Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1787-02-20
Juridisk. Decanus, Doctores og Professores facultatis inridica ved Kiøbenhavns Universitet, giøre vitterligt, at os er tilhændekommen en Begiering om at afgive vor i Lov og Ret grundede Betænkning over følgende Spørgsmaal: En Under=Dommer, for hvem en Sag af 2de stridende Parter pro og contra indstævnes til Dom, møder det: at adskillige af de 2 første og betydeligste Tingsvidner i Sagen ere af Dommeren selv, før han af Kongen blev beskikket som Dommer, førte, paa den ene "Parts Side som Fuldmægtig; Under Sagens Agering, lader Dommeren i Protocollen, erklære, at han overlod til den Part, han som Fuldmægtig havde havt Tingsvidne Føring imod, at begiere en Sætte Dommer af Øvrigheden constitueret; men denne Part tier stille, bliver ved at føre fremdeles Vidner under Dommerens Administration, og endelig tilligemed sin Contrapart indlader Sagen til Doms, som da og derefter af Dommeren optages og dømmes; thi spørges: hvad meere Dommeren i saa Fald burde og kunde giøre, og om han efter Lov eller billighed for saadan sit Forhold bør at mulcteres af Over-Dommerne, naar han forresten ei for sin Dom bli hver anseet, eller kan mulcteres: J nærværende Sag har det tildraget sig, at en Mand, der som Fuldmægtig for een af Parterne har bivaanet en under Processen forefalden Rettergangs Handling, derefter beskikkes til Dommer ved den Ret, der skal kiende i Sagen. Og her er ikke Spørgsmaal, om denne Dommer havde været forpligtet at vige sit Sæde, naar det af den anden Part var paastaaet; hvilket er uden Modsigelse; men her spørges, naar han i Protocollen har erklæret sig villig at vige sit Sæde, saafremt det blev paastaaet, om han da handler uforsvarligen i at vedblive det, naar den Jndsigelse, hvortil han udtrykkeligen har opfordret Vedkommende, ikke giøres, at hans Habilitet altsaa stiltiende erkiendes En Settedommers Forretning skal betales, og det af den, der har begiert hans Tieneste. Det kan ingen anden vedkomme at forlange samme, end den Part, der giør Jndsigelse imod Dommerens Habilitet: men naar ingen af Parterne giør saadan Jndsigelse, og følgelig heller ikke nogen af dem kan tilpligtes at begiere og lønne en Sette Dommer: Mon da ikke Dommeren udsetter sig for Tiltale for Rettens Nægtelse ved at undslaae sig fra at forrette sit Embede? Vilde nogen derimod holde for, at Dommeren havde forseet sig deri, at han under foranførte Omstændigheder ikke havde fraveget sit Sæde, maatte deraf følge: at Dommen, som af en ulovskikket Dommer afsagt, burde ansees, som uefterrettelig, og altsaa Sagen paa Dommerens Bekostning hiem vises til ny og lovligere Behandling og Paakiendelse; thi dersom Underdommeren efter Overrettens Mening i det omspurgte Tilfælde havde saaledes forseet sig, at han derfor burde ansees, maatte denne Ret ogsaa er nobili officio holde sig beføiet til at hiemvise Sagen, uagtet det ei var paastævnet, eller paastaaet. Men ligesom vi ere af den Formeening, at Dommeren i det opgivne Tilfælde ei har forseet sig, og altsaa paa ingen Maade fortiener til Straf at ansees, maa vi endvidere erklære, at naar en OverRet i en Sag af den Beskaffenhed ikke hiemviiste den, men ved den ergangne Doms endelige Paakiendelse mulcterede Under=Dommeren, kunne vi ikke andet end finde en saadan Over=Rets Dom baade in realibus og formalibus at være urigtig.