Aalborg Stiftstidende, 1834-09-13
Foruden den allerede omtalte Grund gives der endnu en anden, som maa bringe Vælgerne til vel at betænke sig paa at vælge Embedsmænd; den er disses store Afhængighed i Henseende til Meningsyttringer, en Afhængighed, der vil befindes at være endog desto større, jo høiere Embedsmændene staae i Rang og Vigtighed; thi foruden Lysten til at qvancere, som er fælleds for alle Embedsmænd, kommer hos Disse endnu som oftest den Lyst til at bevare sine behagelige Forhold til Mænd af Collegierne, og en vis selvbehagelig Følelse af at staae høiere, fordi man antager sine høie Foresattes Anskuelser og giør sig ligesom til eet Stykke med dem. Man vilde i en af saadanne Mænd sammensat Forsamling ikke have andet end en Fortsættelse af den collegiale Kreds, istedetfor, som man bør, en Art af Opposiution dertil. Vi ville opholde os ved dette odieuse Ord, som vi nævnte Opposition - modsigende, indvendende Parti, heller i dette Tilfælde rigtigere: Modsætning. Den Taushed, som det danske Folk saa længe, i det Hele taget, har vedligeholdt overfor sin Regjering, har gjort Ordet Opposition ildeklingende i mange Danskes Øren. Borgeren, der med megen Pathos opponerer i sin Stue, naar Fattigskatten eller Tolden falder ham for høi, eller bestaaende Former fortrædige ham i hans Virksomhed, viser dog megen Ulyst, naar Nogen raader ham til at indgaae til behørigt Sted med en fornuftig Anke; han siger, at han vil ikke ansees for at være misfornøiet eller oprørsk. Jmidlertid er det dog vist, at ethvert Forslag til en Forbedring bliver en Opposition eller Jndvending imod det, der for Tiden finder Sted, og at intet saadant Forslag kan fremføres af Stænderne udenat gribe ind i eet eller andet Regjeringscollegiums Virkekreds og følgeligen fremkalde en Debat, hvormed der nu følger den store Fordeel, at den omhandlede Sag fuldkomment oplyses ved at beskues fra to modsatte (de Regjerendes og de Regjeredes) Standpunkter. Selv deri, at Regjeringen vil sende Sager til Stændernes Overveielse, viser sig Fornødenheden af en saadan Opposition. Men, bestaaer nu Stændernes Forsamling meest af Embedsmænd, saa møde Collegjerne fra denne deres eget billede, og hiin gavnlige Modsætning imellem de Regjerende og de Regjerede er udjevnet og svækket. Men, naar vi nu foresætte os, ikke mere end høist fornødent at vælge Embedsmænd, naar vi iøvrigt gaae fremmed al Omhu, hvad kunne vi da love os for vore Bestræboelser, mon en god Repræsentation? Det er sandt, at enhve saa er, vil komme til at deeltage i Forhandlinger, som ikke nærmest høre hans Fag til, og hvorom han i det høieste har en overfladisk og mangelfuld Kundskab. Det er ogsaa sandt, at vor Nation, som er bleven ved med den samme Tillid, hvormed Stænderne i Aaret 1660 lagde hele Statens Styrelse i Kongens Haand, er som en Følge deraf kommen i Vane med at bortdrage sin Opmærksomhed fra Statsmaskinens Sammensætning og Gang; selv angaaende deres Communes Bestyrelse i det Enkelte og de Grundsætninger, som der komme eller bør komme i Anvendelse, hale de færreste Borgere ret klart Begreb. Vistnok hører i privat Omgang allehaande Domme over offentlige Foranstaltninger; men de mangle i Almindelighed klar Kundskaltil Grundvold og løbe gjerne ud paa personlige Attringer af Velbehag, hvor man finder en offentlig Foranstaltning fordeelagtig og behagelig for sig, eller paa ligesaa personlig Klager, hvor man føler sig generet. Her at skaffe sig høi ere Kundskab og Oversigt er Noget, som overmaade Fag bekymre sig om, og, bør der indrømmes, hvortil der hidtil dags ikke har været givet synderlig Opmuntring. Vi kunne ikke dølge os Følgen heraf, nemlig at kun nogle Enkelte hist og her, og paa mangt et Sted maaskee ikke en Eneste, frembyder sig for Vælgerne, som for Øieblikket besidder den statsborgerlige Uddannelse, der udkræves til at være en god Repræsentant. Jmidlertid er denne Uddannelse til Lykke Noget, som Mænd af noget Talent og af practisk Routine ikke behøve lang Tid for at erhverve. Der gives utallige Exempler paa Tilfælde, hvor selve Indtrædelsen i det Offentliges Tjeneste blev den første Anledning til Erhvervelsen af de dertil fornødne Kundskaber, og hvor Forretningerne selv, idet de forenede sig med Hjemmestudium og moden Eftertænkning, bleve en fortræffelig Skole for dygtige Mænd. Vi kunne, for at tage et Exempel, der ligger os nær, anføre det norske Storthing. J hvor agtværdig en Skikkelse fremstod ikke denne Forsamling i et Land, som man, hvad Cultur angaaer, idet mindste ikke kan sætte over Danmark. De omfattende Statsforholde, som Folkerepræsentanten bør være bekjendt med, ere i det Hele simple og indlysende, visse vid omgribende Sandheder vende bestandigen tilbage, ogsaa kan megen Oplysning om Detaillen og Localiteter indhentes under selve Forhandlingerne, og en stor Masse af Kundskaber hos Mænd udenfor Forsamlingen staaer den Deputerede til Tjeneste, i hvilken Anledning vi yttre det Haab, at de Gjenstande, der skulle forhandles, saavidt muligt forud blive bekjendtgjorte.