JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-21
Det Udtryk Fordom i den meest udstrakte Betydning er en paa løs Snak eller uden Undersøgelse grundet Mening, som mulig kan være rigtig; men sædvanlig bruges Ordet kun om en feilagtig Mening. Uvidenhed, Jndolence, en passiv Underkastelse under Autoritet, Egennytte og Hovmodighed ere de sædvanligste Kilder til Fordom. J det indre Afrika gives der Sorte, som ere af den Mening, at Diævelen maa være hvid, og, da kun faa Europæere komme til dem, holde de disses blege eller hvide Hudfarve for et Symptom paa en Svaghed der er følge af en eller anden Sygdom. Hos ethvert Folkeslag er det Lovens eller Meningens Styrke, som bestemmer de forskjellige Klasser, og anviser ethvert Jndivid til dets egen. Ere Lovene i Opposition imod den offentlige Mening, hvilket hyppigt er Tilfældet, som f. Ex. i Europa angaaende Dueller; saa har Meningens Vægt Overhaand over Lovens Magt; men naar begge harmonere, saa giver deres samtidige Jndflydelse Brugen Kraft. Det politiske Selskabs Grundprincip bestaaer deri, at den sysiske Magt bliver underordnet den moralske, idet man overlader det til den sidste, at lede den første til det, som er nyttigt, d. en retfærdigt. Naar man stedse fulgte denne Regel, saa vilde Resultatet være en fuldkommen retfærdig Regjering, vise og gode Mænds Herredømme, et ægte Aristokrati, og det eneste, som fortjente at attraaes, det er den Definition, som Etymologien af det sidste Udtryk giver os; mende Onde, i det de ved deres dristige Fremtræden bragte de Feige og Svage, som i enhver Stat næsten udgjøre den største Deel, paa deres Side, have ved Mængdens Overvægt overvældet de Gode. Saaledes er det gaaet til, at Daarskab og Forbrydelse, med meget faa Undtagelser, i saa lang Tid har ført Herredømmets og Regjeringens Tøile. De Magter, som regiere Jorden, have stedse været meget tilbøielige til at troe, og det har fremfor Alt været dem meget magtpaaliggende at faae Andre til at troe, at deres Fortjenesters Storhed maae bedømmes efter deres Rangs Høihed, og at den Afstand, som i Anseelse er mellem dem og Andre, ogsaa bestemmer den Grad, hvori de overgaae dem i Dyd og Duelighed. Bedraget eller skræmmet har Folket ofte bekvemmet sig til at antage en saa grov Vildfarelse for Sandhed. Alt var Armod blevet Rigdom, Svaghed bleven Magten underdanig. Saaledes kunde da Magt og Rigdom rive alle Hædersposter og Embeder, samt overhovedet al selskabelig Vigtighed til sig. Den naturlige Følge heraf var, at den sande Fortjeneste nu, naar den ledsagedes af Mangel, Beskedenhed og Frygtsomhed, blev en Gienstand for Foragt eller et Offer for Vanære. De, som ledede den offentlige Mening, uddeelte nu Dadel og Roes efter eget Godtbefindende, hævede den Ene i Veiret og stødte den Anden tilbage til Foragt og Mørke, skienkede Smigrere og Spytslikkers deres Gunst og begraderede Agerdyrkningen og de andre i Livet væsentlige Kunsters Haandværker. Derfra opstode de forskjellige Kaster. Jndien fastsatte nigienkaldeligen Existensen af sine Braminer, som Selskabets Udvalg, dets Sanskaravarnah eller Personer af blandet Blod, og sine Parias, der af alle fire Hovedkaster ansees som et Udskud.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-21
Grækenland og Rom havde sine Frie og Slaver. Uden nogen iøinefaldende Grund blev paa begge Sider af Pyrenæerne en obskur Slægt, Cagots og Agots, bortjaget med Vanære.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-21
