Extraordinaire Relationer, 1746-05-01
Holland. Greven Om den Hollandske overordentlige Gesandts af Wassengers, Underhandling ved det Franske Hof, indtil han May Maaned, han fik Hr. af Gilles til sig, kan man nu meddeele følgende omstændelige Beretning: Der Greven af Wassener først i April kom fra Paris til Versailles, holdt han i nogle Dages Tid om Samtale med de Kongel. Ministere, forsikrende dem General-Staternes reene og oprigtige Sindelav, og at Sigtet med alle deres Handlinger havde hidindtil allene været at befordre Europa almindelige Beste, uden noget Slags Absigt til deres egen Interesse. De lode sig gierne nøie med det, de nu eie, og ønskede kuns at maatte besidde det i Fred, og at see deres Undersaatteres Handling u-beskaaren. Hr. Wassenaer har heller ikke glemt, ved alle Leiligheder at opløfte til Skyen General-Staternes Høiagtning for den Allerchristeligste Konge, forsikrende, at det er Deres Høimægtigheder meget om Hans Majestets Venskab at giøre, hvorfor de og stræbede af al Kraft, at holde den uforandret ved liige: De havde aldrig viist sig anderledes sindede, men ofte aflagt Prover derpaa, da de foretrukke Enigheden for de Yderligheder, som den nøieste Tractaternes Opfyldelse af 1678 og 1716 &c. kunde fødet af sig. Han har lagt til, at disse Grund-Satser, skulde heller ikke ophøre, at være en Rette Snoer for Deres Høimægtigheders Opførsel. Men de saae sig paa den anden Side ogsaa skyldige, til at ikke forsømme det, som Forbind lighed paalagde dem, nemlig at ikke slaae deres troe Medforbundnes Velfærd i Glemme-Bogen. Dernæst har han adskillige Gange anmodet om, at faae den Hollandske Besetning, som laae i Bryssel, ranzioneret. De Franske Stats-Ministere svarede derpaa, at denne Punct skulde ligesaa lidet blive en Anstøds Steen, som de øvrige Ambassadeurens Andragender, Saa snart som Republiken ikkuns tydelig erklærede sig, at den vilde underskrive de Arrangements, som vare fremsatte i de forige Beraadslagninger. De igientoge dernæst de allerstærkeste Forsikringer, at Hans Allerchristeligste Majest. inder Aar 1746. inderlig ønskede og længdes efter, at anvende alle muelige Midler, til den almindelige Fred at befordre, og de Hindringer, som ligge i Veien, at rømme til Side. Efterat nu Hr. Gilles havde nogle Gange efter sin Ankomst til Versailles raadslaaet med de Franske Ministere, beteede begge Parter sig ved Raadslagningernes Udgang meget fornøiede, og gik Ordet, at der om faa Dage skulde blive Publico Ting forkyndede, som skulde være heel angeneme. &c. Ellers har den Allerchristel. Konge ved et meget skarp Manifest, som nyligen er blevet publiceret, og de udenlandske Ministere meddeelet, erklæret, det Høisamme bestandig vil beskytte Republiken Genua ved sin retmæssige Besiddelse af Øen Corsica. Fra Hag. Haver man efterfølgende Beretning, hvilken, i hvor afgjort og upaatvivlelig den end her fortælles, tør dog af Stats=Kyndige kaldes i Tvil. Men hvad der er om eller ikke, vil vel næste Post eller en kort Tid lægge for Dagen. Jmidlertid vil man fornøie Læseren med Fortælningen, indtil man seer Udfaldet: "Man bedrager sig i fremmede Lande, dersom man tænker, at Republiken handler om Neutralitet: Det blotte Navn er her i Landet forhadet, og mange ansee en Resolution af det Slags for det samme, som om man vilde underskrive Republikens Kuldkastelse. Af vore fangne Tropper ere 100 Mænd komne tilbage, som formedelst Marskalkens af Sachsen besønderlige Gunst og Velvillighed ere blevne udvexlede: Resten af den Brysselske Besetning har imidlertid maattet beqveme sig, at vandre til det inderste Frankerige; Dog er deres Tall ikke ret stort, efterdi Soldaterne, da de tvert imod deres CapitulationsIndhold, skulde føres saa langt bort, ere i Hobe tall bortløbne; May Maaned, Aar 1746. ne; thi af Garden allene ere over 200 Mænd komne tilbage til Hag, ja Sveitzerne og de øvrige have fult deres Exempel, saasnart de have seet Leilighed dertil. Det, at Fransosen sprenger befæstningen omkring Oudenarde, eller i det mindste har undermineret den, har gjort 2 ullige Virkninger her i Hag: Det Partie, som har Lyst til Krigen, er derved sat i Harnisk; men de Fred-Elskende ere derover blevne meere frygtagtige, og indbilde de sidste sig desuden, at der vil blive saare lidet udrettet i det nærværende Felt-Tog, formedelst den Allierede Armees Svaghed. De derimod, som holde med det første Partie, ville, at man skal tage sig slige Sorger læt; Iblant disse er Provinsen Geldern, hvilken den 16 passato giorde det Forslag for General-Staterne, om det ikke kunde være tienligt, paa nærværende Tid, da Republiken begynder, at lide Mangel paa Tropper, at lade Besetningerne fra Dornik og Dendermonde bevæbne paa ny, og at beordre deres Officerer, at recrutere dem i en Hast, paa det at man kunde betiene sig af dem i Nøds-Fald, endog førend Capitulations-Tiden er omme; eftersom Frankerige dog ligeledes overtræder den Brysselske Capitulation, i det at det ikke vil lade den Brysselske Garnison ranzionere. Dette behiertede Forslag er siden blevet til Stats-Raadets Undersøgning indstillet, og overveies det samme nu nøie, saavel af de samtlige Raads Lemmer selv, som af General-Staternes tilbetroede Commissarier.