Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-06
J Aaret 1818 undergik vort Pengevæsen en Hovedforandring. Ved det Kgl. aabne Brev af 6 April f. A. blev rede Sølv gjort til Grundbetalingsmiddel i hele Riget, og Rigsbanken blev overeenstemmende med det Kgl. aabne Brev af 30 Juli 1813, forandret til en Nationalbank, ved en Octroy paa 90 Aar. Hermed endes den igjennem en Deel Nummere af Skilderiet fortsatte Skildring af den danske Handels Skjebne i de sidste ti Aar, hvoraf hvert har været lige mærkeligt. Vi have seet hvor mange Hindringer vore Handlende have havt at kjæmpe imod, hvorledes Landets Formue ved ulykkelige Omstændigheder er bleven tilintetgjort, og hvilke sørgelige Virkninger disse Ødelæggelser have havt paa den private Lykke. For den tilkommende Historieskriver vil dette Bidrag til vor Handels Historie i det sidste Aarti være saa meget vigtigere, som det er forfattet af en samtidig Jagttager, hvis Hovedbestræbelse har været at fremstille Kjendsgierningerne med Sanddruhed og Upartiskhed. De sidste ti Aar, som uden Tvivlere de vigtigste og følgerigeste i det 19de Aarhundredes danske Krønike, kunne ikke fuldstændigen skildres, med mindre man bringer Handelshistorien, i Forbindelse dermed. Handel og Skibsfart have næsten til alle Tider været den Kilde, hvorfra Danmarks Vel og Vee ere udsprungne. Hans Madsen Flink. I Kjøbenhavn levede for adskillige Aar siden en Mand ved Navn Hans Madsen Flink. Han havde i lang Tid drevet en liden Handel, og ved at tjene Skilling paa Skilling samlet sig en god Capital, der fik saa meget mere Tid til at vorde frugtbar og formere sig, som han levede som Pebersvend og havde valgt sig den gyldne Regel, hvad der er sparet er fortjent. Naar een af hans Bekjendter; thi Venner hverken havde eller skjøttede han om at have, spurgte ham: men hvorfor gifter De Dem ikke, Hr. Flink, saa var altid Svaret: "mine Penge ere min Kone og mine Renter mine Børn. Vor Herre spare kun dem, saa er jeg fornøiet. Hr. Flink vævede sig saaledes, liig en Silkeorm, i sit Væv, Aar for Aar alt mere og meere ind i Obligationer, Gieldsbeviser, Prioriteter o.s. v., og ved Krigens Udbrud 1807 saae han sig paa sit Qvistkammer i Adelgaden forskandset og palisaderet af 50,000 Rdlr. Han har dem altid paa Brystet under en Kalemankes Nattrøie, og frygtede ikke for Bomberne; thi kun igjennem hans Bryst kunde de bane sig Veien til hans Penge. Han var mange Gange paa Veie at blive rammet baade af Bomber, Kugler og Raquetter, men det gamle Ordsprog; Fanden frier Sine, syntes her atter at stadfæste sig; thi de lod, som han havde sluttet en Contract med alle hine Diævelsredskaber om at lade den gamle Gier passere frit. Hr. Flink slap virkeligen og saa ganske heelskindet fra Bomberne, uagtet han i Angesten for at miste, ikke sit Liv, men sine Penge, Snese Gange udsatte sig for at blive en Offer. Jngen var gladere end Hr. Flink, da Capitulationen var sluttet. Nu kunde han igjen i Ro og Mag mønstre sine Penge, og Darius, kunde ikke være lykkeligere, da han holdt Reviover sin store Armee, end Hr. Flink, naar han eftersaae og efterregnede sine Penge. Men sparer end Fanden Sine, saa sparer han dem dog kun til en Tid. Nogle Aar efter Krigen begyndte Pengene at blive med hver Dag slettere, og nu var Hr. Flink igjen i ligesaa stor en Vaande som under Bombardementet. Han saa der som en Flue i et Spindelvæv, sprællede med Fødderne, vilde gjerne ville sig ud, men jo mere han vilde udvikle sig, desto mere blev han indviklet. Nu henvendte han sig til sin gamle juridiske Consulent, Advocat A., for at høre hans Raad, og om mueligt, handle derefter. Jeg ønskede gjerne, Hr. Advocat, sagde han, at sikkre mine Penge. Hvori troer De jeg med storste Sikkerhed kunde sætte dem?" – Advocaten. Sæt dem i en Gaard i Kjøbenhavn. – Flin(trækkende paa Skuldrene). Hvad Sikkerhed har man i Kalk og Steen, – Advoc. Saa se dem i Jorder. – Flink. Hvad blive Jorder til, naar vi beholde Krig? – Advoc. Jh, saa sæt dem i Guld og Sølv, det er det rene Ve sen. - Flink. Men det er nu saa dyrt, og hvor let kan det ikke falde igjen, naar vi faa Fred, - Advoc. Saa sæt dem i Varer. Flink. Men de ere ogsaa overdrevent dyre. Og naar Udførslen forbydes, saa kan man jo ikke blive af med dem. - Advoc. Saa sæt dem i den Hamborger Bank. - Flink. Hvem kan i saa vanskelige Tider betroe nogen Bank noget? Hvorledes gik det med Banken i Venedig, Genua og flere. – "Ja, min kjere Flink!" sagde Advocaten, der var kjed af alle disse Betænkeligheder saa kan jeg ikke give Dem noget bedre Raad, end at kjøbe Dem en Strikke og gaae hen og hænge Dem. Nu begyndte Hr. Flink at slæbe som et Barn, men Advocaten, kjed af hans Overhæng, lod ham staae ene i Stuen, tog sin Hat og Stok, og gik sin Vei.