Aalborgs Stifts Adresseavis, 1826-07-15
Norge. Udtog af en Skrivelse fra Ruinerne i Frederikshald, at 26de Juni 1826. For at kunne meddele Dig, min Ven, den her over os ulykkelige Jndvaanere af denne Bye overgaaede Rædsels-Scene, synes Pennen at ville falde af min Haand. Ja, foraarsaget af Jld, synes neppe Historien at kunne fremvise noget Rædsommere. En halv Times Tid efterat den befalede Salut fra Fæstningen var given, opstod Jlden i Jomfru Jørgensens Baggaard, hvor, efter Sigende, ingen Varme eller Jldsted, skal have været. Den svære Tørke, Varme og derhos stærke Blæst lod Jlden gribe om sig til alle Sider, saa at Brand-Anstalterne slet intet kunde udrette til at standse den. Klokken henved 4 og Eftermiddagen ansaae man den halve Bye eller Nordsiden for at være uden Redning, men satte sit Haab til den brede Elv, at denne vilde standse Jld svælgets Løb for den anden halve Deel af Byen eller Sydsiden, da Brandskuddene og Jldsvaade i selve Fæstningen hørtes. Man saae nu Jld og Røg paa 2de Steder. Snart var den store Masse af sammenpræssede Bygninger i lys Lue, og man ventede nu ved hvert Minut paa, at Krudtaarnet skulde springe i Luften. De Fæstningen nærmest liggende Huse af Borgerskandsen fra een Side, og Bordstablerne ved Elven fra den anden Side, antændte nu den resterende halve Deel eller Sydsiden af Byen med en saadan Magt, at Rædsels=Scenerne naaede deres største Høide; de fleste Mennesker vare end beskjæftigede paa hiinside Broen; alt Militairet i Fæstningen. Her var ingen Menneske=Hjælp at faae til at redde; man bød forgiæves 5 Spd. for at udbære en Kuffert, et Meubel. Formedelst Jldsvælgets skrækkelig hurtige Frem strømmen dreves endeel Mennesker, da der ingen Plet fandtes til at redde Noget paa, for Jlden, deels opad de steile Klipper, hvor Mose og Træer ogsaa brændte, og den øvrige Deel af Jndvaanerne bleve drevne mod Havnen, hvor Jldsvælget igjen indhentede og opbrændte endog for Nogle deres faa reddede Sager. Man maatte nu kaste sig i Skibe, Pramme, Ege, Baade og paa Flaader, hvoraf nogle sank. Under Alt dette frembrød Natten, og baade Himmel og Jord syntes at brænde. Det var, som om Luerne af den høje Fæstning rakte Himmelen. Græs, Mose og Træer brændte i Fieldene, og den tæt underliggende Bye i en halv Maane, ja i selve Vandet brændte Meubler, Tømmer, Baade m.m. hvilket Skuespil forde rundtom staaende 4000 ulykkelige Mennesker, hvoraf Mange ei have faaet reddet det Allernødvendigste af deres kostbare Jndboe. Naar Du hertil lægger, at Assurancen paa næsten alle Gaarde, fornemmelig paa Sydsiden af Byen, som den ældste, var saa lav, at man umulig kan igjen opbygge een Gaard af Assurancen for tvende, som Du veed jeg ejede; ja, man vil endog paastaae for Sandhed, at nogle af dem, der eiede 3 a 4 Gaarde, ej tilsammentagne kan af Assurancen faae opbygget een Eneste. Hvad skal der da blive af det arme Frederikshald? Ja, Hytter kan Du vel see den igjen at opreise paa sine Ruiner: men af denne dens ulykkelige Jndvaanere kan den aldrig blive igjen opbygget, som før. - Om Natten ligger jeg i en Lade, og maa vandre hele Dagen om med mine Børn for at faae det Allernødvendigste af Føde til Livets Ophold; men, skjøndt 8 Dage ere henrundne, er Nøden endnu ligestor, ogsaa jeg faaer da, med saa mange Andre, vandre fra dette øde Mulm til Bye eller Land, Gud veed hvorhen.