Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-06-10
Oversigt over Dagens udenlandske Nyheder. Det var i den tydske Forbundsforsamlings 29de Møde den 23de Mai, at den kongelige würtembergske Regiering foreslog den at delibeere over hvorvidt det skulde være den ene Forbunds Stat tilladt at spærre Ind- og Udførselen af Kornvarer for den anden; man har bebreidet den forrige tydske Rigsforsamling, at den ikke havde gjort noget virksomt Skridt for at afhielpe dette Onde. En af de vigtigste Gienstænde, som Forsamlingen forresten har at beskiæfte sig med er, at oprettelet Forbunds Matrikel; hvorefter der skal bestemmes, hvor stort et Biedrag enhver Stat skal levere til den fælleds Forbunds-Armee. Man meener forresten, at dennes Størrelse kan formindskes, og den Tid hvori enhver forsvarspligtig Mandsperson, skal være bundet til at blive i sit Fødeland, kan giøres kortere, naar man blot vil forenes om at organisere et almindeligt Landeværn til Tydsklands Forsvar, og adskille dette nøie fra den regulaire Armee. – J Anledning af Prinsen Pauls Meddeelelse til de würtembergske Stænder af sin bekiendte Skrivelse til det Kongelige Geheimeraad, lod Kongen den 10de Mai udgaae et Reskript til Stændernes Forsamling, hvori han lod dem vide, at han vilde følge sin Faders Grundsætninger, og ikke tillade en saadan Jndblandelse i Forhandlingerne imellem sig og Stænderne, hvorfor han haabede, at de ikke vilde indlade sig derpaa, eller lade sig derved føre bort fra det forventede Maals Opnaaelse. Stænderne svarede desuagtet Prinsen paa hans Skrivelse i et Brev af 17de Mai, paa en meget forbindtlig og taknemmelig Maade og i Udtryk, som viiste, at de haabede at deres Ønske om at conservere Landets gamle Forfatning skulde gaae i Opfyldelse. Jnden Prinsen kunde modtage dette Svar, og efterat han havde erholdet Geheimeraadets, tilsendte han Stændernes Forsamling paa nye en Skrivelse under 14de Mai; hvori han paataler imod Geheimeraadet de nærmeste Agnaters Ret til at advare Regieringen mod Feiltagelser, giør bittre beskyldninger mod Medlemmerne af dette Raad, tillægger dem en skadelig Jndflydelse paa Kongen, og gientager sin Paastand kun at ville give som nærmeste Agnat sit Samtykke til Antagelsen af en nye Statsforfatning, naar denne er forhandlet af Stænderne med fuldkommen Friehed. Men Prinsen har ikke engang ladet det blive derved; men har tillige under 15de og 21de Mai indgivet to Breve til den tydske Forbunds-Forsamling, som dennes Præsident oplæste den 22de Mai i dens 30te Møde; hvori han meddeler sin førte Brevvexling, og forlanger at hans Protestation som Agnat af Kongehuset, saavel med den nye Constitution for Würtemberg, som mod den Familie-Lov, Kongen af Würtemberg vil udgive, maae blive nedlagt i Forbunds-Archivet. Forsamlingen besluttede at svare ham: at Prinsen, som würtembergsk Undersaat, ikke var beføiet til at indgive en Besværing mod Kongen til Forbunds-Forsamlingen, førend han havde først gotgjort, at han havde anbragt sin Klage for de würtembergske Domstole, og at man der havde nægtet ham Nettens Biestan- og at han desuden saameget mindre kunde protestere mod Constitutionen, som at denne ikke engang endnu existerer. - Prinsen forventes nu i Paris, hvor han paa 3 Aar har leiet Marskal Davousts Hotel." Kongen af Würtemberg har imidlertid taget en afgiørende Beslutning for at faae Ende paa de uophørlige Stridigeder og Debatter i Stændernes Forsamling; da han den 26de Mai har tilsendt dem et Reskript som sit Ultimatum, hvori han forkynder dem: at som det hidindtil er gaaet til med at debat tere om det tilsendte Constitution, vil det vare længe inden Sagen kan blive afgjort, og at det derfore er nu paa Tiden at giøre en Ende paa denne Spænding og Forvirring. Hs. Majest. tilstaaer, at den Tanke er ham forhadt, at Folkets og Regentens Rettigheder skulle ligge i Strid med hinanden; de Rettigheder han kan tilstaae det, vil han strax indrømme, og de, som bør forbeholdes Kronen, vil han ikke lade sig bevæge til at opgive. Da han nu har erfaret Stændernes Ønsker, saa har han gjort alle de Forandringer i Constitutions-Forslaget, som han kan indrømme, og dette er nu hans endelige Beslutning. Stænderne have nu efter otte Dages Forløb at erklære, om de ville antage Constitutions-Forslaget med disse Forandringer, eller ikke; en Commission af Stænderne kan det være tilladt i dette Tidspunkt at giennemgaae Constitutions-Forslaget i Forening med Geheimeraadet. Antager Forsamlingen Forslaget, saa sættes Constitutionen strax i Virksomhed og de enkelte Forandringer man kunde ønske deri, forelægges den næste Stændernes Forsamling til Antagelse. Antager Forsamlingen ikke Constitutionen, saa opgiver Hs. Majestæt Haabet om at bringe en Statsforfatning i Stand ved en mindelig Forening. han vil da vel ikke promulgere den foreslagne som Lov; men han vil, saalænge ind til Folket selv beder ham om dens Jndførelse, oppebie vilke Grundsætninger der blive fulgte i det til det tydske Forbund børende Stater, og desuagtet i det Mellemrum lade Folket nyde godt af de Rettigheder, som Constitutions Udkastet skiænker det, undtagen for saavidt de flyde af en Repræsentation, og han vil selv følge de i samme forkyndede Regierings Grundsætninger, da disse Bestemmelser ere en reen Virkning af hans Overbeviisning og af hans Kiærlighed til sit Folk. Enhver, som elsker sit Fødeland og sin Konge, vil nu vide hvilken Beslutning han har at fatte. – Alt er nu i det Würtembergske i en spændt Forventning, en stor Monark skal have skrevet til Kongen et egenhændigt Brev, hvori han inderlig beder ham om, ikke at give længere efter, da Tydsklands Rolighed udsættes derved, og han skal have lovet ham hurtig Hielp i Nødstilfælde. Det Skridt Kongen har gjort var ogsaa paa den høie Tid. Lidenstabbeligheden i Stændernes Forsamling var steget til det høieste; og den denagogiske Aand, som bestælede dem, gik saa vidt, at de forlangte Ret til at træde sammen, uden at være sammenkaldede af Regieringen, naar denne blot tøvede noget dermed. De offentlige Sagers Gang leed under disse evige Disputer; men efterat Kongen havde kaldet en Commission af Stænderne til sig og overgivet den sit Ultimatum, saa er, den 4de Juni nu den Dag paa hvilken Stænderne skulle erklære sig med Ja eller Nei, over det hele Constitutions Forslag. Kongen har ogsaa udstædet en befaling til sine Embedsmænd, om at have et vaagent Øie med alle Machinationer og Bestræbelser for at stifte Uroe blandt Folket.