Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1835-02-10
Jndenlandsk. Hr. Procurator Haagen har i sit Defensions-Jndlæg for Professor David, efter en kort Jndledning, blandt Andet anført: "Høit og lydeligt vil jeg forkynde, at denne Sag er Fædrelandets, at den er en Kamp om Nationens Ret til Mennigs-Yttring om Menneskets og Borgerens helligste Rettigheder, og at Udfaldet af den skal lære, om Dannerfolkets Tunge i den Grad er lammet, at videnskabeligt Foredrag om Landets Tilstand og almindelige Statsrets=Grundsætninger, at ærlig Opfordring til Medborgere og kraftigen at virke i Samdrægtighed til Fædrelandets Tarv straffes paa Livet, med Tab af Frihed, Ære og Embede eller i mildeste Fald smedder den for Sandhed og Pligt varmtfølende Forfatter i Censurens Lænker." Efter at have viist, hvorledes det "Lyn, som er udslynget over Prof. Davids Hoved, er kommet aldeles uventet og uformodet, udbryder han: "men Danmark seer i Domstolenes Uafhængighed den Ædelsteen, som funkler skjøn og klar i Dannerkongens Krone, og Folket veed, at Kongen, skjøndt Han har fundet Anledning til at beordre en Action som denne anlagt, ikke derfor vil tilintetgjøre eller sønderkuuse det Værn imod Vilkaarlighed, som Loven har opført, og Dommernes Viisdom gjennem Aarhundreder har fredet. J det Defensor længer hen i Jndlægget yttrer, hvorledes det ikke sammer sig for ham som Undersaat at anstille Betragtninger over, hvad Hs. Majestæt i sin Viisdom har besluttet, haaber han, at det ikke vil tilregnes ham som en Forbrydelse, naar han fortæller et Sagn, der er almindeligt: "En Professor ved Universitetet i Kiel havde i et Selskab i Berlin omtalt den danske Regjering eller maaskee den danske Grundlov i Udtryk, som Man der ikke fandt stemmende med monarkiske Grundsætninger. Om Leietjenerne der staae i Politiets Sold, eller om nogle af de tilstedeværende Gjæster vare indlemmede i Spionernes Orden, beretter Historien ikke; men Man fortæller, at det Passerede blev paa den ministerielle Vei indberettet vor allernaadigste Konge, der, uden i mindste Maade at reflectere paa Relationen, rolig gav til Svar: "Professor P. maa have troet, at han var hjemme." Jeg veed ikke og kan ikke vide, hvorvidt denne Fortælling er sand; men det veed jeg, at den atter og atter er fortalt, og at den stedse, naar den blev gjentaget, fandt Gjenklang i enhver retsindig Borgers Bryst." Derefter omtaler han Generalfiskalens Behandling af Sagen, og i Anledning af, at Prof. David tillægges Navn af Factionist mod Kongen og Regjeringen, fremsætter han sin Mening, at det gaaer med Troskab og Hengivenhed til Kongen som med sandt Venskab; at Folkets som Mandens Troskab bedst prøves i Farens og Ulykken Dage, og udbryder han her – "det samme Folk der i Aaret 1807 maatte see dets Flaade bortført af Fienden og Hovedstaden ødelagt; det samme Folk, der under en den almindelige Velstand ødelæggende Krig, Aaret 1813 maatte undergaae en National-Vanquerot, som ødelagde Private, paalagde alle Grundeiendomme er trykkende Afgivt og Staten en Gjæld, der sandsynligviis aldrig kan betales; det samme Folk, der med taarefyldt Øie i Aaret 1814 maatte see Baandet oplost mellem sig og et ved Aand og Hjerte forenet Broderfolk; det samme Folk, der i Aaret 1819 ved Coursens pludselige Bedring var Vidne til den Elendighed, hvori mangfoldige Familier styrtedes ved tidligere Contracter; – det samme Folk skulde, efter nyligen i Stændernes Organisation at have modtaget det meest levende Beviis paa Hs. Majestæts Villie for dets Tarv ved at føre det Tidens Oplysning imøde, i Aaret 1834 med nogle Pennestrøg gjøres modtageligt for Raad til Forandring i den bestaaende Statsform og til Angreb paa Landets Grundlov; det samme Folk skulde ville lade sig lære, hvorledes en saadan Forandring lader sig iværksætte En saadan Tanke er aldrig opstaaet og kunde aldrig opstaae hos en fornuftig Mand som Professor David; og kun uforskyldt og ufortjent Miskjendelse af et saadant Folks Characteer kunde have foranlediget en saa fortvivlet Tendents." Derpaa drøfter han Sagen i det Hele, og efter at have modgaaet Generalfiskalens Jndlæg Punct for Punct, slutter han sit udmærkede Forsvarsskrivt (der fuldstændigt er meddeelt i Dobbeltnummeret 2021 af "Fædrelandet) saaledes: "Jeg har under Proceduren af denne Sag stadigen tiltalt Generalfiskalen og ikke Etatsraad Treschow; thi jeg veed, at han har talt i Embeds-Medfør. Paa Grund af de mange Beviser, jeg har havt paa Hr. Etatsraadens liberale Tænke- og Handlemaade, tæller jeg ham blandt de Fag, paa hvis Venskab jeg bygger i ethvert Livets Forhold i hvis Agtelse jeg sætter min Stolthed, og naar vi derfor om kort eller lang Tid møde hinanden i Roeskilde, og naar Talen der falder og Mod og Kraft og Offentlighed, skal jeg ikke med hans Procedure af denne Sag i Haanden optræde imod ham. Professor David var min Barndoms Legebroder, min Ledsager paa den academiske Bane; han er min Manddoms Ven, og jeg kan derfor ikke tolke de Følelser, hvormed jeg herved paastaaer og sætter i Rette: at Tiltalte, Dr. philos. Professor i Statsocconomien Christian Georg Nathan David, bør for Generalfiskalens Tiltale i denne Sag fri at være. Domstolenes Retfærdighed er Danmark Stolthed, og med Haab og Fortrøstning nedlægger jeg derfor Tiltaltes Sag i Rettens Hænder.