Almuevennen, 1843-07-12
J Nr. 25 have vi efter Kjøbenhavnsposten, meddeelt en Beretning om Maifestens Afholdelse i Mehrn Hestehaveskov; samme Dag som hiint Nr. udkom læstes i Berlingske Tidende" en Beretning om samme Fest, fra 5 Sogneforstandere og Sognepræsten i Mehrn Sogn, hvilken Beretning er endeel uovereensstemmende med "Kjøbenhavnspostens". Det vil imidlertid snart sees, at Forskjellighederne især hidrøre fra Meddelernes modsatte politiske Grundsætninger, idet den første Meddeler er constitutionelsindet og Hr. Pastor Rørdam er "kongeligdansk Embedsmand og Absolutist. Hvad enten det af Hr. Pastoren udbragte Hurra var "sygeligt eller muntert, og enten det udbragte "Leve for Constitutionen blev besvaret af Mængden med et kraftigt og længe rungende" Hurra eller kun "nogle ganske Enkelte sagde" Hurra, det ville vi lade staae ved sit Værd, da maaskee begge Betegnelser ere lige sande. Derimod frembyder Pastorens Beretning Stof til flere Betragtninger. Først maa det være Læseren paafaldende at see, hvor overflødig rigt et Tal af Hurraer denne Forsamling har havt paa rede Haand for Kongen, medens den ikke har havt et eneste Hurra tilovers for nogetsomhelst andet; efterat de havde sunget en Sang af Grundtvig, hvori han lader Bonden sige Vi har det godt i Grunden der, saavelsom vore Fædre", og en dito af Bøie. "Der er et Land, dets Sted er høit mod Norden, lød 3 Gange Hurra for "Kongen og hans hele Slægt. Nu lød atter en Sang, og derpaa igjen 3 Gange Hurra "for Kongen". Kl. 6 fulgte en Sang af Grundtvig og en Tale af Pastor Rørdam hvorpaa man atter udbrød i 6 Gange Hurra "for Christian den Ottende". Dusinet, blev altsaa fuldt, og man vil da ikke kunne nægte, at i det mindste Lederne af Festen vare besjælede af den høist mulige pligtskyldige Opmærksomhed. Den samme loyale Aand udtalte sig ogsaa i Hr. Pastorens Tale, kun Skade at adskillige af de der fremsatte Sætninger ikke kunne holde Stik for en nøiere Prøve, naar det f. Ex., siges, at Frederik den 6te den 28de Mai 1831 lod den Lov udgaae, at han i Alt hvad der angik Land og Rige vilde høre sit kjære og tro Folks vise Raad, saa forholder det sig ikke saa, thi det er ikke Alt hvad der angaaer Land og Rige, men kun det der gjør Forandring i Undersaatternes personlige eller Eiendoms-Rettigheder eller i Skatterne og de offentlige Byrder, Kongen lovede at ville forelægge Stænderne til Overveielse, ligesom jo ogsaa Kongens Commissarius har erklæret, at Andragender og Stændernes Forening og om en friere Udvikling af vore Samfundsforhold ligger udenfor Stændernes Virkekreds, og vi have jo seet Lovbestemmelser udgaae uden at Stænderne ere hørte derom, f. Ex. Forbudet imod danske Haandværkssvendes Ophold i visse fremmede Lande, og den saa høist væsentlige Forandring som foretoges forrige Aar i Militairvæsenet. Det siges ogsaa i Hr. Nordams Tale, at Folket kan vælge sig de Talsmænd, det har de bedste Tanker om, men dette kan Folket ikke, uden det tilfældigviis har de bedste Tanker om dem der have Skjøde paa en vis Grundeiendom. Der siges endvidere at den frie Folkestemme er nødvendig naar Enevoldsmagten skal gjøre rigtig Gavn, og dog er det netop dette Parti der nu stedse taler om "Kongehaand og Folkestemme, der for Stænderinstitutionen indførtes, skildrede den som den største Ulykke, men naar Pastoren derhos siger om denne Folkets frie Stemme, at Mænd af Folkets Midte har nu Magt og Ret til at udtale deres Overbeviisning saa kraftigt som Enhver formaaer, da burde han have tilføiet, inden Stændersalens fire Vægge", thi vi have nylig seet at flere jydske Mænds Taler i Viborg Stændersal ere forhindrede fra at lyde udenfor Salen, idet Commissarius har lagt Beslag paa dem, netop fordi de kraftigt udtalte disse Mænds Overbeviisning. Da vore fleste Læsere ere af Bondestanden, saa kunne vi trygt overlade dem at dømme og Rigtigheden af den Sætning Pastoren udtalte i et Vers, at Bonden med sin Kofte er optaget i Adelstanden; forholder dette sig rigtigt, da er Adelsvæsenet grundfæstet for Aarhundreder. Det Bedste og Sandeste i Talen var dens Slutning: "Skal Bønderne sidde som virkelige Mænd og ikke som Skygger af Mænd i Rigets forskjellige Raad, maa de selv tilstaae, at endnu mangler de mange Kundskaber og Færdigheder, for med Ære at kunne indtage deres Plads. Bønderne maa selv erkjende og dybt føle, at vil de ei blive til Rov saa for den Ene saa for den Anden, maa de alvorlig stræbe efter at vinde en selvstændigere Oplysning end nu er almindelig, og at, for at dette Maal kan naaes, trænger Bondestanden, til Skoler, hvorfra en grundig, folkelig Oplysning kan udgaae. Det er paa Opstandelsens Dag vi ere forsamlede. Den Gud, som førte Liv og Uforkrænkelighed for Lyset, han opvække Unge og Gamle, Høie og Lave til dansk, til stor og til herlig Daad!" Dette Ønske istemme vi af Hjertet, og erindre i den Anledning vore Læsere og Skolelærer Sørensens Jndbydelse til Oprettelsen af en saadan Skole for grundig og folkelig Oplysning. Vi troe ikke, at en videre Underviisning forden voxnere Bondesøn vil kunne erholdes paa en mindre bekostelig Maade, end der ved hans Plan er aabnet Udsigt til, og for dem der vel nære Lyst til at virke for denne Sag, men ikke besidde tilstrækkelige Pengemidler til at kunne undvære 50 Rbd. til en heel Actie, er der Leilighed til at virke med Mindre, ved at forene sig med Flere om een Actie. Jndbydelsen, tilligemed flere Bondevenners Breve og Sagen, kan gratis faaes hos dette Blads Redacteur.