Politivennen, 1804-01-01
Ere Arbeidsanstalter nødvendige paa Landet i Danmark? (ved Landsdommer Gustav Ludvig Baden.) Men naar saaledes Arbejdshuses Anlæg er undening, uhensigtsmæssig, og for overdreven bekostelig, saa spørges: hvorledes skal den Fattige, meer og mindre arbejdsfør, da kunne faae det Nødvendige til sin og sines Underhold? Jeg mener da, at naar ethvert Distrik holder sine Fattige hos sig, og underholder de virkelig til Arbejde udygtige Fattige, saa kan det ikke falde Distrikkernes Fattigkommissioner vanskeligt at forskasse de Arbejdsføre tillige passende Arbejde. Disse, som ikke selv kunne skaffe sig Arbejde, mældte sig derfor enhver hos sit Distrikts Plejekommission, der da haver at fordele alle disse arbejdsløse Fattige paa Sognets Beboere, Præsten, Proprietæren, og andre uden for den egentlige Bondestand paa Landet værende, ligesaavel som Bønderne selv. Som tildeels anført, kan det paa Landet ikke falde den mere velhavende Landmand vanskeligt at hitte paa Arbejde til sin trængende Medborger. Han sætte dem til sin Humle, Frugt og Kjøkkenhanges Beplantning og Reenholdelse. Disse forsømmes nu saameget hos Bønderne, og begreede med Ukrud skaffe kun den halve Nytte, fordi Bonden sjælden har Tid tilovers fra sit Markarbejde til at oppasse sin Hauge. Jeg har ligeledes allerede anført det meget andet Arbejde, som med Grofter og Vandsteders Oprensning, den for Landmanden saa nyttige Pileplantning, og andre Træers Opelskning, hvilket alt med meget mere end af Mangel paa Hænder ligger forsømt. Hvor kunde ikke og disse nogenledes arbejdsføre Fattige anbringes til at bøde paa Manglen af det daglige Opsyn med Vejene og disses hielpelige Reparasion, naar hver Fattig havde sin visse Anpart af Vejen at paasee, og strax opfylde med Grus, eller paa anden Maade reparere det Fæld, han enten paa selve Vejen eller dens Grøfter forefandt. Selv om Vinteren kunde jo disse Fattige gaae Landmanden tilhaande ved Kreaturernes Oppasning, Kvægets Rygtning og Foring med Hakkelse og hvad et forbedret Havebrug af Rødder og deslige vilde indbringe, og som meget vilde formindske den paa Landet saa gjængse Fodertrang. De mindre arbejdsføre Fattige, der af Alderdem eller Sygelighed ere uskikkede til gaaende Arbejde anbringer man til at spinde, karte og de flere mindre besværlige Arbejder, som jeg ligeledes allerede har anført en Deel af. Man lade enhver af disse gjøre Hulskeer, Baand, Kar eller hvad andet Landarbejde, han forstaaer, og indkøbe til ham saavel de nødvendigste Arbejdsredskaber, som Træet og hvad videre han behøver til at arbejde i. Hvad i Særdeleshed de mindre arbejdsføre Fattige af Kvindekjønnet angaaer, da formenes, at enhver saadan for Kommissionen eller sin Præst bør opgive, hvormeget hun i en vis Tid, et Kvartal, eller et halvt Aar troer at kunne spinde. Naar da denne Opgivelsee er gjort af dem alle, og Opgaven beregnet til en Sum, bliver det Distriktskomm. Pligt, at forhøre sig hos Alle i Sognet, der lade spinde, hvormeget fra enhver i Spind kan ventes. Tilstrækker dette ikke, til at sysselsætte og føde alle de fattige Spindere, maatte det manglende Hør, Blaar, Hamp, eller hvad det nu er, indkøbes for Sognedistriktets Regning. Tabet ved denne Handel maatte saavidt muligt forebygges ved nøje Tilsyn med at Spindet blev forsvarligt, hvilket Tilsyn vel rigtigst betroedes til kyndige Koner i Distriktet eller Sognet, til hvis Bedømmelse enhver Spindende skulde aflevere sit Spind, da mod dem, som i deres Arbejd havde været utro, passende Tvangsmidler ville blive at anvende. J øvrigt ville det Garn, som da paa Fattigkassens Regning spandtes, blive til Fordeel for Kassen at sælge ved offentlig Anktion, der som alle andre Fattigvæsens-Auktioner bør afholdes uden alle Omkostninger enten til Auktionsdirektøren eller Skriveren eller Jndkassator, endog om - som nu kommer i Brug - Omkostningerne paalagdes Køberne. Hvad endelig de Fattiges Børn angaaer, da har jeg allerede anført, at de tidlig kunde anbringes til paa Landet at fortjene sig noget ved at spinde, vinde, opsanke Stene, karte, luge os v. Men da de og tillige skal holdes til Skole, saa maatte og den Tid, som herpaa skal anvendes, tages i Betragtning ved Understøttelsen af Fattigkassen. Kun gjøre man dem ikke Skoletiden for lang, naar - som dog ventelig og engang, og gid snart, skeer en Reform med vore Lanhsbyskoler foretages. Dog - Skolevæsenet er uden for den her omhandlede Gjenstand - Arbejdshuse. At disse paa Landet ere overflødige troer jeg at have viist, da Arbejde paa Landet ikke kan mangle dem, der kunde og ville arbejde, og de ganske til Arbejde Udygtige ville dog blive ligesaa ubrugelige i enhver Arbejdsanstalt. For disse sidste har ogsaa været sørget i halvtrediehundrede Aar; thi allerede Kristian den 3die paabød Hospitalers Anlæg i Sognene, og 5te Kristian har i anførte Lovsted 22275 igjentaget dette Paabud, som alligevel endnu ikke almindelig er overholdt. Til fattige og gamle Krøblingers Underhold vilde det derfor vorde nyttigt, om Loven herom paa ny indskærpedes Vedkommende, og Hospitaler anlagdes hvor de endnu savnes. J øvrigt skulde det være mig kjært, om mine Tanker i denne Sag kunde foranledige mere Kyndige til ogsaa offentlig at afgive deres Stemme.