Aarhuus Stifts-Tidende, 1815-11-25
Jkke uden indvendig Nørelse betragter jeg mit Fædreneland. Hvor er de mange Folk bleven af, som her i vrimlede af i Landet i gamle Dage, Var det ikke os, der havde saamange Folk, at vi ikke kunde rommes i Landet, men maatte vandre ud i utallige Hære deels tillands sønder paa, deels tilvands af Engelland og Vestindien til Jeg mener jo. Har vore Byer ikke været langt, langt større end nu vist har de. Har der rer Exempel ikke i Roeskilde alene tilforn været 15 Kirker, har der ikke, og er der nu flere end 2, hvad, Adskillige Dage gik jeg og grundede paa Aarsagen til saadant: selv om Natten fandt jeg ingen Lise. MiKone kunde aldrig begribe, hvad jeg mankerede. De var hende saa opfaldende, at jeg ikke sov om Natten Hun udfrittede mig og jeg maatte bekjende. Hu sagde, jeg var en Nar: kan gjerne være, svarte jeg ganske gelassen men da er jeg en patriotisk Nar. For resten vil jeg være alt hvad du vil, hvis du kan nævn mig et Middel, hvorved Folkemængden kan formeres Hvorpaa min Kone sagde, jeg snakkede i Vildelse, det jeg bad hende, som en aldrende Kone, tænke paa Population. - Det skulde dog være besønders, tænkt jeg nu, om du ikke med dit Hoved kunde hitte paa Noget. Jeg gjorde altsaa Befolkningen til mit Studium, og skaante mig hverken Nat eller Dag. Jegrandskede saalænge, indtil jeg udbragte Følgende. J Morgenland er det Skik og Brug, at en Mand har mange Koner. At det maa give mange Børn, er der ingen Fragen om. Lad os engang betragte de umælende Dyr. Ingensteds finde vi talrigere Familier - om jeg saa maa sig. - end blandt de Creature, der leve i Polygami, som f. Ex. blandt Høns og Ænder, der lægge en svær Mængde Æg, og frembring: er utalligt Nachkommenschaft, hvorimod de Fugle, den leve i Monogamie, aldrig lægge over fom Æg. Laf os nu vende os fra Dyrene til Menneskene og lade vor Tanker fare hen til den saakaldte Slavekyst, hvor og saa Vielweiberiet gaaer dygtig i Svang; der finde vi da en saadan Vrimmel af Mennesker, at man aarlig kan sælge 100,000, uden at det skal kunne mærkes. Fra denne ene Side betragtet er Fleerkoneriet ikke saa ueffent; alt andet, hvad der kan fremføres til det Forsvar, er noget elendigt Sludder. De fleste morgen landske Folk er nogle Svaglinge, og det er ganske næturligt, for - skal jeg sige os - de holder ikke Maad med deres Passioners Satisfaction. Naar Forældrener svækkede, blive Børnene det endnu mere og Lande er vel bedre tjent med saa og stærke, end mange og svage Sønner. Desuden vilde det vel see galt ud heei Landet, hvis en Mand fik Lov til at have flere Koner, thi den gemenne Mand kan have sin Ulykke med at faae en forsørget: ergo blev det blot de saakaldte Honoratiores, der kunde nytte Tilladelsen, og jeg grue ved at tænke paa, hvor det da vilde komme til at vrimle af naadige Junkere og høinaadige Frøkener i det ganske Land. Mit Forslag skulde altsaa være, saa underhaanden at oprette et Slags Lotterie, hvori alle giftefærdige Piger, een efter en anden kunde sættes. Planen er følgende: 1000 ugifte Mandspersoner kan hver faae Lod, der til 20 Rbd. Stykket. Ethvert Lod bliver betegne med sit særegne Nummer fra 1 til 1000. Naar Tallet er fuldt, skeer Trækningen enten i Aalborg eller Aarhuus paa et saa rummeligt Sted, at Jnteressen, terne, om de vil, kan være tilstæde. Naturligviis bliver blandt Numene kun et udtrukket og dets Eier vinder da den indsatte Brud. Synes de om hinanden nu saa bliver der et Bryllup, og Jndkomsterne fra Lotteriet Medgiften: i modsat Fald, deeler han og hun Capitalen, hver faaer da 10,000 Rbd. og en Pige med de Penge vil lettelig faae en Mand, hun kan lide. Pengene blive før Trækningen deponerede paa et sikkert Sted. See, dette var da mit Forslag: at det maa vinde Vifald og bringe Samfundet de ønskeligste Frugtet - vover vel ingen at nægte. Ægteskaber maa befordres og understøttes, hvis Folkemængden skal voxe og dette skeer sikkrest og lettest ved berørte Forslags snarest mulige Jværtsættelse. Mine Bemøielser gaae ene og alene ud paa at gavne mit ulykkomspændte Fædreneland og oplive mine uddøende Landsmænd. Den som ikke seer det er blind, og den som nægter det er fra Forstanden. Jeg fordrer ingen Belønning - ingen Fordeel - ingen Ære af mit Forslagt aldeles uegennyttig er jeg og finder min Løn i den indvendige Tilfredshed, der udgyder sig over mit patriotiske Hjerte. Men hvad det nu var jeg egentlig vilde sige, da frygter jeg at min Plan formedelst sin Nyhed vil afskrække mange af mine smukke Landsmændinder, og at Jngen vil være den Første, der lader sig indsætte i mit Befolknings=Lotterie; thi omendskjøndt Lysten til Giftermaal kan være nok saa heftig, bliver der dog at tid hos den endnu ikke fuldkommen uddannede Dame klasse en vis Undseelse tilbage, som forbyder dem offentlig at bekjende det. Ogsaa derfor har jeg sørget og for at vise alle og enhver, at jeg er parat til at opofre for det gemeene Bedste det kjæreste jeg eier i denne Verden næst min Kone, saa erbyder jeg mig at offerere min eneste Datter til første Jndsats. Jeg er overbeviist om, at hun ingen Jndvendinger vil gjøre, thi for det første er hun fuldkommen uddannet og for det andet er hun ligesaa patriotisk som jeg selv. J 10 samfulde Aar har jeg holdt lille Lisbeth i Kjøbenhavn, at lære Dyder. Hun kan brodere, filere, cambourere. synge, dandse, parlere Fransk og meget mere, som her vilde blive for vidtløftigt at opregne og som Liebhaverne selv behagentligen ville overbevise sig om, ved at tage hende i Diesyn. Hun kunde have været anbragt for mange Aar siden - hun kunde, unter un, have været naadig Frue og maaskee i dette Øjeblik havt et halvt Dusin Frøken Døttre, - men jeg har aldrig villet give mit Samtykke, hvor meget det endog har kostet mig at holde hende derovre efter hendes Stand. De maa ikke troe, at det er mig om at gjøre at faae hende gift, og ingen - han være hvem han være vil maae bilde sig ind, at min nys passerede Bankerot skulde forbyde mig at koste meere paa hende. Jeg veed nok hvad jeg gjør. Og nok engang repeterer jeg, at Egennytte eller Nødvendighed aldeles ingen Deel hai mit titommeldte Forslag, hvilket jeg ikke skulde man kere at anbefale Dem til videre Recommendation. C. S. De tillade venligst, at Lotterienummerne aflægges hos Dem, hvor da enhver Lysthavende kan henvende sig.