Viborger Samler, 1823-10-15
Paa Stamhuusbestyrenes VegneBavForvalter. Den uberegnelige Indflydelse, den opperimentale Naturvidenskab har paa et Lands Velfærd, har aldrig været saa almindeligen følt, som den formedelst Sagens Vigtighed fortjente. Der gives faa Grene af Konstflid, Huusholdning eller Agerbrug, hvori den ikke er af nogen Jndflydelse, og mange hvori den er af den yderste Vigtighed. Det er naturligt at den Videnskab, som giør os bekiendt med Grunden til enhver Maskines Indretning, som viser os Vandets, Luftens og Jldens Natur og Virkemaade, som fremstiller os i ordnede Rækker Metaller, Jordarter, Sprer og Salte, som lærer os at uddrage de brugbareste Bestanddele af Dyre- og Planterigets Frembringelser, maa være til nogen Nytte for Enhver, som begriber dens Lærdomme. Men de følgerigeste af disse Lærdomme er det lettere at fatte, end de Fleste forestille sig. Naar Sætningerne ikkun udtrykkes i deres naturlige Simpelhed og oplyses ved Forsøg, udfordres hertil ikke saa meget en stor Samling af Forkundskaber, som meget mere sund Dømmekraft og Opmærksomhed. Den, som har faaet et tydeligt Begreb om de fornemste Naturlove, vil i Livet finde talrige Opfordringer til at giøre Anvendelser deraf, og vil derfor ofte have den store Fordeel at handle efter Jndsigt, hvor Andre maae overlade dem til en blind Vane. Det er mig ikke ubekiendt at Mange, forledede ved de hyppige Misbrug, der have været gjorte af det man kalder Theorie, tænke at Videnskab snarere er skadelig end gavnlig i Udøvelsen. Men dersom man vilde forkaste Alt hvad der er betydelige Misbrug underkastet, da vilde ingen stor eller vigtig Ting i Verden bestaae; thi i samme Grad som en Ting er vigtig maa dens Misbrug være farlig. Sund Fornuft siger os, at det ikke i sig selv kan være skadeligt, men at det derimod maa være gavnligt, at vide Grunden til den man foretager sig. Giennem en uoverseelig Række af Menneskealdere have Verdens erfarne og indsigtsfulde Mænd, ved mundtlig Lærdom og ved Skrifter meddeelt deres Erfaringer og Tanker fra de ældte til de nyere Tider. Ved Videnskaben førs vi ind i disse Mænds Selskab; den siger os Meningen af deres Tale, og fremstiller os deres Lærdomme og Erfaringer under faa og fattelige Synspunkter, saa at vor Forstand let begrider og vor Hukommelse let gjemmer dem. Den som ikke vil troe, at de gode Følger af Videnskabens sande Brug langt overveiet de skadelige af dens Misbrug, han maa forestille sig, at det er bedre at vide en Ting slet end godt, og at det er fordeelagtigere at være uvidende om det, som Verdens meest oplyste Mænd have sagt os, end at have Kundskab derom. Hvad Misbrugen af Videnskaben angaaer, da kan den vist ikke ganske forebygges; men vi ere nu, efter saa lang Erfaring, i Stand til at give Regler, hvorefter man lettere vil undgaae den: hvortil endnu kommer, at Misbrugen forholdsviis vorder mindre, hvor Antallet af de Kyndige er større, i det nemlig den ene, endog uformærkt, vorder dens andens Raadgiver og Lærer. I de meest oplyste Lande, stiger alt mere og mere Overbeviisningen om den experimentale Naturviden skabs store Jndflydelse paa Nationalvelstanden J det Land, der i Konstflid og Agerdyrkning overgaaer alle andte, var man derfor i de sidste 10 Aar med en udmærket Jver stiftet Indretninger til denne Videnskabs Fremme e). J forskellige af Landets store Steder have Borgerne til slige Indretninger gjort saa store Sammenskud, at det Halve af det som der er givet i en Stad af anden Rang vilde være nok til at danne Indretninger, der skulde tilveiebringe den herligste Virkning hos os. Jeg ønskede at overtale mine Landsmænd til lignende Anstrængelser, dog ganske i Forhold til Landets Evner. Jeg har derfor stræbt at udrænke langt mindre bekostelige Midler til samme Øiemeed, og troer endog, at vi ved at vælge en anden Vei, end den det rigeste Folk kunde tage, støde paa et meere virksomt Middel end man hidindtil har benyttet. Hovedtanken i den Indretning jeg vilde foreslaae, er følgende: Ved Sammenskud skulde tilveiebringes Midler, hvorved det kunde dannes en Contral Indretning for den experimen alle Neurtære i Kjøbenhavn. Denne skulde have det dobbelte Øiemeed, deels at virke paa det kraftigste for Videnskabens Udbredelse og Anvendelse i denne Hovedstad, deels at uddanne unge Mænd af gode Forkundskaber til at holde Forelæsninger over den experimentale Naturvidenskab i Kjøbstæderne, og andre Foreningspunkter, om saadanne findes. For hver af dem skulde indrettes en til Førsel skikket Samling af Instrumenter og en Samling af lærerige Tegninger til Brug ved Forelæsningerne Naar disse Lærere hvert Halvaar forsattes til et andet Sted, vilde i en kort Tid de fleste Steder i Landet nyde For2) J London har man flere slige Indretninger frembragte ved Sammenskud. Til en blandt dem (London Institution allene blev der samme skudt 100000 Pund Sterling, næsten 