Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-12-23
Blandt de adelige Herrer og Fruer saaes foruden Tyges Frender og Frenker, Cantsler Christian Friis til Borreby, der mødte som Stedmand, for Kong Frederik den Anden, der ogsaa var Broder af Gildet, Bjørn Kaas til Storup. Da Klokken i det svenske Kirketaarn havde afringet, reiste alle Brødre og Søstre sig og efterat de havde læst Herrens Bøn med foldede Hænder, istemte de adskillige smukke Psalmer. Da Psalmerne vare afsjungne, satte alle sig ned igjen. Der blev frembaaren Viin, Mjød og Rostokker Øl, og Kongens og Dronningens saavelsom Broderskabets Minnæ drukken, men ikke Guds eller Helgenes Skaal, som i Catholicismens Dage, thi denne Skik var nu ganske afskaffet. Skaffe ren havde Opsyn med det Hele og Gerdebrødrene, skjænkede Drikkevarene i. Nu skred man til den første Handling, der i denne Forsamling var berammet at skulle foretages. Det var en ung Adelsmands Optagelse i Broderskabet. Ærbødighedsfuld og med Hænderne over Kors nærmede han sig Høibordet og bukkede sig dybt. J attraaer, Riddersvend, sagde Olderdermanden, at vorde et Lem af vort Broderskab. Trøster J Eder ogsaa til, her for Stolen med Eders Salligheds Eed at stadfæste, at J vil opfylde alle Skraaens Forskrifter og Bud, saaledes, som det en god og hæderlig Gildebroder tilkommer?" – "Jeg trøster mig dertil, svarede Riddersvenden med et dybt Buk. - Hvo er Eders Borgen." Høibyrdige Hr. Sivert Grubbe og Hr. Tyge Asmuson, gjenmællede Riddersvenden. – "Saa opløfter da, sagde Oldermanden, Eders Haand over denne brændende Voxkerte, og sværger, at J troligen vil holde, hvad J for Stolen og for hele Broderskabet har lovet." Ridder svenden opløftede sin Haand over Voxlyset, holdt den anden flad paa Gildeskraaen og sagde med lydelig Røst: saa sandt hielpe mig Gud og hans Hellige Aand!" – Stolherren tog nu en stor Sølvpocal af drevet Arbeid, som veiede ti og tre Fjerding Pund, og var bleven Gildet foræret af Kong Frederik den Anden, og tildrak ham en Min næ, sigende: "J er fra nu af vor Broder." Den ny optagne Broder drak af Pocalen, som Oldermanden nu lod gaae rundt blandt alle Brødre og Søstre, der ligeledes drak deres ny Medgildebroders Skaal. Da dette var skeet blev den midt under Loftet i et lyseblaat Silkebaand hængende Papegøie nedtagen, og Oldermanden hængte den ved den i samme befæstede Sølvkjæde omkring den ny optagne Broders Hals og sagde: dette vort Lags Tegn paa Samdrægtighed og Fortrolighed hænger jeg Eder om Halsen, Broder, for at paaminde Eder om, at lægge Vind paa Samdræghed og Fortrolighed, disse St. Knuds Gildets ypperlige og fasteste Grundpiller." – Jmidlertid. havde Skriveren skrevet Broderskabsbrevet, som Oldermanden og Stolemændene satte deres Navn og Segl under. Oldermanden overgav nu Riddersvenden den og sagde: Fra nu af er J Broder af Sancti Knuti Gilde med alle de Rettigheder og Fortrin, som, efter de Love og Statuter, vore Forfædre forsynligen have optaget, tilkomme en Gildebroder. Vi antage Eder med broderlig Hu i vort Lag. Bestræb Eder for at fremme dets Tarv og dets ældgamle Hæder, og viis i al Eders Id, at J har fortjent at kaares og antages, til vor Broder." Oldermanden drak nu atter den ny Broders Skaal af den store Pocal, og lod den gaae rundt blandt Brødrene og Søstrene. "J kjende, Broder, de Pligter, der paaligge Eder at opfylde, men J veed tillige, hvilke store Rettigheder J fremfor andre