JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1842-09-23
Blandinger. Til Dem, som muligviis ikke have gjort sig bekjendte med den lehmannske Virksomhed og dennes Refultater, tillade vi os at anbefale følgende korte Oversigt, som, skjøndt den laaner sine Termini fra Bhombrespillet, dog er langt fra at sætte det Hele som Spilfægteri, og som vi i Analogi med flere andre bestaaende Former ville kalde Orla Lehmanns L'hombre. Den 1de December 1839 spurgte Lehmann i Spar og Spørgespillet var saa godt, at over 200 Studenter anerkjendte det; men, da det befandtes, at der var galt i Kortene, maatte Spillet gaae om, og den egentlige Profit gik da over til en Modspiller. Nogen Tid efter havde L. paa Falster den brillanteste Solo Couleur, der, eftersom næsten alle Hjerterne vare inde, i Øieblikket syntes utabelig, men som ganske uformodentlig blev tagen af en vis Klør, hvilken man troede vare gaaet ud - hvoraf da Følgen blev en høi Codille og betydeligt fra i Krøllen. Lykken skulde nu atter fristes ved det store Bhombrebord i Roeskilde, hvor Indtægten er bestemt til trængende Huusmandskoner og stabede Faar; men Omsætningen er meget daarlig, og paa nogle ubetydelige Spil og Beter nær, synes de Spillende bedst at see deres Fordeel ved at passe. For Tiden arbeider Lehmann sig gjennem en mager petit nole (Spadille lagt), som ifølge Manges Mening vil gaae igjennem. Modspillerne søge imidlertid at overbevise ham om, at han efter dette Spils mulige Tab bør søge sin Lykke ved at tournere. Nationaloeconomisk Betragtning, uddraget af sidste Nr. af Figaro. Danmark bør ikke alene lægge sig efter at producere Korn, Heste og Hornkvæg og afsætte disse til fremmede Lande, det bør benytte sig af Tidsomstændighederne og ligeledes udføre - Dandserinder. Ligesom de fattige savoyiske Bønder ikke selv spise de kostbare Sardeller, de fange, men sælge dem til de rige franske og engelske Gourmands, saaledes bør det fattige Danmark ikke selv beholde sine udmærkede Dandferinder, men afstaae dem til Paris og London, der kunne betale dem. - Trykkefrihedssagen kom da formodentlig ikke for. Det taalmodige "seige" Trykkefrihedsselskab havde igjen faaet sin Petition, som en Sisyphussteen, rullet op til Forsamlingen. Een Dag længere - og den var kommen for; men Dagen var der ikke, og Stenen ruller ned, for at man med parlamentarisk Seighed kan rulle den op næste Gang igjen, faae den indbragt og - afslaaet. (Tegning til en i "Kbhnsposten" af 17de Septbr. indrykket Artikel). Consumtionsskriveren ved Østerport, Lint. Saaby: Taler Du høit til mig? Understaaer Du Dig at skynde paa mig? Bondetarlen: Nei, jeg gjør ikke. Det gjor jeg slet ikke. Lint. Saaby: Ifke? Ja. Du kan dog have besynderlig Godt af at faae et Øresigen.
Corsaren, 1842-09-23
Den Roeskildske Stænderforsamling har faaet Lighed med Ludvig den 15de. For den rigtig havde begyndt, kaldte man den le bien aimé; da den havde varet noget, kaldte man dens Efterfølger le bien desiré.
Corsaren, 1842-09-23
"Dagen" har længe ved forskjellige Midler, navnlig ved at indrette sig en Feuilleton, stræbt at ligne det berømte franske Blad Journal des debats; men det vilde ikke gaae. Nu har den endelig opnaaet en veritabel Lighed, som den ikke undlader at pukke paa - den er bleven tagen ved Næsen (nemlig med Beretningen om den store Jldebrand i Callundborg). - Jfølge "Hempels Avis" er Jldebranben seet i Odense.
