Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1833-02-25
De sidste Dages Forhandlinger i og udenfor Kamrene indeholde saa mange karakteristiske Træk, der ere saa meget interessantere, som de ikke høre til de sædvanlige stormende Optog, at Man maa beklage, at Rummet kun tillader en summarisk Berørelse af samme. Under Finantsregnskabet, for 1830 kom saaledes et vigtigt Æmne paa Bane, om hvorvidt de Deputerede ere berettigede til at fordre den størst mulige Offentlighed fra Bestyrelsens Side, og uagtet Oppositionen ikke trængte igjennem med sin Paastand om, at i det mindste alle financielle Forordninger maatte forelægges 2 Maaneder efter deres Udstædelse, da Hr. Argont ansaae en slig Publicitet for farlig, saa ofte der handledes om en hemmelig Expedition, Krigsrustninger og desl., bragte dog Ministrene den offentlige Mening et stort Offer, ved at meddele Kammeret alle diplomatiske Actstykker, hørende til det græske Laan, hvilken Eftergivenhed fra deres Side vandt stor Tilfredshed. Omsider blev Regnskabet for 1830 antaget med 209 imod 73 Stemmer. J Jndenrigsbudgettet gav den for Nationalgarden ansatte Udgivtssum Lasagette Anledning til at bekjæmpe dens Forvexling med Landeværnet i absolut Stater. "Nationalgarden - sagde han - beroer paa Folkesouverainetetens store Princip, paa alle Franskes Ret til at væbne sig og forsvare deres Gebeets Uafhængighed. Denne Ret, som blev erobret 1789, blev atter erobret i Juli 1830, og Man skulde betænke, at dette Alt skeete for Kamrenes Sammentrædelse og før Kongedømmet af 7 August. Under Rubrikken af de for de udenlandske Flygtlinge anførte 2 1/2 Mill. Fr., antog General Lafayette sig ogsaa Spaniernes og Jtalienernes Sag. Den forlangte Afkortning i den katholske Geistligheds Lønning fandt Jndenrigsministeren betænkelig, med Hensyn til Konkordatet af 1817, hvilket andre Medlemmer i ingen Henseende fandt bindende, og da Man paastod Sagen udsat, indtil Underhandlingerne med Rom vare sluttede, bemærkede Hertugen af Broglio, at Kammeret ikke havde Ret til at foregribe de kongelige Prærogativer. Først efter gjentagen Stemmesamling blev Spørgsmaalet og de ledige Bispedømmers Besættelse antaget med en svag Fleerhed (169. imod 160), men derimod en Afkortning af 15,000 Fr. i den Erkebiskoppen af Paris tilkommende Løn, til Ærgrelse for de Ministerielle antaget. Hr. Berryer opvakte kjendelig Uvillie, da han ved at omtale Haytis Emancipation, bestandig betjente sig af Udtrykket Kong Carl X. Opfordret til at sige Ex-Kongen, svarede han: "Jeg taler som det dengang var Brug, hvorpaa Præsidenten gjenmælede: "Tael heller som Man nu taler!" Jkke mindre vigtig er den i Pairskammeret den 15 d. begyndte Forhandling om den saakaldte Beleiringslov, hvilken den bekjendte Marquis Dreux=Brege først angreb som frihedsmordisk og sigtende til intet mindre, end at kon entrere Vilkaarligheden i Ministrenes Hænder." Revolutionen af 1830 havde erklæret sig imod Vilkaarligheden; denne maatte følgelig paa ingen Maade kaldes tilbage. "Antage De Loven - vedblev han - saa maae den 7 og 8 Artikel i Chartet om Pressefriheden og den personlige Frihed udslettes, og hvad bliver der saa af Julirevolutionen, Forgiæves søgde Hr. Villemain at besmykke sin egen af Taleren optagne Yttring fra August 1831. "Aldrig ville Ministrene i Fremtiden kunne handle saa uklogt, at erklære Paris, den civiliserede Verdens Hovedstad, i Beleiringstand, med den store Forskjel (?) imellem Forordningerne af 25 Juli 1330 og 7 Juni 1832, hvilken