JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-07
Da jeg underskrevne har besluttet at bortleie - den ene Side af den Gaard i Wenders Gade som jeg selv beboer, bestaaende af en Stue med Sove=Kammer, og et lidet Værelse, til, samt Kiøkken, det halve af Kielderen, og en Brende=Stald, og oven paa et Qvistkammer, tilligemed flere Værelser og forlanges. mig. Liebhaberne behager at henvende sig til Jørael Carl Aulff. Fridericia d. 20de October 1794. veiselgaard og Kirke, med samme Sogn 2 Qvægtiende og Gifskud Sogns Konge Qvægtiende, udi Coldingsuus Amt, beliggende i en god frugthar Kornegn, 2 Miile fra Weile og 3 Mile fra Horsens Kiøbstæder, agter jeg, formedelst min Alderdom og en anden havende Boepæl, ved een Auction at bortsælge, hvorved til Liebhabernes behagelige Efterretninger, meldes følgende: Kirken (som overalt er belagt med Blye og i god Stand) med Jus Patronatus & rocandi, Korn og Qvægtiender, staaer for Hartkorn 27 Tdr. 4 Skp. og haver Tiende ydende Hartkorn 244 Tdr., der alt i Natura kan oppebæres, da Kirken ligger tæt ved Gaarden. Hveiselgaard af Muur= og EgebindingsBygning i meget god Stand. (der for en honet Familie, med smukke og commode Værelser, er indrettet, og derved en god Frugthauge) staaer for Hartkorn 4 Tdr. 1 og halv Skp., har ald sin Mark og Eiendom indhegnet for sig selv, uden mindste Fælledskab med nogen, tæt ved Gaarden, har god Agerjord af allerbeste Bonitet, og ligeledes Enge, hvorudi kan avles 40 a 50 Læs got Høe; igjennem samme løber, en Aar eller Bæk, hvorved Engene kan sættes under Vand naar man vil, Nogle af Kirkens Jorder bruges under Gaarden, som og ligger, tæt ved Gaardens egen Mark, og naae det meeste af Marken, som hidtil er skeet, bliver brugt eel Græsning, kan derpaa græsses 20 Køer; Men naar ald Kirkens Korntiende oppebæres kan fleere Fæehøveder tilligemed behøvende Bester fores om Vinteren. Til Gaarden er en stor Heede=Lod, ingen Halvfierdingvei derfra, hvorudi er fornøden Heedetørv og Lyng, og desuden Tørvemose til Skud= eller Jordtørv. Fornævnte Eiendomme, som til næstanstundende, 1ste Maji 1795 kan antages til Brug og Beboelse, bliver anstillet til offentlig Auction at bortsælges den 26de Novbr., førstkommende om Formiddagen Kl. 10 Slet her paa Gaarden. Hveiselgaard den 14de Octob. 1764. Frid. Chr. Lang.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
Noget om Gustav den 3dies Jndlinger, Greve Munk og Baron Armfeldt.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
J Revolutions Dagene 1772 saae Kongen engang under een af sine Pagers Hovedpuder, et Par Pistoler. Pagens Navn var Munk, han var et fattigt ungt Menneske, uden Opdragelse, uden Fortieneste og uden synderlig Forstand. Kongen spurgde ham, hvortil han havde Pistolerne? "For dermed at forsvare Deres Majestæt," var Svaret. Naar man nu hører, at denne Page Munk blev i en Tid af fiorten Aar først gjort til Baron, og *) Taget af Archenholtz's Minerva for Septbr. 1794. siden til Greve, fik den fornemste Ridderorden, erholdt de høieste Embeder i Staten, og et hvervede sig anseelig Formue, saa vil man udenTvivl spørge: hvad var han for et Menneske Sandhed skal strax tilfredsstille denne Nysgierrighed. To Anekdoter ville være tilstrækkelige til at legge Greve Munks Charakter for Dagen.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
