Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1836-12-30
Udenlandsk Politik. Frankrig. Efterretningen om Marschal Clauzels mislykkede Tog til Constantine, har bragt nyt Liv i de franske Blade. Oppositions-Organerne skyde Skylden paa Ministeriets Jntriquer, og Ministrene tilregne Marschallens Ubesindighed, at han ikke alene med uforrettet Sag, men med et betydeligt Tab af Folk og Bagage er vendt tilbage uden at kunne fortælle dem andet trøfteligt om den hele Affaire end at Hertugen af Remours befinder sig vel. Marschal Clauzel derimod skriver sit Uheld paa uovervindelige Naturbegivenheders Regning Kulde og Regn og Strabadser havde virket saa ødelæggende paa hans Hær, at af 1000 Stridbare, ikkuns 4000 vare Kampdygtige, da han var Maalet saa nær, at han haabede at Staden uden Sværdslag vilde aabne sine Porte for ham. Men dette Haab tilintetgjordes pludseligen i det et Kanonskud og den røde Fanes Udfoldning forkyndte at Staden kuns ved Anstrængelser der overstege hans Kræfter kunde indtages. Efter et frugtesløst Forsøg paa at sprænge en af Portene, tiltraadte han sin Tilbagemarsch, i fire Dage forfulgt, og paa alle Kanter foruroliget af Fiendens Rytterie. Alle Kanoner ere reddede og en stærk Garnison lagt ind i Guelmader skal være en endnu stærkere Position end Canstantine selv. Soldaternes Mod og Udholdenhed roses, og saaledes ender Marschallens Rapport, Hertugen af Neumours har deelt alle Armeens Farer og Besværligheder." National kritiserer i bittre Udtryk denne Depesche. Vi kunne, siger den, ikke i det Væv der findes i samme gienkiende en Marschal af Frankrigs Sprog. Den maa enten Fredagen den 30te December 1836. være forfattet af Hr. Guizot, eller en af Hertugen, af Remours Lærere, hvem Marschallen har overdraget at beskrive den mislykkede Expedition." en Dagsbefaling til Tropperne af 29de November. gjentager Marschallen sine Lovtaler over disse, og siger at kuns Con har lagt sin Svaghed for Dagen ved ufornuftige og strafværdige Yttringer. Man tvivler ikke om at denne Ene er General Rigny, der er Marschallens personlige Fiende, og havde benyttet hine ulykkelige Omstændigheder til at oprøre Soldaterne mod Clauzel, men da dette mislykkedes forlod Commanden. Generalens Broder har i denne Anledning bekjendtgjort, at Gen. Rigny har forlangt at hans Forhold maa blive bedømt af en Krigsret. – Nogle undskylde Gen. Rigny med at han i Frastand tog en Mængde store africanske Tidsler for ligesaamange Beduiner, og lod sit Cavallerie hugge ind paa denne uskyldige Tidsel=Hær, hvori Rytterne bleve saa indviklede at de ikke betimeligen kunde komme Jnfanteriet til Hjelp. - Hvormeget Marschal Clauzels Letsindighed end fortjener at dadles, ere dog Alle enige i at han mesterligen har ledet Tilbagetoget. Uden hans moralske Overvægt, som overalt gjorde sig gieldende, var ikke en eneste Mand kommen tilbage. – Fortællingerne om herskende Uorden, at Syge og Saarede bleve i Hundredetal forladte i deres hjelpeløse Tilstand, ere deels overdrevne, deels usande. Kuns enkelte de moraliserede Soldater, foretrak at blive liggende, og Faae vare de, der ufrivilligen bleve Fjendernes Bytte. – Beduinerne vare denne Gang ikke saa begierlige efter de Franskes Hoveder, man lode sig for Størstedelen nøie med de Faldnes Øren.