Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-03-20
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. Jfølge de det Engelske Underhuus af Skatkammeret forelagte Documenter udgjorde Storbrittannien, og Jrlands uindløste Gield den 5te Januar d. A. 801 Million 565,310 Pund Sterling og de aarlige Renter deraf 28 Millioner 64721 Pund Sterling. Som et synkende Fond antages 16 Millioner 596675. Pund Sterling, som skulle forefindes i Landets Casser. Den 5te Januar laae oplagt i England under Toldvæsenets Segl 834302 Qvarter udenlandsk Korn og 178752 udenlandsk Meel. – Hr. Maberly sagde i Underhusets Møde den 5te: at saavidt han kunde udbringe det af den meddeelte Beretning om den indviklede Financetilstand, havde Udgifterne i det sidst forløbne Aar til Landets civile og militaire Udgifter udgjort 26,763,350 Pund Sterling, hvorimod hele denne Udgift tilligemed Renten af Nationalgielden havde i 1792 kun udgjort 15,700000 Pd. Sterl., og Jndtægterne havde dengang kun beløbet sig til 16,212000 Pd. Sterl. Udgifterne til Armeen og Marinen udgjorde i 1762 kun 4 og i 1820 19 Millioner. De dirette og indirecte Skatter udgiøre nu i det mindste 45 PC. af hver Mands Jndtægt. – Uagtet Oppositionen saaledes indlader sig paa at debucere Financernes mislige Tilsland, saa er den dog paa den anden Side i denne Tid meget tilbøielig til at tilskynde Regieringen til at tage Partie med i Fastlandets Anliggender; endskiøndt en nye Krig vilde blot tiene til endnu mere at ruinere Financerne; dette saae man tydeligt af Marqvien af Landsdovns Motion i Overhuset den 2den Marts, angaaende de allierede Monarkers Forhold med Hensyn til Neapel; han dadlede de i den nyeligen udgivne Deklaration opstillede Grundsætninger; han takkede sin Gud for, at han levede i et Land, hvori politiske Secter ikke have gjort store Fremskridt, men at han derfore ikke kunde antage, at politiske Secter ikke skulde være nyttige for at tilveiebringe en Forbedring og Forandring i et Lands Tilstand, naar denne ikke paa nogen anden Maade kan blive tilveiebragt. (Dette ville de Radicale skrive sig bag Øret.) De Carbonaris ere en gammel Sect, som man fatte megen Priis paa saalænge man kunde betiene sig af den til at befrie Jtalien fra det Franske Aag; og nu betragter dog een af de samme Magter, som tilforn ønskede dens Medvirkning til dette Formaal, denne Sect som en Retfærdiggiørelses Grund for sig til at indblande sig i de Neapolitanske Anliggender. Man havde vel paastaaer, at den forrige Regiering i Neapel havde besiddet et mildt og faderligt Sindelag og havde været betænkt paa at indføre betydelige Forbedringer; men denne Regierings faderlige Egenskab kunde han just ikke rose, da Folket bestandigen havde fukket under haarde Paalæg, og ikke kunde glæde sig ved at nyde en personlig Sikkerhed. Han vilde vel ikke dadle Kongens personlige Charakteer; men Misbrugene i dette Land vare stegne til det Høieste. Marqvien forsvarede nu Neapolitanerne med Hensyn til at de have antaget den Spanske Constitution; da den Brittiske Constitution var bleven dem nægtet. Han opfordrede den Engelske Regiering til med Kraft at modsætte sig de af de allierede Magter opstillede farlige Grundsætninger, at protestere offentligt imod dem, og bestemt at frasige sig al Andeel i Forhandlingerne i Troppau og Larbach. Han foreslog derfore, at Huset skulde takke Kongen for, at det havde naadigst behaget ham at forelægge det en Afskrift af Depescherne til Ministerne ved de udenlandske Hoffer, som et Svar paa en circulaire Nate fra Hofferne i Østerrige, Preussen og Rusland til deres respective Gesandte, og at udtrykke dets Tilfredshed med, at Hs. Majestæt har afslaget at tage Deel i Forholdsregierne med Hensyn til Kongeriget Neapel, da disse ikke allene maae betragtes at stride imod den Brittiske Constitutions Grundsætninger; men ogsaa som er Opløsning af den almindelige Folkeret; og endelig at tilkiendegive det alvorlige Haab, at Hs. Majestæt vil anvende at sin Jndflydelse hos de allierede Magter for, om det ikke er for sildigt, at forebygge Følgerne af saadanne Forholdsregler, for mueligen kunne forstyrre hele Europas Rolighed. Foruden Lord Liverpool talede Greve Bathurst imod dette Forslag og forsvarede den Engelske Regierings Beslutning at forblive neutral, han sagde: at han ikke kunde dømme om den Neapolitanske Revolution, som var tilveiebragt ved en Militairmagt og maaskee imod Kongens og en stor Deel af Folkets Villie; han dadlede Neapolitanernes Forhold mod Sicilien; han kunde ikke bifalde den af Marqvien foreflagne Addresse; da den blot vilde tiene til at indgyde Neapolitanerne Haab og forlænge Krigen, nu derimod troede han, at de vilde afskedige deres Tropper og underkaste sig, naar de faae at al Modstand, var forgiæves. Det var mere aabent handlet at erklære Krig mod Østerrig end at overlevere en saadan Addresse. – Motionen blev derpaa forkastet med 84 mod 37 Stemmer.