Berlingske Tidende, 1836-01-20
Det blev fremdeles ved Forhandlingerne over nærværende Paragraph taget under Overveielse, hvorvidt det maatte være passende, at Lovudkastet tillige paa ny specielt indskærpede den 1ste Paragraph i Placaten af 23de April 1793, som indeholder adskillige Bestemmelser, som indskrænke Speculanthandelen, lidet man formeente, at en saadan speciel indskærpelse, ihvorvel dette Udkast i den 15de Paragraph indskærper alle de hidtil gjeldende Anordninger om den islandske Handel og Skibsfart, vilde kunne tjene til at afværge mulige Misbrug fra Speculanternes Side, og bidrage til de faste Handlendes ydermere Betryggelse, hvilket Forsamlingen bifaldt med 4 Stemmer mod 4, og skulde man i Henhold hertil allerunderdanigst henstille til Deres Majestæts allerhøieste Overveielse: "At Bestemmelserne i den 1ste Paragraph af Placaten af 23de April 1793, hvorefter det er den Speculanthandlende paa det strengeste forbudt at opsætte Varer til Forhandling hos Bønder eller Andre, hvem det ogsaa maatte være, samt at udsende Nogen med Varer til Forhandling i Landet, ved nærværende Lovgivning paany specielt maatte ind hvorhos Forsamlingen dog har skærpes; vedtaget, at det i nærværende allerunderdanigste Betænkning skulde bemærkes, at den ikke har antaget, at der ved en saadan speciel Jndskærvelse vilde skee nogen Forandring i de for enkelte Tilfælde hidtil givne Bestemmelser, og saaledes in Specie ikke i den Tilladelse, som er given de Speculanter, der alene handle med Trælast, til at oplægge en Deel af deres Last i Land, for at de deslettere kunne komme til den underste Deel af Ladningen. Vel byder den kongelige ReAd F. 10. solution af 23de April 178. hvorefter de kongelige Establissementer paa Jsland bleve overdragne vedkommende Kjøbere, i Henhold til den af den islandske Realisations-Commission gjorte Jndstilling I. 12, at de ikke maae ansee sig berettigede til at negte fremmede Skibe Leie paa de Havne, de modtage, heller ikke paa de Steder, hvor, Skibene ikke kunne ligge uden Landtouge, forbyde dem at benytte sig af disse, endskjøndt de under Jnventariet kunne være Kjøbmanden overdragne, til Eiendom, dog imod at de Fremmede derfor give en billig Leie. Men det maa bemærles, deels at denne befaling Jntet indeholder om, at disse Handlende vare pligtige til at fornye saadanne Landtouge, naar de, som i sin Tid fulgte med de kongelige Establissementer, vare opbrugte, og deels, at de nærværende Handlende under alle Omstændigheder ikke kunne ansees pligtige til at udleie de flere Touge, som de senere maatte have anskaffet sig for egen Regning; en saadan Udvidelse, som den her foreslaaede, af de ældre bestemmelser maatte desuden saameget mere ansees betænkelig, som der paa mange Steder er forbunden en ikke ubetydelig Udgift med Anskaffelsen af disse Touge, hvorfor Leien i paakommende Tilfælde vilde blive meget betydelig, og denne Bestemmelse vil ogsaa ansees at være mindre fornøden, fordi ethvert Skib pleier nu at forsynes med alle de fornødne Touge og Jernkjettinger, forinden det expederes til Jsland, ligesom det endelig maa anføres, at det i alle Havne og paa alle Strømme er en almindelig antagen Regel, at Skibene kun anvises de Jndretninger, hvori eller hvorved de kunne fortøie, men selv maae medbringe de løse Fortøiningsredskaber hvilket ogsaa for Skibsfartens og navnligen for Assurandeurernes Sikkerhed, synes at være det tilraadeligste. Forsamlingen formeente derfor, at Kjøbmanden kunde, uden Skade for Handelens Gang paa Jsland, befries for enhver Forpligtelse til at udleie sine Landtouge, og den antog, at denne Lettelse vilde være saa meget billigere, som de Handlende ved nærværende Anordning Byrde ved at pligtes til at paalægges en ny udleie alle deres faste Fortøiningsredskaber, og saaledes ikke alene dem, som de have modtaget med Establissementerne, men ogsaa dem, som de muligen senere maatte have anskaffet sig. Forsamlingen har derfor eenstemmigen formeent: "At der i Begyndelsen af F. 10 imellem Ordene "konstige og Fortøiningsmidler indsættes Ordet faste, og at den derpaa følgende Passus forandres saaledes: "Derhos er det en Selvfølge, at Eieren af deslige faste Fortøiningsredskaber, være sig enten Ringe eller Ankere, som ere fastgjorte i Land, eller andet deslige, er berettiget til af Andre at fordre en billig fr. Leie for Benyttelsen deraf. Ad §. 