Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-03-25
J Anledning af Prof. Ottos Yttringer og Regjeringernes og de Geistliges Jver for Maadeholds sagen i Nordtydskland, og at et lignende Phænomen ikke her havde viist sig paa et Par Undtagelser nær, bemærkedes det, at naar man saae hen til at vi endnu bestandig her i Landet havde Tallotteriet, hvoraf Finantserne havde en Jndtægt af 6 Tønder Guld, og hvis Ophør man gjentagende havde erklæret Moralloven fordrede, var det ikke usandsynligt, at hos enkelte Regjeringsmænd det finantsielle Hensyn gjorde sig gjældende ved Spørgsmaalet og Ønskeligheden af Brændeviinsdrikkens Jndskrænkning, da Finantserne af Brændevinen havde en aarlig Jndtægt af over en Million Rigsdaler. Forøvrigt turde det vel være, at noget meere Fremsynethed vilde bringe selv disse blotte Finantsmænd til at ønske Brænde vinens Ophør, naar der blev drukket mindre Brændeviin formindskedes de Fattiges, Syges, Forbryderes og Gales Antal, Statens Udgifter bleve mindre til Fattig- og Sygehuse, Fængsler og Daare anstalter, og dens Jndtægter bleve større; thi Folk fik bedre Raad til at give Penge ud, og Folket kan ikke give Penge ud, uden at Finantserne tage deres Deel deraf. (Fædrel.) Vi kunne ikke lade uomtalt, at en af vore dygtigste Konstnere, Küchler, er gaaet over til den katholske Religion, og saaledes udtraadt af det nærmere og inderligere Forhold, der knyttede ham til hans Fædreland. Er det religiense Skrupler, der have drevet ham til et Skridt, vi naturligviis ikke kunne andet end beklage, – gid han da i Madonnas Skjød maa finde den Fred, han ikke mægtede at tilkæmpe sig paa den frie Tænknings stormfulde Hav, er det en konstnerisk Længsel, der drev ham ud over den snevrere Kreds, hvori hans konstneriske Virksomhed hidtil bevægede sig. - gid han da ikke for snart maa komme til at erkjende, at en sygelig Leflen med de Former, som en undergaaet Tids dybe Fylde fødte af sig til fuldt og herligt Liv, ikke kan Been. give nogen høiere Jndvielse til en ægte Berettigelse: er det af andre Grunde, gid han da aldrig maa komme til at angre, hvad han har gjort (Fædrel." Høiesteretsdom afsagt Tirsdagen den 19de Marts. Etatsraad Blechingberg imod susvenderet Sognepræst for Barløse Menighed Hr. Peter Sørensen og suspenderet Skolelærer og Kirkesanger sammesteds Christian Jochumsen, der tiltales for lovstridigt og forargeligt Forhold (Defensorer Liebenberg og Rotwitt). Ved Fyens StiftsLandemodes Dom af 1ste Decbr. 1843 ere begge de Tiltalte dømte til at have deres Embeder forbrudte og Sørensen tillige kjendt uberettiget til at bære geistlig Habit og at fungere i nogen geistlig Forretning meere. Endvidere er det Offentliges Ret til Tiltale mod Sørensen reserveret med Hensyn paa den 24de Actionspost, men Provste rettens Dom iøvrigt stadfæstet. Ved Baag Herreds Provsterets Dom af 17de Marts 1842 ere de Tiltalte dømte til at bøde til Odense Amts Fattigkasse, Sørensen 3000 Rbd. Sølv og Jochumsen, 50 Rbd. Sølv og denne Sidste endvidere til Baag og Vends Herreders Skolelærer=Hielpekasse 10 Rbd. men iøvrigt ere de begge frifundne for Actors Tiltale i denne Sag. For Sagens utilbørlige Opholer Procurator Tommerup anseet med en Mulcaf 29 Rbd. Sølv til Odense Amts Fattigkasse, - Dom. Sognepræst Hr. Peter Sørensen, samt Skolelærer og Kirkesanger Christian Jochumsen bør bøde den Første 3000 Rbd. Sølv til Fyens Stifts fattige Præsteenker og den Anden 50 Rbd. Sølv til Amtets Fattigkasse. Etatsraad Blechingberg tillægges i Salarium for Høiesteret 100 Rbd. Sølv, der, tilligemed Actionens øvrige Omkostninger, derunder Salarier til Procuratorerne C. H. Hansen og Tommerup samt S. Hansen, Storch, Møller og Demant 20 Rbd. Sølv til hver af de 2de Første og 15 Rbd. Sølv til hver af de 4 Sidste, udredes af de Tiltalte saaledes, at den Førstnævnte af dem deraf tilsvarer 2/3 Deele og den Sidstnævnte 1/2 Deel. Procurator Tommerup bør for Sagens utilbørlige Ophold bøde 20 Rbd. Sølv til Amtets Fattigkasse. (Berl. Tid.)