Corsaren, 1842-09-23
Huusmandssagen har, som bekjendt, været for til endelig Behandling i Roeskilde, og Udfaldet blev, at den skulde sendes til Amtsraadenes og Sogneforstanderskabernes Erklæring*). "Kjøbenhavnsposten" siger i denne Anledning, at Sagen er bleven sendt fra Pilatus til Herodes. Vi for vor Part troe, at den i det Hele vil komme til at løbe fra Herodes til Pilatus, indtil den faaer løbet sig træt og - sover blideligt ind. - Under nævnte Sags Behandling yttrede Kmherre Scavenius med Hensyn til Huustugtretten, at, naar denne hævedes, burde en Godseiers Vidnesbyrd om en Huusmands Opsætsighed tages for gyldig uden videre Beviis. Han tilføiede, at Godseierne vistnok ligesaa godt burde staae til Troende, som Politibetjente og Skildvagter, der med deres Ed kunne supplere Manglen i Beviis i Sager, som angaae Fornærmelser mod deres Person. Vi mene virkelig ogsaa, at en Godseiers enkeltstaaende Vidnesbyrd bør have samme Vægt som en Politibetjents; men saa mene vi ogsaa, at en Politibetjents bør have samme Vægt som en Godseiers. De bør have lige megen Vægt.
Corsaren, 1842-09-23
Stænder-Physiognomier. 8. Hvad kommer nin Sillng som Raadmand den Sag ved? hæ! *) Skjøndt det i Forsamlingen i Forveien var blevet erkjendt, at Forsamlingen havde ligesaa god Kjendskab til Sagen som Amtsraadene og Sogneforstanderskaberne! Ny Maade at læse Klassiherne paa. 3. "Naar Kongen kommer, har jeg ogsaa tænkt At lade Herrer, Jomfruer og Fruer Modtage ham til Velkomst med et Kvad." "Knud den Store", 5te Act, 1ste Scene. 4. "Dog, havde jeg det selv ei gjort, Saa svor jeg paa, det var kun lutter Løgn!" Samme Trag., 1ste Act., 3die Scene.
Corsaren, 1842-09-23
De Stænderdeputeredes Jndtog i Kjøbenhavn, den 21de Septbr. om Aftenen. Der var sendt en høitidelig Jnvitation til de kjøbenhavnske Deputerede, for at den glimrende Festlighed, hvormed man agtede at modtage dem, ikke skulde virke altfor overraskende. De kjøbenhavnske Deputerede bleve i deres Glæde genereuse og indbøde Sædegaardeier-Klassen til, ligesom den havde deelt Adkomsten til Hæderen, saaledes ogsaa at dele denne selv med dem. Om Aftenen den mindeværdige Dag, da de hædrede Gjæsters Ankomst signaliseredes, drog den hele store Menneskemasse, der under Stændersessionen daglig har følt sig oplivet og styrket af den Frihedskjærlighed, den Kraft og Styrke, hvormed Folkets Sag er bleven talt, dem imøde. J Spidsen for en færlig Deputation bar en Mand nævnte Frihedskjærlighed, Energi og Kraft offentlig til Skue. Ved Frederiksberg-Bakke traf man dem, og Luften rystedes af drønende Hurraraab. Justitsraad Skibsted, som den Deputerede, der nær var bleven Deputeret, tolkede derpaa i en hjertelig Tale sine Følelser. Han erklærede, at det nu ikke fortrød ham, ikke at være bleven valgt, da han følte og herved høit og lydeligt maatte udtale det, at han fuldstændig var bleven remplaceret. Efter dette lille Ophold gik Toget videre igjennem flere Æresporte. Paa den første stod i et af Hr. Carstensen smagfuldt arrangeret Transparent: Vildtskadesagen; i den anden: Stændercomiteesagen; i den tredie: Huusmandssagen, og saaledes fremdeles de mærkeligste og skjønneste Sager i pragtfuld Belysning, nogle endog omgivne med bengalsk Jld. Ved den sidste Æresport standsede Toget, idet en Deputation af Jslændere kom de Deputerede imøde for at takke dem for Althingssagen, nemlig fordi de ikke havde indladt sig paa den. Endelig ved Jndkjørselen i Vesterport spændte "Dagen", "Berlingske" og "Dansk Ugeskrift" Hestene fra den forreste Vogn og sig selv for, for at de deri siddende Deputerede kunde sige at have kjørt med Tre. Vi levere denne Beretning i Særdeleshed af Hensyn til vore udenbyes Læsere, som naturligviis ikke selv have seet det her Beskrevne, ligesom ogsaa for de mange indenbyes Læsere, der maaskee heller ikke have seet det.
Corsaren, 1840-10-28
Forleden Nat viste sig den skinbarlige Satanas for Hans Peter Trojels Seng med fine stygge Fødder og lange Hale. - "Holloi, Hans Peter!" raabte denne Mørkets Fyrste; "hvad vil Du mig, siden Du paakalder mig hele "Dagen" igjennem?" - "Jeg vil," svarede Trojel med sin sædvanlige Uforsagthed, "jeg vil, at Du drager ud af vort kjære Føde- og Fædreland og lader af at forvirre Begreberne og ophidse Borger mod Borger." - "Aha! For at overlade Pladsen ene til Dig kan jeg tænke! Nei, min kjære Hans Peter, det bliver der ikke Noget af. Nam egomet ipse Satanas sum ipso jure possessionis melioris conditionis quam tu. Du seer, at jeg kan ogsaa Latin."
Corsaren, 1841-01-08
Charivari. Det er glædeligt at see, hvorledes Besparelsessystemet alt mere og mere gjør sig gjældende: Alle Nationens "billige" Ønsker stulle opfyldes.
Corsaren, 1842-09-23
Theatret. "Undine". Angst under Vorgaards Haand Undinens Ynde bortflygted; Dog, gal kun trøstig derhen - Fru Heiberg laaner den sin.
Corsaren, 1842-09-30
En Beretning fra Assens om Festligholdelsen af Kongens Fødselsdag slutter "Dagen" med følgende begeistrede Udbud: "Hurra for vor elste Konge! for Ham, som ved Sin Kongelige Adfærd tvinger os til undersaatlig Hengivenhed!" - Hurra!
Corsaren, 1842-09-30
Underdanigst Petition til den foreftaaende høie Stænderforsamling i Viborg. Eftersom vi jyrske Heste altid ere vante til at finde honnet Begegnelse hos vore kjære Husbønder, have vi sattet Mod til i dybeste Ærefrygt at henvende os til den høie Forsamling med nedenstaaende ydmygelige Andragende. Det er af mange paalidelige Folk blevet os forsikkret, at den store Militair-Commission (for hvilken vi forresten nære den dybeste Holagtelse) har fattet den Beslutning, at vi jydske National- heste, som hidtil have været stillede til det reducerede slesvigske Curasseer-Regiment, for Fremtiden skulle gjøre Tjeneste ved Artilleriet i Rendsborg. Denne Efterretning har gjort et saare dybt og nedslaaende Indtryk paa vort Sind. Den høie Forsamling ville nemlig naadigst betænke, at vi fra Veile-Egnen have 25 og fra Lemvigkanten endog 40 Miil til Rendsborg. Altsaa siger den funde Hesteforstand (sporg De kun "Berlingske', om ikke vor Beregning er rigtig), at vi hvert Aar foruden Exercitsen ville faae en Marsch paa 50 til 80 Miil at bestride. Følgen heraf vil blive, at medens vi ved Udmarschen, ere meget "koradsige", som vor Ven, Hr. Folkebladet (vi læse naturligviis "Folkebladet") siger, ville vi ved Hiemkomsten see meget "solle" ud. Desuden kunne vi aldeles ikke begribe, hvorfor vi, som dog ere ærlige jydske Heste, skulle gjøre Tjeneste i det hellige romerske Rige. Dette strider aldeles mod vor Nationalfølelse og synes at være et indledende Skridt til den meget omtalte Opslugelse. Foruden andre Ubehageligheder, som deraf kunde følge, maae vi meget befrygte, at vi i Udlandet reent skulle glemme vort jydske Sprog, saa at vi ved Hjemkomsten slet ikke mere vide, hvad hil og hors! vil sige, og det vil da ingenlunde være til vor Fordeel. Desuden befrygte vi meget, at enkelte af vore yngre Kamerater i Udlandet ville blive smittede af schleswigholsteinische Jdeer. Dog med os ældre vil det ingen Nød have; thi vi ville nok i Udlandet komme til at længes efter vore gode jydske Stalde, og vort Blik vil da være henvendt mod Norden. Af det Ovenanførte vil den høie Forsamling gunstigst kunne indsee Grunden til vor nuværende billige Sorg, som ved den tørre Sommer meget forøgedes, og vi nære det ydmygelige Haab, at Høisamme vil indgaae til de allernaadigstekongeligedanske Collegier med saadanne Forestillinger, der kunde frie os fra Alt hvad som ondt er. Underdanigst Nationalhestene af det reducerede slesvigske Regiment.
