Aalborgs Stifts Adresseavis, 1821-03-22
Kiøbenhavn. Under den imod Dr. Philosophia Jacob Jacobsen Dampe og Smedemester Hans Christian Jørgensen anlagte Sag blev det med egen Tilstaaelse, cor pus delicti og Sagens øvrige Omstændigheder tilstrækkeligen oplyst, at Doctor Dampe i Slutningen af forrig Aar havde gjort sig skyldig i at fremstille oprørske Jdeer, og i dette Øiemeed at have forfattet nogle utrykte Skrifter, sigtende til en Forandring i Regieringsformen, som han vel ikke søgte at holde hemmelige, men hvis nærmere Udbredelse og Prøvelse han vilde bevirke ved at danne et Selskab, for hvilket han havde besørget Værelser leiede, og hvori han havde anmodet adskillige Personer at indtræde Det blev ligeledes godtgjort, at Smedemester Han Christian Jørgensen her af Staden, som Dampe havde deelagtiggjort i sine Jdeer, havde paa en virksom Maade søgt at fremme disse. Ved det første Møde, som var berammet at holdes i Selskabet den 16de Novbr. f. A., blev det imidlertid fra Politiets Side, der herom var underrettet, foranstaltet at Dampe med Flere bleve anholdte i det Øieblik, de vilde indtræde i Selskabets Locale, hvorved de Papirer som Dampe havde hos sig, bleve ham fratagne og forseiglede, og han strax, ligesom senere under Under søgelsen Jørgensen, arresteret. Efterat den præliminaire Undersøgelse desangaaende var tilendebragt, blev Sagen overdraget en allernaadigst nedsat Commission, bestaaende af 3 Assessorer i den Kongelige Lands=Overretsamt Hof= og Statsret, til nærmere Behandling og Paakiendelse, og ved den derpaa af Commissionen under 14de Februar sidstleden afsagte Dom bleve saavel Dampe som Jørgensen tilfundne at have deres Liv forbrudt. Ve henhørte begge de Tiltaltes Misgierning aabenbar under Lovbestemmelserne i Lovens 6 - 4 - 1 og 2, hvorefter, de skulde være dømte til qvalificeret Livsstraf, samt til at have Ære og Gods forbrudt. Men da de intet videre havde foretaget til at iværksætte deres oprørske Hensigter, end at de havde søgt at formaae andre til at tiltræde samme, og deres Foretagender, der iøvrigt vare planløse og lidet farlige, saaledes ingen videre Resultater havde havt, fandt Commissionen, at Tilfældet maatte henregnes til dem hvori hine Lovsteder ere formildede ved Forordningen. dom Trykkefrihedens Grændser af 27de September 1799, hvorimod de Tiltalte maatte ansees skyldige i den i bemeldte Forordnings §. 1 omhandlede Forbrydelse og dømmes til Livsstraf, hvori den Omstændighed, at de ovenmeldte Skrifter ei vare trykte, saameget mindre kunde giøre Forandring, som Forordningens §. 25 viser, at den, som uddeeler Haandskrifter, hvis Jndhold strider imod Anordningen, skal straffes, som om han havde kundgjort dem ved Trykken. De Domfældte ønskede ikke denne Dom indstævnet til Høiesteret, hvorimod de henflyede til Hs. Majestæts Naade. Cancelliet forelagde derfor Hs. Mabestæt Sagen til Afgiørelse, og det behagede derpaa Allerhøistsamme ved Resolution af 7de d. M. allernaadigst at formilde den ergangne Commissionsdom derhen, at baade Doctor Dampe og Smedemester Jørgensen, istedetfor at lide efter Dommen, skulde hensættes i Fængsel paa Livsstid paa Fæstningen Christiansøe under streng Bevogtning. øvrigt har Undersøgelsen viist, at ingen har været deelagstig med Dampe og Jørgensen i deres strafværdige Forsætter.