Aalborg Stiftstidende, 1845-08-23
Til Jndblanding i privat sluttede Cirkler, det være Klubber eller private Selskaber, hvor et Medlem underholder Selskabet med et Foredrag, kan altsaa Politiet lige saa lidet være beføiet som det heller ved Cancelliskrivelsen i nogen Maade er opfordret hertil. I Anledning af Hr. Barfoeds Nærværelse her i Torsdags havde nu Hr. Kjøbmand Chr. Lassen her i Byen inviteret endeel af Byens meest agtede Borgere, Embedsmænd og Jndvaanere til en privat Sammenkomst i Torsdags Aftes. Under denne og efter at Hr. Barfoed havde begyndt et fortællende Foredrag om slesvigske Tilstande, overraskedes Selskabet imidlertid ikke lidet ved den aldeles ikke inviterede Politi=Fuldmægtigs Nærværelse med Politiinsignier og endnu mere ved den af ham fremsatte Afbrydelse af Foredraget og Fordring paa at det som offentlig Forelæsning maatte standse. Jmod denne Forstyrrelse blev imidlertid saavel af Selskabets Vært som Gjæsterne protesteret, idet man tillige oplyste Politiets Fuldmægtig om, at den inculperede Offentlighed, som Selskabet var sigtet for at have, var i ingen Maade tilstede, da Hr. Lassen havde privatim ladet Deeltagerne indbyde og Beskyldningen for at Jndbydelsen skulde være udgaaet fra Klubben Enigheden" og der være fremlagt ligeledes af dennes tilstædeværende Bestyrelses-Formand bevistes, saaledes som det ved skriftlig Correspondence allerede var oplyst for Politiet, at være aldeles uden Grund. Da Politiet saaledes aabenbart befandt sig i Vildfarelse om hvad her foregik eller maatte have modtaget en urigtig Underretning om Selskabs mødets Antecedentin, opfordrede man, reserverende sig Ret til Regres for formeentlig ubeføiet Politiindblanding i private Selskabsforhold, Politiets Fuldmægtig til at anmode Politimesteren om personlig at komme tilstede for at kunne overbevise sig om Vildfarelsen. For at fjerne hver Prætext til Adkomst for en Politiindskriden erklærede Hr. Barfoed ogsaa, at ville tilbageholde Forelæsningsformen og i det Sted indlade sig med det øvrige Selskab i en discussiv Conversation om offentlige Æmner. Denne, nærmest beskjæftigende sig med Underholdning om de slesvigske Forhold, fandt derpaa uforstyrret Sted og som Episoder af den, der tillige indeholde Beviis paa den aldeles loyale Stemning, der besjælede Selskabet, kunne vi nu, da Politiets Jndskriden har givet dette en Slags Offentlighed, vistnok ogsaa, uden at krænke Selskabsretten, her nævne: at der f. Ex., da Talen var om Folkehøiskolen i Rødding, af et Medlem udvikledes, hvor meget der skyldtes denne Grundpille for den danske Nationalitets Bevarelse i Nordslesvig og hvor kraftig Opfordring, der for Enhver, navnlig ogsaa for dette Selskab, var tilstede til ikke blot sympathetisk men ogsaa i activ Gierning at yde den sin Bistand, hvorfor han herhos, udbringende et treGange gjentaget Hurra for de syv Hædersmænd, der vare Skolens første Grundere, opfordrede til en almindeligSubscriptionstegning til Skolens Nytte, som ogsaa paa Stedet foregik, idet der af samme Medlem tillige erindredes om det for enhver Dansk saa glædelige, høihjertede Exempel, hvormed Landets Kronprinds for kort siden i samme Retning var foregaaet og hvortil han knyttede Ønskerne om et trefolk istemt "Leve for Hs. K. Høih. Kronprindsen. Under den fortsatte Conversation, og efter at Politimesteren selv var seet kommen tilstede, istemtes derpaa Nationalsangen: "Danmark deiligst Vang og Vænge!", hvorefter udbragtes et Hurra for "Danmark udeelt til Eideren!" Af det forstanførte Medlem henlededes tillige Opmærksomheden paa de bestemte Tilkjendegivelser, der fra Regjeringens Side var udgaaet imod den statsfjendtlige Schleswigholsteinisme og at en saadan utvivlsomt turde ventes forøget med fortsatte kraftige Forholdsregler, hvorefter han med Ønsket for Statsoverhovedets Held og Lykke udbragte et Kongen leve!", som besvaredes med et rungende tredobbelt Hurra, hvorefter Discussion og Conversation endnu fortsattes indtil Selskabet tog Afsked fra sin Vært og fra dets fremmede Gjæst, Hr. Barfoed, der endnu ved Afskeden takkedes og hilsedes med et Hurra. Endskjøndt det maatte være uhyggeligt i et privat Selskab at see Politiets to Functionairer tilstede, maa det dog indrømmes, at disse kun paa den delicateste Maade gave deres Nærværelse tilkjende, ligesom ogsaa ethvert Forbud af Politimesteren inhiberedes da han selv havde havt Leilighed til at overbevise sig om den forudgangne urigtige Opfattelse af Selskabets Bestanddele og Tendents. Vi kunne imidlertid kun beklage, at det er kommet til nogen Slags Politiindskriden, der for enhver Statsborger i hans private Sammenkomster altid maa være i høieste Grad stødende og saa let forfeiler sit Øiemeed; der desuden her har manglet enhver Grund og for Politiet selv, endog ved omhyggeligste Conservering af sin Stillings Pligter og Efterlevelse af det høiere Collegiums Forskrift, i dette Tilfælde har været ligesaa overflødig.