Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1830-05-11
Bulletinen af 30te April melder at Kongen havde sidste Nat nydt en vederqvægende Søvn, og hans Sygdom synes at give noget efter. "Jmidlertid siger Bladet the Times - , er saavel Bulletinen, som Udsættelsen af Hofcirklerne og Livrerne meget foruroligende. Hvorfor erholder Publicum ikke Kongens Sygdom nøiagtig opgivet, enhver spørger, hvori bestaaer den, derpaa svarer Bulletinen ikke. Ved Mangelen paa authentiske Beretninger, frygter Folket for, at Georg den 4des Regjering snart nærmer sig sin Ende, skulle dette skee, da er den Formening almindelig i Engeland, at Statsbestyrelsen der, vil forestaae store Forandringer, og at det nu just slagne høiere Aristokratie da vil træde frem med større Kraft. Siden Kongen er bleven syg, seer man bestandig foran Børsen i London et heelt Detaschement af Folk til Hest, som holde sig beredte til at afgaae som Estafetter eller Courerer til Dower og andre Stæder. - J Overhuset erklærede Grev Aberdeen, at han haabede snart at være i Stand til at forelægge Huset Actstykkerne angaaende Grækerland, nu ville han kun anmærke desangaaende, at Prinds Leopold var tilbuden Sonverainiteten, over denne Stat, hvilken ogsaa hvad Hovedtingen, angaaer, var bleven antaget af ham, dog vare endnu nogle Bipuncter tilbage at ordne; Hertugen af Wellington føiede til, at Prindsen endnu ikke havde opgiver sin Naturalisationsret i Engeland. Paa Marquien af Clanricardes Spørgsmaal, om Regjeringen stod i diplomatisk Forbindelse med Dronningen af Portugal Regentskab, svarede Grev Aberdeen: "Nei."J Underhuset frembragte Hr. Grant sit Forslag: at fatte en Beslutning med Hensyn til Regjeringens Forhold ved Tildragelserne paa Terceira, men som dog blev forkastet med 191 mod 78 Stemmer, endskjøndt Debatten varede til Kl. 4 om Morgenen. - Fra det gode Haabs Forbierg meldes at man i sydlig Retning af Colonien, har opdaget en betydelig Flod, hvis Strandbred har en yppig Vegetation, og en for Agerdyrkningen meget skikket Jordbund. Fra Colonien ved Svanefloden, løde de sidste Beretninger fordeelagtigere; man havde ved Svaneflodens Strandbredder opdaget. flere Saltaarer, og man var beskjæftiget med at træffe Foranstaltninger til Hvalfiskefangsten. JFølge Calcutta Tidenden have de engelske Kjøbmænd i Canton, paa deres for nylig til den chinesiske Gouverneur indsendte Petition, hvori klages over de betingelser hvorpaa Handelsforretningerne drives mellem Europæerne og Chineserne, erholdet et noget uvenskabeligt Svar, hvori han siger at han holder ikke af den evige Plagen med begrædelsesværdige Petitioner; men lover dog at Sagen skal blive undersøgt. Spanierne er det heller ikke gaaet bedre i Svaret paa deres Petition; det hedder deri: "Hvilket Værd, kan det himmelske Rige med sin rige Høst, sine Bjerge af Rigdomme, og sit overfyldte Skatkammer, sætte paa den lumpne Handel med alle Eders barbariske Nationer, naar J forlanger nedsat Afgivterne, saa anseer jeg det for en Complot, for med Magt at tiltvinge Eder Opfyldelsen af Eders Ønsker, hvoraf Følgen vil være, at J selv udelukke Eder fra det Ophold, som er tilstaaet Eder i det himmelske Rige, og man vil udjage Eder." Alle det engelske Compagnies befalingshavere og Officerer have erholdt befaling til at forlade Conton, og at forblive ombord paa deres Skibe, og det britttiske Linieskib Bringewater har lagt sig ligend for Canton, for at give Underhandlingerne mere Vægt. - J Engeland begynder man at tvivle paa at de for Tiden existerende Kornlove ville være af stor Varighed, da den Anskuelse at disse ere skadelige for Landmanden selv, vinder alt meere og meere Medhold, og man begynder at kunne begribe, at det man table ved Producternes Priser, vil igjen blive opveiet ved Formindskelsen af Arbeidslønnen og Prisen paa Levnedsmidler, men frem for Alt ved de Fattiges lettere Forflegning. - Et vist ministerielt Blad siger: det franske Ministeriums ubestemte Opførsel siden Kammernes Prorogation, har frembragt en Spænding mellem det og vores Cabinet, da Hertugen af Wellington, som ingen halve Forholdsregler holder af, har tabt en Deel af sin Tiltroe til Fyrsten af Polignacs Handlemaade. Vore Agenteres Beretninger i Frankerig, lyde ugunstige for det nærværende franske Ministerium, og spaae det ingen lang Varighed, da Valgene for det nye Kammer vil falde ugunstigere ud, jo længere det Gamles Opløsning udsættes. Det hedder ogsaa at Fyrst Polignac var enig med Hertugen af Wellington i denne Punct, og ville strax skride til Opløsning, men Hr. v. Bourmont, som ønsker at gjøre Ministeriets Skjæbne afhængig af Expeditionens Udfald, havde foretrukket Prorogationen. Af denne Aarsag, og fordi man frygter for at Frankerig ved den algierske Stats Besætning skulle erholde en for Engeland skadelig Overvægt i Middelhavet, mishager her den franske Expedition, og man søger at svække Fyrst Polignaes Credit ved at lovprise Hr. Villele. Vicekongen af Ægypten, som ville tage Deel i Expeditionen, er af vort Cabinet alvorlig fraraadet at medvirke dertil; ogsaa vores Gesandt i Constantinopel har faaet Ordre til at gjøre Porten opmærksom paa de Farer, som en fjendtlig Stilling af Mehemed Ali mod Barbareskstaterne kunne føre med sig. Man veed nu at Sidste har vægret sig for at understøtte den franske Expedition, og at Sultanen, deler vore Anskuelser med Hensyn til Algier. Det er derfor saameget mere paafaldende at høre de franske ministerielle Blade tale om Paschaens Medvirkning; hvilke ogsaa de Fordeele kunne være, som Frankerig kunne vente af Expeditionen, saa er det dog altid et Vovespil.