Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1812-07-23
Bekjendtgjørelse. Fra Stiftet har Odense Magistrat under 9 dennes modtaget nedenstaaende det Kongelige Danske Kancellies Skrivelse til Stiftet af 19 Juni sidst, saaledes lydende: J at meddele Deres Excellence vedlagte Gjenparter af et, under 15 d. M., til Kancelliet udstædt allernaadigst Reskript, anmoder man Dem tillige om: at De i Deres Virkekreds ville søge at bringe denne Kongelige Skrivelses Jndhold til Enhvers Kundskab og Eftertanke, hvem Fædrelandets Sag er magt paaliggende. Hans Majestæts lansfaderlige Hensigt, i at opfordre hver Dannemand og Danneqvinde til at give Landets egne Frembringelser Fortrin for fremmede, er kjendelig i dette Reskript, som i hver Ytring af Dannerkongens Omhue for samtlige Hans Undersaatters Vel. Kancelliet bær ikke mindste Tvil om, at Kongens Mænd fremfor Andre, ved Opmuntring, til de dem underordnede, og ved Exempel for disse, end ydermere ville bidrage til at fremme den Tarvelighed og den Ap mærksomhed paa indenlandsk Huus- og Konstflid, hvortil Hs. Majestæt gjentagende opfordrer, hvortil Han allerede for flere Aar siden har opmuntret, og hvoraf mange velgjørende Frugter allerede ere sporede. Dette Kollegium har derhos den Tillid til Deres Excellence, at De med Ridkjærhed vil benytte den nuværende Tidspunkt, hvori Tarvelighed ikke længer mødes med Ulyst, og hvori Huuslighed og Konstflid synes at paa skjønnes, til at anvende alle Midler, som anstaae den retskafne Statsborger, paa det at Kongens velgjørende Hensigt og Fædrelandets Held ogsaa i denne Deel kan vorde opnaaer Det i velbemeldte Kancelliets Skrivelse paaberaabte allernaadigste Reskript lyder saaledes: Tilfulde overtydede om at intet værre undergraver Staten Velstand, end den Yppighedslyst, som gjør skatskyldig til Fremmede, at intet er mere stridende mod sand Nationis ind; intet mere undertrykkende for den fremstræbende Vindskibelighed, enden uheldig herskende Forkjærlighed for al fremmed Frembringelse; have Vi siden Vor Regjerings Tiltrædelse paa flere Maader stræbe at sætte Grændser for et Onde, der er saa indgribende i hele Borgersamfundets og hver Enkelts Vel. Vor Forordning af 14 Octbr. 1808, Vor Opfordring af 14 Decbr. f. A., Plakaterne af 24 Jan. 1809, 10 Rovbr. 1810, 29 Decbr. 1810, Vor Forordning af 11 Juni 1811, Plakaten af 20 Septbr. 1811 og flere af Os allernaadigst givne Befalinger sigte alle til dette Øiemeed. - Vel have disse saaledes trufne Foranstaltninger ikke manglet Virkning, men samme have dog langt fra ikke svaret til hvad Vi ønskede, og hvad Vi med Rette kunde have ventet af Opfordringer og Lovbud, der nærmest havde Vore troe og kjære Undersaatters eget individnelle Gavn til Formaal. Landsfaderlig Pligt har desaarsag opfordret Os til i en senere Anordning af 23 f. M. at anvende skjærpede Forholdsregler mod forbudne Varers Jndsmueling og Handelen med disse. - Ved Vore Lovbud og de iværksættende Embedsmænds alvorligste Anstrængelser for at overholde samme, vil imidlertid Øiemedet aldrig ganske kunne opnaaes, saalænge Fleertallet af Landets formuende Jndvaanere ikke skamme sig ved, at gjøre en saadan Anvendelse af de Midler de besidde, at vindesyge Kontrabanditer med deres Anhang af Hjelpere finde Fordeel paa den for Staten skadelige Vei ad hvilken de søge samme. - Saalænge disse for Statens Velstand farlige Personer see sig i Stand til at indhøste den skjændige Vinding de hige efter, formedelst Fleres usle Lyst til, ved fremmed Prunk og Overdaad at erstatte, hvad en straffende Selvfølelse maae tilsige dem, at de mangle i eget Værd, saalænge er det ikke at vente, at de skulle lade sig afskrække fra, med tilvant Frækhed, at tilsidesætte Lovene, saa lidet ved Tanken om den Straf der bier paa dem, som ved Forestillingen af den Ulykke de stifte, i det de undergrave Familiernes Velstand, de Yppiges umiddelbart, de tarvelige Vindskibeliges middelbart. Skal det Onde udryndes fra Grunden af, som det bør, da maae ret skee ved en hensigtsvarende Medvirkning af Almeenaand og Nationalfølelse, som i denne Henseende trænger til at vækkes. - Den der, af forfængelig Stolthed, søger ved dyrkjøbt fremmed Pragt at fængsle en tankeløs Hobs intersigende Beundring; den, hvis ørkesløse Ladhed, ikke kan finde sig tilfredsstillet uden ved Beqvemmeligheder, som hentes fra Udlandet paa den indenlandske Vindskibeligheds Bekostning; den, hvis forvænte Nydelseslyst stedse vil vrag mellem kostbare fremmede Overflødigheder og Overdaadigheder, medens Tidsomstændighederne nedsætte utallige brave Medborgere til den meest indskrænkede Nydelse af Livets første Fornødenheder; kort, Enhver som, beriget af Lykkens Gaver, troer sig derved berettiget til al selvvalgt daarlig Rydelse, uden at staae i nogen Forpligtelse til Konge, Stat eller Medborger for Midlernes Anvendelse dertil, maae den almene Stemning, frembragt og vedligeholdt