Aalborg Stiftstidende, 1844-03-09
Udlandet. Slutningen af Kolettis's Tale i den græske Nationalforsamling. (See Torsdagsavisen.) Grækenland har feiret en Gjenfødelse og efterat Deeling og Savn af Nationalitetens helligede Baand længe holdt det i dyb Fornedrelse, reiser det sig nu som Hellenernes fælleds Fædreland. Dets Forfatning maa bære Udtrykket af denne Bestemmelse. De frie Grækenland er et fælleds Hjem for alle vore Brødre, som de politiske Begivenheder have kastet paa den fremmede Jord; et Hjem for alle Grækere i hine Provindser, der endnu ikke ere Dele af Kongeriget. Med hvilken Enthusiasmus tænke ikke disse Grækere paa deres Fædreneland, til hvilket deres Hjerters hele Haab er rettet. J Palermo saae jeg ti Tusinde af vore Troesbrødre paa Paaskefesten hvert Aar i høitideligt Optog at bestige et høit Bjerg, hver med en brændende Kjætte i Haanden; der sende de, med deres Blikke vendte mod det frie Grækenland, giødende Ønsker for Hjemstavnens Lykke og alle græske Stammers Forening til Himlen. Ville I, Venner og Landsmænd, vise disse Grækere, der længes efter deres Fædreland som fordum Zions Døttre, tilbage? Ville J nægte dem en græsk Borgers Rettigheder, O nei, jeg læser J Eders Hjerter, at J ville modtage dem, som man modtager en Broder efter lang Fraværelse – thi de have ikke Alle kunne komme at tage Deel i den hellige Kamp for Uafhængigheden, fordi uovervindelige Hindringer lagde sig derimod." "J hvilket Slag have vi ikke seet Repræsentanterne af alle Stammer i den store Familie kjæmpe fælleds for den fælleds Sag? Mindes J ikke Devernakia, hvor den tappre Nikitas har tilintetgjort en Armee paa 40,000 Mand og tilkjæmpet sig Navnet "Tyrkræderen" Hvo kjæmpede ved hans Side? Den uforfærdede Hadsch Christos og de modbevingede Bulgarer. Skal jeg tale til Eder om Karaiskakis Leir, hvor saa at sige hver græsk Familie havde sine Deputerede, Skal jeg fortælle Eder om alle hine glimrende Kampe, hvor Rumelioten kjæmpede ved Siden af Peloponnesteren, Servieren, Bulgaren, Palikaren fra Eubog og fra Cæsarea – Alle for den fælleds Sag for Grækernes Frihed, for vor hellige rettroende Religions Ære! Velan, mine gamle Kammerater, velan J unge Mænd, som skulle blive vore Efterfølgere, lægger Haanden paa Hjertet og svarer mig, er det Ret, at vi strides, om denne eller hin Hellener skal nyde frie Borgerrettigheder i Grækenland, Nei, Eder besjæler ingen lavere Udelukkelsesaand; en meer ædel, meer ophøiet, mere græsk, mere christelig Tanke lever i Eders Hjerter." Med Hensyn til de Misbrug af Magten under den foregaaende Regjeringsform, som nærmest have foranlediget den snæverhjertede Udelukkelses-Anskuelse, sagde Taleren: "Men, hvad have disse Misbrug at bestille med Borgerens Rettigheder, Endnu for faa Dage siden have J levende forsvaret det frie Grækenlands Eenhed med den store østerlandske Kirke. Hvorfor staaer J idag i Begred med at modsige Eder selv, idet J opstiller Kattegorier, idet J inddeeler Grækerne i Classer, hvorledes de efter Ankomst hos os skulle nyde Borgerrettigheder, Ere Hetairisterne, hine Fæller af det store Forbund, som omfattede det hele bytantinske Rige fra Pindus Hyrde til Pariarchen i Constantinopel, græske Borgere eller ikke? Hvo kjender ikke den tappre Capitain Gjorgaki Olympi otti, der tilligemed sine Palikarer sprængte sig med sin Skandse i Luften for ikke at maatte overgive sig til sine Fjender, Den næste Dag kom en fortklædt Kone, med et Barn ved Haanden, til mig; Græmmelse, Sorg og Elendighed hvilede i alle hendes Træk. Hvo er Du, spurgte jeg Konen. Jeg er Enke efter Gjorgaki Olympioti. Mit Hjerte var nærved at briste. Men hvad havde jeg ikke maattet føle, hvis jeg ikke idetmindste havde havt det Haab, at det taknemmelige Fædreneland i Sønnen vilde kunne belønne Faderens Tjenester, og betale ham den Gjæld, som Martyrens Blod havde efterladt os. Hvo vover at nægte Olympiotis Søn en græsk Borgers Rettigheder, og dog er han først 1838. kommen ind i Kongeriget. Jeg anfører kun dette ene Exempel. - Lader os vel vogte os for, i vor Constitution at optage Bestemmelser, der i Fremtiden kunde binde Hænderne paa os; thi vort politiske Evangelium maa være os uantasteligt som Frelserens Evangelium. Hvorledes skulde vi ogsaa kunne for Magterne, for hele Verden retfærdiggjøre vor Forskjel imellem Græker og Græker? Religionen har forenet os, skal nu dens ældste Datter, Friheden, adskille os, Begge Bannere have staaet sammen i Kampen, skulle vi nu efter Seiren vriste dem fra hinanden, Ville vi kun unde os, og ikke vore Brødre, som lede med os, Friheden, Og naar den tidligere Forvaltning har ladet Forket lide, lide meget, er dette en Grund til at det miskjender sine Samfællers, sine Brødres Rettigheder: Besidder det ikke i sin Forfatning Borgen imod saadanne Misbrug? Lader os ikke beplette vor politiske Troesbekjendelse med Forrettigheder og Udelukkelses-Forholdsregler, med en Undtagelses Grundsætning, med en Tvedtagts Aand; men til større Beskyttelse mod Misbrug foreslaaer jeg, at Nationalforsamlingen i et høitideligt Decret griber saadanne Forholdsregler, som den anseet for meest passende for at rense Administrationen. Dette er min Mening." Hans Tale efterlod naturligviis et dybt Jndtryk paa Forsamlingen.