Viborger Samler, 1847-03-02
Den 22de Febr. om Aftenen nærmede sig en smuk ung Pige Peblingesøen, og efterat have tømt en Flaske, hvori der siden viste sig at have været Skedevand, sprang hun ud i Søen, hvorfra hun senere blev trukken op som (Flp.)et Liig. Casino svarer i Pragt og Smag til alle Forventninger. Baade den store og den lille Sal, Pergolgen (Vinter haven) og de andre Rum ere udmærkede og det Hele i en stor Stiil. Men hvor er den Aand, der skal give disse store Salle deres rette og eneste Betydning? Hvad skal der foregaae i denne pragtfulde Sal, der er større end det kgl. Theaters Tilskuerplads, Hvad vil man presentere paa det Theater, der er i dens Baggrund, Dog vel noget Betydningsfuldt, Noget, for hvis Skyld det lønnede Møien at samle al den Skjønhed og Pragt? Nu drive Folk omkring, gloe paa Alt, løbe fra det ene Parti af Bygningen til det andet, og synes bestandig at vente, at den Magus, der her behøves, skal vise sig med sin Tryllestav. Lumbyes Selskab, føler Enhver, er ikke her paa sin Plads. Amicis Fyrværkerier kunne desværre ikke bruges her; thi hans Girandola og Sværmer-Jld vilde maaskee passe til denne Pragt. Men hvad da? (Vl. A.) Om Casino, meddeelt af tvende Reisende: "Det er ganske utroligt, hvad vi To rendte omkring inden vi fik denne vidtløftige Bygning at see. De Trapper, vi gik op og ned paa, kan ikke tælles, og de Salle, Caffeer, Conditorier, Boutiqver, Musiker, Vinterhaver, Lysekroner o. s. v., som vi kom forbi, kan ikke beskrives. Ved Bygningens Indgang staaer der en Schweizer, der er klædt som Spar knægt og har ligesaadanne Moustacher som – - J Nærheden af ham er der fire Tjenere i elegant Liberi og med Axelbaand; de løbe paa hverandre og vide ligesaalidt som Schweizeren hvad de skulle foretage sig. Men de seer godt ud. Deres Liberi har Couleur som Caffe med megen Fløde i, og hvergang de løber enten paa hverandre eller paa de Folk, der ankomme, bukke de sig og sige: "Om Forla's!" Ja, der er en fiin Tone i denne Anstalt. Man maa imidlertid være meget forsigtig med, hvor man staaer og sætter sig; thi da der rundt i alle Værelser gaae skjulte Varmerør, der igjemmem Huller og Aabninger udstrømme en grusom Hede, saa kan man let mod sit Ønske komme i et russisk Bad. Engang da vii den store Sal vilde sætte os paa en Bænk, maatte vi hurtig reise os, thi vi følte pludselig i en vis Deel af vort Legeme et noget Forunderligt, vi veed ei hvad. Belysningen af den store Sal var brillant, og Lysene havde desuden den Egenskab, at de faldt ned af sig selv, saa man behøvede ikke at stige tilveirs for at slukke dem. Vi have tidligere i dette Blad omtalt de Jagttagelser, en Læge har gjort med Hensyn til den skadelige Jndflydelse, Brugen af grønne Tapeter i Værelserne har paa Sundheden. At dette virkelig forholder sig saa, synes nedenstaaende Tildragelse at bekræfte. J en Pigeskole i Kbhvn, havde nemlig Bestyrerinden under Ferierne ladet Værelset opmale med grøn Farve, og da Eleverne atter indfandt sig, hændte det sig, at ikke mindre end Tre af dem pludselig bleve syge, idet de klagede over Hovedpine og Qvalme, der havde en hæftig Opkastelse tilfølge. Da flere af Eleverne tillige sporede Jldebefindende, om end i en mindre Grad, antog man det for utvivlsomt, at den endnu maaskee ikke tilstrækkelig tørrede Farve havde været Aarsag dertil. (Flyst.)