Ribe Stifts Adresseaviser, 1846-08-14
De slesvig-holsteenske Blade ere iøvrigt nu temmeligt fromme; de maae gjøre en Dyd af Nødvendighed, da Censuren regjerer dem med sit Jernscepter, men desto frækkere ere de hamborgske Blade, især N. 3t Dette Blad kan ikke finde den franske Garantie-Act, og mener, at den ikke er trykt, den er af 18 Aug. 1720, og er aftrykt i Roussets Recucil d'Actes, 4. T. S. 257. Saavel de hamborgske som de slesvigholsteenske Blade undgaae meget omhyggeligt at fortælle deres Publicum, at den Commission, der har ledet Undersøgelserne i Arvespørgsmaalet, har bestaaet af Holstenere. Havde den derimod bestaaet af Danske, vilde man sikkert ikke have undladt at fremhæve dette, som et nyt Beviis paa den Uretfærdighed, hvormed Hertugdømmene behandles. (O. Th. Av.)(Laurids Skaus Tale, sluttet. Men mine Venner, det kan heller ikke forstaaes saaledes uden at komme i Modstrid med andre Ord i Brevet, da dette erklærer at Hertugdømmet Slesvig er uadskilleligt fra Danmark, men at derimod Holsteen maaskee om nogen Tid kan blive skilt fra vor Stat. Det strider fremdeles imod den Erklæring: at Kongen vil beskytte vor Selvstændighed. Skal der være Tale om nogen Slesvigsk Selvstændighed, saa maa den jo nødvendigviis bestaae for det Første deri, at ligesom Kongeriget er alene et dansk Land og Holsteen alene et tydsk Land, saaledes er Slesvig et blandet, et baade dansk og Tydsk, hvor der ei alene bør fredes om det Danske men ogsaa om det Tydske, og ei alene om det Tydske, men ogsaa om det Danske. Og, for det Andet, deri at vi have en særegen Retsforfatning, der i sine Grund-Elementer indeholder overordentlig meget Godt, som Kongeriget i Tidernes Løb har tabt og som Holsteen aldrig har havt. Men selv denne er bleven saa forvandsket og forkvaklet, at den nu bestaaer her ligesom til Spot for at vise, hvor god og fri og national en Retsforfatning vi kunde have havt, hvis vi ikke havde tabt den til de holsteenske Herrer. At vi have vor egen Overret og Stænderforsamling, kan ikke begrunde nogen Selvstændighed, thi disse Indretninger have de andre Provindser i Staten jo ogsaa, og hvis iøvrigt disse Jndretninger skulde være Frugten af vor Selvstændighed, saa kunde vi dansktalende Slesvigere næsten have Grund til at bede Vorherre at frie os fra al Selvstændighed. Nogen statsretlig eller politisk Selvstændighed, saa at vi skulde udgjøre en Stat for os selv have vi jo ikke, og derom har Kongen heller aldrig talet. Det meest "Selvstændige her i Slesvig er iøvrigt, saavidt jeg veed, vor Kirkeforfatning i Haderslev Provstii, men derfor tillægge vi ikke Provstiet nogen Selvstændighed. Alt andet have vi tilfælleds med hele Staten eller med Holsteen. Og skal Det kaldes vor Selvstændighed, som vi have fælleds med Holsteen, uden at have det med Kongeriget, saa bestaaer dette jo enten i nogle Administrations- eller ForvaltningsForhold, som netop har ført al vor virkelige Selvstændighed til Graven, men som Kongen, Gudskeelov, kan forandre og forbedre til vor Fordeel, eller i nogle enkelte borgerlige Rettigheder, som vistnok Jngen mindre end jeg skal ønske at opgive. Vi veed meget vel, at den ulyksalige Slesvigholsteenske Krig er Aarsag i, at vi næsten ikke ere komne et Skridt ud af Stedet i Udviklingen af vore borgerlige Forhold. Men nu da Hovedsagen er afgjort, nemlig at Slesvig for evige Tider hører sammen med Danmark, medens det er uvist om Holsteen, er der Jntet i Veien for en rask Udviklingen af et folkeligere og friere Liv her i Slesvig. Kan Holsteen deele et saadan med os, skal det være os kjært. Efter at have tilføiet nogle Ord om det tydske Forbund, slutter Taleren saaledes: Men jeg kommer tilbage til mit Gamle, om vi end ingen politisk Selvstændighed have, og om vi end ikke have eller erholder nogen borgerlig Rettighed, som vi jo gjerne, ja helst, ville deele baade med Holsteen og med Kongeriget, saa have vi dog Eet, som vi ikke dele med nogen af dem, det er at en Deel af Folket er dansk. - og en Deel tydsktalende. Men dette Ene er en saa selvstændig Eiendommelighed, som sidder fast og berettiger, ja tvinger til en Selvstændighed for, eller rettere i Hertugdømmet Slesvig, idet den ganske nødvendig meddeler Folket naturlige og umistelige Rettigheder, som om de end ikke altid respecteres af Regeringen og Embedsmændene, dog derfor ikke ophøre at være fuldgyldige Rettigheder. J denne Henseende er for os dansktalende Slesvigere endnu noget tilbage at ønske og at fordre; tænk blot paa den nærforestaaende Stænderforsamling i Slesvig, hvorledes det der staaer til med vort Modersmaal. Men min Frygt er endnu ikke saa stor mere; thi det første, det sværeste Skridt er gjort, det er et Skridt, som hvis det ikke bliver det eneste, formodentlig vil bringe Christian den Ottende en Støtte her paa Skamlingsbanke, som høisalig Kong Frederik fik sin ved Skanderborg. Men Eet fordres altid, for at Slesvigs Frelse og Foryngelse kan vorde fuldbragt; det er, at vi Nordslesvigere selv besidde Sjælens og Villiens Selvstændighed nok, til at yde Hs. Majestæt al den Bistand han behøver og bør kunne stole paa fra Folkets Side. Jdet vi love ham dette, har jeg den fulde Fortrøstning, at Kongen vil ikke lade noget mangle fra sin Side; og med dette Haab for Øie udbringer jeg et Hurra for vor allernaadigste Konge, et Hurra for vor Anfører til Slesvigs Frelse og Foryngelse!"¬