Berlingske Tidende, 1836-02-22
Ved den Afstemning, der har fundet Sted, med Hensyn til de forskjellige Punkter denne Gjenstand betræffende, have 59 Medlemmer, erklæret sig for og 2 Medlemmer imod, at Magistraten bør, foruden af kongelige Embedsmænd tillige bestaae af borgerlige Medlemmer, samt at der iøvrigt med Hensyn til Valgmaaden, Valgretten i Valgbarheden. burde gielde de samme Bestemmelser, som gielde for Repræsentanterne, dog med den ovenanførte Valgretten betræffende Jndskrænkning. ligesom det og med lige Stemmetal billigedes, at med Hensyn til Tiden, for hvil Stad. ken de skulle vælges, deres Antal og fæstelsen af deres Valg, skal forholdes som ovenanført. Fremdeles er det med 48 Stemmer mod 13 antaget, at de borgerlige Raadmænd altid burde være ulønnede, ligesom og med 35 mod 26 Stemmer, at der ei engang bør tillægges dem nogen Jndtægt af de til Magistraten henlagte Embedsjorder eller andre lignende Emolumenter. Forsamlingen tillader sig derfor i Henhold til alt Anførte i dybeste Underdanighed at indstille: At denne Paragraph nærmere bestemmes derhen, at Magistraten i Kjøbstæderne i Almindelighed (hvor Byens mindre Størrelse og Betydenhed ei lægger væsentlige Hindringer i Veien) kommer til at bestaae, foruden af den eller de af Kongen beskikkede Embedsmænd, af een eller flere af Borgerskabet Borgerne valgte Medlemmer, med blandt : Hensyn til hvilke der, hvad Valgmaaden, Valgretten og Valgbarheden angaaer, maatte gielde de samme Bestemmelser, som blive fastsatte i Henseende til Repræsentanterne, dog med den Forandring, at ved Valget af disse Magistrats Medlemmer kun de Borgere skulle være valgberettigede, som have de til at være Repræsentant fornødne Egenskaber; fremdeles, at de maatte vælges paa et vist Antal Aar f. Ex. 8, og deres Valg nærmere af Deres Majestæt stadfæstes. Antallet af de Magistratsmedlemmer, der saaledes skulde vælges blandt Borgerne, vilde nøiere blive at bestemme i hver enkelt Byes Regulativ, hvorhos disse Poster formenes stedse at burde være ulonnede og altsaa intet Slags Emolumenter tillægges dem. Ad §. 4. Den Udvidelse af Begrebet om Borgerskab, som denne §. indeholder, kan Forsamlingen ei andet end finde i flere Henseender aldeles hensigtssvarende. Efter de hidtil gieldende Bestemmelser var Formaalet med at vinde Borgerskab i en Kjøbstad blot at vinde Ret til at drive borgerlig Næring, og Ordene Borger og Næringsbruger have saaledes været eenstydige. Da imidlertid den, som er Eier af en fast Eiendom, hvorpaa hviler Grundtaxt, bidrager til Communens Udgifter, og derved har en ei liden Jnteresse for sammes oconomiske Bestyrelse, synes det og, at han, uden Hensyn til om han driver borgerlig Næring, har Krav paa at være activ 5 borger og have Stemme i Byens Anliggender. Ved Bestemmelsen i Udkastet opnaaes desuden den Fordeel for Communen, at samme kan faae mangen en dygtig og anseet Mand til Medlem, der ellers vilde være udelukket derfra. Det er ogsaa derved at Borgerstanden efterhaanden vil hæves, og Begrebet Borger faae en større . tydenhed end hidtil. Uagtet imidlertid saaledes Besiddelse af fast Eiendom maa antages at være en af de udvortes Betingelser, under hvilke Adgang til Borgerskab bør gives Vedkommende, kan det dog paa den anden Side ei negtes, at der ere Eiendomme af saa ringe Værdi, at de nævnte Grunde ei ere anvendelige paa Eierne, ligesom ogsaa disse ikke sjelden ere i en saadan borgerlig Stilling, saasom Dagleiere, o. s. v., at de ikke kunne sættes høiere end Proletarier og andre i en særdeles afhængig Forsamlingen. Tilstand levende Personer." formener derfor, at i Tilfælde at blot Besiddelse af fast Eiendom skal kunne give Adgang til Borgerskab, bør Eiendommen i det mindste have en vis Værdi, hvis Størrelse, maatte beroe paa locale Omstændigheder, og blive at bestemme i Regulativet for hver enkelt By. Assurancesummen kunde lægges til Grund i saa Henseende, og der fastsættes et Minimum fra f. Ex. 300 til 500 Rbd.