Viborger Samler, 1834-10-30
Udenlandske Efterretninger. Allg. Zeit. meddeler følgende Privatskrivelse fra Bordeaux af 8de Octbr.: "Den Fremmede, der i disse Dage ankommer hertil, vil troe sig forflyttet til Spanien. Alle Gjæstegivergaarde, alle liolels garnis ere fyldte med spanske Familier, fra Balconerne funkle de nysgjerrige Spanierinders Flammeblikke, der hisset efter deres Lands Stik, i fød Lediggang tilbringe, deres Tid ved Siden af deres Vask, der er hængt op at tørres. Man regner for Øieblikket henved 2000 Familier, hvilke for Størstedelen Frygt for Cholera har fordrevet herhid fra Bilbao, S. Sebastian og Santander. De Fleste af dem høre til Kjøbmandsstanden, og, naar man veed, hvor haardt det falder en Spanier, især med Kone og Børn, at forlade sit Fædreland, saa kan man omtrent bedømme, hvorledes det seer ud hjemme hos ham. Da jeg for tre Dage siden forlod Paris, traf jeg der Marquis Miraflores den spanske Ambassadeur ved det londonske Hof, der for en kort Tid var kommen til Frankrig, for at consulere en berømt parisisk Læge. Her i Bordeaux var en af de første Personer, jeg saae, Hr. Zea Bermude, der just aflagde et Besøg hos den ved Siden af mig boende Hertug af Monte=Liano. Sædvanligt opholder Hr. Zea Bermude; sig i Pou, noget nærmere ved den spanske Grændse. Som man her siger, havde Hr. Zed Bermude ønsket at reise til Paris, deels for at tale med de nordiske Magters Ministre, der ville ham vel, deels ogsaa for at give det franske Cabinet, hvis Jnstructioner, som bekjendt, forhen tjente ham til Rettesnor, mundtlige Erklæringer angaaende visse Puncter. Maaskee har Frygten for, ved en saadan Sammenkomst at støde det nuværende spanske Ministerium, bevæget den høieste Autoritet til, indtil nu at nægte Hr. Zed BermudePas til Paris. Madame Zumalacarrequi har bestilt Logis her, dog kun paa nogle faa Dage, da man, som det hedder, har betydet hende, at forlægge sit Ophold fra Garonnes til Loires Bredder, det vil sige: til Blois. Politiet er paa hele Veien herfra til Paris meget driftigt, man bliver hyppigt anholdt af Gensdarmer, hvem man maa forevise Passene (hvilke de ikke forstaae, naar disse ere udstædte i et fremmed Sprog). J Poitiers saae jeg i Forgaars to spanske Officierer, der bleve arresterede, da de stege ud af Diligenen. De reiste med hollandske Pas, og hørte til Carlisterne, der bleve tilbageviiste fra Curhaven. JØvrigt erholder man her næsten ingen Efterretninger om Tilstanden i Madrid, undtagen over Paris. Den directe Communication fra Bayonne over Vittoria er aldeles afbrudt. Man maa, for at komme til Madrid, enten gaae over Perpignan og Barcelona, eller, som Courererne, fra Oleron ride paa Muuldyr over Pyrenæerne over Jaca til Saragossa. Hr. Scott, hidtil Secretair ved den engelske Ambassade i Madrid, hvem jeg traf her, var nylig paa denne Vei bleven udplyndret af fire Røvere. De her indvandrede Spaniere fra de baskiske Provindser ere enige i, at det ikke vil lykkes de kongelige Tropper, uden Hjælp at undertrykke den derværende Opstand. Men ligesaa overbeviste, ere de ogsaa om, at deres Land er ødelagt for en lang Tid. Jkke tilfreds med at brænde Slotte og Klostre, ødelægger man nu ogsaa i Dronningens Navn Jernhytterne, der i Biscaia for Størstedelen. ere Privateiendom. Sædvanligt benytte Carlisterne den Tid, hvor Andagten kalder Landsbyernes og Flekkernes Beboere til Messen, til at overfalde dem.