JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-26
Om den navnkundige Trappist Don Antonio, beretter Thiers efter en fransk Officeers Skildring, følgende. Udtrykket i hans Ansigtstræk er temmelig almindeligt, men hans Dragt høist paafaldende. Han bærer nemlig over sit Capuzinergevandt et uldent Kors paa Brystet, ved Siden af en Rosenkrands en Sabel. J Staden, Terascon gav dette siden Korstogen uhørte Optog af en christelig Præst Anledning til en levende Ordstrid. Han befandt sig i en Gjestgivergaard, omringet af Nysgjerrige, der, om de end ikke følte Lyst til at beundre hans Heltedaad, og tvertimod bare Tvivl derom, dog vilde lære at kjende ham. Ogsaa adskillige franske Officerer vare der tilstede, og een af dem spurgte Trappisten, om han paa Valpladsen ikke pleiede at bære andre Klæder, især da en saa viid Præstekjole baade til Fods og til Hest maatte være høist besværlig. Han svarede nei, tilføjende, i denne Dragt har jeg nedlagt to Hundrede Franskmænd. "To hundrede Franskmænd gjentog Officeren: "det vil sige, J dræbte dem vel i Hospitalerne?" En anden tilstedeværende Capuciner, der besad mere Sindighed og Forstand, kom ham til Hjelp, i det han forestillede ham, hvor nødvendigt det var at betænke, at han talte med Franske. Den hellige Mand indsaae ogsaa snart, at hans uforskammede Pralerie hverken var meget christeligt eller synderlig smigrende for de Franske, der havde været saa gjæltfri imod ham; han forsøgte at undskylde sig. og viste nu en ligesaa lav Ydmygelse, som forhen overmodig Forvovenhed. Officeren gik og lod ham staae; men Rygtet om hiin Yttring kom hurtigen i Omløb, og opvakte Terasconensernes Harme i saadan Grad, at man maatte lade Don Antonio, førend den fastsatte Tidspunkt, fortsætte Reisen, for at befrie ham mod muelig Mishandling fra de derværende Indbyggeres Side.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-26
Kjøbenhavns Børs, d. 26 August. Cours. Hamb. 2 M. 244, a vista 247. Spec. 250. - Specier solgtes til 15 Rbmark. Obligationer (med Renter fra 11 Juni 1823) 80. Nationalbank-Obligationer (af Laanet d. 2 Febr. 1820) 103 Rbdlr. r. S. (uden Renter) eller 128 3/4 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. r. S. - Norske Sedler 16 a 15 1/2 Rbd. pr. 10 Specier norsk. Svenske Sedler 60 3/4 s. - Disconto 5 pC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-30
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. 2000000 For Tyvende Aargang. No. 69. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 30 August 1823.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-30
I Anledning af det indsendte Stykke i Skilderiet No. 68, Side 1076 og 1077, finder jeg mig beføiet at bemærke: 1.) Under 14 April d. A. har jeg rigtigt skrevet et Brev til Hr. Heiberg i Paris, i hvilket ogsaa tales om indbyrdes Underviisning og om Døvstummeinstitutet; Brev jeg, hvad Udtrykkene angaaer, havde ondt ved at kjendes ved, efter Fremsætningen i Skilderiet. Disse Udtryk byde mig, i hvor høist ugjerne jeg offentliggjør Noget mig privat Angaaende, her at indrykke af min Copibog, tøddelret, Hvad jeg i den Anledning finder at have skrevet. "Med indbyrdes Underviisning gaaer det herligt. Jfjor 21 August blev omsider Sagen authoriseret, ikke befalet, men tilladt, til Indførelse i nederste Classe i alle Skolerne. 4 Maaneder efter var jeg saa lykkelig allerede at see den nye Læremaade indført i 100 Skoler, og nu 14 April drives den allerede i 147. Skoler. Saaledes faaer jeg mere og meere Tilfredshed af et Foretagende, der vel har kostet mig saare megen Tid og Møie, og som hvilket er værre, har voldet mig megen Ærgrelse, men som jeg haaber skal gjøre god Gavn. Denne heldige Fremgang, der dagligen tegner til at blive større, beder jeg Dem ved Leilighed at meddele min gamle Velynder Hr. - - og hvem af Deres Bekjendtere der ellers maatte interessere sig for indbyrdes Underviisning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-30
