Jyllandsposten, 1841-06-18
Nyheds Post. Under Overskrift: "Oppositionen læses et interessant Stykke i Fædrelandet, hvori det hedder: "Jo mere en fremskridende Cultur lærer Almeenheden at kjende Menneskenaturen, desto meere ville Alle indsee, hvilken dyb Selviskhed der findes i den. Jkke blot hos den raae Masse yttrer denne Selviskhed sig, men ofte i ligesaa høi Grad, skjøndt i andre Skikkelser og meere slebne Former, hos de mere Dannede, hos Mænd, som staae i Statens høiere Stillinger. Hos Almuesmanden viser den sig i den erafeste Egennytte, i den reneste Gierrighed og Havesyge, i Ligegyldighed for Andre, i den brutale Forbittrelse, det blinde Had, som bryder ud i Haandgribeligheder og Slagsmaal Hos den hvitstaaende Embedsmand viser den sig i Higen efter Jndtægter, i Repotisme, i Forfængelighed og Ærgjerrighed, i Tilbøielighed til at skaffe sig Indflydelse og vedligeholde den, skjøndt sand Dygtighed fattes, i Foragt for og Uvillie mod Andres Meninger, Paastaaelighed for sine egne, i Fasthængen ved det Bestaaende, hvori han har Deel, uagtet dets øiensynlige, sandsynlige eller dog mulige Ufuldkommenhed og Skadelighed, i den store Eensidighed, som er en Følge af Selviskheden, i Mangelen paa Villie til at sætte sig ind i Andres Forestillinger, og gjøre sig bekjendt med det, som er ham nyt eller ligger ham fjernere, forenet med en saa meget større Tilbøielighed til at afvise det med Ringeagt. Men disse store Ufuldkommenheder kunne naturligviis ogsaa følge Statsmanden, naar han umiddelbart træder ind i Regjeringen, og følgelig gjøre sig gieldende i selve Regjeringen. Dette viser og Erfaringen, og jo nøiere man kjender Statsmanden, jo mere man seer Regjeringerne ind i Hjertet, desto tydeligere bliver man det vaer, uden at jeg dog meere vil lægge dem det til Last end Menneskeheden i Almindelighed. Selv hvor Regjeringerne bestaae af fortriinsviis veltænkende og oplyste Mænd, der maa altid hos disse være en stor Eensidighed og Jndskrænkning af den simple Grund, at Mennesket, som seer, nødvendigviis selv maa være det Centrum og Udgangspunkt, hvorfra han seer, af den simple Grund, at han kun har to Øine, at disse kun naae til en vis Grændse og ikke paa eengang kunne see fremad og tilbage og til alle Sider. At nu en saadan Selviskhed, Eensidighed og Jndskrænkethed maa være høist skadelig for Samfundet er ligefrem og Enhver, som formaaer at overskue et Land og see ind Beboernes Liv og søndere dets forskjelligartede Forholde for sit Blik, enhver Saadan, siger jeg, vil indsee, hvormeget der herved forsømmes, hvormange forkeerte Forholdsregler, der tages, hvormange herlige Spirer der holdes i Tryk eller qvæles, hvormeget Daarligt og Ubetydeligt det paa den anden Side fremhæves og ophjælpes, og saaledes Samfundets Kræfter ofte spildes, og dets Væxt ofte hæmmes. Den lange Træbro, som stedse skrider sin Fuldendelse nærmere paa Christiansborg-Pladsen, seer man, foruden at danne en Bredde af henved 8 Alen med kort Gelænder ved Siden, tillige at blive forsynet med 6 a 8 Alens høi Opstandere i henved 12 Alens Afstand fra hinanden, som alle samtlige danne et krumt Loft i Bueform, som lader formode, at hele Broen bliver beklædt med Tøier. Hvorvidt Gangen vil blive aaben eller lukket, veed man derfor ikke endnu, men det første er at formode, eftersom man ellers faaer meget lidt at see i de opformede Tribuner, især den, som støder op til Foden af Børsopgangen, da denne aldeles ikke lader Publikum sammestedsfra beskue det fyrstelige Pars Aftrædelse fra Dampbaaden. Det er iøvrigt ret en Fornøielse at see, hvorledes Folk i denne Tid diver tere sig med at tage denne Bro med samt Tribunen i dagligt Øiesyn, som om det rigtig var noget at gaae efter; men man kan heller ikke undre sig derover, da Regnveiret begge Væddeløbsdagen forbød det seelystne Folk at bivaane samme, at man derfor tager Regres paa en anden Maade, er ikke saa sært. At Tribunerne ville blive fulde selve Jndtogsdagen er vistnok ikke at betvivle.