Aalborg Stiftstidende, 1846-09-17
Huusmandssagen bliver i Roeskilde behandlet paa en omhyggelig og meget udtømmende Maade, naturligviis fremkommer ogsaa ved denne Leilighed meget i sig selv Tomt, Saaledes fik Kammerherre Benzon (der forøvrigt er en erfaren og tillige bekjendt som en meget human Godsbestyrer), i sin faderlige Extale for Huusmandsflokken, den curieuse Jdee, at foreslaae, at alle Bønderdrenge skulde lære at strikke i Skolerne, hertil opmuntres ved Flidsbelønninger og ved Confirmationen absolvere fuldstændig Strikkerammen. Denne Strikning kunde de hele deres Liv have saa godt af og han forsikkrede, at det slet ingen Skam var for Mænd 5. Mandfolk, at strikke, da endog Diplomater beskjæftigede sig med at brodere. Vi troe det gjerne; men Diplomaterne, fornemmelig paa mange, disse betroede Poster, maae ogsaa have noget at fordrive Tiden med, Huusmanden har derimod hverken Tid eller Gage at luxuriere med. Forslaget, endskjøndt det var beregnet paa Huusmandstandens Vel og Statsoekonomiens Flor, fandt imidlertid ingen Gjenklang i Forsamlingen og endskjøndt Proponenten derefter heller ikke fandt Anledning til at stille noget Amendement, motiverede han dog i Slutningsbehandlingen yderligere sin, iøvrigt vistnok velmeente Proposition, og viste, at naar Enhver strikkede 1 a 2 Dusin Strømper og Aaret og 100000 Personer kunde antages paa denne Maade beskjæftigede, hvor stort et Udbytte dette da vilde give for Nationalvelstanden. Et mere praktisk Middel til at beskjæftige Huusmandsclassen paa anviste Grev Knuth ved at tilraade større Arbeider baade for Regjerings- og Foreningers Regning i arbeidsløse Tider. (Paa denne Maade er det ogsaa den engelske Regjering ifjor for en stor Deel afvendte Hungersnøden fra Jrland. Ogsaa Kherre. RabenLewetzau angav i denne Sag meget rigtigen Kilderne til Pauperismen hos Landalmen deri, at der hos os deels manglede større Næringsfrihed paa Landet og deels større Kjøbstæders Nærhed, hvilke man ved gavnlige Foranstaltninger for Handel og Søfart maatte søge at fremme. Vi antage ogsaa, at det er ved en saadan Nærings- og Handels politik, ved almindelig Næringsfrihed og ved Udfoldelsen af alle Statsmidler til at fremme Handels og større Kjøb stæders Opkomst at man egentligt og kraftigst kommer Huusmandstanden paa Landet saavelsom den fattige Almubaade paa Landet og i Kjøbstæderne tilhjælp. Hovedafstemningen i Sagen vil, saaledes som den foreligger, komme til at bevæge sig om det af Lehmann stillede principrigtige Amendement, der gaaer ud paa at hæve Pligtarbeidet, saaledes at Huusmanden ikke skal kunne bortcontrahere sin Krop, men i Mønt eller Varer give Betaling for sit Huus og sin Jordlod. Til en Yttring af Provst Lautrup, at under Krumstaven er det godt at boe, bemærkede H.P. Hansen, at han hellere vilde anvende disse Ord paa Friheden med det Haab, at man endnu i vore Dage skal kunne sige: under Friheden er det godt at boe." Forøvrigt opløser Contractfrihed netop i mangen Forstand Frihedens Begrib. Conservativest i det gamle Huusmandsforhold viste sig Kherre. Neergaard, som endog vilde have Huusmanden forpligtet til naar han, paa Grund af Veirliget maa forlade Arbeidet, da til Erstatning (for Veirliget!) at skulle møde en anden Dag, og Secretair Wolff, som ikke vil have Huusmanden eller Jndersteen tilstædet at seende nogen Anden i sit Sted til Pligtarbeidet. Sagens endelige Debattering var endnu ikke sluttet. – Man kjender af Erfaring "Berlings Tidendes Redacteurs ligesaa naragtig arrogante Maade, at betragte Artikler, der i en Principsags Discussion opponere mod hans Blods Tendentser, som umotiveret Jndvæltning, saavidt han ikke kan slippe igjennem med at underlægge andre supponerede Motiver, – som det uanstændige Sprog, hvormed han søger at overfuse sine Modstandere, naar andre Forsvarsmidler end Skrig og grove Usandheds-Beskyldninger ikke staae til Raadighed og han altsaa maa anvende de saa meget yndede Udsparkninger." At vi skulle have paabuttet ham noget, som ikke er fremtraadt i hans Blad og dettes Charakteer, erklære vi for Usandhed idet vi forresten overlade til et Publicum at dømme, hvem der her er "Skjændegjæsten, og til "Berl. Tidendes Redaction, at øve sig i alle de massiveplumpe Udtryksmaader, der ere blevne hans Pen saa særdeles eiendommelige og som han nu, da han, maaskee dog in the wrong har, troer sig Fædrelandet allieret, saa modigen drager i Feldten med Fallit. Viinhandler Christian Henrik Neble i Kjøbenhavn. Bagermester Christian Frederik Wilhelm Top ser sammesteds.