Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-05-08
For Enhver, som har læst mine Annoncer og Besværinger, maae det være indlysende, at naar jeg ikke, hvad der aldrig har kunne falde mig ind, vilde sætte Veimesteren i Klasse med endeel af Veiopsigtsførerne, jeg da ikke bestemtere har kunne sigte ham, end skeet er. Man søger altsaa ikkuns fremdeles, som hidtil, at bebyrde mig med Omkostninger, for paa denne Maade, om muligt, at sætte mig udaf Stand til ved egen Kraft at blotte, hvad blottes bør. Vedkommende ønske naturligviis ikke den nogne Sandhed, bragt for Lyset; thi naar det skeer, vilde det paaklagede Uvæsen og Veivæsenets Vilkaarlighed vorde sat en for dem ubehagelig Skranke. Men Medborgere, Vilkaarligheden har hidtil ikke været hyldet af Danmarks Konge - Sandhed og Ret er uundertrykkelig, naar man kuns med tilbørlig Kraft udbreder samme - og Landets øverste Domstoel overbeviser og har stedse overbeviist os om, at dette, enhver Undersaat vigtigste Gode, aldrig er ham vordet berøvet. - Da jeg forhen har lovet Publikum at bekjendtgjøre, hvad der Tid efter anden passerer i de sammense Veisager, i det Tilfælde at Prokurator Søren Hansen ikke opfyldte sit Løvte i saa Henseende saa, og da han hidtil har tiet, skylder jeg ved denne Leilighed offentlig at kundgjøre, at idet Modpartiet, med al Kraft modsætter sig Beviisførelse fra min Side, har jeg rolig og uden Jndsigelser taalt Veivæsenets Beviisførelse for dets Reenhed. Hvad samme ved denne Maneuvre har vundet, skal det vistnok ikke glæde sig over - og jeg saae gjerne, at Prokurator Søren Hansen fremdeles vilde fremture i den af ham valgte Fremgangsmaade med Forsøget at rense sine formeentlige retskafne Mandanter –, men da han lader til at være blevet kjed af Fortsættelsen, nødes jeg til selv at optage og udspinde den Ledetraad, han ikke længer finder sig tjent med at forfølge. - Uagtet den Aand, der noksom bekjendt besjeller vort Jngenieur=Korps, og de Mænd, der ere udnævnte som Kommissarier, er mig, efter min individuelle Anskuelse, tilstrækkelig Borgen for, at Sagen med Retsind og Nidkierhed af dem vil vorde undersøgt, saa seer jeg mig dog nødsaget til, for tilbørlig at forsvare mig og Sagen, efter de stedfindende Omstændigheder og for paa det fuldstændigste at see Veivæsenets Færd i hele Landet oplyst, venskabeligst og paa det indstændigste at opfordre enhver fædrelandsksindet Landmand om, til mig at indsende de Anker, der beviislig og med Grund kan fremføres mod Veivæsenets Behandling, idet jeg helligt forsikkrer, at intet skal vorde misbrugt. Tillige aflægger jeg min forbindtligste Tak til dem, der allerede have indsendt mig Pengebidrag til Bestridelse af Omkostningerne i disse Veisager, samt meddeelt mig flere Vink, dem jeg taknemmelig skal afbenytte, og venter iøvrigt, at alle Landmænd vil bidrage til, at en Sag, der er saa saare vigtig for dem, kan med vedbørlig Kraft blive oplyst og drøvtet, da det dog var haardt, om jeg, fordi jeg har fremsat hele Standens billige og nødvendige Klagemaal, stolende paa belovende Understøttelse, skulde, fordi jeg behandles paa en saa ussel Maade, ovenpaa de mange vitterlige Tab, jeg i senere Aar har lidt, for denne min Jver endvidere udsættes for betydelige Omkostninger, saasom disse Sager, der fordrer, naar de fuldstændigen skal imødegaaes og hvilket jo er aldeles nødvendigt, at flere Tingsvidner ved saavidt alle Domstole i Landet skal erhverves, foruden at Sagerne, efter hvad kan forudsees, vil komme til at passere alle Instantserne, og saaledes koste mig flere Tusinde Rigsbankdaler, medens mine Modparter med Beneficium er beskyttet. Marialyst i Hunderup den 7 Mai 1835. C. M. Mansen.