Viborger Samler, 1823-01-11
(Af Altoner Merkur Nr. 207 og 209 fortige Aar uddraget.) Ligesom enhver Ting har forskjellige Anskuelsespunkter og ligesom hvad der et gavnbringende for en Mængde ukyndige Børn især i store Stæder, kan være alt for bekostelig og mindre nyttigt i smaa Stæder og paa Landet, saaledes har man troet, at følgende Uddrag ikke ville læses uden Jnteresse Det er fremkommet i Anledning af en Artikel i Altonaer Merkur der omtalte et i Skilderiet fremsat Forslag om aldeles at ophæve Skolelærerseminarierne i Danmark, og er forfattet af den Kongl. anordnede Kommission i Eckernforde til den indbyldes Skoleunderviisnings Fremme i Hertugdommene, underskrevet af Krohn, zur Mühlen. Eggers. Det Vigtigste deraf lyder saaledes i Udtog: "For de Folkefærd som ere udrevne af den mørkeste Uvidenheds Tilstand og en dyrisk Raahed, kan den aandsdræbende Bell-Lancasterske Læremmethodvel i nogen Tid være nyttig; men, i et Land hvor der tales om sand Folkedannelse, i et Land hvor Jndvaanerne allerede staae paa et høiere Rulturtrin, kan det ikke falde nogen Overskolebestyrelse ind at ville begunstige en slig Underviisnings-Mekanisme " og, dog synes en stor Deel Kirke- og Skolelærere i Hertugdømmene at frygte for, at dette er Hensigten af den efter Kongelig befaling paa Christians Pleie huus indrettede Normalskole for den indbyrdes Underviisning. En følge af, at man deels med Ligegyldighed deels med Modbydelighed betragter denne Skoleanstalt; denne Frygt har faaet Næring ved det i Merkuren No. 198 anførte om "At man havde læst et Forslag om Skolelærerseminariernes Ophævelse i Danmark." Denne Bekymring har forplantet sig heromkring - og, da vi have erfaret den, og troe, at denne Frygt skaber den Sags Fremme som vi virke for, saa holde vi det for Pligt at meddele de Grundsætninger efter hvilke Commissionen hidtil har virket, der aldeles betager Vedkommende slig Bekymring. Paa den Høide hvori Skolevæsenet i Hertugdommene og, efter danske Skribenteres Vidnesbyrd, i det øvrige danske Rige staaer, skal der i Skolerne ikke allene bibringes Børnene Kundskaber og Færdigheder, men deres Barndomskraft skal og dannes og udvikles. Underviisningen skal ikke allene være belærende, men opdragende og dannende. Til dette Øiemeds Opnaaen er det ikke nok, at de øverste Skoleklassen, arbeide; Nri, dertil maae især den underste Klasses Underviisning medvirke, for at tilberede den indre Kraft for øverste Klasse. Spirer ikke tidlig Kraften for Læregienstanden hos Børnene faae de en saa stor Mangfoldighed af oversladelig Kundskab, at de siden ikke have Sands og Samling for det Grundige - vildes ikke Børnenes Tænkekraft, Dømmekraft og Fantasie, der leder Hjertet, da kan intet umyndigt Barn træde i den opdragende Skolelærers Sted. Derfor har, i vores efter Kongelig befaling oprettede Normalskole for den indbyrdes Underviisning, Skolelærerne i alle Fag været Dem, der gave den egentlige Underviisning i Lærefagen: Læsen, Skriven og Regning, paa en aands dannende Maade. Imedens Læreren saaledes arbeider med en Lectionsklasse og underviser den paa en Maade der forøger dens Kundskaber, øves de øv tige Afdelinger under Medhielp af Underlærerne. Det er indlysende, at ved en saadan approberet Anvendelse af den indbyrdes Underviisning, Ingenkan falde paa den Tanke: at ved denne Læremethodes Anvendelse, Skolelærer-Seminarier skulle vorde overflødige; thi denne Skoleindretning kræver Lærere, der, 1) have grundig Elementarkundskab i alle Lærefagene de skulle undervisse i, efter den gradvise Fremgang, der fast indpræger sig de enkelte Deele i deres Sammenhæng, det de for Alting saameget mere maae studere, som Elementarunderviisningen, ifølge sin Natur, ikke kan andet end være grundig. 2) der, ifølge deres Kaldspligt, i alle Deele og med Flid have studeret Opdragelses videnskaben og Opdragelseskonsten, baade theoretisk og praktisk og - som søge deri idelig at gjøre sig fuldkomnere -Men blive altsaa dannede Lærere, endog hvor, som her, Skole er anlagt for indbyrdes Underviisning. nødvendige; saa kunne Ophævelsen af Skolelærerseminarier derfor ikke finde Sted. Seminarierne blive dog altid de hensigtsmæssigste Dannelsesanstalter, baade for Skolelæreren og dennes Videnskab - Jngen Præst eller anden Mand har den Tid og Leilighed til at være og blive Det for Skolelæteren det skal dannes som en egentlig Seminariilærer og hans Medhielpere. Jngen anden kan heller gjøre saameget Fremskridt i dette Fag som De, der ere forpligtede til at studere det fra Grunden af og ved at gjøre sig bekjendte med den nyere Litteratur i Faget, have Leilighed til at fuldføre dette Studium. - Naar man altsaa ymter om Skolelærerseminariers Ophævelse maae dertil være en anden Grund end den indbyrdes Underviisning - Kun en Sværmer for den Bell=Lankasterske Methode eller en Præst og Skoleinspectør, der ønskede Almuens Hensynken i de forrige Aarhundredes Dumhed, kunne, paa saadan Grund, ønske Seminarierne ophævede som overflødige - Dersom Folkets Lykke og Velstand fortrinlig beroer paa Ungdommens Dannelse, en Sandhed som vor oplyste og populære Regjering ved saamange Indretninger har anerkjendt, saa vil den vist nok finde Midler til, hellere at spare paa andre Maader end at formindske Seminarierne i den Grad, at de ikke vare tilstrækkelge til at danne de behøvende Skolelærere for Landet.