Berlingske Tidende, 1836-02-25
Ved allerhøieste Resolution af 8de October 1824, bekjendtgjort ved Cancelliplacat af 19de næst efter, er det befalet, at Enhver, som oplæres paa et Skolelærerseminarium, skal erlægge en aarlig Kiendelse af 10 Rbd. til Seminariefondet. Herfra fritages jevnligen Sønner af Skolelærere ved speciel Resolution, men da det er naturligt og almindeligt, at en Skolelærer ønsker sin Søn oplært paa denne Maade, og da Omkostningerne desuden ere meget byrdefulde for ham, har Forsamlingen troet at burde allerunderdanigst andrage paa, at den ommeldte Kjendelse maatte eftergives alle Sønner af Skolelærere, der oplæres paa Seminarierne. En af de mest trykkende Byrder for Skolelæreren er den, naar han har Enkepension at svare, og denne Byrde bliver dobbelt følelig, naar han endnu dertil enten maa udrede Pension til en entlediget Formand eller Løn til en Hjelpelærer, eller naar Omstændighederne ikke have tilladt at tilstaae ham den fulde Pengeløn, af 25 Tdr. Bygs Værdi. Enkepensionen be Deel af Embedets stemmes i det Høieste til faste Jndtægter, men Enkens Forfatning er fordet Meste saadan, at dette Maximum maa udredes. Da Pensionens Beløb desuagtet kun er meget ringe, bør ingen Nedsættelse heri finde Sted, og Skolelæreren vil saaledes ingen Lettelse heri kunne erholde, medmindre Pensionen overtages af Communen. Uagtet nu herved Communens Byrder noget vilde forøges, har dog Forsamlingens Pluralitet, nemlig 34 Stemmer imod 28, anseet det for billigt, at Communerne udrede Enkepensionen i de ovennænte Tilfælde, naar Skolelæreren enten har anden Pension eller Løn til Hjelpelærer at svare, eller hans Pengeløn ikke er bestemt til høiere end 20 Tdr. Bygs Værdi, dog saaledes, at hvor der er flere end een Enke paa Embedet, maatte ikkun den ene Enkepension udredes af Communen, den eller de øvriges af Skolelærer-Hjelpekassen. Proponenten har fremdeles henvendt Forsamlingens Opmærksomhed til Skolelærerenkernes Tilstand. Efter de nu gjeldende Bestemmelser ophører Enkens Jndkomst af Embedet med den Maaned, hvori Manden ved Døden afgaaer, da Embedets Jndtægter under Vacancen, forsaavidt ikke Noget deraf anvendes til Embedets midlertidige Besørgelse, tilflyde Skolelærer=Hjelpekassen, og hun er pligtig at overlade Eftermanden Boligen, naar han er kaldet, hvilket bør, skee inden 6 Uger, efterat Vacancen er indtraadt. Den Tid, der saaledes er tilstaaet Enken til at søge en ny Bopæl og at indrette sig for sin nye sørgeligere Stilling er unegteligt saare kort, og Forsamlingen formener, at den, hvor Omstændighederne kræve det, kunde forlænges til 12 Uger efter Mandens Død, naar Enken forpligtedes til at indrømme Eftermanden et Værelse, og denne da, forsaavidt han tilforn har været ansat, for sin Familie beholdt samme Ret i Henseende til den Bolig han forlader. Ogsaa vil Tabet for Hjelpekassen, være høist ubetydeligt, dersom det forundes Enken at beholde Embedets Jndtægter indtil Eftermandens Kaldsbrevs Datum, men da Omstændighederne undertiden kunne foranledige, at Eftermanden først beskikkes noget sildigere end ellers befalet, saa formenes Terminen i denne Henseende at burde fastsættes til 6 Ugers Dagen efter Vacancens Jndtrædelse. Heraf vilde da følge, at ogsaa Pensionen først maatte beregnes fra denne Dag.