Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1825-08-25
Adskilligt. Blandt de tyrkiske Embedsmænd staaer Storvesiren, nærmest efter Keiseren. Storvesir, Vestraxem eller øverste Byrdedrager, kaldes han, fordi det er en svær Byrde, at regjere Folket, og Sultaner, som savne Lyst og Kraft, til Regjeringen, vælte ofte hele Byrden paa denne deres Vikarius. Vi maae søge Oprindelsen til denne Værdighed, i den østerlandske Histories Ælde; thi Moses havde sin Ve fir i Aaron, Pharao i Josef og Salomon i Assaph Mahomeds Vesir var Ali, og alle Kaliser havde saadanne Storvesiren er den osmanniske Stats Storseglbevarer. Dette Segl bestaaer i et Guldsignet, hvori Sultanens Navnetræk er stukket tilligemed hans Faders Navn og Titelen, Sultan Chan, samt Tillæget Musaffir daima d. c. Haltil seierrig. Palladset han, tilligemed de tree ham undergivne Ministre, beboer, ligger tæt ved Sultanens og bær Navn af den høie Port. J Orientalernes Stiil betyder Port det samme som Hof hos os. Storvesirens vigtigste Forretning er at holde Divan eller Raad; Divan holdes i det mindste fem Gange ugentlig i hans Pallads, og han er den første Person. Det er vanskeligt at bestemme, hvorfor dette Raad kaldes Divan. De persiske Ordbøger, vide ikke at give nogen bedre Etymologie paa Ordet Divan end at Een af de ældste persiske Keisere sagde, da han gik forbi sit samlede Krigsraad: Han divan ende, d. c. disse ere Dive, eller alle disse ere Diævelskarle af gjennemtrængende Forstand og Styrke. Fremdeles betyder Ordet Divan i Orienten en Samling lyriske Digte i alphabetisk Orden, fordi Digterens dæmoniske Natur udtrykker, sig deri, og han samler samme som sit Geniuses Rigsraad i et Bind efter Alphabetets Orden. Endelig bruges Divan hos os istedetfor Sofa, da de orientalske Rigers forsamlede Raad sidde paa en Sofa. Storvesiren er tillige et Slags Politiedirektør i Hovedstaden; derfor maa han ugentlig, især Mandag og Tirsdag, inkognito gjøre Rund omkring i Staden, for at kontrollere Lovenes Overholdelse. 1815 traf Storvefiren paa denne Rund en Tyrk, i som offentlig røg Tobak foran et Kaffehuus. Han spurg, te: om han ikke kjendte det forbydende Ferman, den Ulykkelige svarede med det osmanniske Ordsprog: at Fermanen, kun gjaldt i tre Dage. Den fortørnede Storvesir lod ham strax gribe og halshugge, uagtet Tyrken beraabte sig paa, at hans Broder var Storvesirens Silihar eller Vaabendrager. Defterdar-Kapussi, det tyrkiske Finantsdepartement, er ganske indrettet efter de gamle Persers. J de ældste Tider kjendte Perserne hverken staaende Hære eller Skatter, men Tropperne bleve underholdte paa Landet og alle Embedsmænd fik deres Jndtægt i Naturalier. Den persiske Keiser, Chosreos Nuschirwan, samtidig med Justinian, indførte først en almindelig Grundskat, samt en Kopskat af fremmede Religions=Bekjendere, for at fundere en Skat til Rigets Forsvar og den offentlige Sikkerheds Vedligeholdelse. Han lod de fornødne Opmaalinger foretage og gjøre Udkast til Registre; disse forelagde han en stor Rigsforsamling, der modtog Alt uden at indvende et Ord, indtil en Ubekjendt fremstod og sagde: Fyrste, den Skat Du indfører, er en fortvarende Indretning, hvorpaa der er ingen Ende; medens Menneskene ere skrøbelige Væsener af kort Varighed. - Hvorledes vil Du fordre noget Varigt af et Væsen, som snart ophører og forsvinder, Nuschirwan skjældte Opponenten for en Galing og saade, da han erfarede, at det var en Skribent: "Alle Skribenter ere gale og befatte sig med Ting, der ikke angaae dem ; derpaa befalede han, at Man skulde slaae dette Menneske saalænge paa Hovedet med et Blækhuus, indtil han opgav Aanden. Rigsforsamlingen antog nu dette og hele Skattendkastet for gode Varer, og saaledes hæmmede Man de første Klager over Skat.