JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1803-01-01
Præsten Holms Tanker om Mened og Menederes Straf m. m. (Fortsat fra No. 277.) (Sluttet.) Men mange, som finde den nu brugte Eedeformular upassende, befrygte, at man ikke vil finde noget, som man kan sette istedet for den; denne Frygt vil nok findes ugrundet, naar man erindrer, at vi i det juridiske, ligesom i andre Videnskabernes Fag, have mange store Mænd, og vi tør haabe, at en eller anden af dem vil komme frem med et Forslag til en med Tiiderne mere passende Eedsformular. Dette sagt, kunde jeg, som Præst trække mig tilbage overladende den mere indsigtsfulde at give Udkastet til slig en Formular. Men da Eeden er en religiens Handling og jeg en Borger i Staten, saa vil vel ingen ligge mig til Last, at jeg her yder in Tanke, saa meget heller da en enfoldig Tanke har ofte givet Anledning til en vigtig Opdagelse, naar den skarp ne dige fik Lyst til at drøfte og forbedre det simple, og give det sin rette Dannel; i denne Forhaabning fremsetter jeg min Vieening. Naar Straffen for Meneed saaledes var fistsat, mener jeg, at man ved Eeds Afleggelse kunde anordne, at Dommeren rejste sig i Domsædet og opfordrede Vidnet til at aflægge sin Eed, omtrent paa denne Maade, som Guds og Kongens Tjener opfordrer jeg dig, N. N. (her nævnede han Vidnets Navn til at aflægge det endelige Vidnesbyrd i den Sag, du er indkaldet til at vidne i; kom ihu, at du, ved at sige Sandheden ærer Gud, fremmer den gode Sag, hielper den forurettede, aflægger et Beviis paa dit Hiertes Retskaffenhed og herved forhværver dig Guds Naade og alle gode Menneskers Pudest; begaaer du derimod Meneed, da viiser du Foragt imod Gud, fornærmer din Næste, giver Verden et Beviis paa dit Hiertes store Ondskab og herved gjør dig foragtet af Gud og alle gode Mennisker, og paadrager dig den Vanære Kagstrygning og de tunge Lænker, som du da skal bære i din heele Levetid, ja herved gjør du at Gud vil paa dig udføre denne sin Trudsel: jeg lod Forbandelse komme over hans Huus som sværger falskelig ved mit Navn *) - Nu satte Dommeren sig ned i Domsædet, og Vidnet traadte frem, oprækkende enten begge Hænder, som fordum var Brug ved Bøn og Paakaldelse, eller maaskee rettere den højre Haand, ligesom for at fremlalde Gud til Vidne om sit Vidnesbyrds Sandhed, sværgende saaledes: du almægtige og alviidende og retfærdige Verdens Skaber og Dommer, der vil betale enhver efter det, han har gjort, ved Dig sværger jeg, at jeg vil sige Sandhed i alt det, jeg her skal vidne om, fortiende Jntet, saavist som jeg ønsker mig Hielp af End og Trøst af hans hellige Ord. Sværger jeg falskelig, gid da al den Straf, som den Danske Lov truer Mencederen med, maae ramme mig, og at Guds Forbandelser maae saa kjendelig forfølge mig, at enhver, som frer mig, maae skrækkes og sige: seer! denne er Meneederen og dette er hans Straf. Herpaa gav Dommeren Vidnet de til Sagen henhørende Spørgsmaal, derefter rejste han sig af Domsædet og demiterte Vidnet saaledes. Du har nu aflagt dit Vidnesbyrd har du svoret falskelig, da har du tillige selv afsagt din Dom. Har du derimod fulgt Sandhed, gak da bort i Fred og Guds Naade og Velsignelse være din Løn.
