Viborger Samler, 1842-04-18
Udenlandske Efterretninger. Centralasien. Om Opstandens Udbrud og Fremskridt i Cabul meddeler the Times nøiagtige Details der skyldes Journalens Correspondent i Bombay. Jnsurrectionen, der størstedeels skildres som Resultatet af den ved muhamedanske mans vakte religiøse Fonatisme iblandt Landets moslemitiske Befolkning udbrød Natten imellem den 1ste og 2den Novbr. d. A., og begyndte med Mor dene paa Sir Alex Burnes, Dennes Broder og flere en gelske Officierer, der havde deres Qvarteer i selve Staden Cabul. Flere Officierer, nogle Damer og Børn lykkedes det at undgaae Døden. Den 2den Novbr. bad den britiske Gesandt MNaghten, som befandt sig i de engl. Miil fra Staden fjernede engelske Cantonneringer Schach Schudscha om Tilladelse til at sende Brigadieren, Shelton med to Regimenter og 1 Detaschement Artillerie til Citadellet i Cabul, Bala=Hissar, hvor Schachen residerer, for fra dette at bombardere Staden. Tilladelser blev given, og Staden beskudt. Det over Stadens Beskydning rasende Folk angreb nu det Fort, hvor Krigscommissariatets Hovedmagaziner vare opbevarede, og som laae imellem Staden og Leiren; Fortet blev kun svag forsvaret og indtaget. Dette Tab havde fordærvelig Følger for Tropperne; thi Leiren var kun dengang forsynet med Meel for to Dage. Ogsaa et andet med Krigscommissariats=Forraad forsynet Fort faldt efter 3 Dages haardnakkede Forsvar i Jnsurgenternes Hænder, og saaledes manglede Hæren pludselig Levnetsmidler Tropperne vare 200 engl. Miil fra Jndus og omringede af en fanatisk muhamedansk Befolkning; det syntes, at Modløshed udbredte sig iblandt de engelske Krigeres Rækker, og der opstod desuden en Meningsforskjel imellem den britiske Overgeneral Elphinstone og Gesandten Magh. ten, der drev paa at gaae offensivt frem, medens Generalen, paa Grund af Soldaternes Modløshed, kun troede at øine Frelse ved at indskrænke sig til det Defensive. Jmidlertid bleve efter Gesandtens Opfordring flere i Nærheden liggende og med nogle Levnetsmidler forsynede Forter indtagne af de britiske Tropper; men til samme Tid erholdt man Underretning om at flere afghaniske Troppecorps, der vare organiserede for Schach Schudschas Tjeneste, og fordeelte omkring i Landet, havde opløst sig, efterat have myrdet de britiske Officierer. Denne Efterretning forøgede den allerede i Hæren herskende Modløshed. De tvende Regimenter bleve fra Citadellet trukne tilbage til Leiren, og Gesandten opfordrede paa ny Generalen til et nyt og energiske Angreb imod Staden; men Gen. Elphinstone blev sin engang fattede Plan tro, og erklærede, at alle slige Angreb ikke vilde føre til noget Resultat. Efterat det senere var lyk kets Briterne at afslaae flere Angreb imod den britiske Leir, opfordrede Naghten Generalen til at forlade Leiren og concentrere Tropperne i det som det synes –med Levnetsmidler godt forsynede Citadel Bala-Hissar, men Elphinstone erklærede at Troppernes Modløshed gjorde et saadant Foretagende umuligt; han trak meget mere de sidste britiske Tropper, der opholdt sig i Citadellet, til sig, og overlod saaledes Schachen til hans egne Ressoureer, Om det paa Gesandten Maghten begaaede Mord hedder det i ovenanførte Correspondentefterretning, at SirMaghten tilligemed 3 Capitainer indfandt sig den 23de Decbr., efter foregaaende Opfordring af Albar Chan, til en Conference med Sidstnævnte. Kort efter deres Ankomst bleve de 4 britiske Officierer grebne og tvungne til at sætte sig til Hest bagved flere af Ghilziernes Høvdinger. Gesandten gjorde Modstand og blev dræbt, samme Skjebne havde Capit. Trevor, der sprang ned af den Hest, hvorpaa man havde sat ham. Gesandtens Liig mishandledes paa en afskyelig Maade, og hans Gemalinde skal forgjeves have tilbudt en stor Sum for at faae det begravet. De to andre Officierer reddedes kun derved, at Gazibs (Fanatikere, som kalde sig, Guds Soldater, og som, naar de falde i Slaget, faae Navn af "Martyrer") frygtede