Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-04-29
(Jndsendt.)Et Forslag, som stedse for Fremtiden vil kunne afværge Brød trang i Danmark. Det forudsættes, at enhver Fædrelandsven vil være enig med mig i (vide min Afhandling heri Bladet No. 78 d. A.), at et Lovbud som forbød Kornudførsel, eller, som vel omtrent var det samme, paabød høi Kornudførselstold i høi Grad vilde virke skadelig, ved det det ikke mindre ville lamme al Handel end hæmme Agerbruget, Landets vigtigste Erhvervskilde. Et saadant Lovbud vilde virke heri Danmark som om man i Norge forbød Trælastudførsel, i Sverrig Jern og i England Bomuldsfabrikater og Steenkul. Haab om høie Kornpriser bør som Præmie for Landmandens Jdræt og Virksomhed vist heller ikke betages dem i et saa kornrigt Land som Danmark, hvor almindelig Misvært snart aldrig indtræffer og hvor høie Kornpriser derfor - Alt rettelig overveiet - maae være et ikke mindre Gode for Kjøbstade end Landboerne, om der endog paa begge Steder, som vi maa beklage, gives ikke Faa som derved maa blive generede, men som derfor saavidt muligt maae rette deres Productions= og Arbeidspriser derefter, ligesom det ogsaa snart altid vilde være en Umuelighed for Regjeringen, at forudsee netop den Tid som maatte være den rette til ved Lovbud paa den Maade at gribe ind. Men Forbud behøves efter min Formening heller ikke – der gives et heelt simplere Middel som langt mindre vil forstyrre Danmarks Handel eller afværge høie Kornpriser og det er, om Regjeringen (f. Ex.) hvert Aars 1 October, efter tilendebragt Høst, ved Lovbud vilde udskrive et Qvantum Korn af hver Tønde Hartkorn, privilegeret som uprivilegeret, vi antage 1 a 2 Tønder, 2/3 Dele Rug og 1/2 Deel Byg, gode og sunde Vare, til en almindelig men fastsat Vægt, som godtgjordes Yderne i deres Skatter efter paafølgende Aars Capitelstaxt, forsaavidt Kornet bleve dem affordret, hvorom de burde have Kundskab inden f. Ex. 1 Juni derefter. (2 Tønder pr. Tønde Hartkorn blev 715,312 Tønder Korn).At enhver Hartkornseier skulde holde et saadant Qvantum Korn i Beredskab var vel en Gene, men aldrig af den Natur som enten et Forbud eller høi Told, og Noget de vist vilde finde at de, som Kornproducentere, skylde deres ikke producerende Medborgere. Under Krigen, før 1814, var Landmanden ogsaa bekjendt med Præcautioner i lignende Retninger ved det Regjeringen ikke sjælden paabød, at saa eller saameget "Skattekorn, Høe eller Halm, i den eller den Tid, skulde holdes i Beredskab, men stundom ikke forlangte det leveret. Da gialt Kornleverancerne vel meest for at proviantere vores fortrængte Broderrige Norge, men skulde vel Pligten, at afværge Kornød hos os selv være mindretSkjøndt der nu vistnok maatte lægges den Tvangsclausul til, at naar Yderne ikke efter f. Ex. 8 Dages Varsel leverede det pligtige Korn paa det anviste for Enhver saa beqvemme Sted, som mueligt, dette da ved Licitation uopholdelig for hans Regning skulde anskaffes og han være Udpantning undergivet, som for kongelige Skatter, for Differencen imellem Priserne, forestiller jeg mig dog, at den tænksomme Yder snarere end Regjeringen, som maa have større Vished, de fleste Aaringer, efter egen Erfaring og de Relationer han maatte have, navnlig fra de offentlige Tidender, tør vove selv at bære Risicoen ved at sælge sit Korn vel endog stundom flere Maaneder før Løsladelsen, som proponeret, 1 Juni indløber, en Aarstid Regjeringen maa kunne tage Beslutning; thi Korntrang kan ikke komme uden Bebuddelse af forud let kjendelige Symptomer fra Jnd og Udlandet, som vel kan overdrives - og i saa Fald snart forsvinde - men aldrig udeblive.