Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1839-06-20
Hvorledes et tydskindet Parti i Holsteen og det sydlige Slesvig i en lang Række af Aar ved List og Vold har søgt at fratage Folket i den danske Provinds Sønderjydland eller Slesvig sit Modersmaal og danske Nationalitet og at løsrive Provindsen ganske fra Moderlandet, hvilken Tilsidesættelse, Foragt, Undertrykkelse vi derover have maattet udstaae, er vist neppe nogen dannet Mand ubekjendt, da det i den senere Tid er omtalt i offentlige Blade. Omendskjøndt det er lykkedes omtalte Parti næsten at opsvinge sig til vore Herrer (næsten alle verdslige og geistlige Embedsmænd her ere Tydskere eller dog tydskdannede Mænd), uagtet man har indført det tydske Sprog til Øvrigheds= og Rettergangsprog i den hele og til Kirke= og Skolesprog i en stor Deel af det dansktalende Slesvig, kan dog Hensigten at germanisere Slesvig endnu ingenlunde kaldes opnaaet; thi ere end flere Egne i Tidens Løb ved haarde Tvangsmidlers Anvendelse blevne germaniserede, saa er dog endnu Halvdelen af Sønderjydlands Befolkning dansk, endnu slaaer vort Hjerte varmt for Modersmaal, Konge, Fædreneland og danske Medborgere og Brødre, med hvilke vi ved Slægtskabets og Sprogets hellige Baand ere forenede. Derimod har vor Undertrykkelse af Tydskerne opvakt, en billig Harme og Uvillie mod disse, hvorom ogsaa det her brugelige Ordsprog vidner: Tydskeren er Dansken ikke god. Lang Tid sukkede vi i Stilhed over vor Undertrykkelse, fordi Jngen vovede at opløfte Stemmen, saavel af Frygt for at tale for døve Øren, som for at udsættes for Forfølgelse og Efterstræbelse af de Herrer Tydskere, der hidindtil have havt Svøben over Hovedet paa os. Først i den senere Tid vovede vi at yttre vor underkuede Harme over vor Forurettelse og at fordre vor naturlige Ret; eenstemmig ønsker og forlanger det nordslesvigske Folk det tydske Sprog afskaffet som Regjerings= og Rettergangs, som Kirke= og Skolesprog, hvor Folkesproget er dansk, og kun Embedsmænd ansatte, der kunne rigtig tale og skrive, der agte og elske vort Sprog, og er dette vort fælleds Ønske høit og kraftigt udtalt i 14 Petitioner til Stænderforsamlingen og i offentlige Blade. Hvor stor Tydskernes Forbittrelse blev over dette i deres Øine formastelige Forlangende, sees af de fleste tydske Blade, hvor de have givet deres Vrede Luft og udtømt deres rasende Forbittrelse mod os, ja de have ei skammet sig ved med Skjælden og foragtelige Udtryk at fornærme ikke alene os (dertil ere vi længe vante), men det hele danske Folk. - Ei alene stræber man paa alle Maader ved List, Logn, Bagtalelse, ved Vold og Magt at modsætte sig vort Forlangende og forhindre vore Ønskers Opfyldelse; men ogsaa ved større Tvangsmidler og forøget Undertrykkelse vil man lade os bøde for vor Forvovenhed, og betage os Mod til at gjøre videre Forsøg paa at afkaste Aaget, samt bevirke Slesvigs Germanisation og fuldkommen Løsrivelse fra Danmark, hvortil de hidtil anvendte Midler have viist sig utilstrækkelige. Dertil sigter dette Parties Andragende om tydsk Sprogunderviisning i danske Skoler, om den slesvigske Stænderforsamlings Forening med den holsteenske, om Adskillelsen af Hertugdømmernes Finantser fra Kongerigets &c. Hvorledes tydsk Sprogunderviisning i vore Landsbyeskoler ei alene er unyttig og unødvendig, men endog meget skadelig, idet den forhindrer og tilbagesætter Børnenes Fremgang i de nødvendige Kundskaber og Færdigheder, og vanskeliggjør Underviisningen for Læreren, tillader Rummet mig ikke at udvikle. Et meget passende Middel til det danske Sprogs Undertrykkelse og Udryddelse er denne paatænkte Sprogunderviisning, ikke fordi den Smule Tydsk, Børnene kunne lære derved, kunde skade deres danske Nationalitet og Kjærlighed til Modersmaalet eller bidrage til at fortrænge det Danske; men fordi denne Underviisning blot skal være en Forberedelse til det danske Sprogs Udelukkelse af Kirker. og Skoler, samt et Paaskud til at forbindre danskdannede Seminarister, der i den senere Tid have bidraget meget til at hæve det danske Sprog i Hertugdømmet og derfor ere en Torn i Holstenernes Øine, fra at ansættes til Skolelærere, paa Grund af at de ei ere det tydske Sprog mægtige, naar der derimod kun ansættes tydske Seminarister til Skolelærere, der sædvanlig ei kunne Dansk, og endnu mindre elske Sproget, saa kunne de ei undervise Børnene deri eller give dem Agtelse See og Kjærlighed derfor de ville meget mere udbrede det tydske Sprog paa det Danskes Bekostning, og jo mere Børnenes Underviisning og Oplysning, formedelst anførte tydske Sprogunderviisning, forsømmes, desto lettere kunne Holstenerne i sin Tid sætte deres Planer igjennem. Have vi først tydsk Sprog underviisning i Skolerne, da have vi ufeilbarlig inden 20 Aar, tydsk Skole= og Kirkesprog.