Berlingske Tidende, 1835-02-18
J Anledning af et fra Bestyrelsen af det Classenske Fide commis yttrede Ønske, udsatte det Kongl. Danske Videnskabernes Selskab i Aaret 1832 et Priisspørgsmaal angaaende Hesteveddeløbenes og den dermed forbundne Trainerings Jndflydelse paa Danmarks Hesteavl. Uagtet denne Sags Afgjørelse fordrer en Masse af Erfaringskundskaber, som ligge udenfor Selskabets egentlige Synskreds, tog det dog ikke i Betænkning, at opfylde dette Ønske, som kom fra et Jnstitut, hvis Stifter havde viist Selskabet saa levende Jnteresse; man indsaae nemlig at man ved at drage agtede Sagkyndige af forskjellige Meninger ind med i Bedømmelsen, kunde sørge for en grundig Drøftning og en upartisk Dom. - En af de Mænd, som Selskabet indbød til at afgive deres Mening i denne Sag, fandt sig forhindret fra at opfylde dets Ønske, en Anden troede i Anledning af en litterarisk Strid over Gjenstanden at burde trække sig tilbage fra Bedømmelsen, skjøndt han erklærede sig villig til at understøtte Selskabet med sin Sagkundskab, hvor dette maatte behøves. De Mænd, som efter Selskabets Jndbydelse have indgivet hver sin af den andens uafhængige Dom ere: Hr. Kammerherre og Oberst v. Berger, Ridder og Død., Jnspecteur over Cavalleriet. Professor Wiborg, Ridder af Danebrogen, Forstander. for Veterinairskolen. Major v. Flindt, Ridder og Danebrogsmand. Capitain v. Riegels, Ridder af Danebrogen. Selskabet havde modtaget 10 Priisafhandlinger; af disse vare 4 forsynede med Forfatternavn, tvertimod de for Selskabets Priis opgaver fastsatte betingelser, og kunde derfor ikke komme i Betragtning; dog bør det bemærkes at ingen af dem fandtes at have besvaret Spørgsmaalet tilfredsstillende. De andre 6 vare betegnede med følgende Mottoer: 1) Kongen æret, Fødelandet velsignet. 2) Knapp satte mir mein Daneures. 3) Erfabrung ist die beste Lehrmeisterin, vorzuglich im Landwirthschaftlichen Gewerbe. 4) Alles mus seiner Zeit sich verandern o. s. v. 5) Prøv Alt og vælg det Bedste. 6) Man skal lære af og ved det Fremmede. af disse fandtes No. 1 at være en velmeent Yttring, men ingen Afhandling. No. 2 fandtes vel at røbe en Forfatter af praktiske Kundskaber; men Afhandlingen ansaaes dog af alle Bedømmerne for utilstrækkelig. No. 6 havde ikkun indladt sig paa at besvare den første Deel af Spørgsmaalet, uden dog heri at tilfredsstille Bedømmerne, endskjøndt de fandt at Afhandlingen røber en indsigtsfuld Mand. No. 3, 4 og 5 bleve af Bedømmerne erkjendte som de fortrinligste blandt de indkomne Afhandlinger. Jmidlertid ere de fire Bedømmeres Stemmer faldne saaledes, at ikke engang To paa en afgjørende Maade have sat nogen af disse Afhandlinger øverst, eller nogen Pluralitet kjendt Een af dem for at være en fyldestgiørende Besvarelse. Selskabet har heller ikke selv fundet Anledning til at afgjøre Sagen anderledes end disse kyndige Mænds sammenholdte Bedømmelser tilraadte. Da nu dog de tre nævnte Afhandlinger fortjene den Roes, at de ere skrevne med megen Sagkundskab, og indeholde det Vigtigste af det, som kan siges fra modsatte Sider og Gjenstanden, saa finder Selskabet det passende at tilkjende hver af disse Afhandlingers Forsatter en Belønning af 100 Rbd. S. M., at lade Afhandlingerne trykke samlede paa sin Bekostning, og at skjænke hver af Forfatterne 100 Exemplarer af denne Samling.