Viborger Samler, 1836-07-19
Under Jndsendt læses i Randers Avis: "Brudstykke af et Brev fra en Mand i Provindsen til en Ven i Hovedstaden. – – Og nu til Besvarelse af det Spørgsmaal, som af alle de andre i dit mig kjære Brev, var mig meest omfindtlig at besvare; thi det er en daarlig Fugl, som smudsker sin egen Rede; men, da Sandheden ikke bør fordølges, og jeg skylder Dig, Jntet at stikke under Stoel, saa vil jeg bide i det sure Æble, og gjøre Dig bekjendt med Hvad man før byde os. Det var altsaa om vi saa fik den ny Skole, som der for 23 Aar siden blev skjænket Capital og en heel Gaard til Nei, min Ven; men nu faae vi. J Dag, den 7de Juli, blev den bortliciteret, og, dersom vi vare af de Folk, som brøde sig noget omCancelliordre, saa skal den være færdig, mærk Dig vel, fuld færdig den 27de September næstkommende. Saaledes lød nemlig Cancelliordren af 27de September 1831 til den herværende Skolecommission; men, naar det ikke passer til vort Kram, saa bryde vi os hverken om Cancelliordre eller Amtsordre; men handle som det convenerer bedst. En Slags Skræk maa dog have overkommet os i Slutningen af forrige Maaned; thi da skeete, Hvad der, med Undtagelse af de aarlige Møder ved Nytaarstider, aldrig forhen er skeet: en Raadstuesamling blev sammenkaldt, for at underrette os om, at man havde anvendt de forløbne 12 Aar af den givne Frist, til at tilskrive Banken og Stiftsøvrigheden, hvert et Brev, om Penge til at bygge for, men da ingen kunne faaes der, saa ville vi nu benytte det sidste Fjerdingaar til at bygge en Etage Gaard, hvortil ikke var en Muursteen og ikke en Skeefuld Kalk tilstede. Vi bleve averterede om at være færdige til at rykke ud med Penge til den os testamenterede Skole. Der blev skreget og talt meget pro & contra; men saa slog et Magtsprog; ned iblandt os, og vi tang og bukkede, og nu blev Licitation afholdt. Jeg vil troe, at Conditionerne vare som Skik og Brug fordre, thi jeg kjender ikke noget til den Slags Sager, men det veed jeg, at ingensinde vil jeg føle saa dyb Krænkelse, som jeg følte, da den Post blev oplæst, som gjør Entrepreneuren til Pligt, over Døren paa Bygningen at lade indsætte en sort Plade, som tilkjendegiver, at denne Skole er skjænket og givet Byen af N. N. og Hustru. Har Du hørt Mage til Uforskammenhed! For det Borgerskab, som selv skal betale hver Hvid af Hvad Skolen koster, som, Gud veed paa hvad Maade, (thi at faae Saadant at vide, er os ikke tjenligt) er blevet berøvet Capital og Bygninger som bleve os skjænkede, som har betalt flere Hundrede Rigsbankdaler, for at kaldes Eiere af en Byen vanzirende Tømte, for dette Borgerskab, vover man at oplæse en saadan Post, Kan der tænkes nogen lumpnere Spot over os og vor Stilling, Dette krænkede mig; men Hvad der bedrøvede mig var, at ikke en Mund blev aabnet, for at afværge den os tiltænkte Skam. Du vil spørge, hvi jeg ikke afværgede det, da jeg jo dog ogsaa var tilstede, Jeg svarer, at jeg ved Slutningen af foregaaende Møde havde aflagt Taushedsløvte og ikke vilde bryde det til Unytte. Havde Entrepreneuren blevet paalagt at slaae os, for at bruge Skindene til Tapeter, og han kunde indestaae os for, at gjøre det uden at vi vilde føle alt for store Smerter, jeg troer det havde ladet sig gjøre. Havde ogsaa En og Anden sprællet lidt, saa havde man nok faaet ham tæmmet og gjort lydig. – Den sorte Tavle skal nok ellers sættes for at forsone Testators og Testatricis Manes, og for at vise dem, at vi havde Andet at bruge deres Gaver til, end til en Skole, som vi selv ere Karle for at betale. Synes Du ellers ikke, at vi allerede have tilegnet os en dygtig Portion af den Aand, som vores elskede Konge har ønsket vækket hos sit Folk, Skulde Du støde paa En eller Anden, som er til Sinds at kjøbe sig Plads i Himlen ved at stifte Legater, saa anbefal endelig os paa det varmeste; thi vi forstaae at bruge dem. IX.