Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-01-02
Den kgl. Comissarius. Det var ønskeligt, om Redactionscomiteen vilde udtale sig. Sagen hører efter sin Natur under Redactionscomiteens, Præsidentens og den kgl. Commissarii Afgjørelse; men efter den Aabenhed, hvormed jeg pleier at gaae frem imod den ærede Forsamling, vilde jeg nødig have, at der skeete noget i denne Henseende, som den fandt afvigende fra de almindelige Regler, og hvorpaa den ikke iforveien var beredt. Professor Larsen: Efter den Andeel, jeg har havt i de Forhandlinger, hvorom der her er Spørgsmaal, kan det naturligviis ikke være behageligt for mig at udtale nogen Mening om, hvorvidt disse bør være Gjenstand for Meddelelse i Stændertidenden. Om dette i nærværende Tilfælde er ønskeligt eller ikke, skal jeg derfor ganske henstille til Forsamlingens egen Bedømmelse. Hvad Spørgsmaalet i Almindelighed angaaer, kan jeg derimod ikke fornægte den Overbeviisning, at det ordentligviis ikke er hensigtsmæssigt, at Discussionerne om Affattelsen af en Adresse optages i Stændertidenden. En Adresse bør udentvivl kun fremgaae som et samlet Resultat eller Udtryk af Forsamlingens fælleds Overbeviisning, efterat alle Medlemmer have havt Leilighed til derover at yttre sig, hvorimod de enkelte bemærkninger, der have sam virket til dette Resultat, ikke synes at egne sig til offentlig Meddelelse. Navnligen kan der med Hensyn til dens Redaction blive fremsat en heel Deel mindre vigtige bemærkninger, og det forekommer mig ikke passende, at saadanne ofte temmelig smaalige bemærkninger, der efter Gjenstandens Natur vanskeligt kunne undgaaes ved denne Forhandling, skulde gaae over i Stændertidenden. Ogsaa under den her omhandlede Adressediscussion blev der fremført saadanne mindre vigtige bemærkninger, som ellers ikke meddeles, naar de fremkomme under den endelige Vedtagelse af Erklæringer og andre Udfærdigelser i de almindelige Sager. Jeg vil ogsaa haabe, at det fremdeles vil blive overladt til Stænderforsamlingen selv, saaledes som hidtil ellers har fundet Sted, at behandle Adresser i et Møde, hvor Forsamlingen saa at sige har constitueret sig til Comittee, i det mindste er det min Overbeviisning at dette maa ansees som den rigtigste Maade for Behandlingen af Sager af denne Art, skjøndt jeg indrømmer, at der ogsaa kan anføres Adskilligt for en modsat Anskuelse. Hvad det angaaer, at Redactionscomiteen skulde foretage en Bearbeidelse af de stedfundne Forhandlinger til Meddelelse i Tidenden, da er jeg for mit Vedkommende tilbøieligst til at antage, at Forhandlinger enten bør optages fuldstændigen i denne eller ganske udelades, hvilket, saavidt jeg har erfaret, ogsaa stemmer med den almindelige Mening blandt Forsamlingens Medlemmer. Jøvrigt er Meddelelsen af Forsamlingens Forhandlinger gjennem Tidenden ved Stænderforordningen overdraget til Redactionscomiteen under Medvirken af Præsidenten og den kgl. Commissarius, og da der herved er anviist en Maade, hvorpaa Spørgsmaal som det nærværende skulle besvares, og det forekommer mig, at det i sine Conseqventser kunde være misligt, om man vilde indstille et saadant Spørgsmaal til allerhøieste Afgjørelse, maa jeg holde for, at man i alt Fald bør foretrække den lovbestemte Afgjørelsesmaade. Præsidenten. Med Hensyn til det Standpunkt, hvorpaa det nærværende Spørgsmaal staaer, idet der handles om, at de paagjældende Forhandlinger i deres Heelhed ikke skulde optages i Tidenden, samt med Hensyn til det Særegne ved den her omhandlede Adresse, der dog egentligen opløser sig i et Andragende, troer jeg, at den foregaaende ærede Talers bemærkninger ikke ganske træffe, og forsaavidt der er Spørgsmaal om at lægge Stænder forordningens reglementariske Bestemmelse til Grund for Spørgsmaalets Afgjørelse, da kunde dette velvære ganske rigtigt, saaledes som Tidenden tidligere blev redigeret; men efterat Forsamlingen har erholdt Protocolførere, har Regelen været, at Protocollen, hvad der er saa meget ønskeligt, uforandret er bleven aftrykt i Tidenden, uden at Redactionscommiteen har havt noget særligt Arbeide med Udarbeidelsen. Disse ere de Hensyn, fra hvilke jeg nærmest er gaaet ud ved Bedømmelsen af det foreliggende Spørgsmaal. Endelig maa jeg bemærke, at den Omstændighed, at Adressediscusioner hidtil have fundet Sted i Forsamlingen, constitueret til Comitee, netop har været en Grund, hvorfor Adskillige have erklæret sig imod Adresser, fordi de fandt, at der skeete Minoriteten Uret derved, at dens Yttringer ikke kunde optages i Protocollen og aftrykkes i Tidenden; ligesom der og er givet særlig Anledning til at forhandle det ommeldte Adresse-Udkast paa den Maade som skeet er. Jeg maa derfor fremdeles henstille, om der maatte være Anledning til at see det foreliggende Spørgsmaal afgjort derved, at den kgl. Commissarius indhenter nærmere allerhøieste Bestemmelse, og maa derfor anmode dem, som endnu maatte yttre sig i Sagen, om at indskrænke sig til at erklære sig over dette Spørgsmaal.