Viborger Samler, 1841-10-11
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Angrebene imod Seglbevarerens Circulairer vare for talrige og heftige til at de officielle Blad, ikke skulde opfordres til at forsøge paa at vinde den offentlige Stemme. "Man begriber kun med Møie, sige Moniteuren, hvorledes en saa simpel og saa lovmæssig Act har kunnet opvække saa stor Harme. Hvad Seglbevareren har gjort, har hans Pligtfølelse paa en bydende Maade foreskrevet ham. Han har anbefalet Lovenes Fuldbydelse; han har anbefalet fordoblede Anstrengelser, for at sikkre Chartet selv, og hvad Chartet har erklæret for ukrænkeligt, for ethvert Angreb, han har opfordret de under hans Befaling staaende Øvrighedspersoner at vaage med den største Omhyggelighed over den offentlige Freds Forsvar og Factionsaandens lovlige Undertrykkelse. Over de ved Lovgivningen garanterede Rettigheder vaages de med streng Nøiagtighed, thi de ere hellige; – men hvad Lovgivningen har stemplet som ulovligt, hvad den har belagt med en Straf, der ikke skal være en tom Trusel, tilbagekaldes i Erindring og anbefales Magistratpersonernes Aarvaagenhed. Jngen har Ret til at beklage sig derover og den Frygt, man affecterer, er ugrundet. Nei, det er ikke muligt at forvexle hine Forsamlinger, hvis Formaal er Udøvelsen af Valgretten, med en permanent Association, hvis Organisation omfatter alle Puncter i Landet, og som sammenknytter dem om et fælleds Middelpunct. Cour. rovale de Paris, hvis Kiendelse er sauctionere af den overste Domstol, har ei oppebiet Ministrene Rundskrivelse for at fordømme Medlemmerne af den saakaldte Valgreform-Association. Seglbevareren har holdt sig til Udtrykkene af hiin Kjendelse, og følgeligen inden for Lovens Grændser. Da Lovgiveren skred ind imod de ikke auctoriserede Associationer, betiente han sig af megealmindelige Udtryk, netop af den Grund at Staten kunde være væbnet imod de Forsamlinger, som under et tilsyneladende eller lovedholdeligt Paaskud i Virkeligheden, skjulte en strafværdig og farlig Tendents. For oprigtigen at tragte efter en Modification af denne eller hiin Lov for at betjene sig af Petitionsretten, er det ingenlunde nødvendigt at have i Landet permanente Comittes, som ere underkastede et fælleds Middelpunct, som vedligeholde med dette og med hverandre indbyrdes en stadig Correspondence og Forbindelse, som hæve regelmæssige Bidrag, som saameget som muligt søge at bemægtige sig Gemytterne, som gjøre ethvert Spørgsmaal til et Middel for Uorden og den offentlige Roligheds Forstyrrelse, som constituere en Regjering ved Siden af den bestaaende Regjering, et særeget Samfund i det fælleds Samfund, en Faction i Staten. - Hvad Pressen angaaer, saa paaberaaber Seglbevareren i sin Skrivelse sig ligeledes paa den bestaaende Lovgivning. Er den politiske Bane, flere Journaler af den yderste Opposition betræde, ikke en virkelig Krænkelse af Lovene, en permanent Trusel imod Regjeringen fra 1830, imod Chartet og Kongedømmet? Tør Lovene tie, tør Justitsen forblive uvirksom, fordi Factionernes Dristighed ikke trættes, Det er kun faa Dage siden, at et afskyeligt Attentat atter har vakt Frankerigs Uvillie og Bestyrtelse. Den retlige Undersøgelse, som nu er i fuld Gang, har allerede ved Hjelp af tidligere Opdagelser udbredt noget Lys over Attentatets Mørke. Det er oplyst, at disse Attentater ere et Værk af anarchiske Selskaber, organiserede for at fremkalde en