Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-12-19
(Jndsendt.) Friemodige Betragtninger i Anledning af Hr. Kammerraad Drewsens Forslag til Stænderne, af 28de October 1835 om Hoveriets Afløsning. (Slutning.) 2) Da ikke mange Gaarde blive fæsteledige paa een Gang, vilde denne Forandring foregaae successive, uden at være følelig for Bondestanden. Vi vove fremdeles at paastaae, at denne Fæsteophævelse ei skadede Bonden; thi Godseieren maatte helst ønske at beholde Bonden til Forpagter, baade fordi Husene ei ere tienlige for Andre til Beboelse efter deres nuværende Jndretning, ei heller en saa liden Forpagtning, og tillige fordi Bønderne ellers vilde blive brødløse og falde Fattigvæsenet til Byrde, hvilket Godseieren, især vilde føle. Godseieren kunde ikke være tjent med at drive deres Bøndergaarde salv. følgelig vilde de nok vogte sig for at opskrue Priserne saa høit, at de bleve siddende med dem, og maatte svare alle paaliggende Onera uden engang at faae disse ind, endsige mere. 3) Godseieren vilde ved denne Forandring faae Leilighed til at kunne faae gode Jordbrugere paa sine Gaarde, da han ei var tvungen til at tage den Første den Bedste, saaledes som det nu er Tilfældet formedelst den paalagte Forpligtelse at bortfæste inden en vis Tid og herved vandt Agerbruget, følgelig Landet og Godseierne. De, som ei duede i denne Stilling, bleve holdt ude af den, og kunde ei skade, men paa anden Maade erhverve deres Brød. 1) Jngen Kontrakt mellem Mand og Mand blev herved brudt; thi Bondestanden har intet særligt Krav paa Ret til at fæste, da en Bondegaard kan bortfæstes til hvem det skal være uden Hensyn til hans Stand. Bonden har altsaa ingen Rettighed til Jorder uden forsaavidt den erhverves ved indgaaet Kontrakt. At Godseieren skal bortfæste, og inden en vis Tid, samt at Hoveriet ei kan forandres efter det forbedrede Avlsbrug, er blot en Jndskrænkning i hans Eiendomsret, som hidrører fra forhen havte Rettigheders muelige Misbrug. Nu da disse Rettigheder ere ophævede, existerer denne Jndskrænkning uden nogen Nytte, men snarere til Skade saavel for Staten som Godseieren. 5) Alt det, man angriber under Navn af Hoverie, Husbondsforhold o. s. v., og hvori det Odisse dog kun ligger i Navnet, formedelst den Jdee, man dermed forbinder, faldt bort ved denne Forandring, og den sande Friched (Friehed til at kontrahere som frie Mand om sin Eiendom, traadte i Stedet. en Friehed som vist enhver brav dansk Mand ønsker sig, hvorfor han et heller som saadan bør søge at betage sine Medborgere, Godseierne, den af en eller anden smaalig Anskuelse. Man har meent at kunne paaberaabe sig Oprindelsen til Godsvæsenet som en retfærdiggjørende Grund til at omstyrte det paa en Maade, som ellers vilde kaldes uretfærdig - imod enhver anden Stand. Men ved en historisk Undersøgelse vilde det vel vise sig, at denne Jndretning deels maa udledes fra Lehnsvæsenet, og at altsaa Godserne ere tildeelte de første Besiddere paa en lovformelig Maade af Regieringen som Belønning for udviste Fortienester, deels hidrører fra Konfiskationer i Anledning af Bondeoprøret under Clemens Feide, fra den sorte Pest, de ved Reformationen inddragne, Godser o. s. v. - og altsaa ere erhvervede lovlig da og senere ved lovligt Kiøb og Salg, ja det et endog faktisk, at Regieringen har solgt, sælger og vil sælge flere saadanne samlede Godser med Hoverie, følgelig en Grund mere for denne samme Regiering til ei at betage Kiøberne direkte eller indirekte de Rettigheder, hvormed de have solgt, sælger og vil sælge dem disse. Men selv i det Tilfælde, at Oprindelsen hertil var en anden, hvilket vi ei antage, have jo Godserne siden den Tid været erklærede for lovlig Eiendom i en lang Række af Aar, ei alene over den i Loven bestemte Hævdstid (som jo endog giver en uskyldig Kiøber af Tyvekoster ustridig Ret til disse, om endog Eieren efter den Tid melder sig, og beviser sin Ret); men endnu i Andres Tid ere blevne solgte, testamenterede, arvede – alt under Lovens Garantie: følgelig kan Jntet indvendes imod de nuværende Besidderes lovlige Adkomst til deres Eiendomme. Omvæltninger af det Bestaaende vil man jon omstundet have, selv