Jyllandsposten, 1838-02-12
Til det ovenfor Fremsatte, bemærkede den kongelige Commissarius, som angav, fra General=Toldkammeret at have indhentet Oplysninger, denne Gjenstand angaaende, blandt Andet: at den til Fyrs Anlæggelse og Vedligeholdelse paa Normalreglementet engang ansatte Sum ei afgav tilstrækkelige Ressoureer til de omhandlede Fyrs Anlæggelse, samt at et Fyrs Anlæg paa Hirsholmene syntes mindre fornødent, da Fyret ved Frederikshavn kan sees 2 Mile borte, og Fyret paa Skagen lyser forbi Hirsholmene. Et Fyr paa Refsnæs syntes ogsaa mindre nødvendigt, efterat et Fyr er oprettet paa Kyholm. Hvad Fyret paa Sprogøe angik, da havde man troet ikke at burde lade det vedblive at brænde, da dets Antændelse, meget vilde lette Besvigelsen af Tolden derved, at Skibene ubemærket om Natten snige sig igjennem; og desuden kunde ikke heller Klareringen af de gjennemseilende Skibe foregaae om Natten. Det var ogsaa af Admiralitetet, hvis Erklæring var indhentet, bemærket: at Sprogøe Fyr var mindre nødvendigt, da der overalt i Beltet var god Ankergrund." Jmod saalydende Bemærkninger af den kongelige Commissarius anførte Sø fartens Talsmand, Sandholt, blandt Andet: at det var billigt, at det betydelige Overskud, som Fyr pengene gave, anvendtes til Bedste for Søfarten. Hensynet til Øresundstolden vilde alene kunne medføre, at Vagtskibstationen ved Nyborg maatte forstærkes. Det var i Sandhed sørgeligt, om Danmark, som Sømagt, ei skulde kunne bevogte et Farvand, som Beltet. Fyret ved Frederikshavn var kun at betragte som et Havne fyr, og kunde ei stifte saadan Nytte, som et Fyr paa Hirsholmene, i Henseende til at veilede de Søfarende, til at finde Kattegattets vestre Rende. Noget Lignende gjaldt om Fyret paa Kyholm. Hvad Antændelsen af Sprogøe Fyr angik, da vilde det, foruden at gjøre det muligt for de Søfarende, at seile baade Nat og Dag, ogsaa veilede Krydserne. Frygten for Toldens Besvigelse skulde fornemmeligen ei være til Hinder for vor egen Skibsfart, og kunde ei komme i Betragtning ved Siden af den Omstændighed, at mange Menneskers Liv udsættes for Fare af Mangel paa de omhandlede Fyrm.v. Saaledes lød da den Sømands faa men sande Ord, hvis praktiske Jndblik gjennemskuede den Søfarendes rædsomme Forfatning, som i den ravnesorte Efteraars- og Vinter=Nat, kjæmpende mellem Danmarks farligste Kyster, mod voldsomme Strømme og Storme, frygtelige Rev og Grunde, kun var en Boldt for det opbragte Element, saalænge ei det veiledende Fyr med sin haabefulde Stjerne over det fraadende Hav skinnende maatte varsle for Landkystens truende og ødelæggende Skjær. Vende vi nu Blikket til vor egen Stænderforsamling, finde vi i det Væsentlige her netop de samme Ønsker fremsatte og Anskaffelsen af de nødvendige Fyr og Sømærker, som var Tilfældet ved den roeskildske Forsamling, idet der fra Aalborg, Aarhuus, Randers m. fl. Byer ligeledes vare indgivne Begjæringer, sigtende til samme Øiemed. J den herfra indgivne Petition hedder det blandt Andet: "Paa Sprogøe existerer et Fyr, anlagt til Veiledning for Postfartøierne. Det er anseet af Vigtighed, at dette Fyr holdes stadigen tændt til Fordeel for Farten igjennem Beltet, og som et vigtigt Motiv for denne Mening er anført, at Fyret er betegnet paa de af det kongl. Søkort-Arkiv udgivne Beltkort, paa hvilket Kort ogsaa er tilføiet den almindelige bemærkning de danske Fyrbrænde alle Nætter, og at en Skipper, derikke var bekjendt med Fyrets temporaire Slukning, saaledes, stolende paa Rigtigheden af det autoriserede Kort og dets bemærkning, fortsættende sin Cours i en mørk stormfuld Nat, kunde tilsætte Skib og Liv, naar Fyret mod Forventning ikke viste sig. Kortet er i denne Henseende vildledende istedetfor veiledende. Den anførte Defrandation af Skippere, der skulde befrygtes begaaet mod den paabudne Strømtold, ved Hielp af Sprogøes antændte Fyr, antog Forsamlingen ei mulig, da ikke alene Vagtskibet, men ogsaa de i senere Aar etablerede Toldkrydsere i Beltet i denne Henseende afgave den meest betryggende Sikkerhed. Fra begge Stændersale udgik derfor de kraftigste Bestræbelser forved anbragte Fyr at befordre Handelens og Søfartens heldige Gang i vort Danmark, og sikkerlig vil vor landsfaderlige Regjering vide at medvirke til Udførelsen af de her berørte Indretninger, idet sammes Nødvendighed og Hensigtsmæssighed intet Øieblik kan drages i Tvivl. Det er, som sagt, Handel og Skibsfart, der for en stor Deel begrunder vort Fædrelands Velmagt, thi det er derved, at Producenten forskaffes Afsætning for sine Frembringelser, derved at Handelsmanden ved heldig Vare-Omsætning sættes istand til at erhverve sit Udkomme, derved at den Søfarende, i Besiddelse af den fornødne Jndsigt og Kundskab, med største Tryghed kan forlade og vende hjem igjen til Landets egne Havne, derved at Haverie, Skibbrud og Forliisninger for største Deelen kan undgaaes, og derved at rige Erhvervskilder kunne aabne sig for alle Landets gunstig beliggende Søstæder, hvis Opretholdelse og virksommere Søfart nødvendigviis maa komme hele Statslegemet tilgode, idet det ligger i Regjeringens egen Jnteresse, at oplive den Handelsaand, som i fordums Dage bragte Flor over de danske Havne og det danske Flag, og som endnu under nærværende mindre gunstige Handelsperiode ei bør tabe dette Maal af Sigte. Mere og Filialbanken. i Aarhuus.