Sidste var bleven æsket af den hele Nationalgarde. J denne Anledning afbrød Hr. Mounier ham med den Bemærkning: "Nationalgarden giver ingen Love. Ministeren Hr. Barthe (den egentlige Fader til Udkastet) forsvarede det noget bagvendt med den Forsikring: "at Jngen tænkte meere paa vilkaarlighed eller Jndgreb i Friheden; Forordningen var i Nationens Jnteresse; Beleiringsstanden, som 1830 var en Forbrydelse, er 1832 en Velgierning, for hvilke naive Paastande han maatte taale at blive dygtig udleet. Foruden ham fægtede General Dumas og naturligviis Statsraadspræsidenten, Marskal Soult, ivrigt for Udkastet; skulde det kuns ikke være et Forvarsel, at den Sidste maatte fremslæbe sig paa to Krykker og holde sit Foredrag siddende. Forhandlingerne ere endnu ikke endte, og fra begge Sider opbydes Alt for Lovens Seier eller Fald, hvilket sidste ogsaa turde strække sig til Ministrene. Den alt oftere ikke ufeilbare Moniteur gienkalder nu selv sin Anmeldelse om Grev Sebastianis Tilbagekomst fra Jtalien. Striden imellem Hr. Laboissere og PolitiepræsettenHr. Guisquet har taget en alvorlig Vending. Da den Første i en ny Skrivelse til Præfekten nærmere betegnede den omhandlede Politiespions Bopæl og forskjellige Navne, samt lod ham vide, at han har ladet sin Tjener forsyne med Vaaben, for i Nødsfald at kunne forsvare sig, ja endog efter Forlydende skal have udfordret Hr. Guisquet til en Duel, saa har Denne tilsendt den kongelige Prokurator begge Brevene og forlangt en lovlig Undersøgelse. Hr. Chateaubriand er nu, tilligemed flere af de legitimistiske Blades Redakteurer, indstævnet for den Kongelige Ret, som tiltalt for, ved sit Skrift om Hertuginden af Berrys Fangenskab, at have ægget til Had og Foragt imod Regjeringen." Den 14 Febr., Hertugen af Berrys Dødsdag, vare alle Sjælemesser forbudte i Paris og Politieagenterne holdt Vagt ved Kirkerne. Jmidlertid yttrede sig ikke mindste Tegn til Urolighed, uagtet Carlisterne Natten forud havde opslaaet nogle Plakater, som bleve afrevne. Et Hofval, som skulde have været holdt den 14de, blev udsat til den 16de, da Man dog ikke syntes at ville dandse paa denne Dag. Et Besøg af Hertugerne af Orleans og Remours den 15 d. hos Hr. Dupin og Lafalette, har ogsaa tiltrukket sig Opmærksomhed. Formodentlig har det havt Hensyn til deres pludselige Forsvinden af Selskabet hos Hr. Dupin (S. 123). Kongen skal ogsaa have sendt Hr. de Laborde til Lafayette, for at bede ham igjen at indfinde sig ved Festerne i Thuillerierne; men den gamle Frihedsheelt undskyldte sig med, at sligt et Besøg kunde udlægges, som om han samtykte det nærværende upopulaire System. En anden interessant Hylding har han modtaget ved et Besøg af den forrige Hertug Carl af Brunsvig, hvis Anliggende nu er bragt i Rigtighed. Han kom nemlig for at takke Lafayette, fordi Denne med Held havde gjort Ministrene Forestilling, imod Hertugens lovstridige Bortviisning, og derved atter givet Beviis paa sin Frihedskjerlighed uden Persons Anseelse. Høist paafaldende var den Sindforandring, hvorom Hertugens skjønne Ord vidnede. Blandt andet skal han saaledes have yttret: "Fyrste eller Borger, skal Agtelse for Lovene og Andres Rettigheder stedse være min Ledestjerne; Pressefriheden er det faste Punkt, som Archimmedes søgde, for at kunne give Kloden et andet Løb. Stedse vil jeg bestræbe mig, for at sikre den Seiren &c." Som et Beviis paa sin Oprigtighed, har han ladet Hr. Comte tilstille 300 Fr. for de politiske Fanger og ligesaameget for Presseforeningen.