JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-01
Ogsaa ville de enkelte velhavende Kjøbmænd i Provindserne, ved at Adgangen til Danmark for fremmede Handlende vanskeliggjøres, finde Leilighed til at berige sig paa deres mindre formuen 14de Collegaers Bekostning; thi de af disse, hvis Stilling forbød dem at vinde Forbindelser paa Udlandet, maatte da tye til hans Varelager, og derved tabe de Fordeele, som det langt billigere Jndkjøb hos Udlændingen giver. Det forekommer os fra den anden Side, ei heller anbefaleligt, at gjøre Provindserne mindre tilgængelige for Reisende, thi jo mere Færsel og Vandel, jo mere Liv og Erhverv. Vel flere Hundrede ere de vel, som paa Handelens Vegne mel Allem Aar og Dag besøge vore Handelspladse, og hvorved saavel Gjæstgiverierne, som Vognmændens have en betydelig Jndtægt. At de i offentlige Blade ere behandlede med Spot, sømmer sig heller ikke for os gjæstfrie Danske, ei heller forskylde de det, Athi næsten alle de omhandlende Reisende ere Mennesker af saadan Dannelse og Kundskab i deres Fag, at vore Kjøbmænd neppe forsaavidt kunne hæve sig lover dem. Nei, den Handlende maa søge et af de væsentligste Tryk hos sig selv, da han, Provindsens Kjøbmand (af Mangel paa Realskoler), er blottet for de for hans Stilling nødvendige Kundskaber. Drengen gaaer fra Borgerskolen til Boutiken, og i alt hvad han lærer mellem Skufferne, paa Loftet eller i Kjælderen, bestaaer de Kundskaber, med hvilke han derpaa - ofte i en meget ung Alder - optræder som Kjøbmand.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-01
J Altonaer Mercur af 11te f. M. læses følgende Beretning: "Som man erfarer har der i Sognet Drelsdorf, i Landskabet Bredsted i Hertugdømmet Slesvig, allerede i to Aar existeret en Arbeidsanstalt, i hvilken de arbeidsførlige Fattige finde en hensigtsmæssig Beskjæftigelse, og som roses meget, saavel i Henseende til Organisationen som til Bestykrelsen. Til Locale benyttes et Bondehuus, og det synes overhovedet, at den hele Anstalt, hvis Stifter, og styrende Aand Pastor Bruhn nævnes, er bragt i Stand og vedligeholdes uden store Bekostninger, ligesom og uden megen Larm, meest ved Vækkelsen af moralske Kræfter og Benyttelsen af forhaandenværende Midler. Som en veldædig Følge af denne Anstalt anføres navnlig, at siden dens Oprettelse, Fattig Byrden ikke ubetydelig har aftaget. Gid dette Exempel og mangt et enkelt af lignende Art, fjernte og nær maatte finde Efterlignelse, og at isærdeleshed den Aand, af hvilken det er fremgaaet, maatte virkeansporende. Thi man kan ikke ofte nok gjentage det: det Onde, vi under den tiltagende Fattigdom haves at bekæmpe, er, efter sit indre Væsen, et moralsk, af hvilket det hele Samfund laborerer. Det kan derfor ogsaa kun bekæmpes ved Opbydelsen af de moralske Kræfter i Samfundet, og det beroer derved mere paa Mennesket og dets Villie, som rigtignok maa begynde hos sig selv, end paa ængstelig Tilveiebringelse af ydre Midler. Hvor den rette Villie findes, vil det heller ikke mangle paa Midler, ja med hvert Skridt fremad ville Midlerne voxe med Kræfterne." - Om et ligeledes til Fattigforsørgelse sigtende, beskedent Forsøg, som i Kellinghusen er kommet til Modenhed paa Kongens Fødselsdag, meddeler Jtzehoer Wochenblatt Beretning. Der har nemlig dannet sig en Forening af frivillige Fattigvenner, 1 til det Øiemeed: at afværge Betleriet af Børn vedat tilbyde disse et Aequivalent derfor. Siden den 5te December f. A. modtage allerede 30 til 40 Børn, mod et Beviis fra deres Lærere, der bevidne, at den afbrudt have besøgt Skolen hele Ugen, hvert et Brød hver Løverdag. De dertil fornødne Fondssammenbringes ved Salg og Udstilling af Lodder, hvilket første Gang allerede har indbragt 262 Sk., Cour. Trækningen selv fandt Sted paa Kongens Fødselsdag og Gevinsterne bestode i Haandarbeider, og andre nyttige Ting. Bestyrelsen af det Hele havde tre unge Damer overtaget, i Forening med en Regnskabsfører og en Secretair.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-01
