Corsaren, 1841-02-19
"Corsarens" Gildeparé i Anledning af, at Redactionen blev valgbar. Til dette havde Præsidenten udstedt følgende Jndbydelse. 3det jeg herved indbyder Eder til det ved sidste Redactionsmøde besluttede Gildeparé, vil jeg, for at hæve de Skrupler, som nogle Medlemmer have folt i denne Anledning, gjøre opmærksom paa, at der er stor Forskjel paa et Gildepars og paa et Balparé, omtrent den samme som der er imellem et Gilde og et Bal. Vel ligne de hinanden deri, at de koste for meget; men hertil svarer jeg igjen, at det er vore egne, redeligt erhvervede Penge, som vi bruge, og at derfor det værste Tilfælde, der kan indtræde, er, at vor Kasse bliver tom; men - desto fuldere blive vi saa forhaabentlig selv. Jeg venter derfor Eders Nærværelse i mit Hotel Løverdagen den 13de om Aftenen Kl. 9 (efter Prumes Concert) og underretter Eder foreløbig om, at jeg foruden de behørige Drikkevarer har kjøbt tre Harer, een Lax og endeel Kramsfugle, samt at Ferrini besørger Deserten. Jeg Præsidenten. Som Følge af denne Jndbydelse samledes hele Redactionen, uden Undtagelse, paa den bestemte Tid i Præsidentens festlig smykkede Sal, hvor Høitideligheden tog sin Begyndelse. Efter at Maaltidet var tilende, Dugen borttaget og Vinen sat paa Bordet, erklærede Præsidenten, at Talerne kunde begynde. Et Medlem reiste sig da og holdt følgende Tale: 'Som gode og troe Undersaatter bør vi først og fremmest med skyldig Ærbødighed mindes det kongelige Huus. Jeg udbringer derfor en Skaal for Hs. Maj. Kongen, Hs. Maj. Dronningen, Hs. kgl. Høihed Kronprindsen og høie Forlovede, Deres kgl. Høiheder Prinds Ferdinand og Prindsesse Caroline, Prinds Wilhelm med Gemalinde og Døttre, det besvogrede storhertuglige Hof i Strelitz og alle andre høie Besvogrede - De leve! Selskabet. De leve! Hurra! Taleren. Vi bør raabe tre Gange Hurra. Selskabet. Tre Gange Hurral Hurra! (Skaalen tømtes.) (Pause.) En ny Taler. Lader os dernæst erindre Aarsagen, hvorfor vi ere samlede: Stænderinstitutionen, hvortil vi nu ere valgbare. (Vedholdende Bifald). Men tillader mig, forinden at sige et Par Ord. - Der er blevet sagt saa Meget om og imod Stænderinstitutionen i dens nærværende Skikkelse, at jeg, før jeg modtog Valget (thi jeg forudsætter naturligviis, at vi allerede ere valgte), nøie overveiede hos mig selv, om jeg ogsaa kunde forsvare for min Samvittighed at møde deri. (bifald). Jeg fandt da, at dette - Alt overveiet - nok kunde gaae an. (Stærkt bifald). Thi for det Første: Naar vi ikke mødte og Alle gjorde ligesaa saa havde vi jo slet ingen Stænderinstitution, og Noget er dog bedre end Ingenting. (Længe vedholdende Bifald). Dernæst: Man har sagt, at Stænderne blot kunne give Raad, og at de desuagtet koste Landet meget. Men jeg spørger, om dette ikke er ganske i sin Orden; thi de give gode Raad, og gode Raad ere altid dyre. (bifald). Man har endvidere sagt, at deres Raad sjelden blive fulgte. Jeg veed ikke, om dette er sandt; men i saa Tilfælde var det ganske naturligt; thi Regjeringen maatte være en daarlig Regjering, om den ikke var klogere end Stænderne (uhyre bifald), og hvad behøver den saa deres Raad? (Længe vedvarende bifald). Jeg mener altsaa, at vi uden Fare for vor Samvittighed kunne modtage Valget (tordnende Applaus), og at vi kunne udbringe et 'Tre Gange Tre' for Stænderinstitutionen. (Mageløst bifald.) En tredie Taler. Fremfor Alt, lader os ikke glemme at være patriotiske. En Skaal for old England og for det gamle Danmark, hvori jo 'something is rotten'! (Eenstemmigt bifald). Husk for Guds Skyld paa, naar J drikke denne Skaal, at der er gsome lhing rotten in the state of Denmarkk, og lad os saa drikke. Hurra for Danmark! Længe vedholdende Applaus.) Præsidenten. Skulle vi drikke en Skaal for Danmark, saa bør vi ogsaa drikke en for den Schubotheste Boghandling, som det ligner saa perfect. Begge have iaar næsten ene levet af 'gamle Minder', og, naar det bliver nødvendigt, tage de begge næste Aar et nyt Oplag. Schubothes Boghandling leve! Et Medlem. Og alle de andre Boghandlinger, alle vore brave Commissionairer til 16 pCt. De leve! (Tordnende Hurra). En ny Taler. Jeg kan ikke lide, at der bestandig skal tales om Politik - lad os være Mennesker (Stærkt bifald). Jeg vil udbringe en Skaal for det Gode, det abstracte Gode, saa vide J da, at jeg hverken sigter til Regjering eller til Cancelli eller til Stænder. Det abstracte Gode leve! (Bedøvende Bifaldsraab.) Dernæst fulgte en Række af Staaler, som Selskabets Medlemmer, efter Skik og Brug ved politiske Gilder, udbragte for hinanden indbyrdes, hvorefter et Medlem udbragte: En Skaal for vore Venner og for vore Uvenner! Jeg er saa hjerteglad i dette Øieblik, at hele Verden er min Ven. Om det saa er Kjærulff og Stemann - kom de i dette Øieblik, jeg troer, at jeg med Fornøielse drak Du's med dem. Ogsaa Politimesterens Medhjælp er min Ven, jeg har aldrig gjort ham Fortræd - gid han leve! Hurra for hvert Menneske i det hele Land! Hurra for Poul, og Hurra for Lars! Hurra for alle Mennester! Hurra for mig selv! Jeg er saa uhyre lykkelig. (Uhyre bifald). Præsidenten Jeg udbeder mig Ordet. (Hurra, tordnende Applaus, Klap og Trampen). Jeg (Bifald) har den Ære (larmende Applaus) at bemærke (uendelig Jubel), at (Bifald), ja, hvad det nu var, jeg vilde sige (Bravo!), ja, jeg troer sandelig, at jeg har glemt det for alt det Raab (uhyre bifald). Men det er det Samme (længe vedholdende bifald), jeg siger saa ogsaa: Hurra for mig selv! (Hurra for Præsidenten! Hurra, Bravo, Klap, Trampen og Applaus). Præsidenten. Hys! tys! Lad mig blot faae eet Ord frem endnu: J raabe jo Hurra for hvert et Ord, man siger, enten det saa er godt eller daarligt. Det er forkcert. Sel skabet. Snik, Snak! Det er jo et poliisk Gilde vi holde. Hold nu Mund og tal videre, saa raabe vi Hurra igjen.