Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1825-07-08
Angaaende Krigs-Operationerne i Vestrækenland, under Seraskier Reschid Pascha, lyde de her sidst indløbne Efterretninger gunstige for Porten. Dog synes det, at der hidtil ikke ere forefaldne Fægtninger af Betydelighed, og selv Foretagendet imod Missolunghi indskrænker sig for Tiden blot til en Blokade fra Landsiden. – J det østlige Grækenland skulle heller ingen Fredagen den 8 Juli 1825. Fægtninger, som kunde have nogen afgjørende Jndflydelse, fundet Sted. Efter tyrkiske Beretninger skulle Paschaen af Negropont, i Forening med Capt. Tato, have besat Livadia, Bodonitz, Derbent, Mola og Theben med en Styrke af 8000 Mand. Jfølge Efterretninger fra Athen ere nogle Skjærmydsler forefaldne imellem Odyssens og hans Tilhængere paa den ene og det under Gourals Commando staaende Corps paa den anden Side, hvilke endtes med at Odyssens blev taget til Fange den 20de April. Langt vigtigere ere Begivenhederne ved Navarino og de dermed i Sammenhæng staaende Bevægelser og Fægtninger imellem begge Partiers Flaader. Navarinos Beleiring var siden de første Dage i April, uagtet gjentagne Forsøg af nogle græske Corps at fordrive Ægypterne af deres Stillinger, af Jbrahim Pascha dreven med Eftertryk, og Jlden imod denne Fæstnings Volde underholdt med Virksomhed. Den 13de (skal nok være den 19de) April var Grækernes Anfald paa den ægyptiske Leir heftigst, men blev drevet tilbage af det ægyptiske Rytterie, som faldt Jnsurgenterne i Ryggen, hvorved deres 5000 Mand Fodfolk bleve bragte i Uorden. Grækerne mistede derved 200 Mand Døde og 150 Fangne. Denne Dag mistede ogsaa Ægypterne nogle anseete Officierer. Den 11te Mai bemægtigede Jbrahim sig Gammel-Navarino, en Position som ligger i Bugten ved Navarino, hvorved den græske Anfører Hadschi Christo blev fangen tilligemed 180 Mand. Ogsaa den ved Jndløbet til Rheden, ligeover for det gamle Pylos, liggende Øe, Sphagia, blev taget i Besiddelse af Jbrahims Tropper. Ved disse Fremskridt af Beleirerne og ved Jldens fordoblede Heftighed (siden Ankomsten af det svære Skyts fra Ægypten) blev Navarinos Besætning bragt til det yderste, og forlangte den 12te at capitulere; men de af den foreslagne Betingelser, at trække ud med Faner og Vaaben, at føres paa engelske Fartøier til Napoli di Romania, og Udbetaling af deres tilbagestaaende Sold, bleve forkastede som overdrevne, og kuns Afmarsch og Ledsagelse til de fiendtlige Forposter blev dem tilstaaet. Kl. 10 om Formiddagen begyndte derfor Jlden atter fra alle Batterier og fra de i Havnnen liggende 12 Krigskibe, samt 9 Mørser-Batterier, for at nedskyde og knuse de faa Bygninger, som endnu stod. Grækerne svarede hverken med Kanoner eller Haandgeværer, men havde trukket sig tilbage til deres Kasematter. Alt tydede paa Fæstningens nære Overgivelse eller Jndtagelse ved Storm, ja den lange Modstand vilde synes uforklarlig, naar det ikke var lykkedes den græske Admiral Miaulis, Jnsurgenternes kjækkeste og dueligste Søeofficier, flere Gange forhen at trænge igjennem den ægyptiske Flaade ind i Havnen og kaste Mandskab, Manition og Levnetsmidler ind i Fæstningen, og naar ikke europæiske Officierer, hvoriblandt den bekjendte General Santa Rosa, nævnes, havde ledet Forsvarsanstalterne. (Østerr. Jagtt.)