Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-11-22
Jndenlandske Efterretninger. Af Fædrelandets" Artikel om Associationsfriheden, som i dets N. for 17de de foreløbig sluttes, meddele vi herved endvidere følgende Brudstykke: "At Foreningsretten er et af de mægtigste Midler ikke blot til at understøtte Opnaaelsen af de egentlige Statsformaal, men ogsaa til at befordre de mangfoldige Øiemed, Staten maa overlade til den private Virksomhed, det er en Erkjendelse, der ikke blot hviler paa en meere theoretisk Opfattelse af de naturlige Rettigheder og den borgerlige Friheds Væsen, men fremfor Alt paa en riig og frugtbar Erfarings Stadfæstelse. Og dette Vidnesbyrd behøve vi ikke at hente andetsteds fra, f. Ex. fra England og Nordamerika, hvor Folkenes klare Bevidsthed om og inderlige Sammenhæng med den hele Samfundsorden og hvor Fuldbyrdelsen af saa utallige store og herlige Værker i næsten enhver Retning af den menneskelige Virksomhed fremfor noget Andet skyldes den rige og frie Brug af en ved Seclers Hævd grundfæstet Associationsfrihed. Men Beviserne derfor kunne vi ogsaa i rigeligt Maal finde i vor egen Midte; thi ogsaa hos os har Foreningsaanden slaaet dybe Rødder i Folkets Bevidsthed og er gaaet over i dets Sæder; der gives nemlig neppe nogen aandelig eller materiel Jnteresse, næsten ikke noget patriotisk eller mere til de Enkeltes egen Fordeel sigtende Formaal, til hvis Fremme der ikke bestaaer og i vexlende Skikkelser i lange Aarrækker har bestaaet en Utallighed af Foreninger, og ved Siden deraf har næsten ethvert Anliggende, der har vakt almindelig Deeltagelse, seet Statens Borgere sammentræde i større eller mindre Kredse enten til bestemte Foretagender, f. Ex. Petitioner til Stænderne og Kongen, eller til indbyrdes Oplysning og Opmuntring, i hvilken Henseende vi navnlig kun skulle fremhæve de store Bonde møder paa Skamlingsbanke, Himmelbjerget, Egebeksvang og ved Kongsdal. Alt dette er foregaaet, ikke hemmeligen, men i den fuldeste Offentligheds Lys, saa at Associationsfriheden i Danmark ikke blot hviler i den naturlige Ret og den skrevne Lovs stiltiende Forudsætning og udtrykkelige Anerkjendelse, men fremfor Alt i en sædvansmæssig Ret, – ja vi tør paastaae, at aldrig har nogen sædvansmæssig Ret været begrundet paa talrigere og betydningsfuldere Facta under en meere afgjørende og fra alle Sider bindende Anerkjendelse end hos os i denne Sag. – Saalidet noget Menneske nogensinde har draget i Tvivl, at det var Politimyndighedens Ret og Pligt at føre Tilsyn ogsaa med denne Yttring af det borgerlige Liv, som med enhver anden, for at paasee, at enhver Ulovlighed blev dragen til vedbørligt Ansvar, saalidet er det nogensinde faldet noget Menneske ind, at Politiets foregaaende Tilladelse skulde behøves til saadanne Møder af Flere, end ikke til den formelige Organisation af staaende Foreninger. En Lov, der paa bod dette, vilde altsaa gjøre et dybt Jndgreb i Borgernes hidtilværende personlige Rettigheder, og hvis den endog gik saa vidt, at betinge et saadant foregaaende Politi=Samtykke ikke blot af det opgivne Øiemeds, men endog af de deeltagende Personers Beskaffenhed, da vilde den fuldkomment voldgive denne hellige Borgerrets, denne velsignelsesrige Borgerfriheds Udøvelse til underordnede, ofte vistnok meget frygtagtige og taktløse Embedsmænds, ved ingen Regel bundne, ikke engang ved noget Vink veiledede personlige Forgodtbefindendes mest skrankeløse Vilkaarlighed, ja en saadan Lov vilde, hvis den ikke bukkede under for Folkets sunde Sands og selve Autoriteternes bedre Følelse, i Virkeligheden aldeles udrydde denne Frihed fra Danmarks Land. Held os derfor, at der hos os ingen saadan Lov gives. Held os, at det kgl. danske Cancelli ikke er Lovgiver i Danmark Skrædderlauget i Horsens havde anlagt Sag mod tvende Kjøbmænd sammesteds: Mathiasen og Finely, fordi disse formeentligen havde gjort Jndgreb i Laugets Næringsvei ved at udsælge færdigsyede Klædningstykker, der ikke vare forfærdigede af Byens Skrædere. Kjøbmændene erkjendte, at de have havt Udsalg af forskjellige Klædningsstykker af Kalmuk og andre grovere Tøier, til Brug for Almuesfolk, hvilke de have modtaget fra et Oplag i Kjøbenhavn, hvor disse Klæder vare forfærdigede af Skrædermestere sammesteds. Ved Horsens Byes Politiret bleve Kjøbmændene frikiendte, men ved Landsoverretten i Viborg ere de blevne idømte hver en Mulct af 5 Rbd., til Deeling mellem Byens Kæmnerkasse og Skrædderlauget. (Om denne Dom siger Horsens Avis: "Der er derved den Mærkelighed, at Landsover- samt Hof= og Stadsretten i Kjøbenhavn ved Domme af 5te Marts 1838 og 21de August 1843 som Overret har tilkjendt Kjøbmændene i Kjøbstæderne paa Øerne den Ret, som Overretten i Viborg har frakjendt Kjøbmændene i Kjøbstæderne i Jylland. Vi have een Gud, een Konge og een Lov, og dog er det under Straf forbudt i Fredericia, som er tilladt i Middelfart."