Norske Intelligenssedler, 1810-04-06
8de Aar. Med al Forordning, hvorved i Kongeriget Norge paabydes en almindelig Jndkomstskat for 8 Aar. i Frederik den Siette, af Guds Naade Konge til Danmark og Norge, de Venders og Gothers Hertug til Slesvig, Holsteen, Stormarn, Ditmarsken og Oldenborg, Giøre alle vitterligt: At Vi, formedelst nærværende Tids Omstændigheder, have fundet uundgaaeligen nødvendigt, til en ny Jndtægt for Vor Skatkammer-Afdrags-Fond, iblandt andet at paabyde en almindeligt Jndkomstskat for 8 Aar. Thi byde og befale Vi for Vort Rige Norge, som følger: 1. Af al Jndkomst, være sig af Capitaler, Jordeiendomme, Huse og Gaarde, geistlige, civile og militaire Lønninger, Pensioner, og al Slags Brugs- og Nærings-Drivt, af hvad Navn nævnes kan, skal i 8 paa hinanden følgende Aar, fra 1ste Juli indeværende Aar 1810 at regne, svares 4 Procent aarligen. 2. Enhver uden Hensyn paa Stand, Kiøn eller Alder er underkastet denne Skat 3. Den beregnes af enhvers rene aarlige Jndkomst, hvorunder forstaaes al netto Provenne, saavel i rede Penge, som i Naturalpræstationer, Emolumenter og Producter, endog dem, den Skatteydende anvender til egen eller Families Underholdning. Naturalpræstationer, Emolumenter og Producter anslaaes til Pengeværdie efter de gangbare Priser paa hvert Sted. 4. Dog maa, 2) er enhver, der ere paa Landet, eller i saadanne Steder, hvor ingen directe Afgivt af Consumtionsvarer oppebæres, de første 50 Rd. af den aarlige rene Jndkonst være afgivtsfrie; b) enhver, som boer i Kiøbstæd, hvor Afgivt af Consumtionsvarer svares, nyde Afgivtsfrihed for de første 100 Rd. af den aarlige rene Jndkomst de samtlige Vore Embedsmænd tilstaaes Afgivtefrihed i det hele for de første 300 Rd. af den aarlige Gage eller Løn, som i rede Penge udbetales dem af Vor Kasse, hvorimod de, saafremt Embeds-Jndkomsterne ei bestaae saadan rede Løn, nyde ikkun Afgivtsfrihed, i Overeensstemmelse med de under foregaaende Litr 2 og bifastsatte Bestemmelser, for 500 Rdlr., naar de leve paa Landet, eller i saadanne Steder, hvor ingen directe Afgift af Consumtionsvarer oppebæres, eller for 100 Rd., naar de boe i Kiøbstæd, hvor Afgivt af Consumtionsvarer svares, og d) entledigede Embedsmænd nyde Afgivtsfrihed i det hele for de første 200 Rdlr. af den Pension eller de Vartpenge, som dem allernaadigst ere tillagte, og Enker efter Vor Embedsmænd for de første 200 Rdlr. af den Enkepension, de nyde. 5. Til Skattens Beregning angiver enhver aarligen, efter den denne Forordning hostrykte Formular, paa Troe og Love og saaledes, som han, en og naar forlanges, derster sig til med Eed at betræfte, det fulde Beløb af den rene Jndkomst, han har havt det sidst tilbagelagte Aar, da Skatten stedse bliver for det løbende Aar at tilsvare af det Beløb, som Yderen i det foregaaende Aar har havt i Jndkomst, hvorunder ogsaa henregnes alt, hvad der i det sidst forløbne Aar er erhvervet, som Capitalforøgelse eller Gevinst, forsaavidt samme ikke hidrører fra Arv eller faste Eiendomme Salg. Altsaa angives i indeværende Aar den i Aaret 1809 havte Jndkomst, i Aarer 1811 indeværende Aars Jndkomst, og saa fremdeles. Paa Umyndiges Vegne skee Angivelserne af deres Værger, og Mendreaariges Angivelser underskrives tillige af deres Curatorer. 6. J enhver Kiøbstæd skal en Commission, bestaaende af Magistraten (hvor ingen Magistrat er, Byefogden) og 2de Byens eligerede Mænd, som Stiftamtmanden udnævner, aarligen forsatte de fornødne Mandtals- og Skatte-Protokoller, modtage de befalede Angivelser og derefter beregne Jndkomstskatten, alt efter de af Os approberede Jnstructioner, som dem fra Vort Rentekammer vorde givne. Commissionerne foretage deres Forretning i dette Aar, saasnart disse Jnstructioner, ere dem tilhændekomne, og i de følgende Aar hver Januar Maaned. Saasnart Mandtals- og Skatte Protokollerne ere forfattede, og førend videre med Forretningerne fortfares, indtræde Vore Stiftamtmænd, enhver for sit Stifts Kiøbstæder, i bemeldte Commissioner; dog forbeholdes det Stiftamtmændene paa ethvert Sted, hvor de ikke selv kunne møde, at constituere en anden Embedsmand paa deres Vegne. For disse Commissioner, enhver paa sit Sted, skulle alle og enhver i Kiøbstæderne Boende eller sig der Opholdende, uden Forskiel af Stand eller Jurisdiction, være pligtige ikke alene at indkomme, efter Jndkaldelse, med de Oplysninger og Efterretninger, som til Mandtals- og Skatte Protokollernes Forfatning og ellers maatte behøves og forlanges, men ogsaa, naar og til hvad Tid de indkaldes, at møde, for at afgive deres Angivelser og Forklaringer skrivtligen eller mundtligen efter den denne Forordning hostrykte Formular; dog i Tilfælde at nogen er hindret fra at møde personligen, da kan hans Angivelse indsendes til Commissionen, men den bør i saa Fald være ikke alene af ham egenhændigen underskreven og med hans Segl forsynet, men og desuden, i Tilfælde at Commissionen ikke kiender hans Underskrivt og Segt, sammes Rigtighed af en den bekiendt Mand ved Paategning bevidnes. 