Kiøbenhavns Postrytter, 1795-07-17
Paris. Alle Aviser og Efterretninger ere nu sysselsatte med at meddele Udtog af den i foregaaende Avis omtalte, ved Boissy d'Anglas foreslagne Plan til den ny Constitution, samt hans veltalende og skarpsindige Jndledning dertil, hvori han stræbte at berigtige de overspændte Begreber og fuldkommen Liighed, om Folkefriehed, og om partiel Opstands Lovlighed, der af Anarchisterne vare udbredte og forplantede. De store Nationer, sagde han, have, ligesom de store Mænd, intet andet Formaal for alle deres Bevægelser, end at erholde en ærefuld Roe. Midt i Partiernes og Factionernes Opbrusen har franske Folket aldrig tragtet efter andet, end roeligen at nyde Frugten af sine Besværligheder, og af de Opoffrelser, det havde paalagt sig. Hidtil har man meere arbeidet for at nedbryde, end for at opbygge; man har mere givet efter for Folkedriften, end styret den. J Forsamlingen er der ikke meere Forbrydere, der besudle den, eders Raadslagninger lænkebindes ikke mere ved Tyranner, lammes ikke mere ved deres Medfyldiges demagogiske Skriig. Hver Borger vil have Sikkerhed for sin Person, Friehed for sine Meeninger, fredelig Nydelse af sine Eiendomme. Man maae nytte Monarkiets Forbrydelser, den constituerende Forsamlings Vildfarelser, Decemviral-Tyranniets Rædseler, og Anarchiets Elendigheder. Han giennemgik nu i Korthed de politiske Virkninger af Revolutionens Tildragelser fra Generalstændernes Aabning, indtil denne Dag, skildrede 31 May, viiste, hvorledes de, der gjorde Vold paa Conventen, for at underkue den, beskyldte deres Slagtoffere, der uophørlig havde drevet paa en Constitution, at disse ingen vilde have, og hvordan de, for at giøre sig behagelige i franske Folkets Øyne, og skatte de Fremmede, fremkom med et Døgnværk, et otte Dages Arbeid, som de kalde Constitution. Rædsel – føyede han til – skattede det Sanction. Snart spillede dens Ophavsmænd Giæk med denne foregivne Constitution, som de havde gjort med alle Love. Jstedet for den, som de lod blive i Uvirksomhed, optænkte de en revolutionair Regierings System; de organiserede det meest blodtørstige og tyranniske Regimente, der nogentid har været til. Han erklærede nu i Committeens Navn, at denne Constitution, der var udtænkt af Ærgierrige, forfattet af Rænkesmedde, ophøyet af Taaber eller Egennyttige, antaget af Rædsel, foreenede alle Tvedragtens Elementer, og blot var en Organisation af Anarchie. Vigtigt, men dristigt var det, hvad han nu erindrede: at et Folk, der uophørlig raadslog, maatte forgaae af Elendighed og Uorden; thi det reves ud fra Handel, Vindskibelighed, og Agerbruget; og at Lovene følgelig ikke bør underkastes Folkets Sanction; samt at den fuldkomne Liighed er et Hiernespind; thi hvis den skulde være til, maatte Dyder, Naturgaver, og Formue være ligeligen uddeelte mellem alle Jndividuer. Hvorledes det imidlertid vil gaae disse Grundsætninger paa Philosophernes og Politikkernes Vægtskaal, er det meget begribeligt, at de og den dermed forbundne Bestemmelse af en vis Eiendom, der udkræves for at være Valg dygtig til Statens Bestyrelse, umuelig kunne behage Sansculotterne, der i næsten fulde to Aar vare den franske Regierings Skiødebørn. Ogsaa melde Aviserne, at disse næsten ikke meere lade sig see, især i Sections-Forsamlingerne, efter at deres Høvdinger deels ere henrettede, hvilken Skjæbne nu og Uhyret Lebon, og Brutus Maigne formodentlig snart ville prøve, deels endnu bestandig opjages og fængsles. Men om de derfor ere, og kunne ventes, at vilde