Viborger Samler, 1778-11-16
NB. 7de Sec. Mandagen d. 16 November. (Fortsættelsen af No. 45.)alle disse Tropper, Tyrkerne undtagne, som staae i bestandig Sold, og nogle Koloris, som alene besoldes i Krigstider, maa holde sig selv. de færreste kan tage Proviant med paa længer end fjorten Dage, i det høieste fire Uger, og derfor ikke heller udholde noget langt Felttog, og man kunde ved bare Langsomhed gjerne jage dem fra hinanden. Endog de otte eller ni Dage, den spanske Flode laae paa Rheden, uden at gjøre noget, blev dem forlange, og faa Dage efter Spaniernes Bortreise, skildtes tes de af allesammen, saa at, om de var kommet igien, nogle Uger efter, skulde de have fundet heele Strandbredden ledig. Alle disse Folkeslags, Maade at krige paa, har saa lidet konstigt, saa liden Orden, at de letteste og sletteste Tropper i Europa, er endnu meget regelmæssige imod disse Horder. Mauritanernes og Arabernes Armee bestaaer for det meeste af Rytterie, undtagen nogle faa Bergboere, eller Rebeyler, som og gaae til Fods i Krigen. Deres Bevægelser til Hest er hastige og levendes; deres Maade at slaaes paa, er som de gamle Nu midlers. De har en Flint, og et middelmaadig Sidegevær, gaae løs paa Fienden i smaa Tropper, store eller smaa efter Hendelsen, uden Orden eller Overlæg, skyde deres Flint af, løbe tilbage, lade, komme flyvendes igien, skyde, og flyve igien, saa at deres heele Krigsmaade bestaaer af igientagne Anfald og Tilbagetrækning. Naar Tyrkerne her rykke i Feldten mod oprøriske Partier, saa stille de de Mauritanier og Araber foran, som er paa deres Side - thi den tyrkiske Despotismus vedligeholder sig her fornemmelig ved den Ueenighed, som Regieringen veed at oppuste blant de smaa Nationer eller Horder, som desuden alt, just ved det de ere smaa, og i sig selv indsluttede Nationer, har Uenig heds Sæd i sig - og lader dem tumle sig saa længe om med Fienden, indtil han enten er næsten overvunden, eller disse er trætte; da først styrte de med Sabelen i Haanden ind paa Fienden; og da er næsten altid Seieren paa deres Side. Tyrkerne gaae altid til Fods i Krig. Deres Antal her beløber sig nu ikke over 4000 Mand, og den heele Armee, som holdes her af Regieringen i Sold, Sold, er omtrent 6000, hvoriblant er 2000 Koloris. Disse Koloris er Sønner, som Tyrkerne har avlet med Landets Fruentimmer. De kan, ligesom Landets Jndbyggere, ikke faae nogen anseelig Betiening; men dette Fortrin har de for dem, at de er indskrevne til Soldater, faae staaende Sold, og kan faae nogle Underbetieninger. J Krigstider, nemlig med europæiske Magter, giver Deyen de øvrige Koloris, som ei er indskrevne, ogsaa Gevær og Soldaterfold. J denne spanske Krig blev denne Hoben Fodfolk, Tyrker og Koloris tilsammen, regnet omtrent paa 15 til 16000 Mand. Denne Miliz veed ligesaa lidet af Krigskonst, som det mauritanske Rytterie. Tyrken her fører en Flint, et par Pistoler i Beltet, og et meget skarp Sidegevær. Naar de gjøre Angreb, styrte de sig ind paa Fienden, ligesom de andre, uden Orden, og uden at være sluttet. Det er sandt, deres Sabel kan blive farlig, naar de har Leilighed at trænge ind. Men imod velsluttede Geleeder og vor Bajonet, er alle deres Foretagender kuns Børneværk. De fore ogsaa Feltstykker med sig, men veed ikke at bruge dem. Hvorlidet man her forstaaer, hvad Krigskonst og Slutning er, seer man af deres Forundring over Spaniernes sluttede Geleeder, Man hørte dem overalt sige: Ved Gud! Disse Mennesker er forrykt i Hovedet, de har alle lænket sig sammen med Kroge.