Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1826-07-25
J Frasers Reisen inden persischen Provindsen an den sudlichen Ufern des Casvischen Meeres, anføres følgende Exempel paa strækkelig Despotisme. En Mand som heed Muched, Alli Akbar havde en besynderlig Skjæbne: Han havde engang tiene som Kok hos en engelsk Officeer og levede senere af en lille Restauration i Staden Bazar. Han havde en meget smuk Datter, som uheldigviis blev seet af en Leverant for det kongel. Serail, lokket i hans Garn og derpaa bragt i Haremet, hvorved hun som sædvanlig ved saadanne Anledninger blev en af Kongens Koner. Den arme Fader var langt fra ikke tilfreds med hans Datters Ophøielse, men da han indsaae at det ikke, uden en betydelig Foræring eller Skjænk, ville være ham muligt at faae hende tilbage, arbeidede han en lang Tid af alle Livskræfter og levede meget kummerlig for at kunne svare hver Søsling, og derved, og ved Salget af alt hvad han ejede, bragte han omsiddet 70 Tomans tilveje, hvormed han begav sig til Hoffet for at løskjøbe sit Barn. Da han efter nogen Vanskelighed, omsidder blev fremført for Schachen, kom denne ved at høre hans Anliggende, som det lod til, i en rasende Vrede og raabte; Hvad, du gamle Lømmel, er den Dig vederfarne Ære, at Kongen har gjort din Datter til sin Gemalinde, endnu ikke nok: ja, Du er end- og misfornøiet og vil have hende tilbage, Bie, jeg skal nok lære Dig Mores. - Derpaa raabte han paa sine Tjenere, og sagde: "Grib den gamle Kieltring og prygl ham dygtig af : Strax fik den Ulykkelige en svær Bastonnade under Fodsaalerne, derpaa lod Schachen de 70 Tommens tage fra ham, og gav Ordre til at kaste ham ud af Palladset med den opbyggelige Formaning: "Du gamle Dumrian, nu er Du godt betalt for din Daarskab, du har solgt Alt hvad Du eiede, for at bringe din Datter ud af en Stilling hvori hun befinder sig meget vel, du har derved tabt alle dine Penge, og al din Møje, gaae hjem til dine Forretninger, og bær Dig ikke oftere af som en Nar. Et Caracteertræk fra Fortiden. En bressuisk Borger, ved Navn Johann Rintsleisch, foretog i Aaret 1478 en Reise til Polen, i Staden, Plock blev en betydelig Summa Penge stiaalet fra ham; men han var saa lykkelig at opdage Tyven og bringe ham frem for Retten. Raadet i Plock afsagde da følgende Dom: Det er engang bestemt, at naar nogen søger en Anden for Tyverie eller for hvilkensomhelst anden Forbrydelse, som medfører Dødsstraf, skal Klageren selv, i Mangel af en Bøddel, fuldbyrde Dommen, hvis han ikke vil udsætte sit eget Liv forFare, og udsætte sig for Gjengieldelsens Straf." Den arme Johann Rintfleisch blev derfor, da der ingen Skarpretter var paa Stæder, paalagt at hænge Tyven. Alle Forestillinger derimod vare forgiæves, man betydede ham, at enten skulle han lade sig hænge af Tyven, som fandtes gandske beredvillig dertil, eller ogsaa maatte han selv hærge ham. Han blev da nødsaget til at forrette Gjerningen; men nepre var han kommen tilbage, til Breslau, før Kummer over en Handling, som efter den Tids Fordomme, uskyldig bedækkede ham med Skam og Skjændsel og udelukkede ham fra andre Menneskers Selskab, dræbte ham. Dog dermed var det ikke gjort: En Søn af den Ulykkelige, som var Bisidder ved den kongel. Ret i Breslau blev af fine Colleger, paa Grund af den Skjændsel der var gaaet over hans Fader, udskudt, og erklæret for uduelig til længer at beklæde sit Embede.