Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-04-09
J Hempels Avis af 4 April læses følgende: En Reisende følede nylig Lyst til, ved et øieblikkelige Ophold i Nærheden af Odense, i en Landsbye, at besøe Kirken sammesteds, saa meget mere som han forhen har hørt tale om frappante Forandringer, denne Kirke i den sildigere Tid er undergaaet. Han fulgte sin Tilbøielighed, og fandt derved Anledning til, at anstille Betragtninger, hvilke han troer, at burde underkaste offentlig Prøvelse. Der findes Extremer overalt paa denne Jord, og endogsaa Landets Kirker kunne tjene til Beviis paa denne Erfaringssandhed. At Mængden af dem ere i en forladt, endeel endog, med Hensyn til det kultiverede Menneskes Tarv og Trang, i en yderst forladt Tilstand, er Noget, som Enhver, der besidder Sands og Følelse for det Skjønne, Ædle og Aandsopløftende, let vil kunne forvisse sig om, og som Jngen kan undre sig over, der erindrer sig, at Kirkernes Jndtægter paa Landet, deres Tiender nemlig, ifølge den Jndretning, som finder Sted i vort Danmark, ere privat Mands Eiendom, og paa forskjellige Maader, mangengang ere komne i sacrilegiske Hænder. Enkelte retsindede Godseiere gjøre en roesværdig Undtagelse; deres humane Sindelag bragte dem til, at søge en Glæde i, ogsaa hvad Kirkerne angaaer, at give Gud, hvad Guds er, og deres dannede Smag lærte dem, at give Kirkerne en, for et saa helligt Sted, passende og værdig Forskjønnelse. Men naar vore Gudshuse, disse gamle ethiske Bygninger, der tildeels ogsaa vidne om vore Forfædres Kjæmpekraft, gives en forandret Skikkelse og Jndretning, maatte Man da ikke ønske, at enhver Kirkecier, der lader en Kirke forandre, stod paa det Kulturtrin, som udfordres, for i det ringeste ikke at anordne, hvad der kunde være til Anstød for en mere dannet Smag og adlere Følelse? – J Kjøbenhavn er det Jngen tilladt, at lade sin Gaard eller sit Huus male udvendig, uden forud at have indhentet Stadsconducteurens Approbation i Henseende til den Farve, han agter at give samme, og paa Landet kan Enhver, der eier en Kirke, udzire den efter eget Godtbefindende, Som en Følge heraf har den omtalte Kirke modtaget Forandringer, der synes underlige, og, efter hiin Reisendes Skjønnende, kunne ansees som en pyntelig Smagløshed, der grændser til Vanhelligelse af et helligt Sted. For imidlertid at sætte Andre istand til at dømme, tænke Man sig en gothisk Arkkirke med et marmoreret Chor, Altertavlen borttaget, og i dens Sted et stort Vindue i en modernere Smag end Kirkens øvrige Vinduer, anbragt i dens østre Gavl, og i dette Vinde ophængt hvide Netteldugsgardiner med Fryndser i Festons; Alterbordet trukket frem, - efter nyeste Mode, - og en Stoel for Præsten, hvor han kan sidde og vende Ansigtet mod Menigheden, ret saa huuslig; endvidere en Glas-Lysekrone, midt for Alteret, hængende saa lavt, at høie Folk let maae støde Hovedet imod den. Et Monument, bestaaende af en stor Steentavle i Væggen, med Jnscriptioner og Utzitinger, over en adelig Familie, hvis Descendenter endnu leve, var nedtaget; Ligene, som stode bag ved den, paa et fra Kirken aflukket Sted, vare nedsænkede paa Kirkegaarden, i en stor Grav, og bemeldte Steentavle, lagt ovenpaa den. Paa det Sted i Kirken, hvor Monumentet havde været, var nu indrettet en liden Kirkestoel, i hvorvidt denne forandring var skeet med eller uden dertil indhentet Tilladelse, var den uvidende om, der foreviiste Kirken. Det synes imidlertid, at der burde tages Hensyn saavel til den Agtelse, som Man er Forfædrene skyldig, som til den historiske Mærkværdighed, ved slige Forandringer, og at de kun under visse betingelser kunne bifaldes. Dog er det mueligt, at hiint Monument, ved at anvises Plads paa Kirkegaarden, har undgaaet at vorde marmoreret, hvilket Man maae formode kunde vorde Tilfældet, da en i antil Smag og Stiil i Granit smukt udhugget Døbefund havde havt denne Skjebne. Der kunde være endnu mere at sige om, hvad der er at see i denne Kirke, men de anførte Pleudoforskjønnelser, kunne være nok for denne Gang. At denne Kirke alligevel ikke er den eneste, der saaledes forskjønnes, slutter Anmelderen sig til, da nylig blev ham fortalt, at, for ikke længe siden i en anden af Fyens Kirke paa Landet, en gammel Altertavle er bleven borttaget, og istedetfor den et Vinduemaler over Alteret og tempor, og mores. -