Ribe Stifts Adresseaviser, 1836-03-18
J en Afhandling i Kbhp. Nr. 51, om Kirkens, Geistlighedens og Skolelærerstandens Kaar i Danmark, siger Hr. Pastor Pontoppidan i Damsholt blandt Andet: Det er ikke allene Kirkens Tjenere, som leve i en fortrykt Tilstand. Kirken selv og det Hellige iblandt os er uden Beskyttelse. Men, da Kirken dog er Statens Forstermoder og Støtte, nærer jeg det visse Haab, at Callisens mandige Tale i Jtzehoe ikke vil blive uden Velsignelse for Kirken. Præstens Ornamenter og Alterdragt er paa flere Steder til Forargelse og Latter. Endnu staae ved vore Communioner vore Altere fyldte med forte Flasker som paa Bordet i en Krostue, o. s. v. Og dog kalde vore Kirkeeiere sig Kirkepatroner. - Men hvortil Kirke uden Kirkedisciplin, uden Orden og uden Tugt, Fornuftig Kirkedisciplin er absolut nødvendig, og det er nødvendigt, som Callisen siger: at Regieringen, udtaler sig lydt og utvetydigt om Gudstienestens høie Værd og Vigtighed og gjenopretter de hellige Dages Anseelse ved kraftige Anordninger." Kirken maa have sine beskikkede Tjenere, og Jngen maa ustraffet kunne tillade sig at gaae ind i deres Embede. Kirken og dens Tjenere maa i det mindste have samme Hellighed som Domhusene og deres Tjenere. Den christelige Cultus maa gives sin Værdighed; hvilken den ikke kan have uden Tugt og Orden, uden Love og et strængere Tilsyn og Forsvar. Og, efter al den Ringeaat, Frækhed, Spot og Haan, vi have været Vidne til, saavel paa Landet som i Stæderne, er det vel at haabe: at vor vise Regjering giver os en ny og strængere Kirkedisciplin, at ikke Licentsen skal tage Overhaand." - - Det maae upaatvivlelig glæde enhver Ven af Fædrelandet, at den hæderværdige Provst Birch har talt Landsbyskolelærernes Sag i Stænderforsamlingen og det almindelige Ønske, som i flere Aar fra mange Steder forgiæves har været yttret og med Varme, forestillet Kongens Cancellie fra Landets forskjellige Skole kommissioner, vil dog nu, som jeg haaber, vorde opfyldt. Lykkes det da saaledes den ædle Birch at bevirke: at Skolelærerne paa Landet overalt i hele Riget erholde den Reglem. Lønenden Afdrag i Offer og Accidentser og dertil Befrielse for Enkepension, og at de i deres Boliger faae en Stue og et Par Kamre mere end de paa de allerfleste Steder have, erholde disse, i Sandhed, Alt hvad de behøve, og ifølge deres Stilling bør have, thi hvorlidet eller meget de saa end have, det have de uden synderlige Udgifter, og dele i den Henseende ikke Skjebne med Præsterne, som ofte maa give med den ene Haand, hvad de modtage med den anden. Jeg nævnede Præsterne, og kommer derved til at tænke paa den offentlige Reprimande jeg for flere Aar siden fik af en Skolelærer, fordi jeg - som han udtrykte sig: ikke havde skammet mig ved offentligen at paastaae, at Skolelærernes Løn var større end mange af Præsternes," og dog vover jeg endnu, efter saamange Aars Forløb, at paastaae: at een trediedeel af Danmark Præster have mindre Løn end mangen Skolelærer i Byens, Lollands Falsters og Sjællands Stifter, subtractis subtrahendis, og tør her dristig kræve Biskopperne i Ribe, Viborg og Aalborg, ja selv det kongelige danske Cancellie til Vidner i denne Sag. Det har derfor været mig paafaldende at erfare de mange Besværinger som ere indkomne til Stænderforsamlingen fra Skolelærere i disse Stifter. Jeg tilstaaer villig: at Skolelærernes Arbeide er møisommeligere end Præstens og ligesaa vigtigt for Stat og Samfund - men skulde Embedsmændene i Staten lønnes efter deres Arbeide, maatte Soldaten og Underofficeren lønnes høiere end Officeren, Copisten høiere end Contoirchefen, Amtsfulmægtigen høiere end Amtmanden o. s. v. Naar Birchs Forslag lykkes, hvortil jeg ønsker al Held og Velsignelse, og Skolelærerne saa ikke gjøre sig Fornødenheder som overstige deres Stilling, Kaar og Bestemmelse, som Ral 10 Febr. 1818. 4 paabyder, saa bør de heller ikke forlange mere. Vore Skolelærere, i Stæderne som paa Landet, maa ikke gjøre Prætensioner, som Forsynet ikke behøver at tilfredsstille. Men jeg kjender ogsaa Skolelærere - og desværre mange - i Ribe Stift, hvis Løn ikke meget overstige Dagleierens, og ønsker jeg derfor dette Stifts i høi Grad betrængte Skolelærere til Lykke med den for Kirke og Skole ualmindelig nidkjære Biskop, Forsynet skiænkede dem i den ligesaa elskelige som høiær, værdige Tage Müller, der føler stærkt og varmt for sit høie og bellige Embede, og visseligen ikke vil undlade at tale de mange fattige Skolelæreres Sag. Skjæbnens Haand har hvilet tungt paa Familier, Price og Lehmann, Dagen før Theatret i St. Petersborg blev et Rov for Luerne, afbrændte det store Theater, som Familien eier i Moskau. Af Brøderne Price opholdt kun Carl sig der; James og Adolph vare i St. Petersborg hos Lehmann. J Moskau har Jngen mistet Livet, men i St. Petersborg skal de Omkomnes Antal virkelig være, hvad de første Efterretninger opgav det til, 126. Jngen af Familien er kommet til Skade ved nogen af disse Ulykker; men den anslaaer sit Tab ved begge Theatres Brand til omtrent 100,000 Rubler (circa 40,000 Rbdlr.) da den ikke havde assueret. (Dagen.)