Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-01-22
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. Den 2den December f. A. aabnedes den Nordamerikanske Kongres i Hovedstaden Washington med en Tale af sin nærværende Præsident James Monroe; hvori han meddeelte en udførlig Jndberetning om Statens Historie i det sidste forløbne Aar, om dens udvortes og indvortes Anliggender og om dens nærværende Tilstand. Dette overmaade mærkværdige Stykke og som vil blive saameget mere Mærkværdigt, som det kan tiene til Sammenligning med den Jndberetning, som ved Parlementets Aabning i denne Maaned, vil blive leveret og Friestaternes Rivals, Storbrittanniens Forfatning) er for vidtløftigt til at oversættes i dette Blad; men man vil bestræbe sig for at levere det i et kjærnefuldt Udtog, ledsaget af de fornødne Oplysninger. Præsidenten begyndte sin Tale saaledes: Medborgere af Senatet og af Repræsentanternes Huus. Vi have ikke i nogen Periode af vor politiske Tilværelse havt saamegen Aarsag til at ønske os til Lykke ved Landets blomstrende Tilstand, som i denne. Jorden har skiænket os sine rige Gaver i Overflødighed. En udbredet og fordeelagtig Handel har betydelig forøget vore Jndtægter. Den offentlige Credit er steget til en overordentlig Høide. Forberedelserne til vort Forsvar i tilkommende Krige; som vi, efter alle Nationers Erfaring ikke kunne haabe at blive ganske befriede for, rykke frem efter et vel giennemtænkt System med al den Hurtighed, som et saa vigtigt Værk kan tillade. Vor frie Regiering, grundet paa Folkets Fordeel og Kiærlighed har vundet en større Fasthed, og vinder den dagligen; den locale Jalousie (imellem de enkelte Stater indbyrdes) viger hurtigt for de store, omfattende og oplyste Grundsætninger af den nationale Politik. For saa talrige og vigtige Fordeele er det vort Pligt, eenstemmigen at takke det høieste Væsen, som skiænkede os dem, og at anraabe det: at det vil velsigne os med Dyd og Styrke til at vedligeholde dem, og til at overlevere dem i deres fuldkomne Reenhed til vore Efterkommere. (Athen og Sparta og Rom i deres bedste Perioder stode ikke paa det Fuldkommenheds Trin, hvorpaa Friestaterne nu staae; det vil den beundrende Efterverden erkiende.) Præsidenten begyndte efter denne Jndledning paa den egentlige Skildring, han berørte først Friestaternes udvortes Forhold, 5 store Søer adskille Friestaternes nordlige Lande fra de Engelske Colonier i Amerika eller fra Canada; den vel mindre end disse, men dog anseelige Søe Cham plain strækker sig ind i begge Magters Besiddelser; de havde hver paa sin Side holdt en Mængde Krigsskibe paa disse Søer, og mange og blodige Fægtninger vare leverede i den sidste Krig, den politiske Mistænkelighed havde fortsat disse Udrustninger efter Freden var sluttet, og mangehaande Stridigheder vare forefaldne mellem begge Nationers Søefolk. Præsidenten meldte nu at man for at spare hiine og forebygge disse, havde forenet sig med hinanden om paa begge Sider, at kun ganske faae Krigskibe og dertil svagt bevæbnede, skulde holdes paa Søerne, og at hver Nations Krigsskibe blot skulde give sig af med sit Parties indvortes Anliggender. - Om Besiddelsen af Øerne i Passaqvamady Bugten (paa Grændsen af den Nordamerikanske Provinds Maine og den Engelske Nye Brunsvig) var man bleven enig om, at hver Nation skulde beholde de Øer, som de havde besat førend den sidste Krig. Andre Forhandlinger med den brittiske Regiering var endnu ikke kommen til Endelighed, saaledes og Berigtigelsen af de nordlige Grændser (der hvor de store Søer og Lorenz floden slippe). Om Americanernes Ret til at fiske ved Nyefoundland, og om de indbyrdes Handelsforhold, da Englænderne i dette sidste Punkt ikke synes at ville giøre nogen Forandring, saa vil Kongressen faae at overlægge om det vil blive nødvendigt at træffe nye Regulationer til Skibsfartens Beskyttelse. og Opkomst. - J Henseende til Underhandlingerne