Kieler Correspil. meddeler følgende Skrivelse fra det vestlige Holsten, dateret 7de Februar. "Saa almindeligt i vor Egn de mindre Grundbesiddere og Middelstanden i Stæderne interessere sig for Anlæggelsen af den saakaldte slesvig holstenske Chaussee, saa lidet kan man sige det om de store Godsbesiddere i det vestlige Holsteen, af hvilke nogle slet ingen Actier have taget, og Fleertallet i Forhold kuns meget faa. Heri synes ogsaa tildeels at ligge Grunden til, at Beløbet af den hidtilværende Actietegning heller ikke i Holsten har svaret til den Forventning den første Jver maatte vække. Dersom det rige, Flensborg ikke endnu ved talrige Actier kommer den gode Sag til Hjælp, torde der være saare liden Udsigt til, at Projectet kommer istand under dets nærhværende Form, som Privatforetagende. Det lader til, at man strax fra Begyndelsen af har gjort et altfor stort Udkast. Efter vort Skjønnende burde man for det Første have indskrænket Projectet til den Deel af Landeveien, mellem Altona og Kolding, som en siden mest befærslede, f. Ex. fra Jtzeho til Elmshorn, og siden, efterat man virkelig havde bragt samme i Stand, Tid efter anden udvidet Foretagendet til beg lige Sider. Havde f. Ex. de to nævnte Byer, med 3de tilgrændsende Districter, blot concentreret deres Kræfter paa deres egen Communicationsvei, havde de vel med egne Midler kunnet chanssere disse tre Miil, og deres Exempel vilde have virket videre.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-01
Projectets nuværende Form er endnu meget for stor for vor Almeenaand, og Bestyrelsen af dette Foretagende endnu meget for vanskelig for vor politiske Forstand. Skal der overhovedet komme Roget ud at Sagen, maa man endnu foreløbig indskrænke sig til enkelte Partier af Veien, og anlægge Chaussee der, hvor man føler Trangen dertil meest presserende, uden at lade det Enkeltes være afhængig af det Heles Udførelse.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-01
Det er besynderligt, at man under den ivrige Discussion og Realskolers Værd, Nødvendighed og bedste Indretning, ikke blot har undladt at berøre Hr. Prof. Mariboes Jnstitut, men, som man, af den Loftere anførste Paastand, at vi ganske savne Realskoler, maa formode, endogsaa reent har glemt det. Vi tillade os derfor at henvende Opmærksomheden paa denne Skole for Livet; thi den fortjener at kjendes af Enhver, som med Varme antager sig Underviisningsvæsenet, dette Grundlag for alt Borgerheld, ligesom ogsaa enhver, der vil anlægge, forbedre eller bestyre en Realskole, i dette Jnstitut vil kunne samle mange gavnlige Jdeer og Erfaringer. Methoden, som deri følges, er aldeles ikke bygget paa kunstige Opfindelser, men hentet fra Naturen. Eleven veiledes til at opfatte det Lærte klart i alle dets Deele og Forhold, hvorved han sættes istand til at anvenside det ham Bekjendte for at lære at kjende og fatte det ham ubekjendte og gjengive det saavel mundtlig som skriftlig. Alle de for en practisk dygtig og dannet Mand i Almindelighed nødvendige