Ribe Stifts Adresseaviser, 1808-12-30
dat. Madrit, den 3te Decbr. Den 2den dennes, Aarsdagen af Keiserens Kronning, kom Hs. Majestæt i egen Person paa Høiene af Madrit ved Middagstid, hvor nogle Dragon Divisioner og den Keiserl. Garde paraderte. Hertugen af Jstrien(Besieres) opfordrede Staden, i hvilken er stort Antal bevæbnede Bønder og 6000 Mand Linietropper med 100 Kanoner havde forsamlet sig, og sperret Gader og Porte 60000 Md. vare under Vaaben; fra alle Sider hørtes Jammer og Allarmskrig, som forenede med Klokkernes Klemten fra 200 Kirker, vidnede om den største Forvirring. En General af Linietropperne kom Forposterne imøde med Svar paa Opfordringen, ledsaget af 30 Personer, hvis Klædedragt, Udseende og vilde Udtrykke erindrede os om Septembermorderne. Da man spurgte Generalen, om han vilde udsætte Koner, Børn og Oldinger for de med en Storm forbundne Grusomheder, yttrede han hemmelig sin Smerte, og gav ved Tegn og Miner at forstaae, at han og alle retsindede Jndvaanere af Madrit, sukkede ved at tænke sig den nærværende Tilstand; men naar han talede høit, blev ethvert Udtryk dikteret for ham af de Forblindede, som fulgte ham. Man kunde ikke meere tvivle paa Tyrraniets høie Grad, da man saae, at Generalen tog en Protokol opaf Lommen, og lod den undertegne af de Golde, som iagttog enhver Mine af ham. Hertugen af Jstriens Adjutant, som var sendt til Staden, blev angrebet af den nedrigste Pøbel, og var nær bleven massakareret, dersom Linietropperne ikke havde reddet ham. En Slagtersvend, som førte Commanden ved Porten, forlangte at Herrugen selv med tilbundne Øine skulde komme til Staden; og da General Monebrun besvarede dette med Foragt, blev han strax omringet, men reddede sig dog ved at uddrage sin Sabel. Dagen i Forveien var Marqvis de Perales, en meget agtværdig Mand, der hidtil syntes at have havt Folkets Tiltroe, bleven beskyldt for, at han havde ladet Karduserne fylde med Sand. Hvad enten han nu var skyldig eller ei, saa maatte han dog paa Stedet, bøde med Livet og hans sønderevne Lemmer bleve, ligesom Trophæer, sendt omkring i alle Stadens Gader. 3 til 4000 Munke bleve derpaa beordret, at forfærdige Karduser. Det Franske Jnfanterie var endnu 3 Lieusfra Madrit; men Keiseren gjorde samme Aften en Angrebsplan, hvorved han fornemmelig havde til Hensigt, saameget mueligt at skaane saamange retskafne Folkes Liv og Eiendom; thi at tage Madrit med Storm, kunde ikke være vanskelig, men ved Trudsel og Godhed at bringe denne store Stad til Overgave, og at løsrive Eierne saavel som alle retsindede Folk fra de Undertrykkelser hvorunder de vansmægtede, var unægtelig meget vanskelig. Alle Keiserens Anstrængelser i disse 2 Dage havde intet andet til Hensigt, og - de ere blevne kronede med den skiønneste Følge, Kl. 7 ankom Divisionen la Pisse af Hertugen af Bellunes Corps. Maanen syntes at forlænge Dagens Lys Keiseren befoel General Maison at bemægtige sig Forstæderne og Divisionsgeneral Laurision, at understøtte ham med 4 Kanoner. Voltigeurerne af det 16 Regi mene toge samtlige Huse og en stor Kirkegaard i Besiddelse. Ved den første Jld viiste Fienden ligesaamegen Frighed, som i Begyndelsen Uforskammenhed. - Hertugen af Bellunne arbeidede hele Natten paa at opplante sit Artillerie paa den til Angreb bestemte Plads, og ved Midnatstid sendte Prindsen af Neuschatel en ved Somosterra fangen taget spansk Obristlieutenant af Artilleriet med en Skrivelse til Commandanten af Madrit, hvori han opfordrede denne, at overgive Staden, i det Overbringeren af Brevet, kunde give ham fuldkommen Underretning om de Midler, som de Franske havde ihænde, til at overvælde og indtage den med. Den 3die om Morgenen Kl. 9, kom samme Parlementair igien med General Castellors Svar, at han ikke paa nogen afgiørende Maade kunde besvare Opfordringen, førend at have raadført sig med Stadens Anthoritæter og erfaret Folkets Stemme; bad desaarsag, om een Dags Vaabenhvile, og lovede den følgende Dag at give et afgiørende Svar, men General Senarmonthavde allerede plantet 36 Artilleriestykker og ved en meget levende Jld skudt Bresche i Muren af Slottet Re tiro, hvorigiennem Voltigeurerne af Divisionen Vilatmed heele Divisionen