Norske Intelligenssedler, 1799-02-27
det er allerede for et Par Aar siden i disse Blade bekiendtgjort, og under 23de i f. M., igientaget at det Norske Jægercorps behøver en Skiveskydningsplads nær ved Byen, af 320 Alans Længde, 200 Alens Brede, ikke beliggende ved den almindelige Landevei, og saaledes situeret, at Skuddene ei kan gjöre Skade, samt at Skydeliniens Direction om Eftermiddagen ikke kommer imod Solen, Men da disse Bekiendtgjörelser, have været frugteslöse, saa igientages samme end videre herved, om nogen nu maatte være findet, at overlade saadan Plads for aarlig Leje, som da skrivtlig kunde melde sig i det Norske Generalitets- og Commissariats-Collegio og opgive Betingelserne. Næst den almægtige Guds Hielp, er jeg forbunden til herved offentlig at aflægge min yd NB. mygste Taksigelse til Hr. Buckholtz, som den der uden nogen Betaling, blot af Menneskekierlighed, paatog sig ei allene at umage sig saa langt af Veien, men endog at ordinere de Midler som hindrede Sygdommens Tiltagelse; mine Slægtninger ogsaa, som saa ædelmodig udsendte til mig Brendeveed, Penge til at bestride Udgifter med, samt Mad til Overflødighed; ja endog blot Fremmede og Uvedkommende sendte mig ikke allene Mad, men Penge og; Fremmede siger jeg, ja den der ikke er indfød her opspurgte mig, for ei allene at see til mig, men tillige at yde det han havde tiltænkt mig; saadant ædelmodigt Venskab havde jeg ej ventet af saa kort et Bekiendtskab, da jeg og mine ynkelig maattet bleven omkomne af Kulde og anden Elendighed. Jeg kan ikke belønne, men Almagten lyksaliggiøre alle deres Handlinger og give Dem alt hvad Deres Hierte attraaer. Herren Carl Friderich Gebelein. bønhøre mine Bønner, ønsker uafladelig ydmygeste Jeg erfarer at min Naboe Niels Franzen paa Kaarsegaarden i Intelligenz-Sedlen No. 7. offentlig har bekiendtgjort det skammelige og for mig ærekrænkende Udsagn: At jeg har lovet at udsende alle Ulykker over ham og hans Huus, hvilket og ei allene skal være blevet ved det blotte Udsagn, men endog efter hans Sigende, siden den Tiid, gaaet i Opfyldelse. For at det ærede Publicum ikke skulle troe at mine Handlinger ere saa usle, finder jeg fornødent af lade bekiendtgiøre: at jeg har ladet Niels Franzen indkalde til Forligelses-Commissionen, og om en for mig passende Afgiørelse ikke skulde finde Sted, agter jeg nærmere at søge ham ved Retterne, om hvis Udfald det ærede Publicum siden skal blive underrettet. Qvæstad den 25de Februarii 1799. Lars Qvæstad. Min Bekiendtgiørelse om Emmich Lorenz Elsters Afskedigelse, havde den Hensigt, at enhver kunne deraf dømme hvorvidt de udspredte Rygter vare grundede; han nøder mig nu til endvidere at bekiendtgiøre, at han, i Følge de i Generaltoldkammerets Skrivelse af 12te Januarii d. A. nævnte Facta er afskediget for upligtmæssig, egenraadig, forsømmelig, uanstændig og overhøre Opførsel, ved og efter den ved Skipper Brixes Fartøy befundne Urigtighed. At Elster optegnede alt hvad der lossedes, synes at være simpel Pligt, at han faae der va mere end paa Toldsedlen var anført, siden det hele Qvantum Kornbrændeviin alt var udlosset, og mere af dette Slags faaes endnu i Fartøyet, er ej heller noget Under; men, at han edlig tør for klare hvad der var igien, som han ej har specielt efterseet, og uagtet der, efter Lodsedlen, endda skulle være endeel Foustage og Sækkegods, samt andre Vare, det forekommer noget letsindigt. Assistance manglede ham ej, saavidt den ansaaes nøvendig og anordningsmæssig, at feye ham i sin ugrundede Paastand, at bemægtige sig Vare til Confiscation, der vare undergivne Toldopsynes, og ikke kunde sees at være Contrabande, tillader Anordningerne ei. Han havde ikke, som han anfører, Vagt ved dette Fartøy i 2de Nætter, men allene een Nat, efter sin Vagttour, og havde da med sig den Underbetient han selv forlangte, i Steden for en anden, hvis Tour det var, men som havde Forfald; han begierte intet videre og klagede ej heller over Ulempe den Nat. Dagen derpaa stod han, som Anmelder af Urigtigheden, ved dette Fartøy tilligemed en anden Underbetient, og om Aftenen afløstes disse af 2de andre Underbetiente, der skulle have Nattevagt ved dette, desuden med Kongl. Laase og Segl forsynede Fartøy, og indtil denne Afløsning skeete, sparede hverken de eller den der stod med ham noget til Overfald paa hans Person. Da han var afløst og ville gaa hiem, skal, efter hans Sigende, nogle ukiente Folk have villet støde ham af Bryggerne i Elven, han sprang da fra dem af Bryggen, mod Gaden, ved et Vandstæd, og undløb. Underbetienten Schulstad som derefter fulgte ham hiem har udsagt, at han ingen voldsom Forøvelse kunde see paa Elster, men denne var paa Gaden nær ved at besvime af Skræk og Angst, og torde siden ey blive her af Frygt for at miste sit Liv. Elsters støiende Opførsel paa Fartøyet samlede en Mængde Folk derved, hans uvittige og urigtige Paastande opbragte uden Tvivl disse mod ham, der maaskee har paaført ham den Skræk og Angst han er kommen i. Hvorfor nogen skulle byde ham Penge, endog efter at der var optaget Forhør om Tildragelsen, paa Fartøyet, og efter at samme var efterseet, er vanskeligt at begribe, men er ey heller beviis videre, end med Elsters eget Udsigende. At han ikke var tilstæde ved de her holdte Undersøgelser i denne Affaire, er hans egen Skyld, da han deels holdt sig inde, under Paaskud af Sygdom, som Skrækken havde foraarsaget, deels forblev i Christiania, med Tilladelse, fordi han frygtede for at komme her. Naar et Collegium fløtter en Betient fra et til andet Sted, med mindre Jndkomme og med et Udtryk til hans Foresatte: at de maa have nøye Agt med hans Reedelighed, som skeete med Elster for nogle Aar siden, da han blev forsat fra Christiania til Frederichshald, hvor han ey fandt Lyst at blive; Naar han afskediges for saadanne Opførseler, som foran er nævnt, og det uagtet han var første Anmelder af Urigtigheder, hvorfor han og nyder sin Andeel af de faldne Bøder; Naar han tør tillade sig, som med 2de Vidner er beviist, at love 2de af Skipper Brixes Folk, som kiendte ham fra hans Tienestetid i Christiania, at de intet skulle tabe af det dem tilhørte, iblandt det uangivne, saa synes der rigtig nok at behøves en stor Portion Selvroes, hvis samme skal opver herimod. Hvad mit Hiertes Følelser og min Tænkemaade angaaer, da er samme kiendt af mange Retskafne fra en saadan Side, at jeg ikke bekymrer mig om, hvad end Elster troer, og agter jeg en heller at indlade mig videre med ham om denne Affaire, med mindre han skulle nøde mig til at søge sig ved Retten. Strømsøe den 21de Februarii 1799. Dajon.