Viborger Samler, 1826-03-25
I Kammerets 13de Møde den 7de Marts kom det til alvorlig Tale om Loven hvorefter Colonisterne fra Domingo skulde erholde Godtgjørelse for deres under Revolutionen og Øens Frafald liidte Tab. Hr. Agier talte først. Han formeente: "Af den Kongl. Forord. af 17de April 1825, der erkjendt Domingos Uafhængighed, imod at den betaler 150 Millioner Franler til Colonisternes Erstatning m.v.er at ansee som en Traktat, hvorved den franske Konge har handlet med Haytierne som med sin Lige ( i Souverænitet) men, at Ministrene, der raadede Hs. Majestæt til at opgive endeel af det franske Riges Eiendom, havde fornærmet Kronens Rettigheder." Han støttede sin Mening paa adskillige Grunde, saasom: Alle vore Konger havde forbuden, at sælge Krongodser, uden med Parlamentets Sam tytte (i hvis Sted nu Kamrene tilkomme at give det) at erkjende Hayti, ville end mere befæste det republikanske System, der nu i Amerika truer med at opsluge den gamle Verden; Han anførte det mærkelige som Panama Kongressens Præsident havde sagt ved dens Aabning: "Den franske Regjering har, ved at erkjende Hayti for uafhængig, tillige erkjendt Nationernes Ret til Opstande." Vi have ved denne Erkjendelse forglemt og tilsidesat den gamle og ny Statsret, Eiendomsretten og Kronens Værdighed. Seer jeg hen til de politiske og moralske Betragtninger, som følge deraf, saa kan jeg ikke undlade at sammenligne den Beredvillighed hvormed man er kommet denne rebelske Coloni imøde, med den Ligegyldighed man har viist imod et heelt Kristenfolk (Grækerne) der har unddraget sig fra Slaveaager for at afværge sin totale Undergang. Jeg vil ikke udbrede mig vidtløftig over den Underlighed og det mærkelige Skuespil et Ministerium, der selv ængstes over at see Frihedsgrundsætninger udbredte, lader see ved uden Betænkning at erkjende slig Fristat. Det synes virkelig at være Sandhed: At disse fra den ny Verden komne Frihedsideer ville oversvømme hele Europa, dersom ikke de monarkiske Herskere arbeide derimod. Skeer det ikke, maae enhver af Os som have royalistiske Følelser, ængstes. Følelsen af vor fuldeste Pligt opfordrer Os til her i Kammeret at fremstaae og bestride en Kgl. Forordning; men desuden opfordrer vor fra alle Sider angrebne Statsret Os til at forsvare den paa nærværende Tid mod et System, saameget mere farligt, som det understøttes af agtværdige Mænd der søge at afryste Ministeraaget, mod et System, der atter opstiller den Grundsætning "Ar Paven har Ret til, at lose Folkefærdene fra deres aflagde Troskabs-Eed; der angriber de helligste Biskopper og søge at berøve dem deres geistlige Overherskab, og snart ville gjøre Regentere deres Souperænitet stridig - Benytter, mine Herrer Deres Magt til at fuldkaste et saa ødelæggende System, der søger at undergrave vort Fædrenelands Rolighed; Gjengiver vor Statsret sin fulde Styrke og Kronen, sin hele Værdighed. Gid Ministrene erkjende at de have feilet, kraftfulde Mænd ære sig selv ved at tilstaae deres Misgreb; de komme her og hylde vore offentlige Rettighed og Kronens Værdighed og forlange en Skadesløsholdeses Lov af Os! vi ville gjerne tilstaae dem den - men, indtil dette skeer, stemmer jeg imod Loven." Hr. Gauthier stemte for Lovens Antagelse, som den var leveret af Ministrene, dog med nogle Forandringer. Han meente: "at en Opstand begyndt for 25 Aar siden paa Domingo, ville, ifald vi ikke erkjendte dens Uafhængighed fordre: at vi med Vaabenmagt udryddede dens 900,000 Mennesker eller atter smeddede dem i Slavelænkerne. Foruden de med sligt et Tog til et saa dræbende Klima forbundne Omkostninger, og den Mulighed, at mange Tusende Franskmænds Liig ville gjøde Haytis Sandmarker var det og at vente, at Nordamerika og alle Amerikas nye Søemagter ville komme os paa Halsen ved sligt Forsøg, som dem, der nu have Handelsfordele der. Aftrædelsen har gavnet vor Landbrug og Fabrikvæsen, det beviser at allerede 40 Handelskibe have bragt med Held Ladninger derover - Dette maae undskylde Ministrenes derom givne Indstilling. Heller ikke er denne Afstaaelse ulovlig uden Kamrenes Samtykke; Chartets 14de Artikel giver Kongen Ret til, at slutte Freds= og Handelstraktater - Uden denne Rettighed kunde heller ingen fremmed Magt handle med Kongen, thi den maatte jo da frygte for, at Kamrene tilintetgjorde det Indgaaede - Colonier uden Riget kunne heller ikke ansees for Dele af Riget (see Chartets 73de Artikel) til alle Tider havde Kongerne havt Ret til at anordne dem angl., hvad de for godt syntes. Han stemte tilsidst for Lovens Antagelse dog med nogle Forandringer " - Hr. Bacot de Romans ivrede stærkt imod: at Ministrene havde erkjendt en Fristat af oprørske Negere, der begyndte deres Revolution med Mord og Brand og med de franske Planteres Forjagelse. Godtgjørelsen af de 150 Mill. skrydede vel stort men han troede ikke den nogensinde bliver betalt Han meente endelig, at den eneste Maade at give det Skeete Lovskraft paa, var at Kammeret bevilgede Ministrene Erstatningsloven. Hr. Dupille talte for Afstaaelsens Antagelse - og anførte Englands Exempel (der dog ikke er bekjendt for ved høieste Nød at give Slip paa Noget) da England maatte afstaae Herredommet overde Nordamerikanske Fristater - Hr. Beaumons nægtede Regjeringen Ret til at afstaae endeel af Frankrigs Grundeiendom. Han meente man havde ingen Caution for de 150 Millioners Betaling; ja han tog endog i Tvivl om Kammeret burde uden saare nøie Overlæg, tilstaae Ministrene Afstaaelses= og Erstatnings=Loven - Hr. Fernilly undersøgte om Kongen havde Ret til som Regent, at slutte Uafhængigheds Traktaten af 17de April 1825 - Han meente: at naar der ingen Grund var til at erkjende Haytis Uafhængighed, saa kunde Kammeret klage over denne Mangel, men ikke bestride Netten til slig Afstaaelse.