Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1793-01-14
J Afskriften af denne Defensions-Tale, som de 3 Desenfører maatte underskrive, og som derefter blev lagt paa N. C. Bureau, mærkede man, at de Ord: Folket ønske de Frihed, han gav dem den, vare udstrøg ne, hvorfor Talleren sagde, at han selv ville besørge Correcturen. - De Taler, som ere blevne holdte fra den 27de til 29de, fylde over 3 Ark i Udtog. De blive regelmæssige bragte Kongen, ligesom de ere aftrykte. Han læser dem alle med koldt Blod, og sagde i disse Dage Jeg skal døe, som jeg har levet, fuldkommen rolig, og uden Samvittighedsnag; jeg er overbeviist at man snart vil beære min Erindring med Medlidenhed." J Gaar have de, som fordre Ludvigs Død, virkelig sendt en Deputation af Enker, Faderløse og Saarede den 10. Aug. til N. C. Gitterverk, hvor de i deres eget og alle siden Revolutionens Navn af Ludvig undertrykte Jndividner skrege om Hevn imod ham, og fordrede hans Død. Dette Oxtrin, som Gorsas kalder en Maskerade, havde ingen videre Følger. Ved den meget hæftige Tale, som Robertspierre holdt igaar mod Jacobinerklubben mod Ludvig 16. i mere end 4000 Personers Nærværelse, herskede snart den dybeste Taushed, snart hørte man den meest larmende bifalds Allarm. Til Slutning raabte han, Dyden er stedse paa den Svageres Side. - Det Madriter Cabinet har virkelig lovet Neutralitet, naar Ludvig 16, bliver holdt ved Live. Virkelig er den spanske Neutralitets formelige Erklæring, og et Forslag til gien sides Afvæbnelse den 17de huj. i Madrit fulgt paa, hvorved Premierministeren Hertugen af Alcudia, har erklæret for Gesandten Bourging: Een af de fornemste Bevæggrunde, som bevægede den katholske Konge til at nærme sig til Frankerige, var det Haab, derved at have Jndflydelse paa hans Fætters, den forrige Konges Skjebne. Man veed det nu ganske sikkert, af det Partie, der slet hen forlanger Ludvigs ufortøvede Henrettelse og Fordømmelse, havde bestemt den Dag i Forgaars til een af de meest stormende for den offentlige Rolighed farligste, og i det Tilfælde at N. C. ikke endnu i samme Sæde ville fælde Ludvigs Dødsdom, til Ludvigs sidste Levedag, og hans voldsomme Mord. Til Beviis herpaa anfører man, at Folkegrupperne i Revolutionshaugen og paa andre Pladse den 25de offentlig truede med, man maatte, naar Dødsdommen ikke fulgte paa, overstige alle Hindringer, selv holde Dom, og saa opofre alle Lemmerne i N. C.,der ikke havde fældet Bloddom; videre, at, for at haste med Ludvigs Mord, havde en Deputered i N. C. selv foreslaaet, at fremføre Enkerne og de Faderløse af de den 10de Aug. myrdte Borgere for Kongen, og lade ham, endog naar han stod for N. C. Gitterværk, smage den Død, som han havde givet saa mange andre, ved de over ham storiende Deputeredes Dolke i Folkets Nærværelse. Det Pariser meenige Raad selv var, ifald Ludvig ikke blev fordømt, saameget overbeviist om en mordisk Opstand, at det havde erklæret sig for Permanent. Syndicus Chaumet sagde i Forsamlingen paa Hotel de Ville: "Da han ansaae den forhen værende Konge som et allerede bestemt Offer for Lictors Øxe, saa holdt han det for skammeligt, at Folkets Magistrater endnu først skulde ledsage Forbryderen, som allerede var overladt og maatte overlades til den offentlige Magt." Denne skammelige Sætning syntes virkelig at beholde Overhaand i det meenige Raad, og først efter lange Debatter besluttede man, at Majren, Meenigemands Procurator og 30 Municipalbetiente skulle ledsage Ludvig. Generalcommandant Santerre selv skrev til N. C., han kunde ikke indestaae for Ludvigs sikkre Frem og Tilbagefart, naar den skeete ved Dagen, og dette var Aarsagen, at rudvig Kl. 9 om Morgenen maatte kiøre ud af Templetaarnet, og allerede Kl. 2. om Eftermiddagen tilbage, og at intet Menneske blev taalt i Klostergangene og N. C. inderste Hauge, fordi man, som Santerre i sin Ordre selv siger, frygtede for at Sletsindede havde bestemt hine Pladse til at udføre deres Hensigter. Den spanske Neutralitets Erklæring.