Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1784-11-02
Men iblandt de Kristne holdes det for en besynderlig Viisdom, hvorover jeg inderlig fryder mig, og raaber Manden Nikolai imøde. Til Lykke! Til Lykke! Dette kan Du merke deraf, at de næsten opsluge Bogen, og kunne ikke læse sig mætte der. Jeg skikker Dig den nu hermed, min kiere Jekoff. Du spørger vel, hvorfor, at Du skal lade den fortolke i vort Sprog, paa det alle Jfraliter, samt deres Børn kunne læse den, og deraf lære, hvilke elendige, dumme og tildeels afskyelige Folk de Kristnes orthodoxe Præster monne være. De og Du og vi alle skulle herved fatte en Afskye for dem, naar vi læse Superintendent Stauzii Historie, det er fortolket, den Øverstes iblandt deres Kohenim. Ere deres Øverster saa afskyelige Mænd, hvad kan man vel da love sig af deres ringere Præsters og Leviters Hob, og hvorledes maa vel da den Religion være beskaffen, som bliver præket af Afskummet iblandt Menneskene. Men vil Du forlyste Dig, naar det seer mørkt ud i Dit Hoved, og ønsker Du at være i god Lune, da læs det løierlige Tøi, som han skriver om Doktor Puddevustius, om de ærværdige Herrer Makligius, Pypsnøvenius, Suursnudenius, og andre ærværdige Mænd af Provster, Arki=Diakonner, og Diakonner, og da vil Du lee af fuld Hals over de kristne Præsters Dumhed, erbarmelige Vankundighed og lumpne Væsen, og troe, at de ere de elendigste Dyr, som paa Guds gode Jord bestraales af Solens Lys. Dog, som sagt, jeg sender Dig Bogen, at Du kan læse den, og at den kan blive læst overalt i det Hebraiske Sprog af Jøderne, paa det der kan blive en almindelig Glæde i Jseael over, at de ved Manden Friderik Nikolai have erholdet sikker Kundskab om, hvilke erbarmelige, elendige og foragtelige Folk Zions Vægtere, som de kalde deres Præster, monne være; men at hele Jfra- ogsaa kan prise deres Fædres Gud, som har givet dem vise, fromme, lærde og oplyste Mænd til Rabbiner og Kohenim. De skulle desmere prise ham, holde deres Præster dobbelt Ære værd, og sige: Lovet være du Adon Olam, Verdens Herre, at du har givet dit udvalgte Folk, som kaldes efter dit Navn, kloge, vise og hellige Mænd efter dito Hierte til Fædre, Rabbiner og Kohenim, Saa gjor du ikke mod noget andet Folk, ikke heller mod de Kristne. Dem har du givet dumme, elendige og afskyelige Mænd i din Vrede til Kohenim og Præster; men os ikke saaledes, og du beviser dermed, at den Pagt, som er gjort med vore Fædre Abraham, Jsaak og Jakob, skal bestaae, saalænge som Soel, Maane og Stierner og al Himmelens Her skinne, og giøre Dag og Nat til sin Tid. Naar J nu sidde og læse i Bogen, skulle i lydelig forelæse eders Børn den, ligesom vi Jøder allerede gjøre det i Tydskland, paa det eders Børn fra Barns Been af kunne lære at udlee og forhaane de orthodoxe Præster, og ansee dem, som en Vederstyggelighed. Altsaa skal ingen af Abrahams Sæd mere løbe Fare for at blive en Meskumad, en Frafalden; thi hvorledes skulde de vel det, naar de fra Barns Been lære, at de Kristnes Præster ere kun en nederdrægtig, dum og foragtet Flok, og dette maa jo vel være sandt, da de Kristne selv lære det, og skrive hele Bøger derom. Ville de vove at undervise vore Børn i deres Religion, maatte de svare dem og sige: Pakker eder fra os! J Faarehoveder, J elendige og foragtelige Folk, hvad, skulle J vel kunde lære os, hvad godt eller ondt, hvad Venstre eller Høire er, Af alt dette kan Du let merke og forstaae, hvor foragtelig Kristendommen er, og at vi, eller dog vore Børn efter os, skulle vist opleve den Tid, da Navnet deraf, i det ringeste i Protestanternes Lande, ikke mere bliver at høre. Thi maa ikke Pøbelen tilsidst ogsaa begynde at foragte en Religion, hvis Præster den nu efterhaanden lære at udlee, bespotte og ansee, som det liderligste Afskum iblandt Menneskens Børn, Herpaa bygger jeg megen, overmaade megen stor Forhaabning, om den kristelige Religions hastige Undergang. Nu vil jeg snart drage til et andet Land, hvor de kalde sig Krist=Katholske, hvor jeg ogsaa vil undersøge, hvorledes det der staaer til med Religions Sagerne, og hvad jeg kommer efter, skal jeg skrive Dig til. Abrahams, Jsaaks og Jakobs Gud velsigne sit hellige Folk, saavel som baade Din og min Ud= og Indgang, og give fremdeles Naade til min Reise, den 20de Dag i Maaneden, Adar, Aar 5536. Abraham Ben Jodock.