Viborger Samler, 1839-07-22
Udenlandske Efterretninger. Storbritannien og Jrland. (Sluttet, see sidste Nr.) Budgettet for det næste Finantsaar frembyder ikke fordeelagtige Udsigter; thi de foreløbige Overslag ere blev ne betydelig forhøiede i Sammenligning med det forrige Aars Skatkammerkantsleren, Spring Rice, anførte som Aarsager: deels Urolighederne i Canada, deels Marinens Forøgelse, Jndførelsen af den nye Fattiglov, Dampskibs farten med Ostindien m.m. Jmidlertid angaae de nye forøgede Udgifter meest Land- og Sømagten, samt Artillerie-Departementet; thi disse 3 Grene kræve et Tilskud af 812,000 L. Jndtægten fra 5te April 1838 indtil 5te April 1839 udgjorde 47,833,000 L., Udgifterne. i samme Tidsrum derimod 48, 263,000 L. Deficit udi gjør saaledes 430,000 L. Det forhøiede Udgifter maa især tilskrives Tilstanden i Canada. De overordentlige Udgifter for denne Colonie, hvilke i 183738 udgjorde 245,012 L., stege i det sidste Finantsaar til 701,400 L., og ere anslaaede for Aaret 183940 til 1,101,000 L. Denne Udgiftspost retfærdiggjøres ved den bydende Nødvendighed, hvori Regjeringen befandt sig, og endnu befinder sig, at beskytte Colonien mod Oprør i Landet, og mod Angreb udenfra. J Aaret 1835 stode i alle de brittiske Besiddelser i Nordamerica kun 4,611 Mand, og i Januar 1839 var Antallet steget til 13,215 Mand regulaire, og omtrent 33,000 Md. irregulaire Tropper. (Hør, fra Hume.) Som Modsætning til denne Stigen anførte Cantsleren Jrland, hvor Troppeantallet havde i Aaret 1799 beløbet sig til 114,000 Mand, og nu kun udgjorde 10,000 Mand. De samtlige Jndtægter ville for Finantsaare 183940 overstige, efter Cantslerens Beregninger, Udgifterne med 140,000 L., med Undtagelse af den overordentlige Udgift for Canada. Nogle bemærkninger udgjorde Slutningen af den financelle Fremstilling. Finantsaarets ugunstige Resultat tilskrev Ministeren væsentlig Urolighederne i England, hvilke vel syntes at have naaet deres Culminationspunct, men dog først efterat have bragt Forstyrrelse i den industrielle Virksomhed: – denne Kilde for alle Statsindtægter. Værdien af Manufacturvarerne, der i Aaret 1837 beløb sig til 42,000,000 L., var imidlertid steget i Aaret 1838 til 50 Millioner L. Endvidere bemærkede han, at en Grund til det anførte Deficit maatte søges i det forkeerte Princip af de nu bestaaende Kornlove; han søgte at godtgjøre denne Paastand derved, at den erlagte Told af fremmede Kornvarer, af hvilke der fra August 1838 indtil April 1839 vare indførte 2,591,000 Qvarters til en Værdi af omtrent 7,126,000 L., kun havde udgjort 146,000 L.,et Resultat, der ikke havde fundet Sted, dersom man havde havt en moderat, fast Told. Derefter udviklede Spring Rice Planen til Jndførelsen, af en Penny Porto. Han androg paa følgende Resolution: "Besluttet, at det er hensigtsmæssigt, at nedsætte Portoen til een Pence (4 Rbsk.), der uden Undtagelse skal erlægges for ethvert Brev af en bestemt Vægt, der nærmere skal bestemmes ved Loven; at den FrankeringsRet, der hidtil har været tilstaaet Parlaments-Medlemmerne, ophæves (store Bifaldsyttringer paafulgte ved Oplæsningen af dette Sted), samt at der skal føres en streng Control med Hensyn til Frankeringen af Embedsbreve; besluttet tillige, at Huset forpligter sig til at dække det Deficit, der mulig maatte flyde af Portoens Nedsættelse. Goulbourn, Skatkammer-Cantsler under det Wellingtonske Ministerium, havde et og andet at erindre mod disse Resolutioner, og meente, at Deficittet vilde for det første Aar beløbe sig til henimod en Million L. Hume troede, at et Deficit vilde kun indtræffe i det første Aar; paa Budgettet havde han meget at udsætte. Ogsaa Sir Robert Peel fremkom med adskillige Jndsigelser. Resolutionen antoges uden Afstemning, London, den 12te Juli. J Gaar begave Peers sig i Procession til Dronningen, for at overrække hende den af Overhuset besluttede Adresse angaaende Folkeunderviisningen. Jngen Peer af det liberale Parti indfandt sig med Undtagelse af Lordcantsleren; af Peers af Tory Partiet manglede kun faa; Hertugen af Wellington, vil man ikke have bemærket. Angaaende Lordernes Modtagelse af den paa Gaderne forsamlede Folkehob ere Beretningerne forskjellige. De liberale Blade paastaae, at Biskopperne især have maattet døie mangen Stikpiller, enkelte Bifaldsraab skulle ogsaa være blevne dem til Deel. Dronningens Svar kom et formelig Afslag meget nær"Jeg veed," sagde hun tilbørligen at statte deres Omhu for den herskende Kirke. – Jeg er stedse rede til at modtage Overhusets Raad og Bistand, og skienke dets Meddelelser den Opmærksomhed, der med Ret tilkommer Husets Auctoritet. Men jeg kan tillige ikke undlade at udtale min Bekymring over, at De ved denne Leilighed have anseet det for nødvendigt at gjøre et saadant Skridt. – De kunne være forsikkrede om, at jeg, dybt følende de mig paalagte Pligter, og frem for alle den, der paahviler mig med Hensyn til den herskende Kirkes Understøttelse, stedse skal anvende den mig betroede Mag. til at opfylde hine dyrebare Forpligtelser. – J den inder lige Følelse af denne Pligt har jeg anseet det rigtigt at udnævne en Comite af mit Geheimeraad, for at have Opsigt med Fordelingen af de Fonds, som Underhuset, har bevilget til Folkeunderviisningens Fremme. – Omdenne Comites Bestemmelser og Forhandlinger ville aarlige Beretninger vorde forelagte Parlamentet, saa at Overhuset vil vorde sat istand til at fælde en Dom desangaaende, og jeg er overbeviist om, at man vil finde, at de til min Disposition henstillede Fonds ville vorde udelukkende og nøiagtig anvendte til det bestemte Formaal, til hvilket de bleve bevilgede, med vedbørligt Hensyn til ukrænket Samvittighedsfrihed og tro Jagttagelse af den herskende Kirkes Jntegritet."