Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1778-07-24
Marschallen af Richelicu, som besøgte ham i denne Tilstand, raadede ham til at bruge Opium, og sendte ham 3 præparerede Doses deraf. Han havde ikkun taget gandske lidet ind deraf, da man satte Glasset bort; thi enten det var en Virkning af det indtagne Opium, eller den indvortes Brand foraarsagede det, saa laae denne Patient i heele 36 Timer derefter ligesom i en Sovesyge. Men siden kom han dog til sig selv igien, og beholdt sin Samling og sine Sandser, frie indtil hans Endeligt. - Han var i denne Tid undertiden meget urolig, undertiden ogsaa fortredelig og arrig, og den sidste Dag ønskede han endnu med megen Hidsighed, at han ikke maatte døe i de første 24 Timer. Han forsøgte at dictere 2 Breve; men han var ikke i Stand til at bringe dem til Ende. Det ene var til Hr. Trauchin. Man gav Abbeden Hr. Gauthier Efterretning om disse Voltaires Omstændigheder. Han kom ogsaa til ham om Aftenen Kl. 10 tilligemed Præsten til St. Sulpice. Disse geistlige Herrer nærmede sig sagte hen til den Syges Seng, og spurgte ham, om han ikke nu erkiendte en Guddom, Den Syge samlede derpaa alle sine Kræfter; dog ikke for at besvare deres Spørsmaal, men ikkun for gandske tydelig og med en stor Resolution at sige dem: De skulde lade ham døe i Roe; hvorpaa de ogsaa gik bort, uden at tale videre til ham. - Nogle Minuter førend han døde, følte han selv til sin Puls, og gav Tegn med Hovedet, at det var ude, hvorpaa han ogsaa døde Kl. henved 11 Slet. Saasnart han var død, talede hans Venner med Præsten til St. Sulpice om hans Begravelse; men han svarede, at han vilde dermed slet intet have at bestille, uden han fik befaling dertil af Erkebispen; og da man derpaa adresserede sig til denne Prælat, saa forbød han, at begrave denne Afdøde i christen Jord. Vennerne holdt derpaa hans Død hemmelig, og lod ham Dagen efter aabne, da man fandt Jndvoldene og Blæren angrebne af Branden, men de øvrige Deele gandske friske. Derpaa blev hans Liig balsammeret. Hr. de Vilette beholdt hans Hierte i Forvaring. De øvrige Jndvolde bleve hemmelig begravede af Graveren til St. Sulpice. Derefter iførte man det balsammerede Liig en Sloprok, gav ham en af hans sædvanlige Huer paa, satte ham i en Kareth og bandt ham fast, spendte saa Postheste for Vognen, befalede at lade ham blive i Søvn, og til den Ende at kiøre varlig med ham, og tog saa Veien til Lyvn. Hr. Abbed Mig not var reist forud, og da Karethen kom til Hellieres, (et paa Veien liggende Bernhardiner Abbedie, hvis Abbed han er, saa befalede han at Kudsken skulde holde, han vilde hilse paa sin Oncle. Han stillede sig an, som han slet ikke vidste af nogen Ting, og lamenterede meget over at finde ham død i Vognen. Han bad derpaa sine Kloster Geistlige at begrave ham, hvilket de ogsaa gjorde, og han havde et Liigfølge af henved 150 Personer. Paa denne Maade fik man ogsaa den Vanskelighed forebygget, som biskoppen, af Annecy allerede havde foranstaltet angaaende hans Begravelse i Ferney. Det blev og underhaanden afgjort, at der i de første 14 Dage derefter ikke skulde meldes noget herom i de offentlige Blade, ligesom og at intet af hans theatralske Stykker maatte blive spillet i saa lang Tid. Han havde afsendt sin Secretair efter hans Testammente; men han kom ikke tilbage førend nogle Dage efter hans Begravelse. Man veed ellers at han paa sit Slot Ferne havde ladet bygge sin Begravelse i Form af et Bad, fordi han tilforn paa dette Sted har havt sin Badstue.