Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-03
Bidrag til Dagens Historie. (Fortsættelse.) Begivenhederne fulgte paa hinanden Slag paa Slag. Sex Dage efterat den franske Charge. d'Affaires, Bacher, havde overgivet Napoleons Erklæring angaaende det tydske Rigsforbunds Opløsning og dettes Medlemmer havde taget deres Afskeed fra Forbundet, nedlagde Keiser Franz II den tydske Keiserkrone, og erklærede derved høitideligen. og offentligen den tydske Rigsconstitutions Opløsning i hele Europas Aasyn. Napoleon havde nu opnaaet sit nærmeste Formaal. Det tydske Folks sidste Kraft syntes lammet; Almeenaanden var forsvunden; den ene Halvdeel af den tydske Statsbygning var styrtet sammen og den anden i højeste Grad brøstfældig. J Sønden vare Churfyrsterne afskaffede, og i Norden var Titelen endnu til. Preussen søgte under sin Beskyttelse og Styrelse at bringe en nordisk Conføderation istand og indbød dertil især Chursachsen og Hessen, men af Frygt for den alvældelige Nebo nølede de med deres endelige Erklæring. Saaledes syntes det Øjeblik ikke at være fjernet, da det tusindaarige tydske Rige vilde forvandles til en Nyfrankisk Provinds og dets Jndbyggere behandles af de Franske som fordum de saakaldte Barbarer af de overmodige Romere, som tillagde alle Jkke-Romere denne BenævNapoleon antog nu mod Rusland og Preussen samme Mine, som førend Udbrudet af den forrige Krig, saavel mod disse Magter, som mod *) Hvormeget man end havde Aarsag til at harmes over denne Tydsklands uværdige Underkuelse, saa kan den upartiske Grandsker dog ikke istemme de ubetingede Klager over følgerne af den franske Jndflydelse. Man kunde maaskee med de fornødne Jndskrænkninger sammenligne de Franskes. Ophold og Foretagender i Tydskland med Korstogene. Disse, som i sig selv ikke vare andet end Frugten af den mørkeste Overtro, kostede Strømme af Blod, men virkede, som bekjendt, saa gavn ligen paa Europas Cultur, at i den Henseende, Eremitten Peter, fortjente at staae ved Siden af en Luther, da hiins Kamp for Mørket, har, ligesom dennes Kamp for Lyset, givet Culturen et saare stærkt Fremstød. Mangfoldige af de almeennyttige Jndretninger, de Franske have gjort i Tydskland, vil og bør vedblive. Naar Gjenklangen af Napoleons Herskesyge og Daad kun endnu vil lyde svagt i Kroniken, vil mange af hans virkelig ypperlige Foranstaltninger, selv i Henseende til Love, Anordninger a. nævnes med fortjent Høiagtelse. Vi have ogsaa seet, at man selv i Frankrig har beholdt de fleste af hans Jndretninger. Østerrige. Med største Redebonhed skred man til Underhandlinger med Rusland; den russiske Freds underhandler modtog man med forekommende Artighed; mod Preussen vistes den yderste Skaansomhed, lige indtil i August forsikkrede de franske Journater, at man levede med dette Rige i bedste Forstaaelse. Men det varede ikke længe førend Napoleon ganske forandrede Tonen, der især angaves i Moniteuren, hans offentlige Organ. Endnu d. 13 Aug. havde dette Keiserblad en meget fredelig lydende Artikel hvori det hedte, at Østerrige og Preussen havde erkjendt den rhinske Conføderation; at alle muelige Tilberedelser til den franske Stor armees Tilbagevendelse gjøres, og at Fredsfesten vilde finde Sted i Slutningen af September; at det faste Lands Anliggender ere bragte i Rigtighed; at Freden var urokkelig, at Ratificationerne af Fredstractaten med Rusland vilde vorde udvexlet d. 15 Aug. og at Keiser Alexander var meget fredelig findet &c. Men disse klare Fredsudsigter taagedes snart. Allerede d. 4de Sept. fremkom samme Blad med en Artikel, angaaende Underhandlingerne med Rusland, der var af en ganske anden Tone. Heri hedte det nu, at de moralsk politiske Følger af Slaget ved Austerlitz ganske havde sat Rusland ud af Stand til mere at forurolige det faste Land. Det var alt hvad der laae Frankrig nogen Magt paa, og man oppebiede nu roligen det russiske Hofs Beslutning. Den russiske Fredsunderhandler Oubrilhavde allerede undertegnet i Paris Fredstractaten, hvis Ratification skulde udvexles den 15 August; men nu erfarede man fra Rusland, at det engelske Partie havde virket paa det ny Cabinet, at Fredstractaten ikke er bleven undertegnet. Artikken endtes med den Trudsel, at Seiervinderne ved Ulm og Austerlitz endnu vare forsamlede under deres Faner og stode nær ved Skuepladsen for deres Triumph, stærkere i Tal og frygteligere end nogensinde ved en Organisation, hvis Liige aldrig gaves og aldrig vil gives &c. Paa disse Trudsler i Moniteuren fulgte heftige Angreb paa Ruslands og Preussens Politik i alle Journaler, især i Argus og Publicisten. Sandt var det, at Keiser Alexander ikke vilde ratificere den af Opril undertegnede Fredstractat; men Aarsagen dertil fortaug Moniteuren ganske, endskjønt den dog var høist vigtig. Hubrilvar nemlig aldeles uvidende om det otte Dage forud stiftede Rhinforbund, der gjorde et saa ubehageligt Jndtryk i Rusland. (Fortsættes.)