Københavns Adresseavis, 1782-01-30
Paa Hans Majestæts Kongens høye Fødselsdag. Kom stem i Dag min Harpes Klang, Min yndige Veninde! Min Muse lad mig ved din Sang Min Lyst, min Glæde finde. See Dagen straaler i sin Glands, Skiønt den sin Flora savner, Og i den smukste Blomsterkrands En Vaaren nu omfavner. Men skiønt ey Rosen for os leer, Saa leer dog for os Glæde; Thi hver en Patriot vel seer, At den hos os har Sæde. Hal Christian Din Fødselsdag, Som Vinteren omfavner, Er den som Glædens Velbehage Og Glæden aldrig savner. Selv Vintern smiller i sin Snee J Glands af Demants Straaler, Som Phoebus, for ham smuk at see, Paa Mark og Engen maler. Lev længe, lev i Fryd og Lyst, Min Konge og min Herre, Dig ønsker hvert oprigtig Bryst Fornøyet steds at være. Gud lad Dit Huus i Naadens Favn, Steds vel og lyklig blive Og Evigheden skal Dit Navn Paa Marmor Tavler skrive. F. Kann. i udgaaer Ugeskriftet Patrioten Nr. 4 og 5. I et æret Minde være Hans Navn, Som var her i Livet Ædle og Velfornemme Sr. Børre Lorenzen Baner, Borger og Mesterslagter i Kjøbenhavn. Han saae først dette Lives Lys den 27de Nov. 1718. Levede et kjerligt skjønt ufrugtbart Ægteskab fra den 26 Julii 1748. med Hans efterlevende dybtsørgende Enke. Mad. Anna Peders Datter. Saae sin Flid og Stræbsomhed velsignet af Gud; Viisde sig en Fader og Velgiører imod Mange; Var oprigtig og elskelig i al sin Omgang, og blev begrædt af Hans Venner og Yndlinge, da Han forlod dem og Verden den 27 Jan. 1782, og gik hiem til Guds Folks Hvile. Fred være om Hans Grav, og Ære om Hans Minde, Den gamle Ærlighed var i Hans Siel at finde. En sand Godgiørenhed udøvede Han her Mød mange, hvoriblandt jeg en erkjendtligst er. Jeg paa den Godhed maae med Glædes Taarer tænke, Som Han, den Sallige, og Hans nu saared Enke, Har, fra min Barndom af, saa kjerlig viist mod mig. Jeg bør mit Hjertes Tak bevidne offentlig En Fader Han mig var. Hun Moder ikke mindre Saa længe jeg er til, jeg skal med Tak erindre, At jeg opdragen er af dem i Herrens Frygt, Den Grund paa hvilken Han sin Lykke havde bygt, Vist mange til Hans Grav med mig det Vidne bære, At Han for velført Liv fortjende Agt og Ære, Thi Hans Veldædighed, stemt med sand Christendom, Saa mange Trængende til Gode altid kom. Hans gode Navn blandt os til sildig Tid skal grønnes. Med alles Agtelse skal her Hans Dyd belønnes. Men Naadelønnen, Han nu i Guds Glæde faaer, For Han har været troe, al Tanke overgaaer. Nyd den, Du Salige, Nyd den hos Din Forsoner, Som med et evigt Liv Din Trofasthed nu kroner. Fred være om Din Grav, og Ære om Dit Navn, Saa længe Ærlighed har Agt i Kjøbenhavn, J. F. Tanker. ved den Agtbare og Velfornemme Borger og MesterSlagter Sr. Børre Lorenzen Boners Grav, som blev født den 27 November 1718, kom i Ægteskab med hans nu efterlevende Enke, Anna Peders Datter, den 26 Julii 1748, og døde salig i Herren den 27 Jan. 1782, af en erkiendtlig Ven, som med Sine har altid erfaret en kierlig Faders Hiertelav og velgiørende Haand hos Ham, og derfor med des smerteligere Følelse sørger over Hans Død. Ak, hvor beklager jeg, min Ven, at Du gik bort Ved Din Fraskillelse jeg føelde i mit HjerteHøyagtelse for Dig at blande sig med Smerte, Da Tanken mindedes, hvad godt Du havde gjort. Bestandig haver Du mig staaet i Faders Sted; Ja Du mod Mine Dig som kjerlig Fader viisde: Saa det ey lidet er, som vi i Dig forliisde, Der nu maae savne Dig og al Din Kierlighed. Tag min Taksigelse endogsaa i Din Grav. For det, Du levende velgiørende har været Mod mig indtil Din Død, Vær i mit Hjerte æret For hver Anviisning Du til Livets Vel mig gav. Paa Dine Reyser jeg i Landet fulgde Dig. Dit Selskab altid var fornøyeligt og kjerligt, Som Hjertet i Dit Bryst var redeligt og ærligt Mod alle Mennesker. Du hadede al Svig. Din Omgang var mig kjer, Dit Venskab dyrebart! Jeg uden Rørelse paa samme ey kan tænke, Og min Bedrøvelse nu deler med Din Enke, Som og beklager ømt, Hun misted Dig for snart. J kjerligt Ægteskab med Hende gik Du frem Ved Flid og Stræbsomhed til megen Hæld i Tiden, Og Guds Velsignelse hos Eder gik ved Siden, Og Velstand tog hos Dig og Hende roligt Hjem. Blev Eders Ægteskab skjønt uden Livets Frugt, Forældre Begge To J dog for mange bleve Saa Eders gode Navn skal Eder overleve, Som Herrens Gaver har saa vel i Tiden brugt. Jeg ønsker ved Din Grav, Gud være Hendes Trøst, Som lever efter Dig, men skal Dig atter finde J vore Hjerter Du skal have Æreminde, Jndtil vi samles skal med Dig i Herrens Høst. N. D. Grav=Skrift. Her nedlagtes Legemet af MAl. CATHARNA BENT. EN. En Datter af Premier=Lieutenant Friorition Cantsraad Brurant, Frue Carierne over Bevrarn. Fød den 16 Dec. 1769, og Død den 18 Jan. 1782. Hendes Lærere og hvo Hende kiendte bevidner det gjæd fulde Haab Hun ved Nemme, Fliid Lydighe og Arbeydsomhed, gav Hendes dybt nedbøyede Forældre. De lovede sig i Tiden stor Glæde, af denne ældste Datter for Nie Söaskende; men Herrens Veye er ikke vores Veys! Herrens Navn være lovet!