Politivennen, 1803-01-01
Spørgsmaal om Hyrekudske og Vognmænd. Er der fastsat nogen Tid, hvori Hyrekudskene ere forpligtede til, at lade hvo der forlanger det faae Vogn, saa at de efter den Tid med Rette kunne sige Nej, eller ere de ikke til enhver Tid af Nat som Dag pligtige at lade Vogn følge, hvis de har nogen hjemme? Tør man ikke vente nogen Forbedring af de saakaldte Rullevogne, hvormed Rejsende af Vognmandslaget befordres? De ere meget ofte ikke som de burde. Sæderne umagelige og skærende, Hynderne stoppede med Halm, og gjennemtrængte af Heste- og Stild Lugt. Jngen Opskrivt eller Nummer paa Bagsmækket. Kudsken uden Mundering og Horn. Jntet Opstigetrin o. s. v. Kbhvns Rullebefordring staaer langt tilbage for mange andre StædersVar der ikke godt om Vognmændenes Langshus var forsynet med en antoiret Lste over Miletallet til de Steder, hvortil gives Befordring? Og var det Ue ret ønskeligt, om den der besulle Vogn sit af Skriveren sig meddeelt en Seddel hvorpaa stod: "J hænde he veren betaler for her bestilt Vogn d. . . til . . ., som er . . Mile, til . . Vel. . . St. for Pilen, i alt . . Rd... Mk. . . Sk. med Fradrag af her erlagte . . Sk. Kudsken maae ikke fordre Drikkepenge, ligesom han betaler selv Bompenge, og maae uden en Rejsendes Villie ikke bede uden i... Og bedes ikke længer, uden den Rejsendes Villie, end en halv Time.
Politivennen, 1798-01-01
Bekjendtgjørelser. 1) Det utilladelige Maskandiserskur i Badstustræde, hvorover No. 24 klagede, er paa Politiets Foranstaltning nedtagen. 2) Kobbersmeden i Pilestræde har gjort Fortoget ryddeligere for det Kobbergods som omtaledes i No. 25. 3) Den i No. 16 bemærkede Gangbro ved den yderste Kastelsgrav, er nu bestandig nedladt, hvorved den af Anmælderen paapægede Fare er forebygget. 4) De løse Jernskiner paa Gadebrættet ved Landkadetakademiet, som omklagedes i No. 16 ere fastslagne. 5) Ejeren af Hiørnehuset af Vimmelskaftet og Klosterstræde har gjort sit i No. 25 omtalte Fortog ryddeligt. 6) De saa ofte paaankede Plygge uden for Exerseerhuset ere nu afhugne lige med Fliserne.
Politivennen, 1803-01-01
Bekjendtgjørelser. 1) Det Bidrag om bidske og anglaffende Hunde i Sølvæsthusgaarden kan ikke denne Gang indrykkes for Pladsens Skyld. 2) Saavel Ørefunds Toldkammes Direktør Gaard, som Hiørnegaarden af Strandgaden og Sofiegaden i Helsingør ere blevne forsynede med paamalede Gadenavne.
Politivennen, 1803-01-01
Dagens Torvepriser. Hvede Td. 7 1/2 a 8 1/2 Rdl. Rug, Td. 5 1/2 a 6 Rd. Byg Td. 23 Mk. 26 Mk. Havre Td. 17 Mk. 8 Sk. Ærter Td. 5 a 6 Rdlr. Fersk Flesk. Lpd. 10 Mk. Æg Snesen i 17 Sk. Smør Pd. 16 - 22 Sk.
Politivennen, 1803-01-01
Uordener. 1) Udenfor No. 10 i Nyhavn er endnu intet Rendesteensbredt, ligesaa lidet er det gamle ved No. 11 sammesteds istandsat. 2) J Pilestrædet fra Hjørnet af Kronprindsensgade til Klarebodene findes slet ikke noget Rendesteensbredt, endskjøndt saavel Fortogets Anlæg som de endnu værende Kramper og Lænker vise tydelig, at der baade har været og endnu skulde være adskillige. Vedkommende Huuseiere ville gjøre sig de stakkels Fodgængere meget forbundne, om de anskaffede disse manglende Rendesteensbretter. 3) Ved en Spadseretur om Blegdamsvejen er blevet observeret at fra No. 19. til 23, Sees ingen Blegdams Nummere. 4) Alt længe har en Deel af Læderstræde været omlagt, og man veed at Gaden er stærk søgt. Dette troer man kunde for længst have bevæget Vedkommende til at lade den Vandkiste eller hvad det er, som staaer et (varteer op over Gaden, skraas for No. 31, forandre eller forbedre. 5) Huset tæt ved ovenmeldte No. 31 i Læderstræde har intet Nummer paamalet. 6) Uden for No. 1 paa Købmagergade, ved den der siddende Pølsekærling, er Fortogsfliserne saa farlige for de Gaaende, at mange daglig falde derpaa.