med Spanien var man ikke kommet videre end foret Aar siden; dette Rige trak dem med Flid i Langdrag, og man havde hidindtil fundet sig deri, endnu var ikke noget Forslag gjort fra Spansk Side, som kunde føre til et billigt Arrangement. Om Forholdet i Henseende til Spaniens Krig med sine Colonier, udlod Præsidenten sig paa en saadan Maade, at man tydelig kan see, at han hverken er ugunstig findet mod Colonierne, eller holder det for usandsynligt, at de ville tilkæmpe sig deres Uafhængighed. Han sagde: at det var naturligt at vore Borgere interessere sig for de Begivenheder, som angaae deres Naboer. At begge de kjæmpende Partier have tilladt sig Jndgreb i Friestaternes Handel, og begaaet Fornærmelse mod dets Borgere, uden at give Erstatning derfor, at Friestaterne havde iagttaget den største Neutralitet under Kampen, at Regieringen ikke havde betragtet denne Krig, som en Rebellion; men som en borgerlig Kamp imellem to Partier, som næsten ere hinanden voxne, og som i Henseende til de neutrale Magter have samme Rettigheder (en saare mærkelig Yttring og en Forberedelse til at erkiende Coloniernes Frihed. Vore Havne, vedblev Præsidenten, staae aabne for begge. Skulle Colonierne erholde deres Frihed, saa er det passende nu at erklære, at Regieringen ikke forlanger andre Fordeele, end de, som ville blive indrømmede andre Stater. – Nu kom Talen paa den bekiendte Expedition af Mac Gregor mod Den Amalia. Præsidenten sagde aabenbart, at denne Occupation ikke kunde harmonere med det venskabelige Forhold som fandt Sted imellem Fristaterne og Colonierne, især da hine havde forlangt dens Aftrædelse af Spanien; men man var bleven oplyst om at det var blot et privat Foretagende; som ogsaa gav sig tilkiende derved, at man paa Øen havde tilladt sig at indføre Negerslaver, og at modtage flygtende Slaver fra Fristaterne; ogsaa maatte Establissementet i Galvestovn i den mexicanske Bugt ligeledes betragtes som et privat Foretagende, hvilket Regieringen havde besluttet al ophæve ved Magt. Angaaende disse og andre vigtige Gienstande for den Nordamerikanske Handel, havde Regieringen fattet det Forsæt at afsende et Krigskib med 3 Personer til visse Havne i Colonierne, og at underhandle med de Auctoriteter, som have dem i Besiddelse. (Man seer af alt dette tydeligt, at den Nordamerikanske Regiering er paa Veien til at erkiende Coloniernes Uafhængighed).Med de Europæiske Stater, med Barbareskerne og Jndianerne, staae Fristaterne i fredelige Forhold. Fra at tale om de udenlandske Anliggender kom Præsidenten til at skildre Fristaternes indvortes Tilstand. Her er lutter Lys og ingen Skygge, 18 Millioner Dollars ere betalte paa Nationalgiælden (den var i 1816 110 Millioner Dollars) og dog vil ved dette Aars Begyndelse være et Overskud i Jndtægterne paa 6 Millioner. J 1818 vil Statens Jndtægt udgiøre 24 1/2 Million Dollars, af hvilke 20 Millioner allene af Toldafgifter, og 1 1/2 Millioner ved at sælge Jorder; de aarlige Udgifter ere kun 11 Millioner 800,000 Dollars, 10 Millioner ere anviiste det synkende Fond, saa der dog endnu er et Qverskud af 2 Millioner 700,000 Dollars, foruden de 6 Millioner fra i Fior. J 1819 vil hele Kiøbesummen for Louisiana (som Fristaterne kiøbte af Napoleon) være betalt, i dette Aar ville de offentlige Jndtægter stige til 26 Millioner Dollars, og der vil være et Overskud af 4 Millioner (i 10 Aar er hele Statens Gield afbetalt. Militsen til Landets Forsvar udgiør nu 800,000 Mand, og der er førget for at der skal anskaffes Vaaben til den (de faae ingen Løn); den regulaire Armee (knap 10,000 Mand ligger ved Kysterne og Grændserne, stærke Escadrer ere sendte til den mexicanske Bugt og Middelhavet. Store Jordstrækninger ere kiøbte for godt Kiøb af Jndianerne, paa hvis Cultur der bør arbeides. Nye Stater ere optagne i Unionen. Jørderne stige i Værdie. For nye Veie, Skoler og for Manufacturernes Fremme maae der bæres Omsørg.