JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-01-31
Blandede Efterretninger. Det engelske Blad the Times, anfører følgende angaaende det americanske Krigskib Franklin; Dette Skibs Ankomst har opvakt megen Opmærksomhed og Nysgierrighed hos vore Skibsbyggere og Sømænd. Adskillige af dem benyttede denne Leilighed, da det laae paa Spitheads Rhed, til at undersøge dets Bygning og Udrustning, og troværdige Folk forsikkre os, at det er paa det fuldkomneste udrustet, godt og let tiltaklet, og har den bedste bemanding. Skraaget er et Mesterstykke i Skibsbygningskonsten, Proviantkamrene og andre indenbords Indretninger bidrage ligesaameget til Nytte som Beqvemhed, og overgaae i den Henseende vore egne Krigskibe. Hvad der hører til Skibets Forsvar er ligeledes i fuldkommen Stand. Alt dets Skyts er 32 pundige Canoner og Caronader; derved forebygges det som ofte skeer, at man i Slaget forvexler de forskjellige Calibre af Kugler og Carduser. Paa det underste Batterie er 32pdige Canoner, paa øverste Batterie, Skandsen og Bakken er 32pdige Caro nader. Alt er i den Stand, at det kan bruges med god Virkning, naar man slaaes i en nær Afstand. Omkring Masten hænge skarpe Øxer, til Brug hvor det behøves. - Dette Skibs Bygning og Udrustning, er et ikke ringe Beviis paa den americanske Regjerings og dens Sømænds Stræben efter at bringe Marinen i den bedste Stand. Alt hvad den menneskelige Forstand har kunnet udfinde til at bygge, takle og udruste dette fortreffelige Skib, er anvendt, og bliver anvendt paa ethvert andet Skib i den americanske Marine. Naar dertil føjes den udmærkede Disciplin, sor er indført, da kan vi neppe undertrykke den Tanke, at deres Orlogskibe ville være uimodstaaelige, naar de skulle fægte mod Fienden Skib mod Skib.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-01-31
(Elskere af den oldnordiske Poeste vil det ikke være unteressant at finde i efterfølgende Digt en tro Efterligning af eet i samme temmelig almindeligt Digteslags.) Sigurd Thorarensens Minde. Siv maa rose Og Mo. prise. Den hvis Sind ei sørger Og Landshøvdinger. Lovsynge. Med høie Helteqvad Lad Blodstrømme. Blandes i Brages dyre Mød Og Helter kløves J Halvdele to Med tveægget Tyrfing. Vi ei stiæler Vidris Drik For Qvad og sligt at qvæde. Thi ei saa giæstfrit Ordsdør Aaben altid staar Var mig ej roligt Bag Ribens Mur Stod ei Hjertet stille Da bleg jeg saa Sin Bane vente Sigurd syg i Bed Og med arbeidsom Anstrængelse. Luft i Lunger drage Som med larmende Lyd blev tvungen. Luftrørs giennem Gange Og Lyset søge, Længselfuldt. Og det atter sky, Og det vise. At ingen Sands. Jkke avled Kummer Da jeg Hel saa Ved Hovedgiærde, - Huden hæslig blaa Det er Ond Giæst Med Aasyn grimt At see ved Venneseng, J Ost oprinder. Med Atairs Glands Den lyse Livets Stiærne Og nødig svinder. J Nordvest, Naastrands ned ved Kyst Livets Fakkel J lyse Gnister Over alt sig spreder Men de slukkes Meget snart J muldigt Mimers Skiød, Og de Gnister, Ofte tindre Saare skiønt tilsammen Ved fælleds Glands Tykkes fordoblet Deres fælles Liv Thi halvt Liv stedse Ofte halvt Væsen. Vorder Ven som mangler Og ubemærket Ofte synker Ned i Niblverden,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-01-31
Rettelser. S. 117 i Anmærkn. L. 4, portitoores læs: Portitores. S. 126, L. 17, hvis Opmuntring læs til hvis Opmuntring.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-01-31
