Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-11-02
(Jndsendt).Hr. Redacteur. Udgiveren af Skilderiet har viist mine bemærkninger om de her i Egnen fundne Guld-Ringe den Opmærsomhed, at indrykke dem i sit Blad No. 86 og at ledsage dem med nogle bemærkninger, der kunne føre til nye bemærkninger fra min Side; men da sligt let vilde lede til blotte Kievlerier, der ere lidet passende for fornuftige Skabninger, mindre for satte Mænd, og allermindst for videnskabelige Mænd, og vore offentlige Blade desuden have i disse Tider meer end nok af sligt, ønsker jeg meget meere giennem Deres Blad at meddele LæseVerdenen en Beskrivelse af en Jndisk Princesse i Hendes hele Pynt, hvorved vil forekomme nogle Poster der kunne tiene til Bestyrkelse af mine Berigtigelser i anførte Tilfælde. Beskrivelsen er taget af en historisk Fortælling, som jeg i Jndien har oversat fra Tamulsk, og som ligger endnu i Manuskript i mit Pult. Fortællingen bærer Navn af Helten i den, og kaldes: Nalla-SakkiraVirti Kadei : Historien om den ved Godhed regierende Høvding. En Kong Vima i Viderpa Landet havde en Datter, Tamejendi, der blev anseet for Brahmas (Skaberens) Mesterstykke. 56 Landes Fyrster vare komne sammen til Faderens Hof, og deriblandt Nalla-Sakira-Virti. Alle beilede til den skiønne Tamejendis Haand. De stode opstillede i Rad i fuld Kongelig Rustning og Puds, og Tamejendi skulde gaae Raderne igiennem, for selv at vælge den hende behagende Brudgom. J denne Anledning er det, at der fortælles"at Kong Vima bød de opvartende Fruer at udsmykke Tamejendi og at lede hende frem. De opvarteende Fruer forføiede sig hen til Tamejendt med disse Ord: O Frue skynd Dem og kom Derpaa lode de hende holde et muntert Bad, aftørrede hendes Hovedhaar, iførte hende Gyldenstykkes Klæder. (ligefrem Guld-Silke=Klæder, thi Guld og Silkeindvirkes sammen); opsatte hendes Haar (som skeer ved at kæmme det glat og vikle det sammen i en Knude bag paa Hovedet, lidet til den ene Side; eller: ved at giøre af det en Trefletning som hænger ned af Ryggen); paasatte den sorte Sminke(nemlig: Mei 5. Sort, Blæk, en Sværte som tilberedes paa en særdeles Maade og hvormed de giøre en fiin Streg under Øinene for at forhøie deres Glands), ligeledes Pande Pletten (en rund Plet i Panden, som paasættes med Fingeren, og hvortil bruges Desmer, der ogsaa giør en sort Plet); isatte Næse=Ringen (er i det sydlige Jndien en Rose af Guld og Ædelstene, som sidder uden paa det ene Næseboer, i det nordlige Jndien er det store Guld-Ringe som hænge i Næseboerne, men som have ogsaa Roser); paabandt Pande=Smykket (det er et Guld-Smykke, omtrent en Tomme bredt, der gaaer tvers over Panden); paaskiød Arm-Rigen (Kardakam, den store Ring som sidder om Over-Armen fra Skulderen til Albuen); derpaa Ædelsteens Armringene (Valetjam, pl. Valetangel, disse sidde fra Haandleddet op til Albuen, og ere andre end den foregaaende, der sidder oven fordem. Disse to sidst nævnte Smykker ere ogsaa af Guld og besatte med Ædelstene efter Familiens Formue; men af de Ringere og mindre Formuende bæres disse Ringe af Glas); de ihængte Ædelsteens Øren Roserne (disse ere undertiden meget store, men da bruges de ikke gjerne besatte med Ædelstene); ombandt det femradede Halsbaand (Painsaram, det er af Guld med fem Rader, den ene større end den anden, saa at de hænge langt ned paa Brystet til Hiertekulen. Smykket bindes bag paa Halsen, hvor Raderne