Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-02-01
Da i Martii Maaned 1820 nogle meenedige Soldater (den nærværende Minister for de udenlandske Anliggendet Don Miguel er selv iblandt dem) vendte deres Vaaben imod Souverainen og Fædrenelandet for at paalægge Spanien Love, som Europas Stats fornuft, som er bleven opklaret ved saamange Aarhundredes Erfaring, maae i høi Grad misbillige, saa tilede de allierede Cabinetter, især Cabinettet i St. Petersborg med at giøre opmærksom paa den Ulykke, som Jnstitutioner ville drage efter sig, hvilke ved den Maade, hvorpaa de blive indførte ville tiene til at sanctionere en Militair-Revolution. Disse Bekymringer gik ikkun alt for snart i Opfyldelse. Det er ikke længere Theorier og Grundsætninger paa hvis Prøvelse og billigelse det her ankommer. Handlinger tale og med hvilke Følelser maae ikke ved deres Vidnesbyrd de opfyldes, som endnu bærer Kiærlighed for deres Konge og Fædreneland. Hvormange smertelige Erindringer ere ikke forbundne med de Menneskers Seier, som have bevirket den Spanske Revolution. Dengang da et destoværre heldigt Resultat kronede deres Foretagender, var Regieringen betænkt paa at opretholde det Spanske Monarkies Jntegritet. Den heele Nation deelte Hs. Katholske Majestæts Ønsker og hele Europa havde tilbudet ham en venskabelig Mellemkomst for at sikkre paa faste Grundsætninger Moderlandets Auctoritet i hine Egne, som tilforn havde udgjort dets Rigdom. - Opmuntrede ved et fordærveligt Exempet vedbleve disse Provinser i deres Oprør, og fandt der, hvor det var udbrudt, det bedste Forsvar for deres Ulydighed i Begivenhederne af Marts Maaned og snart derefter adskildte sig endog de Colonier, som hidindtil havde været troe, fra Moderlandet, da de med Rette bleve satte i Skræk for en Despotisme, som tyngede paa deres ulykkelige Souverain og paa et Folk, som en uforsigtig Nyehedssyge fordømte til at gjennemløbe hele Kredsløbet af de revolutionaire Rystelser; med Amerikas Løsrivelse forbandt sig nu ufortøvet de Lidelser, som ere uadskillelige fra en Tingenes Orden, hvor man har forglemt alle constitutionelle Grundsætninger af den socale Orden. – Jfølge Revolutionen indfandt sig Anarkiet og ifølge Anarkiet Uordenen. En roelig Besiddelse, som havde varet i mange Aar hørte snart og at være en tilstrækkelig Retsgrund for Eiendommen; snart bleve de høitideligste Rettigheder dragne i Tvivl fordærvelige Laan, og uophørlige fornyede Contributioner, ødelagte saavel Statens som de Privates Formue ligesom i hine Dage, hvilke Europa ikke kan tænke paa uden Gysen, blev Religionen berøvet sine Eiendomme og Thronen Nationernes Agtelse; den Kongelige Majestæt blev fornærmet; Authoriteten blev forplantet til politiske Selskaber, hvor Mængdens blinde Lidenskaber til rev sig Statens Tømme. Endelig faae man paa de Sorgens Dage, som ulykkeligviis bleve saa ofte gientagne i Spanien den 7de Juli, Blodet flyde i Kongens Slot og en Borgerkrig sætte Halvøen i Flamme. De forenede Magter have nu næsten i tre Aar bestandig smigret sig med at den Spanske Charakteer, denne saa standhaftige og ædelmodige Characteer saasnart det gieldte og Fædrenelandets Vel, denne tilforn saa herviske Characteer, da den kjæmpede mod en Magt, som var frembragt ved Revolutionen, vilde endelig selv opvaagne hos de Mennesker, som vare saa ulykkelige at blive disse ædle Erindringer utroe, hvortil Spanien med Stolthed kunde henvise alle Eusopas Nationer. Den havde sægret sig med at Hs. Majestæts Regiering, efterat den var bleven opklanet om sin Vildfarelse ved de første Lærdomme af en fordærvelig Erfaring, vilde gribe til Forholdsregler for at standse saamegen Ulykke, som udbredte sig til alle Sider, og i det mindste lægge en Grund til et ordnet System for efterhaanden at fikkre Thronen sine lovmæssige Rettigheder og sine nødvendige Prærogativer, som kunde tiene Undersaatterne til en retfærdig Beskyttelse, og Eiendomme til en uomgiængelig Betryggelse. Men dette Haab blev fuldkomment skuffet. Tiden har medbragt nye Uretfærdigheder; Voldsomhederne have tiltaget. Slagtoffernes Antal har voxet i et Forhold, som maae opvække Skræk, og Spanien har allerede seet meere end een Kriger og een troe Borger at ende sit Liv paa Schafettet. Saaledes befordrede Revolutionen, af 9de Marts Dag for Dag det Spanske Monarkies Omstyrtelse; da to lærdeles Omstændigheder have tildraget sig de udenlandske Magters alvorligske Opmærksomhed. - Midt iblandt et Folk for hvilken hengivenheden for dets Konge har været en Fornødenhed og en arvelig Følelse, som i 6 Aar efter hinanden har udgydet sit reeneste Blod for igjen at erholde sin retmæssige Monark, midt iblandt dette Folk bliver denne Monark og hans ophøiede Familie holdet i en Tilstand af et notorisk og næsten fuldkomment Fangenskab. Hans Brødre maae retfærdiggjøre sig og blive daglig truede med Fængset eller Sværdet og ved bydende Forestillinger bliver der ham og hans dødssyge Gemalinde forbudet at forlade Hovedstaden.