Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-09-05
Blandede Efterretninger. Stockholm, d. 25 Augusti. Hans Majestæt Kongens Tale til Rigets Stænder, paa Nigsdagssalen i Ørebro, da Rigsdagen sluttedes den 18 Augusti. Velbaarne, ædle, velbyrdige, ærværdige, værdige og vellærde, forstandige og velagtede, hæderværdige og redelige gode Herrer og svenske Mænd, Det var med Tillid jeg sammenkaldte Eder, gode Herrer og svenske Mænd, for at raadslaae om Fædrelandets vigtige Anliggender; det er med et for Fremtiden befæstet Haab jeg nu slutter Eders Raadslagninger. J have fulgt Eders Konges Raad, og fundet at det stemmede overeens med hvad Eders egne Hjerter og Rigets Vel krævede af Eder. Oplivede af Enighed have J skjult den private Jnteresse i det Almenes Vel, og forenet de Kræfter for Sverrigs Værn, som deelte allene havde været Vidner om dets Fornedrelse og Fald. J have viist, at en Konge med redelige Hensigter og en aaben Handlemaade, ikke behøvede at frygte for, selv under Omstændigheder af et vidt Udseende, at tye til sit Folks Befuldmægtigede, og at ingen fremmed Magt kan løse eller bryde det Foreningsbaand, der er mellem Arvingen af Sverrigs Trone og de fribaarne Arvinger af Sverrigs-Jord. – Eders Deeltagelse i dette Rigsmøde har baaret Stemplet, af denne lykkelige Eenstemmighed. J have tokker Nationens almene Bifald mod en af mine Handlinger, hvori Hjertets utvungne Tilbøielighed havde lige saa megen Deel som Fædrenelandets vigtige Fordringer; have nærmere forbundet med min Person og med Sverrigs Skjebne, en Prinds som forsøder min Alderdom, og hvis relige Blik try stende bebuder kommende lykkeligere Tider; J have beredt nye og skyndsomme Midler til at forøge Rigets Krigsmagt, og aabnet Medborgeren Leilighed til at begynde sin Bane med Opfyldelsen af den ædleste af alle borgerlige Pligter, for overordentlige Tilfælde have J bevilget forøgede Pengeerlæggelser, og med ivrig Bestræbelse gaaet Eders Konges velvillige Hensigter imøde. - Men naar J saaledes have befæstet Eders Loves Hellighed, have J ogsaa, gode Herrer og svenske Mænd, i et Spørgsmaal af stor og almeen Vigtighed, og som angaaer en af Nationens nylig tilbagevundne og dyrebare Rettigheder, vidst at adskille hvad den virkelige Frihed kræver, fra det som Egenraadighed laaner dette Navn. Af en Ret til frit at yttre sig, og som med en ædel Dristighed forbinder Nidkierhed for almeen og privat Rolighed, har en oplyst Regjerinvelgjørende Frugter at indsamle. Den væbner sig derimod mod Anarkiets Sprog, der er en troere Tolk af privat Hævns Bud, end af Patriotismens tilgivelige Jver. Den uretmæssige Frygt man har søgt at vække, over de af Eder eenstemmig besluttede Tillæg og Forandringer i Trykkefrihedsloven, vil bedst besvares af Erfaringens Lære, og gid Jveren for at indskrænke Retten til at yttre sig frit maa mødes af en endnu kraftigere Jver for gavnende at oplyse Nationen. - Jeg havde Ret til, gode Herrer og svenske Mænd, at vente mig en Handlemaade fra Eders Side, som var fremkaldet af Eders Pligter mod Fadrenelandet. Disse bør altid have Overvægten i Eders Hjerter, endog naar de forenes med Opofrelse. Det er for Eders, for det Folks Vel, hvis Befuldmægtigede J ere, for Samtiden og Efterverdenen J have understøttet og fremmet hvad jeg har foreslaaet; og da min eneste Attraa har gaaet ud paa at befæste Nationens Lykke, burde det Eder ei at miskjende Eders Konges Hensigter. - Siden jeg sidst saae Eder forsamlede for mig, er Krigen udbrudt paa Fastlandet, i forøget Maade ledsaget af de Ulykker som derfra ere adskillelige. Den af Erfaring stadfæstede Grundsætning tro, at kraftige Forsvarsanstalter sikrest bevare en Stats fredelige Forhold, har jeg burdet henvende min særdeles Opmærksomhed paa Rigets Krigsmagt. Mit og min Søns Sindelag bør forsikre Eder, gode Herrer og svenske Mænd, om, at denne Krigsmagt aldrig skal anvendes, uden for at