Berlingske Tidende, 1789-08-24
Af en Skrivelse fra Wien, den 12te August. Alle ere her glade over de lykkelige Efterretninger fra Krigstheatret. Hundrede tusinde forsamlede sig paa Gaden, ne, da Courererne i Dag, Formiddag, holdte deres Jndtog i Wien, og Glæden er destostørre, da Feldtslager be været afgiørende og vær Troppers Seier har forskaffen- og forsikret os Besiddelsen af hele Moldau og Walle chiet. Omstændige Efterretninger ventes hver Tim Hvad man hidindtil veed ere følgende Omstændigheder, Matrosen førte et Corps af 36 til 40000 Mand med Prindsen af Coburgs Corps. Prindsen rykte imod ham, saa det den 31te Julii kom til en Fegtning ved Focksan, i hvi ken Tyrkerne totaliter bleve slagne, 6000 af de gjorte til Fanger, og den øvrige Deel af dem for det meste jagede i Fløden, hvor de ynkeligen maatte omkomme. Jblant de Fangnes Tal er Fyrst Marojeny selv, tilligemed alle under han commanderende Basser og Bojarer. Den hele Tyrkiske Lev tilligemed Krigskassen blev Vore til Bytte. Det Mærkomdigste er, at Prindsen af Coburgs seirende Corps ikke var stan kere end 15000 Mand, i Forening med hvilke 6000 Russisegtede. - Prindsen af Coburg sendte Premierlieutenen, Vernati fra Valpladsen, endnu førend vore Tropper havde endt denne ærefulde Dag. "Jil De til Wien, vare hans Ord, og stig, hvad De har seet " - Der siges, at Greverne af Auersperg og Orelly, tvende meget fortiente Officerer, ere faldne i bemeldte Action. Overhovedet angives vort Forlufor nogle 100 Mand og 20 Officerer. Fyrsten af Høbenlode har slaget et Corps af 12000 Mand Tyrker tilbage, som ved Bozaner Passet vilde trænge ind i Siebenburgen. - Den Tyrkiske Flaade er af en Storm bleven drevet til Varnehvor mange af Mandskabet desertere fra den. - Ved Armoer foregaaet en stor Forandring. Keiseren har ved en med naadig Skrivelse givet Feldtmarskal Haddick tilkiende sit Forlangende, at see ham i Wien, paa det han disbedre kan fa sin Helbred igien, takket ham for den gjorte Tieneste og avenceret hans Søn til Oberst. Landon gaaer nu som General smuk over hele Armeen til Semlin; Rouprøi faaer Commanden i Croatien, og Colloreds i Bannatet. Den 4de tog Haddet Afskeed med Armeen, og er derpaa reist til sit GodsFack Armodt Præstegield i Østerdalen, den 6te August. Den Elendighed og Ødelæggelse, en rasende Oversvømsælse her har foraarsaget, er næsten større end at den kan for nes troelig uden man selv havde være Dievidne til dette bedrørelige Optrin. Allevegne fra høres de sørgeligste Efterretninger om ubodelige Skader, dog for saavidt Østerdalen angaaer, naar man undtager Qvichne Kobberværkes totale Undergang, synes dette Præstegield at have lidt meest. Man er vel der vant ved Oversvømmelser af den giennemløbende Slommen Elv, naar disse ere maadelige, indfalder betimegen om Foraaret og ikke varer for længe, saa Sædetiden ikke bindres, ere de tildeels meere gavnende end skabende, da denne Elv medfører, hvor den løber sagte, et Slags Dynd eller som der her kaldes Klimeller Qviksand, der for saavidt befor rer Jordens Frugtbarhed i det den qvæler Mosen paa de tørre og mosebegroede Enge, og derved fremmer Græsvexten. Dette Dynd eller Sand er saalænge det er fugtigt meget klæ inde, og lægger sig fast paa alt det Elven overskyller, men naar det tørres lader det sig opløse til det allerfineste Støv saa det viser sig som en Røg eller Damp, naar det formedelst Vedrøren sættes i Bevægelse. Hvor Elven derimod løber ha liig og strid kan dette Dynd ej synke til Bunds, men den bryer fra Grunden af og opkaster en grov Sand, hvilken altilat skadelig, og alt for meget af samme paalagt giør Jorden, er bestandig ufrugtbar. Men usædvanlig store Oversvømvelser ere til hver Tid skabende i forskjællige Henseender, og der man flere Gange været hiemsøgte med disse. Ved Fortæl Ang fra Mand til Mand erindres endnu Stor Flommen, som Aar 1675 anrettede stor Ødelæggelse; næst den indfaldt den største i Foraaret 1773, der gjorde almindelig stor Skade, men ingen kan sættes i Ligning med de Oversvømmelser man dette Aar har prøvet. Først havde man en usædvanlig stor ved sin 20de Maji, hvilken meest nærmede sig den største i dette Aarhundrede, nemlig 1773, som paa mange Steder gjorde Frindelig Skade; atter gik Elven over sine Bredder først i Hanio, hvorved pløiede og tilsaaede Agre leed meget, og at sin Aarsag blev man berøvet Haab om nogen riig Korn Hof sin alle Stæder Elven var gaaet over, men i den Sted teg mat sig til den aller overflødigste Høe=Høst, da Engene alle regne stode beundringsværdig prægtige, nu Gud bedre, en sit forloren, den sidste Oversvømmelse borttog al Afgrøde. Eier en i nogle Uger vedholdende Regn, som fornemmelig narkede sig ved mageløse skyllende Jlinger den 17de og Til Julii, og hvorved, da det tillige var got varmt Veiltillem 17 til 23 Grader Varme efter Reaumurs Thermohier, Tælen, som endnu var i Jorden meget stærk, siden Hnsedvanlig lange Frost vi afvigte Høst havde paa har Mark, Snee, paa engang løbnedes og skiød op, mærkedes at sin kiendelig steeg i Veiret. Tirsdagen den 21de Julii, begyndte den allerede at gaae ind over Ager og Eng, samme Dag Kl. omtrent 4 Eftermiddag opkom et skræksomt Uveir med styrtende Regn og Torden, der næsten uophørlig ved holdte med Lynild paa Lynild og Knald i Knald indtil Kl. henved 1 om Natten, og var saa gyseligt at neppe nogen fandtes, som jo blev nødt til at erindre sig det sidste store Bulder, som efter Skriftens Vidnesbyrd skal høres paa hin mærkelige Dag, naar Dommeren aabenbares i Skyerne. Jmidlertid vorede Vandet indtil Torsdag den 23de mod Aftenen, da det standsede, og har man befundet at Elvens Høide over det sædvan ligge paa denne Aarets Tid var i lodret Linie sikkert 15 Alen.