JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-23
(Jndsendt.) Ved at fastsætte de Regler, hvorefter Hovedcharakteren nu uddrages af de specielle Charakterer, ved Examen artium, har man søgt af skaffe Charakteren for enhver Disciplin den Jndflydelse paa Hovedcharakteren, som tilkommer den, og at forebygge, at ingen Studerende skulde tillade sig at forsømme noget af de Fag, hvori han skal examineres, om han endog derved gjorde større Fremgang i et andet. Det er priseligt, dersom en Candidat befindes at have fortrinlig Kundskab een eller anden Disciplin, og dette bør skaffe ham desto større Udmærkelse, saafremt han i det Hele findes Udmærkelse værdig, men et præ ceteris i en Rubrik bør ikke ophæve Virkningen af udviist Uvidenhed eller mindre end tilbørlig Kundskab i en anden Videnskab, hvis Elementer ogsaa burde være ham bekjendte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-23
Af en ferm Student fordrer man med Rette fortrinligen, at han med grammatikalsk Nøiagtighed og med Færdighed i Sproget maa kunne skrive en dansk Stiil, samt at han maa være vel grundet i det latinske og græske Sprog. Staaer han tilbage heri, da bør dette have en større Jndflydelse paa Hovedcharakteren, end hvis han befindes at have gjort mindre Fremgang i et af de andre Fag. Af denne Aarsag har man tillagt de ringere Charakterer i hine Rubriker dobbelt Vægt til Nedsættelse af Charakteren imod dem i de andre Rubriker. Dette er saa meget desto billigere, som der for de beslægtede Discipliner: Historie og Geographie, samt Arithmetik og Geometri tildeles særskilte Charakterer. Da tillige det latinske Sprog, som den vigtigste Disciplin, endnu har een Charakteer=Rubrik, nemlig for latinsk Stiil, saa synes Forholdet at være saa retfærdigen iagttaget, som mueligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-23
J Henseende til de tvende øverste Charakterer, følges ved Bestemmelsen af Hovedcharakteren Pluraliteten af de specielle Charakterer. Haar derimod en Candidat saaledes forsømt en Disciplin, at han for denne kun kan erholde den ringeste Charakteer, da burde han maaskee ikke ansees for at have bestaaet sin Examen med Berømmelse; men det er en Begunstigelse imod Ungdommen, at han endnu kan erholde Hovedcharakteren Landabilis, med mindre han tillige i 2 andre Rubriker har Charakteren Haud illaudabilis. Befindes en Candidat i 5 Discipliner kun at have fortjent den ringeste Charakteer, eller, hvilket efter det Foregaaende maa være af lige Vægt, har han i tvende af de 3 vigtigste Rubriker og endnu dertil i en anden Rubrik Charakteren Non contemmendus, da er han sikkert ikke mere end netop værdig til at erholde akademisk Borger-Ret, eller, hans Hovedcharakteer bliver Non contemmendus. Tildeles denne Charakteer ham i 7 Rubriker, da vil vel neppe Nogen ansee ham for at have fuldende sine Skolestudier, og han antages derfor ikke ved Universitetet. Af endnu større Jndflydelse til at nedsætte Hovedcharakteren maa det naturligviis være, dersom Nogen befindes saa uvidende i et Fag, at ingen af de vedtagne Charakterer kan tilkiendes ham derfor. De Regler, som nu følges ved Bestemmelsen, af Hovedcharakteren ved Examen artium, ere ganske analoge med dem, som tilforn fulgtes ved samme, og som endnu følges ved den anden akademiske Examen. Kun har man, i Betragtning af den førstnævnte Examens større Vanskelighed, troet at burde gjøre Opnaaelsen af den bedre Hoved charakteer ved denne noget lettere. En Candidat, som ved den anden Examen har I Non cont. og I. H. ill., erholder kun Hovedcharakteren Handillandabilis, hvorimod han ved Examen artium med disse Charakterer endnu kan erholde Hoved charakteren Laudabilis. Meerbemældte Regler bleve første Gang fulgte ved den Examen artium, som afholdtes i Efteraaret 1818. Efter Udfaldet af denne Examen blev en liden Forandring