Videnskaber, blæres i Jnstitutet efter denne Methode, som meddeler Eleven en Eftertænksomhed og Grundighed, hvorved det bliver ham meget let, ogsaa senere at lære sig selv de Videnskaber, som han i Særdeleshed ønsker at erhverve sig, ligesom han ogsaa derved modtager en god Forberedelse, hvis han vil opoffre sig til egentlig Studering, som han med saamegen mere Jver kan hengive sig til, da han i Jnstitutet grundigen har lært Alt, undtagen de døde Sprog. Den nu saa særdeles nødvendige Underviisning i de levende Sprog, der i Almindelighed savner Grundighed i Skolerne, er især fortrinlig i dette Jnstitut, hvis Elever allerede tidlig lære at tale og skrive Fransk, Tysk og Engelsk med megen Færdighed. Ogsaa har dette Jnstitut, hvorfra der dimitteres til den polytechniske Læreanstalt og den kgl. militaire Høiskole, den store Fordeel, at det tillige omfatter Elementairunderviisningen, hvilken Forstanderen endogsaa gjerne ønsker, at de Elever, som siden skulle nyde den høiere Underviisning, modtage i Jnstitutet efter den der antagne Methode. Enhver, som tager denne Underviisningsanstalt i Øiesyn, vil med Glæde bemærke den Livlighed, Opmærksomhed og Lydighed, som hersker iblandt Eleverne, der dog aldrig underkastes nogen Legemsstraf, men alene straffes og belønnes ved Jndvirkningen paa Æresfølelsen og den øieblikkelige Erkjendelse af deres Flid. - Da Jnteressen for Realskoler nu er saa almindelig vakt og der overalt yttrer, sig Trang til deres Oprettelse, vil det være os meget kjært om Redacteurerne af Provindsialbladen, ville optage denne Artikel, for at gjøre dem, der udenfor Kjøbenhavn ville oprette saadanne Skoler, opmærksomme paa denne, som maaskee kunde blive en Normalskole. Dens Forstander vil sikkert med Glæde meddele dem enhver Oplysning og de af ham gjorte Erfaringer, som kunne være dem til Gavn. (Dagen.)¬
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-01
J et senere Nummer af Dagen læses Følgende. J Dagen af 26de Febr. findes en Artikel om den Realskole, som bestyres af mig. Hvor behageligte det end maa være mig, at see denne Skole omtale med saa megen Roes, og mine egne Bestræbelser, for at bringe den saa nær dens Formaal som muligt, saa varmt erkjendte, maa jeg dog tilstaae, at disse endnu ikke ganske have frembragt alle de Resultater, som Forfatteren af den anførte Artikel synes at antage. Jeg beder derfor alle Venner af min Skole, og Særdeleshed Forfatteren, ikke at ville miskjende den Følelse, der har fremkaldt nærværende Erklæring. Carl Mariboe.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-01
Hr. Kammerr. Dalgas har i Aarh. Avis henledden offentlige Opmærksomhed paa, at Gaardmand Nis Hans Schmidt, Eier af Gaarden Kransbjerg Hadersleb Amt, 1 Miil S. V. for Colding, har for nogle Aar siden anlagt en stor Frugthave paa circa 400 Frugttræer, som han selv har opelsket af Kjærner, og forædlet, og som bestaaer af de bedste Sorter Æble= og Pæretræer, tilligemed en Deel Valnødetræer, Mange af disse Træer bære allerede skjønne Frugter. Hele Anlægget, ligesom Gaarden, ere omgivne med flere Rader vilde Træer til Læ, især Popler. Desforuden har N. H. Schmidt en meget betydelig Planteskole, i hvilken han opelsker ypperlige Frugttræer, Valnødder, ægte Kastanier, vilde Kastanier, og mangfoldige andre Træ- og Busksorter. Denne Mands Lyst for Træcultur gaaer saa vidt, at han afvigte Foraar alene lagde 3000 Valnødder, som han havde ladet komme fra Hamborg. Ogsaa Sukskerahorntræet agter han at opelske, saasnart det bli over ham muligt