Politivennen, 1803-01-01
Uordener paa gamle Kongevej. Ved Hr. Prices Forværkeri afvigte 11te h. forefaldt Sener af Uforskammethed og Voldsomhed, som fortienne offentlig at paaankes, paa det, som jeg haaber, de herefter maae med Eftertryk forekommes; hver Borger i Staten venter med Rette Øvrighedens kraftige Beskyttelse mod Overfald, som ødelægger hans Ejendom, ja endog truer hans Liv. Jmod at Fyrværkeriet skulde begynde, nedbrød Pøbelen (de første var Slagterkarle) Bogbinder Klausens Plankeværk. Hans Kone tiltalte dem i Førstningen, men blev snart med Skieldsord, Trudsler, ja endog Steenkast dreven tilbage. Nu stormede alle tusindeviis ind, nedtraadte og sønderbrød alting i Haven, og var end og saa uble, at nedbryde Tagstenene af Mandens Vaaningshuus, for at krybe op ad Lægterne. Nu maatte Manden med Kone og Børn skille sig, og overlade Huus og Eiendom til en kaad og selvraadig Mængdes Godtbefindende. Paa Plankeværket paa Hiørnet, tæt ved Broen, forefaldt lignende Sener af Ubluhed med Opklyven og Nedbryden, skjøndt af mindre Betydenhed! men det ynkeligste var det bestandige Skrig af Fruentimmer og Børn, som alle Øjeblik stod i Fare at nedstyrtes ved Trængselen i det dybe Hul under Broen. Hr. Profeffor Horneman har alt for en deel Aar siden, for egen Regning sat et Rækværk paa den Side af Broen, der vender til hans Have, i den ædle Hensigt at forebygge Ulykke; gid hans gode Exempel kunde virke paa hans rige Gienbo for at giøre det samme paa sin Side. Faren i Trængsel at styrtes, eller i Mørke at falde ned i dette dybe Hul vedbliver endnu. Nu, alle disse Uordener ere skete ved lys Sommeraften, hvor en og anden Forbryder dog kunde frygte for at blive kiendt og tiltalt; hvad vil ikke skee herefter, naar enhver Kieltring under Nattens og Mængdens Skiul ustraffet kan vove enhver Udsvævelse? har ikke Beboerne deromkring største Aarsag til at befrygte alt? Jndbrud. Tyveri! Voldsomhed. - og har ikke Hr. Price Tilladelse til at give saa ofte Fyrværkeri som hans Fordeel tilsiger ham? Nogle Politiebetiente vare tilstæde, og gjorde hvad de kunde, men kunde naturligviis intet vove eller udrette imod saa overlægen en Magt. Skal flere Fyrværkerier tilstedes Hr. Price, og jeg under han det gierne, naar det er uden hans Naboers Skade, thi de ere skjønne at see, saa maae, om Udsvævelser skal forebygges, en tilstrækkelig Militærvagt posteres paa gamle Kongevej, som forbyder al Opklyven paa omliggende Plankværk og Hegn. Lad de ubetalende nøies med at blive paa Jorden, og see hvad der gaaer op i Luften.
Politivennen, 1803-01-01
Om Pramsprøjter. Ved den Jldebrand, som sidst var paa Christianshavn, forekom det mig som det Slags Sprøjter, hvilke kaldes Pramsprøjter, vilde kunne have udrettet den største Nytte, i det disse ikke behøve Tilførsel af Vand, da de selv umiddelbar af Kanalen, hvori de ligge, fornere sig. Spørgeren veed ikke om Brandvæsenet ejer nogen af dette Slags. J Kanalen omkring Slottet har man seet nogle af dem, og formodet der er nogle af dem ved Holmen, maaskee er det for besværligt at forhale dem, eller maaskee maae de ikke tages derfra. Men paa alle Steder hvor Jlden er saa nær Kanalen, synes disse at være fortrinlig nyttige. Jfald deres Anskaffelse ikke skulde være, tillige med deres Vedligeholdelse, alt for bekostelig, var det især for Christianshavn uden Tvivl overmaade ønskeligt, om der var nogle af dem i denne Deel af Byens Kanaler.
