JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-26
Nyeste Flder. Kjøbenhavn. No. 4. Den 26 October, 1804. Udgivet og forlagt af J. Werfel. Laanebangen. Een af Hovedaarsagerne, hvorfor i vore Dage Circulationen af virkelig Valuta bliver sjeldnere, ligger uden Tvivl deri, at de fleste Mennesker, lige fra den største Capitalist indtil Spekhøkeren, bestandig sætte deres Penge i Actier, Obligationer &c. for derved at høste større Fordeel deraf end almindelig. Naar en Mand har samlet sig en lille Formue paa tusinde eller nogle tusinde Rigsdaler i rede Penge, saa søger han sielden at gjøre dem frugtbringende paa en for Jndustrien gavnlig Maade, men sætter dem hellere i Papirer, der i det Høieste kun ind Anden Aargang. bringe ham 5 Procent. At dette er meget sædvanligt hos os, vil ingen Sagkyndig kunne negte, og at det ikke kan andet, end være skadeligt, maa og enhver inddrømme. Jkke allene bidrager dette til at formindske Jndustrien, men det kan endog sætte mangt et Menneske, der stoler for meget paa sine Actier og Obligationer, i stor Forlegenhed. Hvad, der foranlediger mig til disse Erindringer, er den Omstændighed, at man stundom selv i Deposito cassen ikke kan faae laant Penge endog paa Kongelige Obligationer, fordi Cassen, efter Sigende, imellemstunder har udlaant alle de Senge, den eier. Den, der altsaa paa saadan en Tid behøver Penge, maa, for ikke at komme i Forlegenhed, tage sin Tilflugt til Folk, som ofte tage meere end sædvanlige Renter og faaer endda maaskee kun laant Halvdelen af Documenternes sande Værdie derpaa. Jeg kjender ikke Depositocassens Organisation saa ganske nøie, men saa meget er vist, at det er at ønske, den, naar den Sum, den har at raade over, ikke er saa tilstrækkelig, at den paa enhver Tid kan udlaane Summer under 10,000 Rdlr., heller ikke vilde udlaane Summer af nogle Tønder Guld til Jordegodskjøb a., hvilket saa lettelig sætter Cassen i Forlegenhed. Det vilde overalt være godt, om der maatte foranstaltes en saadan offentlig eller privat Indretning, hvor enhver mod saa vederheftigt Hypothek, som Kongl. Obligationer, uopholdelig og paa enhver Tid kunde faae Penge laant. Det er undertiden et stort Tab, naar man i saa stor og betydelig en Handelsstad som Kjøbenhavn endog et eneste Øieblik skal savne een af de vigtigste Hielpekilder i al Handel og Vandel. J øvrigt viser det sig og heraf, hvor uforsigtigt det er, at sætte alle sine Penge i Actier, Obligationer a., og hvor vigtigt det derimod er, ogsaa at have nogle Contanter liggende i Beredskab, da man, med det bedste Hypothek af Verden, som før er anført, kan komme i Forlegenhed, og da det Tab, som man nødvendigviis maa lide, naar man er nødt til at sælge saadanne Documenter, er betydeligere, end man troer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-26
Blandede Nyheder. Hertugen af Holstein-Beck logerer i denne Tid hos Tracteur Rau, hvor han har Opvartning af Kongelige Betiente. Hr. Kammerjunker v. Bülow er ansat som hans opvartende Cavalier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-26
Den 18 d. M. forlystede H. K. H. Kronprindsen sig med Jagt i Charlottenlund Skov og Jægersborg Dyrehauge, hvor der blev skudt to Raadyr, to Harer og to Ræve. Det ene Raadyr havde skjult sig i Krattet, men Hundene opsøgte det og tog det fangen. - Prindsen af Hessen Philipsthal og adskillige Standspersoner bivaanede dette Jagtpartie, og hele Selskabet spiste Frokost hos Statsministeren Hr. Grev Bernstorff paa hans Lyststed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-26