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. og Om Femtende Aargang. No. 10. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Forsendes, i Følge Kongel. Traadigst Tilladelse, med Nyevaskenna Tirsdagen den 3 Februari 1818. Om Skatter og deres Natur. (Fortsæt, see No. 8.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
Aviser og Tidsskrifter. Lange sige – skrev Sum 1793 – at Aviser ere Thermometre af et Folks Cultur. Er dette sandt, da staae vi endnu langt tilbage, thi i nogle af dem finder man undertiden ikke Dansk, og nogle tage Artiklerne efter Hazard, saa at der ei sjeldent findes Artikler, tagne af udenlandske Aviser, som ei kunne forstaaes uden foregaaende, hvilke ei ere indførte. J een af vore Journaler stod engang en Artikel om Krafts Mathematik, taget af en tydsk Journal, og efter den sagdes: Vi vide ei, om det andet Bind er udkommet af dette Værk i Danmark. Saaledes skrev man i Danmark selv, da dog det andet Bind var udkommet mange Aar forhen." - Hvorvidt denne Suhmske Dom endnu passer paa vore Dages Aviser og Tidsskrifter, overlades til den skjønsomme Læsers egen Bedømmelse. At man i Almindelighed tager sig Sagen alt for let synes vist. Enten oversætter man en enkelt Tidende slavisk, eller ogsaa brokker man saa meget sammen af alskøns Aviser, at det Hele bliver til det besynderligste Miskmask. At det ene Kjøbenhavnske Blad ofte fortæller fra Aarhuus, Riber eller Aalborg Begivenheder, som indtrufne i Hovedstaden, allerede have været fortalte fire Uger forhen i et andet Kjøbenhavnsk Blad, er noksom bekiendt. Jkke faa danske Skrifters Tilværelse erfares først i danske Blade, naar disse kunne Fortælle os den Dom, der er fældet over dem i Jena, Leipzig eller Halle. At forlange af et Tidsskrift, der som et Foster af Tiden, ogsaa maa følge dens Begivenheder tæt i Hælene, at den skal være fri for Tryk og Uagtsomhedsfeil, er en Ubillighed. Men aabenbar Ringeagt for Publicum eller Oversættelses bommerter, der røbe fuldkommen Ukyndighed i det Sprog, der oversætter af, bør enhver Redacteur vogte sig for at gjøre sig skyldig i. Dog endnu værre end alt dette er det, naar han gjør sin Tidende til et Smuthul for enhver maskeret Bandit, der med sin giftige Tyrkedolk, vil bagfra myrde Medborgeres gode Navn og Rygte. Tonen, der hersker i Aviser, er især Thermometret af et Folks Cultur. Hvor Libeller og Skandskrifter finde lettest Adgang i de offentlige Blade, og hvor de Blade, der jevnligst indeholde de groveste af saadanne Producter, finde de fleses Læsere, og den bedste Afsætning, der er det ilde bevendt med Culturen. For saavidt synes det at være et godt Omen for den hos os stigende Miltur, at saadanne Blade, om de end i Begyndelsen finde Pøbelens bifald, dog af den bedre Deel af Nationen foragtes. De ere Ephemera, hvis Braad vel for et Øieblik kan saare, men hvis Liv holler ikke er andet end ephemerisk. Man vilde misforstaae nærværende Forfatter meget, dersom mantroede, at han ønsker al attisk Sale og al sandSatira handlyst fra de offentlige Blade, men den maa kun kjende meget lidet til begge Dele, som kunde antage hine aand- og viidløse Personligheder, som vore Presser i de senere Aar oversvømmede os med, for andet end Skarntyder, der kun trives i dyndede Grøfter, og hvis giftige Saft kun alt for ofte tjener til at forgive Socrater.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