Spanien har man gjort en skammelig Forskjelpaa gamle Christne (Christianos vejos) og nye Christne (Christianos nuevos) omendskjøndt man maaskee kunde bevise, at den største Deel af den spanske Adel er af maurisk eller jødisk Herkomst. Denne Fordom har nu vel tabt sig, men i Valencia og paa Majorca gives der Millioner af Beboere, som af saadan Fordom ere udseete til Vanære, og som man kjender under Navnet Louettas.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-21
J Middelalderen skabte Feudalsystemet, den offentlige Aands mærkværdigste Vildfarelse, en uhyre Kløft imellem Adelige og Karnallier, villains d. c. mellem nogle faa tusinde unyttige Jndivider, som brammede med Titler, og mange Millioner arbejdsomme Mennesker. Den Reisende, Linschott, (omtrent 1638) saae til sin Forundring paa Malabar-Kysten, at Nairerne eller Herrerne, hvilken Titel de fornemme Krigere føre, lode som en Udmærkelse Næglene voxe, for derved at tilkjendegive, at de ikke behøvede at forrette nogetsomhelst Haandarbeide. En lignende Skik hersker i China og flere andre Lande. Saadant fores Europæerne latterligt, og dog staae de af ganske lignende Motiver under Indflydelse af andre ikke klogere Skikke. - Hvad var endnu i Aaret 1789 Meningen af det i den almindelige franske Lov brugte Udtryk vivre noblement (at leve adeligt), Skulde det ikke efter Ordene oversættes ved saineanter, (leve som en Døgenicht).De Adelige vilde have holdt det for en Nedværdigelse, selv at forrette Haandarbeide, hvilket, endog af den daværende Geistlighed, saa uretfærdigen blev kaldet en slavisk Beskjæftigelse, og seer man ikke endnu Fendalsystemets Ordførere bestræbe sig for at nedsætte Folk af Haandværksklassen, Hos ethvert Folk adskille Besidderne af en constitutionsmæssig Autoritet sig ved et eller andet udvortes Tegn, hvorpaa man ved det første Blik seer, at de beklæde et offentlig Embede; men personlig Gunst og fremfor Alt Forfængelighed have i mange Lande frembragt andre individuelle eller arvelige Udmærkelser, som hæve dem, der bære dem, paa Piedestaller, hvorfra de skue med Ringeagt ned paa de andre Klasser af Selskabet. J dette Hang til Udmærkelse eller som man kalder det, Adel, kunne vi spore megen Forfængelighed; der gives en Nægle=Adel, en Adel med lange og rødfarvede Nægle, af meget smaae og sammentrykte Fødder, af meget store og nedhængende Øren; endvidere en Tatoverings=Adel; hos Musselmændene den grønne Turbans=Adel, i China Adelen med den gule Trøie og Alderdommens Stav, i Congo den hvide Hues, i Europa Pergaments=Adelen, i Amerika Hud=Adelen &c. Hos de Gamle bleve Slaverne undertiden haardt behandlede, men vare de eengang frie, saa var deres Forfatning kun lidt forskjellig fra de andre Borgeres. Jmidlertid dannede de Frigivne hos Romerne endnu en Middelklasse mellem Slaverne og Borgerne, men en Frigivens Søn stod i lige Anseelse med de Fribaarne og gjaldt for at være af god Fødsel (ingenu). Hverken Horats eller Epictet var ved uretfærdige Fordomme berøvet Yndest af dem som man kaldte de store Magnater, heller ikke forstyrrede nogen Følelse af Ringeagt deres fredelige Slummer under de Laurbær, som beskyggede den Frigivne og den Frigivnes Søn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-21
Hamburg 2 M.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-21
Kjøbenhavns Børs, den 20 Juli 1827. ter, som Pausanias, Strabo, Pomponius Mela, Titus Livius, Plinius og flere have givet. (Journal d. Deb.)a vista 224 Specier solgtes til 13 Rbmk. 9 s. Bank-Disconto 5 pCt. pr. Rdlr. Rigsgjeld. Svenske Sedler. pr. 100 Specier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-21
Norske Speciesedler 164 - Rbd. Sal. Rbs. Tegn. 4 pC. Kgl. Oblig. (u. R.) Rbd. Sedl. Dito Dito. . . . . . . . i Banco.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-21