Angaaende den anden Sag, Døvstummeinstitutet, har jeg, efter at have fremsat Hovedaarsagerne, hvi dette Jnstitut forfaldt, skrevet i samme Brev. Man (det kongelige danske Cancelli) valgte at bede H. M. Kongen om at faae en egen Direction derfor, til hvis Formand man foreslog mig. Er dette det yngste af mine Embeder, saa er det ogsaa i Øieblikket det, der fordrer meest Tid. Men med Guds Hjælp skal det gaae, og give Glæde siden." Derimod findes ikke et Ord i bemeldte Brev, om Kort-Tegningen (?); - dog kan det i la revne derom Anførte have sin Oprindelse af et andet Brev, jeg strax foran dette, i min Copi bog, finder, til Lieut. Rothe. Det er af 12te April, og deri hedder det: Boniface (et Værk og Tegning, som Lieut. Rothe havde været saa god at besørge mig hidsendt fra Paris) har været mig til saare stor Nytte. Vi ere ved at gjøre et Forsøg med indbyrdes Underviisning paa Tegning: det gaaer godt, som overalt indbyrdes Underviisning nu." Jeg tillader mig at spørge, hvorledes heri gienkiende de anførte Udtryk, som inderligen maatte støde mig; hvor er her Talen om piinlige Bestræbelser, med sødeste Belønninger eller Publicums Tilfredshed, eller kronede Bestræbelser eller "Ce nes paa tont!" eller Præsident, eller ny Plan, eller "Jndskrænkelse af min Ærgjerrighed, &c. Ingenlunde nægter jeg, at jeg jo sætter min Ærgjerrighed i at gjøre det Gavn, der staaer i mine Kræfter, men istedenfor at indskrænke den dertil, anseer jeg som Maal for den, at have bidraget, om ogsaa kun nok saa Lidet, til Gavn for det Offentlige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-30
En stor Mangel ved Borgerskolerne i Dannemark.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-30
(Jndsendt.) En væsentlig Mangel ved de danske Borgerskoler er unægtelig, at hele Lærepersonalet, efter den ny Indretning, er og maa blive unge, erfarne og i Faget nøvede Subjecter. Den eneste Plads ved Borgerskolen, der kan ernære en Familie, er den første Lærers; men da han som oftest er Candidatus Theologi, saa hengaaer sjeldent uden meget faa Aar, førend han umager sig, at komme ud af en Stilling, der ei er af de lette, og ei af de meget indbringende. Han forlader da som oftest Skolen, naar han kunde være den meest gavnlig; thi vel er Candidaten, som er ansat i Skolefaget, udrustet med gode Kundskaber; men det Maal af Kundskaber, som behøves i en Almueskole, og den Form, som de bør foredrages i, og den sikkre og rigtige Methode, at lede Barnet til sin Bestemmelse, har dog sjeldent været hans Studium. Hvor naturligt altsaa, at han, som Begynder, maa gjøre mange Misgreb, men tillige, hvor uheldigt for den ham betroede Ungdom, Og naar han siden har erhvervet sig nogen Erfaring i sit Fag, da bliver han som oftest kaldet til Præst. Andenlærer er Seminarist, men da hans Plads er indrettet for en ugift Person, maa han altid blive et ungt Menneske, der ofte nylig har forladt Seminariet, og efter 1, 2 a 3 Aars Forløb, naar han har erhvervet sig en Smule Erfaring, vil ogsaa han forlade Skolen, for at modtage Embede paa Landet, hvor han jo dog kan leve med Familie. Hvor skadeligt det altsaa maa være, at der ikke er en eneste stadig Lærer, trænger vel ikke til noget Beviis, og at det bliver endnu meere skadeligt, naar Borgerung, dommen, for hvilken Oplysning er nok saa vig tig, som for Ungdommen paa Landet, maa være en Prøveklud for unge og uerfarne Mennesker, er vel lige saa indlysende. Dog, vor gode Konge, der har gjort saameget for sit Folk til sand Oplysnings Fremme, vil sikkert ogsaa afhielpe denne Mangel. At Andenlærer ogsaa blev aflagt saaledes, at han kunde leve med Familie, var ønskeligt, men vil være vanskeligt i disse trykkende Tider; at derimod Andenlærer blev befordret til Første lærer, var en naturlig Orden, og derved blev vunden, at Skolen dog fik een fast Lærer; thi Seminaristen kunde jo ikke søge om noget høiere. Derved blev vunden, at den første Plads ved Skolen dog blev besat med een i Skolefaget noget øvet og erfaren Person. Skulde disse Linier finde Højeres Bifald. da skal det altid glæde mig, efter mine ringe Evner, at have bidraget Noget til sand Oplysnings Fremme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-30
