Viborger Samler, 1837-04-01
Naar her i benævnte Blads No. 48 Pag. 198 siges: "Vi kunne ikke være enige med de Stemmer, der i Publicum hist og her gjenlyde, og betegne een af vore største praktiske Capaciteter, som den der kunne bringe Harmonie i vore Finantser" saa ville efter min Mening Mange alligevel troe, at denne eller en saadan Mand var den Nationen maatte ønske, til en saa yderst vigtig Forandrings Tilveiebringelse; thi at de Egenskaber, som for denne Statsmand anføres at være eiendommelige, nemlig Energie, Strix hed, eller hvad vel med andre Ord bør kaldes Characterfasthed, ufravigelig Orden, ere absolut nødvendige, ved en gjennemgribende Forandring i vort Finantssystem, vil ikke kunne nægtes; og i en Krisis som den Nærværende, formeener jeg man meere bør see hen til en Mand, der har erhvervet Nationens Agtelse og Tillid, end til den, der allene for sin Godmodighed er i Besiddelse af dens Kjærlighed. Naar Strænghed er forbunden med Retskaffenhed, da kan den aldrig blive skadelig; er overdreven Godhed for herskende i enkelt Mands Characteer eller i den hele Statstyrelse, da kan derved afstedkommes meget Ondt, thi et blødt Hjertes vakte Følelse udarter meget ofte til Svaghed, der saavel kan ødelægge Familier, som underminere Stater. Jeg kunde opstille Dem et Exempel i een mig bekjendt værdig Familie, hvor en brav og dristig, lige saa forstandig som kundskabsrig Mand, ved sit føelsomme Hjertes Trang til at hjelpe, i faa Aar nedsank fra Velstand til trange Kaar, og maa, om ikke under Mangel, saa dog i smaae Omstændigheder og med svækket Helbred see sine sidste Dage imøde under et fremmed Tag. Jeg henter herfra et Slags Beviis for, at hvo der har et forgjeldet, om end ikke aldeles forarmet Lands Finantser under Bestyrelse, maa gjerne være stræng og punktlig, naar han derhos er retfærdig. Nationen har længe ventet, at den vilde vorde underrettet om Forføininger til vor financelle Stillings Undersøgelse, samt at man i Et og Alt maatte faae et klart Lys i saa Henseende, thi endnu ere vore Oplysninger herover ei byggede paa nogen tilforladelig Grund, og hvorfor ere Misgrebene saa store, Forfatningen saa rednings los, at man ei aaben og redelig kan eller vil gjøre os bekjendt dermed har man Tvivl om Nationens umiskjendelige Kjærlighed til Konge- og Fædreland, Er det en Umuelighed at indføre et Besparelses System saa gjennemgribende at vort Lands ei ubetydelige Jndtægter kunne dække de absolut nødvendige Udgivter, Jeg meener Nei, og om end Flyveposten tilraader Laan, som Palliativ, indtil den radicale Besparelses Cuur kan indføres, saa dog siger Nationen Nei, o Nei, Jntet Laan, hellere Opoffrelser til de muelige Besparelser. Jeg er anmodet om at samle Bidrag til det Thorvaldsenske Museum, og har talt herom med adskillige af mine Venner, men man har svaret mig "Nei, dertil have vi Jntet, men overtyd os om at Regjeringen vil spare, at der Statshuusholdningen bliver sat Tæring efter Næring, og kom saa med en Opfordring til Bidrag til Statsgjældens Afbetaling, og da ville vi vise, at vi ere Danske, at vi af yderste Evne ville bidrage til, at Danmark, om ikke i vor saa dog i vore Børns Tid, kan blive, om ikke en rig, saa dog en gjældfrie Stat." Og dertil kan - dertil vil det vist komme, thi naar vi først have bragt det dertil, at vi er ere nødte til at optage Laan, saa behøves, foruden den fulde Rente af den nu opgivne Statsgjæld, ikkun 1 Million aarlig, for i 45 Aar at afbetale vor hele Gjæld, efter de Beregninger man i saa Henseende antager; thi naar man, som Nathanson har sagt, under hældige Conjuncturer kan i 26 Aar med 200,000 Rbd. aarlig Afdrag, foruden de fulde Renter, afbetale 15 Millioner, saa er jo vel Regningen rigtig, og da der efter det i Collegialtidenden i sin Tid anførte, er beregnet 961,000 Rbd. til det synkende Fond, saa vilde den ovenommeldte Sum næsten været tilveiebragt. Saa længe imidlertid Nationen ei kan blive overbeviist om at vore løbende Jndtægter ere tilstrækkelige til at dække Udgivterne, da sukke vi under de tunge Byrder vi bære, men opgive derfor ikke Haabet, om en blidere og bedre Fremtid. Grønhøy, den 17de Marts 1837. Domme, afsagte i den Kongelige Lands-Overret i Viborg. (Mandagen den 20de Marts 1837.)J Sagen No. 148. Ldsovprkt. Jespersen som Actor, contra: Ldsovprit. Bastrup, Defensor for Tiltalte Christen Eriksen Lund. (Der under nærværende Sag sigtes for at have gjort sig skyldig i adskillige Tyverier og Hælerier deels i Hertugdømmet Slesvig og deels paa Dansk Territorium.)