blive roelige, er et andet Spørgsmaal. Ogsaa synes Conventen at vilde faae en overmaade haard Kamp med de paa forskiellige Sider frembrydende Royalister. J Følge en Beretning, Chenier den 24 Junii gav Conventen, om de i Lyon af Jesusarmeen foretagne Mord, vare disse ikke blot trufne Terrorister, men og gode Patrioter, som disse Drabsmænd deels ved Nattetider myrdede i deres Huse, deels druknede, og alt i Menneskelighedens og Religionens Navn. Det Segl, der skulde tiene til deres Forening, er faldet i Republikanernes Hænder, og nedlagt i Sikkerhedscommitteen; saavel den der stak, som den der bestilte det, ere hæftede, paa Seglet stod Preeys (der var Commandant i Lyon under Opstanden) og Ludvig den 17des Navn. Han skildrede nu de Mord, der bleve begangne mod Materons - saa kaldes Terroristerne i Lyon, og hvoraf man havde taget Exempel i Nismes, Aix, Tarascon, og flere af de sydlige Communer. Det blev besluttet, at hans Jndberetning skulde trykkes, samt at de administrerende Autoriteter i Lyon skulde suspenderes; Mairen, Nationalagentens Subsistut og den offentlige Anklager møde for Skranken, at giøre Rede for deres Forhold; Staben ved Nationalgarden casseres, og de militaire der forestaae Politiet; Ophavsmændene til de begangne Mord, de Emigrerte, som vare i Lyon, og Medlemmerne af Morderbanden, der kalder sig Jesushæren, inden 24 Timer afleveres, og ufortøvet dømmes af Criminal-Tribunalet, ogsaa Departementet, samt alle de, der ikke i 6 Maaneder havde været boesatte i Lyon, forføye sig derfra inden 24 Timer til deres Hiem. Uagtet disse strænge Beslutninger og Angivelser skal imidlertid i Lyon være temmelig roeligt, ja mange Lyonnere skulle endog paastaae, Cheniers Beretning var overdreven, og neppe det halve sandt, og overalt være et Foster af enkelte Deputertes Had mod denne Bye, ogsaa erklærer man det for et overdrevent Rygte, at Jesushæren skulde være mod 10000 Mand stærk, og fornemmelig bestaae af tilbagekomne Emigranter, erklæret Royalister, og forhenværende Schweitser Gardister. Midlertid hedder det ydermere, at Conventen vil lade drage en Art af Cordon, paa det Jesushæren ikke skal komme til at foreene sig med Chouannerne; allerede havde man om disse sidste udspreedt, at de havde bemestret sig Paimboeuf, og der ved Mundingen af Loire, at de truede Nantes, og at deres Hensigt syntes især at drage deres Magt sammen i Bretagne og Nedre-Normandie; men nu anmeldtes en nye Seyer, der ved Grandchamp var vunden over dem, og hvor man havde gjort deres hele Leyr, deres Proviantforraad, anseeligt Sølvtøy, og deres hele Cancellie til Bytte. J Følge de her borttagne Papirer skulle i Vannes og flere Stæder adskillige Personer være fængslede, som deres Tilhængere. Nok een af deres Leyre skal være erobret ved Jusselin; og Boishardy, een af deres bekiendte Anførere, være saaret; ja efter andre Rygter skulde han endog være fangen og dræbt, og hans Hoved ombaaret paa en Piigkiær. Derimod hører man intet til Caumartin, og de øvrige Ophavsmænd, der for tre Uger siden sagdes, at være underveis til Paris, som Fanger. Ogsaa er det vist, at Conventen anseer denne Opstand for saa betydelig, at den ikke allene, foruden de mange didhen alt beordrede Tropper, lader en Deel af Luxemborgs Beleirings=Armee rykke derhen, men og vil træde i ny Underhandlinger med Charette, der for ikke længe siden til et Møde med Repræsentanten Ruelle indfandt sig med saa stærk Bedækning, at han sagde: jeg veed, De har en Arrestordre mod mig i Lommen; men jeg er ikke bange for den.