Det skjønnes nu ikke, at mit Andrag mangler Lys fra nogen af de Sider, hvorfra der gives Leilighed, eller Føie til at betragte det. Jmidlertid ville mine deraf udledte Forhaabninger maaskee ei skades ved endnu at bemærke: a) Det er bekjendt - hvilket de fremlagte Attester ogsaa udvise - at jeg ikkun befatter mig med visse Kiendsdele. Ved den paaberaabte Forordnings 6te § er følgelig min Færd endog tilladt. b) At Lægerne, da de ældre Love gaves, vare, hvad de nu ere for ophøiede til at betragte Uberettigedes Curer som Jndgreb i deres Næringsvei, er vel uvist; men, at Jngen, i vore Dage, gaaer hen, i Uvished, og berøver en kyndig, i sit Fag authoriseret, Mand sin Tillid, er vist. c) At vore Reisende, saavel i de kolde, som varme Jordstrøg, ofte modtage, helst, om ikke sikkerst, indfødte Ustuderedes Raad, beviser Jntet mod mit sidst Anførte, men stadfæster, at Ustuderedes Raad ikke ere vidunderlige. d) Det er og bliver vel uvist, hvor stort det Herredømme er, som Siælen har over Legemet; men sikkerlig er dog Tillid til Lægen ingen ubetydelig Lægedom, og denne kan saavel den Ustuderede, som den Studerede, stundom, men ogsaa kun stundom, have e) Jblandt Saarlægens vigtigste Egenskaber ere vel en færdig Haand og et øvet Øie, men, fremfor Alt, en høi Grad af Menneskelighed, for ikke at foraarsage sine Syge ufornøden Smerte, og at forkorte og lindre den, som han nødvendigen maa gjøre: en Gave, man indrømmer, at være skienket Qvinden fortrinlig Deel i ved Fødselshjælpen. Naar Ovenanførte lægges til det Foregaaende, tør jeg saa meget meer gjøre mig Haab om Bønhørelse i det, hvorom herved underdanigst ansøges, i Overeensstemmelse med mit i Begyndelsen fremsatte Andrag, nemlig, at det høie Collegium, enten af egen Embedskraft, eller efter allerunderdanigst Jndstilling til Hans Maj. Kongen, eller anden fornøden Forestilling, naadigst vil bevilge, eller foranstalte mig udvirket: enten, at mine foran berørte, mig hidtil tilstaaede Prøveaar, maae, som heldigen og vel anvendte, have, lige med Prøveaar i Almindelighed, videre følger til mit Fremtidsheld, saaledes, at jeg nu, uden Jndskrænkning, maa practisere i de Dele, jeg har godtgjort, hidtil at have virket med Held for, og at mig maatte forundes fri Huusleilighed til deri at kunne optage et vist Antal Syge; eller, at mig maatte forundes nogen, efter min Fattigdom passende, aarlig Understøttelse af Penge og Huusly for mig selv, eller paa hvad anden Maade, Collegiet maatte finde, at mit tarvelige Udkomme kunde bevirkes, i Forening med hvad jeg ved egne Kræfter formaaer at tilveiebringe, imod, at jeg opgiver de Lægemidler, jeg benytter mig af, og deres Anvendelse, samt overtager mig hvilken Bestridelse derved, som maatte fordres, eller indgaaer hvilke andre Vilkaar, der nærmere maatte findes fornødne og passende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-30
Indenlandske Efterretninger. Under 19de August 1823 har Hans Majestæt Kongen allernaadigst approberet, at det philosophiske Facultet ved Kjøbenhavns Universitet confererer Sognepræst til Holme paa Island, Gisle Brynjulvsen, som offentlig har dissputeret, Magistergraden ved bemeldte Universitet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-30
