JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1838-03-05
Yelands østen Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Nr. 10. Mandag den 5te Marts. Maa trykkes. Fleischer. Controlsystemet. Avi finde denne Gjenstand drøftet i Fædrelandet og Kjøbenhavnsposten med Hensyn til den Commission, der fra dansk og svensk Side er bleven nedsat til Regule, ringen af Handelsforholdene imellem Danmark og Sverrig, men imedens vi i Et og Alt ere enige i hvad der, denne Sag betræffende, er anført, og som ogsaa stemmer med den af Handelstanden i Kjøbenhavn til Hs. Majestæt indgivne allerunderdanigste Petition, finde vi dog følgende bemærkning at kunne komme med i Betragtning: Vi finde nemlig, at der fra dansk Side allerede til Dato er indrømmet Sverrig, ved Anerkjendelsen af den Skare svenskenorske Vice-Consuler, der her i Landet er ansat, saadanne Fordele, der kunne sikkre hiin Stat for Defraudation af dens Toldlove ved Jndførselen af Vare herfra, at det vilde være til end større Skade for os at udvide disse Fordele endmere. Sverrig er ved hine dets Agenters Ansættelse her i hver Landets Søstad betrygget imod enhver svigagtig Ud eller Jndsmugling af Vare. Det er nemlig vedtaget, at et Skib eller Baad ikke kan ind, eller udklarere her i Landet, uden iforveien at have viseret sine Papirer for hine Controlleurer.
Jyllandsposten, 1838-03-05
Enhver, der kjender hvorledes Samhandelen med Sverrig fra de danske Provindstæder har givet en en ubetydelig Omsætning for dette Lands Handlende, vil ogsaa vide hvorledes denne, siden hine Agenters Ansættelse, er bleven lammet saaledes, at den nu ikkun drives i en meget ubetydelig Omfang imod i Fortiden. Det maa naturligviis paaligge enhver Stat, ved en velorganiseret Administration, at sikkre sig for sine Loves Efterkommelse og Opretholdelse, og det maa billigt ansees for en utidig Forekommenhed, naar en anden Stat ved at suspendere sine Undersaatters Tarv og Jnteresse og sin egen Kasses Jndtægter, paalægger sig en Tvang, for at Manglerne ved Nabostatens Jnstitutioner skulle afhielpes eller forbedres. Det burde nemlig billighedsviis være den danske Regjerings Undersaatter uformeent at indføre Vare her i Landet, naar deraf svares den anordningsmæssige Told osv., uanseet hvorfra eller med hvilket Lands Skibe disse komme, og uanseet om disse Skibe ere i Besiddelse af saadanne Documenter, der bevise deres lovlige Udførsel fra et saadant Land, men i saa Henseende finde vi allerede Samqvemmet med Sverrig indskrænket og Omsætningen for den danske Handlende lammet; thi Sverrig har allerede med dets Consuler og formedelst de disse givne Jnstruxer en Hær af Toldbetjente, der gjør det umuligt for et Skib derfra, uden at være forsynet med tilstrækkelige Beviisligheder, at faae Adgang her i Landet, og deri finde vi en saadan Control for Sverrig, der paa den nævnte Maade drives i et Omfang, der synes os ikke engang at kunne gives nogen Udvidelse, og om den fik en saadan, i den Retning, som man befrygter skulle være paatænkt, gandske at ville hæmme og standse den os af Naturen anviste Samhandel med dette Land. Vi ville med Prof. David trøste os med den Overbeviisning, at Regjeringen ikke vil indføre et saadant System, uden iforveien at have hørt Stændernes Betænkning, og da vi iøvrigt kunne være tilfredse med hans og den kjøbenhavnske Handelstands udførlige og klare Fremstilling af de bedrøvelige Følger samme ville have, indskrænke vi os til denne af os gjorte yderligere bemærkning. Ædel Daad.
