Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-06-27
De senere Aars ustadige Veir har bragt mig paa det Spørgsmaal, om man ikke kunde bestemme den hensigtsmæssigste Maade, at høste Kornet paa ved de større Gaarde, hvor Hoveriet er hævet. Betragter man de hidtil brugte Fremgangsmaader, finder man Fortrin og Mangler ved dem alle. Ved at udpege begge Deele, lod det sig maaskee gjøre at angive en Høstemaade, som forenede saamange af de andres Fortrin og undgik saa mange af deres Ufuldkommenheder som muligt. 1. Den ældste Høstemaade, som hidtil under Hoveriet har været brugt ved de større Gaarde, nemlig: at lade Kornet ligge paa Skaar, indtil det bliver tjenligt til Jndkjørsel, har det Fortrin, at Foder og Ukrud om noget forefindes – snart tørres, og at Kornet, efter tilbørlig Veiring, blot ved et Par Timers Tørre, ne, 20 bliver tjenligt til at kjøres ind. Derimod har den de Mangler: a) at den fordrer et større Antal Arbeidsfolk, end de fleste store Gaarde til enkelte Tider kunne disponere over; b) den giver ringere Foder for Creaturene, fordi Straaet taber mere af sin nærende Kraft ved at ligge paa Jorden, udsat for Dug og Regn, end ved at staae opreist i Neg; c) Kjærnen taber i Vægt, fordi Axene ligge Jorden for nær, hvorved dennes Fugtighed lettere indfuges af Kjærnen; og d) endelig tabes meget ved Høsten, fordi Axene lettere knække af under Opbindingen i tør Tilstand, end naar denne foretages tidligere. 2. Dette have vistnok Flere indseet og derfor valgt, en anden Maade, nemlig: at binde Kornet i smaa Neeg strax efter Jernet, og lade det staae saaledes paa Rod enden, indtil det er tjenligt til Jndkjørsel, da det, uden at bindes sammen i større Bind, bringes i Laden. Denne Maade har unægtelig mange Fordeele. Der kan udrettes Meget med faa Folk; Axene tørres bedre, fordi Straaet staaer opreist, hvorved altsaa Kornet bliver mere vægtigt og bedre skikket til Udførsel; Straaet taber ikke i Kraft, da Duggen eller en lille Regn ikke kan virke paa det. Derimod troer jeg at kunne indvende mod denne Høstemaade, at dersom der falder en stærk Regn - gjennemblødes Negene let saaledes, at der skal flere Dages Tørre, efter Veirets Beskaffenhed og Markens Beliggenhed, til atter at gjennemtørre dem. Ja - det hænder sig endog undertiden, at man maa løse betydelige Strækninger, hvor Hegn eller Skov hindrer Luftens Adgang, da man ellers udsætter sig for at Straaet er fugtigt under Baandet. Bandt man, forat afværge dette, saa løst at Luften kunde trænge heelt igjennem Neget, vilde altfor mange gaae itu under Paa- og Aflæsningen; hvilket ikke alene vilde sinke Høst arbeidet betydeligt, men endog forvolde Tab ved Tærskningen paa Maskine, hvor det løse Korn vanskeligere lader sig reentærske end det bundne. 3. En tredie Maade, der meget bruges i Sjælland, og som fremmer Høstarbeidet meget godt, bestaaer i at opbinde Kornet efter tilbørlig Veiring i passende Bind, sætte det i Hobe og dække det til med Kjærve og Rivning. Der skal da en stærk Regn til for at trænge igjennem de øverste til de nederste Kjærve, og man vinder altsaa herved den Fordeel at have conserveret de to Trediedele af Kornet, hvorimod man maa finde sig i undertiden at løse den ene Trediedeel. 4. Efterat jeg saaledes har søgt at henlede Opmærksomheden paa de Fortrin og Mangler, som findes ved de ovenanførte tre Høstemaader, vil jeg forsøge at fremstille en Maade, der, efter hvad jeg ved egen Erfaring har prøvet, forener de fleste fordeelagtige Egenskaber. Det er i det Væsentlige den i de fleste Egne af Jylland brugelige Fremgangsmaade, kun tillæmpet efter de lollandske Arbeideres Sædvaner. Kornet meies til enhver Tid, naar Veiret ikke forhindrer Arbeidet. Det opbindes derpaa, saasnart det er nogenlunde tørt, men saa løst, at Baandet ikke hindrer Luftens Adgang, eller rettere. Negene omsnoes blot med nogle Straae for at holde Kornet saameget sammen, at det kan staae opreist, to til fire Neg sammen mod hverandre. Kornet tørres paa denne Maade næsten ligesaa hurtigt, som om det laae paa Skaar, og Straae, Græs eller Urter, som maatte findes iblandt Kornet, beholder den grønne Farve, fordi hverken dette eller Kornet udsættes for at blive vaadt af Duggen eller en lille Regn. Skulde stærk Regn indtræffe, saa Regene bleve gjennemblødte, da kan det løse Bind ikke forhindre Luftens Gjennemgang, og, gjøres det fornødent at vende Re gene eller at lægge dem med Rodenden mod Vinden, i Gen. saa blive de næsten ligesaa hurtig tørre, som det ubundne Korn, der ligger paa Skaar. Opstillet paa denne Maade er Kornet heller ikke saa tilbøieligt til at spire i Regene, da den løse Tilstand, hvori det befindes, ikke holder paa Fugtigheden, men tillader endog en svag Luftning at trænge igjennem og tørre dem. Er Kornet saaledes gjennemveiret, hvilket under lige Omstændigheder altid vil skee tidligere end ved den under No 2 anførte Høstemaade, saa bindes to Neeg sammen i et Baand, som billigst tilveiebringes af to Længder Langhalm *), som sammenknyttes uden at snoes. Man har saaledes en Kjærv, som en almindelig Arbeider kan haandtere i Marken, paa Vognen og i Laden.