J Ringsebølle paa Lolland er i disse Dage ved Døden afgaaet Oldingen Jørgen Viller, forhen Skipper i Rødbye, i en Alder af 95 Aar. Han kunde lige til sin Død læse og skrive uden Briller, spadsere til Rødbye, og forrette et og andet Arbeide.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-30
En Person, navnlig Jens Larsen, omtrent 22 Aar gammel, der siden 4de Marts d. A. har været arresteret i Stege, som mistænkt for at have skudt sin Stiffader, Gaardmand Jens Nielsen Astrup af Frenderup, tilstod endelig d. 11te d. M. at være Gierningsmanden til denne skrækkelige Udaad. Han har foregivet, at Grunden til denne Handling, til hvis Udførelse han over 2 Aar ikke før havde fundet Leilighed, var ene den simple, at Gaardens Jorder, som efter Morderens Mening bleve slet drevne, ved hans Bestyrelse vilde have vundet betydeligere. Dette Uhyre har i sin Arrest Torsdagen den 14de d. M., om Formiddagen, funden Leilighed, ved Hielp af et Halstørklæde, at hænge sig, og blev den 18de bortkjørt i en Slæde, for at nedgraves i Frenderup, hvor Gierningen skete.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-30
Det hedte i sin Tid, at der under Napoleons Regjering gaves saa mange Statsfanger i Frankrig. Om denne Punct finder man nu i det andet Bind af hans Memoires mærkelige Oplysninger, der vise det Ugrundede i Ser Francis Burdetts Paastand, at Napoleon havde oprettet sex Bastiller. Under Conventen gaves 2000 Fængsler, hvor, under den første Deel af Directoriets Regjering, henved 60,000 Menneskeer sadde arresterede. Alle disse Fængsler gik efterhaanden ind. Statsfangernes Tal blev indskrænket til omtrent 3000, og disse holdtes indspærrede i de almindelige Fængsler. Jnspectionen over samme stod under Administrationen, især Politiet. Det stod i Politiecommissairernes og Ministrenes Magt, at lade arrestere. Constitutionen indrømmede Politieministeren eller Statsbestyrelsen, i Tilfælde af et Complot mod Staten, denne Ret. Fangernes Tal forøgedes i Aaret 1799 meget. J den 18de Brumaires Tid vare 9000 Personer arresterede: men de bleve for største Delen satte paa fri Fod igien.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-30
J Rigets Moment bleve kun 1200 tilbage, der hørte til ovennævnte Categorier. Politiet udøvede den beklagelsesværdigste Egenraadighed. Man indsaae Nødvendigheden af at sætte Fængslerne igjen under Domstolenes Varetægt, at autorisere de Keis. Procureurer, at visitere samme, og at sætte Alt, hvad der ikke var i Justitsens Hænder, i Frihed igjen. Fængslernes Politie blev atter overgivet til Tribunalerne; Politiet, turde ikke holde Nogen arresteret i de sædvanlige Fængsler; Statsfangerne bleve satte under Politieministerens umiddelbare Forvaltning, og de Keis. Procureurer havde Magt til, selv at besøge de Jndspærrede, og at sætte alle dem, der ikke i Kraft af Geheimeraadets Beslutning, med en af Stordommeren contrasigneret Anordning, havde siddet i kortere Tid end eet Aar arresterede, paa fri Fod igjen. Fra dette Øjeblik var Frankrigs Frihed betrygget. Politieministeren og hans Agenter kunde nu ikke mere efter eget Tykke arrestere Nogen og beholde samme i sine Hænder, uden at Justitsen selv kunde bemægtige sig ham. Saaledes behøvedes nu istedetfor en simpel Politiecommissairs Ordre til en hemmelig Arrestering, en Beslutning fra Geheimeraadet, for at holde en Fange i Justitsens Hænder. Dette Geheimeraad bestod af 16 af de første Statspersoner, med Keiseren i Spidsen. Jngen Statsfange kunde være det længer end eet Aar og maatte ved Aarets Slutning sættes i Frihed, med mindre Geheimeraadet ved en ny Beslutning havde forlænget Fangenskabet. Til den Ende bereiste to Statsraader hvert Aar Fængslerne, examinerede hver Fange, hørte hans Besværinger &c., og gjorde Indberetning derom til Stordommeren, der i Geheimeraadet, i Overværelse af begge Statsraaderne, der