Københavns Adresseavis, 1778-10-14
Beskrivelse over Steenbruddet i Peterebierget ved Mastricht. (Af det Hannoverske Magazin.) Aachen den 6 September 1777. Dersom De ikke havde givet mig den Commission, at samle Petrefacter for Dem i Mastricht, saa havde jeg reyst igiennem dette Sted, uden at have seet en Mærkværdighed, som baade Naturen og Kunsten haver frembragt. Det er en underjordisk Irgang, næsten som den ægyptiske Labyrinth, hvorudi enhver, som var denne Vey ubekiendt, og vovede sig derind skulde finde sin Grav, efterat han i nogle Dage havde forgieves irret omkring, for at finde Udgangen. Alligevel er dette uendelig vide Souterrain med sine sterke Pillere og meget smukke jevne Loft, intet andet end en sammenhængende Rad af Steenbrud, hvoraf man i nogle hundrede Aar har taget Bygningsstykker, og saaledes arbeydet frem derudi, at Huulningerne hænge, sammen, og Bierget paa en meget viid Strækning er undergravet. De give et herligt Syn baade af Gysen og Pragt, og herudi maatte jeg vel give dem Fortrinet, for Baumannshulen, Catacomberne og den Pausilippiske Hule, ommendskiønt disse ere blevne meere berømt end hiin. Uden at giøre mig store Tanker og denne Hule, gik jeg derind ved Foden af Bierget, ledsaget af den sædvanlige Anviser med hans Fakkel. Jndgangen er ligesom en Stoll i Biergverker, men rummeligere, omtrent 8 Fod breed og høy, at Vogne kan kiøre derind, og paa en temmelig Strækning dækket med en kunstig Hvælving. Saa klar og stille endogsaa Luften var, og saa varmt som det var uden for, saa kold en Vind blæste der dog imod os op fra Jorden. Vi skyndte os derfor, og kom snart ud af denne Gang ind i Hulerne, hvor der var gandske stille og en tempereret Varme. Fuld af Forundring var jeg gaaet noget frem derudi, da min Anfører viste mig nogle fremstaaende Petrefacter, samt Flintestene paa Loftet og paa Pillerne. Jeg forsøgte at udarbeyde en Musling, og dette kunde jeg giøre med blotte Fingre, saa mør var Stenen, som igiennem det heele Bierg gaaer frem i et Stykke uden Lag. Anføreren maatte derpaa med Fakkelen løbe omkring langt ind i Hulingerne og krydse igjennem Gangene, imedens jeg stod stille, for at betragte hvorledes det heele Bierg var undergravet. Hvilket et herligt Syn forskaffede min Anførers Fakkel mig! Snart viiste dens Lys mig dybe Gange med Pillere igiennem hvis Mellemrumme Lysningen faldt paa andre Rader Pillere, som paa høyre og venstre Side gik frem i næsten uafseelige Strækninger; snart saae jeg hist og her et gjennemfaldende Lys i en behagelig Blanding med stærk Skygge, og snart et Mørke, hvorpaa Fakkelen kastede et Skin. Jeg troede i dette Øyeblik at være i en Opera, hvortil Pironese, havde malet Helvedes Svælg; men saa megen Ligning endog dette Biergs indvendige Bygning har med hans Carceri, ville disse dog intet sige imod den gyselige og majestætiske Natur, som her fremstillede sig for mine Øyne. Gierne havde jeg ønsket endnu engang paa et andet Sted at see samme Syn; men Karlen vilde ikke opholde sig dermed, og gav mig neppe Tid til at søge nogle Stene, hvormed jeg snart fyldte mine Lommer, og snart tømte dem, alt eftersom jeg fik bedre Stykker, at see. Han forsikkrede mig, at han efter sin Maneer kunde føre Fremmede omkring i Hullen i en Time, da man efter mit Tykke dermed skulde tilbringe en heel Dag, og omendskiønt hans Fakkel denne Gang var længere end sædvanlig, saa kunde den dog ikkun brænde et par Timer, saa at vi maatte have biet noget længe efter Hielp i Fald den før var gaaet ud. Derpaa viiste han mig sin brændende Tørv og Svovl, som han af Forsigtighed havde taget med, om Fakkelen sluktes, og han fortalte mig derhos at det ikke var ret længe siden, at et heelt Selskab blev forvildet, fordi Fakkelen gik ud, da de søgte efter Fontainen, og de først ved andres Hielp Dagen efter kom ud igien. Hvad? er det mueligt, spurgte jeg. - Jo, det er muligt. Viskal snart komme til det Sted, hvor en Dreng blev forvildet, som man først fandt tredie Dagen efter, da han just gav Aanden op. Her havde jeg givet min Anfører en Leylighed, til at fortælle skrækkelige Historier om dette Bierg, og jeg maatte med Taalmodighed høre paa den største Deel deraf, indtil vi kom til et Scho, som tydelig igientog hver Stavelse, som man udraabte, Hans Fortællinger havde alligevel gjort saa meget Jndtryk paa mig, at jeg begyndte at erkyndige mig, om vi vare langt borte fra Udgangen, og jeg bad ham haste. Men de prægtige Gange, som vi stedse giennemkrydsede, bortdrev snart mine frygtsomme Tanker, Vi kom til de merkværdigste Pladse, for Exempel, hvor den borteblevne Dreng var fundet, og sammesteds var udhugget i Steen; hvor i Følge Jndskriften paa Pillerne er fornemme Selskab af Damer, havde dandset Contredanse, hvor der over os fandtes et cirkelrundt Huul af 2 Fod i Diammeter, som fordum var fra den øverste Flade blevet gravet 240 Fod dybt ned i Jorden, for at faae Vand; videre viiste min Anfører mig Mønsterpladsen, en smal Aabning i en Pillere, hvorigiennem han pleyer at føre sit Selskab, for at eftertælle samme; Helvedet, det er en Aabning igjennem en Væg til en irregulær Hule; og tilsidst Fontainen, som var meere merkværdig end nogen af de andre Pladse. Denne er en under Loftet hængende tilspidset Tap af 3 Fods Længde, og 24 1/4 Fods Brede, ved Loftet, hvoraf Vandet drypper bestandig og jevnt. Dette samles paa Gulvet i en Flintesteen, der er 2 Fod lang, og har en naturlig Huus ling til Reservoir. Vandet er meget klart og koldt, og en god velsmagende Drik. Vi nærmede os derfra til Udgangen, og kom i det saa kaldte gamle Brud, men gik opad, og kom derfor ogsaa nærmere til det øverste af Biergets Overflade.