Viborger Samler, 1845-08-21
Tydskland. Om Tumulten i Leipzig haves flere indholdsrige Privatskrivelser. Som bekjendt inspicerer Prinds Johann hvert Aar Communalgarden. Den offentlige Stemning imod denne i flere Henseender udmærkede Prinds var i den sidste Tid ikke den bedste, hvilket strax viste sig, da Prindsen indfandt sig paa Exerceerpladsen for at mønstre Garden, thi fra de enkelte Compagnier hørtes kun meget svage Hurraraab. Efter Reven begav Prindsen sig til Hotel de Prusse, hvor Prindsen pleier at logere og indbyde til sit Taffel Stabsofficererne for Communalgarden og det i Staden garnisonerende Skarpskyttedetaschement. Det var dengang da Tappenstregen sloges, at de sørgelige Excesser toge deres Begyndelse. Pludselig kastedes nogle Stene, igjennem de stærkt oplyste Vinduer i Hotellets første Etage. Skingrende Bravoraab opfyldte Luften. Man tøvede en Times Tid med at tage Modforholdsregler imod Tumultanterne; først Kl. 10 sendte man Bud baade efter den forstærkede Commando af Communalgarden og efter Jægerne; begge indfandt sig til een og samme Tid, og gjorde enten i Forening Pladsen rydelig, saaledes som Deutsche Allg. Zeit, beretter, eller ogsaa blev – saaledes som Magdeb. Zeit. melder Communalgardens Assistence allerede dengang ifølge Stadens Commandants Befaling ikke anvendt, og man overlod det udelukkende til Militairet med fældet Bayonnet at adsprede Folket, hvilket ogsaa lykkedes fuldkomment. Men hvorfor man nu ikke lod det beroe derved, derom mangle alle Grunde, man fyrede paa de 150 Fod fra Pladsen fjernede 10,000 Mennester, imellem hvilke og Pladsen der desuden var en Barriere. Vel forsikkres der med Bestemthed at Mængden flere Gange blev opfordret til at begive sig bort, men ligesaa vist skal det være, at kun de i Nærheden Staaende hørte Opfordringen, og at de dræbende Skud netop traf de Jndivider, der stode længst borte. De fleste Beretninger melde, at 10 Personer bleve skudte, hvoriblandt tvende Posterpedienter, to Studenter, en Privatlærd, en Borger og en Politibetjent, der stod paa Post. Borgeren var en uformuende Familiefader, der blev skudt i det Øieblik, da han forlod sin Bopæl fra at erkyndige sig om Allarmen; han efterlader en Enke og fem Børn. Man har senere erfaret, at befalingen til at skyde er given af selve Prindsen, der først tildeelte Oberst Butter denne befaling. Men denne Officier, en meget human Mand, gjorde Prindsen Modforestillinger. Prindsen skal derefter have aflagt sine Distinctionstegn som Øverstcommanderende over Communalgarden, og som Generallieutenant i Hæren have gientaget sin befaling, der nu udførtes af Oberst Susmilch. Det senere i Staden indrykkede Cavalleri er consigneret i Casernen, og Jnfanteriet er indqvarteret i Slotsbygningerne, Studentermødet den 13de bivaanedes af 6 a 700 Studerende og henved 2000 Borgere. En Hr. R. Blum, der af sine mange Venner opfordredes til at bestige Tribunen, og af hele Forsamlingen modtoges med det lydeligste Bifald, udviklede at kun Lovlighed og Orden kunde sikkre Folkets Seier; Staden tilkom en Sone for det udgydte Blod Han foreslog et Tog - høitideligt, alvorligt og stille som et Liigtog - thi det gjaldt jo netop de kjære Døde - til Torvet, hvor hele Forsamlingen skulde oppebie Byraadets Svar. Toget var i høi Grad imposant; henved 10,000 Jndvaanere sluttede sig til det. Da det nu var ankommet paa Torvet, begyndte den af Forsamlingen udvalgte Co mite, hvortil R. Blum hørte, at forhandle med Byens Raad. Comiteen forlangte, at Opretholdelsen af Roligheden i Staden ene skulde overdrages Communalgarden; at det indrykkede Militaire skulde forlade Staden; at de allerede fra Aaret 1830 berygtede Jægere skulde forlade Garnisonen; at en streng Undersøgelse skulde indledes, og ikke alene indskrænke sig til Tumultanterne, men ogsaa omfatte uden Persons Anseelse, Enhver, der havde givet Anledning til Blodsudgydelsen, samt at ingen Hindringer, maatte lægges i Veien for en høitidelig Begravelse af de snigmyrdede Liig. Disse Puncter antoges, som det synes.