JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-06
Nyeste Skilderi af Kjøbenhavn. Saadan annanonnanUdgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Torsdagen den 6 Januar 1831. 28 Aargang. No. 4. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Om Holland og den hollandske Nation. Maane Han til 2 med Man læser i Maltens Bibliothek d. neuest. Weltkunde 8 B., en Skizze over Hollands og dets Beboeres physiske og moralske Tilstand. Stykket var aabenbare et Foster af en af de hurtige, flygtige, letsindige Reisende, der gribe ethvert Stof til Moro, og af Enkeltheder af en saadan Klasse sammensætte almindelig Skildring, der da stedse bliver urigtig, oftest tillige fornærmelig. Det blev eftertrykt i andre tydske Blade; og kom ogsaa i en dansk Oversættelse i "Dagen, 1830 No. 225. Denne Optagelse er bleven Aarsag til noget Gode; thi den har foranlediget et lidet interessant Skrift, som under Titel: Bidrag til Kundskab om Holland og den hollandske Nation, af C. Arnoldsen (J Commission i den Gyldendalske Boghandling, 32 Skill.), udvikler med Grundighed Libellens mange og fornærmende Yttringer. Følgende Stykke være her meddeelt som en Prøve af dette lidet Skrifs Jndhold. "Libellisten har de latterlige Paastande: at Holland ingen særdeles udmærkede Mænd har frembragt, at NationalLitteraturen er i Forfald, at Hollænderen ingensinde havde mindre Smag for Poeste end nu. Mener Libellisten, som af andre Steder hos ham fremlyser, at Hollands Historie ikke opviser udmærkede Krigere, saa træde Wilhelm (1. og III.) Prinds Moritz, Oldenbarneveld, de Witt, (Joh. og Corn.) Doza, van derVerff, Heinsius, van der Spiegel, Schimmelpennink, Hogendorp, Kemper, af Sømænd de Ruyter, begge Tromps og a. op som Vidner imod ham. Hele Familier have der undertiden viist store Talenter, bleve de end ikke altid velgjørende anvendte: Saaledes de ambitieuse Brederoder, de frisiske Egmond og den end udmærkede Herskerstamme. Det samme Phænomen viser sig i Videnskabens Dyrkelse; at store Fædre have store Sønner finder man hyppigere i Holland end andetsteds. J alle Videnskaber har Holland ejet særdeles udmærkede Mænd, af hvilke nogle, som Hugo Grotius, neppe finde deres Lige. Enhver Videnskabsmand vil af sit Fag vist kunne opregne mange, og de Exempler der netop fremstaae for os ville vist være tilstrækkelige Vidner imod Libellisten. Vi nævne Desid. Erasmus fra Rotterdam, Jan Dousa, Fader og Søn, Junius, Perizonius, Gronoverne, Heinsterne, Heemskerk, Boerhave, Huyghens, Leeuwenhoek, Muschenbroek, Bynkersboet, Voeterne, van der Spiegel, Hooft, Valkenaar, Burmannerne, Schultens, van Marum, Wyttenbach, Hemsterhuus, Fader og Søn, Meermann, Kamper, Kluit, Luzac o. s. v.; Spinoza, skjøndt Jøde af Herkomst, tilhører han dog sit Fødeland, Holland, i hvilket han erholdt sin Dannelse, saa meget mere, da han der ogsaa forlod sine Fædres Troe. Af Mænd, som vel vare Udlændinge af Fødsel, men som ikke desmindre bleve saa aldeles nationaliserede, som f. Ex. vor Holberg hos os, nævne vi Scaliger, Vondel, Grævius, Joh. Gronovius, Ruhnken, der i al Fald gjøre Holland, hvor de dannedes og fandt deres Virkekreds, megen Ære.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-06
