Københavns Adresseavis, 1763-01-14
Da jeg nu har foresat mig at handle om Qvæg=Sygens Egenskab, saa aabner sig saa vidtløftig en Materie for mig, at jeg neppe seer mig i Stand til at fremsætte alle dens Characterer eller Kiendetegn, men da det fornemmelig kommer derpaa an, at man ret kand lære at kiende denne Sygdom, og at skille den fra andre, saa er det fornødent, saa nøye som mueligt, at bestemme og fastsætte saa vel dens udvortes som indvortes Kiendetegn, Jeg vil begynde med de udvortes Kiendetegn. Denne Sygdom griber da an i en Hast, og saa snart den merkes, kand man see, hvor hastig den overalt breder sig ud. Den angriber mestendeels først, det unge og stærke Qvæg, og saadant, som er i god Stand, hvilket og allerførst døer deraf. Man har formerket, at Qvæget nogle Uger, eller nogle Dage har hostet, førend det virkelig er bleven sygt Derefter bliver Øynene dunkle og fulde af Vand, ja paa nogle løber der virkelig Materie ud af Øynene, paa andre rinder Taarene i stor Mængde af Øynene, og falder i Draabeviis paa Jorden. Strax derpaa efter een eller to Dages Tid mister den syge Koe al sin Melk, og dette er et sikkert Kiendetegn, at dette Kreatur er angreben af den grasserende Sygdom. J Begyndelsen fryser Qvæget (som jeg selv har seet) ligesom et Menneske, der er i Paropysmo af en kold Feber, hvilken Kulde hos nogle er saa sterk, at det gandske Legeme derved zittrer og ryster. Derefter følger Heede, som holder ved i nogle Dage, og som allerbedst lader sig finde i Nakken paa Qvæget, da Heeden 3 undertiden saa stærk, at man kand føle Blodet slaae saa stærk som en Puls. Derefter gaaer Appetiten bort til at æde, og Qvæget lader af at tygge Drøv, derimod drikke, nogle stærk, men det Qvæg, som Halsen er inflammeret paa, kand slet intet drikke. Af Næseborerne og Munden, løber der meget Sliim, paa de fleste ere Tænderne løse, Munden er overmaade heed, og en ulidelig Stank staaer dem ud af Halsen. Nogle faaer Forstoppelse; men alle eller i det ringeste de fleste, faaer i Begyndelsen af Sygdommen stærk Diarrhoe, hvorved dog intet Excrementum eller Skarn, men allene bare Vand gaaer fra dem. Ved Enden af denne Sygdom forraadner de underste Ledde af Halen, og bliver møre, og naar den øverste Hud bliver opskaaret, løber der en stor Mængde raaden og stinkende Materie ud, og denne Forraadnelse griber stedse videre om sig, fra neden af og oplad. Endelig bliver Hornene kolde og tomme, ligsaa bliver Ørene og Næsen gandske kolde, og Qvæget døer den slette eller syvende Dag, efter at Sygdommen ret er kommen til at bryde ud. Disse ere de fornemste Tilfælde i denne Sygdom, hvilke jeg deels selv har seet, deels ere mig berettede af troeværdige Folk, hvis fornemmeste Omsorg gaaer ud paa Qvæg-Tillæg. Men nu kommer vi til den unaturlige Beskaffenhed af de indvortes Dele hos saadanne Kreaturer, som af denne Sygdom ere hendøde, hvortil jeg deels selv haver været Vidne, deels flittig haver talet derom med Slagtere og andre Folk, som har været tilstæde og nøye haver givet agt paa, naar saadant Qvæg er bleven ophugget. Hos de fleste er Galde Blæren overordentlig stor, og opfyldt med en Liqvor eller Saft, som mere ligner Urin end Galde. Ja jeg har fundet 3 Pund af saadan Saft eller Liqvor i en eneste Galde Blære. Hos mange findes der en stor Mængde Orme, saavel i Maven som i Tarmene, og ofte er saadanne Orme gaaet fra det Qvæg, som af denne Sygdom har været angrebne. Undertiden er Hiernen gandske forraadnet, og opløst i lutter Sliim og Vand; og undertiden er alle Aarene opfyldte med sort Blod. Paa mange er den hele Hals inflammeret, men hos andre har Jnflammationen fæstet Sæde i Lalæberne, og paa een af disse Steder findes virkelig Kold=Brand efter Døden. Alle Mavens Afdeelinger i Qvæget ere opfyldte med en Mængde ufordøyet, Foder, men fornemmelig ere Lalæberne udstoppede og opfyldte med saa stor en Mængde deraf, at man neppe med den største Umage kand faae det fra hinanden, og denne Massa og Klump af det ufordøyede Foder er gandske tør, uden mindste Fagtighed eller Vædske, og saa stærk sammen. presset, at man neppe med Fødderne kand træde det i Stykker og fra hinanden. Aarene, som ere i Huden, som