at faae Frø deraf, hvilket dog hidtil, uagtet mange givne Løfter, ikke er lykkedes ham, og uagtet han saaledes anvender megen Tid paa sin Planteskole, forsømmer han dog ingenlunde sin betydelige Avling paa circa 200 Tdr. Land, af hvilken han, om Kammerraaden mindes ret, aarlig svarer 300 Rbd. slesv. holst. Courant i Skatter og Afgifter. Tvertimod, baade brakker og meergler han flittig, dyrker Raps, Hvede, Hør, Kløver og Thymottegræs, Alt i det Store, og stræber at forbedre og forøge sine Avlsredskaber. Denne dygtige Mand er villig til at modtage unge Mennesker til Underviisning i Frugttræculturen.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-01
J nærværende, for Hestevæsenet i saa høi Grad interlesserede Tid turde det ikke være upassende, at fornye Erindringen om et Hestevæddeløb, som i Christian den 15tes Tid fandt Sted mellem den daværende Overstaldmester, Baron v. Haxthausen og den engelske Gesandt Molesworth. Det gjaldt 1000 holl. Ducater, og gik ud paa, med en dansk Hest, i 3 Qvarteer, at tilbagelægge Veien fra Kjøbenhavns Nørreport til Frederisborg Slot somtrent 4 1/2 Miil). Gesandten valgte selv Hesten blandt 5 Andre, som til hørte Baronen. Den blev øvet et Par Uger iforveien. Til at ride den valgtes en af Baronens Folk; Pengene deponeredes hos Grev Gyldenløve. Der var truffen saadan Foranstaltning, at Veien, paa Væddeløbsdagen, var aldeles fri og uhindret; samtlige Ledde og Bomme vare aabne overalt; to af de ovennævnte Herrers Tjenere placeredes, den ene ved Kbhs. Nørreport, den anden ved Frederiksborg Slotsport, begge med Uhre i Hænderne, forfærdigede af en og sam mme eedsvorne Uhrmager. Resultatet af Væddeløbet blev, at Baron Haxthausen vandt. Ved i 42 Minuter at udføre det næsten utrolige Ridt, naaede hans Staldkarl nemlig Maalet, endog 3 Minuter for den fastsatte Tid, hvorfor gaves ham 100 Ducater i Douceur og Løfte om en Plads i det kongl. Livree. He steen, som var liden og tigerhaaret, skiøn af Bygning, styrtede imidlertid, for man kunde faae den ind i Stalden, og blev siden udstoppet og afleveret til Kunstkammeret. Her saae man den længe hængende i en Ring under Loftet, indtil den atter bragtes til Frehveriksborg Slot, hvor den nu findes hensat paa en af Gangene i 3die Etage tilligemed Kong Frodes Hjort.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-02
Frankrig.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-02
Efterretningerne fra Paris gaae til 21de Februar, men melde dog endnu intet Definitivt om et nyt Ministeriums Udnævnelse. Vel have adskillige af Journalerne Lister overde Medlemmer, hvoraf det skal komme til at bestaae. Paa nogle faa Navne nær, stemme disse Fortegnelser med den, vi sidst meddeelte, som var optaget efter Journal des Debats. For at undgaae Gjenkaldelser, opsætte vi at berørdenne Gienstand videre, indtil de officielle Meddelelser derom gjøre Ende paa enhver Tvivl. Med Hensyn til Kongemorderne er al Tvivl hævet. Fischi, Maren og Pepin henrettedes nemlig om Morgenen den 19de. Om Aftenen den 18de var Skafottet reist bag Barrieren St. Jacques i Nærheden af Boulevarden. Henimod Dagens Frembrud bleve alle tilstødende Gader besatte med stærke militaire Detaschements. Disse Forberedelser underrettede da noksom Publicum om, hvad der forestod, og man anslaaer Antallet af Tilskuere til 50,000. Natten var tilbragt med at berede de dømte til den dem forestaaende Overgang. Kongen havde eftergivet Fieschi den Skjærpelse, i Straffen, som var foreskreven med Hensyn til hans Paaklædning. Dog