Berlingske Tidende, 1798-10-01
Paris, den 18de September. Directoriet har nu i et Budskab bekiendtgjorde det lovgivenCorps, at Buonaparte var den 1ste Julii landet i Altrandhen, og den 23de rykket ind i Cairo. Man har tillige den, Eieretning fra Malta, at der er forefaldet et for os ulykke Berling. se ligt Søeslag imellem vor Flaade under Admiral Bruens og den engelske under Admiral Nelson Følgende er Directoriets Budskab: "Borger Representantere Directoriet iler at give Dem tilkiende, at de franske Tropper ere ankomne i Egypten. Den franske Nation, den ottomanniske Port selv og de undertrykte Folk i dette herlige og lykkelige Land have endelig Hevnere. Denne mærkværdige Tildragelse var for lang Tid siden bleven forudseet af et lidet Antal Personer, som ere fortroelige med ærerige og nyttige Jdeer; men man havde for meget vant sig til, at hensætte den blandt chimairiske Prolecter. Det var den franske Republik forbeholdet, at realisere dette nye Underværk. Aarsagerne, som have frembragt samme og ville bringe dens Følge til Efterverdenen, maae nu bringes i Erindring. Næsten i 40 Aar overvældede Beirnmed deres Mamelukker, disse Slaviske Beherskere af Egypten, med forhadte Undertrykkelser de Franske, som i Følge deres Tillid til Tractaterne med Porten vare etablerte i disse Egne, Disse Forhaanelsers Overmaal begynder i Besynderlighed fra Alv Beyes Regierings Epoche henimod 1760. Denne dristige Usurpateur afkastede Storherrens Aag, forjagede de tyrkiske Pachaer, lod Mynter præge med sit eget Stempel, og insulter te og trykte vore Consuler og Kiøbmænd paa det stærkeste. De nogen Tid derefter paafulgte Beyer, Mourad Bey og Jbrahim Bey, overgik alle deres Formænd i Røverier. Den ottomanniske Port opbragt over disse Undertrykkeres Opførsel, syntes 1786, at ville tage Hevn derfor. Ved den Magt, som Hassan Pacha commanderte, tvang den samme til at tage Flugten og gav dem en Efterfølger; men den vidste ikke at bekomme sin Autoritet tilbage, og 1791 befæstede hine Beyer igien, efterat deres første Efterfølger var død, deres gamle Herredomme. Fra dette Øieblik af, men i Besynderlighed fra den Tidspunkt, da Frankrige constituerte sig som Republik, udstode de Franske endnu tusind Gange meere krænkende Undertrykkelser i Egypten. Man mærkede derved det brittiske Kabinets Jndflydelse. Alle Modforestillinger vare forgieves. Denimod Slutningen af det andet republikanske Aar tog Undertrykkelserne saa stærkt til, at de i Catro boesatte Franske besluttede sig til at forflytte deres Establissementer til Altrandeien; men Mourad Dey blev verd over denne Beslutning. han lod de Franske føres tilhaar som nedrige Forbrydere paa deres Flugt, og fordæblede sit Raserie mod dem, da ham troe. de at vide, at een af de Fingende havde en Brøder, som var Medlem af National-Conventen, mod hvilken han udstødte store Bespottelser. Nu kiendte hans Tyranie ingen videre Grændse. Den franske Nation befandt sig fangen i Egypten og Beyen gjorde saavel Consulerne, som alle Franske anvarlige med deres Hoveder for, i Faldten af samme skulde undvige. Endelig mærkede Deyen, at dette overdrevne Tyranie ikke længe vilde være ham gavnligt. Han gav altsaa paa Storvistrens Forestilling de Franske Frieheden, men ikke deafpræssede Pengesummer, ja paalande dem endog et nyt Pengeoffer. De Franske kunde endelig i Republikens tredie Aastablere sig i Alexandrien; men vare bestandig udsatte forDeyernes Agenteres Rovbegierlighed. Dise fratage dem og franske Vare ved deres Ankomst, og bestemte selv Priser, paa samme. Alle Klager bleve undertrykte med Magt. Dørrene paa den franske Vireconus