Corsaren, 1842-09-30
J Tirsdags blev endnu en Frifindelsesdom afsagt over "Corsaren", nemlig for det actionerede (ikke beslaglagte) Nr. 64, hvori for følgende Artikler var beordret Tiltale. "Corsarens" Beslaglæggelser, Keglespillet, Justitsraad Reiersen og "Corfaren", Marseillaisen, samt de to Tegninger:  "Hr. Haabet" og "Jagtglæde".
Corsaren, 1842-09-30
"Figaro" annoncerer, at der fra October Maaned vil foregaae en gjennemgribende Forandring med Bladet, nogt, tilføies der, "Udgiveren smigrer sig med det Haab, at den paatæntte Forandring overhovedet vil være til det Bedre." - Hr. Udgiver! Det er ikke muligt andet.
Corsaren, 1842-09-30
I "tredie Fortsættelse" af Flinchs Almanak, der i disse Dage er udkommet, hedder det etsteds om Adelen før 1660. "Adelen har udeluktende Adgang til Embeder, som medføre Ære og Fordeels".... "Kræntes Bonde og Borger i deres lovlige Rettigheder af en Adelsmand, da have de ondt ved at tvinge ham til at gjøre Ret og Skjæl; thi han er allevegne omgjærdet med Privilegier og understøttet af mægtige Venner og Slægtninger".... Adelen beklæder alle Poster i Hæren og Flaaden og har i sidste Krig gjort sig slyldig i skammelig Feighed. - Vi bede Læferne lægge vel Mærke til, og nøie erindre, og ikke forglemme, at dette siges om Adelen før 1660.
Corsaren, 1841-01-08
Et Brev. Høistærede Hr. Minister! Folk sige om Dem, at De ikke vil erkjende Tidens Fylde, og ere meget vrede paa Dem derfor. Jeg siger derimod Intet om Dem og er endnu mindre vred, fordi jeg engang har befundet mig i en aldeles lignende Casus og derfor ganske kan sætte mig ind i Deres Følelser. Da jeg var en Snees Aar gammel, begyndte jeg at faae Skjæg, men vilde ikke erkjende, at Tidens Fylde var kommen, og vilde ikke bardere mig. Folk talte da ilde om mig og sagde, at jeg var et Bæst, ja nogle sagde saagar, at jeg var et Svinebæst; men jeg brød mig, som sagt, ikke derom. - Men tilsidst blev jeg dog nødt til at barbere mig alligevel.
Corsaren, 1842-09-30
(Efter et holsteensk Blad.) Kiel d. 19de Septbr. - Jgaar var det den Dag, paa hvilken alle Holsteneres Hierter bankede høiere end ellers - igaar var det den 18de September. Venlig smillede Himien i denne Anledning ned til Jorden, lystig nedsendte Solen sine varmende Straaler, ligesom for at bevidne sin Deeltagelse i Dagens Glæde. Jægermusikens hjertelige Toner vækkede os Kielere tidlig om Morgenen, og med ophøiede Følelser saae vi de Vogne, der ilede til Pløen for at tolke disse vore Følelser. Men endnu mere ophøiet var den Stemning, der besjælede os, om Middagen, da Jægercorpset dannede en Quaris paa Torvet og af Hjerternes inderste Dyb udsendte en tredobbelt Hurra. Men det høieste Punct af Ophøiethed naaede vore Følelser om Aftenen, oplivede ved forskjellige Festmaaltider og ved begeistrede Toaster, saa at vi endte Dagen næsten som i en Ruus.
