Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-06-07
Baron Dominique Vivant Denon's sidste Øieblikke vare, ligesom alle hans Leveaar, en offentlig Eiendom. Faa Mennesker har levet mere, levet bedre for Andre og for sig selv. Den ham betreffende biographiske Efterretning (i 5te Bind. af Biographie nouvelle des Contemporains) indeholder en tro Fremstilling af dette paa Begivenheder og i sine Følger saa rige Liv, hvis Details ere omhyggeligen samlede efter Hr. De non's egne Meddelelser. Med hvilken Fornøielse skrev jeg: "Man er lykkelig ved at kunne sige: En Mand, som har tjent Ludvig den Femtende, Ludvig den Sextende, Republikken, Napoleon og stedse sit Fædreland, som tæller næsten 80 lykkelige og gavnende Aar; der var alle det 18de Aarhundredes store Mænds Samtidige, der med Ære er fremtraadt blandt de mærkværdigste Mænd, i det 19de Aarhundrede – ved sine udviste Tjenester, sine Talenter, sine Værker, der maaskee ere de eneste der med Rette kunne glimre i begge de to i Frankrigs Historie mærkværdigste Tidsaldre - - denne Mand lever blandt os, han er vor Samtidige, et yndet Medlem af den fjerde Generation, som han oplevede at fødes i." Jeg har i denne Notice udkastet et Malerie af 75 Aar. Der staaer kun tilbage nu at beskrive een Dag. "Sidste Tirsdag, den 26de April, bivaanede Hr. Denon Hr. Lapeyniers Auction over Malerier. Efterat han der i hele to Timer havde indaandet den varme indespærrede Luft i Galleriet, følte han sig upasselig og søgte uheldigviis Afkjøling i det yderste Værelse. Den pludselige Forandring af Temperatur gjorde et heftigt Jndtryk paa ham; Sveeddraaber traadte frem paa hans Pande - en Tilstand, der var ham aldeles fremmed. Klokken 5 forlod han Auctionen for at begive sig hjem. Hans Svaghed var stor, han maatte lade sig lede, for at naae til sit Værelse; her overfaldt ham en let Besvimmelse, som var ledsaget af heftig Smerte i Maven, Trangbrystighed og Kulde i Extremiteterne. Hr. Dubois, hans Ven, blev kaldet; men han var fraværende og i hans Sted kom Sønnen. Pulsen var uforandret og uden nogen særegen Symptome; beroligende Midler bleve med nogen Held anvendte. Kl. 11 om Aftenen bemærkede Hr. Larvey, en anden af Denon's Venner - hans Ven fra Ægypten - foruroligende Symptommer; den Syge syntes ham nær Døden. Dhrr. Brunet, Denons Fætter, og hans antagne Sønner, forsøgte forgjeves hele Natten igjennem igjen at bringe nogen Varme i Extremiteterne. Jmidlertid havde Denon, efter en ny Besvimmelse, efterhaanden igjen erholdt Brugen af sine Sandser, og de organiske Functioner vare tildeels igjen komne til Kraft; men to Timer senere faldt han igjen tilbage i sin forrige Tilstand og blev, uagtet Anvendelsen af de samme Forsøg som forhen, og Brugen af stærke Pirremidler, hans Aande stedse i tiltagende Grad svagere; han talte koldt og for første Gang om sit Endeligt; hensov paa tyve Minutter, og opvaagnede ikke igjen. Hr. Denon var født den 4 Juni 1747, han døde 78 Aar og 3 Maaneder gammel. Uagtet denne høje Alder vare hans moralske og physiske Kræfter Tirsdag Morgen endnu saa ungdommelige, at Døden, som bortrev ham den følgende Dags Morgen Kl. 7, syntes at overraske ham midt paa hans Løbebane. Man kan ikke afholde sig fra den bemærkning, at Patriarken for de skjønne Kunster, netop paa det ham stedse indviede Sted, modtog de første Kiendetegn paa det ham truende dødelige Slag, og man kan ikke bære Tvivl om at det Tilfælde, som tilstødte ham i Galleriet Lebrun, maaskee har fremkaldet hans Endeligt nogle Aar tidligere.