Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1838-09-20
(Forlangt Jndrykkelse fra Morsøe.) En ubetydelig Tildragelse her i Egnen, Sem. Kolds Fatalia som Skolelærer i Øster-Jølbye, har ikke alene faaet Plads i N. Kirketidende, men er endog overgaaet i Aalborg Avis, hvor Fortællingen er forsynet med Anmærkninger over Amtmand Fayes Forhold, uden at Referenten, som man seer, har anden Kundskab om Sagen, end den, han har faaet i en Passiar og Dit og Dat skjøndt man kunne fordre, at ingen retsindig Mand skulle dolere over en saa almeenagtet Embedsmands Handlinger, uden at kjende nøie Sagens sande Sammenhæng, Indsenderen behøver for det Første ikke at fremlægge Beviis in jure for at 2 eller 3 Mænd have bedet Amtmanden om at blive frie for Kold; dette gjør nu slet, Intet til Sagen - det er ei af disse Præmisser Resultatet skal udledes; thi Amtmandens Jndstilling til Cancelliet var ikke grundet paa 3 Mænds Ønske, eller paa en Passiar og Dit og Dat med Doctor Brammer, men paa factiske og juridiske Beviser, saavel af de offentlige Blade, hvor Kolds Deeltagelse i natlig gudelige Forsamlinger af Provst Sørensen bekræftes - og hans Ord vil vel N. Kirketidende troe – som af Cancellieraad Rummelhofs over Kold optagne Forhører, ved hvilke oplystes, at han paa egen Haand reiste om at prædike og prophetere. Desuden var det Amtmanden bekjendt nok, hvad Indsenderen og hundrede Andre vidste, og som jeg herved provocerer Mændene i O. Jølbye til at benægte, om de kunne - at de vare bange for i Førstningen at antage Kold, og havde langt hellere taget en Anden, ifald den havde været at erholde, og at de kun antog ham ad privatum paa følgende Betingelser: 1) at han afholdt sig fra al Propheteren og Sammenkaldelse til de gudelige Øvelser, baade i og udenfor Sognet, baade i og uden Selskab med Sværmeren, Jens Kortsen. 2) at han endnu mindre tillod sig at gaae omkring i Husene, at inspicere og holde Forelæsning for Mænd, Børn og - Koner, hvilket andetsteds havde været ham tilladt. Der vil vist ingen uden N. K.=Tidende troe at Paalæg af disse Betingelser var at underkue Aanden og lægge Baand paa den naturlige aandelige Frihed. Beboerne i dette Sogn kjender Inds. flere af som fornuftige, oplyste og sindige Mænd, der Intet gjør uden Overlæg og Hensigt. De havde hørt med egne Øren, hvad maaskee Nogle endnu vil benægte, at medens i de Møder Prædikanten modtager Spørgsmaal og giver Gjensvar til de Gamle, der sidde næst ved, for at kunne faae deres Tvivl hævede; aftales i Baggrunden Spillepartier, og natlige Excurtioner, og at slige Møder hvor den Ene blandes mellem den Anden, tjente den ofte viltre Ungdom som et Surogat for dens Morde og et Skjul for Synden, og til den sidste Betingelse havde de sandelig Grunde, der aldrig kunne modsiges. Sindighed og grundet Overlæg have altid været Grundtræk i Amtmandens Characteer paa hans lange Embeds bane, og han er ogsaa dengang bleven sig selv lig; thi hans Jndstilling til Cancelliet var grundet paa Beviser, a priori. Hvad ville Collegiet og hvad ville Publicum sagt, om Amtmandens Nægtelse havde været baseret blot paa nogle Mænds Ønsker eller paa en Samtale, Dahavde man havt Grund til Anmærkninger over hans Jndstilling; men nu behøver hans Fremgangsmaade sikke at belyses" – kun opklares for den Skeeløiede eller halv Blinde. Kold blev altsaa ifølge Cancell. Resol. nægtet Kaldsbrev, og nu havde Beboerne i Jolbye atter ingen Lærer for deres Børn, der i et heelt Aar kun havde havt Een 9. og Anden som Leilighed gaves, og i 2 Aar havde skiftet jevnlig Skolelærer. Dette interimistiske Qvaklerie bleve i de keede af og ønskede at faae en fast Lærer ansat i deres Skole.*) De indgik derfor med en Ansøgning, hvori de bade, at dette snart maatte skee; men findes der et eneste Ord om, at de ville have Kold?" Jeg opfordrer atter Sognets Beboere til at staae frem og sige: "Javist, ham og ingen Anden!" om de kunne, og om der nogetsteds nævnedes at de ønskede ham, De bade om, at de snart maatte faae Skolevæsenet paa en planmessig Fod og faae en fast Lærer, uden at nævne, hvem de ønskede. Seel saavel har man været underrettet om den Sag man vil gjøre Anmærkninger over. Forresten skyldes det Kold, at han, i den Tid han var interims Lærer i Ø. Jølbye, omgikkes Børnene med Venlighed og holdt sig nøie de indgangne Betingelser efterrettelige, saa Beboerne ikke havde Noget paa ham at klage; men ere overbeviste om, at det Sværmerie, han i Troessagen for yttrede, og som mere er undskyldeligt hos ham som ungt Menneske, end hos Den eller Dem, der styrkede ham deri, ved en fornuftig christelig Omgang vil med Tiden forsvinde. Den 11te Septbr. 1838.