Berlingske Tidende, 1807-02-06
Skrivelse fra Helsingøer den 5te Februar. Fra den 1ste til Dag er kun et Fartøi, bestemt fra Gothenborg til Landscrone med Sild, expederet ved Øresunds Toldkammer. Sex Skibe, bestemte til Nordsøen, ligge endnu her paa Rheden. - Af det, som indkom ved det dramatiske Selskabs Skuespils Opførelse til Bidste for de Fattige, har bemeldte Selskab paa Hs. Majestæt Kongens Fødselsdag den 29de f. M. bekostet et Maaltid for 207 Fattige, hvoraf de 200 vare egentlige Fattige og de 7 A sindige i Hospitalets Daarekiste. Bekostningen var 32 Rdlr. 2 Mr. 9 s. I Gaar Aftes høitideligholdt dette Selskab Hs. Majestæts Fødselsfest. Først gaves Skuespiller Peter og Leye, et originalt Skuespil, forfattet af en af Selskabets Medlemmer, og dernæst Bal, som varede hele Natten. Kiøbbruar. Tryg ved Christians Retfærd og Frederichs Viisdom ud høster det roelige Daniens Jndvaaner nængste, hver Frugt af sit Dagværk, medens Krigens Gudinde udbreder fine Rædsler fiern og nær, og Europas Marker giødes med Blod. Men Nordboen føler sin Lykke og paaskiønner den Brundring, og Tak, og de varmeste Ønsker til det algodt Forsyn for Styrernes Hæld gientone fra Elben til Skagen, fra Nordcap til Lindesnæs Odde. Overalt vise disse Følelser sig i det skiønneste Lys ved de Høitisfæste, som Christi sans, som Fridrichs Fødselsdage give Anledning til. Og saa i Kiel have vore Brødre høitidelig holdt disse Festdag med dansk Borgersind. Den 28de forsamledes Stadens og Omegnens Honora, tiøres, hvoriblandt Hs. Kongel. Høiheds At jutantere og Regimentsofficerer, paa det Kielske Universitets store Auditorium. Ogsaa et stort Antal af Damer vare nærværende. Festen aabnedes ved en ligesaa passende som udmærket æsthetisk skiøn Tale af Danmark fortreffelige og almeenyndede Digter, Hr. Prof. F. H. Guldberg. Talens Gienstand var den ophøiede Frederichs Daad. Med lyse billeder udmalte Taleren alt det Gode og Store, Frederich har virket for sit elskede Danmark. Her viiste, hvorledes Fredrich, Fødelandets varmeste Ven, har oftet alle sine Tanker til dets Vel, har talt til dets Frelse, og dets Ære, har vaaget og arbeidet til dets Gavn, har kiempet med Fasthed for dets Friehed og Hæld. Ti Slutning opfordrede han enhver, i hvis Aarer Dannerblod rinder, til Taknemmelighed, til Kierlighed, til Troeskab mod Landets ophøiede Ven, og nedbad den Algodes høieste Velsignelse over Danmarks Fridrich. - Efterat denne særdeles skiønne Tale var endt, blev nedenstaaende af Digteren til denne Høitid forfattede Sang høitidelig siunget: Et smeltet under Linens Brand, Ei størknet under Polens Vinde, Der hæver sig et Tvillingland, fra Eldens Bred til Nordkaps Tinde. Og Fædres Sprog, og Fædres Marv er Tvilling Folkets Roes og Arv. Dis Første svoer ved Færrets Ær: al Træl om fra min Grændse vige! "Jeg holde skal ved Lov og Re saavel den Arme som den Rige! Han kaldtes Fortids Haad og Lysten Borgerkrands omkring hans Bryst! Og Førsten svor ved Fædres Sværd : mig Fredens Jusler helligt rørt! Men, tvinges jeg til Lidingsfærd, skal jeg kun jeg, selv Folket føre! Han kaldtes Samtids Værn og Trøft; hæng Fredens Krands omkring hans Bryst, Og Folket svoer ved Fædres Troe : vor Fred, vor Agt kun ham vi skylde: Saalænge Mænd i Danmark boe, skal Danmarks Mand hans Minde hylde: En evig Krands omkring hans Navn! Og seent han kaldes Fremtids Savn: Gud signe Frederik Snese Aar, i Hvile som paa Thronens Sæde Gud krone ham med sølvgraat Haar, Gud glæde ham med Folkets Glæde! Ham Tvillingrigets Held er Løn: Gud lønne Dannerkongens Søn Hs. Kongl. Høiheds Billedslytte var hensat midt i Fistsalen. Tre unge Piger traad frem under Sangen og bekrandsede den. Den første holdt en Egekrands i Haanden, som hun under det andet Virs slyngede om Styttens Bryst; den anden vandt ligeledes sin Krands om Styttens Bryst, medens tredie Vers blev afsiunget; den var flittet af Ax under det fierde Vers blev Styttens Tinding bekrandset at den tredie Pige med en Krands af Laurbærblade og Enighedsblomster.