Københavns Adresseavis, 1759-09-03
J saa vidtløftig en Stat som China er, hvor J udi der er saa stort et Antall af Steder og saastor en Mængde af Jndbyggere, vilde alting opfyldes med Forvirring og Uroe, dersom Politie Forordningen, hvilken man der paa det allernøyeste maae tage i agt, ikke forekom endog den allerringeste Uorden. Den Rolighed som hersker derinde, er en Virkning af den vise Lov som man har givet samme. Enhver Stad eller Bye er deelt i fire Parter; Enhver Part har sin Hovedmand, som vaager over et vist Antall Huuse. Han skal svare for alt det som passerer derudi, og om der skulde komme nogen Oprør og han ikke strax melder det hos Mandarin, saa blev det meget haardeligt straffet. Paa samme Maade maae Huusfædrene svare for deres Børns og Betienteres Opførsel. Man holder sig derfor til den som har ald Magt, naar hans Underhavende, som er ham ald Lydighed og Ærbødighed skyldig, har begaaet nogen Gierning som er strafskyldig. Alle, indtil Naboerne, ere ved en uformodentlig Hændelse forbunden at hielpe hinanden, som for Exempel: et Plynderie som skeer om Natten, og i deslige forekommende Tilfælde, skal det ene Huus være ansvarligt for det andet. Der er i Porten ved hver Bye en god Vagt, som udspørger alle dem som kommer derigiennem. Skeer det nu, at noget besynderligt giør et Menneske mistænkt eller at hans Ansigtes Skikkelse, hans Opførsel eller hans Sprog tilkiendegiver at han er fremmed, saa bliver han strax angrebet og man melder det hos Mandarinen. Det er en af deres Hoved Leve=Regler, og om hvilken de troer at den drager det meste til en god Re Aa Kiøbenhavns 4. Regiering, at de ikke tillader Fremmede at sette sig ned i deres Rige. Foruden deres gamle Vildskab og den Foragt som de legger paa andre Nationer hvilke de anseer som Barbarer, ere de forvissede om at Forskiellen blant Undersaatterne vilde indføre Forskiel i Sæder og Skikke iblant dem, som Tild efter anden kunde give Anledning til Stridighed iblant Personer, siden kunde der oprettes Partnier, og endelig kunde det komme til Oprør, hvilket vilde forstyrre Rigets Rolig hed. Men naar Natten begynder bliver Byens Porte nøye tillukkede. Man tillukker ligeledes den Slagdom som er i hver Gade. Fra et vist Sted til et andet staaer Skildvagt som anholder alle dem der lade sig finde paa Gaderne. Der er endog paa nogle Steder en Patroul til Hest, som bestandig rider paa Volden og forretter Runden. De sige: at Natten er beskikket til Roe og Hvile, og Dagen til Arbeyde. Lovene bliver saa nøye taget i agt, at der slet ingen skikkelige Folk lader sig finde paa Gaden omNatten. Naar det hender sig engang at manantreffer en, saa anseer man ham, enten for en Menneske af den sletteste Pøbel, eller og for en Røvere som søger at giøre en ugudelig Gierning ved Skiul af Mørket og arresterer ham strax. Det er derfor særdeles farligt at man ikke er hiemme i sit Huus paa den Tiid, og er det meget besværligt at undflye for Lovens Strenghed om man endog var uskyldig. Der er i hver Stad store Klokker, eller en Tromme af overmaade Størrelse, som tiener til at observere Vagten om Natten. Hver Vagt bestaaer af to Timer, den første begynder om Aftenen Klokken 8. Jværende disse 2 Timer, slaaer man undertiden engang enten paa Trommen eller paa Klokken. Naar den har Ende og den anden Vagt begynder, saa slaaer man to gange saa længe den varer. Ved den tredie Vagt slaaer man tre gange, og paa den Maade farer man fort ved alle Vagterne, saa at man hvert Øyeblik omtrent kand vide hvad for en Tiid det er paa Natten. Klokkerne har ingen stærk og overeensstemmende Klang, saasom den Hammer som man slaaer paa dem med, hverken er af Jern eller Metal, men ikkun af Træ. At bære Vaaben er kan Krigsfolkene tilladt, og de samme ere kun sædvanlig viis bevæbnede naar de skal giøre deres Tieneste, som for Exempel, i Krigstider naar de ere paa Vagt, naar de skal mynstre, eller naar de skal følge Manda rinen; foruden dette opvarter de deres Forretninger eller gaaer i deres egne Haandteringer.