Kiøbenhavns Postrytter, 1791-03-21
Paris, den 4 Martii. Saa overordentlige, uventede, og tildeels i Historien, uhørte, de mange selsomme Optrin endog have været, til hvilke Hoffet, Hovedstaden, hele Landet og Nationen siden Revolutionen have Tid efter anden været Vidner, saa lader det dog, som det Besynderlige og Eventyrlige er endnu langt fra at være forbi, og at der kan ventes Dage, som under foranderlige Skikkelser ville fremvise nye og stedse frygteligere Begivenheder af samme Natur. Sidstafvigte Mandag (den 28de Februarii) blev i denne Henseende meget mærkværdig. Jstedet for Fiskekiærlingerne, som hidtil have spillet Hovedrollen, traadde Standspersoner frem paa Scenen, og dog blev Enden paa Skuespillet saare uanstændig. Ved Middagstiden saae man paa Apartementet i Thuillerierne den bekiendte rige Americaner, Ludvigsridderen de Courts, (som allerede forhen havde distingueret sig ved offentligen at træde Nationalcocarden under Fødder, og i denne Anledning fik en Affaire med Marquis de St. Hurugue) med en Art Dolk ovenfor Kaarden. Dauphins Sveitser, som man havde givet et Vink derom, gik til Ridderen og spurgde, hvad han vilde med denne Dolk, Ridderens Svar var fornærmeligt; man kaldte Nationalgarden, og førde ham som Arrestant til Thuillerie=Sectionen, hvorfra Maire Bailly lod ham bringe til Hotel de Force, og nægtede at løslade ham, uagtet adskillige anseete Aristorater og selv Hr. Fayettes Adjutant forsikkrede, at Ridderen stedse siden Revolutionen havde baaret bemeldte Dolk. Over denne Passage blev Tumulten paa Slottet saa stærk, at man holdt det raadeligst at fordobble Vagten, og spærre Stakitdørrene. Der blev befalet, at intet Menneske maatte indlades i Haugen, og at alle de, som vilde til Kongen, Dronningen og Dauphin, skulde paa det skarpeste visiteres. Men dette var endnu kun Forspillet for det, der om Aftenen foregik. Jmidlertid havde Folket i St. Antons-Forstaden tilligemed en stor Deel Arbeydsfolk taget Veyen til Vincennes, to Mille herfra, for at demolere det der værende Statsfængsel, til hvis Reparation Nationalforsamlingen havde givet Ordre. Man raabte eensstemmigen: "Der skal ikke blive bygget noget Bastille meere, Hvem skal komme de stakkels Fanger til Hielp saa langt her fra Staden, Der er jo Klostere nok i Paris, som man kan omskabe til Fæng, seler. Man havde allerede faaet et stort Stykke nedrevet, da Hr. Fayette rykkede frem med 10000 Mand af den Parisiske Nationalgarde, og toge 60 af Oprørerne til Fange. Folket tog meget ilde imod baade Hr. Fayette og hans Stabsofficerer, og udstødte de græsseligste Forbandelser imod dem. Hr. Fayette blev saa forbittret, at han satte Bataillonscommandeuren Santerre, som lod til at holde med Pøbelen, den blotte Kaarde paa Brystet. Allerede paa Henmarchen havde han, da han hos adskillige spoe rede Uvillie til at marchere frem, truet med at gjennemboere den første, der traadde ud af Geleddet. Da Oprøret var stillet, efterlod Hr. Fayette 2 Batalloner i Vincennes, og vendte med Resten tilbage til Paris, hvor hans Nærværelse var høystfornøden. Medens han var borte havde man henimod Aften lagt Mærke til et usædvanligt Sammenløb af Hoffolkene saavel paa Slottet selv som i Haugen, ja man havde deriblandt fundet adskillige fremmede Ansigter. Nationalgarden, som fandt Sagen betænkelig, henvendte sig til General Gouvrion, der igien refererede det til den første Kammerherre, Hertugen af Villequier, som svarede, at han indestod for alt. Jmidlertid blev Tilløbet større og større, og alle Slottets Værelser og Gange vare tilsidst fulde af Hoffolk og Cavaillerer, under hvis Klæder man begyndte at opdage Pistoler og Dolke. Jkke saasnart fik General Gouvrion Nys derom, førend han lod alle Poster ved Jnd gangene forstærke, og sendte sin Adjutant til Hr. Fayette som i fuldt Galop kom ansættende fra Vincennes. Hr. Fayette gik strax ind til Kongen, og underrettede ham om den forestaaende Fare. Kongen befalede, at alle hans Hoffolk skulde afvæbnes. Dette blev ufortøvet iværksat. Fayette erklærede dem, at de alle maatte visiteres, og at ingen maatte sætte sig derimod. Alle Dørre bleve spærrede, og efterhaanden, ligesom man var færdig, blev een efter anden udført med 4 Grenaderer. De, som gjorde Modstand, bleve haardt straffede, og Personer, som baade ved Fødsel og forhen havte vigtige Hofembeder vare udmærkede, bleve tracterte med Slag, Stød og Sparken. Dem, man fandt Dolke hos, holdt man disse under Næsen, og 32 Cavaillerer, hos hvilke der fandtes Pistoler, bleve arresterte. Men Hr. d'Agauld, forrige Livgadecapitain, (som i Sommeren 1788 beleyrede det Parisiske Parlement, og med Magt udtog Hr. d'Espremenil af Forsamlingen) samt Herrerne de Poix og de Piennes bleve allerværst medhandlede. Nationalgarden bemægtigede sig under denne Visitation 200 Par Pistoler og 32 Dolke.