Aarhuus d. 20 Oct. En Nat sidst i forrige Uge gik en Tyv ind igjennem eet af Vinduerne paa Hvirring Kirke og samme Vei ud igjen, uagtet Vinduet er fem Alen over Jorden og forsynet med Jernstænger paa langs og tvers. Tolv Smaaruder tilligemed Blyet vare borte, og derved var der frembragt en fiirkantet Aabning imellem Jernstængerne. Paa den anden Side af Jernstangen vare tre Ruder tagne bort, formodentlig for at slaae et Reb om Jernstangen, hvorved Tyven er gleden ned og siden kommen op af Kirken, hvilket sees af de Rifler, som Støvlerne have efterladt paa den nylig kalkede Muur. Man kunde ligeledes spore hans Trin ved Ind- og Udgangen i den nylig Men da der intet Al kalkede Vindueskarm. tertøi bliver liggende, som vel er, og ingen Kirkeblok findes i Kirken, som ilde er, saa fik Tyven naturligviis intet. Jmidlertid lader der sig heraf uddrage to simple Slutninger: 1) "At denne Tyv ikke har været nogen flittig Kirkegænger, og 2) at Digterens Ord: "hvor intet er, uendelige Nar, hvad vil Du finde der? maa kunne anvendes paa den, der vil stiæle i saadanne Kirker. - Ligeledes var, formodentlig samme Tyv paa samme Maade gaaet ind i Nim Kirke, men der spadserede han ordentlig ud af Døren, som fandtes aaben Dagen derpaa. Ogsaa her maatte han trække af med en lang Næse, og efterlod sig endog oven i Kjøbet en Silkehandske, der, uagtet den var lidet stoppet, dog ikke fortjente at mistes paa saa utaknemmelig en Expedition. Ogsaa i Feuling Kirke skal en Tyv være gaaet ind, men han fandt dog nogle Skillinger i Fattigblokken. Da han formodentlig selv hørte til de Fattige, saa var hans Brøde ikke større end den hellige Augustinus's, der stial Læder og gav fattige Folk det.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-26
Paa Læsøe har den 23 d. M. været Auction paa endeel Strandingsgods, der tilhørte et Engelsk Fregatskib, Cornelig Eleonora, ført af Capit. H. Wulficken, som strandede der den 28 Sept. Det bestod af en betydelig Deel engelske Varer, f. Ex. grovt Klæde, Frakketøier, Jsenkram, &c.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-26
En Mand, tre Mile fra Trondhjem har, i Anledning af Landhuusholdningsselskabets Præmiendsættelse for nyttige og brugelige Steenarters Opdagelse i Norge, tilsendt Hr. Bogtrykker Stephanson en Prøve af hvid Marmor. Manden anseer det Sted, hvor den findes, at være af den Beskaffenhed, at det endog ved 100 Aars Arbeide ikke kan udtømmes. Stephanson beretter, at man for neppe 30 Aar siden forskrev i Trondhjem alle Sorter Haugefrugter fra Holland og Hamborg (?), at Byen den Gang kun havde to Gartnere, at man maatte betale 6 til 8 Rdlr. for en Tønde Kartoffler, og Kaalrabi, Kaal &c. i samme Forhold. Der, hvor der nu, tæt ved Byen, er de skjønneste Avlsgaarde og Lyststeder, var intet uden unyttigt Krat og Sumpe, som nu ere gjorte brugbare til Dyrkning og yde nogle tusinde Tønder Korn, hvilket er saameget mere rosværdigt, som det paa sine Steder koster saa meget Arbeide og saa mange Penge at rydde Jorden. En vis Norsk Bonde har f. Ex. blot fra fire Mælinger (2550 Alen) Jord bort kjørt 1000 Læs Steen, og en Borger endnu i Aar ligeledes fra fire Mælinger 400 Læs. For et lidet Læs Gadeskarn giver man 6 a 8 s., og maae endda lade det kjøre en halv Miil og længere; Gaderne ere derfor altid reenere end i andre Byer i Riget. En Tønde Kartoffler koster nu kun 1 Rdlr., en Tønde Kaalrabi 1 Rdlr., og saaledes forholdsmæssig alle Sorter Kjøkkenurter, hvilke endog ere bedre end de man før har hentet udenlands fra. To Haarskjærere og to Barberere have slængt Kniven og Kammen og ere blevne duelige Jorddyrkere og Gartnere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-26
