Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-12-03
Da Hr. K i sit Jnserat (i Stiftstidenden No 137) heller ikke synes tilbørlig at have lagt Vægt paa det marquerede Ord, og saaledes tildeels har misforstaaet Meningen, gjentages det atter her, at hiin Grund ingenlunde anførtes som den, der skulde have saa megen Betydning, at den skulde være til Hinder for Hoveriets Ophævelse i Fremtiden, men som en Grund, der, muligen i Forbindelse med flere andre, kunde have bevæget Directionen for Fideicommisset til ikke øieblikkelig at foretage denne Forandring. Det synes ligeledes at have stødt saavel Hr. 69 som Hr. X, at det er bemærket, at Bønderne ikke tilbørligen paaskjønne, men endogsaa ofte miskjende Directionens Virksomhed; jeg maa derfor tilføie, at uagtet en saadan Beskyldning (der af Hr. 69, ifølge den ham egne Udtryksmaade, kaldes usand og uforskammet) naturligviis ikke finder Anvendelse paa alle Bønder, saa dog paa alt for mange. Man kræver her Beviis; - det bedste Beviis herpaa erholder man ved at høre hvorledes mange Bønder tale om Directionen, og et indirecte Beviis er givet i det af Hr. 69 anførte om, at man bortskyder Katte og Hunde deels paa deels i Bøndernes Gaarde; dette, som maaskee en enkelt Gang ved en Jægers Overilelse og Ubetænksomhed kan skee, det nedværdiger man sig til at snakke og flere Aar derefter, det huske Bønderne paa, medens de glemme modtagne Velgierninger, og det forsmaaer Hr. 69. ikke at udkramme som Ankepost imod Directionen. J tvende Punkter har jeg saaledes for Kortheds Skyld betragtet Hr. 69 og Hr. T's Bemærkninger i Forening; jeg vender mig nu med nogle faa Ord til Hr. X. Med en hovmodig Tone criticerer Hr. X. Jndsenderens bemærkninger, saaledes mener han f. Ex. at det er urigtigt at bruge det Udtryk, at Directionen varetager Bøndernes sande Tarv. – fordi dette faderlige Forhold kan være godt og smukt placeret i Familielivet, men ikke finde Anvendelse paa myndige Mænds gjensidige Anliggender. Gid Bondestanden i Almindelighed havde den Aands Modenhed og Dannelse derver betingelsen for ægte Myndighed Jeg nægter ikke at enkelte Bønder have det, men deres Taler hidindtil ikke stort, de fleste lægge deres Umyndighed for Dagen ved at lade sig beherske af en Forvalter eller hans Fuldmægtig, eller andre saadanne som de staae i Forbindelse med, saalænge Bondestandens Standpunkt, er saa lavt, dens Synskreds saa snever, som den i Almindelighed maa antages at være, saalænge er det godt og gavnligt, at Bønderne have en Godseier eller Godsbestyrer, der kan og vil varetage deres sande Tarv. Jeg tilføier, at jeg ikke miskjender de store Fremskridt Bondestanden i det sidste halve Seculum har gjort, jeg glæder mig derover, og vil end mere glæde mig naar Bondestanden opnaaer et saadant Standpunkt, at det kan være ligegyldigt om Godseieren varetager Bøndernes Tarv eller ei. Hr. R antager, at Directionen for det classenske Fideicommis neppe vilde have valgt mig til Organ i Hoverisagen; jeg giver ham fuldkommen Ret heri; thi jeg er aldeles overbeviist om, at Directionen selv baade kan og vil give de Oplysninger der fordres med Ret og med Sømmelighed; men netop denne Overbeviisning, der tilskyndede mig til i mit tidligere Jnserat at fraraade Bitterhed, foranlediger mig ogsaa til nærværende, for at raade Hr. 69 at lade Trudsel fare, og at holde op at ringe den Stormklokke, hvormed han har begyndt, da det neppe vil have den forønskede Virkning. Jøvrigt vidne Hr. As bemærkninger om at være fremgaaede af en ganske anden Aand end den anden Forfatters, den Jndsigt, hvormed han afhandler Sagen, afnøder Jndsenderen den Tilstaaelse at være enig med ham i Hovedsagen og det Ønske ved Leilighed at see mere fra hans Haand. Uagtet Red, ikke kan deele de Anskuelser, der ere fremsatte i nedenstaaende Artikel og i dens Fortsættelse, har man dog ikke troet at burde undslaae sig for at optage dem, deels fordi Sagen, betragtet fra Forfatterens Standpunkt, er behandlet uden al Jndblanden af upassende Personlighed, og deels fordi vi mene, at Stiftets Beboere have et retfærdigt Krav paa i dets privilegerede Organ at udtale deres forskjellige Anskuelser om en saa vigtig Sag som de forestaaende Stændervalg, for at derefter Enhver kan prøve og dømme.