Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-02-03
Min Troesbekiendelse som Herremand og Statsborger er kortelig denne: Basis for al Statsret, for alle borgerlige Forhold er: Eiendomsret; den er det at Samfundet skylder sin Tilværelse, den er det der begrunder al Moralitet, og Bulver har Ret naar han siger: at naar den løsnes falder Alt hvad Ædel og Stort er. Eiendom har begyndt med Jordbunden, og vil altid gaae ud fra den; den maae opretholdes i sin videste Udstrækning for det største Grund stykke som for det mindste Stykke Papiir, og den der eier en Qvadratmiil Jord maae være ligesaa fuldkommen Eier af den, som Eieren af nogle Qvadratalen er af sit Stykke; det store Stykke kan deles ud i mindre Parter, og netop det, at den store Grundeier kan overdrage større og mindre Dele til Andre og derved meddele Dem fuld Eiendomsret over det Aqvirerede, deviser at han selv maa besidde det med fuld Eiendomsret; thi Jngen kan overdrage hvad han ikke eier. Jngen vil formodentlig nægte at jeg kan sælge min Bondegaard, min Huuslod, og derved give Kjøberen fuld Eiendom derpaa, altsaa maae disse Dele af det Hele være min Eiendom; man inddrømmer mig formodentlig ogsaa, at frie Mænd maae kunde indgaae frie Akkordter, og at hvor ingen Svig har fundet Sted fra nogen af Siderne, ere de begge ligge pligtige at opfylde hvad de have indgaaet; Jngen finder noget at indvende imod at jeg kommer overeens med en af mine Medborgere om at han for Exempel mod 30 Rbd. og nogen Kost, skal rygte og passe mit Qvæg et heelt Aar igjennem, at han i den Tid og mod dette Æqvivalent skal i 565 Dage udføre det strængeste Arbeide om Sommeren, sove i en ussel Hytte paa Marken, om Vinteren i min Koestald, og strax være paa Færde naar en Koe skal kjælve, eller et Kreatur kommer løst, Hans Broder kommer til mig og siger: De har der et Stykke Jord med nogle Bygninger paa, vil De overlade mig det til Leie, da jeg ikke har det Vederlag at give Dem som det er værdt, og de maaskee ei heller vil skille Dem derved, Tingen var nemlig den jeg havde nok Lyst til at være komplet inden det kom til Deputert-Valg igjen, og derfor kjøbte jeg paa Auction efter en Selveier heri Sognet hans Gaard, det kunde nok snart være Aar siden, og jeg maatte altsaa tænke paa at disponere over Gaarden; thi vi Landmænd ere ligesaa bange for Kammeradvocaten som Skribenterne for Generalfiskalen; vi blive derfor saameget snarere enige om Fæsteconditionerne, der gik ud paa at han skulde yde mig noget Arbeide, noget Sæd, og noget i Penge; han var vel fornøiet, og jeg var jo ogsaa paa en Maade tilfreds; men det er evident at han ikke havde meere Ret til mit Jordslykke da han kom til mig, end jeg har til Almeenakrecensentens Bøger, Glober, Korter o. s. v. faaer han nu mere Ret til at beholde min Jord til Eiendom, fordi jeg overlader ham den mod en betinget Godtgjørelse, end jeg faaer til Recensentens Bog han laaner eller leier mig til min Afbenyttelse? Den ene af de 2 jeg har forenet mig med om min Dont, har for 365 Dages Arbeide faaet det Nødtorftige til hans personlige Existents, den Anden har, for det jeg erholder af ham, erhvervet Huuslye, Klæder, Føde, Varme, og mange af Livets Beqvemmeligheder, ikke for sig allene, men for Kone, Børn, Tjenestetiende, og, vel at mærke, dette har han erhvervet ikke for en ubestemt Tid, men for sin og Hustrus Levetid, Hvem af dem har jeg nu for fordeelt, hvem har gjort den bedste Handel, Jeg spor ger den redelige Mand, der kjender Landet, de kjender Verden; savner vores Bondestand noget af Alt dette, Er Selveieren bedre faren end Fæstebonden? Hvor træffer Tilfældet oftest ind at Sønnen faaer Faderens Gaard, blandt Fæsterne eller blandt Selveierne? Dette kunde Skifteforvalterne nærmest oplyse og besvare for dem der ikke veed det, og hvoraf kan det komme at saamange Selveiere forlade deres Eiendomssteder og blive Fæstere, at det hyppigt er Tilfældet er let at bevise.