Af Formænd for Religionssecter, der, uagtet de have feilet, dog ere anseete for udmærkede Mænd, nævne vi Meno Simons Arminius, Jansenius, til hvilke vel ogsaa kunde føjes Fædrene af den strengerefor meerte Lære. Vil man sige at store Vildfarelser udelukke Prædicatet udmærket, saa ere vi tilbøielige til at bifalde saadant; men Verden dømmer ikke saa, den kalder Mahamed en udmærket Mand; og ifald Vildfarelser i Henseende til een eller flere væsentlige Sandheder, var Grund nok til at nægte Nogen Navnet særdeles udmærket, saa vilde man endog nødes til at frakiende det Calvin og hans end større Antagonist.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-06
Det er en sjelden Roes for Holland, at Rigdommene der ere gaaet Haand i Haand med Lærdom, at Handelsrepubliken tillige frembragte Videnskabernes Flor. Sammenligningen med Carthago hos Libellisten er derfor meget uheldig. Det glæder os at kunne belægge vor Anskuelse med en saa fortrinlig Mands Vidnesbyrd som Niebuhrs (Rom. Gesch. 1826, not. 610.) Der gives, siger han, foruden Jtalien og Grækenland, forPhilologen intet helligere Sted end den Universitets Sal i Leyden, hvor Lærernes Billeder, fra Scaliger indtil Ruhnken findes ophængte omkring den store Wilhelm af Oraniens Billede, denne Universitetets Fader, hvilkets Oprettelse Leyden udbad sig som den skjønneste Belønning for overmenneskelige Lidelser og Udholdenhed. Den republicanske Gouverneur van Nordwyk (Jan Dousa) var selv en stor Philolog.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-06
Ogsaa i den nye Tid tæller Hollænderne iblandt sine udmærkede Mænd Navnene van der Palm, Martin Stuart, van Wyn, Bilderdyk, Borger, Feith, Helmers, Reinward, Juristernes Meyer, Kemper, Tydemann, af yngre Mænd da Costa, de Clerca og mange flere, som vidne om at National-Litteraturen er er i Forfald. Som et Særsyn imellem Digterinder fortjener ogsaa Frue Vilderdyk Omtale. Hendes Vers vare skjønne, som hendes Følelser, og disse den Himmel værdige, til hvilken hun for kort Tid siden blev kaldet. Libellistens videre Paastande om Hollands Litteratur ere liig de forrige. Der gives vel Digtere endnu i Holland, siger han, men de drive Handel og Digtekunst paa samme Tid. Hollands Gellert er Mægler. Dette dobbelte Udfald imod de hollandske Digtere og Handelstanden overhovedet, rammer ingen af Parterne. Handelstanden udelukker ingensomhelst aandelig Udvikling. Det er som om man vilde bebreide Apostler og Philosopher, Digtere og Statsmænd, at have søgt en redelig Erhverv, være det ved landlig eller borgerlig Syssel, eller ved Haandarbeide og Handel. At have en Kræmmeraand kan plette Digterens Krone, endskjøndt man alligevel lader Talentet vederfare sin Ret. En god Digter vil vel i Almindelighed være en daarlig Kjøbmand, men der er intet væsentligt i Veien for at en Kjøbmand ligesaa godt kan være en stor Digter som f. Ex. en Kriger, en Tyrtæus, en Korner kan være det. "Libellistens Paastand er tillige usandfærdig iblandt de nu levende hollandske Digtere troe vi kun een at være Kjøbmand." – Forfatteren meddeler nu i Korthed en interessant Underretning om de hollandske Digtere. –
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-06
Hollændernes Jevnhed og Ligefremhed, der undertiden kan have noget stødende, deres sunde Omdømme, for hvilke Prætensioner og Forfængelighed ikke let kan bestaae sig, har oftere indtaget større Aander end Libellisten, naar de følte deres Stolthed krænket ved hine Egenskaber, imod Hollænderne. Saaledes Voltaire, der ved sin korte Dom: "canaux, canarde, canaille søgte at hævne sig over den ringe Anseelse han nød i Holland, og over den Uforskammenhed med hvilken de aflurede ham hans je suis le grand Voltaire."Men med spottende Vittighed afveier man ikke Nationernes Værd.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-06