var tilstede i Forsamlingen, bragte Frigivelse eller Forlængelsen af Fangenskabet for et Aar, i Forslag Der voteredes, og naar 1/4 Deel af Medlemmerne stemte for Frigivelsen, blev Fangen strax løsladt. Fangerne kunde desuden henvende sig til Senatets Commission, der delibererede og fordrede Oplysninger af Politieministeren. Den havde bevirket et stort Antals Befrielse. Keiseren foranledigedes til at tage Decretet angaaende Statsfængslerne i Overveielse ved følgende: Begivenhed i Danzig. En Olding havde i en Tid af halvtredsindstyve Aar været indspærret i et Taarn i Weichselmunde; han havde mistet Hukommelsen; der var umueligt at komme til Kundskab om, hvem han tilhørte, eller af hvilken Aarsag han var blevet holdt fangen Af Encyclopædiæ Britannica er i Aar 6te Oplag udkommet i 20 Qvartbind, og koste 32 Pd. St. Af dette Værks fem foregaaende Udgaver ere i alt afsatte 30,000 Exemplarer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-30
Anecdot. J Slaget ved Lodi anrettede et fjendtligt Batteri skrækkelige Ødelæggelser i de franske Linier, og gjentagne Forsøg paa at storme det vare alt gjorte forgiæves. En Officier kom til Bonaparte og forestillede ham Vigtigheden af at fornye disse Forsøg og bringe det til Taushed. Da satte Bonaparte sig i Spidsen for en Afdeling, raabte "nul faa skal det tie, og tog det med stormende Haand. Mange af Smaafolkene, der hade ham, havde ikke engang kunnet det. "Min kjære Hr. Officier, tag Han det Selv!" vilde blevet det Svar Historien havde bevaret os fra dem, om den havde bevaret os noget.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-30
Kjøbenhavns Børs, d. 29 August. Cours. Hamb. 2 M. 244, a vista 247. Spec. 250. - Specier solgtes til 15 Rbmark. Oblig. (med Renter fra 11 Juni 1823) 80 a 807. Nationalbank-Obligationer (af Laanet d. 2 Febr. 1820) 103 Rbdlr. r. S. (uden Renter) eller 128 3/4 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. r. S. - Norske Sedler 15 a 15 1/3 Rbd. pr. 10 Specier norsk. Svenske Sedler 60 3/4 s. - Disconto 5 pC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-30
Trykfeil. J No. 67, P. 1066, Lin. 13, istedet for omtrent 1 1/2 Alen bred o. s. v. læs, omtrent 22. Alen bred o. s. v.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-30
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-02
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Tyvende Aargang. No. 70. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 2 September 1823. Yderligere Giensvar til Forfatteren af nogle Forslag til Pengemangelens Afhielpning i No. 57 og sammes Replik i No. 65 og 66 af Skilderiet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-02
Den ærede Forfatter ender sin Replik med de Ord, ikke min Formening, men Sandheden, ønsker jeg Seiren." - Ogsaa jeg istemmer af mit ganske Hjerte dette Ønske, overbevist om, at det er min Modstander lige saa meget som mig selv, mere om at gjøre, hvad her er Ret, end hvo her har Ret. Jeg skal derfor Punct for Punct gjennemgaae de af ham fremsatte Meninger, underskrive dem, hvor jeg finder dem rigtige, gjendrive dem, hvor de synes mig ugrundede men Alt med den Sandhedskjerlighed og Upartiskhed, man skylder Drøftelsen af en saa høist vigtig Sag. Skulde jeg feile i mine Meninger, da beder jeg, at de maa finde deres Undskyldning i den Feilbarhed, som er alle Dødeliges fælles Arvelod.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-02
