Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-05-03
Af dette vigtige Værk meddele vi intet Udtog om det, som allerede vor Litteratur for lang Tid siden kiender, og som alle Skribenter om den Græske Sag have sat i et klart Lys; vi forbigaae derfor den sørgelige Skildring af et Folk, som er blevet fordærvet ved en slet borgerlig Forfatning, som har vedvaret i 2000 Aar (og som netop maae bringes ud af denne Forfatning for at forbedres). Egennytte og Uafhængighed forberedede en Regeneration hos Grækerne paa HydraJpsara og Spezzia og tillige paa Chios og i An vali, som begge ere nu ødelagte og næsten ikke have nogen Jndvaanere meere. J Ayvali kunde de Christne ikke forsvare sig uden Fæstningsværker; men vel paa det saalænge neutrale Chios, naar Jndvaanerne havde bevæbnet sig og beskyttet sig ved Batterier, men istedet derfor landede et Par Tusinde Samler og omstemmede Pluraliteten til at bryde Neutraliteten; den blev brudt af Mængden og de Klogere maatte følge efter, Tyrkerne besluttede en Expedition imod Chios, som blev udført af 30 til 40 Tusinde sammenløbne Asiatere. Den svage Regiering paa Morea og paa Øerne burde have forudseet Faren for Chios og enten, som det i sig selv harde været fornuftigt, afholdet Samierne fra at revolutionere Chioterne eller have vovet en afgiørende Søebataille, førend de Tyrkiske Skibe landede; men det var umueligt hurtig at forsamle saamange Skibe, da enhver Skibseier commanderer personlig sit Skib og kun vil fægte, naar han seer Fordelen paa sin Side eller naar han førster efter Hævn. De samme Forhold bestemmer Land grækernes, deres Capitanys og Præsters Virksomhed. (Med saamange Vanskeligheder er Tilkjæmpelsen af den Græske Friehed forbunden og en saameget større Skam er det derfor at Porten ikke før har betvunget denne Opstand, jo længere den varer jo meere vil det lykkes Grækerne at bringe deres borgerlige Forfatning paa en fast og regelmæssig Fod). Hæterien eller den GræskeCarbonarismus arbeidede med Kraft i Constantinopel, Moldau og Wallachiet; men svagt der hvorJnsurrectionens Jld nu brænder (hvad der fornemmelig gav Anledning til at Revolutionsilden udbrød paa Øerne og i det sydlige Grækenland var, at Sultanen lod den Græske Patriarch Gregorius uden Lov og Dom ophænge udenfor hans Palads; (hvilken er saaledes bleven den sande Martyr for den Græske Frihed). Den conspirerende Hæterie giorde Regning paa de neutrale Christnes Hierte og Østerrigs og Ruslands Jnterresse ved at en Stat kunde forsvinde af deres Naboelag, som ved den ringe Fordeling af Rigdom i Tyrkiet tilvender sig i Handelen begges rede Penge for deres raae Producter, fordi det i sin nærværende uciviliserede Tilstand næsten ikke behøver nogen Tilførsel fra Østerrig eller Rusland. Der gives flere Aarsager hvorfor det maae være fordeelagtigt for Rusland og Østerrig, at Grækernes Sag gaaer frem og det Ottomanniske Rige bliver opløst, men især med Hensyn til Handelsinterressen giver det sig saa klart tilkiende som Solens Lys, at en civiliseret Regiering i det Enropæiske Tyrkie maatte være høist behagelig for begge Magter (dette er nu vel sandt nok, men Sagen er dermed ikke afgjort og den har sine egne og store Vanskeligheder; thi hvad for en civiliseret Regiering skulde blive indført i Tyrkiet, med en republikansk Regiering kunde ved disse Magter ligesaalidet være tjent som Grækerne selv og skulde Regieringen blive monarkisk hvorfra skal saa den første Regent komme, som skulde bestige Grækenlands Throne. Rusland har store historiske Fordringer derpaa; men som ikke kunne være behagelige for de øvrige Magter det er derfor begribeligt, at de fredelskende Enropæiske Magter ønske, at den Græske Sag maatte blive bielagt og at Qvæstionen ikke maatte komme til Afgiørelse; men det synes at være Forsynets Villie, at den skal komme dertil) især da de frie Grækere ville ved den Landdotation, som er lovet Militairen blive et meget agerdyrkende og derfor just ingen søefarende Folk, som vil drive sin nærværende Handelsmarine endnu videre; thi kun af Nod ere Grækerne blevne Levantens Fragt farere. (Dette