JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-26
Blandede Efterretninger. Rigs=Act, oprettet imellem Norges Riges Storthing og Sverriges Riges Stænder, indeholdende Bestemmelse af de imellem begge Riger opkomne constitutionelle Forhold. (Fortsættelse; see forr. No.) Ved Stemmegivningen skal Formanden for hvert Riges Committerede oplæse og udvexle det Document, som indeholder hans Committenteres, paa een Person, bestemte Valg. Derefter skal Voterings=Propositionen indrettes, og begge ThronCanditaters Navne deri indføres efter følgende Schema: Norges Storthings og Sverriges Riges Stænders Deputerede votere fælleds, for at vælge Thronfølger til Norges og Sveriges forenede Throner. "Fra Norges Storthing er dertil foreslaaet N. "N.; fra Sverriges Riges Stænder er dertil foreslaaet N. N. "Om de fleste Stemmer falde paa N. N., da er han til Kongens Efterfølger (Konge paa Norges og Sverriges forenede Throner lovligen. udkaaret. "Om de fleste Stemmer falde paa N. N., daler han til Kongens Efterfølger (Konge) paa "Norges og Sverriges forenede Throner lovligen "udkaaret." Forinden Opraab til Stemmegivning foretages, skulle alle de Bestemmelser, der vedkomme Voteringsmaaden, høit og lydeligen oplæses. Opraab ved denne Votering skal saaledes forrettes, at, naar den fælleds Committees Ordfører er Norsk, da skulle de Svenske Committerede først opraabes og afgive deres Stemme, og dernæst de Norske, og omvendt, naar Ordføreren er Svensk. Stemmegivningen skeer ved Sedler, af Størrelse og Udseende i alle Deele lige, hvorpaa hver Thron-Candidats Navn skal findes trykt med lige Bogstaver. Den Ordfører, som ikke bestyrer Forretningen, paategner Sedlerne sit Navn, forinden de udleveres til de Committerede. For at gjælde, skulle disse Sedler være enkelte, umærkede, lukkede og sammenrullede. Enkelt Pluralitet giver Udslaget. Forinden Sedlerne optælles, skal Ordføreren, udtage een af dem og aflægge den forseglet. Om, efter foretaget Opraab, ved Sedlernes Aabning nogen Seddel findes, der efter ovenstaaende Bestemmelser ei kan antages, skal den paa Stedet tilintetgjøres. Skulde følgen deraf blive, at Stemmerne ere lige, saa aabnes den forseglede Seddel, som da giør Udslaget, saafremt den befindes at have de anførte Egenskaber; men, kan den ei antages, saa ansees det Passerede for uefterretteligt, og der skrides strax til ny Stemmegivning. Er Pluraliteten uden dette Middels Anvendelse allerede bestemt, skal den aflagte Seddel strax aabnet tilintetgjøres.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-26
Protokollen over Stemmegivningen skal føres af nogle blandt de Committerede selv, – i det Norske Sprog, om Ordføreren er Norsk, i det Svenske, om han er Svensk. Denne Protokol skal strax efter Stemmegivningens Slutning lydeligen oplæses og vedtages, hvorefter tvende ligelydende Exemplarer forfattes, af hele Valg-Committeen, inden dens Adskillelse, underskrives, i dens Nærværelse forsegles, og ved Foranstaltning af Ordførerne for hvert Riges Committerede strax samme Dag afsendes, det ene til Norges Storthing, under Adresse til dets Præsident, det andet til Sverriges Riges Stænder, under Adresse til Landtmarskalken og Talemændene. Disse Protokoller skulle underskrives saaledes, at det Exemplar, som afgaaer til Norges Storthing, underskrives øverst af Norges, og dernæst af Sveriges Committerede, og det, som afsendes til Sverrige Stænder, underskrives øverst af Sveriges, og dernæst af Norges Committerede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-26
