Aalborg Stiftstidende, 1846-11-26
Stænderforsamlingen i Viborg. (Fortsat.) Til endelig Behandl. foretoges i det fjortende Møde Sagen, betr. Udk. til en Anordn. om Jndskrænkning af den Tid, hvori en Creditor kan holde sin Debitor i Gjældsfængsel. Committeen foreslog, at der i Præmisserne til Forsamlingens Betænkning over Udkastet indflyder følgende Henstilling: "Om der ikke maatte være Anledning til, i Loven at fastsætte, at det Creditor paahvilende Ansvar i Henseende til Reparationen m.v. for Arresten maatte være at bedømme efter en lempeligere Maalestok, end i Regelen en ulovlig iværksat Arrest, naar den Debitor, der nægter at skylde Fordringen eller nogen Deel af denne, og som er bleven underkastet Arrest for Dom, vel ikke har hensiddet i Arrest, før Dommen falder, i længere Tid end den Sum, hvorfor han er sagsøgt, hjemlede, men dog i længere Tid, end den Sum hjemlede, som ved Dommen er tilkjendt Creditor." Ved denne Henstilling fandt Commiss, sine Betænkeligheder, idet han nemlig bemærkede, at der ingen anden Maalestok haves for Størrelsen af Erstatning for ulovlig Arrest end et Skjøn efter samtlige Omstændigheder, og imedens saaledes Henstillingen paa den ene Side ikke kunde ansees fornødent saa vilde det paa den anden Side gjøre Skaar i Debitors Ret; thi – sagde han – det er ikke sagt, at han i Øieblikket kan med Bestemthed vide, hvor meget han kan og bør indrømme, og dog skulde Mangelen af en bestemt Erklæring i saa Henseende medføre, at der tillagdes ham en mindre Erstatning for de Ulemper, der vare ham paaførte ved en uretfærdig Arrest. Langt fundere og simplere er det efter mit Skjøn, at gaae ud fra, at den Creditor, som før Dom vil sætte Debitor i Fængsel, maa have Vished forat han idetmindste faaer Dom for et saa stort Beløb, at der har været Hjemmel for den stedfundne Arrest, og har han ikke saadan Vished, bør han ikke benytte dette Middel. Gjørhan det alligevel, maa han udrede en saadan Erstatning, som uvillige Mænd finde passende, og det forekommer mig betænkeligt at indskrænke disses Dom ved en saa ubestemt Regel som den, at Erstatningen skal bedømmes efter en lempeligere Maalestok, end den, der ialmindelighed gjælder, uagtet det dog er efter den strænge Ret, at Parternes Forhold i slige civile Sager bør afgjøres." Præs., hvis bemærkninger under Sagens foreløbige Behandling have fremkaldt nævnte Henstilling, gjorde opmærksom paa, at det jo netop var det, der var henstillet, om det ikke maatte være rigtigt, udtrykkeligt i Loven at udtale, som Commiss, selv har formeent, at Vedkommende ved Sagens Afgjørelse bør tage sig til Rettesnor. Hvad angik, at Debitor ikke skulde kunne opgive hvormeget han skylder, da angik Henstillingen jo kun det Tilfælde, hvor Debitor nægter at skylde nogensomhelst Deel af Fordringen; i dette Tilfælde bør han (Debitor ikke have Krav paa fuldstændig Erstatning. "Erklærer derimod en Debitor – tilføiede han – at han kun skylder et vist Beløb af Fordringen, og ikkun dette Beløb ved Dommen tilkjendes Creditor, maa denne være pligtig at give ham al mulig Reparation, og i dette Tilfælde kan det i mine Tanker ikke komme i Betragtning, at han kun har hensiddet i Arresten, saalænge som det Creditor tilkjendte Beløb ellers vilde kunne hjemle, thi han burde, naar han har tilbudt dette Beløb eller Sikkerhed derfor, slet ikke have været arresteret hvilket viser, at hiint Moment ikke altid kommer i Betragtning ved Bestemmelsen af Reparationens Størrelse." Jespersen henholdt sig ganske til Commissarii Yttringer, derimod bemærkede Fleischer, at Debitor vistnok strax kan være uvis om sin Gjæld, men hvis han virkelig ikke skylder Noget og bliver urettelig arresteret, saa vil han kunne fordre Reparation; er han derimod Noget skyldig, maa han kunne opgive det, om end ikke strax, og i det Øieblik han gjør det og præsterer Betaling, hæves Arrestforretningen. Rummelhoff tilføiede, at Committeens Mening med Ordene "Fordringen eller nogen Deel af denne ikke har været, at Debitor nægter at skylde en enkelt bestemt Deel af Fordringen, men derimod at Benægtelsen gaaer ud paa, at han aldeles Jntet skylder af den hele Fordring, og naar Dommen da gaaer ham imod, er han virkelig in culpa og fortjener ikke saa fuld Beskyttelse, som hvis han var arresteret, uden at det ved Dommen blev befundet, at han dog skyldte Noget. With yttrede, at han syntes at henstillingen bedst burde falde reent bort, da Arrest er et saa odiøst Middel, at der vist ikke bør vises Den, der benytter det, nogen Faveur. Efterat Ree havde henstillet om der ikke særskilt kunde afstemmes over Ordene eller nogen Deel af denne, saa at der gjordes Forskjel imellem at benægte den hele Fordring og endeel af samme, skredes til Afstemning, og blev da Cominitteens Jndstilling: "At det forelagte Udkast maa udkomme som Lov, med en saaledes forandret 6te §. Nærværende Anordning finder ikke Anvendelse paa det i Forordn. af 6te Apr. 1842 § 4 omhandlede Fængsel, undtagen forsaavidt at dette Slags Fængsel eiheller i noget Tilfælde skal kunne anvendes længere end i den i § 1 bestemte længste Tid. Jkke heller gjør denne Anordn. nogen Forandring i de Bestemmelser, som Forordn. af 8de Juli 1840 § 21 indeholder ang. Oppebørselsbetjente, der befindes i Kassemangel, antaget med 45 St. imod 1 Derimod blev Committeens Henstilling, med Udeladelse af Ordene eller nogen Deel af den, forkastet med 42 St. imod 4, og paa Grund af dette Udfald frafaldt Committeen Afstemning over Henstillingen i dens Heelhed.