Aalborg Stiftstidende, 1835-03-14
Ved at læse en, af det engelske militaire Tidsskrift United Service Journal uddraget Artikel om den danske Armee, var min første Tanke: Skulde det vel være mulige at en Dansk saaledes kunde give sine Landsmænd til Priis i et fremmed Land. - Nei, Men hvad kan da bevæg en Englænder til, paa en saa uforskammet Maade at vælte sig ind paa den danske Soldateskelle! Thi at Marinen: blaae Trøier, i hans Øine maa klæde den danske Matros bedre end den røde klæder Soldaten; dette synes at ligge i det brugte Ord Soldateskel, og dog ere vi eet Lands Børn, derpaa Trøien nær, neppe ville være at adskille i Sind og Skind Den retsindige Danske, der begynder at vænne sig til, at en enkelt Skraaler stundom fører et Sprog, som om den var et heelt Folk, vil lidet reflectere paa en Artikel af ovennævnte Art, der synes mere at være skrevet for Blad af den simpleste Slags, end for et videnskabeligt Blad, som det nævnte engelske; men vi tælle destoværre, blandt vore Landsmænd, ikke faa Lettroende, der have vel meget tilovers for hvad der er fremmed, - som det eneste Saliggjo rende; - der troe dette at være bedre end det Bedste vi selv have, og alt for ofte, indtil Barnagtighed, efterabhvad vi see og høre fra andre Lande, hvor man igjetroer, at vi her leve i det lykkeligste Land paa Jorden, Da jeg nu ikke er det engelske Sprog mægtig, og saaledes ei kan tage til Gjenmæle i samme engelske Blad, saa viljeg dog i det mindste i Modersmaalet lade en Stemme høre af en billigere Art, overladende til Skjæbnen, om den maatte føre nogle af disse danske Ord til engelsk Jordbund; jeg har tjent længe nok for at kjende Standens blide og ublide Sider, dens skjønne og trykkende Eiendommeligheder; jeg tør saaledes have en Mening. Englænderen synes at lægge vel megen Vægt paa det skrigeriske Udseendel, eller den saakaldte militaire Holdning. Jeg lægger større Vægt paa Aanden, Begge Dele ere hos Soldaten Følge af Routine i de militaire Functioner, og af Officerens utrættelige og ufravendte Opmærksomhed paa Soldatens Handle= og Tænkemaade; de maae saaledes, der hvor de findes, tilskrives Officerens gode Aand og Jnternesse for hans Stand. Unægtelig er den militaire Holdning een af de skjønne Eiendommeligheder, vor Stand bør holde over, og den pryder enhver Troppeart, men den kan gives for stort Værd, lia den kan endog udarte til Latterlighed! Da vi 1813, blottede for Penge, Klæder, og tildeels for Proviant, samt udmattede af foregaaende Strabadser, ved Sehestedt sloge os igjennem en overlegen og af alle Lykkens Goder begunstiget, ja man kunde vel sige elegant udstyret Fjende, da var det ligesaalidet Holdningen der bidrog, som dette var Tilfældet, da Englænderne 1801 brændte deres Næse ved Kjøbenhavn; men det var Aanden, der, oplivet af Kjærlighed til Konge og Fødeland, gav Kraft; den vil det fremdeles for enhver god Sag saa længe gamle Danmark har danske Mænd. Da Preusserne i 1806 gjorde saa uheldige Erfaringer mod Napoleons Armee, da maatte de vist gjerne have givet en Deel af deres Holdning for den Aand, der senere i 1813 og 14 hævnede de foregaaende Nederlag. Det Regiment, i hvilket jeg nu snart i 3 Aar har havt den Lykke at tjene, har i denne Tid, med Undtagelse af Øerne, recrutteret gjennem alle Landets Provindser; det har været med ved alle Auxiliaircorps, vi vare altsaa i 6 Aar kun 3/4 Aar i Fødelandet, og havde Leilighed til at forsøge den danske Soldat i alle de Stillinger, hvori han kan komme mod Fjenden, paa Marscher ved Parader og store Troppesamlinger, i gode og slette Qvarterer, i Leire og Bivonges; men aldrig have vi gjort Nationen Skam; aldrig have vi staaet tilbage; aldrig har man paa os kunnet anvende Englænderens: