Københavns Adresseavis, 1764-11-09
Hvilket tiener meest til Flittigheds Opmuntring i et Land enten at Levnets=Midlerne ere i en maadelig, i en høy, eller i en meget lav Priis. Jntet kand saa kiendelig forbedre et Land, som god Occonomie og fornuftige Anstalter, blandt hvilke Anstalter en bestandig vis Priis paa Levnets=Midler kand henregnes Blandt Korn=Vahrene settes først Rugen, som den til Brødet tienligst og kraftigst Sæd. Skal Rugen da settes i varig Priis, maae igjen giøres Forskiel paa god Sæde Rug og Brød Rug, d. c. paa den fine, reene, hvide og vægtige Sand Rug og den tylled Nua, som voxer paa Leer Muld og skidne Marker. Det første Slags bør derfor billig settes i en høyere Priis end det andet for sin besynderlige Godheds Skyld; skal man da sette den sidste, nemlig Brød=Rugen, Tønden aarlig i en Tid af 20 Aar i en vis bestandig maadelig høy Priis, saa bør den først, nem lig den fine Sæde=Rug sættes i det mindste 1 Mk. 8 Sk., mere a Tønden aarlig. Bygen bør og have en Underskielpaa Prisen, at, naar den ringere Efter Byg, som i Almindelighed bruges til Sæd og Malt og bortsælges til Kiøbmanden, ansettes i 20 Aar i maadelig høy Priis aarlig at Tønden = = = saa bør Frammer=Bygen, som de vægtigste og beste Kierner, der giver i større Mængde Gryn og Meel, og ere ogsaa gode til Sæd og Malt, an settes aarlig 1 Mk. mere at Tønden. Himmel=Bygen, som bliver nu meere haard end tilforn, og elskes for sin Kraft og Godhed, bør ansettes dobbelt imod anden Byg naar den er reen og frie for den almindelige Byg. Er terne, hvoraf ere adskillige Slags, kand dog, om saa synes, alle anslaaes under et a Tønden = = = Havren. er almindelig 2de Slags, nemlig den store Hvide og den smaa Graae, den første er den beste til Gryn, og regnes billig iblandt Menneskens Levnets=Midler; men den sidste holdes for bedre til Bester og Qvæg og bør settes iblandt Ercaturenes Levnets=Midler, den første bør ansettes a Tønden = = = og den sidste a Tønden = = = Vikker, og Bønner, som ey saaes gemeenlig fire af, end Folk til egen Huus=Behov agter at bruge, kand dog og ansettes Priis med Erter. Boghveden og Boghvede Gryn, den første er saa om og vanskelig en Sæd, at man ey kand rose sig af den, for man har den i Laden; den vil ey lykkes og komme til god Væxt de fleste Aaringer; man faaer deraf mangen engang kun lidet over Udsæden, hvilket foraarsager, at dens Gryn ofte springer i meget høy Priis, og vel har kostet at Tønden 4 Rdlr. og derover; deres maadelig høy Priis vil saadan treffes, at Boghveden bliver sat halv i Priis mod Grynene, og det saaledes Boghvede a Tønden, = = Boghvedegryn a Tønden dobbelt. Vinter= og Vaar=Hveden bør og ansettes i en bestandig Priis. Fedevare, som giør en god Deel til Menneskens Levnetsmidler, skulle ogsaa ansættes i en bestandig aarlig Priis, saasom røget Flesk, og deraf 1) Kornflesk a Lispd. = = 2) Skovflesk, og det som er fedet med Melk og Valde ved Hollændergaarde, at Lispd. - . - Fersk Flesk, det første Slags a Lispd. . . - det sidste Slags a Lispd. Røget Mad af Qvæg a Lispd. . . . Fersk Mad af Qvæg a Lispd. - . af Faar a Lispd. . Giæs, en fedet og dunet, at Lispd. = = Slige Creature maa fornøden ogsaa tages i Betragtning, i Henseende til en vis Priis, ellers ville Folk nok finde paa at spille en Forkering, og skiule deres Korn og Afgrøde til Trang for Landet i fede Creature, naar de saae, at ingen fast Priis var sat paa den; men at de kunde udbringe dem høyt, og faae dem vel betalt, og paa den Maade bringe deres Kornvare der under, hemmelig i høyere Priis end sat var, dem til Brød og Sædekorn Trængende til største Fornærmelse. Smør er der ogsaa stor Forskiel paa; det beste Aure= og Hollænder=Smør vil sættes a Pundet = og det ringere og magere Bonde=Smør, som er reenlig behandlet, og ansees for gode Kiøbmandsvare, a Pundet, . - Ost, gode fede Hollænder=Ost, a Pundet = = Bønder=Ost, at Pundet = = = Hønse Æg, at Ol. . . En saadan bestandig maadelig Priis kunde beste rammes ved at sammenligne 10 til 20 Aars Capitelstaxt over alle Stifter, i sær paa Korn- og Fedevare sammes Summer, og deraf udtagen den halve Part, og paa denne halve Part tillegges, saa meget man i Betragtning af vore Nabolande eragter sikkerst til attraaende maadelig høy Priis endelig at naae; men fornemmelig at see paa Balancen paa Vegtskaalen, at den ikke veier for meget, enten til den ene eller anden Side, hvilket kand snarere skade end gavne. J samme Aaringer kunde og Kiøbstedmandens Vare og Kram sættes i en bestandig og convenabel Priis. som kunde være en Regel ved alle Afregninger eller OmSlags-Termin, saa at den ene Stand ey skulle kunde trykke den anden. Følgerne af saadan bestandig Priis ville blive, at enhver reent udsolgte sit Korn, som han Aar efter andet havde at slippe; thi hvorfor skulle han gjemme derpaa, han kand jo ikke gjemme det til dyrere Tid, Landene skulle desuden være forsynede med Magaziner, om Misvext=Aaringer i Rad skulle indfalde; men Kongen igien skulle have fine udlagde Penge, og være skadesløs. (Mere følger.)