Aalborg Stiftstidende, 1841-09-07
Kronprindsen af Bayern er den 3die ds. afreist til Li beck, efterat han Dagen iforveien tilligemed Hertugen af Glücksborg havde aflagt et Besøg paa Louisenlund, hvor Hertugens Moder har sit Sommerophold. (Og.) Som det hedder til Hesteavlens Fremmel, men efter Mængdens Mening, formedelst den næsten totale Mange paa Concurrence, saa godt som til ingen Nytte, blev i Mandags afholdt Væddeløb ved Randers, der continuerede næste Dag. De vare begunstigede af et særdeles smuk Veir, der ogsaa havde lokket en stor Deel Tilskuere ud paa Banen. J første Løb tog Hertugen af Augustenborgs Hugonia de 400 Rbd., og Hr. Fischers Darius 200 Rbd. Skjøndt Sidste kom hinkende til Maalet, var den dog heldig nok til ikke at blive distanceret, idet den hertugelige Jockei havde den Opmærksomhed at bie og tage sin Cammerat med. I det andet Lob, der var ret vakkert, deeltage 6 Concurrenter. Hr. Ritmester v. Jacobsens Goma tog de 300 Rbd., og Hr. Proprietair Pinds røde Hingst fra Krannestrup 100 Rbd. I det tredie Løb slap Hr. Fischers Hasselburg nemt til de 600 Rbd., da den var aldeles ene om Buddet; den gik altsaa blot Banen rundt, som det hedder; men hilsedes ved Opløbet med en temmelig gjennemtrængende Piccolo. Sidste Lob om en af Dø Kgl. H. Prinds Ferdinand og Prindsesse Caroline udsat Pocal, var atter ret interessant, da dog fire Heste concurrerede dertil. Hertugens Eugenia gik af med Seiren. Om Væddeløbene i Tirsdags hedder det endvidere i Rand. Av Jdag (den 7de) opførtes anden og sidste Act af Forestillingen paa vor Væddeløbsbane for iaar. Uagtet Veiret, i Førstningen truede med Regn, havde Publicum indfunden sig i talrig Mængde og syntes strax fra Begyndelsen af at være i en Stemning fra Scenerne igaar, der paa en eller anden Maade maatte skaffe sig Luft. J første Løb om Kongeprisen 8000 Rbd. og anden Præmie 300 Rbd. under, holdt Hr. Fischer fra Augustenborg med sine 2 Hingste Hasselburg og the Cryer og Hertugen med sin aldeles lamme Furhoppe Plenary Publicum paa det bedste. Da Førstnævnte nemlig ikke kunde vinde begge Præmier, med mindre der var en tredie Concurrent, blev Hertugens Hest, med megen Møie trukken til Udgangstedet for Løbet, hvorJokeyen, der forresten ikke engang var i fuldstændig Ridedragt, steg op, men ogsaa blev, overladende Hr. Fischer Concurrencen med sig selv. Publicum, som imidlertid var dumt nok til ikke at finde hele dette Arrangement moersomt ledsagede Hr. Fischers seirende Heste under Oplobet med en stærk Piben, der vedvarede i flere Minuter. Et, uden Tvivl ironisk Hurraraab af en Klynge Mennesker blev at Hr. Fischer, staaende paa den for Dommeren bestemte Forhøining, besvaret ved gientagne Gange at tage Hatten, af. Da Hr. Fischer saaledes indirecte havde erklæret sig selv for Hovedpersonen, og Publicum havde faaet en bestem Mand at holde sig til, tiltog Pibningen og Larmen i den Grad, at Hr. Fischer, der nu havde faaet sine 1100 Rbd., sagde Tak for denne Gang og i al Hast forlod Valpladsen under almindelig Piben. Andet og tredie Løb tilendebragt tes nu under levende Acclamationer fra Publicums Side saaledes, at i Bondelobet (hente) Gaardmand J. Pedersen af Grumstrup tog første Præmie (80 Rbd. r. S.) og Gaardmand N. Christensen af Jngerslev anden Præmie (10 Rbd. r. S.) og i 3die Lob (Prinds Frederik, Carl Christians Løb) Proprietair Pind til Krannestrup tog 1ste Præmie 13/5 af Jndfatsen og 100 Rbd.) samt Gaardmand N. Christensen af Jngerslev 2den Præmie: 1/2 a Jndsatsen c: 13 Rbd. 2 Mk. Hvorvidt Lobene igaar og idag have givet Publicum Anledning til engang tydeligt at yttre sin Misfornøielse med Væddeløbene i den nuværende Skikkelse, tør Meddeleren roligt overlade endog til den ledende Committees egen Bedømmelse, og tillader han sig at slutte denne Beretning med at fremstille den Scene, der nu Efterat Løbene vare tilende, blev største Deler, paafulgte. af de Forsamlede tilbage paa Pladsen. Grunden hertil var nemlig, at et, vi ville troe, blot uforsigtig og ikke saa ilde meent Udtryk af et af Committeens Medlemmer, Hr. Ritmester v. Friis, hvorved han nemlig havde betegnet det ved første Løb stedfundne Optrin som, Drengestreger, i den Grad havde indigneret de herved Fornærmede, at de med Bestemthed, men vistnok ikke paa en ganske passende Maade, fordrede af Hr. Ritmesteren, at han skulde træde frem, naturligviis for at afgive en Erklæring med Hensyn til de af ham brugte Yttringer. Da han tøvede med at opfylde denne Fordring og Folket ikke syntes villigt til at forlade Pladsen, indtraf den Mærkelighed (foranlediget af hvem skal Meddeleren ikke kunne sige), at de til Ordens Vedligeholdelse beordrede Dragoner, vendte deres Heste mod de Tilstedeværende, tilsyneladende for at drive dem fra hinanden. En saadan, som det synes aldeles unødvendig, og ved de Tilstedeværendes Opførsen heller ikke motiveret Fremfærd maatte naturligviis vække almindelig Forbittrelse, det var derfor ogsaa en almindelig Beslutning, ikke at vige for den militaire Magt. Følgen blev, at Dragonerne, uvisse om, hvad de skulle gjøre, paa den tilstedeværende Politimesters Opfordring og Mængdens gientagne Raab: "Sablen i Skeden, og det strax!" trak sig noget tilbage. Hr. Ritmesteren besteeg nu Tribunen, og forstod ved et roligt og værdigt Foredrag at stille den stedfundne Bevægelse. Dette er i Korthed hvad der tildrog sig. Denne, i sig selv, ikke vigtige Tildragelse giver imidlertid rigeligt Stot til Betragtninger. Den viser, og det er glædeligt, at Borgerens og Bondens Selvbevidsthed er saaledes vakt, at disse Stænder her hos os ikke længere taale en tilsidesættende Behandling af høiere Staaende, og at Fortidens uværdige Underdanighed for disse er tabt; de fordre nu, at en paa Agtelse grundet Høflighed skal saavel ydes imod, som fordres at dem. Men en anden, ikke mindre glædelig Omstændighed er det, at de Samme, der med Fasthed paastaae deres Ret, ere ligesaa modtagelige for en med Grunde ledsaget Forklaring.