Berlingske Tidende, 1809-12-22
Den danske Regierings Postgang til dansk Lapland eller Finmarken skal igien indrettes paa den Fod, paa hvilken den blev fastsat i Aaret 1798, med den Forandring i Postrouten, som da blev bestemt, at istedet for at adskille Postsækkene saaledes som det forhen skeete paa svensk Grund, hvorfra den ene Postsæk gik til Tromsen (Tromsøe, og den anden til Wardehuus, skulle for Fremtiden begge Postsækkene blive samlede, indtil de afleveres i Tromsen (Tromsøe) til den danske Regierings Betient. Begge De høie contraherende Magter ere blevne enige om, at den fornyede Indretning af Posternes Befordring respective igiennem den ene og den andens Stater kan begynde med den 1ste Januar 1810. Uagtet den i nærværende Artikel fastsatte Regel for Postsækkenes Befordring igiennem begge Souverainernes respective Stater er overeensstemmende med begge Staters Trang til at see Samfærselsveiensfor deres Correspondence igjen aabnede og med Souverainernes Attraae efter at lade deres Undersaatter deeltage i denne Fordeel, saa forbeholde begge de høie contraherende Parter sig dog nærmere at blive enige om de Modificationer, hvilke De i denne Henseende maatte ansee som nødvendige for begge Staters giensidige Tarv, og den Overeenskomst, som desangaaende maatte vorde tagen, skal ansees som en særskilt Artikel, der udgjør en Deel af nærværende Tractat, og saaledes : som om dens Bestemmelser heri Ord til andet havde været indførte. Men saalænge som begge Regieringerne ikke ere blevne enige om Forandringer i den ved nærværende Artikel antagne Maade, skulle dens Bestemmelser tiene til Regel for de Betiente, som respective ere ansatte til at expedere Postsækkene og til at vaage over den herved fastsatte Orden. Art. 7. Dehøie contraherende Parter forpligte sig giensidigen til nærmere og saasnart skee kan, at komme overeens om et Reglement for begge Nationers Handels= og Søefarts=Forhold, til deres respective Undersaatters almindelige og giensidige Gavn, i hvilket, foruden andre Bestemmelser, den frie Transport af Skibsbygnings- og andet Tømmer, hugget i Tryssel=Skoven i Norge, paa Klara=Elv som gaaer ind i Sverrig, skal fastsættes paa en billig Maade, til giensidig Fordeel for Eierne i Norge og de svenske Undersaatter, som ville deeltage i denne Transport, hvorved Tømmeret igien indføres i Norge. Oven ommeldte Reglement skal ansees som en særskilt Artikel, der indgiør en Deel af nærværende Traktat, og saaledes som om dens Bestemmelser heri Ord til andet havde været indførte. Jmidlertid skulle Handelsforholdne imellem begge Nationer, efter nærværende Tractats Undertegnelse, igien oprettes paa samme Fod, paa hvilken de vare førend sidste Brud. Art. 8. Det fastsættes ved nærværende Artikel, at begge de høie contreherende Parters respective Undersaatter skulle have fri Raadighed over deres faste Eiendomme, og til deres Monarks Land kunne udfør=Beløbet af disses Salg, ligesom og det rørlige Gods, som de maatte have erhvervet sig i den anden Souverains Stater, enten ved Gave, Efterladenskab eller Arv, ifølge et Testament eller ab intestato eller og ved Frugten af deres Arbeide, eller paa nogen anden Maade, og der skal i Henseende til denne Gienstand tilstaaes dem de samme Rettigheder og Føieligheder, som nydes af egne og fødte Undersaatte i den Stat, hvor de ere komne i Besiddelse af saadanne Effecter Begge Regieringerne frasige sig giensidigen, og efter fælles Overeenskomst, enhver af Dem til Fordeel for den andens Undersaatter, Udøvelsen af den Deel af Afdragsrettigheden, som respective tilkommer dem, og denne Afgivt skal altsaa for Fremtiden være og bestandig forblive afskaffet i begge Landene og den hele Udstrækning af begge Souverainernes nuværende og tilkommende Gebeet, forsaavidt som de respective Regieringer hæve samme eller lade den hæve. Men den Deel af Afdragsrettigheden, som i visse ved Lovene bestemte Tilfælde tilkommer Steder, Communer eller andre private Øvrigheder, skal forblive den som forhen forbeholder, og de skulle vedblive at udøve den, efter de indførte Vedtægter og efter de Anordninger, som ere i Kraft i begge Stater. Tillige er man udtrykkelig bleven enig om og har fastsat, at nærværende Artikels Bestemmelser ikke skulle have Lovskraft, uden forsaavidt de Efterladenskaber angaaer, som tilfalde nogen efter denne Tractats Undertegnelsesdag. Art. 9. Da godt Naboeskabs Pligter paalægge de høie kontraherende Parter den giensidigen gavnlige Forbindtlighed, at bidrage, saa vidt det staaer til Dem, til at overholde begge Landes criminelle Love, saa ere de blevne enige om en særskilt Artikel, der skal vorde anseet som om den Ord til andet var indført i nærværende Tractat, og hvorved den giensidige Udlevering af Forbrydere og Desecteurer skal vorde fastsat og bestemt. Art. 10. Nærværende Tractat skal fra begge Sider vorde ratificaret, og Ratificationerne, udfærdigede i god og behørig Form, vorde udvexlede her i Jønksping inden 14 Dage, at regne fra den Dag, Traccaten er bleven undertegnet, eller endog før, om skee kan. Dets til Bekræftelse have vi Befuldmægtigede af Hs. Majestæt Kongen af Danmark og Norge og af Hs. Majestæt Kongen af Sverrig i Kraft af vore Fuldmagter, undertegnet nærværende Fredstractat og ladet den forsyne med vores Segl. Skeet i Jønksping den tiende Dag i November Maaned, Aar efter Christi Byrd, et Tusinde, aatte Hundrede og ni Niels Rosenkrantz. Carl Giftaw Adlerberg. (L. S.)(L. S.)