Atter kan man anmelde en prisværdig Omsorg for, ikke ved Sparekassers Virksomhed at unddrage Circulationen i de Districter, for hvilke samme ere stiftede, de Summer, som dertil indsendes, men lade dem nu ved en til Sparekassen, hørende Laane=Indretning komme Private til Hielp med Laan. Denne Anskuelse følges af Directionen for den møenske Spare= og LaanebankDenne Indretnings Historie er korteligen følgende: Under 6 Nov. 1827 udgik fra de Hr. P. A. Tutein, Paulsen, C. Meincke og Scavenius en Jndbydelse om at deeltage i en for Møens Herred, oprettet Spare- og Laanebank, efter forud allernaadigst at være meddeelt forskjellige Bevillinger, der begunstigede Indretningen. Under 4 Dec. s. A. holdt Directionen sin første Session, ved hvilken blev indsat 42 Rbd. r. Sølv og 401 Rbd. 20 Sk. Sedl. og Tegn, og siden har den fortsat sine Sessioner den første Tirsdag i hver Maaned. Et trykt Generalregnskab som er udkommet for Tidsløbet fra bemeldte 4 Dec. 1827 til 11 Dec. 1829 viser, at i bemeldte Tid ere Indskud gjorte af 126 Personer, hvoraf have været 59 Børn, 36 Tienestefolk, 12 Bønder, og af andre Classer 19. Heraf have 11 igjen uddraget deres Indskud og Renter. Jnteressenterne have i Overeensstemmelse med Jndbydelsen erholdt 3 1/4 pr. Ct. Rente af deres Jndskud indtil 11 Juni 1829, hvorimod Renten fra sidstnævnte Dato har været forhøiet til 3 1/2 pr. Ct., til hvilken Rente Directionen har besluttet at indskrænke sig, for ikke, ved at give fulde 4 pr. Ct., at forfeile en Sparebanks egentlige Hensigt, kun at gjøre mindre opsparede Summer frugtbringende, og ei være nogen Mellemmand eller Commissionair for Eiere af saadanne Kapitaler, som disse selv uden Vanskelighed kan gjøre frugtbringende til 4 pr. Cent. "Da Directionens Hensigt har været, at Sparebankens Midler skulde komme den Jurisdiction, for hvilken den nærmest er oprettet, til Nytte ved Udlaan, i det Directionen ikke kan andet, end ansee de Sparekasser for mindre gavnlige, i det mindste for den Jurisdiction, for hvilken de ere etablerede, der gjøre samtlige deres Midler frugtbringende ved Jndskud i den kongel. Casse eller Nationalbanken, saa har den søgt, efter samme Regler, som ere paabudne for Udlaan af Umyndiges Midler, at udlaane til Private i Jurisdictionen paa Vexelobligation, enten imod haandfaaet Pant, eller anden tilstrækkelig Sikkerhed, saa meget som muligt, indskrænkende sig til, naar Laan af Private ej søgtes, eller tilstrækkelig Sikkerhed af disse ej kunde præsteres, at indsende de modtagne Summer i den kongelige Casse. Disse Udlaan til Private begyndte i Slutningen af Aaret 1828, da Sparekassens Beholdning var voxet til 700 Rbd. r. Sølv og 3100 Rbd. Sedler, og have indtil 11 Dec. 1829 saaledes 23 forskjellige Personer erholdt slige Udlaan." J Aaret 1830 ere og mange Private hjulpne ved Laan, uden at dog derved paa mindste Maade Interessenternes Sikkerhed er tabt af Sigte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-06
Blandede Efterretninger. Om St. Petersburg har den tydske Literatur, foruden det af Ludemann, som i forrige No. nævntes, tre andre Skrifter, som nylig er udkomne, nemlig: 1. Rusland, wie es ist Frei nach dem Franzosischen des Dupre de St. Maure. Leipzig 1830. - 2. Darstellungen aus Ruslands Keiserstadt, vom Domherrn Meyer. Hamburg 1829. – 3. Rusland etc. Von Musaus. Dresden 1830. (Bl. f. I. U. 248).