Jblandt andre store Embeder, som har besad var han og Gouverneur over det kongelige Slot Drotningholm. Her var det hans Fornøielse at straffe dem, som stode under hans Befaling, uden Lov og uden Forhør ved mindste udløben Klage. En Dag hørde han, at een af hans Folk havde et Sted begaaet en Forseelse; den stakkels Mand skulde strax have halvtredfindstive Stokkeprygl. Greve Munk vilde selv have den Fornøielse, at see Straffen fuldført. Efter at dette var skeet, sagde han til den Afstraffede. Kan J nu angive for mig en Forseelse om eders Anklager, saa skal han og have sine halvtredfindstive Prygl."Nogle Dage derefter erindrede han virkelig en Forbrydelse, som han lagde sin Anklager til Last, hvorpaa denne da virkelig maatte lide den Straf, hvormed han var truet.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
Kort efter Kongens Død opdagede man i Circulationen en stor Mængde falske Anviisninger paa Hofkammeret. Der anstilledes en Undersøgelse, og det befandtes endelig, at disse falske Anviisninger vare først udgivne af Greven, Munk. Denne blev nu befalet at møde i det kongelige Conseil for Regenten i Overværelse af adskillige af Statens fornemste Embedsmænd. Greve Munk kunde ikke anklage nogen anden, end sig selv. Han fandtes skyldig. De falske Anviisninger siges at have udgjort en Summe af tre og halvsemtindstive tusende Rigsdaler. Man gjorde da Jndførsel i Grevens Godser og Effecter, for at erstatte denne Summe. Men Hertug Regenten indsaae, at intet kunde giøre meere Skaar i den afdøde Konges Berømmelse, end Greve Munks Forhold, fordi Menneskeer, sedvanlig bedømmes efter dem, med hvem de holde fortroelig Omgang. Han vilde altsaa ikke overgive denne Forbryder til Lovens Strenghed, men benaadede ham saa vidt, at han forviisde ham for bestandig ud af Sverrig, med den Befaling, ikke at vanære sin Familie ved at beholde sit Navn, heller ikke at bære den kongelige Orden. Men Uforskammenhed er Kiendetegnet paa alle Nedrigtænkende, altsaa og paa Greven Munk. Langt fra at vise sig taknemmelig imod en Prints, der frelsde ham fra Galgen, og imod et Land, som han i saa høi Graad havde fornærmet, drev han Spot med begge; bar undertiden dog den kongelige Orden, og lod sig Udenlands forstaae med, at han rejøde incognito. Den svenske Regiering fik dette at vide, og gav Ordre til hans Paagribelse, hvor han fandtes.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
Den anden af Gustavs store Yndlinge, var Moriz Armfeldt. Denne Adelsmand gjorde som Lieutenant ved den kongelige Fodgarde, omtrent i Aaret 1780, en udenlandsk Reise med Oberste Sprengporten. Under Venskabs hellige Navn var han Spion imod Sprengpor ten, en Forræder imod sin Ven. Forræderie, imod Venskab er Begyndelse til Forræderie imod en heel Nation. Med slige Fortienester kom Armsoldt tilbage til Stokholm, hvor han strax vandt Kongens Yndest i en høi Grad. Men istedet for at ære sin Konges Fortrolighed ved strenge Dyder og Retskaffenhed i sit Forhold, var han en Rænkemager, en Mand uden at Redelighed, der stedse afvigede fra Sandheds Sprog. Han solgde Embeder saavelsom den kongelige Retfærdighed. Men endskiønt ethvert Embede lod sig ikkun give til een Person, allene, saa tog han dog af forskiellige Hænder, Penge derfor. Der kunde fremstilles nogle hun drede Vidner herom, naar alle de skulde fremtræde, hvis Pung Baronen har saaledes svigefuld behandlet.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
