Viborger Samler, 1827-05-09
Fra det kongel. Rentekammer er under 11te April sidstleden emaneret følgende allerhøieste Placat: "Ligesom i forrige Aar tilstodes Grundeierne i Hertugdommene Slesvig og Holsten en Lettelse ved Eftergivelse i Skatten af Besiddelse, Nytte og Brug, saaledes skal ogsaa for dette Aar, i den ved Forordningen af 9de Juli 1813 consoliderede Skat af Besiddelse, Nytte og Brug, allernaadigst have bevilget den samme Eftergivelse af 2 Procent eller 10 Rbs. af hvert 100 Rbdlr. af Jordernes Taxationsværdie. Og forbliver det i Henseende til Oppebørselen ganske ved de nærmere Bestemmelser, som Placaten af 24de April 1817 indeholder. Under 19de f. M. er udfærdiget følgende Placat, Da de 2 Aar nu udløbe, hvori det, saaledes som ved Kammer=Placat af 14de April 1825 blev bekjendtgjort, allernaadigst var tilladt at beseile og handle paa Randarhavn i Norder=Syssel i Nord= og Øster-Amtet i Jsland, saa har Hs. Maj. Kongen fremdeles, ved allerhøieste Resolution af 4de April, allernaadigst bevilget, at fornævnte Raudarhavn maa, uden at antoriseres som Udliggersted, endnu i en Tid af 2 Aar beseiles, og at derpaa i dette Tidsrum maa drives Handel under de Vilkaar, som nu for Handel paa de autoriserede Udliggersteder ere foreskrevne." Slagelse den 5te Mai. Redacteuren anmeldte i No. 33 af sit Blad den sørgelige Begivenhed; at en Mand Søndagen den 22de April druknede fire af sine Børn i en Torvegrav her ved Byen. Han indskrænkede sig til kun at anmelde denne overordentlige og næsten uhørte Tildragelse med et Par Ord. for ikke at fortælle noget urigtigt derom, som saa leindblander sig i de første Rygter, der haves om en saadan Begivenhed; hvilket ogsaa for en Deel er Tilfældet med de udførligere Beretninger derom, som ere meddeelte i andre Blade. Nu først er han i Stand, til at meddele aldeles paalidelige Efterretninger; han forventer sig ogsaa det Venskab af de Herrer Redacteurer af de øvrige Tidsskrifter, at de ville optage denne her meddeelte Efterretning, for derved at tilintetgjøre alle falske Forestillinger og Sagen. Børnemordet er til alle Tider blevet holdet for at være den naturligste af alle Forbrydelser, imod hvilken Skaberen har nedlagt den stærkeste Modvægt i alle Forældres Hjerte. - De gamle Ægypter forordnede derfor ingen anden Straf for denne Forbrydelse, end at Faderen, som havde dræbt sit Barn, blev dømt til i tre Dage og i tre Nætter efter hinanden at holde det dræbte Barn i sine Arme, da man antog, at Naturens Stemme vilde opvaagne og blive den haardeste Straf, Samvittigheden lig naar den opvækkes af sin Søvn. Man har derfor Grund til at være høist begierlig for at erfare Aarsagen til en saa undturlig Handling, naar den bliver begaaet. Videlysten kan aldrig blive stærkere opvalt end ved denne Leilighed, hvor hverken Ryggesløshed, eller huuslig Strid eller haard Behandling, eller absolut Nød. eller selv et erklæret og opdaget Religions=Sværmerie kan udfindes at være Aarsag dertil. - Forbryderen, er Snedkermester Peter Nielsen her i Slagelse, 47, Aar gammel, Fader til 7 Børn hvoraf de 6 vare hjemme; af disse druknede han de fire, en Pige paa 9 Aar, og 3 Drenge een paa 6 Aar, een paa 32 Aar og een paa eet Aar. Det er sandt, at han var sidste Flyttedag udviist af det Huus, hvor han havde boet ifølge Reqvisition; men han havde faaet interims Boepæl paa et Loft hos en Vægter, stod i Handel om at faae en Huusleilighed hos en Dagleier, og var lovet 4 Rbd. til Hielp dertil af Fattig væsnet; han har ogsaa erklæret at hans Udkastelse ikke har afficeret hans Gemyt; han har desuden tilstaaet, at han vidste han skulde flytte, men at han havde været forsømmelig i at udlede sig en Huusleilighed. Han var den Dag Mordet blev begaaet ikke i Pengeforlegenhed han fik ugentlig 2 Brod af Fattigvæsnet og disse laae endnu urørte, han havde nylig tjent sig 3 Rbd., hvoraf 2de vare endnu i Behold om Søndag Morgen, og han manglede for Øieblikket ikke Arbeide. Hans 2de ældte Børn havde samme Dag