Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-06-30
Nyeste derte af be. Sk. havn. Aandes her Fjerde Aargang. No. 75. Udgivet og forlagt af J. Børsel, trykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Heckes Enke. Tirsdagen den 30 Junii, 1807. Reisen til Hovedstaden i Aaret 1807. (Fortfor Pillegrimreisen til Dyrchangen. Lande forgaae, Troner omstyrres, det tusind aarige Tydske Rige opløses, men Dyrehaugen, er, uforanderlige som Planterne, endnu hvert Aar den samme med alle sine Telte, Gjøglere og Løier. Jeg havde foresat mig at beskine Kjøbenhavn med sin hele Ind- og Omfatning, og aldrig saasnart havde jeg seet St. Hansdags Morgenseels første Straaler, førend min Ven Tobias Frandsen og Ex-Poeren: Visiteuren, bankede paa min Dør og opfordrede mig til at gjøre den aftalte Pillegrimsreise til Dyrehaugen, Endskjønt jeg snarere havde anseet det for mueligt, at jeg kunde vandre til Fods fra Kjøbenhavn til Mecca end at mine corpulente Venner vilde udholde at gaae fra Kjøbenhavn til Dyrehaugen, saa gik det dog bedre end vi tænkde, thi inden tre Korteers Forløb stod min gode Frandsen allerede ved Vesterhavets speilklare Bredde og tørrede Sveden af Panden. Men inden jeg sort sætter mine Reiselagttagelser maa jeg anføre de Aarsager, hvorfor vi reiste til Fods. Der gives tre Grunde, hvorfor man ager til Dyrehaugen: 1) fordi man ikke kan gaae, 2) fordi man frygter for, at Folk skulle sige man ikke har Raad til at age; og endelig 3) fordi man har for mange Penge, som man gjerne vil skille sig ved. Jngen af Delene var her Tilfældet. Alle tre kunde vi, Gud skee Tak, ret godt gaae, endskjønt Hr. Frandsen transpirerede lidet mere end sædvanlig; alle tre frygtede vi ikke for de Menneskers Dom, der forbytte Begrebet om Ævne med Begrebet om Villie, alle tre havde vi ikke flere Penge end vi ret vel kunde komme af med, uden at vi just behøvede, at slænge dem bort eller ved Visitbilletter indbyde Folk til at hielpe os at ødelægge dem. Hr. Tobias Frandsen meente desuden, at et Menneske, som vil fremme det Gode og lindre den Lidendes Nød, ligesaalidet kan have for mange Penge som for megen Sundhed. Vi gik ind i en Giestgivergaard, som kaldes Svaneholm. For otte Aar siden var den en 8de Plads. Men den Dag, da de Engelske gik igjennem Sundet, lagde den nuværende Eier den første Grundsteen til Bygningen. Hvor simpel den i og for sig er, gjør dens Beliggenhed, den dog til een af de mærkeligste Gaarde i hele Landet, og jeg tør frit paastaae, at ingen Keiser eller Konge paa Jorden kan paa sit Lystslot have nogen skjønnere Udsigt end manhar i den til denne Gaard hørende Hauge, der ligger temmelig høit, lige ved Søen, som skyller ind paa den. Alle de Skibe, der komme fra Vesterhavet og Østersøen maa seile her forbi Lige for øiner man et andet Rige, de Danskes gamle Fødestavn, en Stat, der ved sin Beliggenhed, er os saa nær beslægtet, men ved gamle Fordomme saa fremmed. Hvilken ond Dæmon, begyndte Ex=Porten, har saaledes udstroet Tie dragtens undrøddelig Sæd imellem Søstre, som Naturen saa nøie har villet forene? Hvad kunde Dannemark og Sverrig ikke have udrettet, dersom de altid havde rakt hinanden Haanden; og sagt: vi ville leve og døe for hinanden, Jeg. Og jeg er af ganske andre Tanker. Jeg sporer Guds Finger i den Uovereensstemmelse, ja endog i det Had, der hersker imellem alle Nabonationer. Uden Tvivl maate og kunde det ikke være anderledes. Hvorledes mener du vel det havde seet ud i Verden, dersom Frankrige og Engelland havde været inderlige Venner, istedet for, at de nu ere dødelige Fiender, De havde, paa min Ære, spist Europa, som en Salat. Rusland og Porten havde, ved at række hinanden deres Kjæmpearme, kunde sønderknust hele det Enropæiske Statsystem, i det mindste i Tider hvor Frankrige endnu ikke var hvad det nu er. Men Forsynets Veie ere ligesaa urandsagelige som vise. Det har sat Tvedragtens Bolværk imellem Nabostater, netop for at forekomme den ødelæggende Krafts Forening. Saaledes er det i den hele Natur. Naar Løven vilde forene sig med Tigeren, Elephanten med Bjørnen, maatte Dyreriget ødelægges. Det er derfor urimeligt at tale om en bestandig Fre imellem Frankrige og Engelland. Den samme Haand, der byder Løven ikke at stifte et nøiere Venskab med Elephanten, afholder ogsaa saadanne mægtige Stater fra nøie at forene sig Naar vi gjøre os Umage for, at eftergrandske Kilden til alle Staternes Forhold, ville og overalt finde Spor af en visere og mægtigen Styrelse. Det er ubeskriveligt, hvor meget Strandveien er bleven forskjønnet i de sidste tyve Aar, Den tiltagende Velstand blandt visse Stænder viser sig kun paa faa Steder tydeligere end her Smagfulde Lyststeder med de herligste Anlæg, bekrandse denne paa Naturskjønheder saa rige, Vei. Hele Skarer af Pillegrime vandrede udtil Kirsten Piils Kilde. J min Ungdom ansaae man det Fruentimmer, der turde vove en saadan Reise, for en sand Skjoldmø. Nu saae jeg endog unge Mødre med et Barn ved Brystet, et andet ved Haanden, og to tre ved Siden trippe derud. (Fortsættes.)