Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-06-17
Donaus Oversvømmelse er saa stærk, at det for Tiden er physisk umueligt at passere den paa de Punkter, hvor vi helst ønskede det, og hvor der staaer et meget anseeligt Armeecorps, som er beredt til at trænge frem i Bulgarien for med Hurtighed og Kraft at fortsætte sine Operationer paa den høire Donaubredde. Keiseren benyttede dette Mellemrum for at tilbringe 3 Dage i Bender og Odessa hos Keiserinden. Jmidlertid har Veirliget aldrig været gunstigere for os med Hensyn til en rigelig Græsgang paa hiin Side af Donau, som er saa væsentlig for Armeen. Paa denne Maade lide vi ved Flodens Stigen ingen Tidspilde, og ville gaae over Donau saasnart den gaaer tilbage i sit sædvanlige Leie. Armeens Forpleining, denne saa vigtige Gienstand er indrettet paa den bedste Maade. Tvebak, Kiød, Meel, Brændeviin, intet mangler Soldaterne, og Transportvognene, som ere forspændte med Oxer og indrettede til at følge Armeen i alle Betzægelser, tilbyder den for flere Maaneder et fuldkommen sikker Underholdningsmiddel, hvorhen den endog saa tager sin Retning. Alle Tyrkiske Fæstninger ved Donau synes at være vel provianterede og forsynede med tilstrækkelige Garnisoner. Hvad de Armeer angaaer, som Tyrkiet vil opstille imod os, saa synes disse hverken at have concentreret sig, eller at være fast organiserede. Nogle Troppebevægelser have fundet Sted i Bosnien; man taler om Foreningen af et Corps ved Schumla, og en Armee ved Adrianopel, over hvilke Storherren selv vil overtage Commandoen. Efterhaanden som vor active Armee trænger frem, vil Reserven, under Commando af Generallieutenant Greve af Vitt, i Moldau og Vallachiet træde istedet for den. Den Keiserlige Armee er bleven modtaget af Jndvaanerne i begge Fyrstendømmerne med den meest levende Enthusiasme, og iagttager en Disciplin, som med Rette bliver beundret. Sygdomme have hidintil ikke yttret sig, hverken i Braila eller noget andetsteds. J de Fægtninger, som hidindtil have fundet Sted, have vi havt 60 Saarede og nogle Døde. Jblandt de sidste er en Kofakoberst, som ved Dagens Frembrud og sovende i Løbegravene blev afskudt Hovedet af en Kanonkugle. Keiseren havde forladt Odessa for at begive sig til Jsmail. Deres Majestæter befinder sig særdeles vel. - Hs. Maj. Keiser Nikolaus forventes til Bucharest den 28de. De Moldauiske Bojarer havde bedet Generalgouverneuren Greven af Pahlen om Tilladelse til at affende en Deputation til Keiserens Hovedqvarteer for at gratulere ham til hans Ankomst. Hospodaren i Vallachiet Fyrsten Ghika, har fattet den Beslutning at vende tilbage til Bucharest og leve der som privat Mand. Efterretninger fra denne Stad af 23de Mai indeholde, at Russerne ere i Begreb med ved Oltenitza at slaae en Broe over Donau, men som neppe kan blive færdig førend i Begyndelsen af Junii. Braila giør endnu bestandig Modstand, dog vil man vide ifølge nyere private Breve derfra af 25de, som ere komne over Hermanstadt, at Fæstningen har overgivet sig; men denne Efterretning trænger dog til Bekræftelse. - Vore Efterretninger fra Constantinopel naae ikke dennegang længere end sidst, nemlig til den 19de Mai, der tilføies kun, at Porten, hvis Bestræbelser indtil det sidste Øieblik vare gaaede ud paa Freden, har med en tilsyneladende Ligegyldighed modtaget den Russiske Krigserklæring, som ankom dertil den 13de, og at Reis Effendi hos hvem just Hr. von Ottenfels befandt sig, da Krigsefterretningen indløb, syntes ikke engang forbauset derover. Han lagde Depeschen roelig sammen og sendte den til Storveziren. Den 14de erholdt de Europæiske Ministre Depescher, hvori de Russiske Armeers Jnvasion var anmeldt, hvorpaa den Preussiske Commissair Hr. v. Canitz, den Nederlandske Minister Hr. von Zuilen, og som man vil vide, ogsaa den Østerrigske Jnternuntius tilraadte Porten den formelige Antagelse af Conventionen af 6te Juli 1827, for idetmindste igien at tilveiebringe