Almuevennen, 1844-10-09
Den 12te Octbr. holdtes atter et Møde i Ny kroe, hvor Formanden foreslog at Foreningen fremtidig skulde være en Landcommunalforening istedetfor en Sogneforstanderforening, og efterat han havde udviklet Grundene herfor blev dette eenstemmig vedtaget. Han foreslog dernæst at man antog de Love der vare vedtagne for en lignende Forening i Roeskilde Amt. (See Almuevennen, Nr. 32, 1843). Huusmandssagen forhandledes, men da samtlige Sogneforstanderskaber alt havde afgivet deres Betænkninger desangaaende, toges ingen videre Beslutning i denne Sag. – Man besluttede at opmuntre til Aften skoler og Læseselskaber, baade for den Nytte de i og for sig kunne stifte, som for derved at afholde Ungdommen fra Spil og Aftenvandringer. Ligesaa besluttedes at opfordre Sognebeboerne til at indtræde i Assuranceforeningen for Landet. – Veivæsenet, samt Skole= og Fattigvæsenet discuteredes, for at det herved Yttrede, kunde nærmere forhandles i Sognene. Endelig foretoges, paa Formandens Opfordring, nyt Valg af Formand og Viceformand, hvor da valgtes Capitain Jespersen til Formand med 62 Stemmer og Gjæstgiver Maxen til Viceformand med 29 Stem, mer. Den 2den 1844 April afholdtes et Møde i Holbek. Da der ved dette Møde var en betydelig Deel flere tilstæde, end ved forrige Møde, anmodede Formanden om at de som ikke endnu havde tegnet sig som Medlemmer, men ved deres Nærværelse syntes at interessere sig for Foreningens Formaal, vilde tegne sig paa den udlagte Liste. Ved Optællingen viste det sig derpaa at 172 Medlemmer havde tegnet sig og betalt Contingent. Formanden oplæste derpaa et Brev fra Amtets Landboforenings Formand, Godseier Meldahl, hvori man underrettedes om, at denne Forening ved dens sidste Møde havde besluttet at træde i nærmere Forbindelse med Communalforeningen, og havde overdraget ham som dens Formand at indlede Underhandling herom. Efter at Forskjellige havde yttret sig paa forskjellig Maade herom, besluttedes det, paa Grund af Sagens Vittighed, at nedsætte en Comitee, som med bemeldte Formand kunde afhandle denne Sag, dog paa Foreningens nærmere Approbation. Til denne Comitee valgtes, Ole Jensen af Bjergbye, Jens Gregersen af Kundby og Caspar Jørgensen af Ulkestrup, Da der mundtlig ved forrige Møde skeete flere Opfordringer til at faae forfattet en Ansøgning til Kongen og Sænderne og Eiendoms og Arvefæstes Fremme, og flere skriftlige Anmodninger senere desangaaende vare indkomne, hvori det formeentes at den burde udgaae fra Foreningen, blev denne Sag foretaget. Den vatte en almeen Jnteresse og livlig Discussion. Forsamlingen var tilstæde som Gjæst, indført af nogle af dens Medlemmer, den bekjendte dygtige Huusmand, Peder Hausen fra Lundby, som udbad sig Tilladelse til at oplæse een af ham i lignende Retning forfattet Ansøgning, tilligemed tvende andre, ogsaa sigtende til Bondestandens Tarv. Efter et næsten eenstemmig yttret Ønske af Medlemmerne, skere dette. Man erkjendte meget Godt i dem, men da deels P. Hansen ei tilhørte, Amtet fra hvilket den først omhandlede Ansøgning skulde udgaae, og man deels ikke i det Hele kunde billige dem, eller enkelte Yttringer og Anskuelser i dem, betragtedes deres Oplæsning kun som en aldeles privat Sag, udenfor Foreningens egentlige Forhandlinger. Man besluttede at der skulde udvælges en Commitee til at forfatte Udkastet til den omdiscuterede Ansøgning, og at den, antagen, ei alene skulde kunne underskrives af Foreningens Medlemmer, men