Berlingske Tidende, 1769-11-13
London, den 17de October. Lord Mansfield og andre af de fornemmeste Jurisconsulter i Riget have bivaanet et stort Raad, som den 13de holdtes i St. James udi Kongens Nærværelse. Man paa staaer, at Spørsmaalet har der været om de dristige Skridt, som giøres baade her og i Rigets fornemmeste Provincer, hvor Sælskaber oprettes, i Absigt til at giøre Ministerier Modstand. Disse Sælskaber have Personer til Formænd, som af Rang, Fødsel og Værdighed ere anseelige. Deres Credit og Jndflydelse hos Almuen er at befrygte; hvorfore det og er platud fornødent at man i Tide sætter sig i Be reedskab at begegne deslige farlige Foretagender. - Jmidlertid har Londons Borgerskab foresat sig at overgive end en Memorial til Kongen, for at bede Hs. M. at under dem Bod raadet paa de Nationale Ankemaale. Samme skal overleveres af forrige samt tilkommende Lord=Major, ledsagede af de Scherifs og andre anseelige Personer af Antiministerial=Partiet. - En Memorial til Kongen af Provincen Devonshire, som gaaer løs paa bemelte Anke maale, slutter med disse Ord: "Vi føye vore Bønner til vore Medborgeres, og vi haabe, at E. M. vil allern. tage deres Ankemaale i Overveielse. Tillade ikke at man bedrager C. M. ved forvovne Forestillinger og som ikke have mindste Grund. Saadanne flyde af oprøriske og ildesindede Anslage, imedens vi torde forsikre C. M. at Hs. Undersaatteres Memorialer flyde af den allereeneste Nidkiærhed for E. Msts. Ære og Sikkerhed, og at de indeholde deres Tænkemaade, som paa det alleroprigtigste ønske Thronens ævigvarende blivende udi E. Msts. K. Famille, samt at Undersaatternes Privilegier, hvilke saa uadskillelig hænge sammen med C. Msts. Ret til Kronen, maa uforvandlede fortplantes paa Efterkommerne. Vi, saavelsom de, erkiende med Taknemmelighed C. Msts. Omsorg for Sine Undersaatters Velfærd; men vi see derhos med Sorg, at Frugterne af saa mange K. Dyder forderves ved onde og skadelige Raad. - Vi have villet spare C. Msts. K. Hierte den Sorg, som det nødvendig maa fornemme ved at høre saa mange igientagne Raab og Klager af Undersaatterne, i det vi have tiet og taalmodig ventet den allerønskeligste iblant alle Grundforfatningsmessige Rettelser, et frit og fra Jndflydelser løst Parlementes Mellemhandling; men om dette Middel til at erlange Rettelse kunne vi ikke længer giøre os Haab, saasom E. Msts. Tienere have, ved deres Kunstgreber og Færdighed, vidst at erhverve sig en farlig Jndflydelse paa Underhuuset, hvilket de have bragt til at forkaste et Lem, som ikke efter Rigets Love var uvalgdygtigt, og at erklære en anden at være lovlig valgt, uagtet det var aabenbare at de paa ham faldte Stemmer vare mindre. En stor og meget folkeriig Pro vine er derved vorden berøvet sit Privilegium at representeres; hvorved med det samme den fondamentale Fortrolighed, som bør bestaae imellem Vælgerne og den Valgte, er ophævet og aldeles til intetgjort. Dette Exempel, som saa aabenbare stævner til at kuldkaste det Fornemmeste at alle vore Privilegier, Rettigheden at vælge vore egne Representantere i Parlementet, berøver os alt Haab til nogen Rettelse fra Parlementets Side. - Det er derfor vi i al Ydmyghed bede E. Majestæt &c. Saason man har udspreedet at vise Personer, som have underskrevet de til Kongen indgivne Memorialer, skulle fordres for Parlementet, og, dersom de ikke kunne bevise det de i samme foregive, da straffes som Æreskændere; have de, som have underskrevet disse Memorialer, sammensvoret sig for at paastaae, var det end med deres Liv og Gods, at Undersaatterne haveren umodsigelig Ret at vende sig til Kongen for at erlange Rettelser, og at de Straffe ere ulovlige som for Jdretter af saadan Natur maatte paalegges. -