Baron Armfeldt beskæftigede sig især med at bekiendtgiøre et Skrift, under den Titel, Balante politique, hvori man havde søgt at retfærdiggjøre den sidste Krig imellem Sverrig, og Rusland, hvortil han var Hovedaarsagen. Han brugde den elendige Carl Leonhard Stal hammer til at oversætte dette Blad paa Svensk, hvorfor han og blev belønnet. De, som have seet Haandskriftet selv, forsikkre at Armfeldt har skrevet en Critik, eller saarere en Pasqui over alle europæiske Fyrster, fra hvilke han dog undtog Gustav, som han overøsede med de største Berømmelser. Men den er altid nederdrægtig, der nedsætter en heel Classe Mennesker, for at opløfte en eneste af dem til det Høieste. Var dette den rette Maade, hvorpaa en retskaffen Mand skulde rose en Menarch Nei, det var den Maade en usel og indskrænket Forstand bruger, der befatter sig med nedrige Smaatting, der geraade ham til Skam, naar de slaae feil, og giøre ham ingen Ære, naar de endog lykkes. Hvorledes Baronen har været en Forfører for qvindelig Dyd, derover, saavelsom over hans øvrige skiændige Udsvævelser, vil man drage et Sløer, og her ikkun anføre en eneste Anekdote. J Nærheden af Haga havde han et Landgods. Her lod han udentil paa Bygningen sætte billed er, hvori man saae de meest forførerske og løsagtigste Scener. Landeveien gik forbi dette Huus. Kongen besøgde her ofte sin Yndling. Var det nu virkelig for at fornøie Kongen, at Armfeldt lod giøre disse afskyelige billeder, imod hvilke al sædelig Følelse blev oprørt, Eller vilde han hos andre opvække den Tanke, at saadanne Figurer vare Kongen til Fornøielse, Strax efter Kongens Død lod Prints Carl disse Malerier overstryge, Saadan var denne Yndlings Charakter, som i nogle Aar havde Magten over den heele Rigsdag i sige Hænder, og hvis ene Person, gialdt meere end det hele Folks forenede Stemmer. Saadan var den Mand, til hvem Andersaatternes Liv blev betroet, og som ved Gustavs Død førde denne Titel, Overstatholder i Staden Stokholm, Kongens første Kammerjunker, Kantsler for Universitetet i Aabe, Commandeur af den kongelige Orden, GeneralLieutenant, General, Adjutant, Oberst ved Regimentet af Nerike og Vermeland, Cavalier hos Hr. kongelige Høihed Kronprintsen, Ridder af den kongelige Elephantorden, af den keiserlig russiske St. Andreas og Alerander Newski Orden, Ridder og Storkors af Sværd ordenen, og Medlem af det svenske Videnskabers=Academie. Men skulde her egentlig hans Charakter og Forhold afskildres, saa havde Sproget intet Udtryk til Dadel, og Forstanden, intet Begreb om Afskyelighed, som jo her maatte udtømmes. Man slutter derfor denne Efterretning om ham, med at yttre den Tvivl, at denne Mand vil neppe ende sit Liv paa en god Maade J.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
Endnu et Tillæg til Efterretningerne omdet storbrittanniske Gesandtskab til Chi Jkke allene de Artikler, hvilke Lord Macartney i den brittiske Nations Navn som Gesandt forelagde Keiseren, bleve afslagne; men ogsaa de Personer i Gesandtskabets Følge, som paa egen Regning havde medtaget adskillige Vahre, i det Haab, at sælge samme i Peking, og derved giøre en anseelig Gevinst, fik ikke engang Tilladelse til at byde dem tilfals i denne Hovedstad. Man sagde dem, at Canton var det Sted, der er bestemt til Handel med Europæerne, og at de altsaa med deres Vahre have de at rette sig efter de gamle Anordninger. ) Dette er skrevet, forend Armfeldt blev anklaget som Forræder. 7) Taget af Archenholtzs Mineron for Sept. 1794. Selv Dr. Diniddie fik ikke Lov til at at stilte Forsøg med sit philosophiske Apparat, og forklare sammes Nytte, saa at Jnstrumenterne nu ligge i Keiserens Musæum ligesom Leegetøi, hvilke man der saaledes vil begabe, som vi giøre det i Europa med de chinesiske Figurer paa vore Caminer.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
