Viborger Samler, 1837-07-09
Durchlauchtighed Prinds Wilhelm til Hessen, har raadet Bod paa dette fæle Syn, idet han har ladet befale, at samtlige Officierer, der komme paa Vagt eller møde paa Paraden, skulle møde eens klædte. For at opnaae dette om Sommeren, udstædte Hs. Durchlauchtighed en Gouvernements-Befaling, første Gang Overkjolerne bleve aflagte, efter at Høistsamme havde overtaget ad interim Gouvernements=Posten over Kbhvs. Fæstning, som næsten ordret er gjentagen hvert Aar og lyder iaar saaledes: "Gouvernements-Befaling af 31te Mai 1837. Fra imorgen af aflægge Dhrr. Officierer Overkjoler i Tjenesten, undtagen i Tilfælde af Regnveir, og kunne Officiererne, de Dage Veiret tegner til Regn, om Formiddagen Kl. 9, enten hos Commandanten, paa Hovedvagten eller Garnisonsskriverstuen erholde Underretning, om de Officierer, som komme paa Vagt eller paradere, skulle være i Mundering, eller Overkjole, hvorom Hovedvagten, saaledes som under 9de Mai 1834 blev befalet, har strax efter Bestemmelsens Modtagelse at underrette Vagt commandeuren ved Slotsholmsvagten, hvor 2det jydske Regiment, Artilleriecorpset og øvrige Officierer kunne erholde Underretning, og har sidstnævnte Vagtcommandeur strax at lade Pladsmajoren underrette. - Officiererne, som i Regnveir, ere trukne paa Vagt i Overkjole, skulle, naar Veiret Dagen efter er godt, tage Mundering paa, hvorimod Officiererne, som ere trukne paa Vagt i Mundering, kunne, naar det regner, tage Overkjole paa, og skulle samtlige paa Vagt værende Officierer være fuld paaklædte inden Kl. 6 om Morgenen." – J Følge denne Ordre maa nu hver Morgen enhver Officier sørge for at faae at vide, førend han tor forlade sit Qvarteer, hvilken Kjole han skal have paa, og denne Nødvendighed sætter hver Sommer Maaned Kl. 9 omtrent 300 Mennesker i Bevægelse, for til alle Sider i Garnisonen at bringe denne høistvigtige befaling til alle Vedkommendes Underretning Den overholdes med en saadan Nøiagtighed, at man har seet Generalpersoner og gamle Oberster af stræng Lydighed, gaae fra Exerceerhuset, fordi de havde en Kjole paa overeensstemmende med deres eget Thermometer og med Veiret i det Qvarteer af Byen, hvor de boe. Andre, for Uniformiteten mindre varmt Følende, beklage sig rigtignok derover; men Hvad klages der ikke over som f. Ex. den evige Paradegaaen. (Kbhvnsp.)Hr. Overskou har i Søndagen af 2den d. M. meddeelt følgende yderst lumpe anonyme Skrivelse, der er indløben til ham: Hr. Overskou, De har modtaget vort Seniorats Skrivelse; men, som det lader til, ikke ret fundet Smag deri; og det var jo ganske naturligt; thi det, som paa eengang skal smaae en Sukkerhuussvend,) en Skuespiller, Tragvedie-, Comedie- og Vaudevilleskriver, en Avisoversætter og en Aspirant af Dannebrogsordenen maa have en ganske aparte Smag, eller maaske rettere slet ingen. Dog, maaskee De finder endnu mindre Smag denne venskabelige Skrivelse, der maaskee ikke er saa loyal som Dagens Redacteur muligen turde ønske sig den, der ikke indeholder saadanne nysselige Ting som flere af Deres Digte; men hvo finder vel Smag en god Kindhest, og uartige Drenge have dog engang *) Min Fader var Mestersvend ved Sukkerraffinaderiet i store Larsbjørnsstræde; jeg har aldrig været "Sukkerhuussvend, hvis jeg havde været det, vilde jeg være stolt af at vedgaae det; thi da jeg har arbeidet mig frem ved min egen Kraft, vilde jeg hos enhver fornuftig Mand staae saameget høiere nu, som jeg i min Fortiovar sat lavere af Skjæbnen. imellem godt af en saadan. Vi skrive Dem til, fordi vi interessere os for deres Perfectibilitet, og deres