Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1837-11-02
J en særdeles lunefuld Artikkel drager Fædrelandet" tilfeldts mod de kjøbenhavnske Middagsselskaber, saadanne mere festlige Maaltider, som af Formuende gives oftere, men af mindre Formuende kun gives enkelte Gange, i Almindelighed een eller to Gange om Vinteren, (hvortil meget rigtigt bemærkes, at de, som alle Hovedstadens Skikke, ogsaa efterlignes i Provindstæderne). "J vore strange Tider - siger Forfatteren – ere de en fordømmelig Lurus, fordi de synes os at synde mod al fægte Selskabelighed. For det Meste overstiger Gjæsternes Tal ved et saadant Selskab, der næsten altid er blot Herre=Selskab, langt et Dusin; under 20 Personer samles sjeldent ved saadan Leilighed, og for det Meste er det Folk af temmelig forskjellig Dannelse. Det store Tal og den forskjellige Dannelse forhindrer enhver nogenlunde indholderig eller betydningsfuld Conversation. Selskabet falder da i Stumper; Man hvidsker med sin Nabo, eller Smaa grupper danne sig, hvor Man qvæler sig og Andre med lidt Snak. Er Personalet for talrigt, saa er ogsaa Retternes Tal for stort. Ved disse reglementerede Middagsgilder er det almindeligt, at 8,12 a 16 eller flere Retter Mad, og det ofte temmelig kostbare Retter, sættes paa Bordet, og det ikke i visse Afdelinger, som paa mange Steder i Udlandet, men mestendeels en efter een. Mod denne Masse af Retter og Maaden, hvorpaa de gives, maa ogsaa en fornuftig Mave protestere. Det er godt nok, at man siger: "Man behøver jo ikke at spise mere, end Man skjøtter om; Man kan jo, om Man vil, holde sig til et Par Retter o. s. v. Men naar Man sidder i 3 a 4 stive Klokketimer tilbord, saakan selv den, der er vandt til at sige Huus forbi!" ikke godt overholde sine sædvanlige Regler; Man spiser om ikke for Meget, saa dog af altfor mange Sorter, og gjentages det ofte, vil Man ikke føle sig vel derved. Og hvorfor gjøres da alle disse Anstalter, fordi det er Skik og Brug og fordi Forfængeligheden byder saa. (Hp. Av.)J "Dagen" for 2den October læstes: "Holme gaarden paa Virum Mark blev i Fredags solgt ved Auction, i Løverdags flyttede den ny Eier indi den og i Aftes Kl. 10 1/2 afbrændte den." Det var imidlertid ikke den ny Eier selv, der rammedes af denne Ulykke, men en Hr. Reimer, der tidligere skal have været hjemsøgt af flere Uheld, og som paa Eierens Vegne havde taget Besiddelse af Gaarden. Jkke en Maaned efter er denne Mand atter bleven brandlidt. Den 22de De, om Aftenen Kl. 8, udbrød næmlig paa Hr. Generalkrigscommissair d'An champs's forrige, nu en Hr. Jørgensen tilhørende, Eiendom ved Virum, hvorhen Hr. Neimer efter Ulykken paa Holmegaarden var flyttet, en Jldebrand, der lagde Lyststedet og Avlsgaarden i Aske og var saa frygtelig, at Man i Kjøbenhavn troede, at Jlden var paa Øster- eller Nørrebro. Øvrigheden skal øieblikkeligen have indledet den allerstrængeste Undersøgelse, hvilken paa Grund af de Rygter, som let opstaae ved Ulykker, der ofte ramme een og samme Mand og som skee under særegne Omstændigheder, maa være Hr. Reimer meget ønskelig. Efter endt Aarseramen i Kathedralskolen i Nykjøbing paa Falster, blev dens Udfald offentligen bekjendtgjort af Skolens Rector, Hr. Rosendahl, hvorefter Omflytningen af Eleverne tillige blev publiceret.