Jyske Efterretninger, 1769-08-18
k Betlers underlige Tildragelser (! sombrosius Gwinett var fød i Canterbury, hans Fader, en Kiøbmand der paa Stedet, forsendte ham til Hr. Procurator Robertii, efterat han til sin Alders 16de Aar havde gaaet i Skole, og hans Søster blev giftet med Hr. Sawyer, som satte sig ned ikke langt fra Deal. J Aaret 1709. den 17 Sept. foretog han sig med Hr. Roberts Tilladelse en Reise til Deal, for der at besøge sin Søster, Veyret var meget slet, og Veyen tillige meget ond, saa han først imod Aften naaede til Staden. Kl Hav. () Disse ere uddragne af et Engelsk Skrift, kaldet: The Lise and Aventures Sc. trykt i London 1769. Havnen laae fuld af Skibe, thi Engeland havde da Krig baade med Frankrig og Spanien, og Staden vrimlede af Mennesker, eftersom der paa samme Tid var Market. Gwinett kunde i første Vertshuus, hvor han steeg af, ingen Seng faae, og maatte, uagtet han var meget træt, dog igiennemløbe heele Byen, for at bekomme et Sovested; men efter forgiæves Omløben vendte han tilbage til forrige Vertshuus, og bad Vertinden, at han Natten over maatte sidde i Kiøkkenet ved Jlden; thi i Morgen tidlig vilde han fortsætte sin Reise til hans Søster. Da denne hørte, at han var en Svoger af Hr. Sawyer, førte hun ham op af en Trappe ind i en Stue, i hvilken en Mand sad i en Sloprok ved et Bord, og talte Penge: Kiære Fætter, sagde Vertinden, tillad det. te unge Menneske, som er meget træt af Reisen, at han maae sove hos eder i Nat; han er Hr. Sawyers Svoger, og alle Sengene i vores Huus ere belagte. J veed, svarede Manden, at jeg i Dag er aareladt, og vilde derfor helst sove eene, dog kan han blive her, og ligge hos mig i min Seng. De lagde dem begge kort dereftet, saasnart Hr. Richard, saa hedte Vertindens Fætter, havde kommet Pengene i sin Pung, og stukket den i sin Sloprok. Ved Midnats Tide fik Ginett en heftig Kolik, saa han maatte staae op; han gav sig meget, og kastede sig omkring paa Gulvet. Hr. Richard vognede derved op, og havde stor Medlidenhed med Gwinett, denne bad ham sige sig, hvor Nathuuset var. J maae, sagde Hr. Richard, gaae ned, og igiennem haven, og gav ham sin Lomme Kmv med, at han med den kunde aabne Dørren paa Nathuuset, eftersom Haandgrebet derpaa var affaldet. Da nu Gwinett vilde lukke Kniven op, for at aabne Dørren, faldt ham en Penge ud af samme i Haanden, hvilken han gjemte. Han mærkede og, at der gik Blod fra ham, men da han havde opholdt sig en halv Time paa Nathuuset, ilede han tilbage til Sengen, og sov indtil om Morgenen. For ikke at forstyrre Hr. Richard i sin Roe, stoed han stille op, klædte sig paa, og, eftersom han alt om Aftenen havde taget Afskeed med Vertinden, og alle Folk i Huuset. sov endnu, begav han sig uformærkt paa Veyen til hans Søster 250 Rbs. ster. Hans Svoger tog meget venlig imod ham, og sad med ham og sin Kone i Dørren af Huuset, da tre Rettens Betientere kom jagende i fuld Spring, som strax bandt Gwinett, og sagde hans Svoger ikke meere, end at de kom paa Rettens Vegne, eftersom dette unge Menneske havde ombragt. Hr. Richard, som han forrige Nat havde sovet hos, og berøvet ham alle hans Penge. Gwinett blev derpaa i Deal belagt med Jern, og bragt i Fængsel. Han blev for Dommeren beskyldt for, at han havde begaaet et Mord og et Tyverie. Men, uagtet han faldt ned paa sine Knæe og paakaldte Gud