Ribe Stifts Adresseaviser, 1845-08-08
Om nogle i Anledning af en "schleswig-holstensk Liedertaffelfest, ved Nordborg paa Als stedfundne Optrin meddeles en Beretning i Dannevirke, hvoraf Følgende er uddraget: Til Festplads bestemtes den nærliggende kgl. Skov, Karholm kaldet, som tildeels ved Bøndernes Understøttelse er indrettet til et offentligt Forlystelsested. Til den fastsatte Tid indfandt sig de augustenborgske og ulkebøller Sangere, fulgte af Hs. Durchl. Hertugens Sønner og Døttre. Om Eftermiddagen Kl. 4 satte man sig i Bevægelse fra Gjæstgiver Ernst Petersens Gaard ud efter Skoven. En nysgjerrig Menneskemasse sluttede Toget, men blev stoppet ved Jndgangen til ovennævnte Lystskov, idet man gav Mængden tilkjende, at Jngen kunde faae Adgang til Festen, uden først at have løst en Entree billet til 2 s. Kour. Da en stor Deel imidlertid heri troede at see nogen Egennytte, ligesom man heller ikke ansaae Nogen berettiget til at spærre et offentligt Forlystelsested, tilhørende Kongen og tildeels istandsat ved Bøndernes frivillige Arbeide, saa negtede man paa det Bestemteste at efterkomme Opfordringen, og snant var Pluraliteten af samme Mening; et fælles, heldigt Stormløb mod Herredsfoged Dr. Steffens vagthavende Poster gjorde snart Ende paa den foreskrevne Entree-Orden. De meest Energiske under denne voldsomme Jndmarsch vare en Deel unge Mænd, især fra de nærliggende Landsbyer Holm og MeelsEt Par unge Gaardmænd fra sidstnævnte By, som i Herredsfogdens Øine viste meest Frækhed, bleve gjentagne Gange tiltalte i en temmelig haard og bydende Tone, ja endog truede med Arrest, hvis de ikke vilde erlægge den anordnede, men vistnok ulovlige Indgangs Tribut. Men ogsaa denne forstærkede Opfordring blev besvaret med en bestemt vægring. Den skjønne Jdee om en betydelig Festindtægt maatte derfor opgives. Den følgende Dag bleve tre af Bønderne i Meels indstævnede til at møde den 16. Julii for Herredsfogden. Noget for den citerede Tid kom de til Byen og fik hos en dansksindet Mand hver en dansk Cocarde paa den venstre Side af Brystet, for ikke under Forhøret at være berøvede deres kjære Attribut. Saaledes vove nu Bønder, paa Als med det nationale Mærke at træde deres Modstandere under Øinene. Hvo skildrer vel Herredsfoged Steffens Forundring, da han seer, at han hverken har Børn eller forbløffede Mennesker for sig, men fuldvoxne Mænd, der ikke lade sig vildlede af kunstige Forhørsspørgsmaal, men paa det Bestemteste erklære, at de ere danske Borgere, idet de eengang have aflagt Troskabseden under den danske Fane (nemlig som Soldat i den danske Armee, og at de under ingen Omstændigheder, selv under Opoffrelse af Liv og Eiendom, ville svigte den nationale Sag. Vistnok rørt herover, lod Dr. Steffens dem gaae, dog med den Formanning, ikke oftere at tage Deel i lignende Optøier. Medens dette Forhør varede, havde en lille Bondehær forsamlet sig i Nordborg, for at erfare deres Brødres Skjæbne, og nu fandt det vistnok sjeldne Optrin Sted, at Dannebrogsfanen blev af en Bonde og med Bedækning af Bønder under gjentagne Hurraraab for Danmark ført i Procession gjennem Nordborgs Gader. Da der ingen Fane havde været at erholde tillaans, saa havde Bønderne strax, ved Hjælp af en Skrædder i Hæren, ladet en forfærdige paa Stedet. Uhindret og ukrænket stod Dannebroge endog plantet udenfor flere ægte Schleswig-Holsteneres Døre, medens dens Værgere indenfor tømte en Skaal for Danmarks Velgaaende.