Nationalbank Obligationer. Dito Dito. . . . . . . .(af Laanet 4 Febr. 1820) 101 101 1/2 Rbd. r. S. 114 1/4 114 1/2 Sedler 4 pC. uopsigel. Rigsbkobl. Renter pr. 6 Januar 1 Rbd. r. S. 6 pC. norsk Laan, ved Hambro & Søn. - i Banco. 4 pC. Dito nye . . . . . i Banco. Asiatiske Comp. Actier - i Sedler. 3 pC. nye danske Oblig. 60 1/2 60 3/4 L. Sterl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fireogtyvende Aargang. No. 59. Redigeret i Statsraad Fr. Thaarups Fraværelse af Chr. Thaarup Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 24 Juli 1827.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
Gade=Kanalerne i Frankfurt am Mayn, med Hensyn til Kjøbenhavn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
En af de vigtigste Gjenstande i enhver Stad er Gadernes Brolægning, i det deels Færselens Lethed eller Besværlighed, saavel til Fods som til Vogns, for Mennesker saavelsom for Gods og Dyr, afhænger af dennes Beskaffenhed, deels ogsaa Brolægningens Beskaffenhed og Øvrighedens Opsyn med samme kan have en stor umiddelbar Indflydelse paa Borgernes Sundhed eller Jldebefindende og sygelige Tilstand, alt eftersom alskens forekommende Ureenligheder, især de smudsige Vædsker, der udflyde fra Boligerne, enten blive hurtigen bortskaffede, eller længe taalte derpaa. Hin Bortskaffelse bevirkes deels ved Menneskehænder, deels af sig selv ved alle nødne Afløb. Med Hensyn til Vædskernes naturlige Bort ledelse fra Gaderne, og til den ved samme tillige bevirkede Bortskyllelse af en Mængde faste, Vædskers Bortflyden, saasnart de have det for smudsige Dele, kommer det fornemmelig an paa to Punkter: 1.) at Gaderne (de egentlige Gader) og Fortougene ere ret lige brolagte, saa at ingen Huller findes deri, i hvilke Vandet maa den egentlige Gade og dens Fortouge. blive staaende; hvortil ogsaa hører, at Gaden, og Fortougene maae have en jævn Hælding eller Skraaning imod Afløbet (Rendestenen). - 2.)men fornemmelig ogsaa, at Rendestenene selv have et tilbørligt Fald og dertil ere saa dybe, at Vandet ikke let hæver sig over dem og over Dette Rendestenenes Fald eller denne deres Hælding er vist nok afhængig af Stadens Grunds naturlige Beskaffenhed; jo mere skraa, steil og bakket denne er, desto hurtigere Afløb har den faldende Regn og det fra Husene udgydte urene Vand; men naar Grunden, paa hvilken Staden, er bygget, overhovedet næsten er en Slette, eller meget nærmer sig til en fuldkommen Slette, saa er det ofte meget vanskeligt at forskaffe Vandet et hurtigt og bekvemt Afløb fra de forskjellige Dele af Staden, især naar denne er af betydelig Størrelse, de har over tyve til halvtredfindstyve tusinde, eller endog 100,000 Indbyggere. Her vil en god By-Magistrat saa nøje som muligt ved Nivellement undersøge Stadens Grund, og maa derpaa søge efter den korteste ger til en lavere Egn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
Disse nyere Kanaler ere for det meste betydelig mindre, end de ældre, vel tildeels derfor, fordi Vandenes Tilstrømmen i disse øvre Dele af Staden ikke kan være saa stærk, som i de lavere, men fornemmelig vel ogsaa, fordi det ikke er tilladt, gjennem dem at udkaste og udgyde de grovere Ureenligheder, hvorfor de ogsaa løbe langs hen under de forrige Rendestene, og kun hist og her, for videre at aflede Vædskerne hen imod Floden, kunne løbe under nogle faa Huse indtil den næstlaveste Gades Kanal. Disse nyeste Kanaler er det, af hvilke, som de fuldkomnest indrettede, jeg her vil give en kort Beskrivelse. Disse Kanaler løbe, som sagt, i deres Hoveddele, ligge hen under de gamle Rendestene i Gaderne. De have i Almindelighed 3 til 4 Fods Høide, og 2 1/2 til 3 Fods Brede paa Bunden; deres Loft er hvælvet og ligesom Væggene (og hvis jeg ikke feiler, ogsaa Gulvet eller Bunden) opmurede af Qvader (Bruch) eller Teglsteen.")
