Almuevennen, 1843-05-17
Danmark politiske Festdag nærmer sig nu atter, og medens Hovedstadens frisindede Mænd, Folkets politiske Formænd og Ledere, paa Grund af Omstændighederne, have besluttet at udsætte dens Festligholdelse, indtil Folket selv er bragt til en klarere Bevidsthed om dets egne Jnteresser, og derved ansporet til en fast og mandig Færd, saa er det vort Haab, at den store Almeenhed, mere og meere vil vinde Festen kjær. At Stændernes Jndflydelse hos Regjeringen, og de Virkninger deres Virksomhed hidtil har havt i denne Retning, er langtfra at have svaret til Folkets Forventninger, er en Sandhed, og der er derfor vistnok ingen Anledning til at holde Glædesfest i Anledning heraf, men kan den ikke feires som Glædesfest, da bør den, i og af selve Folket, feires som det politiske Livs Fødselsfest, Almeenaandens Vækkelsesfest. Folkets Tanke bør paa denne Dag dvæle ved, hvad Stænderne have virket til at aabne dets Øine for dets Rettigheder som Statsborgere, til at indgyde det Frimodighed og Tillid til sig selv, til at fremkalde dets kraftige Modstand mod Vilkaarlighed og Undertrykkelse, til at vise det Nødvendigheden af, at hver Enkelt slutter sig til sine Medborgere, for at fremme det Heles Vel, og naar Folket da, ved slige Betragtninger, maa erkjende, at det hidtil kun er i en altfor ringe Grad alt dette er fremkaldt og kommet til Live hos det, da bliver Festen ogsaa en alvorlig Paamindelsesfest til at vise fornyet Jver og Virksomhed i Frihedens og Fædrelandets Tjeneste, til at glemme sin egen smaalige, private Jnteresse for det almindelige Bedste, til med forenet Kraft, utrættelig Udholdenhed og freidigt Mod at stræbe videre fremad. Festen skal derhos være en Haabets Fest, en Fest for den kommende Opfyldelse af Folkets Forventninger. Denne Opfyldelse vil komme naar Folket kun alvorlig arbeider og stræber derfor, thi "Folkets Erkjendelse af hvad der er ret og gavnligt, er en Magt, som Jngen let kan modsætte sig, mindst en Regent, hvis Styrke, hvis Hæder og Held saa ganske er knyttet til Folkets Kjerlighed og Tillid. Saaledes betragtet har Festen sin store og vigtige Betydning, og Folket vil derfor ikke vende den Ryggen eller lade den synke i Forglemmelse, men meget meere feire den med stedse stigende Jnteresse, indtil det kan ombytte den med en anden 17de Mai, der kroner dets Arbeide med Seier. Vi forvente, at mangt et Sogneforstanderskab vil indbyde Sognets Beboere til et festligt Møde paa denne Dag, hvor da de der have det mundtlige Ord meest i deres Magt, vil lægge dem Dagens Betydning og alvorlige Paamindelser, paa Hjerte, vi forvente, at de nye Landcommunalforeninger ville finde det passende at samles paa denne Dag, for at minde dem selv og Andre om, at det dog nærmest er 28de Mai 1831 der er Udgangspunctet for den større Selvstændighed Landcommunerne alt har vundet, og for at opflammes til, med fornyet Lyst og Kraft at arbeide mod de Hindringer de endnu have at bekjæmpe. Naar saaledes Mund og Pen paa denne Festdag bruges i Sandhedens og Fribedens Tjeneste, af Enhver der formaaer at bruge dem, da vil den blive et kraftigt og virksomt Middel til at fremskynde det Tidspunct, da danske Mænd føle deres Værd og Betydning som Mennesker og Borgere, da den snæverhjertede Egenkjærlighed og Egennytte, saavel hos Enkeltmand som Enkeltstand, vil mat og magtesløs synke sammen i sin Jntethed, da den demokratiske Aand mægtigen vil gribe Folkets Bevidsthed, og give det Styrke til at modstaae Anmasselse og Tyranni, Had til Vilkaarlighed, Djervhed til at tale og Kraft til at handle. Kan og bør Bondestanden tage Deel i de offentlige Forhandlinger om Landets Anliggender,