Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1776-08-09
Wiborg, den 29 Julii. J Onsdags den 24 og paafølgende Nat havde vi her et meget stærkt Tordenveir, som vedvarede omtrent 16 Timer. Det begyndte Middagen Klokken 12 og en halv i Egnen ved Herregaarden Thiele, 2 Miile herfra, hvor det under en stærk Regn tordnede saa forskrækkelig i 2 Timer, at der ikke mærkedes i den Tiid mindste Ophold, indtil allersidst et meget heftigt Slag gjorde Ende derpaa. Dette Slag traf over et Sted der i Egnen kaldet Sapdal, hvor endeel Hovfolk af Thiele Gods arbeidede paa en Eng; Disse maatte, da Engen ved Tordenens Begyndelse blev af den stærke Regn gandske sat under Vand, søge Lye under nogle store Bøgetræer der nærved. Men aldrig saa snart vare de komne der, førend en Lynildstraale slog ned midt iblandt dem, saa 2 Piger strax faldt ned, som døde. Den ene, en Pige paa 14 Aar, var virkelig død. Den anden, en føer og fuldvoxen Pige, der havde skiulet den mindre under sin ene Arm, kom efter en halv Time igien til Live, men havde ingen Følelse, og kunde ikke røre Arm eller Been. Paa den Døde var intet Tegn, uden allene, at Ansigtet var sort. Paa den endnu legende var Enden af Tungen fortagtig, den Arm, den Jhielslagne stod under, gandske sort fra Skulderen til Albuen, og en sammenkrympet og ligesom sveden Plet paa Ermet af hendes uldne Trøie. En Karl stod 5 a 6 Skridt fra dem, som ikke fik mindste Skade. Natten derpaa var dette Tordenveir, to Gange, nemlig Kl. 1 og Kl. 4, meget heftigt her ligeover Byen. Lynilden slog ned i et Huus her i Gravene, hvor den rev den ene Side ud af Skorsteenspiben, slog endeel Tagsteen af Huuset, kløvede Skorstenen langs igiennem, foer derpaa ned igiennem Skorstenen, ind under en indmuret Kobberkiedel, paa hvilken den slog et Hul 1 Tomme, i Giennemsuit; ved Hullet var intet smeltet, men Kanterne sad ind i Kiedlen gandske ujevne og ombøiede. Derfra foer Straalen ind i et Spisekammer bag Skorstenen, hvor der aldeles intet Spoer saaes til nogen Skade; En Koe stod der tet ved, ikke en fierdendeel Alen fra det Sted, hvor Lynilden foer igiennem, samme blev ubeskadiget. Tilsidst, efterat Lynilden havde opslaget alle Dørene, føer den ind i Stuen, hvor den afrev et forhen revnet Stykke af en JernKakkelovn, og efterlod sig saa forskrækkelig en Svoveldamp, at Folkene nær vare qvalte. Samme Damp blev staaende nogle Secunder, og brød derpaa ud over et Vindue ved Loftet, hvor den rev et par Muursteen løse, og ved Udfarten efterlod noget Soed paa Hiørnet af et i Vinduet hængende Gardin, Strax derefter slog det ned over Sr. Møller Gul smed Gaard, ikke langt fra forommeldte Sted. Der er Lynilden faret langs ned med en paa Forhuuset ud til Gaden, opbygget Qvist, formodentlig har den trækket efter en paa samme Qvist staaende høi og spids Jern=Fløistang. Paa Qvisten er intet Spoer af Lynilden at see, uden allene, at endeel af de murede Tavler paa samme ere løsnede, og Udspekningen fraslaget. Siden er Straalen faret ned over et Vindue, har afrevet et Stykke af Listen paa Vindue=Skuddet, og da den er gaaet opligien, gjort et Spoer langs op ad Vindue=Posten, og løsrevet en lang Splint af samme. For Resten har den, Gud være æret, hverken her eller paa forommeldte Sted antændt nogen Jld, eller beskadiget noget Menneske. Her paa Byens Mark blev og en Hest truffet af Lynilden. Samme blev ikke ihielslaget, og intet brændt eller svedet Sted er at see paa den, men det venstre Øie er beskadiget, og Hesten noget paralytisk paa den venstre Side, saa Øret paa den Side hænger nedlad, og begge den venstre Been zittre, naar den gaaer eller staaer. Den er desuden gandske fortumlet og døsig i Hovedet.