Aalborgs Stifts Adresseavis, 1821-01-01
De christne Potentater, der sielden lade nogen Leilighed gaae forbi til at ydmyge hverandre indbyrdes og beskiære hverandres Lande, have ikke villet benytte denne Anledning til, at giengive Christenheden det skiønne Grækenland. - For Barbareskerne nære vi ligeledes den gamle Ærefrygt og vi vare da ogsaa om en Hals, hvis vi lagde os ud med dem. - Hvor let var det ei for de store Søe magter Engelland og Nordamerika, der stedse holde Flaader i Middelhavet, at erobre og kolonisere det skiønne Nordafrika, og saaledes forstyrre det skiændige Sørøveri, Tyrannen paa Hayti skulde ikke see Nytaarsdag: Verden har saaledes en Abe mindre, thi Napoleons var han. Catastrophen, som fremkaldte hans Fald, er endnu i Alles friske Minde. Nu Tanken fra alt det Virvar tilbage til Gammel Danmark. - Velsignet være os vort gode Fædreland, Dets Sol dale i Fred og opstige i Fred, aldrig i Blod, Lykkelige ere vi, trods Noget af Europas Folkefærd. Trygge sidde vi under Skjoldungens Skiold, han vaager naar vi sove, arbeider naar vi hvile, han er retfærdig og frederig. Vi kiende Jntet til Sydens physiske eller moralske Vulcaner. Knyttes vi ei alle ved de fasteste Baand, til Tronen i Leire? Og har ei Kiærligheden til Dankongen ligesaamange Altere, som der er Hierter i Danmarks Rige? – Ei forværre vi vort Lod ved Klager. Klage giør Jntet bedre. Himlen forunde os en fast Villie og en kraftig Arm, da skal Danien stedse nævnes blandt Jordens lykkeligste Lande. Oversee vi Dannerkongernes Række chronologisk, finde vi, at der fra Aar 149 før Christus indtil nu, har regieret 77 Konger i Danmark. Af disse vare de 36 Hedninger. Den fulgte 27 romerskkatholske Konger af den gammelnordiske Stamme, 2 af den Oldenborgske og 12 evangelisk-lutherske Monarker af samme Æt, der er det ældste regierende Fyrstehuus i hele Europa. Den Ældste og Længstregierende af Hedningedrotterne var Skiold, der blev 98 Aar gammel og regierede 80 Aar. Den Yngste var Olaf IV, der kun blev 22 Aar gammel og regierede 11 Aar. Af den oldenborgske Stamme naaede Christian 2. den høieste Alder (77 Aar) og Christian 4 regierede længst (59 Aar; efter ham Christian 7., hvis Regiering, varede 42 Aar. Saa gid da Skjoldungen Frederik vorde saa gammel, som Skiold, Fredens Olieblad omkrandse stedse hans hvidlokkede Tinding, og naar han seent nedlægger sit milde Scepter, skal det gienlyde over hele Fædrelandet i Suk og Klage, at det har tabt sin Fader. - Vi velsigne det svundne Aar. Vel er Crediten sunken dybt, Handelen ringe, Produkterne kun lidet afsættelige og Landmanden sukker ved det fattige Udbytte, hans Sved og sure Møie giver ham; - men vort Pengevæsen nærmer sig dog sin Fasthed meer og meer, Krigens Fakkel har ei blusset inden vore Grændser og med barnlig Tillid tør vi haabe af vor Regierings vise Omhu, at der om føie Tid ei engang vil være noget Ar tilsyne meer af hine Vunder, politiske Forhold og fiendtlig Argelist sloge vort arme Fødeland. See vi tilbage paa det svundne Aars fædrelandske Literatur, da finde vi dens Udbytte meget ringe. Brochurer, og Moerskabslæsning tælle vi nok af, men faa Værker af sand Værdi. Det dramatiske Fag er rigt besat, dog finde vi blandt nogle og tyve Nummere kun saa ret gedieg ne. - Jngemann, der ogsaa skiænkede os sin Reiselyre, udgav et Bind ægte genialske Fortællinger. Som Romanskriblere optraadte Becken og Severin. Af metaphysiske Arbeider kunne vi kun anføre Aalborgenseren, Willadsens Skrift om Sielens Udødelighed, som Faa have læst og Jngen forstaaet. Af Skrifter for Ungdommen, tælle vi over tyve, hvoriblandt alt for mange Geographier. Endeel Prædikener saae Lyset, deriblandt Nogle, holdte for den mosaiske Menighed i Hovedstaden. Desuden udkom enkelte tildeels vigtige Skrifter i det theologiske, juridiske, medicinske, merkantilske, lingvistiske, historiske og landekonomiske Fag. Til Curiosa i Literaturen hører Amtsskrædermester Withs Bestræbelse for, i Hovedstaden, at reise en Lærestol for det theoretisk practiske Studium at Skræderkunsten. Docenten fandt kun lidet Gehør og hans Tale qvaltes af en Kartoffelregn fra Auditoriet. Ved samme Leilighed optraadte den bedagede Skrædermester, Dampe første og vel ogsaa sidste Gang i sit Liv som offentlig Skribent. Dog gjorde Sønnen, Dr. Dampe, hvis meste Philosophie stak i hans Titel, ilige meere Opsigt. Han udgav Ugeblade, Prosa, Taler, Tanker - peludle - og gid han intet Værre havde gjort, See vi nu hen til selve Aalborg By, da finder ogsaa den, midt i den almindelige Næringsløshed og dybe Følelse af Tidens Tryk, Anledning til at sige det svundne Aar et kiærligt Farvel. Under de giæve Mænds Ægide, dens Bestyrelse er overdraget, tager den kjækt imod, hvad Tid og Skjebne bringer. Er end Merkurius's Tempel her i ulige mindre Flor end fordum, frydes vi dog ved, inden vore Porte at see et Apollottempel reise sig, hvorfra Oplysning og Humanitæt udbreder sig i tusinde Straaler. Prisede være de Ædlinge, som først lagde Haand paa saa ædelt et Værk og nu med faderlig Omhu frede derom. - Ogsaa for Ungdommens Forædling vorder der priseligt før get, og overhovedet forsømme Stadens Fædre ingen Anledning til at fremme dens Tarv og Ære. Med trøstigt Mod kunne vi da hilse Nytaarsmorgenrøden: gid Himlen opfylde de milde Ønsker, der idag opstige fra Menneskehiertet. - Aalborg