Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-17
Napoleon Bonaparte er død. For syv Aar siden havde dette Budskab, lig et stærkt Jordskjælv, rystet hele Europa, nu forplanter det sig, som et huult Tordenskrald, med svagt Drøn fra Helenas Klippese til vor Jord fjerneste Eg ne, og afpræsser selv den ivrigste Modstander af hans Herskesyge, ihukommende hans store og glimrende Bedrivter, en veemodig Taare. Hans Navn kjender enhver, lige fra den meest civiliserede Europæer indtil den hjemløse Nomade i Ørken; hans Historie er Europas, lige fra 1796 til 1814, og kun med denne kan den gaae under. Vi lade os nøie med at opregne her de vigtigste Perioder i hans Liv, for at tilbagekalde i Læserens Erindring hvad han har været og hvad han har virket. Hans Fødselsaar er uvist, enten den 5te Februari 1768 eller den 15de August 1769, i begge Tilfælde har han levet over et halvt Aarhundrede. Fra 1778 til 1784, eller fra hans 10de til hans 16de Aar, var han Frieleve i Militairskolen i Brienne. 1785 blev han Underlieutenant ved Artilleriet i Regimentet la Fere. 1790 reiste han tilbage til Corsica, hvor han fegtede under Paoli. 1793 reiste han til Frankrige, udmærkede sig ved Toulon, og lagde ved Barras's Anbefaling Grundstenen til sin Lykke. 1794 blev han Bataillonschef ved den italienske Armee, og 1795 Brigadegeneral ved sammes Artillerie. J October samme Aar hialp han Conventstropperne i Paris til at seire over det royalistiske Partie, og fik endnu i samme Maaned Overbefalingen over det Jnderes Armee. J Begyndelsen af Aaret 1796 fik han Overcommanden over den italienske Armee, formælede sig derpaa med General Beauharnois's Enke, og slog Østerrigerne ved Montenotte, Millesimo og Dego, gik med sin Armee over Broen ved Lodi, besatte Lombardiet, vandt den store Seir ved Arcola, proclamerede den cisalpinske Republik, og aabnede (1 Sept.) i Campo Formio Fredsunderhandlingerne med Østerrige. 1798 gjorde han Toget til Ægypten. 1799 kom han tilbage til Paris, gav Frankrig en ny Constitution og blev Førsteconsul. 1800, den 16de Juni, vandt han det store Slag ved Marengo. 1801 sluttede han Freden i Luneville først med Østerrige, og derpaa med de øvrige Magter. 1804 lod han sig krone til Keiser; 1805 blev han Konge i Jtalien, 1806 vandt han Slaget ved Austerlitz, og fik ved et Senatusconsult Tilnavnet "der Store, gjorde sin Svoger Murat til Hertug, af Cleve og Berg, sin Broder Joseph til Konge af Neapel og Sicilien, og sin Broder Louis til Konge af Holland, erklærede sig selv for Rhinforbundets Protector, og vandt Slaget ved Jena og Auerstadt. 1807 vandt han Slaget ved Friedland, sluttede Freden i Tilsit, og gjorde sin Broder Hieronymus til Konge af Vestphalen. 1808 stiftede han Fastlandssystemet, indsatte sin Broder Joseph til Konge af Spanien og sin Svoger Murat til Konge af Neapel og Sicilien. 1809 i December erklærede han Ægteskabsskilsmissen med sin Gemalinde Josephine, og 1810, den 11te Marts, høitideligholdtes i Wien hans Formæling med Erkehertuginde Marie Luise. 1811, da hans Lykkes Sol stod høiest, begyndte han Krigen med Rusland, som han maatte forlade, slagen af Elementerne og forfulgt af sine Fiender. 1813 leverede han Slaget ved Grosgorschen og Lützen, og siden ved Leipzig, hvor han blev slaaet. 1814 blev ogsaa hans Hær i Spanien slaaet af Wellington, de forbundne Magter rykkede frem mod Paris, og tvang ham til at frasige sig Thronen, imod at Den Elba indrømmedes ham med souverain Herredømme. 1815 den 26 Februari, forlod han Elda, vendte tilbage til Frankrige, viste den sidste Kraftanstrængelse i Slaget ved Waterloo, overgav efter dette sig selv til Engellænderne den 15de Juli, og blev derpaa sendt til St. Helena, hvor han, efter 5 Aars Ophold, endte sine Dage den 6 Mai d. A. Altsaa blev hans Levetid 20 Aar kortere end han troede 1810, da han sagde, at han befandt sig i sin kraftfuldeste Alder og endnu haabede at kunne leve i 30 Aar. Dommen over Napoleons Dyder og Lyder bør være Efterverdenen forbeholden. Hans Fortjenester som hans Feil vare i Grunden for store, til at nogen Samtidig kan tilbørligen bedømme dem, hans Planer for kjæmpeagtige, til at de fleste af hans Medlevende, paa det Trin, hvorpaa de staae, og fra den Synspunkt, hvorfra de betragte dem, kunne ganske overskue dem. Aartusinder ville maaskee henrinde, førend der igjen fødes en Aand som hans og skulde den fødes, saa give Forsynet, at der aldrig maatte indtræffe saadanne Leiligheder til dens Udvikling, som indtraf for ham!