Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-03-17
stiger nu Hveden i Prisen, saa tager Tolden af, nemlig 2 S. for hver Qvarter, naar dette betales høiere, saaledes naar Qvarteret koster 62 Sh saa bliver Tolden 18 Sh. osv., indtil Prisen bliver 70 Sh. og derover, da Jndførselstolden bliver altid faa 1 Shilling. (J de 12 Aar fra 1815 var Mellemprisen for Hvede 85 Shill. 4 P. og i de 12 Aar der efter fra 1815 var den 64 Sk. 4 P. Derimod naar Hveden koster i England 54 Sh. saa bliver Jndførselstolden 34 Shilling. Naar Bygget koster 30 Shilling pr. Qvarteret, saa saa bliver Jndførselstolden 10 Sbilling. Naar Havre koster 21 Shilling, saa bliver Tolden 3 Shilling. Naar Rugen koster 35 Sh. pr. Qv. saa bliver Tolden 15 Sh. Paa Havre rykker Toldafgiften frem og tilbage med 1 Shill., men paa Rug og Byg med 1 Shilling 6 Pence. Resultatet af det Hele bliver, som enhver let kan udregne af Kornindførselen i England bliver temmelig besværet med Afgifter; men der vil dog altid blive langt mere Spekulation herefter i Kornhandelen end der har været til orn, da Kornindførsen er til alle Tider tilladt, og man skal ikke svæve i Uvished i 3 Maaneder og Tilladelsen vil blive givet eller ikke. Ved Kornhandelen kommer det forresten ikke altid saameget an paa Overflødighed eller Mangel; thi begge Deele kunne ofte være indbildte, som paa om der gives Spekulation eller ikke. Desuden skriver man privat fra England, at denne Forandring af Kornlovene vil dog successive lede til den frie Korn indførsel, da England, som Greven af Liverpool ellerede har sagt i Overhuset, har ondt ved at forsyne sig selv ved sin store Folkemængde, og da Englands Handel og Fabrikflor, hvorpaa dets hele Storhed beroer, uomgiængelig udkræver, at Kornpriserne ikke blive i England uforholdsmæssig dyre imod andre Lande. Men det er nødvendigt for Ministeriet at udtænke en Methode for at gaae over fra det ene System til det andet alle Tilhængere af de forskiellige Partier ere ogsaa bleve ligesom confunderede og næsten for slummede over dette Forslag, og det lader ikke til at Jndvendingerne imod det ville blive store. Selv Bladet Times, som er den ivrige Forsvarer af den frie Kornindførsel forsvarer Ministeriets Plan og tilstaaer, at det ikke vel kunde handle anderledes, uagtet de er bleven betænkelig ved en bemærkning af Sir Francis Burdett, at der ved denne Beregning ikke er taget Hensyn paa Pengenes forskiellige Værdie. Hovedsagen er imidlertid vundet, naar billen gaaer igiennem, som er rimeligt, thi Kornlovene ere da eengang for alle ophævede; den frie Kornindførsel er da bleven tilladt til alle Tider, og kan finde Sted om ikke paa et saa paa et andet Sted i Riget, efter Kornprisernes forskiellige Beskaffenhed. Toldagifterne kunne desuden blive aarligen forandrede eftersom Erkiendelsen af Omstændighedernes Beskaffenhed og Englands sande Vel vil udkræve det; kort sagt, Banen for Spekulation i Kornhandelen er bleven brudt og Landmanden vil kunne see bedre Tider imode. Sagen gjør en stor Opsigt i England og Underhuset var ved Billens Jndbringelse fuldt af Mennesker. – Da Greven af Liverpool er kommen sig saa betydelig, saa er den megen Omtale i Avisen om hvem der skal blive hans Eftermand faldet bort. Man paastaaer i London, at det er fornemmelig ham som soutinerer Hr. Cannings politiske System i Cabinettet, da mange af dets Medlemmer skulle være af ganske andre Grundsætninger. Det lader til som at Publikum ønsker, at dersom Greven af Liverpool maae forlade sin Post, at Marqvien af Landsdovn maatte blive hans Eftermand, da han er en Mand af Talent, af god Familie, af behagelige udvortes Manerer og bekiender sig til de moderate whigiske Grundsætninger. Publikum ønsker derimod ikke at Hertugen af Vellington skulde faae denne Post, da han skal være en ivrig Torys, og ikke besidde Talegaver i nogen fortrinlig Grad Ligesaa vigtige som de Efterretninger ere, som vi med den sidste Post have faaet fra England ere de, som ere ankomne fra Portugal. J forrige Blad blev den Correspondence omtalt, som er bleven opdaget i Visconden af Montalegres Bagaae, som blev gjort til Bytte. Gen. Stubbs i Oporto har ladet Brevene copiere og afsendt Originalerne til Regieringen; Afskrifter ere ogsaa blevne