Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-10-25
Endelig har den i Dag ankomne Post stadfæstet det i Kjøbenhavn allerede i to Dage løbende Rygte, at den Preussiske Armee er toral slaaet. - Den 6 Oct. lod Keiser Napoleon udgaae fra sit Hovedqvarteer i Bamberg følgende Proclamation: "Soldater, Foranstaltningen til eders Tilbagevendelse til Frankrige var allerede gjort. J havde allerede nærmet eder Grændserne; Seiersfeste ventede eder og til eders Modtagelse havde man allerede i Hovedstaden gjort Tilberedelser. - Men medens vi saa tillidsfulde trak os tilbage, smedede man under Venskabs og Forbunds Maske ny Anslag; Krigsskraalet gjenlød i Berlin, i en Tid af to Maaneder bleve vi hver Dag mere opfordrede. Den samme Faction, den samme Ødelæggelsesaand, som for 14 Aar siden, under Begunstigelse af vore indvortes Tvistigheder, havde ført Preusserne til Champagnens Slætter, behersker dets Raadslutninger. Er det end ikke meere Paris, som de ville brænde og omstyrte indtil Grunden, saa er det nu vore Bundsforvandtes Hovedstæder, hvor de troe at kunne plante deres Faner; saaledes er det Sachsen, som de ved en fornedrende Tractat ville tvinge til at opgive sin Uafhængighed, og nedværdige til een af deres Provindser. Skulle vi trække vore Tropper, tilbage fra Tydskland? De Forblindede! De bør vide, at det er meget lettere at ødelægge Hovedstaden, end at besmitte Æren af det store Folks Børn og deres Bundsforvandte. Deres Planer bleve fordum tilintetgjorde; i Champagnens Slætter fandt de Nederlag, Død og Ydmygelse. Men Erfaringens Lærdomme ere stumme, og der gives Mennesker, hos hvilke Følelsen af Had og Jversyge aldrig udslettes. - Soldater, Jngen blandt eder ønsker at vende paa nogen anden Vei tilbage til Frankrige end paa Ærens; kun under Triumphbuer maae vi drage indder. Hvorledes, have vi trodset Aarstiderne, Havet og Ørkenerne, overvundet Europa, som gjentagne Gange har forenet sig mod os, udbredt vor Hæder fra Østen til Vesten, for i Dag, at forlade vore Bundsforvandte, vende som Flygtninger tilbage til vort Fædreneland, og høre fortælle, at den Franske Ørn er bleven betagen af Skræk ved Synet af den Preussiske Armee, Men de ere allerede rykket frem mod vore Fortropper. Nu velan, bryder op, efterdi billigheden ikke har kunne formilde en saa ubegribelig Opblæsthed. Den Preussiske Armee skal føle samme Lod, som rammede den for 14 Aar siden. Den skal vide, at det er let at forøge Lande og Magt ved det store Folks Venskab; men at dets Fiendskab, som kun kan opfordres ved Tilsidesættelsen af al Viisdom og Fornuft, er skrækkeligere end Oceanets Storme." Saaledes talde Napoleon til sin Hær, og Udfaldet viste, at hans Ord ikke blot bestod i Trusler. Otte Dage efter denne Proclamations Udstædelse leveredes ved Auerstadt, beliggende ved Landeveien mellem Naunburg og Erfurt, et meget blodigt Slag. De Franske Troppers March til Weissenfels og Naumburg langs med Saale og Unstruth bevægede Kongen af Preussen til at forandre sin Armees Stilling, for at hindre de Franske Tropper at rykke frem i Ryggen. Hovedqvarteret blev forflyttet fra Blankenhavn over Walmar nordlig til Auerstadt, og General v. Rüchel rykkede indi Positionen af Waimar. Angrebet skeede d. 14de om Morgenen ganske tidlig. Allerede Kl. 3 hørtes i Leipzig og dets Omegn en skrækkelig Canonade fra Auerstadt. Som det hedder, have de Franske angrebet Preusserne. Defleerne hindrede paa den ene Side Tropperne fra at trænge stærkt frem. Man fegtede paa begge Sider med største Heftighed. Men strax i Begyndelsen af Slaget var een af Hovedanførerne, Hertugen af Brunsvig, saa ulykkelig at blive saaret i Ansigtet lige ved Øiet, da han med en Kikkert recognoserede Fienden; han maatte strax forlade Valpladsen, men hans Saar skal ikke være farlig; Bataillen blev imidlertid fortsat med Eftertryk. Kongen selv anførte Tropperne, og to Heste bleve bortskudte under ham. Hele Rækker af Krigere fældedes ved Flinte, og Kartæscheskud. Kampen varede til Kl. 3. om Eftermiddagen, da den Neyske Division paa 10,000 Mand ankom, og gjorde Udslag til Fordeel for de Franske. Det var især begge Armeers Con trum, der udholdt Kampen. Keiser Napoleon selv ledede sin Armees Operationer. Tabet paa begge Sider vides endnu ikke med Bestemthed; det anslaaes imidlertid fra 30 til 40,000 Mand Saarede og Døde. Ligesaalidet vides endnu med Vished, hvilke Feldtherrer der dræbtes. Landsbyen Auerstadt stod i Luer. De Preussiske Tropper trække sig til Magdeburg, og Marchal Davoust skal, efter adskillige Efterretninger, allerede være paa Veien til Dessau. - Begge Armeers Styrke skal have været 200,000 Mand, og disse stode paa en saa indskrænket Strækning, at Aarhundreders Krigsaarbøger ikke kunne opvise Mage dertil. Uagtet Efterretningerne om dette Slags uheldige Udfald for Preusserne maaskee ere noget overdrevne, saa opvækker den i Gouvernementshuset i Berlin opslagne Bekjendtgjørelse: at Kongen har tabt en Bataille – at den første Borgerpligt er at holde sig rolig, - og at Gouverneuren opfordrer alle Berlins Jndbyggere til at holde sig rolige ikkun sørgelige Formodninger.