Englændernes Ophold i de indre Lande af China var, som man allerede veed, ikkun meget kort. De havde imidlertid dog Leilighed til at legge Mærke til mange Ting, i Henseende til Folkets Sæder, Landets Frugtharhed, og de offentlige Bygningers Glands.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
Keiserens og hans Hofs Pragt og Mandarinernes Rigdomme overgaae alt, hvad derkan siges om dem. Deres Silketøier, deres Porcelain, deres Cabinetter og andre, Ting, frembringe et meget fortryllende Syn. At denne Pragt bliver imidlertid ikkun viist, naar de giøre, eller modtage Besøg, thi hiemme lade de den gemeenlig fare, efterdi Lovene imod Privaturus og Overdaadighed ere meget strenge. Pragten i Mandarinernes offentlige Eqvipager er, i Forhold til deres Rang, meget stor, Men Chinesernes Pragt skinner aldrig med meere Glands, end naar Keiseren enten giver Audients til fremmede Gesandttere, eller modtager Hylding af de fornemste Hofbetientere og Mandariner i deres Ceremoniedragt. Man kan ikke tænke sig noget herligere Syn, end den utallige Mængde Mandariner, som da ere tilstede med alle Tegn paa deres Værdigheder og forskiellige Rang, og have i Forhold til denne, deres bestemte Plads. Næst efter dem staae Statsministrene, saa komme Præsidenterne i de øverste Rette, og Smaakongerne og Printserne af Blodet. Paa begge Sider staaer en stor Mængde Soldater under Vaaben. Det Heele giver et høyt Begreb om den Fyrste, imod hvem en saa dyb Ærefrygt udvises. Enhver veed sin bestemte Plads, da hans Embeds Navn er indgravet i Kobberplader, der sidde i Marmorgulvet. Der kan altsaa ingen Rangstrid opkomme. Rangen kiendes paa Ædelsteene af forskiellig Farve, hvilke bæres i Spidsen af deres Huer. Steenen er sedvanlig af temmelig Størrelse. Graderne i Ophøielse eller Fornedring kiender man paa Fedre. Naar en Mandarin, formedelst en Forseelse, maa bære Kragefedre, saa bliver dette almindelig bekiendt; ja han maa selv forkynde sin egen Skam; thi i alle Embeds=Papirer, som han underskriver, eller sender ud i sit Distrikt, maa han ved sit Navns Underskrift tegne, at han bærer Kragefedre. Disse tør han ikke aflegge, førend Keiseren ophøier ham igien til en nye Værdighed.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
De øverste Mandariner reise altid med Pomp. Naar de gaae til Vand, (som da de afhentede Lord Macartner fra Gehol, for at see Bygningerne og Haugerne paa en nærved liggende Øe) er den Barke, hvori de sidde, meget prægtig, og i Spidsen af en stor Mængde andre Fartøier, som føre Følget. Reise de til Lands, saa have de, foruden Betienterne og Soldaterne, som gaae enten for eller bag dem, en Bærestoel til deres egen Person, tilligemed en Vogn, der trækkes af Mulæseler, eller af 8 Mennesker, eller af Heste. Af denne Reisevogn betiene de sig imellemstunder, lige om de faae Jndfald, eller som Veirets Forandring udfordrer det.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
