Aalborg Stiftstidende, 1845-08-21
Aalborg, den 21de August. Jmedens man endnu for faa Aar siden betragtede Jernbane-Bestræbelserne i vor Nærhed og i Rigets Nabolande som Svimmelideer, der aldrig taalte Udførelsen i Praxis og kun antoges fødede ved en Børsvindel, som man i Preussen, af Edicternes Vei troede at qvæle, viste det sig dog snart og er i den seneste Tid blevet end meere fremtrædende, selv for den fra Skuepladsen mere fjernede Betragter: at Jernbanecommunicationen har faaet et Fodfæste paa Continentet, som ikke meere bærer Usikkerhedens Præg, men som tvertimod stedse med mægtige, halvt uforklarlige, Skridt arbeider sig videre frem og inden et Decenniums Forløb vil omspænde den største Deel af det europæiske Continent med en almindelig Forbindelses=Kjæde. Jmedens man saaledes kun et føie Tidsrum tilbage troede, at der i alt Fald kun kunde blive Tale om at belægge de europæiske Hovedrouter imellem Continentets betydeligste Tumlepladse med Jernskinner, see vi nu alt Jernbanekjæden arbeide sig hen i de forskjelligste Biretninger, hvor man for kort siden, og endnu størstedelen, maa slæbe sig frem paa daarlige Veie, og som nærmeste Exempler herpaa nævne vi, de Udstrømninger, den nordtydske Jernbane Hovedlinie har faaet ved de besluttede tvende forskjellige Sidejernbaner i Meklenborg (til Rostock og til Wismar) og i vort eget Land ind i det Lauenborgske samt, næst den talrigt benyttede Jernbanelinie til Kiel, de udførte Sidebaner til Glückstadt og Rendsborg (den sidste bliver, som bekjendt, i næste Maaned aabnet) og den under Arbeide værende Marsk bane fra Glückstadt til Heide samt fra Kjøbenhavn til Roeskilde. Det vil ikke mindre være i Erindring, at der ligesaa ved Capitaltegning er sikkret Jernbaneanlæg fra Flensborg til Husum og Tønning samt fra Rendsborg, saa vidt vides, heelt op til Haderslev. Det viser sig saaledes, at Jernbanerne efterhaanden og snart ikke blot ville afløse Chausseerne, men endog paa mange Steder overfløie disses seen drægtige Anlæg. – Ved den Erkjendelse, der nu overalt har skaffet sig Indgang, at Jernbanerne danne en heldbringende, Epoche i Verdenshistorien, i hvilken enhver Nation af yderste Kræfter maa stræbe at blive indlemmet; at der ved Jernbanerne er fremkaldt et heelt nyt Bevægelsesystem, som intet Land kan unddrage sig fra at tilegne sig, naar det ikke vil stille sig i Skygge bag Civilisationens umaadelige Fremskridt; at der endelig ved Jernbanerne er banet Vei for et Forbindelses- og Nivelleringssystem i de hidtil ved saa mange national-separatistiske og politisk fjendtlige Kløfter adskilte og adsplittede Verdensforhold, som det fremfor Alt maa være vor Tidsalders største Triumph at see forberedet og fremskyndet og som bærer saa mange Velsignelsers Fylde i sit Skjød: saa er det naturligt, at der ogsaa i de Lande, hvor hidtil end- og de afbrudte og høist ufuldkomne Bevægelsesmidler kun langsomt have udviklet sig, har dannet sig en bestandig meer indtrængende Begjærlighed og Bestræbelse efter at drages ved Jernbanerne med ind i den store fortløbende europæiske Civilisationslinie og see sig i materielle Vilkaar stillet lige med Nabonationerne paa Verdens store Omsætnings- og Handels markeder. Den af Egoisme styrkede Fordom, der har stillet sig Jernbanerne som alt Nyt imøde – og som ved den Rapiditet, hvormed disse ilede frem og frembragte en Omdannelse i hele Bevægelseslivet, overalt i Begyndelsen er traadt saameget stærkere frem : at Jernbanesystemet tilstoppede hidtil ved den gamle Communicationsdaarlighed havte Næringsmidler og at det berøvede de mindre Stæder den ved Forbindelsesvanskeligheden med de store nydte Spidsborger=Stapelret, har ogsaa omsider maattet vige for den Overbeviisning, at der ved store Verdensgoders Erhvervelse ikke kan være Tale om at see hen paa Næringsveie, der som Alt i Verden maa følge Foranderlighedens Lov, og at kun Aandsnæverhedens Egoisme kan bære Frygten for ved et stort fælleds Forbindelses system at berøves Fordele, der netop fremavles og mangfoldiggjøres ved Bevægelsen og ved denne anvises deres Andeel i de store Goder, der, hidtil de store Stæders og stærkt befolkede Egnes Eneret, ved Jernbanerne blive den hele civiliserede Verdens Fælledseie. Naar det saaledes er naturligt, at der har dannet sig en almindelig europæisk Bestræbelse for Jernbanekjædens Fuldstændiggjørelse og store, hidtil ukjendte, Goder allerede aabne sig for Øiet og træde frem i Praxis hver Gang man, selv i Afstanden fra Civilisationens Brændpuncter, drages nærmere til dens Raadier, naar vi endelig maae takke Jernbanesystemets pensee immuable for den Nødvendighed, der fordrer og fremskynder Hovedliniernes tiltagende Udstrømninger i alle mulige Beretninger, saa kan det kun i høieste Grad forhause naar man seer en modsat Bestræbelse paa enkelt Sted reist og, i Fortvivlelse over at blive enkeltstaaende, ved alle kunstige Midler stræbe efter at lokke de tilgrændsende og ved Forbindelseskjæden lige interesserede Egne ind i det egeistiske Afspærringssystems Snare. En saadan uheldig Bestræbelse er det nemlig, der fortiden øieblikkelig har Sæde og Tumleplads i Flensborg, hvor man af alle Kræfter stræber efter at faae Jernbane-Civilisationens Tendents imod Nord til at gjøre holdt ved Rendsborg. Som bekjendt har man i Flensborg søgt at opstille og agiterer ved alle Midler for det Princip, at Danmark kun kan blive lykkelig ved en Tverbane gjennem Slesvig fra Flensborg til Husum-Tønning. At nu en saadan Bane vil være af høieste nationale Betydning, at dens commercielle Betydning; muligt ogsaa med Tiden vil udvikle sig (saafremt det forøvrigt ved den kostbare Transitering baade af Sø- og Landvei vil være muligt at gjøre Søveien om Skagen overflødig), herom har altid kun været en Stemme. Men naar man derimod i Flensborg fordrer, at Danmark, for at naae en saa vigtigt Forbindelsesmiddel imod Vest, i den oversøiske Communication og den muligt derved sig dannende Transiteringsvei, skal saa at sige afspærres imod Syd eller fra den hele vigtige Continental-Forbindelse og bringe Alt nord for Flensborg til at lægge Continentalveien om af Flensborg Tønning og Heide, saa maa Enhver, der ikke vil lade sig hilde af Stadegoismen og Jsoleringsprincipet og som ikke vil misledes af ultraistisk misforstaaet Nationalisme, paa det Stærkeste protestere mod et saadant Afspærringssystem, der er i aabenbar Modstrid med Landets sande Fordeele og med den hele Civilisationsudvikling. (Sluttes.)