Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-11-27
De Forhandlinger, som ere førte i Palamentet om Throntalen, aabne et dybt Blik i Englands udvortes og udvortes Forfatning; de røbe hvad den første angaaer hvor mislig denne tilstaaes at være, og med hvor megen Nød man har at kæmpe, som udspringer af den trykkende National gield, af Overbefolkningen, af Aristokratiets Overmagt i Parlamentet, af Jrlands fordærvede indvortes Tilstand, og af de Forandringer, som ere foregaaede i Englands Stilling til de udenlandske Stater, og i Henseende til det sidste, at den Engelske Regiering føler Vanskeligheden ved at aabne sig Resourer for at begynde en Krig, og maae derfor i alle Forhold indskrænke sig saameget som mueligt til Negociationer, og at Folket har den største Aversion for at lade sig paavælte nye Stats byrder ved at indblande sig i Europas politiske Forhold. Den nationale Tillid er for Øieblikket øiensynligen svækket, som Statspapirenes Fald ogsaa udviser; en Higen efter en Parlamentsreform har tydeligen bemægtiget sig Nationens Aand, og hvortil Kornbillen har vist meget bidraget. Giver Regieringen ikke efter derfor, saa er tilsidst et almindeligt Oprør at befrygte, giver den efter derfor, saa slipper den Tøilen ud af Hænderne og er ikke vis paa hvorvidt den vil blive istand til at styre Folkestemningen. Almuens Had ere faldet paa Hertugen af Vellington, fordi han modsætter sig Parlamentsreformen, og hans Flid, Redelighed og Bestræbelse for at indføre Orden og Oeconomie i Statsbestyrelsen bliver ikke paaskiønnet. Man prilede fordum Pitt, som den Lots, der formaaede at regiere Stormen; men den nærværende Tids-Storm synes ikke at ville lade sig regiere, det vilde være at befrygte at den vil komme til at rase over Storbrittannien og derved over Europa, naar ikke det Brittiske Folks sunde Sands og alle velhavende Statsborgeres Jnterresse maatte antages at ville forhindre det; uden Tvivl, siger det Franske Blad Temps, vil gammel Englands Statsforfatning, som er saa svag i sine Princiver, men factisk saa grundfast, udholde det nye Stød; men dersom en Revolution skulde foregaae i dette Land, saa vil den forfærde Verden, som den frygteligste af dem den nogen Tid har seet. Det var overdraget Marqvien af Bute at an andrage i Overhuset paa Takadressen: han traadte frem som Ministeriets Organ og tilkiendegav sin Elæde over det Venskab, som finder Sted imellem Frankerige og England, da det er Borgen, for Fredens Vedligeholdelse i Europa. Han forsvarede Ministeriets Forhold i Henseende til Nederlandene og Portugal, tilstod at Donna Maria da Glorias Tilhængere havde Retten paa deres Side, at de holdt fast ved de Grundsætninger, som gielde for den Portugisiske Konge-Families Thronfølge, og som vare sanctionerede af de store Magter; men meente, at naar kun Don Miguel forunder dem en Amnestie (som ikke have feilet, saa kunde den Engelske Regiering ikke undlade at erkiende den nærværende Portugsiske Regiering (et tydeligere Beviis paa den Confusion, som er kommen ind i Folkeretten kan ikke gives. Han meente at de indvortes Uroligheder havde blot locale Aarsager, og vare ikke saa farlige; men dadlede de Personer, som gave sig af med at ophidse Folkets Gemyt. - Greven af Vinchelsen, een af Englands ivrigste Aristokrater, søgde derpaa at retfærdiggjøre Godseiernes Forhold i Kent(som opsige deres Underforpagtere og bringe dem til Fortvivlelse) men at man burde søge at forskaffe de brødløse Arbeidere noget at bestille i den forestaaende Vinter, og Parlamentet burde tænke derpaa (der burde paalægges Godseierne en Ska for at lade disse brodløse Mennesker bringe til Canada. - Lord Grey yttrede menneskekiærligen det Ønske, at de Franske Exministre maatte beholde Livet (hvortil det dog ikke tegner), tilstod med Føie, at den nærværende Tidspunkt er overmaade kritisk, og Parlamentets Viisdom og rigtige Takt kunde allene afvende de truende Farer; hvorved han dog stolede paa Folkets Følelse og Hengivenhed for Statsforfatningen. Ophævelsen af den Jrlandske Union betragtede han som et Middel til at svække Statens Styrke (ligesom enhver Adskillelse af to under een Regiering foreenede Nationer); men han var ikke af den Mening, at Jrlands nærværende giærende Forfatning var en Følge af Emancipationen; derimod meente han at den var en Følge af at man havde tøvet saalænge med at indføre Emancipationen; og at man endelig bevilgede den af Frygt og ikke af Retfærdighedens og en sund Politiks Grundsætninger (det samme lader sig sige om Kornbillen og en moderat og til Tiderne passende Parlamentsreform); ogsaa holdt han for, at den Maade, hvorpaa man indførte Unionen, er en Aarsag til den nærværende Misfornøielse, da man giorde derved begge Landets Partier Løfter, som man ikke siden holdt. Han tilstod, at der finder Nød Sted i England, og sagde, at man burde undertrykke Urolighederne, men tillige undersøge Aarsagen til den arbeidende Classes Trang. Han haabede at det vilde blive til Alvor med de lovede Besparelser. Hvad Forholdet til de udenlandske Magter angaaer, saa indrømmede han, at der existerer megen Fare og at man bør sætte sig i Sikkerhed for Følgerne af Begivenhederne paa Fastlandet; dog skulde dette ikke bestaae i at bevæbne sig; thi man vilde da inden en Maaneds Forløb være i Krig med Frankerige. En Storm nærmer sig, og man seer i Horizonten Forbud dene derpaa. Det man derfor har at giøre er at vinde Undersaatternes Hengivenhed ved en fornuftig Parlaments Reform. Ville Ministrene ikke i Tide beqvemme sig dertil, saa ville de dog engang tilsidst blive nødte dertil under mindre gunstige og fordeelagtige Omstændigheder; dog maatte han erklære sig imod en almindelig Stemmerettighed ved at vælge Parlamentets Medlemmer, og man har uden Grund paastaaet, at Folket besidder den Ret, at enhver Person i Myndighedens Alder eller dog enhver Person, der svarer Skat til Staten, skulde være berettiget til at give sin Stemme ved Parlamentsvalgene. Folket har Ret til at forlange en god Regiering, som kan beskytte dets Lykke, Friheder og Privilegier, og naar dette ikke lader sig forene med en almindelig Stemmerettighed, saa hører det til Folkets Ret, at den ikke bevilges. Men de bedste Forberedelser mod en tilkommende Storm, ere at befæste vor Constitutions svage Sider og at udvide dens Velgierninger; paa denne Maade vil Folket lære at agte sine Jnstitutioner og fatte Tillid til en Konge, som lever for sine Undersaatteres Vel. Han fandt den i Frankerige forefaldne Revolution at have været nødvendig og gav den sit bifald, endskiøndt han maatte tilstaae, at enhver Revolution, og selv den i Frankerige, er altid et Onde (det maae utallige Mennesker i Nederlandene nu bekiende. Belgierne kunne maaskee blive et uafhængigt Folk, men mangfoldige Familier ere blevne ruinerede og Landets Vel spoleret for en uberegnelig Tidspunkt). Han kom nu til at tale om Nederlandene; han var slet ikke af den Mening, at England var ved Tractaterne forbundet til at blande sig i Hollands indvortes Anliggender. Han dadlede overhovedet den Vienske Congresses Operationer, og ansaae Belgiens Løsrivelse fra Holland som en af de sørgelige Virkninger der. Lord Holland havde i et Skrift, som han udgav i 1819, allerede formodet at det vilde skee. Han haabede dog ikke at Hertugen af Vellington havde isinde at assistere Kongen af Holland og at Huset vilde understøtte ham deri om det ogsaa var hans Hensigt. Han dadlede at Belgierne bleve skildrede i Throntalen som Rebeller, og man dog kunde blive nødt til at erkiende deres Uafhængighed. Han protesterede derfor imod denne Deel af Throntalen, som han ansaae for ufornøden, upolitisk, uretfærdig og skadelig for Englands Jnteresse, Frankerige vil modsætte sig en saadan Jntervention, og Forstyrrelsen af den almindelige Fred vil blive en Følge deraf. Ogsaa var han utilfreds med at Ministeriet havde gjort det til en Betingelse for Don Miguels Erkiendelse, at han skal udstæde en Amnestie; da dette ogsaa er en Jntervention; han spurgte om Hertugen af Vellington kunde troe, at en eneste af de Portugisiske Flygtninge vilde stole paa Don Miguels Løfte, og ifald nu f. Ex. Marqvien af Palmella vilde giøre det og han blev arresteret, om da Hertugen af Vellington vilde begynde en Krig for at straffe Don Miguels Troløshed. Lord Grey fluttede sin Tale med de Ord: at han vel billigede nogle Dele af Throntalen; men at han dog ikke kunde stemme for Takadressen. (Disse politiske Debatter lede til følgende Betragtnina) Naar Principet og Jkke Jntervention bliver erkiendet af Europas Magter med Hensyn til Don Miguel, saa maae det, naar man vil handle conseqvent, ligeledes erkiendes ved alle andre Stater. b) Naar dette Princip statueres i Folkeretten, saa opløser Menneskesamfundet sig som et moralskt Samfund, og bliver at ligne med et Borgersamfund, som tillader at enhver begaaer i sit Huus hvad han vil og udøver det største Tyrannie naar han kun er den stærkeste; hvorved Chefen for en røverisk Milits