Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-03-24
J Grunden gjør han da det samme, som vore Liberale, kun med den Forskjel, at han gjør det uendeligen stærkere, hvilket vel kommer af, at han ivrer mod Misbrug, som øves under hans Øine, medens Disse fornemmeligen ville betrygge mod Misbrug, som frygtes i en kommende Tid. Jeg skal tillade mig, at nævne endnu en Autoritet, som Deres Velærværdighed sikkert vil anerkjende. Det er Luther. Skjøndt denne store Mand, der, ligesom Jeremias, opoffrede sit Liv til Kampen for Reformer, ved alle Leiligheder indskjærper Lydighed mod Øvrigheden, saa siger han dog etsteds: "En Fyrste skal ikke tænke: Land og Folk er mit, jeg kan gjøre dermed, hvad jeg vil, Men han skal tænke: Jeg er Landets Regent og Folkets Fader, jeg skal sørge for mine Undersaatter paa det Bedste, og ikke vise mig som en høifarende Hersker over dem, men gjøre dem Ret og Skiel, og forsvare dem til det Yderste!"Et andet Sted siger han Aldenstund Lovene ere for svage til at straffe Regenterne, saa vil Gud selv gjøre det!" Et tredie Sted, Gud agter vel de store Potentater, Konger, Fyrster og Herrer for hvad de ere; men gaae de udenfor hans Lov, støder han dem fra Stolen, og lader dem ligge i Støvet, som Kong Christiern i Danmark. Et fjerde Sted: "Naar en Tyran med Vold fratager En hans Kone, en Anden hans Datter, en Tredie hans Formue, og Undersaatterne træde sammen, ude af Stand til længer at taale hans Vold og Tyranni, saa maa de dræbe ham, som en anden Morder og Stratenrøver!" Jeg kunde anføre endnu en Mængde Udsagn af den store Mand til Bestyrkelse for min Paastand, at det ingenlunde kan kaldes et Jndgreb i Guds Raadslutning, at ville forebygge Magtens Misbrug. Hvor skulde det ogsaa være det. Det forholder sig jo meget mere tvertimod. Det er netop den misbrugte Magt, der formaster sig at gjøre et Jndgreb i Guds Raadslutning, thi har det end ligget i Guds Raad, at give den høieste Magt paa Jorden i eet Menneskes Hænder, saa lader os dog ikke glemme, at det angrede Gud, at han havde gjort Saul til Konge, da han misbrugte sin Magt. 1 Sam. 15, 11. Det er mærkeligt, at just de frommeste Mænd, de meest oplyste Gudslærere, i forrige Tider have anseet det for en af deres helligste Pligter, at sige Magthaverne Sandheden, at advare dem, true dem, straffe dem, medens det nuomdage ikke er Theologerne, men Juristerne, Politikerne og Statsoeconomerne, der have overtaget dette Hverv. Navnligen har det, i alle christne Lande, været Hosprædikanterne, der have følt sig kaldede til at sige Fyrsterne Sandheden. Og Deres Velærværdighed vil finde, at det kun har været de daarlige Fyrster, der have afsat deres Hofprædikanter, fordi de have villet gjøre det guddommelige Ord gjældende som en Garanti mod Magtens Misbrug, medens derimod de Konger, som have ladet sig straffe efter Guds Ord, altid have været de glor værdigste Regenter. Ludvig den Fjortende havde sin Bourdalone og hørte ham gjerne. Da Christian den Fjerde vilde have Mag. Ole Wind til sin Hofpræst, og Denne undskyldte sig med, at han ikke duede dertil, fordi han ikke kunde lade være at sige Sandhed, svarte Kongen: "Saadan En er det just, vi maae have ved Hove! Jeg kan forsikkre Deres Velærværdighed, at det Dristigste af hvad der nu skrives i Bladene ikke er halvt saa dristigt, som hvad Præsterne tilforn have vovet at sige, Naar vi t. Ex. læse Lassen i Prædikener – han havde ogsaa været Hofprædikant – ville vi finde, at der fra hans Prædikestol i Kjøbenhavn er ført et langt djervere Sprog, end der nu føres i de khvnske Oppositionsblade. Hvor ere vel de Regenter, som rette sig efter GudsOrd, spørger han, "Jeg veed sandeligen Jngen. Deres Omhu for Almeenvellet er altfor lunken. Pungen, forstaaer man at fylde, men Landets Nød vil Jngen afhjælpe. Retfærdigheden er uddød. Alle Regenter ere indsatte af Gud, Rom. 13, 1. Saa burde de da ogsaa rette sig efter Guds Ord. Men i den hellige Skrift staaer ingensteds, at de maae slaae deres Undersaatter, udsuge deres Blod og træde de Ringe i Støvet. Vaagn op, Regent, thi Alle sove, Brug selv Dine Øine, see selv paa Dit Lands Bedste, Du skal gjøre Gud Regnskab engang. Herneden er Du Herre over Lovene, men for Guds Dom ikke. Der skal Du gjøre Regnskab ligesaavel som den fattigste Betler. Har Duregjeret vel, saa skal Du omskifte denne Verdens Æres krone med Evighedens, men har Du ikke det, saa skal Du visseligen ombytte Din gyldne Krone med Helvedes Flammer, thi ogsaa for Konger og store Herrer er der Plads i Helved! D. V. mener kanskee, at Kong Christian den Femte har beordret den frimodige Lassenius tiltalt for en Provsteret, men jeg kan forsikkre Dem, at der ikke blev krummet et Haar paa hans Hoved.