Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-03-15
Vi tillade os først at bede vore Medinteressenter, ved Gjennemlæsningen af det Efterfølgende, ikkun at see paa Sagen og dens Værd, ikkun at spørge dem selv, om vi have Uret eller Ret, uden Hensyn til Partiskhed eller andre smaalige Hensyn, og dernæst at tage en Beslutning, værdig for fornuftige Mennesker. Vi vide jo Alle, kjære Venner, at der foruden vort Assuranceselskab gives et andet ved Siden af for hele Stiftet. Hvad der ikke tidligere stod os fuldkommen klart for Øie, nemlig, at jo større et Assuranceselskab er, destomindre er Risicoen, ere vi jo nu godt komne til Kundskab om. Dog, det er paa ingen Maade vor Mening, at vi endnu have havt nogen Nød; det er ikke heller vor Mening, at vort Selskab er saa lille, at det er nogen forskrækkelig stor Ulykke at være Medlem deraf, men vi nægte ikke, at vi af Hjertet ønske, at vort Selskab og det for hele Stiftet, der begge jo saagodtsom i Et og Alt ere eens, bleve til eet. Vi kunne dog heller ikke nægte, at det kunde været bleven byrdefuldt nok for vort Selskab at udrede alle de Erstatninger til Brandskaderne i Fuglse og Musse Herreder i de 2 Aar, hvori vort Selskab nu snart har bestaaet, dersom det, hvad vihavde ønsket, var indtruffen, nemlig, at Fuglse og Musse Herreder vare blevne ganske udenfor det Selskab for hele Stiftet; men som bekjendt har sidstnævnte Selskab jo havt to temmelig betydelige Jldebrande, netop i disse Herreder, medens det saagodt som ingen har havt i noget af de 4 andre. Ligeledes have vi fornylig svævet i en temmelig stor Fare, og vi bør vist ansee det som et Fingerpeg, hvilket vi ei bør lade upaaagtet, en Advarsel, vi bør rette os efter, thi det kan kun tilskrives det altstyrende Forsyn, at vi ved Jldebranden i Østofte og ligeledes i Ø. Ulsløv ikke fik Brandskade at udrede til en 3 a 4 Bønder, hvilket visseligen i Kornpriser som de nærværende, vilde have bleven betydeligt. Dog, disse Hensyn ere ingenlunde de eneste eller vigtigste, der bevæge os til at ønske en Sammensmeltning af begge Selskaber. Vi ere jo næsten Alle Bønder, og have ganske de samme Jnteresser. Vi kunne ikke uden stor Skade for alle Parter være Fjender. Hvi ville vi da ikke gjøre os Umage for at være Venner, Og vi forsikkre, Enhver af Eder veed det ogsaa godt, at saalænge der existerer to Selskaber med eet og samme Formaal, bestemt for de samme Personer, ved Siden af hinanden, kan dette kun meget uegentlig blive Tilfældet. Vi vide jo Alle, at en stor Deel af vore Medinteressenter udmeldte dem i Aar; disse ere vi strax om ikke Uvenner, saa dog heller ikke gode Venner med, og saaledes vil det fra begge Sider bestandig blive ved. Vi ville ikke agere Spaamænd, men vi tør nok paastaae, at faae vi blot een eneste Gang en stor Brandskade at dække, som nu tvende Gange baade i Østofte og Ø. Ulsløv vare saa nær som tænkes kan, da udmelde næsten alle Medlemmer sig strax. Me hvorfor skulle vi lade det komme dertil, hvorfor skulle i ikke foretrække, medens det endnu er Tid, at opløse Selskabet paa en hæderlig og ærefuld Maade, og Alle, E og hver En, gaae ind i det andet Selskab, Dette sidste langt hellere, end en sygelig Tilværelse og en skammel Død. Vi tabe Jntet, ikke det Ringeste derved, men i vinde vor egen og vore Medborgeres Agtelse. Paa den Maade vort Selskab kom istand, lader det sig ikke opløsDet var desuden ikke smukt om Nogen vilde forsøge herpaa, ved nemlig at gaae fra Huus til Huus og sige: m. vil Peer og Poul, saa vil dog vel Du ogsaa, Jens Nei, en saadan Fremgangsmaade er uværdig. Vi opfor dre derfor vort Selskabs Formand til at sammenkalde et extraordinair Generalforsamling og forelægge denne de Spørgsmaal, om Selskabet bør opløses eller ei. At vo Formand er saa liberal, at han vil efterkomme denne Opfordring, tvivle vi ikke paa, thi ellers vilde vi let have kunne blive saamange, at vi kunde have fordret det, og at det bor skee saa betids, at vi inden April Maaned Udgang kunne indmelde os i det Selskab for hele Stiftets Bondestand, er noget, vi vist ei behovede at gjøre opmærksom paa, ialtfald ikke, hvis Tiden, der er tilbage ei var saa knap. Uden nogen yderligere Betragtning, ville vi nøies hermed for denne Gang, og afvente, hvad vor ærede Formand troer at burde foretage.