Omvæltning i Landet og for med et og samme Slag at tilintetgjøre Kongedømmet og vore Justitutioner; det er endvidere oplyst, at visse Journaler ei have anden Hensigt og andet Formaal end at udbrede og nære overalt de farligste Lidenskaber, 2 Lidenskaber, der nærmest føre til Forbrydelser. De anarchiske Selskaber, de Voldsomheder, hvori en Deel af Pressen har gjort sig skyldig, have alle Mænd af Ære, har den uhyre store Pluralitet i Landet erkjendt som de væsentlige Aarsager til hine forhadte Ementer, til hine sørgelige Tildragelser, til hine stedse undertrykte, men desuagtet stedse tilbagevendende Uroligheder. Og man vil, at Regjeringen, under saadanne Omstændigheder, ei skal erindre at den er bevæbnet med Love, Man vil, at den skal forsømme at stille Samfundets Jnteresser under disse Loves Beskyttelse, Seglbevareren har kun opfyldt den Pligt, Lovgiverens Villie har paalagt ham; han har kun udøvet den Ret, der tilkommer enhver Regjering, ethvert Samfund. Jngensinde har der existeret et civiliseret Folk, der har tilladt, at man ved en uafbrudt Kamp og ved Misbrug af Lovene forbereder dets Loves og Jnstitutioners Kuldkastelse og Undergang. J saa Henseende er den engelske Lovgivning langt strengere end vor. Hvor kunde vel nogensinde indrømme, at en oprørsk og opæggende Minoritet havde Ret til offentlig at conspirere, uden at man turde støtte sig paa Justitsens og Lovenes Virksomhed for derved at tilintetgjøre deres Complotter Li"Mine kjære Kammerater!" sagde Ludvig Philip til de nye Regimenter, efterat disse havde svoret til Fanen "Jeg beklager at min Stemme idag ei saaledes som sædvanligt kan høres af Eder, men er end min Stemme svækket, da ere dog de Følelser, jeg vil kundgjøre Eder, de samme. Jeg behøver ei at erindre Eder om, at det er Eders første Pligt at opretholde det franske Navns og de Faners Ære, hvilke jeg anbetroer Eders Mod og Eders Fædrelandskjærlighed. Jdag, da vi glæde os ved Fredens Velgierninger, og vi kunne have Tillid til dens Varighed, idag maae vi mere end nogensinde henvende vore Anstrengelser paa at bevare vort Fædreland i den hær derfulde Tilstand, hvori Forsynet har sat det. – J ville gjøre det i Krigen, naar Frankerig skulde være nødsaget til at føre Krig, og J ville ligeledes gjøre det i Fredens Skjød ved Eders Vedhængenhed ved de Jnstitutioner, der regiere Frankerig. Derfor have J ogsaa virksomt bidraget til at betrygge vort Fædreland for Anarchiets Ulykke og dets ødelæggende Følger. J ville vedblive at holde Anarchiet fjernt fra os, idet J aldrig afvige fra den Bane, som J med Udholdenhed vandre paa. - Ja, mine kjære Kammerater, naar J vedblive at udvise Troskab imod Disciplinen, vore Jnstitutioner og vort constitutionelle Monarchie, som garanterer Alles Rettigheder og Sikkerhed, da vise J Eder værdige til det hæderfulde Navn af franske Soldater, og Frankerigs Held og Storhed vil da hvil paa et fast, urokkeligt Grundlag. – Jeg anseer mig lykkelig ved at befinde mig iblandt Eder, ved med Eder at kunne tale om min gamle Hengivenhed til Fædrelandet, om denne Hengivenhed, som stammer fra en allerede fjer Tid, da jeg segtede i Eders Rækker, jeg er lykkelig ved at kunne gjentage for Eder, at jeg er stolt af at være Chef for en saa skjøn Hær, værdig Frankerig og mig, der nyder den Lykke at anføre den."Denne Tale gjorde et overordentligt stort Jndtryk paa Krigerne, der med vældige Jubelraab bifaldt Kongens Yttringer.