J Trondhjemsavisen anføres følgende: De Baade, som bruges nordenfields, især i Sønd- og Nordmøerskanterne, ere gjerne, som en Følge af Kysterne &c. saa smaa, tynde og lette, at de meget ofte kantre, hvorved de da fyldes med Vand og formedelst deres Lethed ikke kunne bære Manden eller Mandskabet. J denne Knibe søger da den øvede Sømand hurtig at kantre Baaden saaledes, at Kjølen kan komme ganske i Veiret, da han paa denne Maade lettere kan blive reddet, enten ved at drive mod Land eller blive seet af andre paa Søen. Det sidste indtræffer ofte og kaldes at qvælve. Man fortæller, at en behjertet Fisker, som ofte havde været udsat herfor, havde ladet i Kjølen paa sin Baad anbringe Jndhulinger, for at have passende Haandtag, og paa Rellingen ladet befæste adskillige Ringe. Naar Bonden kantrede, raabte han: til Rings Karle, som var at qvælve Baaden, træde med Fødderne i Ringene og gribe med Hænderne i Jndhulingerne paa Kjølen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-26
Den 17 d. Maaned døde i Berlin Statsministeren C. A. Struense, en Broder til den i Aaret 1772 henrettede Greve af samme Navn, i sit 70de Aar af sin ligesaa glimrende som hæderfulde Bane. Han havde egentlig bestemt sig til Theologien, men studerede siden Mathematiken &c., blev 1757 ansat som Professor i Philosophie og Mathematik i Liegnitz, skrev to classiske Værker i Krigsvidenskaben, og siden et ligesaa classisk over Handelen. Hans Broder lod ham 1770 kalde til Kjøbenhavn, hvorhan blev Justitsraad og Financeintendant. J Revolutionen 1772 forlod han Dannemark. Hans Broders sørgelige Skjebne hindrede ham imidlertid ikke i, som født Borger, i Preussen at opsvinge sig til eet af de høieste Trin i Staten, og nyde tre Kongers Høiagtelse og Tillid. Af den sidste Konge fik han den røde Ørneorden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-26
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-29
Høiesteretsdommen i Anledning af Negerinden Peggy's grusomme Mishandling paa St. Croix kan ikke være mange af dette Blads Læsere ubekjendt. Man læser nu i Maanedsskriftet Miner da en udførlig og authentisk Efterretning om denne Sag. Det er Pligt at give en saadan Rædselsdaad saa megen Publicitet som mueligt, for at afskrække andre fra at begaae deslige Grusomheder, og Udgiveren har derfor ikke taget i Betænkning, at meddele sine Læsere et kort Udtog af den hele Begivenhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-29
J et Tillæg til det i Minerva indførte Actstykke, siger dette Maanedskrivts Udgiver: at han i sin Fortælling har undertrykt de paagieldende Skyldiges Navn, fordi hans Skrivter hverken ere eller nogensinde skal vorde en Kag, hvorpaa nogen, han være hvo han vil, skal opslaaes til Vanære; heller ikke er det Personen, men Handlingen og dens Aand, det gielder og at vurdere og fordømme. den eneste Altsaa skulde Publiciteten, Domstoel, som slette Handlinger, der formedelst Laugsaand eller Localfordom ikke kunne straffes efter Fortjeneste, den eneste Domstoel, der kan straffe den Frække, som ikke agter en efter hans Stilling ubetydelig Pengemulct for nogen Straf, altsaa skulde Publiciteten ogsaa i dette Tilfælde være paalagt Lænker, Altsaa skulde vore sorte Brødres Voldsmænd endog være fritagne for, at blive offentlig nævnte? Nei, lader os aldrig samtykke heri af utidig Delicatesse. Skjændsel, evig Skjændsel over den, der saaledes mishandler Guds Billede, Var det mueligt, at opreise en Kag paa Toppen af Chimborasso, saa skulde jeg være den første, der skulde opslaae hans Navn der til evig Vanære.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-29
