Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1828-12-30
Fædrelandet. Lovgivning. 10 Decbr. 1828. Forordning, sigtende til at forebygge og standse skadelig Omstreifen af Personer under Navn af Haandværksvende. De jævnlige Klager, som i senere Aar har været ført over denne Uskik, og hvis Grunder godtgjort ved de fra samtlige Overøvrigheder indhentede Erklæringer, have nærmest foranlediget denne velgjørende Anordning, hvorved tillige er taget Hensyn til, at der ikke lægges ufornødne hindringer i Veien for de Fremmede at den arbeidende Klasse i Almindelighed eller Haandværks standen i Særdeleshed, om hvilke det med Rimelighed kan antages, at de ved deres Flid og Duelighed kunne og ville erhverve deres Brød her i Riget, hvilke derimod, fremdeles som hidtil, ville finde al Beskyttelse og passende Begunstigelse her i Landet. Til Forordningens vigtigste Bestemmelser hører saaledes nøie Undersøgelser paa det Sted, hvortil en fremmed Svend først ankommer, om hans Duelighed og Vandel, og Beviis for, at han har de fornødne Reisepenge, hvilken Fordring dog i intet Tilfælde bør strække sig videre, end til en Sum af 10 Rbd. Sølv eller 5 Species, Men er en Svend beviisligen forskrevet til et Sted her i Riget, er det tilstrækkeligt, at han er forsynet med Midler til at reise derhen. Findes nu den Ankommende berettiget til Reisen, meddeles ham af den til Passers Udstædelse berettigede Øvrighed en Vandrebog, hvori det udtrykkeligen anføres, at han har legitimeret sig, og de Dokumenter nær nes, der have tjent til hans Legitimation, hvilke Dokumenter derhos skulle forsynes med Øvrighedens Forviisnings Paategning, ligesom det og i Vandrebogen skal bemærkes, hvormange Penge den Paagieldende er funden i Besiddelse af. Vandrebogen, der skal indeholde en paa dansk og tydsk affattet Anviisning om de Pligter, den reisende Svend har at iagttage, bliver at indrette efter en allernaadigst approberet Form, hvorefter Exemplarer af det Danske Kancellie foranstaltes trykte og tilstillede vedkommende Politie øvrigheder. Foruden en moderat Betaling for Vandrebogen, har han at betale i Gebyhr til Politieøvrigheden 16 Rbs. Sølv, der svarer til 5 Sch. lybsk, uden at noget vi dere kan fordres paa de Steder, hvor ellers et høiere Pas gebyhr er bevilget. Haandværksvenden bør tilholdes, nøie at følge den ordentlige og sædvanlige Vei til sin Bestemmelse, og hvor Arbeide ikke er at faae inden 24 Timer, bør han, naar ikke særdeles Omstændigheder tale for Undtagelse, fort sætte Reisen. Vandrebogen skal forevises Politieøvrigheder, i enhver Kjøbstad, som Svenden passerer, samt ved Foreviisningen godtgjøres, at han er i Besiddelse af en saadan Sum Penge, som staaer i passende Forhold til den, han ved sin Ankomst her til Riget var i Besiddelse af. Dersom Arbeide ikke inden 4 Dage er at faae paa det i Vandrebogen, nævnte endelige Bestemmelsested, bør Svenden strax reise bort. Det samme gielder om den fremmede Svend, som vel engang har faaet Arbeide, men igjen forlader det. J Vandrebogen har han at forsyne sig med Attester for sitorhold paa de Steder, hvor han har havt Arbeide. Den fremmede Haandværkssvend, som findes i Riget, uden at være forsynet med anordnet Vandrebog, eller afviger fra den ham foreskrevne Reiseroute m. v. bør efter Omstændighederne enten udvises af Landet, eller paa anden Maade ansees, og den Øvrighedsperson, som ved at forsømme de ham paaliggende Pligter, har været Aarsag i, at en Svend uden tilbørlig Legitimation er kommen ind i Riget, eller har fundet Leilighed til at forlænge sit Ophold udenfor de lovbestemte Grændser, kan vente, enten at Svenden paa hans Bekostning udføres af Landet, eller at han paa anden Maade bliver draget til Ansvar. Transporten ud af Landet bør skee paa den mindst bekostelige Maade, og den Svend, som ikke holder sig det i saa Henseende foreskrevne efterrettelig, bliver at straffe med 3 Dages Fængsel paa Vand og Brød. Skjøndt alt Betlerie under de ved Anordningerne bestemte Straffe er reisende Haandværksvende forbudet, skal det dog ikke være dem formeent at søge eller modtage den ved Laugene sædvanlige Understøttelse. De i Danmark hjemmehørende Svende blive i de Tilfælde, hvor en fremmed Svend skal udføres af Landet, at hensende til det Sted, der nærmest maa ansees som deres Hjem. Jhenseende til enhver anden Person, der enten agter at begive sig ind i Landet eller reise andetsteds hen, for at søge Arbeide eller Fortjeneste, bør ogsaa Pas=Udstæderen ved anstillet Undersøgelse forvisse sig om, at de ikke kunne falde Landet til Byrde ved den forehavende Reise. For saavidt fremmede Haandværksvende angaaer, træder Anordningen først i Kraft med 1 Mai 1829, hvorhos det dog følger afsig selv, at Politieøvrighederne ogsaa indtil den Tid have nøiagtigen at overholde de Bestemmelser i samme, der have Hjemmel i de alt gieldende Anordninger.