Corsaren, 1841-03-12
Uddrag af Redactionens Forhandlingsprotocol. Møde den 7de Marts. Efterat Medlemmerne vare blevne samlede og Præsidenten havde indtaget sit Sæde, sad Sidstnævnte et Qvarteerstid taus og saae paa Medlemmerne, og disse saae ligeledes tause paa ham. Endelig spurgte et Medlem, om han da ikke vilde tale. Præsidenten. Nei, jeg er bange for Generalfistalen. Mdl. Aa, Passiar! Tal Du kun væk. Generalfistalen skal ikke faae Lov til at krumme et Haar paa Dit Hoved derfor. Præs. Ja, naar I love mig dette.... Alle Medl. Det love vi Dig. Lad ham prøve paa at røre Dig, saa skal han faae med os at bestille. Præs. Det er godt. Saa erklærer jeg trøstig Mødet for aabnet - Har Nogen Noget at sige? Et Medlem reiste sig derpaa og fremlagde endeel Besværinger fra forskjellige Mennesker, indeholdende, at de have faaet Skyld for at være Medlemmer af Redactionen, og at de derved ere blevne udsatte for meget Had og Forfølgelse, i hvilken Anledning de udbade sig Forsamlingens Attest. Præs. Aa, lad dem reise til Bloksbjerg. Hvad ere deres Lidelser vel imod det, som jeg maa døie? Tænk Eder! Jeg staaer nu endog under specielt Tilsyn. Hvor jeg gaaer, er der En bag efter mig, med blaa Kalmuks Frakke paa og guul Stok. Han passer paa, hvor jeg gaaer hen, bevogter alle mine Skridt, er stedse i Hælene paa mig. Men nu har jeg udtænkt en Maade at blive fri for ham paa: Fra nu af gaaer jeg altid baglænds. Saa maa han ogsaa gaae baglænds og kan altsaa ikke passe paa mig. Forsamlingen billigede med lydelig Acclamation Præsidentens Beslutning og afviste de af forannævnte Medlem indbragte Petitioner. Det Medlem, som staaer ved Brandchoret, gav i dette Øieblik ved Tegn tilkjende, at han ønskede at faae sin Mundkurv af, og, da hans Ønske var blevet opfyldt, yttrede han: 'Ja, alle disse Forfølgelser og Ulykker komme af, at vi - J, vilde jeg sige - gjøre Eder saa mange Folk til Uvenner. Det er min Mening - Giv mig nu min Mundkurv paa igjen.' - Præsidenten istemmede ganske denne Mening og bad om, at man idet mindste for hans Skyld vilde rose alle disse Folk for at forsone dem igjen. Forsamlingen billigede vel ikke ganske dette Ønske, men besluttede dog at nedsætte en Comitee for at tage det under Overveielse, og valgte dertil tre Medlemmer, hvoriblandt det militaire Medlem, for at Comiteen kunde faae nogen Lighed med Militaircommissionen. Da der gjordes opmærksom paa, at det militaire Medlem ikke kan tale uden stor Besværlighed, fandt Forsamlingen, at han passende kunde være Comiteens Præses. Endelig besluttedes, paa Comiteens Forespørgsel om, hvor længe den maatte have Sagen under Overveielse, at den snarest muligt skulde afgive sin Betænkning, men at den dog efter Omstændighederne kunde vente en Udsættelse af en halv Snees Aar. - Med Hensyn til Præsidentens Ønske besluttede Forsamlingen imidlertid foreløbig, at der stulde arbeides paa at gjøre Bladet saa uskyldigt som muligt, og en Begyndelse hertil er allerede bleven gjort i dette Nr. ved at optage det store bibelske Stykke. J dette Øieblik afbrødes Forhandlingerne derved, at to Medlemmer kom i en ivrig Disput indbyrdes, og paa de Øvriges Forespørgsel: 'Hvad der var i Veien,' oplystes det, at den Ene var bleven vred, fordi den Anden havde sagt, at Algreen-Ussing havde vendt Kaaben. Hele Forsamlingen indigneredes over denne Yttring og gjorde Jnjurianten opmærksom paa, at Algreen-Ussing aldeles ikke havde vendt