Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-09-22
Fædrelandet. Et Besøg hos Dr. Dampe i Rønne"Paa Hjørnet af den snevre Gade, som fører ned til Havnen i Rønne, ligger et lille uanseeligt Huus, i hvis Kielder boer en Smed, og som er det eneste i Gaden, hvor en høi gammeldags Trætrappe fører op til Værelserne i Stueetagen. Udenfor dette Huus, der var mig betegnet som Dr. Dampes nærværende Bolig, standsede jeg et Øieblik for at overveie, om jeg skulde udføre mit Forsæt, at gjøre denne mærkelige og ulykkelige Mand et Besøg. Jeg frygtede for at saare hans fine Følelser, naar han saae sig som Gjenstand for Nysgierrighed, som han let kunde troe at være den eneste Bevæggrund for mit Besøg, men snart seirede den Bevidsthed hos mig, at ikke Nysgjerrighed alene ledede mine Skridt, men sand og varm Jnteresse for den Ulykkelige og inderlig Trangfor mig til at bevidne ham min Deeltagelse. Jeg gik derfor rask op ad den faldefærdige Trappe og bankede paa Døren til Høire, der kun var tillukket med en Klinke. En lille Mand i ussel, fattig og smudsig Klædedragt, med uredte Haar, der halvt beskyggede de endnu levende men melancholske Øine, aabnede Døren. Dette var den Mand, hvis kraftige Aand eengang havde fattet den mægtige Tanke at forandre Danmarks Statsforfatning. Dette var den Mand, der i 20 Fængselsaar havde afsonet den Brøde at være gaaet forud for sin Tid. Jeg kastede et flygtigt Blik omkring i Stuen. Det var fire kalkede Leervægge, aldeles som et Fængsel, men temmelig rummeligt. Midt paa Gulvet stod et meget lille, gammeldags Theebord paa eet Been med tre Fødder. Derpaa laae nogle Papirer, en Pen og et Blækhuus, og to usle Stole stode ved Siden. Forøvrigt var der intetsomhelst Meubel, og de hvide Vægge havde ingen anden Decoration, end en gammel Chenille, der hang paa et Søm i Dørstolpen. Er det Hr. Dr. Dampe?" spurgte jeg mechanisk, men kunde neppe udbringe disse Ord, før en uvilkaarlig Graad qvalte mine Ord. Jeg fattede mig dog snart, da han i det samme rakte mig Haanden, med øiensynligt Tegn paa, at det glædede ham endnu at være i sine Medborgeres Erindring. Vor Samtale var kort og ikke af nogen Betydenhed. Det forekom mig, som om han undveg enhver Hentydning paa sin egen Stilling, og da jeg var ham ganske fremmed, bestræbte jeg mig for, i ingen Henseende at saare hans Delicatesse, som man havde sagt mig han besad i særdeles høi Grad. Først da jeg forlod ham, yttrede han den inderligste Taknemmelighed for den Naade, der var bleven ham tilDeel. Jeg hørte siden fortælle, at han ved sin Ankomst til Rønne, hvorhen han førtes tilsøes fra Christians, havde grædt som et Barn, da han saae flere Mennesker forsamlede til en Fest, og at han havde omfavnet og kysset et Føl, der tilfældigviis var kommet ham imøde. En anseet Embedsmand havde sendt ham for nogle Dage siden et udmærket Æble. Tak!" svarede han: "Det skal smaae mig godt; det er mange Aar siden jeg har seet et Æble. Der er tilstaaet ham 3 s om Dagen til hans Underholdning; men han bruger knap saa meget. For1 som Dagen faaer han Logis og Middagsmad, og med 1 s. til kan han godt forsyne sig med sine andre Fornødenheder; thi 20 lange Aars Fængsel har lært ham Nøisomhed. Hele hans Ydre viser tydeligt Virkningen af hans Fængselsliv. Hans Stilling, naar han sidder, er sammenkrympet, og de endnu temmelig fyldige Kinder vise en besynderlig Vibration i Musklerne, naar han smiller. De tilkjendegive, at de ikke i mange Aar have været satte i denne Bevægelse. Dog forekom han mig ikke at see ældre ud end han virkeligt er, nemlig 51 Aar, og han synes endnu at maatte kunne arbeide med Aand og Kraft, og gjøre Verden deelagtig i de mange ophøiede Tanker, der have krydsedes i hans ualmindeligt begavede Hoved, siden Lovens strenge Arm traf ham i hans kraftigste Alder. Man fortalte mig, at han arbeidede paa et philosophisk Værk, Andre sige, at han oversætter Classikerne. De Papirer, der laae paa hans Bord, tydede imidlertid snarere paa originale Arbeider end paa Oversættelse, da jeg ikke saae nogen trykt Bog, hverken paa Bordet eller noget andet Sted i Stuen. Jeg forlod ham med det Ønske, snart igjen at see ham paa et andet Sted. Da jeg nogle Timer senere gik ombord paa Paquetjagten for at seile til Kjøbenhavn, stod han paa Toldboden med smilende Ansigt men taarevædet Øie. Hans Klædedragt var nu, skjøndt simpel, dog meget anstændig. Jeg sprang op paa Rælingen af Jagten og rakte ham min Haand, som han trykkede med Inderlighed, hvilket jeg i min Forfængelighed udtydede som en Taksigelse for mit Besøg. (Fædrel.)J Anledning af at Overinspecteuren ved Saltværket ved Travensalge, Kabell, har andraget paa, at det maatte overdrages ham at undersøge, hvorvidt Forholdene i det nordlige Jylland maatte gjøre Anlægget af en Saline der tilraadeligt, og da han tillige har indberettet, at der paa Stamgodset Birkelse spores Saltkilder i en Strækning af 3/4 Miil, hvoraf de bedste forekomme paa Toftegaardens Jorder i Nærheden af Rygaae og Vildmosen, har Hs. Maj., efterat Sagen allerunderdanigst af Rentekammeret havde været Høistsamme forelagt, under 9de dennes allernaadigst resolveret saaledes: Overinspecteuren ved Saltværket ved Travensalge, Kabell, ville Vi allernaadigst have overdraget at foretage et Boringsforsøgefter Soole paa Godset Birkelse i det nordlige Jylland, samt, efter fuldendt Undersøgelse, at indkomme med nøiagtig og detailleret Beretning om Forsøgenes Udfald, samt om og hvorledes en Saline i hiin Egn kunde udføres, Alt ledsaget af de fornødne Beregninger og Tegninger. Og tillade Vi derhos allernaadigst, at der, til Bestridelsen af de til Forsøgene medgaaende Omkostninger, maa udredes et Beløb af indtil 1500 3, af den til uforudseelige Udgifter paa Finantscassens Normalreglement opførte Sum. (Dan.)