Aalborg Stiftstidende, 1838-07-09
Orienten. Efter, den franske Coureer, give nu de directe fra Tyrkiet og Ægypten indløbne Depescher bestemtere Efterretninger, der oplyse de hidtil saa modsigende Meddelelser i forskjellige Blade. Det er nemlig fremfor Alt vist, at Paschaen bestemt har negtet at betale den Tribut, han er Porten skyldig. Det gjælder om intet mindre end 30 Mill. tyrkiske Piastre, og, skjøndt dette hans Afslag hidtil har været indklædt i meget maadeholdende Udtryk, er det dog neppe at antage, at han heri lader sig omstemme saa let. Endvidere er det vist, at de ægyptiske Tropper, uagtet Freden er gjenoprettet i en Deel af Syrien, lidt efter lidt forstærkes og skulle være bragte til 50,000 Mand. der ere beredte til at rykke i Felten; det Samme gjælder om de tyrkiske Tropper, som tælle 40000 Mand af de regulaire Feltbatailloner, men til hvilke endnu skulle støde 80,000 Mand, af Paschaernes Contingenter. Englands og Frankrigs Gesandte i Constantinopel have forgiæves forlangt Erklæring over den overordentlige Expedition, som Porten nu udruster, og hvis Hensigt er Jngen bekjendt, uden dens Beskytter Rusland e). Sultanen har afslaaet disse Gesandtes Mægling mellem ham og Mehemet Ali og Sagen er nu aldeles overladt til Ruslands Afgjørelse. Den franske Gesandt har imidlertid i den senere Tid havt hyppige Conferentser med Reis-Effendi og disse gjaldt næsten altid Flaadens Afseiling eller Tilstedeblivelse. Den skal imidlertid gaae under Seil ligger rede i Bosphorus og skulde gjennem Archipelagus løbe udi Middelhavet. Det er dette, Gesandten gjerne vil afværge, men han har hidtil fundet døve Øren. Alt, hvad han har kunnet opnaae, er gjentagne Forsikkringer om, at man vil undgaae ethvert fjendtligt Skridt mod den ægyptiske Eskadre og at Flaaden, heller ikke skal communicere med Tunis eller Tripolis, hvilket egentlig er det, der bekymrer Frankrigs Gesandt meest. Men man erindrer nok, hvorledes Porten holdt de lignende Forsikkringer, den i sin Tid har ladet give, angaaende Expeditionen under Capudan-Pascha. Admiral Rous sin troer saameget mindre Freden, som han veed, at Paschaen af Tripolis skal kaldes fra sin Post. Han har derfor ved en Hurtigseiler ladet Admiral Gallois underrette om Alt, for at han kan tage sine Forholdsregler og ikke meere lade den tyrkiske Flaade af Sigte, saasnart den har passeret Dardanellerne. Desuden har han endelig opnaaet at faae hiin Forsikkring skriftlig, og dette Document vil den franske Regjering vel ei undlade at benytte, for at blive de tyrkiske Skibes besværlige Besøg i Barbareskkystens Havne qvit. - Om Roussin kunde være berettiget til at afnøde Porten en saadan skriftlig Erklæring og om dette Skridt, der røber en saa mærkelig Jndflydelse, ikke vil støde England, er et Spørgsmaal, som i den aller i nærmeste Fremtids Begivenheder vel turde finde Besvarelse. Begivenhederne vexle desuden næsten med hver Dag i Orienten. Med Jbrahim Paschas Seiersruus er det atter forbi. Han, eller hans bedste General Solimann Pascha er bleven overfaldet og slagen af Druserne. Dette melder Seraskieren af Koramann og det bekræftes ved omstændelige Beretninger fra Smyrna. Saadanne Efterretningers moralske Jndflydelse er uberegnelig: den hæver Portens Mod, medens den nedslaaer dens Modstanders.