Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-03-18
Jndsendt. Samtale imellem to Borgere i Aarhuus om Fattigvæsenet. A. Det seer ikke godt ud med vort Fattigvæsen. De Fattiges Antal bliver stedse større, og deres Underholdning, som Følge deraf, meer og meere bekostelig. B. Ja hvoraf kommer det, Saasnart en Haandværksdreng har udlært, faaer han sig en Kjereste, og nu tænker han strax paa at gifte sig; her er saaledes f. Ex. omtrent 70 Skomagermestere, hvoraf en stor Deel har Lidet eller Jntet at bestille. A. Ja det er vel sandt, men enhver Haandværker har dog lært noget, og kan, saalænge han er frisk og sund, sjeldent mangle sit Udkomme, naar han besidder Duelighed i sit Fag, og er Oeconom tillige, thi uden at være dette kan ingen Haandværksmand bestaae i vore Tider, men maa tilsidst falde Byen og Fattigvæsenet til Byrde; men hvad siger De saa om Tjenesteklassen, Gaardskarle, Brændeviinskarle, og deslige? B. At disse slet ikke burde have Tilladelse til at gifte sig førend de kunde bevise at de kunde ernære sig og Familie, thi saaledes som det nu gaaer til, da enhver Tjenestekarl kan gifte sig naar han vil, uden at have anden Udsigt, end at være Dagleier, af hvilken Klasse det nu vrimler her i Byen, maa jo Fattigskatten absolut blive høiere Aar for Aar. Nu er Udgiftssummen til Underholdningen for Byens Fattige over 11000 Rbd., og vil den saaledes vedblive at tage til, som den har gjort i de sidste Aar, hvor skal det saa tilsidst vel kunne tages fra, da mange som nu give Skatten om kort eller længere Tid vil selv behøve Understøttelse, da den virkelig allerede nu er trykkende for Mange, som mangengang selv med stor Besvær maa gjøre Udveie for at udrede den naar Udpantningstiden kommer. A. Men hvad mener De det vil blive til med de mange Handlende som tage til her i Byen i saadan overdreven Mængde, at man virkelig maa grue derfor, B. Det har De megen Ret i, men De kan troe at naar Handelstandens Rettigheder blive nøie overholdt, vil de Fleste af dem som nu er, nok kunne bestaae, som f. Ex. naar det nøie blev paa seet at Jngen af de Mange, som drive Handel udenom, uden at svare nogen Afgift til Byen, navnligen de Flensborgerskippere, disse Snuushaner, der løbe omkring fra Huus til Huus i en 3 til 4 Ugerstid af Gangen, og schakkrer deres hele Ladning bort i gandske smaae Partier, nemlig i et Par Pund Thee, en Dunk Brændeviin, nogle Pund Tobak a. dette skader betydelig hele Handelstanden i Byen. A. Men de kjøbe jo dog nogle Producter igien af de større Handlende her i Byen, hvilket bidrager til Omsætningen og Handelens Florering. B. Ja vel noget, men ikke i Forhold til hvad de sælge her paa Stedet, og de maa jo desuden ikke drive en saadan Detailhandel her i Byen, dette ødelægger de mindre Kjøbmænds Handel, som maa svare Skatter og Afgifter til Byen. A. Vi har jo ingen Lov som forbyder dem dette, og derfor maa vi tie dertil, indtil alle Byens Handlende ophøre at handle med dem, eller indtil det ei længere kan betale sig for dem at komme hertil; og den Tid vil nok komme engang; der er f. Ex. vor nye Brændeviinsbrænder, som lader til at ville drive sine Ting i det Store, og tillige at han forstaaer det, samt har Evne til at udføre det med, en saadan Mand maa vi Alle ønske Held og Lykke. B. Ja det er sandt Havde man flere saadanne Mænd, saa kunde det hielpe, thi naar man kan faae sine Fornødenheder bedre og billigere hjemme, er vel Jngen saa gal at kjøbe dem af Fremmede. A. Men jeg kan dog ei glemme de 11000 Rbd. der behøves til de Fattiges Underholdning og Alt hvad der henhører under Fattigvæsenets Forsørgelsesindretning, det er virkelig en stor Sum; hvortil kan da vel denne Sum bruges, vi har dog Betlende nok aparte, som vi ei kan unddrage vor Medlidenhed, især de Huusarmes Børn, hvis Nød man ikke altid kan taale at see, og derfor som oftest giver dem noget. B. Ja de Halvandethundrede i Stiftelsen koste meget; men jeg og Mange er af den Mening at vi kunde føde og klædde disse for omtrent det Halve af hvad de nu koste, naar vi maatte li citere dem bort til Omegnens Bønder, samt til deres Familier baade her i Byen og paa Landet, ligesom det skeer i Sverrig. A. Hvad for noget, Skeer dette virkelig i Sverrige B. Ja det er en kongl. Foranstaltning, Den som kan arbeide og er skikkelig koster mindst, og enhver af dem behandles som Bondens egne Folk eller Børn; paa denne Maade koste de Fattige mindst for Kjøbstæderne, thi Jngen kan føde et Menneske lettere end en Bonde, og han kan bruge dem i enhver Alder saasnart de kan bestille noget. A. Men hvorledes gaaer det faa Drengebørnene, Blive de ligesom Bøndernes udskrevne til Soldat, B. Nei, naar de ere confirmerede komme de ind til Byen igjen for at ansættes til Haandværker &c.A. Da burde vort Fattigvæsens Repræsentantere virkelig gjøre dem Umage for at blive bekjendt dermed, og ansøge vor Regjering om denne Fremgangsmaade, der vel her ligesaavel kunde gaae an, som i Sverrig. B. Ja naar der bliver givet dem et Vink derom, ville de vel sagtens gjøre et Forsøg derpaa. A. Men hvad gjøres der da med de Syge og Gamle, og Svagelige? B. Til dem indrettes der et Syge= og Pleie huus. Men det er ogsaa det Hele. A. Hvormeget mener De vel saa der kunde spares derved om Aaret? B. Jeg formener, at ethvert saadant Jndivid udsat paa Landet, et vilde komme høiere end fra 20 til 30 Rbd. som vilde blive en 3 a 4000 Rbd. Syge= og Pleiehuset omtrent 2000. A. Hvilken betydelig Besparelse vilde dette ikke blive. Svar til Spørgeren i dette Blad No. 19. Kan det end ikke antages at en Godsforvalter er juridisk forbunden at tage Notice af en Dyrlægges Anmældelse angaaende smitsom Syge blandt Heste paa Godset, hvilket dog kan være tvivlsomt i Følge Forordningen af 28de Nov. 1806, saa kan det dog neppe nægtes at han med Taknemlighed burde ansee en saadan Efterretning i Fald han er for Gaard og Gods hvad en retsindig Forvalter vistnok bør være, thi han var den som bedst og hurtigst kunde drage Omsorg for at hverken Gaardens eller Godsets øvrige Heste kom i Berørelse med de Syge, og da Smittens Udbredelse kunde medføre megen Ødelæggelse, skulde man troe dens hurtige Standsning maatte være kjær for hver Rettænkende og meest for den der i dobbelt Henseende er pligtig at paasee sit Herskabs Tarv. Jord.