Aarhuus Stifts-Tidende, 1817-01-07
En varm Sommerdagsaften fik Mariane, Enke efter en ung Godseier, Lyst til at bade sig i den ikke langt fra hendes Gaard henrislende Bæk. Neppe beskyllede Vandet hendes mange Yndigheder, for en Pege kom løbende og meldte en Slægtnings Besøg. Hurtig kastede hun sig i Klæderne, kan de silke Strømper, værrede sig igien at omfatte den halvvaade Fod. Mariane besluttede derfor først at tage dem paa naar hun som hiem, lagde dem i Kurven til de øvrige Bade-Utensilier og tilte hiemad. Hendes flygtige Gan lod hende ikke bemærke at een af disse Strømper blev hængende i en Tiørnehække som hun tilte tæt forbi. Jkke længe efter hinkede en fa tig Reisende, der var foret vild, eller og ved at dele havde forladt Veien, denne Busk forbi, noget borte fra den skiønne Badende havde ogsaa han beredt sine trætte og ømme Fødder en Vederqvægelse ved et styrkende Bad, og nu ønskede han snart at naae et Herberge. Den hvide Strømpe lokkede ham til Busken, og hvad der for tilforn sluttede sig om den nydeligste Fod laae nu i en Betlers Haand. Velkomment var det Fundne ham, thi han gjemte der sine sammendetlede Kobber penge, for ikke om Natten at miste dem. Morgenen efter da han igien fortsatte sin Valfart stak han denne nye Pengepung i Lommen paa sin Kittel, hvori nogle gamle haarde Brødskorper allerede havde boret en lille Aabning som Pengestrømpen end mere udvidede og tilsidst selv gled igiennem. En Møller der af samme Vei kiørte til Kiøbstæden med sin svæ læssede Vogn gik ved Siden af sine Heste for at lette dem deres Arbeid. og slog Jld paa sin Pibe, Fyrstaalet faldt af hans Haand og da han bukkede sig for at tage det op, saae han nogle Skridt fra sig Strømpen liggende i Sandet. Han aabnede den og saavel Pengesorten som Mængden lod ham beklage den stakkels Eiersmand; i næste Bye gav han det Fundne til en Bagerdreng for hvis Mester han tillige aflæssede noget Meel, for ved muelig Efterspørgsel at give det tilbage og hvis ikke da at beholde det som Foræring. Drengen formodede ingen Efterspørgsel, stak Pengene til sig og puttede Pungen imidlertid ind mellem Væggen og Bagertruget. Natten efter blev Mesteren for et Øieblik kaldt bort fra Bageriet, imidlertid sprang en Kattekilling oppaa Bagertruget, kom leggende til Spalten som skiulte Strømpen, kradsede den ud med Peten og kastede den i Deigen. Nustraadte Mesteren igien ind i Bage tiet, og Katten bort, men bemærkede ikke ved den matte Lampe den desuden i Skyggesiden af Truget, i Deigen liggende Strømpe, og æltede den saaledes i et stort Brød. - Brødet kom saaledes til en fattig Dagleier der begyndte at fortære det fra den modsatte Side af Strømpens Gjemme, snart sad Kniven ogsaa denne paa Struden, og det blev rigeligen oversmurt den ældste Søn til Deel, der i Byen forrettede Gaasehyrdeembedet. Strømpen kom ind i den sultne Drengs Mund, som uvillig over Bagerens Ureenlighed tev den ud af Tænderne og kastede den langt fra sig. Den faldt igien paa Landeveien hvor just en Rytter kom travende. Det endnu ved Strømpen klæbende Brød bragte en Hund til at slæbe det bort med sig i Munden. Rytteren holdt stille ved et Huus paa Veien og nu fortyggede Hunden den spiselige Strømpe, dette bemærkede Toldbetientens Kone og af og Hunden sit Bytte; da Strømpen ikke kunde nytte hende gav hun Hunden den tilbage efter iforveien at have afklippet de paa Kanten smuksvede Forbogstaver, af Marianes Navn, som Tillæg til sin Navneklud. Jkke længe blev Tyrk i relig Besiddelse af sin Skat, Rytteren traadte ud af Huset, saae sin Hunds Ret der hverken var Kiød eller Knokler og tog den fra den, Strømpen syntes han om hjemme lod han den vaske for at svøbe den om sit Meerskumshoved, der kort efter blev ham frastiaalen. Jkke længe efter grebes Tyven paa færsk Gierning, man satte ham fast, alt hvad han havde hos sig toges i Rettens Forvaring; under dette Arbeide fik Herredsfogden Besøg af en nærboende Godseier, som han viser en hos Tyven ligeledes funden skiøn Daase og skiemtet tillige over den hosliggende nydelige Strømpe, med det Ønske at han nok ogsaa gad kiende Foden dertil. Det kan vel lade sig giøre, svarte den anden, for omtrent fjorten Dage siden var jeg hos Frue Birk, i det jeg rider bort seer jeg tæt ved Vandet en Pige snige sig frem og tilbage, troer hun er tungsindig og vil stytte sig i Bækk n. tiltaler hende og faaer at vide, at hun søger en Strømpe som hendes Frue Aftenen iforveien havde tabt vedat bade sig; maasker er det den samme. Det var Vand paa Herredsfogdens Mølle; Morgenen efter før Selen stod op rider han til hiin smukke Enke efter hvis Bekiendtskab han allerede længe i Løn havde sukket. Nu var Øieblikket kommet. Han havde den Lykke at behage Mariane; det blev ikke ved det første Besøg: han kom igien, kom atter, tilsidst blev han det og holdt Bryllup. Det igien forenede Strømpeparblev nu i et nydeligt Glasskab opbevaret til et stedsevarende Minde.