Berlingske Tidende, 1832-02-11
Paris, den 31te Januar. Don Pedro har udstædt et vidtløftigt Manifeste, hvori Don Miguel erklæres for en Usurpator og Donna Marias Ret til Portugals Throne for Bevæggrunden til Expeditionen imod satte Land. Manifestet, der bebuder et Amnestiedeeret, endeer med følgende Ord: "Jeg tilsiger den Deel af Armeen, som nu i sin Bedaarelse tjener Usurpationen til Stytte, at den hos mig skal finde en gunstig Modtagelse, dersom den forsager Tytanniets Forsvar og frivilligen forener sig med Befrielseshæren, som skal give Lovens Opretholdelse Kraft og være den sikkreste Stytte for den constitutionelle Throne og for Medborgeres Velfærd. Jeg lover Landeværnstropperne, som ingen Deel tage i Usurpationens Forsvar, at de ikke skulle fortrædiges, men ufortøvet faae deres Afsked, for at kunne vende tilbage til deres Familier, der saa længe have maattet savne dem. - Jeg tvivler ikke om, at denne oprigtige Tilkjendegivelse af min Villie maa røre de agtværdige Portugisers Hjerter, der elske deres Fæderneland. De kunne ikke tøve med at slutte sig til deres loyale og tappre Landsmænd, der ledsage mig i Udførselen af dette heeltemodige Forrehavende, for at fremvirke Restaurationen af min ophøiede Datters, den Allertroeste Dronnings, constitutionelle Throne. Jeg erklærer, at det ingenlunde er min Agt, at oplue en vederstyggelig Borgerkrig i Portugal, men at gjenoprette Fred og Forsonning, i det jeg planter dets Monarchindes Kongelige Banner paa en Maade, som den evige Retfærdigheds Lov fordre, og alle Jordens civiliserede Nationer ønske. Giver ombord paa Fregatten Rainha de Portugal, den 2den Febr. 12. Don Pedro, Hertug af Braganza. Ei allet mellem Deputeretkammeret og Ministeriet spores er vis Kulde, men, hvad der kan være af alvorligere Følger, imelom Ministeriet og de offentlige Blade er det voldsomste Fjendstab udbrudt. De periodiske Blade ere - hvilket jo ofte nok en sagt - Juliirevolutionens egentlige Stiftere, og aldrig har man forfulgt dem med saa stor Strænghed, som netop siden denne Revolution. Visselig havde Trykkefrihedens frække Misbrug Frankriges periodiske Blade naaet den høieste Grad; den er uomtvivleligen en bydende Nødvendighed, at tæmme den ved legislative Forholdsregler. Men alle disse Drillerier, alle disse Forfølgelser imod Redacteurerne, have ingen anden Virkning havt ud at de forbittre Gemytterne og forberede lovmæssig Ordens Omstyrtelse. Pressen har stedse yttret en uberegnelig vældig Jndflydelse i Frankrige, og man bedømmer den offentlige Me ling meget vrangt, dersom man troer, at den lader sig kun paa slig Maade. Protestationen i det heftige Blad National, af 24de Januar, røber tydeligen, at Partieaanden forbereder de Catastropper. Hr. Odillon=Barrot har sagt sig los fra det fulminerende Blad National, og nærmet sig til det moderatere Le Temps. som underflytter ham, for at bringe ham ind i Ministeriet. En paafaldende Andmalie i Henseende til Trykkefrihedslovens Anvendelse fandt nyelig Sted ved Assiseretten i Paris. Redacteuren af Bladet Tribune, der var anklaget for et Angreb paa de Rettigheder, som Nationen har inddrømmet Kongen, blev frikjendt; derimod blev Redacteuren af Courrier de l Europe, som i sit Blad havde optaget den selvsamme Artikel af Tribune, fra Ord til andet, og uden Bemærkninger, siden anklaget netop for dette Stykke, og dømt til sex Maaneders Arrest= og 30 Fr. i Bøder.