Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1792-07-20
J politiske Journal Juni 1792 findes følgende: Authentisk Afskrivt af det Brev, som Gustav den Tredie fik om Aftenen, før han blev skudt, fra Oberstlieutenant Liljehorn: Sire! "De behage naadigst at tilstæde, at en Ubenævnt, hvis Pen føres af Følelsens og Samvittighedens Stemme, tager sig den Frihed, med ald optænkelig Frimodighed at give Dem Efterretning om, at der saavel i Provindserne, som her i Staden gives Personer, der aande intet uden Had og og Hevn imod Dem, og det i den Grad, at de endog ved set lumsk Mord ville afskiære Deres Levetraad. Man har været i Fortvivlelse over at see den sidste Maskerade udsat; man er yderlig glad, at i Dag en anden er bleven forkyndt. Morderne elske, som man siger, ikke Lysets Skin, og til hemmelig Mord er ingen Leilighed bedre, end Natten og, Forklædning. Jeg vover det derfor, at bede Dem for alt det, der er billigt i Verden, at udsætte dette forbandede Balindtil beleiligere Tider for Deres eget nu værende og tilkommende Bedstes Skyld, og for nogle Enthusiasters Bedste, som den gode Gud uden Tvivl - Tak være Eftertanken - vil engang rive Dolken ud af Haanden. J det jeg har den Ære at forsikre Dem for Himmelens Ansigt, - som jeg anraaber til Vidne over Anledningen til og Reenheden af mine Hensigter - at den Efterretning, som jeg nu forud giver, kommer til Dem fra en Mand, der er ikke mindre end en Hofmand, der trænger ikke, og er langt fra, at billige alle de falske Skridt, som De have gjort i Krigens og Politikens Fag; da jeg med den største Oprigtighed aflegger denne Tilstaaelse, for Dem, maa det synes Dem saa meget mindre mistænkelig, da jeg ved mit Ophold i Gefle, medens Rigsdagen varede, ikke skulle have taget i Betænkning, at gribe til Kaarden, for med den yderste Anspændelse at bestride Deres leiede Tropper, ifald disse Militaire paa Deres befaling havde brugt offentlig Magt, som det et Øieblik var Anseelse til. De behage derfor at bemærke, hvilken Forskiel der er imellem en Mands Forhold af Ære og et sat Væsen, og imellem en Nederdrægtig eller Enthusiastes Forhold. Hiin underholder ivrige Ønsker for det offentlige Vel, søger sikkerligen intet heller end at være i Stand til at bruge alle af Religion og Retskaffenhed billigede Midler, som kunne bidrage dertil; denne holder enhver Vei tilladt, for at naar sit Øiemærke. Omendskiønt det i Længden er meget tungt, om ikke umueligt, at beskytte Dem imod al Ulykke, som forsamler sig omkring Dem, hvis De ikke bestræber Dem for oprigtig at forsone Dem med den sunde Deel af Nationen ved et i det ringeste noget anderledes Forhold, end det er som de hidtil have fulgt - saa har jeg dog troet at være Dem og min egen Rolighed Opdagelsen skyldig af hiin benævnte fordærvelige Hemmelighed, som jeg af en Hændelse for et Par Timer siden har erfaret. Vær De i det ringeste overbeviist om, at det er ingen panisk Skræk, som har indgivet mig Tanken til det Skridt, som jeg nu giør men at det er meget mere den ulykkelige Vished, som jeg har om Foretagendets Virkelighed efter det som man har sagt mig. Tag De Dem og i Agt - jeg besværer Dem derved - i det underste Stokværk i Hage, da der som man siger, aldrig nogensinde skal være et meere beqvemt Sted til uventede Anfald. Over Hovedet kunne De, hvis De ville troe mig, ikke nok fordoble Forsigtigheds Forholdsregler. Sæt De, da Sagen er vigtig for Dem og for os alle, Maskeraden i det ringeste ud indtil efter Helligdagene. Forgiæves beraaber De Dem paa et foregiven uforfærdet Mod. Man veed, at De uforskrækket have budet Fienden Spidsen. De kunne derfor i al Godhed og med Ære skyelen Forræders Anfald. Jeg skal ikke aflade at giøre Ønsker for Deres Lykke. Jmidlertid beder jeg Dem i det ringeste ikke at lade nogen Undersøgelser anstille, for at erfare denne Skrivelses Forfatter, fordi De vil giøre Dem forgiæves Umage, siden jeg har været ganske allene, da jeg opsatte det, og ikke har meddeelt noget Menneske det.