Viborger Samler, 1838-08-21
(Børs-Coursen, af 17de August, er uforandret.) Reisende med Dampskibet Dania. Fra Aarhuus til Kallundborg: Cancelliesecretair Bye- og Herredsfoged Hammerich, Frøken Block-Hentzler, Maler C. Kongslew, Frøken L. Kongslew, Stiftsprovst Schjødte, Studenterne L. Sørensen, P. Jungersen, H. Hørning, J. Jørgensen, J. Birch, M. Wad. og J. Bindesbøll, Koffardiecapitain G. Ralff, Kjøbmand S. Buchwaldt, Frøken Cederfeld de Simonsen, Cand. theol. F. Jacobsen, Skibsfører Th. Sødring. - Til Samsøe. Apotheker Carstensen med Kone. Døde. Odense. Handelsbetjent Søren Peter Tange, 20 Aar. - Assens Bagermester Jørgen Fentz, 72 Aar. Horsens, Johanne Marie Hylleborg Schonning, 21 Aar. (Forlangt indrykket.)Der strides saameget om Fuldblods- og Halv blods-Hestes Rang, man troer at udfinde den ved under Forlystelser at udmartre nogle af alle Slags, for at vide deres yderste Kraft og, som det lader, for at vække Lyst til Tillæg af en forbedret Race. Men var det end saa, som det vistnok ikke ex, at Afkommet altid bevarede eller nedarvede Stammeforældrenes gode Egenskaber; var da det Gavnligste for Landet og Landmanden i Almindelighed, alene at eie de Heste, som dragende den sværeste Vægt hurtigst kunne tilendebringe, en meget lang Reise, eller ere der ikke andre, efter de locale Omstændigheder, væsentligere Hensyn, som bør tages. Enhver forskjellig Jordbund fordrer særskilte Planter og særskilt Dyrkningsmaade, ligesaa særskilte Dyreracer og særskilt Oeconomie i det Hele. Der maa saaledes formeentligen i en stor, og maaskee den største Deel af Landets Egne tages Hensyn paa: 1) Hvilke Hesteracer – ligesom Dyrracer i det Hele der kunne holde sig i trivelig Stand ved simpel Røgt; 2) Hvilke der bedst kunne udholde Kuldens og Climats Jndvirkning paa lange Reiser om Vinteren, og ved For= og Efteraarsarbeidet paa Marken. Ogsaa kunde der vel med Hensyn til Varigheden lægges Mærke til: Hvilke der opnaae den høieste Alder, og hvilke da besidde meest Udholdenhed og Kraft. Kun de bedste Egne kunne med nogenledes Held tillægge af de kjælne, eller meget svære Dyrracer. Kunne f. Er. Beboerne i de mange skarpe Hedeegne, hvor Græsset sjeldent voxer høiere, end at dette af Creaturerne maa afgnaves saaledes, at endeel af Sand og Gruus gaaer med; hvor Vinterfoderet er saare knapt, og hvor en Hest, som maatte besidde de Egenskaber man attraaer, kunde fortære det, hvormed 4 af disse Egnes smaae Heste kunne hielpe sig, – ja endog ikke kunde holde sig med Foder af den Qvalitet, som det hine nyde, og dernæst om Sommeren maatte omkomme af Hunger – være tjente med at tillægge saadanne Heste der, hvor Markarbeidet er, som vel overalt i Danmark, Hovedsagen, hvilket ikke kan gaae paa Veddeløbmaneer i Trav eiheller i Gallop, og til hvilket hver for sig af deres middelmaadig store Heste have Kraft nok, og hvor den høiere dyrekjøbte Kraft var tilovers og maatte gaae tilspilde, ja hvor den sindige rolige Hest udretter mere og bedre Arbeide, end Hurtigløberen, der maaskee endog paa en noget lang Reise, naar den havde, som man siger, spilt sine Trumper for tidligt ud, vilde komme tilkort ved Siden af den jydske – som man maaskee vil kalde udenblods – Hest; thi det er et gammelt Ordsprog, ligesom det er en Erfarings-Sandhed, at den hidsige Hest bliver snart træt. – J Krigens Kamp kommer det jo ogsaa meest an paa Udholdenhed og Kraft; men paa Flugten, rigtignok, gjelder det om Hurtigløb. Maaskee, og rimeligviis, er Jordbunden og Climat heri Almindelighed uskikket for Frembringelsen af de kjælnere, saakaldte ædlere, Hesteracer, ligesom for Figner, Appelsiner, Viindruer &c. &c., hvortil her behøves Drivhuse, uden at de endda fuldkomment lykkes, og det vilde da være ligesaa urigtigt i Almindelighed at tillægge Fuldblodsheste, som det vilde være urimeligt