Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1811-10-05
Udlandet. Christiania, i Commissariats-Commissinen, den 16de September 1811. Sundt. Juel. Vibe. Ruge. le, høistærede Bergens Borgere, Mangelen af et Academie i Norge følede hver ægte og tænkende Normand forlængst med ydmygende Smerte. Pengeløse Skribenter vaandede sig længe derover forgiæves. For store aarlige Summer maatte haabefulde Sønner, med Fare og udenfor Riget, kjøbe Fremskridt i Videnskaber og Modenhed til Embeder. Sværmende Patrioter yttrede end ogsaa ubillig Harme mod de Høistbydende, som kunde Regjeringen skabe Academie ved et Bliv. Dette kunde gaaet saa hen til evig Tid. Skulde vi faae et, det maatte komme som nu Nogle af Norges Rigeste maatte sammenskyde til den Begyndelse, der viiste Sagens Muelighed; Tønder Guld maatte kunne nævnes først, saa vilde nok faderlig, Regjering med Bifald og Autoriret krone Værket. Begge Deele ere indtrufne; Norge vil aldrig glemme de rige Landsmænd, som ved udmærkede Opoffrelser have virket paa Flere og samlet, af Gaver paa een Gang, 261, 230 Rdlr. i dansk Courant og 2500 Rdlr. i dansk Species, og af Forpligtelser til fast aarlig, Jndkomst 2184 Rdlr. d. C., foruden 625 Tønder 5 Skjepper Byg og 200 Tdr. 1 Skp. Havre. Norge vil Aldrig glemme den Konge, som under 2den Septbr. d. A. tilsagde et norsk Academie paa Kongsberg den selvsamme Myndighed, som det i Hovedstaden, og veldadigen lovede saare kraftige Bidrag dertil. Men man har endnu ikke nok; Mange, som kunne, og formodentlig ville bidrage til denne Norges første Stiftelse, ere endnu ikke derpaa gjorte tilbørligen opmærksomme. Alles Øine, vogte endnu paa Rigets største By. Velhari denne Krigens Tid dette Stift ikke havt at gjøre i Penge det, som de andre 3de Stifter. Vel har Bergen nu altfor meget af Havets Rigdomme, hvormed vides ingen Udvei, og hvoraf intet kan gives til et Academie; men dog er ude Bergen enten den rigeste By i Norge, og vi havde med Grund, at den ikke vil staae nedende i dette Fædrenelandets ærefuld, Anliggende Et Forsøg er vel gjørt, som, med Formerring, ikke lykkedes; men det blev heller ikke almindelige. Districts Commissionen vil forsøge alt, i det Haab, at Mængden vil kunne redde Bergens Ære. Sex af os have, ved Lodkastning, faaet hver 4 Roder, og enhver formaaet 2de ærede Medborgere, som vare Lemmer af det konge besøger de Embedsmænd, som have kongelige Bestillinger. Ædle Medborgere, vi haabe os velkomne, hos Hver, som veed sig at eie mere end han skylder. Kjøbmand behøver vel ikke Academie, men Ære og Agtelse af sine Landsmænd. Stundom bestemmer han ogsaa sin Søn til Embedsvei, og om ikke, dog til at faae den Cultur, som kan gjøre ham elskværdig og glimrende i hvilkensomhelst Livets Stilling. Alt dette bliver nu at erholde i vort Fødeland. Paa dets Alter fordres et Offer, nu er Øieblikket, det gunstige for Norges VressøgRigere og bedre tænkende Søn skal ikke siden kunne oprette, om hans Fader nu forsømte at retfærdiggjøre sin borgerlige Reputation, om Academiet, sin Virkelighed og Fuldkommenhed saa nært, skulde gaae ind igjen, fordi Mængden af Fædre i Norges rigeste By, nu bleve skyldige i denne Brøde. Nei, den ærefulde Grundvold er lagt, og vi haabe, at vort kjære Bergen vil bidrage det Forholdsmessige til Bygningen, at man ikke, om Academiet uden Bergen blev færdigt, skulle i Tiden sige til Bergensere, som besøgte det: J høste, hvor Bergen ikke har saaer. District-Commissionen af det kongelige Selskab for Norges Vel i Bergen, den 5te October 1811.