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-06
En Reise til det kolde Spitzbergen er beskrevet af Hr. Barto v. Løwenigh, udkommet 1830 i Aachen. Dette lidet Skrift er forfattet i en sjelden livlig Stitt, og omtrent med samme varme Farver, som man pleier at bruge til Skildringer af Orangehaverne paa Jsola Bella, eller af Vesuvs purpurrøde Spidse, har Forfatteren vidst at male Spitzbergens vilde Jskyster, Nordkaps skrækkelige Skjønheder, Ishavets uoverseelige Strækninger. – Forfatteren synes at have gjort Reisen med de Jdeer, som have ført Andre hen til at besee det schafhausener Rhinfald, ibid Marts og - De glimrende Erindringer der i en lang Række af Aar knyttede sig i den tydske Literatur til Weimars Navn, og fremdeles knytter sig, det høje Fyrstehuus, som har valgt denne Stad til sit Sæde, Weimars Beboeres fine Sæder, den gjestvillige Modtagelse som Fremmede hos dem finde, alt dette maae gjøre en Beskrivelse over denne Stad, Tydsklands Athene, interessant. En Beskrivelse er udkommen, under Titel. Die grosherzogliche Haupt. u. Residenstadt Weimar, nach threr Geschichte und ihren gegenwartigen gesammten Verhaltnissen dargestelle von K. Grabner, mit 12 Kups. Erfurt 1830. Den Deel af Skriftet som angaaer det lærde Weimar synes at være mislykket. De typographiske og historiske Afsnit ere bedre, tid. 2
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-08
Nyeste Skilderi af Kjøbenhavn. naadannammanUdgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Løverdagen den 8 Januar 1831. 28 Aargang. No. 5. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Noget om det Forræderi, som efter Cyprians Paastand rige og velhavende Forældre, der vise sig ubarmhiertige og følesløse mod Trængende og Nødlidende, begaae mod deres Børn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-08
Kirkefaderen Cyprianus, der levede i det 3die Aarhundrede efter Christi Fødsel, og fra Aar 248,258 var Biskop i Carthago, har iblandt flere Skrivter udgivet et, der handler om Veldædighed og Almisser, hvortil han og opmuntrer med Grunde, der synes at være passende og antagelige med Hensyn til Tiden og Omstændighederne. Men nu vare der adskillige rige og velhavende Familier i Carthago og flere Stæder, som en smudsig og lav Egennytte og Karrighed holdt tilbage fra at giøre vel og meddele, brugende dertil det Paaskud, at de havde mange Børn at forsørge og opføde; deslige ugrundede Undskyldninger affærdigede Cyprianus paa denne Maade: Det er saare uchristeligt talt og handlet, naar rige Folk, paa Grund af en talrig Hob Børn, trække sig tilbage fra at udvise Godgiørenhed mod Nødlidende og Trængende; jo flere Børn, siger Cyprianus, Een har, desto flere har han at bede for, desto flere Samvittigheder at rense, desto flere Sjæle at redde. Da nu Penge og Gods ei giver bedre Renter af sig, end naar der giøres Brug af samme til at hielpe Nødlidende og Trængende, saa handle bemidlede Forældre saare forræderisk mod Børn, naar samme for deres Skyld enten ei ville understøtte de i Trang bestedte, eller forkorter og afknapper udi Hielpen og Understøttelsen). Forrædere ere saadanne Personer, der ei allene røbe en lav og uædel Tænkemaade, men søge og at skade Andre; med deslige Folk ligner Cyprianus rige og velhavende Forældre, som idet de troe og tænke, ved Gieragtighed og en utidig Paaholdenhed at stifte Gavn og Nytte, meget mere afstedkomme Skade og Fordærv. Erfaring viser, at hvad Gods og Formue, der er sammenskrabet med Gridskhed og Hiertets Tillukkelse for den Trængendes Raab, kommer sielden Børnene eller de nærmeste Arvinger til Hæld og Lykke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-08
