Berlingske Tidende, 1795-03-30
Paris den 4de Martii. Contreadmiral van Stabel er tilligemed mange Officerer og Matroser afreist fra Brest til Amster am. Han er bleven udnævnt til Hovedanfører for Republikens Søemagt i Nordsøen, og skal uden Tvivl drive paa de 8 Linieskibes og 12 Fregatters Udrustning, som vi have fundet i Holland. Den 20de Februarii er en Eskadre af 6 Linieskibe, 3 Fregatter og 3 Corvetter udløben fra Brest under Contreadmiral Renau din. Den har Levnetsmidler inde for 6 Maaneder, men man veed ikke dens Bestemmelse. En anden Eskadre under Contreadmiral Nielly tilligemed nogle Tropper under Geral Dufournean skal afgaae, sandsynlig til St. Domingo. En tredie af 3 Linieskibe og nogle Corvetter tager Provian ind for 10 Maaneder, og skal formodentlig seile til Jsle de Frange, Spanien har sendt en Minister til Basel, for den at indlade sig i Underhandlinger med den franske Ambassadeur. - J Forgaart berettede Cambaceres Conventen i Velsærdscommissionens Navn den Maade, paa hvilken vore tilkommende Forhold med de udenlandske Magter skulle staae. "Krigen sagde han, er endnu ikke endt. Der gives Magter, som før ville lade sig begrave under deres Ruiner, end hylde vor Frihed. Engeland tragter efter Overherredømmet til Søes; andre Magter tragte efter dette Overherredømme paa det faste Land. Omkring disse Stater befinde sig andre Stater, som have deres forskiellige Jnteresse. Hvad have vi derved at giøre, Vi maae ædelmodig give de Stater Gehør, som tvungne have tiltradt Coalitionen; v. maae bringe deres vaklende Meninger til Beslutning, som endnu giøre sig Betænkninger ihenseende til Freden; vi maae vise Europa, at vi vide ligesaa godt at nedociere, som at seire; Vi maae forbinde Menneskehedens Venner med var Sag, skaffe en nye Folkeret, og bringe Skylden for alt det Blod, som endnu bliver udøst, paa vore haardnakkede Eien ders Hoveder. Alle Nationer længes nu efter Fred. Vigtige Underhandlinger ere allerede begyndte, eller snart skulle blive det. Men en almindelig Fred er paa nærværende Tid umuelig. Jntet skulde være os Borgen for sammes Vedvarelse; thi hvorledes kunde saa mange Magter, hvis Planer gaae ind i hinanden, og hvis Jnteresse er saa forskiellig, blive enige med hverandre, Vi kunne altsaa blot ved en kelte Fredeslutninger komme til en almindelig Fred. Repubiken har i Alperne og Pyrenæerne, i begge Havene og i et frit Land, som fordum var dens Allierte, naturlige Grændser. J Bestemmelsen af eders Grændser skulle i spørge Aarhundredes Erfaringer og eders egen Sikkerhed til Raads. Europa maa vide, at J ikke blive leddede af Forstørrelses Hensigter, at 25 Millioner Menneskeer ikke blive forførte af den Tillokkelse, at besidde 100 Quadratmile meere Land; men at samme tillige ikke skulle nedlægge Vaabnene, førend de have forsikret sig de Midler, at ikke behøve for det første at gribe til dem igien. Derpaa foreslog Cambaceres, at Velfærdscommissionen skulde vare beføiet til, at begynde Underhandlinger, at slutte dem, og forelægge Conventen dem til Undersøgelse og Antagelse. Naar noget forekommer derved, som ikke maae offenlig blive bekiendtgjort, saa skal Velfærdscommissionen forlægge en af Conventen udnævnende Commission af 12 Personer dette til Undersøgelse &c. Dette Forslags Afgiørelse skal med det første blive foretaget i Conventen.