Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1822-01-29
Jndsendt. Ved at læse Hr. Hempels Avis No. 8 for d. A., lerfarede jeg, at der i Hr. Jversens Avis var indført et anonymt Stykke, betræffende Forordningen og stempelpligtige Varer. hvilket Stykke hiin Udgiver ikke vilde give Plads i sit Blad, saalænge Forfatteren deraf ei vilde opgive sit Navn, fordi deri aabenbar skumles over en heel Klasse af Statens Embedsmænd. Jeg søgde derfor at forskaffe mig Hr. Jversens Avis No. 7. og fandt da, at den anonyme Forfatter af bemeldte Stykke har tilladt sig at fremsætte følgende Opgave, angaaende Vanskeligheden ved at henlægge Stemplingen til Stederne i Provinsserne, hvilke den Retsindige vist ikke kan andet end finde høist krænkende for enhver ærekjær Embedsmand i Toldfaget. Bemeldte Opgave lyder saaledes: vorledes skulde dan kunne indrettes, at den skaffede fuld Sikkerhed for redelig og grøiagtig Omgang, og at Stemplingen ikke paa eet Sted mid bruges, paa andre Steders Bekostning? Hvorledes at understøtte den indenlandske Flid der, hvor Toldbesvigelser uden"Skye finder Sted. At Regjeringen, ved at indskrænke Tilladelsen for visse forbudne Varers Jndførsel og Stempling til Kjøbenhavn allene, har havt sine vise Hensigter og Aarsager, kan aldeles ikke være nogen Tvivl underkastet; men at den, ved at udelukke Stederne i Provindserne fra denne Begunstigelse, skulde have havt de samme Grunde for Øine, som forbemeldte Opgave sigter til, kan jeg ikke tænke mig. At Toldbesvigelser har gaaet i Svang i Provindserne kan destoværre, ikke nægtes, dog ligesom der kan gives Handlende, der søge kun Leilighed til at besvige Tolden, saa kjender jeg og adskillige, som besidde for megen Ære og Samvittighed, til at nedlade sig til Smuglerie, for derved at berøve Kongen og Staten de nødvendige Jndtægter. Monne selve Hovedstaden, har været og bliver fri for at Toldsvig der begaaes, Kan dette ikke bejaes, vilde det da ikke være høist uretfærdigt og uædelt om Nogen, naar der i Hovedstaden opdagedes Toldsvig, vilde ansee samtlige Told-Embedsmænd der paa Steder for utroe og uredelige? Ogsaa jeg har havt endeel Erfaringer og havt Leilighed til at lære at kjende Handlinger, som Man ikke skulde have vente kunde have fundet Sted; men skulde jeg deraf drage den Slutning, at ikke allene disses Ligemænd, men og Foresatte og Undergivne der paa Stedet handlede ligesaa uforsvarligen, dette vilde dog vist enhver finde uretfærdigt og uædelt. Den anonyme Forfatter af bemeldte Opgave, han være hvi han vil, kan derfor, efter denne hans Adfærd at dømme, ved neppe af Nogen holdes for en retsindig Mand. At opløse bemeldte hans Opgave, vil efter min Formening vel ikke være saa vanskeligt, ligesom det, naar Forfatteren drages frem af Mørket, let vil kunne skjønnes, om Drivefjedren til denne hans tilsyneladende Patriotisme har været Hyklerie, lav Egennytte eller andre skjulte Bevæggrunde. Er han virkelig den gode Patriot, da havde han gjort bedre, siden han er saa godt kjendt med Faget, paa behørige Steder, at opgive dem, der saa æres= og samvittighedsløse kunne tilsiddesætte al Troskab og Nidkjærhed mod Kongen og Staten, og da vilde han have gjort sig fortjent af Begge. Vor retfærdige Regjering, hvis Formaal ikke kan være andet, end at søge at opretholde Æresfølelsen hos sine Embedsmænd, vil vistnok finde Midler, til at drage slige anonyme, Forfattere frem for Lyset, som under Patriotismens Maske søge at vanære en heel Klasse af Embedsmænd, samt efter Omstændighederne fordre dem til Ansvar. Foranførte findes jeg mig foranlediget, i Følge Sagens Natur, her at fremføre uden oftere paa denne Maade at besvare noget af dette Slags. Odense Toldkammer den 24 Januar 1822. H. C. Krag.