Berlingske Tidende, 1791-07-01
Skulde nogen Bonde, formedelst urigtige Foranstaltninler ved Tilsynet med Hoveriet, uden Nødvendighed forvoldes betydeligt Ophold i sit Arbeide, da skal ham derfor tilkiendes ligge saa meget i Skades Erstatning, som han skulde have betalt i Straf, ifald han havde forsømt Hov=Arbeidet; og dersom nogen Bonde besværes med ulovligt Hoverie, da vil Hs. Majestæt, naar han derom indkommer med beføiet Klagebrunde ham beneficium paupertatis; og dersom Jorddrotsins Forhold, imod Formodning, skulde befindes særdeles hvstridigt, maa han desuden vente at blive underkastet Hs. Majestæts General=Fiscals Tiltale. Jndkommer Bonden med aldeles ugrundet Klage, da kan saavel han, som den, der maatte have forledet ham til at indgive, eller haver opsat, samme Klage, vente at blive an herefter Anordningernes Strænghed. Skulde nogen Jordegodseier i Høstens Tid og ellers, naar Ablidet ingen Udsættelse taaler, finde sig foranlediget til at klage over, at Bønderne ikke ville forrette det dem paaliggende Hoverie, da bør Amtmanden, paa det at Hovedgaardens Arbeide, indtil Dom kan afsiges intet Ophold skal lide, høre bemyndiget at mulctere hver Bonde med 1 Rdlr. daglig indtil de forrette Arbeidet, hvilken Mulct ved Udvantning Frer skal inddrives, dog med Regres for Bønderne, om de ved Dom skulde findes at være blevne tilsagte til andet Arbeide end det, hvortil de vare pligtige; dog skal det paaligge Jordegodseieren, strax at forfølge Sagen til Dom, saafremt det af den paagieldende paastaaes, hvorom Rettens Middel ved Udpantningen bør kræve, og Bonden afgive, sin Erklæring; ligesom og Dommeren skal indberette til Amtmanden den holdte Forretning, saavelsom, i Tilfælde af Tøgsmaal, dens Udfald. Gaaer Dommen Jorddrotten imod, skal har tilpligtes, foruden Skades Erstatning, at give Bonden fuld Opretning for den ham ved Udpantningen tilføiede Fornærmelse. Jorddrotterne skulle ellers være uberettigede til, saalænge Høsten, varer, at tilsige Bønderne til andet, end høistnødvendigt Hovarbeide, som ikke til en anden Tid kunde være bleven, eller blive, forrettet. Al Paatale skal skee strax, og ingen Klage modtages over nogen Fornærmelse ved Hoveriet, enten af Jorddrot eller Bønde, naar den er ældre, end 4 Uger. Rettergangsmaaden i alle fornævnte Tilfælde, skal være den samme, som den, der findes bestemt i Forordningen af Dags Dato, betræffende adskilligt, om Politievæsenet paa Landet i Danmark. Overbeviiste om, at Jorddrotter og Fæstebønder selv indsee, at det er deres fælles Fordeel, at handle billigen med hinanden og at leve sammen i Enighed, venter Hs. Majestæt, at ingen Jorddrot vil paalægge Hoverie=Bønderne andet eller mere, end Hs. Majestæts Anordninger og Bøndernes Fæstebreve hiemle ham, og at ikke heller de hoverie pligtige Bønder lade sig forføre til Modvillighed og Egenraadighed; da det et Hs. Majestæts alvorlige Villie, at Jorddrotterne ligesaalidet som Bønderne skulle fornærmes, og at disse tilbørligen skulle forrette det Hovarbeide, som dem paaligger; og dersom de skulde formene sig fornærmede derved, at enten mere, eller andet Hoverie af dem fordres, end det, de troe sig pligtige til at forrette, da skulle de dog adlyde Jorddrottens, Forpagterens eller disses Betientes Tilsigelse, og naar de have gjort Arbeidet, da først sømmeligen henvende sig til Jorddrotten med den Ærbødighed, de skylde ham, for i Mindelighed og uden Vidtløftighed at faae Sagen afgjort; men kan slig mindelig Afgiørelse ikke opnaaes, skalle de i Stilhed og uden at tilsidesætte deres Fæstepligter, henvende sig med deres Anliggende til vedkommende Amtmand, som hans Majestæt herved paalegger, uden Ophold, at søge Sagen paa billigste Vilkaar bilagt; og maa ingen Dommer antage nogen Sag, Hoveriet betræffende, forinden saadan Amtmandens Mellemhandling er foregaaet og Sagen af ham til Retten henviist. Hs. Majestæt vil ogsaa, at Hans Landsoldater og Land recruter, som Allerhøistsamme ved Sin Forordning af 20 Junii 1788 har viist saa store Velgierninger, skulle, paa de Godser.