Norske Intelligenssedler, 1770-02-21
Sedl. Nordigen Nordske. No. 8. Onsdagen den 21. Februari 1770. Fortsættelsen fra forrige Uge: Dernæst holder De for, et Jord-Æbler ere fundere og meere Velsmagende, og at Potaterne efter Botanisk Kundskab skulle besidde en giftig Skarphed. Alle Jord-Frugter ere Ædle og Nyttige, Jord-Æbler, Rode-Kaal og vore Braate-Næpper, ere alle umistelige og ypperlige Væxter, men de kand aldeles ikke sættes i Comparaison med Potatos, i Henseende til den almindelige Nytte; Disse Sidste er fremfor de Første meget frugtbare og Meel-rige, og giver gemeenlig 20 og fleere Fold efter sig; De indeholder en nærsom Føde baade for Mennesker og Dyr, og ere umistelige i Experimental Oeconomien, thi deraf kand baade extraheres et besynderlig godt Eau de Vie, og tillige fabriqveres Pudder, Stivelse og andre Ting. J Henseende til Smagen vil jeg, Min Herre, ikke søge at disputere Dem Deres Godt; Potatos kunde smage Dem ilde og endda være Velsmagende nok: De gustibus non est disputandum, men omendskiønt Moden strækker sig endog til denne Part af Sandserne, saa skulle jeg dog ikke formode, at a la Compatriote vil have den samme influence paa Hadeland som a la Grecque har i Hoved-Staden; Men jeg maae spørge Dem, Min Herre, hvilken Botanicus har sagt, at Potatos i og for sig selv vare Giftige og Usunde, En raaden og sugtig Jord kand forderve alle Væxter, saa kand den og giøre Potatos bittre og Jldesmagende, men aldrig Forgiftige. De allerbedste og sundeste Bær og Frugter, naar de ere Umodne, kand jo foraarsage Dysenterie og andre farlige Sygdomme, saa kand og vel umodne Potatos være skadelige, men er Fejlen i disse Frugters Natur og Egenskab, Strax og uden at være vandt dertil, at fortære en stor Qvantitet Potatos raae eller slet tillavede, kunde have sine Ulejligheder, men skulle man derfor raade fra at bruge dem paa en ordentlig Maade. Rechnæs Hospital i Romsdahlen er indrettet for at curere de Lepreuse Svagheder som der foraarsages formedelst den raae, usaltede og slet tillavede Fisk, som den fattige Almue fortærer, men skulle man derfor skræmme alle dem dermed som gierne spise Fisk, og skulle man derfor forbyde det menneskelige Kiøn denne deelicieuse Rett; Jeg finder i en Afhandling om Potatos, som jeg siden skal underrette Dem om, at de Svendske skal have forebragt noget som kunde give Anledning til at troe, at Potatos ikke vare saa aldeles Sunde: Men Linnæus er dog ikke Autor til denne Kundskab; De Svendske tænker jeg, er omtrænt kommen saa vidt med Culturen af denne Frugt, som vi, hvorfore deres Epitaphe over Potatos i det Høyeste ikke vil sige andet, end at der i Sverrig findes ligesaadanne Medborgere som hos os; Hele Folke-Slægter og Nationer spiser jo Potatos og befinder sig vel deraf; Hvor vilde det gaae Engelland og Schotland om de ej i betids havde begyndt at cultivere denne nyttige Frugt? Alderes Frugtbarhed uagtet, skulle Almuen dog næsten alle Aar lide Nød, dersom denne nyttige Jordens Grøde ei erstattede Mangelen paa andre Føde-Vahre, Holsteen som er et Korn-rigt Land, har ved Hielp af Potatos Avlingen bragt det saa vidt, at da det tilforn ofte var forbuden, at føre deres Korn-Vahre ud til Fremmede, har nu en anseelig Deel at exportere, efter at Landets Jndbyggere selv ere forsynede. Endelig kommer De, Min Herre, til Hoved-Sagen af deres gjordte Forsøg; Alle kunstige Maader med Potatos ere artige, siger De, men til liden Fordeel for Landmænd, thi naar man har de andre Korn-Arter, saa foretrækkes samme altid Potaterne. Endten har De havt den Vanlykke, at alle Deres Forsøg ere faldne extraordinaire slette ud for Dem, eller og har De ikke iværksadt Deres Experimenter med nøyagtig Forsigtighed nok. Det er vel sandt, at Kornet er Hoved-Føden for alle Mennesker; det er Agerdyrkningens Magnet og Maal, det er alle Staters Liv og Styrke, Men om det blot allene blev et Spørsmaal, hvortil en Landmand med mest Nytte kunde anvende sin Jord og hvilken var den fordeelagtigste Afgrøde han kunde høste at Jorden, saa tag det ej ilde op, Min Herre, at jeg er af den Meening, at Potatos Avlingen var af ulige større Fordeel for en Landmand, end snart nogen anden Sæd. Jeg vil herudi ikke beraabe mig paa mine egne Forsøg, eller paa nogle af mine Naboers, som dog alle ere Dem, Min Herre, gandske imod, og i Faveur af Potaterne, men jeg vil til Beviis herpaa anføre Forsøg af en Mand, som de maaskee kiender, og har Reputation for en vittig Landmand, det er Hr. P. Lyders Medlem i Agerdyrknings Academiet i Slesvig. Han udvalgte et Stykke god Jord, som var giødslet, Jorden var 96 Alen lang og 48 Alen breed, derudi saaede han Rug, og Høsten deraf beløb sig til en Fordeel for ham af 22 Mark Danske; Derefter lod han udi selvsamme Stykke Jord plante Potatos, hvorefter han høstede 32 Tønder af de store runde røde, 25 Tønder af de lang agtige røde, og 9 Tønder af det guule Castanie Slags; Naar han nu allerne regner 4 Mark Danske per Tønde af de 2 første Sorter, og for den Sidste 1 Rdlr. per Tønde, saa havde han af Potatos Avlingen af denne Jord en Fordeel af meere end 40 Rdlr. Han tilstaaer vel, at et meere frugtbart Aar kunde givet ham en bedre Korn-Høst, men siden Kornet saa ofte slaaer fejl, meener han, at den foranførte Proportion blev den Retteste og meest Almindelige. Denne velfortiente Mand har tillige viist, hvor fordeelagtige Potatos ere i Henseende til Creaturenes Føde; Han har ved Erfarenhed tilvejebragt sig den Kundskab, at det Stykke Land, der ej producerte meere Korn, end man kunde feede et Sviin med, derimod kunde producere saa mange Potatos, at man dermed feedede 10 mavre Sviin, thi 5 Tønder Potatos, blandede med 5 Skiepper Meel, udretter det samme som 3 Tønder Korn, hvilken er den dertil nødvendige Portion, og af den oven anførte Beregning sees, at den Jord som kand bære omtrænt 3 Tønder Korn, kand bære 60 Tønder Potatos. At dette saaledes er overeensstemmende med en vel forsøgt Erfarenhed, kand Min Herre nærmere blive underrettet om, af den forbemeldte Afhandling som Hr. Lyders par dialogisme til Trykken har ladet publicere.