Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-11-17
Paa Logebrostningen er som billigt Apollo og Muserne blevne erindrede ved passende Emblemer mellem Thyrsusstave- og Ephen-Guirlander. J Midten af denne Række Allegorier ere Portraiter af Holberg og Ewald anbragte, malede som Basreliefs, og selvfølgelig den Første imellem Komediens og den Sidste imellem Tragoediens antike Masker. Da Loge rækken endnu gav Plads for to Emblemer, saa har man forundt Mercur den ene og Pan den anden; Mercur sin deels fordi han fremmede al Kultur, følgelig ogsaa Scenens, og deels fordi han opfandt Apollos Lyra; Pan sin fordi man ikke vilde skille Fader fra Søn og tillige fordi han opfandt Rørfløiten. Maaskee kunne det lade, som om man ikke burde have viist Mercur saa megen Attention, da han jo dog er Tyvenes, især de fifsige Tyves Gud og selv blev Tyv, endog imedens han laae i Vugge, og vi maa tilstaae, at en saadan mulig Jndvending har meget for sig, in concreta, hvor Skalken maaskee vi forstaae, selv ved Husets nuværende Skjønhed at fremme adskillige Smaatyverier, medens det tillige er vist, at han nærmest er Skyld i Theaterkassens sørgelige Tomhed, om ikke just ved Tyverie, saa dog ved hans sledske Tale om Scenens Magt i det Humane, Sædelige, Cordiale, Æsthetiske, Poetiske og Gud veed hvad og hvorved han har forført Kassemesteren, for Resten en gammel tør Jurist, til ikke alene at give alle Pengene ud, men ovenikjøbet at pantsætte hele Klatten. Men man troer dog desuagtet at have nogen Undskyldning i den Omstændighed, at Mercur stedse var en for Apollo og Muserne uundværlig Person, item at han stedse er med i vore Planeters Promenade, og at han med alle sine Skjelmstykker, dog i denne Sag har meent det ærligt med Byen. Skulde imidlertid nogen komme for Skade derved, at han har faaet Foden i Huset, saa vilde man behage at holde sig til den Mand, som har arrangeret det Hele, ligge fra det simple Mechaniske tilden meest luttrede Kunst, og som, næst at forskjønne Theatret i en fast utilbørlig Grad, desuden og paa egen Haand har placeret Tyven netop paa det Sted, hvor man mindst kan tage sig ivare. Da desuden denne Mand (for Resten en alsidig og dygtig Kunstner) selv eier Gaard og boer paa Østergade i Axelstaden, og følgelig har noget man kan holde sig til, om saa skulde skee, at nogen vilde søge ham som Tyvens Hæler, saa haaber man at enhver p. t. lader sig berolige. Dog er denne Beroligelse forsvunden, hvad den tomme Kasse angaaer. Da Mercur imidlertid ikke har stiaalet Pengene, men kun har forført det hele Jnteressentskab med samt Kassemesteren, og hvis følge man ingen har at holde sig til, saa har et Samfund af negennyttige Kunstvenner slaaet sig sammen, for ved Andres Penge at redde Huset fra Fald, nu det staaer saa vel og nu, man sidder saa godt derinde. Disse sammenslaaede Godtfolk ville desaarsag og for et andet Samfund, som ogsaa nu slaaer sig sammen, give en æsthetisk, dramatisk, musikalsk Underholdning bemeldte Søndag Aften 2), og hvor vil vanke, om ikke for Øret, saa dog ganske vist for Øiet, utrolige Ting. Man raader derfor Enhver, som holder af Øienlyst, itide at see sig sammenslaaet med bemeldte Tilskuersamfund, da man ellers kunde komme for sildig, og hvorved alle Rariteterne let kunde gaae eens Næse forbi. Døve og Tunghørige kunne godt gaae ind i Foreningen; Disse faae maaske endog meest Fornøielse for deres Penge, eller, som det hedder, meest Smæk for Skillingen. Det nærmere herom sees i næste Avis. Nylig er udkommen og faaes paa S. Hempels Boglade: Ogsaa en Mening om Horsens Skoleprogram for 1820. Modstykke til Hempels Avis No. 196 dette Aar, af P. C. J. Rasmussen, ordineret Catechet. 12 s. heftet.