Kiøbenhavns Postrytter, 1793-10-14
Til Detailen hører, at man forelæste Breve, efter hvilke Nordarmeen var i den skrækkeligste Forfatning, og ikke i Stand til at foretage noget imod Fienden, som i alle Henseender var den overlegen. Ved Nederlagene ved Cambray og Quesnoy ere de ved Dunkirchen og Menin tilfægtede Fordele bortfaldne. Hele Regieringsformen fattes Orden og Sammenhæng. Det executive Raad tilintetgjør de af Conventet gjorte Foranstaltninger. Med den østlige Pyrenæerarmee gaaer det ikke et Haar bedre. J Vendee har den Maynziske Garnison, som man ven rede saameget af, lidt et betydeligt Nederlag imellem Clifson og Montagne. Rossignols Armee er deels adsplittet, deels vægrer den sig ved at marchere. Ved Huningen er 300 brave Grenaderers Overgang ved Pontonnerernes Forræderie blevet tilintetgjort, og hele Mandskabet opoffret. – Alle disse vigtige Facta traadde paa eengang frem af det Mørke, hvori de havde ligget skiult, og satte Conventet i den største Bestyrtelse. Man kappedes om at tale for Republikens Tarv, man vilde alle tale paa eengang. Endelig blev det igien noget roeligere. Fabred Eglantine forlangede, at Velfærdscommissionen ufortøvet skulde afgive en fuldstændig Rapport om Republikens Forfatning og dens Operationer. Billand de Varennes var vis paa, at der var opspundet Jntrigner, for at styrte Velfærdscommissionen. Barrere tog den i Forsvar. Robespierre ligesaa. Det er Republikens Fiender, raabte han, som beskylde Velfærdscommissionen, og jeg skal nærmere denoncere dem. Han talede med det samme noget om den Vagt, som en tilvoxende Republiks Regiering nødvendigen maatte have. Billand de Varennes søgte igien at oplive det nedslagne Folks Haab, skildrede de franske Armeer som meget tappre og seierrige, og forsikkrede, at det ey vilde vare længe, forend de i Triumph vilde indmarchere i London!! En dyb Taushed herskede i Logerne over dette ægte Pralerie. Robespierre tog igien Ordet, og forsvarede Velfærdscommissionen, men tilstod ogsaa dens Mangeler; hvoriblant han bebreydede een af dens nye Lemmer, de Brie, at han som Convent Commissaire havde under Beleyringen været i Valenciennes, og ikke havde lagt sine Been der. Bazire sluttede Troppen, og raabte: "Conventet bør erklære, at Velfærdscommissionen besidder dets hele Tillid. – Dette skede, da ingen nu havde noget derimod. Derefter besluttede man at inddele Revolutionstribunalet i 4 Sectioner, og at Listerne over de fornødne Bisiddere skulde endnu samme Dag forelægges Conventet. Anklagedecretet imod Brissot og hans Medskyldige skulde ogsaa uden videre Ophold foretages. – Et Forslag om at forkorte Gangen i Procedurerne, og indskrænke dem til 24 Timer i det høyeste, fandt almindeligt bifald. Paa Cambons Forslag blev decreteret, at alle Deposita, som vare i de offentlige Embedsmænds Hænder, skulde inddrages under National-Skatkammeret. Det mærkværdigste i dette virkelig despotiske Decret var, at de Deposita, som fandtes hos Notarierne, offentlige Embedsmænd, eller andre, skulde, hvad Paris angik, endnu i Morgen være indleverte i Nationalcassen, men de i Departementerne inden den 15de October afleveres til Districtscasserne. – J samme Session blev den Convent Deputerte Perrin anklaget, fordi han i en Tid af 6 Maaneder havde paa en Lærredshandel fortient 100000 Daler.