Ribe Stifts Adresseaviser, 1820-11-24
Under Jndsendt læses følgende i Skilderiet. For faa Aar tilbage gienlød fra Hytten til Palladset kun een Stemme, Løsenet, var Fred, og alle Godes Haab og glade Udsigter vare forenede i dette Ønske, nu ere fom til ser Aar henrundne i Fred, og Menneskene synes ikke at være blevne lykkeligere, tvertimod spores lydelig Utilfredshed og Misfornøielse; selv medens Himmelens rigeste Fylde sees udgydet over Land og Hav, er Tusinde Hierter, omspændte af Skræk og Angest for den tilkommende Tid, ja mange have maaskee mistet alt uden Livet, og Kummeren der ledsager det, som Skyggen Legemet. Unægteligen feile de storligen, der ansee Pragt, Glimmer og Sandselighedens Tilfredsstillelse i og uden for Huset, som en nødvendig Betingelse for at være lykkelig: disse forvirrede og falske Begreber, som have indsneget sig, forjage Huuslivets Glæder og tilintetgier manges Velfærd; men den umættelige Yppighed, smit sommere end Pest, og fordærveligere end selve Krigen, synes ikke at kunne fordrives ved noget andet Middel end Nød og Trang, som kraftig helbreder denne Daarlighed. Dog, et større Ondehærer Samfundet: det er Uhrret Egennytten, som stedse lurende paa Rør, under allehaande Skikkelser opspærrer sit fulde Gab, forat opfluge Kiøbmandens Birksomhed, Konstnerens Flid, Haand værkerens Arbeide, Bondens og Daglønnerens suurt erhvervede Brød vid, ja der gaver haardelig paa Statens Bel. Hvor sieldent er det ikke blevet, at ile til Hielp og Redning for den under Ulykkers Vægt fynkende Medbroder; men ligegaldig at see ham falde, ofte fremskynde eller endog egennyttig drage Fordeel af Andres Fald, det er desværre ikke fieldent. Synes det en, som Hiertet ikke er lukket, saa at det dog som oftest koldt og Villien træven, der hvor Evnen er tilstæde. Men gaves der nogensinde en Tidspunkt, hvor Endragt og Brodersin var uforbigiængelig nødvendige til Samfundsvellets Vedligeholdelse, er det denne; thi er det ikke underkastet nogen Tvivl, at Eiendomssikkerhed og uforstyrret Besiddelse af enhvers lovlige Erboern, er undskillelig forbunden med Statens Vel, saa har denne neppe været haardere angreben end numstunder. Naar f. Er. en Kapital opsiges, hvor er da vel en saadan, stor eller lidem paa billige Vilkaar at faae tillaans strax paa følger sædvanlig Dom, Execution og Salg. Nu sælges Eiendomme for det Halve, ja Fierdeparten af Værdien, og den ulykkelige Eier udiages med Kone og Børn fra Hjemmet, skilt ved Alt hvad han maaskee i en lang og møisommelig Levetid har erhvervet ; ofte ikke eiende meere end det Klædemon, der bedækker Kroppen, maa han i en gieldbunden Usikkerhed gribe til Staven og vandre til godmodige Venner eller Frænder, for at søge Skiul og Ophold for sit og sine Ulykkesfællers elendige Liv, men hvor snart rammer et lignende Uheld, som saa mange ere udsatte for ikke den Vældædige og forlager ham atter ; da maa Communen hielpe, om endog mange dens Medlemmer, ved aftagende Næring, borgerlige Tyngder og en stedse vor ende Fattigskat, selv trænge til Hielp. Man sige kun ikke, at det er Staten ligegyldigt, om Eiendommene tabe deres Værd og hvorledes de skifte Besiddere. Jo, det er tilvisse vigtigt, om en Mængde virksomme og erhvervende Familier berøves Midlerne til deres Udkomme og forarmes; de sørgelige Virkninger ville snart blive synlige. Hvad skeet er, staaer ikke til at ændre, men det er