1200000 Rbd., og dranden giver hver af Snoscribenterne 2 Gularer omtrent 24 Rbd aarligen. - I Liverpool sammenskjød 223 Borger22300 Pund Sterling, altsaa meere end 250, 200 Rbd, til en saadan Indretning. delen deraf. Lærerne maatte hvert Aar i 6 Uger møde i Kjøbenhavn, for at gjøre dem besto letre bekjende med nye Opdagelser, og for at give dem Leilighed til at fremme deres Kundskaber. Denne Tid vil ikke være for kort, naar man betænker at nogle Vink, nogle mærkværdige Bøger o. s. v. kunne give en tænkende Mand Stof nok til videre Arbeide for lang Tid. At Central-Indretningen maa være i Stand til at forsyne Lærerne med nogle vigtige videnskabelige Bøger, forstaaer sig De, som deeltage i Sammenskuddet til denne Plans Udførelse, danne naturligviis et Selskab, hvis Medlemmer har Eiendoms- og Stemmeret i Indretningen. J denne Henseende foreslaaes følgende: 1. Selskabet kaldes: Selskabet for Naturlærens Udbredelse i Danmark. Dette Selskab lader paa sin Bekostning holde Forelæsninger over de forskiellige Dele af den er perimentale Naturvidenskab og dens Anvendelser. Det træffer udvidede Jndretninger for dem, der ville lære det Practiske af disse Videnskaber. Det lader anstille nye Undersøgelser, saavel for at befordre Videnskabens Tarv, som for at gavne ved dens Anvendelse. Foretagendet udvides, som nyligen anført, til hele Landet. Medlemmerne have i alle Tilfælde Fortrinsret, hvor Adgangen til Selskabets Jndtetninger ikke kan tilstaaes enhver. 2. Enhver som enten giver 10 Rbd. r. S. aarligt eller 100 Rbd. r. S. engang for alle er Medlem at Selskabet, og har Stemme i Forsamlingerne. Den som giver Mere, har for hver 10 Rbd. r. S. han giver aarligt, eller 100 Rbd. r. S. eengang for alle, een Stemme, dog kan Jngen i et Møde giøre Brug af flere Stemmer end een Tiendedeel af alle dem der af de Tilstædeværende kunne gives, Det forstaaer sig, at man taknemmeligen modtager mindre Bidrag end 10 Rbd. aarligt eller 100 Rbd. eengang for alle; men disse mindre Bidrag give ingen Rettigheder. 3 Møderne holdes i Kiøbenhavn, men alle fraværende Medlemmer kunne skriftligt tilkiendegive deres Stemmer. 4. Selskabet vælger i sin første Generalforsamling et vist Antal Repræsentanter. 5. J en aarlig Generalforsamling aflægges Regnskab til Selskabet og Repræsentantskabet fornyes, 6. Selskabet vælger en Bestyrer af dets videnskabelige Indretninger. Dersom Selskabet vil betroe mig dette Hverv, saavelsom det at forberede de unge Mænd, der skulde holde Forelæsninger i Kiøbstæderne, tilbyder jeg mig at overtage det uden Betaling. Jeg tvivler ikke om at det jo vil synes Mange, at det ikke er Tid at vente betydelige Summer tilveiebragte ved Sammenskud, medens Handel og Agerdyrkning befinde sig under saa ugunstige Forhold: men Alt, hvad der kan bidrage til at forræde vore egne Frembringelser, forhøie vor Konstflid og gjøre os mindre afhængige af Fremmede, er i samme Grad meere fornødent, som vor Trang er større, og jeg tænker, at vi ikke kunne mangle Midler til et for Fædrelandet gavnligt Foretagende, saa længe vi endnu have Midler til Overdaad. Jeg for min Deel er saa overbeviist om Vigtigheden af den Sag jeg her har søgt at bringe i Bevægelse, at jeg troet ikke at kunne anbefale den nok. J intet Land har man skienket den al den Opmærksomhed den fortjente, men i vort staae vi endnu her tilbage for adskillige andre Lande, med hvilke v. ellers vel turde maale os, om ikke i Magt og Udstrækning, saa dog i ædle Bestræbelser. Kundskaben om Naturens Løve udgjør en væsentlig Deel af Menneskets Kundskabskreds, følgeligen af vor Aandsdannelse. Saa uvant man er til at vedgaae dette, saa sandt er det dog. Som en egen Deel af Aandens Dannelse, aabner Kundskaben om Naturens Lov en ny Tankerække i Mennesket, og tilskynder ham saa meget mere til Selvtænkning og Opfindsomhed, som den bringer ham i Betørring med de kraftigste Opvækkelsesmidler. bredtes, inden kort Tid vilde hæve sig høit over sin forrige Tilstand, Jeg veed meget vel, at Virkeligheden aldrig opfylder saa store Forhaabninger, men at et betydeligt Fra Det er neppe Tvivl underkastet, at jo et Folk, blandt hvilket en saadan nye Aandsvirksomhed kraftigt uddrag maa giøres, formedelst Menneskenes Uopmærksomhed, Lunkenhed og undertiden Vrangvillie, men jeg beder mine tænkende Medborgere at overveie, om ikke Hovedtanken i sig selv er saa overeensstemmende med Sandheden, at Følgerne af dens Udførsel, selv efter alle disse nødvendige Fradrag, maa være velgiørende. Jeg haaber da, at Enhver som dette denne Overbeviisning med mig, vil understøtte og anbefale Foretagende, efter Omstændighederne, enten offentligt eller i sin Selskabskreds, vel vidende, at det i samme Grad vil frembringe større Virkning, som det modtages med en varmere Deeltagelse. Kjøbenhavn, den 16de Dctober 1823. H. C. Ørsted. iborg melages Subskription paa Ovenmeldte hos Roedsted & Dous.