Den Ringeagt, hvori Aviser og Journaler ere komne, kan i de fleste Lande kun tilskrives den Ligegyldighed, hvormed de bestyredes, og den Vankundighed, deres Udgivere ved saa mangen Leilighed røbede. Behandlede som Fabrikarbeider betragtes de af Læserne kun som Producter, bestemte til eengang at læses og aldrig mere at tages i Haanden. Som et Ephemeron flyver et nyt Blad eller Hefte op af Pressens Larve om Morgenen, for at falde død ned igjen om Aftenen. Betragtet fra denne Synspunkt er et Tidsskrift visseligen det jammerligste Product i hele Skriftriget. J Dag ganske vaadt, nys udsvedt af Pressen, paa store Herrers Arbeidsbord og fine Damers Toilette - i Morgen forvandlet til Papillotter, Fidebusser og Vinduesviske - sandelig en sørgelig Lod, skrækkelig naar den er ufortjent og ydmyggende selv naar den er fortjent. Ja, man maatte bede Apol og alle Muser, dog for Alting at bevare endog det maadeligste Genie fra at komme paa en saadan Afvei, hvor det, i egentlig Forstand, i sit Ansigts Sved maa vade, lige og til Beltet, i Vand paa Litteraturens Plantager, blot for at skaffe Andre Sukker til deres Kiedsommeligheds bittre Mokkasaft! J Sandhed, dertil ere de almindelige skrivende Negerslaver, som kunne faaes i hele Skibsladninger, gode nok, Hvilken selvtænkende Rand vilde vel sælge sig til en saa uværdig Slavehaandtering, der ikke agtes uden for saavidt man har øieblikkelig Gavn eller Morv deraf, Desuagtet har man dog seet Mænd som Addison, Steele, Johnson, Schiller, Wieland og Flere valge Tidsskrifter til Vehikel, for deres Aands Meddelelser. Endnu betragte Britterne deres Spectator, skjønt skrevet som et Ugeblad over for 100 Aar siden, som et classisk Arbeide, værdt at trykkes og læses paa ny, saavel fra Sprogets som fra Jndholdets Side. Wieland og Schiller fandt begge, denne i sin Merkur, hiin i sin Thalia, en Planteskole for deres store Aands skjønneste Poder. Derfra omplante des Abderitterne, der Geisterseher a. i den tydske Litteratur. Der nedlagde de Frugterne af Øieblikkets Begeistring, ligesom kloge Konger deres Guld i Skatkamret, for ved Leilighed at kunne benytte samme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
Et Tidsskrift, der har vedligeholdt sit Værd i en Række af Aar, under een Hovedbestyrer, bør, naar dets Jndhold er af Værd, ikke betragtes som et literært Pulterkammer, men som Productet af dets Udgivers hele aandige Stræben, som et Værk, der, uden at være bundet til nogen systematisk Orden, viser os hans successive Udvikling under Livets meest forskjellige Forhold, og hans egen gradevise Overgang til Modenhed. Sieldent har en Forfatter den Lykke, at nyde Liv, Helbred, Aandskraft og Munterhed i lige Tid med Publicums Yndest. Een af Delene forlader ham gjerne førend han som Journalist har kun naaet Manddomsalderen. Den Lethed, hvormed de Fleste troe at kunne betræde den periodiske Bane, og de Haanblik, hvormed de strængt methodiske Forfattere, see ned paa den, der liig Bien flagter fra Blomst til Blomst i Hesperidernes Hauge, for, nyttende Øieblikket, at yde sin Skierv til Livets Honningbæger, gjør at den Deel af Litteraturen, der, ved sin Jndflydelse paa Smagen, Sæderne og Videnskabeligheden, ikke hører til de uvigtigste Grene deraf, bliver en Gjenstand for i det Høieste literær Fabrikflid. Først naar man ved tiltagende cultur har lært, ogsaa her at skille Hveden fra Klinten, vil man indsee, at det Talent, at udgive et interessant Tidsskrift, just ikke hører til de alleralmindeligste, og at det kun ved tilbørligen at