Viborger Samler, 1833-06-28
Det var ved Discussionen over Krigsbudgettets 7de Capitel. Troppernes Sold og Underholdning, at Oberst Bricqueville uden mindste Skaansel angreb Krigsministeren. "Jeg vilde – sagde han have stemt for Troppernes Sold og Underholdning, hvis Krigsministeren ikke havde foreslaaet et Organisationssystem, som jeg maa forkaste. Jeg vilde taus have ladet denne Række af vilkaarlige Handlinger, Ydmygelse mod Udlandet og dumdristige Usurpationer i det Jndre, som Regjeringen kalder sit System, udville sig for mine Øine. Jeg frygtede, at mine bittre Følelser kun altfor skarpt vilde yttre sig i bittre Ord. Ved Synet af alt det, hvad vi, især i det sidste Halvaar have seet, vilde det være blevet vanskeligt for mig, at holde mig indenfor de parlamentariske Skranker. Men nu, da man træder frem med en Forholdsregel, der medfører intet Ringere, end Fare for Landets Vel og Forsvaret af dets Gebeet, nu maa det vel være tilladt, at ækles derved, men ikke længere at tie stille dertil. Endnu er der vel aldrig i Frankrig forrekommet et saa de organiserende Princip, som i hiint fordærvelige System, der skjuler sig bag Ordene: Orden og Statsmagt. (Tumult og Knurren.) Dette System har desorganiseret Nationalaanden, Julinationen og Nationalgarden, og nu er der kun tilbage at desorganisere Hæren. Ja, J have Ret, Lammer kun Landets Kræfter; thi de ere alle bekjælede af Anthipathie imod Eder. (Til Orden!) Tilintetgjører Nationens Midler; thi i Eders Hænder ere de rebelske, eller ville dog blive det. Fuldender endeligen Restaurationen; det agmannemann, HOMERSHANNISHAN -er Eders Opgave, formodentligt ogsaa Eders Formaal. (Til Orden!) Kalder mig kun til Orden, saa meget J ville, jeg vil desuagtet ikke fordølge Sandheden. J sin nærværende Skikkelse svarer Hæren, ikke mere til Statsmagtens Hensigter og Formaal den vil derfor omskabe den; den vil sammensætte den af Mennesker, der ere føieligere til Brug mod Jndlandet, mindre farlige mod Udlandet. Den uvidende Conscriberede, der kommer lige fra sin Landsbye, tænker lidet; han adlyder, uden at vide, hvad han giør, han udfører maskinmæssigt, hvad der paalægges ham, og han mangler endnu vore Regimenters nationale og militaire Aand. J tre Aar har han tilegnet sig denne, da afskediger man ham - og saaledes dannes Hæren til et meget bøieligere og meget mindre oplyst Værktøi. Maaskee troer man, fortræffeligt at kunne benytte en saadan Hær til at besætte Paris's Forter. Hvad mig angaaer, saa har jeg ingen Tro til et heldigt Udfald af saadanne Mænds Planer, der ikke længere ere Begyndere i Antinationalitet og ligesom med Hensigt fremskrabe deres nedgravede Erindringer fra 1814. Lad dem mindes, at deres daværende Forsøg kun fordoblede Hærens Had og paaskyndte den legitime Herskers Fald, hvem de saa taabeligt bestræbte sig for at tjene." Taleren gjentog, at Hæren ved den nye Plan maaskee torde blive bedre mod Staten selv, men desto slettere mod Udlandet. En piinlig Følelse var vaagnet hos ham, da han saae en af de meest erfarne Krigere i et Øieblik at omstyrte Alt, hvad der var helliget ved den militaire Erfaring. Fra det Øieblik af havde han troet, at Regjeringen ikke vilde have nogen ordentlig Hær, men kun et Skyggebillede af en saadan en Byrde for Finantserne og uden Kraft i Kampen. Som Kjerne for Hæren kunde en virkelig Kriger kun opstille Soldater, der havde tjent i 6 Aar og havde en Alder af 25 til 30 Aar. Ved 3 Tjenesteaar og en Alder af i det Høieste 24 Aar var Alt anderledes og Krigsministeren maatte ved en saadan Hær bære større Omsorg for Hospitaler end for Ammunition. Man vilde erholde en talrig Reserve af unyttige Mennesker, Regimenter