Berlingske Tidende, 1812-05-08
Politie=Plakat. Politiemesteren i den Kongelige Residens stad Kiøbenhavn giør vitterligt: at i Følge Hans Kongelige Majestæts mig tilhændekomne allerhøieste Reskript af 30te August sidstleden, er et særegent Contoir oprettet ved Politiekammeret her i Staden, under Navn af: De Reisendes Contoir, hvor alle ankommende Reisende skal anmeldes, samt Reisepasse udstædes. Men da denne Indretning i Særdeleshed har til Hensigt, at erholde en, saavidt mueligt, nøiagtig Control med fremmede Reisende, som ankomme til og opholde sig her i Staden, saa blive de, om ankommende fremmede Reisendes Anmeldelse for Politiet, gieldende Anordninger herved alle Vedkommende paa det alvorligste indskierpede, og i Overeensstemmelse hermed befalet: Enhver Tracteur, Giestgiver eller Herbergeer, saavelsom enhver anden Jndvaaner her i Staden og paa dens Grund, være sig Eier eller Leier, skal uopholdelig, og under Mulkt fra 4 til 20 Rdlr., paa ovenmeldte Contoir skriftlig under deres Haand anmelde uden Undtagelse enhver paa deres Boepæl ankommende Reisende, saaledes at de, som ankomme efter Kl. 9 Formiddag, anmeldes inden Kl. 6 Eftermiddag, og de, som ankomme efter Kl. 6 Eftermiddag, anmeldes Kl. 9 næste Dags Morgen, med Forklaring, som den Reisende strax ved Ankomsten skal affordres, om hans Navn, Stand og Ærinde, samt hvorfra han hertil er ankommen, til Vands eller til Lands, igjennem hvilken Port, og hvorlænge han formener her at forblive, hvorhos tillige skal følge den Reisendes medhavende Pas til Eftersyn og Paategning. 2) Under lige Mulkt skal det paa Contoiret skrivtlig og under Haand anmeldes, naar den Reisende forlader sit Logie, og hvorhen han enten her i Staden henflytter eller aldeles bortreiser. 3) Paa det at der ved Contoiret strax kan haves sikker Efterretning om alle her i Staden for Tiden sig opholdende Reisende, tilholdes ligeledes alle vedkommende Verter, uden Ophold, paa ovenmeldte Maade at giøre Anmeldelse om de Reisende, som allerede ere 4) Som Reisende ansees enhver af begge Kiøn, som andensteds fra, enten indenlands eller udenlands, her til Staden ankomme, og saalænge de her forblive, uden, enten som næringsdrivende Borger, som Studerende, som Tienende, som Embedsmand, som Pensionisk eller som den der lever af egne Midler, her beviislig har taget fast og stadig Boepæl. 5) Til Bestridelse af de, i Anledning af ovenmeldte Contoirs Oprettelse, forøgede Udgifter, er det ved allerhøistbemeldte Reskripallernaadigst befalet : at et Pas, der lyder paa en Reise til fremmede Lande, betales med 1 Rdlr. for hver Person, og et Pas, der lyder, paa Reise i de danske Stater, med 4 Mk. for hver Person. 6) Da det nøiagtige Tilsyn, som det er Politiet paalagt at have med alle fremmede Reisende og deres Forhold her, saa aldeles beroer paa ovenmeldte Anmeldelsers Paalidelighed, saa vil alle muelige Undersøgelser blive anvendte for at opdage enhver tilregnelig Forsømmelse i denne Henseende, til ufeilbarlig Straf efter Omstændighederne. Hvorefter alle Vedkommende sig ville vide at rette. Kiøbenhavns Politiekammer, den 1ste November 1811. Bagger. Anviisning til den Maade, hvorpaa druknede Mennesker bør behandles. 1) Naar en Druknet er optaget af Vandet, løsnes strax hans Klæder, især om Halsen, Brystet og Underlivet, og renses hans Næse og Mund fra den Ureenlighed, der maatte findes, derefter lægges han paa Maven, helst over et Bolværk, en Tønde eller deslige med lidt skraaes nedhængende Hoved; eller en stærk Mand favner ham bagfra omkring Livet, lader Overkroppen hænge forover, og trykker saa Underlivets Jndvolde opad mod Brystet, at det Vand, som maatte fylde Maven og Luftrøret, kan flyde ud. 2) Han henbringes derpaa, ifald han ikke strax faaer sin Bevidsthed, til et af de Steder, hvor Rednings=Kasser findes hensatte til offentlig Brug. Transporten skeer saaledes : at Legemet hviler næsten lige udstrakt, og at Hovedet understøttes, saa at det ikke hænger ned, og at Ansigtet vender til een af Siderne. 3) Unødvendige Tilskuere udvises af Værelset. Den Druknede affores forsigtigen fine Klæder, aftørres, og lægges paa Ryggen lidt høit med Hovedet paa en Feldseng eller et Bord, hvorpaa en Madratze eller Dyne, om den haves, er udbredt, og dækkes da hans hele Krop, Ansigtet undtaget, omhyggeligen til med tørre Klæ 4) Hans Mund, Svælg og Næse renses nu nøiere med Svampen(a), som først udblødes og aftrykkes. 