Blandede Nyheder. Notzebue lader nu Holbergs pandtsatte Bondedreng, optræde i Tydskland som "ein, Gimpelauf der Messe." Ogsaa Jeppe paa Bjerget har han omarbeidet paa Tydsk og indført i sin dramatiske Almanak.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-29
Provindsialbogsamlingen i Maribo, som er oprettet 1795, eier nu 3000 Vol. Stiftelsen har i aarlig Jndtægt over 200 Rdlr. Jngen af Bestyrerne modtager noget Honorarium.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-29
Madame Rungsted debuterede den 29 i Borgermesterfamilien, og udførte sit Spil saaledes, at der ikke er nogen Tvivl om hendes Brugbarhed for Theatret, fornemmelig i borgerlige Huusmødres Roller. Hun er den, der nærmest vil kunne betræde Jomfru Winthers Plads. J Borgermestersamilien syntes hun lidet for ung til at kunne være Michel Borger mesters Moder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-29
Septembermaanedshefte af Archenholz Minerva findes der et Stykke, hvori der tales meget fordeelagtig om Dannemarks nuværende Forfatning. Vor Regjering tilraades deri, at lade grave en stor Canal fra Mundingen af Trave til Glückstadt eller Størens Munding: et Forslag, som de klogeste Patrioter tilforn have gjort, da Seiladsen paa Nedreelven derved vilde blive af stor Vigtighed for Dannemark.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-29
Det Petersborgske Hof skal for nogen Tid siden have havt den Jdee, enten i Lübeck eller ved Elben at lade anlægge et stort Depot af Russiske Producter. Ligeledes skal det for ikke længe siden have havt i Sinde, at lade grave en femten Alen bred Canal fra Trave til Elben, paa det Vilkaar, at Dannemark, Hannover, Hamborg og Lübeck skulde tilstaae Rusland, som den entreprenerende Deel, visse Territorialrettigheder og Transittolde. Fra 1 Nov. 1803 til Enden af Januarii 1804 er der imellem Dragøe og Skagen forgaaet flere Skibe og Varer end en saadan Canal vilde koste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-29
Efter Hempels Avis faae vi i næstpaafølgende Vinter endnu et offentlig Skuespil paa Hoftheatret, hvor endeel unge Konstnere af begge Kjøn skulle opføre Commoedier under Hr. Jnstructeur Rossings Direction. Det skal være en Planteskole for det store Theater. Som Rygte fortæller samme Avis: at den forhenværende Oberst v. Bretton er optaget i den Danske Aat Amtmanden i Hadersleb, Hr. delstand,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-29
Kammerherre Møsting, indtræder i det Tydske Cancellie som Directeur, og at der endnu vil foregaae flere Forandringer i dette Collegium.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-29
Efter Jversens Avis skal der, efter Sigende, være indgiven over 100 Ansøgninger om at blive Graver ved Assistencekirkegaarden, og deriblandt fra Kongel. Betientere i Collegierne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-29
J Anledning af den Skipper fra Mallaga, som imod Anordningerne var gaaet i Land i Helsingøer, er der nylig blevet beordret Militaire, saavel Jægere og Husarer som Jnfanterie, for Dag og Nat at holde Vagt omkring Stranden ved Helsingøer og Snekkesteen, og forekomme, at ingen uden forordnet Pas skal indsnige sig i Landet. De Militaire ere forsynede med skarpe Patroner.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-29