Efter Modtagelsen af denne Valgact paa begge Steder, skal den strax, eller senest den følgende Dag, foredrages for Storthinget i Norge og for Rigets Stænder i Sverrige. Og skulle Norges Storthing og Sverriges Riges Stænder strax iagttage det Fornødne, for at meddele Hans Kongelige Majestæt eller, i Tilfælde af hans dødelige Afgang, den lovlige Jnterims Regjering denne begge Rigernes Repræsentanters Beslutning. §. 4. Kongen skal have Ret til at sammenkalde Tropper, begynde Krig og slutte Fred, indgaae og ophæve Forbund, sende og modtage Gesandter. Naar Kongen vil begynde Krig, da skal han meddele Regjeringen i Norge sme Tanker og indhente dens Betænkning derom, tilligemed fuldstændig Beretning om Rigets Tilstand, i Henseende til dets Finantser og Forsvarsmidler med Videre.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-26
Efterat dette er skeet, sammenkalder Kongen den Norske Statsminister og de Norske Statsraader saavelsom de Svenske til et overordentligt Statsraad, og fremsætter da de Grunde og Omstændigheder, som i dette Tilfælde bør tages i Overveielse, hvorved tillige den Norske Regjerings Forklaring, om dette Riges Tilstand, saavelsom en lignende Beretning om Sverriges, bliver at fremlægge. Om disse Gienstande fordrer Kongen deres Betænkning, hvilken de skulle, enhver for sig, afgive til Protokollen under den Ansvarlighed, Grundloven bestemmer; og har da Kongen Ret til at tage og udføre den Beslutning, han anseer gavnligst for Staten. §. H. Saavel den Norske Statsminister, som de tvende Norske Statsraader, der følge Kongen, have Sæde og delibererende Stemme i det Svenske Statsraad, naar sammesteds forhandles Gienstande, som angaae begge Riger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-26
J saadanne Sager bør tillige den i Norge værende Regjerings Betænkning indhentes, medmindre Sagerne udfordre saa hastig Afgjørelse, at Tid dertil ei gives. Saa ofte hos Kongen i det Norske Statsraad, naar og hvor det er samlet, Gjenstande forhandles, som angaae begge Riger, skulle tre Medlemmer af det Svenske Statsraad ogsaa der have Sæde og Stemme. §. 6. Døer Kongen, og Thronfølgeren endnu er umyndig, skal det Norske og Svenske Statsraad strax sammentræde, for fælleds at udstæde Jndkaldelse til Storthing i Norge og Rigsdag i Sverige. §. 7. Jndtil begge Rigers Repræsentanter ere forsamlede og have anordnet Regjeringen under Kongens Mindreaarighed, skal et af lige Antal Norske og Svenske Medlemmer sammensat Statsraad, under Navn af Norges og Sverriges Jnterims-Regjering, forestaae Rigernes Bestyrelse, med Jagttagelse af disses gjensidige Grundlove.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-26
Dette sammensatte Statsraad skal bestaae af til Medlemmer fra hvert Rige, nemlig fra Norge; den Norske Statsminister og de tvende Statsraader, som ere i Stockholm, sex, være sig ordinaire eller særskilt tilforordnede Statsraader, – som, i Tilfælde af Thronledighed, eller under Kongens Mindreaarighed, af den i Norge værende Regjering blandt dens egne Medlemmer udvælges, hvis Sted i det Mindste tre Statsraader i Norge tilforordnes, samt af en Stats=Secretair, som af bemeldte Regjering ogsaa i ovenanførte Tilfælde udnævnes, og fra Sverige: de tvende Statsministre, sex Statsraader og Hof-Cantsleren, samt ved Svenske Sagers Behandling den foredragende Stats=Secretaire, eller, naar Norske Sager, foredrages, en af de Svenske Stats=Secretairer, vexelviis efter deres Tjeneste Alder. Saavel med Norske som med Svenske Sagers foregaaende Beredelse og Granskning forholdes efter de i hvert af Rigerne gjældende Forskrifter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-26
J Jnterims Regjeringen skulle de Norske Sager af den Norske Stats=Secretaire foredrages, protokolleres og expederes i det Norske Sprog, og de Svenske Sager af den Svenske Stats=Secretaire, til hvis Embede de henhøre, foredrages, protokolleres og expederes i det Svenske Sprog. Sager, som angaae begge Riger, og ei, ifølge deres Natur, henhøre til nogen særskilt Stats-Expeditions= eller noget særskilt Departements=Forretninger, foredrages af Hof-Cantsleren, og expederes til hvert af Rigerne i dets Sprog og ved dets Stats=Secretaire. Diplomatiske Sager foredrages ogsaa af Hof Cantsleren, og indføres i en særskilt Protokol. Sagerne afgjøres ved de fleste Stemmer, og naar Stemmerne ere lige, bestemmer Ordføreren, Udslaget.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-26