paaskjønnes, kan fremkaldes af sit beskedne Skjul. Virkelige National=Tidsskrifter af Varighed ere sjeldne; dem vi have, lige fra Snoedorffpatriotiske Tilskuer og Fastings Provincialblade, indtil Minerva og den ældre danske Tilskuer, kunne vi tælle. De fleste Mennesker have heel prange Begreber om periodiske Skrifters Organifation og Udgivelse. De troe, at en Journalist, ligesom en Auctionsholder, kun behøver at bekjendtgjøre, at han ønsker Bidrag til sit Skrift, for strax at søe hele Skarer stimle til med alle Slags literairt Gods og Løsøre, og derpaa at kunne lade udraabe: "thi ville de Lysthavende behage til bemeldte Tid og Sted sig at indfinde. Jnteresserer hans Tidsskrift, saa er sædvanligen Avindsygen strax til Rede med den Erindring, at han er lykkelig i at faae Bidrag af lærde og berømte Mænd. Men i Grunden kan ingen periodisk Forfatter, der har et fjernere Maal for Dinene, forlade sig paa den ustadige Lykke. Her gielder det især om at være sin Lykkes egen Smed, og vee den Journalist, der maa laane Hammer og Ambolt hos Andre, eller vente til hans Venner og Velyndere smedde for ham; hans Jern vil da alt for snart blive koldt, Erfaringen lærer ogsaa, at de Udgivere, hvis Tidsskrifter gjorde fortjent Lykke, stolede især kun paa sig selv, og deres Lykkes Stierne smilede stedse meest i deres Livs kraftfuldeste Alder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
Tegnelser fra Jylland. Det er mærkeligt nok at iagttage, hvorledes vore endog gode Skribenter, og deriblandt ovenikjøbet saadanne, som have gjort Modersmaalet og Hvad dertil hører, til en af deres Granskningers Hovedgjenstande, vise den største Jnconseqvence og Vaklen i det danske Sprogs Orthographi. Dette er saa meget mere mærkeligt, som de Paagieldende ligesom nødes til at satirisere lidt over denne deres Ubestemthed. Saaledes smiller Pastor Grundtvig selv ironisk - i Anledning af en Misforstaaelse, foranlediget af hans Stavemaade ad sin forhen brugte Orthographie, og siger: Dette var en af Blomsterne, jeg fik for min kloge Orthographie." (See Qvædlinger Pag. 20 Anm.). Saaledes kan det ogsaa godt antages, at Prof. F. H. Guldberg, som engang skrev Sy koll og i (Figenlære) for Psychologie (Sielelære, giver sig selv en lille Rap i Mottoet til sin Bog: Dannersprogets Retskrivning: "J Guds Navn, Mylord om De lærte Deres Grammatik, hvad Ondt var vel deri,"
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
Hvo, som har havt Leilighed til at agte derpaa, vil have gjort den Erfaring, at det for nogle Aar siden var, saa at sige, blevet Mode blandt endeel af vore, især unge, Prædikanter, at deres Foredrag fra Prædikestolen skulde for det meeste bestaae i et Slags moralsk Blomstertegning, som ansaaes desto heldigere og fuldkomnere, jo nærmere den, baade i Materie og Form, kunde komme de Moralsententser, som hist og her findes indflikkede i Lafontaines Romaner. Saa smukke og rørende man end vil paastaae disse Sententser at være, saa ere de dog kun Moral for Romaner og for disses forkjelede og følsomme - derfor ikke følende - Læsere og Læserinder. Nu er det vist at Grundtvig, - man sige om hans utvingelige Rigarositet forresten hvad man vil – ved at lade Religionen tale høit og reent gjennem sin Mund, ved sine derve Sandhedsord og christelige Paamindelser – om endog stundom i en noget streng Tone - har vakt Mangens Opmærksomhed, og raabt mangen En tilbage fra hin ofte den Paagieldende uvitterlige - Vildfarelse til Pligt, til Sandhed, til Christendom i Tænkemaade og Foredrag, kort til Bibelen, alle christelige Prædikanteres hellige og unddrømmelige Kilde. Jeg har i disse Dage faaet i Hærde en Bog, betitlet, Musekrandsen en lille Samling, af Smaae poetiske Forsøg af J. Schjern.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
