Aalborg Stiftstidende, 1828-06-11
De tydske Aviisskrivere ere blevne skræmmede ved Bayreuthermandens Exempel, de ville hellere i nogen Tid intet fortælle, end meddele Luftberretninger, eller Ra porter dicteerte i Maanen; thi til denne Art finde vidog virkelig nu, hvor ondt det endog giør, at maatte henregne den saakaldte Krigsberetning fra Leiren ved Silistria. Dog, hvo veed? Hiin saa færdige Raportskriver er maaske en Spaamand. Høist sandsynligt er ildet idet mindste, at dersom det var ligesaa let at erholde tilforladelige Efterretninger fra Overdonauen, som fra Kalundborg, da vilde vi ei være saa aldeles blottet for krigerisk Underholdningsstof. Det er iøvrigt mærkeligt, at, ifølge Beretninger fra Constantinopel af 11te og 12te Mai, ikke blot det tyrkiske Ministerium, men meget mere selve Storherren begynder at forandre Sprog. Reis Effendi skal nemlig til den østerrigske Jnternuntius v. Ottensels have udeladt sig med, at man er villig til, at underhandle, og at lægge Conventionen af 6te Juli 1827 og Tractaten af Akjermann til Grund for Underhandlingerne. De foruroligende Efterretninger fra Fyrstendømmerne Moldau og Vallachiet, Rigets Stilling i Almindelighed, Stemningen blandt den større Deel af Befolkningen og Rigets Store, Stor Vizierens, Husny Bays og den ellers saa stortalende Reis Effendis forenede Forestillinger, men fremfor alt de i Constantinopel tilstedeværende Paschaers tvetydige Forhold, og den Bekymring, at der fra de europæiske Magters Side ingen Diversion vil finde Sted, skulle være de Omstændigheder, der have bragt den hidtil saa jernfaste Sultan til at vakle. Denne Meddelelse skal paa samme Tid være gjort den nederlandske Minister, ja man skal deri endog end mere ubetinget have forpligtet sig til Antagelsen af Conventionen af 6te Juli 1827, og til Opfyldelsen af Tractaten af Akjermann. Begge Ministre skulle derefter have affærdiget Courerer, den første til Wien og den anden til Smyrna, for at tilkjendegive de forbundne Admiraler denne Tingenes Vending, der i Pera har opvakt megen Glæde. "Det fortjener at bemærkes", hedder det i Skrivelsen fra Constantinopel, af 11te Mai, "at der indtil idag endnu intet russisk Manifest paa officiel Vei er indtruffet hertil, og at denne vigtige Concession til den nære Crisis Afvendelse synes at være Portens sidste Redningsmiddel,". Som bekjendt, føier meernævnte Skrivelse til, forkyndte Grev Nesselrodes officielle Skrivelse til Stor Viziren, af 26de April, at det ingen Ophold i Armeens Operationer vilde gjøre, om der til Leiren ankom tyrkiske Fredsunderhandlere. Som Hovedgrund for den med Sultanen foregaaede Sindsforandring anføres, i Skrivelsen fra Constantinopel af 12te Mai, den Omstændighed, at der paa en af Øerne i Nærheden af Hovedstaden alt lurede 500 Janitscharer, for i Tilfælde af en Crisis at heise Rebellionens Banner. Men da denne hele Bande, ifølge samme Skrivelse, skal være taget ved Vingebenet, saa see vi heri ingen skjellig Grund til den Mirakelforandring, der skal være foregaaet. Et Par hundrede Hoveder meer eller mindre pleier Hans Høihed jo ikke at tage sig saa nær Spørge kan man overalt, i Anledning af denne Efterretning hvis aldeles Tilforladelighed vi lade staae ved sit Værd, med Føie, vil Rusland nu ved Antagelsen af Conventionen af 6te Juli 1827 (der i Henseende til denne Krig jo staaer i Baggrunden) og ved Opfyldelsen af Akjermann-Tractaten ansee sig for satificeret? Det forekommer os, som om Ruslands Anstrængelser dertil have været vel store, og skulde Sultanen da, uden Blodsudgydelse, endog være villig til end større Opoffrelser, J Sandhed, da er Bjerget kommet i Barselseng med en Muus!