China har mange brede Canaler, som størstedeels ere meget lige. J hvert Landskab tiener en Flod, eller hvor denne mangler en Canal, til sedvanlig Befordring for de Reisende. Paa begge Sider ere Fodstier belagte med stade Steene eller Marmor. Den store Canalgiennemskierer det heele Land fra Canton til Peking. Man kan ikke tænke sig nogen mageligere Maade at reise paa, og kan man saaledes giøre Reisen fra Peking til Macao, en Strækning af 600 Mile. Een Dag allene behøver man at reise til Lands, for at komme, over et Bierg. Heele Vejen igiennem har den Reisende det saa godt, som i sit eget Huus; han har en Seng og ellers enhver anden Beqvemmelighed til sit Brug. Mandarinerne, og de af Hoffet udsendte Bud, gjøre derfor næsten altid deres Reiser til Vands. J saadan Anledning forsynes Fartøi. erne paa Keiserens Bekostning med alle Fornødenheder, og ere saa store, som engelske Krigsskibe af 3die Rang. Der ere tre forskiellige Arter, og man kan ikke tænke sig noget smukkere; de ere malede, forgyldte, udzirede med alle Slags Figurer, og saavel indvendig, som udvendig, anstrøgne med japansk Fernis. Deres Gestalt er fiirkanted og flad, foran allene er den noget rund. Foruden det som Herren har for sig selv og sin Familie, nemlig et Cabinet, et Kiøkken og to store Værelser, findes der endnu flere Værelser, som egentlig ere indrettede for Mandarinerne. De ere overtrukne med en smuk rød og hvis Farve, og Sideveggene, saa velsom Dækket, prydede med udskaaret Arbeide, Malerier og Forgyldinger. Bordene og Stolene ere lakeerte hvide eller røde. Forresten ere paa begge Sider Vinduer, som efter Behag kunne tages bort. J Stedet for Glas bruger man tynne Østerskaller eller fiint Tøi, hvilket bliver giennemtrukket med Vox, for at giøre det meere giennemsigtig, og er udziret med allehaande Figurer. Dækket er forsynet med Gallerier, hvori Skibs folkene gaae omkring, uden at være den Reisende til mindste Uletlighed.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
Ved Hovedværelset ere adskillige Aabninger i Dækket, hos hvilke staaer en Hob Musikantere, hvis Harmonie kan allene indtage en Chinesers Øre. Seilene bestaae i Matter af en langagtig Firkant, der ligge i Folder som i en Vifte, og derfor indtage ikkun lidet Rum. Med disse Seil kan Chineserne bedre komme af sted, end med noget andet Slags. Jblandt de Fartøier, som geleide en Mandarin af første Rang, følger altid et Proviantskib, hvori er et Kiøkken, Mundprovision og Kokke. Et andet Fartøi har de Soldater og Bord, som giøre Vagt; og et tredie, der er lidet og hastig seilende, gaaer i Forveien, for at bebude Mandarinens Ankomst, at alt kan være beredt til hans Modtagelse. Foruden Seil, have ogsaa disse Fartøier Aarer, og trækkes desuden i Nødsfald af Menneskeer ved et Reeb paa Bredden, hvortil de tilgrændsende Distrikters Mandskab bliver ansagt. Ved hver Miil langs med Canalerne, staaer en Vagt, for at give Signal, hvilket om Dagen skeer ved en antændt Jld af tørre Blade og Greene, men om Natten ved Canonskud. Soldaterne af Vagten træde frem til Bredden, naar Mandarinen nærmer sig, for at bevidne deres Ærbødighed, i det een af dem svinger en Fane, og de andre præsentere Gevæhr. Canalerne ere et Værk af mange Aar. Deres Sider ere ikke, som i England, udsatte for at bortskylles af Vandet, men sedvanlig belagte med hugne Steene eller Marmor. De store Canaler meddeele Vand til de smaa paa begge Sider, og derfra løber Vandet i de mindre Canaler, som ligge adspredte paa de slette Marker, og strække sig til Landsbyerne, ja ofte ind i Stæderne. Hist og her ere Slagne Broer, der hvile paa tre, fem eller syn hvelvede Buer. Næsten i enhver chinesisk Stad ere Mindemærker oprettede, for at bevare Erindringen, om deres Helte og dem, som