Berlingske Tidende, 1800-11-28
Denne høist interessante Roman, som i Engelland har opleve fire Oplag i en Tid af et Aar, og som strax efter sin Publication blev oversat i 3 forskellige Sprog, indeholder saa mange skiønne Karakteret og frarvante Scener, at man umueligt kan anføre der hele Værkets Jndhold. Følgende Skildring af Hovedpersonens Karatteer vil imidlertid kunne give Læseren et Begreom Bogens Fortræffelighed. Abbediets Klokke havde neppe lyder, og Kapuciernes Kirke var fuld af Mennesker, som vilde høre Ambrosios præke. Hans store Dyder, Fromhed og Veltalenhed, hans Talent: at skildte de menneskelige Laster, hans deillige Figur fortroller hele Folket. Kun bekiendt und det Navn: den hellige Mand, har han aldrig overtraadt en eneste af sin Ordens Forskrivter, aldrig forladt Klosterets Mure, aldrig besmittet sin Vandel ved en eneste menneskelig Feil. Denne Mand betragter hele Madrit som en Gave fra den hellige Jomfrue, tilbeder ham som en Helgen og overøser ham med Foræringer. Han opdager en uskyldig Ronnes Kierlighedshistorie, som forgieves anraaber ham om Barmhiertighed og Skaaasel, thi hans strænge Dyd byder ham at være dør for hendes Bønner, og han overleverer hende til en grusom Priorinde, som i Følge Klosterets Love skal fordømme hende til en skrækkelig Død. Midt under disse Optrin søger en yndig riig, adelig Pige, under Skikkelsen af en Munk, at faae Omgang med Ambrosio, som hun er forelsket i. Ambrosio, som seer den Fare, hvori han svæver, vil forgleves rive sig løs fra bende; han maae omsider bukke under for sine Lidenskaber, der stige saa høit, at han omsider tager hende til sin Frille. Mær af dette Fruentimmers Padigheder, søger han nu at tilfredsstille sine Lidenskaber hos andre. Han faaer Adgang hos et andet ungt Fruentimmer ved Navn Antonia, under det Paaskud, at han, som Religionslærer, vil trøste Eloira, hendes syge Moder; han faaer hende til at tage en Sovedrik og lister sig midt om Natten ind i hendes Værelse, hvor hun nu et gandske i hans Vold; Moderen drømmer imidlertid at hendes Datter staaer ved Bredden af en Afgrund, er nær ved at styrte ned og anraaber hende om Hielp. Vaagnende op af Drømmen iler hun ind i Antonias Sovekammer og finder der Munken ved hendes Seng. Frygt for at blive rødet driver Punken til at dræde Moderen paa en grusom Maade, og Antonia falder, efterat hun er kommet til sig selv igien, ved Efterretning herom i en heftig Sygdom. Munken, som endnu ikke har opgivet sin Plan med Antonia, søger nu at udføre den ved at blande Draa der i den Medicin hun faaer, og disse have den Virkning, at hun fuldkommen ligner en Død og bliver begravet i Kapueinerkirken. Munken begiver sig nu midt om Natten ned i Begravelses=Kapeller, hvor hun er kommet til Live igien, og fuldhveder her hvad den myrdede Modet bindrede ham fra at giøre. Jkkengiet med at have tilfredsstillet fine dyriske Lidenskaber og uden at agte paa hendes Bønner, dræber han hende, fordi han befrygtet at Sagen skulde blive opdaget. Gierningen bliver nu opdaget og Munkenoverleveres til den spanske Jnqvisition og lægges paa minebænk. Mau opdaget nu ligeledes, at Elvira har været hans Moder og Anlonia hans Søster; han dømmes til at brændes levende; han undgaaer denne Straf, men døer desuagtet omsider paa en rædsom Maade. Prisen for hele Værket er 9 Mk. Trykp. og 12 Mk. Skrivp., heftet 18 sk. mere. A. Soldin paa Hiørnet af Vimmelskaftet og Badstuestrædet 159.