Kiøbenhavns Postrytter, 1789-03-13
Stockholm, den 26 Februarii. Man har allerede sidst i forrige Aar søgt i Finland at udsprede et Skrivt, med Titelen, Fædrenelandet, som er dateret fra Skaane den 19de August 1788. Men Greve von Meyerfeldt, nu Commandeur en Chef i Finn land, har strax ladet samme confisquere og ved Skarpretteren opbrænde uden for Hovedqvarteret ved Lovisa. Desuden har Greven i denne Anledning bekiendtgjort en Publication, af hvilken Slutningen lyder saaledes: " kunne være overbeviiste om, kiæreste Medborgere og redelige Finnske Mænd, jeg aldrig vil troe om Eder, at ildesindede Fiender skulde ved deres nedrige og foragtelige Rænker kunne være i Stand til at naae deres Maal og stifte Uenighed imellem Eder, eller giøre Eder forsagte. Værer forsikkrede, at den Armee, jeg nu har den Ære at commandere, og som tilligemed mig vil stride for Eder, er villig til at gaae Fienden i Møde, hvor han endog er; ja den skal til det yderste forsvare Eders Liv, Eders Eiendomme, aldrig svige Kongen og Fædrenelandet, saalænge der er en Blodsdraabe i vore Aarer. Den Forenings- og Forsikkrings-Act, som Kongen har forelagt Rigets Stænder til Approbation, er af følgende Jndhold: For engang og for bestandig at skille Os og Vort kiære Fædreneland ved de hæftige Bevægelser, som deels ved enkelte Personers Ære, og Herskesyge, deels ved udenrigske Jntriguer, og endeligen ved Rigstændernes indbyrdes Avind og Uenighed, der saa ofte have sat Riget, dets Selvstændighed, og den almindelige Sikkerhed i Fare, og foraarsaget Usamdrægtighed ey allene mellem Undersaatterne indbyrdes, men ogsaa mellem Kongen og Folket; samt for eengang for alle at fastsætte de Grunde, paa hvilke Regieringslovene ere bygte, og for Fremtiden forekomme al Utydelighed og eensidig Tillægning; har vor allernaadigste Konge for Sig og Sine Efterkommere paa den Svenske Trone behaget at samtykke med os i følgende: 1) Vi erkiende, at vi have en Arvekonge, som har Fuldmagt til at styre, frede, frelse og forsvare Riget, giøre Pengelaan, begynde Krig, slutte Fred og Forbund med udenrigske Magter, vise Naade, skiænke Liv, Ære og Gods, efter Sit høye Godtfindende disponere over alle Rigets Embeder, som bør besættes med indfødte Svenske Mænd, samt haandhæve Rets og Retfærdigheds og Rigets andre betydelige Anliggenders Pleie, alt saaledes som Hs. Majestæt finder det tienligst. 2) Vi ansee os for frie, lydige og sikkre Undersaatter af en lovmæssig kronet Konge, som regierer os efter Sverrigs skrevne Love, saaledes som de vare før Aaret 1681. Men som vi alle ere lige frie, saa bør vi og alle nyde lige Ret under Lovens Beskyttelse. Derfor bør ogsaa Kongens høyeste Ret, for hvilken Justits=Revisions-Sagerne afgiøres, og hvori Kongen har tvende Stemmer, bestaae af Adelsmænd og af Mænd, som ikke ere Adel, i hvilken Henseende Antallet af Rigets Raad herefter kommer an paa Hs. Kongelige Majestæts eget høye Godtfindende. Hs. Majestæt vil beskytte Høye og Lave imod al Uret, og ingen skade paa Liv, Ære, Lemmer eller Gods, førend den Beskyldte er lovligen overbeviist og dømt for den behørige Domstoel, 3) Et lige frit Folk bør have lige Ret. Derfor have alle Stænder Ret til at eye og kiøbe Jordegodser i deres fælles Fædreneland, dog saaledes, at Ridderskabet og Adelen, ligesom det hidtil har været fastsat og brugeligt, beholde deres gamle Rettigheder, at eye adelige Friejordegodser med tilliggende Herligheder, samt de i Skaane, Halland og bleking saa kaldede Sognegodser. J øvrigt maae Jordegodsene ikke forandre deres gamle Natur og Jnddeeling i Frieadelige, Skatte- og Kron-Godser; men Byrden ved Skydsningen bør deles lige paa alle Godser i Riget, de adelige Friegodser med tilliggende Herligheder, Sognegodser, og forundte Boepæle derfra allene undtagne og befriede. Almuens Rettighed til Skattekiøb af Krongodserne, og disses sikkre Besiddelse, er ved en særskilt Forordning af Dags Dato blevet bestemt, da det med samme Sikkerhed, som om det var her indført. 4) Rigets høye og fornemme Embeder besættes allene med Mænd af Ridderskabet og Adelen. J øvrigt bliver Duelighed, Fortieneste, Erfarenhed, og en prøvet medborgerlig Dyd den eneste og rette Grund for Befordring til alle Rigets Embeder og Tienester, Høye og Lave, uden Hensigt til Byrd eller særskilt Stand. Men naar en Embedsmand, som ikke er af Adel, bliver ophøyet til adelig Værdighed; saa kan han ey længer beholde det Embede, han forhen som Uadlet har havt til den borgerlige Stands Sikkerhed. 5) Da den rette Frihed bestaaer i at give frit til Rigets Underholdning, hvad der findes Nødvendigt, saa har det Svenske Folk en ustridig Ret til at raadslaae, ligne, afslaae og samtykke med Kongen. 6) Paa Rigsdagene foretages af Rigets Stænder intet andet, end det Kongen proponerer paa den før 1680 sædvanlige Maade. 7) Adelens og Præstestandens Privilegier fra Aaret 1723, samt Stændernes erhvervede Rettigheder og Privilegier stadfæstes herved i alt, hvad der ikke strider imod denne Forsikkrings=Act. 8) Denne Forenings- og ForsikkringsAct skal af alle Sverrigs Konger ved deres Tiltrædelse til Regieringen undertegnes, og aldrig tillades, at nogen Proposition eller noget Forsøg giøres til mindste Forandring, Udtydning eller Rettelse i den bogstavelige Jndhold af samme. J Tilfælde, at Kongehuset skulde uddøe, skal den Konge, der bliver valgt, træde ind i alle disse Rettigheder, og forbinde sig til at lagttage samme uden mindste Forandring. 9) Regieringsformen af 21de August 1772 vedbliver usvækket i alt det, som ey ved denne Act er blevet forandret."