Kiøbenhavns Postrytter, 1785-12-09
Haag, den 26 November. Den Engelske Gesandt, Ridder Harris, har i Tirsdags, den 22de hujus, overleveret Generalstaterne følgende Memoire: Høimægtige Herrer, "Kongen ønsker oprigtig, at de Midler, Deres Høimægtigheder have anvendt for at bielægge Stridighederne imellem Hs. Majestæt Keiseren og Republiken, maae sætte Freden imellem begge Magter paa den fasteste Fod, og Hs. Majestæt griber med Fornøielse det Øiebliks offentlige Rolighed, for at fornye for Deres Høimægtigheder de stærkeste Forsikkringer om dette Venskab og den Velvillighed for Republiken, hvoraf Kongen saa vel som den hele brittiske Nation bestandigen er beseilet. Denne Tænkemaade grunder sig lige saa meget paa Erindringen om den væsentlige Bistand, begge Lande i forrige Tider have beviist hinanden til deres Frieheds, Uafhængenheds, ja selv deres Religions Haandhævelse, som paa deres naturlige og uforanderlige Jnteresse, der evig burde vedligeholde den fuldkomneste Enighed imellem dem. J Sandhed, enten man nu seer hen til den Uleilighed, som begge Landes locale Beliggenhed nødvendigen, og allermeest i Krigstid, medfører i de adskillige Deele af Verden, til Skade for deres høistkostbare politiske og Handels-Jnteresse, eller man tager den Fasthed i Betragtning, som en god Forstaaelse imellem dem paa begge Sider forskaffer deres Eiendomme, deres Handels Sikkerhed og den almindelige Freds Vedligeholdelse, saa synes det, at Klogskab og god Politik maatte bevæge dem begge til at nærme sig hinanden alt meer og meer igien. Skulde imidlertid Deres Høimægtigheder troe, at de indvortes Tvistigheder, som paa nogen Tid ulykkeligviis have foruroliget Republiken (og som Kongen bevidner at giøre ham ondt), gjorde, at den nærværende Tidspunkt ikke var saa beleilig til et Arrangement af begge Nationers fælles Jnteresse (hvilket Kongen bestandig har ønsket sig), saa haaber man dog i det mindste, at Deres Høimægtigheder, i Følge Kongens Tænkemaade og hiertelige Tilbøielighed for Republiken, vilde agte det Deres sædvanlige Viisdom værdigt, ikke at lade sig indvikle i Forbindelser, som i noget mueligt Tilfælde kunde trække Dem hen til et System, der vilde være de retskafne Hensigter, som Hs. Majestæt lægger for Dagen, imod, der vilde skille Dem ved den varige Grund til en uafhængende Neutralitet, og lægge uovervindelige Hindringer i Veien for nogen Alliances Fornyelse imellem begge Lande, naar Tid og Omstændigheder kunde komme Deres Høimægtigheder til at ansee en saadan som nødvendig og fordeelagtig for begge Parter – til hvilken Alliance Hs. Majestæt paa Sin Side vil forskaffe alle de Lettelser, som staae i Hans Magt. – Det er efter Hs. Majestæts udtrykkelige befaling, at Underskrevne har den Ære at fremlægge disse til et saa nyttigt Øiemærke sigtende Betragtninger for Deres Høimægtigheders Øine, i den fulde Forviisning, at De ville skiænke dem saa megen Opmærksomhed, som Sagens Vigtighed fortiener." Denne Memoire giør al den Opsigt, som man maatte vente af den. Vel synes den nu, da vor Alliance med Frankrig allerede er sluttet, at være kommen for silde; men overveier man nogle Udtryk i den, og betænker, at det har været det Londonske Hof ganske vel bekiendt, at vi sluttede denne Alliance, saa maa man troe, at denne Memoire ikke er overleveret uden Hensigt. Den Franske Ambassadeur har ogsaa fundet den saa interessant, at han endnu samme Dag har sendt den til Versailles. Man forsikkrer, at der om kort Tid vil blive meget bekiendt angaaende vore indvortes Anliggender. J Forgaars Aftes var Statsraadet overordentligen forsamlet, og derpaa afreiste 2 af dets Lemmer med Unionens Skatmester til Loo, hvor de ere betroede til at udrette en vigtig Commission hos Arvestadtholderen.