Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-09-17
Da Professor Rahbek imidlertid troer, at Spørgsmaalet er, om Theaterdirectionen har ladet en Fugl Phoenix gaae fra sig, istædet for, at jeg troer Spørgsmaalet rettere kunde være dette, om den har lokket denne Sieldenhed til sig, saa kunde man vel og besvare samme, ligesom det første Spørgsmaal, med ja. Schønberg og Du Puy vare, i det mindste i relativ Forstand, og indtil bedre Sangere kunde erholdes, hver for sig, en saadan Phosnix, og begge havde rimeligviis endnu været ved Theatret, hvis ikke utidig Knaphed havde tvunget dem til at forlade samme. Schønberg sværmede, som De veed, for Theatret; men han havde, om jeg ikke husker feil, i Prøvetiden ikkun 80 Rdlr. aarlig, fik siden 200 Rdlr., og kom ikke til at tjene høiere end 250 Rdlr. Efter at han havde forladt Theatret, vilde man i den seneste Tid endnu kunnet vundet ham tilbage for samme, dersom man ikke havde troet, at et Par Tusinde Rigsdaler var en uhyre Betaling. Du Pun vilde heller neppe have fore ladt Theatret, om en for hans Talent passende Betaling kunde for ham været nogen tillokkende Bevæggrund til at forblive der. Vel sandt, at han ikke tjente slet; men saa var der og i hans ene Person forenet trende Embeder, Konsertmester, Syngemester og Skuespiller, hvad Under altsaa at han, uden Haab om rimelig Betaling, helst forlod den Post, der trykkede ham mest, fordi Sproget generede ham som fremmed, og det for Skuespilleren i høi Grad besværlige Arbejde, at lære Roller, generede ham som Mand, der gad leve i Verden, og ved mere end eet Talent var lidt i den "Jeg er overbeviist om, skrev jeg, "at den som Videnskabsmand og i mange andre Henseender i høi Grad agtværdige Chef, som nylig har forladt Theatret, har havt de bedste Forsætter, til at forbedre Sangernes og Sangerindernes Kaar, og til at bringe Sangen i Opkomst; men jeg beklager, at han, maaskee af Ængstelighed ved den, som enhver anden de offentlige Indretningers Bestyrer saa naturlige Tanke, at der maa spares, især i disse Tider, har glemt, at Publicum, naar det kun kan see Syngestykker godt opførte, ikke spørger om Betalingen for Indgangen, og at Musikelskere vilde rakt ham hielpsom og rund Haand, naar han blot havde oplyst dem om sine Forsætter til at fremme Konsten. En Theaterdirection er ikke nødt til at lægge Penge op. Hvad den behøver, lægger den paa sine Billetter. Professor Rahbek svarer hertil, "at Spørgsmaalet var egentlig om at sørge for deres Dannelse, og at dertil, ved at tilveiebringe de Bedre iblandt dem Adgang til vor hæderfulde Prof. Kunzens og hans talentfulde Kones ypperlige Veiledning, ved at skaffe dem Underviisning i Klaverspil af Hr. Førster, og endelig ved de i den Kongl. dramatiske Skole forenede Foranstaltninger for de Yngres Dannelse som Skuespillere, er skeet Skridt, som vel neppe kunne kaldes blotte Forsætter, skjøndt jeg ingenlunde fragaaer, at han tillige indtil sin Afgang sysselsatte sig med Planer, der i høi Grad just havde Sangens Fremme til Hensigt, men som ikke lade sig iværksætte uden de Penge, man synes at vilde gjøre Theaterdirectionen til Brøde, at skulde have oplagt, og som vel flere Grunde, naar der var Mulighed dertil, i nærværende Tidspunkt kunde gjøre det til Pligt, Spørgsmaalet har dog nok altid været, hvad der fra Theatrets Side er gjort til Sangens Opkomst, og om Lønningerne for de alt antagne Sangere kunne bevæge dem til at vedblive, og lokke andre til Theatret. Professor Kunzen og Frue danne ingen ny Sangere. De faae, for at veilede, jeg vil bruge Professorens eget Udtryk, de bedre, som komme daglig til dem et Par Timer, tillige ikkun 500 Rdlr. aarlig. Men skulde denne Betaling give Haab om, at disse to hæderlige Konstnere vilde paatage sig det langt besværligere Arbeide med Begyndere, Den nævnte Betaling er ikke tillokkende; Private betale 2 til 3 Rdlr. for Timen. Hr. Førster er gandske nylig ansat; og om Leilighed for de Syngende til at danne sig som Skuespillere, har der fra min Side ikke været Spørgsmaal. De vil saaledes finde min Paastand, rigtig, at der ogsaa fra Theatrets Side er gjort lidet eller intet til Sangens Opkomst i Danmark. De vil beklage, at mange Aar ere forsvundne unyttede, og at Theatret har mistet sin fra saa mange Sider agtværdige Chef paa en Tid, da hans Forsætter til Sangens Opkomst først skulde realiseres; beklage, at dertil kun i det højeste er gjort et Par saare ubetydelige, til hint Øiemed lidet ledende Skridt. Hilsen fra Deres musikalske Venner. J mit næste Brev kommer Beregningen.