Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-01-05
Der læstes i Skilderiets ovennævnte Numer, et, efter Undertegnedes Følelse og Overbeviisning, i flere Henseender udmærket skjønt og vigtigt Stykke, fra en Geistlig, om Sædernes Udartning. Særdeles er den Paamindelse om Exemplets og Foranstaltningernes Jndflydelse vel værd at tage til Eftertanke for alle de Vedkommende, som ikke med Ligegyldighed betragte Sædernes Udartning og den kommende Ødelæggelse. Dog Forfatteren trænger ikke til min Lovtale, og han begierer hverken min eller Nogen andens, dertil har han skrevet med alt for megen Frimodighed. Derimod anseer jeg det for Pligt, at modsige Et af de Stykker, i hvilke jeg ikke deeler Overbeviisning med ham, paa det jeg kan bidrage til at svække det, efter min Mening, skadelige Jndtryk, som samme mueligt desto lettere maatte gjøre, fordi den ærede Forfatter sagde saa meget skjønt og sandt og kraftfuldt. Det er imod hans Yttringer, i Henseende til Bibelens Uddeling, at jeg maae gjøre Jndsigelse: Forfatterens Sammenligning imellem Bibelen og et Medicament, er allerede ikke ganske adævet; thi, kan den, skjøndt i adskillige Tilfælde, sammenlignes med Lægemidlet, fordi den helbreder Sielens Sygdomme, saa fortjener den dog meget mere at lignes med Lyset og Brødet. Tag det guddommelige Ord bort, og da er Sielen blind og uvidende, da ophører ogsaa dens rette Liv og Lyksalighed. Den vandrer i Mørket og drømmer sig allehaande Urimeligheder angaaende det Aandelige og Evige, den vildfarer i Henseende til sine Pligter, hungrer, uden at mættes, og tørster, uden at lædskes, den fortvivler paa Nødens Dag, og forgaaer under Sampittighedens Bebreidelser. Dog, dette erkjender Forfatteren vist selv, derfor kalder han vel og Bibelen, den ypperste af alle Bøger og det erkjender vist nok enhver protestantisk Christen. Men er det nu umodsigeligt, og almindeligen tilstaaet, at Bibelen indeholder Lyset for vor Fod og Lygten paa vor Vei, at den er det rette Middel, ved hvilket baade de Yngre og Ældre skulle bevare deres Stireen, og at den tildeeler vore Siele det himmelske Brød, ligesom den vederqvæger vore Hjerter af den Kilde, der opvælder til et evigt Liv, da vilde det være lige saa urigtigt og uforsvarligt, at hindre dens almindelige Udbredelse, fordi den mueligt kunde misbruges eller ilde anvendes, som om man vilde udslukke det Lys, der skinner i Mørket, eller borttage Brødet fra de Hungrige og Drikken fra de Tørstige, fordi den Uforsigtige ved Lyset baade kunde foraarsage Jldsvaade og begaae ulovlige Handlinger, den Hungrige kunde forspise sig og den Tørstige drikke formeget. Saadan en Kuur var ikke allene haard, men og meget værre end Sygdommen selv, og hvo kunde troe sig berettiget til at foreskrive den: Har Gud selv givet Menneskene en Lov, efter hvilken de skulle dømmes og hvis Forsyn saa tydeligt har vaaget over dens Vedligeholdelse igjennem Aartusinder, saa maatte jeg vel spørge: Hvem kan det da være tilladt, at hindre et eneste Menneske fra dens Læsning? Hvorledes vilde man da, og det med Rette, ansee den, der hindrede et Folk fra at læse sit Lands Love? Dog, Forfatteren vil vist ikke have Bibelens Læsning aldeles forhindret; han vil kuns have den udsat, indtil Oversættelsen gives i et almeenfatteligt Sprog og ledsages af Forklaringer og Oplysninger. Men, hvo kunde for Alvor ønske det første, Var det ikke det samme, som at slukke den fattige Mands Lampe, fordi den ikke lyste saa stærkt, som Rigmandens Lysekrone? Hvad er og almeenfatteligt? Naar vilde Alle tilstaae, at dette Maal var opnaaet, Kan det og fuldeligen opnaaes med Bøger, som tildeels ere skrevne for flere Tusinde Aar siden, under andre Himmelegne, Sæder, som ere meget forskjellige fra vore &c. &c. Og, er da Bibelen ikke allerede fattelig i alt det, som angaaer Menneskets Salighed Sag, Er den det ikke for Europæerne, medens Asiater, Americanere, ja, selv Africanere og de flere ligesaa udyrkede Folkeslægter ved den oplyses veiledes og trøstes, saa staaer det tilforladelig endnu langt slettere til med vor Oplysning, end selv de, der have det ringeste Begreb om denne, hidtil troede. Og, hvad Forklaringer og Oplysninger angaaer, saa savnes disse vel ikke i nogen Menighed. Paa trykte Forklaringer og Oplysninger, som findes Texten vedføiede, har Forfatteren vel ikke tænkt, thi, ei at tale om de flere Uleiligheder, som saadant vilde medføre, maatte det vel være nok, at alle Bøgers Bog, den ypperste af alle, da vilde vorde alt for kostbar og alt for vidtløftig; men, er det mundtlige Forklaringer og Oplysninger, om hvilke her tales, saa har jo enhver Menighed sine beskikkede Lærere. Lad disse gjøre deres Pligt, Lad dem allerede i Skolerne og især ved Confirmations-Underviisningen sørge for, at Børnene læse og forstaae det guddommelige Ord, og lad dem gaae Enhver af de Ældre, som ønske saadant, tilhaande med Forklaringer og Oplysninger, saa har det vist ingen Nød i Henseende til alt det, som er nødvendigt til Sjelenes Frelse. Kommer den Tid, da Præsterne løses fra deres mange u præstelige Forretninger, saa kan Menighederne: Lyst til at raadspørge dem, ikke lettelig blive større end at de jo kunne tilfredsstille den. Og, jo oftere Bibelen læses, des lettere vil den forstaaes. komme vore Menigheder til at ligne Beroenserne, saa ville de sjeldnere, end hidindtil, trænge til Oplysninger og Forklaringer. Naar Forfatteren siger os, at ligesaa mange Siele ved Brugen af den hellige Skrivt, ere blevne forvirrede og fantiske, som Legemer ere blevne svækkede og dræbte ved Brugen af utidige og upassende Lægemidler, da siger han vist langt mere, end han kan bevise, eller vi kunne troe, Grostikerne bleve vist ikke fordærvede ved Bibelens Læsning, men søgte meget mere at fordærve Bibelen, ved at trykke deres Philosophie ind i den. Anabapristerne havde og vist deres Skade forud og Qvækernes største Feil er, saavidt jeg veed den: at de tilsidesætte Ordets Lys for det indvortes Lys og saaledes, at jeg skal bruge Forfatterens eget Udtryk, Pag. 1712, overlade de Stakkels Syge til Naturen,