Aalborg Stiftstidende, 1840-01-11
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 7de Januar. Hs. Majestæt har kaldet de Bønder for Sig, som med Adresser have nærmet sig Thronen, saavel fra Kjøbenhavns Amt, som fra nogle Sogne i Fyen, fra Thyrsting og Vrads Herreder i Jylland, og fra Langeland (hvilke Adresser ere modtagne af Geheime-Cabinets=Secretair Adler og af ham forelagte Hs. Maj. siden de ei vare udgaaede fra erkjendte Corporationer) og Kongen har faderligen og opmunttende tiltalt disse, hvorhos Hs. Majestæt har bevidnet Bondestanden sin særdeles Agtelse og Kjærlighed. Hs. Maj har især udhævet, hvad denne Stand skyldte Hans forevigede Forgjænger, og, rørt ved den Kjærlighed, hvormed Bønderne fra Kjøbenhavns Amt yttrede deres Taknemmelighedsfølelser, Allerhøistselv angivet dem, paa hvad Maade Han vilde see deres Ønske opfyldt: at vise deres Ærefrygt for deres høisalige Konges og Velgiørets Minde ved Bisættelsen. (Berl. T.)- Om de nylig ved General v. Bülows Qviestering, skete høiere militare Udnævnelser hedder det i Fædrelandet af 1steds. Om Hans Majestæt har ifinde atter at oprette et saadant Collegium, som Søetaten vedvarende har været i Besiddelse af, kan man endnu ikke vide, men det synes dog, som om de skete Udnævnelser tyde paa det Modsatte. Jndtil dette skeer, ere de nævnte Poster ialtfald at den høieste Vigtighed, navnlig Generaladjutantskabet, og det vil derfor sikkert vække almindelig Tilfredshed, at disse Poster i de Herrer Ewald, Steinmann og Varden fleth ere blevne besatte med Mænd af en i høi Grad retskaffen Charakteer og et aldeles uplettet Rygte. Et andet Spørgsmaal er det, om den danske Armee ikke skulde være i Besiddelse af Mænd, der i Dygtighed turde overgaae disse tre hæderlige Officerer. Det maa nemlig erindres, at Forordningen af 20de Jan. 1808 5 31 bestemmer, at Generalqvarteermesterposten vil Kongen besætte med hvem han finder det tjenligst i eller udenfor Generalstaben uden alt Hensyn til Anciennetet. Hs. Majestæt behøvede altsaa ikke engang at gjøre Brug af den Magtfuldkommenhed, hvoraf han er i Besiddelse, men havde selv efter de engang etablerede og lovlanctionerede Regler fuldkommen frit Valg, uden noget andet Hensyn, end hvem han maatte finde dygtigste saa at her ikke er Spørgsmaal om, hvo der var den bedste i Generalstaben, men hvo der var den bedste i Armeen. Nu vil vist Jngen kunne nægte, at de ovennævnte 3de Herrer ere i Besiddelse af større Dannelse, end de fleste med dem samtidige Officerer. Men vi troe heller ikke letteligen, at Nogen vil kunne tillægge dem et saadant skabende og ordnende Geni, et saadant høiere Overblik og navnligen en saadan selvstændig og urokkelig Kraft, som man vistnok maatte ønske, navnligen hos Armeens Generaladjutant. Derimod kan man vistnok forudsætte, at hvad der muligen kunde mangle Oberst Ewald i detailleret Kundskab til vor Armees Organisation og til den næsten chaotiske Militairlovgivning, det vil han med sin høist agtværdige Arbeidsomhed og Samvittighedsfuldhed søge at indhente, ligesom det i den Henseende maa være beroligende for ham og for Armeen, at der ved hans Side staaer en Mand, som i høi Grad besidder disse Jndsigter, og dermed forener et lyst Hoved og omfattende Studier i Krigsvidenskaberne. Saavidt vi have kunnet bemærke, er man derfor i Armeen heller ikke utilfreds med de skeete Udnævnelser, uden dog derved at fornægte det Ønske, at vor Armee maatte være i Besiddelse af mere fremragende Talenter, og at Kongen maatte vide at udfinde disse, og anvise dem en til deres Dygtighed svarende Virkekreds.