Aalborg Stiftstidende, 1829-01-15
Det hedder, at Ypstlanti, efter at have fordrevet Tyrkerne fra Salonas Omegn, har nødt disse til at indslutte sig i hiin Fæstning, hvori de haardt beleires. Tropperne under Sulivten Tavella og de under Commando af General Denzel beleire paa den anden Side et andet tyrkisk Troppe Corps i Lidoritti. De nævnte Corpser skulle efter disse to Pladses Jndtagelse forene sig med General Churgs Tropper, hvoraf endeel staai Mitica, den anden i Paradiesi. Den græske Flotille er vedvarende Mester af Ambrakia=Havbugten. Men alt dette bebuder langtfra nogen blot Defencive fra Grækernes Side, der vist nok ogsaa, om en styrende Politik virkelig aldeles skulde binde Hænderne paa disse, vil falde dem høist besværlig, og lettelig vilde foranledige enkelte selvraadige Foretagender. Man sammenligne nu og forbinde med alt det foregaaende saagodt det lader sig gjøre, den ovenfor i Forbigaaende nævnte Constantinopel Beretning, dat. 23de November. Den nederlandske Gesandt ved Porten skal i Medfør heraf i Udtog have modtaget en Skrivelse fra Herr Stratford Canning, hvori denne til Herr Baron von Zuylen taler og Aftaler i Henseende til den græske Stats Gjenoprettelse. Han forsikkrer at den engelske Regjering derved paa nye har forsvaret Portens Jnteresse, modsat sig Frankrigs Hensigt at udvide Grækenlands Grændser, til Havbugten af Arta og Volo, og kun samtykket i Grækenlands Jndskrænkning til Morea og Cycladerne, hvilket de tvende andre Magter da ogsaa foreløbig havde antaget. For at forberede Divanet paa den officielle Forelægning af denne Beslutning, og for tillige at erfare sammes Mening, meddeelte Herr Baron v. Zuylen Reis-Effendi paa considentiel Vei den tilhændekomne Skrivelse og udbad sig sammes Anskuelser deraf. Med saamegen Artighed Reis-Effendi end paaskiønnede den nederlandske Gesandts Fortrolighed, skal han dog, paa det Spørgsmaal hvad Porten agtede at gjøre, naar den erholdt Magternes Beslutning, og saae sig sat i den Nødvendighed, enten at give samme sit bifald, eller uden sit Samtykke at see Grækenland anerkjendt? undvigende have svaret, og udladt sig med, hvorlunde han, Reis-Effendi, kun var Organet men ikke Siælen af det ottomanniske Ministerium, og han maatte først høre sine Colleger førend han kunde fælde en Dom, eller give et Svar. Hvad ham selv angik, da miskjendte han ikke den engelske Regjerings gode Hensigt, han vilde heller ikke gjøre den franske Regjering nogen Bebreidelse, kun begreb han ikke, at Talen kunde være om Gjenoprettelse af en græsk Stat i hiin Form, saasom han gjorde sig et ganske andet Begreb om den græske Stat, og absolut maatte forbinde Tanken om det europæiske ottomanniske Riges omstyrtning dermed. Jkke Ægina, ikke Napoli havde været Sædet for Grækenlands Herskere, men Jstambul, og havde Porten, engang maattet takke sin Marine for denne KeiserstadsBesiddelse, da maatte den og ved Archipilets Beboeres voxende Marine see Tabet af samme for Øie. Hvorledes kunde man altsaa forlange dens Samtykke dertil! - Antager man nu at disse gjensidige diplomatiske Meddelelser virkelig have funden Sted, da vil man udentvivl, deraf kunne slutte, hvorvidt under Tingenes nærværende Status Portens Anerkjendelse af Ny-Grækenland, selv saa ubetydelig man vil gjøre det, er at vente.