Viborger Samler, 1849-02-03
Den 26de Marts udløber Malmøer=Vaabenstilstanden, Opsigelsen skal skee den 26de Febr. fra en af Siderne. At dette neppe vil skee fra Tydsklands eller Preussens Side, derfor tale mange Omstændigheder, og det synes næsten at man gjør Alt for at trække Fredsunderhandlingerne i Langdrag, paa det at disse kunne være i fuld Gang, naar Terminen for Opsigelsen kommer, og man saaledes har en god Undskyldning for at fornye Vaabenstilstanden. Men hertil maa Danmark ingensinde give sit Samtykke, det vilde være ligesaa sørgeligt ja endnu sørgeligere, end selve Vaabenstilstandens Afslutning, og det vilde være et desto større Feilgreb fra Regjeringens Side, da den dog har den bittre Erfaring for sig om de Følger, denne af det forrige Ministerium afsluttede Vaabenstilstand har fremkaldt. – Det er inger tom Formodning, som fremkalder vor Frygt for, at vore Fjender skulle forsøge paa at faae denne i Historiens Annaler mageløse Vaabenstilstand fornyet paa 3 ja maaske paa 6 Maaneder. J udenlandske Blade er det allerede blevet antydet, og man ymter om, at et saadant Forslag skal være gjort vor Regjering. Men man vogte sig vel for at gaae ind derpaa, man maatte da være aldeles blind for de uudeblivelige Følger. Altsaa skulde atter hele den dansksindede Befolkning i Nord- og Mellemslesvig i Løbet af hele Sommeren være undergivet Oprørernes Tyranni, deres Udsugelser og Forhaanelser. Hjertet har allerede blødt i hver brav Mands Bryst ved at erfare de gruelige Begivenheder, som Nordslesvig i disse Dage have været Skuepladsen for, Haanden har knyttet sig krampagtigt ved Tanken om at denne usalige Vaabenstilstand, skal være til Hinder for, at vi kunne række de trofaste slesvigske Bønder en Bistand, som det er vor Pligt at yde dem, og som vilde bidrage til at befrie Slesvig fra den Øglet, der har rystet Fædrelandet i dets Grundvold; – disse Scener, denne Smerte og Krænkelse skulde vi atter fremkalde ved at fornye Vaabenstilstanden, gjorde vi det, da fortjente vi at miste den Deel af Landet, for hvilken saa Mange have udgydt deres Blod. Og vi vilde miste den; thi naar de Dansksindede atter see sig opgivne og overladte til Oprørernes Undertrykkelse, naar da saa den Tid kommer, som de sukkende og længselfulde have ventet efter som Forløsningens Stund, uden at den bringer nogen Forandring i denne utaalelige Tilstand, da vil Modet falde, og de ville vende sig bort fra dem, som modløse og feige havde overladt dem til deres sørgelige Skjæbne. - Men selv afseet herfra vil en Forlængelse være yderst farlig. Vi skulle ikke vugge os i Jllusioner, ikke lade haant om Tydskernes Bestræbelser for at skaffe sig en Flaade. Naar et stort Folk er enigt, da kan det Meget, ja, det kan næsten det Umulige. Tydskerne have en bitter Erfaring for sig, hvad Mangelen af en Marine har at betyde, lad dem være uenig i Meget, i dette ene Brændepunct træffe deres Bestræbelser sammen, og disse ville erholde en vid Virkekreds i de tre eller sex Sommermaaneder, som man vil, at Vaabenstilstanden skal forlænges i. Tydskland vil ved en eventuel Aabning af Krigen kunne møde os med en Søstyrke, som, om den ikke offensivt vil være af Betydning, dog defensivt ville kunne hindre vore Operationer, være til Beskyttelse for Kyster og Handelskibe, være til Hindring for Blokaden. Og med Hensyn til det sidste vil en af de saa gunstige Betingelser i Malmøer=Vaabenstilstanden være tilintetgjort. Den udløber netop paa en Tid, da Handelskibene søge ud af Havnene og forlade deres Vinterleie, forlænges Vaabenstilstanden, da vil denne Fordeel for en stor Deel være tabt, Coffardiskibene ville være ankomne til deres Bestemmelsested, og Blokaden, selv om denne ikke finder den omtalte Hindring, vil langtfra være af nogen Betydenhed, især dersom Forlængelsen skulde blive paa 6 Maaneder, altsaa til Begyndelsen af næste Vinter. Altsaa, Vaabenstilstanden maa ikke forlænges, selv om de udenlandske Magter truende forlange det. Enten Fred eller Krig, ikke en saadan raadden Tilstand, hvor Kongen af Danmark ei har Lov til at yde sine fortrykte Undersaatter Bistand mod Voldsmænd og Oprørere, ikke en saadan Tilstand, hvor vore lovlige Rettigheder spottes og trædes under Fødderne, hvor Alt er til vor Skade, og næsten al Fordeel paa vore Fjenders Side. Naar et Andragende fra de mæglende Magter forelægges vor Regjering om Forlængelse, da vente vi, at den vil erklære en saadan for umulig, dersom betingelserne i Vaabenstilstands Conventionen af Malm, skulle staae ved Magt. Jnd rømmes der Kongen Ret til at indsætte en dansksindet Regjering i Hertugdømmerne, er han berettiget til at komme sine Undersaatter til Hjælp, saa kan man tale om en Forlængelse; i andet Fald aldrig. (Flyst.)J Søndags Aftes er Præstegaarden i Gladsare og tvende tætved samme liggende Bønderhuse blevne et Rov for Luerne. Jlden udbrød Kl. 9 om Aftenen i Præstegaarden, hvor man netop feirede en Familiefest, i hvilken Anledning flere Gjester vare ankomne fra Kjøbenhavn, og greb om sig med en saadan Heftighed, at det hele Ødelæggelsens Værk var fuldendt i Løbet af et Par Timer. Fire en Hyrekudsk i Kbhvn, tilhørende Heste, der stode i Stalden, hvor Jlden først sporedes, indebrændte tilligemed nogle Køer, det Meste af Bohavet, en Mængde Sæd o. s. v. Til Lykke er intet Menneske kommet til Skade. (Flvp.