Berlingske Tidende, 1836-03-08
Den høie Stænderforsamling har ved sin Nærværelse i Roeskilde vist bragt i Erfaring, at Byen i flere Henseender er i Opkomst, og at dens Handel har vundet og fremdeles maa vinde meget ved den nu tilendebragte Opmudring af Fjorden, men for at en saadan Handel skal faae rigtigt Liv, maatte vistnok flere Forandringer ønskes, saasom i Henseende til Lods væsenet og Lodstaxten her i Fjorden, i Henseende til Skibsbroen og Havnen m. m., men disse Ting skulle ikke være Gjenstand for nærværende Andragende, hvori vi derimod tillade os at fremkomme med Begjæring om en Forandring i Toldbestemmelserne. "Roeskilde har et særdeles godt Opland og ligger heldigt for Kornhandelen. Ved Hjelp af den kan der skee en god Tuskhandel med Varer, som komme her søvært, og naar Bonden her sælger sin Sæd, kjøber han og her sine Varer, og da Sæden formedelst den ommeldte Søhandel næsten altid her i Byen betales med Kjøbenhavns Torvepriis, ja undertiden over denne, saa er det naturligt, at Bonden helst kjører den korteste og, med Hensyn til Bompenge &c., mindske bekostelige Vei, og handler i Roeskilde. Handelen vil derfor tiltage her i Roeskilde, nu Fjorden er fordybet, og hvilken Fordybning altid kan forøges, saa at større Fartøier kunne gaae herind, naar vi kunne være saa heldige, at Roeskilde var et almindeligt Toldsted, saa at Varene i egne eller fremmede Skibe maatte bringes ufortoldede lige til Skibsbroen. Toldstedet er, som bekjendt nu i Rørvig og dette volder os megen Vanskelighed og Bekostning: Fartøiet, som har Varer med til os, maa fortolde Varerne ved Tilbageseiling i Nørvig: Toldens netto Beløb kunne vi ikke forud vide, og følgelig kunne vi ikke forud tilstille Told-Embedsmanden i Nørvig Beløbet. Da Roeskilde ligger 8 Miil fra Nørvig, have vi og Vanskelighed med at sende Pengebeløbet og ofte sendes det med Resico eller Bekostning. Vi maae, da vi, som anført, ikke kjende Netto-Beløbet af Tolden, have en Fuldmægtig paa Stedet, som kan klarere for os, og dette skeer heller ikke uden Udgift. Med Hensyn til Toldsvig finde vi ikke, at en saadan Forandring i Toldstedet kunde være farlig, thi naar Papirerne paa Skibet ere i Orden, kan Control len ligesaa godt føres i Roeskilde som i Nørvig, og Lasten kunde desuden der forsegles. Naar da Roeskilde var et almindeligt Toldsted, vilde andre Varer, som kom landvært, ogsaa kunne fortoldes her, selv om de vare komne i Land i Hovedstaden eller en anden Sø- og Toldstad, hvor de da blot kunde visiteres og forsegles &c. Vi sparede da mange Penge til Commissionærer, som vi nu maae betale. J Forhold til andre Kjøbstæder her i Sielland og Provindserne, som have Toldsted, synes Roeskilde og at kunde fortjene det, efter sin Størrelse, Handel og Beliggenhed. Det henstilles ifølge heraf til den høie Stænderforsamlings gunstige Overveielse, hvorvidt det var rigtigt, om hver Kjøbstad havde Toldcontoir, ligesaavel som Consumtionscontoirer, og ifald en saadan Udvidelse af Toldcontoiererne ikke findes tilraadelig, om det da ikke paa de anførte Grunde og de flere Grunde, som maatte erkjendes, maatte foranlediges ved en Jndstillintil Regjeringen, ledsaget af den høie Stænderforsamlings gunstige Betænkning, at Roeskilde blev erkjendt for et Toldsted og tillagt de dermed forbundne Rettigheder. Herom tillade vi underskrevne Kjøbmænd os underdanig at ansøge. Jacob Kornerup. S. Borch. A. Borch. H. Kornerup. J. Brønniche. P. Lindhard. S. Kornerup. Endelig androg Capitainlieutenant Recke paa, at Slagelse, Sorøe og Ringsted Kjøbstæder maatte erholde Toldstedret, samt de samme Creditoplags-Rettigheder, som de mindre Søstæder for Tiden have eller siden maatte erholde. Han indgav i denne Anledning et Andragende fra de Handlende i Slagelse af følgende Jndhold: "Under 28de November 1831 have de Handlende i Slagelse til det kongelige General-Toldkammer og Commerce-Collegium indgivet en Ansøgning om at maatte i Slagelse By fortolde deres til deres Handels Drift forskrevne Varer, hvilken Ansøgning i Resolution fra høibemeldte Collegium af 31te December 1831, herhos fremlagt under Bilag Nr. 1, er afslaaet. Senere have de samme Handlende under 9de Januar 1832 igjennem det kongelige General-Toldkammer og Commerce-Collegium indsendt en allerunderdanigst Ansøgning til Hans Majestæt Kongen om at nyde forannævnte Lettelse i deres Handelsvilkaar, men denne Ansøgning, af hvilken herved under Bilag Nr. 2 følger Gjenpart, har det høie Collegium er fundet at kunne foredrage Hans Majestæt, hvilket af herhosfølgende Bilag Nr. 4 vil erfares. Skjøndt det ved Circulære fra General-Toldkammeret af 23de October 1808, herhos følgende i Gjenpart Bilag Nr. 3, er fundet overeensstemmende med Sagens Natur, at Varer kunde og maatte fortoldes paa deres Bestemmelsested, har dog General-Toldkammeret i Aaret 1818 fundet det Modsatte overeensstemmende med Sagens Natur, og det, som det synes, ved en fri Bortfortolkning af et meget tydeligt dansk Ord eller i Toldforordningens §. 