Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1799-09-06
Paa mit Forlag er i Dag udkommen: Forsøg til at forebygge muelig Forvirrelse af den i Religionsvæsenet opkomne Giæring og til at fremme sand Religionsoplysning, i nogle offentlige Taler, holdne i Mariboe Kirke af Jørgen Stauning. Denne Bog, som er 251. Ark stor, overlades Kiøberne for Mk. paa Trykp. og 6 Mk. 8 s. Postpapiir, heftet 4 s. mere. Den bliver om kort Tid ogsaa at bekomme paa Bogladerne i Kiøbenhavn og Provindserne. - Disse Taler udmærke sig samtligen ved den Sandhed, Lys og Varme i Foredraget, som man er vant til at finde hos deres agtværdige Forfatter, nu værende Sognepræst i Stege paa Møen, Saa gjerne jeg derfor ønskede at anføre enkelte Stykker til Beviis for Rigtigheden af min Dom, saa raadvild er jeg virkelig i at gjøre et Valg der, hvor Alt indeholder saa meget Sandt og Got og især passende paa vore Tider, at man maatte ønske at kunde stille enhver af Forfatterens Tanker for Læsernes Øine, Følgende Steder maae imidlertid tiene til en Prøve S. 176: "Det er Religionen, der tænder det Lys i Forstanden, som vi andensteds forgieves søge, danner vore Hierter til de ædle Følelser, styrker os til den Dyd, til den gavnrige Daad, hvortil vi andensteds forgieves lede efter Midler og Kraft, det er den der lader os føle de salige Glæder, endog i Livets Kummer, som vi forgieves vente at finde i Nydelsen af Livets Herligheder. Det er saaledes den, der i sig selv forædler, fuldkommengiør, og lyksaliggjør Mennesker, fremfor alle andre Ting i Verden. S. 193: "Kunde Mennesket ikke moralsk forædles, og dannes til noget høiere og ædlere, end til en blot sandselig Skabning, saa maatte det vorde mindre lyksaligt, end det efter sin Aands Anlæg tør vente. Men saaledes kan den vise og gode Skaber ikke have skuffet Menneskene, Vel troe nogle sig lykkelige nok, naar de kun have de Goder, der kunne tilfredsstille dem, som sandselige Skabninger, uden at de have mindste Sands for deres Aands høiere Trang, eller Attraa efter dens moralske Fuldkommengiørelse og Forædling, ved Oplysning og Forbedring. Er det ikke saaledes du, sandselige Jordmenneske! viser dig at tænke, og føle, Du, hvis Hu og Sind eene staaer til Jorden, hvis eneste Tanke fra Morgen til Aften er din jordiske, din timelige Lyksalighed, imidlertid du lader ethvert Oplysningsmiddel og Leilighed, gjerne gaae ubrugt bort, ringeagter enhver Veiledning og Anviisning til Dyd, og føler intet ved al den moralske Lyksalighed, Jesu Religion kan lede dig til Men og Menneske, føel din Naturs Værdighed, agt paa de skiønne Anlæg, der ere nedlagte i din Siel, og som fordre Dyrkelse og Udvikling, føel din Aands Attraa etter høiere Goder og renere Glæder, end dem, du kan oplage i Sandseverdenen, saa vil du indser at du haver mere end sandselig Trang, at du ogsaa haver moralsk Trang, Trang til Oplysning og Forbedring, Trang til Sindets Beroeligelse i Livets Lidelser og ved Følelse af dine moralske Ufuldkommenheder, og Trang til Beredelse til de høiere Lyksaligheder i en tilkommende Verden; erkiend at gin sandeste Lyksalighed beroer paa at saadan Trang opfyldes, at det er derved du vorder en værdig, forædler og lykkelig Skabning, saa vil du agte den for din høieste Velgiører, som dannede dig dertil, og gjorte det mueligt for dig at vorde det, saa vil du med inderlig Fryd takke den gode Skaber og Fader, som førgede for, at du kunde faae saadan Velgierer. S. 346: "Forsyndelse imod Oplysningen erdet, naar Mennesker hindres i den Frihed at tænke, og frit at yttre Tankerne, naar Fornuftens fri Brug saaledes lænkebindes ved menneskelige Forskrivter og Antoriteter, at man intet tør tænke over eller imod demmeller uden for dem, men lade sig alt behage, hvad som efter dem er antaget for Religionslære, som ufravigelige Sendheder, uden af kunde prøve og undersøge, hvad det er for en Grund, paa hvilken man bygger sin Troe. Dette er dog aabenbar imod Jesu og Apostlernes Fremgangsmaade, der fremstillede deres Forredrag under Tilhørernes Prøvelse og Undersøgelse, og selv opmuntrede dem dertil, randsager - prover alle Ting, og beholder det bedste - prøver Lærdommene, for at skielne imellem Vildfarelser og Sandheder. - Da Tænkefrihed leder til Undersøgelse og Prøve, og denne Undersøgelse er Oplysningens Ven, i det den forkaste Vildfarelser, og beholder Sandheder tilbage, giver Slip paa Overtroe og Fordomme, og holder fast ved sand og grundet Tro- og fornuftige og sande Begreber, saa kan Tænkefrihedens Tvang ikke andet end være Hindring for Oplysningens Fremme; thi paa saadan Bund kan den ikke trives, den elsker Frihed og en fritænkende Aand. En Forsyndelse af samme Art er fremdeles denne naar der paa en eller anden Maade kastes Hindringer eller Vanskeligheder i Veien for Oplysningsanstalter, som de bedre finde de og Oplysningens varme Venner giøre Anlæg og Plan for. De der ikke kunne eller ikke ville bidrage til saadanne Indretninger. have dog stundom baade Sind og Magt til at hindre dem, som ved ogsaa et erfaret; eller om de jo ikke formaae at sætte giørlig Magt imod dem, dog tale ilde og haanligen om dem, stille dem i et ufordeelagtigt men falskt Lys, tale om dem med Harme og Fortrydelse, som om noget, der har skadelige Virkninger, for at sette dem i Miskredit, og afdrage andres Hu og Sind fra dem, som ellers kunde gavne dem. S. 253: "Vist nok gives der hist og her ikke faa, som anvende endeel af deres Formue for at fremme Oplysningens Sag, og giøre gavnlige Indretninger og iverksette virksomme Bestræbelser for den; Hvo kiender noget til Stolese: minarier, hvo er uvidende om de Reventlauste Bestrahelser for Almueoplysning, og ei skulde tilstaae dette. Og lyse og glade ere de Udsigter Fremtiden aabner os for Oplysningen; Den nedsatte Skolekommission lader os i den Henseende haabe meget. Alligevel hvor mange ere der paa den anden Side som ere ganske ufalsomme for den Sag, som have Formue, men finde det ikke værdt at anvende noget deraf for den; endog de ædle ende Mennesker iblant de Fomuende, som ikke karreligen uddele Godgiørenheds Gaver iblant deres ihenseende til det Legemlige trængende Medmennesker, faae ofte ikke Øie paa, eller Hu til at afhielpe Oplysningens Trang til Understøttelse. O ser gelige Erfaringer, men vi ville trøste os ved den Forventelse, at Efterslegten vil udsone Fædres Forsyndelse ved virksommere Omsorg for Oplysningens Fremme.. Dyrebare velgiørende Oplysning du er jo dog den, der ophøier og Menneskeer til vor sande Værd, du er den menneskelige Aands største Prydelse, og har saa stor Jndflydelse paa vort borgerlige og moralske Vel; du en jolden, der giør os ret til Mennesker, fornuftige, glade og lykkelige Menneskeer; uden dig hvor ussel skulde vor Tilværelse være hvor fattigt paa sande Glæder vort hele Liv, naar det end var no saa rigt paa jordiske Goder; ved dig vorer vor Lyksalighed, vor Forædling, vor Fuldkommenhed