uden Corporationsaand og uden physisk Kraft, uden Hærdelse mod Strabadser, uden giensidig Tillid. "Man vil – vedblev han - have en Hær at betale, en Hær paa Papiret; men en Hær i Feldten, Nei og atter nei, Og Krigsministeren undseer sig ikke ved, til Anbefaling for sit System at omtale Waterlod, Exemplet kunde ikke vælges slettere. Aldrig har en Hær bestaaet af saa mægtige og saa talrige Elementer. Den vrimlede af gamle Soldater, og ikke Hæren, men dens Anførere have forbrudt sig mod Keiseren. Disse Anførere vare trætte af Krigen, og hverken physisk eller moralsk istand til at føre den. J Generalstaben. gaves der Forrædere, der underrettede Fienden om de befalinger, de skulde uddeele i Keiserens Navn. Tabet af Slaget var en Følge af hiin ubegribelige Skjødesløshed, der var Skyld i, at befalinger af den høieste Vigtighed ikke kom til Marschal Grouchy, saa at hele Verden meente, at Seieren var bleven vores, hvis Marschal Berthier endnu havde været Major General. Desværre havde hans Efterfølger (Marschal Soult) mere end nogen Anden i 1814 i Bourdonnernes Tjeneste mishandlet den gamle Armee. Han havde knyttet et intimt Venskab med Vendeerne og Chouanserne fra Quiberon, og hans nye Forbindelser havde formodentligt gjort ham blind i Henseende til disse farlige Venners Jver. (Til Orden, Til Orden!) Man tale derfor ikke meere og Waterloo; thi derved beviser man det Modsatte af, hvad man vil bevise, og vækker Følelser af en ganske egen Art." Fremdeles besværede Taleren sig over den Permission paa et Aar, man gav de unge Soldater, over den systematiske Undertrykkelse af den militaire Aand, over Ringeagt for gamle Tjenester, over Uddelingen af Æreskors til Civilister som Syndesold. Der gives Mennesker – bemærkede han - der i Fjendens Land gjorde det franske Navn afskyet ved deres Udpresninger. Jeg kunde nævne dem, der ved deres Nederlag ikke mistede et eneste af de Guldstykker, de under deres Seire havde gjort til Bytte, hvis Kjærlighed for de skjønne Kunster man maae lade vederfares Ret; thi de have medbragt til Frankrig beundringsværdige Kunstværker, ja endog Skatte paa Ryggen af Muulæsler, men ikke en Krudtkarre eller et Kanonhjul, (Sensation) Andre, som Richepanse, Decaen, bortviste alt Guld; de kom saa fattige tilbage fra de høieste Missioner, som de vare gangne derhen, og døde som Plutarchs Helte, uden at efterlade sig Begravelses=Omkostningerne. De Første ere overlæssede med Ære og Magt, De Sidste nylig har man nægtet deres Enker det Nødtørftige til Livets Ophold. (Bravo, Bravo, Til Orden!) Troer man, saaledes at skabe militaire Dyder, Ugennyttighed og Hengivenhed, Og hvad lade J Hæren blive til J lade den med Geværet i Armen see til ved Protocollerne, ved de Fremmedes Overmod, eller udsende den i det Høieste mod Flygtninger, der have reddet Eder for Krigen, Eders stedsevarende Skrækkebillede, eller stikke endog Soldaterne ind blandt Pavens Gensdarmer. (Man leer.)Ja. Hvo der endnu kun føler i sig en Guist af Kraft, og Nationalitet, maa afskye og brændemærke dette uværdige System, der afviser Enkerne Dausmenils og Decaens Bønskrivter, og derimod, hvad der jo ikke er meere end ret og billigt, lader Chouanserne beholde deres Pensioner. Men lader os berolige os Saa ofte Landet har været undertrykket, saa ofte dets Følelser have været traadt under Fødder, har Nationalæren fundet sit Asyl hos Hæren. Nu, saalidt som under Rædselsregjeringen og Restaurationen, vil Hæren opgive dette hæderlige Privilegium. Jeg stemmer imod Crediten for Troppernes Sold og Underholdning, hvis Ministrenes Organisationsproject antages. Le Constitutionel vilde vide, at Marschal Soult agtede at resignere.