Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-05-13
For nyelig blev en ung Dame anklaget for Retten i Bowstreet, for at ville drukne sig selv i Themsen, den Herre, der beskyldte hende derfor, forklarede, at han en Aften sildig, da han gik ned at Cathrine Street, hørte et Skrig, som det lod til af et Fruentimmer, der var i stor Nød; han løb til og saae en ung Pige, som stod i en Gaard og græd bitterligt. Han talte til hende, men hun i vedblev at græde hæftig, og da han vendte sig et Øieblik om for at tale med nogle Personer, der vare med ham, løb hun ned til Stranden mod Norfolkstreet. Han randt efter hende, men hun løb med ualmindelig Hurtighed og da hun naaede Enden af Gaden, forsøgte hun paa, at kaste sig over Stakkitværket i Theemsen; men heldigviiblev hun hængende ved hendes Klæder, som hold hende fast indtil han kom, og ved Hielp af Vægteren fik han hende ræddet fra hendes farlige Stilling. Hun blev bragt til Vagthuset, hvor hun blev meget syg, hvorfor Constablen tog hende meget men neskekjerligt til hans eget Huus, og hans Kone, vaagede over hende hele Natten. Om Morgenen, forlod hun hende en kort Tid, efter at have, som hun formodede, borttaget enhver Ting, hvormed hun kunde skade sig. Da hun kom tilbage, fandt hun ikke desstomindre med Forskrækkelse at den stakkels Pige havde forsøgt paa at dræbe sig ved at stikke Knappenaale ind i Struben. Endog paa denne særegne Maade ville det have lykkes hende at have udført hendes Hensigt, havde ikke Konstabelens (Politibetjentens) Kone kommen til i Tide. Hun havde om Morgenen fortalt, at hun var af en meget respectabel Familie, men at hun var bleven forført af en vis berømt Bankør, som nu igjen havde forladt hende. Hendes Venner ville ikke kjendes ved hende, og hun kom derpaa ind i det saakaldte guardian Asylums), men 1) Ved dette guardian Asylum forstaaes her et Tilflugtsted for faldne Piger, og i intet Land er ved en saadan Indretning saa velgjørende som i Engeland, hvor Konsten at forføre, drives til den høieste Grad af Fuldkommenhed og hvor dens Offere blive saa grusomt behandlede af Forældre og Venner. Opdragen i en boardingschool eller saakaldet Pensionair Anstalt ofte indtil det 20de og 21de Aar under en stræng Gouvernantes Opsigt; eller ogsaa hjemme under en Moders strænge Opsyn, bliver den unge Engelænderinde, der af Naturen sædvanligviis har stærke Lidenskaber, opdragen i Tvang og Etiqvette, som især hvad det andet Kjøn angaaer, er lidet overeensstemmende med Pigens hæftige Følelser; hertil kommet at da unge Fruentimmer i de bedre Familier sædvanligviis ikke give sig af med Huusholdnings Affairer, men blot med et eller andet Haandarbeide, og Musik, Tegning o. s. v., faaer Lidenskaben dobbelt, endnu vedbleve hendes Venner at være ubøielige, og tilsidst hørte hun i et uheldigt Øieblik paa en slet Qvindes Overtalelser til at forlade hendes Tilflugtsted, og begive sig til et ildeberygtet Huus i Cathrinegaden. Her havde hun blot været to eller tre Dage, da hun fuld af Afskye over den Ryggesløshed, hun der var Vidne til, og mistvivlende om nogensinde igjen at blive forsynet med hendes Familie, besluttede at ende hendes Elændighed, ved et Selvmord, og var gaaet ud i den Hensigt, da han fandt hende grædende. Hun gav Ef retning om hendes Familie, som var meget anseet og agtet. Kun 18 Aar, og overmaade sum synes hun at have modtaget en god Opdragelse. Det blev i Retten besluttet, at hun skulle forblive hos Konstabelens Kone, indtil det videre Fornødne kunde blive iagttaget med Hensyn til hendes fremtidige Forsørgelse og indtil man havde forsøgt paa, muligens at faae hende forsonet med hendes Familie. Svingerum; og endelig kommer hertil den stive afmaalte Omgang mellem Moder og Datter, der fjerner den indbyrdes Fortroelighed. Triumphen bliver derfor lettere for Forføreren, den undertrykte Natur=Følelse gjør sine Rettigheder gieldende, snart slutter hun sig med inderlig Kjerlighed til det Væsen, der anvender Alt for at behage hende, og da en Engelænderinde i Almindelighed, selv elsker varmt og vedholdende, fæster hun hurtig Lid til sin Elskers Løfter og Troskab, - hun ladet sig henrive af Lidenskaben, forlader sine Forældres Huus, tømmer Kjerlighedens Bæger - og seer sig, snart forladt af ham der var hendes Alt! Aldeles fremmed i den hele vide Verden, tilbageviist med Haan og Trudsler af Fader, Moder, Broder, Søster, Venner og hvad der fordum var hende saa kjert, uden Hielp, uden Understyttelse, og uden endog en eneste ledende Haand, seer hun, fordi at Naturens Følelse hos hende var mægtigere end Klogskabens, sig udsat for Skjændsel, Nag og Hunger, hvor kan man da undres over, at Fortvivlelsen bemægtiger sig hende og hun, hvis hendes Følelser ikke ere des delikattere, lytter til en Rufferskes Overtalelser eller ogsaa gjør Ende paa en elændig Overs. Tilværelse. Qvindelige Stratenrøvere.