Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1829-06-05
Norge. J Christiania er nedsat en Commission af Justitiarius i Aggerhuus Stiftsoverret, J. C. Berg, og Auditeur ved den aggerhuusiske Jnfanterie Brigade N. B. Cappellen, for at undersøge det Passerede i Christiania den 17de Mai. Christiania Morgenblad meddeler Følgende under 19de Mai: "Vi have været Vidne til det sørgeligste Optrin; vi have hørt Byen blive erklæret i Oprørstilstand; vi have seet Cavalleriet gjøre Anfald paa fredelige Borgere; vi have endelig seet Jnfanteriet lade Geværerne for vore Øine. Disse forargelige Scener maae ei blive det norske Folk fremmet; Nationen bør kjende og bedømme dem. Her følger altsaa en simpel historisk Fremstilling af et Øienvidne, der har havt den bedste Anledning til at iagttage Alt. Den 17de Mai frembrød under fredelige Udsigter; thi af hele Hovedstadens Befolkning fandtes kun omtrent 20 Studenter, der havde den Haardnakkenhed, bestemt at ville have et Selskab paa denne Dag; men det var saa langt fra, at dette fandt Medhold i den almindelige Mening, at endog deres egne Medstuderende lydelig misbilligede denne utidige Stivhed. Dagen vilde have henrundet ligesaa fredelig, som den frembrød, dersom ei Mangel paa Conduite hos visse Folk havde forandret Scenen. Jntet forefaldt, der endog kunde vække General Wedel Jarlsberg eller Politiemester Gjerdrums Opmærksomhed, førend Dampskibet Constitutionen" ankom fra sin sædvanlige Tour. Siden Dampskibet begyndte sin Fart, har det stedse ved Ankomsten været modtaget af en Mængde Mennesker med levende Hurraraab, hvortil saavel det skjønne Fartøi, som det for Nordmænd saa kjære Navn, har givet Anledning. Alt dette indtraf ogsaa Søndagen den 17de Mai. Derefter bølgede Folkemassen roligen op af Gaden, og efterhaanden blev Torvet mere og meere besat med Mennesker, som samtalede eller gabede, deels paa hverandre indbyrdes, men især paa General Wedel og Politiemesteren; Man kan med Sandhed sige, at Generalens Fjedre var den Fane, Skaren søgte og fulgte. Folkemængden forholdt sig ganske rolig, kun naar ovennævnte Herrer gjorde en Manoeuvre paa deres Heste, opstod et Hurraraab - formodentlig af samme Bevæggrund, som man applauderer heldige Skuespillere. Jntet, som kunde kaldes Uorden, forefaldt, og Nedskriveren, opdagede end ikke en eeneste beskjænket Person. Hvad skulde man derfor troe, da Lygter pludselig viste sig paa Torvet, og Stiftamtmanden erklærede, at da Folkemængden ei efter Politiemesterens gjentagne Anmodning havde været at formaae til at skilles af, maatte der gribes til alvorligere Midler. Nu opfordrede Magistraten Folket til at skilles af, og gjorde Brug af Grundlovens §. 99. Denne indeholder, saavidt dette smukke Tilfælde betræffer, at militair Magt ei kan anvendes mod Statens Borgere, med mindre nogen Forsamling maatte forstyrre den offentlige Rolighed, og den ei øieblikkelig adskilles, naar de Artikler, der handle om Oprør, ere trende Gange høit og tydelig oplæste af den civile Øvrighed. Det skeete; det vil sige, man oplæste norske Lovs 6-4-13, som forkynder Tabet af Ære, Liv og Gods for den, som opsætter sig eller raader Andre til at opsætte sig mod Kongens befalinger, naar de paa Thinge eller andensteds forkyndes. Det er, om vi et feile, første Gang man har gjort Brug af Grundlovens §. ; om den juridiske Side ved dens Anvendelse i nærværende Tilfælde, ville vi en anden Gang sige vor Mening. Den Forsamling, her kortelig er skildret, forstyrrede altsaa den offentlige Rolighed; der behøvedes en Hofnæse, for at lugte, hvorledes det gik til. Lovens 64 - 13 var oplæst; Folket stod bedøvet over det Særegne i denne Scene. Et Øieblik hengaaer i stum Eftertanke, pludselig høres Hestetrav, Generalmajor Wedel giver Ordre til at adsplidte Folket. Cavalleriet rider i Carriere ind paa disse stakkels Mennesker, som søge Beskyttelse langs med Huusvæggene; men heller ikke der lader man dem i Fred. Jmidlertid befrygtedes vel, at We dels tappre Krigere ei skulde holde det ud med Oprørerne, som havde viist et saa farligt Sindelag den hele Aften. Fodjægerne kaldes til; de lade Geværerne i Folkets Paasyn; hvad Hestene ei kunde kaste overende eller søndertræde, skal altsaa være Gienstand for Skydegeværernes mordiske Jld; men Oprørerne ere ikke saa farlige, det kom ikke saavidt. Cavalleriet sprænger imidlertid Torvet rundt og ned af Grændsegaden. Hvor mange Mennesker der ere komne til Skade, vides ei endnu; men at meere eller mindre Skade er fremkaldt, er uden al Tvivl. Mange Mennesker komseent tilbage fra Landet netop denne Vei, uvidende om at Byen var i Fare, samt at de selv skulle overrides, fordi de tillode sig at søge deres HjemEfter en saadan Fremfærd blev Torvet renset, og omtrent Kl. 1 faaes ei flere Folk i Gaderne. Herer en sandre Fremstilling af Sagen. Undersøgelse vil ikke kunne undgaaes; den offentlige Stemme fordrede den desuden allerede med høi Rostunder selve Handlingen, og den vil enten bekræfte eller modsige den. Hvad der bevirkede dette forargelige Skuespil, ville alle Nordmænd letteligen findsee; hvad Jndflydelse det vil have paa Natio mens fremtidige Opførsel den 17de Mai, vil Fremstiden lære. Statholderen, Grev Platen, som formodentlig gav Ordre til, hvad der skeete, undskylde vi; han kjender ei Nationens exempelløse Rolighed, og maatte tildeels lade sig nøie med Andres Rapporter; hvor han selv viste sig, skal han have været meget human, ja endog opfordret We dels Skare til Maadehold. Den noksom bekjendte brave Chef for Justits=Departementet, tillægger Jngen nogen Deel i det Forefaldne; det vilde være en Fornærmelse, at tvivle om en Statsraad Holsts Tænkemaade i denne Henseende.