Aarhuus Stifts-Tidende, 1832-12-21
Efter de Oplysninger, jeg hidindtil har kunnet forskaffe mig, bortgaaer der langtfra ikke saamange Heste Sønder paa fra Randers Sommer marked, som fra de to Markeder, der i Vintermaanederne afholdes i denne Bye, og flere have forsikret mig, at 300 skulle være Middeltallet af de Heste, der bortgaae fra hiint, da der derimod fra disse ikke sjelden bortgaae 7,800 Stykker, undertiden endog derover. Disse ere de bemærkninger og Oplysninger, jeg herved tillader mig at meddele Publikum som Svar paa det mig fra Hr. Faber tilstillede Sendebrev. Jeg har holdt mig til Sagen selv, uden paa fjerneste Maade at berøre de, denne aldeles vedkommende, af Hr. Faber fremsatte, intetsigende Sarkasmer og ilde anbragte Floskler. Senere har Hr. Faber i "Maanedsskrivt for Hesteavl og Hestehold, October 1832, No. 2, fremsat nogle Spørgsmaal til mig, som her i al Korthed skulle blive besvarede. 1) "Hvad er Grunden til, at den (denne) ægte danske Hund ikke findes meer i Landet? Grunden maa søges deri, at man ikke har draget Omsorg for at holde denne Race ublandet. Herved maa imidlertid bemærkes, at det er meget vanskeligere at holde en Hunderace ublandet, enden Hesterace, og at hiin, formedelst de forskjellige Racers særdeles afvigende Bygning, ved tilfældig Blanding lettere taber sit Racepræg, end Hesten, hvis Parring, sædvanligen ledes af Menneskets Villie, og neppe vil det vel falde nogen Hesteopdrætter ind, at parre Hesteracer med hinanden, der i deres Bygning afvige saameget fra hinanden, som f. Ex. Grævlinge= og Myndehunden. 2) "Nu vilde jeg gjerne spørge Hr. Lectoren, om han veed nogen anden eller sikkrere Maade til igjen at erholde den ægte gamle Hestestamme, (For at sætte Læserne istand til at kunne forstaae dette Spørgsmaal, citeres følgende Sted af Hr. Fabers Beretning Pag. 237. c.: "Kunne nu ikke erholdes Jndividuer, der have Stammens Ægthed til Forplantning, hvorved omhyggelig efterhaanden kan opdrages og udbredes den ægte Stamme, saa maa Ønsket blive uopfyldt eller forandres derhen, at man søger at forskaffe sig en ægte og varig Hundestamme, der forener de fleste indvortes og udvortes Egenskaber, vi finde os tjente med.") Svaret herpaa er allerede paa en vis Maade givet i det Foregaaende, for imidlertid at svare bestemt herpaa, gientages her, at den jydske Hest forekommer ublandet paa mange Steder i Jylland, hvilket dens eiendommelige arvelige Præg noksom tilkjendegiver, og naar man afholder sig fra Jndblanding af fremmed Blod, vil den fremdeles vedblive at vedligeholde sig som en egen Race. Naar den jydske Hesterace derimod aldeles havde tabt sig som en egen Race, maatte man ved Dannelsen af en ny Race gaae frem paa den forestaaende Maade. 3) "Naar kan denne Stamme da blive almindelig." Den er allerede for en Deel almindelig, og kan blive det uden Undtagelse, saasnart man ved Tillægsdyrenes Udvalg afholder sig fra fremmed Blods Jblanding. Dog ville der rimeligviis bestandigen gives Nogle, som her og der ved Krydsning med ædelt Blod have til Hensigt, at frembringe forædlede jydske Heste, og derfor vil den ægte jydske Race neppe nogensinde uden Undtagelse findes reen allevegne; i modsat Tilfælde derimod kan den ansees for at være den almindelige, saasnart Afkommet intetsteds viser Spor til fremmed Blod. Jøvrigt gjentages her, at locale Omstændigheder i Jyllands forskjellige Egne have meddeelt den ægte jydske Hesterace Modificationer i Bygning, der dog ingenlunde berettiger til at antage ligesaa mange jydske Hesteracer, som der i saa Henseende gives Modificationer. Endskjøndt disse paa det bestemteste kunne eftervises i flere af Jyllands Egne, kan man dog ved Siden heraf ikke miskjende det for den jydske Hest eiendommelige Racepræg, som tilkjendegiver sig ved følgende Egenskaber: Fordelen er ikke sjelden noget for svær, Halsen kraftfuld, Kroppen velsluttet, men undertiden noget for lang og lav over Manken, Krydset stærkt og kraftfuld, endskjøndt undertiden noget afskydende, Benene stærke, mere grove, end fine, og føres, ihvorvel sædvanligen ikke let, dog frem med Kraft. Den jydske Hesterace udvikler sig fremdeles tidlig, er nøisom, udholdende, og lader sig i Almindelighed let dres 4) "Og er den prøvet at have saadanne Egenskaber og Fortrin, at dette Valg og denne Omhu ikke skal være forgiæves," Med Hensyn til det Brug, hvortil Landmanden hidindtil her har anvendt sine Heste, og de Opkjøb, Udlændingen indtil den seneste Tid har gjort hos os, kunne de ansees for at være prøvede, og at have saadanne Egenskaber, der svare til de Fordringer, man i det daglige Liv gjør til samme; derimod kunne ikkun Kraftprøve overbevise os, om de staae tilbage for andre Racer. Naar dette imidlertid skulde være Tilfældet, maae vi afbenytte disse, for at give vore Heste end mere Kraft, forudsat at den fremmede Races Afkom med Landets Heste ikke udfordrer en forholdsviis saa rigelig og omhyggelig Røgt og Pleie, at, hvad der vindes paa den ene Side, ikke igjen, og maaskee endog meer, tabes paa den anden.