Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-01-21
(Jndsendt.) Til Vælgerne i Odense! Kjære Medborgere, Vi have nu læst og hørt saa meget om Vigtigheden af det forestaaende Valg af en Stænderdeputeret, at sikkert ingen samvittighedsfuld Vælger har undladt alvorlig at overveie hos sig selv, eller at beraad slaae med sine Medborgere om, hvilken af de Valgbare, der maatte ansees for den værdigste til Deputeret for Odense By. Vi have faaet en Deel meere eller mindre gode skriftlige Raad i denne Henseende, og vel endnu flere mundtlige, af hvilke mange forekomme os heelt mistænkelige. Just derfor ansee vi det for vor Pligt, at fremsætte nogle Sætninger til nærmere Overveielse. 1. Lader os ikke vælge den, der ved enhver Leilighed stiller sin Dygtighed, Arbeidsomhed og Veltalenhed, sine mange Kundskaber og store Talenter til Skue! Hans Væsen er Forfængelighed, ikke Gavnelyst, hans Maal er Glimmer, ikke Almeenvel. 2. Lader os ikke vælge den, der bestandig taler om sin Frisindethed, og lader sine liberale Principer og øvrige Qvaliteter udbasune ved Andre! Det turde være tvivlsomt, hvorvidt det er Andet, end en Rolle, der spilles, for at bedaare Andre, og naae en vis Hensigt. Den Frisindethed, Een ved enhver Leilighed og uden Opfordring brouter af, kunde let være en Kaabe, hvorunder et ganske andet Sind skjules. 3. Vælg ikke den, der smigrer Dig og logrer for Dig, blot for at faae Din Stemme, naar han forresten ringeagter Dig, og seer Dig over Hovedet, Tro ikke hans søde Ord og smukke Løfter, Han er visselig ikke Din Ven, og Du skal ikke være hans usle Redskab. 4. Lader os ikke vælge den, der ved Leiesvende eller paa andre underfundige og uværdige Maader søger at hverve Stemmer blandt de Valgberettigede! Den, der kan nedlade sig til Sligt, har ikke Fædrelandets eller Med borgernes Vel for Øie; han har andre egoistiske Planer. Lader os ikke vælge den, hvem Regjeringen og den offentlige Stemme engang har stemplet som mistænkelig eller farlig! Han fattes den vigtigste Egenskab en Stænderdeputeret bør besidde, nemlig den, at kunne indgyde sine Medborgere og Vælgere Agtelse og Tillid. Allerede hans Valg vilde volde os Skam og Bebreidelse, ei at tale om Følgerne. 6. Lader os da, kjære Medborgere, vælge en Borger eller borgerligsindet Mand, der, naar hans Medborgere vælge ham til deres Talsmand for Tronen, har deres og Fædrelandets Vel – ei egen forfængelig Ære for Gie, og som, frem for det, fortjener alle Retsindiges Agtelse og Tillid; thi dette er Grundbetingelsen for en Stænderdeputerets Virksomhed, da hans Ord og Tale uden dette lades nændset, og forsvinde uden Virkning i Stændersalen, som om de ikke vare talte. Et Par Alvorsord, om Valg af Stænderdeputerede. (Sluttet. See Avisen Nr. 9.) Hvilken Grad af Jndsigt dertil udkræves, og med hvilken priselig Omhue den udtaler sig gjennem alle vore successive Lov=Forandringer, derom vidner blandt andet Collegial-Tidenden i det sidste Par Derennier, hvor Discussionen til enhver ny Lovgivning bærer Præg af den dybeste Stats- og LovKundskab, og den meest alsidige Omhue for Samfundet, saaat selv den største Statsmand og Reformist derved ville finde sig fyldestgjort. Denne samme Kundskab i Lovgivningen, i den offentlige Oeconomie og Velfærd, i Kommunal=Forfatningen, saa at end- og disse Jnstitutioners Brøst og Mangler, tilligemed Hjelpemidlerne, kunne paapeges og angives, samt overhovedet Jndsigt i Alt hvad der kunde fremme Statens almene, som dens enkelte Corporationers Vel og Bedste, skulde, og hvis muligt var, i en endnu høiere Grad findes i og fremgaae af National Repræsentationen; thi i Fremtiden bliver det jo Stændernes Sag, at drøfte og om muligt ved sine Forslag at antyde og andrage paa Forbedringer i de Lovudkast, til Forandring, Eiendoms- og Persons Retten, eller i Onera og Skattesystemet, som Regjeringen forelægger Stændernes prøvende Mening. Ogsaa de Forslage, som en eller anden Deputeret forelægger Stænderforsamlingen, enten til Forbedring i Statsmaskinen, eller i de sociale og borgerlige Forhold, eller og hvilkensomhelst Forvaltnings Green, ville jo uden Undtagelse berøre den allerede bestaaende Lovgivning og udkræve enten en ny Lov, eller Tillæg og Forandring i den gamle. Forfatteren maatte altsaa have nogen Kundskab til de Jnstitutioner, med hvilke hans Forslag er i Berørelse. Han maatte være i Stand til, med en overbevisende Døduction at godtgjøre Lovgivningens Mangler i saavidt, og Nødvendigheden og Nytten af Projectets Ordning ved en ny Lov. Forslaget vil manglende Fald døe i sin Fødsel ved Prøve af den kyndige Kommittee, som Plenar-Forsamlingen i ethvert saadant Tilfælde udnævner, eller og vil det ikke kunne udholde Oppsitionens Skjærsild, naar det i hele Stænde=Forsamlingen angribes med den Kraft, Vid og Grundighed, hvorpaa det ikke burde mangle, og hvortil in Specie Kjøbenhavn ei heller vil forsømme at møde med behørig Væbning." Forsaavidt Regjeringens Forslag til nye Love, eller den enkelte Deputeredes i Kammeret indgivne og af Kommitteen, til yderligere Discusion, antagne Forslag i hvilkensomhelst Sag eller Materie, er i Collision med een eller flere af de i Stændeforsamlingen repræsenterede Jnteresser, maa enhver Kommune eller Valgdistrict med Rette forvente af sin valgte Talsmand, hvis han er, hvad han bør og skal være, at han i fornødent Fald vil lade sig indtegne som Taler, og ved en kraftig Opposition søge at afvende for sin Stand, eller for det hele Statssamfund, hvad Skade eller Ulempe saadanne Lovforslage eller Projecter enten i det Hele eller i enkelte Dele kunne medføre. Naar saaledes Gods-Eieren søger at udvide sine Prærogativer paa Fæsterens Regning, eller vice versa; – naar Hovedstadens Deputerede skulde incaminere Forslage til Faveur for Kjøbenhavn paa de mindre Stæders Bekostning - eller naar Landboerne skulle søge at udvide sin Stands Rettigheder paa Kjøbstædernes Regning, da bør enhver Deputeret, hvis Kommune eller Stands Rettigheder derved skeer for nær, med Fynd og Kraft tale sine Kommitteenters Sag. "Men da nu saadanne Projecter og Forslage kan angaae og vedrøre de meest beterogene Materier, medens de i større eller mindre Grad ville indgribe i, eller modvirke de øvrige Stænders Jnteresse, saa fremgaaer jo heraf, at ikkun den i vor hele indre Statsorganisme nogenlunde indviede Mand, og som tillige er routineret i Pen og Tale, vil være i Stand til nogenlunde at fuldføre sit Hverv, og fyldestgjøre sin Byes, sin Kommunes eller sin Stands Forventning og Jnteresse &c.