satte man ham en sort Hue paa Hovedet, og han maatte, ligesom Morey og Pepin, finde sig i, at Hænderne bandtes ham paa Ryggen. Kl. 8 naaede de 3 ske Vogne, i hvilke Misdæderne befandt sig, Retterstedet. Og saa der gientog Fieschi sine sædvanlige Tirader om de store Tjenester, han ved sit Attentat havde gjort Staten inddirecten og directe ved Sanddruheden i sine Erklæringer. Pepin henrettedes først og hans sidste Ord, som han med en frygtelig tordnende Røst, endnu i det afgiørende Øieblik udraabte i til Folket: "Jeg er uskyldig, jeg døer som et Offerl for Rænker og Jntriguer, have givet Journalerne en forønsket Leilighed til at gjentage deres Yndlingsthema om 11, at Retten er gaaet ham og hans Staldbroder Moren for nær Denne Sidste maatte bæres op paa Skafottet, ligesom man havde maattet slæbe ham ind i Retssalen under Processens, Gang. Han leed meget af Gigt og beklagede sig over, at Folk muligen kunde tage hans krampagtige Bevægelser, som at Smerter, foranledigede, for Kiendetegn paa Dødsangest. Han yttrede i den Anledning, at en toaarig Fængselstraf vilde have været haardere for ham end Døden. Skal jeg, ty sagde han, trods min Uskyldighed dog straffes, saa bydeniljeg Døden et glad Velkommen!" Han forsmaaede at tale og til Folket. Fieschi lod sig ledsage op paa Skafottet af Ad røbe Grivel og kyssede Crucifixet med de Ord: "Jeg har afsagt Sandheden, jeg beder Gud og Mennesker, men især Gud, om Tilgivelse, og haaber, at mit Endeligt vil være et advarende Exempel!" Hele Henrettelses=Scenen ledsagedes af dyb Stilhed, hvilken endnu herskede i den store Menneskevrimmel, da den skiltes ad, noget, der vistnok fortjener at bemærkes om en saadan Forsamling af Franskmænd. Endnu vedbliver man at opkaste Tvivl, om Fieschis Anklage virkelig har været fuldkommen grundet og om Morey og Pepin have deelt hans Brøde med ham i den Grad, som hans beskyldninger mod dem skulde betegne. Mere herom i næste Blad.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-02
England.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-02
Petersborg. Søndagen den 14de Febr. begyndte Fastelavnslystighederne men denne første for Glæde og Munterhed bestemte Dag bleen Sorgens=Dag for Mange. Det Lehmannske store Trætheater afbrændte nemlig midt under en Forestilling. De i Pan tommen spillende Personer, som opholdt sig i et eget Paaklædningsværelse, bleve pludseligt vaer, at Luen af en Lampe der hang for høit, havde faaet fat i Spærværket under Taget, For i Tide at advare Publicum, lod man Tæppet gaae opfor at Enhver selv kunde see Faren. J samme Øieblik aabnedes ogsaa 8 brede Døre, og alle Tilskuere paa de første Pladse fik derved Leilighed til at komme ud. Det samme kunde have været Tilfældet med de Øvrige, hvis ikke den, ved slige Leiligheder sædvanligt opstaaende, Forvirring havde hindret dem. Jlden brød ud paa den høire Side og her vare Udgange nok. Men de i Amphitheatret værende Personer trængte sig alle til den venstre Side paa smale Trapper og igjennem snævre Døre. Disse vare snart tilstoppede og ingen Udgang mere at finde. De Forreste trængtes af de Bageste og Hvo der faldt, traadtes under Fødder. Snart havde Flammen omspændt hele Theatret; Taget styrtede ind og bedækkede Menneskehoben med brændende Bjælker. Ved at sammenholde de sildigere, tilforladelige Efterretninger med den første officielle Kundgjørelse, faaer man det frygtelige Resultat, at man, indtil den 17de, havde trukket ikke mindre end 300 Liig ud af Brandstedets Ruiner, og at omtrent 200 