Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-11-23
J Vægringstilfælde vilde man betragte Belgien som en Stat der bestod af Røvere og Prater. - Fra Brüssel selv berettes, at Gelandternes Congres i England havde erklæret i sin første Session: at Belgien skal blive adskilt fra Holland, at det skal danne en uafhængig Stat, at Belgien skal anmodes om at vælge deres tilkommende Souverain af Familien Nassau, men at deres Vægring skal ikke lægge nogen Hindring i Veien for Freden, at den provisoriske Regierings Gesandt skal tillades at møde ved Conferencerne: men at Belgierne ikke maae indføre en republikansk Regieringsform. - J den Belgiske Nationalcongresses Møde den 11te Novbr., sagde Hr. Legrelle at en Beslutning af Kongen af Holland af 9de d. M., havde erklæret alle Belgiens Havne i Blokade Tilstand, saa at man maatte befrygte en Confiskation af de Belgiske Skibe. Han meente derfor, at man skulde forlange af den provisoriske Regiering Oplysninger og denne Sag og at e officielle Communicationer, som vare blevne nævnede i den Tale hvo i Congressen var bleven installeret, maatte forelægges dem. Prasidenten svarede: at Adressekommissionen havde allerede modtaget disse Communicationer. Han oplæste derom omtrent følgende: Kongen af Nederlandenes Ambassad ur ved det Engelske Hof havde opfordret Englands, Østerrigs, Frankerig, Ruslands og Preussens Ambassadeure til at conferere om Uroelighederne i Belgien og om Midlerne til at standse Blodsudgydelsen, og disse ravde den 4de November indbudt den Nederlandske Ambassadeur til deres Conferencer, og andraget paa at Fiendtlighederne skulle ophøre, paa begge Sider uden dog i mindste Maade at forgribe Afgiør sen af Hovedqvæstionen, ligesom ogsaa at begge Distrikter skulle rømmes paa det fuldstændigste, i Overeensstemmelse med de Grændser som de havde i 1814, og at dette skulde skee i 10 Dage. Denne Protokol skulle i de Ambassadeurers Navn meddeles Belgierne og Kongen af af Nederlandene ved sin egen Ambassadeur. – Den provisoriske Regiering skal derpaa omtrent have svaret saaledes: at den har modtaget Ambassadeurernes Protolol og vil gierne troe, at Menneskeligheden har indgydet den Forholdsregel, som man har besluttet, og den takker for Meddelelsen deraf og forbinder sig til at ville lade alle Fiendtligheder imellem Belgien og Holland ophøre, og trække de Belgiske Tropper tilbage paa det Belgiske Distrikt, at sige naar Holland vil giøre det samme. – Hr. Cartvright som er een af Commissarierne, er den 11te No. vember reist tilbage til London. – Uagtet Fiendtlighederne formodentlig nu for det første vil ophøre, saa berede dog Belgierne sig til Krigens Forsættelse, og deres organiserede Linietropper skulle allerede udgiøre 24,000 Mand. Krigen selv er bleven fortsat endnu end til Dagen efter Hr. Cartvright var afreist fra Brüssel; thi den 10de rykkede de Lüttichske Frievillige, anført af en vis Danne, imod Fæstningen Venlo, omringede den og opfordrede Commandanten deri, Gen. Schevern, til at overgive sig uden nogen Betingelse. Han forlangte at Garnisonen skulde være Krigsfanger, og at alt Krigsforraad skulde overleveres til den provisoriske Regiering, og giorde Generalen under hans Hoveds Fortabelse ansvarlig fori første Kanonskud han vilde lade afføre mod belgierne. Generalen svarede: at han ikke vil overgive Fæstningen; derpaa rykkede de Lüttich ske Frievillige den 11te om Aftenen nærmere til Staden og begyndte at beskyde den med gloende Kugler. Mange Huse bleve beskadigede af Bombardementet; men nu giorde endeel af Jndvaanerne Oprør og aabnede, uagtet den Hollandske Garnisons Modstand, den Gelderske Port, hvorpaa Lütticherne trængte den 12te Kl. 9 1/2 om Formiddagen ind i Byen. Mange bevæbnede Bønder fra Omegnen tykkede ind med dem Borgerne raabte: leve de Potter, leve Belgierne! Enthusiamen var meget stor Hollænden, som vare 500 Mand stærke, bleve deels tagn til Fange og deels adsplittede. Garnisonen i Castellet, som bestod af 300 Md. Jnfanterister og Artillerister, bleve gjorte til Krigsfanger. – Gouverneuren i Luxemburg, Landgreven af Hessen Homburg er paa en Ridetour udenfor Fæstningen bleven molestreret af tre Militser, hvoraf den ene slog hans Hest med en Stok; den ene af disse Prisoner blev bragt fangen ind i Fæstningen. - Hollænderne have nu allene tilbage Mastricht og Castellet i Antverpen af hele Belgien. Gen. Mellinet har forladt Antverpen med en Colonne af 16 til 1700 Mand; Gen. Nypels har fordeelt sit hele Armeecorps, som bestaaer af 10 til 12,000 M., i forskiellige Positioner i Omegnen. - Mod Juan van Halen