faaet Hvedebrød for 10 Mk. paa Credit hos en Bager for at sælge i Skoven. Mange Perioner havde talt med ham samme Dag for og efter Handlingen, alle have bevidnet, at han var hverken beskjænket eller udviiste mindste Sindsforvirring; han var tvertimod stille og rolig; ingen betydelig Ubehagelighed var modt ham, hans Kone havde allene været noget utaalmodig ved Vanskelighederne for at opsøge dem en nye Huusleilighed; ogsaa var han selv misfornøiet med at hans Børns Mængde gjorde ham det vanskeligt at faae Huuslye; dog havde han og hans Kone aldrig forlangt at komme i Fattighuset; desuden var han og hun fuldkommen arbeidsføre. Jntet Menneske kan saaledes ahne nogen udvortes Grund til Handlingen, der maae derfor gives en indvortes, om han endog holder den skjult Dog kunne ingen angive at han har læst i sværmende Skrifter eller at han har udviist Hang til Sværmerie eller Tungsind; han havde allene læst i den sidste Tid i Plalmebogen og det Nye Testamente. Hans Kjærlighed til sine Børn bevidnes af alle. Om han forstod at opdrage dem, er et andet Spørgsmaal. - Han siger: at Tanken om at dræbe sine Børn først paakom ham samme Dags Formiddag Kl. 10, at han følte ikke at kunde modstaae den hvor sørgelige er det ikke naar Mennesket ikke ret troer paa sin Sjæl Friehed.) Han gaaer med 3 af dem over et nærliggende Vænge til en Park for at udføre sin Plan men der seer han for mange Menneskeer; han gaaer nu hjem til sin Kone og siger han vil tage sine Børn med sig i Skoven. Hans Plan var kun at ville drukne de 3 yngste Drenge og at skaane Pigebarnet Thrine; men hun vil endelig følge med ham; har gaaer ud med dem til en Tørvemose paa en afsides Mark, paa Veien søger han at formaae Pigebarnet til at gaae bort og giver hende 4 til 6 Skilling for at kjøbe Brød; men hun vil paa ingen Maade forlade ham og beder ham indstændig at hun maae følge med ham. Han foregiver, at han vilde have skaanet hende, ikke fordi han elskede hende høiere; men fordi hun var mere fremmelig og kunde bedre ernære sig; thi Frygten for at han ikke kunde ernære de mindre Børn og at de skulle komme til at lide saameget som han selv havde liidt, og at de skulle falde andre til Byrde, foregiver han at have været Bevæggrunden til at han vilde dræbe dem. Han kommer nu til Tørvegraven, sætter sig ned ved den, og to af Bornene hver paa sin Side; han seer nu først lidt ned i Vandet; derpaa omfavner han dem og skyder dem derpaa alle fire ned i Graven. De 2 smaae Born give ingen Lyd fra sig; men Pigebarnet raaber: Fader red mig, han seer dem nu alle fire sprælle i Vandet, men vil ikke redde dem. Ganske sagte og rolig gaaer han tilbage til Byen, møder en Vægter og siger til ham, at han vil op til Byefogden for at faae de 4 Rbd. af ham, som han havde lovet ham til Huusleien, hvorpaa han angiver sig selv. Man kjørte ud med ham til Tørvegraven, hvor imidlertid nogle Personer havde taget Børnene op og lagt dem paa Bredden; han satte sig paa samme Vogn, hvorpaa Ligene bleve kjorte, og han udviste derved samme Sindsroe. - Jnden han angav sig, havde han været hjemme hos sin Kone, med hvilken han levede i god Forstaaelse, og ligeledes der viiste han sig roelig i Sindet og da hun spurgte hvor Bornene bleve af, svarede han, at han nok vidste hvor de vare. Denne Sindsroe og Mangel paa Fortrydelse har han vel ikke siden aldeles beholdet; thi han har siden grædt og været meget veemodig over sin Gjerning. Men ved Obductions-Forretningen var han meget roelig, kyssede Børnene, glædede sig ved at see dem endnu engang og var med Glæde behielpelig til at tage Børnene op og lægge dem ned i Kisten og nu er han ganske roelig. Dog siger han, at han ikke har dræbt Børnene for at gjøre dem lykkelige i Himlen eller af Lede til Livet, da han øn skeer tvertimod at leve og kunde derfor ikke beqvemme sig til at aflive sig selv. - Menneskelige Aands Dybhed Du oplades ikke saasnart. Handlingen er begaaet. Forbryderens religiøse og moralske Behandling forestaaer. (Vests. Avis.