Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-02
Blandede Efterretninger. Navnet Mungo Park er berømt i hele Europa. Hans urokkelige Mod skylde vi den betydelige Udvidelse af vor Kundskab om det indere Africa. Hans Død har opvakt en almindelig Deeltagelse, som endnu stedse gjerne vilde drage denne i Tvivl, endskiønt de Efterretninger, man har derom, ved den lange Tid, som, siden den indtraf, er forløbet, kun alt for meget stadfæstes. Da det, man hos os veed om dette Dødsfald, beroer paa meget ubestemte Rygter, saa troe vi at burde meddele vore Læsere her et Udtog af et i London til Fordeel for den Afdødes Efterladte udkommet Værk, indeholdende denne ulykkelige Mands Levnet og sidste egenhændige Beretning. - Der gives, som betjendt, siden 1788, i Engelland et Selskab, hvis Formaal er at foranstalte Opdagelser i det os hidtil saa lidet bekiendte indere Africa. Det lader derfor fra Tid til anden uforfærdede Mænd reise paa sin Bekostning omkring i denne Verdensdeel, og belønner sammes Umage, naar de vende tilbage, med en Pension for Livstid. Blandt de Mænd, som opoffrede sig til dette hæderlige Formaal og af hvilke de færreste saae deres Fædreneland igjen, ere os, foruden Mungo Park, Engellænderne Ledvard, Lukes, Maj. Houghton, og begge Tydskerne Hornemann og Røntgen blevne bekiendte. Mungo Park, en Saarlæge fra Skotland, tiltraadte sin første Reise i Aaret 1795. Han fremtrængte fra de Engelske Besiddelser i Sennegambig igjennem det Mauriske Rige Ludamar indtil Hovedstaden af Staten Bambarra, Seqv, hvor han, efter at have seet Nigerstrømmen, vendte tilbage. Utrolig store vare de Besværligheder, han havde at kjæmpe med. Utallige Gange plyndret blev ham neppe saa meget tilbage, at han kunde bedække sit blottede Legeme. J de brændende Ørkener truedes han at omkomme af Tørst, blandt de troløse og røverske Maurer, der en Tid lang havde holdt ham fangen, undgik han Døden ikkun ved et Vidunder. Paa Tilbagereisen faldt han i en svær Sygdom, hvori en vakker Neger, Karfa Taura, optog ham i sin Hytte og pleiede ham. Herfra tilbagelagde han de 500 engelske Mile, som han endnu var borte fra Kysten, i et Selskab af Slathis efter sorte Slavehandlere, der dreve Slaver til Kysterne, for at sælge dem til Europæerne. Et engelsk Skib tog ham over Vestindien tilbage til hans Fædreneland, og Julen 1797 ankom han, efter 2 Aars og 7 Maaneders Fraværelse, til London. - Det var endnu ikke Dag, og da han ansaae det for tidligt, at besøge sin Svoger, den berømte Botaniker Dickson, saa gik han op og ned af Gaderne i London. Tilfældigviis finder han Haugen i det brittiske Museum aaben, og spadserer deri omkring i nogle Timer. Men ogsaa Hr. Dickson, som Opsynet over Haven var betroet til, havde begivet sig i en vis Forretning derhen samme Morgen. Man tænke sig hans Forbauselse, da han paa saa usædvanligt Sted møder den Ven, som han allerede en Tidlang havde talt blandt de Døde. Mungo Park nedsatte sig nu i Peables i Skotland, som Saarlæge, giftede sig der, og avlede adskillige Børn. Han var blandt sine Landsmænd meget agtet for sin Uegennyttighed mod fattige Syge, og især gav den berømte Dr. Ferguesen ham store Beviser paa Agtelse. Men dette rolige og eenstonige Liv, skjøndt det ogsaa havde mange Behageligheder, Skotlands store Heder og Vintere vare ikke efter hans Smag, og hans Mismod blev ved adskillige Leiligheder lydeligt. J denne Stemning var det, da 1803 Statssecretæren for Colonierne, Lord Hobart, foreslog ham, at stille sig i Spidsen for en Expedition, som den Gang var paa Bane. Denne bestod i intet mindre end at udforske Løbet af Riger, en stor Flod i Africa, men hvis Udløb var hidtil saa ubekiendt, at man havde de meest forskjellige Gisninger derom. Nogle troede, at den ved Enden af sit Løb bliver til een af Nilens Arme, og er den samme Flod, som man i Nubien og Sennaar kjender under Navn af Bar el Ablad; andre, at den, efter at have strømmet en lang Tid mod Østen, igjen vender sig mod Syden, og paa Kysten af Guinea falder i Benins Bugten. Den berømte Geograph, Maj. Rennel, er af den Mening, at den taber sig i det indere Africa i en Jndsøe. Fra alle de anførte afviger Munge Parks Gisning, som han i en Jndberetning til Regjeringen har bekjendtgjort. Han troede nemlig at denne store Strøm bryder sig en Vei igjennem Kiøggebjerget, og at den er den samme Flod, der danner sin Munding paa Vestkysten, men dybere i Sønden i det atlantiske Occan, under Navn af Congo. (Fortsættes. - Lab. Av.)(Af Hamb. Corr.)