Jyske Efterretninger, 1788-10-10
Skiftet efter afgangne Svend Madsen Bach, som boede i Byrum Sogn paa Læsøe, bliver foretaget her i Foged gaarden Klitgaard den 11, Novembr. førstkommende, der herved bekiendtgiøres, saavel til Efterretning for hans Arvinger, som Debi= og Creditorer. Klitgaard den 26. Septembr. 1788. J. Hesselholt, dersom Sr. Peder Rohsted udi sit i disse Repliqve. Tidender under 27. Augusti d. A. mod mig fremkomne Pro Memoria, dog nogenledes havde fulgt Sandhed, vilde jeg stiltiende have ladet samme hans Bekiendtgiørelse passere, siden enhver vel indseer, og kan slutte sig til, at jeg, i Henseende til den af ham saa meget paaanket Efterlysning intet har foretaget mig uden efter Pligt og Ordre. Men da Sr. Rohsted derudi alt formeget afviger fra Sandhed, lader Auctor give sit uforsvarlig Forhold et urigtigt opsminket Anstrøg, og samme hans Pro Memoria har ikke havt mindre til Hensigt end at gjøre mig mistænkt, ia, om muligt uhældig, aarsaaes jeg til, lige offentlig at vare Sr. Robsted, og derved paa ligesaa anstændig en Maade at underrette det agtbare Publicum herudi om Sandhed, som Sr. Rohsted har søgt at underrette det om det Modsatte. Postviis vil jeg da udi denne min Besvaring følge Sr. Rohsteds Pro Memoria. 1) Da jeg siden sidstafvigte Majidag, og noget for den Tid, virkelig har staaet i (S. T.) Hr. Procurator Lunds Tieneste, som Foged ved Kyhøe og Sebbereløsters Gaarde og Godser, troer jeg og at have Grund til udi velbemældte min Principals Fraværelse at kunde publiqve angive mig som hans Fuldmægtig. 2) Til at efterlyse Sr. Rohsted har jeg ikke alene min Hr. Principals skrivtlig Ordre, men jeg har endog derhos Ordre, til i antræffende Tilfælde at skulde lade ham hæfte. 3) Hr. Procurator Lund gav mig Ordre til udi hans Fraværelse at proseqvere Sagen mod Sr. Rohsted for mislig Regnskabs Aflæggelse; hvorledes kan da samme i et og alt være mig uvedkommende, jeg synes derimod at Sagen udi min Hr. Principals Fraværelse allernærmest vedkom Sr. Rohsted og mig. 4) Hvorvidt det er rigtig med den foregiven ansøgte Tilladelse i Cancelliet og at blive myndig, er mig ubekiendt, man kunde dog, synes mig have nogen Grund til at kalde Rigtigheden, heraf i Tvivl, siden Sr. Rodsted saa strax derpaa henskyder sig til Loven og Forordningen af 14. Maji 1754, for saavidt disse bestemmer Pligter og Rettigheder for en Umyndig. En tion Maade at komme fra at betale end 14 til 1500 Rdlr. paa, som han efter sit aflagde Regnskab urevideret bliver skyldig, hvorledes mon vel den Dydige, den Ærekiære, den Veltænkende og fleere, som Sr. Røhsted appellerer til, ansee dette? og hvor slet er dette ikke at lønne en Mand, der har viist saamegen Tillid og fortrinlig Godhed mod en Betient, jeg kunde gjerne med god Grund, som Giengield, kalde saadan Adfærd lumpen, skammelig ja nedrig, men jeg gjor det ikke, jeg vil kalde det et vittig Jndfald, en smuk Procurator Stræg, hvorfor Vedkommende er noksom kan hædres og belønnes. 5) Vel lod Hr. Procurator Selmer af Aalborg i min Fraværelse declarere inden Aars= og Slett-Herreders Ret den 30. April d. A. at Sr. Robsted, som en længere stod i Hr. Lunds Tieneste, med første agtede at reise fra Kyhøe; Men desuagtet gav Sr. Rohsted mig de helligste Forsikringer, om at skulde forblive til Hr. Lunds Hiemkomst. Overalt kunde denne Declaration ingenlunde retfærdiggjøre Sr. Rohsteds Henreise imod Hr. Lunds Forbud, hans mig givne Forsikringer, og forinden han havde gjort vedbørlig Rigtighed for hans havte Tieneste. 