Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1772-09-28
Jeg har læst med Fornøielse i de Berlingske Aviser, at de urigtige Tidender om lette KornPriser i Bergen ere igiendrevne, ventelig ved Din Foranstaltning, hvorfor Medborgere bør takke Dig. Tak for Underretningen i No. 33 af A. dresse-Efterretningerne, angaaende det Skrivt om Potatos Avlingen, Gid de blev noget almindelig oved og practisered, Men jeg frygter, vore Tiders Menneskeer lade det allene blive ved at snakke og skrive occonomisk, uden at practicere det. Forfædrene pratede mindre, men gjorde meere. Dog maa man rose det occonomiske Sælskabs Foranstaltning med Præmiers Udlovelse for adskillige Ting. Men, at blive i vor egen liden Cirkel: Hvo kunde best opmuntre Bonden her at plante, ei alene Potatos, men og bedre endnu, at rydde, pløie eller spade og saae andre Gevexter, Korn-Varer og Have-Urter, nemlig Kaal og Rødder, De fleste Bønder have liden Ævne at koste paa noget Nyt. De fleste af os, desverre! (jeg maa selv tilstaae det) have den skadelig Fordom, at hvad Forfædrene ei have brugt, ville de ei heller begynde med. Vore Betiente, Geistlige og Civile, item vore Land Drotter, som eie Jordegods eller Gaarder paa Landet, de have bedre Leilighed end vi Bønder at begynde noget; De ere og almindelig bedre oplyste og frie fra Fordomme: De maatte derfor begynde. Der ere to Ting, som i sær opmuntre Folk at begynde noget nyt, Fordeel og Ære. Den første regierer meest de smaa Siæle baade i høi og nedrig Stand. Naar derfor Bonden, saae, at der var Fordeel ved de Forsøg, som Betiente og Jord-Drotter anfangede med, bleve de og efterhaanden opmuntrede. Men saa vidt min liden Kundskab strækker sig over vort Amt, saa mærker jeg den Uleilighed, at de fleste og fal alle af vore Betiente og Jord-Eiere dyrke ei selv deres Jorder og Gaarder, men forpagte den bort, og altsaa er der faa eller ingen af dem, som anfanger med Rydning og nye Indretning: og hvor skal da Bonden opmuntres; Omkring ved Kiøbstæden hos Eder fornemmer man, at Gaard-Eierne, boende selv gemeenlig i Staden, opskrue Forpagtningen saa høit, at al Mod og Lyst bliv en Stakkels Bonde-Forpagter betaget Ja, man har mærket, at naar en Forpagter har opryddet et nyt Stykke, hvor tilforn var enten Steen=Ur, Myre (Moser) Marker med Lyng eller Ene begroed; saa har Eieren strax opskrued Forpagtningen, eller jaged den arme Arbeide derfra, og sat en anden derpaa, som har at Avind budet meere. Er det ei, hellere at qvæle Lyst og Flittighed, end opmuntre dertil, Burde ei en Eiere hellere give en saadan Rydningsmand en liden Douceur for hver 16 a 20 Alen han op ryddet, besaaede enten med Potatos eller Næper; (thi Næper gir god Græs-Bund) eller for hver anden nyttig Indretning, han opfandt selv, eller efterfulgte andres Raad udi, Saadanne Ryd ninger burde Oprydderen med Hustrue, og Barn efter ham, nyde forhøiede og uden Afgift, i det mindste i 25 a 30 Aar. Ja om enhver, der optog et øde Stykke, blev forsikred om, at beholde det for sig og sine som en Odel, uden at kunde drives derfra, (af saadanne øde Stykker, en ten Myrer, eller med Lyng, Mosse, Ene og gamle Nødder begroede Stykker ere nok af i Norge, mon troe Efterkommerne da ei, om 50 Aar herefter, skulle see vort fattige Norge en halv om ei en heel Gang til saa meget bebygget og dyrket, som det nu er, Men Egennyttighed og den skadelige Forpagtning i Stedet for Bygsel efter Loven hindrer det, som andet mere. Tilsidste maa jeg erindre, kiære Philopolis! Du taer Feil i ovenmelte Dit Brev. Det er ei min Agricola, som har skrevet om Potatos; det er no min Naboe Torbiørn Agricola i Eftergadalen, da mit Navn, som Du veed, er Dagsind Agricola, der altid er Din skyldige Tiener. Langedalen den 4de Septembr. 1772. Heraf udkommer hver Mandag et Blad fra det bergenske Adresse-Contoir hos O. Brose.