have gjort deres Fædreneland væsentlig Tieneste. Fruentimre, kunne ogsaa erlange denne Ære. Mindemærkerne bestaae fornemmelig i Triumphbuer, af hvilke nogle ere meget plumpe, og fortiene liden Opmærksomhed; men andre ere smukke og bedre. Deres Gestalt er saa besynderlig, at den ikke lader sig tilstrækkelig beskrive, for at give Enopæerne det tilbørlige Begreb herom. De ere sielden over tive Fod høie, have allehaande Prydelser af Figurer, Mennesker, Blomster, Fugle, o. s. v. som gaae ud over Buen, og ere godt udarbeidede. Det ophøiede Arbeide er saa stort, at man troer og mange Figurer, at de ere afsondrede fra det heele Værk.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
De Lidenskaber og Karakteertræk, som hidtil ere anførte om disse Vilde, gaae allene ud paa legemlige og sandselige Ting; dog yttre de ogsaa Tegn paa højere Lidenskaber. Saaledes spores Ærgierrighed hos dem i en stor Grad, endskiønt den efter deres Forfatning kan vise sig allene i ubetydelige Ting. De pleie derfor ofte selv at rose sig, og de gide gjerne hørt, at andre sige noget til deres Berømmelse. Men enhver af disse Nationer har til denne Roes sin egen Maalestok. Een roser sig af sin Færdighed i Fiskefangst, kalder sig Herre over Krokodiler og de store Søedyr, men levner af Foragt de smaa og ringe Fiske til andre. En anden brouter af sin Færdighed i at giøre Kurve, Pile og Køller, og spørger: hvor findes der en saa krigersk Nation, som vi, Vi sælges ikke, sige de, som saa mange andre Jndianere, til vore Fiender, som Slaver. Hvorfor skulle vi sørge, fordi vi ikke have Cassava; vi have jo Fiske i Overflødighed, En tredie siger med en stolt Mine, vi ere ikke saa dovne, som andre, vi dyrke Jorden, og æde Cassava, som det sømmer Menneskeer; vore Naboer derimod rode som Vildsviin efter Rødder, eller klattre som Aberne efter Frugter. (Fortsættelsen følger.)
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
Subskriptions=Plan Det bifald, hvormed mit Dame Bibliothek er antaget, og den behageligste Løn for mit Arbeide, skylder jeg den Opmærksomhed, mine gode Læserinder hidindtil have værdiget mig. Men har jeg under dette Arbeide gavnet og moeret Dem, saa tør jeg, i det jeg herved afbryder denne Samling; der allerede er opvoxet til 6 Bind, giøre mig Haab om, at de med samme Godhed ville modtage og understøtte en nye Fortsættelse deraf, som jeg strax agter at udgive under Titel af: Bidrag til Dame=Bibliothek, eller gavnlig Moerskabslæsning for Mødre og Døttre. Format, Indretning og Priis bliver den samme, men Jndholden meere blandet, end den antagne Titel af mit Dame=Bibliothek vilde tillade. At jeg fremdeles vil sørge, for at intet Stykke i denne Samling bliver optaget, som io, baade fra Smagens og Moralens Side, fortiener Sted i et Skrift man vil give Uskyldigheden i Hænderne, det haaber jeg man tiltroer mig.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
Subskribenternes Navne indføres i 1ste Bind. Subskriptionen modtages i Christiania hos Hr. H. E. Kinch, i Tronhiem hos de Herrer Th. & Chr. Jelstrup, i Laurvigen hos Hr. Postmester Pind, i Aalborg hos Hr. Wandal, i Randers hos Hr. N. Bang, Fuldmægtig ved Toldkontoiret, i Greenaae hos Hr. Controlleur. Nyegaard, og i Kiøbenhavn hos Hr. Agent; Gyldendal i Klareboderne, Hofboghandler Poulsen i Antoniestrædet, de Herrer Proft Søn & Compagnie og Hr. P. Liunge paa Børsen, samt hos mig i Vigantsgaden i Kiøbenhavn No. P. N. Nyegaard.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
