Ribe Stifts Adresseaviser, 1845-01-17
J O. Th. Av. læses Følgende fra Kjøbenhavn: "Es ist falsch, was in dieser Beziehung en Roeskilde angeführt worden." Det hedder paa Dansk: "Det er falsk, hvad der i denne Henseende er bleven anført i Roeskilde." Saaledes har den holsteenske Stænderforsamling i sin Adresse til Kongen, ang. den Ussingske Proposition og Arvefølgen betegnet den Roeskildske Stænderforsamlings Yttringer om de statsopløsende Bestræbelser, som finde Sted i Hertugdømmene. "Det er falsk, siger den Holsteenske Stænderforsamling, slige Bestræbelser finde ikke Sted. Der hører virkelig en ganske ualmindelig Suffisance til, i det samme man fremfører en saa nærgaaende Beskyldning mod en Folkerepræsentation, at presentere en Adresse til Statens Souverain, der netop fra Begyndelse til Ende er statsopløsende, revolutionair, thi i denne Adresse fortæller man Kongen ligefrem, at man hverken erkjender den bestaaende Stat, eller den lovlige Arvefølge; man siger ganske ugeneert til Hs. Majestæt, at man i den af ham regjerede Stat har oprettet en ny Stat, som man har døbt "Schleswigholstein, og som man forlanger, at han skal anerkjende; man fortæller ham, at man har forandret den af hans Forfædre indførte og af Folkets Repræsentanter anerkjendte og beedigede Arvefølgeorden, og Enhver, der understaaer sig at sige, at dette er revolutionairt, ham stempler man som en, der farer med Usandhed. Ved hvilke Hokuspokus er man da kommen til dette Resultat? Ved at følge den gamle juridiske Sætning: hvad der er dristigt paastaaet, er halvt vundet. Den i Hyldingseden af 1721 omtalte lex regia er saaledes ikke den danske Kongelov, men det er Arvestatutet af 24. Juli 1650.*) Man beviser jo rigtignok ikke, at lex regia nogensinde er brugt om dette Arvestatut, eller overhovedet om andre Love end den danske Kongelov, men sligt Beviis behøves jo heller ikke, naar en Slesvigholstener siger, det er saa, saa er det nok. At Frederik den 4de strax efter Hyldings edens Aflæggelse lod det slesvigske Vaaben tage udaf Middelskjoldet, og sætte i Hovedskjoldet, omtaler man slet ikke; det vilde være generende, skjøndt vi ikke indsee hvorfor, man kunde jo simpel hen sige, at det ikke betydede Noget. Selve Hyldingseden har man underkastet den vilkaarligste Fortolkning; den lyder paa alleniger Landesherr, ja ganske rigtig; men hvem var denne alleniger Landes herre, Det var naturligviis "Hertugen til Slesvig eller Slesvig=Holsteen; derom staaer jo rigtignok ikke et Ord i Hyldingseden, der ikke kjender anden Landsherre end "Deres Kongl. Majestæt til Danmark og Norge og Sammes Efterfølgere secundum tenorem legis regiae." Vil man nu spørge, hvad der dog vel egentlig er Grundtanken i det slesvig-holsteenske statsretlige System, saa er det den, at Staten er et Fideicommis, et Stamhuus. Det er den bevægende Tanke, at det hertugelige Slesvig er bleven erobret af Danmark, forandrer saaledes Jntet i de til Fidecommisset Adganghavendes Berettigelse; den kunde jo ikke tabes, om end Undersaatterne aflagde en ny Hyldingseed; den kunde ikke tabes, om end de europæiske Magter garanterede Danmark Besiddelsen. Det vil nu snart komme paa det Rene, om den danske Regjering er villig til at gaae ind paa denne side commissairiske Anskuelse af Staten; men vi ville haabe, at man husker paa det 11te Bud. "Du sollst Dich nicht verbluffen lasen." Blandt Kjøbenhavns Løver udmærket sig især Kunst berideren Hr. Rudolph Guerra, der næsten dagligt promenerer gjennem Byen i en elegant Phaeton, hver Dag med nye Heste, ledsaget af en sort kostbar klædt Tjener. - Nygjerrighed eller Beundring, om man vil, giver ham fordetmeste et temmelig stort Følge, som enten stærkt maa saare hans Beskedenhed eller i andet Fald smigre hans Forfængelighed. (Aarh. Av.)