som Vidne i sin Sag, beraabte sig paa sin store Uskyldighed, og fortalte alle Omstændighederne, saa kunde han dog ikke bevæge Dommeren til at fatte mindste Tvivl om de imod ham gjorte haarde Beskyldinger. Man randsagede hos ham, og fandt Hr. Richards Kniv og den for ommældte Penge, hvilket alt Vertinden bevidnede, var hendes Fætters, da endog Begyndelses Bogstavet af hans Navn, var indætset i samme Guinee. Man holdt nu dette Beviis for fuldstændigt, og sluttede deraf, at Ginett havde myrdet Hr. Richard med sin egen Lomme=Kniv, og kastet hans Legeme igjennem Nathuuset i Havet; thi de Fremmede, som havde sovet i Kammerne derved, udsagde tillige, at de ved Midnats Tide havde hørt en ynkværdig Klagen og stor Allarm i Hr. Richards Kammer, og mærket, at Ginett strax, derpaa var gaaen til Haven, hvor han temmelig længe havde opholdt sig. Hr. Richards Seng var desuden om Morgenen ganske tidlig funden fuld af Blod; ligeledes var fundet Blod paa Nathuuset; men Hr. Richard selv, og hans Sloprok, i hvilken han om Aftenen havde stoppet Pungen, med Pengene, ingen Steder funden, uagtet Ginetts Slægtninge havde gjort Sagen bekiendt i de Londoner Tidender og lovet den en anseelig Belønning, som kunde give nogen Underretning om Hr. Richard. Gwinett blev derpaa dømt til at skulle ophænges uden for Vertshuuset, hvor Mordet var skeet, og efter en halv Time at tages ned og ophænges i Kiæder ikke langt derfra; hvor hans Svoger boede. Den Dag, paa hvilken Executionen skulde gaae for sig, regnede det meget, hvorudoKl. ver ver Rettens Betientere befalede Skarpretteren, at han skulde haste, paa det at de destosnarere kunde komme i Tørre. Han fulgte ogsaa deres befaling, og forrettede sit Embede med større Hastighed end Forsigtighed, saa at Ginett ikke fandt den ringeste Smerte, men det kom ham alleneste for, som der svævede et Lys for hans Øyne, indtil al hans Samling forgik ham. Det var knap en halv Time derefter, før han blev skaaren ned, og i Følge Dommen ophængt i Kiæder ved hans Svogers Huus, 3 Mille fra Deal. Disse Kiæder vare gjorte til en anden Straten Røver, som var tyk og fyldig, og just dem havde Skarpretteren af Uforsigtighed taget med, saa at de ikke fast og nøye kunde indslutte Gwinetts Hals og Liv, hvilket alt han siden fik at vide af sin Svoger. Jmidlertid blev Gwinette ved denne voldsomme Behandling uden al Følelse, og det var en Lykke for ham, at følelserne ikke indfandt sig hos ham, førend alle Ting vare forbie, og Skarpretteren tilligemed hans Følge var aldeles borte. Nu blev det klarere i Veyret, og en behagelig Luft bevægede sig under Klædet som hængte over Gwinetts Ansigt, derved blev han saa vederqvæget, at han efterhaanden kom til sig selv, og begyndte at drage Aanden. Hans Svogers Karl var imidlertid gaaen ud efter Køerne, og gik derpaa lige hen under Galgen for at vilde betragte dette sørgelige billede af hans Mad moders Broder: Han mærkede, saa tidt Luften blæste Klædet fra Ansigtet, en Bevægelse paa den Hængtes Læber. og et svagt Aandedrag: han løb derfor hastig hiem, og mældede det for hans Huusbonde. Jngen vilde troe det: imidlertid begav dog Hr. Sawper sig tillige med sin Kone, og 3 Karle til Galgen. Gwinett var da alt kommen saa vidt til sig selv, at han kiendte disse Tilskuere, og ved en besværlig Stønnen og Sukken overbeviiste dem om, at han endnu var