Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1838-01-01
Jndhold. Oversige over Aaret 1833. Udlandet, Fædrelandet, Ofentlige Foranstaltninger, Videnskabelighed, Blandinger. Aaret 1837. Den gode Borgers Navn at bære, er Maalet, som Vi sigte til. Thaarup. Ogsaa dette Aar kan, ligesom det nærmest foregaaende, betragtes som en Overgangs= eller Udviklingsperiode, der som saadan ikke har noget meget Markeert eller Original ved sig. Man mærker, at det gjærer og arbeider i alle de sociale Forhold; men hvordan Fosteret skal blive, er uvist endnu. Noget stort Spørgsmaal er der ikke i Aarets Løb bleven afgjort, noget Vigtigt er der ikke bleven vundet for Menneskeheden; tvertimod ere mange af Aaret 183612 Gaader endnu ikke løste: hvor stærkt end de politiske Storme have raset i Spanien, er Himlen over den lille Dronnings Throne lige mørk af tunge Skyer, medens Jordbunden i et andet af Europas Lande, i Hannover, begynder at bevæge sig, som om der uventet skulde frembryde en Vulkan, og medens det nye Aar efterlader en aaben Kampplads i Amerika, hvor Canada truer med en anden Uafhængighedskrig. Sørgeligt saae det ved Aarets Begyndelse ud paa den pyrenæiske Halvøe, og, som ovenbemærket, har kun Lidet endnu forandret sig til det Bedre. Vel blev i Spanien det heltemodige Bilbao endelig undsat af Espartero, men nogen Tid efter leed Christinerne et føleligt Nederlag ved Hernani, hvor den brittiske Legion ved de spanske Generalers Jalousie sattes i Stikken og overvældedes af Carlister, ne. Lidet gavnede det kun Dronningens Sag, at Legionen indtog Jrun og at Fuentarabia capitulerede; den christiniske Hær mistede to duelige Generaler, da Jrribarren, døde af sine ved Huesca modtagne Saar, og da Evans forlod den brittiske Legion. Espartero udnævnedes nu til Generalissimus i det krittiske Øieblik, da Don Carlos have de passeret Ebroen, indtaget Segovia og truede selve Madrid; Generalens Jndtog i Hovedstaden bragte Prætendenten til atter at fjerne sig, Ministeriet Calatrava til at resignere, hvorpaa et nyt Cabinet med Espartero i Spidsen dannedes, men var dog kun af kort Varighed, og siden den Tid har intet Ministerium faaet rigtigt Fodfæste. Paa Krigsskuepladsen havde begge Partier afvexlende Held og Uheld: ved en Opstand i Pamplona mistede Dronningen en tredie tapper Hærfører i Sarsfield, Buerens blev slaaet ved Herrera, Carlisterne indtoge Andoain, hvorved atter den tappre brittiske Legion leed et betydeligt Tab, da vend te Bladet sig: Espartero vandt Slaget ved Achuelo, Orogslog Cabrera og Carondelet tvang Zariateguy til at rømme Valladolid, hvorpaa Prætendenten nødtes til at trække sig tilbage ind i Bjergegnene og til, at ende Feldttoget for iaar. Hvad den indre Statsstyrelse angaaer, have Cortes vel antaget og Dronningen besvoret den nye Forfatning; men det nye Statut kan ikke siges at have udøvet nogen synderlig velgjørende Jndflydelse paa de forvirrede Finantser og den oprørske Soldateske. Som ifjor leder Spanien endnu iaar efter en kraftfuld Mand, hvem Regjeringens Tøiler kunne betroes; med Bedrøvelse saae Man, at Espartero ikke havde Genie nok og at Frankerig og Engelland ikke havde Villie nok. - Heller ikke Portugal tør smigre sig med saa snart at opnaae en indre Fred; Finantserne ere i den usleste Tilstand, Kongen er ikke elsket og begunstiger, ligesaavelsom Dronningen, i Stilhed Aristokraternes illiberale Planer, Remeschidos Bander synes ubetvingelige og de forskjellige Ministervexlinger have ikke, ligesaalidet som Dronningens Nedkomst med en Prinds, mægtet at fremkalde en lykkeligere Tilstand. Atter iaar er der gjort et mislykket Forsøg paa en Reaction, idet Hertugerne af Terceira og Saldanha proclamerede Dom Pedros Constitution, marscherede mod Lissabon, men bleve paa Veien derhen slagne af Premierministeren Sa da Bandeifra og den tappre Das Antas og tvungne til at capitulere og derpaa at forlade Landet.