Københavns Adresseavis, 1768-02-24
Efter min forrige Sætning, vil jeg have Qvæg=Græsningen gandske ophævet, eller dog i det mindste forandret, vil man ikke beqvemme sig hertil, da er jeg endnu saa billig for nærværende Tid at tillade, at Qvæget maae fremdeles som før gaae paa Græs paa Overdrevene og Engene, omendskiønt jeg saae heller at de ofte vidtløftige Overdreve, hvor den gandske Byes Qvæg nu gaaer, bleve ikke mere behandlede som et Fælled, men at man opmaalte dem, og uddeelte til enhver Jord=Eyer et større eller mindre Stykke deraf, for at benytte sig deraf for sig selv saa got som han veed og kan. Med mindre, at deres Tal som have Rettighed til at sette Qvæg paa dette Overdrev, var paa stort, at man maatte deele det i alt for mange og saa smaa Portioner, at en bedre Benyttelse deraf blev derved hindret, i dette Fald skulde man giøre bedre, at afmaale saadant et Overdrev kun i saa mange Dele, som kunde beholde den fornødne Størrelse til en bedre Huusholdings Brug, og at overgive disse Dele i sær til nogle af dem, som hidindtil havde været Eyere deraf, og at holde de øvrige skadesløse paa en anden Maade. Og da skulde en dobbelt og tredobbelt Nytte af en og den samme Grund retfærdiggjøre mit Ønske. Den gamle Bonde kan altsaa fremdeles lade sit Qvæg gaae paa Græs paa Overdrev og Enge, efterdi han vil saa have det; imidlertid vilde han tillade mig med faa Ord at vise ham den Skade, som han, efter Qvæg=Græsningen hidindtil brugelige Indretning, lider paa mere end een Maade. Denne Skade er mangfoldig. Jeg vil kun, for ikke at være vidtløftig, gjøre en kort Fortegnelse derover, og overlade det til enhver Landmand at føye flere Artikler af samme Art hertil. Jeg vil begynde paa Qvæget, og spørgeGræsgangens Forfægter: 1) Om det ikke er sandt, at det arme Qvæg maae udstaae forfærdeligen meget af tyk fugtig Luft, skarpe Vinde, Hede og Utøy, naar det fra Morgen til Aften skal gaae omkring paa denne Maade og søge sin Næring, og dette end ofte meget kummerligen; og om han vel troer, at det er lige saa tienligt for Qvægets Sundhed og bestmuelige Trivelse, som naar man afværger alle disse Ting? Om ikke den lange Vey, og de arme Beesters bestandige Omdrivelse udmatter dem, strax igien borttager de ved Foeret bekomne beste Kræfter, ophidser Melken om Sommeren hos Køer, og derved tilveiebringer de unge, Kalve Sygdomme og Døden. 3) Om ikke i den gruelige Qvægsyges Tid mange hundrede Stykker strax omkomme, saasnart ikkun en eneste uagtsom Bonde i Byen ikke tilbørligen haver taget i agt ofte sin eneste Koe; men er maaske selv Skyld deri, at den er blevet besmittet af Sygdommen. 4) Om ikke først i Foraaret eller sidst i Høsten, naar Græsset er tyndt eller allerede fordervet, Qvæget af Hunger, finger i sig al Ureenhed og skadelige Urter, som foraarsager Lunge=Syge og andre farlige Sygdomme, 5) Om ikke hvor der ere Moradser, eller og ikkun smaa opgravede Huller, og disse findes næsten allevegne, og, saasom de formedelst forsømt Dyrkelse kan ikke bruges til noget bedre, gemeenligen anvendes til Qvæg=Græsning, om, siger jeg, ikke mange Stykker Qvæg komme til Skade i saadanne Moradser, springe noget i tu, eller drukne paa Stedet: Hvilken Forfægter for Qvæg Græsningen kan negte mig disse Sandheder, og naar han ikke kan det, saa lad gam tilstaae, at der er Skade ved den. Rummet forbyder at gaae videre, man vil derfor henvise til Skriftet selv som faaes hos Sr. Schiønning i Pustervig for 24 s.