Universalgeni, af hvilke Fædrelandet sikkert maa vente noget Stort, især siden De er traadt i Compagni med salig Sibbern. (Fred med hans Askekrukke!) – og ville da give Dem et Par gode Raad: 1) ikke oftere at optage Meddelelser og Foreningens Anliggender. Hvad vilde de vel tænke, om vi fandt paa, at indrykke i offentlige Blade (vi tvivle paa, at andre Blade end Raketten optoge saadanne private Meddelelser) hvad Dei sin Tid har talt om med Sukkerhuussvendene, deres Colleger, eller med Skuespillerinder bag Coulisserne; 2) aldrig at indlade Dem paa at raisonnere, vi ere nemlig ikke saa ganske enige med Hegel i, at Forstanden sidder i Nyren; men antage at Hjernen er dens Organ, og mene altsaa, at, naar Hjernen er forstyrret saaledes som hos Forfatteren af "Farens Dage," seer det galt ud med Raisonnementet; 3) ikke at indlade Dem formeget med Kjøbenhavnsposten; thi De kjender jo nok Ordsproget: "Gale Katte faaer revent Skinde; og blev deres Skind revet, kunde De jo ikke længere agere Commedie; De maatte da sagtens pensioneres, og gjorde saaledes den uendelige Pensionsliste endnu uendeligere. Gjødwad er et fortræffeligt Menneske, i høieste Grad retfærdig imod Enhver, idet han betaler Enhver efter hans Gierninger, og De har derfor Jntet at lamentere over, naar han tracterer Dem som han hidtil har gjort, De kunde tvertimod, som vi allerede flere Gange paa Deres Vegne have gjort, takke ham derfor, 4) ikke at optage flere Artikler fra sindsvage Personer, som Bibliothekar Thaarup (jævnfør Artikel om Orla Lehmann); 5) at skrive dygtig mange Vers til Kongens og Dronningens Geburtsdage med saadanne Refrains; som: "at den Dansk seer en Gud i sin Konge – en Gudinde i sin Dronning, thi saa – – – *) Men nævn for Guds Skyld ikke ""det unge Danmark, eller – Juli Daaben; thi saa kunde De let ikke alene gaae Glip af Ridderordenen, men endog faae Afsked uden Pension, quo non alind pecus. Læg disse Raad paa Hjertet, og De kan være overbeviist om, at det ikke vil fortryde Dem; thi at vi nærede tilbørlige Følelser for Deres Velbyrdighed, er Dem vist allerede klart af Ovenstaaende. – For at De ikke skal være ganske ubekjendt med Brevskriveren, skal Nedskriveren af disse Linier erklære Dem, at vi alle ere Medlemmer af Studenterforeningen (og, om De vil af det unge Danmark), og ikke have ringe Part i den Reprimande, Senioratet gav Dem, at vi iaften ere forsamlede paa et privat Sted i Nærheden af Kjøbenhavn, og at vi, da vi ved Regn veiret ere forhindrede fra at gaae til Byen, have troet det passende, at benytte Tiden til af vore egne Lommer at afbetale Dem endeel af den Gjæld, hvori Foreningen endnu er i til Dem, fordi De saa tidt paa en høist uforskammet Maade omtaler dens hæderligste Medlemmer, som Gjød wad og Lehmann osv. – Nu er det holdt op at regne nu har vi ogsaa plukket vor HoneLigesaalidet som man kan antage, at et Product af den Natur er udgaaet fra et Antal af Studerende, ligesaalidet har man paa den anden Side Ret til uden Beviis at ansee det for at være fremkaldt af Hr. Overskou selv eller nogen af hans Tilhængere for at sætte Studenterforeningen eller dens Seniorat i et slet Lys. Det Hele er upaatvivle*) De følgende Ord ere, med Hensyn til den Gjenstand, de omtale, saa gemene, at de ikke kunne anføres; men for dem, som ønske at overbevise sig om hvor dubt Lumpenhed kan nedlade sig, er Brevet til Eftersyn paa "Dagens Comptoir. ligt en Mystification – muligt ogsaa et Forsøg, af en eller anden kaad Rus, der endnu ikke har rystet Skolestøvet af sig, at producere sit Genies Førstefødte under Firma af en Forening.