Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-01-26
See vi hen til Academiets Ordbog anfører det mange Exempler, i Analogie med hvilke man bør sige parler de femmes i Betydning af at tale om Fruentimmer. Dictionnaire par De Wailly anfører ikke et eneste Exempel, der paa den fierneste Maade kunde understytte Doctorens Mening. Graminaire des grammaires *) par Girault Duvivier, der vistnok omfatter Sprogets fineste Nuancer, har heller ikke det Mindste, der kan bestyrke Doctorens Mening. Det var dog paafaldende, hvis dette skulde være saa almindelig en Talebrug, *) Doctoren omtaler i sin Jndledn. til Forsøget en Bog under denne Titel, hvilken han kalder Vun ovrage bien medfoere. Forfatteren til dette Værk omtales ikke, men mener Doctoren derved den af mig citerede, da kan jeg kun være enig med ham heri, hvis Godt kjøb skal være det, man ved en Skolebog især maa tage Hensyn til, i hvilket Tilfælde hans theor. Veiledn, rigtig nok bliver 10 Gange bedre end grammere des grammaires. Dog Doctoren kan neppe mene dette Værk, som Fontanes, Grand-matre de Puniversite, og Raynovard, secretaire perpetuel de Pacademie anbefale, og hvorom Svard siger: Mr. Girault Duvivier, anteur de la gram maire des grammaires, a fait un ovrage, qui pent tre utile pour la redaction du nouveau dictionnaire. Herom siden mere. og Frankrigs første Sproggranskere da ikke skulde omtale den. Jfølge det Anførte troer jeg altsaa at Man kan have god Grund, til at ansee det citerede Sted af Dupaty som et Exempel paa hans tvungne, afkortede og affecterte Vendinger. Skulde imidlertid Doctorens Mening være sand, at Udtrykket, at tale om Fruentimmer, bør oversættes ved parler temmes, da maatte man ogsaa sige, nous parlons møisons, vi tale om Huse, nous parlons paysans, vi tale om Bønder, nous parlons livres, vi tale om Bøger. Nous parlons fleurs, le general parle holdets, parler princesParlen rois! (taler om Fyrster, taler om Konger!) Mon saadanne Exempler ikke støde ethvert fransk Øre, J de sidste Exempler opstaaer desuden en Tvetydighed. Da vilde Man endvidere i Talen ikke kunne adskille nous parlons francois, italien vi tale Fransk, Jtaliensk og nous parsons francois, italiens vi tale om Franskmænd, vi tale om Jtalienere. Vil Doctoren sige, at Man i dette Tilfælde maa giøre Undtagelser, og sige nous parlons de francois, da bliver det jo i Sproget 2 forskjellige Maader, til at udtrykke et og det Samme; og mon da ikke Sproget vinder i Eenhed og Simpelhed, naar Man af disse 2 forskiellige Maader – hvis der virkelig gaves 2 saadanne – beholdt ikkun den almindeligste, meest vellydende og i alle Tilfælde anvendelige? Doctoren anfører endvidere et andet Exempel, hvis Autoritet han dog ikke angiver; det lyder saaledes: Cet bomme mennie, om nesantoit converser over lui quil ne parle chicanequil ne parle chasse, quil ne parle philosophie. Men dette Exempel – forudsat endogsaa at det var authentiske kan slet ikke tiene til at bevise Doctorens Paastand, thi parker chicane, som er det første af disse Udtryk, kan ikke oversættes ved, at tale om Chicane", men at tale i fornærmende Udtryk, dette stadfæster Academie, tomme second, Pag. 233 hvor det anfører: "par ler chicane vent dire Sesprimer en termes de chicane. Skal altsaa det første Udtryk saaledes forstaaes, er det jo aldeles rimeligt, at Man paa samme Maade forstaaer de Følgende, saa at de oversættes, at tale i Jagt-Udtryk, i philosophiske Udtryk. Dette Exempel beviser altsaa Jntet. (Denne Undersøgelse om parer fortsættes.)