Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-10-29
Sverrig. Som Tillæg til den svenske Statstidende er nu første, andet og tredie Ark af Protokollen (et moderne Udtryk, der i nærværende Tilfælde betyder Præliminairforhør) og Dokumenterne i den af Advocat=Fiskalen mod Friherrerne v. Pegesack og v. Düben anlagte Sag ved Trykken bekjendtgjort for Publikum og udførligt Uddrag af samme meddeelt i Kjøbenhavnsposten. Forhøret holdtes i Justitskantslerens Overværelse. Af egentlige Artstykker indeholder Protokollen blot det bekjendte Brev fra v. Vegesack, hvilket Denne dog vedvarende nægter at have skrevet. Friherre v. Duben vedgaaer vel at have talt nogle Minuter med Prinds Gustav paa en offentlig Promenade i Wien, hvor han traf ham tilfældigen; men deres Samtale (der var paa svensk hvilket Sprog Prindsen taledeslige saa god som Baronen selv) angik kun smukt Veir, og Wiens Forskjønnelser, Jntet om Sverrig. Han talede først til Prindsen, fordi han kjendte ham og Prindsen viste ham den udmærkede Naade at komme ham imøde." Paa Spørgsmaalet, om ikke Hr. Baronen, ligesom Prindsen, yttrede sin Glæde over Gjensynet, svarede han, som Venskabet byder og Ulykken fortjener." Sine 3 Udenlandsreiser i de sidste 7 Aar erklærede han at være skeet af Lyst til at see fremmede Lande, og paa Spørgsmaalet, om han ikke direkte eller indirekte havde modtaget nogen Understøttelse til Bestridelse af Reise omkostningerne, gav han til Svar: "Jeg er ingen Tigger. Den paa sin Reise førte Dagbog havde han Dagen iforveien revet itu, fordi han en maatte have sine Papirer for sig selv. Baron v. Vegesack svarede, da han i det første Forhør blev tilspurgt, om han havde havt nogen Kommunikation med Prinds Gustav, Aldrig!" Ogsaa nægtede han at have opholdt sig i Berlin den 5 Juliid. A. J det andet Forhør bleve de Baronen tilhørende Papirer, som vare forseglede med hans eget og Kommandant-Expeditionens Sigt, neter, aabnede, og det oplystes da af en Regning, dateret Berlin den 3 Juli 1832, at Baronen den Dag havde været her, hvortil han svarede: at han nu huskede den 2 Juli endnu at have opholdt sig i Berlin, hvorfra han den 3die omtrent Kl. 6 om Morgenen var tiltraadt Reisen, til Strelitz." Han forklarede ogsaa at han aldrig havde seet den forrige Konges Søn, Prinds Gustav, undtagen paa en Promenade i Wien 1829. eller iøvrigt staaet i Relation til nogen af Familien. Med Hensyn til de i Sagen forekomne Omstændigheder, fandt Hofretten, at Baronens Andragende om at sættes paa fri Fod, ikke kunde bevilges; men angaaende Vagtens Ophold i selve Arrest=Værelset og Tilladelse til at modtage Besøg af sin Kone, sine Børn og Brødre, maatte han henvende sig til Vagtens Befalingsmand. Baron v. Düben benægtede ogsaa i det nye Forhør at have havt anden Forbindelse med Prinds Gustav, eller nogensinde ført Brevvexling med Baron v. Vegesack. Da den efter hans Foregivende i Aaret 1829 brændte Dagbog blev ham foreviist, yttrede han, at det var muligt han havde angivet sligt, saa meget mere, som han i dette Tilfælde ikke troede at skylde nogen Forklaring. Jmellem hans øvrige Papirer fandtesen fransk Koncept til et Brev til Grev Nicolas Esterhazy i Wien, hvori han benævner Prinds Gustav Hans Kongelige Høihed, og 3 med Segl forsynede aabne Kouverter med samme Udskrifter til Prindsen selv, hvilke han erklærede vare blevne til "blot af Phantasie, og vare meget gamle m.m. Jøvrigt vedblev han sin Benægtelse, at have havt nogen Korrespondence med Prinds Gustav. Efter ethvert Forhørs Slutning bleve de Tiltalte igjen overleverede til Kommandanten, Hr. Oberst Daemel, for at føres tilbage til Fængslet. Jøvrigt forsikrer Nya Argus, at da corpus delicti, eller det Brevs hele Jndhold, der har givet nærmest Anledning til Undersøgelsen, meere gaaer ud paa Almisser end paa Sammensværgelser, har den offentlige Mening stemplet Sagen til en Misøre i Ordets egentlige bemærkelse, saa at selv Folk af høist loyale Grundsætninger begynde at mene, at Regjeringen vilde have gjort langt klogere, om den aldrig havde givet sig af med at røre i denne Misere.