Aalborg Stiftstidende, 1832-11-10
J Af et Svar fra Landv. Comm. C. Dalgas til P. En der havde angrebet ham, hvori D. anførenalle de Overdrivelser, Modsigelser og Absurditeter Heste=Skriveriet har frembragt, meddele vi herved følgende Fragmenter: Men Fordelen ved et Foretagende staaer desværre ikke altid i Forhold til den derpaa anvendte Capital eller den Umage man gjør sig. Raps og Hvede indbringer ofte meget mindre end Rug, ligeledes Tillægget af kostbare Heste i Sammenligning med de simplere. De høie Hestepriser i England hidrøre for en stor Deel fra Pengenes ringere Værdi i dette Land, hvorfor Fordelen ved Hesteavlen maaskee i Grunden ikke er større end hos os; og skulde det engang komme dertil at de engelske Heste bleve meget almindelige paa Fastlandet, turde deres Priis vel falde under de simple Jydskes. De enorme Priser som betales for udmærkede Løbere, ere kun en ringe Erstatning for de langt betydeligere Summer som opoffres paa Væddemaal, paa at trainere Heste, og overhovedet paa Forberedelserne og Omkostningerne ved Veddeløb, Jagtpartier o. s. v. Lad altsaa kun enkelt Stormand hente Rendere fra England og betale dem i dyre, Domme, saalænge Fastlandsmagterne ikke remontere deres Cavalleri fra England, eller Nogen henter Arbeidsheste derfra, saalænge kunne vi vente at vore Heste ville holde sig i Priis. Hvad Hesteavlen paa Als betræffer, da vil Tiden bedst vise os, hvortil den fører. Saalænge maa vi betragte den som et lærerigt Forsøg, hvordan Udfaldet end bliver. Er det ikke en Absurditet at gjøre det hurtige Løb til en Maalestok for alle mulige gode Egenskabet hos Hesten, og kan dette vel bevirke andet end en eensidig Behandling af dette Huusdyr. Skulde Væddeløb gavne, maa et strengt Valg af de til saadanne Prøver bestemte Heste gaae forud, og Veddeløbene indrettes saaledes, at man virkelig overbevises om Hestens vigtigste Egenskaber: Kraft og Udholdenhed, altsaa ikke ved for korte Distancer og for lette Byrder. Jkke heller er det rigtigt at tilstede Vallakker og fremmede Heste for hyppig Adgang til Banerne, da den Gavn deraf kan flyde, ellers ikke kommer til at staae i Forhold til de gjorte Opoffrelser. Det kan være til Nytte engang imellem at see hvorvidt Andre have drevet det, men vandre Præmierne for tidt til fremmede Egne, svækkes snarere Lysten end den opmuntres. - Er det ikke en Absurditet at nægte en Race Prædice. Stamtavler har at forevise, ikke kan løbe med Stormens Fart, mangler blødt Haar, tynd Hud, fine Been o. s. v. Ligesom ethvert Folkeslag har sine Ædle, ligeledes har hver Dyrerace sine Udmærkede, som ved nogen høi Grad af Udmærkelse med Føie kaldes ædle. Hvilken Race der er den ædleste, lader sig alene afgjøre ved en nøie Sammenstilling af Fortrinene og Manglerne, og naar derfor en velproportioneret, kraftfuld, sund, nøisom, munter jydsk Hest med et godt Fodskifte, stilles ved Siden af en langbenet, spinke Fuldblodshest som høist formaaer at løbe hurtigt, er der vel ingen Tvivl om hvilken der er den ædleste. Er dertil Fuldblodshesten fuld af Feil, synker den ned til det uædleste Blod, ligesom den igjen ved at være feilfri og velbygget kan udmærke sig fortrinlig som Paradehest, og i dette Punkt ved sin Jld og finere Udvortes maaskee overgaaer alle andre Racer, uden derfor at være den fra hvilken al Forædling, Døde. Exam. jur. Antzer, Vandmester Falk; Etatsraad Scharffbør eller kan udgaae. fenberg, R. af D., 84 Aar, forhenv. Thee- og Porcelains Handler C. F. Brock; Muursvend C. C. Rosenquist, 28 1/ Aar; Tømmerm. Ulrich, 69 Aar; Jfr. A. M. Repke, 30 Aar; alle i Kbhvn. Jfr. J. M. Bierfreund, 17 Aar, i Nyborg. A. Bredahl, f. Pagh, 81 1/2 Aar, til Maderup, Skole. Toldcontrolleur C. L. Haderup, ved Foldingbroes Toldsted. - A. M. Werchau, f. Gerckens, 86 Aar, i Ottensen. Jfr. L. Peters, (forlovet med Dr. Bargum) i Wandsbeck.