Viborger Samler, 1773-01-11
Vor gode Hosbond, den gamle Kammerraad Skov paa Bustrup lod alle Hovbønderne i Fior boye til at høste Rug paa Gaardsens Mark, jeg kan troe, vi mødte alle rigtig nok; Men Jens Ladefoged sagde til sine Bymænd her af Ramsing, de skulle ei sætte Kornet i Rad, og endnu mindre samle Rivningen, og binde den, uden Kammerraaden ville tilstaae hver Mand een aparte Billet. Da Hosbonden ei ville det, gik Christen Giølboe, Jacob Berentsen, Anders Thøgersen, Lars Larsen, Jacob Krøger, og Christen Brand, tilligemed Jens Ladefoged alle hiem, og lode Rivningen, ligge urevet. Hosbonden sendte nogle gange Bud, til dem, for at tale sig tilrette med dem, men da de havde været hos ham et par gange, svarede de tilsidst: De kunde ei gaae saa tidt, uden han ville give dem en Billet for deres Gang. Hosbonden klagede til Amtmanden, Geheime=Raad Rosenkrantz, i sær da de i Forveien ogsaa havde vægret sig at bierge noget Høe af Bustrup=Kiær; Saa faldt Amtmandens Resolution den 23 og 26 Julii i Fior, at de skulle gjøre To Dage Hoverie til Straf for deres Opsætsighed, for derved at oprette det forsømte; Men de kierte sig intet derom, thi Jens Ladefoged lovede, det havde ingen Fare, naar de kun ville staae, fast. Saamen! Det kan ei gaae værre end galt der blev skrevet til Rente=Kammeret, at Bonderne ei kierte, sig efter Amtmandens Resolution; Saa kom der en Ordre fra det Danske Kammer under 28 Dec. 1772. at de skulle forfølges med Lands Lov og Ret. Strax blev de stevnet til Salling Herreders Ret. Bønderne, fik opsettelse, men tilsidst faldt der den 9 Marti i Aar en beesk Dom saaledes: Thi kiendes for Ret, at Jens Ladefoged, som Hoved=Mand for de Modtvillige af Bustrup Bønder, og som den der havde lokket de andre til den samme Opsetsig hed, han selv haver vist, saavel mod den Kongelige Hoverie=Forordning, som især mod Amtmandens Resolutioner, bør sig til velfortient Straf, og andre Ligesindede til Advarsel, arbeide Et halv Aar i Rensborgs Fæstnings Arbeide. Jacob Bærenzen, Anders Thøgersen, og Lauriz Larsen, der have viist een noget mindre. Grad af Modtvillighed, bør arbeide Fire Maaneder i Viborg Tugt og Manufactur=Huus; Men Christen Giølboe, Jacob Krøger og Christen Brand bør som de, hvis Brøde er befunden mindst, hensættes i Viborg Tugthuus til Arbeide i To Maaneder; de paa enhver af forbenævnte Personers Henbringelse gaaende Omkostninger skal efter billig Regning, udredes af deres Boe, ligesom de og alle for een, og een foralle betale til deres Hosbonde, i denne Sags forvoldte Omkostninger 16 Rixdaler, alt at efterkommes inden 15 dage efter denne Doms lovlige Forkyndelse, under Lovens Tvang. Hosbonden lurede heele Sommeren hen, og vi tænkte alle, Dommen var kun et Skræk=Pulver, som Hosbonden ei torde exeqvere; Men han vidste nok hvad han gjorde, thi aldrig saasnart var der reent indhøstet, og Rug=Sæden lagt, førend Herredsfogden, og Amtmandens Fuldmægtig kom til Ramsing at fyldestgiøre Dommen. Fra Amtstuen var der givet Anviisning paa Vogne, at føre de 6 Mænd til Viborg Tugthuus, men da de Sagskyldige fornam, der skulde være Alvor, tilbød de, at vilde selv befordressetil Tugthuset med egne Bæster. Du maa tro, det var et bedrøveligt Syn at see To og To at sættes sammen, og kiøres ud af Byen til Tugthuset, Vore Gaardmænd fik fleere Tilskuere end Præsten; Men hvad skal jeg sige! Det var billigt, de skulde lide efter deres Dom, og nu blev min Spaadom opfyldt; Jens Ladefoget sad for ved Under=Officeren Holm, som skulde bringe ham til Slaveriet i Rensborg paa den fierde Vogn. Da de 6 kom til Tugthuset, blev de strax imodtaget, og hver sadt til sit Arbeide. En maatte karte, een anden spinde paa Skot=Rok, een tiæse Uld, de andre grave Steen op, samt forrette alt det Arbeide dem blev anviist. De beholdte dog deres egne Klæder, og lider ei videre stor Nød, uden en ulidelig Stank paa Arbeids=Salen, og dernest den Verdens Skam, at være Tugthuus=Fange. Men med Jens Ladefoged gik det langt anderledes; Det er dog ingen Logn; Mod gaaer gjerne for Fald. Da han af UnderOfficeren blev overleveret til Justitz=Skersanten i Rensborg Fæstning, som nok maae være en Ubarmhiertig grov Knægt, sagde Jens Ladefoget til ham gode Herre, jeg skyller hverken Kongen eller Hosbonden noget. Men Justitz=Skeerfanten svarede studs: Af din Dom, Carnallie, kan man nok see, hvad Karl, Du er. Derpaa giende han Jens ind i et skident Slave=Huus, hvor han meget ubarmhiertig befalede ham strax at trække af sine Klæder. Dem tog Justitz=Skersanten til sig, og slengte derimod een liderlig slem Slave=Kiol til ham, som krøb ald sældfuldaf Graabidere, denne maatte den arme Jens trække paa. Herpaa blev der lagt en stor Jern=Skinne eller Bøyle om hans Liv, som en Slave=Lenke var smeddet fast til, med den ene Ende, men med den anden Ende blev den sat om hans høire Fod. Hans Penge og hans Kniv blev taget fra ham. Jens græd, men nu var det for sildig, han maae nu daglig trække Skubkarren paa Volden og i Fæstningen, forrette meget strængt Arbeide, faae en ussel Slave=Føde, lidet Mad, men mange Hug, og maae dertil om Natten ligge paa den blotte Brix. Dette er Udfaldet af Bustrup opsætsige Bønders Historie. Du kan fortelle Dine Bymænd hvad her skeedt er, paa det hver maae see sig i Speil, frygte Gud, ære Kongen, og være deres Hosbonde hørig og lydig. Ramsing d. 13 December.