Berlingske Tidende, 1768-04-22
Under 8de hujus haver Hs. K. M. igiennem sit Danske Cancellie allern. udgivet: Forordning, anlangende Arvinger i Stervboer udi Danmark og Norge at maa forundes det saa kaldede Beneficium Inventarii, hvilken, nest den K. Titel og Slutningen, lyder saaledes: "Da os allerunderdanigst er forestillet, hvorledes den i Loven til ladte Arv og Gields Fragaaelse, omendskiønt Tiden dertil er bleven udsat og forlænget, ved Forordningerne af 4de Mart. 1690 og 19de Aug. 1735, langt fra ikke skal være tilstrækkelig nok til at betrygge vedkommende Arvinger, og at sætte dem i den Stand, at de, uden Hazard og Fare, kunde oppebære, hvad dem med Rette kan tilfalde, da det ofte skal hende sig, at Arvingerne umuelig kunde have til strækkelig og paalidelig Kundskab om Stervboens Tilstand, og Beløb, med videre, inden den Tid, da de ere forbundne til at declarere Arvs og Gields Fragaaelse, hvorved saavel de myndige Arvinger selv, som i sær de umyndige Arvingers Formyndere, undertiden sættes i stor Forlegenhed, og ikke vide, hvad de torde eller kunde foretage sig, da de, paa den ene Side nødig ville, paa deres Myndlingers Vegne, renuncere paa det, dem med Rette kunde tilkomme: og, paa den anden Side, maa frygte at paadrage dem selv og deres Myndtlinger et stort og ubestemt Ansvar: Saa have Vi, for at raade Bod paa disse Mangeler, og for at sætte dem blant Vore kjære og troe Undersaattere, som nogen Arv her i Rigerne maatte tilfalde, i den Stand, at de ikke just inden en vis Tid, behøve at gaae fra Arv og Gield, men, uden Hazard, og Frygt for Ruin eller Skadeslidelse, derved kunde modtage, hvad dem i Arv tillegges, allern. fundet for got, i Vore Riger Danmark og Norge, at indføre det, paa andre Stæder brugelige, og i sig, heel nyttige og fordeelagtige, saa kaldte Beneficium Inventarii, ligesom Vi og hermed allernaadigst forunde Vore kiære og troe Undersaattere, som nogen Arv i disse Riger maatte tilfalde, dette Beneficium Inventarii, saaledes, at naar nogen ved Døden afgaaer, og hans rette Arvinger, være sig efter Loven, eller i Følge et oprettet Testamente, ikke selv paa egen Haand, befatte sig med Stervboen og hans Efterladenskab, og dermed skalte og valte, men overlade sammes Behandling til vedkommende Øvrighed, som det efter Loven, tilfalder at forrette Skiftet, eller dem, som saadant in Specie allernaadigst vorder anbefalet, hvorhos det dog ikke skal være Arvingerne formeent, som sædvanlig, at være overværende ved Skifte=Behandlingen, og at gaae Skifte=Forvalterne til Haande med Oplysning og Raadførelse, samt at fremsætte, hvad de formeene at være til Stervboens Beste, med videre; da kunde saadanne Arvinger, ved Skiftets Slutning, modtage, hvad dem, efter foregaaende lovlig Behandling, og, efter de i Loven befalede og at Skifte=Forvalterne udstædde og underskrevne klare Lod=Sed deler i Arv tilfalder og tillægges. Skulle og nogen Prætension eller Fordring paa en saadan Stervboe siden vaagne og formeres, da, af hvad Beskaffenhed saadan Fordring, end er, og hvor favorable den end maatte være, skal slig en Arving dog ikke være forbunden til videre, end allene at udbetale det, han, i Følge af hans Lod=Seddel, i Arv ha bekommet, og det uden at svare nogen Rente eller Revenne deraf, for den Tid, han har besiddet det; hvad enten og det, han saaledes tilbage leverer, er tilstrækkelig til at gotgiøre Fordringen, eller ey, bør han dog, i den Henseende, for videre Tiltale fri være; men dersom det, han har udbetalt, er mere end ham kunde tilkomme at betale i Proportion af Fordringens Beløb, Boens Beholdning, og det, han har arvet, bør han, i denne Tilfælde, saavelsom ellers overalt for det øvrige, have Regres til hans Medarvinger. Dersom der i en saadan Boe intet bliver tilovers at arve, og den Afdødes Efterladenskab ey engang er tilstrækkelig til at betale hans bortskyldige Gield, da bør de Arvinger, som intet have arvet, og ey heller have foretaget sig, paa egen Haand, at skalte og valte over Boen og Effecterne, men overladt sammes Behandling og Administration til vedkommende Skifte=Forvaltere, være aldeles fra for at svare til den Afdødes Gield, uden at Creditorerne derfor have nogen Ret eller Tiltale til dem."