Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-12-08
Humboldts Reise har, heder det i den Petersborgske Journal, foranlediget en Opdagelse, der er ligesaa interessant for Videnskaberne, som den kan blive af Vigtighed for Rusland, og for den Godseier, der har gjort den. Allerede i mere end to Aar havde Hr. v. Humboldt næret den Mening formedelst den paafaldende Lighed imellem Brasiliens Bjerge og Uralbjerget, at man i Siberien, ligesaavel maatte finde Diamanter, som det allerede har været Tilfældet i Amerika. Ved hans Reise gjennem Uralstrækningen blev hans Mening bestyrket, og den ham ledsagende kajserlige Kammerherre Greve v. Polier fik, ved sine Samtaler, med den berømte Reisende, lige Overbeviisning Da Hr. v. Humboldt begav sig til Tobolsk, forlod Greven ham, for at besøge sin Gemalindes vesten for Ural liggende Godser. Det Første han foretog sig, da han ankom didhen, var at han lod anstille Efterforskninger i en Egn, hvor der var Guldvaskerier, omtrent halvtrediehundrede Werster fra Perm. Disse Efterforskninger kronedes med det bedste Hæld, og omendskjøndt ingen Maskine endnu var forhaanden, have dog de med Guldvaskning beskæftigede Børn allerede opdaget 7 Diamanter. For nærværende Tid ere Maskiner anskaffede, for at gjøre dette kostbare Mineral til Gjenstand for regelmæssig Bearbeidelse. Skatter i Storbrittannien. Vi have, hedder det i Edinburgh Revien, Skatter paa alt hvad der gaaer i Munden, eller bedækker Legemet, eller af Foden betrædes; Skatter paa alt hvad der er behageligt at høre, at see, at føle, at lugte, og at smaae, Skatter paa Varmen, Lyset, Bevægelsen; Skatter paa alt hvad der er i Jorden eller i Vandet, eller under Jorden, Skatter paa alt hvad der kommer fra Udlandet, saavelsom paa alt hvad i Hjemmet avles; Skatter paa det raa Material, og paa den ved menneskelig Industrie tilføiede ny Værdi, Skatter paa Butterdeigen, hvormed Rigmanden fordærver sin Appetit, og paa Lægemidlet der skal bringe den tilbage, Skatter paa Hermelinet som smykker Dommerkappen, og paa Strikken, med hvilken Forbryren hænges, Skatter paa den Fattiges Skraatobak, og den Riges Kryderie, Skatter paa Ligkiste Naglen og paa Brudens Baand; Skatter hvad enten vi ligge tilsengs eller sidde tilbords, hvad enten vi staae eller ligge, ere vaagne eller sovende kort overalt Skatter. Drengen svinger sin beskattede Svøbe, den skjegløse Yngling regierer sin beskattede Hest med en beskattet Tømme, og beskattede Sporer paa den beskattede Vei. Den døende Englænder tager sin med 7 pr. Cent beskattede Medicin af et beskattet Medicin Glas indi en med 22 pr. Cent beskattet Skee, gjør sit Testament paa et 8 Pund Sterlings Stemplet Papir, og døer i den Apothekers Arme, der for det Privilegium at dræbe ham erhvervede en 100 Lstl. Licenz. Derpaa bliver al hans Efterladenskab beskattet med 2 til 10 Procent; og foruden Sport lerne paa hans Testaments Probatum forlanges høie Sportler for hans Begravelse i Choret. Hans Dyder beskrives nu paa beskattet Marmor, og han gik heden til sine Fædre, for omsider ej længere at betale Skatter. Et menneskeligt Misfoster med to Hoveder levede, efter hvad Buchhanan fortæller, i Jacob den Tredies, af Skotland, Regjeringstid. Det var fra Underlivet af og opad dobbelt. Kongen lod dette Menneske omhyggeligen opdrage; han gjorde store Fremskridt i Musiken. De to Hoveder lærte forskjellige Sprog. De levede vel almindeligviis i Fred med hin anden, dog skeete det undertiden, at de sloges med hinanden. Kildrede eller kneb man Underdelen af dette Dobbeltmenneske, saa følede begge Overdele det; berørte man derimod et af Jndividerne i Overdelen, følte den anden det ikke. Dette mærkværdige Væsen døde i en Alder af 28 Aar. Det ene Legeme overlevede det andet i flere Dage. 1723 saae Martinez i Madrid en Mand med to Hoveder, der lod sig see for Penge. - Singebert paastaaer, at have seet et Barn der i Overdelen var dobbelt. De to Dele sloges ofte med hinanden; det ene overlevede det andet i fire Dage. (Leipz. M. Araratbjerget. Tifliser-Aviser indeholder et Brev fra Professor Parrot, dateret St. Georgs Kloster ved Foden af Ararat d. 5 Oct. "Det vil vist være dem behageligt at erfare, at vi befinde os i St. Georgs Klostret ved Foden af Ararat. Dette Steds Beliggenhed i Midten af vore videnskabelige Excursioner kommer os under dem meget tilpas. Vi have ogsaa gjort to Forsøg paa at bestige Ararat. Første Gang kom vi paa en Høide af 13000 Fod, men maatte da gjøre Holdt formedelst den skrækkelige Steilheit paa den østlige Nedstigen. Med mig vare Hr. v. Behaghel og Hr. Schiman, en Munk af Klostret Etschmiadsin, en ung Mand, rask til Foretagender, tre Soldater og fem Indfødte. Vi naaede den følgende Dag Sneegrændsen, som det kun formedelst den frisk faldne Snee var os muelig at klatre over Vi kunne ikke til Klokken 12, naae Toppen, og derfor vare vi nødsagede til at vende tilbage for ikke at vove at overraskes af paafaldende Nat og opstigende tykke Taager, hvilke dog omhyllede det hele Bjerg førend vi naaede tilbage til vor Station. At jeg ikke kom til Bjergets Top havde ellers sin Grund i den hidtil værende urigtige Forestilling man havde gjort sig om Bjergets Høide. Det maae nemlig bemærkes: at den Punkt hvortil vi kom var imod alles Formodning henimod 15000 Franske Fod høi, følgelig høiere end Mont blancs Top. Begunstiger Veirliget min Plan, saa gjør jeg et tredie Forsøg, og dette med en passende Tids Jnddeling, og jeg skal bestræbe mig for at naae Toppen, som efter min Beregning maa ligge 2000 Fod høiere end det Standpunkt vi sidste Gang naaede. Jeg haaber det skal lykkes os. Paa det Sted hvortil vi naaede, altsaa ikke langt fra Ararats Top, har jeg reist et stort Træe kors, som rækker ti Fod over Jisfladen, hvori de er sat, saaledes at man kan fra Erivan, ved Hielp af en Kikkert, see det. Paa det Kors befæstede jeg med Søm en tyk Blyplade med følgende dybt indgravede Jndskrift paa Latin, Under Selvherskerens over alle Russer, Nicolaus Paulowitsch Regjering blev med Vaaben i Hænderne dette hellige Sted erobret for den christelige Tro af J van Fodorowitsch Paskewitsch-Exiwanski i Herrens Aar 1827. (Allg. 3. 329.)