Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1813-05-28
Prindsen af Hessen Homburg er fangen. Fangerne sige, at den unge Kronprinds af Preussen er bleven saaret og Prindsen af Meklenburg-Streliz bleven dræbt. Den gamle Gardes Infanterie, hvoraf der kun var ankommen 6 Batailloner, har ved sin Nærværelse understøttet Striden, med det kolde Blod der tarakteriserer den. Den har ikke løsneet et Flinteskud. Den halve Deel af Armeen har ikke været med; thi de fire Divisioner af General Lauristons Korps har ikke gjort andet end sætte sig i Besiddelse af Leipzig; Hertugen af Regios 3 Divisioner vare endnu 2 Dagmarscher fra Valpladsen. Grev Bertrand har ikke taget Deel i Striden uden med een af sine Divisioner, og saa liden Deel, at den kun har tabt 50 Md.; hans 2den og 3die Division vare ikke med. Den anden Division af den ny Garde, under Kommando af GeneralBarrois, var endnu 5 Dagmarscher borte; det samme var Tilfældet med den halve Deel af den gamle Garde, under Kommando af General Decoutz, der endnu ikke var længere frem end i Erfurt; Reservehatterierne, der udgjøre mere end 100 Jldsvælg, havde endnu ikke stødt til Hæren, og ere endnu underveis fra Mainz til Elfurt, Hertugen af Bellunos Korps var og 3 Dagmarscher fra Valpladsen. General Sebastianis Kavalleri korps, med Prindsen af Eckmühls 3 Divisioner, var ved Nederelben. Den forbundne Hær, 150,000 til 200000 Mand stærk, under Kommando af de 2 Monarker, med et stort Antal Prindser af det preussiske Huus i Spidsen, er saaledes bleven slagen og jaget paa Flugt af mindre end den halve Deel af den franske Hær. Feldthospitalsvognene og Valpladsen gave det meest rørende Syn. Ved at see Keiseren dæmpede de unge Soldater deres Smerte, og istemmede et: Keiseren leve J 20 Aar, sagde Keiseren, har jeg kommanderet franske Hære, jeg har endnu ikke seet saa megen Kjækhed og Hengivenhed. - Enropa vilde omsider vorde roeligt, dersom Monarkerne og de Ministre, der styre deres Kabinetter, kunde have været nærværende paa denne Valplads. De vilde opgive Haabet om at bringe Frankeriges Stjerne til at gaae tilbage; de vilde indsee, at de Raadgivere, der vil sønderlemme det franske Rige og ydmyge Keiseren, berede deres Monarkers Undergang. Ligesom man har den tydske og franske, saa har mannuogden russiske Beretning om dette Slag. Dens Jndhold er i det Væsentlige følgende: "Det var at vente, at da Keiser Napoleon var kommet til sin Armee, vilde denne strax gaae angrebsviis frem. Grev Witteenstein besluttede derfor efter foretaget Rekognostering, at forekomme Angrebet, skjulte sine Bevægelser, og trak om Natten til den 2 Mai Tormassows Korps til sig, hvorved han blev sat i Stand til at operere i Masse, hvor Fjenden blot troede at have enkelte Detaschementer for sig. Generalerne Blücher og Aark begyndte Angrebet med Hidsighed og Energie; den første stormede Landsbyen Gros Gørschen, der var Fiendens Centrum og Nøgel. Efterhaanden kom alle Korpser i Fægtning og Striden blev almindelig. Om Gros Børschens Besiddelse kjæmpedes med en mageløs Haardnakkenhed. Sep Gange blev den taget og tilbagetaget. Omsider beholdt den allierede Armee den, og Fiendens Contrum blev gjennembrudt. - Nu viste nye Kolonner sig fra Leipzig af: General Kanomierzin stilledes dem imøde, og efter en haardnakket Fægtning blev Fjenden ogsaa her tilbagedrevet. Man var beredt til, ved Solens Nedgang at fornye Angrebet, og næste Morgen ved Daggrye skulde Miloradowitsch med sit frisk Korps og 100 Kanoner støde til, hvis Ankomst ikke lod tvivle om en fuldkommen Seir. Men - Fjendens Armee trak sig henad Leipzig til, hvoraf man sluttede, at hans Hensigt maatte være at manørere, for enten at rykke mod Elben eller mod de forenede Hæres Forbindelse. J denne Forudsætning besluttede man da at sætte Manøvrer mod Manøvrer; og i det man besatte en dominerende Front mellem Colditz og Rochlitz, tilintetgjortes ethvert saadant Forsøg uden at opgive de Punkter, hvorfra en direste Angrebsplan kunde gaae ud. - Den preussiske Armee har paa denne mærkværdige Dag tildraget sig sine Allieredes Beundring Vegge Souverænerne forlode intet Øieblik Valpladsen. Fjenden har mistet 16 Kanoner og 1400 Fanger; vi derimod ikke et eneste Seierstegn. Vort Tall af Døde og Saarede kan beløbe sig til 8000 Md.; Fjendens Tab anslaaes til 12 eller 15,000 Slaget var en bestandig Infanterie=Fægtning, under hvilken en Hagel af Kugler, Kartætsker, og Granater fra de Franskes Side vedvarede uophørlig 10 Timer igjennem. Et østerrigsk Blad fortæller, at det tredie Kanonskud i Slaget fældede Marskal Hertugen af Jstrien (Bessieres). Jøvrigt meddeler Monitøren Efterretning om den franske Armees paafølgende Bevægelser til den 8 Mai, paa hvilken Dag Napoleor og Vicekongen Si til Dresden og Lauriston til Meissen; Fyrsten af Moskau marscherede mod Torgan. Den allierede Arme havde paa Tilbagetoget under heftig Forfølgelse afbrændt alle Broer, ogsaa dem over Elben, men Keiseren befalede strax at slaae en nye ved Pillnitz. Man havde i Slages frataget Fjenden 5000 Fanger og 10 Kanoner; den allierede Armee havde derimod kun gjort 111 franske Fanger og ingen Kanoner taget. Ogsaa paa Tilbagetoges til Elben vare mange Fanger gjorte, og man havde opfanget en Kosak, som overdragte Ordre, til at brænde den russiske Bagtrops Bagage. Der skal virkelig være brændt 800 russiske Vogne, 20 Kanoner fundne paa Landeveien, og adskillige Kolonner af Kosakker afskaarne. Monitøren tilføier, at man i Hamborg er meget urolig over den franske Armees Fremgang.