Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-11-09
Fortsættelse af Keiser Leopold den andens Privilegium til Jøderne i Mantua. See No. 32. F. 11. Angaaende de Hebræeres Afstraffelse som føre et ondt og forargeligt Levnet, stadfæste Ni den forrige Tolerants. Og skulde der af den kongelige Ret begieres, at en saadan Forbrydere maatte blive fængslet, saa skal denne Heftede, ifald han ikke tilstrækkelig overbeviises om sin Forbrydelse, eller Omstændighederne ikke udfordre en længere Heftelse, efter 15 Dages Forløb løslades af sin Arrest. Vi bekræfte og, at fremmede Hebræere maa ikke uden de hebraiske Forstanderes Samtykke opholde sig længere i Mantuar end tre Dage, og at ingen fremmed Hebræer maa uden Forstandernes Samtykke, hvilket skal forevises for vor Gouverneur, boesætte sig enten i Staden, eller paa Landet, eller i Jødeqvarteret. Af de ankommende fremmede Hebræere skal Natsedlen daglig foreviises for Øvrigheden, 12. De hebraiske Forstandere tilligemed Rabbinen. kan vel efter de hebraske Skikke sætte en Fredsforstyrrer eller Religionsspotter i Band, dog udfordres hertil Øvrighedens Samtykke, og har saadant Band uden for Jødeqvarteret ingen Virkning, hverken til at tabe Formue, eller i civile Sager som ere almindelige for andre vore, Undersaatter, saa længe han ikke er dømt strafskyldig. Forstanderne have aldrig paa egen Haand, enten i civile eller erimlvale Sager, Magt til at straffe deres Undergivne. 13. J Henseende til alle Forordninger om Levnetsmidler, eller det, som befales iagttaget, Sundheden angaaende, forstaaer det sig og maa forstaaes, at imellem Christne og Hebræere giøres ingen Forskiel. 14. Skulde nogen af Hebræerne vegre sig ved at betale de Afgivter som af Menigheden ere eller blive paalagte enten til Regieringens Brug, eller til de Fattiges Underholding eller til anden. almindelig Nytte, saa har vor KammerretFuldmagt, paa Forstandernes Andragende, til at tvinge saadanne Gienstridige til Betaling. Dog ifald nogen finder sig besværet, at han efter Ansætningen skal betale meere, end der en paalagt andre, saa forstaaer det sig, at han har at bevise sin Klage for vedkommende Øy righed. Men ingen Hebræer maa under, noget blot Paaskud vegre sig ved at betale den af Menigheden paalagte Afgivt. 16. Menigheden kan, til hvad Tid og hvorden lyster, oprette sin egen Slagterbod, og sælge Kiød saavel til Christne, som Jøder, dog undtages de Dage, paa hvilke det er de Christne forbudet at spise Kiød; og vil Forstanderne lade slagte i den store Slagterbod, da maa ingen christen Slagter hindre dem i at slagte, eller i at sælge Kiødet. Dog maa Hebræerne betale, ligesom alle andre, den foreskrevne Afgivt af Kiødet. Til den Ende bekræfte Vi Dekretet og Politie=Opsynet af 16de Junii 1680, saavelsom Magistratens Erklæring under 22de November 1678, som er confirmeret den 9de Junii 1662. 16. Vertshuusholdere og Høkere, saa og andre Hebræere skulle i deres Jndkiøb være meget forsigtige, at de ikke kiøbe noget stiaalet Gods. J saadan Fald, da, uagtet Tolerants=Decretet, af 30te April 1779 er til Hebræernes Fordeel, men samme strider imod den almindelige Folkeret, ville Vi have Decretets Jndhold i dette Stykke ganske ophævet. Vi ville at det herefter skal staae Eieren til det stiaalne Gods frit for at fordre samme tilbage, hvor han finder det, enten hos en Christen eller Hebræer, og skal det da gives ham tilbage; hvorimod Kiøberen, kan søge sin Regres hos den, af hvem han har kjøbt Godset. Vi forbyde og Hebræerne, at de ikke, under hvad Paaskud det end er, kiøbe noget af vore Soldater. Til den Ende bekræftes hermed, hvad Vi desangaaende have forordnet. Ligeledes skulle de hebrai se Guldsmede, naar de bemærke noget stiaalet Gods, anmelde saadant, efter Forskrivt af den almindelige Forordning om Guldsmedene.