Udi en af Kingo, der var ansat som Biskop over Fyens Stift fra 1676-1703, forfattet Palme, der begynder med disse Stropher: "Herre Gud, lær mig mit Endeligt ret alvorlig at kiende, hedder det i 3 V., Mange, som her paa Jorden boe, med Daarlighed sig belade, forgiæves gjøre sig megen Uro, samle stor Rigdom og Baade, og vide ikke, hvem dem arve skal. Horatz, der levede til Keiser Augusts Tid, fører hist og her Klagemaal over Sædernes Fordærvelse, og iblandt flere Beviser anfører han dette, at imedens en gjerrig og egennyttig Fader sad hjemme og speculerede paa, hvorledes han bedst og fordeelagtigst kunde snyde sin Handels-Compagnon, og andre af sine Medborgere, som han havde noget *) Ros, er Bibliothek der stirchen Viter. 8 Theil S. 26. Schrøck christliche Kirchengeschichte 4 Theil. at bestille med, saa gik Sønnen i Krohuse, hvor han svirede, sværmede, drak og spillede, og saaledes adsplittede den ødsle Søn, hvad den karrige og gnieragtige Fader med megen Tumlen og Sindsbevægelse tilveiebragte *). Professor Laurids Smith, der fra Aar 1781,1785 var ansat som Rector ved Latinskolen i Trondhiem, udgav til samme Tid iblandt flere Skrivter en Tale, betitlet: Vel anvendte borgerlige Velgierninger, som sikre Midler til Statens Flor og Velgiørernes Udødelighed. J samme nævnes og roses adskillige bemidlede Personer, der ved betydelige Gavers Opofring have viist sig som Statens Velgiørere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-08
Udi Slutningen af Talen findes en Opmuntring til formuende Folk at efterfølge de af ham nævnte Velgiøreres Fodspor: "J, som Forsynet, saa hedder det, med en rund Haand tildeelte jordiske Gaver eders Guld og Sølv forblive eder umisundt. Kun eders Leilighed til at giøre vel ønsker Menneskevennen sig, og nye, lyksalige Stater skulle opvoxe under hans skabende Hænder. Men J have Børn, J have Slægtninger, dem skylde I eders ømmeste Omhu, men derfor behøve J ikke at negte eder selv den søde, den himmelske Vellyst, at være Statens og Folkeslægtens Velgjørere. J skylde Eders Afkom meget, og meget bør I gjøre for samme; dog hvo vil negte Eder Ret til at sætte et Mindemærke paa eders Grav; men er da Marmormonumentet et saa hæderligt Minde, som Statens voxende Flor og Medborgeres Lykke, Maaskee faa Aar skal see den blomstrende Velstand adspredt, som J med mange Aars Møje have samlet, og nu opsluges Eders Navn i Forøderens Skjændsel, naar Statens Velgjørere leve i Statens Vel, naar en Angels Minde, varigere end Marmoret, trodser Tid og Forglemmelse." S. 19. At store og betydelige Midler stundom efter faa Aars Forløb gaae i Løbet, derpaa fortæller Archenholz et Exemper udi nedenanførte Skrivt.**)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-08
Den i Engelland stigende Luxus forvoldte, at man ingen Grændser satte for de sædelige Udsvævelser, 98 R. 24 9de *) Udsigt over det Brittiske stolts Historie fra Aaret 1788, 1ste D. S. 308. som vare saa almindelige. Et sørgeligt Beviis paa disses Følger gav i dette Aar (nemlig 1788) Mr. Beckford, den eneste Søn af hiin store Patriot, hvis Billedstøtte staaer i Guldhall. Denne unge Mand, som 1770 ved hans Faders Død er hvervede en Formue af 30000 Pund Sterlings aarlig Indkomst, havde faaet en ypperlig Opdragelse, og besøgt de vigtigste Lande i Europa under Brydones Anførsel, denne Beckford blev nu, formedelst uhyre Gield, en Indbygger af Fleet-Fængselet. Hvor klogelig og viselig handlede ikke den ældre Beckford, der bortgav en Deel af sin Formue til det Offentliges Gave og Bedste, og derved forebygte, at jeg skal betjene mig af Smiths Udtryk, at hans Navn ei blev opslugt i Forøde rens Skjændsel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-08
