Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-04-27
Følgende Optegnelser om denne vor nyelig tabte udmærkede Literator ere for det meste og ordlydende tagne fra den danske med Tillæg forsynede, og med megen Flid udstyrede Udgave af Conversations Lexikonnet; dog er Literatur-Lerikonnet og andre Kilder, blandt hvilke den Afdødes begyndte Selvbiographie, tillige benyttede.) huus. Han blev fød i Kjøbenhavn d. 15 Dec. 1760. Hans Fader var Jacob Rahbek, en Bondesøn fra Jylland, (død 1795 som Justitsraad, Toldinspecteur og Toldskriver i Kjøbenhavn). Hans Moder Johanne Riis, der døde fra ham, da han var lidet over et Aar. Han blev nu opfostret af sin Farmoder, der havde solgt sin Bondegaard i Jylland, og var flyttet til sin Søn. Da han endnu ikke var fuldt tre Aar lod hans Fader ham lære at læse, og i sit 5te Aar begyndte han paa Latinen. Meget tidlig fik han en fortræffelig Lærer i J. L. Jensen Adzer; (der døde i Begyndelsen, af dette Aarhundrede som Veikasserer). En ædel og elskelig Stedmoder, K. M. Gertsen, mistede han, efterat have havt hende i et Aar, men fik hende fuldelig erstattet ved hans Faders tredie Ægteskab med A. Olrog. Omstændighederne og den Overbeviisning, at en Dreng tidligt skal ud blandt Fremmede, bragte hans Fader til at sætte ham i hans 12te Aar, 1772, i Herlufsholms Skole, og da han, som det i det ham givne Testimonium lyder, var med ikke middelmaadig Omhue oplært inden de fædrene Vægge, blev han strax sat i MesterLectien, hvor han under den ypperlige Skolemands Professor Bernds, faderlige Veiledning, sin Aandsdannelse til uberegnelig Nytte, tilbragte tre Aar 1775 kom han da til Kjøbenhavns Universitet, var ved Examen artium iblandt de Udmærkede tog det følgende Aar examen philosophicum med bedste Charakter, og derefter den saa kaldte store philologiske Examen. Da han – efter den Tids Talebrug - var fra Barndommen af bestemt til at blive ved Bogen, begyndte han nu at besøge theologiske Forelæsninger, men med liden Flid, fordi hans Hu stedse mere og mere stod til et andet Fag, den nyere Literatur, og isærdeleshed den dramatiske Kunst, som han fra Barndommen af havde havt Forkjerlighed for, men snart opgav han hint Studium, da en Læge yttrede en, dog næppe beføjet, Tvivl, hvorvidt hans Bryst var stærkt nok til Prædikestolen. Nu skulde han da forsøge sit Held med Lovkyndigheden, men deels var det ham fra hans Barndom indprentet, at han efter sin Gudfader Knud Lyne, hvis Navne han bar, kunde vente en Formue, der i Tiden vilde sætte ham istand til at leve uafhængig, deels havde hans Tilbøielighed for det Dramatiske faaet ny Næring, da hans Universitets Ven, M. Rosing, var gaaet til Skuepladsen, og havde ægtet Skuespillerinden Jomfru I. C. Olsen, hvis Aand, Kunstværd og Vandel forhøiede hans store Jdeer om Skuespillerens Kald og Bestemmelse. Han overlod sig da ganske til sine Yndlingsstudier, og havde den Lykke at finde hædrede og udmærkede Mænds Opmærksomhed og Opmuntring, blandt hvilke O. Høegh Guldberg, Tyge Rothe, P. F. Suhm, A. G. Carstens, C. F. Jacobi, Ove Malling, Joh. Evald og H. W. Abrahamson, og dertil kom det Held at finde imellem hans Samtidige i en Pram, Thomas Thaarup, H. C. Snedorf, Cold, J. Kjerulf, Samsøe, Venner hvis Medvandring, maatte gjøre ham den valgte Bane kjer, og hvis Exempel maatte opflamme ham til at ville gaae den med Ære. Da nu paa samme Tid Maanedsskriftet: "Det almindelige danske Bibliothek aabnede unge Forfattere en Leilighed til at prøve deres Kræfter, forsøgte han og sine med adskillige poetiske og prosaiske Smaa=Arbeider, blandt hvilke især hans Breve fra en gammel Skuespiller til hans Søn modtoges med megen Opmærksomhed, der opmuntrede ham til at omarbeide dem paa nye og udgive dem samlede. Saaledes udkom de 1782. Jmidlertid skrev han ogsaa adskillige Stykker for Skuepladsen, af hvilke Dramaet: "Den unge Darby blev opført 6 Apr. 1780. Men medens disse hans Bestræbelser, denne hans Virksomhed fandt Tillokkelse og Opmuntringer ønskedes dog, at han maatte faae Smag paa saa kaldte alvorligere og grundigere Studier, og derfor besluttede hans Fader, efter Tilskyndelse af begges Velynder, Statssecretair Høegh Guldberg, at lade ham besøge fremmede Universiteter. Efterat han havde faaet udgivet Samlingen af hine Skuespillerbreve, gik han derfor i Sommeren 1782. med sin tidlige Ven O. J. Samsøe til Kiel, hvorhan tilbragte et Aar, og hvor den Veiledning og Underviisning han nød af den dybsindige Tetens gav hans Studeringer en videnskabeligere og grundigere Retning. Derfra gik han til Leipzig, hvorhen Samsøe og de øvrige i Kiel studerende Danske vare et halvt Aar forud gangne, og hvorhen desuden en anden Omstændighed drog ham. C. H. Reicheel, som havde opholdt sig nogle Aar i Danmark, men nu i sin Fødebye Leipzig var dansk og svensk Sproglærer, udarbeidede en tydsk Oversættelse af Skuespillerbrevene; dermed ønskede vor Rahbek at have Tilsyn, og forsyne Skriftet med Tillæg, og Oversættelsen udkom nu 1784. Vel erstattede Platners Parrheste ham her ikke Tetens's Grundighed, heller ikke drog han ifølge tilfældige Omstændigheder det Gavn af Becks philologiske Forelæsninger, der havde for ham her været at høste, derimod blev han kjendt og yndet af sin senere ædle Beskytter Hertugen af Augustenborg, som studerede her med sine Brødre. Iøvrigt opflammedes her, deels ved hans bestandige Syslen med Skuespillerbrevene, deels ved et inderligt Venskab, som han indgik med den geniale Lystspildigter Junger, deels ogsaa ved det bondinske Selskabs mesterlige Forestillinger, hans Kierlighed for Skuespillerkunsten mere end nogensinde en Flamme, som fik forstærket Næring, da han i April 1784, i Selskab med sin Ven Samsøe, gjorde en formelig Kunstreise over Prag, Wien, Munchen og Manheim til Paris, hvorfra de i Efteraaret begave dem paa Hjemveien. Et Skuespil han havde skrevet paa tydsk, og som blev opført i Manheim, ikke uden Bifald, den Fortrolige, gav imidlertid Anledning til at hans Venner, Skuespillerne Ifland, Beck, og især den berømte Schrøder opmuntrede ham til at blive i Tydskland, og arbeide for dets Skuepladser, en Plan der for Øjeblikket blev udsat, skjøndt ikke opgivet.