Berlingske Tidende, 1833-05-08
London, den 2te April. Spørgsmaalet og Papiircirculation istedetfor Guld, som Hr. Attwod forelagde Underhuset, er af dette bleven besvarer paa en Maade, der vel for det første vil betage det nuværende Pengesystems Modstandere Lysten til at fornye Spørgsmaalet. ligesaa ubetænksomt som Parlamentet handlede i Aaret 1819, da det pludselig bestemte, at Bankindskrænkningen skulde ophæves, hvorved en Formindskelse i Pengecirculationen fremvirkedes, den var til Skade for alle Debitorer, Nationen iberegnet, ligesaa retfærdigt vilde det nu være mod alle Creditorer, atter at fore lige en Forandring, hvorved disse maatte tabe meer, end Deditorerne vandt derved. Det er heller ikke let at indsee, hvorledes det hele Samfund kan vinde noget ved, at denne Deel af Nationen forarmes, til Fordeel for den anden. Dette, og endnu Meget mere, blev saa klarligen beviist, ei allene af Lord Althorp, min ogsaa af adskillige blandt Administrationens Modstandere, ser af Radicalen Hr. Grote og den forhenværende Minister Sir Robert Peel, at efter en Dedatte, som varede tre tener, kun fandtes 49 Medlemmer, der havde Mod nok til at votere imod det Forslag, som gjordes af Lord Althorp: at det vilde være utilraadeligt, at foretage nogen ny Forandring i det nuværende Pengesystem. Blandt disse vare desuden mange, der, ligesom OConnels Beslægtede, vorterede saaledes, ikke at Overbeviisning, men fordi det gav dem en gunstig Leilighed til at lægge deres fjendske Sindelag mod Ministrene for Dagen. Overhovedet er dette vigtige Spørgsmaal, hvorved det nuværende Ministerium ikke kan have nogen saakaldt Privatinteresse, da hiin Forandring i Aaret 1819 gjordes af deres politiske Modstandere, kun altfor meget bleven en Partiesag. Hr. Attwood forbandt, som bekjendt, sin Plan angaaende hiin Forandring med et Forslag til at undersøge de arbeidende Classers Tilstand, hvilken han skildrede som høist jammerfuld. Ministrene havde derfor nogen Møje med at adskille begge Spørgsmaal, thi endskjøndt Lord Althorp og mange andre af begge Sider i Huset vare af den bestemte Mening, at Mark= og Fabrikarbeidere i det Hele staae sig bedre nu, end for nogle Aar siden, og at der overhovedet hersker en større Grad af Velstand og Livsnydelse, og mindre Usselhed i Landet, end for selve Aaret 1819, da vor Velstand, fik det foregivne værste Stød, saa vare de dog villige til at lade Sagen undersøges. Men Hr. Attwood vilde have, at man strax skulde begynde Undersøgelsen, og alle de Medlemmer, der bige efter Popularitet, traadte naturligviis over til hans Partie; alligevel udgjorde deres Antal kun 118, saa at det nu er Ministrene forbeholdt, at foreslaae disse Undersøgelser. Lord Althorv har ogsaa virkelig allerede anmeldt sin Beslutning, at andrage paa en Committee til at undersøge Agerdyrkningens og en anden til at undersøge Handelens Tilstand, hvilket uden Tvivvil didrage meget til at forsyne det utaalmodige Publicum med Ministrene, der saa ofte have seet sig nødte til, enten ganske eller tildeels at skuffe dets Forventninger. Dette har især været Tilfældet i London, med Hensyn til den forkyndte Reduction af de directe Skatter. Thi ligesom den nærværende Generation stedse anseer sig for at være den eneste vigtige i Løbet af Aarhundreder, saaledes holde Hovedstadens Jndvaanere sig naturligviis for Generationens Krone. London besidder meer Rigdom og Jntelligents end nogen anden Deel af Landet, altsaa bor Ministrene fremfor Alt agte paa denne Stads Jndvaaneres Ønsker, og disse troe sig paa en vis Maade beskjæmmede ved at maatte nøies med en saa ubetydelig Lettelse, efterat de indstændigen havde lagt Lord Althorp paa Hjerte, at befrie dem for den trykkende Huus, og Vinduesskat. I Løverdags fandt i den Anledning en temmelig tumultuarisk Forsamling Sted, hvorved fornemmelig Sir Franes Burdett blev haardt medtagen, fordi han ikke vil inddrømme, at Folk have det saa slet, som de indbilde sig; tillige fattedes Beslutninger, som indeholde den tydelige Trudsel, at man i Fremtiden vil nægte at betale disse Skatter, dersom de ikke afskaffedes med det Gode. J adskillige Kirkesogrehar man allerede fattet lignende Beslutninger, og da der existerer en Committee af Deputerede fra alle Sogne i og omkring London, som staaer i skriftlig Forbindelse med andre Stæder angaaende disse Skatter, see Ministrene sig maaskee snart anledigede til at fremtræde med mere Fasthed i denne Henseende. Denne Agitation er, som lettelig skjønnes, fremskyndet af de Ultraliberale, og vedligeholdes af dem. Det er det saakaldte Moubementspartie, som ikke finder nogen Reform tilstrækkelig, og derfor vil drive Parlamentsreformen videre. Dets to Hoved fordringer ere Ballotteringsystemmet ved Medlemmernes Valg, og Valgenes Jndskrænkelse til tre Aar. Det første Punkt forelagdes Underhuset i Løverdags, og forkastedes med 211 mod 106 Stemmer. Endskjøndt det ved de sidste Valg hist og her har viist sig, at Frygt eller Jnteresse berøve Pluraliteten af Vælgerne, saavel i Stæderne som paa Landet, den fri Udøvelse af deres Stemmeret, saa kan man dog anføre mange vigtige Grunde, mod hemmelig Votering, der naturligviis giver Anledning til Hyklerie og Bedragerie, og alligevel ikke sikkrer mod Bestikkelse, hvilket Erfaring jo har viist endog i selve de Forenede Nordamerikanske Stater, Med det første skal ogsaa det andet Punkt foreslaaes, men det vil neppe gaae dette heldigere. Sir J. Kay en af de Deputerede fra Gammel-London (thi City) agter, at forslaae total Afskaffelse af de directe Skatter, men sandsynlig viis uden Nytte.