Aalborg Stiftstidende, 1839-10-12
(Slutning af det igaar afbrudte Stykke.) Om man just som "Berl. Tidende" vil vide – skal kunne kjøbe Klæde og andre stempelpligtige Varer billigere i nogle Kjøbstæder, end i Kjøbenhavn, er os ikke bekjendt, men, selv om et ønkelt saadant Tilfælde muligt existerede, saa indsee vi dog ikke, hvorledes dette beføier nævnte Blad til, fortriinsviis i Provindstæderne at antage Jndsmugling af Manufacturvarer at finde Sted, og til denne Hypothese at knytte det vistnok originale Spørgsmaal: "om Taxations-Commissionerne maaskee skulde rette sig efter de Priser, hvortil man sælger indsmuglede Varer?" Hvorledes en Sagen saa uvedkommende Passus her har kunne indsmugle sig, begribe vi isandhed ikke. At der vel i Provindserne, naar man seer sig istand til at omgaae Toldvæsenets Vigilants, begaaes Tolddefrauderinger, skal vist aldrig nægtes, men deels er Toldopsynets Aarvaagenhed, baade ved almindelige Tilsyn, Overinspection, Control og Overcontrol, nu saa skjærpet i alle Provindstæderne samt paa Grændsen, at Jndsmugling af Varer baade hører til Vanskelighederne og Sjeldenhederne, og deels vil dog vel Berlings Tidende, hvad Kjøbenhavn angaaer, neppe frikiende dens Handlende for at ogsaa de begaae Tolddefrauderinger, naar Leiligheden tillader det: Noget, hvorpaa der vel heller ikke fattes godtgjørende Exempler. Det synes i det Hele taget at være bleven en Yndlings-Jdee hos kjøbenhavnske Handlende, at betragte Provindserne som begunstigede med Hensyn til Toldopsyn og som om Tolddefrandering der fortriinsviis havde hjemme, sandsynligviis for hos høie Vedkommende at vække Mistænkelighed imod og derved see større Baand paalagte Provindsernes Handel; imidlertid vil det være Enhver, der kjender Provinds-Forholdenne, ligesaa bekjendt, at Toldopsynene overalt, saavel i Landstæderne, som paa Kystpladsen og Grændsen nu udvikle den største Jver og Nidkjærhed (en Bestræbelse, der, saafremt den ikke taber sig i det Smaalige, ikke kan Andet, end vinde alle retskafne Borgeres Roes og Paaskjønnelse), og Kjøbenhavn behøver altsaa i denne Henseende aldeles ikke at ængste sig; vi kunne ogsaa kun beklage, hvis det er i en sig saaledes tilkjendegivende Jalousie mod Provindstædernes Opkomst at Kjøbenhavn søger Støtterne for sin egen. – Heller ikke kunne vi begribe, hvad det er for Henseender, hvori Berlings Tidende mener, at Kjøbenhavn staaer tilbage for Provindstæderne. Medens saaledes Provindserne forgiæves anholde om Conservering af den ubetydelige Lettelse, der ved Toldanordningens Ord allerede er indrømmet: at kunne forsende visse Vare=Artikler under 5 Rbdlrs. Toldbeløb med simpel Følgeseddel, nyder Kjøbenhavn dette Privilegium i sin hele Udstrækning; vi anføre kun dette Exempel, fordi det netop er det, hvis Ubillighed vi udførligere have omtalt. Forresten er det jo tydeligt og aabent nok, at netop Kjøbenhavn som Hovedstad og som alle kongelige Collegiers Sæder i Besiddelse af og altid fremdeles lettere vil være istand til at erhverve Handelsfordele, som Provindserne deels savne og deels langsommelig og med Møie maae arbeide sig optil. - Hvad slutteligen Stemplings=Systemet angaaer, forat komme tilbage paa vort første Æmne, da er det Ønske, som Berlings Tidende yttrer om "at see Stemplingen lige ligen udført i hele Kongeriget, ogsaa ganske vort, men hertil behøves da tildeels Jndførelsen af et nyt System, da det Nærværendes vage Bestemmelser gjøre Ligeligheden mellem de forskjellige Fortoldninger i Provindserne til Umulighed, og det, hvad Forholdet mellem Kjøbenhavn og Provindserne angaaer, dog ingenlunde kan kaldes ligeligt, naar man paa første Sted, saafremt Varerne drives til en Auctions priis, der overstiger Kjøbmandens Calcul, dog kan lade det Offentlige beholde disse, medens man i Provindserne er nødt til at finde sig i enhver, selv den urimeligste Vurdering af sine Varer, saafremt man ikke vil sende disse til Kjøbenhavn til Omtaxation ved Auctionen: en Omstændelighed, som en Provindshandlende naturligviis ikke kan være tjent med at underkaste sig. – Glædeligt vilde det være, om de Discussioner, hvortil denne Gjenstand har fort, ogsaa maatte foranledige det høie Generaltoldkammer til at tage Sagen under Overveielse og føre den til et Resultat, der maatte være befordrende for Handelens almindelige fædrelandske Jnteresser, uden at gjøre Skaar i den Statsindtægt, som Handelsomsætningen er bestemt at yde.