kunne ingen Beviser frembringes; man troer at han vil snart blive sat paa tri Fod. – Den belgiske Regii ring foretager sig allehaande nye Forandringer og Jndretninger i Statsbestyrelsen. Saaledes er Postvæsenet blevet aldeles omdannet; Stædernes Magistrater have besluttet at holde deres Møder offentlig, i alle Collegier bliver nu oprettet en Lærerplads for det Flamske Sprog istedet for det Hollandske, en egen Administration er nedsat for at seqvestrere de Oraniske Familie Domainer, og hvad det vigtigste en Hr. Bartels er afsendt med en hemmelig Mission til Paris. Men det vil vare længe inden den indvortes Forfatning i Belgien vil blive god og de Ulykker som Revolutionen har foraarsaget kunne forvindes. Den Preussiske Statstidende indeholder at Tilstanden i Brüssel er høist sørgelig, at 1500 Huse staae komme for Mennesker, at enhver Borger maae to Dage om Ugen trække paa Vagt og har desuden Huset fuld af Jndqvartering; at de Parisiske og andre Frivillige bestaaer af det fletteste Pøbelken, som stiæler ved alle Leilig der og forholder sig som de værste Fiender, at Tiggerne oversvømme alle Gader, og at Huuseierne maae give dem Penge, da de ellers ikke beholde et heelt Vindue i Huset. Mange Huuseiere, maae saaledes give 10 til 20 Gylden ud om Dagen til Tiggere. Mangelen paa Levnetsmidler og Penge bliver stedse større. Mangfoldige Personer især Udlændinge forlade dorfor Belgien, især da de frygte for at Pøbelen skal tilsidst faae Overhaand over alle velhavende Borgere. Man staastaaer at der gives Mænd i Paris af megen Jndflydelse som hemmelig understøtte disse Uroligheder. - J Løven spiller Pøbelen aldeles Mester; det afhuggede Frihedstræe er blevet opsat igien og Major Gal lards Mordere ere ikke blevne arresterede. – J det Henneganiske foretager Almuen sig de største Ødelæggelser saavel i private Personers som i de Staten tilhørende Skove. Selv fra Brüs selskriver man, at det man meest nu trænger til det er at faae den indvortes Rolighed igien tilveiebragt. Men i alle Lande hvor en Revolution er udbrudt og en frie Statsforfatning er bleven indført er just Uroligheden, Jammeren og Klagen. Der er netop Anarkiet Statsygdommen, som man ikke kan faae Bugt med førend man bliver nødt til at vende tilbage til en strengere monarkisk Regieringsform, i det mindste i alle store Stater; dette er hele Historiens Lære. Det Engelske Blad Times, som er en stærk Forsvarer af den nye Franske Revolution, tilstaaer dog: at Frankeriges indvortes Forfatning er meget mislig, og at den er saadan beskaffen, at den kan foraarsage en stor Europæisk Krig. Saaledes bemærkes det: at det moderate Ministerium, som blev udvalgt strax efter Revolutionen og som var sammensat af Frihedens varmeste Tilhængere, har allerede maattet vige Pladsen for et nyt Ministerium med Hr. Lafitte i Spidsen som er taget af den yderste venstre Side; men det er mueligt at dette om nogen Tid ikke heller bliver frit noget og finder Nationens bifald, og at det vil blive afløst af et fuldkomment jacobinsk Ministerium, og da vil Krigen blive uundgaaelig. Denne Formodning synes at være paa Veien til at gaae i Opfyldelse; thi Præsidenten i Conseilet Hr. Lafitte har neppe tiltraadt sin nye Post førend han allerede har tabt sin Credit i Publikum. Hr. Odilon Barrot, Præfekt i Paris, og den samme Mand, som ledsagede Carl den 10de til Cherbourg, var een af Hovedaarsagerne til at det forrige Ministerium blev styrtet, og har i de Deputeredes Kammer ret tydelig forklaret hvilket System Frankerige nu har at følge. Han vil nemlig at Frankerige skal være en Republik under Navnet af et Monarkie, at den tredie Stand skal være Regieringens Støtte og at alle Medlemmer af Jurys, af Embedsklassen og alle Vaigmænd skulle være Borgere. Altsaa var man misfornøiet med det forrige Ministerium fordi det empløierede for mange Personer af den høiere Folkeklasse i de offentlige Poster. - Man kan nu ikke klage over Sammensætningen af det nye Ministerium; en Bankeer er bleven Præsident i Conseilet. Hr. Lafitte traadte den 10de November op i Kammeret og meddeelte følgende Forklaring over det Cabinets System hvorfor han staaer i Spidsen. Han sagde ret smukt at de nye og de aftraadte Ministre var af forskiellige Meninger; men at man kan tænke og handle forskielligt, og dog ære og agte hinanden. Det nærværende og det forrige Ministerium, differerede ikke deri, at det ene vil Anarchie og det andet vil vedligeholde Orden; thi begge Ministerier vare rige paa de Erfaringer, som Revolutionen af 1789 havde efterladt Verden, og de vidste at Revolutionen af 