Viborger Samler, 1776-09-02
Min Ansøgning i ommeldte Sag blev efter lovlig Besigtigelse bevilget: men Materien, hvoraf min nye Pynt skulde skabes, foraarsagede Sværrigheder. Jeg foreslog dertil en gammel Klædning af min Garderobe, og dette Jndfald blev ikke forkastet; men pludselig faldt det hende ind, at en af hendes Klokker kunde best anvendes til dette Brug, siden den kun slet vilde forrette sin Tieneste i de tilkommende kolde Vinterdage. Den var af en giennemsigtig afslidt Filt, og jeg protesterede derfor derimod med Grunde, af al baade juridisk og moralsk Veltalenhed. Hun satte intet derimod uden hendes absolute Villie og en Formaning til Sparsomhed. Vi fægtede længe - min Folelse af Ære var ved denne haanlige Anmodning igien ganske kommet i lys Lue - hun stridde tappert, og jeg greeb fat paa Corpus delicti - jeg meener Filt=Klokken, som laae høitidelig udbredet paa Bordet - og svingede den, som Jupiter sin Lynild, lige ud igjennem Vinduet i det forbiflydende Vand, hvorpaa den svommede sædelig fort og blev for stedse borte. Min Kone blev bleeg, sank ned paa Sengen og sukkende sang heele Natten igiennem en Svanesang Nr. over over den saa pludselig bortrevne Klokkes Henfart. Dette lykkelig udfaldne Forsøg paa at igien tilfægte mig mine Rettigheder havde sat Mod i mig som en klog General vilde jeg føre mig min Fiendes Svaghed til Nytte, og besluttede, da jeg steeg i Sengen, at vove et Hoved=Angreb paa min Kone, paa alle Skabe, Stuer og Kamre i Huset: i det mindste tænkte jeg dog ved Fredsslutningen at tilpukke mig fordeelagtige Vilkaar. Planen var vel anlagt, Nøglerne til Døre og Laase, som hun om Natten forvarede under sit Hoved, men i denne Svaghed ikke havde giemt, bleve erobrede, og Morgenen derpaa alting lykkelig fuldført. Det ganske Huus var igien i min Magt, og uden Modstand; thi min Kone kunde ikke komme, af Sengen, siden hendes Mathed øiensynlig tiltog og blev til en farlig Galdefeber. Jeg foreslog en Doktor, hun stridde heftig derimod, og jeg holdt det ikke nødvendigt, at tvinge hende imod hendes Samvittighed til saadan Udgift. Jeg satte mig imidlertid i Besiddelse af alle mine forrige Beqvemmeligheder, antog en Tiener, en Kokkepige, og levede igien som et Menneske. Dette foraarsagede et saa stort Oprør i min syge Kones Galde, at hun for Dage derefter, om Eftermiddagen Klokken 4, hikkede tre Gange og - døde. Jeg lod min Lunge og mine Lender igien kurere og tænkte at leve min øvrige Tid i Eenlighed af den imid imidlertid samlede Forraad. Jeg begyndte en Undersøgelse og fandt alting omhyggelig giemt og - bedervet; mit Dekketøi omhyggelig giemt og forraadnet: kort sagt, alting vel forvaret, og efter Tingenes Beskaffenhed forraadnet, forrustet og mullent. J det mindste, trøstede jeg mig, maa hun dog have samlet anseelige Kapitaler ved Vand= og Logsupper. Jeg igiennemledte alle Kroge, hvor man kunde formode og ikke formode Penge; Forgieves. Jeg spurgte min afdøde Kones gamle Fortrolige derom hun berettede mig, at hun havde - nedgravet altsammen. Nedgravet, raabte jeg hastig, hvor, Spaden hid Johan tag Skovlen, og J! for J os strax derhen Hun førte os ned til Vandet og viste os Pladsen - Himmel, Vandet havde bortrevet det heele Stykke af Aaebredden. Desuagtet blev der gravet, heele Gaarden omgravet, Vandet, som var kun en liden Aae, der løb neden for Huset, men undertiden steeg høit, blev afledet - alle mine Penge vare forlorne! for stedse forlorne! Nyeheder.