6) Den Forbindtlighed, som Sr. Rohsted siger sig at være Hr. Lund og Kiæreste skyldig, for gode Logie og artige Beværtning, staaer blot i den Aalborg Avis, i hans Hierte maae han slet ingen have, thi siden hans Bortreise, har han ganske uforskyldt tilskrevet Hr. Lund ret grove og undertmente Breve, uden at mælde om dem, jeg fra ham i samme Form har faaet; Saa at den Modestie Rohsted bruger mod Hr. Lund i hans Pro Memoria, har de uædelste Hensigter til Grund. 7) Sr. Robsted giver mig de helligste Forsikringer om sin Tilstædeblivelse til min Hr. Principals Hiemkomst, og dog skulle jeg have været vidende om hans Bortreise, hvilken Modsigelse, jeg vil fortælle Omstændighederne, og derefter tildeels vise Moraliteten i Sr. Rohsteds Pro Memoria. Den 2. Maji noget efter Mad. Lund var reist over til sin Frue Moder paa Sebbercloster, kommer Robsted til mig med foregivende, at have Tilladelse af Mad. at maatte ride op til Barmer Præstegaard; naturligvis kunde jeg da ikke have noget derimod, og det saameget mindre, som Sr. Robsted adskillige Gange, mens Hr. Lund var hiemme havde havt Tilladelse at tage ud, saaog, siden han forsikrede mig at skulle vis betids om Aftenen komme igien tilbage, Aftenen kom, men Roh. sted ikke. Ved nøie Eftersyn fandt jeg da det meste af hans Tøi ventelig ved hans troe Assistent, i min Fraværelse udi Hr. Lunds Ærende i Aalborg, at være bortpracticeret. Strax derpaa indberettede jeg min Hr. Principal hvad skeet var, og ligesaa hastig lod jeg den undvigte eftersætte, jeg fandt han i Aalborg, og efter de Forholds Ordres, som da igien fra min Hr. Principal vare indløbne, bad jeg meget Hr. Selmer at ville formaae Robsted at reise igien til Kyhøe, hvilket har ganske nægtede; jeg begierte derpaa baade af den civile og militaire Øvrighed titmældte Sr. Rohsted hæftet, men ogsaa der blev den forlangte Assistence nægtet. At ville ellers i Aalborg have talt med Sr. Rohsted om hans Tilbagerelse hertil, synes mig streed mod Klogskab, han ville og vist no have beleet min Anmodning til ham derom. Strax derpaa reiste han fra Aalborg for, som jeg seer, at krone hans Øn skeer i Hs. Majestæts militaire Tieneste, hvor jeg ønsker han maae blive meere nyttig og lykkelig end han har været i Hr. Lunds Tieneste. Sr. Rohsted og andre Vedkommende har ellers havt til Hensigt ved denne førstes Undvigelse at tilføi mig min Hr. Principals Ugunst, Mistillid, og da dette ikke lykkes dem, maae saadant, troer de, endelig skee ved det fremkomne giftige Pro Memoria; dette er Moraliteten af samme, og man veed tillige, hvormeget Vedkommende har glædet sig over, at have bragt et saa vittigt og klygtigt Foster til Verden. Dette (jeg laaner her atter Sr. Rohsteds Ord) kan man kalde smukke Grund-Træk, som for den Dydige, den Ærekiere, den Folsomme og Veltænkende staaer blotte i sin naturlige Skikkelse, der er staaer i min Magt at omdanne. Saaledes er Sr. Rohsteds Pro Memoria besvaret; nøie re tillaver dette Blad ikke, som det ellers giør mig ondt jeg maae nødes til herudi at betiene mig af. Skulde ellers Sr. Rohsted, hans Vitterlighedsmand, eller andre finde for godt offentlig at movere meere herom, lader jeg dem, gierne videre ubesvaret, Pladsen, hvad enten de saa behager at bruge Rævens Hale eller Lovens Kloe. Kyhøe den 27. Septembr. 1788. Otto Henrich Nors, Vaa Restrup ved Aalborg, er 126 Stkr. Køer og 4 Bulle at 4 saar til Kiøbs; Kørene har været seene siden den 24. Maji. og befindes i en god slagtefærdig Stand.