Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-10-28
Oldsagers Ærværdighed. Enhver som, jeg vil ikke sige er Oldgrandsker, men kun har ringeste Følelse for Oldtidens Mindemærkers Ærværdighed, maa føle den mest levende Jnteresse ved Læsningen af dette ypperlige Værk. Saa omtrent siger Een af vore værdigste og lærdeste Oldgrandskere i sin Recension over Prof. Nyerups Oversyn over Fædrenelandets Mindemærker fra Oldtiden. - Den Maro man finder i dette Skrivt, forhøies og forædles uendelig ved det Forskertalent, og den vidtomfattende Erudition, med hvilke Forfatteren for Læserens Phantasie fremmaner, hvad Tiden, hvad Menneskenes Uvidenhed og Overtroe, samt deres Ringeagt, ja ikke sjelden Foragt for de Ting, der mere eller mindre gjøre os bekiendt med vore hedenske og christne Forfædres Levemaade, Sæder, Religionsbegreber, Sprog, Cultur og Bedrifter, har levnet af Fortidens Mindemærker og Annaler. Men saare maadelig maatte ogsaa Behandlingen af et Æmne som dette være, naar den ikke til gavnende Flamme hos Læseren skulde oppuste den Guist, der endnu var tilbage af Følelse for Vigtigheden, af Nationalaand og Nationalcaracter, hvilke upaatvivlelig maae oplives og vedligeholdes ved et Studium, der - som Een af Historiens ikke uvigtige Hjelpekilder, og i Forening med den - giver os Kundskab om vore Fædres Jdræt og Væsen, samt om den Hæder, vort Folks Fortids Ædlinge erhvervede sig, og Nationen. - Mange af Nyerups Læsere - som før medynksfuld, ja endog haanende saae ned til den, der gav sig af med at lede efter gamle Jnscriptioner, grave i Høie, og randsage Ruiner - vil vistnok med mere Opmærksomhed betragte det, der Tid efter anden, som oftest ved Hændelse, kommer frem af de Gjemmer, hvori det mange Aarhundreder, maaskee Aartusender, laae skjult; og ikke længere under Navn af gammelt Skrab, der ikke duer til nogen Ting, henslænge, hvad deraf maatte komme i deres Værge, i hvilkensomhelst Krog, hvorved det ikke sjelden for evig unddrages den patriotiske Oldforskers Opmærksomhed. Nogle vil endog gaae videre, vil selv eftersøge, eftergrave, og efterforske (eller dog foranstalte Saadant gjort) og ikke blot lade Tilfældet raade for de Opdagelser, der kunne gjøres. Uskrømtet Tak vil disse ydes af hver Fædernelandets og dets Histories Ven. Men dobbelt fortjene de Tak, der endog førend Nyerup saa varmt talte for Conservationen af de nordiske Oldsager, heraf bevarede En eller Anden for Tilintetgjørelse. - Jblandt deres Tal hører den agtværdige Engebret Re voug paa Gaarden Revoug i Vestbysogn. Han modtage herved min Tak for den mig af ham tilsendte Antiquitet. Denne fandtes ved Gravning i hans Have, og bestaaer i en Nøgle af antik Form, og den Messing lignende Metalcomposition, (hvis Bestanddele man nuomstunder ikke kan gjøre Rede for) hvoraf en Deel af de Ting, Kjæmpehøiene indeholde, ere smedede eller støbte. - Gid den Nænsomhed, middel, eller umiddelbar ikke at ville tilintetgjøre, hvad Alderen gjør ærværdigt, forenet med nogen Omsorg for dets Vedligeholdelse, fandtes hos ret mange, ellers dog saa patriotisk findede, Nordmænd. Oldgranskeren skulde da ikke savne Materialier til Studiums Udvidelse og Fremme; og naar Prof. Nyerups Plan, et National-Museum Indretning betreffende, engang bliver realiseret: da skulde dette Museum kunne indeholde en Samling, som Nationen vilde have Aarsag at være stolt af. Christiania, den 21 October 1806. C. H. Sommer, Premierlieutenant og Officier ved det Kongl. Norske Land=Cader Corps.