1830 kan kun holde sig ved at vedligeholde Værdighed og Sindighed og derved udsone sig med Europa; men de vare kun af en forskiellig Mening om Maaden hvorpaa Revolutionen af 1830 skulde ledes; thi det ene frygtede for at Revolutionen vilde snart gaae over til et Anarkie og at der maatte træffes Foranstaltninger imod den og at man burde vise den Mistillid og Fiendtlighed; det andet Partie var af en modsat Mening. J nærværende Øieblik have de høie Poster i Statsbestyrelsen intet tillokkende ved sig, men man har tilbudt hinanden at beholde disse Poster; men længere hen i Tiden ville sikkert talrige Candidater melde sig til dem; thi man har Grund til at haabe at Frankerige vil snart blive roligt og komme i Flor. Præsidenten sagde at man havde nødt ham og hans Kolleger til at overtage disse Poster, og derfor vare de som troe og hengivne Undersaatter forblevne hos Kongen. Jmod vort eget Ønske har man været af den Mening at vi alene kunne forskaffe en ordnet Tilstand Seieren og nødt os til at giøre Forsøg derpaa med vor egen Risico, og han og hans Colleger gjøre nu sikker Regning paa Nationalrepræsentationens Biestand ved Opfyldelsen af deres Kaldspligter. – Denne Tale indeholder just ingen glimrende og beroligende Skildring over Frankenges nærværende Tilstand. Jmidlertid synes den at være meget sindig og fornuftig, og maatte indgyde Agtelse for Conseilets nærværende Præsident; men denne Virkning har den ingenlunde frembragt. Den er bleven optaget med den største Modbydelighed i de fleste offentlige Blade, og man spager, at det nærværende Ministerium heller ikke han holde sig ret længe. - Hvad vil man da have i Frankerige, Man forlanger udentvivl et Ministerium der taler i stærke og pompose Udtryk om Frihed og Lighed, om den store Nations Kraft og Helteaand, og som ved sine Tirader kan sætte et nyt Liv i det gamle Europa og give Tænkemaaden der et exalteret Sving. - Har maaskee derfor ikke Bladet Times ganske Ret i sine Formodninger, Men man har maaskee dog Grund til at haabe at Sagen vil fnarere tage den Vending, at der vil blive lagt en Tøile paa den virkelig toileløse Trykkefrihed, hvorved ethvert lidenskabeligt og egennyttigt Menneske kan opkaste sig til den offentlige Stemmes Ordfører; thi det nye Kammer skal som man siger bestaae af moderat tænkende Mænd, hvilket ogsaa nylig har givet sig tilkiende ved det store bifald, som en Tale modtog, hvilken den afskedigede Minister Hr. Gutzot, nylig holdt i Kammeret, hvori han forsvarede sin og sine Collegers moderate Fremgangsmaade, uden derfor at dadle sine Efterfølgere. Han viste hvor nødvendigt det er naar Revolutionen skal soutine res at man sikkrer den for Republikanisme og Lidenskabelighed. - Hr. Casimir Perrier er nu bleven valgt til Præsident for de Deputeredes Kammer, og har tiltraadt sin Post med en fortræffelig Tale. - Man siger at Pairernes Kammer vil vise sig meere populair end de Deputeredes Kammer da det vil erklære sig for at alle Jndskrænkelser af Trykkefriheden skulle ophæves. Maaskee at dette Kammer som bestaaer af den høie Adel indseer: at det er det sikkreste Middel for at styrte den nærværende Tingenes Orden i Frankerige at give Tryk friheden aldeles Tøllen. - Man læser et Stykke under den Form, som det var skrevet fra den Russiske Grændse, en Form under hvilken mange vig tige Oplysninger ere givne, hvori det hedder, at man i St. Petersborg beklager meget de sidste tumultuariske Optrin i Paris, frygter for at den nye Revolution vil gaae igiennem alle de blodige Stationer, som den forrige, at Europa atter er udsat for Faren af en total Omvæltning, og at den vil tilberede Nationerne endnu større Ulykker end forrige Gang. Man er vel meget godt tilfreds med Kong Philip og hans Regiering; men de revolutionaire Elementer i Frankerige ere saa mægtige, at man maae beklage, at man er kommen tilbage fra den Jdee, som man havde i Begyndelsen, at opstille flere Armeer paa Grændserne af det Franske Rige og erklære den Franske Nation ansvarlig for ethvert Jndgreb i andre Nationers Rettigheder og for Udbredelsen af revolutionaire Principer. Men gribe Uroelighederne om sig i Belgien, giør Demokratiet Fremskridt i Frankerige, saa kan denne Plan blive fulgt paa nye, og intet Middel skal da blive forsømt, for at sikkre, de Enropæiske Regieringer og betrygge Nationernes Rolighed. – Saavidt udlader man sig i dette Stykke; men de store Krigsudrustninger i Rusland og Østerrige synes at tale stærkere end alle politiske Artikler, og at kunne gjøre de sværmende eller egennyttige Uroesstiftere i alle Lande lidt betænkelige.