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Høeckes Enke
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-11-02
Nyeste Filder. af
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-11-02
Kjøbenhavn. No. 6. Den 2 November, 1804. Udgivet og forlagt af J. Werfel. som Reisen til Jægerspriis. Til Jægerspriis!" - "Top! sagde min Fætter Tobias, og alle de Omkringsiddende gjentoge hans Ord. - Reisen blev bestemt til den 15. Junii Kl. 4 om Morgenen, og neppe havde Solen kastet sine første Straaler ind i mit Sovekammer, førend Postillionen tudede uden for min Dør, Hurtig som en Lynstraale sprang jeg op af Sengen, og see, min Fetter Tobias sad allerede ganske gravitetisk paa Vognen og røgede af sin Meerskumspibe. i Re
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-11-02
Efterretningerne om Debatterne gensburg og i den Bataviske Republik pleier Anden Aargang. man sædvanlig at springe over i Aviserne, og Beskrivelsen over Præperationerne til en Lystreise kunne lettelig have samme Skjebne. Altsaa til Sagen. Vi havde foresat os, at være ved Nørreport i det seneste Kl. 4 1/2, men det gik hermed, som med saa meget andet i Verden, vi kom der ikke førend Kl. 6. Vi havde Fruentimmer med os, og disse bidroge, imellem os sagt, ligesaa meget til at forlænge, som til at forkorte Tiden. Min Fetters Kone havde en ny Hat paa, som hun Dagen tilforn havde givet 5 Rdlr. for, og denne ulyksalige Hat, hvis hele Takkelage skulde kalfatres, var Aagsag i, at Reisen blev forhalet. Dog, en Hat er ikke saa ubetydelig en Ting, som man maaskee troer. Har en Handske kunnet give Anledning til en blodig Krig, saa maa en Hat jo vel kunne forsinke en Reise!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-11-02
Da vi vare forbi Nørrebro mødte der os en ubehagelig Lugt, og et Syn, der var endnu langt ubehageligere. Det første er man vant til, men det sidste er sieldnere. Endeel Slaver vare i Færd med at rense Afløbet fra de vederstyggelige Skarnrøvter, som findes lige for Vibensallee, og især om Sommeren udbrede en pestagtig Uddunstning rundt omkring sig. J dette Gifthul stode nogle Slaver ganske nøgne ligetil Beltet, og kulsorte over hele Legemet af det Skarn, som de ragede i; de rakte nogle andre, som stode paa Broen, hele Spande fulde af denne Uhumskhed. Man forfærdes ved at see, endog Forbrydere brugte til saadant et Arbeide. Jeg lod Vognen holde, og blev nu end mere forfærdet ved at høre, at disse Ulykkelige paatoge sig denne afskyelige Forretning for Betaling. Hvor dybt kunne Misgierninger ikke styrte Mennesket, Hvor dybt kan den Straf, der skal forbedre Forbryderen, ikke fornedre ham. - Jeg følte et besynderligt Slags Medynk med disse Slaver, og mønstrede med et ustadigt Øiekast deres Ansigter, for om mueligt at læse deri, hvorvidt de fortiente denne Skjebne. Men det løb alt i eet for mig. Jeg greb hastig i Lommen, tog, uden at tælle dem, nogle Smaapenge, kastede dem ud iblandt disse Ulykkelige, og lod Vognen rulle afsted. Jeg kom nu i en heftig Strid med min Fetter angaaende dette Optrin. Han meente, at man med Føie kan bruge Slaver til det foragtelig ste Arbeide, - jeg derimod, at det var godt, om man kunde undgaae at paalægge dem Forretninger, der ufeilbarligen i høieste Grad maae svække deres Sundhed. Under denne og andre saadanne Discourser naaede vi en Landsby paa samme Maade, som mangt et Menneske naaer Lykkens Tempel, - uden selv at vide noget deraf. Vi stege af i Kroen, hvor Værten førte os ind i Storstuen. Denne Stue var udpyntet med mange Skilderier. De, der især tiltrak sig mine Medreisendes Opmærksomhed, vare Ludvig den Sextendes og hans Dronnings Henrettelse. De gave os Stof til en heel Times Samtale. Den var ikke interessant, og jeg ønskede gjerne at meddele mine Læsere den, men Conjuncturerne byde mig at tie dermed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-11-02