Boelig i Rosette bleve indslag, ne, fordi han ikke havde villet underkaste sig en Contribution. fra hvilken Murat Bey selv havde undtaget de Franske. Endelig lod Corain Mourat Beye Tolder den 10de Januarii Republikens slette Aar Tolken i Alerandrienertiære, at den ringeste Fornærmelse i hans Herres Rettigheder skulde blive den consulariske Characteer. Saaledes bleve altsaa alle Na straffet med 300 Stokkeprygl uden at have nogen Agtelse for tioners Rettigheder paa den meest uforskammede Maade fornærmede i de Franskes Personer, alle vore Tractater med Porten foragtede af Beyerne, vor Consuls Characteer beskjemmet de Franskes Liv comprommiteret, og deres Eiendom overgivet til Plyndring. - Den franske Republit kunde itte lade disse talrige Fornærmelser, som øiensynlig havde sin Oprindelse fra Engelænderne ustraffede. - Hvad blev nu til overs for det franske Gouvernement, for at erholde Erstatning for saa mange Beskjemmelser. Adskillige Gangs havde det vendt sig ved sine Gesandtere med Klager til Porte, som itte gjorde videre, end at Storvistren maatte skrive til vore bedste til Pachaen af Egypten. J Republikens 4de Aar sendt te den franske Ambassadeur i Constantinopel en Agent til Egypten, som var forsynet med Storvistrens Brev, men denne erholdte ingen virkelig Erstatning ingen Tilbagegiver, se af de upressede umaadelige Summer, men kun nogle bedragelige Stipulationer, og neppe var denne afreist forene Alting gil igien paa den forrige Fod. Porten var for afmann. tig til at beskytte de Franske, da den itte kunde beskytte sig el mod Deverne, da den maatte taale at 3 Millioner Egyptere som kaldte sig dens Undersaattere, bleve ulyttelige Slagt, offere for fremmed Undertrykkelse, at Paagen i Egynten blev behandlet, som den ringeste Slave, og at man alt mere betalte Storsultanen de Contributioner, som han det Landets Erobring havde betinget sig. Alt dette beviste, at hans Sammeranitet over Egypten kun var et tømt Navn Det blev altsaa intet tilovers, uden at forskaffe os Retfærdigbed ved Vaaben, og lade disse nederdrægtigen af vore Fiendeersoldede, blivateurer hos for deres Forbrydelser, som og have begaaer imod os. Den franske Armeslodstafte den 1ste Julii, blev imodtaget i Altrandtien og Roste, og den 4de Juliienden rygtet ind i Canto. - Altian skulle dige norbadte Umpateurer ikke mere undertrykke dette gamle og fruer, bare Land, hvilken itre udtømmes, men bliver hoset Aar vela Slags Underværk vare, i hvilket Vegatationen er af en utrolig og næsten frieville Virksomhed og hvor de rigen. Produtter fra de 4 Verdens Dale oversamlede. Mansig leie, at der ikke er gaaet nogen Krige Eftlaring for denne Crordition, holm skulde manhavn giøreden: den citoman, ni Port: Vi vare langt fra at angribe denne gamBandsforvandte af Frantrige, og at lægge den til Laster, Undertrykkelse, for hvilken den var det første Over. Deyernes ifalette Gouvernementet en saadan Autoritet var og unde ikke blive erkiendt. Man straffer Røvere, menforkande, dem ikke Krig, og i det vil angride Beverne, andride vidani Gierningen Engelands Republien har altsaa med oversledig Ret sat sig i den Forfatning, at erholde tilbage de umaalelige Reparationer, som tilkom den af Cappens Ulpateurer. Men den vil itte overvinde for sig allene. Egen ten blev undertrykt af Røvere; men Canterne skulle blive hævnede. Plantere i disse frugtbare Egne skal endelig nød Frugterne af sin Sveed, som man med det sinpideste Barbarie berøvede ham. Dertens Anseelse blevaanske mistiende Den skal indhøste ved de Franske triumpherende Hænde umaadelige Fordele som i lang Tid have værer den berøvede.