Aarhuus Stifts-Tidende, 1817-11-08
Den 18de Oct. var en festlig Høitidsdag for flere hundrede Studerende ved de tydske Universiteter. Udsendinge fra de fornemste evangeliske Høiskoler i Jena, Halle, Berlin Leipzig, Göttingen, Kiel, Erlangen, Vurtsburg, Tübingen og Heidelburg, omtrent 500 Tallet, havde forsamlet sig i Eisenach, for paa Slottet Vartburg (Luthers fordums Opholdsted, imedens han oversatte Bibelen) at feire en Bindefestfor Luther, og Tydsklands ved Leipziger Slaget tilkiempede Frihed. Paa Storhertugen af Weimars Opfordring vare de tililende Yng inge venskabeligst modtagne og indqvarterede hos Eisenachs Borgere, og vedkommende Auctoriteter havde Oc dre til at understatte dem i Alt, men at overlade Festens Anordning til dem selv Kl. 6 om Morgenen i aabnedes Høitiden ved Ringning fra Stadens Kirker. og Kl. 8 vare alle Ynglinge forsamlede paa Torvet, klædte i den tydske Eenhedsdragt med festlige Værger, ved Siden. En af Formændene oplæste lydeligen Vedtægterne for Dagens Festligholdelse, og derpaa drog hele Skaren til Luthersborgen, Haand i Haand, i høitideligt Optog, under Ledsagning af Musik. Foran varede Jenas rige Banner, forarbeidet og skienket den udvalgte Ynglingerskaare af tydske Qvinder, baaret og ledsaget af 6 Fanevogtere, en Bortfoged og 6 Borgmænd. Saaledes derg Toget til Vartburgs ærværdige, med Krandse af Egeløv prydede Riddersal, hvor den religieuse Fest aabnedes ved at afsynge den Lutherske Sang: "Vor Gud, han er saa fast en Borg. Herpaa betraadtes Talerstolen af En af de udvalgte Formænd Hr. Riemana fra Razeburg, hvis Feldtegn og Jernkors, ei mindre end hans fromt mandhaftige Udvortes og de Sandhedens og Kraftens Ord, der lød fra hans Læber retfærdiggjorde Brødrenes Beslutning, at have kaaret ham til Ordfører paa denne festlige Dag. Ved at sammenligne den nuværende Tid med Luthers Tidsalder viste Taleren: At Paven i vel var betvungen og Europas udvortes Fiende slagen. men at Maalet for aandelig og borgerlig Frihed endnu langtfra ikke var tilkiempet. Til at naae og bevare dette behøves Aarvaagenhed og Kraft og nedværdigende vilde det være for vor Tidsalder, om Efterverdenen nogensinde skulde bebreide den, at disse Goder vare tabte ved dens Frighed og Kraftløshed, Da Taleren derpaa, paa Forsamlingens Vegne, aflagde LuthersAand og de for Fædrelandets Frihed faldne Heltes Skygger et høitideligt Løfte at hævde Sandhed og Ret, lød et almindeligt Amen over hele Salen. Man rakte hinanden brederlig Haanden, Taarer blinkede i mangt et Øie og det fulde Hierte udtalet sig i den høitidelige Palme: Nu takker Alle Gud! Hermed endtes den teligituse Fest. Mellemtiden indtil Middagen tilbragtes i Borggaarden med Samtaler og Sange, og mangen ty sk Yngling knyttede her Venskabsbaandet med sin Broder fra fierne Egne. Et Stød af Trompeter forkyndte Maaltidets Anretning og Bægrene med tydsk Viin aabnede Hierterne, som fra Festens Begyndelse kun aandede een Følelse: Glæde over den Religionen og Fædrelandet tilkiempede Frihed og et brøderligt Du knyttede nu Ben til Ven i undskillelig Forening. Siden bivaanede Brøderskabet den tydske Frihedsfest, som forBrens Jndvaanere var foranstaltet i Eisenachs Hovedkirke, og Dagen efter nød en stor Deel af dem i Samling den hellige Nadvere.