trængte igiennem, og inden en Time vare 4000 Spanier som forsvarede denne Post, kastet overende. Palaiet af Retiro, de vigtige Observatoriumsposter, Porcellainmanufacturet, den store Caserne, Hotellet af Medina Celi og alle i Forsvarstand satte Udgange, blev taget i Besiddelse af vore Tropper. Fra en anden Side blev Staden til samme Tid beskudt af 20 Kanoner, som ogsaa tiltrak sig Opmærksomhed, men var dog blot et falsk Angreb. Neppe havde man kunnet tænke sig Uordenen og Rebellionen i Madrit, naar ikke et stort Antal Fanger, hvilke Tid efter anden ankom, havde gjort en Skildring over de skrækkelige Scener i denne Stad. Man havde opbrudt Steenbroen, behængt Vinduerne med Matradser, og gjort Barikader af Uld og Bomuld Nogle flygtede, andre paastode, at man ikke skulde udsætte sig for Storm, og de Fremmede, som aldeles Jntet havde at tabe, vilde, at man skulde forsvare sig til det yderste; beskyldte Linietropperne for Forræderie, og fordrede af dem, at fortsætte Jlden. Fienden havde over 200 Batteriestykker, og et endnu større Antal 2 og 3 Pundiger, men da vi havde Retiro i Besiddelse som behersker Madrit, vare alle Forsvarsmidler unyttige. - Keiseren bar Jsærdeleshed Omsorg for, at Soldaterne ikke løb i Husene; thi havde man villet bruge mange Tropper, var Staden bleven heelt ruineret. Der turde desaarsag kuns rykke 2 Compagnier, Voltigeurer ind, hvilke Keiseren endda ikke i mindste Maade vilde understøtte. - Kl. 11 skrev Prindsen, af Neuschatel følgende Brev til Commandanten i Madrit, og Keiseren lod imidlertid standse med Jlden. Hr. General Castellar, At ville forsvare Madrit, ville aldeles være stridende imod Krigens Grundsætninger, og tillige være grusom for Jndvaanerne. Keiseren antoriserer mig til at opfordre Dem endnu anden Gang. - En udyre Artillerie bakker Batterierne, og Mineurerne ere beredt til at sprenge deres skiønneste og pragtfuldeste Bygninger i Luften. Troppekolonner befinde sig ved Indgangene til Staden, hvilke nogle Compagnier Voltigeurer allerede have bemægtiget sig; men Keiseren, som aldrig aflader at vise sig stormodig og god, vil endnu opsætte Angrebet til Kl. 2. Staden Madrit tor for dens roelige Jndvaanere, for Gudsdyrkelsen a. vente Beskyttelse og Sikkerhed og Forglemmelse af Alt Forbigangne. Jeg beder Dem inden Kl. 2, at udplante en hvis Fahne og at sende Commissairer, for at underhandle om Stadens Overgave. Jeg er Alexandre. Kl. 5 begav General Morla og Don Bernardo sig i Major Generalens Telt, og yttrede, som alle Retsindede, at Staden var uden Redning, og at fortsætte Forsvaret, vilde være aabenbar stridende imod al fornuftig Fremfærd; men at Pøbelen troede den kunde og burde forsvares. De forlangte derpaa Opsættelse til den 4de, for at bringe Folket til Fornuft. Major Generalen fremstillede dem for Keiseren, der tiltalte dem saaledes: "Forgiæves bruger De Folkets Navn, naar De ikke kan beroelige det, saa kommer det deraf, at De selv har ophidset og ved Logn vildledet det. Sammen kald De nu Geistligheden og Stadens Fornemste, og hvis den da ikke inden i Morgen tidlig Kl. 6 har overgivet sig, existerer den ikke meere; thi jeg hverken vil eller tør trække mine Tropper tilbage. De har massakareret de ulykkelige fangne Frantsoser, som faldt i Eders Hænder. De har endnu for faa Dage ladet 2 af den Russiske Gesandts Domestiker slæbe omkring paa Gaa derne og myrde, fordi de vare indfødte Franske. Ved en Generals Uduelighed ere Tropper faldne i Eders Hænder, som paa Kamppladsen kapitulerte, men holdt De Capitulationen. Hvad var det for et Brev som De Hr. Morla skrev til denne General, Fyl efteraber De Englændernes Forhold, som ingen Folkeret lagttage Til Slutning siger Keiseren: Jeg havde en spansk Armee i mine Linier, som jeg hellere havde ladet gaae paa de engelske Skibe, for siden at nedstyrte den fra Fieldene ved Espinosa, end at afvæbne den; kierere var det mig at bekiempe 7000 Fiender mere, end ikke meere at kunne fæste Liid til Troeskab og Ære, Gaae De tilbagetil Madrit; jeg giver Dem Tid til imorgen Kl. 6, og kom da igien, men nævn mig ikke Folket, uden at det har underkastet sig; i modsat Fald, skal De og alle deres Tropper samtlig springe over Klingen.