de gamle Forhold med England og Frankerige; men siden den Russiske Krigerklærings Ankomst synes Alt at have forandret sig, og Divanet, ikke at at have fattet nogen videre Beslutning i dette Anliggende; da Reis Effendi endnu engang erklærede: at hiin Traktat var imod Jslam. Jmidlertid hersker dog Rolighed; men Rigets Stormænds Bestyrtelse giver sig dog tydeligt tilkiende. Husni=Bey har derpaa, ifølge Storherrens Befaling, maattet forlade Hovedstaden, og er afgaaet til den saakaldte Donau-Armee. Ogsaa ere i de sidste 6 Dage flere hundrede Tatare udsendte i Rigets forskiellige Provinser, for at bevirke den almindelige Opbud til Krigstienesten, og Bosphorus er siden den Tid spærret, der udstædes intet Firmanfor at passere den. Sultanen er Dag og Nat beskiæftiget med sine Tropper. Det hedder, at han har holdet en Tale i Divanet, hvori han har sagt, at Frankernes Beslutning at ville drive Tyrkerne tilbage til Asien, er kommen 20 Aar for sildig, men at det maaskee kunde være lykkedes førend han havde besteget Thronen. Desuden ere Frankerne indbyrdes eenige, saa at de ikke ville naae deres Hensigt. Den fatale Efterretning er indløben, at Pesten er udbrudt paa Øerne Hydra og Spezzia. Den Græske Regiering giør alt mueligt for at standse Udbredelsen af dette Onde. Grækerne vedblive at beleire Anatoliko. Det hedder, at de Skibe, som blokere de Tyrkiske Fæstninger og Morea, have bemægtiget sig en Ægyptisk Corvette, som vilde afseile fra Modon til Alexandrien med Græske Fanger, og ligeledes at de Allierede Magters Admiraler ville giøre alt mueligt for at tvinge Jbrahimi til at rømme Morea, da de Underhandlinger, som Major Cradoc har havt med hans Fader, ikke have ført til noget Resultat. Jbrahim skal have erklæret: at han ikke vil forlade Landet uden at hans Fader eller Porten giver ham Ordre dertil, og at han, naar han ikke har flere Levnetsmidler, vil vende tilbage til det indre af Morea, oversvømme det med Blod fra Napolis Porte til Korinths Klipper, og at han vil, naar Landets sidste Hielpemidler ere udtømte, marschere over Jordtungen ved Corinth imod Norden; men hans Marsch vil da ligne Ørkenens brændende Vind, som lodelægger Stæderne, qvæler Menneskene og udtørrer Træerne indtil Rødderne. Hans Armee udgiør endnu 31,000 Mand, hvoriblandt 7 Regimenter regulaire Tropper. Det hedder, at Tyrkerne ville giøre et Anfald paa Øen Samos. - Greven af Capodistrias fortræffelige Administration i Grækenland frembringer Virkninger, som maae forekomme næsten utroelige; han har kun to Soldater til sin Vagt, og i Grækenland ere næsten alle Fængsler tomme. Alle Autoriteter have nedlagt deres Magt. i hans Hænder. Alle Capitanis, som tyranniserede Provinserne ere afvæbnede. Søerøverne forfølges, og i kort Tid vil Seiladsen i Arch pelet blive ganske frie. – Der skrives fra Smyrna, at der marschere uafladelig Tropper derigiennem, som begive sig til Constantinopel. Porten har siden det Russiske Manifest overbeviist sig om denne Magtes Hensigter, fordoblet sin Virksomhed, og besluttet at modtage Krigen. Planen skal være at Donau fæstningerne skulle holde sig saalænge som mueligt, og den vil indskrænke sin Virksomhed til at forsvare Desileerne i Balcan=Bierget, som spærrer Adgangen til Constantinopel. Sultanen skal udviise megen Mod og en Energie, som synes at voxe med Faren, og han anspænder sig af alle Kræfter, for at giøre den tappreste Modstand imod det truende Angreb. (Men det farligste Angreb kommer neppe fra Donausiden, men fra General Paskewitschs Armee i Lilleasien og fra den Russiske Flaade, som kan uafladelig sætte Troppecorps i Land paa alle farlige Punkter. Sultanens Energie og Ubøielighed, kan blive Hovedaarsagen til hans Undergang; det er fortienstfuldt at kjæmpe imod Faren; men det har fordærvelige Følger at ville trodse den. Thronen staaer paa en Vulkan, og hvo kan forudsige hvor Jldsluerne ville bryde ud og hvorvidt de kunne gribe om sig.)