Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-08-18
Natten imellem den 10 og 11 August er paa Mariboe Mark bortstiaalen 16 Tøir af omtrent 80 Rdlr. Værdie. - En fra Nakskov udrustet og bemandet Caper har i disse Dage taget et Skib, der er lastet med Hvede. (Mariboe Av.) Tranekiær, den 11 August. Hædersmanden Knudsen, som Tvillingriget, Konge og Folk, forlænge siden tilkiendte den fortjente Borgerkrone, har i forrige Uge, Onsdag og Løverdag, begge Gange for fuldt Huus, ogsaa her givet Forestillinger og Concerter til Fordeel for Fregatten Najadens kjække Mandskab. Til den bestemte hæderlige Anvendelse indkom derved den første Aften 1231 Rd., den anden 729 Rd. 2 Mk., ialt 1960 Rd. 2 Mk., en Sum, hvis nøiagtige Angivelse finder i dens Offentlighed tilfredsstillende Borgen og, om Nogen skulde troe denne behøvedes. - Undskyldning i dens ikke ubetydelige Værd, betragtet, som frivillig Yttring af den Aand, der her samlede de Mange af vor Øes Beboere, af alle Classer, Krigere af begge Etater, af alle Grader, Adel og Bønder, Handlende og Haandværkere, Herremænd og Embedsmænd, saa Mange, som det ikke indskrænkede Loral kunde rumme. Ved den commanderende General, Grev Ahlefeld Laurvigs for Almeenvelstedse aarvaagne Omsorg var det – saavidt Anmelderen veed, ogsaa ved Anmodning til Landets geistlige Embedsmænd - forud allevegne bekjendtgjort, at denne Nationalfest vilde blive høitideligholdt. Og - hvo saae, tog Deel i den, udenat føle det Ønske tillige, at kunne meddele Noget til dens Beskrivelse, Da den vel fortjener, blandt flere, at nævnes som Exempel - og - hvorfor ikke Beviis, – at den veltalende Forfatter af det classiske Værk om Nationalopdragelsen har fuldeligen Ret, naar han anbefaler Folkefester som et herligt Middel til at vække og nære Nationens Aand, forædle dens Smag, opløfte, begeistre den, med eet Ord fremme Folkedannelsen. Maatte det da ikke for længe - blive ved de blotte Forslag, de fromme Ønsker; de vorde udførte, med - Betænksomhed, uden Hastværk, som uden Nolen - af Overbeviisning, uden Tvang, ikke blot i Nødsfald med Jndsigt, Klogskab og Smag, men da og med Kraft, Raskhed og rund Haand - udførte de vorde iværksatte, snart - eller saa ofte og hvorsomhelst Tid og Omstændigheder tilstede, vel endog tilraade det. - Den af Knudsen for denne Fest valgte, formodentligen nogle Modificationer fraregnede, paa flere Steder ved den fulgte, altsaa allerede bekiendte Plan og Udførelse vandt her almindeligt bifald og vakte en Enthusiasmus, der end ofte vil vaagne ved Mindet om Konstnerens sjeldne Talent og Fædrelandsvennens ædle Varme. Flere, end de der maaskee vidste hvad vor savnede Falsen skrev i det Exemplar af Dragedukken, som Knudsen modtog af dens Digter, have sikkert følt det: Til vor Sjæl, til Øle, Øre taler kun - Acteurens - Konst; han kan gavne, more, røre, han gjør ingen Ting omsonst; Konsten røber ham den Vraae, hvor i Skjul Naturen laae. Efter Scenen af Dragedukken og nogle andre, af Viinhoften og flere, imellem hvilke Concerter paa Valdhorn, Violin og Variationer for adskillige Jnstrumenter af det grevelige Capel med Smag og Færdighed udførtes, saaes paa Skuepladsen, i Hovedscenen, Fædrelandets Kirkegaard, anden Aprils Hædersminde o. fl. og fremfor alt Naadens brudte Mast med Navnen: Grodtschilling, Buhl, Rolfsen. Som Dannerfolkets Ordfører traadte Hr. Knudsen frem, med Jnderlighed, med Kraft talte han - og - hvo i Forsamlingen hørte, hvo følte ikke stolt den Daad, der længe end skal Fædrelandet lære. at fiendtlig Haand udøse kan vort Blod, "men aldrig saare Dannerrigets Ære." Fædrelandske Sange. - under hvilke den commanderende General udtrykte