Viborger Samler, 1801-11-16
London d. 30 October. J Gaar og Forgaars var det paa Poststationerne næsten umuligt, at faae Heste, da alle Parlamentsherrerne ilede til Hovedstaden og havde optaget dem. Kongens Ankomst til Parlementets Aabning havde i Londons Gader bragt saamange Menneskeer sammen, at Vognene neppe kunde trænge sig igiennem og man saae af ald denne Vrimmels rolige Adfærd og glade Ansigter, at de glædede sig over igjen at see Parlementet aabnes i fredelige Toner. End- og Overhusets Bænke vare propfulde af Damer i fuld Stads, og det varede næsten 2 Timer med at faae dem derud af da Kongen havde endt sin Tale og de nye Lemmer skulde tages i Eed. Ledsaget af 6 af sine Sønner besteg Kongen Thronen i Parlamentssahlen og holdt følgende Tale til Overhuset. Mylorder og Ædle. "Jeg har den Fornøjelse, at underrette Dem om, at de vigtige Fredsunderhandlinger der beskiæftigede Mig ved Slutningen af den forrige Parlements Session, have faaet en lykkelig Ende. Stridighederne med de nordiske Magter ere billagte ved een med den russiske Keiser sluttet Konvention og Kongerne af Danmark og Sverrig have viist sig villige til, at tiltræde denne. Conventionen sikrer os de væsentlige Rettigheder, for hvilke vi kam vede. Den er og effattet saaledes, at den er saalidet muligt til Besvær for de kontraherende Magters Undersaatter. Fredspræliminærerne mellem Mig og den franske Republik ere og ratificerede. Jeg haaber, at denne vigtige Overeenskommelse, der lægger Mine, billige og fredelige Hensigter for Dagen, skal baade være passende med Engellands Jordeel og berømmelig for den brittiske Karakteer. Papirerne des angl. skulle blive Dem uopholdelig forelagde og de deraf flydende Forhandlinger haaber Jeg vil blive billigede af mit Parlament. Talen til Underhuset var saadan: Herrer i Underhuset. Jeg har befalet at forelægge dem Beregningerne for de offentlige Fornødenheder. Jeg beklager, at der endnu maa bevilges store Summer til Fredens Jstandbringelse og til de endnu nødvendige Omkostningers Bestridelse i forskiellige Verdensdele. Jmidlertid kunde De være forsikrede om, at ald den Sparsommelighed, der kan bestaa med den kraftige Beskyttelse af alle Mine Lande, skal blive brugt. Endelig forsikrede Kongen " at han følte en ubeskrivelig Glæde over den rige Host Engelland i Aar havde; men at han og tillige nødvendig maatte beundre den store Taalmodighed, med hvilken Folket havde taalt de sidste Aars Besværligheder og det Mod Søe og Landmagten havde viist m.v. Efterat den unge Lord Lovaine i Underhuset. havde holdt en lang Tale og bragt en Takadresse til Kongen i Forslag, reiste Oppositionsmanden For sig allerførst med en Slags Triumf over hans Modstander Pitt og sagde: Jeg vil blot vitte min alvorlige Glæde derover, at dette Land dog eengang igien kan nyde den velsignede Fred. Pitt erklærede strax derpaa "at han oprigtig følte lige saa stor en Glæde over Fredens Nærmelse, som Fox, og det var ham kiert, at see Hr. For den første Gang i sit Liv, give Stemme med ham til en Takadresse. Freden havde sin ubetingede Antagelse, endskiøndt vist nok af andre Grunde end den Hr. For følte, og skulle end nogle Dele af Tractaten give Anledning til Dadel; saa var dog Folkets Glæde derover saa udeelt, at han haabede ikke man ville fremstaa med sine forskiellige Meninger; men at Folket ville ønske deres Repræsentantere ald Overeenstemmelse, for des snarere at nyde Fredens God.".