Politivennen, 1803-01-01
Opdagelse af en ny Kilde i Amaliegaden. Dersom vedkommende, under hvis Opsigt og Bestyrelse det ligger, at tage vare paa Ting af dette Slags, ville lade grave paa Fortoget ved Muren, der omgiver det ridende Artilleries Plads i Amaliegaden ligeoverfor Gaarden No. 69 Cet, vil finde uden Tvivl de en meget rig Vandaare. Jeg har ofte, ved at gaae forbi dette Sted, forundret mig over denne Plet der bestandig holdt sig vaad; men ved den Tørhed vi nu, saa lang Tid har havt, er jeg end stærkere blevet overtydet om, at her nødvendig maae være en Kilde neden under, da det klare Vand bestandig har piblet op; som i Sommer har formedelst Tørheden været endnu kjendeligere. Af søndre Vandrender kan Fugtigheden ej være, thi da vilde denne ej saa udelukkende mælde sig paa dette Sted allene. Det er efter Københavns Beliggenhed meget rimeligt, at der oppe fra Landet af trækker under Byen hen adskillige Vandaarer til Søen, og det var ønskeligt, om man kunde finde endeel af dette Slags, thi i alle Tilfælde er det en stor Vinding og Skat for Byen. Jeg angiver derfor dette til Vedkommendes nærmere Undersøgelse, og det skal fornøje mig Navnelyst i det Almindelige, om jeg for min i maatte have den Fornøielse at have opdaget baade en sund og undemmelig Vandaare. N. H. Veindte.
Politivennen, 1803-01-01
Til Brandkommissionen i Helsingør. Man anseer det for Pligt, at giøre opmærksom paa, at Vandposten til Sidehuset paa Hjørnet af Strandgaden og Skyttensstrædet, har i flere Maaneder været i ubrugbar Stand, og formoder at Huusejeren vil blive tilholdt ej længere at efterlade dens Jstandsættelse. Det er vigtigt for Beboere, men vigtigere i Jldebrands ulykkelige Tilfælde.
Politivennen, 1803-01-01
Følgende, som ikke er nogen virkelig Tildragelse, vil man allene fortælle i den Tone, som om den var virkelig, fordi den synes at have saa megen Overeenstemmelse med Mulighed. Jeg er Enke og kom sidste Flyttetid til at boe hos en Brygger her i Byen, mit Sovekammer vender ind til Gaarden, jeg har et Barn paa 6 Aar som ligger i dette Værelse, og min Pige i Værelset næst ved. Kort Tid efter jeg var indflyttet, vognede jeg pludselig en Nat ved en overordentlig Støj i Gaarden og i det jeg slaaer Øjnene op seer jeg Muren lige over for (Naboens, som paa den Side begrændser Gaarden) være meget lys som Gjenskin af Jld. Jeg farer forskrækket ud af Sengen med et stort Skrig, trakte i Klokkestrængen for at vaagne Pigen, som da i megen Forstyrrelse kom ind til mig, og vi troede begge intet mindre, end at der var Jld i Huset. Pigen i sin Forskrækkelse farer ned ad Køkkentrappen ud i Gaarden at see hvad det var, og glemmer at faae nogenledes Klæder paa sig, i denne Tilstand blev hun som man kan vente sig, til megen Morskab og Spot for Bryggerkarlene; imedens min Pige kom tilbage og trøstede mig at der ingen Fare var paa Færde, var mit Barn vaagnet, og jeg havde megen Besværlighed at styre det, og den lille stakkels Pige har siden havt megen Ansats til Krampe af Forskrækkelsen. Læseren bemærker lettelig, at Larmen var intet uden Bryggerkarlene, der gik i Gaarden og Bryggerset og tumlede med Karrene, talede meget højt, sang og støjede derved, og at Skinnet paa den ligefor staaende Muur, kom fra de flere blotte Lys, som Bryggerkarlene gik med eller betjente sig af, og som iblant staae i Lugen af Kornloftet; naar nu Dampen af de kogende Bryggerkar gjør som en Røgtaage i Gaarden, forøger det Skinnet af Lyser, slaaer Vinden tillige den tykke Steenkulsrøg ned, seer det skræksomt ud og ikke ulig en fæl Jldsvaade. Fra den