Berlingske Tidende, 1824-05-28
Blandede Efterretninger. Georg Gordon, Lord Byron, var født i Aaret 1788 af en gammel Slægt, der regner sig lige fra Normannernes Erobring. Allerede i sit 10de Aar arvede han, ved Lord William Byrons Død der indtraf i Aaret 1798, Stammenavn og Besiddelser. Jndtil den Tid var han opdraget i Aberdeenshire, og de vilde Scener i det Land hvor han tilbragte sin Ungdom, have sandsynligviis indpræget sig dybt i hans Phantasie. Henimod Slutningen af Aaret 1798 blev han bragt til Harrov; over sine Studer der erklærer han sig i en Note til 4de Sang af hans Child Harold. En Deel af den Tid, han levede der, anseer han for den lykkeligste i sit Liv. Da han var noget over 16 Aar gammel, gik han til Cambringe, og omskiftede i sit 19de Aa Opholdet paa dette Universitet med det i Nevstead=Abbey, hvor hans Ungdoms=Adspredelser for det meste bestod i at svømme og roe i en Baad, hvori han opnaaede stor Færdighed. Da han nærmede sig den mandlige Alder, indskibede han sig i Falmouth til Lissabon, og reiste tvert igjennem Halven til Middelhavet, i Selskab med Hr. Hobhouse. Sine senere Reiser beskriver han i Child Harold og de dertil hørende Noter. Det fortjener at bemærkes, at han dengang, just i Nærheden af det Sted, hvor han nu er død, leed af en hidsig Feber, hvoraf han med Møie blev helbredet. Han siger, at Albanierne havde reddet ham, da de havde kyst hans Læge bort fra Sygesengen ved den Trudsel, at de vilde afskjære hans Hoved, dersom han ikke i en bestemt Tid helbredede den Syge; og Byron tilskriver alene sin Helbredelse at han ikke fulgte denne Doctors Forskrivter, Efter 3 Aars Forløb vendte han tilbage til England, og faa Maaneder derpaa udkom de to første Sange af Child Harold, ikke længe efter fulgte Gaour og Bruden af Abydos, og imedens Verdens Mening endnu var deelt angaaende disse tvende Tyrkiske Historiers Værd, skrev han ogsaa sit skjønne Digt Corsaren. J Aaret 1815 givtede han sig i Seham i Grevskabet Durham med Baron S. Ralph Mil bank Noels eneste Datter, der fødte ham en Datter, men faa Uger derefter skilte han sig fra hende. Til dette Skridt, der gjorde megen Opsigt, angaves flere Aarsager, han forlod derefter England med den Beslutning, aldrig at vende tilbage. Han gik igjennem Frankrig til Brussel, derfra besøgte han Valpladsen ved Vaterloo; gik til Coblenz, opad Rhinen til Basel, og efterat have opholdt sig noget i de mærkværdigste Dele af Schveitz, gik han til det nordlige Jtalien forblev nogen Tid Venedig, hvor han igjen traf sammen med Hr. Hobbouse, i hvis Selskab han gjorde en Reise til Rom, og fuldendte sin Child Harold. J Venedig undslog han sig for al Omgang med sine Landsmænd, var derpaa snart i denne, snart i hiin Deel af de Østerrigsk Jtalienske Stater, som han endelig ombyttede med Toskana, hvor han traadte i Forbindelse med den afdøde Hr. Shelly og Hr. Leigh Hunt. Den Formue, han havde arvet fik en stor Tilvær ved hans Moders Død og ved Opdagelsen af en rig Kulmine, der vurderedes til 50,000 Pd. St., saa at han ved sin Død maa have besiddet en umaadelig Formue. Forventningen er spændt høiere paa hans Levnedsbeskrivelse, der er forfattet af ham selv, end paa alle hans øvrige Skrifter. Han har anbetroet den til sin Ven Thomas Moore, og skal deri have skildret sig selv med en upartisk Strenghed, hvortil kuns Faa ere i Stand.