Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-03-06
3. Rentekammer=Skr. af 22 August angaaende, at Kammeret ikke for Tiden finder tilstrækkelig Anledning til at bevirke den af Borgerrepræsentanterne i Odense ansøgte Forandring i Terminerne for Leverancen af Fourage til det 6te Dragonregiment. Derefter bleve følgende Sager foretagne til Behandling; A. Veivæsenet vedkommende: 1. Continuation af Sagen om et Veianlæg fra Lange til Schelenborg over det Jnddæmmede. Det var af Amtsraadet blevet overdraget Proprietair Berg til Skovsbo og Pastor Rohmann at foretage en Undersøgelse af de locale Forhold; men da Hr. Berg havde været forhindret fra at deeltage i Forretningen, var denne i hans Sted tiltraadt af Provst Heiberg. Af de fra Sogneforstanderskabet for Dalby og Stubberup Sogne og Birkedommeren paa Baroniet Schelenborg indkomne Erklæringer, samt af den anstillede locale Undersøgelse kom Amtsraadet til det Resultat, at der ikke var Anledning til i det Væsentlige at forandre den eengang afgivne Resolution; thi det befandtes, at naar de Veie, som ere optagne i Regulativet bleve istandsatte, vilde der tilveiebringes en hensigtsmæssig Communication imellem Lange, Bogensø og Fastlandet. Ved at meddele Sogneforstanderskabet dette, tilføiede Amtsraadet blandt Andet følgende bemærkninger: a) Hvad der især udfordredes fremfor Alt, var, at de i Regulativet anførte Veie bleve afsatte, indkastede og planerede, og da Beboernes Klage, at Jngen veed, hvor disse Veie skulle gaae, og at de kun findes i Regulativet, ved Undersøgelsen var befunden ikke at være ganske uden Grund, saa vilde det paaligge Sogneforstanderskabet at foranstalte det Fornødne i denne Henseende iværksat snarest muligt. b) Hvad Arbeidet til de omhandlede Veies Jstandsættelse angik, da syntes baade Sogneforstanderskabet og Birkedommeren at være gaaede ud fra det Synspunkt, at Lovgivningen og Veivæsenet opstillede som almindelig Regel, at Biveiene skulle istandsættes byviis, og derfor at have gjort den Fordring, at de faa Beboere paa Langs skulde udføre alt Arbeidet paa de dem nærmest tilstødende Veie. Men denne Anskuelse var urigtig. Lovgivningen talede blot om et Sogns Biveie som et Heelt, og følgelig maatte ogsaa alle Beboerne i et Sogn være lodtagne i det hele Sogns Veiarbeide, forholdsviis efter deres Hartkorn, uden Hensyn til hvilken By, Veiene stødte til. En anden Sag var det, naar Beboerne i et Sogn ved gjensidig mindelig Overeenskomst fordeelte Sognets Veiarbeide byviis; derimod kunde Jntet være at indvende, naar Arbeidet iøvrigt fremmedes og udførtes forsvarligt; men det kunde ingenlunde blive en Tvangsregel for den By eller de Beboere, der ikke ville samtykke i denne Fordelingsmaade. Da dette i nærværende Sag var Tilfældet med Beboerne paa Lange, vilde disse ikke kunne affordres mere Veiarbeide end det, der forholdsviis kunde paalægges dem efter deres Hartkorn, og det hele Sogn maatte blive ansvarligt for Jstandsættelsen af de i Regulativet anførte offentlige Biveie. En anden Sag var det atter, om det hertil udfordrede Arbeide var af et saadant Omfang og Besværlighed, at Sognet med Billighed, burde tilstaaes Hielp af de tilgrændsende Sogne. Dette syntes imidlertid ved de her omhandlede Veie ikke at være Tilfældet; thi vel var Veilængden temmelig stor, men paa en stor Deel deraf trængte Veien blot til Planering, og næsten overalt var Bunden Strandsand, som ved at opkastes af Grøfterne med det samme kunde tjene til Veifyldning, uden at synderligt Kjørselsarbeide var fornødent. Førend Amtsraadet derfor kunde tilstaae Stubberup Sogn nogen Arbeids hielp af de tilgrændsende Sogne, maatte det først tilfulde oplyses, om den Arbeidskraft, som vilde udfordres til en Grundforbedring af Sognets Biveie, kunde ansees for at overstige dets Kræfter, og Sogneforstanderskabet vilde have at indgive en nøiagtig forfattet specificeret Optegnelse over Veilængden af alle Sognets offentlige Biveie, klassificerede efter en vis Eenhed som Regel for den til Grundforbedringen fornødne Arbeidskraft, og derefter fordeelte paa Sognets Hartkorn, for at det deraf kunde bedømmes, hvorvidt den forlangte Hielp vilde blive at tilstaae. c) Hvad endelig angik de i de indkomne Andragender omhandlede Hoveriveie, da vedkom disse ikke det Offentlige, men deres Regulering blev en privat Sag imellem vedkommende Herskab og Fæstere.