i Live. Natten derpaa var gunstig for Hans Venners Bestræbninger; thi Galgen blev afsavet, Kiæder ne oversilede, og den befriede Ginett 3 Dage skjult i hans Svogers Huus, indtil en Skips Capitain, som løbe ud paa Kaperie, hemmeligen tog ham om Bord, og bragte ham i Sikkerhed. Overdommeren i Dral stævnede vel Hr. Sawp. Sawper for den omsavede Galges Skyld, men Eftersøgningen blev ikke fortsat med stor Jver, eftersom man troede, at den Hængte var begraven, hvormed dette ærerørende Syn ophørte, og enhver undte og gjerne Hr. Sawyer, og Familien den Lindring i deres Sorg. Skibet, som Giett var paa, blev optaget af Spanierne, og han kom som en Krigsfange til Havanna. Her frygtede han sig allermeest for, at blive igien udleveret til Engeland, og anden Gang at blive hængt, og for at undgaae denne Fare, paatog han sig der en Fangefogeds Bestilling. Efter 3 Aars Forløb blev under hans Forvaring given 9 Fanger, og i blandt disse kom en ham meget bekiendt for. Efter meget Møye kiendte han Hr. Richardt, som havde givet Anledning til al hans Ulykke. Denne fortalte Ham, at han om Morgenen var opvaagnet meget mat, eftersom Aaren var sprungen op, og meget Blod var løbet i Sængen; han havde derpaa kastet Sloprokken, hvorudi Penge=Pungen endnu var, om sig, og var gaaen til Barberen, som havde aareladt ham; Da han endnu stod for hans tillukte Dør, var han af nogle hemmelig bevæbnede Karle, da de fleeste Folk endnu sov, borttaget, og bragt paa et Kaper Skib, hvilket efter et langt og forgiæves Krydstog blev optaget af Spanierne, og der henbragt. Efterat Hr. Richard havde hørt de forskrækkelige Følger af hans Ulykke, som havde truffet den uskyldige Guinett, trængte han paa, at han strax med ham skulde vende til Engeland, for at redde sin Uskyldighed og sin Families Ære. Det var ogsaa kommet saa vidt, at de begge vilde gaae med et Skib til Cadix; men Gwinett tøvede for længe, og kom endog af Uforsigtighed paa et Røver=Skib. Her maatte han i 45 Maaneder giøre Tieneste, fik de store Skatte at see, som disse SøeRøvere havde skiult paa en ubeboed Øe, Hirondelle af dem kaldet, og bekom ved den afdøde Kaper=Capitains Testament, hvis Yndest han havde forhvervet sig, meere end 20000 Pd. Sterling. Han raadte sine Kammerater at slaae sig fra deres forbandede Røverie, og at begive sig med ham og deres store Rigdomme til en Engelsk Colonie. Eftersom disse gierrige Folk havde for stærk beladt Skibet, saa maatte formedelst en hastig opkommen Storm paa 3die Dag efter deres Bortreyse fra Øen, alt Godset kastes i Havet. De afsindige Søe=Røvere holdte Gwinett for Begynderen, til deres Tab, og kastede ham uden al Barmhiertighed tillige i Søen; men han reddede sig ved Svømmen, og blev endeligen optaget af et Spansk Skib, og bragt til Port Royal. Her blev han ved en Hendelse bekiendt, at han havde faret med Søe=Røverne; man skikkede ham altsaa som en Fange til Cadix. Her blev han, uagtet al hans Modsigelse, fordømt til Galeerne. Efter nogen Tid faldt han med sin Galee i Algierernes Hænder, efterat han i Slaget imod dem havde mistet sit ene Been. Her forblev han i det Tyrkiske Slaverie indtil i Aaret 1730, da han af den Engelske Consul blev udløst og sendt til Engeland. Alle hans Slægtninge vare døde, og han maatte siden leve i den usleste Armod, og var der bekiendt under det Navn af den haltende Betler.