Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1805-02-18
Det Vigtigste, som denne Gang kan meddeles Læserne, der Keiser Napoleons Brev til Kongen af Engelland, hvil let (da det intet Udtog taaler) Ord for andet lyder saaledes Min Hr. Broder, kaldet ved Forsynet, Senattets Folkets og Armeens Stemme til Frankerigs Trone, er min første Følelse et Ønske for Freden. Frankerig og Engelland tilsætte deres Velstand; de kunne blive ved at kiæmpe i Aarhundreder; men opfylde deres Regieringer vel den helligste Pligt, og giøre deres egne Samvittigheder dem ingen Bebreidelse for saa meget til Unytte og ingen Hensigt udøst Blod, Jkke anseer jeg det under min Værdighed, at giøre det første Skridt, - Jeg formoder at have noksom viist Verden, at jeg frygter for ingen af Krigens Omvexlinger; for mig har den intet Frygteligt: Fred er mit Hiertes Ønske, men Krigen, svækkede ingensinde min Hæder. Jeg besværger Deres Majestæt, ikke at forsmaae den Lykke, Selv at skiænke Verden Fred. Overlad ikke Deres Børn denne søde Fryd. Aldrig gaves en skiønnere Leilighed, aldrig et beleiligere Øieblik, til at stumgiøre alle Lidenskaber og blot at høre Menneskehedens og Fornuftens Stemme. Gaaer dette Øieblik svildt, hvor er da Maalet for en Krig, som jeg med alle mine Bestræbelser ikke kunde ende". Deres Majestæt har i 10 Aar vundet mere Gebeet og Rigdomme end Europa indbefatter. Deres Nation staaer paa Velstands øverste Trin. Hvad skulde De endnu vente af Krigen, At koalisere nogle af Fastlandets Magter, Det faste Land vil forblive roligt: En Koalition vilde blot forøge Frankerigs Overvægt og Continental-Størrelse; - vække nye Uroligheder i det Jndre, Tiderne ere forandre. de: - ødelægge vore Finantser, Finantser, som hvile paa en god Jordbrug, ødelægges ikke, - skille Frankerig ved dets Kolonier, Kolonier ere en underordnet Gienstand for Frønkerig, og besidder Deres Majestæt ikke allerede flere rionier, end De tunne beskytte? – Ved nøie Overveielse vil Deres Majestæt selv indsee, at Krigen er hensigtsløs og uden noget optænkeligt Resultat for Dem. Og hver sørgelig er den Udsigt ikke, at lade Folk slaaes blot for at slaaes, Kloden er stor nok til at rumme begge vore Nationer, og Fornuften mægtig nok at udfinde Midler til at bilægge Alt, naar man paa begge Sider har Villien dertil. "J ethvert Tilfælde har jeg opfyldt en hellig og mit Hierte dyrebar Pligt. Deres Majestæt være forsikret om Oprigtigheden heraf og min Attraa efter at give Dem Beviser derpaa. Paris den 2 Jan. 1805. Napoleon. Det engelske Svar paa denne skjønne Jndbydelse er skrevet af Lord Mulgrave til Minister Talleyrand og næsten enslydende med den allerede bekiendte Erklæring i den Kongelige Parlamentstale (Side 77). Disse mærkelige Artstykker ere af den franske Regiering kommunicerede Senatet, det lovgivende Korps og Tribunatet. J Senatet var Minister Talleyrand selv Regieringens Ordfører, og viste det Store og fra de sædvanlige Regler Afvigende i den Beslutning af Napoleon, at giøre det første Skridt hos en Regiering, som var den angribende Deel og hvis Hævngierrighed havde viist sig paa enhver Maade. Ved et saa sieldent Tilfælde maatte han (Talleyrand) for et Øieblik sætte Velanstændighed tilside, som til andre Tider vilde forbyde ham at fornærme den Souverain, hvis Minister han havde den Ære at være, ved - Lovtaler. Naar han betænkte Frankerigs Velstand og Fordele, da maatte han ifølge sit Embeds Ære, have erklæret sig imod slig en Beslutning af enhver anden Fyrste. Karakteren i det engelske Svar, som i øvrigt bær anderledes Præg af Maadehold og Viisdom end LordGreenvilles for 5 Aar siden, fandt han vaklende og ubestemt. En eneste Tanke var tydelig: Afhandlingen med fremmede Magter, og denne Tanke er ikke fredelig. Det sædvanlige Resultat af alle indviklede Underhandlingerer, at forbittre Gemytterne og styrte Staterne tilbage i en heftigere Krig Statsraad Segur sagde i det lovgivende Korps at disse Breve vilde som alle Præliminair atter været blevne en Regieringshemmelighed, ifald den engelske Konges Tale til sit Parlament ikke havde gjort den. ne Publicitet nødvendig. En Deputation af 20 Lem. mer blev udnævnt, for at takke Keiseren for denne Meddelelse.