Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1769-07-10
Fortsættelse Af de Thermonscopiske Observationer her i Byen for indeværende Aar. Junius. 1 - 12 en 3 D. 15 14 en 3 D. 2 - 13 en 3 D. 163. = 13 en 3 D. 161 halve 11 1 halvs17 tre 4 D. 11 en halv 5 - 12 en 3 D. 14 en 3 D. 11to 3 D. 9to 3 Dø 6 - 13 en halv 131 82 14 tre 4 D. 11 12 - 11 en halve 13 en 4 D. 11 en halv 13 - 121 = 10to 3 D. 83 14. = 8 en halve 13 en halve 9 en halv 15 - 9 147 = 8 en halv 16 - 9 en halv 14 = 101 17 = 10. = 16 en halvn 121, 18 - 100 = 16tre 4 D. 103. 19 - 100 . 13 en halv 92, 20 - 10. = 134re 4 D. 9 en halv 24 - 98 i 16 entre D. 108 1 en halve 17. = 13 en 3 D. 18 en halv 155. 20 en halv; 155. 14 en halv18to 3 D. 145. 20 en halve 171. Dyrene rustede sig engang til Krig. Man satte ethvert i den Post, hvortil man holdt det beqvemt og værdigt. Men hvortil man skulde bruge Æselet, vidste man ikke. Naar Løven gaaer paa Jagt, sagde nogle, bruges det i Stedet for et Jagt-Horn. Skulde dets Røst da ikke nu kunde tiene som Trompet, Nei, svarede andre Æselet er et frygtsomt Dyr; Det kunde alt for hastig give Lyd til at rykke tilbage; Derved kunde den gandske Krigs-Hær blive aldeles slagen. Denne Mening blev antagen. Æselet, som en Dyr uden Mod og Hierte, blev anseed uduelig til al Tieneste. Har jeg intet Hierte, sagde Ærselet med Hæftighed; Saadan Beskyldning er alt for nærgaaende; For saadan Beskæmmelse maa jeg have tilstrækkelig Opretning; Sligt er Ret og billigt - - - Veed J ikke, at de største Helte fordum i den største Stads med Sikkerhed rede paa mig, Snublede de nogensinde, naar jeg bar dem frem til Strid? Naar jeg er død, duer, jeg endnu til noget; Mit Skind kand man jo bruge i Trommer; Dets Lyd tiener jo da endnu til at sætte Mod saavel i Anføreren som i Soldaten. Har jeg ikke og da en Deel i den Ære, som indlægges ved Seieren, Hvorvidt Æselet, heri kunde have Ret, maa staae derhen. Men dette bliver nok en Sandhed. De sande Fortienester blive tit et paaskiønnede førend efter Døden; Hvor mange berømmelige Skribenter, ja hvor mange store Krigs-Helte have ikke havt denne Skiæbne? En Hyrde levede langt fra Stæderne; Hans Hierte var ubesmitted af Begiærlighed; At attraae Rigdom, ansaa han unødvendigt; Alderen havde gjort hans Haar hvide; Erfarenhed havde tilveiebragt ham Viisdom; Hans Vinskibelighed, hans Dyd, som giorde ham lyksalig, havde sat ham i Agt hos det hele Naboelag; En berømt Philosoph havde Lyst til at prøve hans Forstand og faae Kundskab om hans Lærdom, Han kom til den gamle Hyrde og tiltalede ham saaledes: Hvorfra har du faaet din Lærdom Har du læst dig den til Har du af lærde Skrivter, samlet dig Kundskab om Sandhed, om Sæderne og Lovene, Nei, svarede Hyrden: Naturens store Bog er den eneste, jeg har studeret i. Ved god Eftertanke lærer man af den sikrere, end andetsteds, sine Pligter; Den lærer at flye Udyd og søge Dyd; Den flittige Myre indprænter mig Forsigtighed; Bien opmuntrer mig til Arbeidsomhed; Min Hund, dette troe Dyr, lærer mig Taknemmelighed; Af Duen lærer jeg Bestandighed i Ægte-Kiærlighed: Hønnen og de andre Fugle varme sine Æg og Unger under Vingerne; Deraf lærer jeg en Faders Pligt; Storken lærer mig en Søns; Hos andre Dyr finder jeg Laster; Dem stræber jeg at flye; Jeg haver Rævens svigefulde Uretfærdighed; Og jeg er bange for at følge hans Exempel: Skulde jeg vel bemægtige mig en Naboes Eiendom, Nei, Glentens og Griffens Graadighed haver jeg altid alt for meget til at giøre som de. Det gyser i mig, naar jeg tænker paa Ulvens Grumhed; Hvo kunde vel taale Skadens Sladdervorenhed? Den plager altid med sit Saalder; Jeg taler lidt, men til ret Tid; Naar jeg seer Slangen udspye sin Gift, fatter jeg Afskye for Bagvaskelse, og Avindsyge; Af alt hvad jeg seer, giør jeg Anvendelser paa mig selv; Det høieste Væsens Godheder vise sig i tusinde Gienstande. Min Hyrde, svarede Philosophen, din Viisdom er ligesaa stor som din Lyksalighed; Du afmaler mig paa det livaftigste Himmelens Gavmildhed mod Menneskene; Naturen er en Bog, opladt for hvert Øie; Af den kand man lære meere end af nogen moralsk Bog J den skal jeg herefter fornemmelig studere; Ved den opløfter vore Hierter sig indtil Himmelen. Heraf udkommer hver Mandag et Blad fra det Bergenske Addresse-Contoir hos Ole Brofe.