sendte til England. Den 17de Februar fremlagde den Portugisiske Jndenlands Minister nogle af de Papire, som vare fratagne, Rebellerne i Norden. Flere Medlemmer af Kammeret vare imidlertid ikke fornøiede dermed og forlangte, at de alle skulle fremlægges hvorimod andre giorde svage Jndvendinger. Bevægelsen blev størst da Hr. Gonzalves af Miranda sagde følgende Ord: Jeg frygter ikke for de Rebeller som lade sig see med Vaaben i Hænder; men fordem, som endnu ikke have erklæret sig. Endskiøndt nogle af dem kunde være bekiendte nok saa bør det dog forklares for hele Nationen, at den kan kiende og erfare hvilke der ere Constitutionens og Kongens Fiender, og som have bragt saamegen Ulykke over Portugal. 6 til 8 Maaneder ere gaaede hen siden Rebellerne have grebet til Vaaben imod Don Pedro den 4des legitine Regiering og dog faae de Tilladelse til at beholde deres Ærestitler. (Det skal være ganske rigtigt, flere at Jnsurgenternes Chefer, som ere blevne kjæde af Opstanden skulle leve ganske roelige og uforstyrrede paa deres Eiendomme.) Kammeret vedtog tilsidst, at alle de manglende Documenter skulle forelægges det. – Et saare mærkværdigt og vidtløftigt Document er imalertid blevet bekiendtgjort, nemlig et Brev fra Visconden af Montalegre til Enkedronningen af Portugal, som meddeler to vigtige Oplysninger, først om det Forhold hvori Jnsurgenternes Chefer staae til den Spanske Regiering, og for det andet om deres indbyrdes Stridigheder. Dette Brev begynder saaledes: Madame! Visconden af Montalegre, har den Ære at nedkaste sig for Deres Keiserlige Majestæts Kongelige Fødder. Han, som først fordristede sig til at opløfte sit Sværd for at proclamere Kong Don Miguel den 1ste min Herre og Deres Majestæts Durchlauchtige Søns ubetagelige Rettigheder, og i Overbeviisningen om den uomtvivlelige Ret, ifølge hvilken Regieringens Tømme bor gaae over i Deres Keiserlige Majestæts Hænder, som den eneste legitime Regentinde under Hs. allertroeste Majestæts Fraværelse. Inderlig overbeviist om disse Grundsætningers Rigtighed raadslog jeg, imedens jeg nød den Ære at forsamle de troe Officere af det 24de Regiment, med min Broder Visconden af Villagarcia angaaende denne uforanderlige Beslutning, og forlagde derpaa mit Opholdsted paa Hs. Katholske Majestæts District, Deres Majestæts ophøiede Broder, hvis Høimodighed, som aldrig nok kan beundres, og som jeg og hele Divisionen ikke nok kan takke for de meest udmærkede Velgierninger, efterat jeg næsten i en Maaned havde underholdet hele Corpset paa min egen Bekostning. Der havde jeg ogsaa den udmærkede Ære at kysse Hs. Kongelige Haand; ligesom ogsaa de Durchlauchtige Fyrstinders Hænder Prinsessen af Beira og Jnfantinden af Spanien, hvorved den første forlangte af mig at jeg skulde overtage den anden Post i Commanden og betragte min Fetter Marqvien af Chaves som Overgeneral hvilket var Hs. Katholske Majestæts souveraine Villie, den jeg ogsaa uden Betænkning, underkastede mig. J Mellemtiden bestræbte Visconden af Villagarcia sig for i Portugal, i fuldkommen Overeensstemmelse med mig at forstørre det Royalistiske Partie, og at sætte Folkets Gemyt i Bevægelse for en saa hellig og legitim Sag. Efterat han havde opnaaet dette Formaal og forskaffet mig nogen Hielp for Tropperne, saa afreiste han for at støde til mig og ankom den 23de Octo der paa det Spanske Distrikt. (Denne offentlige Bekiendtgiørelse maae naturligviis biedrage til at forværre de politiske Forhold med Spanien.) Den øvrige Deel af dette lange Brev gaaer ud paa at skildre Krigsbegivenhederne og tiener til at oplyse Aarsagen hvorfor Jnsurgenternes Angreb er mislykkedes, nemlig Chefernes indbyrdes Uenighed og fornemmelig Stridighederne imellem ham og Marqvien af Chaves, hvis Misgreb og slette Bestyrelse af Feldtoget han udførlig skildrer, og om hvilken han siger: at han har forvildet sig fra den rigtige Brug af sin Fornuft og at han har tabt den større eller mindre Andeel af Forstand, som Gud har givet ham. Dette Brev var skrevet den 6te Januar altsaa tre Dage førend Slaget ved Coruches og Hensigten dermed var at formaae Dronningen til at authorisere den indsatte Regering i Braganza og overdrage den hele Directionen af Feldtoget. Denne Opdagelse af de hemmelige