Min Fetter Tobias er et Menneske, som ved alle Leiligheder siger sin Mening reent ud, og som ogsaa denne Gang tog Bladet fra Munden; men for ikke at gjøre hans Synder til mine, vil jeg hverken in extenso eller udtogsviis anføre noget af hvad han sagde her. Desuden kan det jo heller ikke nytte at tale om Folk, som ere døde og borte. En Flaske Gammelviin!" raabte min Fetter til Verten, "for at forslaae de fæle Griller, som jeg har samlet her i Hans Stue!""J min Stue?" svarede Værten: "De er den første, der taler saaledes til mig." - "Ja, netop i Hans Stue. Hvorfor slænger Han ikke disse fordømte billeder Pokkeren i Vold? Er det noget at hænge op i en Stue, hvor Folk komme for at adsprede sig?" - "Jh, min Herre. – jeg begriber ikke, svarede Kromanden ganske perplex, - "det er vare Stykker, - de have saamæn kostet mig to Rdlr." Af Forbittrelse tog min Fetter de to Skilderier ned af Væggen, rev Kobberstykkerne ud, slængte dem en af Gulvet, og trak derpaa tre Rdlr. op af Lommen og gav Værten dem med disse Ord: "Er han nu fornøiet?" Værten løftede paa Huen, skrabede med Fødderne, og tilkjendegav ved et Slags Pantomine, at de tre Rigsdaler vare ham kjerere end Skilderierne. - Læseren seer af det Hele, at Samtalens Heftighed havde bragt min Fetter i et Slags Extase, hvori han paa en sandselig og beskuelig Maade tilkjendegav sine Tanker. Kropigen, hvis sunde og friske Kinder mindede os om, hvad vore Kjøbenhavnske Jomfruer kunde være, dersom der ikke existerede Assembleer Baller og Masquerader, løb af og til ud i Forstuen, hvor en ung, fiirskaaren Bondekarl gjorde paa sin Viis Amour med hende. Hendes Øie sagde, hvad hendes Hjerte følte, og vi erfarede snart, at hun til Michelsdag agtede at træde i Ægteskab med velbemeldte Karl. "O, almægtige Kjerlighed!" udraabte jeg, du er en kostbar Diamant, som tindrer med lige megen Glands i Bondens Hytte og i Førstens Palais Du er en Bancoseddel, som, uden at være afhængig af Coursen, validerer i enhver Haand, enten den styrer Plougen eller et Scepter." Jeg spurgte hende: "Har Hendes Kjereste noget til Bedste, - "Jo, svarede hun, "250 Rdlr. - Men hvor er det mueligt, at J kunne bosætte Eder for 250 Rdlr. - "Ojo, gode Herre, svarede hun, "det lader sig nok gjøre, min Niels kan arbeide dygtig; om Sommeren kan han tjene sine 4 Mk. om Dagen. - Men om Vinteren" – "Ja saa maae vi leve af det, vi have tjent om Sommeren; - jeg kan desuden ogsaa tjene lidet med mine Hænder. - Mit Hierte var gjennemtrængt af Glæde ved at finde Mennesker, der opfyldte Naturens første Bud, uden at frygte for det Arbeide og den Møie, som ventede dem i deres Ægtestand. - O, tænkte jeg ved mig selv, i Kjøbenhavn koster Brudesengen allene 250 Rdlr. Der spørger man først sin Formue og siden Naturen: bør du givte dig, Den Kjøbenhavnske Pige skal endnu fødes, som givter sig i det Forsæt at dele sin Ægte mages Arbeide og Møie med ham. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-11-02
Om havarerede Varers offentslige Salg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-11-02
