Aalborg Stiftstidende, 1843-06-29
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 17de Junii. Om Danmarks og Preussens Kongers Ophold paa Rugen meddele vi Følgende efter "Preuss. Staatsz." Den 17de Juni om Formiddagen toge begge Majestæterne til Stubbenkammer, og besøgte underveis Fyrst Puthus's nyopbyggede Jagtslot i Granitz, der paa Toppen af et høit Skovbjerg med sine Taarne og Tinder ganske ligner en rhinsk Ridderborg; men fra det midterste Taarn, næsten 150 Fod høit, nyder man en Udsigt, som man vanskelig gjenfinder i denne Deel af Tydskland. Da dernæst den sandige Landtunge, der forbinder Rügen med tilliggende Øer, Jasmunds Høie og Stubnitz's Bøgeskove vare i al Hast besøgte, naaede Toget Kl. 3 1/2 Stubbenkammers Kridtklippe. Denne Breds Natur frembyder, som bekjendt, allerede et af de meest storartede Skuespil. Milevidt til Høire og Venstre bestaaer denne Rügens Kyst af et blændende hvidt Kridtflotte, der fra en Høide af 3400 Fod næsten lodret skraanende ned mod Søen, medens den øverste Rand og alle mindre Skraaninger ere beklædte med det friskeste Grønt fra de gamle Bøgeskove, styrter sig ned til det blaae uendelige Havs Fødder. Seer man Rügen fra dette Sted paa en Dag, som denne, saa kan man gjerne være enig med den Reisende, som har kaldt denne Ø fremfor alle andre Østersøens Perle". Faa Skridt fra det halvkredsformige Svælg, der til Venstre fra Kongestolens Klipper fører ned i Dybet, var der reist et rummeligt Telt, med Tafler for 70 Personer, mod Siden aabent mod Søen. Her sad Kongen af Preussen, ved Siden af sin ophøiede Gjæst, i den muntreste Stemning, glædende sig ved den fortræffelige Monarks Nærværelse, midt imellem de fremmede og indenlandske Gjæster, oplivende Alt ved sin fortryllende, herlige Underholdning, omgiven af sine Stænder, som Værter, der vare ganske lykkelige i Følelsen af ogsaa at have bidraget til, at skaffe deres Konge en Dag, som han selv kaldte en "himmelsk skjøn!". Hs. Maj. udbragte den første Tost for Kongen af Danmark: Vi ville drikke, sagde han, paa den ærede Monarks Velgaaende, hvis Nærværelse gjør denne Dag til en af de lykkeligste i mit Liv og til en af de mærkværdigste for denne Ø. Hs. M. Kongen af Danmark leve!" Efterat derpaa Laandraad v. d. Lancken i Øens Stænders Navn havde udbragt sin Konges Skaal, drak Kongen af Danmark paa Hs. M. Dronningen af Preussens Velgaaende, hvilket Kongen af Preussen strax besvarede med en Skaal for Hs. M. Dronningen af Danmark. Endelig greb Kongen endnu en Gang Glasset og tømte det paa sine kjære og troe rügensiske Stænders, Ridderes, Borgeres og Bønders Velgaaende, i de buldtigste Udtryk udtalte Hs. Maj. sin Glæde over at være i deres Midte. Alt bidrog til at gjøre Maaltidet til et af de muntreste og interessanteste i enhver Henseende. Blikket svævede over en Udsigt af henrykkende Skjønhed. Havet laae i sin hele Majestæt aabent og grændsesløst for Øiet. Til begge Sider var der steile Vægge, der stræbte op mod Krideklipperne, i Midten dybt nedenunder paa Bølgerne Dampfregatten Hekla", der havde ankret under Klippen. Under hele Maaltidet fyrede det prægtige, med 60 pundige Bombekanoner armerede Krigskib, med skarp Ladning Konge salut og ricochetterede sine uhyre Kugler langt hen over den speilglatte Sø. Et Corps Hornblæsere, opstillet i Skoven i nogen Afstand og som accompagneredes af Klippevæggenes Scho, forhøiede Øieblikkets Jndtryk. Conversationen dreiede sig naturligviis ilær om Dagens Begivenhed. Man opsøgte de historiske Minder, som begge Kongers Sammenkomst paa denne i den gammelnordiske Historie meget omtalte Ø, hvorfra man igjennem Kikkerten troede at kjende Sverrigs ligeoverfor liggende Kyster, muligen kunde kalde tilbage. Man saae her for sig Skuepladsen for hine gamle Krige, som i Aarhundreder og just i disse Vande vare førte mellem de danske Konger og Rügens Hedningefyrster, i disse Dage var det netop 675 Aar siden Christendommen blev indført paa Øen af de Danske - den 15de Juni 1168 havde Waldemar den 1ste af Danmark stormet Arcona, hvis øde Volde man saae til Siden i Nordvest, og de paafølgende Dage, efter Øienvidnet Saxos Beretning, ødelagt Afgudstemplet og omvendt de hedenske Rügenere. Man mindedes Landets Skjæbne i de siden den Tid henvundne Aarhundreder, hvorledes det regjeredes af egne Fyrster til 1325, derpaa til den westphalske Fred af pommerske Hertuger, dernæst blev aftraadt til Sverrig, dog under det tydske Riges Høihed, som Godtgjørelse for denne Magts Offre i Trediveaarskrigen, indtil det brandenborgske Huus's voxende Storhed fik Svensk Pommeren indlemmet i sig og Landet endelig 1816 hyldede den hedengangne Konge, ikke alene ifølge Tractater, men ogsaa som et ligesom af Naturen og Historien selv for Preussen bestemt Pertinens. Det forglemtes ikke, at, egentlig talt, havde Preussen ikke faaet Landet af Sverrig, men af Danmark, under hvis umiddelbare Landshøihed det stod iforveien, idet det paa Wiener=Kongressen først afstodes Danmark, men allerede efter faa Ugers Forløb af traadtes af dette til Preussen, hvis nuværende Konge just nu besøgte Landet første Gang og tillige som den første Konge af det preussiske Huus. Endelig forsømte man ikke med varme Ønsker tillige at mindes det store tydske Fædreneland, paa hvis nordligste Kyst man just stod, og hvilket ikke blot Kongen af Preussen med sit hele fædrenelandske Hjertes Fylde, men ogsaa Kongen af Danmark, som tydsk Forbundsfyrste for sine tydske Lande, tilhører. Da Maaltidet var endt, spadserede begge Monarker endnu en Gang omkring Klippens Rand og nøde Udsigten, der end mere forskjønnedes af den nedgaaende Sol. Henimod Aften for det bestemte Fyrværkeries Begyndelse vendte Hs. Maj. tilbage til Puthus, hvor han ønskede at indtræffe med Hs. M. Kongen af Danmark for Nattens Begyndelse.