Jeg læste i mine Drengeaar Reisers fyrgterlige Jldebrandshistorie, og siden Gunnerus's Piecer, og andre af samme Slags, men hvad kommer vel disse eller noget andet Product imod nærværende Musekrands : Krands for Musene, thi Muserne vedkjende sig ikke en Stilk af denne Nævefuld – hvad skal jeg kalde det, thi Ukrud er dog Noget, men dette er – Jngenting. Digteren, der er løben for tidlig fra Skolemester eller, som jeg troer rettere, aldrig har været under Skolemester, og altsaa kan hverken læse eller skrive, (t det mindste ikke paa samme Maade, som andre skikkelige Mennesker, thi han opostropherer en Gaasefjær saaledes: "Jeg griber Dig med begge begge Hænder og hurtig nu jeg skriver fort,") klager over, at man sjelden vil skjænke ham, en Musesøn, og hans Museoffer, et Smil uagtet dette hans Øiemed har kostet ham mangen sovnløs Nat; men jeg kan dog trøste ham med at han vistnok i fuld Maade har naaet sit Maal, da hans Digte i det mindste hos mig fremkaldte 4 ikke at tale om et Smil, men - en hjertelig Latter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
Jndenlandske Efterretninger. Rigsbanken har under 1ste Febr. d. A. kundgjort, at den Cours af Rigsbanksedler mod virkeligt Sølv, hvorefter alle i Rigsbankpenge Sølvværdie anordnede eller betingede Betalinger og Præstationer skulle erlægges, fremdeles indtil videre forbliver 375. Slagelse. Hs. Majest. Kongens Fødselsdag d. 28de Jan, blev høitideligholdt ved et Bal i Slagelse Klubselskab, hvilket Bal Amtmanden, Hs. Exc. Hr. Geheimeconferentsraad v. Steemann og Familie beærede med deres Nærværelse. J den festlig udsmykkede Balsal var i Transparent anbragt Hans Majestæt Kongens Navnetræk. Ved Bordet bleve Sange, passende for Dagens Høitid, afslungne, og Deres Majestæter Kongens og Dronningens Skaaler under Hurra og Trompeters Lyd udbragte, og først med den frembrydende Dag adskiltes det talrige Selskab.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
Paa Hans Majestæts høie Fødselsdag den 28de Januar lod det Dramatiske Selskab her i Byen, saavel Byens 8 Arrestantere, som de 52 Almisselemmer i Fattighuset paa det bedste beværte, for at denne høitidelige Dag, som er en Glædesdag for alle Landets Jndvaanere, ogsaa skulde være det i Sorgens og i Trangens Boelig. Foruden at Selskabet havde rigelig forsynet de Fattige med alle de Spise- og Drikkevarer, som kunde tjene til at gjøre denne Dag behagelig for dem: med Suppe og Kjød om Middagen, Steeg om Aftenen, fiint Brød, Caffe to Gange, Øl og Brændeviin, saa havde det ogsaa sørget for den Ungdoms Lystighed, som besøger Arbeidsanstalten; men hvorved Byens Musikanter viiste den udmærkede Høflighed at sende to af sine Folk derhen uden at tage nogen Betaling derfor, Alt gik meget ordentligt og anstændigt til mange af Byens Jndvaanere, som bifalde den Flid, hvortil de Fattige holdes, gik derhen for at glæde sig over den Fest, som nu var dem givet, og hvortil de Arbeidende selv havde udpyntet deres Arbeidsstue. Man høilovede Landsfaderens elskede Navn; de Fattige og de Tilstædeværende udbade Himlens Velsignelse over Folkets Ven