Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1807-10-20
Hs. Maj. havde modtaget den bestemteste Underretning om at den nærværende Frankrigs Hersker havde besluttet, med en Krigsmagt at besætte Landet Holsten, i Agt at udelukke Storbrittannien fra alle dette vante Samfærsels Gan 1) Et hjerteløst Ministerium er kuns aabenhjertig naar det myrder. 2) Naar gjorde Brittanien Opofrelser for Andre - Hvergandet satte Fastlandet i Europa i Lue, gav det sig god Tid til at udvide sin Magt i andre Verdensdele. 3 Eller rettere nødvendige Grusomhed. 4) Et Gode som vi en vide at paaskjønne: 5) Kan det kaldes Retfærdighed eller Folkeret: at nedværdige afhængige Stater til blotte Redskaber og Midler for sin egen Sikkerhed? –ge til Fastlandet, at bevæge eller tringe det danske Hof til at lukke Sundet imod den brittiske Handel og Søefart, og at betjene sig af den danske Søemagt til et Overfald paa Storbrittannien og Jrland. - Uagtet nu Hs. Maj. var forvisset om Troværdigheden af de Kilder 6), hvorfra denne Kundskab var kommet, og bestyrkedes i at fæste Troe dertil, saavel ved Fjendens almeenvitterlige og gjentagne Erklæringer, og hans nylige Besættelse af andre neutrale Staters Stæder og Lande, som ved de virkelig da foregaaende Tilberedelser til at samle en fjendtlig Magt paa Hs. danske Majestæts Fastlands-Grændser, vilde Hs. Majestæt dog endnu gjerne have undladet at handle efter hvad han vidste, i indtil den fulde og gjørlige Udvikling af Planen havde anbenbaret for hele Verder den uundgaaelige Nødvendighed at modstaae den. - - Hs. Maj. overbar, saalænge Danmarks Kræfter eller Sindelag levnede en Tvivl om at Faren ey var overhængende, eller om en virksom Modanstrængelse imod samme. - Men Hs. Maj. kunde ikke ande. end kalde i Minde, at da det danske Hof, ved Enden af forrige Krig, indlod sig i et fjendtligt Forbund imod Storbrittanien, var den Retfærdiggjørelse samme Hof fremsatte, for at det saa uforsvarligen forlod en Neutralitet, som Hs. Maj. aldrig havde ophørt at holde i Agt?), grundet paa dets tilstaaede Uformuenhed til at modstaae fremmed Jndflydelses Virkning og en mægtig Nabomagts Trudsler, Hs. Maj. kunde ikke andet end sammenholde den Grad af Jndflydelse, som da bestemte det danske Hof til en Beslutning, der krænkede bestaaende og blot for et halvt Aar siden indgaaede Forbindelser med den langt større Virkekraft Frankrig nu havde Midler til at give hint Skræmmelses. Princip; det Frankrig, for hvis Fod Kongeriger laae nedstyrtede, og hvis Bannere fulgtes af saamange Nationer Befolkning. - Og Faren var ikke mindre overhængende end vis. Den til Holsteens Overfald bestemte Armee samle. des paa det nentrale Hamborgskrænkede Land. Og var Holsteen først besat, da var Øen Sjælland aaben for Frankrig, og Danmarks Søemagt til dets Raadighed. - Vel sandt, en brittisk Magt kunde banet sig Vei ind i Østersøen, og for en Tid holdt den danske Sømagts Bevægelser i Tømme, Men den Aarstid nærmedes, da dette Middel ikke længer havde nyttet, da Hs. Majestæts Flaade maatte have trukket sig ud af hin Søe, og tilladt Frankerig, i uforstyrreSikkerhed, at forøge sine Midler til Angreb mod Hs. Maj. Stater. - Dog selv under disse Omstændigheder, da demaatte forlanges af Danmark, at give den Tilfredsstillelse og Sikkerhed, Hs. Maj. var nødt til at fordre, og eneste Pant, hvorved hin Sikkerhed gjordes virkelig, nemlig en midlertidig Besiddelse af den Flaade der var Hoveddrivefjæren for Frankerig, til at tvinge Danmark til Fjendtlighed mod Storbrittanien, ledsagede Hs. Majestæt dette For 6) Var det Hs. Majestæts Alvor at retfærdiggjøre sig, burde disse Kilder dog nok nærmere angives. 