Berlingske Tidende, 1830-12-21
Berlin, den 17de December. Den preussiske Statstidende (som først paa Fredag hidkommer) indeholder følgende Skrivelse til dens Redaction : Begivenhederne i den skjæbnerige Tid, hvori vi leve, opvække mærkeligen den almene Deeltagelse, og de, som troe sig beføiede til at bedømme disse, ere kun alt for tilbøielige til at meddeel Publicum i de offentlige Blade. Da man hidtil kun kiender det i Warschau udbrudte Oprør af polske Blade, saa overraskedes man ikke uden Grund, ved i No. 243 af Statstidenden at finde Paastand fremsat i en Skrivelse fra Krakau: "at alle Forstandiged Ønsker i Kongeriget Polen ville forene sig i den nu værende Herskers Person, naar de i det russiske Rige indlemmede Provindser gjenforenedes med Kongeriget og den gjeldende Constitution strængt opretholdtes." Jndsenderen af hiin Skivelse er i en stor Vildfarelse, naa han antager de deri antydede Ønsker og Meninger for alle Forstandiges Ønsker og Meninger. Ubrødeligheden af høitidelige, endnu nyelig gjentagne Eeder, Taknemmeligheds=Følelsen mod en Regjering, hvis Stemme først kaldte Polakkernes Fæderneland, til Live; de uomtvistelige Fordele, som Landet har draget af dets constitutionelle Forbindelse med det russiske Kongerige saavel i commerciel, som politisk Henseende; de Summer, som Rusland har anvendt for at hæve Kultur, Civilisation og Jndustrie i en Land, der i de sidste 15 Aar gjorde større Fremskridt deri, en i de foregaaende to Aarhundreder, og endeligen den nationale og personlige Selvopholdelsespligt, som desværre sættes paa Spil ved forvovent Oprør, kunne ikke miskjendes af nogen forstandig Mand, men vel af de rasende Demagoger, i hvis forvirrede Jdrætter den sunde Masse af det polske Folk vist aldrig vil tage Deel. Det er ikke overflødigt, nøiere at drøfte den Fordring, hvorom Talen i Særdeleshed er i den ovenanførte Sætning; nemlig om Gjenforeningen af de saakaldte polske Provindser med det nuværende Kongerige. Rebellionens Talsmænd give dem dette Navn af to Grunde, fordi 1) disse Provindser før vare forenede med Polen, og 2) fordi disse Provindser beboes af en polsk Befolkning. Saa lidet man end kan nægte, at de vare forenede med det forrige Kongerige Polen, ligesaa unægteligt er det, at et Riges Provindser kunne skilles fra samme paa en retlig Maade. Denne retlige Maade findes nu ikke blot i Fredsretten, men ogsaa Krigsretten. Man har endnu ikke gjort nogen uafhængig Stat Ret til at føre Krig tvistia. Rusland førte gjentagne Gange Krige med Polen; dette sidste Rige tabte, og Følgen deraf var, at en Deel af dets Provindser indlemmedes i det russiske Rige. Hvad den anden af de ovennævnte Punkter angaaer, saa kan det i intet Tilfælde inddrømmes, at de omtalte Provindser paa Grund af deres Nationalitet egner sig til en Forening med Kongeriget Polen. Følgende Udsigt, taget af Tableau de la Pologne ancienne et moderne apres Malte Bruun, paa Leonard Chodeki, 1ste Deel paa. 566, vil tilstrækkeligen oplyse dette. "Det russiske Polen, bestaaende af det gamle Lithauen, Salmogitien, Hvide=Rusland, Wolhynien, Podolien og det polsk Ukraine, har en Overflade af 7500 Qvadratmile med 8,800,000 Jndvaanere, deraf ere efter Sproget efter Religionen. 7000,000 Polakker 2400,000 Romersk-Catholske, 880,000 Lithauer 1640,000 Græsk=Catholske 5,520,000 Lille=Russer 3,230,000 Orientalske Græker 180,000 Russer. 180000 Roskolniker (Gammel=Russer, 50,000 Tatarer 50,000 Mahomedanere. 120,000 Letter, 1300,000 Jøder.