forsvare Nationens Værdighed og Fædrenelandets Jnteresse. At beskytte Sverrigs Selvstændighed mod samtidige Farer og Fremtids Ulykker, bør være Eders og mine fælleds Ønsker; det svenske Folks Enighed, dets aabenføre Sønners Mod min Søns hvilende Sværd, og den varme Hengivenhed jeg nærer for Fædrelandet, skulle lede tildette Maal. - Jeg har ved denne Leilighed villet meddele Eder, gode Herrer og svenske Mænd, at jeg den 18de i forrige Maaned har sluttet Fred med Kongen af det forenede Kongerige Storbritanien og Jrland, og at Ratificationerne af denne Fredstractat bleve udvexlede i Gaar. - Gode Herrer af Ridderskabet og Adelen, bliver hvad J have været og ere, troe mod Eders Fædres Minde, tros mod de Pligter J skylde Samtiden og den store Fordring Fædrenelandet har paa Eder. - Gode Mænd af den værdige Præstestand; oplivede af den Læres Sandheder J forkynde, bør intet Offer synes Eder stort nok for Fædrenelandet; og Enighed blandt Folket, forenet med Lydighed mod Loven, skal blive Frugten af Eders ivrige Bestræbelser. - Gode Mænd af den hæderlige Borgerstand; Eders Flid skal understøttes af en velvillig Styrelse, og om almene Forhold stundom lægge nødtvungent Baand paa dens Hensigter, maa J alligevel altid med Upartiskhed bedømme, hvad Eders Konge, ofte med store Opofrelser, har søgt at gjøre for en Stand, som nærmest opfylder sin Bestemmelse, naar den forener den enkelte Jnteresse med det Almenes Vel- Gode Mænd af den hæderværdige Bondestand; værer forsikrede om Eders Konges stedsevarende Hengivenhed. Vedligeholder for ham den Tænkemaade, der fra fjern Old stedse har udmærket det svenske Riges Almue. Bestræbelsen for at forsvare Eders egne Rettigheder, bør indgive Eder sand Høiagtelse for andres; glemmer ikke, at den virkelige Frihed allene beroer paa Orden og Rolighed, samt at overdrevne Fordringer fremavle indvortes Omvæltninger, som, tidligere eller sildigere, ved almindelig Undergang, træffe baade den forfordelede Borgerklasse, og den, som i Øieblikkets Forvildelse, har vundet ved den førstes Fald. - Gode Herrer, og svenske Mænd, der gives en Erfaring som allene vindes ved Ulykke; en anden som fordomsfrie Fornuft udleder af Samtidens Betragtning. Gid det svenske Folk af Europas almindelige Stilling maa hente tilstrækkelig Veiledning for sine egne Handlinger, gid det maa lære, fremfor alt at befæste sit eget Værd, og i troligt Forbund med sin Konge at stræbe til et fælleds Maal, uden at henrives af andre Lidenskaber, end af dem, som forene hver Medborgers Liv med Statens Tilværelse, og dennes Selvstændighed med hines Ære. Da skulle ei. sønderlemmede Kræfter fremkalde fremmed Anfald; ei en brudt Fortrolighed mellem Regjering og Undersaatter tilintetgjøre Frihedens Haab; ei indvortes Vildfarelser lede til udvortes Farer, og den urolige Jver for at forbedre muelige Misbrug ikke lede til fremmede Lænker. - Med det alvorlige Forsæt at væbne Eders Hjerter mod disse Samtidens forførende Lærdomme, skulle J, gode Herrer og svenske Mænd see Fædrelandet haandthæve sin Ære, sin Frihed og sine Grændser. Misundet af de Erobrere, der allene søge Skatte, skal det ei foragtes af dem, som forsmaae at forhverve dem, uden i Forening med Seirernes Ære. Mandig og frit skal det svenske Folk snart anvende sin Kraft paa indvortes Ørkener, snart mod de Fiender som ville rane dets allerede af en sparsom Natur aftvungne Frugter. Med dette Haab forlader jeg Eder, gode Herrer og svenske Mænd, og mit Blik hæves paakaldende mod Himlen, for siden at falde tilbage paa min Søn. J Forsynets og hans fælleds Varetægt overantvorder jeg dette Rige, og en trøstende indvortes Røst siger mig, at Polarstjernen aldrig skal opgaae over disse Fielde, uden at skues af frie svenske Mænd inden Sverrigs Enemærker. Jeg forbliver Eder, gode Herrer og svenske Mænd, alle samtlige og hver og en i Særdeleshed, med al Kongelig Naade og Yndest stedse velbevaagen.