Ribe Stifts Adresseaviser, 1799-06-20
Endnu engang mit Önske og min Bön for alle Europas Nationer og Magthavere, fra Oby og Cancalus til Portugals Odde : Gud lade Fornuft og Menneske=Kierlighed regiere alle Bestyrere og Adlydere. Dette er vel den jevne Vei til VerdensFred, og omsider til den erige Fred. Jeg beder Eder og om Fred, ei allene for disse Linier, der forhaabentlig vel hverken har overskredet Materien eller Formen, men og for enhveer Pen der søger at skildre Sandhed. Er Formen ei god, saa tugter Critiken den nok. Skriver den Ulandhed, saa har den Fornærmede ogsaa Penne. Den er langt fra ei saa slem, som hemmelig Bagtalelses Injurie. Fölelige Injurier f. Ex. Næve og Pusthug, straffe vores og andre Love temmelig mildt, da de forudsætte, at enhver har Næver; Stiemandskab, derimod, som det fortiener, straffes haardt. Jeg har tilkiendegivet mine Tanker om Regieringerne, uden Hensyn til Regieringernes Form; De kan, som jeg troer, alle være meget gode, dog har jeg den mindste Troe til den reen dem og cratiske, hvor enhver vil regiere, om han har Fornuft eller er. De ældre græske Stater sige os noksom, hvad mangen god General og ædelMand, indtil So rates selv, maattelide. Den ar i stocratiske er løbet ud paa bestandig Befelding, eller i det mindste Almuens Undertrykkelse og Menneske-Værdighedens Fornedring. De ægyptiske Beys, Polen, Schweits, Venne dig, og i ældre Tider næsten heele Europa, give os Exempler nok. Den har aftaget, og er nok nær ved reent at forsvinde, lige indtil Skyggen af MenneskeJnddeelingen i Kaster. Monarchen kan lettere blive mæt af Ære og Livets Gode, end saa mange, smaa Herrer, som enhver vil bare sin drøie Portion deraf, og leve i bestandig Kir om at faae den største. Forderver en slet Opdragelse er Monarchen, lærer han snart, at han ei kan regiere uden Forstand, og Virksomhed, og at han dertil maa bruge oplyste Mænd, som veed mere, end at styre hans Stald og Kiøkken. Han agter fine Hoffinder, naar de ere troe og opmerksomme i deres Sysler, men gjör dem dog ei paa sin Mohrisk, til sine virkelige Stats -BestyringsMedhielpere. Alderdommen havde store Monarcher, i en Titus, Trajan, Antoninerne; Af de seenere Tider vil enhver fornuftig ære Monarcher, i franske Henrich den fierdes, i preusiske Frederik den andens, i engelske Georg den andens og i mange andre gode Kongers Minde. De kunde taale at höre Folkets Mening, uden at vredes, og true med deres Magt. Fredrik den anden vilde endog selv lette Folket at see sig med sin Caffe Mölle, ved at lade det satiriske Skilderie flytte længere ned paa Pælen; men han blev ikke destomindre ved i sin Mening, at man bedre kunde yde Staren en drøImpot af denne Fruentimmerets Engke=Drik, end af Öl. Ligeledes bad Kong Georg Pitts Fader at gaae i Caution for sig, da man ved Rettens Betientere erindrede ham om, at han ved sin Casserer ei havde betalt rigtig. Republiker, selv de, hvor den i alle Stater, skadelige Patriciat eller Nobili=Afdeling har havt Sted, har endog frembragt store Regentere, og i virkelig Forstand ædle Mænd. Brutus Annius. Fabierne, Scipionerne og mange andre, skiønt Patricier, have gjort det rømmerske Navn udødelig ved herlig Daad af Fædrelands=Kierlighed, Forstand og uovervindelig Mod. SelvHoratiernes og Curiatiernes ældre ædleMod, som duellerte foret spare