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
Om den hertil brugte og yderst let forfærdigede Cement Mørtel (blandet af lædsket Kalk med Sand og een Deel let brændt Leer) see man blandt andet den polytechniske Journal, som udkommer i München, Aarg. 1826. Det høieste Punct af Hvælvingen bliver derpaa bedækket med nogle faa Tommer Sand og saa brolagt med den sædvanlige Gade-Brolægning, uden at man næsten nogensinde hører om nogen Sammenstyrtning ved det yderste faste Muurværk, saa tunge og talrige Lastvogne der end paa mange Steder kjøre hen over det.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
J disse underjordiske Kanaler løber nu Vandet fra Gaderne igjennem to eller tre langagtige Træhuller, hvilke ere indarbeidede gjennem en glat tilhugget Qvadersteen, ligesom Mellemrummene, i en simpel Rist, og med hvilken Qvadersteen, Hvælvingen paa dette Sted oventil umiddelbart er lukket. Da disse Huller kun have en Brede af næppe een Tomme, saa tilspærre de Gjennem gangen for alle grovere Masser, og sætte paa den anden Side ikke engang det mindste Barn i Fare for at falde i med Foden, saa at man i den mørkeste Nat uden ringeste Bekymring kan gaae over og paa disse Gader. Rendestenene selv, saa meget der er tilbage af dem, bestaae ligeledes kun af saadanne glat tilhugne Qvaderstene af omtrent 2 1/2 til 3 Fods Længde og 1 Fods Brede, hvilke blot i Midten (paa langs) have en liden Fordybning (vel næppe en Tomme.) Da nu disse Qvaderstene paa langs ere lagte meget nøjagtigt ved Siden af hverandre, saa at de have en efter Snoren omhyggelig bestemt ligeformig Retning, - og da næsten overalt i en Afstand af 50 til 100 Fod fra hverandre saadanne ristformede gjennembrudte Stene, som de forhen omtalte, befinde sig, saa samler Vandet oventil sig næsten ingensteds til nogen betydelig Høide, sjælden over Rendestenens egentlige Middelsteen. Herved skeer det, at den skjønne ZeilGade (tillige formedelst dens yderst omhyggeligt og jævnt anlagte Brolægning) selv i det meest vedholdende Regnveir kan passeres endogsaa af Fodgængere i Skoe og Strømper, næsten med den samme Bekvemmelighed, som i tørt Vejrlig; – og at tillige Karetherne overalt med samme Lethed kunne kjøre op og ned af Fortougene. Iøvrigt ere ogsaa iblandt de nyanlagte Kanaler mange langt større og dybere; de nemlig, som skulle optage de fra flere længere bortliggende Kanaler samlede Vande og endeligen lede dem til Floden. Saaledes har Bunden af den store Kanal, som gaaer midt under Hestetorvet, en Dybde af rigelig 12 Fod under Steenbroen, (Brolægningen), og kan være en 4 Fod bred, medens den har en indre Høide af 5 Fod (saaat Steenbroen endnu ligger 3 til 4 Fod høiere end Hvælvingen). Kanalen ved WeisfrauenKirken er vel over 15 Fod dyb.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
Disse underjordiske Kanaler maae imidlertid lidt efter lidt opfyldes af faste, om end temmelig smaae og sine Partikler, som nedskylles i dem med Vandet fra Gaderne og Husene af. For at denne Opfyldning nu ikke skal blive for stor, og omsider standse Vandets Afløb, eller frembringe en altfor fordærvelig Luft i disse underjordiske Kanaler, blive de fra Tid til anden rensede. Til dette Øiemed ere Kanalernes Vægge hist og her, i et Mellemrum af omtrent 200 til 400 Skridt, førte, som en fiirkantet Schacht, lige op til Gadernes Overflade, og her blot bedækkede med et lige stort fiirkantet