Den Vest-Sjællandske Avis, 1838-06-11
Da Marshman og hans Ledsagere reiste til Jndien, var det paa den Betingelse, at de kun skulde have Understøttelse fra Missions=Selskabet saalænge, til de kunde underholde sig selv. De maatte derfor strax søge at skaffe sig uafhængige Jndkomster. Marshman og hans Kone oprettede derfor en Skole forPensionairer og Ward et Bogtrykkerie. Den første Bog paa Bengalsk var bleven trykt i Hooghly i Aaret 1778, og Ward maatte med egen Haand sætte Typerne til den første Udgave af det nye Testament paa Bengalsk, som Carey havde bragt med sig. Dr. Careys Motto var: "Prøv store Ting og haab store Ting!" Dette blev disse Tres Valgsprog. De besluttede med Opoffrelse af personlig Fordeel og Beqvemmelighed at leve som een Familie, at samle Alles Jndkomster i et fælles Fond og at anvende dette for den fælles Sag. Forjagende alle de mindre Forskjelligheder i Meninger og Anskuelser i deres Jver for at fremme det store Formaal, gjorde de en forenet Bestræbelse for at udbrede Religion og Kundskaber i Jndien. Mod den Engelske Regjerings Fiendtligheder og mod al den Modstand, som opstod af et saadant Foretagendes Natur, satte de christelig Ydmyghed og kold Bestemthed. De stode i Spidsen for den Jndiske Missions Kampe imod den Engelske Regjering, og under de mangfoldige Stridigheder, som endte med Chartet af 1813, hvorved Missionairerne erholdt fri Adgang til Jndien, have de aldrig forladt deres Post eller tvivlet om et lykkeligt Udfald. Da senere Lord Hastings, som understøttede og begunstigede dem, i en Samtale berørte de Stridigheder, de havde været indviklede i, yttrede han, at efter hans Mening maatte den Adgang til at opholde sig i Jndien, som Missionairerne nu nød, næst Gud tilskrives den Klogskab, den Jver og Viisdom, de havde lagt for Dagen, dengang baade Regjeringen i England og Jndien med al deres Kraft søgte at tilintetgjøre Missionairernes Bestræbelser. - Det er umulig at opregne alle de Planer, som disse tre store Mænd, fattede og udførte for at fremme Oplysning og den christelige Religion, og al den Modstand, hvormed de havde at kæmpe; ikke heller er det muligt at bestemme Dr. Marshmans Deeltagelse i ethvert enkelt Foretagende. Saa fuldkommen var Eenheden i deres Principer, at det syntes, som om tre Siæle vare blevne forenede til een, som om kun een Villie styrede dem Alle. Jmidlertid maatte dog Arbeidet være fordeelt, og forsaavidt kan man bestemme, hvad der især sysselsatte Marshman. J 1806 begyndte han at studere det Chinesiske Sprog og gjorde i den Hensigt, en Reise til China. Han fuldendte en Grammatik, en Oversættelse af Confucius og en Chinesisk Oversættelse af hele den hellige Skrift. Paa den Tid, da Følelsen for Religionen var saa ringe, at selv den veltalende Martyn kun havde 20 Tilhørere, søgte Marshman at grundlægge et Capel i Calcutta. Forat skaffe Penge tilveie gik han fra Huus til Huus i Calcutta og opnaaede sin Hensigt. Men Tonen i Calcutta var dengang ikke bedre, end at man ikke skammede sig ved at afcopiere ham paa en offentlig Maskerade som den hellige Missionair, der gaaer og tigger. Jkke ubetydeligt skal paa denne Maskerade være tegnet paa Subskriptionslisten, og da Marshman erfarede det, gjorde han sig Umage for at faae at vide, hvo der havde spillet hans Rolle, for at han kunde erholde disse Bidrag. Dette var imidlertid forgjeves, og Marshman sagde derfor meget godmodigen, at det forekom ham, at der var mere Spøg end Ærlighed i denne Sag. Velgiørenheds-Selskabet i Calcutta maa takke ham for sin Stiftelse og senere Fremskridt. Mellem 15 og 20000 Rupier uddeles herfra aarligen, og eet Jndivid, Dwarkanah Tagore, har for ikke længe siden skienket en Capital hertil paa 100000 Rup. Han og Dr. Carey besørgede Oversættelsen af Ramayan, hvoraf nu 3 Bind ere udkomne. Han anvendte i sin Tid megen Flid paa at udarbeide en Plan for Elementar-Skoler for de Jndfødte, og hans Meninger, som han udgav i en Pamphlet for 21 Aar siden, da man begyndte at tænke herpaa, ere endnu i den nyeste Tid blevne optagne i en udførlig Undersøgelse i England.