Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-01-28
Da Enhver, som maatte interessere sig for dette Anliggende, ved atter at gjennemsee mit paaberaabte Stykke i No. 3 vil overbevise sig om, at jeg er uendelig langt fra at have bebreidet Hr. Cancellieraad Haastrup Nogetsomhelst eller krænket ham; saa udfordrer Hr. Kammerraad Drewsens urigtige Angreb paa mig ingen Gjendrivelse. Dog, idet jeg bemærker, at Valget, hvortil Hr. Haastrup aspirerede, var sluttet, da mit paaankende Stykke udgik, bør jeg ved Kammerraad Drewsens Paasagn, at min Meddelelse om Haastrups Votum i Skattebevillingssagen er uefterrettelig, yttre, at ogsaa dette hans Udfald imod mig er ubeføiet, hvilket viser sig af Hr. Haastrups Foredrag i Stændertidenden Side 2448. Men vore forskjellige Meninger i Stændersalen troer jeg ikke vi bør debattere i Landets øvrige Blade. En Mening, jeg derimod har havt udenfor Stænderforsamlingen og navnligen i benævnte Nr. 3, og hvilken har opvakt Kammerraad Drewsens Forundring, vil jeg nærmere motivere. Hr. Drewsen finder det nemlig ikke let at indsee, hvorledes jeg er kommen til at raade, hellere at sende en Bondes til Forsamlingen, end Cancellieraad Haastrup. Jkke at tale om, at Hr. Drewsen her forvansker mine Ord - thi jeg har ikke talt om en Bonde i Almindelighed; men om den valgte hæderlige Bonde, Sognefoged Søren Jørgensen, og følgelig individualiseret min Parallel - vil dog nok Enhver, som tænker lidt dybere over denne Sag, end det synes Hr. Drewsen dennegang har gjort, give min Formening Medhold. At Stænderforsamlingen bør drage al den Jntelligents til sig, som Jnstitutionen giver den Leilighed til at optage, er en Selvfølge af, at en saadan Forsamling af Statsborgere Jntet bør skikke fra sig, uden efter en grundig Undersøgelse; men den bør dog vist nok ikke alt for stærkt constituere sig af Lærde og Magnater, men mindst af dem, som ikke ere de Sidstnævnte ganske uafhængige. Af flere Grunde bør den ogsaa sørge for, stedse at have et ikke ringe Antal af hæderlige Almuesmænd: deels for umiddelbart at erfare Mængdens eiendommelige Speculationer, og Jdeer, deels for at høre mange Localerfaringer og Jnteresser, samt, som ret er værd at mærke, for at befordre Tiltroe hos den store Deel af Folket til Forsamlingen. Hvad een fornuftig og rettænkende Bondemand derfra hjembringer til sin Kreds, enten af Beskrivelse af den Nidkierhed og Sagkundskab, hvormed Folkets Repræsentanter søge at befordre Landets Held og Hæder, eller af aandelig Udvikling, indvirker baade dybere og sikkrere paa Massen, til Held for Kongen og Folket, end det Udbytte, ti Cancellieraader gjøre sig til deres Kreds. Og herfor tilraadte jeg denne Gang, hellere at vælge en Bondemand, som den ovennævnte, end Cancellieraad og privat Birkedommer Haastrup. Om der forøvrigt er noget særegent, som Nogle mene, ved de af en vis Kaste lavede Birkedommere, skal jeg ikke kunne sige; men Hr. Drewsen, erindrer dog nok, at Haastrup i Parlamentsdagene ikke var uvirksom ved at lave Stemmesedler til Bønderne, - og dette private Lavningsystem, der klæber ved hans Embed og Gierning, er der dog, oprigtig talt, Mange som ikke unde. Jeg under det ikke, og over denne Mangel paa Forfængelighed kom jeg heller, ikke i Comiteen om Veisagen, hvortil Haastrup og jeg havde omtrent lige mange Stemmer, som Hr. Drewsen nok vil erindre sig i Forening med Mere, som jeg dog af Discretion vil undlade at berøre. Det er følgelig usandfærdigt, hvad En Vælger af 13de Landddistrict, i No. 9 af den Hempelske Avis, har tilladt sig at yttre, at jeg skulle have gjort mig al mulig Umage for at komme i Comitteer; og om mine Bestræbelser her hjemme, er jeg mig ligesaalidet bevidst at have foretaget noget Skridt, der maatte stride imod Decorum, og end mindre et saadant, som offentlig bør dadles. Kragsberggaard, den 22 Januar 1811. C. H. Hansen.