Alle udgaaende Expeditioner (Resolutioner) underskrives af samtlige Medlemmer. (Norsk Rigstid. - Forts.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-26
Christiania. Under 30 November ere Stiftsoverrets-Procuratorerne N. Aars og P. Hansteen udnævnte til Advocater i Høiesteret.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-26
Dødsfald: General=Major H. G. Holst, Commandeur af Danneb., 72 Aar, den 1ste December i Smaalehnene; Slagtermester Knud Strand 108 Aar, den 29de Novbr. i Trondhjem, Klokker J. A. Gierdrum, 83 Aar, den 9de December i Drøbak. (S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-26
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-30
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Sogne- Tolvte Aargang. No. 104. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 30 December 1818. Om Menneskeslægtens Sundhedshistorie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-30
Fortsættelse.) i bemærke nu her følgende Karakteertræk, 8 det Hele en langt større Spædhed og Forfinelse i Organisationen, især Nervesystemet, og sammes større Jndflydelse paa Organismen. Fuldelig overveiende Herredømme af Nervesystemet i den organiske Natur, thi saaledes burde man egentligen kalde den nærværende Nervesvaghed. Sandselighed, grovere og finere Følelsesliv i det Aandige, Nervekarakteer i det Physiske og i Sygdommene. - Endnu aldrig, saalænge Jorden har været til, vare Nervesyger saa hyppige, som nu, endnu aldrig saa mangfoldige og forunderligen modificerede; der forekommer næsten ingen reen Sygdom mere, alle indbefatte en Nerveandeel af Krampe og deslige. Jkke blot i Stæderne og iblandt høiere Stænder, men ogsaa paa Landet spores nu denne Nervekarakteer, og, hvad der i Oldtiden var noget Uhørt, der gives nu Bønder, som ere hypochondriske og Bønderkoner, der have Vapeurs, ligesaa godt som Kjøbstædsdamer. Ja Børnene fødes allerede med en finere Organisation. og forhøiet Senstbilitet, og derved med Anlæg til større Mobilitet og Convulstbilitet i Nervesystemet; thi de Sygdomme eller Fril, der ere grundede i Organisationen selv, forplantes, som bekiendt, ved Avlingen. Saaledes som det Ydres Skikkelse i Temperamentet og Karacteren gaaer fra Faderen over til Barnet, saaledes gaaer ogsaa Faderens svage Lunge, hans Nyrers Svaghed, Hæmortholhalsvagheder o. s. v. over til Barnet, og saaledes ogsaa Nervesystemets Pirrelighed og Svaghed. Paa denne Maade kan det, som i Begyndelsen, kun var erhvervet, med Tiden blive Efterkommernes medfødte Eiendom, og, naar dette rammer den hele Fleerhed af Menneskeheden, blive hele Nationens Eiendom og Karacteer. - Og saaledes er det vist, at Børnene nu allerede fødes anderledes end ellers. De bringe Tidens Karacteer, finere følende og lettere bevægelige Nerver strax med til Verden, derved større Undfangelighed for Ydreverdenen, saavel i det Physiske, som i det Aandige, saavel i det Gavnlige som i det Skadelige. Derfra den uhyre Dødelighed blandt Børn, i de første Aar, af Krampe, Tænder og andre Sygdomme; derfra Hyppigheden af Vand i Hjernen; derfra de overvættes Nervesygdomme og Nervefebre hos Voxne."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-30
