Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-01-10
Præsteembederne have det forud for alle Embeder, at der vedføjes en Angivelse derom, deels ældre i Penge, deels yngre i Natural- og Penge Præstationer, men der tilføjes aldrig, saavidt mig bekjendt, de paa Embedet hvilende Byrder, uden i meget generelle Udtrykke, saasom paa Embedet hviler militært Hestehold, eller paa Embedet hviler Enkepension; men hvad Rigsbankrenter, hvad Skatter, hvad Naturalpræstationer, hvor stor Enkepensionen er, hvad der svares Expenser i Douceurer, i Kommune-Afgivter, i Huusleie, hvor ingen Bopæl er, og i Reparationer, hvor der er Bopæl, dette og mere har jeg ikke fundet nogensteds offentlig antegnet. Og da disse sikkre Udgivter altid ere der, saa kan man, om man end aldrig saa godt har regnet og aldrig saa godt betænkt sig, tabe ved Byttet. Altsaa kan heller ikke Mangel paa Betænksomhed eller Mangel paa ikke at kunne regne, være Aarsagen til Forværrelsen, men snarere urigtige Data og de derpaa grundede store Forhaabninger. Efter saaledes at have seet, at Geistlighedens forværrede Stilling ikke rimeligviis kan søges i de I. c. angivne Aarsager, nemlig i deres Flytte syge eller Flytteraserie, maa den, da samme er beviist og anerkjendt, søges i ganske andre Aarsager, nemlig naar man taler i Almindelighed, i de paa deres Embeder hvilende og med Tiderne stedse stigende Byrder, hvilket ogsaa er baade beviist og erkjendt allevegne af dem, der have nogen rigtig Kundskab om Sagen, og aldeles ikke i Flytteraseriet. At det derimod vist nok er rigtigt, at naar Præsten skal være Sjælesørger, i Ordets ædle Bemærkelse, da kan dette unegtelig bedst opnaaes, naar en Mand er længe paa et Sted, og efter vor nu bestaaende Indretning først da, naar han har døbt, konfirmeret og viet den største Deel af Menigheden, thi ikkun disse kan han med noget Held forvente ville modtage Advarsler, Formaninger, Raad og Veiledning. - Hos den øvrige Deel af Menigheden kan han neppe derved virke noget privatim og dette er jo den egentlige specielle Sjælesorg. - Men at lade en Mand med Familie lide Nød, saalænge indtil han kan opnaae denne Punct i sit Embede, vilde dog være meget ubarmhiertigt, og nøde ham til, for at faae Opholdet til sig og sine, at gribe til andre mere indbringende Sysler, eller og til en lav Nærighed, der paa den ene Side nedbrød, det han paa den anden mulig kunde virke. – Da Supplicanterne næsten aldrig, naar ikke særegne Omstændigheder, føje dem ved deres Ansøgninger, kunne faae det Sted og den Stilling deres Familieforbindelser gjøre dem ønskelig, men ere nødsagede til at tage den første den bedste, de kunne erholde, vilde det ogsaa fra denne Side være ubarmhiertigt, at forlange, at Manden skulde hele sin Levetid forblive paa et Sted, hvor han hverken kan leve overeensstemmende med sin Stand og Værdighed, ei heller i Forbindelse med de Steder, Egne og Mennesker, han attraaer. Man maa endelig bemærke, at i den protestantiske Kirke er som oftest Præsten Huusfader og Ægtemage; og følgelig afhængifor største Deel af sin Familie. At Flytningsraseriet skulde bevirke, som l. c. anmærker, at mangen nyttig Indretning og Forbedring, saavel i Embedet, som i dets Oekonomie, hvortil der regnes nye Skole- og Fattighuse, nye Præstegaardslængders Opførelse og landoekonomiske Forbedringer i Marken - ikke iværksættes, kan jeg ikke indsee. Hvad Skole- og Fattighuses Opbyggelse og Forbedring angaaer, saa kan Præsten, siden Skole- og Fattigcommissioner bleve oprettede, kun ønske og foreslaae vedkommende Commissioner saadanne Ting, og i Protocollen nedskrive: de ville ikke. At strides med dem, der ere hans Ligemænd i Commissionen og der have, foruden 3 eller 4 Stemmer mod hans ene endnu i deres Magt, at lade ham betale hans Forslag vil den Præst, der tænker paa egne og andres dyrt kjøbte Erfaringer vist vogte sig for, thi han veed, at hvert Forslag han giør, der koster Penge er af flere end een Aarsag hans Medkolleger forhadt. At opbygge nye Præstegaardsbygninger og at gjøre nye Forbedringer i Marken, koster Penge, og naar nu Præsten ikke har det, han selv kan leve af med Familie, men hans Gield med hans Familie voxer aarlig, saa indsees det ikke, hvorfra han skulde faae noget til at anvende paa Præstegaardsbygning eller Forbedringer i Marken, der desuden under nærværende Omstændigheder ikke betale sig, men ikkun forøge Opofrelsen og hans Nød.