Den Vest-Sjællandske Avis, 1838-06-15
Frankrig. Discussionerne over det Algierske Spørgsmaal fortsattes den 6te, 7de og 8de Junii. Hr. Bresson erklærede, at det var nødvendigt at underholde 48000 Mand i Afrika, ja at man snart vilde komme til at behøve flere; de Franske holdt 4 Hovedstæder besatte og maatte desuden holde talrige Leire. Jmod Vesten havde Forliget til Tafna skaffet dem en Stilling, der gav Anledning til Bekymringer; Abdel Kader er kun 6 Mile fra Algier, Medeah er opgivet, Grændsen uvis, Abdel Kader indeslutter de Franske fra alle Sider; den de Franske indrømmede Landstrækning strækker sig til Atlas og er tilstrækkelig til Colonisation for 50 Aar. Han troede ikke, at Forliget til Tafna vilde vare længe; Abdel Ka der er en mægtig Modstander, og hvis han ikke skal udstrække sin Magt indtil Constantine, maa man stille Ben Achmed imod ham; Ben Alssa har stor Jndflydelse paa Kabylerne og Ben Achmeds Magt er ikke saa ringe. Han meente, at man igjen burde overlade Ben Achmed Constantine, da det ikke var let at beholde Byen. Grev Mole meente, at Hr. Bresson uden Grund spaaede ilde, og ansaae 50000 Mand for fuldkomment tilstrækkelige til at beholde Landet; kun Udholdenhed kunde skaffe Erstatning for de Franskes store Offere. Det var umuligt at opstille et uforanderligt System for Landets Colonisation, da bydende Omstændigheder stedse maatte modificere det Det nærværende Cabinet havde kun fortsat Krigen for at tiltvinge sig Freden og ansaae ikke Hadet imellem Franskmændene og Araberne for uforsonligt. Han erklærede formeligt, at det aldrig var kommet Ministrene i Tanke at underhandle med Achmed efter Constantines Jndtagelse; de stolede paa Freden, og dersom det igjen skulde blive nødvendigt at gribe til Vaaden, vilde en saa stor Armee, som den der nu var i Afrika, være tilstrækkelig til alle Fornødenheder og skulde ikke blive forøget. Man haabede at faae Grændserne fastsatte med det Gode og paa sammeMaade at blive enig om Fortolkningen af nogle Punkter i Forliget til Tafna. Han ansaae ikke Ben Als sas og Ben Achmeds Magt for at være saa stor eller dem for frygtelige Modstandere. Det var ønskeligt, at Armeen og Udgifterne i Afrika kunde formindskes, men endnu kunde man kun forberede et saadant Skridt; den nuværende Opgave var at gjøre Erobringen nyttig og indbringende. General Leydet, Hr. Des joberts og Hr. Piscatory raadede til at opgive Algier; desuden talede de Hrr. Bugeand, Guizot, Jaubert og Flere deels for deels imod Lovforslaget. – Den 8de forelæste Hr. Roy i Pairskammeret Commissionens Beretning om Renteconversionen; Commissionen foreslaaer eenstemmigt ikke at antage Loven. Den havde ikke fundet sig foranlediget til at udtale sin Mening om, hvorvidt det var lovligt at tilbagebetale Statsgjelden, da den Omstændighed, som ogsaa Ministrene havde beraabt sig paa, at det nu ikke var den passende Tid til at udføre en saadan Forholdsregel, forrekom den at være tilstrækkelig til at begrunde Forslagets Forkastelse. Conversionen syntes kun at frembyde Vanskeligheder, og Farer, men ingen væsentlige Fordele, hvad derkunde vindes for Staten, var 10 til 12 Mill., som ikke kunde komme i Betragtning i Sammenligning med de deraf opstaaende Farer; de udvortes Anliggender syntes at vise meer eller mindre fjerne Forviklinger, som ikke tillode uden Nød at styrte sig i en Operation, der kunde styrte Landet i uopløselige Forlegenheder. Det var ikke forsigtigt neppe 8 Aar efter en Revolution at gjøre flere Renteciere utilfredse.