Nervesvaghedernes Hyppighed i vore Dage er desværre en uimodsigelig Sandhed. Det bevise vore Dødslister. Ogsaa er det paa dem, som Lægernes Konst i de fleste Tilfælde maa strande; thi den ubetydeligste Sygdom antager hos vor Tids fleste Mennesker saa letteligen en nervøs Karakteer. Men naar Huseland paastaaer, at denne Nervekarakteer nu ogsaa spores blandt Bønder, saa kan dette mueligen have en ganske anden Aarsag. Den stigende Usædelighed i store Stæder; den tidligen vaagnende Kjønsdrivt; den dagligen tiltagende Vanskelighed i at kunne ernære en Familie; og den deraf flydende Colidat, alt dette tilsammentaget foraarsager, at uægte Børn fødes i Mængde, og, udsatte paa Landet, blande sig med den egentlige Bondestand. Det er derfor uvist at bestemme om de hypochondriske Bønder og hysteriske Bønderqvinder, Huseland her taler om, ere virkeligen fødte af Bondestanden, eller om de ikke snarere ere avlede udenfor Ægtestanden af Mennesker, der ikke efterlode dem anden Arv, end en svag Legemsconstitution. Man behøver ikke at gaae længer end til Valbye for at see mangen velbaaren Herres, mangen naadig Frøkens adelige Pode inoculeres i den vildeste Stamme. Rundt omkring paa Landet kan man støde paa Børn, hvis hele Phystognomie viser, at deres Fader ikke har gaaet i Vadmel. Paa denne Maade er det meget naturligt, at Nervekarakteren, kan spores blandt Bønder, uden at man just behøver at antage, at den er Bondestanden egen. Jhvorvel det ikke kan nægtes, at den hyppige Brug af Caffe, Thee, Tobak a., som nu ogsaa er bleven almindelig paa Landet, kan have svækket Landmandens Constitution i temmelig Grad.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-30
At Antallet af de Børn, der i de første Aar døe af Krampeslag, er uhyre stort, det bevise vore Mortalitetslister, men trøstende for Menneskeheden er det dog tillige, at i en Række af 60 Aar denne Sygdom snarere har aftaget end tiltaget. J Aaret 1749 døde i Kjøbenhavn 872 Børn af Krampeslag, og 1762 det største Antal, nemlig, 1188, men fra Aarene 1799 til 1868 var det største Tal 630 (i Aaret 1800), og det mindste 364 (Aar 1801). Dette beviser, at een af Hovedaarsagerne til den store Dødelighed blandt Børn er aftaget, endskjøndt nye Tilfælde, uden Tvivl, ere traadte i de gamles Sted. Saaledes ere de Dødfødtes, Tal betydeligen steget i den anførte Række af Aar. Jstedetfor at man 1749. kun talte 39, regnede man 1808, hele 157. Adskillige Omstændigheder kunne være Aarsag hertil. J Ægtestanden, mange Mødres, urigtige Adfærd under Svangerskabet, for at hylde Modens Daarligheder; uden for Ægtestanden: den Letsindighed, som er Fruentimmer af de lavere Classer i vore Dage saa egen, og den mageløse Ligegyldighed for det Foster, de bære under deres Hjerte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-30
Hvad Hyppigheden af Krampe og convulsiviske Tilfælde angaaer, da ere alle kyndige Læger enige om, at de især blandt unge Fruentimmer i de høiere Classer blive med hver Dag almindeligere. Callisen forsikkrer, "at den Hær af Sygdomme, der frembringes af unaturlig Jrritablitet og Følsomhed, hysteriske og Krampe Tilfælde, under alle deres foranderlige Skikkelser, ere desværre temmelig almindelige blandt Kjøbenhavns Beboere, og udgjøre een af vore Lægers største Besværligheder. Aarsagen dertil tilskrives med føje den alt for blødagtige og kjælne Opdragelse, Nydelsen af mere konstlet end sund Føde, den saakaldte store Tone og fine Levemaade. Sædvanligst hjemsøges Qvinbekjønnet af dette Tilfælde, uden Tvivl fordi det er svageligere, har et meere føelsomt Nervesystem, og pirreligere Muskeler. Men Krampetilfælde ere ikke mindre almindelige blandt de lavere Stænder, hvor de uden Tvivl ere en Virkning af modsatte Yderligheder. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-30