beklæder Maven og Jndvoldene, ere mestendeels opfyldte med Blod, og de sorte brune røde Pletter, som findes det udi, ere Kiendetegn nok paa Kold=Brand. Hos nogle har jeg fundet Milten og Leveren opfyldte med utallige smaa Bylder, som til deels har været større, til deels mindre end et Knappenaals=Hoved, men derhos saa haarde, at manikke kunde trykke dem i Stykker imellem Fingerne, men vare at føle paa som haardt og hvid Sand. Men den øvrige Substantz er saa forraadnet, at man lettelig med Hænderne kand trykke den gandske igiennem. Hos nogle har man slet ikke kundet finde nogen indvortes Kiendetegn, til Sygdom, hvilket giver des større Malignitæt tilkiende. Almindelig, naar disse Kreaturer bliver aareladte, saa er Blodet gandske lyserødt, skummende, og røger af Hidsighed, og naar det bliver koldt, er der ikke mindste Fugtighed derved, men er saa seigt, at man kand skiere det i Stykker, som en tykt og vel kaagt Galee, (Gluten.) Naar man nu lægger alle disse saa vel udvortes som indvortes Kiendetegn tilsammen, og betragter dem efter de Regler og Grunde, som af Erfarenhed ere bekræftede, saa finder man at denne Sygdom er: 1.) En Feber, og tillige 2.) En vedvarende, 3) Hidsig, 4.) Af en ond Art, 5.) Forraadnende, 6.) Og smitsom Feber. Eller at jeg skal nævne det med en termino technico: Est Febris continua, maligna, epidemica, putrida, inflammatoria. Dette kunde man lettelig og uden Modsigelse bevise af det foranførte; men paa det jeg des vissere kand bevise min Sætning, vil jeg igiennemgaae hver Punkt for sig selv; paa det at naar Kundskaben om Sygdommen først er fastsat, Curens Vished da kand blive des troeværdigere. For det Første. Jeg kalder denne Sygdom med det almindelige Navn en Feber, og er dertil beføyet, efterdi man almindelig kalder den Sygdom en Feber, som begynder med Kulde, hvorpaa følger Hede, og ender sig med en Crisin; og da disse Kiendetegn her findes, saa kand denne Sygdom billig beholde Navn af Feber. For det Andet: At samme Sygdom er continuerende og vedvarende, kand vel ingen negte, da Qvæget fra det første det begynder at bliver sygt, til den slette eller syvende Dag altid befinder sig i en og den samme starn morbi, og døer almindelig paa de critiske Dage. eller paa den, som man kalder tyrannus. Skulde det ellers gaae Sygdommen igiennem, vil det dog vare længe inden det kand blive fuldkommen restitueret. For det Tredie: Siger jeg, at denne Sygdom er hidsig, som deraf kand bevises, at hos det meste saadant Qvæg seer man Følgerne af, og Kiendetegn til en indvortes Hede, neml. Tørst, en brennende Hede i Munden og Halsen, og endelig Tegn af Jnflammation i Tarmene. For det Fierde: Er denne Sygdom af en ond Art, efterdi alle bekiendte og gode Midler ere forgieves anvendte derimod, og ikkun gandske faa, ja jeg torde snart sige, næsten ikke et Stykke Qvæg, som virkelig har havt denne Sygdom, er gaaet den igiennem. For det Femte: At denne Feber er forraadnende, beviser jeg deels af den Jnflammation, som er gaaet for den Kolde=Brand, deels af den særdeles ulidelige Stank, og cadaverense Lugt, som er ved Qvæget, saa snart det er død. For det Siette: At denne Sygdom er smitsom og anstikkende, derom kand vel ingen tvivle, da Erfarenheden beviser det desverre alt for meget. Og hvo kand ikke af sig. selv begribe, at det er fornødent med al Omhyggelighed at skille det friske og syge Qvæg fra hverandre. Dette haaber jeg da at være nogenledes tilstrekkelig til at bevise mine anførte Tankers Rigtighed. Jeg havde kundet været meget vidtløftigere, dersom jeg ikke havde foresat mig at beflitte mig paa Korthed. Dette er taget af Hr. Doct. Johan Philip Lessers besynderlige Tanker og Qvægsygen, hvori bliver afhandlet: 1.) Kiendetegn, paa Sygdomme. 2) Dens Aarsager. 5.) Dens besynderlige Cuur. 4.) Om Præservativ derfor, 5.) En nødvendig Erindring, om at efterleve de af Øvrigheden anordnede Anstalter. Bogen er trykt i Sorøe Academies Bogtrykkerie, og sælges i den Peltiske som og nye anlagte Rothiske Boglade paa Børsen, saa og hos Forfatteren selv, velbemeldt Hr. Doctor Lesser i Slagelse, og i Bogtrykkeriet i Sorøe, for 1 Mk. Exemplaret. Forslag til en let Maade at svømme paa.