Corsaren, 1844-04-12
Et Besøg i en Høkerloge. Hr. Corsar! - Jeg indsendte til Deres Blad Nr. 6 en Beretning om, hvorledes det var gaaet mig i en tætpakket Høkerloge i det kongelige Theater. Senere har imidlertid Directionen sogt at raade Bod paa Ulemperne ved at lade skrive med store Bogstaver udenfor hver Loge, hvor mange Pladser der ere i samme. Gjort tillidsfuld herved, tog jeg da i Torsdags Aftes Billet hos en Sjoner, da ved Kassen, Alt var udsolgt. Den var til 3die Bænk i Parterrelogen Nr. 21. Da Controlleuren lukkede mig ind, vendte først hele 4de Bænk sig imod mig som en fælleds Fjende. "Til hvilken Bænk skal De? "Til 3die". – Som om jeg havde givet den rigtige Parole ved Indgangen til en Leir, reiste man sig nu af Sædet og lod mig komme indenfor 4de Bænk til Grændserne af 3die. Der sadde fire Mænd, som støbte til Pladsen. Kjæmpekarle var det, lutter Garbrechter. Hver havde sin Mave foran sig, og da de saae mig rykke frem for at indtage min Plads, sagde de Intet, men tænkte vist som Leonidas: Kom og tag den. Jeg er af Naturen lille og spinkel, og jeg er vis paa, at, naar disse fire Mænd og jeg bleve solgte sammen, gav Sælgeren mig med i Kjøbet. Stolende paa denne Spinkelhed forsøgte jeg et Krigspuds. Pladsen er knap, mine Herrer, og hvis en af Dem har Lyst, maa han gjerne sætte sig paa mit Skjød. Jeg ventede, at en af den skulde tilbyde at tage mig paa Skjødet; men de Tre taug haardnakket, og den Fjerde svarede: Nei, Tak, jeg sidder helst hvor jeg sidder. Jmidlertid, havde jeg strakt mit ene Been ind imellem to af dem, men det var kommet i Klemme og begyndte allerede at sove. Høistærede! Mit Been sover, sagde jeg. De ville forhaabenlig ikke, at det skal lægge sig til at døe. Heiberg skriver mig ingen Prolog derover til Erstatning. - Man gjorde da Plads, saa at jeg slap over Bænken, og nu stod jeg opreist imellem dem, omtrent som man seer et enkelt forvildet Rugar i en Sennepsager. Mit gode Lune begyndte at tabe sig, da opdagedes pludselig, at der paa første Bænk var en Plads ledig; den tilhørie en Dame, som ved et mærkværdigt Lykketræf først kom, da Prologen var forbi. En Herre paa 2den Bænk rykkede ned paa første, og jeg i hans Plads. Men, ak! Da jeg vel var bleven skubbet derned, indtog den bagved mig siddende Garbrecht atter sin Stilling, og hans Mave knugede mig med uimodstaaelig Kraft heelt ind mod Pillen. Jeg sad, som om Manden skulde tage et Aftryk af min Bagside og Pillen af min Forside. Om Heden vil jeg ikke tale; jeg var vist bleven kvalt, hvis ikke Tæppet snart var gaaet op og Heibergs "Prolog" havde tilvistet mig Kjøling. Næppe var Prologen forbi, for jeg reiste mig og taus, med Hævnplaner i mit Hjerte trykkede mig udaf Logen. J Forsalen fandt jeg, efter nogen Leden, hvad jeg søgte: En høi, svær, energisk udseende Mand. "Vil De gjøre mig den Fornøielse, at modtage min Billet?" spurgte jeg ham med indsmigrende Stemme. - "Gjerne, hvor meget koster den?"- "Aldeles Jntet. Jeg forlanger kun, at De skal gaae ind og skaffe Dem en Plads paa 3die Bænk." - "Det skal ingen Nød have!" raabte Manden og ilede ind, efter at have givet mig et taknemligt Haandtryk. Et Minut efter hørte jeg, hvorledes det knagede i Ribbenene inde i Logen, og trøstet gik jeg hjem.