Aalborg Stiftstidende, 1831-10-26
Politiske Efterretninger. En Skrivelse fra den russiske Grændse i Allg. Zeit. lyder meget krigersk med Hensyn til Ruslands Hensigter eller idet mindste Forventninger. Efterat have omtalt den Glæde, som Polens Undertvingelse opvakte i Petersborg, siger Referenten videre: Storfyrst Michael, vil endnu en rum Tid forblive i Varschau og der oppebie Gangen af de store europæiske Anliggender, thi at de politiske Forhold ikke endnu ere ordnede ved Polens Undertvingelse og at den russiske Armee endnu fremdeles kunde komme i Virksomhed, er den almindelige Mening i Petersborg. De Franskes Sprog var hidtil for bittert og anmassende til at man kunde vente Maadehold af dem ved det Uheld, der har ramt deres saakaldte polske Brødre og Varigheden af det fred elskende Perierske Ministerium er ikke at stole paa. Forsaavidt er det altsaa nødvendigt, at være belavet paa ethvert Tilfælde og den russiske Armee erholder derfor Forstærkninger. Det mest Grundede i denne Skrivelse er vistnok Usikkerheden med Hensyn paa det nærværende franske Ministeriums Vedblivelse. Skjøndt der nemlig for Øieblikket just ikke ere Udsigter til Forandring, da det tvertimod lader til, at Forslaget om Pairværdigheden, vil gaae igjennem, er det democratiske Partie endnu ikke lidet og ogsaa Carlisterne begynde igjen at række Hovederne i Veiret i de vestlige Provindser. Flere Løfter om Underkastelse ere tagne tilbage og det synes endog at Partiet giør Regning paa Bistand fra Spanien. Fra Paris skrives, at den bekiendte General Bourmont er ankommen til St. Yago i Spanien, at de spanske Rustninger mere og mere antage en fjendtlig Caracteer samt at det er uden for al Tvivl, at den spanske Regjering begunstiger Jntriguer i Sydfrankrig. Dette sidste bestyrkes ved den Efterretning, at Politiet i Bayonne den 7de Octbr. bemægtigede sig en hemmelig Depesche til den spanske Consul og en Ditto til den spanske Minister, hvilke begge vare bragte over Grændsen ved en forklædt baskisk Bonde, at derimod Spanien skulde vove aabenbart at foretage sig noget imod den nuværende franske Regjering, er ikke sandsynligt. Paa den anden Side synes det ikke, at de store Magter og navnlig Rusland har fiendske Hensigter mod det nærværende franske Dynastie, som de nu engang har anerkjendt. Hertugen af Mortemart medbragte fra Petersborg en privat Skrivelse fra Keiseren til Kong Ludvig Philip, hvis Jndhold antydede den bedste Forstaaelse mellem disse tvende Monarker. Hertil kommer, at det politiske Punkt, som for Øieblikket er det vanskeligste, nemlig Hollands og Belgiens Forhold, synes at være nær ved at jevnes. Conferentsen i Londen tager sig alvorligt af Mæglingen og Fyrst Lievenskal nylig have sagt til en anden Diplomat, at den i sine sidste 3 Møder har gjort mere for Sagens fredelige Tilendebringelse, end i de foregaaende tolv Maaneder. Hverken Frankrig eller Belgien synes at ønske, at en fornyet Besættelse af franske Tropper skulde blive nødvendig; en stor Deel af de indkaldte eller indvandrede franske Officerer vende tilbage til Frankrig, formodentlig fordi de mærke, at de ikke ere ganske velkomne. Alt dette maae gjøre Velgierne mere tilbøielig til et Forlig, end de hidtil have været og det er derfor ikke urimeligt, at det Rygte kunde gaae i Opfyldelse, som allerede har circuleret paa Børsen i Amstedam og bragt Statspapirerne til at stige, det nemlig, at de belgisk hollandske Anliggender allerede vare bragte i Orden, Documenterne i Sagen tilsendt de resp. Hoffer til Ratification og den 3die November bestemt til Fredens eller Forligets endelige Undertegnelse.