af Nationens skjønsomme og bedre Deel, paaminde om: at hvis det end maatte lykkes En eller Anden at undgaae Lovenes Straf, vil det dog ikke blive muliat for Nogen at prange med den forbudne Overbaad, uden at møde den Foragt, som bør falde paa hver og en, der har saa liden Borgeraand, at han underorner Statens og Medborgeres Velgaaende under Tilfredsstillelsen af egne personlige Særheder, Lyster og Lidenskaber. - Den almene Stemning maae henvise hver Formuende til at gjøre det ædlere Brug af sine Midler, at indenlandsk Flid og Vindskibelighed kunne finde Opmuntring og Hielp ved samme. Den maae overtyde hver, som har Ævne til at anskaffe sig Overflødigheder, om at ene den Vished i at Frembringelsen er et Foster af Flid og Vindskibelighed, som er fremmet og understøttet i Landet selv, formaaer at ophøie udvortes Pragt til at blive nogen sand Prydelse, medens endog den meest ful bragte Fiinhed og Skjønhed af udenlandsk tilkjøbt Overdaadighed, ikke er i Stand til at overslette det dermed adskilleligen forenede Begreb, at Anskaffelsen har været forbunden med Tilsidesættelse af Pligter, hvis Ringeagt nedværdiger Medborgeren og Medborgerinden, endog i sit private Forhold som Huusfader, Huusmoder eller Familielem. - Vi tælle blandt Nationens Mænd saamange tænkende og virkeligen oplyste Fædrenelandsvenner; Vi erkjende hos den større og bedre Deel af dens Fruentimmer, en saa varm og æde Følelse for alt hvad der angaaer Fædrenelandets Vel; at Vi intet Øjeblik kunne tvivle om, at en saadan ønskeligere almeer Stemning, der vilde hæve egen Flid og Vindskibelighed optil at erkjendes for hvad den virkeligen er, Statsborgerens største Hæver, Statsborgerindens skjønneste Prydelse, maatte blive den gieldende og herskende; naar Tænksomhed, sand Følelse for Fædrenelandet og oprigtig Hengivenhed til Os faaer afvristet Modeslaverne og Pragtdaarerne de usle Latterlighedsvaaben, hvormed de hidtil ene have vidst at tilsnige sig et Herredom over Tænkemaaden, som haaner Tarvelighed, lænkevinder Vindskibelighed, og fortærer Velstand. - Hver Mand i vore Kongeriger og Hertugdømmer, som føler sig at være Fædrenelandets Mand - hver ædel Qvinde, der har Følelse for Statsborgerindens høiere Kald og Pligter, hver Vor Embedsmand og Statstiener, som erkjender, at hvo ærligen vil tjene sin Konge og sit Land, bør troligen arbeide paa at fremme Fædrenelandets og Medborgernes Vel - hvert Samfund af fædrenelan skee Mænd og Qvinder, hvis Formaal er at udbrede Veld og Gavn, være derfor af Os, som Konge- og Landsfader, høitideligen opfordret til, saavel ved eget Exempel, som ved Opmuntring, Tilskyndelse og Jndvirkning paa andre, af at Ævne at bidrage og samvirke til, at det for Fædrenelandets Vindskibelighed og Velstand saa høist vigtige Maal kan vorde opnaaet: at Brugen af fremmede Frembringelser i Almindelighed indskrænkes til det alleruundværligste, og at den af fremmed Overbaad og Pragt i Særdeleshed, aldeles ophører, som banlyst ved den offentlige Mening. - Da Vi især af de Vore Statscollegier, Departementer og Embedsmænd, til hvilke Vi allernaadigst have anbetroet Udførelsen af Statsbestyrelsens enkelte Dele, med Føie kunne vente den anstrængede Medvirkning for dette Anliggende, som de hidintil i intet almeenvigtigt Tilfælde have ladet Os savne; saa ville Ve herved have Vort danske Kancellie allernaadigst paalagt, at meddele ethvert af Vore Kollegier og Departementer, samt alle Over- og Underøvrigheder, etvile og geistlige Embedsmænd, hvad der i denne Henseende er Vort Ønske og Vor Villie; hvilket saaledes ogsaa maatte bringes til offentlig Kundskab for alle Vore kjære og troe Undersaatter. Vi have den tilfredsstillende Overbeviisning, at de, saavel i deres Familiekredse og private borgerlige Stillinger, som og i Særdeleshed for saavidt de maatte være Medlemmer af et eller flere af de gavnvirkende Samfund, hvis Forenings Aarsag og Formaal er Borgeraand og Borgerheld, ville lade sig det være en kjær Pligt, at udøve og vaage over Udøvelsen af de Tarveligheds og Røysomheds Dyder, som Tidsomstændighederne saa bydende fordre, og uden hvilke Kjærlighed til Fædrenelandet og Hengivenhed til Os, kuns er tomt Mundsværk. befalende Eder Gud! Givet paa Vor Slot Frederiksberg den 15 Juni 1812. Frederik R. Kundskab dette allernaadigste Reskript; Saarundlader somme Ligesom Magistraten allerede haver søgt at bringe til Fleres og ikke at meddele denne offentlige Bekjendtgjørelse for Enhver af Odense Stads respectiv. Borgere og Borgerinder, overbeviist om, at Fædrenelandets Sag og Vel er dem fortriinlig magt, paaliggende, og at de selv føle den saa kjære og skjønne Pligt, af al mulig Ævne, og ved et fremlysende Exempel i Tarvelig heds Udøvelse, forenet med indenlandsk Huus- og Konstflid, at bidrage Alt til Opnaaelsen af Hs. Majis. tilkjendegivne landsfaderlige Villie og Ønske. Odense Raadstue den 13 Juli 1812. Lindved. Bergmann.