Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1830-08-24
J Kjøbenhavnsposten saavelsom i andre Blade bliver Hr. Adjuncten i denne Tid slemt medtaget. Samtidig hermed er der i førstnævnte Blad meget grundig opklaret, at de Lærde, der tiltræde Religions-Meninger, som de, der hyldes af Lindberg, enten ere Hyklere, som derunder skjule en falsk, fremmed Bihensigt, eller Skinlærde, Narre, som ville imponere dermed. For Tirsdagen den 24 August 1830. fatteren slutter saaledes: "Protestanter, opløfter Eders Blik til den alkjærlige Verdensaand og priser Ham, der Ophøiede, med Taknemmeligheds Taarer, tilbeder ham, den Algode, hvis Naade hos Eder først fremkaldte Fornuftens Lys, som blev holdt fanget af egenkjærlige Præsters Troesdespoti. Men mindes ogsaa Eders gamle Hæder, stræber opad mod det Lys, hvortil vi ere kaldede, sætter fast Liid til den retfærdige Konge, der med mildt Scepter beskytter Eders Rettigheder, der, med Folkets Held stadigt for Øie, ønsker at herske over sande Fromme, ikke over Hyklere – over fornuftige Væsener, ikke over fornuftløse Dyr og Slaver. Protestanter, værer fremdeles Eders Kirke tro, og betragter Eder Alle som Børn af den algode Fader, og tilbeder Ham med Fornuftens Lys i Aand og Sandhed. Søger det Sande, det Rette, søger Dyden i Gierninger, ikke i Skin, ikke i Ord. Jkke i dorsk Rugen og Grublen, ikke Taagefærd, Suk og Vansmægten ligger det sande Held, ikke i Bønnens aandløse Ordkram, i andægtig Øienfordreielse, ikke i dunkle Følelser og i ængstelige Goglebilleder af Phantasien. Nei, søger Fromheden i selv udøvelsen. J at handle ligger det sande Held, ikke i Pietisteri, J Livet ligger det, i den varme Kjærlighed til denne den Algodes skjønne Gave, i den vise Nydelse af Hans qvægende, skjønne Glæder; men ikke i Foragt for Livet; det ligger i hjertelig Broderkjærlighed, ikke i Forkjættrelse, ikke i Had og Fiendskab. Brødre, vi ville tilgive vore Fiender det Onde, de føre i deres Skjold imod os, og vi ville have Medlidenhed med dem for deres Vanvid, deres Svaghed eller Sløvhed. Men vi ville ogsaa være forsigtige, og være paa vor Post saa at deres Forehavende skal strande paa vor Villies Troskab og Fasthed."Hr. Overkrigscommissair Elmqvist i Aarhuus, som, i det han i sin Avis anoncerede fornævnte Lindbergs famense Stridsskrivt, udlod sig saaledes: "Stilen i dette Skrivt, der har skjænket Forfatteren en saa fuldkommen Seier, udmærker sig ved en Conseqvents og en Dialectik, som torde søge sin Mage i Fylde og Kraft;" er i Kjøbenhavnsposten forelagt følgende Spørgsmaale: "1) Er den i disse Linier indeholdte Mening Deres egen, eller er det en bagvendt kjøbenhavnsk Snak, der søger et Organ i Deres Avis, 2) Hvori bestaaer den fuldkomne Seier (!!!), dette Stridsskrivt har skjænket Forfatteren, og over hvem mener Hr. Overkrigscommissairen denne Seier er vundet, 3) Veed Hr. Overkrigscommissairen hvad Ordene "Conseqvents og Dialectik betyde, og kan han uden Hjælp give en Definition paa disse, 4) Hvad forstaaer Hr. Overkrigscommissairen ved Fylde i Conseqvents og Kraft i Dialectik, Endeligen giver Man sig den ærbødige Frihed, at anmode Hr. Overkrigscommissairen om, snarest muligt offentligen at besvare disse foreløbige Spørgsmaale; Man skal da have den Ære, uopholdeligen endvidere at give Hr. Overkrigscommissairen Leilighed til, at bevise sit Kra til at beklæde Dommersædet i literaire Stridssager. Fra Pressen er udkommet: "Trykkefriheden, eller Jndlæg, Domme og Bilag i Sagen: Generalfiskalen, contra: Magister Lindberg, anlagt af det kongelige danske Cancelli, i Anledning af Skrivtet: Er Dr. Professor theol. H. N. Clausen en ærlig Lærer i den christne Kirke?"¬