Københavns Adresseavis, 1774-04-27
J Morgen udgaaer Hr. Doct. Münters De Ligeledes udgaaer Sø. Anviisning til at bede. Jesus lærte fine Disciple at bede: Vor Fader, du som er i Himmelen &c. Luc. Cap. 11. Denne hans Underviisning bestod visselig ikke blot der, at han gav dem en Formular, som de skulde lære uden ad og daglig nogle Gange fremsige. Han gjorde langt meere han lærte dem at kiende hvad de frem for alle Ting trængte til, og han lærte dem tillige den rigtigste og ædelste Tænkemaade. Det er altsaa ikke den beste Brug vi giøre af Frelserens Underviisning, naar vi ikkun ofte læser det hellige Fader Vor Men vi maae betragte det som en Anviisning hvad og hvorledes vi skulle bede. Denne Anviisning, hvis vi ville foredrage den noget mere udførlig, blev da følgende: Naar J beder, taler J med Gud, med eders himmelske Fader, som elsker eder med den ømmeste Kierlighed. Nærmer eder til ham med et velartet Barns enfoldige Hierte som med den største Tillid siger sin kiere Fader hvad det ønsker. Eders Fader i Himmelen er ogsaa alle eders Medmenneskers Fader, de ere ligesaavel hans Børn som J. Med dem allesammen udgiøre J ikkun en stor Familie. Forglemmer det ikke, hvad der behager Gud meest, det er eders oprigtige Kierlighed til eders Brødre og Søstre. Jndslutter dem alle i eders Bøn: Hvad J trænger meest til, det trænger de ogsaa til. Han er i Himmelen, eders Fader; sin hele Skabning lige nærværende: allevegne er han Gud, Skaber, Fader. Uendelig i Forstand overseer han alting: Uendelig i Godhed, sørger han for alting: Uendelig i Magt skaber han alt, hvad han vil. Han fremkalder det, som er intet, ligesom det var, han taler, og det er til. J maa opløfte eders Tanker fra spositioner for den almindelige Bede=Dag. dags Bladet Nr. 20. alt det, som er stort paa Jorden, uendelig opløfte dem, naa J tænker den fuldkomneste, og alle Fuldkommenheders Kilde Eders største Ønske maa være dette, at Gud maa erkiendes for alles gode Skaber og Fader, som han er, at hvor som nævner Gud, maa have den Høyagtelse og Ærbødighed for ham, som ham tilkommer. Thi det er eder høyst nødvendig at have værdige Begreb om Gud, og at troe af gandske Hierte, at han har Afskye for alt Ondt, og en nen delig Kierlighed til alt Got. Eders Hiertes Ønske maa være, at eders Faders Rige, Sandhed, Dyd og Lyksalighed ved Evangelium maa udbredes; at alt hvad der er got maa formeeres, og de sromme Mennesker blive mange. Thi det er høyst magt paaliggende for eder hans Børn, at befordre Guds vise Anstalter til Menneskenes Lykke, saavidt det beroer paa eder, paa det at eders egen Lykke maa voxe tilligemed den almindelige Velstand; eders Exempel oplive andre, og deres Jver derimod give eders gode Hensigter Liv og Jld; paa det at eders Faders og hans Salvedes Rige jo før jo heller maa komme; at Gud maa være alle Ting i alle Eders Attraae maa være, at Guds Villie i alle Ting bliver den høyeste Regel, hvorefter J indrette eders Liv, at alt det bliver gjort, som Gud vil, der skal giøres. Hvad han vil, det er eders Lykke; han befaler eder intet, uden hvad dertil nødvendig udfordres: Han forbyder eder intet, uden det, som, om han endogsaa ikke udtrykkelig havde forbudet det, skulde ufeilbarlig skade eder og giøre eder ulykkelige. Det erkiender hans Børn i Himmelen, disse erkiender deres Fordeel i hans guddommelige Villies Jagttagelse, og finder deres største Fornøyelse deri, at de alle med Jver fuldkommen adlyder Guds vise og gode Love. Det maae være Eders vigtigste Sag, Eders alting i sig fattende Ønske. Det maae være de Grundsætninger, hvorefter J altid maae handle. I maae ofte tænke paa dem og frembære dem for Gud, for at styrke Eder i saa godt et Sindelav, og for at vænne Eder til, stedse at tænke, at ønske, at handle saaledes.