Jyllandsposten, 1838-03-05
Smaanoticer. Den afvigte Februar Maaned svarede da i dette Aar ei til sit Navn Blidemaaned, og lang Tid er det siden, at saa haard en Frost gjorde Beslag paa dets fire Uger, som i dette Tidsrum kun talte 2de Tødage. Det gjentagende forrygende Sneefog ved Maanedens Udgang begravede atter Landboefolk i deres Huse og Gaarde, og i mange Dage var enhversomhelst Udfart aldeles spærret. Sneedrivernes nu senere foretagne Gjennemkastning bære Vidner om, hvorledes Stormen har sammenpidsket og optaarnet den fast sammentrykte Snee, som paa enkelte Steder naaer en Høide af 6 a 8 Alen. Al Passage paa Landeveien standsede gandske, da netop Opkastningerne allerførst fyldtes, og saaledes umuliggjorde Enhver Færdselen. At det pludselige Tøbrud, som indfandt sig den 8de og 9de f. M., ligesaa hurtigt igjen d. 10de afløstes med stærk Frost, var et stort Held, da mangfoldige Vandmøller, Dæmninger og Vandsteder ellers vare udsatte for stor Beskadigelse ved de farlige Vandpresninger, som befrygtes forestaaende, da Sneevandet i sin Tid vil standses i Afløbet ved de i alle Fordybninger opdyngede Sneebeholdninger.
Jyllandsposten, 1838-03-05
Mangelen af hensigtsmæssige Foranstaltninger fra Politie Øvrighedernes Side have almindeligviis den stedse voxende Uskik og Uorden til Følge, indtil omsider den trængende Nødvendighed paabyder saadanne standsede. Hestemarkederne i Randers synes herpaa at afgive tilstrækkelige Beviser, idet en stor Deel af Byens meest besøgte Gader endog i den Grad ere givne til Priis for Heste og disses Bagslag, at man meget maa undre sig over, at Byens Borgere rolige finde sig i de hermed forbundne Farer og Ubeqvemme ligheder. Ubegribeligt er det saaledes, at Politiet tillader Markedshestenes Opstilling næsten indtil Byens Midtpunct, da Markedspladsen f. Ex. sidste Hestemarked strakte sig ligefra Nørre=Port, langs ned af Nørregade forbi Heste-Torvet, gjennem Fortsættelsen af Nørregade til det store Torv og endog langs ned i Store-Gade. Denne utilbørlige Hestespærren af Hovedgader og Torve, er saameget urigtigere, som det smalle Stræde, der forbinder de ovennævnte Torve, afstedkommer for Fodgængere den største Resico ved at faae Lemmerne sønderslagne, især da man Markedsdagene igjennem maa vige selve Fortogsretten for Bæsterne, og det hvad enten man har Rendestenen paa høire eller venstre Haand. Formeres nu Trængselen i denne smalle Gyde ved Gjennemkjørselen af en Vogn, da er det først forAlvor at Trykningen begynder, intet Under derfor, at Bogtrykkeriet, som netop befindes paa samme Sted, under Trykningen indenfor søger at undgaae Hesteindtrykningen udenfra ved at barrikadere Trykkeriets Ruder med opslagne Fjæl og Tømmerværk. Men saadan Gene bør dog Byens Borgere billigen ei sukke under, dette er at drive Galanteriet for en Hesterace, der ovenikjøbet ei er af Blodet, altfor vidt, og saameget mere utidigt, som selv Landboefolk, Bønder og Hesteprangere i disse sammentrængte Gyder finde sig generede ved en Omsætning, der paa gammel jydsk Viis nødvendigen udkræver Plads baade til Travning, Lovpriisning, Haandslagning, Leikjøb og Lykønskning. Hele Hestemarkedet vilde derfor finde meere end tilstrækkelig Plads ved at rykke nærmere op mod Nørreport, og for endeel udenfor samme, og da allene afbenytte Nørregade med Hestetorvet iberegnet, og dets tvende Sidegader, saa at Spærringen sønden for dette Torv iagttoges. Vi ville derfor haabe, at Politieøvrigheden i Randers vil indsee Nytten og Nødvendigheden i den foreslaaede Jndskrænkning af Markedspladsen, og saaledes sætte Grændse for en Uskik, der ofte har været Gjenstand for almindelig beklagelse.