og Velgjører. Og de Tænkende prisede det ædle Selskabs Godgjørenhed, som under sine egne Fornøielser tænker paa andres, og vennehuld lader Glæden udbrede sig til de mindst Lykkelige blandt Borgersamfundets Medlemmer; og de gik bort med en levende Erkjendelse af den bemærkning, hvor nær Følelsen, for det Skjønne og for Medmenneskers Glæde grændser til hinanden; og hvorledes at en selskabelig Forening som har hiint til Formaal, aldrig kan forglemme Barmhiertighedens hellige Pligter. (Slagelse Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
Aarhuus. Danmark herligste Festdag, hiin Dag hvorpaa vor elskte Drot, til Held for sit Folk, fyldte det halvtredsindstyvende Aar af sit Liv, hiin Dag, der for enhver Dansk er saa dyrebar, feiredes ogsaa her med danske Hjerters uskrømtede Følelser, saavel i offentlige som private Sammenkomster. Mange af Omegnens Familier vare dragne hid for at deeltage i Dagens Høitid, og dens mangehaande festlige Optog. Skuespilhuset fremsagdes af Borgermesteren Hr. Cancellieraad Schumacher, med inderlig Hiertelighed og Varme, en Prolog af Hr. Adjunct Bla che, og efter Skuespillet blev af den hele talrige Forsamling afsiunget en Folkesang, hvorefter Huset gjenløb af et tredobbelt Hurraraab. Spiisning og Bal af flere hundrede Personer, i Selskabet. Polyhymnias Lokale, endte Dagens Fest, under utallige Ønsker for Dannerkongens Held. (Aarhuus Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
Horsens. Her festligholdtes Hs. Majestæts høie Fødselsdag, ved et stort Middagstaffel hos Hs. Høihed Prindsesse Charlotte Friderique; ved et almindeligt Bal og Aftenspiisning paa Raadstuen, ved Bal og Spiisning i Klubben, Foreningen, og ved en talrig Forsamling i Borger=Klubben, overalt udbragtes Hs. Maj. Skaal med Jubel og Glæde, ligesom og Hs. Maj. Dronningens og det kgl. Huses Velgaaende. -J frivillige Gaver til Byens Fattige, indsamledes 155 Rbd. - Atter i Aar indfandt sig paa sidstanførte Sted, den gamle Præst Hr. Møller i Ørting, og hidrog ved et poetisk Product, paa sin Viis, ogsaa sit til Dagens Festivitet blandt gamle Venner. (S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
Ribe. Vor elskede Konges Fødselsfest blev i Nibe forenede Klubselskab høitideligholdt ved et Middagsmaaltid, som bivaanedes af en talrig Forsamling. Om Aftenen var Bal, der varede til den lyse Dag. Tvende Sange, forfattede i denne Anledning, bleve afsiungne, da Hs. Majestæts Skaal blev drukket. (Ribe Av.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
J Mariboe Avis af 30 Jan, læses følgende Bekjendtgjørelse: "Natten imellem den 28de og 29de Octbr. sidstafvigte, maatte Mølleren i Vindebye, Anders Clausen, friste den tunge Skjæbne, at hans Boepæl ved en opkommen Jldebrand, blev gandske lagt i Aske. Han blev derved med sin Familie ikke allene huusvild, men mistede tillige den største Deel af sin Jndboe og den indhøstede Sæd. Deeltagende Mennesker, som vilde række den ulykkelige Familie en hielpsom Haand, bedes at levere deres Gaver enten til Kammerraad Møller, Byefoged i Mariboe, eller til Undertegnede. - Kjøbeløv Præstegaard, den 27de Januari 1818. - R. Møller."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
