Berlingske Tidende, 1778-09-28
Den 26de Augusti marcherte den Kongel. Armee i 3 Colonner igiennem de næsten impracticable trange Stæder til Lautermasser, og leyrede sig paa de der værende Høye, og den 27de beskjæftigede man sig med at recognoserre Fiendens Stilling, for at see, om man ikke kunde komme Fienden i den venstre Flanke, og angribe ham. Men da man fandt samme overmaade fordeelagtig posteret, saasom den fiendtlige Armee ikke allene havde Elven for sig, men og bag til paa det beste var forskandset, og havde befat alle Høye med et talrigt Artillerie, og man desuden tillige havde maattet trænge igiennem utilgiængelige Defileer; saa fandt Hs. Kongel. Majestæt ikke for raadeligt, at opofre sin Armee, men bestuttede, heller saa længe, som mueligt, at underholde den paa Fiendens Bekostning. Der blev altsaa gjort Anstalt til at inddrive af de nær hos liggende Landsbyer den Fourage, som Armeen behøvede. Armeen blev formedelst den derved iagttagne Orden staaende i Leyren ved Lanterwasser fra den 27de Aug. til 7de September, i hvilken Tid den lille Krig daglig blev fortsat, uden at nogen af Parterne har havt nogen væsentlig Fordeel. - Den 8de Sept. brækkede Armeen op, efter at Artilleriet Dagen tilforn var gaaet foran igiennem Veye, som en mindre erfaren General end Kongen aldrig havde foretaget sig, og som ved en 14 Dages vedvarende Regn vare blevne gandske ubrugbare. Armeen marcherte den 8de i 2 Colonner, som bestode af den første og anden Linie. Den anden Linie marcherte først igiennem Defileerne ved Lanterwasser, som vare imellem begge vore Linier, og bernæst Dragonerne, som udgjorde den 3die Linie. Da disse Høye commandere den heele Egn, saa befalede Hs. Kongelige Majestæt, at den anden Linie skulde formeere sig en Bataille, for at modtage og bedække den første paa dens Tilbagemarch. Regimentet von Ramin gjorde herved ArrierGarde, ligesom det og havde havt sin Post ved det Langenauerske Skæfferie. Denne første Linie gik den anden forbi, og stillede sig som den anden Linie en Bataille. J denne Stilling ventede Armeen paa Fienden, og dækkede tillige det under Arveprindsen af Brunsvig staaende Corps paa dets Tilbagemarch fra sin Leyr ved Schwarsberg. Fienden forfulgte kun svagt Arveprindsens Arriergarde til Defileen af Lauter masser, hvor Hs. Durchlautighed paa de lige over for liggende Høye havde saavel opstillet et Batterie af Kanoner, at de gandske roelig kunde fortsætte deres Vey. Saasnart Hs. Kongel. Majestæt saae Prindsens Korps i Sikkerhed, befalede han Armeen at marchere videre. Den 1ste Linie af Jnfanteriet under Prinds Frederichs Commando marcheredigiennem Hermannseiffen og Moren i Leyren bag Wildschitz, og den anden Linie under General=Lieutenant von Ramin, som udgjorde den høyre Colonne, marcherede igiennem den nedre Deel af Hermannseiffen til Leopold, og Husarerne von Ziethen bedækkede deres March. Da General von RaminColonne var Fienden nærmest, og maatte passere den meget slemme Defiler ved Leopold, saa troede Fienden, at kund udføre noget mod samme, da han tillige saae 40 Kanoner og mange Brød=Vogne stikke i Desileen. Han stillede sig an at vilde angribe os forrigen, og bragte nogle 6 pundige Kanoner, raa Høiene imellem Hermannseiffen og Leopold, som skiøde i Desileen. Men General=Lieutenant von Ramin postere Regimentet Prinds Friderich af Brunsvig paa Høiene imellem Leopold og Tscherma, og Regimentet von Stutterheimpaa ligedanne Høye imellem Leopold og Hermannseiffen. Han lod og de fiendtlige Batterier nedskyde, og bedækkede derved gandske Tilbagemarchen. Prinds v. Hohenlohe med den 2den Bataillon v. Tanenzien blev allene i nogen Fare i Desilen af Leopold; men denne Prinds tog den gode Beslutning, at han med et Compagnie af sin Bataillon og to Compagnier v. Stueterheim angred og fordrev Croaterne, som troede allerede at have vore Kanoner, og bedækkede denne Colonnes Mara saavel, at Fienden ikke kunde tage en eeneste Vogn fra os Armeen rykte ind i Leyren ved Wildschatz, efter at den ikke havde bekommet meere end 10 Mand af Regimentet von Tanenzien og 7 af von Ziethen Døde og 30 Saarede. Derimod har Fienden mistet langt fleere, som man kan slutte af det Antal Døde og Saarede, som maatte blive paa Pladsen. Hs. Kongelige Majestæt, som veed at belønne Fortienester, udnævnte Prinds von Hohenlohe strax til Oberste. Paa selv samme Dag forlod Hans Kongel. Høyhed Prindsen af Preussen sin hidindtil hafte Leyr i Catharinenberg og tog en anden ved Pilnikan, for at nærme sig den Kongel. Armee. Fienden søgte at angribe Høystsammes Arrier Garde; men Hans Kongel. Høyhed havde taget saa gode Messures, at deres March ikke kunde opholdes et Øyeblik. - Denne heele Maneuvre er en af de skiønneste, som en General nogensinde har kundet giøre, og det vil alle Tider synes ubegribeligt for Efterkommerne, hvorledes en saa talrig Armee med en saa anseeligt Artillerie har kundet med saa ringe Forliis rykke tilbage i en saa overlegen Fiendes Paasyn, som Elementer, ne selv ere komne til Hielp. Paa denne Dag lod Hs. Majestæt og alle Kyrasseer Regimenter under General=Lieutenant von Bülow marchere til Braunau.