kommer nes og Albanernes Blod, behager. De sloge et forbi, som Pitt nylig skiöd uden om. Maaskee Europas Magthavere omsider vælge denne Vei, vist var det en værdigere Aarsag til at lade Kanonerne dundte igiennem hele Riger, end de bekiendtgjortes, at en Bisp havde dryppet Olie paa en Regents Hoved. Men Decemvirerne og Triumvirerne vare og Roms Vanærel En kraftig Ad. varseltor Magthaverne, hvor let man forledes ei at gjöre hvad man hör, naar man kan gjöre, hvad man vil, thi Sullaa, Marius, Pompejus, lusius Cælar og Marcus Antonius vare ellers i mange Hensigter store, tappre, kyndige og gode Mænd, hvormed faa i Eftertiden kan ligne sig. Ny Frankernes Republik, er af et eget Slags Her er ingen Kaste, men hun Borgere; Rom havde kun to Consuler, bundne til en aarlig Afvexling, og hildede i al muelig Overtroe, som den ene Skielm brugte mod den anden. Frankrig har fem Directorer, og Folket har aldrig drevet Overtroen ret stærk, Præsterne og Dynasterne undtagne, for at behage Ludvig 14. Rom var för deres Bekiendtskab med Grækkenland, og för Scipionernes Tid næsten ukyndig om alt, uden om Ploven og Sværdet, men og ubyndig om Grækernes fine, og Asiaternes toffede Vellyst. Af begge har de Franske, en temmelig Portion; dog til Lykke meest Pariserne. Rom var i Begyndelsen fattig. Frankrig, var endog for Revolutionen riig, og nu tildeels ved deres Krigs=Lykke, og tildeels ved det at Agerdyrkeren er fri fra Rousseaus Kielerrotter, og allehaande vilkaarlige Plagerier, igien riig. Rom havde mange store Mænd, Tid efter anden; Frankrig langt flere i en kort Tid, saa at man næsten ei kan huske deres Navne. Rom havde sin Sulla som ødelagde langt flere Borgere, end Frankrigs Robespierre. Nogle af de andre Nationer har vel saa megen grundig Kundskab som Frantsoserne; men i ingen er saa almindelig Kundskab hos Middelstanden, hvis blotte Exempel igjen danner Almuen, uden at sidste, som oftest, enten kan læse eller skrive. Et got Klima og den kiere Viin haar desuden givet Franzosen et vis let Begreb at lære og at indrette sig efter Omstændighederne, saa at med Sandhed kan siges : Ga111 Aar. NopvaNov fra.) Desuden har al Republikanismus i Begyndelsen en enthusiatisk Virkning. Det saae 5) De Franske forandre Maaden men ei Hensigten. man saavel paa den langsomme Hollænder, som paa Qvækeren Crompel. Deres Anhængere troe at de fægte for Himlen og Jorden, og deres Modstandere for 4 a 6 sk., om Dagen, hvilket er en ulige Besieling. Ved Sammenligning af alle disse Omstændigheder tør jeg ei vove at spaae, men die og tie Imidlertid er min Bön til Frankrigs Magthavere, at være retfærdigere og menneskeligere end deres Modstandeere; Og til Dem, som med Kloghed hidtil har holdt sig fra dette politiske Korstog, Fremtiden at gjöre ligesaa, da hidtil er vundet end mindre derved, end ved der hellige. Jeg ønsker den hele Verden Fred, thi Livet eller före Lemmer ere dog ei saa ringe en Ting; det har mangen Bondekarl uden Philosophie eller Enthusiasme, noksom beviist paa sin Finger, under Hakkelsekniven. Episeden blev længere end Sagen, som det ofte hændtes den gode Virgil: Samlingen af Fridericia Grundrettigheder &, skal ellers rigtig nok komme, naar Skrive=Formen vorder bestemt, hvilket dog kan være ligesaa vanskelig, som at faae en Lest til alle Fødder, Documenterne faaer jeg og