befunden nødvendig, og med denne følges de endnu. Jmidlertid har man hidindtil ikke villet foranledige nogen endelig Bestemmelse, fordi man ønskede først at have længere Erfaring om de nu vedtagne Reglers fuldkomne Hensigtsmæssighed. Dog holdes de aldeles ikke hemmelige, og ere sikkert enhver Studerende saa bekjendte, at han vil kunne sige sig selv, hvad der, efter hans specielle Charakterer, maa blive hans Hovedcharakteer. Men hvorledes endog disse Regler bestemmes, ville de ikke undgaae mangehaande Daddel, da det stedse vil være saavel dem, der kun have bestaaer maadeligt ved Examen, som dem, der have dimitteret disse, beleiligere at anklage Jndretningen ved Examen, eller Examinatorerne, end sig selv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-23
(Jndsendt.)¬ J Anledning af det i dette Blads No. 102 f. A.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-23
paa et fremsat Spørgsmaal: " 5 hvilken Alder. det er bedst for en ung Pige at givte sig afgivne Svar: "Naar hun har holdt op at være forfængelig, og begyndt at blive fornuftig. Spørges: med hvad Alder kan da en Pige, efter denne Norm, tiltræde ægteskabelig Forbindelse, og er fornuftens Tiltagen en naturlig Følge af Forfængelighedens Aftagen. Neppe kan nogen Tidspunct antages for den qvindelige Forfængeligheds Ophør. Vel skulde det synes, at det Fruentimmer, hos hvem en tidligere end almindelig Aands Uddannelse udviklede sig, maatte og tidligere end ellers afkaste Forfængeligheden; men Nei, det var at tilskrive, som Svargiveren af Omqvæstionerede synes at formene, Fornuftens tiltagende Erhverv hos Pigen, Aarsagen til Forfængelighedens Fjærnelse. Og dette kan neppe bestaae med en nogenlunde skarp Prøvelse. Forfængeligheden, der maaske ikke urigtig kan forklares om blind Jndbildning af eget Værd, betrygger Kjønnet for skadelig Jndvirkning af Mandspersonens Smigren og Coqvetteren; i det at saadan vorder anseet som en pligtmæssig og dem tilkommende Hylding. Var nu ei den qvindelige Jndbildningskraft vildledet, maatte den tilstrækkelig kunde decidere de af Manden biebringende indtagende og kildrende Phraser; men netop det forhindres ved den falske Jdee om eget Værd. Forfængeligheden er endvidere ved Forening med den qvindelige Blyfærdighed et kraftig Modværn mod sandselige og lidenskabelige Jndtryk, ved at den udviser Dydsprincipet i en mere ophøiet Glands, end der som oftest virkelig besiddes. Det er nemlig et ufeilbarlig Særkjænde hos Den, der besidder Forfængelighed, at søge at glimre, indtage og tiltrække sig Andres Opmærksomhed, om det end skeer ved laante Egenskaber. Hvo der ei besidder den attraaende Atten tion til at vise, at have lagttaget den Jndbildtes Værd, ansees som at have stødt an mod Etiketten. At tænke sig en Alder for en givtefærdig Piges Forfængeligheds Ophør, lader sig altsaa som oven yttret, ikke let udfinde. Snarest maatte det imidlertid menes at være den, hvor Forfængeligheden ei havde faaet Tid til at udklække sig; men hvilken er saadan, – Havde den først indpræget sig, er det ei at formode at den ved Alderen skulde betages; thi for den unge Pige bliver den (som allerede godtgjort ved Blyfærdig hedens Forening til et Værn mod Mændenes Smigren og lidenskabelige Anfald, for den Middelaldrende til et indbildt Smykke for Dyden, og for den Aldrende til et Skjul for hendes Karacteers Fasthed og havde Utilbøielighed til Passioner. - Der kan altsaa efter det førte Raisonnement ikke tænkes nogen Alder, hvori en giftefærdig Pige skulde aflægge den engang antagne Forfængelighed. For hendes Dyd bliver det og bedre om hun imaginerer sig et høiere Værd, end hun virkelig besidder, og ved sin Forfængelighed indskyder sig en tvungen Agtelse, end om hun fortaber den og saaledes udsætter sig for muelig lettere Overvindelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-23
