Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-04-15
Østerrig. Som tidligere meldt (see denne Avis af 7 ds.) har den østerrigske Regjering forbudt Afsætningen af samtlige Boghandler Otto Wigands Forlagsartikler, paa Grund af en i Leipzig med kongelig sachsisk Censur udgivet Brochure, som hverken er meer eller mindre end et Priisskrift, der har vundet den af den ungarske Grev Bathpany offentlig udsatte Belønning for den bedste Afhandling om Afskaffelsen af Robbothbyrderne (o: Hoveriet). Allg. Zeit. indeholder følgende energiske Retfærdiggjørelse fra Hr. Wi gand: "1) Protest (Verwahrung). Et østerrigsk Hof decret af 2126 Marts betegner mig som en yderst slet berygtet Forlægger af de meest forkastelige, for Staten farlige, og forbryderiske Presseprodukter." Da jeg som Borger i en constitutionel Stat, der tilstaaer endog den ringeste af sammes Undersaatter Beskyttelse, ikke indrømmer nogen Magt, hvor høit den end staaer, Ret til at krænke min borgerlige Ære, saa erklærer jeg herved, at jeg vil gjøre ethvert lovligt Skridt for at rense min dybtkrænkede Borgerære fra hiin ufortjente Beskyldning. Ved Forlaget af ethvert af mine Værker har jeg fyldestgjort ethvert lovligt Bud; alle de paa mit Forlag udkomne Skrifter have erholdt den sachsiske Censurs Imprimatur, usandt er det at jeg for at indsmugle hine Forlagsartikler har betjent mig af de meest uædle, ja endog bedrageriske Midler; totalt usandt er det at jeg har indsmuglet dem under fremmed Firma og falsk Titel; alle mine Værker har jeg med mit Firma sendt ad sædvanlig Boghandlervei til Østerrig. Jkke jeg alene, men den sachsiske Censur, der ikke kan og tør tildele noget Skrift af hiint forkastelige Slags Tilladelse til at trykkes, er derved krænket i sin Ære som Autoritet, og allerede af denne Grund falder hiin Beskyldning, der graverer mig og mit Forlag, tilbage i sit umotiverede Jntet. Dette er min foreløbige Erklæring. Leipzig den 31 Marts 1846. Philipp Reclam jun. 2) Foreløbig Erklæring. Den keis. kgl. østerrigske Regjering har under 21 Marts d. A. ved et Hofdecret forbudt mit samtlige Forlag i alle de under samme Regjering hørende Stater. Grundene ere: 1) et Flyveskrift i det ungerske Sprog "Antiurbervaltsag, som jeg har trykt, forlagt og derefter skal over Bukowina og Siebenbürgen have indsmuglet i flere Tusinder af Exemplarer; 2) fordi jeg allerede flere Gange har ladet mig bruge som Redskab til at udbrede trykte Sager, der indeholde de meest forkastelige, for Staten farlige og forbryderiske Lærdomme; 3) fordi jeg har udgivet en Mængde af de meest opæggende og løgnagtige Smæde skrifter imod den østerrigske Regjering og betjent mig til disses Jndsmugling af de meest uædle, ja endog bedrageriske Midler, som: falske Titler, fremmede Firmaer. Disse ere de Grunde, hvormed jeg har at gjøre; hele det tydske Publikum danne sig nu selv en Dom over Hof decretet, Ad. I. Den ungerske Brochure Antiurbervaltsag blev i Manuscript oversendt mig af Forfatteren, som boer i Pesth. Bemærket blev det, at Brochuren var skrevet paa Foranledning af et af Grev Batthiani udsat Priisspørgsmaal om Urbarium, og at Skriftet var anerkjendt som det første og fortrinligste. Paa Manuscriptets Titel var et Motto, taget af en af de første ungerske Digters Værker, der ofte ere trykte i Ungarn, og som enhver Ungrer, som kan læse, kjender. Jeg bemærker dette af den Grund, fordi den østerrigske Regjering i sine Motiver til min Regjering har betegnet dette Motto som særdeles revolutionaire. Jeg overgav Manuscriptet til den herværende Censur, og erholdt det efter faa Dage tilbage, forsynet med Jmprimatur. Det blev trykt og af den sædvanlige legale Vei forsendt over Wien til nogle Boghandlere. Jeg erklærer nu - et andet Middel staaer ikke til min Disposition – at jeg vil udbetale til Den, som beviser mig, at der af mig er sendt trykte Sager til Østerrig paa anden Vei end den legale, 1000 Ducater. Af den østerrigske Regjerings Retfærdighed fordrer jeg, at den ved den strengeste