Ribe Stifts Adresseaviser, 1826-03-07
Udenlandske Efterretninger. (Fortsættelse af de i forrige Avis afbrudte Efterretningerne fra Petersborg den 29de Januar.) 10de Februar.) 5) At imidlertid Levninger af dette Selskab, de virkelige Sammensvorne, dannede nye, i hvilke Optagelser ikke fandt Sted uden yderste Forsigtighed, og hvis giensidige Forhold vare skiulte med en Omhyggelighed af den dybeste Hemmeligheds Natur. 6) At der, regnet fra dette Øieblik, dannede sig til Hoved; Foreninger, under Navnene: Nord= og Syd Foreningen, hvis styrende Kommitteer nedsattes i Petersborg og i Toulezin, og af hvilke andre Kommitter, under Navn af Arrondissements Jurisdictioner, vare afhængige. Men at sildigere endnu en tredie Forening, under Navnet: Der forbundne Slaver, stiftedes, til hvilken to Medlemmer af Syd=Foreningen stode i inderligt Forhold. 7) At Hovedmændene for disse Foreninger, samlende deres Kræfter, fattede i samme Tidspunkt den Jdee, at bevirke en revolutionair Bevægelse ved Armeens Hjælp, og at de i det Øiemed søgte at faa Militære opverhovedet, især Compagnie= og Regiments chefer, forbundne med sig. 8) At der i de Foreninger, hvorom her tales, bleve forskiellige Planer til Forandringer foreslagne, efter deres Medlemmers personlige Anskuelser og Jnteresser; at Nogle vilde stifte en Bestyrelse, hvor den øverste Autoritet skulle concentrere sig et Triumvirat, som de smigrede sig med at komme til at udgjøre en Deel af: Andres Paastand gik ud paa at deele Rusland i flere uafhængige Regieringer, men forbundne ved et føderativt Baand. Disse Dele skulde da kaldes Stater, hvis Overhoveder de haabede at blive. Andre endnu drømte om at adskille forskiellige Provindser fra Riget, enten for at give dem en fuldstændig Uafhængighed, eller forat afstaae dem til Nabo-Magter. 9) At i denne Forvirrelse af Jdeer, i dette Sam menstod af afsondrede Ærgierrigheds Planer, ligesaa blinde som grusomme, ingen endelig Plan blev antagen, men at nogle af Hovedmændene for de Sammensvorne paany opfattede det skrækkelige Projekt, som de havde havt i Aaret 1817, at myrde Keiser Alexander, hæderlig Jhukommelse. 10) At to Medlemmer af disse hemmelige Foreninger vilde endog i Aaret 1823 sætte denne skrækkelige Misgierning i Verk, at de i den Hensigt begave sig til Bobrouisk, hvor Keiserens Vei, paa en Reise, faldt forbi, men at Udeblivelsen af deres Medskyldige hindrede dem i at forsøge paa den Misgierning, de havde i Sinde. 11) At i Aaret 1825 samme Misgierning endnu engang blev besluttet; at et Menneske, overøst med Keiserens Velgierninger, var den, der især med Heftighed tilkiendegav Ønsket at snigmyrde ham, at han forkastede enhver Udsættelse heri, at det da blev afgjort at nogle af disse Keisermordere skulde sendes til Taganrog, hvor Hs. Keiserlige Majestæt opholdt sig, at disse Keisermordere hørte til Medlemmerne af hiin Forening: "de forhundne Slaver"; men at man ikke destomindre, efter nye Raadslagninger, kom overeens om, at Keiser Alexander ikke skulde myrdes førend i Mai Maaned 1826, et Tidspunkt, da de Sammensvorne antoge at han vilde holde Revne over Tropperne i Omegnen af Bela-Terkoff12) At endeligen en anden vanvittig Misdæder ankom fra Ruslands yderste Grændser til Petersborg i Efteraaret 1825, og at han, efterat være optagen i Nord=Foreningen, tilbød sin Arm til Keiserens Drab. 13) Att, da en kort og grusom Sygdom havde udført det guddommelige Forsyns urandsagelige Beslutning, og berøvet Rusland en Monark og en Fader, fattede de Sammensvorne nye Planer og Forandringer; at de først udseete Offere vare alle Medlemmerne af den Keiserlige Familie, som skulde have været opofrede paa en og samme Tid, og at Oprør skulde iværksættes paa een Gang i Petersborg, i Moskov, og i forskiellige Armee-Kantonnements=Stæder. De Mennesker, uværdige Navnet Russer, som passede paa disse Planer, bedroge sig forunderligen baade i Henseende til Udstrækningen af deres Midler, som ei vare at agte for noget, og i Henseende til Muligheden af den Omvæltning, som de troede at have forberedet. Deres Forsøg den 14de December i Petersborg, og det ved Mouraview=Apostol i Omegnen af Kiew, have beviist, at de ikke i vor Nation kunde regne paa den mindste Understøttelse; thi de faa Soldater, og selv de Officeret, som havde fulgt dem, vare kun skuffede; de troede at stride for Overholdelsen af deres Eed. De havde vidnet om, at lignende Sammensværgelser, om endog Sammenhængen maatte være mindre urimelig, dog ikke kunne nage deres Øiemed i Rusland. Vi gientage det: Tallet af de Sammensvorne og overhovedet af de store Misdædere er kun lidet betydeligt. Alle de hemmelige Foreninger, som de havde stiftet, kiender man, alle de Planer, som de i Blindhed eller Ondskab havde udklækket, ere bragte for Dagen; alle de Midler, hvoraf de maatte betiene sig, for at iværksætte dem, ere udfundne, og som vi allerede have havt Leilighed at sige, mærkelige Forskielligheder aabenbare sig paa en Maade af sig selv imellem de Heftede, som Undersøgelses-Commissionen afhører. Nogle vare Stiftere og Hovedmænd for disse hemmelige Foreninger. Andre, forbundne i Sammensværgelsen med dem, befandt sig indviede i deres gyselige Hemmelighed. Andre endnu skulde være Redskaber for Hensigter, som de i Grunden ikke kiendte. Der er endeligen de, f. Ex. de forledede Soldater, som ikke troede, at de væbnede sig mod Orden og den retmæssige Regent. Disse Forskelligheder kunne ikke andet end forlænge Undersøgelses-Commissionens Arbeider. Endskiønt de Hovedskyldige allerede ere overbeviste, bør dog den exemplariske Straf, som Keisermordere og Mennesker, der elske Forstyrrelse og gribes med Vaaben i Hænderne, fortiene, opsættes, for at Undersøgelses=Commissionen kan confrontere dem med deres Medskyldige, forat den kan ved Undersøgelsernes Fuldstændighed og de Beviser, som deraf fremkomme, bestemme de forskiellige Grader af Strafskyldighed, og overhovedet ikke aggravere Nogen, men føre til Kiendelser, hvis Retmæssighed er utvistelig. J øvrigt er Enden paa dens Arbeider ikke langt borte, og ville med at tilføie, at den har Ordre at udmærke for Hs. Majestæt Keiseren uden mindste Ophold alle de Jndivider, der ere hæftede som følge af et tilfældigt Sammentræf af Omstændigheder, paa Mistanke, som maatte befindes ei at have Grund, og at Hs. Keiserlige Majestæt strax befaler slige Jndivider satte i Frihed.