Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-02-05
Gjendrivelse af Dr. Göttsches Svar. (Fortsættelse; see forr. No.) Førend jeg kan komme til det næste grammatiske Punkt i Doctor Göttsches Svar, maa jeg standse et Øieblik med Doctoren, idet han nemlig afbryder sig selv midt i Strømmen af sine skiønne grammatiske Demonstrationer. Rimeligt er det faldet ham ind, at mangen Læser ikke var skarpseende nok til selv at fatte, hvor ubilligt det var at forlange, at en Forfatter altid skulde holde sig til den simple Beskedenhed, rimeligt, at han derfor har frygtet, at mangen saadan uvidende og enfoldig Læser vilde stødes, eller i det mindste undre sig over den mageløse Færdighed, hvorved Doctoren udmærker sig som Trompeter eller Udbasuner af den Roes, Andre have glemt at synge ham; Rimeligt, at saadan kløgtig Eftertanke er Grunden, hvorfor han standser sig midt i sin Flugt og indflikker den lille captatio benevolentiæ, der læses i dette Blads No. 1, og som han nok havde glemt at sætte i Spidsen for hele Forsøget. Den lyder nemlig saaledes: "J hvor nødig(som Doctoren ofte har viist os) "man end taler fordeelagtigt om sine egne Anliggender, vil dog Hr. Kandidat Borrings mod mig begyndte Strid, i hvilken det kommer an paa at forsvare Mit undskylde mig i et agtværdigt Publicums Øine, naar jeg af og til til lader mig at berøre hvad Beskedenheds Regler, i de fleste andre Tilfælde, paalagde (paalægge?) mig at forbigaae med Taushed". (Den mod mig begyndte Strid om Mit undskylder mig, naar jeg af og til tillader mig at berøre, hvad Beskedenhed paalagde mig at forbigaae,) Disse Linier indeholde for mange herlige Vink til at vurdere Doctorens philosophiske Aand, at jeg ikke kan undlade at benytte disse, for deraf at vise Læserne, hvor liden Kierne, der til in besluttes i den opsvulmede Skal. Doctoren fortæller os saaledes først: "at man nødig taler fordeelagtigt om sine egne Arbeider. Hvorvidt dette er en almindelig Sandhed – især om visse overfladiske Halvlærde – overlader jeg til Andre at afgjøre. Men hvorvidt det er en Sandhed med Hensyn til Autor, vil jeg med et Par Citater oplyse: Hans Fortale til den theor. Veiledn. begynder saaledes: "Fra først til sidst træffer den Sprogets Hovednerver og ender med disse Ord: "Er Reglernes Bestemthed og Tilforladelighed, de franske Udtryks Reenhed og Sprogrigtighed en Anbefaling for en Grammatik, saa smigrer jeg mig (med?) at denne Veiledning ikke staaer tilbage for nogen hvilkensomhelst (?) anden Sprog(Altsaa: Den theor Veiledn. er, i For lære fatterens Øine, ligesaa god som den bedste hvilkensomhelst existerende Sproglære,) At Doctoren endvidere meget nødig roser sine egne Arbeider, derpaa giver hans Faldbydelse, og dermed ledsagede Anbefaling af Bogen det tydeligste Beviis. Doctoren siger fremdeles. Kandidat Bor rings mod mig begyndte Strid, i hvilken det kommer an paa at forsvare Mit, vil undskylde maa Her drager Doctoren atter Sagen over paa sig, mit Jndrykkede angik jo fornemmelig Recensentens Ubillighed. Hvorfor henfører han altid saa omhyggelig hele Sagen paa sig, Endelig, hvorledes kan den Strid, jeg begynder, undskylde ham, Kan en Andens Handling undskylde, at han forlader Sømmeligheds Regler, Er Forpligtelsen til Beskedenhed mindre, fordi Mit angribes, Doctoren vedbliver: et agtværdigt Publicum, vil undskylde ham, naar han er ubeskeden. Han skulde hellere have sagt, et Doctoren viser atter her sin forvirrede Maade at slutte paa; thi, om det end kunde antages, at Bogen havde de i Forudsætningen anførte Egenskaber (Reglernes Bestemthed og Tilforladelighed, de franske Udtryks Reenhed og Sprogrigtighed), saa fulgte dog endnu ikke deraf, at Bogen var saa god som den Bedste, thi, de omtalte Egenskaber ere og langt fra ikke alle en Grammatiks Hoved egenskaber. Om den end udmærkede sig ved disse, var den dog ikke saa god som den Bedste, hvis den stod tilbage i andre ligesaa vigtige Egenskaber (f. Ex. Fuldstændighed og Orden, den kunde i det Tilfælde end- ogsaa gierne staae ved Siden af den Sletteste. overbærende Publicum, thi mon det Publicum, der altid haver Ubeskedenhed ikke er ligesaa agtværdigt? Eller vil Doctoren maaskee bestikke Publicum med Complimenter Ved Udtrykket "fleste andre Tilfælde antyder Doctoren, at der endnu gives nogle andre Tilfælde, hvor Man har Lov til at være ubeskeden. Maaskee han hertil henregner, naar Man skriver Fortaler til sine Bøger, eller naar Man presenterer sin Bog med Høiagtelse?), til Skolebestyrere, (Fortsættes.)