Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-07-07
Oppositions=Journalisten Perlet befrygter ligeledes at en Klud=Krig skal leve op igien. Ethvert Partie, siger han, danner sine Tilhængere i Paris; der ophidses Lidenskaberne; der ere Kilderne til al Ulykke, og der bliver, dersom man ikke tager sig vare, Borgerkrigen forberedt. Erfaringen af det Forbigangne synes alle at have mistet. Mennesker, som kuns ved et Mirakkeere undgaaede Revolutionens Rasenhed, drive endnu de res Spil med samme, og søge med frisk Mod at frembringe en nye, der ikke vil blive mindre skrækkelig end hiin, som alt har opsluget en Deel af den nærværende Generation. Borger Poultier, Udgiver af Lovvennen, holde der i sin Journal en tragiskomisk Tiltale til General Pia chegris Hat, hvori han beder denne: attraade og besværge Helten, som den paa hvert Trin ledsager, til at bevare Pariserne, om han formaaer det, fra de skrækkelige Elendigheder, som true dem. Den samme Poultier klaget ogsaa over en Pasqvil, hvilken offentlig er udkommen imod den republikanske Konstitution, og fører den Titel; Over Nødvendigheden af Slaverie i Frankerig. - Og saaledes ere, siden hiint stormende Møde, de Pariser=Blades Yttringer for eller imod begge de store Partier, hvilke deele 500des Raadet, betegnede med en meere erklæret og heftigere Partieaand, end nogensinde tilforn. Forsvarerne af det patriotiske Partie, som fægte for Direktoriet og den strængeste Bevarelse af Konstitutionen, og i hvis Spidse Sieyes, Tallien, Merlin af Thionville a. staae, forekaste det saa kaldte sindige Partie, som bestaaer af Clichy=Klubben og den nye Trediedeel, aabenbare Royalisme, og den Hensigt, Stykke for Stykke at ville knuse Konstitutionsbygningen, og indføre Mødrevolutionen først Konstitutionen og siden i hele Republiken. Og virkelig angribe Clichianerne Direktoriet ved enhver Leilighed, eller søge meget mere overalt Leilighed til at angribe det og at hæmme dets raske Gang. Den 20de Junii paastod Pastoret i 500des Raadet, at Direktoriet havde, ved at foranstalte Fiendtlighederne imod de engelsk indede Nordame, rikaners Skibe, overskridet sin Fuldmagt, hvorfor han foreslog, at kræve samme til Regnskab for det politiske Forholds nærværende Tilstand mellem Frankerig og Nordamerika. Strax derpaa den 23de, yttrede Dumolard den samme Utilfredshed med Direktoriets eller meget meere Buenapartes Adfærd i Jtalien, fornemmelig mod Venedig, Genua og Schweitz, af hvilket sidste man ligeledes seer sig truet med et Fredsbrud. Han endte med samme Forslag som Pastoret. Begge bleve henviste til en Kommission, som skulde give Beretning derover. As alt dette seer man, hvor meget det er lykkedes de stokkeviis tilbagekommende Emigranter og Præster, at opvække den gamle Uenighed paa nye. Midlertid ligger dog netop i den nærværende franske Konstitutions Fortræffelighed den mægtigste Stytte til dens Haandhævelse. Clichianerne maae længe nok have Fleerheden i 500des Raadet, saa hielper det dog intet deres Partie, naar de ikke have den samme Fleerhed i de Gamles Raad, som allene kan ved sit Samtykke give dets Forordninger Lovs=Kraft, eller qvæle dem i deres Fødsel. Og at aabenbare overilte eller modrevolutionistiske Beslutninger ikke saa let blive sanktionerede ved hiint Raads Samtykke, derfor er saavel de koldere Gamles Betænksomhed, som de sande Patrioters aarvaagne Jver sikker Borgen. Den nye Klub, som Sieyes har oprettet, for at holde Clichy=Klubben og den nye Trediedeel Stangen, bliver daglig talrigere, omendskiønde den er meget stræng i sit Valg, og ingen af de uroelige Hoveder optager, som let kunde føre til heftige Forholdsregler. Man anmelder ogsaa 2 nye Foreninger i de bekiendte revolutionistiske Forstæder St. Anton og St. Marceau til Gunst for Cerle=Constitutionel. Den ene har det Navn, Konstitutionens Opholder, den anden: Frihedens Stifter. Den første skal allerede være 5 til 6,000 Huussædre stærk, og desuden bliver endnu i Forstaden Montmartre oprettet en lige Forening. Ved slige Udsigter til Hielp og Understøttelse i Nødsfald. lader Direktoriet de sindige Skrigere i 500des Raaden skrige og intrigere, og Journalisterne blæse Allarm, og gaaer rolig og med faste Trin sin Gang frem til Maalet, uden paa nogen Maade at frygte, at det mellem Partierne skulde komme til andet end en blot Ordstrid.