Viborger Samler, 1783-12-08
DEN. VIORGER. SAMLER. a. NoJELLExTE AARGANG. Mandagen den 8 December 1783. Asieresteriser Eieren, (Fortsættelse af No. 48.) Til 4 Rei, daglig Erfarenhed lærer, at Fodestavns Re tighed ikke kan hindre Mandskabet fra, at forlade Landet. Snarere skulde jeg troe det Modsatte, da man veed, det hedder, nitimur in vetitum ..... Jkke desmindre, Føde stauns Rettighed maae ophøre eller ikke, her vil dog altid skee Udvandringer, og det saa længe, til Landet selv kan flye Landets Børn Arbeide. Man seer jo, at SelveierCee. Bøn Bønders Børn, omtrent ligesaavelsom Fæstebønders, nemlig, saamange af dem, som ikke kunne giøre nogen synderlig Regning paa Brød og Næring her hiemme, forlade Landet. Ja endog af Kongens forrige Gods, som Behoerne besad saa god som omsonst, som man seer af Forskiel sen paa Landgilden, som blev svaret, og Renten, som gik af Kapitalen, Godset blev kiøbt for, undveeg en stor Deel; Derimod kan man være forsikkret paa, at saa mange, som kunde giøre Regning paa at faae en Gaard i Fæste, bleve tilstæde. Den fornemmeste Aarsag til disse Udvandringer sees yderligere af Besvarelsen paa næst forestaande No. 3. Landmilicens Tieneste giør vel og noget hertil: Men denne Aarsag faldt bort, naar alle bleve Soldater, saaledes som nærmere omrørt er under Besvarelsen til No. 8. Den kraftigste og tillige den eneste Maade at tvinge Folkene paa, til at blive her i Landet, er derfor: at forskaffe dem Arbeide, Fortieneste, Næring her hiemme. Til 5. Der kom aldrig noget got ud af Baand og Tvang, eller med et Ord: af Slaverie. De 7 Provindser af Nederlandene, som reve sig løs fra det Spanske Aag, bleve de stærkere, vældigere og rigere, end de 10, som forbleve under Aaget, som dog vare de største, Kunde Engelland nogensinde have ventet saadan Undsetning, saadant Tilskud fra Nordamerika, saalænge den dependerede af Parlementer, som naar den havde naaet den attraaede Friehed, ligemed andre Engelænder, Er GrækerLand under idsige Slaverie stærkere eller svagere, end forhen under Frihed? Hvad der gielder om et heel Land, betragtet som en Person, gielder og om hver Person især. Slutningen er denne, at, alle Omstændigheder vel betragtede, kommer der ikke noget ud af Fødestauns Rettighed, for en Pro Proprietær - Men, jeg hører, 100 forekaste: Naar saa skulde gielde, bleve de ringe Godser, de ringe Bøndergaarde forladt: Jngen vilde sætte sig ned paa saadanne Gaarde - Men det har slet ingen Nød. Nogen Næring er bedre end ingen. Naar de bedre Gaarde vare besatte, tog man vel til takke med de ringere. Kan man ikke blive Præst, lader man sig et Degnekald befalde; Kan man endikke dette naae, tar man til takke med at blive Skoleholder; Og saa fremdeles. Det er jo og klart nok, at Landet, det ringere med det bedre, var beboet og besat, for Fødde stauns Rettighed, ligesaavel som nu. Der vilde vel og blive Forskiel paa Byrderne. En god Gaard kan betynges saa haardt, at man heller forredrager en ringere med mindre Byrde 1 Skpd. Bly er bedre end en Lod Guld - Jkke desmindre tvivler jeg ikke paa, at jo mange Proprierærer herudi ville være mig imod - Men kan det ikke gaae dem, som hele Nationer, der ikke see deres egen Fordeel Det er en afgjort Sag, at jo mere fornuftig Frihed en Nation har, des stærkere er den. Følgelig er saadan Frihed til Regentens egen Fordeel. Desuagtet viser Historien, ikke et eneste Exempel paa, at en Regent nogensinde har tilFolket afstaaet noget af sin Magt og Myndighed, men den ser mange Exempler paa det Modsatte. Mange Aars Urolighed og indbyrdes Krig i Engelland satte først Grændser mellem Kongens Myndighed og Folkets Frihed. Havde, Carl 1, Carl 2, og Jacob 2 faaet deres Villie frem, havde Engelland denne Time ikke været saa stærk, som den er. Følgelig fægtede hine Konger mod Kronens egen Fordeel og Glands; Thi Kronens og Folkets Fordeel er ladskillelig. Historien viser utallige Exempler paa Sætningens Rigtighed. Foruden de allerede ommeldte vil jeg alene alene fremføre de meest bekiendte, som lyse enhver i Øinene.