Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-07-15
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. hos Ros Ros Re Sjette Aargang. No. 80. Udgivet og forlagt af J. Werfel, trykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Höeckes Enke. Løverdagen den 15 Julii, 1809. Skioldnæsholm. (Slutning.) Hvo ledes vel et ved Navnet Skioldnæsholm til Tanken paa Hedenolds Minde? Hvo forbinder vel et historiske Erindringer med en Lyd, der maaskee giennem 18 Aarhundrede har bidraget til at bevare en dansk Høvdings eller Konges Minde, som i den mørke Oldtid glimrede i Nord, og bragt hans Navn giennem alle Tidens Omvæltninger for vort Øre, Meer end halvdød, ville nogle sige, er denne Lyd, og ingen tør bygge paa en Tone, der klinger for vort Øre, uden at vi kiende Strængen, fra hvis Bæven den udgik. Hvad vinde vel Tvivlerne. Jeg seer ikke noget, som var værdt at tvivle for; men vel seer jeg ligesaa grandt al den Skade, som Tvivlesyge kan skifte ogsaa i Historien, som jeg seer Fordelen af den ægte Kritik. Kan der ikke ligge ligesaameget i Navnet Skioldnæs *), som i Odinsey, Thorsens, 5). Dette Stedets ældste Navn, som bl. a. forekommer paa en Liigsteen i Ringsted Kirke over MouBaldersbrynd, Sigersted og flere Steders Mindenavne? Rigtig nok har intet Sagn og ingen Runesteen bevaret os Efterretning om, at Leirekongen Skjold havde en Borg, et Sommer sæde, eller noget deslige i den Egn, som fører hans Navn, men saalænge man ikke reent vil forkaste de ærværdige Levninger af den fierneste Oldtids Sprog, der endnu leve i Steders egne Navne, saalænge man ikke gandske nægter, at Fortiden bevarede udmærkede Mænds Minde ogsaa i Landskabets, Byers og Egnes Navne: seer jeg et, hvorfor man ikke skulde have Ret til at troe, at Skioldungernes Stammefader paa en eller anden Maade har givet Anledning til, at dette Sted har faaet Navn efter ham. Mig vilde det i det mindste være ukiært, om det skulde lykkes nogen ved lærdere Hypotheser at giøre denne Tro vaklende hos mig. ris Olufson af Bollerup, Hovedsmand til Skioldnæs, død 1550, formoder jeg først at være forandret til Skioldnæsholm, da Stedet kom i Gyldenløves Eie. Hvad ingen kan nægte, er at Skioldnæsholm er et af Siællands ældste Herresæder. At her endnu, i det mindste i Valdemar III. Tid, var en fast Borg sees ogsaa af den Efterretning hos Hvitfeld, at Skioldenæs blev belagt (beleiret) i Aaret 1348. J øvrigt har jeg i alle mig tilgængelige Kilder, hvor der kunde ventes noget, forgieves søgt videre historisk Efterretning om dette Steds ældre Skjebne. Jeg havde især fortrøstet mig til de Langebekske Samlinger i det geheime Archiv, hvor man havde sagt mig ogsaa skulde findes Bidrag til Siællands Herresæders Historie; men i det, som udgaves herfor, fandt jeg kun rene Blade, og ikke engang Skioldnæsholms Navn. Saare lidet finder man ogsaa til Stedets Historie i en rimet Beskrivelse over samme af Sognepræsten til Jydstrup og Hvalsølille Jacob Olufsen Abild *), der ikke har anden Jnteresse end sin stundom pudseerlige Smagløshed B. Hos Pon*) Titelen er: Schioldenæsholms korte Beskriffvelse, stilet til Schioldenæsholms megtige Selffeyer hans høye Excellents Hr. U. F. Gyldenlowe. 6 Bl. i Fol. (trykt efter Worm 1683), hvoraf maaskee ikke er flere Exemplarer til end det ene, som gjemmes i den Hielmstiernske Samling paa det Kongel. Bibliothek. F. Ex. naar han giør Skioldnæsholm til en Ko hvorom det var spaaet, at Skiolde fik nok Horn igien, og naar det da hedder hos ham i Anledning af Skioldnæsholms Birkerettighed; Om nogen Tingstud nu paa Schjolde, vilde ride, Og skrifve hende om til een og anden Side, Det skiøtter hun ei stort toppidan optegnes Befalingsmænd paa Skioldnæsholm fra 1365 til 1540. Aar 1682 blev Skjoldnæsholm af Kong Christian V. overdraget til Ur Fred. Gyldenløve ved Mageskifte med endeel Strøgods i Norge, og Gyldenlund i Kjøbenhavns Amt, hvis hele Værdi var anslaaet til 38,000 Rdlr.