Hvad Grundtvig foretog sig ved Præsteordinationen d. 15 Decbr. Flere Gange har der om Præsten N. F. S. Grundtvig været de urimeligste Rygter i Omløb, men noget mere enfoldigt og derhos mere uforskammet end det, der er opspundet om hvad han skal have foretaget sig ved sidste Præstevielse, lader sig vel neppe tænke. Saa umuligt som det er at fortælle et Eventyr, i hvis Udpyntelse Enhver lyver, eftersom han har Genie til, saa meget betakker jeg mig for den Ære at træde frem som Klaffernes offentlige Tunge. Kun hvad der virkelig tildrog sig, vil jeg her berette, og opfordrer Hver den, som tør vove det, til at bevise jeg enten har fortiet eller forvansket Sandheden. Efterat den egentlige Jndvielse var til Ende og H. H. Biskoppen havde begivet sig ind i Sakristiet; Hr. Schytte, Salicath og jeg derimod havde taget Plads i det Rum ved Siden af, hvor Præsterne opholde sig, kom Grundtvig, der under selve Ordinationen havde staaet udenfor Skranken, op til mig og ønskede mig, medens han tog mig i Haanden, Guds Velsignelse, han spurgte mig dernæst, i det Samme Biskoppen, traadte ud af Sakristiet, hvorledes jeg befandt mig og gik derpaa igjen ned i Kirken, uden at foretage sig noget videre end at han ogsaa gav Hr. Schytte Haanden. Hvad Ondt eller Usømmeligt han nu hermed har begaaet er ikke let at indsee, ei heller kan jeg begribe hvorfor just Grundtvig paa det hellige Sted skulde ansees for Uvedkommende, da det jo er vitterligt, ikke alene at udenbyes Præster undertiden beeltoge i selve Jndvielsen naar denne skeer i Provindsernes Kathedralkirker og i Roeskilde Domkirke, men man endog har seet Exempel paa det samme her i Hovedstaden; en Ting der heller ikke paa nogen Maade strider mod Kirkeritalets Forskrift, ifølge hvilken Byens Præster skulle tilsiges at møde i Kirken, men andre Præsters Nærværelse ingenlunde forbydes. Grundtvig ønskede inderlig at være med ved min Ordination og meddele mig præstelig Velsignelse, det veed jeg, men for ikke at give mindste Anledning til at sige han trængte sig ind i fremmed Bestilling, gi han ikke ind i Choret, hvor underligt det end maatte synes i hver Christens Øine at see ham staae udenfor i sine Præsteklæder som en Bandlyst, desto mere maae man da forundre sig over, at den uskyldige Handling, han foretog sig, blev ilde anseet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-30
Hvad nu den taabelige Historie angaaer, der løber om i Publikum, da er den let at forklare af Bagvaskelsen, der Jngen sparer, allermindst Grundtvig; at den kunde blive troet er ogsaa begribeligt nok, naar man veed, der gives Mennesker, som maale alle Andre med deres egen Jammerligheds Alen, og som aldrig ere gladere end naar de kunne faae noget ondt at sige om deres Næste. Kjøbenhavn, d. 27de Decbr. 1818. Christen Olsen, Sognepræst til Næsbye og Tyvelse Menigheder i Sælland. er Man har i lang Tid ikke læst noget af mere udstrakt Vigtighed og fremsat med større Beskedenhed, end det Ønske, som findes i Skilderiet No. 99. Enhver Reisende skylder Jndsenderen derfor sin varmeste Tak for dette hans Ønskes Offentliggjørelse; paa den anden Side lover man sig og med Vished, at see samme opfyldt. Enhver Nel sende, især Fruentimmer, vilde vist velsigne General Post Directionen for en saa velgjørende Jndretning. En eneste Jndvending, og den forekommer mig at være af saare liden Betydenhed, kan gjøres. Posten medbringer undertiden Gods af saare stor Værdie og for dette skal Postvæsenet staae til Ansvar. En saadan Indretning vilde give Anledning til en større Menneskestimmel paa Postgaarden, og Tyverie vilde da være at befrygte. Dette er vel sandt, men man veed og af Erfaring, at det Værelse, hvori saadant Gods indsættes, er forsynet med forsvarlige Laase og Lukker, saa Jndbrud ikke er vel mueligt, desuden maatte det ei være nogen tilladt, efter et bestemt Klokkeslet, at bære noget udaf Porten, uden de beskikkede Post budde. Herover maatte Portneren indenfor og Skildvagten udenfor vaage. Saaledes formenes at denne Jndvending alder bort, og Ønsket kunne opfyldes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-30
