Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-11-16
J Marmorbrudet ved Carrara, som allerede var bekjendt i Oldtiden, saae man for 20 Aar siden i een af de største af sammes Blokke følgende tillokkende Jndskrift - "Held Held den, som vender mig om. Man formodede at finde en stor Skat derunder, og der dannede sig et Selskab, som paatog sig de dertil medgaaende Udgivter. Omsider fik man den uhyre Blok vendt omkring. Men hvad fandt man, Jntet uden den Jndskrift: "Ret saa, At ligge paa Siden huede mig allerede længe ikke." James Perry. (Fortsættelse; s. No. 87.) Saasnart Perry tiltraadte Redactionen, tænkde han især paa at gjøre en ny Jndretning, hvis Fortræffelighed almindelig erkiendes. J mere end 20 Aar have Parlamentsforhandlingerne været en vigtig Artikel i de engelske Tidender. Egentligen strider dette mod Parlamentets Privilegier, uden hvis Tilladelse dets Taler ikke maa trykkes, Men det skeede alligevel, og da Parlamentet af Patriotismus, Skaansel og Forfængelighed lukkede Øinene derfor, saa blev det omsider saa ganske til en hævdet Rettighed, at der, om man nu forsøgte at dølge Parlamentsdebatterne for Publicum, en farlig Urolighed vilde opstaae i hele Landet, ligesom Sagen overalt ikke lod sig udføre; thi den offentlige Menings Magt lader sig for størstedelen udlede af denne Publicitet i Debatterne, da derved hele Landet bliver til et Tribunal i sidste Jnstance over sin Høiesteret. Jmidlertid vare Parlamentsdebatterne dog, indtil den af Perry foretagne Forandring, blevne forsømte og paa en tilfredsstillende Maade indførte i Tidenderne. Hvert Morgenblad pleiede ikke at sende mere end een Reporter (En, der paa Galleriet optegner Parlamentstalerne) i hvert Parlaments kammer. Perrys Forgænger i Redactionen af Gazatteer opvartede med Parlamentsforhandlingerne kun som et Slags Desert, og indrykkede den stykkeviis hele Uger, ja hele Maaneder efterat Møderne vare ophævede, og Woodhall gav i Morning Chronicle næste Dags Aften efter hver Debat et ilfærdigt Omrids deraf. Perry, som kjendte det engelske Publicums Tørst efter at erfare Parlamentsbeslutningerne, indsaae, at man naar man anstrængte sig, og ikke vilde bryde sig om, hvad det kostede, kunde trykke Debatterne endnu samme Nat, de bleve holdt, og om Morgenen, nogle Timer efter Frokosten forelægge Jndbyggerne dem. Jstedet for en Revorter sendte han nu adskillige i Parlamentskammerne, nemlig Een efter den Anden, saa at Een kun blev en Time, og da med sine i Hukommelsen bevarede (thi paa adskillige Ord, Tal at nær, skrives intet af ham, Materialier, ilede til Avisexpeditionen og nedskrev det, han havde hørt, hvilket stykkeviis leveredes Sætteren, i det en anden Reporter afløste ham, og efter en Times Forløb atter blev afløst, indtil Parlamentsherrerne skiltes ad. Det Nyhedslystne Publicum, forhausedes over en saadan literær og typographisk Virksomhed, der ydede det een af de største Aandsnydelser, og som fra dette Øieblik af blev de vigtigste Londoner Morgenblade til en Lov, men ogsaa til en byrdefuld Udgift. Thi da Jndberetterne, paa hvis Nøiagtighed det ved saa vigtige Forhandlinger kommer saa meget an, maa være særdeles duelige Folk, og besidde den største Færdighed i det skriftlige Udtryk, saa nyder enhver af dem en fast Løn af 300 Guineer (1500 Specier) aarligen, endskjøndt Parlamentet kun sidder i 6 Maaneder. Regner man nu, at de vigtigste Morgenblade, som Morning Post, Morning Chrommele, Times, New. Times og Morning Herald holder hvert sex til otte saadanne Debatskrivere, saa kan man, efter denne Maalestok, let beregne et Londoner Morgenblads Bekostelighed.