Politivennen, 1808-01-01
Forslag til Landboere, som forarbejde Æltetørv til Salg. (Efter Jndsendt.) Een af de Egenskaber, som gjør, at Tørv ugjerne vælges til at hede Vindovne med, af dem, der kunne gjøre Valg af deres Brændsel, er den, at deres firkantede næsten ligesaa lange som brede Form, og overhovedet deres Korthed, gjør dem mindre bekvemme til ovennævnte Brug. Man foreslaaer derfor saadanne Ejere af Æltetorvs Moser, der gjøre Brug af at forarbejde deraf til Salg i Kbhvn, at danne Tørven i smaae runde Stokke af 2 Kvarters Længde omtrent, og i Gjennemsnit enten 2 eller til herimod tre Tommer. Denne Form vilde gjøre Tørven langt bekvemmere og behageligere til Kakkelovns Brug, da man derved kunde danne sig et længere Baal, i Trækkets Retning, og derved komme nærmere det Baals Dannelse, som man kan lave af Brændestykker. At det ikke er ligegyldigt, hvorledes Baalet ligger i en Ovn, vil enhver let indsee, thi jo længer den brændende Flamme er, jo mere forbrænder den af Røgens brændbare Dele, som ellers fare alt for hastig bort fra Hedens Paavirkning, og saaledes ikke komme til Nytte. Jo længer Flammen er i Baalets Retning, jo stærkere bliver igjen Trækket. Og altsaa faaer man mindre Røg. Saadanne langagtige Tørvstokke vilde ogsaa bedre kunne opstables under en Vindovn, end de sædvanlige firkantede Tørv. Ogsaa paa Loftet eller i Gæmmesteder sparedes Rum ved den bedre Opstabling den saaledes dannede Tørv tillod. Det blev ogsaa muligt, derved at opnaae en ordentlig kubisk Maaling, af den Tørv man købte eller forbrugte, samt en lettere Sammenligning af Tørvs Jldningskraft mod Brændets, eller af dets oekonomiske Fortrinlighed eller Ringhed mod hint almindelige Brændsel. Thi maalte man de her opgivne Torvstokke i et lille Halvfavnemaal, der holdt 3 Fod eller i 1/2 Alen i Højde og ligesaameget i Brede, saa havde man deri 9 Kubikfod eller, af samme Fylde, som en Favn Brænde optager, naar Brændet er alenlangt. Valgtes, at give Tørvstokkene en slørre Længde, maatte de igjen gjøres tykkere; f. Ex. om de gjordes 3 Kvarter lange, vilde Tykkelsen bedst være omtrent 4 Tommer. Med eet Ord, Tykkelsen kunde neppe være mindre end 3 af Længden, for at forebygge Brækkelighed ved Vognførsel. De angivne Maal forstaaer jeg i Tørvens tørre Tilstand. Det falder af sig selv, at ved Forarbejdningen maatte den vaade Masse gives større Længde, men især Tykkelse, for Jndsvindingens Skyld under Tørringen. Man vil maaske indvende, at det ikke var saa let at give Tørven en saadan Dannelse. Men jeg troer dertil, at kunne opgive en temmelig let Jndretning, og hvorved Tørvmassen tillige blev gjort tættere, og Tørven altsaa fortrinligere. Man behøvede blot en stærk Knuds Træ, hvori man gjorde en rund Hulhed af 6 eller 8 Tommers Gjennemsnit. Ved en i denne Hulhed passende Træklods eller Sko kunde den Torvmasse, som fyldtes i det hule Træ, saaledes presses sammen, at den maatte trænge sig ud igjennem en neden til i den hulle Blok, enten paa Siden eller i Bunden, anbragt rund Aabning. Ved Nedpresningen af Skoen, eller om man heller vil kalde det Støderen, vilde Massen udkomme i Skabning af en rund Stok, og let kunne afskæres eller afhugges i Længder, saaledes som man bestemte. For at tilvejebringe den stærke Presning, maatte man anbringe over Støderen en Stang, hvis lange Arm der trykkedes ned paa. Og for at bringe Støderen magelig op, hvergang Hulheden skulde fyldes med ny Tørvmasse, kunde en lille Galge være anbragt over den med en Tridse, som et Tong fra Støderen kastedes i. Hvis Jordsmonnet uden for den Aabning, hvorigjennem Tørven pressedes, var hældende, vilde de afklippede vaade Stokke let trille ned til Siden, og derfra efterhaanden borttages, for at opstakkes til Tørting. Vilde man under Aabningen anbringe et Bret, som heldede lidt nedad, og netop var saa langt, som Tørvstokken skulde være, saa kunde et Barn, som lærtes dertil, magelig afskære den udkrybende runde Pølse af Tørvmassen, hvergang det saae, at denne Pølse naaede Enden af Brettet. Hertil kunde endog anbringes en Skærekniv, som var forsynet med et Skaft og bevægedes omkring en Nagle oven over Hullet, samt havde Eg til begge Sider. ellers kunde og bruges en Kniv, der ved en anbragt Vægt vippede op, naar den var trykket ned, for at overskære den af Hullet udkrybende Pølse. Hensigten var nemlig den, at Kniven ikke maatte hindre Pølsens Udtrængelse ved Presningen, thi da vilde skee et Ophold. Det er vel sandt, at denne Forgrbejdningsmaade vilde koste noget mere Møje end den simple Maade, som nu bruges; men da denne Vare derved virkelig forædledes og bedre betaltes, troer jeg, at der vel kan findes den Landbo, der vil sætte det i Værk. Det fortjener endnu at mærkes, at de saaledes dannede vaade Tørv, opstablede til Tøreing, bleve snarere tørre end de sædvanlige, fordi der ikke kom nogen Flade til at ligge paa en anden Flade, men Luften fik langt bedre Adgang til alle Sider af disse runde Stokke. At disse Stokketørv eller Knippeltorv, om man saa vil kalde dem, vilde betales bedre, er uden for al Tvivl, baade for deres gode Dannelse, deres større Drøjhed, og den behagelige Vished, at kunne vide, hvormeget man virkelig fik for sine Penge, naar man købte Tørv; en Ting man nu aldrig ret kan vide.