Berlingske Tidende, 1836-01-02
Om de saakaldte grove eller qvalificerede Tyverier. "Medens den bestaaende Lovgivning om Tyveri har henregnet til grove eller qvalificerede Tyverier: a) Heste- og Qvægtyveri paa Marken, b) Jndbrudstyveri, c) Tyveri fra Skibbrudne og fra Brandlidte i Kjøbenhavn over en vis Værdi, d) Slotstyveri, e) Posttyveri, f) Tyveri fra Kirker og Fattig blokke samt g) Skibstyveri og Besvigelse af Skibsfolk m.v., og uden Undtagelse belagt ethvert af disse med Straf af Kagstrygning og Frihedstab for Livstid, turde det maaskee, ved Bibeholdelsen af de ældre Lovbestemmelser som Kilden hertil, først fortjene en nærmere Undersøgelse, om ikke adskillige af hine Tyverier burde udgaae af denne Classe og andre derunder henføres." Dernæst har Lovgiveren, ved med et alt for strengt Øie at betragte disse Tyverier, at udelukke al Valg af Straffegrad, og ved at paabyde den Livsstraffen nærmeste Straf, tillige udelukket Domstolene fra at tage Hensyn til de mangfoldige formildende Omstændigheder, der ogsaa tilbyde sig ved disse Tyveriers Udøvelse. For derfor at indskrænke Anvendelsen af den 4de §s. enorme Straf saameget som muligt, eller, for at komme den uforholdsmæssigen strengt ansete Forbryder til Hjelp, naar han var dømt, har man enten i Praxis grebet til saadanne Distinctioner mellem grove og simple Tyverier og fordret saadanne Betingelser ved hine, at Tilfældene vel i alt Fald bleve sjeldnere for den 4de §s. Anvendelse, men hvorved man, for at undgaae det større Onde, er paa Conseqventsens Vel kommen til et andet, skjøndt mindre, nemlig at mangfoldige af de groveste Tyverier, ved hine Distinctioner og ved Mangel paa nogle Betingelsers Tilstedeværelse, kun har kunnet belægges med simpelt Tyveries Straf. Endelig har den 4de §s. Anvendelse som oftest medført, at man har ladet andrage paa Straffens Nedsættelse og Formildelse ved Kongens Naade. Da nu disse Midler upaatvivlelig ere modstridende Lovens Aand og hiint Distinctions-Princip undertiden har ført til Resultater, med hvilke maaskee Lovens Mening, men aldeles ikke den sunde Fornuft kan forsone sig, saa for tjener upaatvivlelig dette Onde at afhielpes, hvilket kun kan skee ved at formilde den bestaaende Lovgivning derhen, at samtlige saakaldte grove eller qvalificerede Tyverier henlægges indenfor temporære Frihedsstraffes Sphære, efterat det in Specie om de to førstnævnte grove Tyverier, littr. a og b. ved Loven er nøiere bestemt, under hvilke Betingelser de som grove Tyverier bør fremstaae. Naar saaledes Straffebestemmelserne i de §§, hvorefter de qvalificerede Tyverier skulle ansees, overlade til Domstolene et større og friere Valg af temporær Frihedsstraf, saasom fra en mildere Straf indtil 8 eller 12 Aar, og derhos Straffen for simple Tyverier efter den projecterede Scala ligeledes frembyder et større Valg i Henseende til Straffegraden, saa vil Følgen heraf ikke blot være den, at ethvert grovt Tyveri efter sin særegne Beskaffenhed, og saaledes som det gestalter sig for en upartisk Ret, vil blive vurderet og bedømt i alle sine Hensyn, men tillige den, at Domstolene sættes istand til, hvor et simpelt Tyveri ved graverende Omstændigheder nærmer sig et lovbestemt grovt, tillige at træffe en dertil svarende Tilnærmelse i Straffegraden.