Raae Bønder!" Vi have overalt kunne maale os med andre Nationer, selv med hans; men - vi vare enige og arbeidede alle til eet Maal; vi besjæledes af en god Aand, den gode Aand, der vel seer Manglerne, men tragter efter at afhjælpe dem, uden derfor at være utilfreds; hvorimod den slette Aand er utilfreds med Alt, nedriver Alt, og - gjor Jntet for at det kan blive bedre. I 15 Aar har vi nu ført det eensformige, al militair Aand saa let underminerende, Garnisonsliv, men endnu er Aanden god, og dog er Tidsaanden sandelig ikke let at bringe i Harmoni med den rette militaire Aand. Endnu føle vi varmt for vor Stand og vort Regiments Ære endnu arbeide vi med forenede Kræfter for at hævde den Hvad de 2 Aars Tjenestetid, angaaer, da er den, med Undtagelse af Russerne og Englænderne, neppe meget længere i de fleste Armeer paa Fredsfod; og denne Tid er tilstrækkelig til at danne Soldaten for Feldten naar den anvendes vel. Russeren udrives i over 20 Aar af alle sine kjæreste Forhold, og den en elske Soldat, hvorom jeg senere skal tillade mig nogle bemærkninger, hverves alene i Naditionens laveste og fattigste Classer. Hvad dette betyder i England, veed Enhver. Gud bevare os for begge Deele, J faa af de danske Provindser har Bondekarlen en god Holdning, hans Bygning er stærk, men hans Bevægelse: meer klodsede end behændige; han kommer derimod som oftest ufordærvet og med en god Villie til Regimentet; ja endog i den Grad, at Officeren kan gjøre af ham hvad han uvil; han er tro, men har Hang til Skjødesløshed og Søvnagtighed. Den Selvtillid, den militaire Aand, ja man kan vel sige, den Sands for krigeriske Beskjæftigelser, der er flere Nationer medfødt, maa først bibringes den danske Bondekarl. Han maa altsaa vaagnes, hans gode Evne maae udvikles, og da bliver han en dygtig, dierv og brugbar Soldat; Æresfølelsen spirer, og naar han vender tilbage til sit Hjem, søges han af Enhver, der vil have en fiin og paalidelig Karl i sin Tjeneste. Blev han længere end 2 Aar ved Regimentet, var dette maaskee ikke Tilfældet. Soldaten kommer her syngende til os og gaaer syngende bort; han anseer det for en Udmærkelse, naar han i den faste Tjenestetid maa besøge sin Familie i Uniformen; og med faa Undtagelser vidner hans Opførsel om, at han anseer enhver Straf for en stor Skam. - Hvad kan da Offceren og hvad kan Landet her med Grund ønske mere: At Værnepligten ikke længere er en Skat for Bonden alene, men bliver en personlig Pligt; - og en hensigtsmæssigere Skoleopdragelse, der, behørigt udviklet ved Regimentet, vil sætte ham ved Siden af den fortrinligste Soldat. Det er en herlig Ting at see Mangler og Misbrug offentligt paatalte, dog kun naar dem vedføies sunde Forslag, til noget bedre; thi da kunne disse drøftes, og man seer strax af hvad Natur slig Paatale er. - Jeg kan ikke udfinde hvad Hensigt Englænderens bittre Dom over den danske Soldat egentlig kan have. Var den sand, maatte den danske Officeer i hver Medborgers Blik læse en velfortjent Bebreidelse. Vore Fordringer til Staten have aldrig været store, de have tvertimod stedse været meget nøisomme og beskedne: men een Fordring deeler vist enhver Cammerad med mig, og det er: at vor Stand, uden at vi ville see den hæve over nogen anden, dog heller ikke i Agtelse og Tillid maa staae tilbage for hvilken som helst anden; og denne billige Fordring er det da og der har foranlediget mig til disse Modbemærkninger. Hvad Monderingsvæsenet angaaer, da maa man troe at Englænderen har seet, og kun seet annecterede Rekrutter thi paa Armeen kan sandelig ikke hans slette Vittighed om Fugleskræmsel være anvendelig. Vi ere nu ligesaa godt klædte som da vi i Frankrig kunde maale os med Russer Sachser, Hannoveraner