Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-07-28
Efter de fra det Kongel. svenske Commercecollegium nyligen bekjendtgjorte Tabeller over de svenske Manufacturers og Fabrikers Frembringelser, i Aarene 1815 og 1816 er Konstfliden i det Hele steget i dette Rige. Klæde= og Uldentøisfabrikerne vare i begge Aar vel lige i Tallet, nemlig 122, men Arbeidernes Tal var stegen fra 1899 til 1960, og Tilvirkningens Værdie fra 1,284,342 til 1,485,683 Rd. Silke= og Halvsilke=Fabriker vare voxne fra 41 til 44, og Arbeidernes Tal fra 613 til 708. Heraf seer man, at dette Slags Fabriker, lykkes bedst i Sverrig. Tobaksfabrikerne vare forøgede i eet Aar fra 80 til 96, og Tilvirkningens Værdie fra 820, 171 til 1,013,726 Rd. J 89 forskjellige Arbeidsgrene, adskillige mindre uberegnede, ere i Aaret 1816 forfærdiget for 6,011,288 Rd., eller omtrent 120,000 mere end det foregaaende Aar. Vel har denne stigende Fabrikflid ikke bidraget synderligen til Pengevæsenets Forbedring, men et Spørgsmaal bliver det dog altid, om den svenske Cours, under den standsede Handel, maaskee ikke havde forværret sig meget, dersom man ei ved at opmuntre den indenlandske Konstflid var kommen samme til Hjelp. Sverrig beviser altsaa ved sit Exempel, at, i det mindste til visse Fabrikers Drivt, de nordiske Lande ikke ere saa uskikkede, som mange troe. J Preussen har man indseet Nødvendigheden af at ophielpe den synkende Fabrikflid, og efter de nyeste Beretninger har Kongen samtykket i en ny Toldindretning, ved hvilken det indenlandske Fabrikvæsens Tarv, saa meget som mueligt, iagttages og fremmede Fabrikvarer og Luxusartikler udelukkes. Paa Grændserne skal der oprettes Toldcontoirer for indgaaende og udgaaende Varer, og et tilstrækkeligt Antal af Toldbetjenter, skulle vaage over, at ingen forbudne Varer indsmugtes. At et saadant System er forbunden med to store Vanskeligheder, Nødvendigheden af en Hær af Oppassere, og en maaskee, temmelig stor Befolkning, som en Følge af den stigende Virksomhed, er viist. Men naar en til Arbeidet uforholdsmæssig Folkemængde eengang ved forsætlige eller uforsætlige Tilskyndelser er fremlokket, hvad kan man da vel gjøre andet, saafremt den ikke skal synke i fuldkommen Elendighed, eller en Fattigskat, der overstiger de Flestes Kræfter, ikke skal aldeles udmarve Samfundet, end at give den, saa meget som mueligt, Arbeide, og i det mindste sørge for, at den ikke bliver ganske arbeidsløs, Man siger, at Staten under saadanne Omstændigheder bør sætte Skranker for Folkeformerelsen. Men ved hvilke Midler bliver det, mueligt, at sætte saadanne Skranker. - Kun at tillade Ægteskaberne under visse Betingelser, Hvilke Betingelser skulde det være, og hvor let kan man ikke komme her i den meest paafaldende Modsigelse med sig selv, og gjøre sig skyldig i den største Ubillighed. Men fæt, at det var mueligt at forbyde de lovlige Ægteskaber, som fandtes uoverlagte, havde man da ogsaa ligesaa kraftige Midler mod de ulovlige, eller vilde fæisk Skjør levnet ikke bringe ligesaa mange Ulykker over Samfundet, som den af Overbefolkningen flydende Armod, der dog overalt er relativ. De konstige Folkeformindskelsesmidler ere i Grunden skadeligere end de konstige Folkeformerelsesmidler. Det er Statens Pligt, at alle de, som fødes paa dens Bund, og baade kunne og ville arbeide, bør i det mindste kunne finde Livets nødvendigste Ophold, saalænge ikke særdeles og uforudseete Naturuheldgjøre det umueligt. Derfor lever Mennesket i Stater, og derfor opoffrede det saa mange af fine naturlige Friheder. Hvor Staten styres med Retfærdighed og Klogskab vil dette ogsaa uden Vanskelighed lade sig gjøre. Aabenbar uoverlagte Ægteskaber behøver den ikke at taale; for Overflødigheder skal den ikke sørge, men skrækkeligt vilde det være at fødes i en Stat, der, uden at hjemsøges af noget Naturuheld, maatte støde sine egne Børn fra sig, eller nægte dem deres første Menneskerettigheder. Naar et ellers godt Land paastaaes at have for mange Mennesker, som det ikke kan føde, saa er Skylden mere Bestyrelsen, og Jndbyggernes end Naturens, thi ligesaalidet som et sundt Menneske har for meget Blod, saalidet har et sundt Land, naar Alt er som det bør, for mange Folk. Men hvormeget