Hvor underlig og besynderlig Lykkehjulet dreier og vender sig for Adskillige, forinden de slippe udaf Verden, fortælles og i ovenanførte Skrivt S. 343. En Dame ved Navn Bellem, et til sin Tid mærkværdigt Fruentimmer, døde i Fattigdom og Elendighed i Februari Maaned 1788. Hun som for tredive Aar siden var et Mynster for den sine Verden, da hun var udmærket med lige saa indtagende Legems som Sjæls-Fuldkommenhed, havde en opvakt Forstand, fine Sæder og en ædel Opførsel, en Pige, som den Gang havde de største Skribenter til Venner, de fornemmeste Ministre til Gjester ved sit Bord; hialp til at vælge Parlements Medlemmer og besætte Kronens Embeder; hun levede tilsidst af Almisser og af det, hun kunde indløse af hendes lærerige Levnetsbeskrivelse, som hun udgav faa Aar for sin Død.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-08
Endvidere beretter Archenholz paa samme Side i bemeldte Skrivt: "Aschpton Smith, som forhen havde været en rig Herremand, og havde havt en aarlig Indtægt af 1500 Pund Sterling eller 12000 Rigsbankdaler r. S., var nu stegen need til at være Kudsk ved den almindelige Postvogn i Manchester. Hans Venner havde denne Sommer den lærerige Erfaring at see ham paa Bukken, og den i den brittiske Galanteri-Krønike, saa berømte Frøken Ligonier, en Dame af fornem Fødsel, givt Brovn, som Passagerer i Vognen, et Kjøretøi, hvoraf ikkun Personer af de ringere Folkeklasser betjene sig. Ved at læse eller see deslige sære Hændelser, finder man Beviis paa, af hvad der er forhen skeet, skeer nu. Forsynets paafaldende og besynderlige Styrelse udi visse Begivenheder og Tildragelser har Horaz udi en af sine Oder beskrevet med følgende Ord. Alstyreren, formaaer at vende op og ned paa Alt; den Ophøiede nedtrykker han, og den Nedtrykte drager han for Lyset: fra dette Hoved tager Lykken faae Diademet med hvinende Susen, og sætter det paa et andet. 2)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-08
Som nu baade Erfarenhed og Historien viser, at Adskillige, der baade have havt Formue og Leilighed til at afhielpe Nød og Elendighed, dog have trukket sig tilbage, og viist sig træge i dette Stykke, beredende sig paa, at de havde Børn at forsørge og opdrage, saa finder man dog adskillige Exempler paa, at der hist og her have været Nogle, som uagtet de have havt en talrig Familie at ernære, dog have viist sig beredvillige at komme Andre til Hielp udi deres Nød og Trang. En saadan hielpsom Mand var Consistorialraad Reinbeck, der døde i Aaret 1741 den 21 August som Provst og Sognepræst ved Petri Kirke i Berlin. Ingen preussisk geistlig Mand, skriver Busching, har for og efter ham staaet udi saadan en Anseelse, eller havt saa megen Indflydelse som Reinbeck. Tvende store Konger, nemlig Frederik Wilhelm, og Frederik den Anden samt Deres Gemalinder agtede ham meget høit, og beærede ham med en saare stor Tiltro. Kong Frederik den Anden lærte som Kronprinds at kjende Reinbeck ved sin Hr. Faders Taffel og ved andre Leiligheder, og fandt ham at være en saare brugbar Mand af et fortreffeligt Hoved, ædel og fast Charakteer, og derfor gjorde han lige saameget af Reinbeck, som hans Hr. Fader, ja jeg kan sige, fuldkommen saameget. Dette har meget at sige, tilføier Vusching, naar man betænker, at Kong Frederik den Anden ellers dømte ufordeelagtig