Jyllandsposten, 1838-03-05
Det af Dhrr. Otto & Kersten i denne Tid i Jylland, forevisende Optiske Panorama har i flere Byer tiltrukken mange Tilskuere, som med sand Nydelse have bivaanet de saare vakkre perspectiviske Rundmalerier saavel af adskillige af Europas større Hovedstæder og Byer, som enkelte skjønne Landskaber. Kiendere af de udenlandske Stæder, som Paris, Petersborg, Gothenborg, Wismar og Dover skal have fundet disse i Tegningerne særdeles lignende og correcte, hvilket saaledes aldeles stemmer overeens med Afbildningerne af vort Kjøbenhavn og Aalborg. Den stærke SommerSoelbelysning hvori disse Stæder fremvises ved Siden af Bygningernes skarpt afskaarne mørke Skygger frembyder et frappant Skue, der med vidunderlig Virkning og sand Behag, fængsler Øiet til disse skuffende Perspectiver. Leerfossen, i Norge yder os en herlig norsk Situation, hvori Klipper, Fossen, Granskove og Tømmertransporten i dets enkelte Dele, alt staae i den skjønneste Harmonie med hinanden Slaget ved Waterloo er riig paa høist interessante Grupperinger. Hvad der imidlertid ei uden Grund kan udsættes paa adskillige af disse Præstationer er i Almindelighed den uforholdsmæssige Længde af endeel af de i Forgrunden sig befindende Personer, som saaledes støder Øiet. Endvidere er Landskabet i Maaneskinsbelysning, et mindre heldigt Product, hvor Mesteren har afbenyttet et Farvespil, som ingenlunde er hentet fra Naturen. Ved Fremstillingen heraf lyseblaae Himmel, søgrønt Vand, mørkegrønne Træer, rødcoulorerede Vaskepiger etc. har den ellers beskedne Lunggjort et uretfærdigt Jndgreb i de Rettigheder der tilkommer Soelsystemet, som dermed burde fralægge sig. Ogsaa er Halvmaanen for stor, ligesom Fiskerens Figur noget colossalsk. Jøvrigt ere Conturtegningerne i dette Stykke fortrinligt gode, ligesom i de Andre. Nærværende Panoramas Force bestaaer derfor i dets heldige Soelskindstykker, ligesom det for faa Aar siden i Kjøbenhavn og Roeskilde fremviste Diafnorama gjengav Øiet Aften= og Natstykker ved Maane= og Blusbelysning til største Fuldkommenhed. At Dhrr. Otto & Kersten dennegang et foretager Touren nordligere end til Randers, maa vi beklage, da en Reise over Hobroe, Aalborg, Viborg og Skanderborg dog snart var tilbagelagt, hvorved saaledes disse Byer bleve deelagtiggjorte i samme underholdende Konstnydelse, som visselig vilde svare god Regning, deels da vore jydske Kjøbstæder i denne Vinter mangle de ellers omreisende Comoedie=Selskaber, og deels da disse Præstationer ere forbundne med en yderst ubetydelig Udgivt af Belysning og Leie af Klubsal, som saaledes sikkrer den rene Jndtægt, hvilken formenes endnu at ville forstørres ved Prisernes Nedsættelse til det Halve, da derved vistnok Flere end det dobbelte Antal vilde deeltage i denne Nydelse, ligesom Andre gjentagne Gange vilde freqventere de forskjellige Opstillinger.
Jyllandsposten, 1838-03-05
Rettelser. J No. 7, Side 25, anden Spalte, Linie 24, læs vesten, istedetfor "sten". Linie 26, læs vesten Vind, istedetfor østen Vind. Nr. 8, Side 32, første Spalte, 4de Linie, læs første istedetfor anden. Af dette Blad udgaaer et No. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1838-03-12
rensen. ren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Nr. 11. Mandag den 12te Marts. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1838-03-12
Hospitalerne i Jylland.
