Ribe Stifts Adresseaviser, 1806-05-16
Syvaarskrigen havde han i alt bivaanet 17 Batailler, foruden mange Attaquer og Beleiringer. Hver af disse er nøjagtig optegnet i en gammel aandelig Bog, som endnu findes i hans Bogsamling. Men hvor ofte han end havde været med i Feldten, havde han dog været saa heidig, aldrig at blive betydelig saaret. Da Syvaarskrigen var endt gik han igien tilbage i Hessisk Tieneste, og blev Commandant i Hanau. J Aaret 1766 den 16de Febr. blev han Generallieutenant i Kongel. Dansk Tieneste. Man fortæller, at Friderich den Store, der satte stor Priis paa hans Talenter, lykønskede Kongen af Danmark da han hørte at Huth tog Dansk Tieneste, og sagde om ham : "in kliener Hutb, aber ein groserKops. Den 16de Sptbr. 1771 blev han Chef for Artilleriet og Ingenieurkorpset, og fik under 9de Nybr. samme Aar Sæde i Generalitets= og Commissariats collegier som Deputeret. 1772 blev han General af Jnfanteriet, 1783 den 9de Decbr. Ridder af Elephantordenen, og i Aaret 1784. Statsminister. Hvad han har virket her, hvad han ved Siden af en Bernstorff havde bidraget til det store Fredssystem, hvis Følger vare saa lykkelige og hædrende for Danmark, det vil den tilkommende Historieskriver vise i sit fulde Lys. Hans Fortienester af vort Artillerie ere, næstefter hans Fortieneste som Statsmand, der efter deres Natur havde større Jndflydelse paa det Hele, udmærket store, Han fortiente i egentlig Forstand, at kaldes det Danske Artilleries Skaber; før hans Tid var det næsten intet, og under ham blev der til et Europa. I de sidste ti Aar havde han aldeles ikke taget Deel i Statsraadet. Han havde en temmelig stor Bogsamling der for det meste bestod af Bøger i Marhemmatiken og Krigsvidenskaben. Af Sprog forstod han Latin, Fransk, Tydsk, hvilket sidste var hans Modersmaal. Det Danske var han ikke mægtig, og alt hvad der blev ham forelæst af Danske Skrifter maatte oversættes for ham. Hans Læsning bestod, især i de sidste 5 Aar, af aandelige Skrifter, fornemmeligen Bibelen, som han lod sig forelæse. I de sidste 4 Aar, altsaa i en Alder af nogle 90 Aar, udarbeidede han endnu adskillige vigtige Forslag angaaende Ingenieur= og Krigsbygningsskonsten, som bleve sendte til Hs. K. H. Kronprindsen. Blandt hans fortrolige Venner vare især Generalerne Peyman, Gedde, Dørrien, Oberst Beck og afdøde Obersk Rosenberg. Hans Caracteer var noget oolerisk, men hans Vrede lignede en opblussende Jld, der dæmpes ligesaa hastig som den blusset op. Et venligt Ordet Smiil gjorde ham mild igien. Men aldrig bragtes han lettere i Harnisk end naar han hørte tale om Uretfærdigheder. Han skaanede ingen, uden Hensyn til Stand eller Rang, naar han havde handlet uovereensstemmende med sin Pligt. - Beskedenhed udgjorde et Hovedtræk i hans Caracteer. Uagter han havde bivaanet saa mange Feldtslag, talde han næsten aldrig derom, undtagen naar Omstændighederne eller Samtalen ledte ham derpaa. Som en Hader af al forfængelig udvortes Glimmer, især i et Øieblik, hvor al jordisk Glands ophører, forlangte han allerede for mange Aar siden at begraves saa simpelt som mueligt, som Civil, og uden Krigshoneurs. Dette hans Ønske bliver sikkert ogsaa opfyldt. Hans Levemaade var yderst simpel. Han drak neppe 2 gange om Aarer Kaffe, røgede aldrig Tobak, brugte ligesaalidet Snustobak, havde aldrig fundet nogen Fornøielse i at spille eller dandse. Hans eneste Glæde var hans Embeds pligters Opfyldelse. J Aaret 1797 giennemgik ham en svær Sygdom, som Lægerne troede vilde blive hans Død, men som han dog lykkeligviis blev helbredet for. I de sidste 4 Aar har han næsten bestandig været en til to gange syg om Aaret, sædvanlig af Brystsvaghed. Da Hs. K. H. Kronprindsen besøgte ham førend han sidst afreiste til Holsteen, forlod han ham med et rørt Hierte; Oldingens matte Aasyn sagde ham, at han neppe vilde see ham mere. Hans sidste Sygdom varede ikke længere end fra Onsdagen den 30te April til næste Tirsdag, da han om Natten Kl. 2 1/2 hensov ganske uformærkt.