Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1784-06-29
Høitideligheden i den første Nydelse af Nadveren. Nadveren, som Christne helligholde til Erindring. om deres store Lærer, er hos de fleste Mennesker bleven til en blot Ceremonie, uden at de for det øvrige tage nogen Deel derudi, da derimod Fødselsdage, som vel ere glædefulde og rørende i en lykkelig Familie, ofte helligholdes paa en prægtig og ødsel Maade, men sædvanlig dog med en ud merket Glæde og Høitidelighed. Vilde det ikke være et herligt Middel, til for altid at antænde sand Følelse for Religion og Dyd i unge Hierter, naar man allerede lang Tid for den Dag, paa hvilken de første Gang skulle værdiges at tage Deel i dette høitidelige Jhukommelses Maaltid, opvakte i dem en hellig Længsel derefter, aabnede for dem Udsigter af reen og vigtia Glæde, og ved den virkelige Nydelse af denne Glæde gjorde dem denne Dag saa vigtig som mueligt? – Da skulle denne høitidelige Jhukommelse være det for dem, hvad den skal være for enhver rigtigtænkende Christen, og ingen blot Sædvanes Ceremonie, som Nyeaars Ønsker ere. Forældres og Venners eenstemmige Bestræbelse for med Velgierninger og vigtige Foræringer. at overøse saadant Barn, hvis Hierte var forberedt ved gode men ikke sværmende Grundsetninger, paa denne Dag at give Barnet Midler i Hænder, til selv at udøve anseelige Velgierninger, og derved ligesom formedelst et Sindbillede at giøre det opmerksom paa den store Velgiørers elskværdige Karakter, som paa den ægte Dyds Mynster, saadan eensstemmig ædel Bestræbelse vilde maaskee giøre Barnets Hierte tilbøieligt til en bestandig Velgiørenhed. Dagen, paa hvilken det nød Nadveren, ville fra nu af være for Barnet en udmerket Velgiørenheds Dag, indtil hvilken det vilde spare Uddelingen af saadanne Velgierninger, som ved Opsettelsen ikke ville tabe deres Virkning. - Alle dem, som herudi ere enige med mig, haaber jeg visselig at giøre en Fornøielse ved at meddele den følgende Anekdote. - En Mand af ligesaa ædel Tænkemaade som Fødsel, Herr Karl Ludvig Portlants, en Jrlænder af Fødsel og Herre til Haut=Toury ved Chareaulandon, tilligemed sin Gemahlinde, ledsagede i Aaret 1782 den 23de December, den ældste Datter af sit lykkelige Ægteskab til Sognekirken i Neronville i Frankrige, for at lade hende første Gang tage Deel i Nadverens Nydelse, hvorhan for at ophøie Følelsen af hendes Andagt lod helligholde en stor Messe. Ledet af de foranførte Grundsetninger havde den ædle Jrlænder, til Ære for denne sin Datters Festdag, givet Klæder til fire og tive fattige Piger, og tillige lovet at betale for deres uformuende Fædre deres Skatter og Afgifter, for det heele nu løbende Aar. De fire og tive Piger, alle eens klædte, hvortil den ædelmodige Moder selv havde hiulpet at arbeide, gik hver med et Voxlys i den ene Haand foran den elskede Datter, og hendes Forældre, og deres Mødre fulgte dem, hvilke tilligemed det øvrige Følge af Fruentimmer ligeledes bar Voxlys. Den første Geistlige ved denne Kirke imodtog hende med en Tale, hvorpaa Messen begyndte. Efter fuldendte Kommunion, bad den bevægede Pige en Bøn, som lokkede Taarer af alle Tilhørerne. Da hun havde udsagt Bønnen, samlede man for de Fattige, og nu vendte man hiem, ledsaget af de fire og tive Piger, og deres Mødre. Her bleve Gamle og Unge be spisede ved adskillige Borde. Ved Pigernes Bord tog den unge Frøken Plads, og gjorte sig det til en Pligt, selv at opvarte dem. Saaledes forløb for hende den Dag, da hun første Gang helligholdte Nadveren, som visselig med undslettelige Træk vilblive bevaret i hendes Hierte og Hukommelse.