Norske Intelligenssedler, 1771-06-05
En vis Græsk Skribent fortæller, at et Huus i en vis Bye i Sicilien blev kaldet Galeien af følgende Aarsag: Nogle unge Karle vare derinde og drak sig drukne, da de nu i deres Fuldskab vare blevne ret heede i Hovederne, bleve de saa forvirrede og forrykte, at de tænkte, de vare ude at seile paa en Galley, og paa den vilde Søe, formedelst et haardt paakommende Veir, bestædte i alleryderste LivsFare. Dette deres Raserie gik end og saa vidt, at, hvad Boeskab, Kar og deslige, de fandt for sig i Huuset, det slengte de altsammen ud paa Gaden, ligesom det kunde have været ud i Havet, da de bildte sig ind, at Styrmanden befalede dem at losse ud af Skibet i denne stærke Storm. Uagtet nu mange Folk stimlede til, og hver løb med sit Stykke af det Udkastede, saa var det dog ikke mueligt, at disse unge Mennesker derved kunde faae slige galne Griller af Hovederne paa sig Dagen derefter, da Magistraten kom hen til Huuset, gik disse Forvirrede endnu og ravede paa Gulvet, og, da Magistraten spurgte dem, hvad det var for et Huus de havde holdet, svarede de: De havde været haardt deran i en stærk Storm, og saae sig derover nødte til at kaste ud i Søen, alt hvad de havde for meget i Skibet til Ladning. Som nu Magistraten stod og forundrede sig over disse Folkes Forvirrelse, saa var der En af dem, som dog, i Henseende til hans Væxt, syntes at være ældre end de andre, han sagde: Men jeg, Gunstige Herrer, blev saa beængstet, at jeg foer ned i det nederste Rum udi Skibet, og lagde mig der det længste nedre, mueligt var. Magistraten saae da igiennem Fingre med dem i denne deres forrykte og forvirrede Tilstand, og loed det blive derved, at de satte dem tilrette, og formanede dem til, at de herefter ikke skulle belade sig med formegen Viin. Disse derimod erklærede, at de vare dem høilig forbundne, og, sagde En af dem, saafremt vi lykkelig og vel slippe fra dette skrækkelige Veir, og komme i Havn, saa ville vi ansee Jer for dem, der have reddet os, da J til al Lykke lode Jer tilsyne for os. Vi ville derfor paa offentlige Stæder i vor Føde Bye lade Stytter opreise for Jer iblant de andre HavGuder. Af denne Tildragelse blev da dette Huus kaldet: Galeien. En vis lærd Mands Anmærkninger herover lyde omtrænt saaledes: Denne Fortælling om Huuset, som nogle drukne unge Mennesker bildte sig ind at være forandret til en Galley, der ikke regnes hen til Philosophernes selsomme Meeninger, eller Skialdrenes HierneSpind; Den er vel forunderlig, men dog ikke utroelig og urimelig; thi Folk, som ere beskiænkede, bilde sig ind, at alt hvad de see bevæges og drives immer fra et Sted til et andet. Anledningen og Aarsagen til denne Jndbildning er den Bevægelse og Forvirrelse, som foraarsages i Hiernen af Viinens Dunster, som stiger der op, og søge forgiæves at faae Luft. Hiernens Omløben foraarsagede da, at de tænkte, de saae Stuen bevæget og løbe omkring med dem; Derover forekom det disse unge forvirrede Mennesker, som de vare ude paa et Skib, der tumledes omkring i Søen. Folk, som boe vidt fra Havet, og vide ikke af, hvordan det gaaer til paa Søen, kunde sligt neppe have skeet med; Men hine Øe-Beboere beholdte, endog efterat de havde mist Fornuftens Brug, endnu Erindring af det, som de tilforn adskillige Gange havde forsøgt paa Søen. Enhver veed, at det kand gaae ligedant til, end og med Folk, som ere ædrue, naar de drømme.