Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-09-24
Man kan ikke ret godt tænke sig et Livrente Selskab, som ikke eier noget Capital-Fond, og lige saa lidet et saadant Selskab i sin Opløsning uden nogen Beholdnings-Capital. Dennes Fordeling er Gjenstanden for dette Stykke. Det er vel ingen Tvivl underkastet, at Beholdnings-Capitalen ei kan komme Andre tilgode, end de ved Opløsningen værende Medlemmer; thi, de Afdøde, Udmeldte eller Udslettede ere fratraadte den Forbindelse, hvorpaa deres Fordring til samme skulde støttes. Men Spørgsmaalet bliver nu, om Anvendelsen af en saadan Capital, Dersom der ikke, forinden Opløsningen, med lovbestemt Stemme Pluralitet, eller efter samme, eenstemmig er taget anden Bestemmelse, saa maae hiin Capital nødvendig fordeles blandt de ved Opløsningen værende Medlemmer; men her er da atter Spørgsmaal, og det, det meget vigtige: Efter hvilket Forhold skal Fordelingen skee Dersom Livrente Octroyen for det Selskab, der opløses, var bygget ved rigtige Beregninger paa Calcul af gode Mortalitets Tabeller, da vilde Fordelingen være let; thi Casse Beholdningen maatte ved Opløsningen, paa Ubetydeligt nær kunde afgive den sande Værdie af Enhvers tilkommende Livrente, det er den tilbage disconteerte Værd af alle de Livrenter, Medlemmet, efter Calcul af Alder og MortalitetsTabellen, vilde kommet til at modtage. Den ubetydelige Underballance, som en mindre Dødelighed ved Octroyens Me litets Tabel supponeerte, kunde have bevirket, lod sig repartere efter uforkastelige bestemte Regler. Om saadanne Selskaber, er her ikke Talen, altsaa til Spørgsmaalets Besvarelse intet Resultat at udlede af de Fordelingsregler, der kunne udvikles om samme. Tvertimod skulle saadanne Selskaber være en Gjenstand for Besvarelsen, som ikke er fundamenteret paa nogen. Mortalitets=Tabel, men hvor 90 Aars Oldingen og 5 Aars Drengen betale ligemeget for en ligestor Livrente, og som allene ere calculerede paa en evigvarende, ikke ubetydelig aarlig Tilgang, hvilken uagtet, Selskabet kun vil blive fordeelagtig for dem, Lykken har tildeelt de første Nummere i denne uendelige Række; kort, Talen er om saadanne Selskaber, der kun kunne bestaae saalænge, indtil Mængden bliver klog nok til at indsee, at de ikke bør bestaae længer. Og da saadanne Selskaber i Grunden ikke ere byggede paa nogen Beregning, saa lade de sig ogsaa vanskeligen opløse efter nogen, eller rettere, Grund reglerne herfor blive ei lette at udfinde. Forskjellig Anskue vil give forskjellig Formening og efter samme maaskee meget afvigende Resultater. Jeg vil forsøge, efter de mig forekommende Billigheds-Regler, at opløse det fremsatte Spørgsmaal med Hensyn til et Selskab af foranbeskrevne Beskaffenhed, og det uden Hensyn til, om et saadant virkelig existerer eller ikke.Det er imodsigeligt, at naar et Selskab i Almindelighed opløser sig, at da ogsaa den Forbindelse, som Lovene sætte ethvert Medlem i til Selskabet, med det samme maa ophøre, for saavidt ei angaaer saadanne forinden Opløsningen uopfyldte Forpligtelser, der endnu efter samme kunne og bør præsteres, der. Lovenes virkende Kraft for Fremtiden ophører; men det er lige saa vist, at den Resolution, der opløste Selskabet, og altsaa ophævede sammes Love, ei kan have tilbagevirkende Kraft, og at derfor enhver havt Fordeel eller Byrde, som var sanctioneret ved Lovene, hverken kan tilbagefordres eller forlanges erstattet. Som et Grundprincip for Fordelingen kan derfor antages følgende Sætning: Selskabets Love gielde uforkrænket indtil Opløsnings dagen, men ophøre fra denne Tid af- Deraf følger: I. Livrenter, Gageringer, Pensioner, der indtil Opløsningen ere forfaldne og uden de med Lovskraft gieldende Resolutioner tilbageholdte, kunne fordres og bør derfor forlods udredes af BeholdningsCapitalen, endog med Jnterusurium *) fra Forfaldstiden; saa bør og Skyld og Restancer til Selskabet erlægges ved Anvendelse af de Tvangsmidler, Lovene fastsætte. 