Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-09-05
Theodor Majocci, en Mand af middelmaadig Statur og anstændig klædt, blev nu indladt; da Dronningen hørte dette Navn nævne, saae hun sig omkring, og neppe havde hun faaet Dinene paa ham, førend hun udraabte forskrækket: hvorledes! Theodore, nei, nei!" Hun sprang derpaa op med en overordentlig Heftighed fra sit Sæde, og begav sig ind i et tilstødende Værelse; Lady Anna fulgte hende. Denne synlige Skræk og Hs. Majestæts Udraab virkede paa Pairerne og alle Tilhørerne, som et electrisk Slag; den ene faae paa den anden, og syntes at spørge, hvad dette besynderlige Forhold skulde betyde; der gik 5 Minuter hen inden nogen kunde tale et Ord. Man har siden bemærket: at Dronningen meget vel vidste i Forveien, at Majocci skulle vidne imod hende; men at Synet af denne Mand gjorde saa stærkt Jndtryk paa hende, fordi hun stedse i høi Grad havde været hans Velgiørerinde. Nu aflagde Vidnet tilligemed begge Tolkene Eed. Marchese Spinetto er Kronens Tolk, og Hr. Beneditto Cohen er den Tolk, som Hr. Brougham har udvalgt. Nu begyndte Forhøret: Han havde tient tilligemed Bergami hos General Pino; han som Koureer og Bergami som Kammertiener. Han stadfæstede nu de Beskyldninger, som indeholdtes i Anklagen imod Dronningen; han fortalte blandt andet, at han havde seet hende Kl. 12 1/2 om Natten at liste sig paa Tæerne hen til Bergamils Værelse, hvor han havde hørt dem ikke at tale men kun at hvidske med hinanden, og at han havde seet hende flere Gange kysse ham. J Forhøret den 21de August spurgte man ham, om han kiendte en vis Masonetto, saa svarede han ja, og at Dronningen havde bragt ham med fra Jaffa; han var en Nar, saade han, som giorde Løier for at more Tilskuerne. Da han ikke kunde beskrive disse lystige Dandse med Ord, saa blev han opfordret til at han skulde giøre det figurligt; han opførte nu denne Dands, og forat giøre det ret tydelig saa vilde han flere Gange kysse Tolken. Deres Herligheder kunde vel ikke bare sig for at lee af ham, men hans Gebærder vare saa uanstændige, at det gaaer ikke an at beskrive dem. General-Procureuren forlangte vel at Tolken skulde udtyde dem, men denne svarede, at han var kommen for at oversætte Ord, men ikke Tegn, og han vilde overlade Hs. Majestæts Advocat selv at udtyde dem, hvilket opvakte en stor Latter. Disse afskyelige Dandse bleve, efter Vidnets Udsigende, flere Gange opførte i Prindsessens og Bergamis Overværelse. (Om Majocci maae dog 2 Ting, bemærkes: 1. at et Brev fra Hr. John Marsch i Locester er indrykket i Bladet Times, som indeholder, at Majocci har tjent hos Hr. Hyatt i Amme Bye, og at han der i flere Personers Overværelse har talt om Dronningen med den største Ærefrygt, og kaldet hende en god og fortræffelig Kone, og udsagt, at man havde lovet ham en betydelig Pengesum og et Embede paa Livstid, naar han vilde træde op imod hende; og for det andet, at man læser et Brev i Alg Zeitung, No. 133, Side 932, hvori en Mand aflægger det udtrykkelige Vidnesbyrd, at Majoccis Familie har sagt ham: at den Kgl. Storbrittanniske Agent i Mailand, Advocaten Hr. Villmarkati, udbetaler Familien maanedlig en vis Godtgiørelse, som er den lovet.) Vidne-Forhørerne imod Dronningen have nu varet i 6 Dage. Et andet Vidne, ved Navn Paturzo, udsagde: at han havde seet Dronningen sidde paa et Skib paa en Kanon paa Bergamis Skiød. – Det hedder til Slutning, at uagtet alle disse Vidner imod Dronningen, synes Jnterressen for hende at tage meere til end af. Det hedder endvidere, at sytten meget anseelige Herrer og Damer ville træde og som Vidner for hende, hvoriblandt hendes egne Kammerherrer og Greve Guilford og Lady Bentink. Store Foranstaltninger ere trufne for at vedligeholde Roligheden i London. Et Detaschement Fod garder staaer udenfor Parlamentets Huus, og et Politieskib er lagt op af Floden, tilligemed 3 Kanonbaade. Et stort Train Artillerie er ankommen til London fra Woolvich. Foruden med et talrigt Kavallerie og Jnfanterie er den Vei, som Dronningen skal passere til Parlamentet, tillige besat med en stor Mængde Constabler. De nordlige Landeveie til Hovedstaden ere saaledes besatte med Tropper, at det seer ud som den var blokeret. Det er mærkeligt, at Prindsesse Sophie har nu forladt sit Hotel, og at det af Ministeren er bleven Dronningen tilbudt. Lord Liverpool sagde i Overhuset den 19de, at Dronningen ikke kan anklages for Majestætsforbrydelse; men at han aabenhiertig vil bekiende, at dersom det kunde have gaaet an, saa vilde han gandske bestemt have raadet Regieringen dertil. Man har paastaaet, sagde han videre, at billen imod Dronningen kun er bleven bragt for Huset, for at Kongen kunde blive skildt fra sin Gemahlinde, og for han igien kunde formæle sig. Men jeg erklærer høitidelig, at saavidt som jeg veed, have aldrig saadanne Følelser fundet Sted hos Hs. Majestæt. (Hør, Hør!) Ægteskabsskilsmissen maae naturlig paa følge, naar beskyldningerne blive beviiste, ligesom Dronningen ogsaa maae opgive sine Rettigheder og Privilegier. Jeg ønsker imidlertid ikke, at hun bliver haardt behandlet; og jeg ønsker at hendes Straf maae blive saa mild som muelig: