Berlingske Tidende, 1836-03-07
Proclamata. Enhver, som maatte have noget at fordre i Stervboet efter afdøde Gartner Christian Møller af Knabstrup, indkaldes herved med 12 Ugers Varsel fra Dato, til at anmelde og beviisliggjøre deres Fordringer for undertegnede Skifteforvalter. Lunn. Knabstrup, den 1ste Marts 1836. Alle og Enhver, som maatte have Noget at fordre i Stervboet efter afgangne Margrethe Hansdatter, Enke efter Gaardfæster Lars Madsen af Aarsløv Bye, Sønderup Sogn, under Friherskabet Holberg, i Sorøe Amt, indkaldes herved med 12 Ugers Varsel, til for mig, som Skifteforvalter i Boet, at anmelde og beviisliggjøre deres Fordringer. Tersløsegaard pr. Sorøe, den 27de Februar 1836. J. P. Enkebølle. for gerne. lin han ved Provindsialstænderne for Sjællands, Fyen og Lollands=Falsters Stifter samt for Island og Færøerne. andagen den 7de Marts. No 90. No 46. Slutning af Sagen angaaende Kammerraad Drewsens Forslag om Forandring i Henseende til Frireiserne. (See denne Tidende No. 8889.)"Af denne Ligningsmaade vilde endvidere følge, at Huusmænd, som hidindtil ei have deeltaget i at bære denne Byrde, nu kom tilat bære en Andeel deraf, forsaavidt de tillige maatte være Hartkornsbrugere, ligesom ogsaa Sognefogderne, der nu ere befriede forat forrette Reiser, kom til at deeltage i Pengebyrden. Der synes saaledes vigtige Grunde at tale for, ei at anvende denne Lignings maade efter Hartkornet, men ligesom det vil være saare vanskeligt at udfinde en anden passende Maalestok, saaledes synes overveiende Grunde at tale for dens Anvendelse. Byrden paa hviler efter den gjeldende Lovgivning paa alt det contribuable Hartkorn, og det er ikkun ved tilfældige Omstændigheder, at den er bleven saa ulige fordeelt. Ogsaa bestemmer Frd. af 5te April 1690 § 2 en Jnddeeling efter Gaardetal, beregnede til 8 Tønder Hartkorn, hvoraf det unægteligen fremgaaer, at det er Lovens Hensigt at deele Byrden saa ligeligt som muligt. Hertil kommer endnu den Betragtning, at saadanne Egne, som ifølge deres Beliggenhed have væpagtere forjages fra Jorderne, saasnart de ved Parlamentsvalgene ikke stemme med Grundherren, eller ret forskaanede for mange Reiser, ved tilfældige Forandringer kunde vorde stærkt betyngede, og omvendt. Med Hensyn til Huusmændene bør det bemærkes, at de vel factisk have været fritagne, men at den Jord, de ere i Besiddelse af, i Almindelighed er en Deel af saadanne Gaarde, som ere kjørepligtige. Skulde Huusmændenes Pligt til at befordre Breve og andre gaaende Bud paa en lignende Maade, som vi haabe om Frireiserne, i Tiden blive forandret fra en Naturalpræstation til en Pengebyrde, da vilde enhver Ubillighed forsvinde. Hvad endeligen Sognefogderne angaaer, da tillader man sig at gjøre opmærksom paa, at uagtet det er billigt at tilstaae dem nogle Lettelser for deres vistnok besværlige Arbeide, bør disse Lettelser, dog fornemmelig gives med Hensyn til Communalbyrderne, men ei med Hensyn til de kongelige Skatter og Præstationer. Det maa derfor synes aldeles conseqvent, at Sognefogderne deeltage i de Omkostninger, der foranlediges ved Kongereisernes Ophævelse, hvorimod man antager, at de bør være frie for Amts- og Sognereiser. Hertil kommer endnu, at da Kongereiserne vel i Almindelighed efter den foreslaaede Maade ville blive udførte ved Kjøbstædbefordringer, fritages Sognefogderne derved for de med disse Reiser hidtil forbundne Tilsigelser, og erholde de saaledes en Lettelse for den dem paaliggende Byrde. de Studerendes Antal bestandig tiltog og Sum de hævede Honorarer var meget betydelig: Der opstaaer endnu det Spørgsmaal, om disse Omkostninger bør, uden Hensyn til det Antal Reiser, de enkelte Amter nu aarligen forrette, lignes paa Hartkornet, eller om der bør tages Hensyn til, at hidtil enkelte Amter have forrettet flere Reiser end andre. Efter det ovenfor Udviklede forekommer det Forsamlingen, at vægtige Grunde tale for begge Ligningsmaader. Man har derfor troet at burde henstille det til Deres Majestæts allerhøieste Afgjørelse, hvilken Regel i denne Henseende bør følges. Paa en lignende Maade forholder det sig med Spørgsmaalet om, hvilken Andeel Kjøbstæderne bør deeltage i Pengebyrden, thi uagtet Rescripterne af 2den Januar 1782 og 10de August 1792 bestemme, at Kjørepligten paa hviler Kjøbstæderne i Forbindelse med Landet, er dog intet fastsat med Hensyn til Forholdet. Forsaavidt Analogien af Frd. 15de September 1832, maatte finde Deres Majestæts bifald, vilde 1/3 Deel blive at udrede af Kjøbstæderne og 1/3 Deele af Landet. Forsamlingen skal tillade sig at gaae overtil at omtale Fordelingen af de Omkostninger, der ville foranlediges ved en Bestemmelse om at give Godtgjørelse for Amtsreiserne. Da disse Reiser forrettes i enkelte Communers Jnteresse, saa maa det ansees billigt og retfærdigt, at de ved dem foranledigede Omkostninger udredes af den Commune, til hvis Fordeel de forrettes. Her bliver ikkun at undersøge, hvorvidt de igjennem Amtsrepartitionsfondet bør lignes paa alt Hartkornet, eller ikkun paa det contribuable Hartkorn, hvilket hidtil ene har baaret denne Byrde. Da imidlertid Placat af 31te December 1819. i Almindelighed bestemmer, at Communendgifterne skulle lignes paa hvert Amts Hartkorn, saavel det contribuable som det frie, ligesom Placat af 14de Juli 1819 navnligen bestemmer denne Ligningsmaade for Delinqventomkostningerne, saa synes overveiende Grunde at tale for, at de ved Amtsreiserne foranledigede Omkostninger udredes igjennem hvert Amts Repartitionsfønd, hvorved, ligesom hidtil, Sognefogderne vilde vorde fritagne for denne Byrde. For at fremme Orden og Sparsommelighed med Hensyn til Amtsreisernes Afbenyttelse, antager Forsamlingen det for gavnligt, om et aarligt Regnskab over disse Reiser og de derved foranledigede Omkostninger maatte vorde henlagt paa passende Steder, forinden Opkrævningen finder Sted. Endnu staaer tilbage at omtale Kongereiser, i egentlig Forstand, eller saadanne Reiser, ved hvilke Deres Majestæter Kongen og Dronningen med Følge paa deres Reiser igjennem Landet befordres. Uagtet nemlig Forpligtelsen til at forrette disse Reiser efter Frd. 13de Mai 1707 ingenlunde kan antages udelukkende at paahvile Kjøbstæderne, saa er dog Byrden falden Kjøbstæderne i en langt høiere Grad til Last end Landboerne. Forsamlingen har derfor troet at burde allerunderdanigst henstille til Deres Majestæts nøiere Overveielse, om disse Reiser bør vedblive at udredes som forhen, eller om de bør udredes efter Frd. 13de Mai 1707 og Placaten af 13de October 1728, forsaavidt Majestæterne. angaaer, men i Henseende til Suiten Betalingen for Befordringen udredes af Amtstuen og lignes paa Kjøbstæderne og Landets Hartkorn. Der er visse Arter af Kongereiser, der staae i saa nole Forbindelse med særegne Jnstitutioner, at det maa synes passende at lade de ved saadanne Reiser foranledigede Omkostninger udrede igjennem selve Jnstitutionen, og er dette fornemmelig Tilfældet med Veibetjentenes Reiser. Forsamlingen antager, at disse Omkostninger retteligen kunne udredes forskudsviis af Veikassen, og at det i mange Tilfælde vilde være passende, at Vei betjentene forsynedes med Penge til Jndkjøbet. af en Hest, og saaledes selv besørgede deres Befordring. Ogsaa tillader Forsamlingen sig ved denne Leilighed at henlede Deres Majestæts Opmærksomhed paa, at der vilde tilflyde de Kjørepligtige en betydelig Lettelse, dersom det allernaadigst maatte behage Deres Majestæt at befale, at Forstvæsenet skulde besørge de ved Frd. 18de April 1732 paabudne Jagtkjørseler, ligesom det er at formode, at de da vilde vorde udførte med et langt mindre Antal af Heste og Vogne, end nu er Tilfældet. Jdet nu Forsamlingen for Deres Majestæt allerunderdanigst har udviklet, hvorledes den troer, at en stor Deel af de hidtil in natura præsterede Frireiser beqvemmeligen kunne forandres til en Pengepræstation, antager den dog tillige, at disse Bestemmelser ikkun kunne være gjeldende for Fredstider, men troer man ved denne Leilighed at maatte gjøre opmærksom paa, at dersom Omstændighederne skulde gjøre saadanne Bestemmelser fornødne som dem, der indeholdes i Forordningen 6te Mai 1806 a 7 og 30te April 1809, det da tillige burde befales, at de ved saadanne Foranstaltninger foranledigede Omkostninger bør fordeles og opkræves i det paafølgende Aar, efterat de ere paadragne. Forsamlingen antager, at der er saa meget mere Anledning til en saadan Bestemmelse, som den først i 1832 befalede Repartition for samtlige i Krigsaarene forrettede Kjørseler fremkaldte mange Besværinger, idet den paalagde Mange en svær og uventet Byrde. J Overeensstemmelse hermed indstiller Stændernes Forsamling i dybeste Underdanighed: At det maatte behage Deres Majestæt allernaadigst at lade udarbeide en ny Lov om Frireiser, samt at denne Lov maatte blive Stændernes næste Forsamling forelagt til allerunderdanigst Betænkning. No 47.