Kongens Undersaatter nu kan regne paa. I gjælde og gaae i alle Vidnesbyrd for tre gilde og gæve Mænd og Eders Eed regnes saale imod Andres, som Tre mod Eet. Det Vidne byrd, som I her i Aften skal aflægge maa var Eder trefold helligt. I fremæskes, at bevidne, at J har seet Fæsteren Jens Knudsons Datter Chr stine række Hr. Tyge Ottesøn en Elskovsdrik, som hun ved Koglerie har tilberedt og derved imelhans Villie faaet ham til at fatte en besynderlig Kjerlighed til hende. "Det har jeg seet og kan med hellig Eed bevidne, svarede den ny Broder. Velan, saa holder Eders Haand over denne Voxkerte og bekræfter Jert Udsagn med Eders C. Riddersvenden efterkom hans Befaling. "Lad Jørgen Knudson og hans Datter træk frem!" sagde nu Oldermanden til Gerdemænder. Med sin Datter ved Haanden fremtreen 1. den gamle Jørgen Knudson. Han var iført fin bedste Klæder, og hans lange hvide Haar, i hang ned af Skuldrene, holdtes bag til samme af en bred Kam. Knapperne i hans Kjole 3 Vest saavelsom Spænderne i Skoene vare af Sel Christine var klædt i en sort Trøie af Kaffa, 1. Skjørt og grønt Taftes Forklæde. Paa Hoved: havde hun en gyldenstykkes Hue. Hendes Kind blussede og hendes Øine glindsede af Taar Man læste hendes indre Bevægelse i hendes smuk Ansigt. Men uden Frygt fremtreen hun ford store og alvorsfulde Forsamling. "Du er stevnet for Stolen, Jørgen Kno son, begyndte Oldermanden, ei for nogen Brede, som Du selv har begaaet, men paa Din De ters Vegne. Dog bør Du, som Fader, staae i Ansvar for Dit Barns Gierning. Træd tilse indtil vi have hørt, hvad Din Datter til sin Unskyldning og Retfærdiggjørelse har at fremføre Den Gamle gik ind i et Sideværelse, og Christi nærmede sig Stolen med Hænderne lagte op kors. Christine Jørgens Datter, begyndte Ol manden, man fører Kæremaal imod Dig, at som en ufri Bondepige har indladt Dig i Hilighedsforstaaelse med den ærlige og velbyese Junker Ottesøn, Hvad svarer Du hertil. søg elsker Tyge Otteson og han elsker 13. igjen. Har Du betænkt, at en saadan Kierlighed, er forargelig, at Tyge Ottesøn er af en ældgammel, høibyrdig Slægt – at han ei uden at vanære sig selv og den kan indlade sig i virkeligt Ægteskab med en ufri Mør"Jeg saavel som han har betænkt det "Men hvor kunde han som høibyrdig Adelsmand paa en naturlig Maade bevæges til at ville ægte en Ufri, Han, som kunde faae de ædleste Adels frøkener til Viv," Kierlighed er som Mimmerdug; den falder saasnart paa en Hybentorn som paa en Rosenblomme, svarede Christine. Kan Du nægte, at Du ved en Elskovsdriks Koglerie har, imod hans Villie, faaet ham til at elske Dig!""Det kan jeg, ved Gud og alle Hellige raabte Christine. Ti, Formastelige, og tag ei Guds Navn forfængelig!" afbrød Oldermanden, hende. Der er Vidner mod Dit Udsagn. Hvor ere de Niddinger, spurgte Christine, i det hun med vilde Øjekast saae sig omkring, der tør fremkomme med saadant skjændigt Kæremaal mod mig arme uskyldige Pige, Lad dem træde frem for Stolen med deres Beskyldning og jeg skal overtyde Dem om Deres frække Løgn. Jvre Dig er for meget, letsindige Qvinde og vid, at Du her stander for Sanct Knuds Gildes ærværdige Stol. Du kjender ei vor Skraas Forskrifter, saaledes som de af vore Fædre ere optagne. Hver af vore Brødre gaaer i Vidnesbyrdsager, for tre Mænd gilde og gæve. Et Vidne har kæret imod Dig, at Du med egen Haand har lavet en Elskovsdrik og rakt Junker Tyge den. Det ene Vidne er saa godt som tre.