Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-19
(Jndsendt.) Af Nials Saga Thorkel Hak havde paa sine udenlands Reiser, erhvervet sig megen Roes for sin Kiekhed. Han gjorde sig meget til af sine Heltegierninger, og da han kom hjem til Jsland, paastod han, at der ikke var en eneste Jslænder, med hvem han jo vilde kjæmpe, eller for hvem han vilde vige. Desaarsag fik han Tilnavnet Hak (den Uforskammede, fordi han aldrig skaanede nogen hverken i Ord eller Handlinger, hvem han saa havde med at bestille. Asgrim og hans Kammerater kom til Thorkel Haks Telt, og han tiltalede dem saaledes: dette Telt tilhører Thorkel Hak, en stor Kjæmpe, og det vilde være os vigtigt at erholde hans Bistand; men derved maae vi være meget vaersomme, thi Manden er sær og lunefuld, hvorfor jeg beder Dig, Skarphedin, at Du ikke blander Dig i vor Samtale. Skarphedin smaalde derad. Dennes Klædedragt var saaledes: han havde en blaa Kjortel og blaastribede Beenklæder, høie Skoe (Halvstøvler) og var omgierdet med et Sølv Belte; i Haanden havde han den Øxe, med hvilken han havde dræbt Thrain og som han kaldte Rimmugygi, og Tjørguskjold. Paa Hovedet, havde han en Silke=Hætte, og Haaret kjæmmet bag om Ørene. Han havde et udmærket krigerisk Udseende, hvisaarsag alle kjendte ham. Han gik hverken før eller senere end efter sin Tour, da de kom i det Jndre af Teltet. Thorkel sad midt paa Bræde=Forhøiningen, og hans Mænd rundt om ham. Asgrim hilser ham og tiltaler den venligt gjenhilsende saaledes: komme her at bede Dig om Bistand, og at Du vilde gaae med de til Thinge. Thorkel spørger: hvorledes kunne J trænge til min Hielp, da J have gaaet til Gudmund, som uden Tvivl har lovet Eder Bistand." "Vi have, giensvarede Asgrim, ingen Hielp erholdet af ham. Thorkel siger derpaa, meget slet syntes Gudmund Eders Sag at være, og det er den ogsaa uden Tvivl, thi saadanne Gierninger ere de skjændigste, og jeg kan sandeligen ikke begribe, af hvilken Aarsaa Du kommer hid, eller Du har tænkt, at jeg var mindre vaersom i at indlade mig med Folk, og at jeg var villig til at befatte mig med en slet Sag. Da tang Asgrim, der han saae, at her var vanskeligt noget at hente. Thorkel sagde: hvo er denne store og skrækkelige Mand, foran hvilken 4 Mænd gaae, af blegt og skarpt Udseende, der paa eengang røber Ulykke og Ondskab. Skarphedin svarer mit Navn er Skarphedin, og Du har ingen Grund til at overvælde mig, en skyldløs Mand, med Forhaanelser. Jkke er det hændet mig, at jeg har mishandlet min Fader eller slaaeds med ham, saaledes som Du gjorde mod Din Fader. Desuden har Du sjelden redet til Althing, eller arbeidet i Processer; Du er uden Tvivl bedre skikket til Korøgterforretninger hjemme hos Dig selv hos Din lille Familie paa Øxara. Forresten sømmer det Dig bedre, at udstange af Dine Tænder Endetarmen af Horset, som Du aad, før Du reed til Thinge, i Din Fæhyrdes Paasyn, hvilken undrede sig svarligen, at Du kunde tillade Dig en saadan Uhumskhed. Forbittret reiser Thorkel sig strax, og gribende sit Sværd siger han dette Sværd fik jeg i Sverrig, og med det har jeg dræbt den største Kjæmpe og siden mange andre Folk, og, saasnart jeg naaer til Dig, skal jeg jage det igjennem Dig, og skal Du have det for Dine grove Skjældsord. Skarphedin stod med hævet Øxe og svarede smilende, denne Øxe førte jeg i Haanden, da jeg sprang 12 Alen over Mark Floden, og dræbte Thrain Sigfusson, hvor 8 Mænd stode imod mig, af hvilke ingen fik fat paa mig; aldrig har jeg hævet Vaaben imod Nogen, uden at have truffet. Derpaa stødte han sine Brødre og Svoger Kari tilside, styrtede frem mod Thorkel og sagde: nu kan du vælge hvilket Du vil Thorkel Hak, enten at Du stikker Dit Sværd i Balgen, eller jeg driver Øxen i Dit Hoved, og kløver Dig ligge til Skuldrene. Derpaa satte Thorkel sig ned og stak Sværdet i Balgen.