Almuevennen, 1842-07-20
Kong Christian den Sjette har, i Jndledningen til den bekjendte Forordning af 13 Januar 1741, umiskjendeligen havt den, i det Foregaaende givne, Fortolkning af Grundlovens oftnævnte Ord for Øie, naar det hedder: "Vi hidtil have ladet det være Os angelegen, at see Guds Ære udi Vores Riger og Lande befordret, og en sand Gudsfrygt mere og meere forfremmet, idet Vi, ved at beskikke en nøiere Kirke-Jnspection, ved at sætte omhyggelige og beqvemme Lærere, for Menighederne, og at forøge deres Tal hvor skee kunde, og endelig ved at indrette Skoler overalt i Vores Riger og Lande, og forsyne dem med tilstrækkelig Forraad af gudelige Bøger, allerede ved Guds Naad dertil have anvendt alle dertil tjenlige Midler." Det siges derefter at han fremdeles vil haandhæve og befordre alt det der kan tjene til Guds Ære, og en sand Christendom, under de vedkommende og dertil ordentlig beskikkede Læreres Opsyn, men at hermed kun sigtes til dem der havde Statskirkens Troe, og at Hensigten ikke var at tvinge Andre ind under de beskikkede Læreres Opsyn viser 61, der tillader enhver af Vores Undersaatter, som bekjender sig til Vores rene Evangeliske Kirke og Augsborgske Confession, med ordentlig kaldede Lærere at holde Samlinger i dertil beqvemme Huse, og de følgende Paragrapher gaae udi paa "saadanne Samlinger." Men endnu tydeligere er denne Konges Fortolkning af Kongelovens Ord lagt for Dagen i Reser, 5 Marts og 2 April 1715, hvor de som have en offentlig Troesbekjendelse, der ikke er skadelig for Borgersamfundet, gives Haab om Statens Beskyttelse, og hvor det i § 4 lyder saaledes: "Men de angaaende af Kongens Undersaatter, som . . . . mene sig dog i Samvittigheden tvungen og forbunden til, at skille sig fra vores hellige Kirkes offentlige Samling, dem vil Kongen indtil videre forunde Tid og Leilighed til, enten ved egen grundig Eftertanke, eller og saadanne Bøgers Læsning, som om denne Materie udførligen handle, efter GudsOrd, eller og ved Omgang eller Samtale med retsindige Lærere, som de selv kan have Tillid til, at komme til bedre Kundskab og Overbeviisning om de Sandheder, som de endnu have et ufuldkommen Begreb om; dog, om Een og Anden skulde mene, at han endelig i een eller anden Ting skulde have mere Frihed, saa skal han, uden at foretage Noget af egen Magt og Selvraadighed, allerførst gjøre derom allerunderdanigst Ansøgning, og derefter holde sig Kongens derpaa følgende befaling eller Anordning efterrettelig." Heraf er det da soleklart, at denne Konge ikke har anseet sig forpligtet ved Grundloven til at holde dem i Statskirken, som i Samvittigheden føle sig tvungne til at skille sig fra samme, og altsaa ikke have dens Troe i alle Punkter, thi i andet Fald vilde han ikke have givet et saadant Haab, eller befalet en Ansøgnings Jndgivelse. Da Danmark 1778, fik Trykkefrihed, gaves ogsaa derved Vantroen frit Spillerum til gjennem Pressen at udbrede sig i Folket, men da Regjeringen fandt sig foranlediget til 1799 atter at indskrænke denne Frihed, da bandt den ikke de Skribentere som vilde skrive offentlig om Religionen, til at holde sig den Augsborgske Confession efterrettelig i deres Skrifter, skjønt der ved Pressen kan bringes megen Vildfarelse ind i de ubefæstede Gemytter. Nei, det forbydes kun at laste og haane Statens Religion, og at nedbryde Overbeviisningen om Guds Tilværelse og Udødelighed. Her see vi den vældige Beskjærmelse af Statsreligionen saa herlig forenet med Anerkjendelsen af den personlige Troes- og Samvittigheds-Frihed, men havde Regjeringen troet sig forpligtet til at holde alle Landets Jndbyggere til den Troe den Augsb. Confession bekjender, da vilde denne Grad af Trykkefrihed ikke været given, thi da havde Jngen kunne benytte den uden at blive landsforviist. (Fortsættes.) Hoveri.