Corsaren, 1842-09-30
J raabe paa, at den Tid, vi leve i, er død. J have Ret, den er død, og nu skal den begraves. Da den var saa overordenlig mager, før den døde, har man uden Fare kunnet lade den ligge Lig en længere Tid end ellers er Skik, og Begravelsesdagen er derfor ikke engang bestemt endnu. Foreløbig er dog Ceremoniellet ordnet, det har bestemt Ligtoget i følgende Orden. Først kjører "Dagen" som bestaltet Klokker og Bedemand. Derefter kommer tilfeds den Astrdes nærmeste Slægtninge, nemlig: 1) Tidsaanden (møder ikke, da Tiden, idet den døde, opgav sin Aand). 2) Hæderen (Natrosen af Henrik Hertzs "Perspectivlasse", med Medaillen af 2den April - drukten op). 3) Heltedommen (en Borger, der gaaer ganske rolig foran en Politistok). 4) Enthusiasmen (en anden Borgermand, fra en af de Byer, Kongen nys besøgte paa sin Reise). Altsaa ganske frisk endnu. 5) Oplysningen (en Mohr, klædt i Kammerherre Scavenius's Tale om Huustugtretten). 6) Den almindelige Folkevelstand (en Dame, klædt i en Silkekjole, der er meget lang for at stjule, at hun ingen Strømper har paa). 7) Handel og Skibsfart (en lille Dreng, der lader Valdnøddeskaller seile i et Trug). 8) Kjærligheden (et forelsket Par, der i Maaneskin - tæller Specier). 9) Venskabet (en Barbeer, der barberer sine Kunder gratis, og med en Brødiniv). 10) Digtekunften (en kongelig privilegeret Hof- festdigter). 11) Trykkefriheden (---) 12) Modet (møder maaskee ikke formedelst Frygt). 13) Folkevillien (en Mand, der græder efter Patte) med mange flere høie Herskaber. Talen og Jordpaakastelsen forrettes af de projecterede Stændercomiteer, medens en Qvartet afsynges af Dhr. Bang, Ussing, David og Lehmann.
Corsaren, 1842-09-30
Skizzer. I. "Maa jeg have Huusfred?" II. "Da intet lovligt Middel bør forsømmes for at bibringe den Menige den militaire Anstand og det Anstrøg af et fordeelagtigt Ydre, som kunde bidrage til at hæve ham i hans egne Øine, saa" o. s. v. Ny Maade at læse Klassikerne paa. 5. "De skal fortælle mig med deres Hvidslen, Hvad der er skeet i den Tid jeg var borte." Stærkodder, 1ste Act, 2den Scene. 6. "Forblommet er Din Tale, Søn! Selv Odin ei, Som raader Runer, mægtig var at raade den." Baldurs Død. 7. "Fødes nu en snild Udmærket Jothun, - da behøver Odin kun At lokke Daaren med et Glimmer-Legetøi, Og han forglemmer Sine, sig, og flagrer did." Baldurs Død. Scener af Livet paa Oftergade. 1. "Aa... om Forladelse!" "Jeg be'er.. aldeles.... ingen.... Forseelse." 2.
