Aalborg Stiftstidende, 1838-06-14
Det vilde være et sørgeligt Tegn baade paa Mangel af friede Bonde lig en anden Dag, tilbragt med almindelige Sysler, uden mindste Glædesyttring. Der leve ikke saa danske Bønder, som endnu fra deres Ungdom mindes at have baaret det trykkende Aag, den stærende Lænke, der bandt dem, til den Plet, de vare fødte paa, som de skulde dyrke lig kjøbte Trældyr og som de kun i tvende Tilfælde turde forlade, naar de af Jorddrotten afleveredes som Soldater eller naar Livets og Dødens Herre kaldte dem fra en Tilstand, hvori de ikke havde været i Besiddelse af større Frihed end den lænkebundne Gaardhund; disse ville vist endnu efter 50 Aars Forløb mindes med hvilken Glæde det kgl. Bud om dette unaturlige, alle Menneskerettigheder krænkende Aags Ophævelse blev modtaget over hele Danmark, med hvilken Længsel den 1ste Jan. 1800, da dette Retfærdighedens Bud gik i Opfyldelse, blev imodeseet; de ville ofte med taknemlige Folelser have fortalt hverandre og deres lyttende Børn og Børnebørn og Forskjellen mellem Tilstanden i hiin Tid, - da den danske Bonde liig et Hoved eller et Avlsredskab af sin Herremand kunde bortleies, ja bortsælges, da mangen ulastelig Mand foretrak at gaae i stedsevarende Landflygtighed og opgav sit ikke moderligtsindede Fødeland for sin Frihed - og Tilstanden i de sidste 38 Aar, da det dog ikke længer er ham formeent at drage frit Aande og søge sit Ophold udenfor den Landsby, hvori han er født, da dette første Skridt, til at gjengive ham, hvad hans Religions og Naturens evige, uomstødelige Love tilsige ethvert Menneske allerede har baaret saa velsignelsesrige Frugter for hele Landet, og hvorved vor, nu alderstegne, men visselig som dengang for alle sine af Gud ham betroede Undersaatters Vel og Vee dybtfølende Konge, ikke er bleven staaende, idet han for syv Aar siden gjengav Bonden saavel som Landets øvrige Mænd, den Ret, ved deres Udvalgte at underrette ham, uden videre Mellemmand, om deres Ønsker og Trang. Alle hine danske Bønder, der mindes Glædesdagen den 20de Juni 1788 og den 1ste Januar 1800, ville derfor vist heller ikke forglemme, om ogsaa kun i Stilhed, at feire den 20de Juni 1838, de ville lade Lee og Rive hvile og forsamle sig og deres yngre Slægtninger og Venner til en glad og festlig Kreds, hvori de med Taknemlighed tilbagekalde i deres Erindring hvad der er skeet, og med Glæde meddele hverandre deres Forhaabninger om hvad der vil skee, for at de i fælles Fortrøstning kunne imodesee en i Fremtiden endnu større Glædesdag, der vil modnes naar den nu til Raadgiver ophøiede Bondes og hans rettænkende Sidemænds frimodige Tale gjentagende er bleven hørt, naar de i Middelalderens Mørke opreiste Skranker for Bondens Fremskridt i Velstand og Oplysning ere blevne nedbrudte, naar Hoveriet har ophørt, naar Selveiendom er bleven almindelig, naar Værnepligten og alle Landets øvrige Byrder og Tyngder ere blevne lige fordeelte mellem dets Sønner Og til paa saadan Maade og med saadanne Følelser at høitideligholde den 20de Juni i Aar behøves ingen Foranstaltninger fra det Offentliges Side, hverken i geistlig eller verdslig Henseende; den grønne Eng, den i sit lyse Løv smilende Skov er et Guds Tempel saa godt som det, hvortil Klokkeren gjemmer Nøglen, og frie Menneskers Glædessang under aaben Himmel saa høitidsfuld som Chorets Toner, Den 28de Mai har nu allerede i flere Aar været en lignende Festdag, der er bleven feiret i de fleste af Danmarks Stæder, uden at dertil hverken er given eller negtet