Corsaren, 1841-04-16
Tyranniet. Da Verden stabtes, var der intet Tyranni, med mindre Eva strax satte Adam under Tøflen, hvilket vi dog ikke finde nogen Hjemmel for i de ældgamle Sagn og Skrifter. Tvertimod var den unge Menneskeslægt i Begyndelsen ikke alene fri for al Undertrykkelse, men nød endog den meest udstrakte borgerlige Frihed. Naar En vilde bygge sig et Huus, var han ikke forpligtet til at lade Tømmermesteren gjøre den ene Deel af Arbeidet og Snedkeren den anden; naar man vilde ryge en Cigar, saa havde man ikke nødig at spørge efter Gouverneuren; de gamle Koner i Varton om Forladelse! dengang existerede der intet Vartou; men det er det samme: Havde det existeret, saa havde de gamle Koner deri kunnet faae deres Kaffe til meget billig Priis; thi der var ingen Told paa Kaffen. Jeg vil ikke tale om Skattebevillingsret, Nationalrepræsentation, Civillister, ansvarhavende Ministre o. s. v.; Saadant kjendte man ikke til dengang; men der er ingen Tvivl om, at man kunde have faaet den deilligste Constitution af Verden, hvis man ikke havde anseet det for overflødigt; thi man havde meget Mere, man havde en Republik. Saadan var altsaa Tilstanden; "men hvor længe var Adam i Paradiis?" De begyndte at prøve Kræfter indbyrdes, og saa mærkede Nogle, at de vare stærkere end de Andre, og saa benyttede de sig deraf og gjorde disse Andre Fortræd. Disse valgte nu en Mand, der skulde beskytte dem, og bestemte ham derfor visse Indtægter, dog imod at han skulde tilsikkre dem visse Rettigheder. Men, da han saa var kommen fast i Sadlen, gjorde han dem til sine Undergivne - om dette skete ved at lade dem hver for sig underskrive et Revers, eller paa anden Maade, kunne vi ikke saa nøie angive; men fra nu af mistede de Alle Friheden, og de bleve underkuede og undertrykte, saa at de tabte al Kraft, al Selvstændighed, alt Mod og bleve feige, som alle Trælle ere det. Nu opvoxede Slægter, som vare aldeles gjennemtrængte af Tyranniet, saa at de lode sig underkue af dem, der tiltoge sig Magten over dem, og med ægte Slavesind igjen underkuede de Faa, over hvem de fik Magten. Endnu efter saa mange Aarhundreders Forløb, have Menneskene ikke overstaaet den Sygdom, som Tyranniet indpodede i deres Aarer. De have skiftet Statsforfatninger, de have forjaget Dynastier, de have døbt de nye Former i Blod; men frie ere de aldrig blevne; thi Tyranniet var ikke i Statsforfatningerne alene, det var hos dem selv. - Friheden har ikke boet iblandt dem, fordi de ikke vare Friheden værd. Og saaledes er det endnu. Tidt og ofte, i de forskjellige Verdensdele, raabe Masserne Ak og Vee over det Tyranni, som de sige, at de Regjerende udøve, og fordre Frihed. Men, naar viser der sig et Exempel paa, at de ved Frihed have forstaaet Andet end Magt til selv at undertrykke? Naar have de, efter at have befriet sig selv for Tryk og Underkuelse, viist Respect for Andres Frihed og afholdt sig fra at krænke denne? Derfor underkuer nu den Høiere den Lavere, den Rige den Fattige, den Stærke den Svage, saa ofte han har Leilighed dertil; derfor ere de sociale Former kun en Række af Skranker, som med smaalig Omhyggelighed ere satte for Friheden og dens Virksomhed i Livet. Fødes der nu engang et Menneske, hvem Friheden elsker og tildeler Stolthed og Mod, og dette Menneske træder ind i Livet, saa opstaaer en Kamp imellem ham og Undertrykkelsen. Han opbyder sin hele Kraft; men han er for svag mod Overmagten. Underkuelsen overvælder ham, den kaster ham til Jorden, sætter sit Knæ paa hans Bryst - Aandedrættet standser - Blodet stiger til Hovedet - han kvæles. Og dog er det fra disse Kampe, at Frelsen skal udgaae. Hvor der er Kamp, er der Liv, og i Livet er Jld, og denne Jld har kastet Funker ud blandt Masserne. De ulme, disse Funker, og alt videre breder Gløden sig ud. Naar nu engang en Vind reiser sig, enten blid og vistende eller kraftfuld og stormende, da slaae de ulmende Gløder op i Luer. Høit hvirvle de sig imod Himlen, og under Knittren og Brag døer Tyranniet, og Frihedens Phønix opstiger af Asken. Fra den luttrede Jord opstyde da nye yppige Planter: J Syden Palmen og den ranke Pinie, i Norden den lyse Bøg. Under disse Skygger skulle vi bygge vore Boliger, medens Frihedens Phønix slaaer med sine mægtige Vinger.