordringer paa visse Strækninger, som tilforn have tilhørt en vis berømt Orden. Man skal see (siger Forfatteren) det Baltiske Kongerige reise sig. Spaadommen kunde treffe ind, men Tiids Punkten synes endnu temmelig vidt borte, og man kunde falde paa at troe, at førend det kommer saavidt, skal den store Frideric have fundet paa at forskaffe sig paa en anden Kant et nyt Runddeel til sine vidtløftige Eiendomme. Nil pudet assvetos sceptris, siger Lucanus et Steds, og, hvor har ikke Kongerne bekræftet denne Tanke, og hvad har ikke Europa at frygte for, dersom det længere lader sig disse i Søvn over sin Velfærd, hvad vil den Nordens Salomon ikke i sin Tiid benytte sig af forat bringe Det gandske under sine Lænker, (Resten følger.) Nyeheder. Lands=Tings Orden.