Tid Bryggerkarlene saaledes havde deres Morskab med min stakkels Pige, er det som de gjør sig al Flid for at gjøre en unaturlig og unødvendig Støj hvergang Omgangen er til dem at brygge. De øvrige Lejere i Huset ere og ilde bestædede derved. Men hvad Raad? At yttre noget vilde kun gjøre galt værre; jeg er vis for min Deel paa en søvnløs Nat hver Gang der brygges, og alle mine Kunster gaae kun ud paa at forebygge, at mit lille Pigebarn ikke skal vaagne i Alteration, jeg maae holde Rullegardiner og tætte Vinduet imod Gaarden for Gjenskinnet af Bryggerkarlenes blotte Lys, jeg maae holde Lys eller Natlampe i Værelset, for det fulde Mørke vilde være ængsteligt, medens man saa nær ved sig hører en saa vedvarende Støjen og Tumlen. Den afbrydes eller rettere forøges ved en Skoggerlatter, som virkelig er rædsom iblandt, hvortil Gaardhunden eller Bryggerkarlenes Hund forøger Dissonantsen ved dens Gøen og Tuden, som den opægges til. Mon det deg ikke var muligt at udfinde en Maade til at faae disse Folk til at begribe, hvor smukt det er, naar Folk som arbejde om Natten, dog unde andre, der paa denne Tid skulle hvile sig, deres Ro.
Politivennen, 1803-01-01
Svineri. J store Kongensgade lige for Bryggernes Længde var d. 19 dennes henlagt en Mængde Uhumskhed af Menneske eller Svineskarn. Da saadant laae udbredt paa begge Sider af Rendestenen var det formodentlig ikke kvalifiseret til Bortførsel og derfor vare de omkringboende hele Dagen plagede af den afskyelige Stank, som forstær kedes af Varmen i den Grad, at man nok kunde kalde samme giftig. Endskjøndt det efter Sporet syntes at være udført fra den ligeover for boende Brændevinsbrænder, saa er det langt fra Anmælderen at tiltroe denne agtværdige Mand saaliden Agtelse for sine Medborgere, at denne Uskik skulde være tilladt af ham. ønskeligt var det imidlertid om den eller de, der tillade sig slig Uskik, maatte vorde opdagede og afstraffede.
Politivennen, 1803-01-01
Betragtning i Anledning af den Randers Magistrats saakaldede aftvungne Svar i No. 276. Udgiveren kan ikke andet end troe, at den ærede Randers Magistrat havde gjort bedre i ikke at svare, da den hverken var opfordret eller udfordret dertil. Heri troer han alle Læsere af No. 272 ville være enige med ham. Naar det der siges, fordi det kan bevises, at en Rejsende har mødt Betlere i en Stad, skal det da strax være en Stikpille ti Stadens Magistrat? Vist nok ikke; og man troer at en Magistrat snarere burde takke end angribe Angiveren. Og hvad gjør da nu Randets Magistrat? den nægter ikke, at der jo er Tiggere i Randers, men, siger den, de ere ikke saa mange, at de inkemmodere Folk ved høj lys Dag. Hvor mange hører da dertil? Den vil bevise dette med brave Rejsendes Attester og edeligt Vidnesbyrd af en Mængde Folk i og uden for Randers. Det vilde i Sandhed være ret løjerligt, om Poul, som den ene Dag rejste igjennem Randers, vilde attestere at Peer, som Dagen før eller efter rejste derigjennem ikke var inkommodert, og man tvivler paa at nogen Ret tillod Eed at aflægges saaledes som Magistraten her yttrer. Naar Magistraten videre hen siger Men at saadant Betleri skeer offentligt og upaatalt, det er reen Opdigtelse og Beskyldning o. s. v. saa maae man sige, at den fægter i Luften, thi sligt er jo aldrig sagt. Hvad Magistraten beretter at være skeet i Henseende til Stadens Jorder, anseer Udgiveren for en nyttig Underretning, hvoraf man seer at Magistraten virkelig har tænkt paa det, som i Politivennen var foreslaaet. Men viser dette ikke tillige, at dette Forslag var gjort med Føje, siden