Københavns Adresseavis, 1793-07-12
Kiøbenhavns Kongelig alene privilegerede. Lysesse Contoir brydelseressen. Udgives ugentlig 4 gange. Fredagen den 12 Julii. At faae et eget Universitet i Landet har længe været et Maal for oplyste og patriotiske Nordmænds Ønsker. Saa vel Nationens Hæder, der altid var Nordmanden hellig, som dens Trang til et saadant Jnstitut, har fremkaldet dette Ønske, og begge Dele give den gyldigste Grund til at billige det. Mere end een Gang har man ogsaa offentligen yttret det; og er det hidindtil ikke bleven opfyldt, da maa Vanskeligheder, mægtige nok til at sætte Grændser for den beste Villie, have hindret Opfyldelsen. Men Vanskelighederne ere ikke stedse de samme, eller lige mægtige, derfor har man ikke heller opgivet et Haab, som port beste Kongers Omhue for at befordre deres Undersaatters Lyksalighed ved Oplysnings Udbredelse indgav, og om Ønsket i nogen Tid har slumret, saa har dog kun endog det mindste Stød, anbragt i beleilig Tid, været fornødent til at opvække det paa nye. Dette Stød er nu givet, og, man smigrer sig, i en beleilig Tidspunkt. Den retskafne Fyrste, som har vidst at overvinde alle Vanskeligheder, for at skienke den danske Bonde de tabte Menneskerettigheder, og Norge Frihed til at kiøbe sit Korn hvor de beste Priser indbød de Handlende, vil ogsaa kunne overvinde dem for at skienke Norge en Høiskole, dets eget Skiød. Af denne Tanke understøttes den Jver for denne vigtige Sag, som nu mere end nogensinde synes at have besiælet Nationen, eller den oplyste Deel af samme. Maatte, som næsten ikke tvivles om, denne Jver aabne en Kilde i alle veltænkende og formuende Patrioters Gavmildhed til en Fond for de Omkostninger, som et Jnstitut af saadan Natur udkræver, saa torde maaskee den største Vanskelighed være hævet. - Men lad endog enhver Vanskelighed blive ryddet af Veien, lad en saadan Stiftelse virkelig blive skienket Norge, hvad var med alt dette udrettet, naar samme ikke ved sin Indretning blev skikket til at vorde saa hæderlig og nyttig for Nationen som den burde? Altsaa bliver det paa nærværende Tid, da Hr. Professor Wilses Jndbydelse til at ansøge om et Universitet i Norge har givet Anledning til at tænke over denne Materie, et særdeles vigtigt Spørgsmaal. Hvorledes et Universitet i Norge, til størst Nytte for Landet, med Hensyn til Tidernes Cultur og Videnskabernes Tilstand, kunde indrettes, Og da man har troet, at man herom sikkerst kunde blive underrettet ved at udsætte en Belønning for dette Spørgsmaals grundigste Besvarelse, saa har et Selskab i Christiania forenet sig om at belønne den beste Afhandling over denne Materie med 200 Rdlr., og den nest beste med 100 Rdlr. At Jnstitutet maa være passende til dets Stiftelses=Tid, at Almeennyttighed foretrækkes for gamle Vedtægter og Pedanterier, at Videnskabernes sande Tarv maa blive Regelen hvorefter dets hele Gang, Drift og Bestyrelse bliver indrettet, og at de Videnskaber, som sikkerst give Adgang til Embeder og Levebrød, maa kunne dyrkes, uden at andre nyttige fortrænges eller tilsidesættes, ere især de Grundsætninger, som ønskes at maatte komme i Betragtning. Og omendskiønt man i Prisens Tilkiendelse fornemmelig vil hensee til, hvorledes Hovedspørgsmaalet er bleven afhandlet, saa vil det dog være Selskabet kiert, om de, som herover maatte skrive i Norge, eller med Kundskab om Norge, tillige vilde berøre det Sted, som til Jnstitutets Anlæg kunde ansees meest beqvem, samt meddele en om gefærlig Beregning over den til et saadant Jnstitut fornødne Fond, i Hensyn til Stedets Beliggenhed og de Studerendes formodentlige Antal. Man nævner i denne Henseende dem, som skrive i Norge, eller som kiende Landet, da man ikke ønsker Stedet betragtet blot efter almindelige Grunde, som i ethvert Land og overalt kunne være gieldende; men at Norges naturlige Forfatning, samt de Stæders eller Byers locale Beskaffenhed, som dertil med Rimelighed kunde bringes i Forslag, i Særdeleshed maatte haves for Øie; ligesom i Almindelighed ingen ensidig Jnteresse, men de Studerendes sande Nytte, Videnskabernes beste Fremme og almindelig Oplysnings Udbredelse ene og allene maa giøre Udslaget. Afhandlingerne over denne Materie forlanges indsendte inden 6 Maaneder fra denne Bekiendtgiørelses Tid, da man inden 4 Uger, efterat de ere indkomne, vil besørge dem bet dømte, hvorefter den fældede Dom til vedkommende Forfatteres Efterretning ved Trykken skal blive bekiendtgjort. De imodtages paa Dansk, Tydsk og Latin, og adresseres til Hr. Conrector Rosted i Christiania, hos hvilken Præmierne ligeledes blive at afhente. Ligesom enhver Afhandt ling maa være forsynet med en Devise, saa maa ogsaa dermed følge en forseglet Seddel, som indeholder Forfatterens Navn, og uden paa samme Devise som Afhandlingen, hvilken Seddel leveres de Forfattere, som ikke erholde Prisen, aabnet tilbage.