for tillige at træffe de foran de britiske Officierer siddende Ghilzies. Efter andre Beretninger er AlbarChan, der ogsaa skal have rost sig af dette Snigmord, MNaghtens Morder. Jfølge den af Herats kjække Forsvarer, Major Pottinger, afsluttede Convention, forlode de britiske Tropper den 6te Jan. deres Cantonneringer, der strax efter Briternes Afmarsch bleve ødelagte og stukne i Brand af Jnsurgenterne. Snart indsaae Briterne Akbar Chans forræderske Planer. Han havde afsendt Emissairer rundt om i Landet, for at ophidse Jndbyggerne i de Egne, igjennem hvilke Briterne maatte marschere, til at udrydde de Vantroe; han selv magede det saaledes, at Natteqvarteret valgtes paa saadanne Steder, der kunde begunstige hans Forehavende. Da Briterne bebreidede Albar Chan hans Troløshed, svarede denne, at Briterne havde forladt Cabul førend han havde kunnet samle alle sine Folk, og at han derfor ei saae sig istand til at opfylde den afsluttede Convention. - Paa Tilbagetoget tredie Dag forlangte Akbar Chan, at de afGazibs omringede Briter skulde indgaae nye Betingelser, og love ei at passere Tazihn, førend Gen. Sale havde forladt Dichellalabad; han forlangte tillige 5 Gidsler. Den saarede Major Pottinger og 4 andre Officierer overgave sig som Gidsler, ikke desmindre fortsatte Gazihs deres Angreb, og en frygtelig Nedsabling begyndte, da den britiske Colonne havde naaet Churd Cabul. De 14 Damer, der befandt sig ved Colonnen, bleve tilligemed deres Mænd overgivne som Gidsler til Akbar Chan, der fordrede deres Udlevering, og tillige tilbød sig at tage dem under sin Beskyttelse. De ulykkelige Seapoys, fortræffelige Soldater, under Jndiens brændende Himmel, kunde ikke imodstaae den strenge Kulde; halv bevidstløse segnede de næsten uden at gjøre Modstand under Gazihs Sabler, kun nogle faa Tappre sluttede sig til de britiske Soldater af det 44de Regiment. Levningerne af Corpset naaede Passet ved Dschug=Dulluk; her kom det til nye Underhandlinger, og Generalerne Elphinstone og Shelton overgave sig som Gidsler til Akbar Chan. Commanden tilfaldt nu Brigaderen Anquetil, hvem Gen. Elphinstone i en med Blyant skreven Seddel opfordrede til at bryde op om Natten, da Forræderi truede. Passet var spærret ved Barricader; den brave Anquetil stormede Passet og naaede Dschug-Dulluk, hvor de tappre Krigere endnu i nogen Tid forsvarede sig imod de fra alle Sider indbrydende Fiender. Anquetil faldt; hans Død var Signalet til en almindelig Opløsning; paa Krigstugt var der ei længere at tænke. Levningerne af det 44de Reg. mishandlede deres Officierer, reve de faa Ryttere af det 5te bengalske Cavalleriereg, af Hestene, svingede sig op paa disse, og foere bort i Gallop. Nu var Alt tabt. Nogle og tyve Officierer til Hest, hvilke holdt sammen, ankom den næste Dags Morgen til Grundamack, halvveis imellem Dschug=Dulluk- og Dschellalabad. De Fleste formaaede ikke længere at udholde Besværlighederne, Kl. 10 om Formiddagen vare kun 6 Flygtninge tilbage, og efter nogle Timers Forløb vare der kun to - Lægen Brydon og Lieutenant Steer - sammen; de Andre vare enten bukkede under for Strabadserne eller segnede for de fiendtlige Kugler. De to Tilbageblevne vare endnu sammen i nogen Tid, da styrtede Hesten under Steer, hvem det ikke lykkedes at skjule sig for de Forfølgende. Kun Dr. Brydon ankom den 13de til Dschellalabad. – Beretningerne fra denne Stad indeholde en sørgelig, men rørende Skildring af denne halvt ødelagte Fæstning, fra hvis Volde Officiererne Dag og Nat speide efter Levningerne af den ulykkelige Hær. tre Nætter efter Brydons Ankomst illuminerede Salle Murene, for at disse – som et Fyrtaarn – kunde tjene Flygtningene til Veiledning; – men Jngen kom, Til sammeTid udsendtes Rytterpatrouiller i en Afstand af 3 engl. Miil, de ledsagedes af Trompetere, der blæste Storbritanniens gamle Krigssange i de af tusinde Effver gjentonende Bjergkløfter; – forgjeves: Tonerne hidkaldte Jngen;