Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-10-26
J Husets nærværende Tilstand kommer man ind i det af en Forplads, som er prydet med to nydelige Flindt Nischer. (I Almindelighed kommer man foran Husene op af nogle brede Trapper til en Plads med nogle Støtter paa og et Tag over, og med en Fløider i Baggrunden, som fører ind i Bygningen (Vestibulum) derfra kommer man ind i en stor Forgaard (Atrium) som er broelagt med en Mosaik af smaae Tærninger af de kostbareste Marmorarter, og af de brillanteste Orientalske Fossilier, saaledes af blodrød Jaspis, Blomster=Alabaster, hvide og farved Krystaller, som ere forbundne med hinanden med et Cement af en uforgiængelig Haardhed og af en beundringsværdig Politur, som maae have i sin Tid frembragt en magisk Virkning og kunde endnu frembringe den. Paa begge Sider af denne Forgaard ere smaae Kamre, som vare et SlagsGiæstekamre (disse sees overalt i Husene i Pompei; de ere høie men meget smaae, for det meste uden Vinduer, da de fik Lysningen fra Døren, og man under dette herlige Klima meest opholdt sig under aaben Himmel; de ere prydede med smukke Arabesker og andre Tegninger i Frestoeller paa den fordum vaade Kalk. J Midten af denne Forgaard, hvor ellers det saakaldte Jmpluvium staaer (en Cisterne til at samle Regnvandet i) sees et Marmorbækken; i dette fandt man en Statue af Bronce, som forestillede Guden Pan, og hvoraf Huset er blevet kaldet Pans Huus. Denne Forgrund stødte til en fiirkantet Plads, som fordum var beplantet med Træer (Viridarium). J Midten af denne var i hine Dage et Springvand, hvoraf nu kun Marmorbækkenet er tilbage. Omkring denne Have gaae Buegange, som bestaae af 24 Joniske Søiler, hvilke ligeledes ere broelagte med Mosaik og prydede i Mellemrummene imellem Søilerne med Statuer, hvoraf man dog kun har opdaget nogle Brudstykker. Foruden denne Have sees endnu en anden og endnu større fiirkantet Plads, som ligeledes har været beplantet med Træer, og som var og saa omgivet med Portiker, hvilke vare understøttede af 42 Søiler af Dorisk Orden. Man erkiender af denne Disposition, som hidindtil ikke er forekommet i noget Huus i Pompeji paa en saa heldig og en saa frapperende Maade, de Gamles Smag for Landlivet, som bevægede dem til at anbringe i deres private Boliger i Stæderne et billede af det. Dersor vare disse saa at sige huuslige Skove, disse Buskager af Plataner, Laurbærtræer og Myrter saa behagelige og næsten nødvendige for dem; thi under disse altid grønne Skygger udhvilede de sig fra Arbeidet paa Forum og i Naturens Skiød recreeredes deres Siæls Redskab, som var fatigeret af det offentlige Livs Bevægelser. Naar man seer denne Boelig i Pompeji, saa fatter man bedre end ved at læse alle Commentarer, Vitrups Forskrift at plante Skove imellem Buegange og at promenere imellem Alleerne; og man kan deraf forklare sig den Jnteresse, som vi af Ciceros Breve lære, at han følte for at forskiønne sin Broders Huus i Arpinum, og den Behag han fandt i denne Prommenade imellem Søiler, i denne grønne Lund, befolket af Fugle, og i disse Burgange med Mosaikgulve, som vare omsnoede af Myrther og Vedbende og hvorved dette Huus blev efter hans Ord et sandt Opholdsted for Glæden. Dette Pans Huus i Pompeji ligger kun kort fra hans Pompejonum i denne Bye, et af de kiæreste af hans 14 Lyststeder og hvortil han inviterede sin Ven Atticus. Skyggen af de to Buegange, som for en Deel endnu existere i Pans Huus i Pompeji og af de Buskager, som man saa let kan forestille sig, har man opdaget to smaae Templer for Huusguder (Lararier, foran hvilke Trefødder vare anbragte af det eleganteste Arbeide, hvorpaa man dagligen brændte Virak til Ære for Guderne. Ogsaa har man opdaget tæt derved, men uheldigviis kun i Fragmenter, Statuer af Apollo, Concordia, Haabet og Gratierne, hvilke udentviveere blevne privat dyrkede af Husets Eier, og hvis moralske Betydning tiene endnu efter saamange Aarhundrede til en Hæder for hans Karakteer.