Berlingske Tidende, 1770-05-25
Regensburg, den 14de Mai. For Hs. M. Enke-Dronning Sophia Magdalena af Danmark, som Allodial=Arving efter Hs. Høyfyrstel. Durchl. afgangne Hr. Markgræve Frederich Christian af Branden, burg=Culmbach, har den K. Danske Gesandt Hr. von Vier eck i Gaar ladet de samtlige Gesandtskaber meddeele en trykket Promemoria, indeholdende: "Hendes Majest., Kongens af Danmark og Norge Grand=Mama, har, strax efter Sin hiertelig elskede Hr. Broders, Marggræve Friderich Christian til Brandenburg Culmbach, hans dødelige Afgang, med besynderlig smertelig Mishag erfaret, og maa endnu erfare, hvorledes mange af de Fyrstel. Bayreuthiske Creditorer, saavelsom og af Publico i Almindelighed, ere vorden forledede til den Fordom, at de af Hs. M., som eneste efterlevende Allodial=Arving, gjorte og maaskee for høyt drevne Arve=Pretensioner skulle være Hoved=Aarsagen hvorfor ikke allene saa mange Creditorer hidindtil have forgiæves maatte sukke efter Betaling, men at endog derudi maatte søges og findes den egentlige Bevægnings-Grund til de tagne Indretninger, hvorved saa mange afskedigede Fyrstel. Betientere og fra deres Pensioner udsatte Enken udi de Bayrenthiske Lande befinde sig styrtede i Nød og Elændighed. - Det geraader Hs. K. M. herved til besynderlig Lindring, at Allerhøystsamme kan sikkert beraabe Sig paa Hs. Durchl. den nu regierende Hr. Markgræve til Brandenburg Anspach Bayreuth hans eget Vidnesbyrd, om ikke Hs. K. M., strax efter hans Regierings Tiltrædelse over Markgrævedommet Bayreuth, har omhyggelig bemøyet Sig for at bevæge Hs. Høyfyrstel. Durchl. til mindeligt Forliig angaaende saadanne Arve=Tvistigheder, hvis Egenskal altid fører mange Vanskeligheder med sig. - Da hverken Hs. Høyfyrstel. Durchl. Hr. Markgræven, eller hans Ministerium, skal kunne fragaae deres egen Overbeviisning om dette, holder Hs. M. det at være overflødigt, her at oprippe Omgangen med de mange og mindelige Forsøg, som Allerhøystsamme paa det indstændigste og bevægeligste har ladet giøre, deels af den sande Medlidenhed som Hs. M. har med de Creditorer, som ved langvarig Undersøg, ning om Hendes retfærdigste Allodial=Rettigheder maatte lide, deels af oprigtig Kiærlighed til og Høyagtelse for en Fyrstel. Huus, af hvilket Hs. M. Selv er udspiiret, deels og besynderlig af medfødt Afsky til al ubehagelig Tvist og Strid. - Saasom da dette Hs. K. Msts. førte Fred elskende Forhold af sig selv tilstrækkelig retfærdiger Hs. M. imod alle ubehagelige og forhadte Domme, saa bliver intet videre tilovers for Hs. M., end at hun fra Sin Side meget beklager, at alle sine anvendte velmeente Bestræbelser efter at opvække et lige Sindelag hos Hs. Høyfyrstell. Durchl., ere blevne saa aldeles frugtesløse, at, i Stedet for at lade see end den allermindste Tilbøyelighed til at hielpe til at erlange en mindelig og antagelig Billeggelse, har man endelig ikke allene tydelig givet tilkiende, at her kunne intet Spørsmaal være om noget Allodial=Arvegods, men endog tilsidst ikke undseet sig ved, egenmægtig og paa lovstridig Maade at brække de under fælleds Seyl forvarede den sidste Høystsal. Hr. Markgræves Effecter og Løsøre, og det uagtet alle derimod skeete Forestillinger og Protester, paa en saa overiilet og sig selv modsigende Maade, at manikke har villet give saa lang Tiid, som udfordres til at indhente behøvende Forholds-Befalinger fra Hs. M., omendskiønt at den nogle Uger forhen løselig givne Underretning skulle sigte dertil, at Allerhøystsamme ville lade nogen befuldmægtige til saadan Forseilingens Aabning at bivaane. - Ved denne Sagens reene og sande Beskaffenhed, kan Hs. M. med et roligt Sind overlade til den upartiske Verden at dømme, om vel Allerhøystsamme i nogen Maade er eller kan vorde deelagtig udi Ansvaret for den Misfornøyelse, som er bekiendt at herske over det Fyrstel. Bayreuthiske Credit Væsen, saavelsom ellers i de Culmbachske Lande. - Lige saa lidet skal nogen kunne fortænke Hs. M. for, om Allerhøystsamme, efterat have forsøgt alle mindelige Veye, og da det ikke desmindre synes, at Hs. Durchl. Hr. Mark græven har fast foresat Sig, udi denne Arve=Tvist hellere at opføre sig som Dommer end som Part, finder Sig imod Sin Villie og Tilbøyelighed nødsaget at vende Sig til Hs. Kæyserlige M. som høyeste Dommer i Riget, for at haandhæve Sine velgrundede Allodial=Rettigheder." Skreve i Regensburg, den 10de Mai 1770. H. C. von Viereck.