Ribe Stifts Adresseaviser, 1834-02-14
Udenlandske Efterretninger Storbrittanien og Jrland. Den 4de d. M. aabnede Kongen Parlamentet med de sædvanlige Formaliteter og holdt en Tale, hvori han, med tak nemlig Anerkjendelse af Medlemmernes Jver for Statens Vel, erindrede om de høist vigtige Anliggender, som i sidste Session vare heldig tilendebragte, og pegede hen paa dem, som i nærværende Møde ville blive de fortrinligste Gienstande for Husenes Opmærksomhed. J Henseende til de udvortes Forhold yttrede Hans Majestæt sin Glæde over, at de venskabelige Yttringer, han modtog fra Fastlandets Magter gave ham velgrundet Haab om at kunne sikkre sine Undersaatter Nydelsen af Fredens Velgierninger. Han beklagede, at Forliget mellem Holland og Belgien endnu ikke var kommet i Stand, og at Borgerkrigen endnu vedvarede i Portugal, men lovede derhos at benytte enhver Leilighed til at begrunde Fred og Sikkerhed i disse Lande, hvis Jnteresser ere saa nøie forenede med Storbrittanniens. J Henseende til Spanien gav Kongen den samme Forsikkring, og med Hensyn til Tyrkiet yttrede han, at han haabede, at Freden sammesteds ikke vilde trues af nogen ny Fare, og lovede tillige, at det skulde være en Gienstand for hans Bestræbelser, at forhindre enhver saadan Forandring i dette Riges Forhold til andre Magter, som kunde være farlig for dets tilkommende Fasthed og Uafhængighed. Hans Majestæt tilkjendegav sin Glæde over, at Tilstanden i Jrland er langt mere beroligende end i forrige Aar, men tillige sin Sorg og retfærdige Uvillie over de enkelte Jldesindede, som fremture i deres Forsøg paa at ophidse Befolkningen til at forlange Unionens Ophævelse. Mod disses Rænker erklærede han at ville sætte sin hele Kraft, ligesom han i denne Henseende gjorde Regning paa Parlamentets og Folkets trofaste bistand. Paa den samme Dag begyndte man i begge Huse Raadslagningerne om Addressen. Uden at have til Hensigt at modsætte sig Addressen eller at andrage paa noget Amendement, fremstod i Overhuset Hertugen af Wellington, klagede over Tron talens Tomhed og dadlede Engellands Forhold, især i de portugisiske og tyrkiske Anliggender. Don Miguel, meente han, burde forlænge siden have været anerkjendt, da han de facto var Konge, og da ved en saadan Anerkjendelse Borgerkrigen vilde have været forhindret, ikke blot i Portugal, men ogsaa i Spanien, eftersom man i dette Tilfælde kunde have tvunget D. Carlos, der nu havde søgt Tilflugt hos D. Miguel, til at forlade Halvøen. J Henseende til de orientalske Anliggender vilde han, at Engelland skulde have grebet kraftigere Forholdsregler, istedet for at lade Rusland spille en Dictators Rolle, medens de engelske Flaader i Douro, Tajo og Canalen vare beskjeftigede. deels med at understøtte Borgerkrigen i Portugal, deels med at blokere Hollands, Engellands Allieredes, Havne. Ogsaa med Regjeringens, i Trontalen bebudede Hensigter, Rigets indre Anliggender angaaende, erklærede Hertugen sig tildeels utilfreds, sluttede endelig med en høist sørgelig Beskrivelse af den protestantiske Geistligheds Tilstand i Jrland og opfordrede Regjeringen til med det Snareste at afhjælpe dens Nød. Hertugens Angreb bleve bestridte af Grev Grev, tildeels, hvad nemlig de udenrigske Anliggender angik, dermed, at det nærværende Ministerium havde fulgt den Vei, som af det foregaaende (det Wellingtonske) var anviist. Efterat Hertugen endnu havde føiet nogle bemærkninger til Grevens Forsvar, blev Addressen eenstemmig antagen og paa sædvanlig Maade overrakt Kongen. J Underhuset førtes den samme Kamp imellem Sir Robert Peel og Lord Palmersion, omtrent med de samme Argumenter, som i Overhuset men med mere Færdighed og Dygtighed fra den Angribendes Side. Addressen blev ogsaa der antagen, efter at flere foreslagne Forandringer vare forkastede. Jtalien. Hvad der sidst blev mældt om Gjæring og Uroligheder i Savoyen og Piemont, har stadfæstet sig; men det er ikke let at finde Rede i de temmelig forvirrede Efterretninger desangaaende. Saameget synes at være vist, at de udvandrede Jtalienere i Forening med de i Schweitz værende landflygtige Polakker have gjort et, af den bekiendte General Romarino ledet, Forsøg paa at fremkalde en Revolution i de sardiniske Stater; men at Forsøget er mislykket og at Romarino er blevet nødt til at tye tilbage til schweitzersk Grund. Som det lader, har Befolkningen i Nahocantonerne Genf og Waadtland, og paa den franske Grændse viist en Stemning, som var disse Bevægelser meget gunstig: blandt Andet læser man derom i et Genferblad, at Folket i Genf bemægtigede sig et lille Fartøi, som var ladet med Eventyrernes Vaaben, men ifølde Regjeringens Foranstaltning var optaget, og førte Vaabnene i Triumph til de italienske Flygtninger, som med ubeskrivelig Jubel modtog dem igjen. Jnsurgenterne nære ogsaa det Haab, at, om end dette Forsøg strandede, ville lignende Bevægelser, begyndte paa andre Puncter fore til et heldigere Resultat. - Grev Ferdinand Lucchast Palli, Broder til Hertuginden af Berrvs Gemaal, har ikke gjort saa fornemt et Parti, som Broderen; han holdt d. 27de Jan. Bryllup med en Sangerinde i Mailand. Grev Bourmont er ankommen til Cagliari.