Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-01-23
Udenlandske Efterretninger. Pairskammeret antog den 10de Jan. Adressen til ongen med 98 Stemmer imod 11, men efter tredages Debatter. Den er for det Meste et tro EchrThrontalen og har selv beholdt nogle af de meest bungne Vendinger. Den begynder saaledes: J det Fieblik, da Deres Majestæt stod i Begreb med at ske sig tilligemed os til Lykke med Grundfæstelsen af dre Justitutioner, den offentlige Rigdoms Fremskridt, Følgerne af vore fælleds Bestræbelser for Franke ges Vel, har et afskyeligt Attentat truet Deres forødelandet saa kostbare Dage. Ved en saa smertelig tildragelse er det vor første Pligt, at udtrykke den villie, som denne Udaad indgjød os, der vel, hvilke Alle see, ikke var istand til at ryste Deres Sjæls ædle fasthed, men som derimod gjennemtrænger vore Sjæle hed dyb Bedrøvelse, naar vi betænke, at Deres Mastæt kun af den Aarsag er bleven Sigtepunktet for Nordvaabnene, fordi De har bevaret vore Jnstitutioneralladium uantastet." Efterat nogle mindre vigtig denlandske Anliggender ere blevne berørte, hedder videre: "Vi beklage med Deres Majestæt Vedvaden af den ødelæggende Borgerkrig i Spanien, Frankerige er ikke blevet uden Deeltagelse ved de alborlige Tildragelser, som ere forefaldne i Lissabon, Madrid, det haaber alligevel af Halvøens Beboe te Klogskab og Energie, at det constitutionelle Monarchie vil beholde Overhaand over de Farer, der true det. Vi nære de inderligste Ønsker for Dronning Jsahella 11s Sag, saavel som ogsaa Tiltroe til, at den høie Forbindelse af Deres Majestæt med Kongen af Etorbrittannien, og Deres Vedholdenhed i at fuld hede Qvadrupel-Alliance-Tractaten vil bidrage til at vare Spanien for Ulykken af en Contra-Revolution. Deres Regjering, Sire, har rigtigen fattet Frankeriges Jnteresse og Sindelag, i det De har bevaret samme for Offrene og de uberegnelige Følger, hvilke en bevæbnet Jntervention i de indre spanske Anliggender havde kunne drage efter sig. Men Frankerige vil stedse vide at skaffe sin Sikkerhed og Ære, Agtelse, og skulde det nogensinde kalde sine Krigere til Vaaben, saa ville disse overalt udgyde deres Blod for Fødelandet, men hvilket dog kun bør forlanges af Dem, hvor en absolut Nødvendighed fordrer det. Ligesom Deres Majestæt, saaledes ere ogsaa vi bedravede over vort smertelige Tab i Africa. Tvungne til Kamp imod Elementerne, have vore Soldater, lagt en Art af Mod for Dagen ved at trodse Nød og Strabadser, der er ligesaa stort som Modet i Kampen, og hvilket Frankerige veed ikke mindre at paaskjønne. Deres anden Søn har fulgt Thronarvingens ædle Exempel, og vi ønske ham til Lykke til at have deelt hiint korte, men besværlige FeldttogsFarer. Beskjæftiget med Midlerne til igjen at give vore Vaaben den Overvægt, som tilkommer dem, og at sikkre vore Besiddelser Grundfasthed, vil Deres Regjering ogsaa søge at udfinde Aarsagerne til vort saa uventede Uheld. – En stor Stad har indenfor dens Mure seet et ligesaa afsindigt som strafværdigt Oprørsforsøg udbryde, og denne afmægtige Bestræbelse har tilkjendegivet, at Jntet er istand til at ryste vor tappre Hærs Troskab og Jndvaanernes gode Aand. Vi haabe, Sire, at saamange forgjeves paabegyndte Foretagenders Erfaring omsider vil tæmme Lidenskaberne. Allerede har Tidens Fremskridt tilladt Dem, at føie Deres Hjertes Tilbøielighed, og at betjene sig af det constitionelle Kongeriges skjønneste Privilegium, i det de tilgiver Mænd, der ved at dømmes af Loven have anerkjendt sammes Herredømme. Paa denne Maade, Sire, har De vidst at forene Naade med hiin Fasthed, der er skikket til at sikkre Lovene, som bestaae til Beskjærmelse for den offentlige Orden, deres hellige Uforkrænkelighed." Efter derpaa korteligen at have berørt den Prindserne tiltænkte Appanage, Finantsernes blomstrende Tilstand, de Uheld, som have rammet enkelte Dele af Landet, og de Arbeider og Mindemærker, hvilke man har til Hensigt at udføre, ender Adressen med Følgende: "Hvorfor, Sire maae sørgelige Tanker imod vor Villie endnu blande sig med disse lykkelige Forhaabninger, naar vi tænk paa de Farer, som nu alt to Gange i dette Aar have truet Deres Liv, Og dog, naar vi med rolig Blik betragte Selskabets Tilstand, naar vi see Frankerige bevaret for nye Revolutioner, naar vi see saamegen Jndsigt i Nationen, saameget borgerligt Mod paa Thronen, og iagttager ved Siden af Den en Famlie, hvem Nationens Ønske har indsat til et med vor Skjebne uadskilleligt Dynastie - da Sire kunne vi ikke tænke, at det skulde være Forbrydelsen, tilstedet, at seire over saamange Grunde til Beroligelse, og at forhindre Frankerige i Opnaaelsen af det høieste Gode, som Forsynet kan forunde et Folk, Orden og Frihed under en national Regjering. Denne Tiltale maa nu vistnok kaldes stirlig, men den har alligevel vakt mange Debatter, hvoraf dog ingen var mere interessant, end den angaaende de spanske Anliggender. – Den franske Flaade, som har lagt i Tajo, er den 7de denne Maaned igjen indløbet Brest.