Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1820-01-28
De Deputerede have den 15de igjen begyndt deres ved Ferierne afbrudte Møder. Hr. Mestadier afgav Beretning omde fra alle Kanter indkomne Bønskrifter, for ingen Forandring at foretage med Chartet eller Valgloven, erklærede sig høit mod deres Jndhold, som anmassende og truende, eel og paastod, at den offentlige Mening aldeles ikke (?) udtalte sig i dem, da denne, Verdens Dronning i nok vidsteatskaffe sig andre Organer. "Skulde Kamrene, udbrød han, tage Hensyn til alle deslige Løfter, Trudsler, Lovtaler og Til1 bud, da vilde de snart see alle Statens Jndretninger omstyrtede af Anarkiet, snart hverken have Konge, Kamre, Charte eller Fædreland mere. Han foreslog desaarsag at skride til Dagens Orden. Nu tog Hr. Dupont del Eure Ordet, sigende, han vidste ikke hvad han meest skulde beundre : Ministrenes sælsomme Politik, som syntes rettilfreds med at have styrtet Frankerig i den nærværende Ulykke, eller det herviske Mod, hvormed Majoriteten af Beretnings Kommissionen foreslog at tilbagevise 19,000 Bønskrifter, der kun besværge Ministrene at opretholde den Konstitution, som de selv engang have svoret Lydighed. Desuden havde Ministrene selv forrige Aar bevidnet deres Tilfredshed med slige Adresser, hvilket han beviste, ved at forelæse et Brev fra Grev Decazes til en Maire, hvori det paalægges denne at tilkjendegive Staden Lizieur Kongens særdeles Tilfredshed med dens patriotiske Hengivenhed for Kongen og Chartet. Forgiæves, vedblev han, beraabe Ministrene sig, til deres Retfærdiggjørelse, paa Udsigterne til Anarkie, Sammensværgelser og Fare for Thronen, naar de ikke tillige kunne fremlægge Beviser for Sandheden af deres Paastande. Frankerig vilde ikke blive roligt, før Ministrene, istedetfor at skjule deres Hensigter i en tvetydig og mysteries Politik, handle aabenlyst og retfærdigt Derpaa optraadte Baron Pasqvier, for, som han yttrede hverken at forsvare Ministrene, ei heller for at gjendriv den falske Paastand at Grundloven stod Fare; men for som Kongens Minister at erklære Bønskrifterne farlige og ulovlige og som Deputeret at forlange Dagens Orden. Efter et vidtløftigt Foredrag af B. Constant, til Bedste forde Ansøgende, drev Liberalernes Partie igjennem, at forhandlingerne udsattes til Dagen efter, hvilket Møde Journal des Debats gav sit betrængte Partie, Ultraerne, at forstaae, vilde gjøre Udslaget mellem Monarkie og Revolution (? Jkke destomindre seirede dog Ministrene omsider, skjøndt kun med 117 mod 112 Stemmer, hvilken Overvægt af Stemmer imidlertid ikke har stort at sige, naar betænkes, at de 3 Ministre selv vare indbefattede derunder, og at 4 af de ivrigste Liberale formedelst Sygdom vare fraværende. For denne Afgjørelse talede endnu Courvoisier og Manuel for Bønskrifternes Antagelse, medens Villele og Laine kjæmpede diærvt for deres aldeles Forkastelse. De Manuel talede, blev der saaledes pebet fra Tribunerne, at Præsidenten maatte bruge sin Myndighed for at dæmpe Allarmen. Jøvrigt bemærkede Kommissionens Ordfører, at adskillige af Bønskrifterne just ikke vare affattede i den humaneste Tone; saaledes hedder det i een: "Ville J taal denne oprørende Misbrug af en strafværdie Magt?" og en anden drister sig endog til at true, med disse Ord: "Fandtes der Deputerede iblandt Eder, som kunde forglemme deres Eed, da vil Man vide at tælle disse. Midt under disse Debatter androg Finantsministeren Hr. Roy paa nogle Modifikationer i Toldtarisen, hvorved Man, da han kom til Afgivten af Shawls, bemærkede en meget livende Bevægelse blandt Damerne paa Galleriet, formodentlig af Glæde over at Forbudet mod deres Jndførelse ophæves, imod at de belægges med en Told af 20 PC. End- videre blev Tolden paa fremmede raae Sukkere forhøiet.