Københavns Adresseavis, 1772-01-29
Trinitatis Kirke, Hr. Myhre. Ingang 2 Cor. 2, 14. Gud være Tak, som lader os altid bære Seyer i Christo. Apostelen takker her Gud nær meest for den kiendelige Seyer Evangelii Forkyndelse og Udbredelse fik imod Vantroens baade mægtige og listige Anfald, og paaminder de Troende om at takke Gud derfor, men giver os tillige Anledning at tænke paa at takke for den Seyer, en Troende faaer over det Onde. Theema. Guds Børns dobbelte Seyer over det Onde. 1. De overvindes ey af det Onde, a) De kiende det fordet, det er, Jerem. 2, 19. b) De skye og hade det, Pe 109, 104, 128, c) De smodstaae og overvinde det, 1 Joh. 5, 4. 5. a) De see og agte paa Guds retfærdige Domme over de Ugudelige, P. 37, 1. 2. 35. 36. 2. De overvinde. det Onde med det Gode, a) De holde sig i Bøn og Troe nær til Gud, P. 73, 28, b) De overlade Hevnen til ham, 5 Mos. B. 32, 35. c) De bevise Velgierninger imod deres Fiender. St. Petri Kirke, Hr. Pastor Resevitz. Hauptsatz. Der Christ soll das Bøse mit Gutem uberwinden. 1. Jn welchem Sinne Pauluses in unsern Epistel verstehe. 2. Wie der Christ uberhavt Bøses mit Gutemuberwinden salle. Wie wir disse Regel auch auf udlre gegenmartige glücklich verunderte Umstunde anvenden søllen. Vor Frelseres Kirke paa Christianshavn, Hr. Trøyel, Indgang Rom. 12. v. 16. Tranter ikke efter høye Ting. Dette Vers er Slutningen af forrige Søndags Text, og Begyndelsen af denne nærværende, viser: 1. Høye Ting ere farlige: Vi agte, at høye Ting 1) kan være gode, naar Gud sætter i Høyheder, 1 Tim. 2. v. 2.,men 2) dog farlige, som de Stores Exempel og egen Tilstaaelse bevidner. 2 Tragten efter høye Ting er endnu farligere, naar man selv vil ophøye sig; thi det er en Stolthed. Af Textens Propositio de Stoltes Farlighed; i det de ere 1. selvkloge: 2 hevngierrige. 1. Part. v. 16. Værer ikke kloge i Eder selv. Klogskab og Viisdom er en stor Fuldkommenhed hos Gud, og en stor Dyd hos Menneskeer, men Selvk ogskab er en stor Last, meget farlig 1) for Regentere, 2) Stads Mænd, 3) Lærere og 4) alle Stænder, baade i Kirkens og i Rigets Sager, som altsammen blev beviist med Sprog og Exempler. 2. Hevngierrighed eller Selv=Hevn v. 19. Hevner Eder ikke selv. Den er en 1) billig Hevn, som tilhører a) Gud 5 Mose B. 32. v. 35. og 43. b) Øvrigheden, Rom 13. v. 4. Men der er 2) en ubillig Hevn, Selv Hovn, som følgelig griber a) Gud og b) Øvrigheden ind i deres Myndighed. See 1 Samuels 25. v. 33 og 39. At Moderen til begge disse store Laster er Stolthed, bleve viist ligeledes med Sprog og Exempler. Anvendelsen: 1. Tilkiendegav den Kongelige Ordre om Taksigelse, som viser: 1) At Kongen og Landet har været i stor Fare formedelst stolte, selvkloge og farlige Menneskeer, som her ere befundne. 2) At dette har været noget hierterørende og smerteligt for Kongen og uventeligt af saadanne, som skulle conservere, forføde, forlænge hans Liv og Helbred. See P. 55. v. 3. 5. 10. 