Efter det her Etablerede vilde det stride mod al Politik, at fradømme en Pige Fornuft, fordi hun besad Forfængelighed. Besidder hun først Forstand nok til at lagttage i sit udvortes Forhold denne respecterende Jnspiration for eget Værd, overgaaer, samme til en Forestillelsesenne, støttende sig paa ved Erfaring ledede Fornuftprinciper. Eml.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-23
Jeg anseer det for min Pligt, offentligen at nævne en dansk Patriot, som med stor Opoffrelse har gjort det mueligt for enhver Reisende, der ikke har Raad til at gjøre Reisen med Extrapost i en beqvem Vogn, at blive befordret med den Kongelige Agepost fra Colding til Hamborg, i en elegant og magelig lukt Vogn, som er saa beqvem, at den neppe finder sin Mage i hele Tydskland. Den kan rumme sex Personer, tilligemed Postføreren, har ligesaa mange Vinduer som en firesædig Kareet, er forsynet med grønne Taftes Springgardiner, Rum til at gjemme Smaating, som en Flaske og Andet i, og saare gode Trin til at stige ind og ud. Den kan ikke saa let vælte, som de farlige engelske Stage coaches, med mindre det skulde skee med Forsæt. Man kan sove mageligen deri, da den er beklædt med grønt Saffian og stoppet med Krølhaar som den bedste Sopha, kort, man kan ikke forlade denne Reisevogn, uden at yde den, der har indrettet samme, sin inderligste Tak, og denne ædle Patriot, er Hr. Justitsraad og Postmester Løwe i Slesvig. Man bør haabe og ønske, at en lignende beqvem Befordring maatte blive indrettet fra Kjøbenhavn til Colding. Derved ville Reisende kunne undgaae at udsætte sig om Vinteren, Dag og Nat, for Veirligets Ubehageligheder. – Jøvrigt maa jeg her erindre, at jeg med saa meget større Bestemthed kan anbefale hiin elegante Vogn, som jeg selv nyligen har reist med den fra Hamborg til Colding. S. A. Jacobson Sen., Prof. og Hofgraveur.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-23
Jndenlandske Efterretninger. Den navnkundige danske Reisende Professor Rask, som den 22de August f. A. endnu befandt sig i Abuschekt i den persiske Bugt, agtede derfra at afgaae med første Leilighed til Søes til Bombay. Han havde været alvorlig syg i Schiraz, men var nu kommet sig igjen. Denne ved sine Kundskaber som ved sin Videnskabsiver lige udmærkede Reisende, der ved sine Grandskninger maa interessere den hele dannede Deel af Menneskeheden, ligesom han ved sine allerede udgivne Værker har erhvervet sig et Navn i Europa, er født 1787. i Brendekilde ved Odense af simple Bønderfolk. Han deponerede fra Odense Skole 1807, og hans første Arbeide var en islandsk Grammatik, som han udgav 18II. Det, som især bidrog til at give hans Studier den Retning, de have taget, var den heldige Omstændighed, at han 1808 blev ansat som Volontair, 1812 som Amanuensis, og 1814 som Underbibliothekar ved Universitetsbibliotheket, hvor han kom i Forbindelse med mange af Hovedstadens Lærde, og i Fortrolighed med den nordiske Histories ældste Kilder og største Skatte. Han besidder det sieldneste Sproggenie, og skjøndt af Fødsel en Fyenboe, er han det islandske Sprog ligesaa mægtig som nogen Jndfødt, og Mange have derfor antaget ham for en født Jslænder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-23
Vor Skueplads har i disse Dage mistet een af sine talentfuldeste unge Konstnere, Hr. Haack. Han havde et udmærket Talent for det Comiske, og spillede f. Ex. Degnen i Erasmus Montanus, og lignende Roller med en egen comisk Styrke. Og saa de alvorlige Roller gav han med Held. Vel var hans Figur ikke saa fordeelagtig, hans Ansigt ikke saa talende, sam den afdøde Knudsens; men desuagtet var han dog i dette Øieblik een af de saa blandt de yngre Skuespillere, som kunde nogenlunde udfylde Knudsens Plads. Han blev kun 33 Aar gammel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-23
