Københavns Adresseavis, 1762-10-01
Kiøbenh. allene Adresse Conk for Danmark udgives her i med Fredagen 10 ske Fødde bliver det fulde Tall: legger man hertil de Slesvig Beregning over Tallet paa Danmark Jndbyggere. det er observeret at paa Døde= og Fødde=Listerne i Danmark og Norge fra 1743. til 56. der giør 14 Aar. at de Fødde omtrent har været 22000, men de Døde 20000 = 6500 og Døde 6000 = 28500 og Døde 26000. Setter jeg nu efter største Rimelighed, at i store Hoved=Stæder hvor Luften gierne er usundere, og hvor Menneskenes Levnet snarest af et større Tal forkortes, ved Ørkesløshed, Overdaadighed og heftige Gemyts Bevægelser, døer af 33 Menneskeer sædvanlig 1, eller af hundrede 3 men paa Landet og i de mindre Stæder, som de fleste ere her i Dannemark, ligeledes sædvanligen af fyrgetyve 1 om Aaret, da bliver de Dødes Tal eller 26000 multipliceret med 40 og saa udkommer 1040000 eller en Million og fyrgetyvetusinde levende Mennesker. (Uden for Kiøbenhavn ere de største Byer i Danmark Odense, Flensborg og Aalborg. I enhver af dem regner jeg ikkun 15 til 16000 Mennesker, og dette Tal findes naar de aarlig Døde settes til 4000 og multipliceres med 40.) Dette Overslag taaler Forandring, om man supponerer med en vis Auctor, at paa Landet, hvor Almuen lever tarveligst og arbeyder flittigst, døer ikke af 40 men af 45 Menneskeer aarlig kuns een, og dersom jeg tillige antager dette for sandt, at vor Danske Bonde=Almue, skiønt ikke fri for sine Feyl, dog findes for den største Deel saa tarvelig og skikkelig, saa langt fra Overdaadighed og Excesser i sin daglige Levemaade som nogen anden. Ja dersom jeg legger hertil dette: At vores Almue lider, maaskee langt mindre end i de fleste andre Lande, Nød for Livs Ophold, og ikke af Hunger eller Kummer tør ved at døe for Tiden, men kand leve sin Livs=Alder ud, i Steden for at andensteds mange af den nedrigste Stand gaaer sorte af Sult og knap kand henge tilsammen, see saa bliver Regningen denne, at Tallet paa Dannemarks Jndbyggere vel kunde være 1000000 eller en Million og hundredetusinde Mennesker, dog vil jeg i dette Overslag, for Vished Skyld, ikke antage meere end een Million. J Norge, hvor nogle Hen K. privilegerede. Efterretninger. og Norge. Staden og forsendes. Posten. den 1 Octob. Bønder, særdeles til Fields, og i den reneste Luft, opnaaer en høy Alder, kand jeg sette hen ved 900000. Paa Jsland, efter de Kyndiges Beregning ikke over 80000. Paa Fær verne maaskee 20000. Dersom Holsten hernest ansees for at have 300000, men Oldenborg og Delmenhorst 100000, da bliver Tallet paa vores allernaadigste Konges samtlige Undersaatter i Europa tvende Millioner og firehundrede tusinde Mennesker, eller i det Høyeste maaskee halvtredie Million. (Taget af den Occonomiske Ballance, som sælges i den Rothiske Boglade for 3 Mk.) Om Glassets Opfindelse. Nogle Skribentere paastaaer, at Phoenicierne først har ve opfundet den Kunst at gjøre Glas, Ægypt erne har bragt denne Kunst til Fuldkommenhed, som var lidet bekiendt i Rom, endogsaa under Keyserne; thi Vopisens forsikkrer, at Keyser Aurelignus har af Ægyptierne forlangt en aarlig Tribut af en vis Qvantitet Glas. Det er sandt, at Marcus Scaurus i Pompe Tider har ladet endeel af den Skuepladses Scene, som han opbyggede i Rom, giøre af Glas; men dette Glas var bragt andensteds fra, og det er øyensynligt, at Plinius udgiver denne Sag for et Exempel paa en usædvanlig Pragt. Det maae nu være som det vil, saa er det vist, at det Glas, hvoraf man for lang Tid siden gjorde smukke Ting, er bleven indført og brugt til Vindver i vore Kirker siden det siette Hundrede Aar efter Christi Fødsel. Gregor von Tours, da han taler i hans Bogs 13 Cap. om St. Julians Mirakler, fortæller og et Partie fiendtlige Soldater, som havde gaaet ind i St. Julians Kirke af Bripude, hvor alle Jndvaanerne havde flygtet hen med deres Gods og Eiendom, at da bemeldte Soldater havde fundet Døren tillukket, havde en af dem slaaet et Glas=Vindve i Stykker bag ved Alteret, krøbet derigiennem ind i Kirken, og lukt Døren og for sine Kammerater. Denne samme Historieskriver fortæller; hans første Bog, om Martyrernes Ære, hvorledes en Tyv var om Natten kommen ind i Kirken i Touraine, og da han ellers intet havde fundet at stiele, saa havde han stiaalet Vindverne, for at sælge Glasset deraf for Penge; han gik ogsaa virkelig derfra til Berry, og sammesteds ved Jldens Hielp smeltede det i en Klump, og solgte det til Kiøbmændene. Naar forbemeldte Forfatter melder om Vindverne, skriver han, at Glasruderne vare indfattede i Træ eftersom brugeligt var; hvoraf man kand slutte, at de den gang endnu ikke har betient sig af Bly, til at indfatte Glasset udi.