Viborger Samler, 1840-03-14
Nyeste Postefterretninger. Frankerig. Paris, den 4de Marts. Den nye Conseilspræsident aabnede idag Forhandlingerne i Pairskammeret med en Tale, af hvilken følgende meddeles: Kongen har beæret os med sin Tillid, og vi ville fra nu af bære Statsbestyrelsens Byrde. Under de nuværende vanskelige Omstændigheder vilde en længere Udsættelse have været en seig Tilsidesættelse af vor Pligt. Tidligere vare vi virksomme Medlemmer af Kamrene, og vi have nu overtaget den Forbindtlighed at opfylde Kronens Ønske, da den kaldte os til at udøve Magten. . . Da jeg (Thiers) for tre Aar siden forlod Ministeriet, afslog jeg den Ære atter at overtage det, saalænge en forskjellig Anskuelse gjorde mig det til Pligt at holde mig fra Statsforretningerne; nu har jeg den Lykke at see min personlige Overbeviisning i Samklang med Kronens Jnstructioner, og mine Colleger og jeg have derfor uden længere Nølen modtaget den vanskelige Post, Kongens frimodige Tillid har tilbudet os; vi have anseet det foren Lykke: at kunne understøtte Kongen i at gjøre Ende paa denne fra enhver ministeriel Crisis uadskillige betænkelige og ængstelige Stemning. Vi have ingenlunde lagt Dølgsmaal paa det Vanskelige i vor Stilling; vi kjende fuld vel Vanskelighederne, uden at de indjage os Frygt; vi kjende dem i deres hele Udstrækning, og vi ville vide at rydde dem af Veien. . . . Det forekommer os, at den materielle Orden ikke er truet, men syntes den at være truet, da skulde den øieblikkelig og med Kraft vorde opretholdt. Ei ville Kamrene forglemme, at der findes Mænd i vor Midte, der allerede til andre Tider have bidraget til at værne om Tingenes bestaaende Orden i Farens Dage; men den materielle Orden er ikke tilstrækkelig; den moralske Orden er fornøden, de. Gemytterne maae forenes; der maa stræbes efter eet Maal; thi uden saadan Forening, uden saadan Stræden vilde der ikke kunne gives nogen Majoritet i Kamrene, nogen Harmonie mellem Magtens Grene, ja uden Majoritet og Harmonie er den repræsentative Regjering, umulig. Vi have ikke dulgt for os, at det er den vanskeligste Deel af vort Arbeide, at forene Gemytterne til eet Maal; men vi have anseet det for vor Pligt at forsøge paa at opnaae dette Maal, ikke fordi vi holde os for dueligere end Andre, men fordi det forekommer os, at vor Stilling ligeoverfor de andre Partier er gunstigere til at forene disse, og at tale til den Samdrægtigheds og Maadeholds Sprog. For at bevirke denne Gemytternes Tilnærmelse, ville vi ikke spotte med Vanskelighederne. Den nu bestaaende Regjering er bleven enig i alle de Puncter, der for nærværende Tid kunne deele Meningerne; den vil forelægge Kammeret sine Anskuelser om alle Anliggender; den vil søge at forsyne Gemytterne; den vil bestræbe sig for at undvige unyttige politiske Discussioner; den vil gjerne indlade sig paa de Gjenstande, der have et alvorligt og reelt Formaal. Ved Valget af Personligheder vil den være streng og upartisk. Saaledes forstaae og forklare vi vore Pligter med Hensyn til Rigets indre Forfatning; men vor Stilling til Udlandet er ikke mindre betænkelig. Den handles om et alvorligt Spørgsmaal; dog vi nære det tillidsfulde Haab, at dette Spørgsmaal ei vil forstyrre Verdensfreden; vi ville fortsætte Regjeringens Anstrengelser for at bevare Freden, men ogsaa drage Omsorg for, at hverken Frankerig eller dets Jnteresser skulle lide derved. Vi have idag villet bringe Statsmagtens forskjellige Grene vor Hylding, idet vi paa ny udtale vor urokkede Vedhængen ved de oghøiede Grundsætninger, paa hvilke Regjeringen fra 1830 støtter sig.