Dæksel af Træ, over hvilket man kan gaae og kjøre. Skal der nu foretages en Besigtigelse. eller Rensning af Kanalens Jndre, saa tager man blot dette Dæksel af, og en Arbeidsmand stiger paa en lille Stige ned i Schachten og kryber i en krum Stilling, eller vel og paa Hænder og Fødder, ind i Kanalen. Skal han rense denne fra det der samlede dyndede Smuds, saa tager han en lille Trillebør med sig, paa hvilken han læsser Smudset indtil den er temmelig fuld, hvorpaa han vender tilbage til Schachten, og med en Skovl kaster det ud af Trillebøren og op paa Gaden, hvorfra man med Vogne afhenter og bortfører det, som en uden Tvivl meget kraftig Gjødsel. Denne Kanalernes Rensning skeer sædvanligviis paa tørre Sommerdage, fordi der da kun løber lidet Vand igjennem Kanalerne. (Fortsættes)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
Endnu et Par Ord om det Spørgsmaal: Kan Dampskibsfarten skader Sildefangsten.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
Det Urimelige i denne Formodning er Aarhuus Avis No. 91 (den i Skilderiet Nr. 57. S. 903 osv. optagne Artikel) blevet fremstillet, men da denne Fremstilling dog kunde behøve nogle af Naturkyndigheden hentede Grunde til Styrke, ere disse i Viborger Samler No. 84 blevne anførte. Vi uddrage deraf følgende: "Det er en Erfaringssandhed, at Sildestimlerne, der gaae saa ordentlige paa deres Træk fra Jishavet, det atlantiske Hav, Nordhavet og Vesterhavet, i Legetiden trække Vester, Sønder og Øster paa, for at lege, og ellers staae paa Dybet, som i en Dvale (ligesom næsten alle Fiske arter); de søge da Fjorde, Havbugter og Jnd vige og visse Landkyster i det varmere Klima. Det er bekiendt nok, at alle Fiskearter i Legetiden ikke synes at ændse nogen Modstand, af de Ting, der netop ikke sluge dem. - - At de lege her i vore danske og andre Landes Fjorde, kan ikke omtvivles; men, for at kunne dette, maae de og have noget at leve af: de Smaafiske og Vandinsekter og Orme, der tjene dem til Føde i Parringstiden, kunne naturligviis i et Aar være meget mindre end i et andet, foraarsaget af den i Naturriget større eller mindre Frugtbarhed, og deraf maae det forklares, hvorfor Fiskearterne, Silden saavelsom andre, et Aar fremfor et andet, blive borte fra de vante Egne. - Det er et Spørgsmaal, som ventelig kunde besvares med: Ja, om ikke de store Vesterhavs Torsk med deres brede Flab, der ere trængte ind af Kanalen ved Agger, have skræmmet dem derfra; thi man veed, at Torskfangerne (som fiske de store Kabliauer, ikke de smaae østersøiske Torsk), i Mangel af Mading, før brugte en af Tin støbt Sild, til at lokke dem med. Det er kundbart, og har været sagt i Thisted-Avis, at de store Torsk have været fangne i Foraaret i Liimfjorden fra Jndløbet af, men, da Man længere nede i Fjorden, f.Ex. ved Staarup, Lunøe og flere Steder, deels ikke have fanget, som forhen sagt, den sædvanlige Mængde Vaarsild, bør det antages, at Silden, af Mangel paa Næring, ikke i Legetiden har søgt de vanlige Veie og Bugter, men tyet til Løgstøer, Sebbersund og Nibe, disse sande Sildestader i Jylland. Dampskibene, der endda kan volde Anke nok, af Skibs førere osv., maae da aldeles frifindes for at volde Sildenes Forjagelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