i samme Grad, som vor Fornufr ved dig vorder uddannet; - og dog, hvor er dog din Skiebne ofte saa slet paa Jordeul der opkastes Hindringer for vin Fremme, som var du det, der giør Mennesket des værte, jo mere du bliver deres Eiendom, der anvendes saa lidet for dig, som var du den ubetydeligste Ting af Verden; for saa meget andet anvendes Tid, Flid og Bekostning, kun du staaer af mange forladt, for din arbeides ikke, i din Stiebne tager man ikke Deel, ubetymret enten du fremmes eller hindres; eller om du ved din egen Kraft trænger frem, hvor mange antage og erkiende dig ikke, for det du er, og om du jo og af nogle antages og erkiendes, hvor lidet lydes og følges du dog af dine Mundvenner."S. 376. Til Vished i vor Troe kunne vi komme, naar vi redeligen søge Oplysning enten ved egen Granskning, er ler under andres Veiledning, men i begge Henseender altid med det redelige Sindeelag, kun at ville søge Sandhed, uden enten af Forkierlighed at troe noget, enten man har Grund for sig eller ikke, eller af Fordom at forkaste andet, ikke fordi det indsees at være falskt, men enten fordi det er nyt for os, og er anderledes end vi ere vante til at troe, eller fordi det er gammelt, og er afvigende fra Modemenninger, eller fordi det forredrages af den, og hvis Reenhed i Religionslæren man har fattet Mistanke, eller af Fordomme imod visse Sønheder, at nemlig nogle, om de antages, maatte sette Menneskene i en glædeløs Tilstand, eller berøve dem en Beroligelses Grund, andre, at, naar de skulle efterfølges, maa de paalegge Pligter, som ingen Dødelig kan iagttage, Slige Fordomme mørkne for Sandhedens Lys, og hindre os at komme til sand Oplysning, altsaa og til Troes Vished. Derimod jo redeligere vi søge Sandheden, og kun Sandheden, jo renere bliver Oplysningen, jorenere Oplysningen bliver, omere tabe Fordommene sig, somere Fordomme tabe sig jo mere fremstille Sandhederne sig i deres rette Lys jo mere beskuelige blive de, og følgeligen vor Troes Viinhed desto undebliveligere. Hvorfor vakler saa til manges Troe, Kun fordi de troe ikke efter Grunde, men efter Fordomme, Skulle vi derfore komme til Vished i vor Troe, saa udfordres endvidere, at vi, efter hiin redelige Undersøgelse, bygge vor Troe, eller det vi antage for Sandhed, paa sande og faste Grunde, saadanne Grunde, hvorefter Fornuften, uden at støtte sin Dom paa andre Myndighed og Anseelse, uden at være misledet af Fordomme, frivilligen kan beslutte at antage en Lærresætning, en Troes= eller Pligtlære, for vis upaatvivlelig Sandhed, efter en eller flere sande Grunde, enten fordi den findes at være Bibelens, fornemmeligen Jesu udtrykkelige rene Lære, da han Sandhedens Lærer, ei har kunne lære andet, end Sandhed; eller fordi Læren stemmer overeens med den Sags egen Natur, som Lærren har til Gienstand, da Sagen og Læren laaner hinanden vexelsidig Bekræftelse eller fordi Læren stemmer med vore moralske Følelser, hvilke bifalde og vedkiende sig den, som fornuftig, rigtig og sand, da disse Følelser have samme Oprindelse, som en Lære kommen fra Gud ved dem, hvilke han bestyrede og understøttede til at bekiendtgiøre os den, og de begge ikke kunne modsige hinanden; aller endeligen fordi Læren har megen Indflydelse paa Menneskenes moralske Fuldkommenhed og Forædling, til at giøre dem visere, bedre, gladere og lykkeligere her og hisset i en salig Udødelighed, da dette maa være Guds Hensigt med at skienke Verden, saadanne Lærdomme.