af Amtets Beboere i det Hele, Der blev udtalt som Forsamlingens almene Villie og Anskuelse, Misbilligelse af Fæsteauctionerne, og at der nu forlanges omtrent ligesaa mange Tusinde Rbd. i Jndfæstning, som for Hundreder, hvilket man meente var ligesaameget imod Statens Vel, som imod Bondestandens og Agerbrugets Jnteresse, at man ingen Uretfærdighed ønskede selv at lide, og ligesaalidet at tilføie Andre den; at man kun ønskede Statens og med den Bondestandens Vel fremmet paa den bedste, den retfærdigste Maade, uden Nogens Forurettelse; kort man vilde kun hvad Bondevennen, Danmarks Konge, Frederik den 6te og de Hædersmænd, der i hans første og bedste Dage stode ham nær, vilde, og der kan man ei let lægge noget urigtigt. Man burde troe, at naar Christian den 8de lærer Bondestandens Trang og Ønsker rigtig at kjende - og det kan han kun lære af den selv, thi den der har Skoen paa veed bedst hvor den trykker – vil han og handle som hans Formand, thi det har han jo lovet. Alle Yttringer gik ud paa at betragte Fæstevæsenet som et stort Onde for vor Tid, om det end i sin Tid havde været et nødvendigt Onde, meentes Tidens Fylde forlængst at være kommen da det burde afskaffes. Til at forfatte Udkast til Ansøgningen udvalgtes 5 Medlemmer, alle af Bondestanden, nemlig Hendrik Larsen i Weddinge, Ole Jensen i Bjergbye, Skolelærer Gleerup i Udbye, Casper Jørgensen i Ulkestrup og Jens Gregersen i Kundby Det vedtoges at Foreningens Vedtægter eller Love samt Liste over Medlemmerne skulde trykkes, og et Expl. tilstilles hvert af Medlemmerne. Ligeledes besluttedes at overlægge i samtlige Sogneforstanderskaber, hvorledes efter Rentekammerets Forslag, en ligeligere Fordeling af Veiarbeidet bedst kunde iværksættes. Sogneforligelsescommissioner fandtes meget anbefalingsværdige. – Flere udtalte Ønsket om en ligeligere Behandling i Sognene af adskillige Fattigvæsens sager, navnlig Behandlingen af Betlere, Løsgængere, og dem som gaae paa Omgang. Dernæst omhandledes hvorvidt Sognefogderne ingen Fritagelse burde have for communale Byrder, for denne deres Bestilling. Næsten eenstemmig antog man, efter nogen Discussion, ikke at kunne tiltræde den Anskuelse, der syntes at have andensteds gjort sig gjældende, at de ikke burde have Godtgjørelse, da man her meente, at den i Regelen kun var et ringe Vederlag for deres ofte besværlige Bestilling, naar de vare som de burde, og i andet Fald burde de ei længere vedblive at være Sognefogder. Man var ligeledes temmelig enig i, at Sognefogderne burde vælges, eller i det mindste indstilles af Sognene eller Sogneforstanderskaberne; om de kun burde vælges paa 6 Aar af Gangen, vare Meningerne mere deelte. Slutteligen underrettede Formanden Forsamlingen om Thorvaldsens Død og Begravelse, og knyttede dertil nogle Betragtninger over det Glædelige og Opmuntrende der ligger den Velsignelse Forsynet især har skjænket vor Tid, at i den ufortrødne Flid, forenet med Talent og Duelighed, kan bryde sig en Bane, langt hæderligere og rigere paa Held for sig selv, sine Medmennesker og sin Samtid, end den Glands som fornem Fødsel eller Rigdom kan give. Dette oplystes ved flere Exempler, og navnlig ved Thorvaldsens, der var født i simpel Stand og Fattigdom, og dog havde, ved Kundskaber, Flid og Talent skaffet sig en Hæder, større end mange kronede Hoveders, saa at hans Navn vil med Berømmelse nævnes Verden rundt, naar Faa eller Jngen mindes af de høibaarne Herrer, som nu have levet.