Jyllandsposten, 1838-03-12
En Sag, som kunde egne sig til Behandling, i Stænderforsamlingen. At saa menneskekjærlige Jnstitutioner som disse, maatte bestyres retfærdigen og redeligen, er et ligesaa billig som almindeligt Ønske; men de mange tusinde Landboere, som aarlig bidrage saa store Summer til Hosp talerne, have et særdeles Krav paa at oplyses om, hvor ledes disse anvendes. Det rige Randers Hospital er ikke det eneste som har lidt betydeligt Pengetab, (de er nok kun Faa bekjendt hvor stort) foraarsaget ved den nærmeste Foresattes mislige Bestyrelse, fremmet maa skee ved Mangel paa hurtig og skarpt Overopsyn.
Jyllandsposten, 1838-03-12
Tidsaanden kræver Offentlighed i offentlige Midlers Bestyrelse. Den høieste og vigtigste blandt den Alle, Statsfinantsernes, er jo allerede skjøndt concentreret Form - fremlagt for Folkets Øine. Skulde da en Hospitalsforstander eller Ephorat være fritagen, for en Handling, som Landets Regjering har viist sig at ansee for Pligt? Man veed, at der aarlig indflyder en riig Penge strøm i Hospitalerne; men de, der aabne deres mange tusinde Kilder, see ikke hvor den ender sig; og høre kun stundom, med Harme og Bedrøvelse, at en Hospitalsforstander er bleven tiltalt, afsat, eller pludselig død formedelst Kassemangel. Hvormange Sogne have nu i flere hundrede Aar erlagt deres Kongetiende til Hospitalerne, uden at have erholdt Kundskab om hvorledes denne anvendtes. Og hertil kunne disse Ydere være saa meget mere berettigede, som de selv nyde ingen, eller saa godt som ingen Gavn af disse enorme Ydelser. Vi sige enorme: der ere Sogne, hvis aarlige Afgift til Hospitalet udgjør i Gjennemsnit 500, 600 Rbd. og derover; ofte meer end 1 Rbd. ja stundom 2 Rbd. pr. Hoved af den hele Folkemængde. Ville vi gaa tilbage, og sammenlægge hvad der fra først af og til nu er ydet af et enkelt Sogn med Renter og Renters Renter, da skulde man faae en Sum ud, der vilde lette betydeligt ved Danmark National-Gield. Men spørge Landboerne, hvad have vi havt for alle disse Penge, som vi og vore Forfædre aarlig have udtalt Da kan dertil svares: stundom Jntet, stundom en halv eller heel Portion til et Almisselem i Sognet; det vil sige: en 20de, 50de, 100de Deel af Eders Hospitals Afgift.
Jyllandsposten, 1838-03-12
At et Almisselem fra Landet optages i Kjøbstæd Hospitalet, hører til Sieldenhederne, og vil efter nyere Bestemmelser - om disse skulle vedblive at være gjeldende - endnu blive sjeldnere. Men maa ikke et Sogn, som yder 300 Rbd. aarlig - og saa gjør i Gjennemsnit det hele Antal - for denne Summa kunde vente at faae et Almisselem forsørget? Stiftsøvrigheden aflægger aarlig trykt Regnskab for Bestyrelsen af de geistlige Enkekasser. Kjøbstædernes Fattigvæsens-Commission, Directionerne for Søndags Skolerne og flere Kjøbstæd-Jnstitutioner aflægge aarlig trykt Regnskab for deres Medborgere. Hvorfor skal Hospital=Bestyrelsen ikke gjøre det samme, Er det fordi, at de nærmest heri Jnteresserede ere Bønder, Men om end ikke Andre, saa har dog Kong Frederik den 6te, lige fra det første han kom til Regjeringen og til nu, viist, med hvilke Øine han betragter Bonden.