Sin og Folkets Følelse, da han stod op i Kredsen med det høitidelige Ønske: "Længe leve vor elskede Konge!" et Udraab, som alle Tilstædeværende - med 3 Gange Hurra! - eenstemmigen gjentoge, sluttede Handlingen. (Hempels Av.) Stavanger Amt. (Fortsat; see forr. No.) Fra 1690 til 1713 dreves Hummerfiskeriet endda kunsmaaligen. Man tog Hummer med Tænger, omtrent som Østersbrækkere. Denne Fiskemaade var langsom, og frembragte kun lidt. Men nu havde man lært at lægge Teener for dem, disse ere en Art af smaae Ruser, flettede af Qviste med Arme foran, og i Rusen Mading af knuste Musklinger. Det er det endnu almindelige Fangeredskab; herved blev Fangsten meget større, og mere udbredt. Der kom hollandske og engelske Buyser og afhentede dem. Siden lagde Stavangerne sig selv Hummerbuyser til, og havde 6 til 8 saadanne, der hvert Aar gik til Engelland og Holland. Disse indtoge deres Ladninger i Skudesnæs, Akre, Præstehavnen, paa Bukkenøen, Stierneserne, Hviddingsøe og Tananger; man anslog Jndtægten til 4 til 5000 Rdlr. a 2 s. pr. Hummer af 8 Tommers Længde, for det første Skib, 1 1/2 s. for de øvrige Ladninger. Der har altsaa da været fanget en 300,000 Hummer eller mere. - For nærværende Tid (nemlig i Aaret 1805, da disse Efterretninger ere skrevne) have Engellænderne Monopol paa Hummerfangsten ved de ydre Kyster. De have Oplagssteder i Akre og Tørvestad paa Karmen, i Hviddingere og paa Tananger. De ved deres Buyser udførte Hummere, ere angivne 1804 til ikkun 100,000 Stkr. Engellænderne have vel accorderet sig det der leveres dem til 4 s. eller 5 s. Stykket, nemlig 5 s. i Vinteren, 4 s. efter April Maaned. De som ikke have Contrakt med Engellænderne faae un kun 2 s. Stykket; men Afsætningen her hjemme er ogsaa ubetydelig. - Det fortjente alvorligste Undersøgelse, om der ei kunde findes Middel tilat almindeliggjøre den fuldstændigere Benyttelse af denne nationale Jndtægt. – Laxfiskeriet er endeligen ogsaa her en vigtig, fra de øvrige heel forskjellig Fiskeriegreen. Her fanges Lax i næsten alle Sunde, ved alle Forbierge eller Udhukke, og ved alle Elvegab; dog er det især Laxfiskerierne ved Ogne, den sydligste Ende af Jedderen og ved Figgen, Udløbet af en Elv midt paa Jedderen, der ere i Udraab, dernæst et ved Haavaag, og et i Suledalelvens Udløb i Sandfjorden. Toldbøgerne vise, at herfra gaaer meget lidt umiddelbar ud af Landet. Det Værd et Laxefiskerie giver hvert Sted hvortil det hører, og disse Steders Mængde, vise at Beløbet maa være af Betydenhed. Det Fangnes Qvantum skal i de sildigere Tider tage meget til, hvilket er naturligt, da dets Priis indbyder saa meget mere til at benytte Fangsteen. Jmidlertid skal man ved denne mangfoldige Fangen og saa formindske kjendeligen Mængden af det, der er at fange; man faaer nu sjelden saa stor Lax som før. Eierne af adskillige gamle Laxefiskerier, som paa Grund af dem ere skyldsatte, klage og at de tabe Fangsten, fordi Laxen optages inden den kommer til sine gamle Steder, Varper eller Laxegaarde, ved siden længer ud anlagte nyere. For en Deel gaaer Laxen til Bergen, for nogen Deel ogsaa ligetil Kjøbenhavn. - Jndbyggerne paa Vos i Bergens Stift, reise ned fra deres Fieldbyg, og afkjøbe Strandboerne i Sundhornlehn Tilladelse til at anlægge paa deres Forstrand en Art af Laxevarper, hvorved de opfiske en Mængde af Lax, som de afsætte i Bergen. Hid ere de dog endnu ikke komne. - J Høgsfjorden, tre Mile inde fra Havet, er den Mærkelighed, at Laxen om Foraaret kommer der og fanges i Mængde fjorten Dage førend den endnu lader sig see ved de ydre Egne, Figgen, Ogne o. s. v. - Man vil vide, at disse to sidstnævnte, som og Suledals Laxefiskerie