Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-11-25
Portugal. Det bekræftes, at Hofpartiet i Lissabon har gjort Forsøg paa en Modrevolution; men at dette, trods den engelske Flaades Demonstrationer, aldeles er mislykket, deels paa Grund af den totale Mangel paa Energie hos selve Hofpartiet, deels paa Grund af Folkets Stemning, der troligen holder fast ved Forfatningen af 1822. Af de fleersidige og tildeels forvirrede Efterretninger, som endnu vanskeligen lade sig ordne til noget Heelt, synes Følgende at være paalideligst: Allerede siden den 24 f. M. havde det reaktionaire Partie yttret, at det kunde være paa Tiden at skaffe Dronningen sine tabte Rettigheder tilbage, ja En af de udenlandske Diplomatter (formodentlig den engelske Gesandt) meente endog, at dertil behøvedes kun 300 Mand. Jmidlertid udsattes Foretagendet til den 3 d. M., da Dronningen forlod Palladset Necessidades og flyttede til Belem, hvorhen hun tillige kaldte saavel Ministrene som samtlige Linietropper. Ministrene (med Undtagelse af Finantsministeren, Sa da Bandeira) kom, men bleve strax afsatte og fængslig bevogtede. Ved en Proklamation blev Chartet af 1826 restitueret og et nyt Ministerium sammensat. Jmidlertid var der tændt Signallys i den engelske Gesandts Hotel; Signalerne besvaredes med Kanonskud fra det engelske Admiralskib og 350 engelske Marinesoldater sattes iland. Da dette erfaredes i Lissabon, kaldte Generalmarschen Nationalgarden til Vaaben og denne erklærede paa Campod Durique, at Dronningen maatte betragtes som tagen til Fange af de Fremmede og at Nationen, maatte atter befrie hende. Derpaa bemægtigede Nationalgarden sig flere Positioner og stod under Vaaben Natten mellem den 4de og 5te. Da nu Dronningen mærkede, at hele Nationen var imod hendes Planer, afsendte hun to af sit Partie fra Belem til Nationalgarden og lod denne vide, at hendes Raadgivere indsaae Nødvendigheden af at der kom et Forlig istand mellem hendes Partie og Folket samt Nationalgarden; hun havde ikke troet, at Forfatningen fra 1822 havde slaaet saa stærke Rødder hos Folket og ønskede sig nu en Deputation tilsendt til Belem. Hr. Passos Mandel tilbød strax at være et Medlem af Deputationen, og imidlertid udvalgtes af Nationalgarden en Kommission til at varetage Begivenhedernes Gang. Denne Kommission indsatte den ovenomtalte Sa da Bandeira til Overgeneral over alle Tropperne og Svares Caldeira til Chef for Nationalgarden. Hr. Passos Maneel og Saraiva vare imidlertid ankomne til Belem og havde begyndt Underhaandlinger med Dronningens Befuldmægtigede, SaldanhaPalmella og Trigoso, ved hvilken Leilighed Dronningens Partie kun ved Saldanhas Mellemkomst forhindredes fra at myrde Folkets tvende Udsendinge. Rygtet herom bragte Uroe tilveie i Nationalgarden; men Vreden satte sig, da der kom Brev fra Passos, at han med sin Kollega øieblikkeligen skulde møde hos Folket. Efter de to Folkedeputeredes Gjenkomst paa Campo d'Ourique raadsloges mellem dem, Nationalgaardens Bataillonskommandeurer og Lissabons fornemste Jndvaanere angaaende Dronningens Propositioner til Folket, af hvilke Man antog den, at Cortes øieblikkelig skulde sammenkaldes og bemyndiges til at gjøre de Forandringer i Chartet af 1826 og Konstitutionen af 1822, som maatte agtes nødvendige til at sikkre Nationens lovmæssige Frihed og stemme med Grundsætningerne i de andre konstitutionelle Monarkiers Forfatning; tillige fordrede Folket, at der skulde udnævnes et nyt Ministerium, der maatte besidde Folkets Tiltro. En Deputation, som med dette Svar blev afsendt til Dronningen, blev tilbageviist af de landede brittiske Marinesoldaters Forposter, hvorpaa Sa da Bandeira, Nationalgardens Kommandeurer, Kom missairerne og Lissabons anseeteste Borgere lode Saldanhavide, at Underhandlingerne med Dronningen ikke kunde føres, saalænge det portugisiske Territorium var besat af Fremmede og Dronningen ikke var Herre over sine Handlinger. Den 5te Kl. 10 om Formiddagen kom Saldanha da til Campo d'Ourique med Efterretning om, at Dronningen havde beordret de fremmede Troppers Afmarsch, at hun havde antaget Folkets og Nationalgardens Forslag og udnævnt Sa da Bandeira til Præsident i Ministeriet. Sa da Bandeira udnævnte strax Passos Mandel til Jndenrigsminister; Dronningen vendte under Folkets Jubel tilbage til Lissabon og Staden var om Aftenen illumineret.