Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-12-16
Den kongelige Commissarius forsvarte det kgl. Reskript i et meget veltalende Foredrag, der opfylder ikke mindre end nitten Colummer af St. T. Bekymringen, som Reskriptet skal have vakt, har ingen Grund. "Det, der har gjort, at Kongen har afgjort Sagen saaledes, som det er skeet, er, at der ikke var Spørgsmaal om Andet, end om Afgjørelsen af en af et Medlem, der var i Minoriteten, ført Besværing over Krænkelsen af den Ret, som han meente ustridig tilkom den til at fremføre sin Mening i Forsamlingens Petition til Kongen." Saavel i den holsteenske som i den slesvigske Forsamling er det ligefra først af antaget, at Minoriteten er berettiget til at erholde sin Dissents optaget i Forsamlingens Petition. Kongen har, ved denne Leilighed, ikke villet handle som Lovgiver, men kun tillagt Minoriteten den Beskyttelse, hvorom den anraabte. . . . Han har, uagtet det vistnok har været Ham ubehageligt, at komme i Collision med den i Stænderne antagne Praxis, anseet det for sin Regentpligt, at beskytte det svagere Parti i en Ret, som det troede krænket, og med Hensyn til hvilken der, efter Kongens Mening, ikke var forholdt efter Anordningens Ord og Mening . . . . der var ikke Spørgsmaal om, at betage Majoriteten en Ret, men kun om at hævde Minoriteten i dens Ret. Kongen har saameget mindre troet, at det var nødvendigt, herover at høre Stænderne, som deres Mening laae for ham . . . . Herimod indvendte dog Rygaard, at den jydske Forsamling aldrig har havt Leilighed til at yttre sig over Bestemmelsen, og der var altsaa saameget større Anledning for Hs. Maj. til ikke at tage nogen Beslutning, før Han havde forelagt den jydske Forsamling Sagen." Commissarius stræbte endvidere at oplyse, at den i Reskriptet antagne Mening er den, der stemmer overeens med Anordningens Ord og Hensigt, hvorhos han dog ikke nægtede, at der kunde været brugt andre Udtryk, samt med Jnstitutionens Natur. Han imodegik adskillige mod denne Mening fremførte Jndvendinger, og tilføiede endeligen nogle Ord om sit personlige Forhold under de Ventilationer, der have fundet Sted ang. det omh. Spørgsmaal. Han paaviste, at hvad der i et offentl. Blad(Fædrelandet") er anført om hans tidligere Yttringer desangaaende, beroer paa en Misforstaaelse, hvorhos han dog indrømmede, at have betjent sig af en mindre heldig Vending. Proponenten indskrænkede sig til at gjøre Indsigelse mod den Yttring, at Kongen kunde have fundet det nødvendigt, at lade Reskriptet udgaae, for at beskytte Minoriteten mod Krænkelse af dens Ret. "Jeg skulde mene, at det først maatte være erkjendt, at en saadan Ret existerer. Han henviste til de roeskildske Forhandlinger, og fandt, at Hs. M. Kongen har havt den stærkeste Opfordring til ikke at afgjøre Sagen, før han havde indhentet Forsamlingernes Betænkning derover." Præsidenten forbeholdt sig, at imødegaae Commissarii bemærkninger, som iøvrigt ikke havde kunnet rokke hans tidligere Anskuelser. "Jo nøiere og oftere jeg gjennemlæser det kgl. Reskript, destommere kommer jeg til den Overbeviisning, at Sagen ikke kan have været Hs. M. fuldstændigt forestillet; thi naar Hs. M. var bleven gjort opmærksom paa, at begge de danske Stænderforsamlinger, stedse have fulgt en modsat Fortolkning af den omh. Bestemmelse, var bleven gjort opmærksom paa, at Spørgsmaalet er udførligen discuteret i den roesk. Forsamling, 138, og at en betydelig Majoritet (hvori nogle af Landets første Jurister) dengang og senere har erklæret sig for den modsatte Fortolkning, da vilde Hs. Maj. sikkert ikke have yttret, at Bestemmelsen var saa utvivlsom, at den ingen Fortolkning behøvede Sagen er fremkommen som en Klage, og det som en meget nærgaaende Klage; vi kunne dog nu vistnok af Hs. M. Retfærdighed vente, at han ikke vil tage nogen endelig Beslutning over en Klage, før han har hørt den Anklagede, saameget mindre, som Hs. M. da vil kunne erholde Vished om, at de Anklagede ikke have gjort sig skyldige i Rettens Fornægtelse, og derpaa gaaer Klagen jo ud." Commissarius henholdt sig til sit Forrige. Han havde iøvrigt ikke taget Deel i at affatte Forestillingen eller foredrage Kongen Sagen, men han tvivlede ikke paa, at Cancelliet har foredraget samme nøiagtig og fuldstændig. Han troede virkelig ikke, at der i Kammerherre Castenschjolds Andragende er noget Nærgaaende; det er kun en vis Fortolkning, som er bleven antaget, og hvorved han har troet, at det andet Parti blev undertrykt." Præsidenten. "Jeg skal alene gjøre den Bemærkning, at hvis Lovbestemmelsen var aldeles utvivlsom, maatte den roeskildske Forsamling nødvendigviis have gjort sig skyldig, enten i et forsætligt Brud paa Andres Ret, eller i en Letsindighed, som vilde være aldeles uforsvarlig. Med 40 Stemmer mod 1 vedtoges en Comitee: Otterstrøm, Rygaard, Funder.