Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-01-02
Kammerraad Drewsen begyndte sit Foredrag saaledes: "Jeg har altid forestillet mig, at Spidsrodsstraffen maatte være en meget grusom Straf, men jeg har igaar, da jeg selv maatte løbe Spidsrod, og dersom Præsidenten havde længere taalt, at Forsamlingens Tid blev spildt, vilde have løbe Spidsrod igjennem hele den høire Række her i Salen, lært, at naar Spidsrodstraffen bestaaer i personlige Angreb, er den særdeles let at bære, og saa let, at denne Spidsrodløben ikke har gjort meere Jndtryk paa mig, end den gjorde paa hiin Soldat, der, da han havde løbet den sidste Gang, sagde een Gang endnu for alle smukke Piger, Dette er mit hele Svar paa de personlige Angreb, som jeg for ei at spilde Forsamlingens Tid, ei videre lægger Mærke til." Drewsen sluttede med de Ord: Jeg har engang hørt nogle Yttringer, som i høieste Grad forhausede mig. En tilsyneladende (thi En jeg kjender ham ikke) sindig Bonde, med hvem jeg talte om Landboforholdene, svarede mig nemlig, da jeg yttrede, at der nok ikke iaar var stort at vente i denne Henseende, med de Ord: "Ja, Hr. Kammerraad, gjøres ikke Noget for Bondestanden, saa frygter jeg for, at Postelinet vil blive slaaet itu. Jeg veed ikke om Forsamlingen opfatter disse Ord som jeg, men det forekommer mig, at naar man først har slaaet Postelinet itu, da vil man dandse Carmagnole omkring Stumperne og synge ga fra til en dansk Melodi, og dette er da en Tilstand, som vist Jngen af os ønsker nogensinde frembragt, for hvilken Enhver af os maa grue. Jeg skal ikke sige et Ord til Forsvar for Amendementerne, hverken for det ene eller for det andet, men jeg skal dog udtale mig imod den Jndstilling, som Comiteen har gjort under det 4de Punct. Jeg har allerede under den foreløbige Behandling yttret mig imod, at noget Saadant skulde skee. Jeg har Jntet imod, at de indkomne Petitioner blive trykte, men man bør ikke, efter min Overbeviisning, afæske Regjeringen en saadan Erklæring, som den Comiteen har foreslaaet. Den Erklæring, som blev givet af den afdøde Kong Frederik den Sjette i Anledning af Hoveriets Ophævelse, var ikke stilet paa den Maade. Og det veed jeg med Vished, at, hvis dette gaaer igjennem, dersom Kongen opfordres til at yttre sig paa denne Maade, saa er det de Herrer til Høire, der agitere, og de agitere i et Øieblik mere, end Peer Hansen kunde gjøre i en Række af Aar. Jeg skal ikke længere opholde Forsamlingen, men slutte med de Ord, nu vide samtlige Herrer, at min Mund er lukket; men hvis de skulde ville atter angribe mig, idet de ønske atter at forskaffe mig nogen Morskab, saa siger jeg som Hummer i de Uadskillelige: Jeg er ganske til Deres Tjeneste." – Den kgl. Commissarius: "Jeg skal blot i Anledning af den foregaaende Talers Foredrag bemærke, at det er aldeles urigtigt, hvad han har anført angaaende det i 1835 til 8136 forelagte Udkast til den under 9de Marts 1838 udkomne Forordning om Retsforholdet mellem Jorddrotter og Fæstere. Det er saa langt fra, at dette Udkast indeholdt de af ham anførte Bestemmelser, at det tvertimod i høi Grad formildede Lovens 3132. Der blev vel her, saavel af den nævnte Deputerede som af Andre, fremkaldt mange Betænkeligheder imod Udkastet i Bondestandens Jnteresse; men disse Meninger vare udentvivl grundede paa Misforstaaelser, ligesom jeg og maa bemærke, at den viborgske Forsamling, hvis Frisindethed saa ofte udhæves, ikke fandt ringeste Betænkelighed derved." Præsidenten: Efter hvad der nu af Kammerraad Drewsen er repliseret, og af den kgl. Commissarius atter dertil er erindret, maa jeg gjentage det som mit alvorlige Ønske, hvad jeg virkelig troer, vil være i Forsamlingens Jnteresse, at den tilbagestaaende Deel af Forhandlingerne maa bære Characteren af en endelig Behandling, saaledes som denne i Anordningen er betegnet, at den nemlig holder sig til de foreliggende Jndstillingspuncter og Amendements, for at man saaledes omsider kan see denne vidtløftige Sag tilendebragt."