Aarhuus Stifts-Tidende, 1843-09-05
Fædrelandet. For at berigtige vrange Anskuelser angaaende den Samtale som fandt Sted i Flensborg mellem Hs. M. Kongens Kabinetssecretair, Kammerherre v. Tillisch, og To af Ordførerne for Anti-Filialbank=Deputationerne, dHrr. Agent Paap og Advocat Lohse, læser man nu i Kiel. C. følgende Beretning, der siges at hidrøre fra en Mand der vil have hørt den af Kherrens egen Mund: Efter at Deputationerne igjen havde forladt Audientsværelset, lod Khre. Tillisch anmode Agent Paap og Adv. Lohse fra Rendsborg om at indfinde sig i hans Bopæl, for at samtale med dem, og hvor han da for Vegge yttrede: Hs. M. Kongen, som endnu ikke havde kunne gjøre sig bekjendt med Jndholdet af de overleverede Petitioner, havde villet, at han skulde meddele dHrr. Ordførere, hvis disse ønskede det, nærmere Oplysning med Hensyn tilBanksagen og Emanationen af en Vexelanordning, forsaavidt som disse Anliggender vare ham personlig bekjendte." Agent Paap og Advocat Lohse spurgte derpaa Kammerh. Tillisch: "om han ikke holdt en Udsættelse af den endelige Afgjørelse i Bank=Anliggenderne for mulig indtil Stænderne atter vare blevne hørte desangaaende, hvortil han svarede: Efter det, Hs. Maj. Kongen nys i hans Nærværelse havde tilkjendegivet Deputationen, ansaae han en saadan Udsættelse for umulig." Advocat Lohse begyndte nu at yttre sig om den første Anledning til det Ønske, at see en Filialbank oprettet i Flensborg; men bemærkede dog tillige, at han, inden han gik videre, øn stede at erfare, om hans og Agent Paaps Sammenkomst med Kammerherre Tillisch havde en officiel Caracteer, eller var at ansee som en privat, hvorpaa Kammerherren svarede: Han maatte være ham meget erkjendtlig for dette Spørgsmaal; thi han maatte, hvad han vel strax burde have gjort, udtrykkelig erklære for dHrr., at Hs. Majestæt kun havde befalet ham at give dem Oplysninger forsaavidt han kjendte til Sagen; men at han aldeles ikke havde Ordre til nogensomhelst officiel Meddelelse, og hvad han her sagde dem var derfor kun hans individnelle Mening, ligesom han ogsaa kun betragtede deres Yttringer som confidentielle Meddelelser. "De nyeste Begivenheder – siger Professor Schouw i M. 72 af "Dansk Ugeskrift" – synes at tyde hen paa, at det atter har fundet Sted, som Bang kaldte: en vilkaarlig Benyttelse af Øvrighedsmagten i Pressens Anliggender." En Artikel i Folkebladet er beslaglagt uden Sags Anlæggelse, fordi den var af politisk Jndhold, ikke fordi den indeholdt politiske Efterretninger, og man har ikke henviist til Plac. 1810; og to Artikler i Fædrel. ere beslaglagte paa samme Maade, uden nogen Angivelse af Grundenne dertil. – Der er da vistnok Grund, saavel for Publicisten som for Folket, til at være urolig over Pressens Tilstand. Beslaglæggelse uden Søgsmaal er Udøvelse af Censur, og Censurfrihed er nu engang det danske Folks Øiesteen. Den retsindige og selvstændige Skribent forlanger intet Formynderskab, ingen Naade; han vil vide, Hvad han har Ret til, og indenfor Grændserne heraf vil han nyde sin Frihed. Kan han ikke det, saa fortrædiges hans redelige Stræben at gavne Fædrelandet; han nedlægger maaskee Pennen, og der er Fare for, at der tilsidst ikke bliver anden periodisk Literatur tilbage end den, der eensidig roser alt det Bestaaende, eller i alt Fald ligeover fordenne en eensidig Oppositionspresse, der stedse bliver lidenskabeligere.