Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1815-01-24
Under 16 f. M. har det allernaadigst behaget Hs. Maj. Kongen at udnævne Hr. Joseph d. Hudelist, Keiserlig østerrigsk Stats- og Konferentsraad, Ridder af St. Stephans ordenen, til Kommandeur af Dannebrogordenen og Hr. Baron Franz Joseph v. Brettfeld, Keiserlig østerrigsk Truchses og virkelig Hof=Sekretair, til Ridder af Dannebrogen. At Fortjenesters Hylding bør være frivillig, om den skal have noget Værd, har hidtildags ingen Tvivl været om. Nu derimod synes denne Troe og at finde Undtagelser, som Man seer af følgende i den Nordiske Tilskuer indrykkede Stykke: "Hvad er vel Aarsagen: at blant hiint Hæders følge, som ledsagede Danmarks Colbiørnsen til Hvilestedet, sovnedes fra flere Kollegier og Autoriteter saa Mange hvilke man havde Grund til at troe, baade kunde og vilde have forøget dette Følge? Hvad er Aarsagen, at ingen af Fædrelandets bekjendte Digtere - Malling og Sneedorff undtagne - var personlig tilstæde, eller her siden helliget den store Mands Minde ved en eneste Linie, Kan Bondefrihedens mandige Talsmand og Haandhæver da være bleven saa ligegyldig for Mænd, hvis vigtigste Syssel det er at sørge for Bondestandens Tarv Og skulle Musernes Yndlinger ikke føle, at det blev deres hellige, deres umiddelbare Kald, i Fædrenelandets Navn, at hædre den Mand, der ved sine sjebne Evner og sin utrættelige Virksomhed hi drog saameget til dets Beste og hvis Fortjenester ville leve saalænge det staaer, Høstgildets Digter lever. Han boer i Nærheden af Hovedstaden; han var den Afdødes personlige Ven; hvorledes kunde han blive borte ved hiin høitidelige Leilighed; hvorledes kan han tie? Saavidt man veed, ere den danske Minervas Udgivere, Gud skee Lovl ogsaa i Live, og de kunne vel neppe have glemt at en af dette Maanedsskrifts Aargange høitide, lig var tilegnet den Hensovede; hvorfor da nu deres Udebliven ved hans Jordefærd og deres kolde Tavshed ved hans Grav, Og vore yngere store Digtere, hvis Fantasie saa gjerne vandrer om i Oldtiden og opsøger dens Kjempegrave; hvorfor ville de ikke ogsaa dvæle ærbødig ved den Nutids Grav, hvor Lovens Retfærdighedens og Borgerfrihedens ædle Kjæmpe, han i hvis Bryst nordisk Kjækhed var forenet med nordisk Kraft, lagde sig til hvile, Jndsenderen fremsætter disse Spørgsmaale med Vremod; da han troer, at det neppe staaer godt til med Litteraturen, naar Digterens Harve tier ved store Mænds Bortgang, medens mindre vigtige Gienstande saa ofte fremlykke dens Toner, saalidet som han troer det staaer vel til med den paa triotiske Almeenaand, naar Statsborger og Embedsmand med følesløs Kulde bortvende Øiet fra de Ædles Hvilested, Af H. D. Hertugen f Holstein Becks for ommeldte Tale i det schlesvig-holsteenske patriotiske Selskab seer Man, at dette ogsaa tæller flere Medlemmer af Navn end af Gavn. Hs. D. bekiede det Savn, som hidtil med saa Undtagelser har været paa virksom Understøttelse af Selskabets høiere Formaal, hvilket ikke kan opnaaes ved aarlige Bidrag allene men ved Meddelelse af almeennyttige Opfindelser, udmærkede Foretagender og Forsøg samt andre Aandstrembringelser. - Det fortjente vist en egen Undersøgelse hvorfor denne Hensigt er saa vanskelig at opnaae ved de fleste lignende Jndretninger, som Erfarigen tilfulde lærer, og maaskee vilde Man finde en af Aarsagerne deri, at de fleste Mænd som egentlig skulde og kunde virke meest fra denne Side, ingen Tid have til overs dertil fra deres øvrige mange Kaldspligter og borgerlige Forhold.