Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-07-02
Skjøndt man ikke savner Forsøg i Bangs Skrift paa at forene disse tilsyneladende modstridende Sætninger, saa er det dog skeet i Udtryk, der ere saa ubestemte, saa modtagelige for Jndskrænkning og Udvidelse ad libitum, at dermed mangen Vanskelighed er undgaaet, mangen Jndvending vanskeliggjort, og det forekommer derfor Forfatteren, at Bangs Construction af en constitutionel Forfatning mangler i høi Grad den faste Holdning, som Bang med Urette savner i den Tuteinske Afhandling, ikke alene fordi Læserne lades i Uvished om det, der dog her bliver det vigtigste, om og naar en saadan Forfatning, efter Bangs Mening, skal ansees ønskelig for Danmark, men ogsaa fordi de Principer, fra hvilke han gaaer ud, synes saa lidet samstemmende, de enkelte Træk, der findes hensatte, saa svævende og ubestemte, tildeels neppe tegnede med den ene Haand, førend de ere halvt udslettede med den anden, at det neppe er muligt at samle dem til et sluttet Omrids. Ogsaa med Hensyn til Begrebet en kraftig Regjering, der gjelder Bang som den fremfor Alt nødvendige Betingelse for en fyldestgiørende Retstilstand, savnes en Udtydning, skjøndt en saadan under alle Omstændigheder synes fornøden. Ligesom nemlig Regjeringen ikke er Eet med Staten, der omfatter Regjering og Folk som Eenhed, saaledes er Regjeringens Kraf tighed ikke Eet med Statens Kraftighed. Efter Forfatterens Mening vil man snarest kunne mødes, naar Spørgsmaalet stilles derhen, i hvilken Statsform det stærkeste Moment ligger til at gjøre Statssamfundet kraftigt ved at udvikle Folkets Kraft til fornuftig selvbevidst Villie, til sædelig Selvstændighed, ædel og stærk Nationalitet i gode og onde Dage. Slutteligen bemærker Forfatteren, at der egentlig ikke er en saadan Modsætning imellem det Tuteinske og Bangske Forslag, som man har villet finde deri, idet Differentserne, hvor de gaae op i en fælles Hovedretning, ingen virkelig Modsætning give. Politisk Modsætning - i den Betydning, hvori Ordet alene bør gjøres gjeldende finder nemlig kun Sted imellem dem, der ønske Regjeringsmagten heel og udeelt enten paa den ene eller den anden Side, og imellem hvert af disse Extremer og dem, der ønske denne Magt fordeelt imellem begge Sider; her synes nemlig en forskjellig Grundanskuelse at være given angaaende Jndividernes og Statens Væsen og Formaal. De derimod, som her befinde sig paa høire eller venstre. Side af Linien, ville – uanseet al Forskjellighed i Meningen om den rette Fordeling og Begrændsning - blive at ansee som Medarbeidere, som Stræbende til samme Maal, søgende Løsningen af samme Opgave. Den isolerede Politik, som ved at fæste Øiet paa Forskjellighedspunkterne i Stedet for Enhedspunkterne, kalder Modsætninger frem, hvor de ikke findes, som er snar til at adsplittee, hvad der kunde og burde holdes samlet, og ligesom arbeider paa at afgrøfte sin Sti ret snæver til begge Sider. gjøre Kløften mellem sig og andre ret bred og dyb, kan her ligesaa lidt som i andre Forhold, hvor Forening af Kræfter er nødvendig, være Vei til Maalet. – Vi bemærke, at vi her kun have antydet enkelte Momenter af Prof. Clausens Skrift, der med logisk Stringents har godtgjort, at BangsBrochure mangler fast Holdning, og vi kunne derfor ikke noksom anbefale det til enhver Læser, der veed at vurdere den constitutionelle Sags rette Be(Kbhpst.) tydning.