Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-06-09
Oversigt over Dagens udenlandske Nyheder. De nye Efterretninger fra Spanien lyde ikke meget gunstige, som vel ikke heller kan være Tilfældet efter Landets indvortes Ødelæggelse i den sidste Krig og ved den besværlige og kostbare Colonial krig som det maae vedblive at føre; at skaffe de fornødne Pengesummer tilveie dertil falder især Regieringen besværligt, hvoraf den langsomme Fremgang med Udrustningen af den Cadixer Expedition lader sig bedst forklare. Alle Bestræbelser, som den Spanske Agent, den Bajonniske BanqveurHr. Babedat har anvendt for at forskaffe Regieringen et Laan i Paris, have været frugtesløse; ogsaa har den forgiæves bestræbt sig for at formaae Kiøbmændene i Madrid dertil. Man mener at Financeministerens Garays Fald er forhaanden, især da han ved sine Planer har opbragt Adelen og Geistligheden imod sig. Den store Handelstad Ca dirs Velfærd gaaer formedelst Krigen aldeles tilbage, og alle Corporationer i den have besluttet at indgive en Memorial til Kongen, og at giøre ham opmærksom paa dens ulykkelige Forfatning. Den siges at mange Giæringer skulle endnu finde Sted, i det indre af Landet, uagtet Jnqvisitionen er i fuld Virksomhed; en Deel Personer ere arrestere de hvoriblandt Torrejos, een af de meest udmærkede Generaler i den sidste Krig i Catalonien; en Deel Personer ere fængslede paa Grund af at de skulle være Frimurere. For at befordre Udrustningen af den Russiske Escadre har Regieringen tilbudt Kiøbmændene, naar de ville beqvemme sig til et Laan at de maae indskibe paa den 2000 Tønder Varer, mod en modereret Afgift. Den Spanske Geistlighed viser sig misfornøiet med denne Udrustning, da den antager, at Himlens Velsignelse først da kan forventes naar Skibenes kjætteriske Characteer bliver dem betaget ved en høitidelig DaabEn Reisende, som nyelig har havt Audients hos den nærværende Pave, Pius den 7de, fortæller derom følgende: han er nu 76 Aar gammel, og seer meget bleeg og svag ud; vi bleve førte ind til ham ved Cardinal Consalvi, og maatte først giennemvandre en lang Række af store og prægtige Gemakker fulde af Schveitsergardere, Romerske Ab batter, Monsignorer og en Mængde andre Personer i al Slags geistlig Ornat, og efterat vi havde lagt vore Kaarder, Hatte og Skoe tilside i et For gemak, saa kom vi ind i et lille Værelse, der ikke var over 30 Qvadratfod stort, som var tapezeret med carmosinrødt Silke, og hvori man ikke saae noget Malerie, men allene et Crucisix af Elphenbeen, et Bord med et Blækhorn, nogle faa Bøger og en Klokke, alt opstillet foran en carmosinrød Canapee. J Midten af Værelset stod Hs. Hellighed i en hvid Silke-Sloprok, med en hvid Calot paa Hovedet; Paven havde Skarlagens rød Tøfler paa af Klæde, hvorpaa der var broderet et Kors med gyldne Blomster. Efter de sædvanlige Præsentations Høitideligheder, stode vi paa den høire Side af Paven. Da vore Navne bleve ham sagte, saa hørte Paven, som støttede sig paa Ab bete Taylens Arm, opmærksomt derpaa, vinkede med Hovedet og saae med et venligt Smiil til os, men sagde ikke noget, indtil Baron T. smaae Sønner bleve præsenterede, hvorpaa han spurgte: Eqvesti piccolini chi sieno, (hvem ere disse smaae Cavallerer?) i det han lagde sin Haand paa deres Hoveder med roelige Gebærder, og med en gammel godmodig Oldings Smiil tildeelte dem sin Velsignelse, hvorfor deres Fader takkede ham kort paa Jtaliensk. Skulde jeg bedømme Paven efter denne korte Audience, saa maatte jeg troe at Alderdom og Svagelighed havde svækket hans Aandskræfter, men jeg er dog overbeviist om at de have ikke aftaget i mindste Maade. Dog henvender han sin heele Opmærksomhed paa religiøse og kirkelige Gienstænde, som han selv paa det strengeste prøver og afgiør, alle verdslige Forretninger overlader han derimod til Cardinal Gonsalvi, som ogsaa sædvanlig kaldes i Rom den røde Pave, eftersom han altid gaaer rødt klædt, imedens Paven selv bærer altid en hvid Klædning. Cardinal Gonsalvi (han skrives ellers Consalvi) er Statssecretair, og boer i det Qvirinalske Palais; da vi havde Audience hos ham modtog han os i et lidet Værelse, som var beklædt med røde Tapeter, og hvori han sad og skrev. Han talte Fransk og underholdt sig med os om almindelige Ting, spurgte os, hvorlænge vi havde været i Rom, om det havde behaget os, raadede os at reise til Neapel og at komme tilbage til Rom til Paaskefesten, og tilbød os sin Tieneste ved vort Ophold i Staden. Han talte om Lord Castlereagh med udmærket Høiagtelse. Hans heele Forhold er særdeles forbindtligt, og da vi gik bort, ledsagede han os igiennem 3 Værelser til Døren. Cardinalen holdes for at være en duelig Mand af en fast Characteer, som regierer den Romerske Stat med stor Energie; han skal herved staae i en stærk Opposition med de andre Cardinaler, som ere satte i Spidsen for de øvrige Departementer; især modsatte de sig hans Ønske, at lade en nye Lovbog forfatte og bekiendtgiøre, denne Coder er compileret af den gamle Romerske og den Kanoniske Ret, og indeholder tillige nogle Bestemmelser af Code Napoleon, hvis Orden den følger. Lovbogen for den borgerlige Proces, som udgiør en Deel deraf, er allerede publiceret, og har faaet Lovskraft fra den 1ste Januar 1818, flere competente Personer rose den. - J den sidste Sammenrottelse vare flere Mænd af Anseelse indviklede end man troede i Begyndelsen. Til de mærkværdigste Statsfanger, som ere bragte til Rom, høre Greve Gallo d'Orsino, Adelsmændene Monti og SilvestriGreve Fontibuoni fra Cesena, og den rige Banqveur Pari fra Ancona. Endnu paa flere Personer hviiler en stærk Mistanke, dog er det Regieringens Agt at disse heele Sagen hen.