Blandede Efterretninger. En Dr. T. Renwick har i Liverpool i Aaret 1817 udgivet en Miss Marg. Mac Avoy's Sygdomshistorie, der meest udmærket sig derved, at Doctoren og nogle Flere troede, at hun, uagtet hun var stokblind, kunde læse og gjøre Forskjelpaa Farverne med Fingrene, Bagdelen af Haanden, Læberne &c., endog paa det Papiir, der laae under Dynen. Forfatteren anfører endeel paafaldende Exempler i den Henseende. Som det lader er han snarere den Bedragne end Bedragende, thi i Enden af Bogen er han oprigtig nok til at anføre et Brev, hvori Hr. J. Sanders erklærer, at den eneste Maade, hvorpaa han kan slippe ud af sin Forlegenhed, er at tilstaae, at Pigen havde faaet sit Syn igjen. Det samme raader ham Hr. Egerton Smith. Det er ellers mærkværdigt, at man end ikke i de mørkeste Tidsaldere har saa almindeligen vovet at indbilde Folk større Urimeligheder end nu, og dersom dette ikke staaer i Forbindelse med et planmæssigt Formørkelsessystem, saa er det vanskeligt at sige hvad man skal dømme om Mennesker, der ere saa tilbøielige til at troe alt, hvad der grændser til det Unaturlige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-23
J Patr. Neill's Tour through som of the Islands of Orkney and Shetland (Reise igjennem nogle af Ørken og Shetlandsøerne) berettes, at i Kirkmall, en liden Bye paa Sherlandsøerne, findes en mærkværdig Cathedralkirke, ved Siden af hvis Alter man viser den norske Kong Hakons Grav.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-23
Morris Birkbeck udgav 1818 Notes on af Journey to America &c. (Bemærkninger paa en Reise til America &c.) Han var reist til den ny Verden, for at undgaae den i hans Fædreneland stedse voxende Elendighed og berede sine Børn en lykkeligere Fremtid. En ligesindet Ven, G. Flower, fulgte med ham, og begge Familier, bestaaende af 10 Personer, udvandrede 1807. Det første Jndtryk, Nordfolk gjorde paa dem, svarede ikke til deres Forventning. Staden fandt de vel bygt, men Levnetsmidlerne vare dyre, Menneskene og Qvæget saa usselt ud og Befolkningen af Negerslaver var stor. Slaveriets slette Virkninger viste sig her strax paa en paafaldende Maade. Alle Slags Yderligheder, men især Arrighed, udmærker Virginiens Plantere, en Dolk er hos dem et sædvanligt Vaaben. J Richmond, Virginiens Hovedstad, er Alting overdrevent dyrt; et indknebet Huus koster 300 Guineer i aarlig Leie; den Grund, som ligger nærmest St. James Flod, betales med 200 Doll. hvert Fodbred. Fra Rich mond gik Reisen til Vogns, tildeels paa jammerlige Landeveie, som selv i Nærheden af den ny Hovedstad Washington ere saare ubehagelige. Uophørligen drage Udvandrende skareviis fra de gamle Provindser, over Bjergene, til de ny vestlige Stater. Blandt Jndbyggerne hersker her stor Civilisation og Dannelse, især ere de lavere Classer de i Engelland af samme Rang langt overlegne. Men derimod ere Vertshusene usle. J Staten Ohio gjør Dyrkningen overordentlig stærke Fremskridt. Allerede nu betales der en Morgen Land med 20 til 30 Dollars, saa Jordens og Grundens Værdie i de sidste 10 Aar er stegen omtrent 1000 PC. Mennesker og Qvæg udmærke sig i de vestlige Stater fordeelagtigen fra de i de østlige, især Virginien. En Nybygger, der medbringer en anseelig Capital, kan i kort Tid gjøre her sin Lykke. Landet er sundt, og kun de nye Colonisters Usselhed og Uforsigtighed, af Vindesyge at nedsætte sig i Nærheden af de store Floder, der hyppigen oversvømme Landet i Nabolavet, et Onde, som de fleste nyanlagte Stæder ikke ere befriede for, er Skyld i den blandt dem i Begyndelsen ikke usædvanlige større Dødelighed. Nye Colonier begunstiger Regjeringen meget.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-23