Corsaren, 1842-10-07
"Corsarens" Redaction gjør Publicum en Meddelelse. Det poetiske Medlem af "Corfarens" Redaction. har i den senere Tid gaaet omkring med et meget melancholsk-speculerende Ansigt og næsten slet ingen. Gavn gjort. Da vi ikke forstaae os synderligt paa slige Sager, tænkte vi, at det hørte til, siden han var Poet. Men forleden Aften, da vi holdt et Gildepare, og han havde drukket 3 a 4 Flasker Viin - hvilket vi ogsaa fandt i sin Orden, siden han var Poet - lænede han sig melancholstfortrolig paa sin Naboes Skulder og udbrød med et Suk: "Skal jeg være glad, saa maa jeg drikke." Bien! saa drik!" svarede den Tiltalte. Efter en Pause, som blev vel benyttet, lænede den Anden sig igjen paa hans Skulder og hvidskede: "Der skal meer end Viin dertil, Naar tilgavns man glædes vil". - "Skal jeg da skjænke Dig et Glas Punsch, Din Fyldebøtte?" spurgte igjen den Tiltalte. - Nei, Du misforstaaer mig. Jeg mener, kjære Ven - ak! der nævnede jeg Ordet. Vinen aabner Menneskets Hjerte, og da savner man en tro Ven, i hvis Barm man kan nedlægge sin Sjæls Hemmeligheder." - Du maa gjerne nedlægge dem i min Barm. - Du vil altsaa være usin Ven? Sværger Du mig til, at Du vil bevare min Hemmelighed? Jeg sværger. Nu saa hør da! - Jeg er Digter. Jeg skal bevare Hemmeligheden. Ja, men Digteren vil ikke have sine Aandsfostre profanerede, han vil ikke sende sin Aands poetiske Børn ind imellem kold og bedsk Satire. Jeg har digtet i den sidste Tid; men jeg har beholdt Digtene hos mig selv. Menneskeslægtens Velgjører! Ja; men nu vilde jeg gjerne udgive dem i en Nytaarsgave. Ved disse Ord sprang den Anden op, slog i Bordet og paabød Stilhed: Nu skal jeg fortælle Eder Noget, som J endelig maa tie stille med: thi det er en Hemmelighed. Vort poetiske Medlem vil udgive en Nytaarsgave! Der blev nogle Minutters Taushed; men pludselig hørtes derefter et eenstemmigt bifaldsraab. Alle syntes godt om den Jdee, Enhver ærgrede sig over, at det ikke først var faldet ham ind, at Corsarens" Redaction burde udgive en Nytaarsgave. Det poetiske Medlems Jder blev taget i Beslag i Redactionens Navn, og hvert Medlem forpligtede sig til at contribuere Sit til, at en passende Nytaarsgave kunde udkomme. Da det imidlertid ikke kan hjælpe, at vi skrive en, uden at Publicum vil læse den og betale den, og da vi agte at udstyre den saa prægtig som mulig baade med Træsnit, Randtegninger, smukke Typer og godt Vapir, saa indbyde vi herved til Subscription paa den. Den vil blive 6 á 8 Ark i stort Octav med circa 20 Træsnit, vil komme til at indeholde baade Poest og prosaiske nøgterne Opsatser. Hvert Exemplar koster for Subscribenter 5 Mark. Vogladeprisen bliver 1 Rbd. 8 s. Man tegner sig i alle Danmarks, Norges og Sverrigs Boglader, ligesom man ogsaa kan tilbagesende de med dette Nr. følgende Planer til "Corfarens" Redaction.
Corsaren, 1842-10-07
Hr. Corsar! Der blev for nogle Dage siden i "Fædrelandet" opkastet det Spørgsmaal, hvorledes vel Finantserne vilde bære sig af, naar Luftballonerne fik den befrygtede practiske Anvendelse og kunde bruges til Smugleri, saa at Statens Toldintrader ophørte. Hr. Corsar! Vil De ikke paa mine Vegne gjøre opmærksom paa, at Finantserne naturligviis i saa Fald maae bygge Luftcasteller. Ærbødigst.
Corsaren, 1842-10-07
Skizzer. I. Ny Klaade at læse Klassikerne paa. 9. "Tilgiv min Overgivenhed, Herr Konge! Det kommer af, jeg seer Dig her igjen." Olaf den hellige, 1ste Act. 10. ("Berlingske" ved Kongens Hjemkomst). Du har nok fine lange Øren, Bonde! Da Du kan høre Skraal, hvor ingen lyder! Samme Trag. 5te Act.
Corsaren, 1841-01-08
Slesvigsk Trykkefrihedssag. Dommeren. Hvo har strevet denne Artikel? A. Jeg. Domm. Hvo har sat den? B. Jeg. Domm. Hvo har trykt den? C. Jeg. Domm. Hvo har leveret Papiir til den? D. Jeg. Domm. Hvo har samlet Kludene til Papiret? E. Jeg. Domm. Kast dem Allesammen i Hullet. Hvo har ikke skrevet Artiklen? F. Jeg. Domm. Kast ogsaa ham i Hullet. Trykkefrihedsselskabet har i disse Dage udgivet en ny Fortegnelse over sine Medlemmer. - Jeg tænker, at Selskabet tæller og tæller saalænge, at der tilsidst ingen Anden er tilbage end Tælleren.
