Berlingske Tidende, 1809-12-29
Gudstienesten. "Regieringens Agtelse for Frihed i Troessager er ikke afveget fra den Grændse, samme havde foreskrevet sig. Dens Grundsætninger med Hensyn til Religionen ere i dette Aar, ligesom i de foregaaende blevne bragte i Udøvelse. Den indskrænker sig ikke til blot at taale enhver Gudstieneste, den ærer, den opmuntrer dem." De paa Evangeli Sædelære grundede christelige Religionssecter ere alle nyttige for Selskabet. Lutheranerne i Forstaden St. Antoine, hvis Antal beløbes sig til meere end 6000, havde intet Tempel, og fra utænkelige Tider af holdte de deres Gudstieneste i det svenske Gesandtskabs Kapel. Deres Kirke er bleven erkiendt, deres Kirkebetientere blevne udnævnte af Keiseren, og underholdes paa Statens Bekostning. En calvinisk theologisk Skole er bleven oprettet i Montauban. Hvad den Religion angaaer, som er Keiserens, den keiserlige Families og den store Mængdes i Frankrig, da var den en Gienstand for Regieringens ivrigste Omsorg. Nye Seminarier ere blevne oprettede ; ved alle ere Stipender, for de af Ungdommen, som hellige sig til den geistlige Stand; Bygninger bestemte til Gudstienesten ere blevne istandsatte; den offentlige Skat har, i det den paatog sig Vicariernes Lønninger, paa en ærefuld Maade unddraget disse fra Menighedens Afhængighed; og Understøttelse er bleven forsikkret de Præster og Vicarier, som Alder og Svaghed, giorde trængende hertil. Hs. Majestæt har endelig kaldet flere Ærke biskopper og Biskopper til at tage Sæde i Senatet og i Universitets Raadet, og Allerhøistsamme har den Hensigt ogsaa at kalde dem til Si Statsraad. - Hs. Majestæt har havt Stridigheder med den romerske Souverain, som verdslig Fyrste. Standhavtig i sine Beslutninger har Keiseren forsvaret sin Krones og sit Folks Rettigheder; har har gjort, hvad det store politiske System, som gjenopretter Occidenten, fordrede; men uden at angribe de geistlige Grundsætninger. Jn ten er udekiendt med de mangfoldige Ulykker, som Pavens verdslige Herredømme har tilføiet Religionen. Uden dette ville ikke det halve Eurova være skilt fra den katholske Kirke. Kun et Middel var tilbagetil for stedse at unddrage denne fra saa store Farer, og førene Statens Tarv med Religionens Den hellige Petrus's Efterfølger maatte være Horde, som den hellige Petrus, saa at han ene beskieftiget med Siele, Omsorg og geistlige Sager, ophørte at foruroliges af verdslige Tanker Fordringer paa Eneroldsherredømme og Stridigheder og Lands og Provinds Grændser. Det er altsaa en Velgierning at have skilt Religioner ved det, som ikke vedkommen, og igien see den sat tilbage i dens sande evangeliske Tilstand. Concordatet, som igien hialp Religionen i Frankrig paa Fode, er troeligen bleven udført. Keiseren har endog gjort mere end hvad han havde forpligtet sig til. Paven maatte fra sin Side ogsaa opfylde Betingelserne ved samme. Hvergang maatte han, naa intet personligt var at udsætte paa de af Keiseren udnævnte Erkebiskopper og Biskopper, lade dem tilstille de canoniske Bestallinger. Naar denne Betingelse ikke blev opfyldt, saa ville Concordatet være tilintet gjort, og vi ville igien see og satte tilbage under samme Tvang, som før Franz den førstes og Leo den tiendes Concordat. Mordbrænderske Skrivter og Buller, fulde at Uvidenhed og den meest strafværdige Forglemmelse af Religionens Grundsætninger ere blevne udspredte i forskellige Dele af Riget. Overalt ere de blevne optagne med Foragt og Afskye. Kiendsgierninger tale for høit, 30 Millioner Franske, 18 Millioner Jtalienere og saa mange Nationer ved Weichselens, Eldens og Rhinens Bredder bevidne den Omhyggelighed, den franske Regiering anvendte for at beskatte vore Fædres Troe. Vare Forfædres Forsigtighed og Viisdom har sat os i Sikkerhed med Gregoden 7des og ligesindedes Angreb. Sarbonne, Høiskolen i Paris, og den gallicanske Kirke har aldrig erkiendt endog kuns en eeneste af disse afskyelige Grundsætninger. Kongerne ere kun Gud Regnskab skyldige, og Paven maae i Følge Jesu Christi Lære, som enhver anden, give Keiseren, hvad Keiserens er. Den timelige Krone og det verdslige Scepter er ikke overgivet i hans Hænder af den, som har villet, at han kaldte sig : Guds Tieneres Tiener, og uafladelig anbefalede ham christelig Kierlighed, og Ydmyghed. Uvidenhed føder Sværmerie ; ogsaa har Hs. Majestæt befalet, at den parisiske Høiskoles Grundsætninger og Geistlighedens Declaration af 1682 skal læres i Seminarierne ; en fornuftig Læres Jndflydelse har han villet mødsætte den menneskelige Svaghed, som sætter den i Stand til at fordreie de helligste Ting af den laveste Egennytte. Hs. Majestæt har gjort meget for Religionen; hans Hensigt gaaer ud paa, at giøre end mere for den; og efter at have overveiet, hvorledes: 30 Millioner Pensioner kunde ophæves, tænker Han paa at bringe Anvendelsen af denne Besparing i Forslag til Kirkens Bedste. En eeneste Forpligtelse er med Hensyn paa verdslige Ting foreskrevet ved de guddommelige Love; at Præsterne nemlig skulle leve af Alteret og være beklædede med den til deres Embede nødvendige Anseelse.