Jndenlandske Efterretninger. Hr. Proprietær Bonne paa Gammel-Lund. bevidner i No. 56 af nordrimbriske Tilskuer Jndsenderen af det (i Skilderiet No. 56) meddeelte Stykke sin Tak for den ham der tildeelte Ros. Han ytrer at det af ham anlagte Haveanlæg saavelsom Træplantningen kun er at ansee som en Begyndelse, da han har og har haft flere Hindringer at kæmpe imod. Derpaa meddeler Hr. Bonne følgende, som muligt kan interessere enkelte af vore Læsere. Det er bekjendt at Ferskvands-Fiskene, formedelst Vesterhavet, næsten ganske er uddød, og det lader til at Aalefiskeriet her ogsaa meget formindskes, thi der ere af disse næsten ingen at faae, og fiskes der stundum nogle, er disse allerede endog fra Vinteren af, opkjøbte af Aalekjøbere, som føre dem bort; det var derfor at ønske, at en liden Grændse blev sat for slig Udførsel. En anden Skade viser det, at derhvor Saltvandet om Vinteren har staaet over Enge og Grønne, næsten intet Græs groer. Derimod indkommer fra Vesterhavet, en betydelig Mængde forskjellige Sorter Snegle og Muslingeskaller, tilligemed en ildelugtende Slags Flodtang, hvoraf jeg har bjerget en stor Deel baade forrige og dette Aar, og befundet begge Dele at være et godt Gjødningsmiddel. Sneglene eller Muslingerne kjører jeg i Aar ind i Folden under Stude og Faar at knuses, for at samme da snarere kan gjøre sin tilbørlige Virkning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
(Thisteds Avis.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
Blandede Efterretninger. De første egentlige Tidender i England udkom paa Borgerkrigens Tid. Den engelske Mercur," der udkom paa Dronning Elisabeths befaling, kan ikke regnes med til denne Klasse, fordi den ikke udgik til bestemte Tidspunkter. Dronningen lod, under en meget kritisk Periode af hendes Regjering, enkelte Blade udgives, for at udbrede Nyheder, hvis Bekjendtgjørelse var hende magtpaaliggende. J det brittiske Museum findes 3 Nummere af disse Tidender, det ene, Nr. 50, dateret Juli 1688, fører følgende Titel: "Engelsk Mercur, under Autorisation bekjendtgjort for at modsige falske Efterretninger."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
Ved Slutningen staaer: "Trykt af Christian Barker, Hendes Høyheds Bogtrykker." Bladet udkom, som sagt, ikke til bestemte Tider, men kun naar Omstændigheder krævede det og vigtige Begivenheder forefaldt. Saaledes udkom No. 50 d. 23de Juli, Nr. 51 d. 26de, og de følgende Nummere først Maaneden efter. Den første Artikel i No. 50, dateret Whitehall den 23de Juli 1588, indeholder en Meddelelse fra Sir Francis Walsingham, i Følge hvilken man havde seet den spanske store Armada d. 20de under gunstig Vind at nærme sig Kanalen. Paa denne Efterretning følge Details om Dronningens Flaade, der bestod af 24 Seilere og var deelt i 4 Eskadrer. Den kommanderedes af Lord Stor-Admiralen, Francis Drakke, Hawkins og Forbisher. Den engelske Mercur tilføjer, at Fjenden syntes at have ikke mindre end 150 Skibe, men at, saasnart man fra den engelske Flaades Master havde kjendt ham, havde Matroserne, langt fra at forraade nogen Frygt, hævet et højt Glædeskrig. Derpaa følger en Beretning om Seieren over den store Armada den 21de Juli. Denne Artikel ender saaledes: "Gud være lovet! Det er ej længer at betvivle, at jo denne forvovne og uretfærdige Expedition vil falde ud til Kongen af Spaniens evige Skjændsel; thi alle Klasser af Nationen, uden Forskjepaa Stand og Religion, have fast besluttet at forsvare Souverainens hellige Person og Fædrelandets Love og Frihed mod det uretlige Angreb. Endvidere indeholder dette Nummer et Brev, dateret Madrid d. 16de Juli, hvori de Forventninger omtales, som Kongen af Spanien gjorde sig om denne Expedition.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
