Viborger Samler, 1801-04-09
Det skal ikke allene paaligge Vore Stiftsbefalingsmænd og Amtmænd nøie at paasee denne Forordnings hastigste og bedste Efterlevelse; Men Vi ville ogsaa, i Tilfælde, at nogen skulle opkaste Tvivl om sammes rigtige Forstaaelse og Anvendelse: at de endeligen skulle afgiøre, hvorledes efter samme og de locale Omstændigheder skal forholdes, og strax foranstalte det Fornødne iværksat. Vi holde Os forsikkrede om: at enhver, efter Pligt, med Glæde efterkommer denne Vores befaling, for derved tillige paa nogen Maade at giengielde de fra deres Hiem og det sædvanlige Arbeide afdragne Landboere det Forsvar, disse yde ikke mindre dem, end Fædrenelandet; men skulde nogen, tvertimod Vores Formodning, heri vise Overhørighed eller Forsømmelse, da bliver en saadan at ansee paa samme Maade, som ved vores Forordning af 25de Marti 1791 er befalet, i Henseende til udviist Forsømmelse ved Hoveriet. Og paa det, at denne Vores Forordning kan blive saa meget meere almindelig bekiendt, ville Vi, at et Exemplar deraf skal leveres til Oldermanden i hver Landsbye, og at den skal oplæses fra Prædikestolene i alle Kirker paa Landet. Og da det er særdeles magtpaaliggende, at denne Vor Forordning betimeligen kommer til alles Kundskab, saa ville Vi at Vore Stiftsbefalingsmænd og Amtmænd til Vort Rentekammer skulle indberette, naar samme er dem til Hænde kommen, naar paa hvert Sted læst ved Tinge, og hvorledes uddeelt til Vedkommende, ligesom ogsaa Vore Biskopper skulle indberette til Vort danske Cancellie, naar samme i hvert Sogn er læst fra Prædikestolen, paa det de, som imod Formodning skulle vise sig forsømmelige med Bekiendtgiørelsen, kunne drages til Ansvar. Hvorefter de Vedkommende sig allerunderdanigst haver at rette. Givet i Vores Kongelige Residentsstad Kiøbenhavn, den 27de Marti 1801. Under Vores Kongelige Haand og Segl. Christian R. (L. S.) Reventlou. Hos. Hormskjold Fridsch. Gundelach. i Christian den Syvende, af Guds Naade, Konge til Danmark og Norge, de Venders og Gothers, Hertug udi Slesvig, Holsteen, Stormarn, Dytmersken og Oldenborg; Giøre vitterligt: At Vi, i det Vi kalde Vore troe Landeværnsmænd til Bevæbning, have tillige taget i Betragtning, at mange af disse (især de, som ernære sig ved Haandværker, eller ved at arbeide for Daglon) kunne mueligen savne det Nødvendige til deres Hustruers og Børns Underholdning, i den Tid, de maatte anvende til Vor Tieneste og Fædrenelandets Forsvar. Ligesom Vi derfor have besluttet og herved befale, at enhver Landeværnsmand skal, naar han commanderes til virkelig Tieneste (foruden den Løn han nyder som Krigsmand) af Vor Kasse udbetales 5 Rigsdaler, til nogenledes Skadesløsholdelse; Saa opfordre Vi og de Beboere af hver Bye, som ikke forlade deres Hiem, at de broderligen komme de Hustruer og Born til Hielp, hvis Mænd og Fædre opfylde det hæderlige Kald, og betrygge deres Personer og deres Eiendomme, i at værne om det elskte Fødeland. Vi kunne ikke drage i Tvivl, at jo enhver ærlig Dannemand villigen efterkommer denne Borgerpligt, og deeler med Os Vort landsfaderlige Hiertes Følelse for Vore kiekke Landeværnsmænd. Hvorefter alle Vedkommende sig allerunderdanigst have at rette. Givet i Vor Kongelige Residents=Stad Kiøbenhavn, den 31te Marti 1801. Under Vor Kongelige Haand og Segl. Christian R. (L. S.) Moltke. - Colbiørnsen. Reiersen. Feddersen. Cold