209 (Coll. Tid. 1818 Pag. 673) og iøvrigt ved den Betragtning, at Consumtions stedernes Opsyn og Regnskabsvæsen ikke er indrettet efter Toldoppebørsel, at Veien for Toldsvig vilde lettes, og at Consumtionsstædernes Handlende forsyne sig med toldpligtige Varer, fra de Handlende i Toldstederne."J vor allerunderdanigste Ansøgning af 9de Januar 1832 er der, saa vidt vi skjønne, andraget, hvad der maatte være tilstrækkeligt til at svække de paa anførte Sted anbragte Præmisser; men da denne vor allerunderdanigste Ansøgning ei er bleven Hans Majestæt forelagt, bede vi, at den ærede Stænderforsamling vilde unde de derandragne Grunde sin Opmærksomhed, og vi ville her kun til ade os at tilføie, at dersom Told stederne formaae at forebygge Toldsvig, saa vil denne ligesaa vel være forhindret, naar Varene, gaae under Toldstedets Forsegling, Plombering, eller Fortegnelse til Bestemmelsestedet, som naar de paa Toldstedet fortoldes, og hvad Consumtionsstedernes Regnskabsvæsen angaaer, da kunne vi ei skjønne nogen Vanskelighed i, at dette udvides til ogsaa at kunne rumme og behandle egentlige Toldintrader. Hvad endelig det angaaer, at Landkjøbstaden kun skulde fra Søkjøbphael, til hvem i Commiteens Made i Da staden kunne ordinere sine Varer, da vil Erfaring allerede tilstrækkeligen have viist, at en saadan Filialafhængighed ikke meere finder eller kan finde Sted; thi Kjøbmanden i Landstaden er ingenlunde nødt til at være Høker for Kjøbmanden, i Søstaden. Han kan, ligesaa vel som denne, forskrive sine Varer fra første Haand; og hvad der er mere, han nødes til at gjøre det. Thi har endog Søstaden den Fordeel at have Havnen ved sine Pakhuse, saa har Landstaden altid et større Opland omkring sig, som opfordrer Kjøbmanden til at være langt fuldstændigere sorteret, end Kjøbmanden i Søstaden (vi mene her de mindre Søstæder) behøver at være." Kjøbstæderne ere til for Landmandens Skyld, og Landmanden lider Uret, naar han, for at afsætte sine Producter, eller for at erholde de toldbare Varer, der til hans Landbrug ere uundværlige, skal reise nogle Mile længer til en Kjøbstad end han behøver, hvilket maatte vorde Tilfældet, dersom Høkeren i Landstaden, ligesaavel som han, skulde kjøbe de toldbare Varer hos Kjøbmanden i Søstaden, og da jo og desuden, for at friske et kummerligt Liv, tilegnede sig en Avance. Vi formene, at det ingenlunde kan være Kongens Villie, at Kjøbmanden i Landstaden, som har en betydelig Byrde ved at transportere sine Varer fra Søstaden til Hjemmet, oven ikjøbet skulde være tvungen til at kjøbe disse hos Kjøbmanden i Søstaden; og ligesaa lidet kan det være Hans Majestæts Villie, at Kjøbmanden i Land staden, foruden hiin Transport, endnu skal være al den Ulempe underkastet, som hans Varers Udpakning og Fortoldning paa fremmede Steder maa medføre." Jdet vi ved vor Repræsentant fremlægge denne vor Forestilling for den ærede Stænderforsamling, bede vi, at den ærede Forsamling vil skjænke vort Andragende sin gunstige Opmærksomhed, og unde vore Tanker Adgang til Thronen; hvorhos vi bede, at dersom der maatte være væsentlige os muligen ubekjendte Grunde der tale imod vor Anskuelse, disse da gunstigen maatte vorde os bekjendtgjorte, for at vi dertil kunde føie vore bemærkninger, alt for at vi kunne, saa vidt det staaer i vor Magt, og ikke strider enten imod Statens Jnteresse eller Medborgeres billige Adkomster – hvilke Gjenstande, stedse ville være og ligesaa hellige, som vort eget Tarv – gjøre den Mening gjældende, at Landstaden bør i Henseende til Varers Fortoldning nyde samme Ret og Frihed, som Søstæderne nu have eller i Fremtiden maatte erholde."P. A. Kierulff Enke. David. Schou. H. Larsen. Strande. Wulff. P. C. Bollhorn. Jørgensen. Borello. H. J. Lassen. Lund. J. C. & T. Bech. N. Larsen. M. L. David. Jørgensen. F. L. Schou.