Berlingske Tidende, 1781-03-01
Regieringen i Versailles tog ingen Deel i denne hele Expedition, omendskiønt samme nødvendig maatte være vidende. derom, hvorfore der heller intet meldes om denne Sag i Hoftidenden, Gazette de France. Det var et dristigt Foretagende af Krigsmænd at giøre et Riddertog, som en skulde understøttes, førend man saae om det lykkedes; thi dette Løfte havde Roullecourt faaet. For endnu at giøre dette dristige Foretagende meere Romantisk, indfandt sig ogsaa ved Legionen en af den store Moguls Officerer fra Jndien. Han var kommen til Paris med Ridderen af Luxemborg, hvilken han paa Reysen over Sul havde beviist adskillige vigtige Tienester. Emir Suad, saa ledes hedte denne Jndianer, var i stor Moguls Tieneste Commandeur over 6000 Mand Cavallerie, og kom til Eurapa, som at udvide sine Kundskaber. Han har som man siger 150000 Livres aarlige Jndkomster; men hans Vens, Ridderens af Luxemburg, Begreber havde saaledes indtaget ham, at han, uagtet alle Fraraadelser, vilde tage Deel i Expeditionen mod Jersey, og som han med en Orientalsk Hidsighed udlod sig, der dræbe Engelændere. Han klæde sig i en Kiole af blaa Farve, som var Legionens Uniform; men beholdte derhos, som een der nedstammede fra Mahomet sin Turkan med et grønt Baand om. Han sagde derfore paa Fransk: Jeg spiser Svinekiød, jeg drikker Viin, og altsaa er jeg en Christen; men jeg beholder min Turban, efterdi jeg nedstammer fra den store Prophet. Denne gode Muselmann, som saa gierne vilde dræbe Engelænder, gav Anledning til mange Lystigheder, og man fandt endnu i den afdøde Roullecourts Lomme et Brev til Ridderen af Luxemborg, hvori han iblant andre Ting skiær sede over denne Jndianer. Nu vil han, da han er fangen alt for sildig beklage sin Daarlighed, og maaskee forsyne sig med Engelænderne. Da alting nu var bragt i Stand, gik Expeditionen for sig den 27de December, og over 1300 Mand gik om Bord paa 54 flade Fahrtøyer ved Granville, under Bedækning af en Kaper og 2 andre bevæbnede Fahrtøyer; men denne Reyse var ikke lykkelig. Først fik de Modvind, og derpaa fulgte Havblik, og en usædvanlig Ebbe. Den liden Flode gik igien tilbage til Øen Chausen, og derfra til Cancale. Den havde ikke meere Forraad med sig end til 2 Maaltider, og maatte altsaa strax have nye Provisioner, hvilke man og sendte den fra St. Malo. Den 31te December gik den paa nye igien i Soen. Denne anden Reyse lykkedes ey bedre end den første. En stor Fregatte, som nærmede sig, og som man holdte for en Engelsk, men var dog den Franske Kaper=Fregatte, Madame, fra Granville, bevægede Baron von Roullecourt til at gaae igien tilbage til Øen Chausen. Her bleve hans Tropper fra St. Malo atter forsynede med Levnetsmidler, som de aldeles manglede. Endelig gik han den 5te Januarii 3die Gang under Seyl fra Chausen, saasnart det blev Nat. De Tilfælde, der hidtil havde mødt ham, havde aldeles ey svækket hans Mod. Han var meget meere bleven hidsigere derved, og vilde, da han havde en god Vind, ey engang tøve saa længe, indtil hans Artillerie, som dog var ham saa nødvendig, var bleven indskibet. Han befalede det Mandskab, som var ved Artilleriet, og bestod af 120 Mand, at følge efter ham saasnart som mueligt, og gik bort uden samme. Dette var den første Grund til hans Ulykke. Da han tog Afskeed paa Chausen sagde han: at han inden 24 Timer vilde have Jersen i Besiddelse, eller og døe. Han opfyldte begge Deele. Reysen til Jersey var denne Gang lykkeligere; thi efter Midnat kom han til Øen; men Kaperen og 4 Transportskibe strandede strax paa Klipperne, hvorved man mistede over 200 Mand, og Strømmen drev de fleste andre Skibe paa eet Sted, der er ganske fuld med Klipper, og kaldes Banc du Violet, 4 Mile fra Staden St. Helier. En anden Deel af Flotillen blev dreven paa et Sted, som laae længere derfra, og landede meget sildigere ved la Roque. Roullecourt havde toe Contrebandehandlere med sig, af hvilke den ene havde lovet, for en Belønning af 300000 Livres at bringe ham ved Nattens Mørke sikker til Hovedstaden, og levere Forposterne i hans Hænder, samt Undergouverneuren i Sengen i hans Magt. Efter Franzosernes Nederlag har man sat 2de Mænd fast: den ene navnlig Journeaux, og den anden, Millais, hvilke man efter de Franske Fangers Udsigende, og efter de Papirer, som man fandt hos dem, holdte for Forræderne. Fornemmelig holdes Journeaux, en Mand der formedelst et begaaet Mord for 2 Aar siden var bleven flygtig fra Øen, for at have været Baron von Roullecourts Ledsager. Saa dristig, som Roullecourt var, saa god Forsigtighed, brugte han dog ved Landgangen. Han lod først 20 Mand sætte i Land, for at recognocere Egnene, og de bragte Efterretning, at alting var roeligt og stille. Derpaa gik Land Langen for sig Kl. henimod 2 om Natten, med omtrent 800 Mand. Alle Poster bleve overfaldne, alle Veye besatte, og alle Tilgange til Staden St. Helier i Stilhed indtagne, Vagten overfalden, og Kl. 6 om Morgenen vare Franzoser, ne paa Torvet og Herrer af Byen uden at have løsnet et Skud. Vice-Gouverneuren, Major Corbett, fik ved en at sine Betientere den Efterretning i Sengen om Franzosernes Overfald, og havde endnu saa megen Tid, at han kunde sen de 2 Bud til det 78de, 83de og 95 Regiments forskiellige Stationer, og til Milicen. Nogle Minuter derefter blev han taget fangen af et Detachement, og bragt til Baron Roullecourt til Courthuset paa Torvet. Denne havde imidlertid allerede gjort Stadens Garnison, som bestod af 300 Mand til Krigsfanger, og haabe de ved Vice-Gouverneuren at forskaffe sig en god Leylighed til at faae hele Øen i Besiddelse. Uagtet alle Forestillinger, tvang han ham til at slutte en Capitulation for hele Øen. Corbert forestillede ham forgiæves, at han, som Fange ikke kunde slutte nogen Capitulation, som var gyldig, og at Officererne ved de andre Tropper ey vilde rette sig derefter. Han maatte underskrive Capitulationen, der for Resten var ærefuld for de Engelske Tropper, og bekræftede alle Jndvaaner, nes Privilegier og Rettigheder.