Berlingske Tidende, 1830-06-18
London, den 11te Junii. J Hs. M. Befindende er under denne Uges Løb, indtruffen en væsentlig, men desværre ikke gunstig, Forandring. - Allerede i Løverdags opvakte den Umuelighed, ved nogensomhelst Operation at lindre de Smerter, som Vandets Ansamling forvoldte Hs. M., de piinligste Bekymringer. D. K. H. Hertugerne af Clarence og Cumberland ilede til Kongen; den første blev nogle Timer hos Høistsamme. Over 25,000 Personer erkyndigede sig om den Høje Patients befindende. J Mandags besøgte begge Kongens Søstre ham, og bleve hos ham næsten i 3 Timer. Efter deres Bortgang blev Kongen bragt til sit Sovekammer; han var saa mat, at han i nogle Timer maatte holdes af to Tjenere. Siden nød han nogen Søvn. Kort derefter traadte Lægerne ind, og fandt Kongen i sin sædvanlige Stilling, med Hænderne sammen foldede som til Bøn, hvorpaa de forføiede sig bort. Da de efter en føje Stund vendte tilbage, bemærkede de strax en paafaldende Forandring i den Syges Tilstand; de forestillede ham, at det vilde være passende at udstæde en ny Bulletin. Men Kongen erklærede sig med Eftertryk herimod. Lægerne sendte da ufortøvet en Stafet til Hertugen af Wellington. Da Hertugen om Aftenen Kl. 7 kom til Windsor, frygtede han, at den Sindsbevægelse, som hiin Tvist havde anlediget, mueligen kunde forøge den Syges Lidelser, og bestemte paa sit eget Ansvar, at der skulde ikke udstædes nogen ny Bulletin for hiin Dag. Hertugen tøvede indtil Kl. 10 ½ og vendte da første Gang tilbage til London, uden at have seet Kongen, thi Lægerne erklærede, at Hs. Majestæt befandt sig saa slet, at Hertugen ikke kunde komme ind. - Den følgende Nat tilbragte Kongen i en Slags Bedøvelse; om Morgenen følte han nogen Lindring, og var ved sin fulde Bevidsthed, men Aandedraget foraarsagede ham megen Smerte. J Tirsdags befandt Kongen sig nogenlunde vel; han var i Stand, til at tale en Tidlang med de Tilstædeværende. Hestevæddeløbet i Ascot, hvori han i sunde Dage saa gjerne tog Deel, svævede for hans Indbildningsskraft. For endnu ikke 14 Dage havde han sagt til Lord Maryborough : kjeg haaber endnu at være i Ascot paa Væddeløbets sidste Dag, - og i Tirsdags, endskjøndt neppe i Stand til at tale, sagde han til een af sine Tjenere, paa hvis Arm han lænede sig: hils Lorden, at jeg, hvorledes det end gaaer mig, dog ønsker, at Væddeløbet ikke maa afbrydes. -J Onsdags bleve, saasnart det gryede af Dag, Expresser, sendte til Kongens Brødre, D. K. H. Hertugerne af Clarence, og af Cumberland, og til Hertugen af Wellington, med den Efterretning, at Kongen nu var i Stand til at tale med dem og ønskede at see dem ufortøvet. De ilede til Windsor. Samme Norgen sendte Hs. M. Bud til Oberst Thornton, som han stedse har yndet, og lod ham siges det sidste Farvel. Obersten kom strax; da han traadte ud af Kongens Gemak, gik han ind i Vindsor Slotscapel, hvor hver Morgen og Aften holdes Bøn og sagde, efter Gudstjenesten, med Taarer i Øinene til en at Hofpræsterne: "Det er bedre, meget bedre med Kongen!" Imidlertid ere alle overtydede om, at denne Bedring ikkun kan betragtes som en kort Frist. Man tilskriver den især en Operation og visse Lægemidlers Anvendelse, der ikke uden største Fare kunne gientages. - J Torsdags Aftes befandt Kongen sig kun ubetydeligen bedre end om Morgenen. I Gaar Morges havde han nyt sin sædvanlige Frokost, en stegt Kylling med god Appetit. Endnu i Mandags var han en liden Stund oppe og kunde, styttet paa fine Tjenere, gjøre nogle Skridt. For nogle Dage siden sagde Hs. M., at hans Smerter høist sandsynligen vilde lindres, dersom han mægtede at begive sig til Fastlandet, for at bruge Surbrønden i Spaa. Men i de sidste Dage var han meget udmagret; desværre havde ogsaa Spor af Jnflammation viist sig i Extremiteterne. Et Forslag, som Hr. O Connell nyelig gjorde i Parlamentet til en Reformation af Kirkevæsenet i Jrland, blev forkastet med 141 Stemmer imod - 17.