11. Da Deres Majestæt i denne Paragraph allernaadigst har antaget, at den Varetransport, som af de Handlende paa Vestmanerne er etableret under fortland. burde forsøges udvidet til Fordeel for Jndbyggerne i Skaftefells Syssel til en formelig Handel, men at denne ikke bør indskrænkes til udelukkende at maatte drives af de Handlende paa Vestmanerne, men skal staae aaben for alle Deres Majestæts Undersaatter, har Forsamlingen, der er bleven opmærksom paa, at de Handlende i Eskefjord, have erholdt en udelukkende Ret for flere Aar siden til at handle paa Seidisfjord i Nordre Mule Syssel, som senest er forlænget for Aarene 1835. og 1836, da den maa formene, at det mest stemmer med Frihandelens Natur, at ethvert Sted, som bliver beseilet, maa staae aabent for enhver Handlende, som maatte ønske der at gjøre nogen Omsætning, anseet det for sin Pligt, at henlede Deres Majestæts allerhøieste Opmærksomhed paa dette Sted. Men da det nu af de Forsamlingen af Deres Majestæts Commissarius meddeelte Oplysninger erfares. at Deres Majestæt under visse Betingelser, har tilstaaet de Handlende i Eskefjord denne Rettighed, hvilken, naar disse Betingelser blive opfyldte, muligen ei strax efter Udløbet af 836 kan blive hævet, har Forsamlingen med 67 Stemmer imod 1 troet i det Hele at burde indskrænke sig til at henstille til Deres Majestæts allerhøieste Overveielse: "hvorvidt det allernaadigst maatte behage Deres Majestæt at tildeele Seidisfjord i Jslands Østerramt, saasnart muligt, den samme Ret, som i dette Lovudkasts §. 11 er bestemt for Portland til at beseiles af alle Handlende under de forSpeculanthandelen i Almindelighed fastsatte Vilkaar. ad § 1. Af de Forsamlingen allernaadigst forelagte Motiver til nærværende Anordning er man underrettet om, at den nedsatte Commissions Jndstilling under Nr. 2 gaaer ud paa, at der for Tiden ikke er nogen tilstrækkelig Anledning til at tilbagekalde Placaten af 1ste Juni 1821 eller at gjøre nogensomhelst Forandring i sammes Bestemmelser. Men, hvorvel Forsamlingen ogsaa maa ansee det aldeles nødvendigt, at den bemyndigelse, som ved fornævnte Placat er given Deres Majestæts Rentekammer til, naar og saalænge det maatte ansees fornødent, at le, fremmede Staters Undersaatter Be ommer til til at indføre 2 seilingsp. land uden deraf at erlægge den ved Fdn. af 8 3 paabudne Afgift, 11te Septbr. 1810. maa vedblive, har man dog troet, at det med Hensyn til den i nærværende Paragraph de danske Handlende i Jsland paabudne Afgift af de Varer, som de directe maatte udføre til fremmede Steder, maatte synes, som om disse skete mindre Ret, naar Fremmede kunde udføre uden Afgift islandske Varer, til udenrigske Steder. Vel har nu Forsamlingen ikke overseet de saare vigtige Grunde, som tale imod at paalægge disse fremmede Trælasthandlere nogen Afgift, ei heller er Forsamlingen uvidende om, at de islandske Varer, som i Almindelighed udføres af disse fremmede Skibe, ikke ere af nogen betydelig Værdi, ligesom man ogsaa erkjender Umuligheden af at indføre noget Told system paa Jsland, hvilket dog maatte være nødvendigt til Opkrævelsen af denne og lignende Afgifter, men paa den anden Side er det blevet yttret, at det maa forudsættes, at denne Tilladelse kun gives, naar Øens Trang til Tømmer foranlediger dertil, og da Trangen til en Vare fremkalder dens høiere Priis, saa behøver den Fremmede ingen anden Opmuntring til at overføre Trælast til Jsland, end den, han har ved Udsigten til at erholde denne høiere Priis, og det er derhos blevet anført, at, dersom Begunstigelsen for de Fremmede til at beseile Jsland ogsaa skulde strække sig til Exporthandelen, saa kunde det være at befrygte, at, naar den Fremmede skulde fritages for de Udførsels Afgifter, som ved dette Udkast ere paalagte den danske Handlende, vilde en Deel af Jslands Handel kunne gaae over i de Fremmedes Hænder, ligesom det med Hensyn til Vanskeligheden af at etablere en Control med saadan Udførelse, er formeent, at denne i Analogi med hvad der i Fdn. af 13de Juni 1787 C. 1 § 14 er bestemt, kunde etableres. Stemmer.