Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-01-17
Vor Forfatter siger og Belgien: at den spidser Ørene efter den Vind, som blæser over til det fra Holland; at det bliver nødt til at udtømme sine Kræfter, for al holde sig bestandig parat til Krig; og da dette allene saa rige Land nu mangle Contanter, saa beder det alle Liberale at understøtte sig med et Pengelaan, som det er i Begreb med at afslutte. - (For Belgiens Uafhængighed taler ikke andet end de to Omstændigheder: at det er en billig Attraae hos en Nation som man maae ønske opfyldet, at den kan blive sin egen Herre, og for det andet, at dets Uafhængighed forskaffer England og Frankerige en naturlig Allieret paa 4 Millioner Mennesker, som er en billig Recompence for Ligevægtens Forstyrrelse ved Polens Deeling. Men det er tungt at tænke paa at denne Uafhængighed skal blive til Ruin for det retskafne og vindskibelige Holland og at Antwerpen skal retablere sin gamle Flor paa Amsterdams og Rotterdams Ruiner, som er uundgaaeligt. Belgien kiender ret godt Nordenvindens Skarphed, som blæser mod den; men med alt dette er det, ligesom hele Europa uklar om hvorfra Veiret egentlig kommer og hvor det fører hen. Laanet har det imidlertid faaet og det er i nærværende Crisis af en ubetalelig Vigtighed for det: thi deved kommer en Pengemasse i Circulation blandt Folket, det bliver bedre tilfreds, og den ledige Folkemængde bliver beskiæftiget i Krigsstanden. Holland, siger Forfatteren, hyller sig i en hemmelighedsfuld Politik, kiender man end ikke officielt dets politiske Venner; saa synes det dog at have hemmelige (dette fortiener det unægteligen og er berettiget til at have aabenbare Venner, disse kunne let gjettes; thi Blodets og Vinskabets Baand giøre dem kiendelige; enhver maae erkiende det for naturligt og billigt. Men det egentlige Hemmelige ved Sagen er, om det har andre Venner end disse saa naturlige, og om hele Aristokratiet vil erklære sig for det. Det er denne store Hemmelighed hvorpaa alt beroer, og som man vil søge at bringe for Lyset ved de nyeste Underhandlinger i Paris og London, hvorved man vist har tilveiebragt nye Concessioner for at vedligeholde Freden.) Rusland, siger vor Forfatter videre, hæver sig paa nye efter at Prøvelsens Dage ere overstaaede, nemlig Choleras og den aabenbare Mod. stands Prøvelse. Det har en fortræffelig Finance-Administration, herlige Producter og Guldvadskerier, som maae hæve denne Stat til den største Flor, naar alle Mænd af Jndflydelse i Riget vilde entrere i Herskerens milde og omborgsfulde Hensigter (disse Ord ere af en ligesaa stor Værdie, som det Guld der udvaskes af de rig holdige Bierglag. Hvad trænger Rusland andet til end at Adelen i dette store Rige vil efterhaanden af sig selv ophæve Livegenskabet og skiænke Bonden Friehed; end at man vil der arbeide paa at indføre en Middelstand og udbrede en fornuftig og hensigtsmæssig Oplysning. Der er ingen Tvivl paa, at den seierrige Russiske Ørn vil fra nu af, da den har overstaaet sin Crisis, hæve sig til en stor og glimrende Flugt. Men vi ville ønske, at den vil fatte sin store Bestemmelse, tage sin Retning mod Asien og udbrede den Europæiske Cultur til Despotiets Land. Meget er allerede skeet for at opfylde denne store Bestemmelse.) Forfatteren af den omtalte Artikel i anførte Journal slutter den med følgende Ord: Den politiske Constellation er i høi Grad original og det vil ikke mangle Aaret 1832 paa Mærkværdigheder. (Faae vi Fred eller Krig, skal Lady Beau fort nyelig have spurgt Fyrsten af Talleyrand. Jngen af Delene svarede den gamle Statsmand; thi Conferencen maae holdes i Live. - Ved dette vittige og indholdsrige Svar betegnede han med faae Ord det meest Originale ved Aaret 1831 og som udgjorde dets egentlige politiske Charakteer. Mærkværdigheder havde dette Aar forresten nok af. J dets Forløb blev en Keiser stødt fra Thronen; en mægtig Fyrste blev halvt forrykket fra sin, en Konge døde; to store Opstande i Polen og i Jtalien bleve qvalte den første efter den blodigste Kamp; en blodig Land- og en Søekrig bleve førte i al Gesvindighed (imellem Holland og Belgien, Frankerige og Portugal); to Brødre beredte sig til at bekæmpe hinanden; to rebelske Paschaer bleve betvungne; en tredie begyndte et nyt og høist farligt Oprør. To Feldmarskaller og en Fyrste døde af Cholera, hvilken gik over hele Europa, og en Regent over en nye Stat (Greven af Capodistria) blev myrdet. Gud forbyde at Aaret 1832 skal blive mere mærkværdigt end 1831 var det; men skulde det blive det, saa have vi sidst berørt den Omstændighed, som allermeest kan befordre den; thi vel er den Belgiske Byld slem og kan let gribe om sig; men saadant et gammelt og indgroet Onde er den dog ikke som den Græske.)