Aalborg Stiftstidende, 1835-05-01
Capitain Murray anslaaer dem, efter de bedste Efterretninger, han var istand til at indhente, men som naturligviis stedse maa blive høist usikkre, til 10 Millioner Pund Sterling i Guld, Juveler, Heste og Elephanter. Nogle anslaae dem langt høiere; men Vurderinger af dette Slags blive i Almindelighed stedse overdrevne. Denne Officeer giver følgende Liste lover hans Tropper: 11) Staaende Cavalleri, de af Allardcommanderede Dragoner og Liv tropperne, som gives Heste af . . 12811 Mand. Staten . . . . . Staaende Jnfanteri . . . . 14941 13) Garnisonstropper og Besætning i Kaschemir: Cavalleri . . . . 3,000 - Jnfanteri . . . . 23950 - 4) Contingent, som leveres af Feudalhøvdingerne, der i Sletterne stille Cavalleri og i Bjergegnene Jnfanteri . . . . . . 27312 - Jalt 82,014 Mand. Hans Artilleri bestaaer af 376 Kanoner og 370 Stykker smaat Skyts, der transporteres paa Kamme ler eller lette Lavetter. Kun det svære Skyts dan her en egen Division, men Resten af Artilleriet har ningen særdeles Organisation; Batterierne ere fordeelte blandt Regimenterne og Kanonerne derved ere optagne i Regimentslisterne; dog er der en Commandant lover Artilleriet med et eget Establissement, der er ubetydeligt i Fredstid, men som kan bringes til 4 a 5000 Mand, hvis Rundschit Singh vil foretage en Beleiring. Alle disse Hjelpemidler ere efterhaanden bragte tilveie af Rundschit; thi hans Fader efterlod ham kun et lille Corps Ryttere, der ikke vare stort bedre, end hans Naboers, som nu ere beseirede af ham. Han har ved Dannelsen af sin Armee og Udvidelsen af sin Magt, viist den samme uafladelige Opmærksomhed for de mindste Ting, som Peter denne Store, og naar man sammenligner ham med andre militaire Anførere, som have hævet sig til stor Magt, maa man tilstaae, at de af ham anvendte Midler, vare mildere end de Flestes, at hans Løbebane ikke er besudlet ved Blodsudgydelser og at han ikke har saa mange Forbrydelser paa sin Samvittighed, som de Fleste, der have grundlagt saadanne despotiske Stater. Hans største Feil bestaaer i, at han mange ler Aand til at henføre det Enkelte paa det Almene og danne et System deraf, samt deri, at han, som en Følge af en forsømt Opdragelse og Savnet af dannede Mænd, med hvem han kunde omgaaes, ikke har Kundskaber og Oplysning; deri ligger Grunden, at Rundschit ikke kan grunde noget fast System eller Jnstitutioner, paa hvilke det af dem skabte Rige kunde have et varigt Grundlag, naar han engangne maa forlade det. Men hvor skulde han, iblandt en Forening afsk. Sikher, som ikke vare stort bedre end Banditter, Udskud af Folket, Mennesker, der dreve Røverhaandværket for at opholde Livet, have været istand til at finde Elementet og Understøttelse til et saadant System, Alle Mænd, der havde Dannelse og Opdragelse, vare forsvundne fra Pendschab, for Rundschiblev født, dog var den naturlige Følge af Magtens Forening i hans Hænder, at der dannede sig et Hof, hvor Dannelse og Kundskab med Tiden kunde samle sig, naar Fred og Luxus engang traadte istedetfor Krigen. Skulde man være tilbøielig til ikke at agte Rundschits Fortjeneste som et Dynasties Grundlæg, ger, fordi hans Besiddelser ere af et ringe Omfang. saa maa man betænke de mange Hindringer, der modsætte sig dets Udvidelse. Paa den ene Side har han at gjøre med det engelske Gouvernement, som i sin nyerobrede gigantiske Magt ikke lader ham beholde noget Haab om at han kan udbrede sig paa dets Bekostning, paa den anden Side have de fangtiske Mahomedanere i Afghanistan sat en Grændse for ham, hvilken Sikhernes Nation aldrig kan overvinde, og det Held, med hvilket han har underkastet sig en Deel af denne Nation, er allerede meere en man kunde have ventet. Han har stedse opført sig meget klogt imod den, engelske Regjering ved altid at stræbe at undgaaelliet Brud, uden dog at forsømme en eneste Fordeel, ud som han kunde opnaae, uden ligefrem at komme is Krig med den. Men da Regjeringen besatte denne imellem Sutledsch og Tichumma liggende Provinds, it som eraldeles beboet af Sikher, og hvilken han derfor ansaae som et sikkert og lovligt Bytte, blev ha dog opbragt, og først efter lang Tid, da hans Mi tanke om, at det var en Begyndelse til fremtidig Krænkelser, havde lagt sig, søgte han atter Englæendernes Venskab. Siden den Tid har han levet bedste Forstaaelse med dem, og nu synes han at vær et fuldkommen overbeviist om, at han kan forlade sit paa Compagniets Alliance; det er ogsaa udenfor et Tvivl, at han vil slaae sig til det og kæmpe for de af alle Kræfter, hvis der skulde udbryde en Krig, Vesten. Hans Jnteresse er for Øieblikket aldele paa engelsk Side, og den almindelige Tro, at ha staaer sig godt med Regjeringen, er et mægtigt Skjolfor hans Magt og Sikkerhed, da det giver han andre Fjender Ærefrygt for ham. hvorledes man fortæller Konger.