Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-01-23
Den elskværdige Mad. Heger synes Tha lig at have bestemt Mad. Unzelmanns fine Gratie, og Melpomene den forevigede Saccos rørende Kraft til Medgivt. Hvor der udkræves høie Følelser og sine Udtryk, er hun paa sit rette Sted. Hun føler sine Roller mere, end hun spiller dem; et smægtende Blik, en svævende Gang hielpe hende troligen til at naae sit Maal: at røre paa en sand og ægte Maade. Selv hendes svage *) Organ hindrer aldrig Tydeligheden i hendes Udtryk. Dyvekes Rolle synes at være skreven for hende, og i den vil hun være vanskelig at naae; men ogsaa som Emilie Galotti vil det ikke være let at overgaae hende. Kun den heeltemodige Octavias Resignation har hun maaskee søgt for meget i Følelsen, da dens Grund dog snarere synes at ligge i en Romersk Matrones strænge Pligtfølelse 11), ogsaa Eulalia Meinau *) Har Mad. Heger et svagt Taleorgan? 1) Alt det uagtet spiller hun dog Octavigs Rolle meget godt vilde hun spille bedre, end man er vant til at ssee denne Rolle her i). Den Anmærkning: "at Damer memorere bedre end Mandfolk, og at man vel vanskeligen paa noget Theater fin uder mere Hukommelse end her,"staaer vel ingensteds paa en bedre Plads end ved Mad. Hegers Caracteristik. Madame Rossing og Jomfru Emilie Rossing. At gode Mødres Roller ere vanskelige at besætte, det veed enhver Regisseur. J dem bruges Mad. Rossing, siden hun har ophørt at spille de første Elskerinder, hvor hun efterlod behagelige Erindringer. Man troer, at det er langt mere udenfor end paa Theatret hendes Fag; imidlertid paastaae de, der have den Lykke, at forstaae hende, at hun spiller dem ret fortræffelig. Naar lydeligt Bifald kan gielde som Maalestok for theatralske Fortjenester, saa forskaffer næsten enhver Rolle hende et saadant bifald. J Kienderes Øine er 1) Spille den bedre end Mad. Rossing vilde hun neppe, behageligere – det er mueligt. Men det maa hun takke sin Ungdom for.det vel hendes større Fortjeneste, at hun helligede Skuepladsen sin Datter Emilie, hos hvem reen Følelse og hendes Rollers Studium lover af opfylde mangen en Forventning, naar hun vil overtyde sig om, at Anstrængelse i Sang maa forstyrre Resten af hendes Stemme, og naar hun vogter sig for Uforstaaelighedens Arvelod. Hun er engageret til at spille alle Slags unge Pigeroller, og skal erstatte Jomfru Beck, som formedelst Privatforbindelser forlod Theatret, hvilket ansees af alle dem, der kjendte hende, for et sandt Tab. Mad. Frydendahl. Jomfruerne Funk og Sylver. En klar Stemme af sjeldent Omfang og stor Reenhed maatte snart forskaffe Mad. Frydendahl i et Land, hvor Climatet næsten gjor alle Halse hæse *), Navn af en Mara, ingen Dansk længes heller efter en Billington, e) En smuk Compliment. - J det mindste burde Forf. dog have undtaget vore Vægteres Halse; thi disse ere sande Virtuoser i Sang. Kun med den Forskiel, at andre Virtuoser dysse Folk i en sød Søvn ved deres Toners Tryllekraft. - disse derimod vaagne dem. naar han har hørt Mad. Frydendahl. Hun gielder for et Metheor, et Naturens Underværk, og man glemmer virkelig gjerne, at hun har liden Methode, og endnu mindre Spil. Hendes Mangel paa Lethed forstyrrer ofte Nydelsen af hendes Stemme, især efter at hendes Ansigts Yndigheder mindre skjule disse Mangler. Hun maa synge overalt, hvor der skal synges, og man maa frygte meget for, at hun engang vil blive nerstattelig. - Den, der kan gjøre meest Fordring paa hendes Plads, er Jomfr. Funk, som, under Beskyttelsen af en crotisk Skikkelse, forrige Vinter sang et Par smukke Bravourarier med Varme og Bestemthed, og som i sine øvrige Debutroller f. A. har opfyldt den foregaaende Forventning. Ogsaa en anden ung Sangerinde, Jomf. Sylver, har Stemme og megen god Villie, hun kan blive brugbar, naar man giver hende Leilighed og Opmuntring til Flid. (Fortsættes.) Jgnes af Castro.