Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-10-24
Henimod den 20de November ankom LordMacartney med sit Følge i Canton til Vands; jeg forundrede mig ikke lidet over de store Forberedelser, som man gjorde i nogle Uger for hans Ankomst til hans Modtagelse. Tropperne maatte bestandig øve sig. Et af de prægtig ste Huse, som jeg nogensteds har seet i China, blev efter Keiserens befaling indrettet til Gesandten; de indvortes Prydelser vare efter chinesisk og engelsk Smag; Værelserne paa engelsk, og Gulvene paa chinesisk Mancer. Der blev en saadan Overflødighed af alle Slags Levnetsmidler sammenbragt, at det var ikke mueligt for Gesandtskabet at fortære dem ved dets Ophold i Canton. De fornemste Mænd i Landet, gjorde Lorden deres Opvartning; Strandbredden var paa alle Sider bedækket med Tropper, og Floden fuld af Krigsbaade, som ved Lordens Ankomst giorde deres Evolutioner. Paa Veien til hans Huus var en chinesisk Leir opslaaet; heele Veien var paa chinesisk Maneer belagt med Silketøier og andre Tøier, og paa det at Lorden ikke skulde have nogen Vanskelighed ved at stige i Land, blev der gjort en Broe, som strakde sig henved hundrede Alen ud i Floden, og var prægtig udziret. Den første Dag efter Gesandtens Ankomst blev efter Keiserens befaling anrettet et stort Middagsmaaltid; den anden Dag trakterede Statholderen i Canton ham og alle store Statsbetiente, som spiisde med ham. En Uge i Forveien havde Statholderen, og disse Statsbetiente øvet sig i at bruge tilbørligen Kniv, Gaffel og Skee. Den tredie Dag gave Kiøbmændene i Canton Gesandten et andet Middagsmaaltid, hvorved dog ingen af dem var nærværende; jeg formoder, at Lorden ikke vilde tillade det. Juledag spiisde Lorden i Compagniets Faktorie, hvortil de fleste Officierer ved det indiske Compagnie vare indbudne. Lorden besandt, sig meget vel; men yttrede ikke mindste Fornøielse over Udfaldet af hans Gesandtskad. Han har virkelig ikke udrettet det mindste i Peking til Nytte for Storbrittannien eller Compagniet. Den eneste Hensigt, som han opnaaede, var, at han foranledigede en keiserlig befaling, efter hvilken alle i Keiserens Tieneste staaende Betiente skulde i tte Maaneder af Aaret bære uldne Klæder. I de mange Aar jeg har været i China, har jeg aldrig seet en saadan Standsning i Handelen, som just paa den Tid da Gesandtskabet ankom. Man kunde ikke faae noget Slags europæiske Vahre at kiøbe for deres oprindelige Priis, og Penge vare saa sieldne, at næsten al Handel stod stille. Man meende, at Lord Macartney vilde ikkun blive nogle Dage i Canton, og derpaa reise til Macao. Skibet Lion laae høiere oppe i Landet, end man nogensinde havde tilladt et Krigskib at gaae, nemlig ved Whampoe. Jeg formoder, at Chineserne i Canton vare saa misundelige paa Lorden, at de indskrænkede Tiden til hans derværende Ophold; de anviisde ham hans Boepæl paa den anden Side af Vandet, ved Staden Canton; formodentlig frygtede de, at han vilde ønske at blive i Staden, hvilket ikke havde været dem behageligt, omendskiønt de vel havde maattet taale det, naar han have de forlangt det, da det var Keiserens befaling. Chineserne beviisde saa megen Agtelse for Englænderne, at ikke en eneste Mand, der hørde til Skibene, kom tilbage uden Foræring. Da jeg engang nævnede de store Bekostninger, som dette Gesandtskab vilde forvolde Kongen i England, forsikkrede man derimod, at det vilde koste Keiseren i China en Million Piastre.