Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1801-04-27
Krigsskuepladsen i Egypten. Ved Brigskibet Ostris, som afseilede fra Alexandrien. den 16 Martii og alt er ankommet til Toulon, har man endelig faaet den vigtige officielle Efterretning: at General Abererombieden 8 Martii er landet ved Abukir med 13 til 14000 Md., og indtil den 16de havde gjort flere forgiæves Forsøg paa at indslutte Garnisonen i Alexandrien. Overgeneralen Menou var den 11te med sit Hovedqvarteer i Rahmanie, hvor han samlede sine Divisioner, og ventedes til Alexandrien inden den 21 Martii. Dersom Engellænderne ikke forinden havde sat sig fast i Alerandrien, eller igien indskibet sig, haabede man, at kuns Faa vilde slippe derfra med heelt Skind. Af en Dagbog over Engellændernes Operationer, som Søepræsekten le Roy i Menous Fraværelse har sendt til Marineministeren, sees, at den Engelske Flaade første Gang lod sig tilsyne ved Alexandrien, den 1 Martii, 15 Linieskibe, 32 Fregatter, 30 til 36 Korvetter, Brigger og Bombardeerskibe stærk. Der blev strax slaget Generalmarsch, og Søefolkene fordeelte som Garnison i Staden og Forterne. Men om Aftenen styrede den Engelske Flaade til Rehden ved Abukir, og blev her den 2den endnu forstærket med 13 andre Krigs= og Transportskibe foruden de Skibe, som havde blokeret Alexandrien. (Denne Omstændighed benyttede den franske Fregat Regenerse og Briggen Lodi, som 17 Dage for var afseilet fra Rochefort tilligemed Fregatten Africaine - den som bekiendt er taget af Engellænderne - sig af til, at løbe ind til Alexandrien med 200 Md. Kiærntropper og 3000 Geværer.) Den franske Garnison under General Friant tog nu strax sin Stilling paa de sydlige Høie ved Abukirs Rehd. Paa Grund af det uroelige Veir forholdt Engellænderne sig roelige, indtil de, som sagt, om Morgenen den 8de iværksatte Landgangen under Kanoneerskaluppernes Beskyttelse med 3 til 400 Baade, hvilket alt skeete i beste Orden. Franzoserne modtoge dem vel med en eftertrykkelig Peletonild og en Kartæskhagel af 15 til 16 Artilleriestykker; men deres Linie var alt for udstrakt, til at der kunde giøres Modstand paa alle Punkter. 6 til 7000 Md. vare derfor snart satte i Land. Franzoserne angreb dem vel to Gange med Bajonetten, og kastede i Begyndelsen deres høire Fløi; men da Fienden var alt for talrig, saa trak den franske Garnison sig halvanden Miil tilbage, for ei at udsætte Staden Alexandrien for Fare. De Franske ansætte deres eget Tab paa denne Dag til 300 Md., Fiendens derimod til 2000 Md. De følgende Dage forefaldt blot Rekognosceringer indtil den 13de, da Fienden omtrent 12000 Md. stærk gjorte Angrebet i en meget udstrakt og dog sluttet Linie. Den franske Garnison, som var bleven lidt forstærket, bestod i det høieste af 4000 Md., hvoriblant 600 Kavallerister. Fægtningen var meget hidsig fra begge Sider. Det franske Kavallerie angreb to Gange og havde gjort 5 til 600 Fiender til Fanger, hvilke dog bleve befriede af en anden Engelsk Kolonne. Henimod Aften blev den høire franske Fløi angrebet af en stor Engelsk Kolonne, hvilken indtog Kanalbroen ved Alexandrien; men denne blev snart igien vundet tilbage af Republikanerne, og siden 3 Gange forgiæves igien angrebet af Fienden. Den 14 blev igien tilbragt med Rekognosceringer. Samme Dag bleve 3 Engelske Fregatter heftig beskudte fra Batterierne paa Halven Figniers. Le Roy tilføier sin Beretning den Forsikring: at alle Franzoser for ville lade sig begrave under Alexandriens Ruiner, end overgive denne vigtige Plads. - Jfølge de nyeste Beretninger var den franske Armee i dette Land ialt 31000 Md. stærk, hvoraf dog kuns 6000 Md. dækkede Kysterne fra Alerandrien til Rosette. Overgeneralen Menou stod ved Cairo med Hovedkorpset paa 15000 M., for at lagt tage Storvizirens Bevægelser. General Rampon holdt Strækningen fra Rosette til El Arisch besat med 6000 Md., og Dougelot stod i Overegypten med 4000 M., Følgende bemærkning, som læses i den franske Maniteur, kan ellers vise, fra hvilken tvivlsom Synspunkt selv den franske Regiering betragter ovenmeldte nye Engelske Erpedition: "Sandsynligviis - hedder det - han Skiebnen i dette Øieblik afgjort Egyptens Besiddelse. J dette Øieblik seer denne, ved sin geograsiske Beliggenhed, og ved de Tienester, Menneskeslægten fordum har høste af den, interessanteste Deel af Jordkloden enten Konsterne for stedse blomstre, og nyder Frugterne af den Civillisering, som danner saa stort et Skillerum imellem de Europæiske og Barbariske Nationer; - eller og er Egynten faldet tilbage under Pachaernes Jern=Aag, og seer Haabet og Kultur knust for sig og det skiønne, men ulykkelige Asien. Om faa Dage ville vi erfare, hvo der har beholdt Overhaanden i disse interessante og saa længe mishandlede Egne, det Godes eller det Ondes Genius. - Betænker man endnu at den meest rasende Krigs Gientagelse i Aaret 1799 egentlig havde sit Udspring fra Touloner=Flaadens Nederlag ved Abukir, da er det at formode, at den Vending Sagerne i Egypten nu tage, atter vil have største Indflydelse paa den almindelige Fred, hvortil for nærværende Tid ellers ere saa blide Udsigter.