Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-23
J Tirsdags Nat tildrog der sig en Begivenhed, hvis sørgelige Følger fortjene offentligen at bekjendtgjøres. Tre Karle, der tjente hos Hr. Linaae, Meelhandler her i Staden, havde, for at beholde Varmen i Værelset, lukket Spiel det for Kakkelovnen, som var varmet med Steenkul. Om Morgenen, da man kom oppaa deres Kammer, fandt man dem alle tre livløse. Man sendte strax Bud efter Hr. Amts chirurgus Frenkel. Han indfandt sig i Øieblikket, og anvendte de passeligste og nødvendigste Midler. Man aabnede dem en Aare i Tindingen og brugte tillige indvortes Midler, men alt var forgjeves. Uagtet man kunde formode, de kun vare besvimede, varede det dog længe, inden man kunde frembringe mindste Bevægelse hos dem. Omsider begyndte den ene af dem at røre sig lidet og derpaa at kaste op. Den anden, et Menneske paa nogle og tredive Aar, begyndte nu ogsaa at yttre Tegn til Liv, og den tredie, en Mand paa tredsindstyve Aar, kom sig hastigere end de to første. Men det forunderligste var, at den yngste, som var af en langt stærkere Constitution og om hvis Helbredelse man næsten ikke meere tvivlede, faldt, efterat han havde vomeret, hen i en Daanelse og talede den hele Dag ikke et eneste Ord, istedet for at de to sidste, især den Gamle, havde Mælets Brug, men talede dog noget over sig. Det første Menneske døde ogsaa, hvor vel det end i Førstningen havde tegnet sig med ham, men de andre to kom sig fuldkommen, skjønt de vare svagest og slettest, ikke vommerede, men allene laxerede efter de anvendte Brækmidler. Ogsaa Hr. Linaaes Huuslæge, Hr. Falkenthal, blev kaldet, for at staae disse Ulykkelige bi Man seer heraf, hvor meget enhver, der betjener sig af Steenkul som Brændsel, bør vogte sig for den dræbende Damp, som de give fra sig. Man har utallige Exempler paa de ulykkelige Følger, som Mennesker have paadraget sig ved at indgande Kuldamp. Jeg vil anføre her et Stykke af en Bog 3), hvoraf de to første Deele ere oversatte af mig, og som Hr. Capitain Abrahamson i Borgervennen har anbefalet som et Værk, der burde være i hver Mands Haand og som kunde forebygge tusinde Ulykker. Man kan ikke advare nok for den yderst store Fare, der er forbunden med at gjøre Brug af Fyrfade; thi af de brændende Kul opstiger der en giftig Damp, som har en overmaade stor Jndflydelse paa det menneskelige Legeme. 1) Denne Bogs Titel er: "Erfaringsskole foralle dem, der elske Livet, Helbreden og deres Tilfredshed. En Samling af sande Tildragelser for det meste i de sidste ti Aar til daglig forefaldende Ulykkers Forebyggelse., Den er tre Dele og faaes hos de Herrer Boghandlere A. & S. Soldin paa Hjørnet af Fortunstrædet og Admiralgaden No. 236 for 11 Mk. i Materie og 13 Mk. indbunden. Hovedpine, Hovedsvimmel, Qvalmer, Kraftes løshed, Besvimmelser, tungt Aandedræt, Convulsioner, Nervesvækkelse, hysteriske Tilfælde, Slag og Stikflod ere de sædvanlige Virkninger, som man desværre alt for ofte og hastigen har seet at flyde deraf. Maaskee der kunde gives dem, der vilde indvende, at Smede, Metalstøbere, Bagere, Kokke o. a. fl. næsten bestandig staae i Kuldamp, og spore dog ikke den mindste Ubeqvemmelighed, end ikke Hovedpine, deraf, men man maa betænke, at Dampen ikke paa saadanne Steder er indsluttet, men kan trække ud igjennem Skorsteenspiber, Vinduer, Døre eller andre Aabninger. Noget ganske andet er det derimod, naar Dampen concentreres i et tillukt Værelse, som mueligt ei engang er synderlig rummeligt, og som er ganske spærret for den frie Luft udenfra; her vil vist ikke en eneste være istand til at tvivle om Kuldampens Skadelighed og dræbende Egenskaber. Man kan øiensynlig overbevise sig herom, naar man vil forsøge at sætte en Fugl under et rummeligt Glas, her vil den befinde sig ganske vel, ja endog maaskee æde og drikke ubekymret; men saasnart man lægger et Par Gløder derunder, ophører strax dens Appetit, og nogle Minuter derefter falder den om, snapper efter frisk Luft og faaer Convulsioner. Hastigere endnu døe de fiirføddede Dyr derunder. Katte kunne udholde Kuldamp længere end Hunde, de sidste døe undertiden efter to Secunders Forløb. Og hvo kan overhovedet imodsige den Mængde sørgelige Exempler, man har paa Virkningerne af Kuldamp eller Oes? Hvor mange ere ikke formedelst Kuldamp pludseligen blevne bortrykte af Døden? Og hvor mange maa ikke, uden at tænke paa saadanne Aarsager, ene og allene tilskrive deres Strygning og overhovedet den Kuldamp, som de ubekymrede indelukke i deres Værelser, deres Nervesvaghed, deres Trangbrystighed, deres Krampetræk eller deres hyppige Hovedpine? Man forlade dog derfor en Vane, som har saa øiensynlig stor en Skade, og dersom man endelig er nødsaget til at have Kulild i sine Værelser, saa spærre man i det mindste ikke Døre og Vinduer til, men forskaffe den giftige Damp en fri Udgang, paa det man ikke skal blive straffet haardt for sin Ligegyldighed eller Efterladenhed.