Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-25
Nyeste. Skilderie af Kjøbenhavn. and MostagaToldte Aargang. No. 24. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 25 Marti 1818. Til en Ven paa Landet. II. Efterhaanden begynder det Mørke, der hidtil var udbredt over Napoleons Landing i Frankrig, alt mere og mere at opklare sig. J Dag (d. 22) ankom med en Estaffette et Nummer af Blade, Børsenhalle, som det her kaldes, hvoraf man erfarer, at Napoleon stod d. 9de i Nærheden af Lyon med en temmelig stor Magt, som i det mindste kan anslaaes til 15000 Mand, at han i den af ham udstedte Proclamation kalder sig GeneralLieutenant; at han, som engang har frasagt sin Ret til Tronen, ikke kommer for at tilkjæmpe sig denne, men at han betræder Frankrigs Grund for at forsvare sin Søns Rettigheder. Denne Efterretning har gjort overordentlig Opsigt paa vor Børs, og havde ikke en anden høist behagelig Tidende - den officielle Efterretning om Ratificationen af Freden imellem Storbrittanien og de forenede Stater krydset den saa godt som i eet og samme Øieblik, saa havde den havt en ubehagelig Jndflydelse paa vor Cours. Den gik strax noget op, men slappedes dog igjen noget ved Børsens Slutning. - De kan let forestille Dem, min Ven, at en saa overordentlig Begivenhed maa sætte alle Gemytter, som i den sidste Tid ganske havde sysselsat sig med de rolige Betragtninger og smillenoe Udsigter, Freden gav saa stort Æmne til, i en saare besynderlig Stemning. Den yngre Slægt er saa godt som opvoxen med Nopoleons Bedrivter; han har i en Tid af sexten Aar bestandigen tildraget sig uropa's Opmærksomhed, og aftvunget selv sine Fiender en Slags Beundring. Fra Mørkets Skjød fremsteg han som et LLynglimt og blev til en Stierne af første Rang paa Europas politiske Himmel. Vi see ham drage til Jtalien, med en Armee, som manglede Alt, Skyts, Munition, Brød og Fodtøi, og med denne Armee, hvori hver Mand maatte lade sig nøie med 17 Castanier dagligen, hvoraf det halve Tal endog var uspiseligt, og som istedetfor Sko og Strømper, maatte hielpe sig med Lærredsklude - erobre Jtalien, og omsider tvinger det mægtige Østerrige til at indgaae Fred. Vi see ham gaae til Ægypten, miste sin Flaade ved Abukir, drage i Kamp mod Barbarer, og medens vi allerede troede ham død, liste sig paa et Skib, trods Engellændernes Aarvaagenhed, tilbage til Frankrig, som han giver en ny Regjering, i Spidsen for hvilken han stiller sig selv. Han svinger sig op paa Keisertronen, faaer en Østerrigsk Keiserdatter til Ægtemage, bliver efter neppe et Aars Ægteskab Fader, udvider Frankrigs Grændser lige til Elbens og Tajos Bredder og forøger det med henved 30 nye Departementer, er allevegne med i Kompen, uden at saares, fornyer det gamle æventyrlige Tog til Rusland, er nær ved at blive fongen, redder sig paa en Slæde, begynder Kampen paa ny, bliver slaaet ved Leipzig, afsat, og ført til Elba, og neppe et Aar efter sin Afsættelse, see vi ham atter, halv glemt af Europa, trænge med 10 til 1100 Mand og 4 Canoner ind i Frankrig. - En saadan Mands saa uventede Fremkomst maa nødvendigen paa det stærkeste spænde den offentlige Opmærksomhed. Meget heri lader sig maaskee meget naturligt forklare, men Alt kan dog neppe være blot Hændelse. - Man har havt nogle faa Mennesker der kunne sættes i Sammenligning med Napoleon, f. Ex. Macedoniens Alexander.