Københavns Adresseavis, 1763-04-22
J den tredie Huulhed var der et Slags Støv, som kom hele Selskabet til at nyse, og som vi kunde fornemme paa Lugten, var oprigtig Spansk Tobak. Med et Ord thi jeg vil ikke gjøre mine Læsere kiedsommelige med et alt fornøye Jnventarium) de andre smaa Huulheder indeholdt adskillige andre Slags Materialier nesten lige saa curicuse, Jmidlertid fortiener dog en stor rummelig Huulhed som var paa begge Sider af Hovedet nogen Opmærksomhed. Den paa den høyre Side var opfyldt med lutter Digt, Flatterier og Løgn, med Ønsker, Løfter og Modsigelser. Den paa den venstre Side indeholdt endeel Forbandelser og Eeder. Af hver af disse Caviteter saae man en Canal udgaae, som stødte imod Roden af Tungen, hvor de begge to sluttede sig tilsammen og blev til eet. Vi observerede og adskillige smaa Stier eller Gange, som gik fra Øret til Hiernen, og vi gjorde os megen besynderlig Umage for at kunde følge dem i alle deres Omveye. En af disse Cana ler stødte an paa en stor Paqvet af Musicalia og Poesier. Andre endte sig ved en stor Hob Blærer fulde af Skum og Vind. Men den allerstørste af disse Rør gik ind i en stor Cavits i Hierneskallen, hvorfra en anden dreiede sig hen imod Tungen. Denne sidste Huulhed, var ligesom en Kum af en blød og svampagtig Substance, som man kaldet Galimathias. Huden i Panden var af en extraordinaire Tykhed og Haarhed, vi bleve og meget forundrede over, at vi hverken kunde finde Puls=Aaren eller de andre Aare, hvoraf vi gjorde os den Slutning, at det Egentlige af denne Hierneskal have tabt den Evne at blive rød, medens den var i Live. Det Sigte Been var nesten stoppet ved en Hoben Snus=Tobak, ja endog paa nogle Steder beskadiget. Vi gav i Særdeleshed Agt paa den liden Musele, som man neppe kand see i Dissectionen, og som tiener til at trække Næsen i Veyret, naar Eyermaden vil vise nogen Foragt, over det han fornemmer eller seer, som ikke staaer ham an, eller hører noget, som han ikke forstaaer. Det er unyttig at berette, at denne Musele er den selvsamme, som foraarsager den Bevægelse, der saa ofte tales om hos de Latinske Potter, naar de taler om et Menneske, som slaaer med Næsen, eller spiller Munden op som et Rhinoceros. J Øyet observerte man ikke noget merkværdigt, undtagen at de forliebte Museler vare meget forslidte. Den Musele, som dirigerer Øyet, at man dermed kandsee op til Himmelen, syntes ikke at være bleven brugt. J denne Undersøgning har jeg ikkun talt om de nye Opdagelser, som vi derudi gjorde, uden at examinere nogle af de andre Deele, som finder sig udi de ordinaire Hoveder. J Henseende til Hierneskallen, Ansigtet, og den gandske udvortes Figur, var der ikke noget at see, som var forskjellig fra andre Menneske=Hoveder. Ellers blev fortalt, at Eieren af dette smukke Hoved, havde levet 35 Aar, at han i den Tid havde ædt og drukket som andre, at han klædede sig meget net, at han talede meget høyt, at han tidt og ofte brast i Latter, og at han ved visse Leyligheder spilte sin Rolle meget vel paa Baller og Assembleer, hvortil en af Selskabet føyede, at en stor Hob fornemme Damer holdt ham for et vittigt og kygtigt Hoved. Han blev ihielslaaet med en Skuffe i hans blomstrende Aar, af en gammel Krigsmand, som fandt ham alt for høflig, i Henseende til hans Konc. Efter at vi nu i Grund og Bund havde examineret dette Hoved, lagde man Hiernen igien, som den var paa sit Sted, og Hovedet blev forvaret underret stort Stykke Skarlagen, for i Magelighed derefter, at kunde blive til Rette gjordt og forvaret paa Anatomie=Cammeret. Den der gjorde Operationen, sagde os, at det var ikke nær saa vanskeligt at præparere dette Hoved, som et andet, efterdi den største Deel af de smaa Kar, som gik igiennem den indvortes Substance, og han havde observeret, at samme vare allerede fyldte med et Slags Qvæg-Sølv, hvoraf den Døde. havde benyttet sig i levende Live.