Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1822-09-24
Videnskabelighed. J denne Uge høitideligholdes Holbergs Jubelfest paa det Kongelige Theater, og tre af den udødelige Digters Mesterværker: den honette Ambition, Jean de France og det lykkelige Skibbrud, ere bestemte til Opførselse; det første om Mandagen, det andet om Tirsdagen og Fredagen, og det tredie om Torsdagen og Løverdagen. Den første og sidste Aften i denne Uge begynder Forestillingen med en Prolog, forfattet i denne Anledning af Hr. Professor, Ridder Rahbek, og de tre andre Aftener gives et Forspil, ligeledes i denne Anledning, digtet af Hr. Professor, Ridder Ochlenschlæger. I Dagen spørges, hvorfor ikke et Udvalg af vor afdøde Prams prosaiske, tildeels utrykte, Arbeider maa vederfares den samme Ære, som den bebudede Samling af hans Digte, Saaledes har han efterladt sig utrykt en Haarig Reise i Norge og en anden i det nordøstlige Sjælland, som begge vel vilde modtages af Mange med bifald. J disse Dage har forladt Pressen: Haliden Hill, en dramatisk Skildring af Sir Walter Scott, oversat af Hr. Prof., Ridder Rabbek. Videre: "Bonden Hans Jørgensens Mening om Kammerraad, Papirfabriqveur Drewsen og Mekanikus, Dannebrogsmand Winstrup, deres Feide om den danske og den udenlandske Plov, med Motto: "Fornøden Sandhed er ingen Mand for broget. Ved Høitideligholdelsen af det norske Universitets Stiftelsesdag den 3 dennes udbragtes, som forhen er meldt, ogsaa en Skaal for Universitetets Stifter, Kong Frederik den Sjette, ledsaget af følgende Sang, som det maa være behageligt for enhver Dansk at læse, da den saa varmt tolter Nordmandens vedvarende Hengivenhed for hans gamle Kongehuus: Det varme Ønske lød fra Nordmands Bryst henover Havet ned til Kongesale, et Tempel ligt det hist paa Codans Kyst at see i Moderlandets Klippedale. Da hørte Du o Fyrste prud! hver Nordmands alvorsfulde Tale, og flux da lød Dit Faderbud. Athene, Himlens lyse Brud! dit Tempel staae i Norges Dale! - Saalænge Norges gamle Fjeld staaer fast, og Stormen hvirvler om dets stolte Tinde, indtil hver trofast Nordmands Hjerte brast, i Nordmands Hjerter leve skal Dit Minde! Bring Storm vor Tak til Danas Kyst, til Ham, som bød vort Lys oprinde, Ja evig udi Nordmands Bryst, Fredsæle Drot, du Danmarks Lyst, skal nævnes høit Dit Navn, Dit Minde la Blandinger. At vor Thorvaldsen ikke blot en stor som Kunstner, men ogsaa eier det ædleste Hjerte, der. paa læses et skjønt Beviis i Kbhavns Skilderie. Paa Frederiksteens Fæstning i Norge sidder nemlig i denne Tid for Kassemangel en Kammerassessor H. H. Gunnerus Fader til 7 Børn, hvem hans Venner forgiæves havde søgt at udfrie ved at foranstalte en Subskription, da den ganske uformodet ankom et Brev fra vor ædle Thorvaldsen, hvori han, rørt ved denne, ham iøvrigt kun lidet bekjendte Mands Skjæbne, skjænker ham et skjønt Basrelief i Marmor, forestillende hvad Jtalienerne sædvanlig kalde en Carita, det er en Gruppe af en Moder med tvende Børn, hvilket med det Allerførste vil indtræffe fra Livorno hertil, og efter Hr. Gunnerus's Ønske vorde offentlig udstillet før det af ham gjøres i Penge. - En saadan Handling trænger ikke til videre Udvilling. Den straaler, liig Solen, ved sin egen Glands. Opbevaret i Historiens Aarbøge, vil den give en Fremtids Malling Anledning til at sige: Han var stor som Kunstner, men end større som Menneske!