Norske Intelligenssedler, 1768-05-04
Nordske Jntelligen Noer No. 18. Onsdagen den 4. Maji 1768. Korte men oprigtige Tanker, over Hr. Johan Friderich Larsen. Af Støvets Glands forvirres daarligt Bye, En Gierrig er af Guldets Farve blind, J Vellyst sig den Lade kand fornøye Og Blodet af den Fattig suer ind, Han visner hen, han gaaer al Kiødets Gang Og Daaren ham istemmer Ære-Sang. Det fulde Skin af Himlens Morgen Gave, Een Dydens Tolk, som Udyd hadede, Som stræbede: at Fattig kunde have J Nøden Hielp, og ingen skadede. Hans Livets Lys udslukkes, og han døer, Og Digteren Ham dog ey roose tør - :Mon--- ey-- fordi, Han brugte sine Dage Til andres Gavn og til sin Guds Behag, Hans Aand undgik Uroligheders Plage, Og tarvelig Han levede hver Dag; Hans Tids-Fordriv var Gudsfrygt, Fliid og Lyst Til idel Godt, som blev i Død Hans Trøst. Hans Hierte man een Helligdom bør kalde, Hvor Himmelen tilbørlig Høytid fik, Hvor Tankerne for Skaberen nedfalde Og Villien til Offers villig gik--- En saadan Mand var Byens ægte Ziir For skiønsom Siæl som denne Roos ham giir, Fra Aafiords Præstegield i Tronhiems Stift berettes følgende af 26 Martii 1768. Da man afvigte Aar i Tidenden No. 86, fra Salingland i Jylland haver observeret at Korn-Avlingen i forgangen Høst haver været særdeles overflødig og som noget stort anseet, men uagtet at Norge regnes før et ufrugtbart Land, da er saadan Overflødighed her gandske almindelig, allene det er Forskiellen, at vores Korn fryser bort formedelst den alt for tillige endeel Aaringer indfaldende stærke NatteKuld; men da vi nu i endeel Aaringer haver havt en stor Misvæxt formedelst enten alt for stor langvarig Tørke eller og alt for fugtig Sommer, da Jorden derved ligesom haver hvilet, saa kand man have Aarsag at give en tilforladelig Efterretning fra dette bekiendte Sted Aafiords Præstegield, at man i forgangne Høst 1767. haver anseet Korn-Avlingen for megen overflødig, da man ved Eftersyn er bleven vaer at af et Bygkorn haver opvoxet 5 a 6 Straa, og paa et hvert Straa haver man tællet 60 a 70 Korn, og af Havre henimod 80, dog ikke saa mange Straa af et Sæde-Korn. Men saa glædelig denne Velsignelse maatte blive anseet af gode Patrioter, saa beklageligt vil den blive, naar man skal meddeele Læserne, at Stædet, formedelst de indfaldende slette Aaringer, ikke var forsynet med den fierdedeel af Sæde-Korn, saa at de fleeste endnu maae betiene sig af FuruBark til Livets Ophold, hvis igienstaaende Stamme vil i mange Aar være et stort Vidnesbyrd, om dette Stæds nærværende nødlidende Tilstand; Ja disse unge Træers store Ødelæggelse kunde endnu ikke have reddet dem for Undergang, hvis ikke Almisse fra andre Formuende og endnu den tilstrækkeligste som blev given ved vores allernaadigste Konges høje Salvings-Fæst over Bordet hos Hr. Stiftbefalingsmand v. Grambow, da de der forsamlede, som ville udvise sin store Glæde ved denne saa højtidelige Fæst, behagede samtlig at glæde dette Stæds saa almindelige Fattige med en anseelig, Gave, som tilforn i Aviserne er relateret; og hvis Gud ikke vil give sin Velsignelse af Søen, kand man ikke giøre sig noget Haab om at de kand blive reddet fra deres nu værende tryble Omstændigheder, og da nu alt Haab er ude om Skrei-Torskens Komme dette Aar for disse højt-trængende Bønder, maae de alt for beklagelig, endnu som før, betiene sig udaf de endnu igienstaaende unge Furu-Træers Bark, og hvad som formuendes Folk, ved en eller anden Leilighed, af Christen Med hed vilde forunde dem.