Berlingske Tidende, 1829-09-09
London, den 31te August. Hertil ere Depescher af 7de og 8de d. M. fra Hr. Gordon i Constantinopel ankomne. Efter the Courier af Dags Dato havde man der Jntet erfaret og Russernes videre Fremrykken, men Folket var bestyrtet, og Regjeringen begyndte at yttre Længsel efter Fred. Samme Blad indeholder en Skrivelse fra Paris af 29de d. M., Kl. 4 1/2 Eftermiddag, med den Overskrift: Officielle Efterretninger fra Constantinopel, som lyder saaledes: "Noget Vissere om de til den franske Regjering fra Constantinopel ankomne Depescher af 7de denne Maaned er nu blevet her bekjendt. Grev Guilleminot meddeler de ugunstigste Oplysninger om de tyrkiske Troppers Tilstand og Hielpekilder. og om den blandt Janitscharerne herskende Aand, og han ser en hurtig Ende paa Fjendtlighederne ved en Fredsslutning imode. Hvad det græske Spørgsmaal angaaer, da betragter han samme som afgjort; Sultanen erkjender Grækenlands Uafhængighed. Den Punkt, der endnu strides om, er Maaden, hvorpaa denne Erkjendelse skal kundgjøres Gesandterne paastaae at Erkiendelsens Bekjendtgjørelse skal ske ved et offentligt Aftstykke (et Hatti=Scherif). Heri havde Sultanen endnu ikke samtykket, da Coureren den 7de den nes afgik; men Gesandterne syntes at nære det visse Haab, at han ogsaa heri vilde give efter. Denne Underhandlingernes Fremgang betragtes her som meget vigtig, og man venter nu med spændt Forventning paa de næste Depescher. Man troer, at disse ville være afgjørende i Henseende til det græske Spørgsmaal, og maaskee ligeledes i Henseende til det russiske. I den Jndledning, som The Courier har forudsendt denne Skrivelse, er klærer dette Ministerialblad sig overtydet om Jndholdets Rigtighed, og henviser til en ældre Artikel, hvori siges: "Sultaner har nu første Gang viist en velgjørende Frygt, vi sige velgjørende, da, under de nuværende Omstændigheder, en haardnakket Beslutning kunde bringe ham hans totale Undergang imøde, medens Frygten vil give ham Anledning til at erholde Freden uden Vanære for ham selv og uden Fare for hans Rige. Vi kunne imidlertid ikke bekræfte, hvad vi i Gaar have meldt, at Sultanen har anmodet de forbundne Magters Gesandter om i hans Navn at underhandle med Russerne, eller at han har truffet Forholdsregler til at standse de fjendtlige Armeers Fremrykken. Efter de bedst underrettede Personers Anskuelse, vil Sagen sandsynligviis vorde jevnet. Keiser Nikolaus vil visselig fremdeles handle efter de Retfærdigheds og Maadeholds Grundsætninger, som han stedse har hyldet, og derfor vil Fredens Gjenoprettelse mellem begge Riger ikke være fjern." I Dag tilføjer hiint Blad: "Overbeviisningen om en længere Modstands Umuelighed og Folkets Apathie har aabnet Sultanens Øjne og bevæget Reis=Effendi til de Yttringer, paa hvilke Grev Guilleminot grunder sit Haab om Fred. Hidtil kunde man ikke tænke paa at aabne en Underhandling, dersom ikke en Vaabenstilstand, som det første Skridt, blev sluttet Russerne, der kjende deres Fiendes Svaghed, og see Vanskelig, hederne paa alle Sider forsvinde, ville ikke samtykke en Forholdsregel, der standser deres Triumphmarsch og muligen giver Anledning til at Tyrkerne atter samler Tropper og fatter Mod. Da General Guilleminot skrev sin Beretning, havde man, som det sagdes, opgivet Fordringen om en Vaabenstilstand, og der var yttret, at Underhandlingerne kunde begynde uden et saadant indledende Skridt. - Om noget afgjørende Skridt er skeet, er endnu ikke bekjendt. - Om Reis-Effendi vil sende Russerne en tyrkisk Befuldmægtiget imøde, eller om begge Gesandterne efter det den af Portens Minister Tilkjendegivne maatte holde sig autoriserede til at optræde som Mæglere, kan man naturligviis endnu ikke vide. At een af disse to Fremgangsmaader vil vorde valgt, have vi Grund til at troe. "Hvad det græske Anliggende angaaer, da synes Sultanen, at have samtykt hele Forslaget, og kun endnu at være uvis i Henseende til Bekjendtgjørelsesmaaden.