hvor der ingen Nød er paafærde, der udfordrer Hastværk, men man bør dog herved ikke forglemme to Ting, først at disse skee successive, for at ikke alt for mange skulde lide derunder, og dernæst at Jngens lovlige Rettigheder derved krænkes Hvad vilde De selv sige, Hr. D., hvis man foreslog at ingen Møller eller Maskiner maatte bruges, forat flere Menneskehænder kunde sættes i Virksomhed og flere Mennesker derved ernære sig, eller at en hos Told skulde lægges paa de i Deres Mølle forarbeidede Papirer, hvis De ikke strax nedlagde den, blofor at Deres Medmennesker kunde sættes i Besiddelse af det, der nu erhverved af Dem – eller De skulde betages Deres Ret ved Domstolene over Deres Arbeidere, naar disse vilde bedrage Dem?"Mon dette ei vilde lokke Deres Arbeidere til Utroeskab, Opsætsighed o. s. v., og derved endog demoralisere disse, og De saaledes blive nødt til at nedlægge Deres Mølle, lige saa fuldt, som om et Magtsprog uden videre bød det? – De har kiøbt eller arvet Deres Mølle i den Overbeviisning, at Lo den garanterede Dem de Rettigheder og Adkomster, hvormed De har overtaget den. Mueligen kunde en saadan Bestemmelse – om ei ganske ruinere Den saa dog derangere Dem, hvilket vi ikke kunne vide. Men De kan ligesaa lidet vide, om det samme vilde blive Tilfældet med Godseieren, hvis man direkte eller indirekte betog ham Hoveriet, hvortil han har ligesaa god og lovlig Adkomst som De til Deres Mølle, og altsaa rimeligviis har gjort sine Dispositioner derefter, og Godseieren, som maa med sin Formue hæfte for at Staten faaer sine Skatter, med sin Formue garantere Banken, og i alle Henseender yder meest til Staten - burde dog vel ei giøres fredløs eller behandles ved saadan despotisk Vilkaarlighed. Fornuftigviis kunde Jngen nu tildags i Dannemark formode slige Jndgreb i Eiendomsretten, som under hele Enevoldsregieringen ei findes Mage til, og som kun ellers finder Sted under asiatisk Despotie til Fordeel for Favoriter, eller iblandt de Rædsler Anarkiet fører med sig, da under saadanne Forhold slige Forslag i Almindelighed udspringe af indsagede Fordomme, af personligt Had, Standshad. eller privat Fordeel; thi ingen af dem vilde være til Statens sande Gavn, men til Enkeltes Fordeel, paa Enkeltes Bekostning, eller for at tilfredsstille Hævn, Misundelse eller Forfængelighed. De maa undskylde, Hr. D., at vi have talt et saa diærvt Sprog; thi at Skraalere og Bønder, der ville være frie for Alt, selv for den af dem nyelig frie villig indgaaede Akkord, da de saa ivrigen opmuntres dertil, havde fremført det meest Ravgale, vilde vi aldrig have ændset; men da et Forslag af den Natur kommer fra Dem i Dannemarks Stænderforsamling, en Mand der i Landboefaget i det mindste qvaAgronom har erhvervet Dem et agtet Navn, er det ei ligegyldigt, men maa og bør mødes og drøftes; thi det er nødvendigt, at De med Flere lære at have Agtelse for en saa vigtig Stand i Staten, som fordens Rettigheder, uagtet de synes personlig ei at kunne lide den, og det er derfor nødvendigt for denne Stand, at hævde sin angrebne Ret, og vise, at det kun er en Manie at troe, og er Usandhed at paastaae, at Bonden i Dannemark er trykket ved Forholdet til Godseieren, hvilken Mening desværre er bibragt Mængden. Vi vove derfor at haabe, at Frederik den Siette, der saa kraftigt og retfærdigt tog sig af Bonden, da denne virkelig var trykket, nu ogsaa vil beskytte Godseierne imod direkte og indirekte Vilkaarligheder og Jndgreb i deres Eiendomsret, ja mueligen i sin Viisdom finde det rigtigt at tildeele Godseierne den fulde frie Brug af deres Rettigheder, da han jo selv har betaget dem de Rettigheder, som kunde giøre Misbrug heraf muelig imod Bonden, i det denne frie Brug nu ikke længer skader Nogen, men gavner Agerdyrkningens Fremme i det Hele og følgelig Samfundet. Hans Majestæt vilde da atter herved sætte sig et uforgiængeligt Mindemærke i den fierneste Tid, som i Nutidens taknemlige Hierter, da alle Retsindige, Kyndige og Upartiske til enhver Tid heri ville erkiende den sande Landsfaders Retfærdighed, Fordomsfriehed, samt uden Hensyn klart seende Upartiskhed og lige Kiærlighed til alle sine Undersaatter!