Den Vest-Sjællandske Avis, 1825-12-19
J Aaret 1801 regnede man 5 3/4 Beboere paa et Huus i England, 5 paa eet i Vales 2/3 paa eet i Skottland (Galignanys Wenkly Register.) Vi have nu hørt i hvilke arithmetiske Forhold Menneskene leve til hinanden paa de Brittiske Øer; vi ville nu høre lidt om hvor lykkeligt de der lever: Alt er ikke Guld hvad der glimrer; der finder megen Storhed, megen Dyd, meget ypperligt Sted i England; mangfoldige Mennesker leve der i stor Overflødighed og omgivne af alle Jordlivets Beqvemmeligheder; men den bittre Fattigdom staaer ved Siden af den største Overflødighed; byrdefuldt og i høi Grad tvungent leve utallige Mennesker: det store Antal, som er indeklemt i Fabrikernes Arbeidstuer; fornemmelig de mangfoldige Børn, som holdes der indsluttede fra Morgen til Aften; de arme Skorsteensfeier=Børn, som i en spæd Alder maae bankes til at krybe op i Ca minerne; de utallige Underforpagtere og Daglønnere, de pressede Matroser i Marinen; de Stakkels Skottiske Bønder, som maae rømme de res Fædrenejord for at give Plads for Faareflok kene og fremfor alt de elendige og usle Jrlandske Bønder. – J. Murrays nye Værk om Bøndernes Forfatning kland læses gende Berg ning, der gives vil ingen ynkværdigere Menneske klasse end Landfolket i Jrland; man begriber det neppe, hvorledes de kunne holde Livet vedlige; thi de ringeste Huusdyr i England have det bedre end de, ofte lide de Mangel paa Fode, deres usle Leer hytter kunne knapholde Regnen ude, neppe vide de hvad Boehave er; det er allerede en Rigdom, naar En kan eie en Stol eller et Bord og de fleste have intet andet end en Leerpotte, eller Jerngryde, og en Kurv. Deres Leie er et Bundt Straae paa den bare Jord, hvorover et uldent Dække er udbredet, en Bræddevæg stiller deres Stue fra Qvæg stalden og hele Familien maae hielpe sig med eet og det samme Hummer. J mange Egne, ifærdeleshed i Omegnen ved Dublin, gaae de fleste Land beboere i Seng med de Klæder paa, som de bære om Dagen, og de nyeste Undersøgelser have udviist, at af 7 til 8 Familier eier kun en et uldent Dække; ingen har mere end een Klædning, og paa Fødderne seer man hverken Skoe eller Strømper. Deres eneste Føde bestaaer i Kartofler og Melk. Kiød kommer kun paa Bordet om Høitidsdagene: og selv paa Salt have de ofte Mangel. Kartoffet Avlender den kritiske Epoche for deres Huusholdning; deres hele Tilværelse beroer paa, at den vil lykkes, og det er den knappeste Tid for dem, naar Veierligetsnøder dem til at opsætte Jndsamlingen deraf undertiden kan det foraarsage en sand Hungersnød. Den Dagløn, som de kunne fortiene er høist ubetydelig og dog er der Hænder nok om den. (Thi Karloffeavlen har i Jrland forøget Folketallet i en altfor stor Grad.) Deres elendige Forfatning kommer isærdeleshed af, at der er ingen som besidder Jordeindom, den ene forpagter sin Jordlod af den anden og ofte have de den saaledes i Forpagtning paa 5te og 6te Haand; derved bliver Forpagtnings Afgisten ikke allene fordyret; men det har ogsaa den fordærvelige Følge, at naar Jordeierne eller Overforpagteren ikke faae sin Afgivt af sine Underforpagtere, saalægger han Beslag paa Afgrøden, hvortil han er berettiget efter Lovene, og det kommer da til at gaae ud over de Stakkels Folk, som have Jorderne i Brug. Det gaaer dog en Hoben bedre til her i Danmark, endskiøndt Almuen styrter sig ogsaa heri Landet dybt nok ned i Fattigdom ved sine urimelige tidlige og uoverlagte Ægteskaber, uden at have samlet sig noget i Forveien og uden at have nogen sikker Udsigt til at finde sit Udkomme; eller ved ubesindigen i Ungdommens Aar at underkaste sig for høie Forpligtelser for at faae en liden Jordlods ellemet jordløst Huus i Fæste. Dagleierklassen bliver nægtelig for stor her i Landet. Vil man betragte Menneskelivet paa de Brittiske Øer fra den eiendigste Side, saa skal maneben. tragte den Jrlandske Bondes Kaars vil man derimod see det fra den meest glimrende, saa skal man begive sig ind i det Brittiske Parlaments Sale, hvorhen man kan tage den Bebreidelse med sig, at denne saa oplyste Forsamling endnu ikke har baaret Omsorg for at braade Bod paa de ulykkelige Jrlænderes Forfatning; men det er en gammel Erfaring, at det gaaer langt lettere i Monarkierne at hæve visse Grundseil i Staten end i Fristaterne, hvor enkelte Personers Rettigheder lægge en saa stor Hindring i Veien for alle radicale Forbedringer.