Corsaren, 1844-08-16
Oprøret i Odense. Kjøbenhavnerne ere aldeles uduelige til at gjøre Oprør; det saaes allerbedst i forrige Uge, da Lector Buchwalds mysterieuse Avertissement i Adresseavisen bragte Folk paa Benene. Alle troede, at der og Aftenen skulde være Oprør, men Jngen vidste, hvem der vilde gjøre det. J Pilestræde troede man, at Sværtegade vilde gjøre Opstanden, og i Sværtegade antog man, at det var Pilestræde. Boghandler Steen, der boer lige paa Hjørnet, maa have været i en skrækkelig Uvished. J Aabenraa lukkede man Vinduesskodderne af Frygt for Vognmagergade, og i Vognmagergade turde man ikke gaae iseng af Frygt for Aabenraa. Nyboders Folk sadde og lyttede, og, naar de langt borte hørte Larmen af en Vogn, sagde de: Der er vist Studenterne, nu skal der være Sjou. Studenterne sadde paa Regentsen, og, naar den gamle Port knagede, sprang de op og raabte: Hurra, der ere Holmens Folk! Tilsidst gik man iseng og sov ganske rolig. De Eneste, der ikke kunde sove den Nat af bare Uro, var Politiet. Nei, i Odense, der gik det anderledes - som det da overhovedet er langt lettere at gjøre Oprør i en Kjøbstad end i Kjøbenhavn. Man gaaer op og sætter Byfogden en uladt Pistol for Hovedet, og man er i Besiddelse af Byen. Men, naar man nu har saadan en By, saa er Spørgsmaalet, hvorledes man skal blive af med den igjen. Som sagt, i Odense der gik Oprøret, saa det var en Lyst. Det ville J ikke troe, J ville sige: Aa, det er vel igjen en Vittighed. Om Forladelse, det er ingen Vittighed, det er Roget, der er gjort i Odense. Da Bevægelsen udgik fra de Redacteurer, Odense tæller inden sine Mure, har den hemmelige Hensigt formodenlig været at afsætte Censoren, Hr. Klaumann, eller maaskee noget endnu Værre. Dog, vi ville ikke dømme Motiverne eller Tankerne, men holde os til Facta. For vore Statsmænd vil det være nok, at Folk, som havde at bestille med Pressen, bevirkede Urolighederne; Oprøret selv er da temmelig ligegyldigt. Ove Thomsen synes at have begyndt, i alt Fald at have udruget Planen. Da han ikke dristede sig til selv at udføre de betydende Skridt, henvendte han sig hemmelig til en berømt Personlighed fra Kjøbenhavn, der opholdt sig i Egnen. Den berømte Personlighed var først uvillig; men ved Forestillinger, Løfter og Forsikkringer lykkedes det den snilde Ove Thomsen at overvinde alle Betænkeligheder, dog paa den betingelse, at Assistence skulde skaffes fra Kjøbenhavn (see de senere Nr. af Hempels Avis). Nu indviede Ove Thomsen Carl Bagger i Planen, og denne Mand, der tidligere ligefremhar erklæret sig for Republikaner, gik med Enthousiasme ind paa Forslaget og deelte trolig alle de foreløbige Arbeider med Ove Thomsen (see de seneste Numere af Ove Thomsens Avis). Den ventede Assistence ankom fra Kjøbenhavn og førtes hemmelig til Ove Thomsens Huus. Og nu indviedes af de to Sammensvorne flere paalidelige Borgere i Hemmeligheden, og Klokkeslettet blev bestemt at skulle angives, fra Ove Thomsens Huus ved en rød Fane, og fra Carl Baggers Huus. med en Klokke (see begge Aviserne). Jmidlertid skulde Befolkningen bearbeides og gives fornøden Underretning. Flaget og Klokken heisedes, eller Flaget heisedes og Klokken lød - i et Nu aabnedes alle Døre, Odense Borgere styrtede med begeistrede Miner ud paa Gaden, selv Kvinder og Børn holdt sig ikke tilbage, og i et virkelig imponerende Tog drog man - til Theatret, hvor man eenstemmig proclamerede Jfr. Augusta Nielsen som Aftenens Dronning, altsaa som Overcensor over Klaumann. Ja, kjære Læser, den hemmelige Jntrigue, Sammensværgelsen, Begeistringen, gik ud paa at faae Jfr. Nielsen til at dandse. Du vil sige, Du er bleven narret, det var intet ordenligt Oprør - kjære Ven, hvad Oprør vil Du da forlange af Odense? Odense gjorde, hvad det kunde. Lad det have været for hvilketsomhelst - vist er det, at hele Byen, var i Oprør. Men nu forstaaer Du da, med hvor megen Ret vi kunde sige, at Ove Thomsen ikke selv dristede sig til at udføre de betydende Skridt.