Tilladelse, og uden at nogen Øvrighedsperson i sit Embeds Medfør derfor har behøvet at reise sig fra sit Sæde; uden enhver slig Forberedelse have danske Medborgere paa denne Dag forsamlet sig i muntert Lag, opløftet deres Rost, og ere med paany styrkede Forhaabninger og Fremtiden igjen gaaede hver til sin vante Dont, idet mindste et glad Minde tigere. Men ligesom den 28de Mai nu allerede har hævet sig til en Festdag i Danmark, ikke for nogen enkelt Stand eller Haandtering, men for enhver til Eftertanke og Selvbevidsthed, kommen Medborger, hvad enten han boer i en Kjøbstad eller paa Landet, saaledes vil vist ogsaa halvhundrede Aarsdagen for Stavnsbaandets Løsning oprinde som en Glædesdag, ikke alene for Bonden, men for enhver Fædrelandsven, for enhver Borger, der er kommen til den sande Erkjendelse, at Alles Vel er den Enkeltes Vel. Og vist er det ogsaa, at jo almindeligere denne sande Glædesdag vil blive feiret overalt i Danmark og af alle Stænder, desto inderligere vil vor Konge føle, at hans Folk veed at paaskjønne og ihukomme selv hans tidligste Foretagender til dets Held; thi at nogen slig Glædesytting skulde kunne mishage ham, er ligesaa umuligt, som at nogetsomhelst Menneske, der har beviist sin Næste en Velgierning, kan miskjende det, at denne høitideligholder Mindesdagen derom med Glædens og Taknemmelighedens Følelser; nei, vor Konge vil meget meer deraf erkjende, at det Folk, der hidtil bestandig har viist sig ligesaa værdigt i Brugen af de naturlige Menneskerettigheder, der ere blevne det tilbagegivne, som paaskjønnende i Mindet om den der gav dem, allerede er skredet saavidt frem i Selvbevidsthed og Erkiendelsen af Godt og Ondt, af Ret og Uret, at flere Baand snart kunne løsnes, at flere Skranker snart kunne aabnes, hvorved det Heles og med det enhver Enkelts Velfærd endmeer kan fremmes ved fri Udøvelse af de Evner og Kræfter, Gud gar ethvert Menneske, til dermed at opnaae sin Bestemmelse. Og derfor er det, at alle Danske, Borger og Bonde i Stæder og i Landsbyet, burde feire den 20de Juni 1838, ikke blot som en Glædesdag, men ogsaa som en Forhaabningsdag Reisende. f. Kallundb. t. Aarh.: Generalmajor v. Romer m. Tjener; Frøkenerne Romer, Høegh Guldborg og G. og C. Fjedler Divisionsqvarteermester du Plat, Capt. v. Krabbe; Guidecorporal Brasen; Oberstlieuten. v. Sehestedt m. 2 Døttre; Enkefru Arendrup; Studenterne Laurberg, Schouboe og Friis, Mad. Dithmer med Søn, Jfr. Møller; Fru Commandeurinde, Uldall, Sadelmager Ryegaard; Adjunct Rosendahl; Propr. Koch; Guldsmed Smith; Cand. med & chir. Weis; Fruerne Lundt og Holm med 2 Døttre, Grosserer Fürst; Handelsfuldm. Welling; Kbmd. Faartoft; Skrædder Tofte; Qvæghandler Dam. - Fra Aarh. t. Kallundb.: Overauditeur og Regimentsqvarteermester Qvistgaard; Dyrlægge Steffensen, Propr. For bech og Bøcher m. Familie; Jfr. Wad, Ravn, Dinesen og Begtrup, Forp. Ingerslev; Fru Klein; Cand. theol. Hermansen; Studenterne Ostermann og Lange; Pastor Holm; Klæde fabr. Bruun; Skovrider Møller; Adjunct Withe, Consistorialraad Bjerregaard; Maler Lange. - Med Daqv. t. Aalb og 11te Junii. Fra Aarh.: Examin. juris Secher; Komd. F. Hør skind; Fru Uldahl. Fra Randers : Garver Bjørn; Madamerne Thorbrøgger, Cohn, Kragh og Lyngbye, Jfr. Thorbrøgger i Regimentsdyrlægge Faith; Hr. Mattat; Komd Preys. Fra Hobro: Mad. Steensen; Jfrr. Steensen og Gjern; Propa1 Foss. - Med Samme f. Aalb. den 13de. Til Aarh.: Med. Juul; Jfr. Juul og Svarer, Pastor v. Haven; Propr. Bang, Til Randers: Jfr. Sørensen. Til Hobro: Propr. Foss.