Corsaren, 1842-10-07
Under den endelige Behandling af Finantssagen kom Geheimeconferentsraad Grev Moltke tilbage til Danmarks Betydenhed ligeoverfor Udlandet. At denne ikke er ringe, forsikkrede han, og han motiverede det med, "at, havde salig Kongen i 1813 troet det retfærdigt og rigtigt, at erklære de Franskes Keiser Krig, og ført den med Kraft, saa vilde Hans Majestæts befaling have havt en stor Jndflydelse paa de daværende europæiske Anliggender." Tilfældigviis vare Forholdene dengang, at man vilde styrte den franske Keiser. Resultatet har altsaa med Hensyn til Grev Moltkes Paastand om Danmarks Betydenhed viist, at, uagtet Danmark ikke ogsaa vilde styrte Napoleon - faldt han alligevel. - Vi maae dog hertil udtrykkelig gjøre opmærksom paa, at Talen her var om 1813, da Danmark endnu eiede Norge. - Grev Ernst Reventlov-Farve har udgivet et Digt i to Bind: "Danmark og dets Konger, til det Oldenborgske Huus." J sin Recension over dette Digterværk, navnlig om, til hvilken Klasse det bør henregnes, bemærker Wandsbecker Omnibus- meget rigtigt, at man ikke godt kan kalde det et Heltedigt. - Hvad hæver Krigerens Aand til Enthusiasme, til Kamp for Konge og Fædreland? Hvad knytter ham til sin Konge, saa at han opoffrer sit Liv for ham? - Svaret herpaa indeholdes i Hs. Durchlauchtighed Prinds Friedrich til Slesvig-Holsteen-Sønderborg- Augustenborgs Tale til Tropperne ved Fane-Jndvielsen i Rendsborg. Kammerater! sagde han: J skulle lade Eders Liv og Blod, "med Kjærlighed til den Konge, som - gav Eder Lettelse i Eders Tjenestetid og forhøiede Eders Lønning"! - Etatsraad Neergaard har i Sagen om Frikjørselsvæsenet yttret sin Forundring over, at der til Sessionsreiser bruges 15 Vogne, hvormed 13 Personer, og et Archiv af 600 Pd. Vægt besørges, nemlig: Land- og Søkrigscommissair med Tjener 2 Vogne Hans Fuldmægtig... 1 - Hans Skriver... 1 - Archivet, vægtig 600 Pd... 2 - En Cavalleriomicier med Tjener... 2 - En Jnfanteriofficier med dito... 2 - En Læge med dito... 2 - En Dyrlæge... 1 - To Underofficierer... 1 - og det saa meget mere, som han ikke kan begribe, hvad den femtende Vogn skal transportere. Havde Herr Statsraaden kjendt "Marlboroughs" bekjendte Vise, vilde han ikke have forundret sig; thi der hedder det udtrykkelig, efter at det omstændelig er fortalt, hvad Krigerne i Følget bare af den Afdødes Attributer: "Den Tredie bar hans Vaaben, Meriton-tonstoneton-meritaine Den Tredie bar hans Vaaben, Den Fjerde - Ingenting.
Corsaren, 1842-10-07
Subscription modtages paa Nyt Fælled-Blad, som regelmæssig vil komme til at gaae ud hver Aften i stort Format, med Træsnit, og vil indeholde en fuldstændig Fortegnelse over de forskjellige Maader at lære en Soldat at exercere, f. Ex. Skjeldsord, Muf, Puf. Skubben, Riven, Sliden, Støden, Slaaen, Stiggen, Huggen, Kniben og Banden, som bruges i Exerceerskolen 1842, samt en Udsigt over Dagens Begivenheder, hvormange og af hvem disse bruges, samt hvormange enhver af dem uddeler. - Subscription modtages paa alle Kaserner og Vagter og er kun bindende i Fælledtiden. Ærbødigst von Muspufrivenhug.