Jyllandsposten, 1838-03-12
En Landcommune, hvis aarlige Jndtægt og Udgivt til Fattigvæsenet ikke engang kunde betale Papiir og Arbeide, maa herover aflægge Regnskab - og det er godt – (at det ikke trykkes er ret naturligt); men skal der aflægges skrevet Regnskab for 30 a 40 Rbd. aarligt Saldo, mon det da ikke var rimeligt: at hvor der handles om 3040,000, at derover udgaves et trykt Regnskab, og at ethvert, til Hospitalet contribuerende Landsbyesogn, erholdt et Exemplar - og det endda gratis, Ligerviis som Jnqvisitionens Fængsler vare fulde af Løndomme, men saadanne som Jngen var nysgjerrig efter at erfare, saaledes have vel vore Hospitaler, ogsaa deres oeconomiske Hemmeligheder, men saadanne, som man kunde være høist begierlig efter at kjende. Man har idetmindste Lov til at spørge: 1) Hvilke og af hvad Værdie (hvor høit assurerede f. Ex.) ere Hospitalets Bygninger, 2) Hvilke andre faste Eiendomme, Jorder, Enge, o. s. v. besidder det, og hvad udgjøre deres Capital værd? 3) Hvilke ere dets Jndtægter af Korn- og Qvægtiender, (med Specification af Sognenes Navne, Hartkorn, samt Afgifterne i Korn og Penge.) 4) Hvilke andre Jndtægter haves af Legater, rentebærende Capitaler m. m., af hvilketsomhelst Slags, Dernæst spørges og Udgifterne: 1) Hvorledes og hvor høit gageres Forstander, Præst, Læge, og Underbetjente af begge Kjøn? 2) Hvad udgives til Skatter, til Vedligehold af Bygninger og Jnventarium, Og endelig: 3) Hvormange faste Medlemmer befinde sig i Hospitalet, og hvormeget koster disses Underholdning, (ogsaa specificeret) samt 4) Hvormeget udgives til udenfor Hospitalet sig opholdende Fattige? En Røst hæver sig her i denne vigtige Sag. Maatte den dog gjenlyde der, hvor den klarere og stærkere kan høres, Bygningskonsten i Danmark.
Jyllandsposten, 1838-03-12
Da Størrelsen af det nye Oplag af Jyllandsposten, som nu agtes trykt, inden Begyndelsen af næste Qvartal eller til 1ste April, ønskedes calculeret, anmodes derfor de nye tiltrædende Subskribenter og behageligen snarest mulig at ville antegne sig, og i portofrie Breve tilstille Redactionen de paategnede udsendte Subskriptions=Planer.
Jyllandsposten, 1838-03-12
Redactionen. Af dette Blad udgaaer et No. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1838-03-19
Fyransposten Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Mandag den 19de Marts. Nr. 12. Maa trykkes. Fleischer. Den som dobbelt Forbryder, i Jylland gravlagte
Jyllandsposten, 1838-03-19
Døvstumme. Med fem Sandser at gjennemgaae Livets bittre Skole med dets Plager og Gjenvordigheder, faldt saa ofte det velbegavede Menneske vanskeligt, men med færre forden ulykkelige Døvstumme, hvis Lod det var at falde i slette Menneskers Hænder, at bekjæmpe Ondskab, Had og Forfølgelse, var vistnok en Skjæbne, der lader en saadan ulyksalig Skabning prøve et Helvede paa denne Jord, som langt overgaaer alle de Begreber og en saadan Tilstand hiinsides dette Liv, hvorom nogentid Jndbildningskraften beængstede den Lastefulde paa vor syndige Klode. Ved at være berøvet Taleevnen og Hørelsen er det menneskelige Væsen i det daglige Liv meer eller mindre givet til Priis for sine Medmenneskers Godtbefindende. Vi maae derfor paaskjønne Regjeringens Omhu, som ved det oprettede Døvstummeinstitut, i Hovedstaden unddrog disse vore beklagelsesværdige Medskabninger fra det almindelige Samqvem med Landets Børn, og dobbelt vil Statssamfundet anprise denne de Døvstummes velsignelsesrige Redningsanstalt, naar Blikket her henvendes til en for faa Aar siden paa Frysen, borg Grevskab gravlagt Døvstum, hvis gjennemlevede qvalfulde Rædsler ei med Ord kan beskrives, hvis uhørte Behandling den sorte Muld nu skjuler, og hvis Begravelse paa aaben Mark antyder en Misgierning, som det var den Eftertid forbeholden at afsløre, der, overeensstemmende med Ordsproget: thue Recht und schen den Teusel nichte ei tog i Betænkning at offre Sandheden, hvad Sandhedens er, til Skræk og Advarsel for lignende Optrin i vort jydske Land, hvor ethvert Spor af Barbariets Jhukommelse maa banlyses, saafremt den Almeenaand skal udvikles i Folket, som vor gode Konge paabød oplivet.
