Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-30
Udenlandske Efterretninger. Fem til sex Dage førend Wiens Capitulation var denne Stad et Rov for de største Uordener. Erkehertug Carl havde i Nærheden af Staden forsamlet alle Bevæbnede fra Egnen, og blandt de Ubevæbn de uddeeltes de i Tøihuset endnu levnede Geværer. J 36 Timer fyrede denne Skare, men da den havde afslaaet de Parlamentairers Forslag, Keiseren havde sendt til den, og hvoraf endog een tilkjendegav den, at de alle skulde springe over Klingen, dersom de vedbleve at gjøre længer Modstand, saae man sig nødsaget til at angribe. Kl. 10 begyndte man at kaste Granater ind i Staden, og en Time derefter stode 40 Bygninger i Forstaden i lys Lue og Førsten af Esterhazis Palais laae i Aske, Østerrigerne svarede med en svag Canon ild, som varede til d. 12te om Morgenen Kl. 6. Staden sendte nu en Deputation, hvis Formænd vare Førsten af Lichtenstein og Erkebiskoppen i Wien, til Keiseren. Den forlangte at capitulere. Blandt andet sagde Keiseren til den: "man har løiet for eder; man har indbildt eder Russerne holde med eder, og ligesaa at de allerede havde angrebet. Nu kan jeg sige eder, at de have angrebet, og at eders Erkehertug vil blive slaaet; skuffer eder altsaa ikke selv længer; J skal ikke komme under det Østerrigske Huus igien; J skal faae en Første, der i enhver Henseende er dueligere og værdigere at regjere eder." Til Erkebispen sagde Monarken, at det gjorde ham Ondt, at en Guds Tiener i saa høi en Alder har præket Oprør, det eneste, hvorved han kunde gjøre det godt igjen, var at vende til bage til Wien, betræde Prækestolen og præke det Mod fatte. Keiseren lovede at sende en Officier med hans Betænkninger angaaende Stadens Overgivelse. Om Middagen ankom den Østerrigske General Devaux og to andre Officierer i Keiserens Hovedqvarteer, for at slutte Capitulationen og overlevere Nøglerne til Staden. Men Keiseren vilde ikke tilstede nogen anden Capitulation end Overgivelse paa Naade. Man var saa meget mere nødsaget til at indgaae denne Betingelse, som Erkehertug Maximilian havde om Natten forladt Staden med den største Deel af Garnisonen og trukket sig til den venstre Donaubredde. Commandanten, Gener. Ornilly, overgav nu Staden, og den forrige Gesandt ved det Østerr. Hof, General Andreossy, blev udnævnt til Fransk Commandant. Den 12te havde Keiseren udstædt en Dagbefaling fra sit Hovedqvarteer til Armeen, hvori han siger, at han tager Miens forladte Jndvaanere under sin særdeles Beskyttelse, at han vil udøve exemplarisk Retfærdighed mod de Urolige og Ryggesløse. Han opfordrer tilsidst Soldaterne til at være gode mod Bønderne og mod Folket, til ikke at være stolte af deres Lykke og give derved et Beviis paa den guddommelige Retfærdighed, der straffer Utaknemmelighed og Meeneed. – Erkehertug Carl havde medens alt dette foregik i Sinde at gaae over Donau nogle Mile fra St. Polten; men han stødte paa det Bernadottske Corps, som tvang ham til at trække sig tilbage. Et andet Forsøg mislykkedes ligeledes, thi han stødte paa Vandammes Corps, og blev heftig slaaet tilbage. – Keiser Napoleon er med 110,00 Mand gaaet over Donau og forfølger Erkehertug Carl. Wien har faaet 10,000 Mand Besætning og et Observationscorps. - Marchal Massen er strax brudt op til Presburg, den vigtigste Stad i Ungern.