Jndtil den første Høst lever Colonisten almindeligen i en ussel Hytte og ernærer sig kummerligen af Jagt. Mange finde imidlertid saadan Smag i denne Levemaade, at de, efter nogen Tids Forløb, sælge deres tildeels opdyrkede Land, og gaae dybere ind i Skovene, for der med lignende Besværligheder som første Gang paa ny at opdyrke Jord. Mange lidenskabelige Bjørnejægere opsøge med Flid de ødeste og vildeste Egne. J OhioStaten fandt Forf. ingen Plads, der svarede til hans Ønske. J Staten Jndiana og Districtet Jllindis gaaer derimod Culturen frem med Kjæmpeskridt. For 20 Aar siden talte Ohio, Jndiana, Jllindis og Michigan tilsammen neppe 30,000 Jndbyggere, nu indbefatter det lille, neppe 20 engelske Qvadratmile store Grevskab Hammilton, og Staden Cinsinuati, paa Grændsen imellem Ohio og Jndiana, et saadant Antal, og den anførte Provinds 1/2 Mill., som sandsynligviis inden 6 Aar vil have fordobblet sig. Forf. har den Plan, at anlægge en Colonie for de af hans Landsmænd, der ville forlade deres Fædreland.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-23
Det er bekiendt, at den brasilianske Ministefor de indere Anliggender for omtrent 10 Aar siden lod komme 10 Chinesere til Brasilien, forat forplante der Theen. For omtrent to Aar siden hedte det, at Planterne ikke vilde lykkes der, men nu melder man, at de ei allene lykkedes, men at de endog have forøget sig til 3000, saa man aldeles ikke tvivler mere om det gode Udfald i det Store for Fremtiden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-23
Kjøbenhavns Børs d. 23 Januari. Cours. Hamb. 2 M. 256, a vista 259. Amsterd. 2 M. - . Lond. 2 M. - . Spec. 258. Specier solgtes til 15 Rbmk. 8 s. Obligat. (med Renter fra 11te December 1820) 70 1/2 a 71. Nationalbank-Oblig. (af Laanet d. 4 Febr. d. A.) 87. Rbdlr. r. S. eller 113 Rbdl. Sedler pr. 100 Rbdl. r. S. Norske Rigsbanksedl. 16 1/2. Svenske Sedler 60 1/2 s. - Disconto 6 pC. Mandag, den 29de Januar, og følgende Dage faaes i Bogladen hos Hr. Boghandler Brummer, der af Venskab for mig har paataget sig Udsalget, "Sange og Tale, ved Artilleriecorpsets Borgerfest paa Kongens Fødselsdag 1821, af Frederik Høegh Guldberg," 36 S., for 2 Mark Tegn. Overskuddet tilfalder en haabfuld, ung og hartad af al anden Understøttelse forladt Videnskabsdyrker, hvem jeg, selv mindre end formuende, ei paa anden Maade kan hjælpe. Desaarsag findes i Bogladen er af mig paategnet Ark, paa hvilket Enhver, som maatte ville række Ynglingen en Broderhaand, bedes at anføre, hvad der gives over den fastsatte Priis. Til sin Tid skal efter Skyldighed jeg bekjendtgjøre Udfaldet. Kun med Hensyn til Jndtægtens Øiemed mældes dette forud. Fr. Høegh Guldberg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-23
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Attende Aargang. No. 8. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 27 Januari 1821. Kritiske Bemærkninger over Professor Ochlenschlagers Afhandling: Digterne i Levnet som i Værker. (Fortsættelse; see forr. No.) II. Allerede af den blotte Fremstilling af Ochlenschlagers theoretiske Sætninger, saaledes som de i Jndledningen til hans Afhandling, paa nogle flere Steder i denne (S. 10, 19, 26) og til Slutningen, ere udtrykte, viser det sig tydeligt nok at de fattes ikke allene streng logisk Orden og Conseqvents, men ogsaa den Klarhed, Bestemthed og Sammenhæng, som vi af en æsthetisk Afhandling, der ikke blot fordrer sund, men ogsaa ordentlig Tænkning, kunde være berettigede til at vente os. Afhandlingens Hovedformaal, som paa Titelbladet, S. 6 og S. 10 angives, skal være at bevise, at Digteren er den samme i sit Levnet, som i sine Værker, at disse stedse deele hans Feil og Fuldkommenheder, og at man af ethvert fortrinligt Digterværk kan kjende Forfatterens Sindelag, Tilbøielighed, Vaner, Beskedenhed og Forfængelighed – kort hans Dyder og Lyder. Men inden dette er beviist, fremkommer Forfatteren (S. 7 og 8) allerede med tre nye Paastande, som slet ikke staae