Aarhuus Stifts-Tidende, 1832-10-05
Portugal. Der føres nu en blodig Kamp imellem Brødrenes Armeer, og der kæmpes paa begge Sider med stor Forbittrelse. Miguelisterne havde begyndt Angrebet, og i en heel Ugestid havde man af og til slaaedes baade Nat og Dag. D. Pedro viser personligt det største Mod. Den 8de Septbr. om Morgenen saae man den miguelistiske Armee i fuld Anmarsch ned fra Høider ne mod Oporto. Villanova blev indtagen og skrækkelig udplyndret. De ulykkelige Jndvaanere befandt sig just i Kirken da Byen blev overfaldet. Gouverneuren i Oporto fik sin høire Arm afskudt, idet han lod Douerobroen bryde af. Fjendens hele Øiemed var nu henvendt paa det stærkt forskandsede Kloster Serra, som har en Garnison af 1000 Md. Alle Angreb derpaa vare hidtil slagne tilbage. Næsten hver Dag gjøres der Udfald fra Oporto med fældet Bajonet. D. Pedro besøger selv sine Batterier, retter Kanonerne og gjør Prøveskud. En af de vigtigste er anfortroet Studenterne fra Combra Her kom det Natten mellem 11te og 12te September til en blodig Fægtning, i Forbindelse med et nyt Angreb paa Klostret Serra. Herfra kunde man i Oporto tydeligt høre Garnisonens Viva. Nonnerne i Santa Clare tilte hen til Gittervinduerne, i det glade Haab, at dette Raab betydede Klosterets Erobring ved deres Venner, Miguelisterne, men En af dem, som gjaldt for en stor Skjønhed, blev truffet af en miguelistisk Kugle. Næsten hele Oportos mandlige Befolkning erklærte sig beredt til at staae Garnisonen bi til at forsvare Staden, som nu blev stærkt bombarderet. Miguelisterne havde svoret paa, at der ikke skal blive Steen paa Steen tilbage. Munke og Klerker staae overalt i Spidsen for disse; man kan kjende dem midt i Fægtningerne paa deres Skaldepander, opflammende Folket til et næsten djævelsk Raserie. Den Aaaet Ordre 16de Septbr. vare 2 Batailloner konst. Cacadores rykkede ud og havde overfaldet Miguelisterne; det var kommet til en meget levende Træfning, hvori Miguelisternes Tabansloges til 800, og de Konstitutionelles til 200 Mand. Disse beklage især to tapre unge Britter: Major Staun ton og Lieutn. Jenkins. Chefen for den franske Bataillon, Grev St. Leger, blev saaret. Dagen efter angreb Miguellisterne; to af deres Kononbaade bleve ilde tilredte og Krigsluppen Terreira boret i Grund. Natten imellem 17de og 18de tændte Bomberne Jld i Gaden Bel monte, og endeel Mennesker bleve dræbte. Den 18de havde Miguellisterne gjort et Angreb ved Monte Pedral, som mislykkedes, næste Nat havde de gjort et almindeligt Angreb paa den hele Linie, men i Nattens Mørke havde de skudt paa hinanden indbyrdes, og vare slagne tilbage med et betydeligt Tab. J Oporto belavede man sig nu paa at skyde Villanova i Grund. Dette vil i saa Fald have betydeligt Tab til Følge især for de brittiske Kjøbmænd, som der have deres Pakhuse og uhyre store Viinoplag. (Der ligger her for Øieblikket circa 80,000 Piber Portviin, hvoraf Halvdelen tilhører Engellændere, og vurderes til en Million Pd. St. Heraf havde Miquelisterne alt ødelagt en stor Deel, da man havde seet Purpurstrømme flyde gjennem Gaderne.) Fire brittiske Krigskibe laae tæt udenfor Oporto, for dog der at beskytte Engellændernes Eiendomme, da den miguelistiske General Martha havde erklæret, at naar det kom til Storm, kunde han ikke indestaae for om han formaaede at holde sine Tropper i Tømme. Oportos Fruentimmer udvise en mageløs Patriotisme, ikke allene at de hielpe de Saarede, bringe Mad til de Kæmpende, og slukke Jlden hvor den tændes, men Mange af dem udsætte sig endogsaa, ved Siden af deres Mænd, Kjærester og Fædre, for de fjendtlige Batteriers Kanonild. De Frivilliges Antal tager bestandig til; 5000 af Handelstanden meldte sig strax da Bombardementet begyndte, saa at D. Pedros Armee bestod den 13de September af 24000 Mand. Den 22de Septbr. ventedes atter et almindeligt Angreb, De fleste Engellændere vare med deres Familier flygtede ombord paa de brittiske Krigskibe. Og medens nu alt dette gaaer for sig paa Landet, er D. Pedros Admiral, Sartorius, heller ikke uvirksom paa Søen. Det Tab han har bibragt D. Miguel er større end Alt hvad Denne hidtil har lidt. Sartorius havde opfordret Fæstningen St. Ybes til at overgive sig. Dette var Hovedaarsagen til, hvorfor D. Miguels Flaade saasnart løb ud igjen. Den 11te Sept. om Morgenen stak den i Søen, men endnu samme Dag forgik et stort Dampskib, som havde en mastløs Brig paa Slæbetouget, med samt den hele Besætning (over 200 Md.) og et stort Artillerietrain, som var bestemt til Armeen ved Oporto. Sartorius var i Nærheden, og sendte nogle Baade ud for at komme de fjendtlige Skibe til Hjelp, men Søen gik saa høit, at det ikke var ham muligt. Flaaden havde nu søgt at vende om igjen, men var bleven forhindret der af Sartorius, hvorpaa den, forfulgt af ham, var styret sydværts, formodentlig af Cadix, da man havde seet den paa Høiden af St. Vincent. En anden Afdeling af D. Pedros Flaade, under Kommando af Capt. George, var bleven liggende ved Jndløbet til Tajofloden, for at afskjære den fjendtlige Flaade al mulig Retirade.