Jyllandsposten, 1840-08-04
De høie Herrer, der have skabt og, ligesom med alle Sophisteriets Kunster, fredet om slige Lovgivninger, vide ikke hvad Landets bedste Sønner føle, naar de med Vemod betragte den kjære Fødelandets Jordbund, og da Ønsket uvilkaarligt opstaaer hos dem, paa hiin Side Havet at see et Fædreneland, hvor der gives et Fristed for denne trykkende og uværdige Behandling. Til Bekræftelse paa denne Paastand tjener: "Man har fortalt om En, at han havde affattet Regning paa 10 Mk. som Gebyhr for en Forretning; en Mester af Faget saae den og lod haant derom: han satte nemlig samme Regning om til 7 Rbd., uden, som han udtrykte sig, en Hund skulde gjøe af den." Visselig en ædel Spog, saaledes at forstaae at give Folks Rettigheder op for en Voldkjep, Til Jndsenderen af Svar paa Opfordring &c. i Jyllandsposten Nr. 24 for nærværende Aar. De har, Hr. Jndsender, i Deres Stykke i "Jyllandsposten, Nr. 24 for 1840 yttret, at den i Nr. 76 f.A. i Aarhuus Avis indrykkede "Opfordring og Anmodning, fra endeel Grund- og Bygningseiere i Byens (Veiles) forskjellige Roder umuligen kan være fremkommet fra en Deel saadanne Jndvaanere, men hidrører fra En, der (NB.) enten afviger fra Sandheden, eller (NB.) ei længe har havt Ophold i Veile. Denne Deres Sætning (der tjener Dem til Jndledning for nogle Linier, i hvilke De – enten det nu er skeet tilfældigviis, uden at have det til Hensigt, eller det er skeet med velberaad Hu, hvilket vi ikke tør sige - gaaer lige løs paa den forrige Brandinspecteur, Hr. Dalgas, og beskylder ham ligefrem for Stridssyge, Hidsighed, Fremfusenhed, Ustadighed, Jnconseqvents, Arrogance) bør nærmere oplyses og betragtes. Deres Jnvectiver imod Dalgas komme ikke os ved; – han er selv Mand for at gjendrive og revse Dem, om han dertil finder sig beføiet – hvorvel han vel helst som fornuftig Mand med taus Foragt bør oversee saadan Færd heller ikke kan det undre os, om De har en anden Mening om ham og hans Evner og Egenskaber, end vi have; thi dette er jo næsten altid Tilfældet ved Bedømmelsen af Andre, selv af de virkelig store Mænd, hvis Storhed dog eengang, tidligt eller silde, bliver almindeligt erkjendt, i hvor afvigende de end til en Tid ere blevne, og i enkelte Henseender altid ville blive bedømte. Maaskee vi ogsaa have seet og endnu see Hr. Dalgas's gode Egenskaber i et stærkere Lys, end mange Andre – kan være. - Men Deres ovenanførte indledende Sætning, Hr. Jndsender, er i høi Grad baade usandfærdig og ulogisk, og dette erdet, vi ville oplyse og bevise, i det vi have den sikkre Mening, at Enhver, der offentlig vil fremsætte sine Tanker, i det Allermindste maa a. kunne sige Sandhed, d. ville sige Sandhed, og c. kunne fremsætte sin Mening nogenlunde (logisk) fornuftmæssigt og sprogrigtigt. Dette kan De ikke, eller De vil maaskee ikke, Her er Beviset: De siger: den i AarhuusAvis Nr. 76 indrykkede "Opfordring a. fra endeel Grundeiere &c." kan umuligen være fra endeel Saadanne, men hidrører fra Een." – Dette er ulogisk, thi De hverken har ført, eller kan føre noget Beviis for, at en saadan Opfordring ikke kan hidrøre fra Flere, og in casu er det nu virkelig Tilfældet, at Opfordringen er kommen fra Flere, at este ad posse valet consequentig. Kan De tilintetgjøre dette, Dernæst indeholde ovenanførte Deres Ord en Usandfærdighed; Beviset herfor ligger i det nys Anførte, der paa eengang beviser Deres Sætnings Mangel baade paa Logik og paa Sandhed. Endvidere har De tilført følgende, for al Tænkerigtighed blottede relative Sætning: (Een) der enten afviger fra Sandheden, eller ei længe har havt Ophold i Veile. De Ord enten – eller skulle vel her være brugte i deres sædvanlige grammatiske og logiske Betydning! -Men at, gode Hr. Jndsender, hvilket sørgeligt Dilemma er ikke dette for Deres Forfatterskab!! Deres omtalte "Een, til hvem Sætningen, vi nu ville drøfte, refererer, er enten afvegen fra Sandheden, eller han har ikke boet ret længe (havt Ophold) i Veile. Med andre Ord: Han har enten sagt Usandhed, eller han er nys kommen til Veile. Hvad Sammenhæng er herimellem dette enten, eller, Kan man ikke sige Sandhed, fordi man nylig er kommen til Veile, – eller, om man endog aldrig havde været bosiddende der, eller skulde man just være Sandheden nærmere, fordi man længe har boet i Veile, (har maaskee der i Nærheden Sandheden, sit faste Ophold?), og hvad kalder De længe og kort, Siig os først det. Dernæst han er enten afvegen fra Sandheden, eller &c." – Det er altsaa i alt Fald endnu, efter Deres eget Udtryk, problematisk, om han (Deres Een) er afvegen, eller ei. De veed det ikke sikkert, og dog siger De, at hiin Jndrykkelse, umuligt kan komme fra Flere, &c. Skal der ikke i Deres forkeerte Udtryksmaade ligge den Mening skjult – hiin Ene har enten ikke villet sige Sandhed, og er derfor af vegen fra den, eller han har ikke kunnet sige Sandhed, fordi han har opholdt sig for kort Tid paa Stedet, og derfor er ikke noksom kjendt med Sagen og Personen, Skal nu dette være Deres Mening, kan De da nægte, at De har udtrykt Dem saa ulogisk, saa skolepogligt, at Deres Forfatterskab virkelig geraader i stor Fare for at vise sin Estime. Havde det ikke været bedre, om De, inden at skride ukaldet til offentlige Jnserater, havde lagt Dem efter at lære det danske Sprog, Logiken, og endeligen Sandheden i det enkelte Tilfælde at kjende, end at bruge utimelige Ord imod en god Borger, og at bebreide, p. p., en Mand, at han udstrakte sin Virksomhed til flere nærbeslægtede Grene af samme Jndustrifag - Noget, der er mere til Ære for en Mand og til Gavn for en Commune, end at skrive usandfærdige og ulogiske Sætninger i en slet Stiil. Til Efterretning for Jndsenderen, hvad enten han er Eier eller Leier, tjener forresten, at vore faste Eiendommes Assurancesummer sammenlagte udgjøre over 20,000 Rbd. Veile, den 4de Juli 1840. Endeel Grund- og Bygnings Eiere i Byens forskjellige Roder. Krafthæveren.