Undersøgelse enten beviser eller tilbagekalder den imod mig udtalte Beskyldning. - Endskjøndt der nu i denne Brochure ikke indeholdes Noget imod den østerrigske Regjering (som Beviis paa min Paastands Rigtighed vil jeg forelægge hele det tydske Publikum en tydsk Oversættelse), saa maatte dog endog i det Tilfælde at dette Skrift med Ret kunde være stemplet som et incendiarisk, først og fremmest Forfatteren have været draget til Regnskab, og derefter burde Man have forespurgt sig hos min Regjering, om jeg havde opfyldt eller ikke de lovbestemte Former. Ad II. Jeg beraaber mig paa Deres Vidnesbyrd, som personlig eller i Handelsaffairer have lært at kjende mig i mine tidligere Opholdsteder i Ungarn og i de sidste 14 Aar i min nuværende Hjemstavn Leipzig; jeg beraaber mig paa min Øvrigheds Vidnesbyrd, om jeg nogensinde i min Færd som Boghandler og som Menneske har ladet mig lede af andre Grundsætninger end af dem, til hvilke jeg stedse har bekjendt mig aabent og frit, om jeg har ladet mig bruge som Redskab af Nogensomhelst og for Nogetsomhelst, og om jeg - selv da naar jeg har stødt paa Modstand – har ladet mig bortrive fra Retskaffenhedens og Lovlighedens Vei. Ad III. Jeg har ikke ladet frembringe løgnagtige og opæggende Smædeskrifter, imod Østerrig; jeg har overhovedet hverken trykt eller forlagt noget Skrift imod Østerrig. Jeg agter dets Jndvaanere, og elsker det Land, hvori jeg har levet og virket i 20 Aar. Jeg erholder daglig Beviser paa Velvillie og Agtelse fra hiint Land, og jeg har stedse gjort mig Umage for med Ord og Daad at lægge forDagen min oprigtige og inderlige Deeltagelse. Af den østerrigske Regjerings Retfærdighed kræver jeg at nævne mig endog kun en eneste Bog, der er udkommet paa mit Forlag, og som skulde være rettet imod den, imod Landet og dets Jndvaanere? – Mere end 20 Skrifter om den østerrigske Stat - omfangsrige Manuscripter tilsendes mig om Aaret; men aldrig har jeg trykt en Bog for at vinde Skatte; langt meere kostbare Goder, som ingen Krone i Verden kan røve mig, havde jeg at tilforhandle mig. - Jeg skal have betjent mig af, uædle, ja endog af bedrageriske Motiver", som : falske Titler","fremmede Firmaer" – for at indsmugle Bøger. Det var i forrige Aar Tilfældet, at flere Exemplarer af En genie Sues evige Jøde bleve fra mit Forlag under den Titel "Mathilde", ligeledes fra mit Forlag og med mit Firma, forsendte til Østerrig og at en vidtløftig Undersøgelse blev indledet. Men foruden dette Tilfælde er intet Lignende indtruffet, og ingensinde er et Exemplar af mit Forlag blevet afsendt under fremmed Firma eller med en anden Titel. Misbrug have fundet Sted med mit Firma; men disse have ved en paa Østerrigs Reclamation stedfunden, af vor Regjering indledet streng Undersøgelse, udviist sig som saadannne. Dette mit foreløbige Svar paa det keiserl. kgl. Hofdecret. Jeg selv opfordrer den østerrigske Regjering til at anordne en streng Undersøgelse for at komme til Kundskab om Sandheden af dens Beskyldninger og i dens egen og Sandhedens Jnteresse, og jeg tilbyder mig at ville i egen Person indfinde mig i Wien og paa min Risico og Bekostning forblive der saalænge indtil Sandheden er kommen for Dagens Lys. - Og nu henvender jeg mig til hele Publikum og henleder dets Opmærksomhed paa en Forholdsregel, som træffer ikke mig, men ethvert dannet Menneske, og som rammer selve Videnskabens Ensemble. Hævedes Forlæggeren ved saadanne Skrækkeforholdsregler til Censor eller ansvarlig Criticus af Digterværker, philosophiske Systemmer, politiske Skrifter, da vilde Litteraturens Sjæl være dræbt, og enhver Skribent maatte skjælve for os - for Boghandlerne. - Retfærdige Gud! Er det altsaa kommet dertil, at vi i det 19de Aarhundrede maae frygte for midt i Freden at miste de simpleste Begreber og Ret og billighed, Erkjend, mit Fædreland, den uhyre Fare! Det gjælder ikke mig, ingen Person! Det gjælder Videnskaben, Friheden; det gjælder Menneskehedens evige Rettigheder. - Leipzig den 31 Marts 1846. Otto Wigand."