om Theologer, ja man kan med Sandhed sige, at siden Reinbecks Død tabte hans Credit og Agtelse for Theologer sig mere og mere. Tvende saa navnkundige Monarkers fortrinlig udviste Naade gjorde vel ei Reinbeck rig; imidlertid bevirkedes dog saa meget ved samme, at han derved blev sat i Stand til at gavne og nytte andre. Reinbeck døde vel som en ufor*) 1ste Bog 34 Ode efter Badens Oversættelse. muende Mand, men det styrende Forsyn friede den efterlevende Familie for at geraade i trykkende Nød og Mangel.). Grunden og Aarsagen, at Reinbecks Vilkaar, uagtet at han havde temmelig gode Indtægter, og derhos nød et mægtig Konge huses, udmærkede Naade, vare dog kuns saa maadelige, angives udi en vis Kirkehistorie at have været deels en talrig Familie, deels hans store Godgjørenhed mod Trængende og Nødlidende. Han havde havt 12 Børn, hvoraf 4re vare forangangne over i Evigheden for ham, og da han havde et ømt og medlidende Hjerte, saa kunde han ei bære det over sig at lade de udi Trang stædte gaae tomhændede fra sig. Endvidere hedder det om Reinbeck, at hans Forhold og Godgiørenhed kan tjene til at gjendrive de falske Beskyldninger, som visse Personer have villet paabyrde den geistlige Stand, som om samme var smittet og anstukken af større Hævnsyge, Gierrighed og Karrighed fremfor alle andre Stænder. (Sluttes i Morgen.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-08
Indenlandske Efterretninger. Selskabet til de skjønne Videnskabers Forfremmelse, som i det forløbne Aar tabte ved Døden to af sine Medlemmer, Ove Malling, og K. L. Rahbek, og som nu forTiden bestaaer af de Herrer: 1. Professor Fred. Høegh Guldberg, R. af Dbr. 2. Profess. Ochlenschlager, R. af Dbr. 3. Kongl. Konfessionarius, Oct. Theol. Mynster, Komm. af Dr. og Dom. L. Professor Sibbern, og 5. Professor Tork. Baden, tillige dets Sekretair, har udsat et Honorar af et hundrede Rbd. rede Sølv for de bed*) Beytrage en den Lebensgeschichten denværdiger Personen, infonderbeit geleyrter Manner, 1ster Theil*) Unpartheyische Kirchen-Historie alten und nenen Testamentes 8 Theil S. 631633. ste fire Romanzer, hvortil Emnerne ere tagne af Fædrenelandets Historie. Den 1 Jan. 1832 er fastsat som Termin for Digtenes Jndlevering. De indsendes uden Navn til Selskabets ovennævnte Sekretair. Concurrenterne sætte enhver paa sit Arbeide en Devise, og lade derhos følge en forseglet Seddel, som indeholder Concurrentens Navn og Opholdsted, og uden paa er betegnet med samme Devise som Arbeidet. Selskabet vedbliver tillige at fremme Oversættelser af de Gamles Skrifter, naar antagelige Prøver af tilstrækkeligt Omfang indsendes til samme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-08
- Et nyt Tidsskrift: "Den danske Bie, eller Søndagstidenden, er begyndt, og skal udkomme hver Søndag. Det er i saa stor Format, som endnu ikke er, eller hidtil har været trykket i Danmark, det indeholder paa hver Side tre Kolonner eller Spalter, altsaa Arket 12 Spalter, og udgjør mere end 32 Sider stor Octav, bestaaende af 1000 Linier. Literaturen, den nyere Historie, Nutidens store Æmner, Theatrene, Reiser, ny Opfindelser, Moder, Statistik, de skjønne Kunster etc. etc. afgive de Materialier, som skulle være dets Jndhold. Halvdelen vil indeholde originale Afhandlinger. Udgiveren og Redacteuren er Hr. C. de Pollon. Prisen er 3 Rbd. qvartaliter, men naar et Antal af 300 Subskribenter, har meldt sig, da 9 Rbd. aarlig. Subskription modtages i den Gyldendalske Boghandling, samt hos Dhrr. Brummer og Reitzel, og i Fabritius, de Tengnagels Bogtrykkeri.