Berlingske Tidende, 1834-03-05
London, den 22de Februar. Jntet vidner meer og et MinisteJ Februar Maaned. – rium, som om et enkelt Menneskes, Kraftløshed, end naar det yttrer det ivrige Ønske, at foretage Et eller Andet, men siden, ved den første Modsigelse, der træder det imøde, bliver uvirksomt, Et saadant Skuespil har vort Ministerium nyeligen to Gange, i Løbet af faa Uger, givet det forundrede Europa. Først, da man ved truende Noter, krigerske Artikler i de offentlige Blade, ja selv ved Rustninger i Havnene søgte at formaae Rusland til at ophæve Alliance-Tractaten med Porten, men siden lod hele Spørgsmaalet falde, da man saae, at Keiseren af Rusland ingen Notits vilde tage af alle disse tomme Tallemaader. Saaledes gik det næsten paa samme Maade i Henseende til det Portugisiske Jnterventions-Spørgsmaal, hvor Lord Palmerston havde sat Himmel og Jord i Bevægelse, for at erholde sine Collegers og Kongens Samtykke til en positiv militair Jntervention fra Englands Side mod Don Miguel. Men ogsaa dennegang strandede han, vel ikke paa sine Venners gode Villie, der tvertimod ivrigen understyttede alle Lord Palmerstons forudgaaende Jntriquer og Forholdsregler, der sigtede til at revolutionere den Portugisiske Halvøe, men derimod paa den Betragtning, at den Engelske Regjering overhovedet ikke er i Stand at soutonere en saadan militair Jntervention for længere Tid, og selv allerede ved den første Udrustning havde Grund til at frygte den heftigste Modstand, ei allene fra den i Overhuset høist mægtige Tory Opposition, men ogsaa fra Parlamentsmedlemmet Hr. Hume og de talrige Tilhængere af hans strængt oeconomiske Finantsystem i Underhuset og i det store Publicum. Om denne sidste Punkt ville vi i Dag erklære os noget udførligere; i Almindelighed veed man maaskee ikke tilfulde at vurdere den Jndflydelse som de, i Særdeleshed af Hume forberedede, for den almindelige Menneskeforstand og især for Middelclasserne meget forføreriske Jdeer om en billig Statsbestyrelse og en billig Stats- og Handelspolitik hos den Britiske Regjering – udøve paa dette Riges Skjebne, og derved ligeledes paa Europas og hele Verdens Forhold. Man vilde i høi Grad gjøre den ufortrødne Oppositions=Skatmester (Hr. Hume) Uret, dersom man vilde frakjende ham den Fortjeneste, at han personligen – ved sine Aar ud og Aar ind gjentagne Beregninger og Undersøgelser over Udgifts=Budgettet; ved sine daglige, vel mangen Gang overdrevne, men i det Enkelte hyppigen meget velgrundede heftige Klager over Bortødslen af de offentlige Penge – efterhaanden har anlediget en Formindskelse i Udgifterne af adskillige Millioner Pd. St. Saavidt gaaer Humes Fortjeneste; men saavidt gaaer ogsaa kun hans politiske Blik og den ham naturligen tilkommende Virkekreds, og ikke videre. Han er en Mand af temmelig indskrænkede Evner og Anvendelsen af hans indskrænkede Anskuelser, der netop af denne Aarsag tillige ere yderst populære hos det store Publicum, paa de vigtigste Spørgsmaal i den Britiske Stats- og Handelspolitik, truer Englands Anseelse i Europa og alle Verdensdele, navnligen det Engelske Ministerum Jndflydelse paa Gangen i de Europæiske Anliggender, med den gjensynligste Undergang. Derpaa lægger rigtignok Hume og hans Tilhængere ingen Vægt; tvertimod hører det til deres Principier, at England maa, saalidet som mueligt, tage Deel i de Europæiske Anliggender, blot tænke paa sig selv, og afholde sig fra al Jndflydelse paa andre Regjeringer, fordi denne Jndflydelse og disse Forbindelser med andre Stater foraarsage ikkun mange Bekostninger. Dette kunde Altsammen være meget godt og skjønt, dersom England, for sig allene kunde bestaae, og ikke, for at existere, uundgaaeligen nødvendigt og næsten hver Dag i en endnu høiere Grad, trængte til en stor, en tiltagende Afsætning i Udlandet for sine Fabrikers Producter, og naar den Engelske Udenrigs handel og den Engelske Regjerings Jndflydelse paa Gangen, i de offentlige Anliggender i og udenfor Europa ikke, i et vist Omfang, vare afhængige den ene af den anden. Forat kunne skaffe sin stedse voxende Mængde af Manufactur-Producter Afsætning, for at kunne ernære sine utallige Fabrikarbeidere i Birmingham, Manchester, Leeds, Glasgow a., behøver England uophørligen nye Markeder, og dette saameget mere, da de bedste blandt dets forrige Handelskunder fra Dag til Dag kjøbe Mindre, og der, trods den uophørlige Snakken og Handelsfriehed, næsten overalt Aar for Aar lægges flere Hindinger i Vejen for Udbredelsen af Engelske Producter.