Bekiendtgiørelser. Jveiselgaard og Kirke, med samme Sogn . Qvægtiende og Gifskud Sogns Konge Qvægtiende, udi Coldinghuus Amt, beliggende i en god frugthar Kornegn, 2 Miile fra Weile og 3 Mile fra Horsens Kiøbstæder, agter jeg, formedelst min Alderdom og en anden havende Boepæl, ved een Auction at bortsælge, hvorved til Liebhabernes behagelige Efterretninger, meldes følgende: Kirken (som overalt er belagt med Blye og i god Stand) med Jus Patronatus & vocandi, Korn og Qvægtiender, staaer for Hartkorn 27 Tdr. 4 Skp. og haver Tiendydende Hartkorn 244 Tdr., der alt i Natura kan oppebæres, da Kirken ligger tæt ved Gaarden. Hveiselgaard af Muur= og EgebindingsBygning i meget god Stand, (der for en hos net Familie, med smukke og commode Værelser, er indrettet, og derved en god Frugthauge) staaer for Hartkorn 4 Tdr. 1 og halv Skp., har ald sin Mark og Eiendom indhegnet for sig selv, uden mindste Fælledskab med nogen, tæt ved Gaarden, har god Agerjord af allerbeste Bonitet, og ligeledes Enge, hvorudi kan avles 40 a 50 Læs got Høe; igjennem samme løber, en Aar eller Bæk, hvorved Engene kan sættes under Vand naar man vil. Nogle af Kirkens Jorder bruges under Gaarden, som og ligger tæt ved Gaardens egen Mark, og naar det meeste af Marken, som hidtil er skeet, bliver brugt til Græsning, kan derpaa græsses 20 Køer; Men naar ald Kirkens Korntiende oppebæres kan fleere Fæehøveder tilligemed behøvende Bester fores om Vinteren. Til Gaarden er en stor Heede=Lod, ingen Halvfierdingvei derfra, hvorudi er fornøden Heedetørv og Lyng, og desuden Tørvemose til Skud= eller Jordtørv. Fornævnte Eiendomme, som til næstanstundende, 1ste Maji 1795 kan antages til Brug og Beboelse, bliver anstillet til offentlig Auction at bortsælges den 26 de Novbr., førstkommende om Formiddagen Kl. 10 Slet her paa Gaarden. Hveiselgaard den 14de Octob. 1764. Frid. Chr. Lang.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
Udi Foldingbroe i Folding Sogn, Malt Herred, Riberhuus Amt, er Told=Controlleur Andreas Fich ved Døden afgangen, formedelst Boets Uformuenhed bliver sammes Credi= og Debitorer herved indkaldede, med 12 Ugers Varsel, i de Kiøbenhavnske Berlingske Aviser og Riber=Stifts Ugeblad, og det 3de Gange efter hinanden, de første for at anmelde og beviisliggjøre deres Krav, og de sidste at betale hvad de ere skyldige. Riberhuus Amts=Contoir, den 4de November 1794. v. Hellfried.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-14
Da jeg underskrevne har besluttet at bortleie eller bortsælge min Gaard, beliggende i Princesse=Gaden, som for nærværende Tid beboes af Frue Generalmajorinde von Bøhmer, saa vilde de Lysthavende behage at henvende dem til mig selv boendes i Wenders=Gade. Fridericia, den 14de Novbr. 1794. Jfral Carl Wulst.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-11-21
J Følge Kongelig Resolution af 22de August sidstleden, er Jylland nu deelt i 3de Krigs- og Landkommissair-Districter, saaledes: Under det første Jydske District, anfortroet Hr. Kammerherre Krigs- og Landkommissair von Leuenfeld, skal henhøre: Aarhuus Amt, Weile, Amt, og Ribe Amt. Under det andet Jydske Distrikt, anfortroet Hr. Ober=Krigs- og Land kommissair von Fischer, skal henhøre: Randers Amt og Thisted Amt, samt Øen Anholt. Under det tredie Jydske District, anfortroet Hr. Ober Krigs- og Landkommissatt von Fons, skal henhøre: Wiborg Amt, Hiørring Amt, og Aalborg Amt, samt Øen Læssøe.