Almuevennen, 1844-10-02
(Fortsat. Justitsraad With yttrede: Jeg kan ikke negte, at jeg ogsaa meest helder til Minoritetens Forslag, og jeg troer ikke, at dette er saa undførligt, som man paastaaer. Den kgl. Commissarius har selv indrømmet, at Forstærkningen er aldeles nødvendig, naar der skal tænkes paa virksom Modstand mod en indtrængende Fiende. Naar nu Forstærkningen, saaledes som jeg har forstaaet, det, ikke faaer anden Dannelse end ved at gjennemgaae en Exerceerskole, saa er det jo netop den samme Dannelse, som Militsen vil faae efter Minoritetens Forslag, og som for Forstærkningen er anseet tilstrækkelig. Ru siges det vel, at Forstærkningen ikke skal agere uden i Forbindelse med veløvede Garnisonstropper, men det lille Antal af disse kan dog ikke pludselig give det tre eller fiirdobbelte Antal af Forstærkningsmandskab den Vaabenøvelse som ansees for nødvendig. Jeg erkjender tilfulde, at der paahviler Enhver den Pligt, at værne om sit Fædreland, men jeg erkjender ikke, at det kan være en almindelig Pligt, at være Toldvæsenet behjælpelig ved at passe paa en Møllerpose, eller at vogte paa en Fane, eller overhovedet at gjøre Garnisonstjeneste, og jeg mener derfor, at Garnisonstropperne bør adskilles fra Militsen. Jeg kan godt begribe, at Officerer, som i en lang Række af Fredsaar, bestandig have beskjæftiget sig med at dressere Soldater til Krigen i paakommende Tilfælde, og som selv meest have forrettet Garnisonstjeneste, kunne have den Anskuelse, at denne nødvendigviis maa udføres af selve Militsen; men jeg troer ogsaa, at de, der have seet en virkelig Krig, ville finde, at de Kunster, som drives her til Fuldkommenhed, falde bort, naar Kuglerne pibe Soldaterne og Ørene, og jeg skulde mene, at man meget vel kan vide at træffe Fjenden lige i Hjertet, fordi man just ikke forstaaer at slaae ligge paa Patrontasken. Historien viser ogsaa, at Milits ofte har slaaet veløvede Kjærnetropper; man behøver ikke at gaae tilbage til Schweitzernes Krige med Østerrig, men blot at tænke paa den nordamerikanske Frihedsskrig, i hvilken Nordamerikanernes Hære, som kun bestode af Milits, sloge Englands øvede Armeer. Jdet jeg vender tilbage til Minoritetens Forslag, skal jeg tillade mig at foreslaae nogle Amendements til samme. Militsen bliver naturligviis meget talrig, og man vil derfor behøve et langt større Officeercorps end nu. Et saadant kunde formeentlig særdeles vel dannes, naar der blev skjelnet mellem Garden og de øvrige Garnisonstropper. J Gaarden skulde da de optages, som dertil frivillig meldte sig, og ønskede senere at blive Officerer. De maatte da tjene i 2 Aar i Garden og derpaa underkaste sig en Examen, hvor de maatte gjøre Rede for de Kundskaber, som udfordres hos en Under befalingsmand; de skulde nemlig efter min Mening i Fredstid ikke kunne avancere høiere end til Compagni chef, hvorimod de høiere Officierer maatte udgaae fra Høiskolen. Saaledes vilde Armeen i Tilfælde af Krig have velovede og dannede Officierer, som i Forbindelse med Garnisons-Officererne vilde være tilstrækkelig til at commandere hele Hæren. Ved saaledes at foreslaae Garden gjort til Officeercorps, er jeg kommen ind paa samme Jdee, som Kammerherre Benzon har fremsat, og jeg forbeholder mig et Amendement i den Retning.