Norske Intelligenssedler, 1806-11-11
J vore norske Skove findes Overflødighed af den tarvelige Rensdyrmose (Lichen rangiserinus, Ren Lav. Denne samles naar det er fugtigt Veir, fra Mikkelsdag af og saalænge Sneen tillader det; opsættes i Hobe, der blive staaende indtil 8te Dage førend man vil bruge den, da føres den ind under Tag, og 24 Timer før der forres, sættes Laven til Udblødning i kogende Vand. Om Morgenen opvartes Hesten først med lidet Salt og Avner, derefter bydes en Portion af ovennævnte Lav, der bestrøes med noget Salt og Avner eller Klie, og Dyret vil efter nogle Ganges Forsøg æde det med Lyst, og befinde sig vel. Den overflødig gode Gran tilbyder og Hesten at smaae paa sine Naale, tages fiin Bar, hakkes meget vel og udblødes et par Døgn i Logende eller koldt Vand og bydes Hesten paa samme Maade, som Laven, vil den tage til Takke og opholde Livet derved, naar andet Foder skifteviis tillige bruges. Det forstaaer sig, at Hesten ej nyder disse Ædesorter med den Lyst som Havre, ei heller trives i lige Grad deraf, men noget er bedre end intet, og dens Liv vedligeholdes dog derved. Man siger i Almindelighed, det er ikke Maden som giør det allene, og dette lader sig meget vel anvende paa Hesten. Den overflødige Føde er kun halv Føde, naar dermed ej følger reenlig Pleie, og denne savne ofte vore gode Dyr. Aarsagen hertil maae deels søges i den trykkende Skyds, og deels i Ladhed, Uvane og Ligegyldighed for Opfyldelse af de Pligter, der skyldes det slavebundne Dyr. Skydsen er trykkende; men Landets Forfatning og Reisendes Befordring kræve, at det maa være en Byrde for Dyret og dets Eier. Kun her kan anføres at denne Byrde bliver meget tungere ved de Reisendes Ufølsomhed, Uvidenhed og Ligegyldighed. Bonden befales med Skydskarl og Hest eller Heste at møde paa et bestemt Sted, og maa ofte vente paa den Reisende i 2 - 3 Timer. Tiden bliver Mennesket lang, han søger at forkorte den ved en Dram og Hesten lider imidlertid af Frost og Kedsomhed. Den første vænnes til Brændeviins-Drik og den sidste taber sit Helbred. Den ofte halvberusede Karl spænder Hesten for den uacurate Mands Kiøretøi, strax smelder Svøben af det forfrosne Dyrs Ryg og Sider; af Kulde og Frygt for Hug løber det i Førstning op af Bakker, og skydes hastigen ned ad dem. Det udmattes af Sved og Byrde, Skarn og Urin tvinger, og Svøbeskafteslag nøder til at opbyde de sidste Kræfter. Udmattet naaer det endelig Skiftet, skumsvedt og træt sættes det hen i Træk, og gientages dette Forsøg nogle Gange, er Hestens Helbred forspildt, og det for nogle Sextenskillinger, især dersom ligesaamange ere komne i Skydskarlens Pung. Dette er et sandt Onde og en ubodelig syndig Adfærd mod Dyret og dets Husbonde. Det som endnu mere geraader den Reisende til Skam og Last, er at han siden roser sig af at have tilbagelagt en kort Vej i en uforholdsmæssig Tid; men han maatte og give gode Drikkevenge, siger han: Eller med andre Ord: Han var Aarsag i at en Hest tabte sit Helbred for 16 - 24 sk. der blev Skydserens Profit. Saadant Onde kan ikke afværges uden allene paa den Maade at den Reisende vil lære at kjende sine Pligter mod Dyret, undervise Skydseren derom, og begge lige trolig opfylde dem, Det andet der er Aarsag til kraftløse Heste er slet Pleie og Røgt. Hestestalden skal være lys, renlig og rummelig. Loftet tæt og højt, Baasene saaledes adskildte at den ene Hest ej kan række den anden, have den Længde at Hestene kan ligge beqvem i dem; Krybber og Hække proportionerte efter Hestene, Grevningen lavere end Baasene, og i den bageste Deel en Rende. J Stalden skal være Luger eller endnu bedre Vinduer, hvorigjennem frisk Luft og Lys kan komme. Al Spindelvæv afseies, Krybberne renses ofte og vaskes. Skader (Skjærer) eller saadanne Dyr, som hævdet Overtroe hænger over Hestene, for at hindre Mareriden, med Tvang, om det er fornødent, tages bort; thi Hesten nyder vist ikke sin Fødde og Luft med fuldkommen Nytte og Velbehag der, hvor raaden dyrisk Stank og ildelugtende Fiedre blande sig derimellem. To Gange daglig skal Skarnet tages bort, og Urinet have Afløb. Endvidere bør flittig strøes under Hestene, om ei med andet, saa dog med Brægner (Ormegræs) og nædeligt Foder, der vist ikke derfor er spilt. Sag ofte Tiden tillader det, skal Hesten strigles og børskes, thi en Skorpe dannet af Skarn, klæber sig ofte saa fast, at al Uddunstning standses, og dette kan vel ikke være sundt for Hesten, Naar de ere varme maa de vel dækkes med et uldent Klæde, og ikke bydes Æde før Sveden har sat sig, og siden efter Æden noget Vand. Dersom ikke disse simple Regler iagttages, vil den bedste Hest ved den kraftigste Føde, især naar den ej gives i smaa og gjentagende Portioner, vantrives. J Forsømmelse af disse og lignende Forskrifter, kan Aarsagen temmelig sikkert søges til Mareriden, Forfangenhed, Kraftløshed og en brat Død, og ikke hos Maren eller de Underjordiske. Jngen klog Kone, der gjør aat kan her hielpe. Men en klog og retsindet Mand, der elsker sit Dyr, kjender dets Styrke og den Hielp han har af det, føler sine Pligter mod Dyrene, og opfylder dem strængt samvittighedsfuld: følgelig omgaaes sine Heste som han bør, driver og lader dem drive efter deres Kræfter, og sørger for deres Pleie vil sikkert ikke søge Hielp hos Qvaksalvere. Den Husbonde der med Sindighed straffer eller lader straffe enhver Tjener eller Leier, der vover at mishandle hans Heste, gjør sin Pligt. Ved en saadan Adfærd vil en Hesteejer have Leilighed til at glæde sig i sine Hestes Styrke og den Kraft med hvilken Arbeidet ved deres Hielp drives frem og blive, naar andet Uheld ellers ikke rammer, en velstaaende Mand. (Du, som siger, dette er Slader og Sproget er feilfuldt og upyntet, eller, saadan indrykkes for at vise man har læst Adskilligt, og vil derfor giøre sig vigtig med occonomiske Sentenser, tager heri meget Feil, forsøg dine Kræfter om du kan giøre det bedre, da vil det Almene og disse Forfattere, der vovede at sige deres Mening, med Taknemmelighed antage dig til Læremmester.)At den omvankende Mekanikus,