Københavns Adresseavis, 1781-05-29
Cum Ordini Eqvestri adscriberetur. Illustris & generosus Dominus. THEODOxUS. HOLIUS. S. R. M. a consiliis conferentiæ, Curie rei curforie summus Præfecus, ab epistolis secretis S. R. M. Reginæ Viduæ, Regiæqve societatis scientiarum Sodalis, Ita tabulatus eft qvidam. Sunt mod rixati Superi multumque diuque, Alma Ceres, Pallasque sagax & magnus Apollo. Musal mitii cansam memors. Simul TOport, Insignem pietate Virum sidumque Clientem, Pro studio insignire palam cultuque parabant. Ast insigne suum solammode quisque Deerum Vult gestare Virum, qvem vindicat acriter omnem. Accipe, Fulce meum decus, hos, mitissima frugum Mater aft, gravidas dum ridens manstrat aristas. Tu mod sume meum Tibi, mox Triionia clamat, Paciseræque manu ramum protendit olive. Non, fod, ame! meum, postremo Pythius orsus, Temporibusque Viri lauroseptare minatur. Gratatur verecundus iis, refugique decore Præmia Colicolum, cautus ne læderet ullum, Heros magnanimus. Cansom prætendit acute: Non me jura finunt, dixit, nuli Rege volente, Ordinis ullius peregrina referre sigillaVex en satus erat, cum Numina, lite remisse Mos adeunt Regem Danum, cousanque rectudunt, Ut suffragetur sidi mulium qusque rogabst. Arbiter electus sic inde MONARCIIA iocutus: Qvæ, divina cohors! resum turela meerum, Præsidiumque vetus, qvæ Te discordig vexet: Qvæ nova res, Tantæne animis coelellihuus iræQvæstio sollicitat male Vos, & toreret, amiel! Cujus erit Noster, cujusque insigne ferendum? Diligitis Civem, javat hos, diligimus ipsi Dignum non Vestro tantum, sed quevis honore. Ast Jovis ipsius cum jom de robore signum Exornat Meritum bene, civica nempe corona; Ne Pater ille tonans Vestro succenseat anso, Inque vicem invidia ne Vos flagretis iniqva; Nec profusa manus spoliet vegetabile regnum, Ac quoque Sylvanum, Faunos, Satyrosque ciamus, Quorum sida Viro multum vicinia refert: Nos aliud commune damus, super omnia clarum. Dixit, & eximia decorato pectore frella, Armum fisciola dextum superinduit alva, Atque crucem lateri distinctam afsmanibus addit, Sic Eques auratus prodit, plaudente caterva, HOLMile. Intenti superi plecidique quiescunt. Brudeparrets Ven eller Forfatteren af ringe men velmeent Ønske til Hr. Landsdommer Bartholm og Jomfr. Helt. Væ eder - Morderen - Ha. - ruster sig Til Kamp - og eder - store Skialde Møer! - Som høyt - blant Seraphim - til hæved mig - Og hæved mangen Skiald - paa Danmarks Øer - Og eder gielder det - ha, Phæbus hal - Dit Chor er Latter - dine Sønner Skiændsel - Valkyrier, - fra Odins Valhala, Nedstiger - hører - Strøget af min Pensel - Sort Taage - har omgivet ham - den Svage - Og dine Straaler Phæb - adsprede ey De mørke - Nadstrond mørke Dage, Og Smagens tunge Nat - ha. - ney - Du har forglemt - at Sangens Millioner Har eene stemt sin Stræng - for Dig Høyt - lydende - den Stræng - for hine Regioner, Som nu til Kamp - til Feyde kalder mig Hid! - hvor du est - at jeg maae skue dig Du Smagens Fiende - hid - og Phæbi Pile Pythonske - Morder Spyd - fra Harpen tile Dybt - i dit Bryst - og feyde - myrde dig. Slig er det Sang - naar Jordens svage Slægter, Hver Tone fatte kan - forstaae den let -- hal - jeg Smagens Vægter - Og bør jeg Og Cimbrens Sanger - bør jeg taale det Ney - see din Sang er som de Svages Toner, Og - du tør haane - - Muse styrk min Haand, Og du tør haane - dem - som andre Zoner - Begeystrer - med sin stolte Digter=Aand. Og - kan du øyne os - og kan du finde Siig - kan du finde - Sporet af vor Fart - Og er vi ikke høye - over Dig - i blinde Du raver frem - heel stoltelig - men snart Du er ey meer - Ja! - Landsmænd - i som hade De sløve Skialdre - jeg har vundet - ha Valkyrter - nu Sletten glad forlade -Med Digter Flugt - de gaae til ValhalaOver falig Hr. Pechyles Grav.