kan f. Ex. ustraffet styrte enhver legitim Regiering. c) At naar den intervenerende Politik forvandles til en blort consultativ, saa spilder den kun sine Bestræbelser hvor Vilkaarligheden og Lasterne herske, hvilke kun lade sig bøie ved Frygten, og saa slipper den nemmere ved, som de Forenede Stater ganske simpelt at erkiende Usurpateuren paa samme Grund som de erkiendte Deyen af Algier, (publicasalus suprema lexesto.) Paa denne Opposition mod Throntalen svarede Hertugen af Vellington følgende: at den afdøde Konge havde ofte forsøgt paa at tilveiebringe, Enighed imellem begge Linier af Huset Braganza; da dette har været forgiæves, saa maae Hs. Majestæt nu tænke paa at anvende andre Midler for at sikkre sine Undersaatters Vel (en betimelig Blokade af Portugals Kyster kunde have bevirket det) men saalænge en Mængde rige og talentfulde Portugisere forblive i en Forviisnings-Tilstrad, saa kunde den nærværende Regiering i Portugal ikke blive erkiendet uden at compromittere Englands Ære og Sikkerhed; men nu da en saadan Amnestie er lovet, har man i sinde at erkiende den Portugisiske Regiering; og den Engelske Regiering vil holde sig forpligtet til at vaage over at Amnestien bliver holdet ved alle Midler, blot med Undtagelsen af at indlade sig i en Krig for denne Sags Skyld, (Man seer her Forskiellen imellem den consultative og den intervenerende Politik og hiins Følger. Denne Portugisiske Affaire bliver udentvivl en Kilde til store Ulykker for Enropa da den hviler paa en umoralsk Grundvold, af Umoralitet udspringer altid tidlig eller sildig et Onde, af Moralitet altid engang et Gode.) Han forsvarede, at den Engelske Regiering havde i Throntalen skildret den Nederlandske Revolution som en Rebellion, sagde at Rebellernes Klager over Kongen af Nederlandene havde i Begyndelsen været høist ubetydelige; at de ikke havde havt noget at indvende mod Kongen selv eller mod Ministrene undtagen mod van Maanen; men efter at Rebellionen var bleven ledsaget af Held, saa havde man først begyndt med at tænke paa Ting, som man ikke i Begyndelsen havde for Øie; med gyldige Grunde forsvarede derpaa Præmiermininisteren Kongen af Nederlandenes vise og retfærdige Fremgangsmaade i denne store Crisis, men efterat han derpaa havde forklaret hvorledes England tilligemed de andre store Magter havde forbundet sig til at garantere Belgiens Forbindelsmed Holland, saa erklærede han dog, at man ikke med Vaabenmagt vilde blande sig i Nederlandenes Anliggender; men at man vilde om muligt ved Underhandlinger bringe Orden deri Landet tilveie. Han giendrev først Lord Greys Paastand, at den Viener Kongresact ikke havde bevirket en Fredstilstand i Europa, thi siden 1814 havde den længste Fredstilstand i Europa fundet Sted, som man kunde erindre sig, hvilken tilstod han dog blev afbrudt ved Napoleons Tilbagekomst fra Elba(Nu formaaede Huset ikke længere at tilbageholde sin Latter.) Ved de politiske Yttringer, som Hertugens Tale indeholdt, skadede han dog ikke sin Popularitet (da det er i nærværende Tidspunkt det Engelske Folk det samme hvorledes det gaaer til paa hele Jorden, naar det kun gaaer godt hos det selv), men desto meere hos det Jrlandske Folk, da han ved at komme til at taleom de Jrlandske Anliggender erklærede sig paa den meest afgiørende Maade mod Ophævelsen af Unionen, og derimod tilraadte at forplante Kapitel og Jndustrie til dette Land, og hos Reformatorernes Partie i England; da han ved at omtale de Engelske Anliggender erklærede sig imod enhver Parlamentsreform, paa Grund af at England for nærværende Tid besidder en bedre legislatil Forfatning end noget andet Land paa Jorden. (Nu blev en gientagen Latter hørt fra Oppositionens Bænke). Endnu mere har Hertugen tabt i sin Popularitet ved det at han lod sig forlede af Lord Majorens Keys, som man holder for uoverlagte, Skrivelse til ham om de Farer som truede hans Person, til at fraraade Kongen fra at indfinde sig ved Gildet i City. - Desto mere har Hr. Brougham lagt an paa at forskaffe sig en ubegrændset Popularitet hos Citys og alle Englands Stæders velhavende Middelstand ved at anmelde i Underhuset, at han vil fremkomme med et Forslag til en General-, men dog moderat, Parlamentsreform, og hvorved Constitutionen ikke skal blive fuldkastet. Forkyndelsen blev hørt med Forbauselse og Motionen maae forventes mes den meest spændte Opmærksomhed. Den bliver saameget mere vigtig, som Hr. Brougham nu er Repræsentant for det største og vigtige Grevskab i England.