Berlingske Tidende, 1793-12-16
Berlin, den 10de December. Vore Tidender indeholde nu en omstændelig Beretning om de ved Kaserslautern forefaldne Actioner, hvoraf følgende er det Væsentlige : Den 28de November angreb Fienden, efterat han havde trukket Forstærkning til sig fra Rhinarmeen, og hans Magt derved saavelsom ved de Tropper, han lod blive tilbage ved Pirmasens, var voxet til 50000 Mand, vore Forposter ved Vogelmed med en saa overlegen Magt at disse trak sig tilbage. Ved denne Leilighed faldt 7 Officerer og nogle og 40 Gemene af vort Cavallerie, som Oberste Søekulp anførte, i Fiendernes Fangenskab. Fienden forfulgte denne Rettrade indtil Hohenecker, Høien, og da han gjorde Mine, at angribe Galge Redouten, og hans Tirailleurer allerede rykte frem mod den derhos liggende Forhugning, kom det til en heftig Kanonade, som varede indtil om Aftenen og nødte Fienden til at trække sig i Hast tilbage ind i Skoven, hvor han forblev Natten over Vore Tropper forbleve ligeledes under Gevær. - Den 29de i Dagbrækningen viste Fienden sig henimod 30 til 40000 Mand stærk, og rykte imod De fileen ved Otterberg. Jmellem Kl. 12 og 1 om Middagen ordnede Fienden sig, og begyndte med sit talrige Skyds, som for det meste bestod af 16 og 24 Pundere, en heftig Kanonade. Efterat begge Parters Artilleririld paa det forrigste var bleven fortsat i nogle Til mer, fremtrak Fienden en Artaque som efter Fangernes Udsegende bestod af 10000 Mand og blev anført af Nationaldeputerte og 3 Generaler ved Siden af den for vor venstre Fløt værende Dal, for at angribe Redouten og de paa høire og venstre Side af samme posterte Tropper. Sassuere Fieneden begyndte at skyde med de smaa Gevarer, blev han besvaret fra Redouten med Kartælsker. De brave Regimenter Knabelsdorf og Kalkstein gave ham nogle Salver, og gik siden løs paa ham med Bajonetterne. Det hele fiend lige Corps havde vidst bleven sanget eller nedbugget, dersom Terraines havde tillade Cavalleriet, at hugge ind. Grev Kalkreuth, satte sig tilligemed den chursachsiske General von Gersdorf i Spidsen for det chursachsiske Lavallerie, for at komme det attaquerende fiendtlige Infanterie i den venstre Flanke; da fiendtlige derimod fremrykkende Cavallerie blev vel strax med megen Tapperhed drevet tilbage, dog vand det fiendtlige Jnfanterie derved Tid til at redde sig fra en total Undergang, og styrte sig, efterat mange Døde og Saarede vare blevne efterladte paa Pladsen i en for Fronten af vor venstre Fløiliggende Dal. Kort førend dette Angreb havde Flenden ladet nogle Batailloner Infanterie rykke frem igiennem Elebach men Grev von Kalkeruch angreb dem med Regimenterne Vos og Liv=Carabinerne, lod dem nedhugge og gjorde en Fane til Bye te. Efter dette Angreb blev den fiendtlige Kanonild svagere : imellem Kl. 6 og 7 om Aftenen bragte han alt sit Skyds tilbage, og alle bleve under Gevar. - Den 30te i Dagbrækningen rykte Fienden igien fram, og begyndte atter mod Positionen ved Moorlautern en endnu heftigere Kanonade, end Dagen forhen men blev ligesaa virksomt besvaret. Medens dette varede, søgte han at bemægtige sig de skovbegroede Høie oven for Elebach, hvorved han skulde have overfløiet vor høire Fløi; men Grev Kalkreuth drev den fiendtlige Tete lykkelig tilbage. Til samme Tid nykte 1 Bataillon igiennem Dalen ved Elebach, for at understøtte den sachsike Bataillons Angreb med nogle Kanoner, hvorved Fienden blev slaget tilbage. og vigandske Mestere af Høiene. Kun at beklage er det at den sortreffelige Grev Kalkreuth er af en Granat, som indtrykte den høire Skulderknogel paa ham bleven blesseret. Kanonaden vedvarede imidlertid uden Ophør indtil om Middagen Kl. 11, da den fiendtlige Jld begyndte at blive svagere, og man blev vaer, at han ikke allene trækkede sit Artisterie bort, men endog begyndte at retirere. General von Kospoth fortrænge te den fiendtlige Reserve indtil henimod Sembach, hvilken Landsbye Fienden stak i Brand, for at sikkergiøre sin Retirade. Generalernev Reppert og v. Borstell, saavelsom General v. Eben og Oberste Søekuly, buggede med deres Cavallerie ind paa en retirerende sindtlig Colonne; de, som ikke bleve nedhuggede bleve sprængte i Lautern, og efter Fangernes Sigende skal en fiendtlig General derved være bleven. Natten imellem den 30 November og 1 December blev Armeen ogsaa under Gevær, indtil der om Morgenen indløb den Efterretning at Fienden fortsatte sin Rettraade mod Homburg og Zebrücken. Troppernes usigelige Jver i disse 4 møisommelige Dage og 3 Nætter, den Taalmodighed og Standhaftighed, som strak sig fra Officeren til den ringeste Mand ved Armeen, er ophøiet over al Berømmelse. - Det fiendtlige Forlis i disse 3 blodige Dage er ikke nøiagtig at bestemme, men meget stort. Efter Deserteurers og Fangers Udsigende er det i det mindste 6000 enimod 500 Døde og Saarede.