Raisonnement betyder ikke stort, der er ingen Tvivl paa, at naar Grækerne blive frie, saa ville de blive til en stor søefarende Nation; thi de have et naturligt Hang og Anlæg dertil, som deres Historie stadfæster i alle dens Perioder). Den hele Russiske Nations Hengivenhed for deres lidende Troesforvante i Tyrkiet var notorisk og i heele Europa herskede kun een Stemme om at Tilintetgjørelsen af Halvmaanens Regiering, uden Ruslands og Østerrigs Forstørrelse ikke havde noget stødende ved sig for den høiere Diplomatik uden forsaavidt at det var bevirket ved en Rebellion; men Hoffernes Politik havde betragtet med Ligegyldighed de Tyrkiske Aristokraters Rebellioner, og Hæterien indbildte sig, at maatte forvente det samme ved en Jnsurrection af deres Masser, som vare organiserede af de udannede Christelige Biergrøvere (Kleftis i det Jndre af Landet; men Lord Castlereag tænkte anderledes og vilde tilstoppe Kilden til Revolutionsbranden i Constantinopel, som han frygtede for at skulle giøre et Par Stater paa Fastlandet endnu mægtigere og lod give Porten et Vink om hvilken Fare der truede den, førend alt det Aftalte var blevet modent, maaskee han sildigere følte Samvittigheds-Bebreidelse over dette Raad, da han ogsaa saae heri sine egnistiske Planer at strande og at Østerrigs Marine vandt alt det i Levanten, som det Græske Flag tabte (Ogsaa flere Franske Skribenter frembringe denne Beskyldning imod den Engelske Minister og de ville deraf forklare hans Selvmord, men Sagen er vistnok i en høi Grad problematisk). J Moldau og Wallachiet ere Hetæristerne næsten alle tilintetgjorte og deres Jndflydelse paa Centraldirectionen for den nærværende Jnsurrection er ubetydelig; den lange Kamp mod de Capitanys, Kolokotron, Odyssens, Sulioterne, Maurocordato, Ypsilanti o. s. v. vedvarer endnu. Forfatteren meddeler meget Jnteressant om Øegrækernes Cabaler og Separatismus og viser hvorledes de paa engang tilintetgjorte Hærførernes skiønneste Planer og forklarer den Troeløshed og det Anarchie, som finder Sted hos Grækerne af et Hang til Blodhævn. Ypsilanti og Maurocordato ere vistnok et Slags Patrioter; men røbe dog store Svagheder naar Faren for Tyrkerne ikke er nær Man seer det tydelig, at der ikke egentlig existerer nogen Subordination i den Græske Landarmee og at Revolutionen kan endnu vare meget længe. Philhellenerne ere tildeels Avanturies og udsvævende Mennesker og tildeels ogsaa Personer af en moralsk Charakteer, som danne Kiærnen af den Græske Armee; men de have lidt store Tab deels ved deres Mod og Nationalgrækernes Troløshed eller Feighed og deels ved Mangelen paa gode Hospitaler. Bogen er især fuld af nye mærkværdige historiske Oplysninger og den rædsomme Forfatning dengang Tyrkerne vare faldne ind i Morea under Ruschid Pascha, imedens den Tyrkiske Flaade ankrede i Crio Nero og imedens Regieringen flygtede paa Skibene og Ypsilanti, Odyssens, Maurocordato og Colokotroni allene tabte ikke Fatningen. De Joniske Øers Regierings Grusomhed at sætte alle de fra Grækenland indvandrede og derfra forjagede Mennesker i Land i Calammo i det Øieblik, da deres Undergang var efter al Sandsynlighed uundgaaelig, tvang disse, for at frelse sig, til at støde til Grækernes lille Armee ved Achelous. Maurocordato troede ulykkeligviis Forræderen Warna Rioti, som dengang gik over til Tyrkerne og derved satte Grækerne i Fare og Sulioterne lode sig ved Engelske Deputerede bevæge til at capitulere. Ogsaa Capitain Macri havde opgivet sin Position. Hr. Voutier tilraadte nu Præsidenten Maurocordato at seile over til Peloponnes med Resten af hans hele Armee; men han svarede efterat Acarnanierne vare faldne fra: Jndvaanerne i disse Provinser fortiene virkelig kun lidet, at vi opoffre os for dem; men dersom jeg bortfierner mig derfra, saa ville de strax underkaste sig og de Albanesiske Horder ville øieblikligen sætte over til Patras, og Peloponnes, som neppe kan modstaae den Armee, som har oversvømmet den, vil blive reent overvæltet af disse nye Fiender og da er det ude med Hellenernes Sag; her er det hvor vi maae omkomme. (Fortsættes).