en urigtig Styrelse kan bidrage til at gjøre det meest velsignede Land folkeløst og øde, det seer man paa det forrige Grækenland under Barbarernes Herredømme. Hvad er den af Digterne besjungne Øe, Cypern, med sin endnu i dette Øieblik store Frugtbarhed og yndige Egne under den meest paradisiske Himmel, bleven til? Dens Hovedstad, Nicosia, som efter sit Omfang godt kunde rumme hundrede Tusind Mennesker, er ganske øde for Folk. Man seer der intet andet end nogle Kjøkkenhauger og store Tomter, bedækkede med Gruus og Ruiner, og Staten har ikke flere Jndbyggere end 2000 Familier. Naar et Land ikke har Føde nok for sine Beboere, saa er, næst den urigtige Bestyrelse, sædvanlig Beboerne selv Aarsag deri, thi enten ville de leve for godt og arbeide for lidet, eller og kaste de sig for meget paa de Næringsgrene, der udkræve mindst Anstrængelse, og trænge sig for meget sammen i store Stæder. Det er Tilfældet med alle de saakaldte Handelstæder, hvor de fleste Mennesker ville handle, og ved et deraf flydende Misforhold imellem Handlende og Handel, give Anledning til den besynderlige Jdee om skadelig Overbefolkning. Danmarks Befolkning har naturligviis i nyere Tider tiltaget meget, og det maatte den, som en Følge af Agerdyrkningens store Forbedring. At man nu klager over formange Folk og for ringe Næring maa uden Tvivl søges deri, at de Jkkeproducerendes Tal alt foruforholdsmæssigen steg med den tiltagende Velstand; at mangfoldige fra Landet have siden Bondefrihedens Jndførelse, forladt Plougen, og, efter at have tjent som Karle, Tjenere, have nedsat sig i Kjøbstæderne og Hovedstaden som Øltappere, Brændediinsskjænkere, Smaahandlere, og andre ikkeproducerende Borgere. De mange Tjenestepiger og Ammer, der komme til Kjøbstæderne, til Hovedstaden, og siden givtes der, blive ligeledes fra producerende til ikkeproducerende Lemmer, og med den stigende Forfinelse stiger ogsaa deres Tal. Jstedet for at standse Befolkningens Tilvært ved unaturlige Midler, vilde det maaskee være ønskeligere, ikke at være alt for redebon til at optage som Borger, ethvert fra Landtt eller fremmede Steder ankommende Jndivid, der ei beviisliggenkan godtgjøre at eie nogen Formue, eller være tilsinds at drive en productiv Næringsvei. - Mueligen vil man om nogle Aar ikke faae saamegen Anledning til at klage over for mange Folk. Ægteskaberne blive allerede nu stedse sjeldnere, ligesom Lysten til et løst Liv og den ved selvskabte Fornødenheders Tiltagelse stigende Frygt for det ægteskabelige Livs Besværligheder stiger, ligesom Maalet for den Alder, hvori Folk burde gifte sig, baade af moralske og physiske Aarsager, rykkes meere ud. Hvor Omstændighederne have gjort saa meget for Folkeformindskelsen, behøver ingen Stat selv at medvirke dertil. Man behøver ikke at være nogen Prophet til at forudsee, at man om ti eller tyve Aar maaskee vil klage ligesaa meget over Befolkningens Aftagelse, som nu over dens Tilvext, ja at den næste Generation, hvis Mal thus's Raad skulde imod Formodning, blive fulgte, vil være nødsaget til at hente de udsendte Colonier tilbage. Vel har de naturlige Koppers Udryddelse ved Kokopperne bidraget meget til en negativ Folkeformerelse, men saa er der igjen opstaaet saa mange modvirkende Aarsager, som tid lig Svækkelse, udmarvende Næringsforger, og Drillerier næsten i hvert Fag, hvorved Lede til Livet er bleven saa almindelig, at Døden vil holdes paa andre Maader fuldkomment skadesløs for det Afbræk, Vaccinationen gjør den. Skal overhovedet de første Fornødenheder staae, som hidtil, saa høit over Pengenes virkelige Værd, og Veiene til Udkomme vedblive at være saa trange, saa er der ingen Tvivl om, at America, hvor meget man end besamrer de dertil Udvandredes Skjebne, vil blive et stort Svælg for Europas Befolkning. Ogsaa den nærværende forvendte Opdragelse, der mer gaaer ud paa at uddanne de aandige end legemlige Ævner; den store Lyst saa mange Forældre yttre efter at lade deres Børn oplære til de høiere Classer, bidrager meget til at gjøre den opvoxende Slægt mere fordringsfuld, og de alt for store Fordringer, baade fra Mandens og Qvindens Side, blive ikke sjeldent en stor Anstødsteen for Ægteskaberne, og følgeligen ogsaa for Folkeformerelsen.