Magistraten endog havde fundet nødvendigt at indhente et Kollegii Resolution dert m. At man ikke vidste at sligt allerede rar skeet, skal dog vel ikke hede Ondskab, det er joikke andet, end naturlig Følge af den Uvidenhed man i Almindelighed er i, om vore Magistraters nyttige Foretagender. Saaledes troer Udg. at have svaret Magistraten ligesaa sagtmodigen som den har angrebet ham overilende. Dette Angreb var iøvrigt intet paafaldende; han har nu allerede 28 Gange været indklaget og indstævnet i Anledning af hvad han af Jver for sine Medborgeres Vel har skrevet. Vil Magistraten i Randers forøge Tallet, saa faaer han staae den til Rette. Han vil da deri blot see et nyt Exempel paa den Pirskhed en stor Mængde Embedsmænd, dog meest de smaabitte, synes i senere Tid at vise imod den patriotiske Skribent, og som man troer at rejse sig fra en urigtig Fortolkning af hin Lov, der dog paa den udtrykkeligste Maade indrømmer Skribenten et Sted i Staten, som et nyttigt og af Kongen yndet Medlem af samme. Dagens Torvepriser. Hvede Td. 7 1/2 a 8 1/2 Rdl. Rug, Td. 51/2 a 6 Rd. Byg Td. 24 Mk. 27 Mk. Havre Td. - 17 Mk. 8 Sk. Ærter Td. 5 a 6 Rdlr. Fersk Flesk. Lpd. 10 Mk. Æg Snesen i 26 Sk. Smør Pd. 16 - 22 Sk.
Politivennen, 1803-01-01
Ønske paa Sokvæsthuset. Det vilde nok ikke være unyttigt, om Natmandens Folk, som ifølge Politiforordningen renser Byens Gader for løsgaaende Hunde, naar Varmen om Sommeren gjør disse Dyr farlige for det Almindelige, ogsaa aflagde et Besøg i Søekvæsthusets Gaard, da denne, formedelst den idelige Passage, som hele Dagen igjennem falder derover, gjerne kan ansees som en offentlig Gade. Neppe sætter man Foden inden for Porten paa denne Stiftelse, førend man omringes af omtrent et Dosin Hunde, hvoraf nogle meget glubske, og ledsages af dem over hve Gaarden, under bestandig Frygt, at deres Truen skal gaae over til virkeligt Anfeld, som paa slig Tid kunde have farlige Følger. Da de fleste af disse, den store Pudelhund og et Par andre maaskee undtagne, ere herreløse, og følgelig saa meget mere farlig, da man maae forudsætte, at de mangle den saa fornødne sunde Føde, og saaledes ere mere udsatte for Hundesygdommen, saa kan man ikke gjore nogen ansvarlig for den Skade de kunde foraarsage; men det var at ønske at Jnspektøren, i det Tilfælde, at det enten ikke skulde være Natmandens Folks Pligt, eller det skulde være dem formeent at udøve deres Forretning inden for Stiftelsens Port, vilde vise det Offentlige den Opmærksomhed, at see den Mængde unyttige Hunde afskaffet.
Politivennen, 1803-01-01
Spørgsmaal om Hernhutter Menigheden her i Staden. Er det virkelig dem, der ikke høre til dette Religionspartie, formeent, at bivaane det religgiøse Forsamlinger i Stormaaden? Jeg er saa meget her tilbørlig til at drage dette almindelige Sags Paalidelighed i Tvivl, da jeg sei i en tydsk Hernhuttercolome har deeltaget i dens Aftenandagt, uden at mærre mindste Tegn til Uvillie, ja end ikke til Forundring derover, som om en Fremmed var noget Usædvanligt. Jngen religtes Forsamling, som Staten beskytter, bør holdes inden tillufte Døre, thi sligt opvækker grundet Mistanke om dens Tendens. Christus advarer jo selv (Matth. 24, 20,) mod Conventikler. Svar paa hint Spørgsmaal venter man naturligviis af Menighedens Lærer samme Blad hvori det blev opkastet. Det vilde overhovedet være godt, om man kjendte noget til den københavnske Hernhuttermenigheds Forfatning, Personal o. sv Jntet Samfund, der bestaaer i og ved Kristendommens Aand Sandhedens Aand. flyer Publicitet; tvertimod attraaer det den. M. Møller.