13 a. 3) At Herren har med stor Viisdom, Naade og Kraft gjort en ønskelig Forandrig. 4) At Kongens Hierte skiønner og takker Himmelen herfor a. 2. Opmuntrede Alle til Glæde, som lysede af Aller Øyne, og hørtes af Alles Munde, at Hierterne maatte nu takke Gud, fordi han 1) har bevaret de Danske kiærlige Undersaatter fra egen Hevn og Opstand 2) Selv best berammet den, den rette Tid og, og Maade gjort den fæle Nat til en klar og glad Dag. 3 Forman de Alle til en sand Omvendelse fra Synden, at vi ikke skal give Aarsag til saadant eller andet Onde 4. Opmuntrede Guds Børn, herefter ikke at være mistrøstige, naar nogen Fare syntes; men haabe paa Gud, som saa ofte og saa kiendelig har hiulpet os som sit elskelige Folk. Frid. Tydske Kirke paa Christiansh Mr. Augustinus. Hauptsatz. Gott der Richter das Bögen. 1. Bewels, das Gott ein Rich er das Bøsen sey. 2. Anweisung, wie biese Warheit an uns musse angewendet werden. Garnisons Kirke, Hr. v. Epnem. Hauptsatz. Das Kal. Richt Gottes die Rach, anstubben. 1. Woraus er sich grunde. 2. Worin er bestehe, und wie es Gott würcklich ansulde. 3. Wazu uns die Betrachtung desselben renzen und bemegen soll. Citadellet, Hr. Biørnsen. Jndgang Palm. 58. v. 11, 12. En Retfærdig skal Næde sig, naar han seer Hevnen, han skal toe sine Trin i de Uandelige Blod, og ethvert Menneske skal sige. Den Retfærdige haver dog Frugt, der er dog en Gud, som dømmer paa Jorden. Thema: Guds forfærdelige Hevn over de Ugudelige, som en Opmuntring til en hellig Glæde og til Guds Løv 1. At og hvorledes Gud giver Hevn over de Ugudelige. 2. Hvortil det skal opmuntre os, nemlig til Glæde og Herrens Lov. Reformeert Kirke, Mr. Reinfleisch. Rømer 12 Capitel v. 2. Und fiellet Euch nicht dieser Welt gleich. Hellig Geistes Hospitals Kirke, Mr. Treu. Indgang, Jerem. 51, 56. Betalingers Gud, Herren, skal visseligen betale. Af Texten v. 19, jeg vil betale, siger Herren; forestilled til Hoved Lærdom: Guds Fienders visse Betaling. 1. Ofte her, men 2. Vist hisset. 1. (A) (1) Betalingers Gud. Jeg, den Almægtige, Retfærdige og Sanddrue a. 2 Mos. B. 32, 34 35. (2) Denne Guds Betaling nævnes i Skriften, nu lige frem Guds Betaling. Es. 35, 4, nu Hænders Betaling. Palm. 28, 4, nu en Betaling i Barmen. Jerem 32, 18, nu en Betaling paa Hovedet. Obad. v. 15. 2 Sam. 1, 16. (3) Dens Vished, jeg vil betale. NB. Siger Herren. (b) Denne nærværende Guds Betaling er forskiællig, i Betragtning af Personer, Tid, Sted og Maade, nu (a) enten aldeles lige, Dom. B. 1, 6. 7. eller (2) nogenlunde lignende Forbrydelsen. Ordspr. 30, 17.2. Om den tilkommende Guds Betaling, har vi ingen synderlig Kundskab her i Tiden; Gid! heller ingen af os skulle føle den i Ævigheden a. Tilegnelsen: Palm. 58, 12. Der er dog en Gud, der dømmer paa Jorden. Mærk, hvad Herren taler, Jer. 51, 24. Jeg vil betale al deres Ondskab, som de have gjort i Zion, forEders Øyne, siger Herren Erich. 24, 2. Skriv den 17de Dag af denne første Maaned 1773 med gyldne Bogstaver a.