Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-11-22
- Den følgende Dag den 7de Septbr. afgav Kongen et Svar paa denne Skrivelse, hvori han erklærede: at han faae af denne Skrivelse med Bedrøvelse, at Hertugen lukkede enhver Dør for Freden; thi en Konge kan ikke være frie, naar han skal gaae midt ud fra sine Undersaatter og overgive sig til udenlandske Troppers Discretion, som ere brudte ind i hans Rige; men for dog at give et Beviis paa, at han vil søge at forebygge Blodsudgydelse, saa vilde han foreslaae, at han og Hertugen kunde holde en Sammenkomst i en ligestor Afstand fra begge Armeer, hvor de allene kunde forhandle med hinanden. Denne nye Skrivelse blev overbragt af General Alava, som ogsaa bragte Svaret paa denne Skrivelse tilbage. Generalen anførte i sin Jndberetning til Kongen og Ministerne om sin Mission, at Hertugen havde bestemt forkastet det Forslag at underhandle med Kongen paa et neutralt Skib, da Frankerige ikke vilde: at nogen anden Magt, foruden det selv, skulde indblande sig i Spaniens Anliggender; Hertugen havde derpaa udvalgt Generalerne Bourdesoult og Guilleminot til videre at forhandle med ham om den Udvei der skulde vælges, og der var derved blevet ham lovet paa det bestemteste: at saasnart Kongen var kommen over Broen ved Suaza, saa skulde en Proclamation blive udstædet, hvori han vilde love Folket en Regieringsform, som skulde svare til Tidsalderens Oplysning og Folkets Fornødenheder og Vel, foruden at en almindelig Amnestie skulde blive forkyndet, forresten meldte han at Hertugen havde aldeles forkastet det Forslag, at en Sammenkomst skulde holdes midt imellem begge Armeer, baade fordi han ikke kunde betragte Kongen som frie, saalænge hans Familie forblev i Cadix, og fordi han ikke indsaae, at en saadan Conference kunde føre til noget Resultat; forresten var det afgjort, at den nye repræsentative Statsform ikke skulde bestaae af Cortes efter Stænder; men af saadanne, som vare dannede ved en lige fordeelt Repræsentation af alle Provinser. Alle de Personer, som vilde forlade Spanien skulde førresten faae Tilladelse dertil. Disse Statsdocumenter ere af stor Vigtighed fordi de opklare os om Hertugen af Angoulemes og den Franske Regierings Ønsker og Hensigter, med at forskaffe Kongen sin Friehed; og kunne tiene til at underrette os om med hvilke Øine den Franske Regiering betragter hvad der er foregaaet i Spanien siden Kongen er kommen i den fulde Besiddelse af sin Magt; Ultrabladene og de liberale Blade føre en livfuld Pennekrig om denne Gienstand; de første paastaae, at den Franske Regiering burde slet ikke indblande sig i Landets indvortes Anliggender, og da Kongen har faaet sin Magt igien, saa har den gjort alt hvad den bør giøre. - Ogsaa forsvarer man Kongens Forhold, da man antager, at han ikke kan handle anderledes end han giør, eftersom Folkers Tænkemaade er beskaffent. En Fransk Officeer, som har meddeelt nogle interressante Breve om sit Ophold i Spanien, under det nærværende Feldtog, siger derom følgende: vil Kongen give sit Folk en nye Statsforfatning, saa maae han vel vogte sig for at kalde den en Constitution; thi blot dette Navn kunde bringe paa nye heele Spanien i Giæring; da jeg virkelig troer, at dette Folk kunde falde paa at staae op imod heele Verden undtagen imod Munkene, forresten tilstaaer han, at den gamle Statsbestyrelse trænger til en total Reform, utallige Mennesker tærede paa Statens Casse, saaledes bleve Officere gaaerede for en Armee paa 1500000 Mand; utallige Pensionister sugede paa Statens Marv, som den vel kunde betale, saalænge den besad Amerikas Skatte; men som den nu ikke længere kan udholde siden disse ere gaaede forloren; imidlertid er det ikke saa let at afskaffe disse Misbrug; thi naar disse Lediggængere ikke blive tilfredsstillede, saa ville de kun pønse paa indvortes Uroeligheder; denne samme Mand, som lader til at være fuldkommen upartisk, forsikkrer tillige: at den allerstørste Deel af Nationen er imod Constitutionen og stemt for et uindskrænket Monarkie; den Strenghed hvormed de Cortes behandlede Klosterne biedrog især meget til at indtage Spaniernes Hierte imod Constitutionen; desuden herskede en skrækkelig Ødselhed med Statsindtægterne under de Cortes Regiering; Contributionerne vare meget svære, et Laan blev gjort efter det andet og dog bleve hverken Statens Embedsmænd eller Militairen gagerede, naturligviis spurgte Folket; hvor blive vore Penge af, bestiæler man os ikke paa en skammelig Maade det er mærkeligt at den Spanske Revolution gik fornemmelig ud fra Aristocratiet, fra den ringere Adels Had mod Geistligheden, som ved Franske Frieheds-Skrifter er bleven betaget sine Fordomme, og som misunder Geistligheden sine Rigdomme; de fleste adelige Spanier høre til de Liberales Partie, men Hoffolkene og Herrerne af den høieste Adel vare imod Revolutionen. Hadet imod Constitutionen skylde de Franske især deres Fremskridt i Spanien; thi de Spanske hade forresten alle Udlændinger og vare især ugunstigt sindede mod de Franske. Veirets Beskaffenhed understøttede ogsaa deres Foretagende da Heeden ikke var saa stor i Spanien i Aar som den pleier, hvorved den Franske Armee frelstes for den guule Feber, som hiemsøger nu Spanien næsten hvert Aar, i og er bleven saa godt som en indenlandsk Sygdom.