2. De Livrenter &c., som, sanctionerede ved Lovene, ere udbetalte, kunne ikke tilbagefordres, altsaa heller ikke komme i Betragtning til Dekortering i Repartitionsandelen. 3. Alle Livrenter &c. ophøre fra Opløsningen af, hvad enten disse saa ere tilstaaede paa Livstid eller ei. Ligeledes maa ogsaa fra samme Tid af, al videre Contingenterlæggelse ophøre for *) Under Jnterusurium forstaaes Beløbet af af en Capitals Rente og Rentes Rente i en angiven Tid. dem, der efter Lovene fremdeles vare pligtige til samme. Derfor kunne de tilkommende Fordele eller Byrder, der havde været følger af Lovene, ei komme i Betragtning ved Repartitionen. 4. Jntet Medlem kan gjøre Fordring paa at tilbagegives sine til Cassen erlagte Jndbetalinger. Endvidere anstilles følgende Betragtning: Ethvert Medlem kunde have nydt rentebærende Fordele af sine Jndbetalinger, hvis de for Exempel vare hensatte i en Sparecasse. J det Sted har han tilkjøbt sig Haabet (saaledes som Lovene gave det) at nyde Livrente; Nogle have opnaaet det, men have og betalt for Haabet fremdeles at beholde samme endog med Forøgelse. Ophører nu Selskabet og det tilkjøbte Haab derved tilintetgjøres, saa bliver Selskabet qva moralsk Person, at ansee som en mislig Contractholder; men den lovbestemte Stemme-Pluralitet, som opløste Selskabet, ophævede, tillige med samme, den Ret, man har til saadan Contrahent om den beregnelige Erstatning *). Allene den Fordeel, Enhver efter Landets Love kunde paa rentebærende Maade J J det Tilfælde, at Selskabet et har erklæret sig opløst inden det erklærede sig under fallit Tilstand, kunne det synes, at Enhver beholdt Fordring paa den beregnelige Erstatning af sit Tab, og naar, som en Følge heraf, alle de contribuerende Medlemmer udmeldte sig, Beholdnings-Capitalen da allene maatte anvendes hertil. Men man vil let indsee, at Falliterklæringen tillige maa indbefatte den om Opløsning; thi de, som bære Livrente, erklære neppe Selskabet fallit, om endog Capitalfonden maa angribes for at tilfredsstille dem, det kan derfor antages, at det er de Contribuerendes Stemmefleerhed allene, der har gjort det, og nu er det urimeligt at paastaae, disse skulle have stemmet saa aldeles i Disfaveur af dem selv, som det vilde være, ei at indbefatte begge Erklæringer tilsammen. En anden Sag var det, om man tænkte sig, at de, der tilkom, men ei havde faaet Livrente, søgte Selskabet ved Domstolene og Falliterklæringen blev givet i denne Anledning. have havt af sine Jndbetalinger, er ei ophævet, for saavidt som de gieldende Selskabs=Love ei have tilintetgjort samme; de have tilintetgjort den paa Beholdnings-Capitalen nær, og derfor maa alle nuværende Medlemmer, som lige Prioritethavende, tillægges den mulige Erstatning af denne. Denne Betragtning, forenet med foranførte fire Slutningsfølger af Grundprincipet, afgiver altsaa følgende Fordelings-Regel: Naar Lovene ere fyldestgjorte til Opløsningsdagen, saa fordeles den endelige Slutnings-Capital til de endnu værende Medlemmer i det Forhold, som deres indskudte Summer med Jnterusurium ligefrem afgiver. Selskabet tilfredsstiller derved sine Creditorer saa godt som det kan, og sit Tab maa enhver bære, som hjemlet i de erkiendte Love. Ja, man kan endog ikke i dette Tilfælde erklære Selskabet i fallit Tilstand, netop fordi Enhvers Tab er, som anført, hjemlet i Lovene.