Berlingske Tidende, 1813-06-18
Udtog af en Beretning fra General Thouvenot, Guvernør af Vittoria, fra Obersten for det 32te Linier Infanterieregiment, af 25de April 1813. Hr. General Jeg begav mig igaar med Stammerne af de tre Batailloner af 32te, 55de og 58de Linieregiment, 200 Mand af det 62de og 100 Gensdarmer tilfod, som eskorterede 250 spanske Fanger fra Miranda til Vittoria, da, henimod Kl. 6 1/2 om Morgenen, Officerer til Hest, som rede foran, paa Høiderne førend vi kom til Landsbyen Arminon, bleve anfaldte med en Flinteild fra denne Landsbye. Jeg kom med Spidsen af denne Kolonne paa Høiden og rekogniserede en Plads til at giøre Halt, da denne Geværild begyndte. Jeg formodede strax, at Fienden ved Foden af Bierget havde lagt et Baghold imod vor venstre Flanke, og jeg forføiede mig strax med Stammerne af de tre Batailloner til denne Side, for at bemægtige mig en liden Høi, hvorfra Landeveien kan bestryges, og som maatte lette os Midlerne til at giøre Dispositioner og at sætte Fangerne og Eqvipagerne i Sikkerhed. Neppe var jeg kommen paa denne vigtige Punkt, førend en Sværnaf Fiender, med Hovederne nedbukkede, løb frem fra Bagholdet herpaa Veien. To Pelotoner Kavallerister og nogle Jnfanterister afskan hos paa samme Tid Tilbagetoget til Miranda, imedens tre Batailloner viiste sig paa høire Side af den Vei, der gaaer til Landsbyen, og truede med ganske at omgaae os, ved at bemægtige sig en Høi, ved havde i Ryggen. Jeg lod strax en levende Geværild begynde imod dem, som marscherede imod os i Fronten. Uden Tidspilde lod jeg ved Underofficererne og Korporalerne af mit Regiments Elitekompagnier, den Høi besætte, der var bagved os og paa var høire Side, ligesom jeg paa samme Tid lod Detaschementet af det 62de Regiment, komme til vor venstre Flanke, for at tage Deel i Fægtningen. Geværilden blev i en halv Time ved at være meget levende. Fienden forsøgte adskillige Gange paa at omringe os, men hans Anslag strandede bestandig. For at bringe Fangerne og Eqvipagerne i Sikkerhed, lod jeg bagved os, et lidet Flinteskud fra vor venstre Flanke, en nydelig Høi ved Siden af Veien besætte. Denne Post skulde tillige holde de Tropper tilbage, der søgte at afskære os fra Miranda, og i Tilfælde af Tilbagetog, tiene os til Foreningspunkt. Saasnart de første Flinteskud vare løsnede, rykkede Bataillonschesen Servan af det 73de Regiment, som Dagen før havde ledsaget og fra Brieviesca til Miranda, tilsømt ud af sidstnævnte Stad med 250 Mand og 4 Kanoner, og marscherede med største Hurtighed hen imod os; men kunde ikke naae frem betids nok til at tage Deel i Fægtningen. Fienden, der saae sig skuffet i sine Anslag, og var overrasket ved den Modstand han fandt, fattede den Beslutning at samle fine Tropper og trække sig tilbage. Det var os ikke muligt at giøre mere end to Kanonskud paa hans Bagtogt. Han foer flygtende til Biergene over Puente=Llarra og Espejo. Louga kommanderede denne Trop, og havde i Arminon svoret paa at befrie Fangerne Af Fienderne faldt paa Valpladsen en 40, foruden adskillige Saarede. Antallet af Saarede, som han førte med sig, maa være betydeligt, naar man skal slutte fra de Spor af Blod, som man af alle Kanter har fundet. (Her følger deres Roes, som især have udmærket sig.) Konvoien blev urørt, den fortsatte efter Fægtningen sin Vei, og kom til Vittoria om Aftenen Kl. 6. Undertegnet: DApmar.