Adresseavis for Børn, 1781-02-21
Ved Pyrrhus's Hof var iblandt andre Fornemme En, ved Navn Arates. Denne Herre havde ligeledes sendt sin Datter Alcima herhid, da hun var et spædt Barn, og anbetroet Chloe hende til Opdragelse. Under denne gode Kones Opsigt var hun bleven saa elskværdig, som hendes Fader havde ønsket. Uskyldighed, Sædelig hed, og den ædle Enfoldighed og Aabenhiertig hed fremlyste af hendes hele Opførsel. Hun kjendte ikke noget til Forstillelse; hendes Forstand, var reen og ufordærvet, og hendes Smag ligeledes, saa at hun aldrig holdt Forfængelighed og Snurrepiberier for vigtige Ting, eller kunde ansee virkelig vigtige Ting for Smaating. Hun havde et mildt, muntert og fornøyet Sind, Kort sagt, hun besad alt det, som giør et Fruentimmers Charakter skjøn og elskværdig Thi et vel artet Barn modtager snart disse Fortrin, naar det har Omgang med dydige Personer, som besidde megen sund Fornuft, ukunstlete og alvorlige Sæder og et glad og fornøyet Hjerte. Arates, hendes Fader var nu kommen med Pyrrhus, for at afhente hende; herom havde han ladet give Chloe Efterretning Og just da Evander var gaaet bort tillige med Hoffolkene, som Chloe hen til samme Sted med Alcima. J det nu Tjeneren gik ind i Teltet, for at mælde for Arates, sin Herre, at Begge disse To vare komne, forefaldt følgende Samtale imellem dem. Alcima. Jeg er meget bange, min Moder, for at gaae hen til saadanne Folk. Chloe. Tag du kun Mod til dig. Du skal see, at disse Herrer ville vise sig meget venlige imod dig. for Børn. Alc. Just derfor. Men min Krands sidder dog vel ret, Du vilde ikke engang lade mig faae Tid at flætte en frisk, eller at see mig i en Kilde, om den sidder godt. Jeg er bange, Herrerne ville sige, jeg er Chloe. Jeg maae lee. Det er dog Pigerne medfødt, at de ville befalde alle dem, som har Øyne at see med. Alc. Nu, ja. Men slig mig Chloe. Oja, mit Barn, den sidder meget godt. Alc. Men hvad har vi dog her at bestille, sig mig det? Jeg vilde ønske, det allerede var forbi. Chloe. Du vil her faae saadanne Ting at høre, som du vil forundre dig over, mit kjere Barn, Nu vil du snart forlade disse Egne og min Hytte. Alc. Oney, oney. Det vil jeg aldrig. Du gjør mig saa bange, min Moder. Chloe. Du maae troe mig, mit Barn, Disse Herrer ville have dig med til Staden. Alc. Der vil jeg ikke hen. Lad mig heller flye, jeg vil skjule mig paa det vildsomste Sted for disse Folk, o kom, min Moder, førend der kommer nogen; jeg flyer ellers allene. Chloe. Bie dog, Pige, hvor vil du hen? Alc. Lad mig flye, min Moder, o lad mig flye, Chloe. Hør dog, hvad jeg vil sige dig! Du vil her finde din Fader. Alc. Hvad, finde min Fader, Chloe. Ja! Jeg er ikke din Moder, om endskjønt jeg elsker dig meget, og ligesaa meget, som om du var mit eget Barn. Alc. Og du kan være saa grusom og sige det? Chloe. Ja, det er Sandhed, mit Barn, jeg er ikke din Moder. Du er af en fornemme Familie i Staden. Det er nu sexten Aar siden din Fader betroede mig dig, og nu er han kommen, for at afhente dig. Alc. Ach, hvilken Forundring du sætter mig i, jeg er gandske forvirret; men det maae vel være sandt, hvorfor skulde du ville drive Spøg med mig, og bilde mig noget ind? Men dersom det nu Altsammen er saaledes, saa maae Avis du dog endelig følge med mig til Staden. Stig mig, vil du ikke nok det, Ellers vil jeg slet ikke derhen, ney i Sandhed vil jeg ikke, See! der kommer nogen ud fra Telten, en Herre i en glindsende Klædning. Ach, hvor han seer ven lig ud Mit Hjerte banker sterkt i mit Bryst. Dersom nogen af dem skal være min Fader, saa ønsker jeg, at det maae være den venlige Mand. Arates, en Tiener, to Jomfruer, de Forrige. Tjen. (til Arates) See der, Herre, der staaer din Datter. Arat. (gaaer hen imod hende) God Dag, min Datter, god Dag, min kjere Datter, Kom hid og omfavn mig, mit allerkjereste Barn, Alc. Min Fader. Arat. Ja, jeg er din lykkelige Fader! (efter nogen Tavshed til Gud skee Lov. Chloe) O du brave Kone, hvor vel er din Omsorg anvendt for min Alcimaa, den skal ikke blive ubelønnet. (til Alcima) Kom, mit kjere Barn, kom, omfavn mig endnu engang. O hvor deylig er dog Sædernes og Hjertets Chloe maae nu gaae hjem Uskyldighed! til hendes Forretninger i sit Huus, indtil jeg siden lader hende kalde hid. Nu maae jeg skynde mig hen til Fyrsten, for at sige ham min Glæde. Bliv imidlertid, mit Barn, hos disse Jomfruer, som jeg har taget med til din Opvartning; jeg skal strax være hos dig igien i vort Telt. Chloe, Farvel, min Datter. Jeg vil dog altid kalde dig saaledes. Lev vel! Jeg maae nu gaae hjem til min Hytte igjen. Alc. Ach, min Moder, gaaer du bort Farvel da Men forlad mig ikke, Bliv ikke længe borte fra mig, Vil du ikke nok snart komme tilbage igjen til mig, for Børn. Chloe. Jo jeg vil, min Datter, jeg vil kun besørge de saa Forretninger, som du veed, jeg (Hun gaaer.) har (Slutningen følger.) Den ædelmodige Broder.