Berlingske Tidende, 1832-10-31
Holland og Belgien. Om det Hollandsk Belgiske Anliggende indeholder Journal de Francsort i sit nyeste No. en Artikel, hvori siges : Belgien er et Tvistensæble for Europa. En eiendommelig Skjebne synes at knytte sig til dette Land; fra Arildstid anledigede Belgien den heftigste Strid og var dennes Skueplads; hiin Characteer vil det aldrig tabe. At ansee Belgien, som afhængig Stat, for Europas Skytsværn imod Frankrige, vilde være en stor Vildfarelse. Belgien hælder ligesaa afgjort til Frankrige, som om det var en Fransk Provinds, og at Frankrige ikke har taget det i Besiddelse, er i det mindste ikke Belgiens Skyld. Oprettelsen af Kongeriget Nederlandene tjente ligesaa meget til en Formuur, for Franskmændene imod Tydskland, som for Tydskerne imod Frankrige. At dette Kongerige adskiltes, var en politisk Feil, hvis Følger ikke ville udeblive. Belgiens Tilstand, efter dets Adskillelse fra Holland, vil stedse kun være precair; derimod var Oprettelsen af Kongeriget Nederlandene en af de herligste politiske Combinationer, som siden Henrik IVs. Tid er udtænkt at nogen Statsmand. Man beraaber sig paa Omstændighedernes særegne Beskaffenhed; man maatte nemlig fremfor Alt søge at undgaae, at Frankrige udstrækker sin Grændse til Rhinen. Vi ville lade det uafgjort, om den nærværende Tilstand ikke vil frembringe de samme Onder, som man maatte berede sig paa dersom Belgien strax forenedes med Frankrige. Derimod burde man have opkastet sig selv det Spørgsmaal, om en saadan Forening vel i Frankrige selv vilde have Alles Mening for sig? Vitroe det ikke. Man spørge Jndvaanerne i Lille og i Rouen, om Acquisitionen af Gent vilde svare til deres Ønsker; man erkyndige sig i Elboenf og Louviers, om ikke Belgiens Forening med Frankrige der vilde vække stor Utilfredshed. Heraf resulterer, at Spørgsmaalet maa betragtes fra to Synspunkter, fra de Militaires, som ønske Foreningen, og fra den industrielle Classes, som ikke ønske den. Havde Europa fra Begyndelsen, indseet dette, saa vilde det, efter eengang at have samtykt i Kongeriget Nederlandenes Tilintetgjørelse, have gjort bedre i endnu at gaae et Skridt videre og afstaae nogle Ruiner af dette Kongerige til Frankrige, for saaledes at forstærke sin Grændse paa denne Kant. For denne Priis vilde det da tilligemed Frankrige, have kunne disponere over hele den øvrige Deel af Belgien, og give Kongen af Holland det Limburgske, Antverpen og begge Flandrerne tilbage. Det var med eet Ord kommet til Deling. Visselig var der da ikke blevet noget uar hængigt Belgien; men hvad siger det? Naar har Belgien nogen finde været afhængigt? Hvorledes kan Belgien med sine heterogene Bestanddele, sin Forskjellighed i Sprog, Vedtægter og Jnteresser, nogensinde udgjøre et Heelt? Man vogte sig vel forat søge den offentlige Mening - i Brussel. Denne Stad, som ikke er andet end en af Europas eleganteste Gjæstgiver, gaarde, behøver til sin Existents ikke meer end en Regjering, en talrig Embedstand og Conflux af mange Fremmede. Men man see, hvorledes Antwerpen, som hindres ved Schelden, og Gent, hvis Fabricater ere bestemte for de Hollandske Colonier, nu ere nødte til at ophøre med Handel og Jndustrie, og nødte til med deres Velstand at kjøbe en, dem paatvungen, foregiven Frihed; man høre, hvorledes Bergen op Zoom og Namur erklære sig for Frankrige, hvorledes Lüttich afvexlende hylder Franskmændene og Hollænderne, blot for at afryste Brussels Aag. Her seer man et Franskt, der et Østerrigske, og der igjen et Orangistiske Partie. J Luxemburg tales Tydsk, i Lüttich og i Brussel Fransk, i Brügge og Antierpen Flamsk. Hvorledes skulde her Nationalitet kunne finde Sted!