at tænke paa at omvexle Landets naturlige Producter med Sydlandenes, ved her at frembringe disse. Saavel Dyrene som Planterne udarte desuden paa en fremmed Jordbund og forandre Egenskaber og Beskaffenhed i Forhold til Beskaffenheden af det, hvoraf de drage deres Næring, derunder Luftens og Climats Beskaffenhed iberegnet, og saavel Planter som Mennesker og Dyr maae i Almindelighed gjennemgaae en sygelig Tilstand, indtil de blive vante til en meget forandret Næring og Luft. Til disse Hensyn levere Veddefarterne ikke det ringeste Stof. De ere en usikker Maalestok for de der samtidig prøvede Hestes Kraft; thi selv alle andre Omstændigheder lige, er det ikke sagt at den Hest, der i Dag befinder sig skikket til at udstaae den haarde Prøve, paa Liv og Død, vilde til en anden Tid kunne maale sig med flere af dem den overvandt, og hvilke en eller anden ubetydelig Omstændighed maaskee forvoldte en feil Anskuelse af deres virkelige Kraft. Og kan desuden en saadan Prøve bestemme Racens Fortrinlighed? Erfarne Hestekjendere komme vistnok paa anden og bedre Maade til Kundskab om en Hests Egenskaber, og hvortil den bedst er skikket, Landmændene i Almindelighed ville sikkert ikke bestemme sig til Hestekjøb eller Hestetillæg efter Veddeløbsprøver, og de udenlandske Hestekjøbere vistnok endnu mindre, ligesaalidet som det er at formode, at Remontecommissionen dertil vil tage betydeligt Hensyn. Endeligen ere der vel saare Faa af de prøvede Hesteblevne brugte til Forplantning, mange af dem have vel og været uduelige dertil, eller endog berøvede de fornødne Reqvisiter. Ja maaskee have nogle i det mindste været ildeskabte og nogle bestedte i saadan Been smerte, at de snappede det ene Been hurtigere end det andet fra Jorden og derved udførte det hurtigste Løb. Skulde alt dette være rigtigt; hvortil nytte da Veddeløbene, Ere de ikke stundom – ligesom meget Mere, til det forarmede Lands Ødelæggelse bidragende Forlystelser, kjøbte til de ædleste Dyrs Marter, Ja for den Sum af Tusinder, som Veddeløbsforlystelserne og Præmier have medtaget, samt for den Værdie Landet er berøvet derved, at en stor Deel af dets bedste Heste ved Prøverne deels ere odelagte, og deels halvt fordærvede, kunde der maaskee skaffes et Antal Heste, som blev saa stort, at der behøvedes en betydelig Deel af Danriget til at tillægge dem paa. Og naar der spørges: Have de mange Heste-Veddeløb virkeligen gavnet Landet? Hvor kan da, Sandheden tro, give noget bekræftende Vidnesbyrd. Derimod Stutteriebesigtigelser af erfarne Hestekjendere, kunde veilede og belære mange Landmænd, og den paa Erfaring grundede Dom, som ved disse blev given over Hestes Beskaffenhed, vilde blive tagen til Eftertanke, og vilde, sammenholdt med den Erfaring, Vedkommende selv kunde forskaffe sig, komme til megen Nytte. Saadanne Besigtigelser i Forening med Dyrskuer, hvortil kunde fremstilles af alle Slags fortrinligste og i Landocconomien brugelige Huusdyr, til Præmieerholdelse, saavelsom foranstaltet Auction, hvorved saadanne Dyr kunde afhændes, hvortil Liebhabere vist ikke vilde udeblive – især naar en passende Tid, som maaskee kunde antages at være een eller to Dage for et paa vedkommende Sted holdende Qvægmarked, bestemtes – kunde rimeligviis være Landet gavnlige, og til forbedrede Dyr=Racers Jndførelse, efter hver Egns Tarv, virkende Jndretninger, forenede med en behageligere Forlystelse, end den Veddeløbene kunne, eller vel i vor Tidsalder burde, opvække. Overalt er Agerbrugets Forbedring en nødvendig Betingelse for forbedrede Racers Erholdelse; thi kun der, hvor man kan producere rigeligt Foder og Græs kan man vente forædlet Creaturbesætning; men uden dette kan man finde en Slags Lighed med Barnets Attraa efter at faae sig en Ridehest, uden at det tænker paa Noget til dens Underholdning.