Politivennen, 1804-01-01
Præsten Holms Forslag, om at paagribe de mange, af Fængslerne udbrudte og nu i Sjælland omstreffende Tyve. Jkke færre, end en heel Snees Tyve, omstrejse nu i Sjælland, de fleste mærkede med den fordum saa befrygtelige, men nu intet betydende Galge, nogle af disse ere udbrudte af et Fængsel efter et andet, og dette viser hvor farlige de ere, da de forstaae den Kunst at sætte sig i Frihed efter eget Behag. Landalmuen skjælver for en Bande, der allerede stor, kan endnu blive større ved nye Lærlinger, da der gives braadne Kar i alle Lande, den Eenfoldige korser sig ved at høre om disse Tyves dristige Foretagender og troer, at de kan ryste Jernet af sig, siden de har undløbet af saa mange Fængsler; den Klogere begriber lettelig, at det gaaer ganske naturligt til, at man bliver sine Jern kvit, naar man har Midler i Hænde til at affile eller sønderbryde dem; men alle, som høre tale om de Fille Fangerne efterlade i Fængslerne ved deres Udbrud af samme, falde i Forundring over den slette Opsigt, som haves med de fangne, da disse kan deels have Fille hos sig, deels gjøre Huller igjennem Mure, som synes at fordre mere end en eneste Nats Arbejde, med mindre man vil antage, at Fængslerne maae være aldeles uforsvarlige, da en Arrestant arbejder sig igjennem et Fængsels Muur med den samme Lethed, med hvilken en Muus gnaver sig igjennem en Ost. Alle troe, at her er ikke sorget tilbørlig for den gode Borgers Sikkerhed, som aldrig bør tabes af Sigte i en vel indrettet Stat, snart maatte man her spørge med David: hvad have disse Faar gjort? hvilke Forbrydelser har den stakkels Landmand gjort sig skyldig i, da han som henbringer Dagen i svært Arbejde maae savne den velgjørende Søvn, og stedse holde Nattevagt, for at sætte sig i Sikkerhed imod disse omstreffende Tyve, der vante til at bryde ud igjennem Mure, kan uden Vanskelighed bryde ind igjennem den usle Leervæg, som værner for hans Liv og Ejendom, ingen kan misbillige Landmandens Frygt, allermindst vil nogen gjøre det, naar man har sagt ham, at den engang paagrebne Tyv truer, at han snart skal sætte sig i Frihed, og da aflægge et uvelkomment Besøg hos dem, som have eftersat og paagrebet ham, en Trusel som ingen kan være ganske ligegyldig ved, men som i Særdeleshed maae opvække Skræk hos Folk i denne Egn, hvor man for en Deel Aar siden har havt et sørgeligt Exempel paa en Tyvs udførte Trudsel og Hævn, da denne ved Nattetider udvendig fra, tilspærrede Dørre og Vinduer paa den Mands Huus, som havde angivet ham til Paagribelse, satte derpaa Jld paa Huseet i den Tanke at see sin Angiver med hele Familie at blive et Rov for Luerne, som dog ej skede, da disse elendige Mennesker reddede sig, skjøndt nøgne, igjennem et Vindue, som ej var saa fast tilspærret, som de øvrige Vinduer og Dorre. Efter saa befrygteligt et Beviis paa en Tyvs Ondskab og Ordholdenhed, kan Frygten for slig en Forbryder ikke være ringe. Denne Frygt skader imidlertid Almenvellet, da den gjør Almuen fryg om for at paagribe en Tyv, der saa let kan bryde ud af Fængsler og saa grusom hævner sig paa sine Angivere eller Paagribere. Vist nok burde ethvert Fængsels Muure være saa faste og Forbrydernes Jern saa stærke, at enhver Rovfugl var nødt til at blive i det Buur, i hvilket de vare satte; Fangefogderne burde og daglig eftersee Fængslerne, ofte randsage de Fangne, for at blive forvissede om, at Fængslets Mure ej vare beskadigede, og den Fangne ej var forsynet med noget Redskab, hvorved han kunde sætte sig i Frihed; forsømte Fangefogden det tilbørlige Opsyn med Fængslet og Fangen, eller var han denne behielpelig i at undkomme af Fængslet, da burde han pro meliori Jnformatione til Exempel for andre Fangefogder arbejde i Jern en Tid, i Forhold til Graden af hans Forbrydelse. (Fortsættes.)