Jyllandsposten, 1838-03-19
af 20de Septbr. 1831 hedder det at han i endeel Aar har havt Svaghed paa Forstands-Evnen) til at have forbrudt sin Bestalling for hans Ulydighed mod Grev Frys's Resolution at 27de Juli 1831, ligesom han tilpligtedes i Tilfælde Liget skulde forlanges flyttet til bemeldte Fortog, paa egen Bekostning at foranstalte dette. Til Held udbredte sig nu Frygten for Cholera, og man turde nu ei røre ved Liget. Præstens Uven, Christen Nielsen, Gaardmand i Veierslev, som i over en halv Snees Aar ei havde vexlet et eneste Ord med ham, blev nu ansat som Sognefoged i den Afskedigedes Sted. Touren stod nu til Præsten. Hr. Tommesen skrev derfor endnu samme Dag den 28de, ifølge Enkens Anklage til Sognefogden, men ei at forglemme paa Kammerherre, Grev Juel Wind Fryses Vegne, følgende mærkværdige ordlydende Epistell: "Jeg har paa Hr. Grevens Vegne tilskrevet Hr. Pastor Hassager om, at den Døvstumme ikke uden nærmere Beviis om Afsindighed maatte begraves i Kirkegaarden, og siden, at han kunde begraves i Kirkegaardsdiget paa dets Fortog. Da Enken nu beretter mig, at Præsten og Sognefolkene dette uagtet, vil begrave den Døvstumme ved Markskjeller imod hendes og Børnenes Ønske, saa vilde Sognefogden vidnesfast forespørge hos Hr. Hassager, om dette forholder sig saaledes, og forlange, at han i saa Fald vil skrivtlig opgive sine Grunde, for at jeg kan indberette Sagen, i det kongelige danske Cancellie, saasnart Forhørene ere sluttede. Præsten, som den vanskelige Opgave her blev paalagt, at bevise den druknede Døvstummes Afsindighed, istedetfor at modtage Overøvrighedens Beviis for den Døvstummes dobbelte Forbrydelse, erklærede med faa Ord: at Præsten intet havde havt med den Døvstummes Begravelse at bestille, men lod Sognemændene begrave ham, hvor de vilde, da han ikke maatte begraves paa Kirkegaarden. Publicum overgives her en Begivenhed af det nittende Aarhundrede i Danmark, som i sin Art neppe overtræffes i Hedningernes Tidsalder eller i Barbariets Historie, og maaskee ogsaa Publikum forventer, at det kongelige danske Cancellie, ifølge de her meddeelte Oplysninger, af dem, som Jyllands Hædersmand Grev Frys i denne Henseende sikkert redebon vil afgive, kunde foranledige denne offentlige Sag undersøgt og afgjort.
Jyllandsposten, 1838-03-19
Om Provste-Circulairers Befordring. (Ogsaa en Sag, der egner sig til Stænderforsamlingens Behandling.)