samles); Perlesnoren (Muttumalet, der ligeledes bindes om Halsen, men er snævert) det stenede Bryst=Smykke (Mannikapadakam, er i Form af en stor udsprungen Rose, en stor Diamant i Midten, omringet af, 7, 8 til 9 temmelig store Rubiner, alt indfattet i Guld); Guldkieden (er en Snor flettet kunstigen af Guldtraade, eller gjort af smaae Leed, som meget smaa Forgiet mig er, bekiendte og brugte ogsaa af Europæiske Fruentimmer, og agtede især for det fine Arbeide); Armbaandene (som sidde om Haandledene); Braseletterne (Saxivalei, og i pl. Sarivaleigel. Det egentlige Smykke er som det, Europæerne have brugt, en Flade af forskiellig Dannelse gjort af Guld med Ædelstene, med Laasen under den. Det ligger bag paa Haanden, og ved sine Guldkieder, der gaae deels om Fingrene, deels om Haandledenne holdes det paa anførte Plads); De omsatte Livbaandet (Oddam. Det giøres af Guld og af Sølv, og bruges af Hindu Mænd og Qvinder, naar de ere formuende. Det er sædvanligt 3 Fingre eller 2 Tommer bredt, Laasen bæres foran. Dets Bestemmelse fra Førstningen af har nok været: at de dermed skulde holde Klækkelset, som skiuler Nederkroppen, men er et løst usyet StyTøy af 9 til 10 Alens Længde, fast om Livet; og saaledes kunde Grækerne med Rette sige: ON LEIN, og derved betyde den Krænkelse og Vold, som kunde tilføies qvindelig Skabning, thi løsnedes Baandet, stod Skabningen blottet som den fremstod af Moders Liv. For nærværende Tid bruge Jndianerne dette Livbaand hængende løst om Beltet, og en anden Snor maae giøre Livbaandets Tieneste; de paasatte Ringene paa anden, tredie og fierde Taae (Metti, Kaltjarhi, Pili, da vi ikke bruge sligt, mangle vi Navne til at udtrykke dem); den hieldende Fodring (en tyk, huul Ring med Ærter eller smaae Stene indvendig; eller udvendig besat med Bielder); Fodbaandet (Pardakan, er bredt, det svændes ovenfor Anklerne og gaaer og af som en Slange i 3 til 4 Omgange); og Fødkiederne (det er en temmelig tyk Kiede, som ligger rundt og Foden ud til Tæerne og om Hælene og bæres ved et Baand hæftet til Fodringen. Alle disse Smykker for Fødderne ere af Sølv). Saaledes udpyntet med de ypperligste Juveler førte de Princessen til et stort Speil, hvorpaa de ledsagede hende under Skyggen af en Perle-slukket Soelskierm, og fremstillede hende for Kong Vi ma Disse her anførte store og mindre Armringe som i Jndien have været brugelige i den fierneste Old og som bruges endnu, og hvoraf den største maae skydes op over Albuen og de mindre over Haanden førend de komme paa Over- og Under Armen, hvor de skulle blive siddende, gotgiøre i mine Tanker Aarsagen horfor de ere overskaarne, og aldeles ikke bør være loddede sammen, men have Classticitet nok til igien at gaae sammen, efter at de ere pressede over de tykkere Ledemode. Dertil; hvor man er i Stand til at forarbeide saadanne Smykker af Guld og Sølv, hvoraf nogle endnu, som Guldkieden, ere Mesterstykker for Europæiske Guld-Arbeidere, og hvor man kunde forarbeide Guld med den Nøiagtighed og Fiinhed, som spores paa de i Biergbye fundne Ringe, har man efter min Formening sikkerligen ogsaa været bekiendt med Guldsmedkonstens første Haandgreb At den ene af disse her fundne Ringe havde tabt sin Elassticitet og stod aabnet, formoder Jeg at være skeet ved den Bold, Finderne, der vare Bønder, har gjort paa den ved at tvinge den over Standpunktet for dens elastiske Kraft. Slagelse den 30te October 1815. N. S. Fuglsang.