Ribe Stifts Adresseaviser, 1795-08-28
Den fortreffelige Indretning med Eedsvorne er en Anordning, som enhver Borger bør agte og paaskiønne. Men denne Indretning vilde snart blive ikke andet end morderske Vaaden, naar Eedsvorne kunde, ved Hielp af dette Navn, ustraffet begaae alle Arter af Forbrydelser i den offentlige og hellige Udøvelse af deres Embede. Jkke paa de Vildfarelser, der ulykkeliqviis ere undskillige fra den menneskelige Svaghed, bør man kiende disse Forbrydelser, men paa aabenbar Misbrug, paa bestandig og offentlig Overtrædelse af de i Lovene foreskrevne Pligter, paa det barbariske Spil, som en Eedsvored driver med sine Medborgeres Liv, om de endog vare strafskyldige, kort, paa den Usædelighed hos Mennesker, som fordervede ved Viin og Liderlighed, udøve uden Forskiel deres strafværdige Vildhed paa de ulykkelige Slagtoffere, hvis Skiebne er betroet i deres Hænder. Er det sandt, at en Eedsvoren skylder ikke Regnskab til nogen for de Bevæggrunde, som kunne have bestemt hans Overbeviisning, saa var det og ikke meere urimeligt at paastaae, at man kan overtydes uden Beviser, uden Vidner, kort, udenat høre de Anklagede og det, som de kunne sige til deres Forsvar. Overbeviisning er en Virkning, som fordrer en Aarsag. Uden denne kan ingen Overbeviisning have Sted. Denn, som tænker anderledes, myrder, istedet for at dømme, og Loven paalegger ikke de Eedsvorne, at aflegge en Eed, for at give dem Friehed til, ustraffet at være meenedige. Eeden lyder saaledes: "Jeg sværger og lover, at jeg med den meest samvittighedsfulde Opmærksomhed vil undersøge de beskyldninger, som blive frembragte imod den nærværende Anklagte, at jeg ikke vil indlade mig i Samtale med nogen derom, førend min afgivne Erklæring, og hverken følge Had eller Ondskab, hverken Frygt eller Gunst; at jeg vil tage min Beslutning, i Følge af beskyldningerne og Forsvarmidlerne, efter min Samvittighed og indvortes Overbeviisning, med den Standhaftighed og Upartiiskhed, der sømmer en frie Mand." Have nu de anklagte Eedsvorne, spørger Actor, opfyldt de Pligter, som denne Eed paalagde dem. 1. Naar de hindrede de Anklagte og deres Sagfører i at tale til deres Forsvar, under det Paaskud, at de vare tilstrækkelig oplyste, endskiønt Skyggebilledet af Undersøgelse ofte havde ikkun varet halvanden Time, da der dog vare tredfindstive og ofte flere Anklagte. 2. Naar de, efterat have forføiet sig til deres Raadslutnings Kammer, indlode Fouqvier- og andre deri, som man gav Skyld for at lede deres Stemmer, eller have Jndflydelse derpaa eller naar de selv forlode dette Værelse, for at holde Samtale med fremmede Personer. 3. Naar de kom tilbage i Forhørsalen efter fem eller sex Minuters Forløb, for at give deres Erklæring om et Antal Anklagte, der ofte var saa stort, at Tiden til Forhøret var ikke tilstrækkelig til at spørge om deres Navn, Alder og Boepæl 4. Naar de gemeenlig gave en eneste Erklæring om alle Anklægte, uden at giøre Forskiel paa Factum af de Anklagte. 5. Naar de erklærede Faderen isteder for Sønnen, og Sønnen istedet for Faderen over beviiste, endskiønt det var umueligt at tage feil af Personerne formedelst deres ganske ulige Alder. 6. Naar de erklærede fleere Anklagte for overbeviiste, end der fandtes i Anklagelsen og Forhøret. 7. Naar de grundede deres Kiendelser paa Acter, der snart vare fulde af udslettede Steder, eller mellemskrevne Linier, eller indskudte Navne, snart indeholdte ikkun den sedvanlige Jndgang, men Resten var in Blanko; snart ikke vare forlangte, og ofte uden Tillæg af andre Acter eller Vidnersførelser. 8. Naar de sagde, at om ingen Forbrydelser fandtes, maatte man tænke sig samme. 9. Naar de sagde, at, til at være overbeviist, behøvede de allene at see de Anklagte. 10. Naar de i Svireselskab med Fouquier udregnede med en vild Glæde Antallet paa de Slagtoffere, som skulde forekomme i enhver Decade. 11. Naar de lode dem, som de vare fiende ske paa, anklage, fængsle og stille for Revolutions Tribunalet, for siden at giøre sig til de res Dommere, uagtet de Anklagte protesterede herimod. 12. Naar de sagde, at de, til at afgive deres Erklæring, behøvede ikkun at see de Bogstaver, som stode ved Siden af Navnet. 13. Naar de rosede sig af, at de aldrig havde voteret anderledes, end til Døden, og at de bleve forbittrede paa den Eedsvorne, der ikke vilde giøre det samme. 14. Naar de sagde, i det de gik til Forhører, at de vilde giøre en Løbe=Jld, hvorigiennem alle Finantsbetientere, Præster og A. delsmænd skulde passere. 15. Naar de, fulde af Forbittrelse vedat see de Fordømtes Standhaftighed, som man henførde til Retterstedet sagde, at, om de vare offentlige Anklagere, vilde de i Forvesyn have de Fordømte aareladte, at der ikke skulde udvise saa megen Standhaftighed. 16. Naar de, uden at kunne læse eller skrive paatage sig det vigtige Embede af Eed svoren, hvis Forretninger nogle af dem udøvede i Drukkenskab. 17. Naar de underholdt Forbindelser og Brevperling med de under Lovens Sværd faldne Conspirentere, der havde udnævnt dem til at være Eedsvorne. 18. Naar endelig Resultatet af deres Operationer har overleveret saa mange Personer, til Døden, at, endskiønt Antallet ikke er bekiendt, kan man dog slutte sig til, naar man veed, at tretten hundrede Personer ere i mindre end fom Decader efter tre og firefindstive saa kaldte Domme henrettede. Dog tilstaaer Actor, at i nogle af disse Forbrydelser ere alle disse Eedsvorne skyldige, andre derimod angaae ikkun een eller anden af dem. Men nøie at bestemme dette, var ham ikke mueligt, fordi de Eedsvornes Erklæringer findes ofte indførte i Acterne deels uden, deels ikkun med et Par Navnes Underskrivt. Fouquier Tinville blev tilligemed 15 af hans Medskyldige fordømt til Døden den 6te Maj. d. A. og Dagen derpaa henrettet. (Februarii som staaer i No. 31 er en Feil). Andre af hans Medskyldige bleve dømte til at føres over til Guiana, og over nogle fældtes ingen Dom, fordi de havde forstukket sig, eller vare undvigte, da de skulde fængles og saggives. Noget om Øen St. Domingo, St. Domingo, eller som den og kaldes Hispaniola, er een af de store Antilliske Øer, 60 Mile lang og 30 bred, altsaa 1800 Qvadratmile stor, hvoraf de to Trediedele tilhørde Spanien og ten Trediedeel Frankerig, men dette har nu ved sidste Fredslutning faa et heele Øen til Eiendom. Jgiennem Øens heele Længde gaaer en Biergstrækning, der indeholder ædle Metaller, men hvis Brug blev af Spanierne tilsidesat, da de fandt dem rigere paa det faste Land.