Extraordinaire Relationer, 1747-06-01
Holland. Efterat Republiquen har tabt de Lande og Stæder, som den besad udi Hollandsk Flandern, giøres her nu i alle Republikens Provindser de ivrigste Anstalter til at tilintetgjøre de Franske Absigter og af alle Kræfter at understøtte det almindelige Beste: En Sag som ikke Republiken alene, men endog den store og i sine Forbund at opfylde saa trofulde Monarch, Kongen af Storebrittannien, legger paa Hierte. Om nogen skulde kalde det sidste i Tvil, vil man til des større Overbeviisning legge dem følgende Brev for Øine, som nyligen er fra Londen indløben. Det, som man nu meest henvender sine Tanker paa, er det ny Statholderskab i Holland, og Ministerium seer gierne, at enhver betragter denne Sag med Opmerksomhed; Saasom den og er Hoved Materien, som der handles om i de fleste Raadsforsamlinger. Man holder det og for saa godt som en afgjort Sag, at Republiqven Holland Foruden den 2den Battaill: af vil erklære Frankerige Krig. Liv Garden til Foeds, og andre forhen ommelte Detachementer, som ere udsendte til at complettere de Engelske Tropper i Nederlandene, skulle endnu flere Tropper følge efter disse; Ja for at give General-Staterne og deres Undersaatter flere Prøver paa, hvor høiligen Kronen Engelland lægger sig Republikens Vedligeholdelse paa Hierte, er det ydermere besluttet, saavel at forsterke Commandeur Mitcheels Flode, som endnu at over skibe, enten til Seeland, eller til Armeen under Hertugen af Cumberland, saa mange Tropper, som man i disse Kongeriger kan undvære, som beregnes til 6000de Mænd i Tallet. Desuden bliver og i Følge af samme Resolution, i Havnene ha Aar 1747. hastet med en Deel Skibes Udrustning, som ere paa 20, 40 og 50 Kanoners Størrelse, og allevegne, hvor der ligger Tropper, er der udstædet Ordre, at haste med deres Jndskibelse, hvortil og skal bruges nogle af de Regimenter, som have staaet i Skotland. Paa den anden Side har og vores Ministerium sterk paadrevet hos den Kæiserl. Minister ved dette Hof, samt vores Minister Hr. Robinson ved det Vienske Hof, at de vilde giøre eftertrykkelige Forestillinger for bemeldte Kæiserl. Hof, Hvorpaa Hr. om flere Tropper at sende til Nederlandene. von Wasner og her har forsikret at Hendes Majest. alt har givet sine Tropper Ordre at marsere. Saa forglemmer man heller ikke at anvende sine gode Officia hos Rigstænderne, hvis Interesse er saa nøie med det Østerrigske Huses forbunden. Og endelig anvender man ald Umage hos de Herrer General-Stater, at det nyttige Verk, som er begyndt med Rusland, kunde kome til Ende. Man taler og næsten, om intet andet end Hvervinger og nye Forbindelser, som Printzen Statholderen vil foretage Ef og indgaae. Afseygt for at de Jlde sindede i Skotland maatte stræbe at føre sig disse fordeelagtige Omstændigheder til Nytte, og begynde et nyt Oprør, da man seer sig nødt til at trække endeel af Tropperne ud af Riget, for at skaffe GeneralStaterne den belovede Hielp, har Regieringen udstædt Ordre at største Deelen af de der værende troe sindede Bierg-Folk, som og i sidste Oprør meest distinqverede sig, i denne Sommer skulle staae under Gevær og i Leir. Disse Beretninger veed mand ikke at give Geleide af noget angenemere Tillæg, end den smukke Tale, som Hans Kongel. Høihed Statholderen har holdet, der han første Gang toeg sit Sæde som Statholder i General-Staternes Forsamling, og lyder Ord til andet i en rigtig OverHøimægtige Herrer, sættelse saaledes:Jeg har i forgaars haft den Ære, at fornemme af de fra Eders fortreffelige Collegio til Mig udskikkede Deputerede, at Eders Høymægtigheder have indsat Mig til Capitain og Admiral General af de foreenede Provindser. J Betragtning af saa stoer en Byrde, som derved er lagt paa mine Skuldre, kand jeg ikke andet end mistroe mine egne Kræfter, i sær, naar jeg overveyer, at enhver, som skal beklæde denne Betiening, Junii Maaned, Aar 1747. bør i Krigs-Kunsten at være forfaren, hvilken jeg dog til Dato ingen Leilighed har haft at øve mig udi. Men som det er ved Theorien jeg har maat stræbe at erstatte denne Mangel; Saa har jeg anvendt min største Fliid derpaa, og skal endnu stræbe at fordobble den i Fremtiden. Høy mægtige Herrer. Jeg veed meget vel at skiønne paa den store Fortrolighed, som de behage at fatte til mig. Det skal og være min Hoved-Paaarbeidning, at retfærdiggjøre den samme, i det jeg skal stræbe, at svare til Deres gode Tanker om mig. Saa lidet som jeg lider paa mine egne Kræfter, saa stoer en Tillid sætter jeg til den Almægtiges Bistand, hvis Regiering, har yttret sig aldt for tydelig, til at jeg skulde kunne afslaae en Beskikkelse, som hans guddommelige Forsyn har kaldet mig til. Min Charge er og blevet mig saa meget destomere angenem ved Eders Høimægtigheders Endrægtighed i at kalde mig; Men naar jeg betænker, hvad min Charge udkræver af mig, overveyer jeg tillige, hvad Republiqvens nærværende Tilstand udfordrer, allerheldst paa en Tiid, da den er angreben af en mægtig Fiende, som ikke fattes for Hielpe-Midler, ja paa en Tiid, da Statens Kræfter til deels ere svækkede ved Handlingens Aftagelse, ved Krigs-Disciplinens Forsømmelse, og, det som endnu meere er, ved GudsTienestens Forfald og slette Jagttagelse. J alt dette anraaber jeg den Guds Bistand, som haver været en Støtte for mine Høipriselige Forfædre, og, da jeg har foresat mig, at følge deres Foedspor, haaber jeg og fra den guddommelige Forsyn at faae den samme Understøttelse, saavelsom og, da jeg efter deres Exempel vil opofre min Person, mit Blod, og alt hvad jeg eier, at jeg, ligesom de have gjort, skal kunde udfrie Republiken af den Fare, som nu hænger den over Hovedet. Og da Krigs-Hæ rernes GUD har tilladt, det jeg er bleven et Redskab i hans Haand, til at befordre et Folkes Beste, hvis Forsvar jeg gandske har opofret mig for, havde jeg gierne ønsket, at Leiligheden for havde tet sig gunstig til at jeg kunde stræbet tilfælles med Eders Høimægtigheder, for at befrie Republiken af den nærværende Fare, at skaffe den sin forige Pragt igien, og at paafodesætte dens gamle Anseelses Grad igien, og den Høiagtning, som man i en rum Tid har seet den at staae udi hos alle Europæiske Magter. Men denne Tid er nu desverre forbi, og jeg seer, ikke uden Bedrøvelse, at den ikke i de første 30 Aars Tid efter at Freden er bleven sluttet, skal kunde kaldes tilbage. Lader os da fordobble vore Bønner til Herren, at hans guddommelige Barmhiertighed vil beskytte os for vore Fienders Foretagender, og at Republiken af de foreenede Provindser maae forundes at nyde den u-skatterlige Herrlighed af deres Friheds og den Reformerte Religions Vedligeholdelse, saa længe som der skal være Kongeriger og Republiqver paa Jorden.