Københavns Adresseavis, 1777-07-02
Tilforladelig Beretning om den forgiftede Viin ved Nadveren i Jürich. (Af Wielands tydske Mercur) Den 12 Sept. 1776, indfaldt den sædvanlige almindelige Bededag, paa hvilken saavel som Søndagen forhen i alle Kirker i Zürich Kl. imellem 9 og 10 Nadveren bliver holdt Ved nogle Kirker havde den Skik indsneget sig, at Vinen blev bragt i Kirken og Aftenen forud, og at alting blev tillavet i Forveye, til den efterfølgende Dag. Dette skeede ogsaa i Münster eller Hovedkirken. Om Morgenen, kom Degnen med sin Datter noget sildig i Kirken, da Klokkerne allerede havde ringet anden Gang, (og altsaa ikkun et Qvarteers Tid, førend Meenigheden skulde samles) for at lukke Kirken op, og at see om alting var i Stand. Dahan kom til Bordet hvorpaa Vinen stod, saae han at dervar spildt Viin paa Gulvet, og da der i sidste Pindse Helligdage var bleven stiaalet af den Viin som stod i 4 store Trækar, (hvorom han den Gang ey havde talt til nogen, saa var den første Tanke der faldt ham ind, at der igien var taget Viin bort; men siden Tiden var kort, løftede han ikkun Karrene af hvilke ethvert omtrent holder 16 Potter op, og fornam af Vægten, at der intet fattedes. Strax derpaa saae han, at en af Træbegerne (som 32 i Tallet stode reen tvede paa Bordet) var ureen. Da Tiden hastede, saa tog han Begeret uden videre Eftertanke, og gav det hans Datter, samt befalede, at det skulde ren sees og Gulvet strax toes med varmt Vand. Degnen troede at hans Tienestepige var Skyld heri, endskiønt hun forsikkrede, at hun havde toet Begerne gandske reene. Altsaa var alting igien i Orden og Tienesten begyndte. Efter Prædikenen som blev holdt af Antistes Ulrich, gik denne, samt Canonicis og Professorerne til Bordet, hvorhan begyndte at læse Liturgien, til samme Tid begyndte Degnen at skienke Vinen af Trækarrene i alle Begere, Under Bordet stode nogle Tinkander, som siden under Communionen af de yngste Geistlige bringes hen til de ældre og af hvilke Begerne fyldes igien, naan de ere ledige. Begyndelsen skienkes ey af disse Kander, men allene af Træ karrene. Saasnart Vinen af Karrene blev skienket i Begerne, saae de nærværende strax, at den ikke var klar, og havde en blaaagtig Farve, nogle forundrede sig meget derover, men da de ey kunde formode noget Ondt, saa tang de. Jsær kunde Canonicus Hes som er Stiftsforvalter og havde leveret Vinen, samt vidste, at den var klar og god, knap holde sig, og troede at hans Betient havde begaaet en Forseelse. De Geistlige ved Bordet communicerede først, nogle drak med Ekkel, andre agtede det ikke, og det verste, hvad nogen formodede, var, at der maatte være skeet en Forseelse. Efterat de Geistlige havde communiceret, gide efter Sædvane med de fyldte Begere allevegne om i Kirken, nogle i hvis Begere den tykkeste Viin var, toge i Betænkning at uddeele den, og spurgte Antistes Ulrich i Stilhed, om de ey skulde tage anden Viin, hvorpaa han vinkede dem, at de skulde giøre det uden Opsigt, de kom altsaa Vinen igien i Trækarrene og fyldte Begerne af Tinkanderne. I disse var Viinen reen og uforfalsket. Begerne som nu gik om iblant Communicanterne fra en Stoel til den anden, vare altsaa langt fra ikke saa ureene, som de forrige, og da der altid paa nye kom Viin af Tinkanderne i dem, saa blev Viinen i Begerne bestandig mindre fordægtig, dog gjorde dens blaaagtige ureene Udseende og sød agtige Afsmag, at mange Communicantere væmmedes, nogle forsøgte ikkun Viinen med Spidsen af Tungen, andre drak uformærked slet ikke, og andre pyttede hemmelig Viinen ud igien. Communionen forrettedes ellers som sædvanlig uden Uorden, og af 1000 eller 1200 Personer som havde været nærværende, talede kanskee knap 100 mere om denne Sag. Saasnart Stiftsforvalteren kom hiem, spurgte han strax den Betient, som havde leveret Vinen, hvad for Viin han havde givet, denne forsikrede, at Vinen havde været klar og reen. Den befandtes ogsaa reen i Tinkanderne, og da Stiftsforvalteren sendte hen til en anden Kirke, hvor de havde faaet af samme Viin, saae de nærværende, at den ligeledes var reen. Degnen tilstod ogsaa, at Vinen havde været klar, da den kom til Kirken, og berettede tillige, hvad han havde seet om Morgenen, Bødkeren forsikrede det samme, og endelig fandtes i Karret, hvori Vinen var bleven baaren til Kirken, endnu lidet, som var ganske reen. Altsaa bleve Trækarrene aabnede, i alle 4 var Viinen, tyk og ureen, da den blev rystet, fandtes til de nærværendes største Bestyrtelse i Bunden et tykt tungt liimagtigt Sediment som var to til tre Tommer høyt. Den lige overfor boende berømte Physicus D. Gesiner blev herpaa bedet at undersøge Sagen, og han fandt saavel denne Aften, som Fredagen derpaa i Selskab med to andre Medici, at dette Sediment var sammenblandet af Most og Leer med spansk Peber der var opløst i Edike, Pigæbler Cotrammonium) Sverdlilier, Flugift og Arsenic. Dagen derefter berettede strax Geistligheden ved Mynster Kirken Sagen for Øvrigheden. Mandagen derpaa den 16de skeede den allernøyeste Undersøgelse, hvorved alle Vedkommende samt Apothekerne bleve examinerede, men der fandtes ikke mindste Spor til at opdage Gierningsmanden.