nok samlede. Imidlertid har jeg salet en god Mængde moden Rhabarber=Frøe, hvoraf man i saa Aar kan skaffe sig fortreffelige physiske (dog ei politiske Rensninger, ifald den ellers ei formedelst Climatets Forandring. skulde virke som Helleboren. Jeg troer der kan blive nok for det hele Kongraire Veise Stift amt, og maaskee for det hele virkelige Ribe Stift, og Fyens Stift med. Da Khabarberen er et gotFordøielses Middel, saa formodes og, at KiødUdskibnings-Stæderne i Nørre Jylland og i Fyen kunde bruge den, helst mod Indigestioner af fordervet Kiød og Flesk. Jeg venter og at avle en god Portion moden Tobaks=Frøe, hvormed jeg gjerne skal tiene for billig Priis. Dog ifald den reformerte Colonie næste Aar behøver for 1000 Rdlr. Frøe, maae de henvende sig til höie og höi ere Steder, som bedre forstaaer, at adskille Reqvisitioner og Reqvisiter end jeg. Jeg tilføler allene efter Wilses og egne Erfaringer, at Fridericia aarlig efter Omstændighederne, dyrker fra 150 til 300 Tönder Tobaks=Land at 10000 Qvadrat Al. pr. Tönde, at til hver Tönde omtrent bruges 3 Lod Frøe, og at 1 Pd. Frøe koster fra 8 Mk. til 2 Rdlr., hvortil Fragten og Han deels Fordelen her, som er dröi nok, kommer, Man tilgive mig Anförsen af disse Pundtiller; thi jeg holder Salig Marfeldts Symbol: "Man skal kiende Bogstaver, for man kan læse, i dette, og i alle Kundskaber, for vigtig, da man ellers jevnlig snakker efterretteligheder og Vindmagerie. Jeg ærer hans Stöv, han var en ærlig Mand, der hverken solgte sine Meeninger eller Indflydelser. Han gik ud med Ære, og ei med Vanære. Han higede er efter store Ting, men var fornøiet i sit Libliothek. hvor han stræbte efter den Ære at være kyndig Mand. Jeg beklager hans sidste Swistske Elias Skiebne! - Æret været hans Minde; I Fred hvile hans Stor. leglader en liden Efterretning om Rhabarber-Avlen og Tobaks-Avlen med det første trykke. Kan Publikumbruge mine Erfaringer, udbeder jeg mig Efterretninger om Udfaldet, som ifald det er heldig. skal være mig behageligere end at besynges og bekrandses af tilsagte lomfruer, som Romernes Lig fordum behyltes af leiede Hyle-Kierlinger. Hiint deter for fornemt, dumaacureres, som Cadet Capitainen fordum sagde til Cadetten, der mødte ham i Uniform med chapeaubas passer og her. Dog hialp Institutets sædvanlige Car kun lidet; De gamle Grædske Læger klage over Helleborens Uvirksomhed i lige Tilfælde. Helleboren. sige de, er god mod mange Slags halve og hele Galskaber, men komme de af Stolthed, stikker Ondet dybt, og en halve Nar bliver sædvanlig en heel. Han ind hilder sig tilsidst at være Konge, Fyrste, og en stor Befalshaver. Vil du prøve Cu ren, saa giv ham lidt efter lidt, saa at han stedse purgerer. Men han væmmesgierne derved, thi Helleboren smager ilde. Merker du, at han hverken skyer Ild eller Vand, men troer at han, som de Udødelige Guder, kan befale over Elementerne. saa forlad ham Min Cleon du kiendte Pneumaphoron, han vilde ei engang lade Folk komme til at slukke, da Toppen af hans Huusbrændte, legkan intertilföie, uden at den berømte Haller melder lige Symptomer f. Ex. at Eenhar troet at kunde slukke enlldebrand ved at frinere &. Vist maaPneumaphorons Galskab have været virkelig, thi Grækkernekiendte ingen BrandForsikring, hvortil end ei Franzoserne i Vore Dage troe sig indbyrdes velnok.