Kaaben, men at det var Kaaben, som havde vendt ham. Paa Forslag af et Par Medlemmer besluttedes derpaa, at den 7de Marts skulde understreges med en tyk rød Streg i Redactionens Calender, som den Dag, da Cancelliet havde frigivet et Blad (nemlig et Nr. af "Fædrelandet"), der var blevet lagt under Beslag. Endvidere beordredes Kassereren til, i denne Anledning at udbetale 3 s. til de Fattige. Præsidenten anmeldte derpaa, at han havde modtaget en Meddelelse, som han med Forsamlingens Tilladelse vilde oplæse, eftersom den angik et Forslag til Statsgjældens snarlige Afbetaling. Flere Medl. Aa, lad os være frie for den Meddelelse. Vi have havt Snak nok om Finantserne og Statsgjælden. Pr. Ja, men dette Forslag er af en saadan Vigtighed, at jeg i Kraft af vore Statuters § 6 maa forlange det oplæst, for at det kan blive bragt til offentlig Kundskab. Det lyder foruden en passende Jndledning saaledes: "Mit Forslag gaaer ud paa, at hele Statsgjælden skal afbetales ved Hjælp af Corsarens- Redaction. (Flere Medlemmer: Bort med Forslaget! Andre: Hør ham! Hør ham!), uden at det dog skal koste Dem eller noget Menneske en eneste Skilling. ('Bravo! Manden er gal!' 'Maae vi være frie for det Nonsens!' - Præsidenten: "Jeg troer, at de ærede Medlemmer gjorde bedst i at høre Forslaget tilende, før de dømme derom. Jeg læser altsaa videre:) Dette bevirkes ganske simpelt derved, at De lade et af Deres herlige billeder aftrykke endnu engang og deraf sælge 100 Exemplarer for den billige Priis af 4 s. Stykket. Hvad ædle Mennesker, af Hensyn til det skjønne Formaal, vilde betale Mere, skulde naturligviis modtages med Taknemmelighed. (Maaskee kunde De faae Hr. Redacteur Jetsmark til, ved et eller andet lille hjerteligt Inserat, hvori han som bekjendt er uovertræffelig, at anbefale Forslaget, og saaledes bevirke, at man kunde obtinere 5 a 6 4, ja endog en heel Mark for enkelte Exemplarer). Det Jndkomne, som med Fradrag af Omkostningerne vilde udgjøre idetmindste 2 Rbd., sættes da i Sparebøssen. Nu er det en Kjendsgjerning, at en Capital ved 3 pEts Rente fordobler sig accurat i 24 Aar. J Aaret 1865 vilde man altsaa allerede have 4 Rbd., i Aaret 1889 8 Rbd. o. s. v., saa at der om 609 Aar vilde forefindes den runde Sum 130,000,000 Rbd., hvilket endda, efterat Statsgjælden var betalt, vilde give et Overskud af nogle Millioner. Jværksættes mit Forslag, vil Statsgjælden altsaa være betalt Anno 2450, den 20de December Kl. 7 24' 26'' Eftermiddag, hvis Sagen bringes i Gang den 1ste April 1841 Kl. 12 Middag. De see altsaa, at Fædrelandets Vee og Vel beroer paa Dem, og jeg lægger Dem det paa Samvittigheden at opfylde den Pligt, som paahviler Dem. Under Oplæsningen havde lidt efter lidt en taus Studsen grebet Forsamlingen, og man besluttede nu med Begeistring at bringe Fødelandet det store Offer. Midt under den almindelige Tummel, som nu opkom, og hvorved alle andre Sager forglemtes, raabte Præsidenten: "Mine Herrer! Inden vi stilles ad efter denne glade Time, troer jeg, at det kunde være passende, om vi gave vore patriotiske Følelser Luft. Jeg troer derfor, at den ærede Forsamling vil skjænke mig sit bifald, naar jeg udbringer et 'Længe Leve!' for vor elskede Konge - 'Kongen leve!' - Forsamlingen gjentog: 'Kongen leve!' hvorved den følte overmaade meget. Til Dhr. o, Axel, S. og J. H. L. er indlagt Breve. Desuden er der, som sædvanlig, Breve til Dhr. Forfattere, hvis Bidrag ere benyttede.