indbringe deres Eiere hver en 1000 1500 Rd. reen Fordeel. Fiskeriernes Beløb. J det Hele er det nok nærved umueligt, at gjøre sig noget efterretteligt Begreb, om hvad Fiskeriet her indbringer Det ligger i Tingenes Natur, at Toldbøgerne i denne Henseende, ja i enhver, her ere uefterrettelige. Det anføres der ikke, hvad der gaaer uden Afgift til indenrigske Steder. En stor Deel af Fangsten gaaer til Bergen, og, saavidt den udskibes, udskibes derfra. En Mængde forbliver til Fortæring i Landet, og omspredes der uden at anmeldes ved noget Toldsted. – De ovenanførte hidhørende Egne, hvis Jndbyggere isætdeeltage i Fiskerierne, og for en Deel af hvilke dette er den eneste Næring, udgjøre efter Folkelisterne omtrent 30,000. Dersom man nu, da de for det meste have nogen, hvorvel utilstrækkelig Agerdyrkning, ogsaa nogen Fædrivt, og nogle leve af Lod serie, flere af Transportfart, antager, at de drage det Halve, af hvad deres Ophold fordrer, af Fiskerierne, men at hver Families Underholdning koster efter Nutidens Priser i det allermindste 100 Rd., hvoraf Fiskerierne for hver skal afgive det halve, eller 50 Rdlr., saa, da her er en 6000 Familier, maae Fiskerierne her i det allermindste afgive et Product af Værdie 300,000 Rdlr., hvilket synes uden Tvivl temmelig lavt ansat, og saaledes tilstrækkeligen at gjøre Vigtigheden af dette Fiskerie indlysende, – men da og at gjøre indlysende, hvor storligen vigtigt det vilde være, dersom der ved noget kunde bidrages til klækkeligen at forøge disse Fiskeriers Jndbringende. - Der er maaskee intet af Nationens Næringsvæsen, hvorved det mindre er i Bestyrelsens Magt at udrette noget til det Gode, end i Fiskerieveien. Er det, som saa mange Kloge formene endog i all Næringsdrift det klogeste, ja det ene kloge, at lade det gaae sin egen Gang, og slet ikke speculere paa at gjøre det ringeste til at lede eller styre det (en Sætning, der, som saa mange, dog vel kun er halv sand) saa vildet, i Henseende til Fiskerierne, mere end i noget vel kunne antages som almeengjeldende, saa meget mere som Erfaringen har viist, at endog den yders drevne Forsigtighed har her ikke kunnet forebygge aabenbare Misgreb, naar Regjeringen har været i den Nødvendighed at bestemme noget i Fiskerievæsenet ved Love. Det kan vel og være, at positive Love her deels ere saa vanskelige at give, deels saa uoverholdelige og uvirksomme, at ved dem intet er at udrette. At Kundskab om ogsaa denne Næringsgreen, dens Strækning, dens Jndbringende, om hvorvidt og hvorledes den forsørger sine Mennesker, opfylder for en Deel det Heles Behov, skader eller skades af andre Næringsdrifter m.m.,at saadan Kundskab jo nøiagtigere jo bedre alligevel kan være Bestyrerne nyttig og vigtig, og at den burde raadspørges, om ei i den Tanke at bidrage noget til denne Næringsgreens Fremme, saa for dog ei at gjøre noget til dens Skade, torde vel let erkiendes uden for al Tvivl. – Er der ved Love mueligen end lidet eller intet at udrette, saa maatte dette dog vel ei paastaaes ogsaa at gielde om Opmuntringer, Tilskyndelser, vel og passelige Understottelser til hvad der erkiendtes nyttigt og derfor ønskeligt. - Paa Kegelmesse Grunden kan der, siger man, fanges Mængde fortræffelig Torsk, end- og i Aaringer, da Skreitorsken ikke fanges paa de sædvanlige Banker. Men hiint Havfiskerie kan kun drives med Dæksfartøier; i de sædvanlige aabne voves alt for øiensynligen Livet. Til dette Fiskerie vilde de saa bekiendte søllingske saakaldte Lodsbaade være af klareste Nytte. De ere her, og nordenfor Farsund hidtil endnu ubekiendte; man er her, efter hvad man har hørt om dem, endog stemt imod dem. (Fortsættes.)