No. 55 udkom først 4 Maaneder efter, den 24de November, og indeholder en Beskrivelse over de Høitideligheder, som fandt Sted i Anledning af den store Seier. Hendes Majestæt begav si i stort Optog til St. Pauls=Kirken, spiste til Middag i Capitlet, og vendte ved Fakkelskin, tilbage til Whitehall. Om Hud-Adelen. (Fortsat, see forrige No.) Divide et impera var altid og vil altid være Despoternes Yndlings-Maxim, baade i aandelig, politisk og huslig Henseende. Slave Eierne stræbte dernæst efter, og desværre med Held, at opvække en Aversion mellem de Sorte og de saakaldte Farvede, dem af blandet Nace. Denne Fremgangsmaade, hvis Hensigt er at give Slaveriet Fasthed og evig Varighed, burde tjene til Advarsel for Afrikanere af alle Nuancer, ikke indbyrdes ved en taabelig Forskjel at bekræfte deres Fienders Ord. De, som styrede Regjeringsroret, og deres Agenter, undlode ikke at opbyde Alt, for fastere at nette de Kjæder sammen, som Havesyge havde smeddet. J Aaret 1770 yttrede en Magistrats person i Port an Prince, hvis Pligt det skulde være, at tage de Ulykkelige i Beskyttelse, sig saalunde med Hensyn til Afrikanerne: "Det er vanskeligt, at holde denne Menneskeklasse i den lave og vanærende Tilstand, som deres Fødsel har anviist dem, og kun derved, at man undertrykker dem og holder dem nede (keeping them under) lader sig nogetsomhelst Godt vente af dem." Hvilken Moral! Er det da ved at underkue og nedtrykke en udødelig Sjæls Stræben efter Frihed og Lykke, at man frembringer "nogetsomhelst Godt af den? Et saadant Maximer ligesaa taabeligt som grusomt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
En Skrivelse fra den franske Marine Minister i Aaret 1767, bestemmer Grændselinien imellem Negerne og Jndianerne, og i Kraft af den ere de sidste satte i lige Linie med indfødte Franskmænd, kunne vælges til alle Embeder og Værdigheder, men de Sorte ganske udelukkede Da nu flere Farvede, for at rydde denne Skillevæg af Veien, indkom med den Ansøgning, at maatte give sig Navnet Jndianere, fulgte et ministerielt Rescript af følgende Jndhold: "Vilde man bevilge denne Ansøgning, saa vilde denne Fordom tilintetgjøres, som fastsætter en Grændse, der aldrig maa overskrides af Farvede og deres Afkom. Det er for Vedligeholdelsen af selskabelig Orden umuligt, at bevilge nogen Forholdsregel, der gaaer ud paa at formindske den Fornedrelse, som klæder ved Racen, i enhver Grad af Nedstammelsen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
J Aaret 1761 paalagde Raadet i Port al Prince alle Notarier og Præster, at bemærke i deres Acter Vedkommendes specielle Qvaliteter som Negere, Mulatter eller Quatroons.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-24
J Aaret 1773 forbød man de Sorte og Farvede, at "kalde sig efter deres Fædre, om de endog vare af hvidt Blod. Et Navn af afrikansk Oprindelse maa føjes til Døbenavnet forat sikre den uoverstigelige Skillevæg, som den offentlige Mening har opført, og for hvis Vedligeholdelse Regjeringens Viisdom bærer Omsorg." Et Edict fra Aaret 1779 forbyder de Farvede, at klæde sig paa samme Maade som de Hvide, samt befaler dem, at bære de characteristiske Tegn, som udmærke dem.