Tid at skundse et Ondes større Udbredelse, hvis Følger er uberegnelige. Forat opnaae dette Øiemærke, er det nødvendigt, at Staten antage sig og dens formuende Medlemmer ile de Betrængte til Hielp Formeentlig lod dette sig lettest iværksætte, naar 1. Samtlige Grundeiere i Stæderne og Distrikterne forenede sig om en Basis for Eiendommenes ringeste Værd, hvortil Asteurance=Vurderingen af Bygninger og Boniterings Taxationen af Jorderne, saaledes som samme var ved Aaret 1800, eller i det mindste for Krigen, med Modisikationer for de Forbedringer eller Forringelser, som i Mellemtiden har fundet Sted, kunde tiene til Maalestok. Denne Værdie garantere samtlige Grundeiere hinanden gienstdig, saaledes, at Laan af saadan Størrelse maatte kunde erholdes mod Panteret i Eiendommene. 3. Til den Ende maatte, under Kongelig Autorisation og ovennævnte Gurantie, et Laanefond oprettes under valgte Repræsentanteres Bestyrelse og Øvrighedens Tilsyn, af hvem Laane eller Creditheviser maatte creeres til et bestemt fornødent Beløb, som ikke maatte overskrides (Størrelsen indrettedes i hvert Tilfælde efter enhvers Behov og Pantets Værdie, lydende paa Sølv og bærende 5 pC. aarlig Rente, ganghar i alle Betalinger, hidrørende fra Capitalomsætninger ved Eiendommes Salg eller Kiøb, i denne eller hiin Bye eller Distrikt, hvor de ere udstedte. Dog maatte offentlige Stiftelsers Midler undtages fra de Tilfælde, hvor denne Betaling kunde anvendes. Overskuddet af de indvundne Renter, efter Afdrag af Fondets Administrationsomkostninger, maatte indbetales til Banken, for a.) at tiene til Repræsentativernes Jnddragelse, og b.) efter denne Afbenyttelse at danne Grundlag til et stedsevarende Laanefond for Grundeiere. Denne Indretnings Varighed maatte for det første bestemmes til 10 Aar, inden hvilket Tidsforløb Nødvendigheden af sammes Vedblivelse eller Ophør maatte tages i Overveielse. Det var i saa Henseende ønskeligt, om Bankcoursen i saadant Tidsrum maatte blive uforandret, da dens Vaklen viser saa mange ødelæggende Virkninger. Foruden denne Indretnings nærmeste Hensigt, at sikkre Grundbesidderne deres Eiendom, og Staten sine nødvendige Jndtægter, vandtes herved, at private Capitaler, som indestaae i Eiendomme og nu mesteparten tabes, hvorved saavel Creditor som Debitor forarmes ikke allene reddedes, men bleve ubundne og fri til Handelens og Næringsdrivtens Fremme, saa at disse ikke behøvede at vorde et Rov, for Egennytte eller Aager. Dernæst vilde det upaatvivlelig have fordeelagtig Virkning paa Coursen og befordre, Sedlernes Jnddragelse, uden at trykke Landet ved kostbare uden eller indenlandske Laan, Da det er vigtigt for hver Enkelts, som for det Heles Vel, at kraftige Midler til at stytte den synkende Grundeier udtænkes og iværksættes, og dette øiemed allene kan opnaaes ved Endragt og giensidig Hielp, saa vil den Retsindige ikke miskiende, men skaan samt bedømme Tankens Yttring, om denne end ikke her findes fyldestgiørende udviklet med Hensyn til Gienstandens Vigtighed, Men hvis disse svage Tober røre Hiertets ømmeste Strenge til Gienklang, hvis dette Forsøg velvillig optages og forædles at kraftfulde Talsmænd, da vil det, underkastet høiere Prøvelse, sk. kert kunde modnes til Udførelse. Jndsenderen skal da skatte den Dag for sin lokkeligste, paa hvilken hans ringe Skierv bidrog til at aftørre Graad og standse den frembrydende Taare.