2) Ogsaa imod den neutrale Søefart og Lande. - langende med Tilbud af ethvert Vilkaar, ) der kunde virke til at forlige det med det danske Hofs Tarv og Følelse. - Det stilledes til Danmark selv, at opgive ene de Vilkaar og Bestemmelser det maatte fordre. 2) - Frygtede Danmark at Overgivelse af dets Flaade vilde ilde optages af Frankerig, som om der spilledes under Dække da havde Hs. Maj. udredet en Magt af saadan anseelig Storhed, at den maatte selv i Frankrigs Øjne gjort Eftergivenhed forsvarlig ved at gjøre Modstand aldeles unyttig. - Var Danmark virkelig beredt paa at modstaae Frankrigs Forlangende, og at havde sin Uafhængighed da tilbød Hs. Maj. sin Medvirkning til dets Forsvar, Hjelp med Skibe, med Tropper, med Penge, Garantine) af dets Europæiske Lande og Sikkerhed, og Udvidelse af dets Kolonibesiddelser.) - At Sværde, er blevet draget til Udførelse af en Tjeneste, der var uomgængelig for Hs. Maj. Landes Sikkerhed foraarsager Hs. Maj. den oprigtigste og smerteligste Sorg. 12) At Verdens Tilstand og Omstændigheder ere saadanne, at de fordrede og retfærdiggjorde de Selvbevarelses Forholdsregler, til hvilke Hs. Maj. har fundet sig nødsaget at gribe, er en Sandhed, som Hs. Maj. inderlig beklager men som han i ingen Deeler ansvarlig for. - Hs. Maj. har længe fortsat en høist ulige Strid af skruplende Overbærelse mod uafladende Voldsomhed og Undertrykkelse.) Men denne Overbærelse har sine Grændser. Da det Anslag var aabenbare vedkjendt, og allerede alt for vidt fremmet, at underkaste Europas Magter en almindelig Anmasselse, og at forene dem, ved Skræ og Magt, i et Forbund imod dette Kongeriges Ret paa Havet og politiske Tilværelse, da blev det nødvendigt for Hs. Maj. at forekomme Fremmelsen af et System der ikke er meere fordærvelig for hans Tarv end for de Magters der vare bestemte til at vorde Redskaber til dets Udførelse, - Det var høy Tid, at Virkningerne af den Skræk Frankerig har indgydet Verdens Nationer, skulde modarbeides med en ved Øjeblikkets Fordring fremkaldet og til Farens Storhed afmaalt Anstrængelse af Storbrittaniens Magt. - Uagtet Krigserklæringen fra den Danske Regjerings Si 8) Naar et Skarn smigrer, har han en Skjelm bag Øret, hed der det i Fabelen om Hunden, som tillod en anden at kaste sine Hvalpe i dens Rede. Men hvorledes gik det, Da den falske Gjest først havde faaet Jndpas og dens Yngel var opvoret modsatte den sig med Magt at forlade Stedet - 9) Danmark havde kuns dette ene Ønske: at beholde sin Fred og Neutralitæt uantastet. 10) Vor Ærlighed er vor beste Garantie. Ellers klinger det heel underligt, at en Stat, som har indfølet sig i Krig med næsten hele Europa, og hvis egen Existenz er saa temmelig sat paa Spil, vil endnu tjene Andre med sin Garantie - ja ovennikjøbet med Penge og Tropper, 11) Altsaa Kolonier - disse Europas moralske og politiske Mordergruber - kunde vi have ventet. - Tak ædelmodige Engelland, 12 Denne smertelige Deeltagelse kommer sikkert ikke fra Hjertet. 13, Nationerne see her hvad de have at vente - saalænge det nærværende System bliver i Velten. -de, er det endnu levnet Danmark at bestemme, om Krigen skal vedblive imellem disse to Nationer. Hs. Maj. foretrækker endnu en venskabelig Overeenskomst. Han længes efter at stikke i Skeden det Sværd, som han saa yderst nødig drog da han blev tvungen. Han er færdig at bevise for Danmark og for Verden, at som han har handler allene efter Følelse af hvad der skyldedes hans egne Stater, Sikkerhed saa ønsker han ikke paa nogen anden Bevæggrund, for nogen Hensigt til Fordeel eller Forstørrelse, at drive de fjendtlige Forholdsregler ud over Grændserne af den Nødvendighed, der frembragte dem. - Vestminster d. 25de September 1807.