Aalborg Stiftstidende, 1827-10-11
Sammestedsfra meldes ogsaa en morsom Historie: Det bruges her, at sætte en Rekrut og en gammel Soldat Skildvagt sammen, for desbedre at øve Hiin i Tjenesten. Under en Skylregn, krøb paa en saadan Post forleden, den gamle Soldat ind i Skilderhuset, og viste den gjennemblødte Rekrut tilbage med den Betydning, at det var hans Skilderhuus. Paa Rekrutens Spørgsmaal: hvad han meente dermed, anstillede den gamle Skjelm sig forundret over, at han endnu ikke havde kjøbt sig noget Skilderhuus, og tilbød ham sit til Salg, da han om faa Dage skulde permitteres, og de bleve enige om Prisen, nogle Dalerspenge. Adskillige Dage efter kommanderedes Rekruten atter paa Vagt, Underofficeren deler Posterne ud og sætter vor nybagte Soldat ved Porten. Men Denne vil ikke afsted og paastaaer, at han maa have sin Post ved Stalden, for der staaer hans Skilderhuus. Underofficeren troer, at Karlen er bleven forrykt, lader ham gaae ind i Vagtstuen, og sender Bud efter Regimentschirurgen, ved hvis Examination den lystige Gaade snart blev løst. Følgende Anecdot, som fortælles af Bousset, viser Napoleon i et nyt Lys, som Hader af Smigreri: "Faa Dage efter vor Tilbagekomst, da Keiseren var i St. Cloud, spurgte jeg ham under Frokosten, om han vilde tage imod Hr. Denon, Directøren af hans Myntkabinet, som ønskede at forelægge ham de Medallier, han havde præget til Minde om den mærkelige Campagne der ved AusterlitSlaget er bleven udødelig. Efter Keiserens befaling førte jeg Hr. Denon ind, som bar i sine Hænder nogle Futteraler med Medallier. Rækken af disse Medallier begyndte med Armeens Afmarsch fra Lejren ved Boulogne til Rhinens Bredder. Den første havde paa den ene Side Napoleons Hoved, og paa den anden Side en fransk Ørn, som holdt i sine Kløer en engelsk Leopard. "Hvad skal dette betyde Sire?" svarede Dönon, "det er en fransk Ørn, som kvæler en Leopard, et af Attributerne i Englands Vaaben. Jeg var slaaet af Beundring, da jeg saae Napoleon slænge Medallien voldsomt hen til den modsatte Side af Værelset, i det han sagde til Denon: "Usle Smigrer, hvorledes tør De sige, at den franske Ørn kvæler den engelske Leopard? Jeg kan ikke sætte en eneste Fiskerbaad i Søen uden at Englænderne tage den. Sandelig, det er den engelske Leopard, der kvæler den franske Ørn. Lad denne Medallie strax omsmeltes, og foreviis mig aldrig nogen, som ligner den. Ved at betragte den Medallie, som havde Hensyn til Slaget ved Austerlitz, fandt han Feil i Compositionen og befalede den stakkels Denon at lade den smelte. "Sæt", sagde han, "paa den ene Side allene: Slaget ved Austerlitz, samt Datum, og paa den anden en fransk, en østerrigsk og en russisk Ørn, og vær forvisset om at Efterslægten nok vil vide at udfinde Sejerherren." - Af det jeg her har fortalt vil man indsee, at en stor Pluralitet af de pompeuseJnscriptioner og overdrevne Lovtaler, som med saa megen colat publiceredes, og brammede paa saa mange offentlige Mindemærker, ikke vare efter Napoleons Smag, og mede get mindre efter hans Valg. Giraffen i Paris omtales meget. Dette endnu ung Dyr er det første af sin Slags man har seet levende i Paris. Det er i den nubiske Provinds Senaar, endnu meget ung, fanget tilligemed en anden af Araberne, som med Kamelmelk opklækkede begge disse Dyr, og solgte dem til Paschaen af Ægypten, det bestemte dem til Foræringer for Kongerne af England og Frankrig. Da de forlode deres Fædreneland blev den hidtil havte Næring ej tilstrækkelig, og dem maat tillige gives Komelk. Reisen fra Cairo til Alexandrien gik meget langsom for sig. Paschaen beholdt dem i sin Have i tre Maaneder. Det for Kongen af Frank tig bestemte Dyr kom i November 1826 til Marseille, Der blev det Vinteren over, for at vænnes til Climatet, og ej førend i Mai 1827 tiltraadte det Reisen til Paris. Det bekommer endnu stedse Melk. Den Begjærlighed og Higen, som det underveis har viist efter at faae fat paa Træernes Løv, lægger for Dagen, at Naturen har anviist det saadan Næring. Hr. Geoffrøy de Saint Hilaire, Medlem af Jnstituttet, var sendt til Marseille for at tage imod Dyret, og besørge dets Reise til Paris, dets Pleie og Bevarelse. Han har meddeelt Videnskabernes Akademi mange interessante Efterretninger om det; og tillige udgivet et lidet Skrift: Sur la Giraffe. Paris 1827 13 S. 8.