Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-08-28
Mormonsekten i Nordamerika. Den norskfødte Pastor Dietrichson giver følgende Beskrivelse af en afholdt Mormonforsamling: "Ved Forriver's af store Egetræer omgivne Strandbred blev Forsamlingen holdt. En Amerikaner, en nylig fra Mormonernes Hovedresidents Nanovo ved Missisippi ankommen Præst, en ret begavet ung Mand, een af de 70 Disciple, besteeg en stor Oxevogn, vel belastet med Folk, satte først sine Arme med megen Omhyggelighed i en imponerende Stilling og begyndte derpaa med lukkede Øine og kraftig Stemme en lang Bøn med det almindelige Omqvæd: "O Helligaand, kom ned over og tog derpaa en Text af Aabenbaringsbogen, med hvilken disse Sekterere især beskjæftige sig, udlagde denne fortelig paa Mormonviis, og talede derpaa om Daaben, som han erklærede for ugyldig, naar den ikke skeete ved fuldkommen Neddyppelse under Vand, gjorde og viis paa, at naar en Synd var begaaet, maa Man døbes atter og atter til Syndernes Forladelse; efter ham betraadte en anden Mormonpræst samme Talerstol, raabte Vee over alle Sekter, søgte at bevise, at Mormonsekten, var Christi tro Kirke, og at kun for Den, der ved Daab indlemmedes i den, var der Naade at vente, før og efter saavelsom imellem Talerne bleve Psalmer afsjungne af Mormonernes Psalmebog, hvori de fleste Palmer ere forfattede af Propheten Joseph Smith og hans værdige Hustru. Efter Aften vadede Præsten ud i Floden, hvor han gaaende, indtil Vandet rakte ham over Knæerne, talte nogle Ord om Daabens Vigtighed, baade for hver Den som vilde indtræde i Mormonkirken, og for hver Jndtraadt, som have begaaet en eller anden Synd, opmuntrede og besvoer den paa Bredden staaende Forsamling til ikke paa denne vakkre Dag at forsømme den Anledning, som gaves dem til at erholde Naade og Forladelse og den Helligaands Gave i den levende Kilde, aabnet af Herren til Syndernes Forladelse. Nu kom først en Amerikaner, der ligeledes afførte sig Kjole og Vest og vadede ud i Vandet, ledet ved Haanden af Døberen, der holdt ham ved den ene Haand i Nakken, hævede den anden mod Himlen, nævnede Baptizandens Navn, styrtede ham derpaa baglænds ned i Vandet: baglænds for at den Døbte skulde under sin Daab see Himmelen aaben – med de for dette Diævelskab altfor hellige Ord: "Jeg døber Dig i Navnet Faderens, Sønnens og den Helligaands. Derpaa samme Scene med en 7 a 8 Aars gammel norsk Pige som med den Første; derpaa kom to Norske til, hvoraf den Sidste blev døbt 4de Gang den Dag i en ganske kort Tid, til sine Synders Forladelse. Dermed sluttede Døberiet for den Dag, uagtet det, som en Mormon selv Dagen iforveien havde fortalt, var bestemt, at baade Ypperstepræsten Gudmund Haugaas og Biskoppen Ole Heier, kort fast hele Mormonkompagniet blandt de Norske, skulde været døbte igjen til Syndernes Forladelse; - de vare nemlig blevne uenige om nogle Sviin, og havde trættet og vare komne i Slagsmaal med hverandre, de Hellige, og derfor var nu den Helligaand, der, som Man nok kan vide, intet Samqvem vil have med en Svinemenighed, veget fra dem, - og for at faae Forladelse for denne Synd og den Helligaands Gave igjen, skulde de den Dag været døbte igjen; dette opsattes imidlertid til en Tid, de vel fandt beleiligere, deels tænker jeg fordi endeel af de Tilstedeværende, der ikke vare Mormons, dreve Spot med dette Galskab, saa at En af disse endog tog en stor Hund og kastede midt udi Floden, da den Fjerde døb deels ogsaa som jeg troer, fordi jeg var tilstede. tes;