og selv med Engelænder. Tilvisse var det bedre naar Monderingssagerne forfærdigedes ved Regimenterne, og især var dette en absolut Nødvendighed ved Infanteriet med Skoene, - formodentlig ogsaa ved Cavalleriet med Støvlerne. - thi hine svare ikke til Prisen, og ere af en uhensigtsmæssig Facon, især da netop den danske Soldats Fodder og Gang maa lettes saa meget som mueligt. Englænderen har Ret i, at vi ere maadelig aflagte, og at Soldaten ikke kan leve af sin Lønning; men at han fortæller os dette, hjelper ligesaa meget, som om jeg vilde fortælle Engelænderen, at naar den engelske Soldat ikke var saa godt aflagt, saa drak han mindre og blev mindre straffet. Kan Staten taale at give Soldaten mere, saa er det Pligt; thi i det mindste burde han foruden den Lønning han nyder, daglig have et Maaltid god Mad, og har behøvede da ikke, som Englænderen behager at udtrykke sig at være Lastdrager; hele hans Tjenestetid kunde anvendes til hans Dannelse, hvorved denne vist vilde vinde meget En hensigtsmæssigere Fordeling af Soldatens Douceurpenge, kunde maaske allerede være et godt Bidrag for de to Tjenesteaar. - Officerernes Gage spiller en beskeden Rolle ved Siden af Told- og andre civile Embedsmænds; og Fredens Dage ere for lange til at her den gode Aand, saaledes som i Krigen, kan bøde paa Savn og Mangler. - Men - Gud bevare os hvad vi have, og lade i det mindste aldrig Armeen med Utaknemmelighed oversee hvad den skylder den Konge, der i 50 Aar har henvendt saa megen Opmærksomhed paa Forbedringer i alle Grene. En almindeligere Værnepligt er vist nær, og Armeen vil saaledes komme til at staae i nøiere Forhold til andre Stænder end Bonden; hele Nationen vil da erkiende, at Armeen bør i alle Dele være ligesaa godt aflagt som Ma grinen, og skulle dette end tilveiebringes ved andre Jndskrænkninger. Tilvisse kan den danske Officeers Dannelse sættes ved Siden af enhver anden Armees, og navnlig den engelske han er mere beskeden fordi han har mindre i Lommen. - Ønskeligt var det ellers, hvis Englænderen havde giver nøiere Oplysning om, hvori det vel kan ligge, at der i den danske Armee hersker den Forskjellighed i Officerernes Dannelse og Dygtighed, som han omtaler. En saa vel underrettet (?) Mand kunde maaskee derved lede til Oplysninger. hvorved saadan Forskjellighed, hvis den virkelig existerer for Fremtiden kunde forebygges. Der kan siges ligesaa meget for som mod Anciennetets systemmet, og naar det gaaer gjennem hele Armeen, saa kjender jeg i Fredstider intet andet der var at foretrække, det mindste kan det ligesaa lidet tilsidesættes for sprænglærde Theoretikere som for Penge (som i England) den begge vilde gjøre større Skade end Gavn. - Felttog og Tjenesteaar i andre Armeer var vel det eneste der i Frede kunde berettige anerkjendt duelige Officerer til at gjøre Spring. - Stræng Control med Duelighed og Activitener et meget godt Middel til at holde Liv og Aand i Tjenesten, saavel i Armeen som i de civile Embedstillinger og til Ære for Armeen kan den ikke fremvise saadanne Exempler paa Kassemangel og utro Embedsførelse, som dette i de senere Aar har været Tilfældet med mange, jo alt for mange andre Embedstillinger. - Hidrører dette nu fra Aanden, den større Nøisomhed, eller den strængere Orden; Efter saaledes at have forsøgt at mildne hiin sangvinske Englænders Dom over den danske Armee, tillader jeg mig at tilføie hvad en anden Englænder 1833 skrev om den engelske Soldat; og derefter vil jeg overlade enhver dansk Borger at bedømme, om han troer at være bedre tjent med den danske Soldat som han nu er, naar Officeren er hvad han bør være, eller om han vil foretrække den engelske Soldat som han efter hiin Skildring skal være.