i Causalforbindelse med Hovedsætningen. Deraf, at Digterens Værker skulde være et Speil for hans Levnet og en Prøvesteen for hans Charakteer, og at det skulde være urigtigt, at skille Forfatteren fra Værket (S. 5), følger jo endnu ingenlunde, at alle udmærkede Digtere have været Mænd, som kraftigen deeltoge i deres Tidsalders Virksomhed (S. 7), eller at de Alle have været agtværdige Mennesker", som have dreiet paa Tidens Hjul (S. 8). Ogsaa den Paastand, hvilken Forf. (S. 7 og 8) opstiller som det, der ved de følgende historiske Fragmenter skal bevises: at et Digterværks Fortræffelighed eller Middelmaadighed ikke blot er en Følge af Forfatterens Genie, Studium og Konst (o: af hans Digterevne), men ogsaa af hans Charakteer og personlige Forhold – er aldeles ikke den samme, som den, Forf. S. 6 og 10 angiver som Afhandlingens Hovedformaal. Her hedder det: Digteren er i Levnet som i Værker, i disse erkjende vi hans Charakteer, Dyder og Lyder m.m. Hist (S. 7) derimod, Værkerne ere som Digteren i hans Levnet, om hine skulle vorde fortræffelige eller middelmaadige, beroer ikke allene paa, om Digteren har Genie og Talent, eller ikke; men ogsaa derpaa, om han er en moralsk god Mand, eller ikke, om han er redelig eller uredelig, beskeden eller forfængelig, fornem eller ringe, rig eller fattig, stærk eller svag af Helbred, og hvad mere der kan regnes til Charakteer og personlige Forhold.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Her have vi en ganske ny æsthetisk Thesis, som Afhandlingens Titel ikke bebuder, og som i Materien deler den omvendte Sætnings Falskhed, og Ubeviislighed (hvilket her i Forbigaaende maa bemærkes). Hvo har nogensinde hørt, at det beroer paa en Konstners moralske Charakteer, om hans Værker skulle blive fortræffelige eller maade lige? Veed ikke enhver, der kjender noget til Mennesket som det er, og Menneskene, som de ere, at Poeter ere underkastede de samme Feil og Skrøbeligheder, som alle andre Folk, at Dydsmønstre blandt dem ikke ere mere almindelige, end blandt prosaiske Forfattere, eller hvilken anden Classe af dannede Mennesker man vil nævne; men at man ikke heller har mindste Grund til at slutte fra Mængden af middelmaadige Digtere til Mængden af de umoralske Veed man ikke, at mangen Digter og Konstner netop ved sin fyrige Aand og blussende Phantasie lettere end mange Andre, henrives til at give efter for Lidenskaber eller for Sandseligheds Tillokkelser, og tidt hvirvles ind i en Kiede af Vildfarelser, som kun den kraftigere Natur redder sig ud af Men veed man ikke ogsaa, at den med genialsk Kraft begavede Digter, ligesom enhver anden ægte Konstner, i Begeistringens Timer i det mindste er hævet over den lavere Natur, og at det er han Genius, som da ligesom tvinger ham til at forsage det Jordiske, det Sandselige, det Svage, for den høiere og ædlere Livsfylde, som Skjønheden, aabenbarer dens indviede Dyrkere. - Digtere ere Mennesker, ofte svage, skrøbelige, sandselige og ufuldkomne, saa godt som Andre; men derved udmærker netop den genialske og fortræffelige Digter sig, at han veed at fornegte sig selv, hvor Konsten fordrer det, og at han snarere bærer sine Feil til Skue i sit Levnet, end i sine Værker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Oehlenschlager har ogsaa ligesaa lidt theoretisk udviklet eller beviist denne sidste, som nogen af sine øvrige Sætninger. Han har ikke kunnet det, fordi han er gaaet ud fra et falsk Princip, og fordi han, i Stedet for at holde sig til Konst værkets Grundvæsen og til dets sande Slægtskab med Konstnerens poetiske Genie og aandelige Natur, har forvildet sig i uklare Begreber, om en Forbindelse imellem Digterens Charakteer og hans Arbeider, At en saadan ikke fattes, er ligesaa vist, som at vi hvert Øjeblik ville falde i urimelige Modsigelser og latterlige Feiltagelser,