Berlingske Tidende, 1750-06-08
Directionen for Siellands Stifts enke casse her i Kiøbenhavn, giør bekiendt, at denne casses Jnteressenter ved en general forsamling, holden den 18 Dec. sidstleden har til all fornøyelse befundet regnskaberne rigtige, og cassens tilstand efter dens ringe tilvext god og ønskelig, som alt sigtede til bestandighed, hvorfor nogle af Jnteressenterne giorde denne erindring, at her saavel ved dette, som fleere deslige forieteter, var gjort regning paa for saa pensionister, hvilket nu maatte erfares ved nogle ældre indretninger af dette Slags, hvorover de første pensionister imod all billighed profiterer mest, og de længst contribuerendes efterladte pensionister maatte nyde mindst, naar man ved en uventelig tilvext af mange enker nødtes til at ned sette pensionen. Denne feyl burde derfor i tide til societetets bestandighed, enkernes sikkerhed og Jnteressenternes lættelse forandres, ved saaledes paa engang at nedsette pensionen, at den for eftertiden ikke kand formindskes, men tvertimod virkelig stige, naar cassens sond voxer. Denne proposition har da af Jnteressenterne fundet saadan bifald, at alle saavel Jnteressenter, som pensionister, har været enig ved en general forsamling den 27 Mai sidstleden, at være de første af dette Slags casser, der heller ville underkaste sig publict er tiqve ved at nedsætte, (efter at den fulde Junii Termin 1750, som forden er betalt) den aarlige pension for pensionisterne fra 100 til 50 rdlr. end siden, naar nøden det udkrævede, og maaskee ingen middel til dens conservation var at vente, at skride dertil med fleeres misfornøyelse og skade; hvilken resolution altsaa er taget uden nogen tvang, efterdi societetet, saavel som andre lige indretninger, endnu lettelig kunde betale den belovede pension, og til de længst contribue, rendes tab lade pensionen efter enkernes tilvext falde. Jnteressenter ne ere ogsaa for eftertiden betænkte paa at see cassens fond forøget saa at intet nu kand være at tvivle om dette verkes bestandighed Ca sens fond kand for hver 100 Jnteressenter i en tid af 20 aar stige til 5 a 6000 Rdlr. efter nu værende indretning, her foruden kand nu hver 5 Jnteressenter underholde en pensionist, naar enhver dertil skal contribuere det høyeste, som aarlig er 10dlr. og da det høyeste folk i almindelighed lever i mands alder, er 30 aar, saa at en mand i høyeste alt i alt udi sin tid kand contribuere 300 a 350rdlr. og han enke i 6 aar faae samme igien, det desuden er hver fornuftig mand om at giøre, heller at hans enke er vis paa 50rdlr. aarlig pension end uvisse om 100 rdlr. saa kand enhver øiensynlig tilregne sig at være visse om denne nu belovede pension; thi ville enhver, som og ter at profitere deres efterladte af dette societet, jo for jo heller lade sig inscribere udi Med=Directeuren Jngvar Petri huus i Vimmelskaftet, efterat de har fremlagt behørge attester og alder og sundhed, da contoiret des aarsag alle søgnedage holdes aabent om formiddagen fra 9 til 11 slet, og kand de fraværende addressere sig til søcietetets casserer og bogholder Michael Johan Lorentzen, som paa tager sig deres commissioner, der med ham herom nærmere correspondere. Til forestaaende 11 Jun, ville Jnteressenterne jo før jo heller, og i seeneste inden første 18 Junii paa contoiret imod Casserer Lorenzens qvitering erlegge bemt. termin sk. til pensionisterne, som . . 6ds anden fuld nonsion i alt adlr. 2 sk. og herforuden 1 Rdlr. til cassens sønd, til hvilken summa udgiften vel ikke i nogle aar kand vore da pensionen nu nedsettes.