Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-07-13
Forslaget om at oprette i Nærheden af Paris end Leir paa 20000 Mand, tagne af betraskeste og modigste Mandskab overalt i Provindserne, er en tilfældig Aarsag til denne Skilsmisse, og det anarchiske Partie, forvisset og at have den øverste Magistratsperson i Paris og Pikkedragerne til sin Tieneste, har troet, at nu var Tiden kommen, da man ei længer maatte gaae hemmelig tilværks. Kongen og den Parisiske Nationalgaarde, ligemeget fornærmede og truede ved denne Anstalt, have aabenbar sat sig derimod. Herfra kommer den Hevngierrighed, som har yttret sig ved det høistvoldsomme Forslag i Jacobiner=Clubben, og følgelig ligeledes i Nationalforsamlingen, hvort der største Antal, aldeles ligegyldig over den store Foragt, som den havde paadraget sig i hele Europa, tragtede ikke meere efter nogen anden Ære, end denne, blindt hen at iværksette alt hvad Hovedmændene for Partiet anordnede. Man handlede om ikke ringere Ting end at afskaffe den hele Parisiske Nationalgaarde, fornemmelig dens Anførere, som vare blevne forhadte for Muni cipalitetet og National Forsaml., fordi de viste sig for meget hengivne til Grundsætningerne forPligt og Ære. Kongen paa den anden Side mishagede ikke mindre, fordi han havde vover ikke at samtykke i en Anstalt, som Jacobinerne havde besluttet. Man forsikkrer, at Hr. Dumourlet selv strax forlangte og fik sin Afskeed, da Kongen ikke vilde stadfæste Beslutningen om Leirens Oprettelse ved Paris, og dermed havde hans 2de Venners, Hr. Morges og Hr. Naillas, Ministerium Ende. De nye Ministre, som hverken ere af det Jacobinske Partie, eller af dette anbefalede til Kongen, maa nødvendigen være ubehagelige for samme. National=Forsamlingen (pi meene det største Antal af Lemmer, naar vi af Nødvendighed maa bruge denne Benævnelse) viiste tydelig nok sit Mishag herover i Sessionen den 17de Junii, da den undslog sig for at modtage et Brev fra den nye Krigsminister, Hr. de la Jarre. - J denne Sagernes Tilstand har Generalen Hr. Fayette skrevet til Nationalforsamlingen et Brev, hvori han med den Friehed, som anstaaer en ærlig Mand, har anført de Kneb, hvoraf man betiener sig forat styrte Riget i Ulykke; han gaaer især løs paa Jacobinerne, og fremstiller dette Selskab som en Fiende af Lovene, Kongen, Nationalgarden, Krigsdisciplinen, ja af al borgerlig Orden; han opregner alle de skændige Midler, som Jacobinerne have brugt for at stifte Anarchie, Oprør og Mord overalt i Frankerig. - En stor Deel af Nationalforsamlingen overbeviist om disse Sandheder, bifaldt Hr. Fayettes Meninger, og forlangte, at dette Brev skudle trykkes og sendes til alle Departemens. Jacobinernes Hoveder derimod opløftede Røsten, og sammenlignede Hr. Fayettes Opførsel, med Cromvels fordum, som ophævede det Engelske Parle ment, da han ikke længer havde det behov Endelig satte man en Commission af 12 Medlemmer, som derom skulde udgive deres Betænkning. - Den 19de Junii mødte Justitsministeren, Hr. Duranthon, i Nat. Forsaml. for at anmelde, at Kongen havde brugt sin Ret. i at afslaae sin Bekræftelse til de 2de Decreter, om de uberedigede Præsters Bortjagelse, og om Leiren af de 20000 Mand ved Paris. - Kort derefter anmeldte Ministeren for de indenlandske Sager, at Directionen for det Parisiske Departement var bleven underrettet og et Forehavende af nogle Jldesindede, som Dagen derpaa vilde afsende et bevæbnet Selskab med en Ansøgning til Kongen, og at Directionen havde givet Ordre til Municipalitetet at vise sig aarvaagen og paapassende. Man veed, at Directionen er en Ven af Constitutionen, men Municipalitetet er derimod efter Præsidentens, Hr. Pethions, Tilskyndelse, Jacobinerne ganske hengiven. Loven legger Municipalitetet under Directionen, men Loven maa tie, hvor Partier herske. Departementets befalinger foragtedes, og det bevæbnede Gesandtskab gik for sig. - Den 20 Junii fremstillede Directionen sig for Nat. Fors., og tilkiendegav sin Frygt for, at man ved en bevæbnet Trop ikke vilde bringe Kongen en Taksigelse, men fordre hans Majestæts Bekræftelse paa ovenmeldte 2de Decreter. Man lagde til, at Ministeren for de indenlandske Sager havde forlangt Tropper til Slottets Sikkerhed, at Directionen derom havde igientaget sin Ordre til Municipalitetet, og at den bad, at Nationalforsamlingen i Dag ikke vilde modtage en bevæbnet Skare inden sine Vegge. Men Partiet var allerede taget; Jacobinerne vilde have det. Neppe var Anmeldelsen begyndt at overveies, førend en Skare af den ringeste Pøbel i Paris fremkom, den forlangte at blive indladt, og dette Forlangende blev bevilget; den havde til Anførere de 2de berygtede Herrer, Santerre. og St. Huruge, og bestod omtrent af 14 til 15000 Mænd, Qvinder og Børn, nogle i Klæder, andre næsten nogne, nogle med Vaaben, andre ubevæbnede. Det varede 2de Timer, inden dette Optog gik forbi. Een af Skaren holdt en me ger heftig Talle til Nat. Forsaml. imod de af dens Lemmer, som ikke vare Jacobinernes Venner. Han sagde: "at Fædrenelandet var i Fare, at Blod maatte flyde, eller Friehedens Træe grønnes; at Krigshærene og den høie Ret i Orleans vare uvirksomme, o. s. v., - Fra Nat. Forsamlingen Sal er der ikkun nogle Skridt til Slottet. Jacobineren Hr. Vergniaux havde forsikkret, at denne Trop ikke vilde fremstille sig bevæbnet for Kongen; dog skeedte det strax, Paa Slottet fandt den ikke anden Modstand, end at Portene vare tillukte, men den brød dem op, og i et Øieblik opfyldte Slottets Gaarde, og Værelser. Klokken var da 4 om Eftermiddagen. Kongen modtog dem med megen Roelighed, og da Hs. Majestæt ikke vilde udsætte nogens Person, havde han ladet alle sine Officierer og Domestiker gaae ud. De foregivne Ansøgere fandt altsaa Kongen ene tilligemed nogle faa National=Garder. De fremførte deres indgivne Forlangende om den kongelige Stadsæstelse til de 2 ovenmeldte Decreter, og lagde til at de ikke havde i Sinde at foretage noget imod Kongens Person. (Fortsættelsen følger.)