Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-08-11
J Karlsruher-Tidenden skrives. Den bekjendte, i Frankfurt fødte, Reisende Hr. Edw. Ruppel har nu virkeligen tiltraadt Reisen til Abyssinien. Siden Bruce (1778), Lord Valentia og Salt (i Aarene nogle og halvfemssindstyve) have vi kunfaa Efterretninger om dette store Rige. Der bliver for Hr. Ruppel et saa meget rigere Udbytte at gjøre, da indre Revolutioner har gjort store Forandringer i disse Egnes Forfatning. Maatte Hr. Ruppel være hældig i at vende tilbage fra Abyssinien af sydlige Veje, igjennem Lande, der endnu ere os næsten ubekjendte. A. M. 124. Paa en Tid, da Mueligheden i at begrave nogen Levende er paa nye kommen under Overveielse, fortjener et i Tydskland nyelig udkommet godt Skrift om denne Gjenstand at omtales. Der Scheintodt in seinen Beziehungen auf das Erwachen im Grabe und die verschiedenen Vorschlage zu einer wirksamen und schleunigen Ret tung in Fallen dieser Art. Hohern Behorden zu Berücksichtigung und meinen Mitburgern zur Beruhigung geschrieben von Dr. Joh. Gottfr. Ta berger, kongl. Hannov. Hofmedicus und Grossbritann. Stabssartze etc. Mit einer Kupfertafel. Hannover 1829. Skriftet er i Heidelberger Jahr bücher d. Liter. Mai d. A. anmeldt saaledes: Forfatteren har paa ny bragt en Gjenstand under Omtale, der for Menneskene er af høieste Jnteresse, og hans Hensigt er derved at medvirke til det almindelige Beste, at berolige sine Medborgere, at opvække høiere Autoriteter til at afhielpe det Feilagtige i de bestaaende Indretninger. Skriftet er forfattet med Forkjerlighed og nøjagtig Kundskab til Sagen. Hielpekilderne ere brugte med behørigt Valg, Forslagene til Manglernes Afhielpning kunne udføres uden stor Bekostning; og baade Læger og Jkkelægger kunne ikke nægte Forfatteren, deres Bifald. J en Jndledning viser Forfatteren, at den Muelighed at vorde levende begravet er hos os vel aldeles ikke gandske fjernet; han angiver Literaturen over denne Gjenstand, betegnende Sygdomme der begunstige Skindød, anfører Exempler paa Skindød, blandt hvilke er et Tilfælde, hvor Skindøden vedvarede hos et ungt Menneske i 42 Dage, hvilket af Burmann hos Lange Lott fortælles; men i øvrigt synes Tilfældene om for tidlig Begravede at forekomme sjeldnere i Tydskland end i andre Lande. Fremdeles omhandles ældre Folkeslags Skikke i Henseende til deres Døde, saa og om testamentariske Foranstaltninger til Forebyggelse af Levende Begravelse, ved Sectioner, Pulsaarens Overskjærelse og andre slige Lemlæstelser. Herved kan man vist nok i Huselands Aand spørge: Er Mennesket virkeligen dødt, hvortil nytter da et Middel til at tilintetgjøre, hvad der allerede ej mere er forhaanden, og er Mennesket ikke endnu død, hvad kan man da kalde de foreslagne Operationer andet end at dræbe det? Derefter angives det Særegne ved Skindød, og de veldædige Følger, der undertiden har været en Følge af Skindød, hvorpaa flere Exempler ere Referenten bekjendte. Som en sikkerligen svag Trøst betragter Forfatteren det, at en nye Dødskamp i Graven neppe kan vare længere end en Time. Han gjør tillige opmærksom paa Usikkerheden i de forskjellige Kjændetegn nogle Læger angive. Jndledningen endes med Forskrifter til Legemets Behandling umiddelbart efter Døden, med Hensyn paa en muelig Tilstand af Skindød, og indtil en Læge kan komme, samt de Gjenoplivelses Forsøg, som fortjene Opmærksomhed. Derefter kommer Forfatteren til sin Afhandlings egentlige Formaal. nemlig til Forholdsreglerne for at forebygge Begravelse i en skindød Tilstand, og hurtigen at frelse fra Graven en for tidlig Begravet. Han handler først om Lighuse paa eller i Nærheden af Kirkegaarde, deres Indretning, Foranstaltning, Opførelse, Vedligeholdelse; hvorved han gjør opmærksom paa de allerede tilværende Anstalter af denne Art i forskjellige af Tydsklands Egne, og paa Huselands Fortjeneste i denne Henseende. Her tales endeligen ogsaa om bærelige smaa Trædækseler, som sættes over den aabne Grav. Med Rette bemærker Forfatteren, at ved deres Anvendelse maa Lufthuller i Kisten, et stadigt Tilsyn, og Sikkerhed imod muelig Ondskab og Uorden være ueftergivelige Betingelser. For det andet taler Forfatteren om Ligkamre ved eller i Nærheden af Kirkerne, som anvendelige istedet for egentlige Liig huse, og bestemmer med Indsigt deres indre hensigtsmæssige Indretning. Han foreslaaer ved denne Leilighed et Ligkistemagazin, hvorved et Ligs Transport i Ligkamret kan skee hurtigst mueligt. For det tredie handles om Ligbesigtelser, og alt hvad der har Hensyn til den almindelige, som første og fortrinligste Forholdsregel og Sikkerheds Anstalt; og som udfordres til sammes gode Følger, hvilket han paa det nøjeste og omhyggeligste angiver, med Efterretninger om bestaaende Anordninger og Jndretninger i de forskjellige Stater. For det fjerde kommer Forfatteren til Indretningen og Anvendelsen af Sikkerhedsrør, hvorved den der opvaagner i Graven kan skaffes frisk Luft, sætte sig i Forbindelse igjen med de ydre Omgivelser og derved bekomme hurtig Hielp. Indretningen og Anvendelsen af disse Rør ere nøje angivne og ved en tilføjet Kobbertavle gjort anskuelige. Derved omtales Dr. Guthsmuths Værktøi i lige Hensigt; Begravelses-Apparatet som Commerceraad v. Hesse. i Neustrelitz har foreslaaet, og Forsøget med samme, som han selv har anstillet i en Kiste, i hvilken han var i fulde to Timer. For det femte handles om Hjertets Acupunctur, foreslaaet af AntonioCarraro; men denne Operation har saameget imod sig, at den vist ikke i denne Henseende kan anbefales. For det sjette Electriciteten og Galvanis men, hvilke Midler behørigen anvendte ere at anbefale i Skindøds Tilfælde til Gjen-Oplivelse. Fordet syvende tales endnu om nogle andre Midler, hvor et indgribende kraftigt Redningsforhold kan være nødvendig, saasom Neddryp af smeltet Segl lak, eller Indstikning af Staal Naale i de flade Hænder, eller paa Fodsaalerne, hvilke behørigen bedømmes, og dermed sluttes dette meget anbefalelsesværdige Skrift.