7. Samme Forretninger, som forbemeldte Commissioner saaledes foretage og udføre i Kiøbstaderne, skulle paa Landet, formedelst sammes vidtløftigere Strækninger, være fordeelte imellem visse Fogderie- og Amts-Commissioner saaledes: J ethvert Fogderie skulle Fogden og Sorenskriveren, i dette Aar, saasnart de fra Vort Rentekammer have modtaget den af Os approberede Jnstruction, og siden aarligen i hver Januar Maaned, efter at have affattet behørige Mandtals-Protokoller i Overeensstemmelse med de Mandtaller og ellers fornødne Oplysninger, som fra Præsten i ethvert Præstegield kunne haves, og af ham, ligesom og af enhver anden i Fogderiet paa Forlangende bør gives, efterhaanden begive sig hen til ethvert Præstegield, for der at træde sammen med Stedets Præst og hans Medhielpere, i Forening med hvilke de da af alle i Præstegieldet Boesatte eller sig den Opholdende i og uden for Bondestanden modtage de befalede Angivelser. Disse Angivelser skee paa samme Maade mundtligen eller skrivtligen, som i foregaaende s. 6 for Kiøbstæderne er anordnet, og numereres eller anføres, saavidt de skee skrivtligen, ved enhvers Navn i Mandtals-Protokollen med Fogderie-Commissionens Vedtegning om, hvorvidt den anseer Angivelsen rigtig eller ikke, hvornæst bemeldte Commission sig ikke videre med de skrivtlige Angivelser haver at befatte. Men derimod anfører og beregner samme Commission Skatten af den Jndkomst, hvorom Angivelsen skeer mundtligen, og slutter dernæst sin Forretning. Naar dette saaledes for hvert Præstegield er skeet, indsendes Fogderiets Maandtals-Protokol med vedlagte skrivtlige Angivelser til Amtmanden, som da træder sammen i en Amts-Commission med 2de paalidelige Mænd af Amtet, hvilke Vort Rentekammer efter hans Forslag nærmere udnævner. Denne Commission foretager Mandtals-Protokollerne for samtlige Amtets Fogderier; indhenter de videre Oplysninger, som den maatte ansee fornødne; bedømmer Protokollernes Rigtighed, beregner Skatten af den Jndkomst, som skrive ligen er angiven. 8. Dersom nogen, efter at være indkaldet for Commissionerne, enhver paa sit Sted, ikke indkommer med sin Angivelse til rette Tid, skulle Kiøbstæds-Commissionerne for Kjøbstæderne og Amts Commissionerne for Landet være bemyndigede til at paalægge den, der udebliver, en Mulct til Stedets Fattigkasse af 1 til 4 Rdlr. efter Omstændighederne for hver Dag, hvilken Mulct af vedkommende Commission, uden Lovmaal, ved Rettens=Betiente strax inddrives, og dermed fortfares, indtil Angivelse skeer. Naar i noget Tilfælde maatte være Anledning til at fordre Angivelsens Rigtighed beediget, da aflægges Eeden, efter Vort Rentekammers nærmere Decision, i Kiøbstæderne for Magistraten og paa Landet paa Tingene. 9. Vil nogen paa Landet Boende hellere angive sin Jndkomst for Amts-Commissionen, end for Fogderie-Commissionen, skal det staae ham frit for at afgive Angivelsen forseglet til bemeldte Fogderie-Commission, som indsender den saaledes forseglet til Amts-Commissionen. 10. Naar Kiøbstæds-Commissionerne og Amts-Commissionerne have sluttet enhver sin Protokol, indsendes Protokollen tilligemed en udførlig Extract af samme til Vort Rentekammer, som dernæst udstæder Ordre til Skattens Oppebørsel for det ibende Aar. Skatten forfalder aarligen i tvende Terminer, nemlig: Halvdelen til hver sidste Juni og Halvdelen til hver sidste December. Og er Skatten saaledes for det første Halvaar forfalden til 31te December 1810. Dog ville Vi, til Beqvemmelighed for Oppebørselen, allernaadigst tillade, at Skattens Opkrævning paa Landet maae udsættes til det næste Skatteting efter hver Forfalds-Termin. Det enhver har at yde, erlægges i den Kiøbstæd eller det Fogderie, hvor hans Skat er beregnet, i Kiøbstæderne til Magistraten som siden afleverer Beløbet til Vor Kasse, og paa Landet til Vore Fogder. Flytter nogen fra Fogderiet eller Kiøbstæden, hvor Skatten for ham er beregnet, da betaler han sin hele Skat for det løbende Aar, før han flytter, eller stiller for det manglende antagelig Borgen til den eller dem, som Skat En indkrøbt. Hvorefter alle Vedkommende sig allerunderdanigst have at rette. Thi byde og befale Vi herved Vore Grever, Stiftamtmænd, Friherrer, Biskopper, Amtmænd, Stiftsoverretter, Præsidenter, Borgmestere og Raad, og alle andre, som denne Vor Forordning under Vort Rentekammers Segl tilskikket vorder, at de den paa behørige Steder, saavelsom og af Prædikestolene, strax lade læse og forkynde. Givet i Vor Kongelige Residentsstad Kiøbenhavn, den 8de Februar 1810. Under Vor Kongelige Haand og Segl. Frederik R. (L. S.) Wormskjold. Moltke.