Personer, mere og mindre haardt saarede, befinde sig i Hospitalerne. Under den frygtelige Begivenhed er Jntet blevet forsømt af hvad der kunde tjene til Redning af de Forulykkede, til at lindre de Saaredes Tilstand eller til at berolige Hovedstadens Jndvaanere. Brandfolk, Commandoer af de i Nærheden liggende Garde-Regimenter og Læger fra alle Kanter af Staden, ilede øieblikkelig til, og der anvendtes alt Muligt, for at bringe de af Røgen Qvalte til Live. Keiseren var strax selv tilstede, anordnede selv alle Rednings-Anstalter og forlod ikke Brandstedet, før der intet Mere var at udrette. Levningerne af de Omkomne bragtes til det Obuchowsche Stads hospitals Sommerafdeling, hvor deres Slægtninge og Bekjendte kunne opsøge dem. De Saarede, hos hvilke man endnu fandt Livstegn, bragtes ufortøvet til Admiralitets=Bygningen, hvor der indrettedes egne Værelser for dem. Folkemassen paa Admiralitetspladsen, hvor Theatret stod, voxte til mange Tusinde, men Keiserens Nærværelse og det Rædselfulde i den store Ulykke foranledigede den høitideligste og veemodigste Stemning. Tause aabnede Tilskuerne en bred, Passage for Sprøiterne og de Slæder, paa hvilke de Saarede og Døde bragtes bort. Det synes i det Hele, som der ved denne ulykkelige Begivenhed har været truffet de ønskeligste Forholdsregler til at formindske det Onde, saameget som muligt.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-02
Fædrenelandet. Stænderforsamlingen i Itzeho.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-02
Kjøbenhavn, den 24de Februar. Under 15de D. har Hs. Majestæt allern, benaadet Etatsraad og Raadmand i Kjøbenhavns Magistrat, J. H. Mundt, med Dannebrogsmændenes Hæderstegn, og under 16de f. M. udnævnt Capitain L. v. Nehus af det kgl. Jngenieur-Corpo- og Capitain C. W. v. Nyegaard af Hs. K. H. Prinds Christian Frederiks Regiment, til Riddere af Dannebrogordenen. Søndagen den 28de Ds., Kl. 11, proclameres, paa sædvan de blig Maade, Høiesterets Aabning paa Christiansborg Slot først udkommende Torsdag, den 3die Marts. t. (Af en privat Skrivelse fra Ringkjøbing, dateret 20de Ds.) Paa Jyllands Vestkyst, Ryssensteens Forstrand, tilhørende Hs. et M. Kongen, inddrev i f. M., som alt i de offentlige Blade riller meldt, en Hvalfisk af betydelig Størrelse. Dens Længde selvar omtrent 28 Alen, Gjennemsnit 1 Alen; Vægten ansloges en til 16,000 Pd., og den var i ubedærvet Tilstand. At denne Fisk skal, som det her i Egnen hedder, være solgt ved Auction for - 21 Rbd., kan neppe tænkes muligt, hvis den forudgaaende Bekjendtgjørelse om Auctionen forøvrigt har været saa Fudbredt, som den vel burde have været. En saa stor Sum 6 vilde snart være indkommen blot for Tilladelse til at see Fisken, hvis man paa denne Maade vilde og maatte have samlet Pen tilge. At dens Længde skulde være anmeldt i Bekjendtgjørelsen, 1 til - 11 Alen - at Auctionen skulde være afholdt i en saadan Hast, at de omliggende Sognes Beboere neppe vidste, at den var strandet førend den var solgt; at den blev kjøbt af et Jnteressentskab, hvori, som man udtrykker sig, var døde Lodder, - alt Dette er Noget, man vist ikke kan fæste mindste Liid til. Jmidlertid har den bekjendte Kjøbmand Cohn i Ringkjøbing kjøbt af samme 10 Læs Spæk, der er passeret Veien didhen, og 600 Rbd. r. S. skal den døde Fisk i det Hele være udbragt til!! - En nøiagtig Beskrivelse over den nævnte Fisk, hvilken Art den hørte til, saavelsom over de ved Salget stedfundne Omstændigheder, vilde sikkert have Jnteresse, for Publicum. (Kbhvst.)
