Viborger Samler, 1841-02-08
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. J de Deputeredes Kammer holdt Thiers i Anledning af Paris's befæstning et langt Foredrag, af hvilket udhæves Følgende: "Maa Paris befæstes For denne Mening tale 2 store Auctoriteter – Vauban, en Mester i Forsvarskrigen og Napoleon, en Mester baade i Forsvars- og Angrebskrigen. Maaden at føre Krig paa, er aldeles forandret i de sidste 50 Aar; man opholder sig ikke meere ved Grændsen; man ændser ikke mere Grændsefæstningerne; man marscherer imod Hovedstæderne. Saaledes have Berlin, Wien, Moskau og Madrid, saaledes har Paris seet fiendtlige Hære. Pan maa derfor ogsaa anlægge Fæstninger i den anden og tredie Linie; – man maa befæste Hovedstæderne. Man har rigtignok indrømmet Nødvendigheden af at befæste Pladser i det Jndre; men man har foreslaaet dertil en eller anden Stad, thi Hovedstaden - sige Nogle – tør man ikke befæste. Men Jdeen om en mit irisk Hovedstar, som ikke er Paris, er absurd og ufornuftig. Vel muligt, at en Kriger kan hylde en saadan Jdee; men en Statsmand billiger den aldrig. Man vil give Paris med sine uhyre store Ressoureer, med sin moralske Jndflydelse til Priis for Fienden, og man indbilder sig at kunne udrette Noget for hiin Militairhovedstad. Vi ville antage, at en eller anden Prætendent, ikke just Henrik den Femte, men en anden abstract Prætendent (Latter) viser sig i Spidsen for fremmede Hære i Paris, og vi ville antage, at den lovmæssige franske Regjering er i hiin Militair hovedstad. Vil man da overlade til Prætendenten Pari med denne Stads hele politiske, mo alske og materielle Jndflydelse? – Nei, – vil man befæste sig i det ndre, da maa det skee i den egentlige politiske Hovedstad, i den moralske Hovedstad, i Rigdommens og Befolkningen Hovedstad." Thiers anfører dernæst Napoleons Auctoritet, og beviser grundigen og udførligen, at den første Udgave af Napoleons Memoirer er den eneste autbentiske, at der er megen Tvivl om den anden Udgaves Ægthed Han anfører Citaterne efter den første Udgave, som Firmin Didot i Morges havde tilsendt ham. Men vil Paris ogsaa forsvare sig? – Man siger nei; man beraaber sig paa 1814. - Men det er at nære en uværdig Mistanke imod Paris. – Hvorfor capitulerede Paris i 18148 Den af Carnot offentliggjorte Retfærdiggjørelse giver det bedste Svar. Fordi alle de vigtige Positioner vare besatte af Fienden, fordi Paris ikke var befæstet paa den høire Flodbred, fordi de nødvendige Arbeider ikke vare udførte. – Derfor kunde Paris ikke forsvare sig. Det kunde ikke, endskjøndt det vilde; Øienvidner forsikkre, at Befolkningen i Forstæderne havde forlangt Vaaben, og at den vilde føres imod Fienden. Men vil ikke Handelen drage bort fra en Vaabenplads, Vilde Paris ikke ophøre at være Hovedstaden for Civilisationen, Nei; – thi i hvilke Lande paa det europæiske Continent ere de fleste Fæstninger og befæstede Stæder, Retop i de meest vindskibelige Stater i Holland og Belgien. Ere ikke Venedig Genua, Hamborg, Antwerpen, Danzig og Lille endnu Fæstninger eller befæstede Stæder, og have deres Fæstningsværker bortskræmmet Handelen, Nei, de Stæder, der drive den største Handel, ere tillige de meest befæstede. - Hvorledes bør Paris befæstes, Flere Amendementsstillere sige, at de ere afgjorte Modstandere af en Circumvallation, og at man kun behøver at istandsætte Octroi-Muren, der vil være et tilstrækkeligt Forsvar imod Fienden, naar han har banet sig Vei igjennem Forterne. Men denne Paastand er latterlig; Jngenieurerne kunne ikke begribe, at et fornuftigt Menneske kan tænke paa at forsvare denne Muur, der skylder sinantsielle Hensyn sin Tilværelse, endog kun imod Musketild. – Hvad Lovudkastet angaaer, da vil man enten antage det eller og forkaste det. Dog lader os forstaae hverandre rigtigt, At understøtte et Amendement, er at tilintetgjøre Lovudkastet." – Thiers angreb dernæst med Heftighed Gen. Schneiders Amendement. Dette Amendement," sagde Taleren, var et farligt Amendement; det var en farlig Foræring, man vilde give Kongedømmet, (Bifaldsraab i Con trum.) Efterat Parschal Soult havde erklæret, at Regjeringen var fuldkommen enig med Commissionen, endtes Discussionen. Beaumonts Amendement, at der skulde aabnes Krigsministeren en Credit af 20 Mill. Fres, for at opføre Fæstningsværker ved St. Denis og Charenton, blev forkastet med stor Majoritet. Gen. Schneider fremkom derefter med sit Amendement, der er temmelig vidtløftigt. Af dets 5 Artikler ere følgende de væsentligste: 1. En Sum af 80 Mill. Fres skal specielt anvises til de Arbeider, der ere nødvendige til at forbinde Forsvaret af Paris med Frankerigs almindelige Forsvar; 2. Disse Arbeider bestaae: 2, af et Bælte af permanente Udenværker, der opføres i en Afstand af i det mindste 4000 Metres fra den nuværende Octroi=Muur, b. af Bygninger og Magaziner, der ere nødvendige til Værkernes Forsvar, c. af en Udvidelse og Jstandsættelse af OctroiMuren; 3, Disse Arbeider skulle være fuldførte i Løbe af 3 Aar. – Flere Deputerede, der tidligere have erklæret sig for Modstandere af enhver befæstning omkring Paris, interessere sig for Schneiders Amendement. At Lamartine har forladt sine tidligere Anskuelser, og nu anbefalet Schneiders Forslag, kunde man vente. Exministeren Remusat har imidlertid gjendrevet Lamartine ved den rigtige bemærkning, at det bedste Beviis for, at hele Befæstningsplanen maa falde med Antagelsen af dette Amendement, er den Omstændighed, at det netop forsvares af de Deputerede, der have erklæret sig imod enhver befæstning af Hovedstaden. Et temmeligt alvorligt Haandmæng fandt Sted den 27de Jan. imellem et betydeligt Antal Arbeidere og Jnfanterieposten ved Barriere de Fontainebleau. Fire Soldater og 1 Corporal, der skulde arrestere nogle beskjenkede Haandværkere, modtoges af disses Kammerater med Steenkast. Hele Posten ilede Soldaterne til Hjelp; ogsaa Arbeidernes Antal tiltog, og de væbnede sig med Alt, hvad der var dem nærmest. Af Bajonetstik og Knivstil ere flere Soldater og Arbeidere saarede. Ankomsten af et stærkt Detaschement af Municipalgarden endte Kampen. J Alt ere 15 a 20 Jndivider paa begge Sider mere eller mindre saarede.