5) Mærker man nu intet Tegn til Aandedræt, da sættes paa Enden af Blæserøret (b) et af de smaa Elfenbeens Stykker (O. for at indbringe det i et af Næseborerne. Skulde her være nogen Hindring, saa tager man det længere Elfenbeens Stykke (d), for at indbringe det i Munden. Man fylder da sit Bryst ved en stærk og hastig Indaanding, og da blæser Luften ind i den Druknedes Langer. Under Jndblæsningen holdes hans Næse og Mund tæt tilsluttede, og trykkes Luftrøret tilbage mod Svælget, for at hindre Luftens Nedgang i Maven. Efter enhver Jndblasning giennem dette Rør, lader man en Medhielper sammen trykke den Livløses Bug og Bryst med de fløde Hænder og ladet imidlertid Næsen og Manden være aabne for Laftens Tilbagegang. Naar man saaledes har indblæst 10 til 12 Gange ophører man nogle faa Øieblikke, renser da atter Halsen med Svampen, fra Sliim eller anden Ureenlighed som der maatte findes, og holder ham den stærke Salmiak Spiritus (No. 1) under Næsen, hvorpaa man igien begynder Jndblæsningen paa foromtalte Maade. Saaledes fortsætter man Behandlingen, indtil den Skindøde enten begynder selv at aande, eller alt Haab om Oplivning er forsvundet. 6) Jstedet for Jndblæsning med Munden kan man ogsaa benytte Pusteren, ved at sætte dens Pibe i Mundingen af det bøielige Rør (bb), og da anbringe det i den Druknedes Næse eller Mund paa foromtalte Maade. 7) Har den der befatter sig med den Druknedes Oplivning en dobbelt (Gorcusk) Blæsebælge og besidder han rigtig Kundskab om Anvendelsen af dette Redskab, da kan han kunstmæssigen benytte sig deraf, istedetfor at indblæse Luften med Munden eller den enkelte Puster. 3) Medens Luftindblæsningen foretages, føier en anden Medhielpe, Anstalt til at opvarme den Druknede. Man varmer tør Sand til den Grad, at man godt kan holde sin Haand i den, og læggen af og til et Par Haandfuld af den i Hiertekulen. 9) Man løfter af og til under denne Behandling den Livløses Armee noget i Veiret og stryger dem paa den Side, som vender til Kroppen, med Fladen af en varm Haand, lemfældigen fra neden opad mod Armhulen, for derved at befordre Blodets Løb til Hiertet. Ligeledes løfter man Benene noget fra hinanden, og stryger paa anførte Maade deres indre Flade fra neden opad til Lyskerne. 10) Medens disse Midler anvendes, tillaver man et godt Clysteer af en Haandfuld Salt, opløst i en Pægel varmt Vand, og anbringer det. 11) Har disse Midlers ombyggelige Anvendelse endnu ikke bragt den Druknede saavidt, at han aander, eller kan svælge, da søger man ved Kunst at bringe ham den svagere, med Vand fortyndede, Salmiak=Spiritus (No. 2) ned i Maven. Man smører til den Ende Mayesprøitens bøielige Rør med Olien (No. 3), skruet Laaget af Sprøiten, og bringer da Røret forsigtigen gjennen Svælget ned i Maven; fylder derpaa haftigen Sprøiten med den sidst omtalte fortyndede Salmiak=Spiritus, og trykker denne, ved Hielp af Sprøitens Stempel, ned i Maven. 12) Under alle disse Midlers Anvendelse, bør et Par Medhielpere, gnide den Druknede under Fødderne og paa Lemmerne med Børsterne. 13) Kommer den Druknede til sig selv, da bringes han saa snart mueligt til Sengs, og gives enten et Par Spiseskerfuld Viin, eller 30 Hoffmans Draaber (Nr. 4) og en Koppe lunket Theevand. Den øvrige Behandling, som bør rette sig efter Patientens videre befindende, overlades til Lægen. Utallige Erfaringer have lært, at disse Midler, omhyggeligen anvendte, have reddet tilsyneladende Døde. Kiøbenhavn, den 1ste Januar 1812. Callisen. Herholdt. N. C. Kall. Mynster. Schneider. Viborg. Pontoppidan. Lund. Kassen indeholder følgende: O. Bang. a) En Fiskebeens Stok med en større og mindre Svamp bb) Tvende bøielige Rør til Jndblæsningen. c) Et Elfenbeens Stykke, som sættes paa Enden af et af de bøielige Rør (b) til Jndblæsning giennem Munden. d) To kortere, som benyttes paa samme Maade til Jndblæsning giennem Næsen. e) Et Træmundstykke, til at sætte paa den anden Ende af Blæse rørene, for at indblæse med Munden. f) En Blæsebælg eller Puster. g) Tvende Børster. b) En Mane=Sprøite med tilhørende bøieligt Rør 1) Et Clysteer=Apparat. 1) Fire Glas fyldte No. 1 med stærk Salmiak Spiritus. No. 2 med en svagere, med Vand fortyndet, Salmiak=Spiritus, No. 3 med reen Bomolie. No. 4 med Hoffmans=Draaber. Endnu findes i Kassen et Beenrør til Luftindblæsning giennem Munden hos dødfødte Børn.