Forbindelser, som Jnsurgenterne have havt i Lissabon og heele Portugal har gjort saamegen mere Sensation, som man nyelig er kommen efter, at en Escadron af det 9de Rytterregiment, som ligger i Garnison i Hovedstaden, havde den Plan for at ville desertere til Rebellerne. Denne blev imidlertid opdaget d. 7de Febr., Folkene bleve afvæbnede og bragte ombord paa et Engelsk Skib og den sidste Brigade af de Engelske Tropper, som skulde afmarschere fik Ordre til at blive. Krigskibene Afia og Falconafseilede strax med Ordret til Gibraltar, for at afhente alle de Tropper, som man der kunde undvære. Faren er saameget større, som at Greven af Villa Flors Tropper lide megen Mangel og derimod de, som desertere have altid Overflødighed. Roligheden blev imidlertid saameget bragt tilveie at den Engelske Brigade forlod Lissabon den 10de tilligemed General Clinton og Hovedqvarteret. Man vidste temmelig almindeligt i Lissabon, at der opholdt sig i Staden en Apostolisk Junta, som holder Forsamlinger hver Mandag, Onsdag og Løverdag. Regentinden fik det tilsidst at vide; men ikke af Politientendanten, som ikke engang skiænkede den Omstændighed nogen Opmærksomhed, at Taget sprang i Luften paa et Huus i Oporto, hvori Ayres Pinto boede, og hvor man havde forfærdiget Patroner. De Engelske Blade sige imidlertid, at den første Brigade af Engelske Tropper er ankommen til Combra den 5te Januar, og at den er bleven meget enthusiastisk modtaget; men fra Oporto skrives, at de ringere Folkeklasser i Braga modtoge Silveiras Tropper med en sanatisk Beggeistring, og at det lader til at Præsterne og Munkene ikke allene søge at stemme Almuen for deres Sag, men at de ogsaa rigeligen understøtte Jnsurgenterne med Penge. Jmidlertid forsikkre alle de officielle Jndberetninger fra Armeen, som ere ankomne til Lissabon, at Rebellerne ere aldeles fordrevne fra Provinsen Douro et Minho og jagede tilbage til Gallizien med Tab af deres Artillerie; men i Trasos Montes skulle Rebellerne endnu være temmelig stærke. De Apostoliske overøse nu Marqvien af Chaves med Forbandelser og udviise nu den største Foragt for ham. Han har taget Afskeed ved en Proklamation med sine Vaabenbrødre og har forbeholdet sig under gunstigere Omstændigheder at begynde Fiendtlighederne paa nye. Maaskee det var gaaet bedre dersom hans Gemalinde var kommen til at føre Commanden; thi hun skal være en sand Amazone. Hun staaer i activ Tieneste som Capitain for det 7de Jægerregiment, fægter meget tappert, og besidder store Gaver til at ophidse Bønderne. Han har ladet sig giøre en Klædning af de to Regimentsfaner, som hendes Tropper fratoge Oberste Zagellos Corps, og som hun vil gaae med paa Festdage. En tapper Kæmper for Modpartiet er den unge Greve af Taipa. Det Engelske Blad Times siger: at jo længere man overveier den Kamp, som føres i Portugal, jo mere overbeviser man sig om den Sandhed, at Freden imellem Frankerige og England og derved Roligheden i hele Europa er udsat for megen Fare. Vi maae nødvendig forlange, siger det, at Frankerige kalder sin Tropper bort fra Spanien. Det er en vigtig Omstændighed tilføier det, at Hr. Lamb har for kort Tid siden forklaret for de udenlandske Magters Ambassadeurer i Madrid, det Hofs Forhold, ved hvilket han er accrediteret. – Det er forresten kun Partiehadets Hidsighed som kan vedligeholde Krigen i Portugal i denne Vinter; thi den er een afde strengeste og meest vedholdende som man der har havt og det regner og sneer bestandigt. – Samme Blad beretter os: at der uafladelig underhandles i Constantinopel om en Traktat, som er afsluttet imellem England, Frankerige og Rusland angaa en de Grækenlands Uafhængighed, imod at det skal betale en aarlig Tribut til Porten, og som er bygget paa den Protokol, som er afsluttet imellem tugen af Wellington og Greven af Nesselrode. Dersom Porten vægrer sig ved at antage denne Traktat og Østerrige ikke vil tiltræde den, saa skal en Russisk Armee gaae over Prusbladen og en Engelsk Flaade besætte de Græske Øer i Architelet. (Man maae inderlig ønske og baade, at den almindelige Fred maae blive vedligeholdet i Europa, men man kan ikke skiule for sig selv, at det brændbare Stof til en Krig er i Overflødighed forhaanden og forøges bestandig).