Politivennen, 1803-01-01
On Uorden paa Vejene. (Efter Jndsendt.) For ikke længe siden læste man i Politivennen om en Forordning, der bestemmer de Kørendes og Ridendes Grændser paa Vejene, at saadan en er til veed man altsaa. Men enten maae den ei være kommet til hver Mands Kundskab, eller være glemt, da det allerede er endeel Aar siden den blev givet, eller agtes ikke, siden man daglig seer den overtrædes. Visse Forordninger bekjendtgjøres en Gang hvert Aar. Var det ikke muligt og højst fornødent, at førstbemeldte ogsaa blev igjentaget, i det mindste een Gang endnu, og at derved enhver Herre eller Huusbond blev paalagt at staae til Ansvar for, at den ogsaa af hans Folk blev efterlevet. Til Bondens Underretning maatte den oplæses paa Tinget eller en trykt Plakat opslaaes paa Kroerne udenfor Kiøbenhavn. Dette vilde virkelig ej værenogen Overflødighed; enhver, der af Lyst eller Nødvendighed gaaer, gjør Fordring herpaa, for at fritages for Skænderi og Klammeri som næsten er uundgaaeligt, om man ej vil blive nedkørt og nedreden af uforskammede Mennesker, der hverken agte Ret eller billighed. De Ridende lade aldrig nogen Plet tilovers for de Gaaende, er den end nok saa afsondret fra Vejen. Til Ex, kan igjen anføres, at den slemme Sandvej forbi Konstantia til Charlottenlund har faaet den herlige Forbedring, hvortil den saameget trængte, at en Grøft er opkastet og inden for den en Gangsti anlagt for Fodgængere, og herfor siges Vedkommende megen Tak; men man forudseer, at den snart vil tilintetgjøres, da nogle allerede have havt Rideøvelse paa den. Saadanne Herrer ere ligesom Børn, de ville benytte alt hvad de see andre have; og man kan ikke tænke bedre om mange, end at de maae være meget skadefroe, naar de i den største Støv eller Skarn jage i fuld Karriere de Gaaende saa nær forbi som muligt. Ligedan handle de Kørende, hvor det lader sig gjøre. J Søndags Eftermiddag gik nogle velklædte Personer, hvoriblandt var ogsaa Fruentimmer, strax uden for lille Vibens Huus. Man gik paa Jordvejen ved Grøften kun to jevnsiddes. En Kudsk med en holstensk Vogn, hverpaa tillige sad en Herre eller Tjener, kom efter og raabte: af Vejen, skjønt ingen anden Vogn paa den Tid hindrede ham fra at køre paa Broen. J Begyndelsen lod man som man ikke hørte hans Raab, men da han vedblev og tillige kørte stærkere til, saae man sig nødsaget til at standse Hestene og sige Kudsken hvor hans egentlige Vej var. Men han vilde ingen Forestilling modtage, vedblev derimod at paastaae Vejen var for ham, og for at gjøre sin Paastand gældende, pryglede Hesten af alle Kræfter, og slog omkring sig saavidt han kunde efter de Gaaende, hvilke han dog ikke rammede. Denne Kudsk var iklædt en blaa Kappe med brede hvide Kanter og for Bognen vare to store hvidgraa Heste. Dette er imidlertid ikke et af de sielene Optrin. Ofte hander det at Kudske og Bønder skrige og raabe af Veien, endog da naar den er ganske spærret af Vogne, saa de Gaaende have intet Sted at redde sig paa. Man haaber derfor, at Nødvendigheden af nok bem ldte Forordnings igjentagne Bekiendtgjørelse indsees.
Politivennen, 1803-01-01
Uskik i Helsingør. En Skærssliber her har en Følgesvend, som giver idelige lange og fæle Skraal fra sig. For Syges og Barselkoners Skyld ønskes denne stygge Sang indskrænket og hævet.
Politivennen, 1803-01-01
Spørgsmaal. Er der nogen fastsat Regel for, hvormange Sentner eller Skippuns Vægt, en Gadeeller Fragtvogn maae tage paa, for ikke ved alt for stor Vægt at skade Brolægningen?