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-02
Dampskibet Frederik den Sjette begynder sin ugentlige Fart paa Kiel Torsdagen den 17de Marts, og vil i Løbet af April tillige begynde Farten paa Lübeck. - Dampskibet Dronning Maria, vil medio April begynde Farten imellem Stettin og Kjøbenhavn.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-02
Den 25de Ds. passerede her forbi Dampskibet Alerandrich, Capit. Dietz, kommende fra Lübeck, bestemt til London.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-02
Ledige Embeder. Thuus Sognekald under Aarhuus Stift, 80 Rbd. Stif læge-Embedet ved Sygehuset i Eckernforde. DistrictschiFrurgicatet i Viborg.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-02
Befordringer og Afgang. Den 16de Februar er Fuldmægtig ved Sors Amtsconptoir, H. J. Paludan, beskikket til Byskriver i Hasle, Herbredsskriver i Nordre=Herred og Birkeskriver ved Hammershuus Birk paa Bornholm; Forligelsescommissair og hidtil fungerende Forvalter ved Baroniet Gauns, J. Lütken, til Birkedommer og Skriver ved Gauns Birk; Copiist i LandsOver= samt Hof= og Stads=Rettens Auctionscontoir, C. K. Friis, til Fuldmægtig i samme Contoir, Copiist i Revisionscontoiret for Skifterne og de offentlige Stiftelsers Midler under det danske Cancelli, C. A. Jansen, til anden Fuldmægtig i samme Contoir, den 19de er Overkrigscomcommissair og Chef for Commissariatscontoiret under Admiralitets- og Commissariatscollegiet, C. A. Lassen, udnævnt til virkelig Justitsraad.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-02
Vexel=Cours. Kjøbenhavns Børscours uforandret som sidst. Hamborg, den 26de Februar. Bordeaux 1881. Petersborg 92. London 2 M. 13 Mk. 91 s.; k. S. 13 Mk. 1101 s. Madrid 461. Cadix 461. Lissabon 50. Amsterdam 2 M. 35, 900; k. S. 35, 75. Kjøbenhavn 203. Spescies 1 pCt. Rabat. Disconto ikke noteret.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-02
Kjøbenhavns Torvepriser, den 26de Februar. Rug, Td. 3 Rbd. 2 Mk. 8 s. a 4 Rbd. 1 Mk. - s. Hvede, Td. 4 Rbd. 2 Mk. 8 s. a 4 Rbd. 4 Mk. 8 s. Byg, erdt., Td. 3 Rbd. 1 Mk. 4 s. a 3 Rbd. 2 Mk. 8 s. i Byg, ordt., Td. 3 Rbd. - Mk. 12 s. a 3 Rbd. 2 Mk. - s. Havre, Td. 2 Rbd. - Mk. 12 s. a 2 Rbd. 2 Mk. Ærter 4 Rbd. 1 Mk. - s. a 4 Rbd. 4 Mk. - s. Rog. Flæsk, Lpd. 1 Rbd. 4 Mk. 12 s. a 1 Rbd. 5 Mk. 12 s. Srs. Flæsk, Lp. 1 Rbd. 3 Mk. 8 s. a 1 Rbd. 4 Mk. 8 s. Smør, Pd. - Rbd. 1 Mk. 3 s. a 2 Rbd. 1 Mk. 5 s. Æg, Snesen. - Rbd. 1 Mk. 8 s. a 2 Rbd. 1 Mk. 10 s.
Aalborg Stiftstidende, 1836-03-02
Blandede Efterertninger. I Dagen læses Følgende: "Syv danske Fiskere i en lille Baad bragtes af Brænns Lodser den 10de Febr. ind til KansøDe havde om Morgenen den 3de begivet sig fra Frederikshavn ud paa Fiskeri, men overvældedes af Stormen og drev ud i Søen, hvor de, kæmpende med Bølgerne, maatte kast deres Fangst fra sig og holde Baaden mod Vinden, for et i den stormende Rat at gaae i Sænk. Det lykkedes, i Dag ningen holdt de ud af mod den svenske Kyst og ankom om Eftermiddagen til Kanse, næsten halvdøde af Kulde og Hunger - en Mand havde imidlertid tilsat Livet af Anstrængelse. Disse Fiskere fandt en kjærlig og gjæstfri Modtagelse og ville snart kunne vende tilbage. Til denne Efterretninkunne vi nu, ifølge en os meddeelt Skrivelse fra den kal svensk norske Viceconsul Aalbeck i Frederikshavn, glæde Læserne med en Beretning om vore svenske Naboers vakkre Handlemaade ved denne Leilighed. Svensk Lieutn. I. A.