Det er bekjendt, at alle havarerede Varer, af hvilket Slags og hvilken Beskaffenhed de end maatte være, sælges paa offentlig Auction til den Høistbydende, og der savnes aldrig Kjøbere dertil. Denne Gjenstand fortjener virkelig en alvorligere Undersøgelse, end man hidtil synes at have værdiget den.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-11-02
De beskadigede Varer, som saaledes sælges, lade sig deele i to Classer: 1) De, der bruges som Manufacturarticler, og 2) de, der bruges som Fødemidler &c. Den Skade, der flyder af de førstes Salg, er betydelig, og giver Anledning til store Misbrug. Det Kattun, f. Ex., som, fordi det er beskadiget af Søen, sælges for en meget lav Priis, bliver siden trykket, og, naar det er trykket, er det meget vanskeligt at see, om det er havareret eller ei. J sin nye Skikkelse sælges det noget under den sædvanlige Priis, og kjøbes da af Folk, som holde paa Skillingen og lade Daleren gaae. Men inden man veed et Ord deraf, forvandles det til Lasser. - Mangen en fattig Tjenestepige bliver paa denne Maade paa det uforsvarligste taget ved Næsen. Den Skade, der flyder af havarerede Fødevarers Salg, er endnu langt betydeligere, og det er Publicum i det Hele taget, som lider derunder. Sundhedspolitiet skal vaage over, at der ikke sælges usunde Levnedsmidler, men ere Fødevarer, som beskadiges af Søvand, da ikke usunde? Hvo kan beregne, hvor mange Sygdomme der udbredes derved? Deres usunde Beskaffenhed medfører en saa meget større Skade, som det desværre er den Fattige, der, for at svare, er meest redebon til at kjøbe saadanne Varer. Jeg har seet en Mand sælge Rosiner og Figener, der vare halv raadne, og som alligevel gik af som varme Brød. Man bør ikke finde det underligt, at Sygdommenes Antal daglig forøges, naar saadanne Varer, kunne sælges offentligen. Men vil man spørge, skulle havarerede. Varer da aldeles ikke sælges, Skal man kaste den i Søen? - Herpaa maa jeg svare: at visse Varer, der ikke ere alt for beskadigede, nok kunne sælges, men under betingelser og Jndskrænkelser. Det er ikke billigt at give egennyttige Handlende Leilighed til at svige deres Medborgere, ja endog for en ussel Fordeels Skyld at udstrøe Sæd til mangen en Sygdom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-11-02
Alle havarerede Varer burde, førend de sættes til offentlig Auction, undersøges af kyndige og upartiske Mænd, og naar de befandtes at være alt for beskadigede, burde de, uden Omstændigheder, kastes i Søen. For at forekomme, at der ikke skulde begaaes Bedragerie med Bomuldsvarer, f. Ex. Kattuner, burde det, under en anseelig Mulct, være enhver Kattuntrykker forbudet at trykke saadanne Varer, uden at sætte et vist Stempel paa, hvoraf enhver kunde see, at det var havareret Tøi. Med Fødevarer, burde der bruges endnu langt større Forsigtighed, thi her gielder det om Menneskers Liv og Sundhed. Det burde være enhver forbudet at lade avertere saadanne havarerede Varer, førend han havde indhentet Sundhedscollegiets Attest. Det burde ikke være nogen tilladt, at sælge saadanne Ting aabnede og paa Slump, som nu skeer, men de burde ordentlig aabnes; det bedste tages ud deraf, og det, som man befrygtede den mindste skadelige Folge af, uden Indvending casseres. - Hvor megen Ulykke kan der ikke stiftes ved havarerede Apothequervarers Salg: Jeg vil ikke paastaae, at de kjøbes og sælges igjen af nogen Apothequer, men hvo indestaaer os for, at det ikke kan skee? Hvad kan tænkes skrækkeligere, end at endog den Syge paa sit Sygeleie skulde føle de ulykkelige Virkninger af en saadan Misbrug, Anecdote.