Efterat mit Svar i No. 57 var udkommet, læste jeg i det nyligen udgivne nittende Bind af det Skandinaviske Selskabs Skrifter en Afhandling: Om det deels Ugrundede, deels Overdrevne i de Klager, som overalt i Danmark føres over Pengemangel, af Justitsraad og Bankdirecteur J. Thomsen, der, i Hovedsagen, stemmer overeens med de af mig angaaende denne Gjenstand i Skilderiet fremsatte Jdeer. Vel er det mueligt, at endog to forskjellige Forfattere kunne have urigtige Anskuelser af en Sag, men besynderligt maatte det dog være, naar de begge, uden at kjende noget til hinandens Grundsætninger, skrive paa een og samme Tid om eet Æmne, skulde saa ganske stemme overeens med hinanden i Hovedprinciperne, uden at der jo maatte ligge nogen Sandhed til Grund for samme. Jnden vi gaae videre er det nødvendigt at bestemme, hvad man egentlig forstaaer ved Pengemangel, i det Begreb, Forfatteren vil, at Udtrykket her skal tages. Det er vist, at Folk i Almindelighed nu ere mere paaholdne med Penge, end for fem, sex Aar siden; at Capitalisterne ikke ere saa beredte til at sætte Capitaler i Eiendomme, især paa anden og tredie Prioritet, som den Gang; at de lavere Classer nu have mere Møje ved at tilveiebringe Penge, og altsaa ere mere sparsomme i at give dem ud, endskjønt det er vitterligt, at man ikke sporer en lige Grad Sparsomhed der, hvor det gielder om Fornøielsers Tilfredsstillelse. Men alt dette beviser endnu ingen almindelig Pengemangel; thi ei at tale om, at der nu til enhver Tid er at faae saa meget Banco, Guld og Sølv for Banksedler, som man kun ønsker, saa er det ogsaa ligesaa klart som to og to er fire, at der maa være mindre Pengemangel nu, da Seddel massen rigtig nok kun udgjør 21 1/2 Mill. Rigsbankdaler, men til en Værdie af over 8 1/2 Mill. Specier, end den Gang, man havde 32. Mill. Rbdlr., som for fem Aar siden, til en Værdie af 5 til 6 Mill. Specier. Men at disse 8 1/2 Mill. nu ere anderledes fordeelte, og i andre langt mere paaholdne Hænder, end for fem Aar siden, derom overbeviser os desværre den daglige Erfaring alt for meget.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-02
For Handelen kunne disse Statslaan, saaledes som Forf. troer, ligesaalidet være skadelige, som for Pengeomløbet; thi gaves der nu større Handel, saa vilde man nok vide at anbringe Pengene fordeelagtigere, og kommer der igjen Rørelse i Handelen, saa ville de fleste Handlende i det mindste skille sig ved deres Papirer, om de end skulde tabe derved, da, som sagt, den maadeligste Handel altid maa kaste mere af sig, end 6 pC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-02
Pengeomløbet kan kun for en føje Tid standses ved hine Laan, thi da Regjeringer i vore Dage ikke samle paa Skatte, men lade de Penge, de laane, komme ud igjen, enten ved at fyldestgjøre indgaaede Forpligtelser, eller paa andre Maader at bringe dem ud blandt Folk, saa bidrage Statslaan snarere til at befordre end standse Pengeomløbet; men hvad der rigtig nok ikke er af gavnlige Følger for det Hele, meest i en vis indskrænket Kreds af Obligations-Eiere og Handlere, til Skade for alle andre Næringsveie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-02
Naar man paastaaer, at der ikke er Pengemangel, saa kan Meningen naturligviis ikke være, at der er saadan Overflødighed af Penge, som før Krigen, men at der er saa stor en Masse, som der til den nuværende Handel og Næringsdrift behøves. Først naar vi fik Handel og Skibsfart igjen, vilde man faae Aarsag til at klage over saadan Mangel, men i saa Fald vilde man heller ikke med saadan Begjerlighed, som nu, sætte Capitaler i Statspapirer. "Skulde Laanene, siger Forf., bevise, at der ikke var Pengemangel, da maatte de enten for Udlandet eller Regjeringen være optagne her i Landet, enten hos de store Handelshuse, eller hos de store Jordegodseiere, eller i de Kongelige Casser, og naar jeg da saae, at i det mindste vor egen Regjering her erholdt de behøvende Laan, og jeg derefter ingen Mangel sporede paa Penge for passende Hypothek, saa vilde jeg tilstaae, at her ikke var Pengemangel."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-02
Min jydske Reise til Kjøbenhavn. Den 25 August 1823.