Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-02-07
Jfølge Breve fra Petersburg skriver man fra Ber i, at Keiseren af Rusland har for nylig befunden upasselig, og hertil anføres denne Aarsag: Enanlandsk Bataillon havde ererceret slet i Regnveir. saa den Befaling, at Øvelserne skulde foretages igjen den næste Dag, traadte en Underofficeer frem med den Begjæring, at dette strax maatte tilstedes Batailhen, for at svare ham Umagen med at pudse og mere. Da man ikke rigtigen kunde fatte Meningen, agte nogle Arresteringer, og ved Undersøgelse skal han have opdaget saamange Misbrug at have ind eget sig i dette Corps, at Keiseren af Ærgrelse derover var bleven syg. Her kommer det nu an paa, m denne Meddelelse er Sandhed. Til Beviis paa, hvor dristigt Correspondenterne de udenlandske Tidender tillade sig imellem at bye, anføres en morsom Artikel fra Lissabon. Deri hedder det, at mange af de engelske Avis=Correspondenter gjøre sig med Flid Umage for at rapportere en Mængde Historier, for at nedsætte Portugiserne i Udlandets Øine. Til den Ende digte de selv Endeel, som ellers Jngen har tænkt paa. Saaledes berette de at Dronningen vover ikke mere at lade sig kjøre af hendes engelske Kudsk af Frygt for at blive insulteret af Folket. Dersom nu Correspondenten havde gjort sig nogen Umage med at komme efter Sandheden, saa vilde han have erfaret, at denne Kudsk, der længe har tjent Don Pedro og eengang har reddet hans Liv, er en Gentleman, der bliver bedre betalt end en portugisisk Oberst, og desuden fik af Don Pedro for den ydede Tjeneste en betydelig Capital kun med den Forpligtelse, at han skulde være Dronningens Kudsk. Men denne Kudsk bestiger aldrig Bukken uden stor Galla ved festlige Leiligheder, naar der kjøres med ser Heste. Sædvanligen kjører Dronningen med fire Da nu siden Opstanden ved Belem ingen festlige Leiligheder have fundet Sted, saa er det ogsaa ganske naturligt, at Dronningen ikke har brugt den engelske Kudsk. Saameget er imidlertid rigtigt, at Don Pedro lærte i Udlandet, hvormeget bedre man har det, ved at holde faa og gode, end mange og slette Betientere, og da han af den Aarsag antog mange Fremmede i sin Tjeneste, fordi gode Tjenestefolk ere vanskelige at bekomme i Landet selv, saa see Portugiserne med skjele Øine til dette, og de tale slemt om, at man giver Fremmede saaledes Fortrinet for egne Landsmænd. Men ved nærmere Betragtning faaer Sagen et andet Udseende. Den sidst afdøde Kong Johan havde et Tienerskab af Tusinde Personer der afvexlende opvartede. Men den Ene forlod sig paa den Anden, og derfor fandt man Trapper og Sale sjelden feiede, Støvet laae fingertykt paa Borde og Stole, Vinduerne bleve aldrig vaskede, og saaledes saae man i Kongens Pallads ei alene den største Uorden, men ogsaa ofte den største Ureenlighed. Stoder man endnu her paa Meget, som man ikke er vant til at see i andre fyrstelige og kongelgie Palladser, som Betlere, der ligge paa Trapperne, Reisende, Tjenere i Skjorteærmer, smudsige Haandlangere, Møbler lagde imellem og paa hinanden, saa skuer man dog nu i det Hele taget mere kongelig Anstand end forhen, da man syntes slet ikke at have nogen Jdee herom Fra Selves i Algarbien bliver berettet, at den miquelitiske Guerillechef Remechido endnu som før driver sit Uvæsen der, gjør Jndfald i Byer og Flekker røver, plyndrer og myrder, saa at de nærliggende Bjergegne leve i bestandig Skræk og Angest. J de fjeldede, utilgængelige Bjerge, hvor han har samler sin Magt, flygter han fra det ene Smuthul til den andet, hvorved han aldrig kan indhentes. Da hans Horde ogsaa er sammensat af Beboere fra disse Egne, saa kan han saameget lettere begive sig i Sikkerhed, fordi han altid bliver ved dem underrettet om forestaaende Angreb. En stor Deel af hans Bande adspreder sig da og gaaer hjem, hvor Enhver er sikker for at blive forraadt; thi Angiverens Huus, Gaard og Person vilde da tages i Besiddelse af Banden.