Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-11-14
Fra den Tid at Campe og Salzmann begyndte at oprette Opdragelsesinstituter, har ogsaa Skolevæsenet hos os faaet en ganske ny Skikkelse. At det Nye har saare mange gode Sider, det kan ingen negte, men har man maaskee ikke kastet lidet for meget bort af det Gamle? - Man læser nu dagligen i Adresseavisen, at Mennesker – som maaskee endnu selv kunde trænge til at opdrages - ville opdrage andre. De fleste Opdragelses-Jnstituter opretter Amor. Jeg skal bevise, hvad jeg siger. En Studerende f. Ex. forelsker sig i en Pige, uden at have bestemt sig til noget vist Fag. Han kan ikke bie – hun kan heller ikke – hvad er nu herved at giøre? - Man maa see at komme i et Levebrød; men førend dette endnu er skeet, givter man sig. For at kunne leve, opretter man nu et Jnstitut. Herren vil informere i Videnskaber, som han ikke forstaaer et Ord af, Madamen i Fruentimmerfærdigheder, som hun aldrig har lært noget af. En Jomfru, der kan synge som en Siøgen, en Fægtemester, som er halv lam i den ene Arm, en Dansemester, som har skiæve Been, en gymnastisk Lærer, som sjelden kan staae fast, en Emigrant, som har været Friseur i Paris, forene sig med det unge Ægtepar. Nu udbasunes der i Aviserne at Hr. og Madame & Comp. have oprettet et nyt Jnstitut, hvor man lærer alting, lige fra Græsk og Chaldæisk indtil at fløite i Fingrene og springe Buk - altsammen for 4 Mark om Maaneden. Forældre, som have Børn, der skulle lære alle disse skjønne Ting, strømme nu til fra alle Kanter. Hvo ønsker ikke, at hans Børn maatte lære al Verdens Viisdom, og endnu oven i Kjøbet at gjøre Krumspring og fløite i Fingrene efter Noder: - Det varer ikke længe, og alle Classerne i Jnstitutet ere complette. Der uddeles Flittighedsbelønninger til Børn, som neppe have lært andet end at springe Buk og klavre op paa Taget; deres store Fremskridt anmærkes efter Fortjeneste inderes Caracteerbøger til Forældrenes store Glæde. Hver slette Maaned holdes der et Slags Exammen, der ikke sielden tjener til Beviis paa, at Børnene ikke have lært noget. Under de gymnastiske Prøver seer man føle sløse Mødre more sig ved, at deres fem til sexAars Drenge klynge sig op i Toppen af en Skibsmast og hvert Øieblik staae Fare for at brække Halsen. Om Onsdagen og Søndagen gaaer Hr. med sine Elever ud paa Excursioner. Der samler man Blomster, man fanger Oldenborrer og Sommerfugle, som den philantropiske Hr. tillader sine Elever at spidde paa Knappenaale. For saa tidlig som mueligt at gjøre Børnene bekjendte med Leflerie og Forskillelse, lader man dem spille Kotzebueske og Jungerske Comoedier. Naar nu en saadan Dreng forlader Jnstitutet, saa har han lært mange skjønne Ting. J hans Hoved seer det saa broget ud, som i Cavaliergangen om en Sommerefftermiddag. Recensere og blamere Forfattere, klappe og hysse af Skuespillere, ud pibe og applandere dramatiske Forfatteres Arbeide, det kan han, men naar han selv skal til at arbeide noget, var det end i det ubetydeligste Fag, saa er han et Aalehoved. Han er ikke bange for at paastaae, at Lessings Emilie er et usselt Stykke og at Holberg var en flau Forfatter; men naar han skal skrive et Brev for sin Fru Moders Stuepige, saa er derlingen Sands eller Sammenhæng, idet, saa vrimler, det af Feil, som endog Stuepigen seer sig istand til at corrigere. Naar saadanne Drivhuusknse nu faae lidet Duun paa Hagen, saa blande de sig i den store Hob og høre nu ogsaa med til det store Publicum. Formiddagen og Eftermiddagen tilbringe de paa billard huse og hos Restaurateurer. Ved en Kop Chocolade slaae de her Rynker paa Næsen hver Gang de see et Numer af Tilskueren; og tale de derom, saa er det med en Stolthed, som om de kunde levere noget, der var tusinde Gange bedre. Virtuosen af Heiberg. Jeg veed ikke, hvad det er for en ubehagelig Følelse der opstaaer hos mig, hver Gang Birtusen af Heiberg anmeldes til Opførelse. Det første, der falder mig ind, er Naar skal den Tid komme, at man vil følge Wessels simple, men sande Forskrivt: "hade Feil, men ei Nationer?" Naar vil den Tid komme, at man tilfulde vil lære at indsee, at enkelte Jndividuers Feil ikke berettige nogen til at gjøre hele Nationer latterlige paa en Skueplads. Disse evige Gientagelser om Tydskerier, om Tydske Vindmagere &c. opvække nu næsten Væmmelse hos enhver oplyst og mere liberaltænkende Mand. Virtuosen er især et af de Stykker, der søge at gjøre de Tydske latterlig paa en Maade, som end ikke den Latterligste iblandt dem fortjener. Stykket der skrevet med Heibergs sædvanlige bittre Vittighed - med en Satire, der ikke søger at rette, men at saare.