Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-08-02
Et Menneske kan jo let feile imod sin Villie og Vidende, jeg kan derfor ikke heller absolut sige om jeg ikke har gjort det; men med min frie Villie er det ikke skeet; nødigt vil jeg fortørne det ringeste Menneske i Verden; meget mindre min Regiering eller nogen anden Regiering paa Jorden, som hører til de civiliserede Regieringers Samfund. Jeg følger to Regler ved at skrive om politiske Materier, aldrig at sige noget ufordeelagtigt om en nuværende Regiering, og førend den er overgivet til Historien, f. Ex. Napoleons fordi det strider mod den Agtelse, som et Medlem af Statssamfundet tilkommer, og for det andet aldrig at udgive Rygter for sikkre Efterretninger; men med saamegen Kritik som muligt at fortælle alle Facta. Den Friehed, jeg derfor har tilladt mig, bestaaer blot i, at jeg i mit eget Navn har yttret Formodninger om, hvilke Begivenheder der ville møde; denne Friehed er et naturligt Ønske for enhver som studerer Historien; thi ligesom man ikke kan have studeret Naturen med et philosophist Øie, uden at man idelig ledes til at giøre Slutninger fra den nærværende Verdens Jndretning til den tilkommende, som forestaaer, saaledes kan man heller ikke studere Nutidens og Fortidens Historie uden at man idelig kommer til at grunde over, hvad der vil komme ud af alt det, som nu skeer, og hvorledes det vil rimelig komme til at see ud Fremtiden. Saadanne Formodninger ere i Almindelighed ogsaa uskadelige: Yttringerne af dem skiære den historiske Forskeraand og kunne vel ogsaa imellem behage Læserne af et historist Blad; thi de kunne derved prøve deres egne Conjecturer ved Siden af Forfatterens. Jeg har saameget jeg har kunnet vogtet mig for at være partisk, for eller imod Nogen; og bestræbt mig for at fremstille de Grunde og Synspunkter, som tale til begge Parters Fordeel. Jeg veed nok, at jeg har faaet mange imod mig, fordi jeg allerede for flere Aar siden har erklæret mig imod de constitutionelle Monarkiers Godhed, Man har endog tilskrevet mig bebreidende Breve i denne Anledning; men jeg har heri talt som det var min Overbeviisning. Jeg tilstaaer, at da jeg var et ungt og uerfarent Menneske, saa tænkte jeg anderledes; men da jeg blev ældre, havde levet med alle den Franske Revolutions Begivenheder; havde betragtet det gamle Grækenlands Tildragelser med et moednere Blik; læst hvad den vise Plato sagde om sin Tids Demokratier; erkiendet at det Romerske Folk levede lykkeligst i Trajons- og Antoninernes Tidsalder; begrebet at Naturen maae tages til Mønster ved det borgerlige Livs Jndretninger, og at den Regiering, som ligner den huusfaderlige er derfor af alle den naturligste da jeg blev bekiendt med Menneskenaturens Svaghed, Lidenskabernes Magt over Fornuften, og da det især blev mig klart, at man har langt mindre Borgen for Repræsentanternes gode Valg i Frie staterne end for Embedsmændenes i Monarkier nes, foruden meget mere, saa blev min Overbeviisning fast hos mig, og de sidste Aars Begivenheder have destoværre kun alt for meget tient til at stadfæste den. Derfor er jeg dog langtfra, at jeg ønsker noget Despotie; men tvertimod en monarkisk Regiering medal muelig fornuftig Oplysning og Liberalitet; det 18de Aarhundredes Historie overbeviser mig ogsaa om, at dette er de Europæiske Regieringers sande Tendents og Stræben; men at Menneskenes Feil i at overdrive og misbruge alting er til Hinder for dem i at følge den. Naar derfør først Frihedsvindelen, vor Tidsalders Aandsygdom, gaaer over, saa kunne vi see meget gode Tider i Møde, og Regieringerne ville med ligesaa megen Kraft modsætte sig Mysticismen, Religionssværmeriet og den religiøseJntolerance, som Friehedssværmeriet, naar blot Tidens Aand vil tillade dem roeligt at lede Menneskene til deres sande Bestemmelse, fornuftig Oplysning, Sædelighed og borgerlig Roe og Lykke At dette har især været den nærværende Russiske Keisers Bestræbelser, lærer hans Historie os fuldkomment; ingen Russisk Regent har meere virket til dette Formaal end han, har oprettet flere Skoler, stiftet flere Universiteter end han, Han har endog indsat et eget Ministerium for Folkeoplysningen, og ingen Russisk Monark har saameget som han virket for Livegenskabets Ophævelse i sine Stater; Alt dette Gode var maaskee endnu blevet bragt. videre, naar blot de udvortes Conjuncturer havde været gunstigere til dets Fremme. Jeg tilstaaer, at jeg er blot partisk for to af vore Dages Begivenheder, nemlig Amerikas Uafhængighed og Befrielse for at være Colonie, og Grækernes Emancipation fra Tyrkernes Herredømme, vel ikke som Republik, men som en monarkisk Stat; thi Nutidens Grækere kunne ligesaalidet forvente at leve lykkelige som Republikanere, som Oldtidens Grækere kunde det, hvilke lovede i uafladelige indbyrdes Krige og Stridigheder; – for Amerikas Selvstændighed interesserer jeg mig fordi det vil befordre Jordklodens Cultur og Forherligelse; for Grækernes Emancipation fordi jeg er Menneske og Christen, og føler Beundring og Agtelse for Grækernes Ollids Cultur. Desuden er det min Overbeviisning at disse to Begivenheder ligge i Forsynets Plan, og at de skulle gaae igiennem. - Men jeg kan godt begribe og jeg agter det, at den Russiske Keiser ikke vil antænde en almindelig Krig i Europa for at skaffe et eneste Folk en bedre Forfatning. Fyrsterne skulle ikke foreskrive Skjebnen, sin Gang, men lade sig lede af den, blot er det min individuelle Troe, at Grækerne ikke kunne betvinges af deres Fordums Herrer, og at Naboestaterne ikke kunne saa tillade dem at udgiøre en Republik, og derved et Foreningspunkt for Frihedsvindelens Vedligeholdelse i Europa, og at der maae være gjort den fornødne Aftale til at forhindre dette ved Underhandlinger eller ded Vaaben, dersom det giøres nødvendigt; og at dette vil sandsynligt opklares i Aar. Dette har jeg sagt, maaskee dette er de frie At tringer hvorfor man anklager mig; maaskee ogsaa dette er virkeligt sagt for meget, og at man ikke burde sige det. Siden jeg mærker det støder Avisskriveren i Aalborg, saa skal jeg ikke heller sige noget saadant meere; thi jeg ønsker i det mindste ikke at saadanne falske Rygter skulle udbredes om mig; jeg vil da blot holde mig i Fremtiden til den historiske Kritik, og skal min Pen herefter lofte sig til den politiske Conjectur, saa skal det i det høieste kun skee med en Fiær, og ikke som hidindtil med en Vinge. Slagelse den 31te Juli 1823. H. Bastholm.