Den Jldkugle, som paa flere Steder viiste sig om Aftenen den 27 Decbr. f. A. paa Firmamentet, vil man vide skal være dalet ned paa Danmarkes Gade i Fredericia for en Værtshuusholders Dørtrappe, lige over for Apotheket, og adspredte sig i mange Jldstraaler, uden at Man bemærkede hverken svovlig eller phosphorisk Luft derved. Flere forskrækkedes over det udsædvanlige Syn; blandt Andet udbrød en Kone paa sit pladtydsk: "Og Gott, nu fallt de Maan doel von Himmel!" og en lille Dreng, som gik forbi i det samme, skrei sin Angest: "O, det var et stort Riis, der faldt ned af Himmelen!" – Forholder det sig virkelig saa, maatte Man ønske at et saakyndigt Øienvidne vilde give nøiere Beskrivelse over dette mærkelige Phænomen. Hempels Av.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
J Hr. Hempels Avis af 30 Jan, læses følgende: "J Anledning af den af Hr. Pastor Wøldike, i Storehedinge, i Hr. Hempels Avis No. 1, dette Aar, (Skilderiet Nr. 104 f. A.), fremsatte Anekdote fra Reformationens Tid bemærkes, at hvad Hr. Woldike beretter, om det i Augsburg 1530 opførte mimiske Skuespil, og de i samme fremstillede mærkelige Personer, da findes den paa lidet nær ligeledes fortalt af Johann Georg Müller i hans Reliqvien alter Zeiten, Sitten und Meinungen, 3ter Theil, eller som den ogsaa hedder: Denkvurdigkeiten ans der Geschichte der Reformation S. 190 og 191. Hos J. G. Müller fremtræder Keiser Carl V. paa Scenen førend Pave Leo X, og denne betjener sig ikke af to Spande, een med Vand og een med Olie, men af to Flasker, den ene med Vand, den anden med Olie, hvilke han, efter at have søgt noget, opdager i Enden af Salen. Som Kilde til Beretningen findes angivet: Libliotheque cholsie VI. 236, aus Jo. Lud. Fabrisii Dial, de Ludis Scenicis. - B. H. Knap."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
Kjøbenhavns Børs d. 3 Februari. Cours. Hamb. 2 M. 378, a vista 382. Amsterdam 2 M. - , a vista - . London 2 M. 15 1/2 Rbd. Paris 2 M. - . Spec. 396. - Specier, solgtes til 23 Rbmk. 12 s. a 23 Rbmk. 14 s., for Committeesedler blev givet (med Rente) 111 1/2 pr. 100; Oblig. (uden Rente) 99 1/2. Norske Rigsbks. 27 1/2 a 28. Dito Species. 18 1/2 a 19. Svenske Sedler. 6 Rbmk. 8 s. a 6 Rbmk. 12 s. - Disconto 6 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-03
Blandede Efterretninger. Af den Beretning, som Directionen for den midlertidige Laane- og Disconto-Jndretning i Christiansand har fremlagt i en Generalforsamling den 12 Jan. d. A., om Jndretningens Virksomhed og Midler, fra dens Stiftelse, den 22 Novbr. 1816, til 31 Decbr. 1817, sees, at Jndretningens Fond, hvorfor Repræsentativer ere udstædte, er 150,000 Spdlr., hvoraf 133,000 Spdlr. henhøre til Laane=Afdelingen og 17,000 Spdlr. til Disconto Afdelingen. - Ved Laane-Afdelingen ere i Renter indvundne, Udgifterne fradragne, 3,147 Spd. 103 s., hvilke med den oprindelige Fond udgjøre 136, 47 Spd. 103 s., hvoraf den 31te Decbr. 1817 mod Panter vare udlaante til 52 Laantagere 133,600 Spd., og contant i Cassen 2,547 Spd. 103 s. Af den vundne Sum, 3, 147 Spd. 103 s., bliver to Aar efter Jndretningens Stiftelse det Halve at indbetale til Statscassen, hvorimod den anden Halvdeel bliver til samme Tid at udbetale Jnteressenterne. - Ved Disconto-Afdelingen ere i Discontopræmie indvundne, Udgivterne fradragne, 1,585 Spd., hvilke med den oprindelige Fond udgjøre 18,585 Spd., hvoraf den 31te Decbr. 1817 85 disconteerte Papirer havdes for 18000 Spd., og contant i Cassen 585 Spd. Af den vundne Sum, 1,586 Spd., bliver to Aar efter Jndretningens Stiftelse det Halve at indbetale til Statscassen, hvorimod den anden Halvdeel bliver til samme Tid at udbetale til Jnteressenterne.