Extraordinaire Relationer, 1745-11-01
J Erindring af samme glædelige Dag har endnu en tro Undersaat, navn: J. W. Dallerunderde fremsendt følgende Vers) Udskee Lov og Kongen Ære For vor Lykke, Landets Gavn: CHRISTIAN vor Lyst skal være; Saadan Konge bør sligt Navn. Kongens Helbred er vor Nytte; Kongens Aar er Landets Tarv, Landet har i Ham sin Stytte, Det er Hans og Han dets Av. Denne Dag vi stor maa prise, Denne Dag os Glæde bør, Gud os flere slige vise. Da vi aldrig grue tør. Gud og Kongen skeer sin Ære, Landet, Folket skeer da godt, Naar hver er det han bør være: En retskaffen Undersaatt. Da kand Folket roelig sove; Thi dets Konge vaagen er. Kongen sig til Søvn kand vove Udi Skiødet hos enhver. Da maa Ærlighed forere, Da maa Troskab faae sin Løn, Denne Dag ret celebrere Vil hver ægte Landets Søn. Da vil Falskhed slaae sin Herre; Avind komme just til Pass. Men slig Tider blir (desverre Ønsket kun omsonst af Dals. I Høiagtelse af samme Hans Majests. Fødsels-Fæst var det berammet, at et nye bygt Skib i det Ost-Indiske Compagnies Grav paa Christianshavn skulde løbet af Stabelen; Men formedelst et Veir blev denne Actus opsat til Dagen næst ef November Maaned, Aar 1745. ter, den 1 Dec. da bemeldte Skib af Velædle og Højlærde Hr. Consistorial-Raad Holm blev døbt og kaldet med det Navn: KONGENADANMARI, ved hvilken høitidelige Actus velbemeldte Hr. Cons. R. Holm brugte til Text de Ord af 2 Mose-Bogs 13 Cap. 21 v. Og Herren gik for dem om Dagen i en Sky-Støtte, at lede dem paa Veien, og om Natten i en Jld Støtte, at lyse for dem; at de kunde vandre Dag og Nat. Fra Holland. skrives, at de Franske Breve besvare meget stridigen det Spørsmaal: Om denne Krone vil staae den Engelske Prætendent bi, eller ikke, Mange sige platud Nei, At man ei skal tale om, at Hielpen nu maatte være anseelig, da Kongen i Storbritthar alt en stor Armee tilstæde, og har af adskillige Allierede faaet de stærkeste Forsikringer, at de ville giøre Ham en mægtig Bistand, til at dæmpe Oprøret; som en Sag, der er alle de Høie Potentater Magt paaliggende. Saa vilde det dog vel blive vanskeligt, om ikke plat umueligt, at sette Troppe Transporten til Skotland i Værk, for Engelands overlegne Sø-Magt: Foruden end andre Stats- og politiske Hindringer, som synes at lægge Stød i Veien. Derimod mælde de nyere Parisiske Breve, at Hans Allerchr. Majt, virkeligen har lovet, at tilsende Prætendenten med det snareste 12000 Mand, til hvilkes Indskibning der alt blev føiet Anstalt. Om endog dette havde sin Rigtighed, saa er dog dette noget utroligt, at Schweitzer Regimenterne siges at skulle være iblant disse Tropper; allerhelst da man veed, hvor tilgedan denne Republik altid viser sig imod Engeland. Endskiønt det er vel saa, at de solenne Tractater og især den Ytrechtske binde Hænderne, for at ikke understøtte en Engelsk Prætendent, saa er det dog meer end vel bekiændt, at det i Cabinetet til Versailles aldrig mangler paa Grunde og Forevendinger der have en glimrende Anseelse og Skin af Rætten. Jdet mindste foregiver man i Paris, at den Skottiske Nation har gjort Ansøgning hos Kongen i Frankerige om en mægtig Hielp; og at man ikke kunde afslaae saa billigt et Andragende. Men Enden og Udfaldet bliver den beste Lærmester.