Jyllandsposten, 1838-03-19
Allerede i første Forsamling af de jydske Stænderdeputerede, blev handlet om Forbedring af Landsbydegnenes Kaar; saameget hellere tør vi her gjøre opmærksom paa een af deres Byrder, der virkelig er høist ulige fordeelt. Nogle Provster - ja vi tør vel haabe, de allerfleste – ere med Rette saa betænksomme og billige, at de saameget muligt formindske Antallet af Circulairturen, idet de gjemme og samle paa mindre vigtige Meddelelser, og lade saadanne - med hvilke det ikke haster bie lidt efter hverandre og følges af. Men vi kjende og det District, hvor de stakkels Degne maae løbe med enkelte, der deels ere Geistligheden uvedkommende, deels bekjendte af offentlige Blade, og derfor af saadant Jndhold, at det er ligegyldigt, enten man faaer det idag eller imorgen om en Maaned, eller et Fjerdingaar, eller slet ikke. At en Degn skal lade Alting ligge og springe strax med en Placat om Qvartalscoursen, om Deserteurers Udvexling, om Spillekort, om Handelen, paa Grønland og Jsland, osv. osv., er ubilligt, og i dobbelt Henseende urigtigt, thi enten skal Degnen, der sjelden holder Karl eller Dreng, betale et Bud, eller og skal han forlade og forsømme sin Skole. Vi kjende et District, hvor Degnene til Jevnshold have 100 skriver hundrede Circulairer at befordre aarlig. Han maa altsaa enten forsømme 2 hele eller halve Dage ugentlig eller – naar vi regne lavt - give det mindste 8 s. for hver Time (det kan være fra 1 til 2 Mile og derover hen og hjem); han har altsaa af sine knappe Jndtægter endnu en lille Bindgivt af 6, 8 til 10 Rbd. aarlig. Ja, det skal have været Tilfældet; at – ligerviis som Straalerne fra en Centralsol - Circulairer ere udstrømmede i alle Retninger fra Provste residentsen til et Antal af over 350 i eet eneste Aar. Naar man tillige overveier: at Hovedsognets Degne, som gjenboende i Præstebyer faae - med yderst sielden Undtagelse - alle Circulairer at besørge, og at disse derhos stundom ere slettere aflagte end Annerdegnene, saa skjønne vi ikke rettere, end at vor Paastand om denne Byrdes Tyngde og Uforholdsmæssighed er vel grundet. Hertil kommer endnu, at nogle Meddelelser emanere fra Præsterne og gaae til Provsten; og det er et Spørgsmaal, om alle disse ere af større Vigtighed, end mange af Provstens, eller om de alle ere af den Natur, at de just skulle befordres af Degnene, om ikke maaskee nogle skulle befordres af Sognefogderne, andre af Præsten selv, Til at hæmme saadant Misbrug troe vi, at følgende burde paalægges Vedkommende: 1) At formindske Circulairturenes Antal saavidt muligt og billigt. 2) At skrive uden paa Circulairerne disses Jndhold, og at 3) dette Forretningsfag aarlig blev controlleret af geistlig eller verdslig Overøvrighed, eller af begge tillige.
Jyllandsposten, 1838-03-19
Philodiaconus, Smaanoticer.
Jyllandsposten, 1838-03-19
At Viborg Bye aldeles mangler al Gade= eller Lygtebelysning er saameget mærkeligere, som Jyllands fordums Hovedstad er Opholdsted for Stiftamtmand, Biskop, Landsoverret, Latinskole, Tugthuus &c. &c. og følgelig tæller et betydeligt Antal Embedsmænd. At Belysningen i Vinter halvaaret paa Grund af Byens Næringsløshed for den simple Folkeklasse burde være indskrænket med største Sparsommelighed var vistnok at ønske, men at der nu ikke brænder og Vinteren een eneste Gadelygte i hele Viborg, ikke engang paa Torvet eller i Hovedgaderne, er saameget mere at beklage for Byens egne Jndvaanere, som man ved visse Huse endnu finder ældgamle Trapper med Udspring og Jern gelænder paa Gaderne, som baade for Gaaende og Kjørende ere yderst farlige at passere. Man seer derfor idelig Folk om Vinteraftenerne vandre om paa Gaderne med smaae klart skinnende Haandlygter, hvorved Forbigaaende, som ei ere i Besiddelse af saadanne, forblændes i den Grad at næste Skridt paafølges af total Formørkelse. Hvorvidt Gadebelysningen her i Byen kan forventes indført, er os ubekjendt.
Jyllandsposten, 1838-03-19
Rettelser. Nr. 11, Side 42, 2den Spalte, 29de Linie, læs Stormklokke istedetfor Stormklokker. - Side 43, 1ste Spalte, 19de Linie, læs paafaldende, istedetfor iøinefaldende. – Samme Side, 2den Spalte, 14de Linie: læs meer bedetfor, mere de 44, 4de Svallie, 3die Linie les ved ledetfor ved Af dette Blad udgaaer et No. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.