Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-04-24
Søndagsskoler for Tjenestepiger. Uagtet mange have ret meget at udsætte paa Tjenestepigerne i Kjøbenhavn, uagtet man vil paastaae, at en stor Deel af dem just ikke ere alt for sædelige, kan man dog med Grund antage, at mange af dem ønske at kunne lære de for ethvert Menneske nødvendige Ting, Skrivning og Regning, hvilket de fleste Tjenestepiger endnu hvore Tider ikke have lært, - dersom der gaves en saadan Søndagsskole ) for disse som for Haandværksvende og Haandværks drenge. Mon ikke en Mand, besjelet af Jver for den gode Sag, vilde paatage sig at oprette en saadan Skole. - Unge Piger vilde der*) Denne priisværdige Jndretning, hvis Jndførelse i Dannemark vi skylde den fortiente Masmann Takken for, er alt for bekjendt til, at den behøver at omtales har omstændeligere. ved ikke allene faae Leilighed til at lære noget, men de vilde endog paa en for dem meget critisk Frihedsdag afholdes fra at begaae mangen en Letsindighed. Det er om Søndagen, at de fleste unge Piger ere meest udsatte for at blive forførte; thi det er i Almindelighed om Søndagen, at de faae Tilladelse til at gaae ud. Og hvor gaae saa mange af dem hen? J de gemeeneste Dansekipper, hvor Udskuddet af Haandværksfolk og Søfolk er samlet. Her drikkes og danses og svires. Der skal iblandt andre gives en vis Kielder her i Staden, hvor der næsten hver Aften holdes et Slags offentligt Bal. Naar man gaaer der forbi paa en saadan Tid, saa finder man næsten altid nogle pyntede Tjenestepiger, som stikke Hovedet ind af Kielderhalsen, for at opvække een af de derinde værende eller nyankommende Chapeauers Opmærksomhed, og blive optagne blandt deres dansende Medsøstre. Dette vilde tildeels kunne forebygges, dersom der gaves offentlige Indretninger, hvor fattige Tjenestepiger, som vare blevne forsømte i deres tidligere Ungdom, kunde gaae hen og blive underviste i Skrivning og Regning og faae bedre Kundskaber om deres Pligter mod dem selv og deres Medmennesker. Hvor mangen en i øvrigt veltænkende Pige vilde derved frelses fra den Afgrund, som en eneste ørkesløs Aften og Mangel paa Leilighed til at uddanne sin Aand kan styrte hende i Fortjener det Kjøn, som vi skylde de fleste af Livets Behageligheder, ikke, at vi arbeide paa dets mindre formuende og mindre dannede Deels Cultur og Oplysning? Hvor mangen en værdig Danneqvinde kunde der ikke herved Fienkes Staten. Monopolier. ange ville paastaae, at Monopolier ere sande Blodigler i en Stat, som dræbe al Flid og Vindskibelighed, lægge Hindring i Veien for Folkeformerelsen, og ere Aarsag til usigelig meget Ondt. J en vis Forstand have de Ret. Enhver bør være berettiget til at ernære sig paa den Maade, han bedst kan, naar den ikke strider mod Statens gieldende Love, og ingen redelig og lovlig Næringskilde bør være stoppet for nogen Borger. Men ogsaa Monopolier kunne i en vis Henseende være gavnlige. Engelland, hvis Exempel, i alt hvad der angaaer Konstflids og Vindskibeligheds Opmuntring, er af megen Vægt, lærer os, at store Opfindelser kun gjøres der, hvor man ved Enerettigheder søger at belønne og opmuntre Opfindelseskraften og Geniet. Heri, og i intet andet, maa man søge Aarsagen til de store Opfindelser, som gjøres i Engelland fremfor i andre Lande; thi Climatet føder ikke Genier af den Natur. Den, der planter et Træ, betragter dette, som sin Eiendom, og Staten værner om den: hvorfor skal den, der opfinder en for sine Medmennesker hidtil ubekjendt og meget nyttig Ting, ikke nyde samme Ret og Beskyttelse? Det er retfærdigt og billigt, at enhver, som opfinder eller indfører en ny Ting – af hvad Beskaffenhed den er bør, i det mindste saalænge han selv lever, kunde ubeskaaret nyde Frugterne af sin Opfindelse. Vel kan man antage, at Opfindelsen maaskee kunde forbedres og bringes til større Fuldkommenhed, naar der gaves Leilighed til Kappelyst; men da man tillige kan forudsætte, at Opfindelsen maaskee aldrig vilde være skeet, uden ved denne Mand, saa er det ikke mere end billigt, at man lader sig nøie med den saaledes, som den nu er, saalænge Opfinderen lever. At forplante Monopolier paa Efterkommere, at lade Mennesker arve Rettigheder, førend de endnu ere fødte, er noget, som ingen bør eller kan fordre. Men at belønne den, som belønnes bør, og værne om hans paa Fornuft og Billighed grundede Rettighed; "at nyde Frugterne af sit Genie, sit Arbeide og sin Anstrængelse, er ikke allene gavnligt for Staten i Almindelighed, men endog for hvert enkelt Menneske i Særdeleshed. Deviser paa Classelotteriesedler. Devise betegner, som bekjendt, et Sindbillede eller Valgsprog, og enhver, som tager en Classe lotterieseddel, har Tilladelse til at lade det usindigste Sindbillede skrive paa sin Seddel, og naar den kommer ud, var det end kun med en Gevinst paa 6 Rdlr., at faae det offentlig opraabt og siden trykt i de udkommende Lister. Der gives 36,000 Lodder i Lotteriet, altsaa næsten ligesaa mange Deviser. Disse Deviser ere stundom meget uanstændige og usædelige. At godtgjøre dette ved Exempler vilde være aldeles overflødigt Ønskeligt vilde det derfor være, at det maatte blive paalagt enhver Collecteur at vogte sig mere for at skrive Deviser, som stride mod Anstændighedens og Sædelighedens Love, og endnu ønskeligere, at en Ting, som kan volde Misbrug, uden at stifte mindste Gavn, maatte blive aldeles afskaffet. Bøn.