Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-08-29
Der er i den nyere Tid udkommet et anonymt Skrift, betitlet Episode fra Krigen 1818 af en dansk Pige i Møgeltønder, hvis Brevform synes at antyde, at det oprindelig ikke har været bestemt til Offentliggjørelse, og sandsynligviis er det af denne Grund at den ubenævnte Forfatterinde ikke har vogtet sig for enkelte Yttringer deri, der kunde kaste et forkeert Lys over Stemningen i Møgeltønder. Det er vistnokikke at befrygte, at vor Hengivenhed og Troskab mod Konge- og Fædreland kunde drages i Tvivl af vore Naboer, som have seet og hørt, paa hvad Maade vi have taget Deel i dette Aars Begivenheder, ligesom det vel heller ikke er for vor tydske Dyds Skyld at vort Sogn netop er blevet fremhævet i Altona Mercur, som det, der, foruden et andet dansk Sogn, bestandig viste sig saa hadefuldt mod den tydske Sag - men da hiint Skrift ogsaa vil blive læst i en videre Kreds, og Erfaring allerede har viist, at det der kan give de med vore Forholde meer Udbekjendte Anledning til at dømme, uretfærdigt om vor Byes Patriotisme, saa have vi ikke villet undlade at værne om vor danske Ære med et Par bemærkninger i Anledning af bemældte Episode: Naar det efter hvad der Pag. 22 er yttret, kunde synes som om Møgeltønder kun eiede 2 ægte dansksindede Mænd, saa vilde dette være en stor Misforstaaelse, der fortjener - hvad ogsaa herved aflægges – en almindelig Protest, som allerede den Misfornøielse med dette Skrift og den Røre, der reiste sig blandt Alle her ved Tanken om at det kunde foranledige en saadan Troe om os, faktisk beviste at alle Møgeltønderanerne her vare berørte paa et ømt Sted, at det var deres point honneur at være og ansees for gode, troe Danske. Uagtet vi i Betragtning af vore særegne locale Forholde have med Varsomhed søgt at undgaae personlige Feider med vore tydsksindede Naboer, fordi sligt kun vilde have afstedkommet Ulykker, saa troe vi dog at alle Beboere her i Byen og Sognet vel turde kappes med hvem det skal være i ægte dansk Sind og Troskab; denne Stemning er her ganske almindelig, og her hersker i dette Stykke en glædelig Enighed iblandt os, og det af den gode Grund - det er haardt nok selv at skulle sige det – at der er Mening i os, vi ere nemlig Alle enige om, at man kun kan have eet Fædreland, og at derfor ogsaa Fædrelandsind er en Eenhed, at man f. Ex. ikke kan være lidt Dansk, og saa foruden en Smule noget Andet, f. Ex. Tydsker eller Chineser; og som vi fra Barnbeen af ere opvorede i den Troe at Møgeltønder hører til Ribe Amt, Ribe Stift i Kongeriget Danmark, saa have vi ikke tænkt at vi havde noget Valg, eller at den tilfældige nære Beliggenhed ved Grændsen berettigede os til at være mindre Danske end Andre, men at det vilde være ligesaameeningsløst af os at ville tilhøre nogen anden fremmed Nation – ganske ligegyldigt hvilken - som om vore gode Landsmænd i Skagen fandt paa en saadan Forandring. Der er derfor ogsaa – om vi selv maae sige det – for megen Mening i os til at vi skulde ville skifte Nationalitet efter ydre Hensyn eller Fordele, og heri rette os efter Tid og Leilighed, Toldgrændser og Markeder, hvorimod vi deele med vore øvrige Landsmænd den Beslutning, at bringe ethvert Offer, som vi formaaer, naar vi blot maae blive hvad vi ere, og beholde det Fædreland, vi have, som er det eneste, vi kunne være stolte af, og lykkelige ved. Det maa heller ikke troes, hvad en Yttring i Episoden Pag. 21 og 22 kunde lade formode, at vort danske Sind og Sprog har til enkelte Tider ladet sig holde under Laas og Lukke, som at vi søgte at lempe os efter Omstændighederne, og synge med de Fugle, vi vare iblandt, eller rettere, som vare iblandt os, naar vort Sted har været saa ulykkeligt at være besat af Tydskerne, tør vi sige at her er blevet iagttaget en værdig og bestemt Holdning uden at vi have indladt os i nogetsomhelst Kammeratskab med Fjenden, og uagtet man under Overmagten har maattet ladet sig nøie med at slaae Knips i Lommen, og gjemme Dannebrog i Skufferne, saaer dog det danske Mærke saaledes baaret til Skue her under alle Forholde, at vist Jngen, der kom i Berøring med os - han være Dansk eller Tydsk – var i Tvivl og hvad Flag vi førte. Sluttelig skulde vi endnu kun bemærke, at den Maade, hvorpaa vor Greve i titnævnte Episode er omtalt, har her vakt en almindelig og billig Jndignation. Det er her ikke Stedet at retfærdiggjøre det Skridt, som Grev Schack ved militair Magt og en ubemyndiget Friskarehøvdings Selvtægt og Trusler, samt de øvrige Øieblikkets tilskyndende Omstændigheder saae sig foranlediget til at gjøre, men efter at Erfaring har viist at hiint Skridt ikke har havt en eneste uloyalHandling tilfølge, hverken af Greven eller af Beboerne, men i enhver Henseende er blevet uden Jndflydelse paa vore forhen bestaaende Forhold, saa er det nu her den almindelige Mening blandt os. Alle, at Grev Schack ved hvad han dengang foretog sig, paa den allerbedste Maade sørgede for vort Steds Tarv, ved at afværge de tydske Plagerier, som vi ellers vilde blevet udsatte for, og at han saaledes opnaaede hvad der vist var hans eneste Hensigt, uden at Grevens Forhold ved den Leilighed i mindste Maade kan iblandt os, og hvem der ellers kjender ham, være til præjudice for det gode danske Sind, som han ellers, baade for og siden, har aflagt Beviser nok paa at han bærer. Nogle Møgeltønderanere. I Anledning af Oprettelsen af et geistligt Convent for Ribe og Omegn bliver Onsdagen d. 6. September næstk. Kl. 10 Form. i St. Catharinæ Kirke afholdt offentlig Gudstjeneste, til hvilken Menighedernes Medlemmer i og omkring Ribe indbydes.