Aalborg Stiftstidende, 1839-05-25
Til Svar herpaa har Journ. des Deb. af Skolens Elever modtaget følgende Skrivelse. Hr. Redacteur! Det er Eleverne af den polytechniske Skole inderligt om at gjøre, at de i Deres Artikel af 14de indeholdte Paastande erholde en eclatant Gjendrivelse. Jfølge Deres Beretning skulde de have begaaet den Jnfamie, at modtage afvæbnede og forfulgte Mænd, som bade dem om et Tilflugtsted, med Flinteskud, og 3 Mænd skulle være faldne ved disse Skud. Denne Angivelse er saa falsk som kun kan tænkes. Eleverne bleve af nogle Ubevæbnede, som bare en Død, paa en venlig Maade anmodede om at følge dem, men bade disse om at bortfjerne sig og tilføiede, at, da de havde været fremmed for disse Stridigheder, saa kunde de heller ikke tage nogen Deel i Sagen. Skuffede i deres Forhaabninger eller overtalte til at gaae bort, bortfjernede disse Folk sig; Municipalgardister tilhest faldt derpaa hen over dem, som endnu vare blevne tilbage og dræbte 2 af dem lige for Øinene af den herover indignerede polytechniske Skole. Dette er Sagens sande Sammenhæng. For Sandheden indestaae vi med vort Æresord. Gazette des Hopitaur beklager sig over den Behandling som blev de saarede Oprørere i Hotel Dieu til Deel. Først havde man ved hver Syg, der var mistænkelig, stillet en Soldat som Vogter ved hans Seng. Paa Lægernes og Studenternes eenstemmige Protestation blev denne Forholdsregel igjen hævet. Den følgende Dag bemærkede man ved en haardt saaret Patients Seng en Jnstructions-Dommer, der forhørte ham ved Protocollen. Studenterne opsatte da strax til Administrationsraadet en Klage over denne Adfærd, og som i faa Minutter erholdt 150 Underskrifter. Den tilstedeværende Hospitalslæge Breschet lovede først, men vægrede sig siden ved, at indgive og understøtte Besværingen. Resultatet af Samme er endnu ikke bekjendt. - Overeensstemmelsen i de Oprøreres Udsagn, som ligge paa Hospitalerne, betragtes som et sandsynligviis aftalt Forsvarsystem, der bestaaer i, at de Alle sige, at de have været tvungne til at gribe til Vaaben og at forene sig med det oprørske Complot. Kun en Eneste, en Sjeur Barbes, tilstaaer, at han har anseet sin Andeel i Sagen som en politisk Kamp, hvori han havde troet at handle som Fjende mod Fjende aaben Krig. Hos en eenarmet Person, der havde søgt at afvæbne Skildvagten paa Qvai de Horloge og siden er død, har man fundet vigtige Papirer. Corpora deelictiere i uhyre Mængde opstablede paa Politipræfecturet; de bestaae især af Krigs- og Jagtgeværer, hvoraf nogle endnu ere ladte, af Krudt, Bly, Patroner, Papirer, Lister og Correspondencer. Mærkeligt er det, at næsten alle de Arresterede og Saarede ere Haandværkere af forskjellige Professioner, saasom Dreiere, Snedkere, Steenskjærere, Skræddere og Murere. Med Navn findes kun anført den ovenfor omtalt Barbes, der allerede tidligere har figureret i politiske Processer, og en Skræddersvend Staub, der først 8 Dage iforveien var ankommen til Paris. J alle Hospitalerne laae den 13de om Eftermiddagen 143 Saarede; de Faldnes Antal er endnu ikke officielt angivet. Til Oprørets Historie hører ogsaa en Fortælling af en Borger ved Navn Meunier, der i Droit beretter, at han om Søndagen, i det Øieblik, da Oprørerne angrebe Posten ved Justitspalgiet, havde været paa Chatelet-Broen og der lydeligt havde givet sin Uvillie tilkiende. Derpaa var en elegant klædt Mand traadt ud af en Folkehob og havde befalet ham at tie. Da de herover vare geraadede i Strid indbyrdes, var en Munnicipalgardist traadt hen til dem. Denne havde den bekjendte raadet at bortfjerne sig, hvis han ikke vilde skydes ned. Efter at have vexlet nogle Ord var den Ubekjendte traadt hen til Midten af Broen, og efter at nogle Mænd der hemmeligt havde berettet ham Noget, havde han givet et Tegn med sit Lommetørklæde, hvorpaa Angrebet paa Chatelet-Pladsen strax begyndte. Manden kan have været omtrent 30 Aar gammel, af fornemt Udvortes og havde en Guldring og en Diamantring paa Fingeren. - Over 3000 Fremmede skulle siden Begivenhederne den 10de og 13de have forladt Paris.