En Ynglings Nytaarsnat. (Af: Jean Pauls kleine Schriften.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-12-30
Et Menneske paa tresindstive Aar stod ved Nytaarsmidnat hos Vinduet, og med lang Fortvivlelses Blik skuede han op i Himlens blaae Hav, hvori Solene svømmede som Vandplanter, og ned paa den stille blinkende Jord, paa hvilken nu ingen var saa glædes og søvnis som han, thi hans Grav stod ikke meere langt under ham: tresindstive Trin var han alt nedsunken mod dens Svælg, og han medbragte intet, af den hele rige Ungdomstid medbragte han intet uden Vildfarelser og Sygdomme og - Fortvivlelse. Hans Legeme var fordærvet, hans Siel 2de og tom, hans Hjerte fyldt med Laster og Ruelse, og hans Alder med Jammer. Hans skjønne Ungdomsdage vendte nu tilbage, som Spøgelser, og førte ham tilbage den store Morgen, da hans Fader først havde stillet ham paa Livets Korsvei, der til Høire fører ad Dydens Soelbane ind i et vidt, roligt Land, fuldt af Høst, fuldt af Søelskin og fuldt af Engle, og der til Venstre drager ned i Læstens Muldvarp gange, i en mørk Hule, fuld af dryppende Gift,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-01-02
Nyeste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-01-02
Skilderie af Kjøbenhavn. Trettende Aargang. No. 1. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 2 Januari 1816. Samtale i de Dødes Rige imellem otte af vore Genier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-01-02
(Scenen forestiller en Domsal i de Dødes Rige; i Baggrunden sees tre ophøiede Domsæder; de danske Geniers Skygger tilkjæmpe sig vexelviis disse Domsæder, imidlertid svæve de andre Skygger omkring i Baggrunden, og enhver sees beskjæftiget paa sin i Livet brugte Maade, saaledes sees f. Ex. Rahbek sysselsat med at rive adskillige af sine historiske Dramaer, deels i Manuskript, deels trykte, itu, som han i sin Haand ruller til Kugler, ligesom han her i Livet gjør ved andre Næse produkter, som lettede hans Hjerne. J Forgrunden fremtræde snart een, snart flere af Skyggerne for at samtale med Baggesen alle vente de paa de underjordiske Dommeres endelige Dom.)T. C. Bruun. Nn Du vist drømmer Dig ei mere, Baggesen, saa stor, Som da Du vandrede paa Danmarks tummelfulde Jord. J Strid med Dig, jeg veed, beholdt jeg dog det sidste Ord. Baggesen. Maaskee, jeg veed det ei, om Du beholdt det sidste Ord, Men derom var man enig, da jeg kom fra Nor At ei det bedste Ord Du fik, Og at Kritiken min holdt Stik. T. C. Bruun. Men Du var dog en Fiante over alle Fanter, Da Du bespottede min Hat med sine trende Kanter. Baggesen. Det var Din Roes og ei Din Daddel, jeg mig tænkte, Ved det symbolske Tegn, som Du Dit Hoved skjænkte; Den første Kant, Din spidse Vittighed betegned, Den anden sig Din Phantasi tilegned, Den tredie fælleds var for Din Philosophi, Din Prosakraft og lette Poesi Samt Din gedigne luttrede Moral, Hvori Du for Din Hat var Karl. T. C. Bruun. Du blander i Din overvættes Rosen Dog alt for meget af satirisk Skolen, Som gjør mig Rosen lidt fordægtig. Og mig til rigtigt Giensvar ikke mægtig. Jeg ønsker Dig idag lidt mere Lykke til Din Dom, End den fra Dig i Norden til Min Andeel kom. Desuden seer jeg der den nordiske Cothurne-Digter; Vist ikke Adam Jens i vittigt Giensvar svigter. (Han bukker og gaaer.) Phlenschlæger. God Dag, min kjære og høistærede Hr. Baggesen, Mit Slettes Fiende og mit Godes Ven! Baggesen. God Dag; jeg spørger Dig, som tang ved min Ord i Norden, Men, som nu taler vist, da Du er under Jorden, Hvad synes Du om min Kritik, Phlenschlæger. Den holder Stik Jeg var for indbildsk, jeg det ikke nægter, Da Du stod paa Parnas som en Justiceraad og Vægter, Til at jeg skulde agte paa Dit Venskabs Raad, Dengang da Du i Røverborgen og i Hugo tugted mine Væggetæger.