Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-07
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Gadicale, Tolvte Aargang. No. 19. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 7 Marti 1816. Sprogbemærkninger. (Fortsatte.) VII. Dr. G. L. Baden siger, (i Athene, Febr. 1815. efter nogle Oldgranskeres Mening skylder Orde Hanreder Keiser Karl den Fierde sin første Oprindelse, thi der fortælles, at han, for at forfine Brandenborgernes Sæder, indrettede blandede Selskaber af begge Kjøn, i hvilke det var tilladt der ene Ven at kysse den Andens Kone, ja endog gaae uden al Mistanke hjem med hende. Disse Selskaber kaldtes Rhehane, og derfra Ordet Han red. - Enhver indseer let det Søgte i hine Oldgrandskeres Formodning. Deels skrives Ordet ikke allene paa Dansk, men ogsaa paa Svensk og Tydsk Hanrei (eller rettere Hanrey) og Hahnrey deels vilde det være høist besynderligt, om der ikke havde været Hanreyer til i Skandinavien førend Keiser Carl oprettede Selskaber deraf i Tanger minde. Vist er det, at de fleste Sprog have betjent sig af Gjøg og Hane i Sammensætningen af det Ord, der skal udtrykke en Mand, som Konen viser Utroskab i Ægtestanden. Saaledes kaldes paa Fransk at gaae bestandig paa Jagt efter Fruentimmer, coquet (af con, en Hane, og en Hanrey 3) Vidensk. Selsk. Ordbog skriver Hanrei, og udleder Ordet af det tydske Habnrey. Coucon (Gjøg) *). Paa Engelsk kaldes en Hanrey ligeledes Cuckold; paa Jslandsk Kockall, og at gjøre til Hanres: at kockalla (de. kalde Kok, ligesom man siger paa Dansk om en Gjøgs Skrig kukke). Det franske Concou og Coquette komme af Cog (en Hane), eller Coucou (en Gjøg), og man kunde uden Tvivl ligefrem oversætte dette Ord, naar Talen er om en gift Coquette, med Hanreyerske, d. c. en Hanreys Kone. - At man har taget billedet af en Hane og en Gjøg, kommer deraf, at Hanen, som bekjendt, har en meget forelsket Natur, og at Gjøgen lader andre Fugle (f. Ex. Lerken) udruge sine Æg, da den ikke selv bygger Nede. At man siger Han= eller Hane Rey maa nok nærmest udledes af det Jslandske reyni (at reyna) friste, og Reynir, Frister. Hane Rey maa altsaa betegne En, som frister (eller fører i Fristelse) Haner, d. c. geile Mennesker. - At man nu skriver Hanrey istedet for Hane=Reynikuldkaster ikke min Hypothese. Der gives saa mange Ord, der have maattet undergaae en saadan Forandring eller Forkortning, især i Endelsen, Saaledes, for kun at nævne eet Exempel, er det Jslandske Reisari blevet til det Danske Røver, J de fleste saadanne Ord er J i Endelsen bortkastet i det Danske VIII. Senere og sildigere bruges sædvanligen. *) Ogsaa i det Latinske, betegner Gjøgemoderen (Curruca) en Hanrey. i Flæng, og dog ere Ordene saa meget forskjellige. Man skriver baade i den senere Tid og i den tildigere Tid, skjønt een af Delene i Grunden kun kan være rigtig. Det tydske spater og lester har upaatvivleligen frembragt denne Forvirring, da skjødesløse Oversættere oversatte disse Ord iFlæng med senere og sildigere. Tager man Sprogbrugen til Hjelp, saa findes, at senere bruges om Bevægelsen, f. Ex. det er en senere Sag, han kom senest (d. er efterat alle de andre vare komne, en senere Bekjendtgjørelse. Derimod siger man sprogrigtigen, i den sildigere Tid, i de sildigere Aarhundreder, i en sildigere Alder; det bliver sildigere (ikke senere) Nat, Dag &c.¬