Berlingske Tidende, 1834-11-25
Spanien. (Over Paris, den 12te Novbr.) – De spanske Sager begynde at antage en meget alvorlig Characteer, og de carlistiske Blade give en mørk Skildring af Nordarmeens Tilstand. De Soldater og Officerer, der have forladt Dronningens Armee, bede om Optagelse mellem Carlisternes Rækker. Nogle Soldater fra Vittoria fortælle, at Efterretningen og Fægtningerne den 27de og 28de f. M. har udbredt Skræk i Dronningens Hær, og at Soldaterne truede med at desertere, hvis man paa ny lod den rykke i Marken; af den Grund lader man dem ogsaa blive i Fæstningerne. - Rundtenom hersker der Glæde og Lystighed; de glimrende Sejre have ligesom electriseret alle Spaniere, selv Qvinderne fordre Vaaben, for at stille sig i Kongens Geledder. Alt er forvandlet ved et Trylleslag. Man tilbereder allerede Qvarterer for Kongen paa Veien til Madrid. En stor Mængde, Afsendte og Deputationer strømmer hid fra Madrid, for at bede Kongen om at drage fremad; thi Alt er beredt til hans Modtagelse. – Efterretningerne fra Bayonne lyde dog anderledes, General Mina har nemlig udstedt en energisk og forsonende Proclamation, hvori han bekjendtgjør, at han fra den 4de d. M. af har overtaget Commandoen. Vi have faaet det Hverv - siger han at forstyrre disse Uordenens og Forvirringens Elementer, og, som jeg haaber, ville vi vise disse forblindede og forførte Mennesker, at det er paa Tiden, at de erkjende deres egen Afmagt til at modstaae Nationens almindelige Villie. Jdet jeg retter mig efter Dronning-Regentindens moderlige Sindelag, som gjerne vilde gjenoprette Roligheden i denne Provinds, uden at vore Brødre, hvilke hun betragter som sine Sønner, derfor skulle udøse deres Blod, og idet jeg tillige følger min egen Tilbøielighed, vil jeg tilbyde dem Freden. Men forsmaae de denne, og tvinge de os til at drage Sværdet, da ville vi uden Skaansel forfølge alle Fædrelandets Fjender, og i Hævnens Udøvelse for det ringeste, os tilføiede Onde være ligesaa skrækkelige, som vi paa den anden Side ville være eftergivende mod dem, der fra i Dag af føle Anger og atter ville udsones med os. Denne Proclamation er med uhyre Hurtighed blevet udbredt i Naboe-Provindserne, og man sporer allerede dens stærke Virkning. Endnu bestandig udover Minas Navn en magisk Kraft i disse Egne. Flere Jndivider, der nylig havde fægtet under Don Carlos's Banner, forlode dette paa Efterretningen om Minas Ankomst, for at slutte sig til den nationale Sag - ifølge det christiniske Parties Yttring. Det forsikkres, at Mina uopholdelig vil marschere mod Zumalacarregni, og at denne ligeledes vil marschere mod Mina; et Sammensted af disse tvende synes derfor nær. Andre sige igjen, at Zumalacarregni ej tør vove noget afgjørende Slag, og at Mina heller vil sejre ved Overtalelse end ved Vaaben. - Det seer endnu langt betænkeligere ud i selve Madrid. Den spanske Revolution er traadt ind i en ny Periode, nemlig i en saadan, hvor de Maadeholdne maae gjøre Plads for de Ophidsede, og hvor Rædselsforholdsregler ville høre til Dagens Orden. Det er endnu uafgjort, om General Lander eller General Valdes skal være Krigsminister. Mina skal være stemt for den sidste, dog saaledes, at en Under=Statssecretair forestaaer Forretningerne, medens Generalen selv tager sit Hovedqvarteer i Vittoria, og staaer ham (Mina) bi med Raad og Daad. J General Llauders Person lover sig derimod det spanske Ministerium en Jernarm; det kunde dog feile i dette Haab; thi Llander har hverken Tropper eller Penge, medens Mina staaer i Spidsen for Hoved-Armeen.