Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-06
Som et blodrensende Middel kan Theen være nyttig for skjørbutiske Mennesker, og for Folk, der sidde meget og spise stærkt, og hvis Blod af Mangel paa Bevægelse er ureent. Den driver desuden Urinen, renser Nyrerne og befrier for Steen, af hvilken Aarsag den sidste Sygdom nok neppe er saa almindelig nu som i ældre Tider, da man ikke kjendte saa meget til Brugen af Thee. Der gives heller intet passeligere Middel til at tage Lægemidler ind i, og ingen sundere Drik i Febere end Thee Tode anbefaler den som et probat Middel til at foranstalte en Jnsurrection blandt alle Livskræfter, og faae dem til at marchere som et Corps Conscriberede under Forstandens Overcommando, ja han foretrækker den endog for Caffeen, der er saa stor Ny for at fordrive Melancholiens og Hr. pochondriens mørke Skyer. Saa meget om Theens gode eller, rettere sagt, medicinske Virkninger. Nu komme vi til dens slette Egenskaber. Da den altid nydes, varmt Vand, saa medfører den de samme ubehagelige Følger, som den hyppige Nydelse af enhver varm Drik. Theens alt for idelige Rydelse er skadelig for Tænderne, som blive more og ormskukne deraf, den slapper Maven og foraarsager haarde Fødseler. Den berømte Kalm bevidner, at de Nordamericanske Vilde, siden Theen er kommen i Brug hos dem, hiemsøges af tre Tilfælde, som de tilforn ikke kjendte noget til: daarlige Tænder, Mavesvaghed og haarde Fødseler. Førend Theen var kommen i Brug hos dem, fødte de Nordamericanske Qvinder deres Børn uden nogen synderlig Smerte og uden fremmed Gield. Jstore Stæder, ere næsten alle fornemme Fruentimmer, der drikke meget og stærk Thee, beladte med den hvide Flod, og Lægerne søge med Føie Aarsagen dertil i Theens alt for hyppige Nydelse. Den, som veed, hvor meget Theen svækker, kan heller ikke forundre sig over, at Fruentimmer, især i Kjøbenhavn, hvor den lange Vinter og det just ikke altid behagelige Veirlig hindrer dem den største Deel af Aaret fra at forskaffe sig den tilbørlige Bevægelse i den fri Luft, maa svækkes dobbelt af denne Drik, især naar de, som i vore Tider er Skik, nyde 6 til 7 Kopper deraf dagligen. At Tandpine er saa almindelig hos os og forbittrer saa mange Menneskers Liv, kan vel neppe heller tilskrives andet end Theens alt for overdrevne Nydelse. Men da man nu engang skal have og maa have Thee, saa vilde det være til Unytte at ivre her mod dens Brug. Desuden ere Europæerne ikke de eneste, der ere saa indtagne af den. J hele Ostindien, i Africa, paa Godthaab, i America, Mexico og Suxinam, i Torneaa, ja paa hele Jordkloden er Thee i Brug. "Ogsaa, siger den store Linnee, maa man tilstaae, enten man saa vil eller ikke, at endnu ingen af de hidtil opfundne og foreslaaede Urter overgaaer Theen i Smagen."Men imidlertid burde enhver fornuftig Huusmoder, indskrænke Brugen af denne Drik, især nu omskunder, da ikke allene Theen, men ogsaa Sukker og Brændsel ere saa kostbare. Vi have en Plante, der voxer i vor egen Jordbund, den bekjendte Ærenpriis, som fuldkommen kan træde i den Chinesiske Theeplantes Sted, og det er ubegribeligt, at man i en Tidspunct, da Priserne paa Colonialvarer stige med hver Dag, endnu ikke har begyndt at benytte sig af dette indenlandske Surrogat, der, efter Todes Forsikkring kun behøver at være indpakket i en Chinesisk Theecasse, for at gielde som Chinesisk Thee.