Berlingske Tidende, 1751-05-17
Mandagen den 17 May. Resten af Hans Høysalige Majestets, Kong Frederichs af Sverrig Liv og Levnet. 1.) At bekiende sig til den Evangelisk-Lutherske Religien, 2) At maintenere Stænderne ved alle deres Privilegier. 3) At iagttage Grund=Lovene, og at regiere med RigsRaadets Raad. 4) For at vise, at han ikke stod efter Souveraineteten, erklærede han, at, i Fald han vilde indføre den igien, skulde hans Undersaatter være frie fra deres Eed og Pligt imod ham. ) Lovede han, at han ikke vilde afstaae til nogen anden de Stater og Lande, som ham kunde tilfalde i det Romerske Rige &c. Hvortil Dronningen lagde dette, at hun vilde overgive Regieringen til hendes Gemahl, med det Vilkaar, at hun maatte have Lov til at antage den igien, i Fald Kongen skulde døe førend hun hvorpaa Arve=Prinzen blev declareret til Konge af Sverrig, hvor da Hans Majestet ved Eed bekræftede den foromtalte Erklæring. Dagen derefter, som var den 3 April 1720, skikkede Kongen Couriers med denne Tidende til Hans Herr Fader, Land-Græven af Hessen-Cassel, og hans Syster, Enke=Princessen af Oranien, og blev complimenteret af Ministrerne og andre Personer af Distine tion. Den 7de næst efter begav Kongen og Dronninger sig til Carlsberg, hvor Hans Majestet communicerede første gang efter Evangelisk Skik, i Overværelse af en Deputation af Rigs-Stænderne, hvorpaa han som Konge bivaanede Rigets-Raad. Den 14 May blev Kongen solenniter kronet udi St. Nicolai Kirke i Stokholm, og kort derefter udi Julii Maaned blev Freden med Danmark at tet. Hans Majestet viiste nu som Konge lige saa megen Retfærdighed og Viisdom, som han havde ladet see Heltemod og Tapperhed, imens han var Arve=Prinz. Den 20 Jul. 1721. blev sluttet en Vaaben-Stilstand paa 2 Maaneder imellem Sverrig og Rusland, og den 10 Sept. samme Aar blev Freden imellem begge Rigerne sluttet og undertegnet. Efterat Kongen havde gjort adskillige gode Anordninger og Anstalter i Henseende til Rigets saa vel occonomiske som politiske Omstændigheder, kom Anno 1724 en Person til Stokholm, som foregav, at han var Kong Carl den Tolvte, og havde for vigtige Aarsagers skyld saa længe holdt sig i Skiul. Han blev kort derefter som en Bedrager sat i Fængsel paa Livs Tid. Han syntes formedelst nogle Blessurer, som han tilforn havde faaet i Hovedet, at have mist sin Forstand. Jmidlertid gik en anden Bedrager med Breve fra denne Fange til Dalerne, sigende, at samme vare af Kong Carl den Tolvte med egen Haand skrevne. Som nu Jndholdet bestod deri, at ophidse Dalekarlene til Oprør og at bemægtige sig Riget for den opdigtede Konge Carl den Tolvte, og at hielpe ham ud af hans Fængsel; saa blev denne Person, tillige med adskillige andre Medskyldige, hvoriblant fandtes ogsaa en Tieneste Pige, paa Kongens befaling arresteret og halshuggen, og den foregivne Carl den Tolvte, om hvilken man siden fik at vide, at han havde været Adjutant ved den Svenske Armee, navnlig Dusterstierna, kunde ventet sig samme Løn, dersom man ikke, som allerede meldt er, havde befundet, at han var fra Forstand. Han slap altsaa dermed, at han maatte staae i Gabestokken paa alle Torve og offentlige Pladse i Stokholm, og siden som Afsindig blev sat i Daarekisten. Anno 1725. blev Kongen søgt om at træde med i den bekiendte Hannsverske Alliance. Anno 1727, begyndte man at forøge den Kongelige Søemagt, og imod Aarets Ende skeede Hans Majestets Tiltrædelse til fornævnte Tractat. Anno 1729. erholdt Hans Majestet den Tidende, at Kongen af Store Britannien var ankommen hos Landgræve Carl af HessenCassel, og havde holdt Mynstring over de Hessen Casselske Tropper, der stode udi Engelsk Sold, saa og at bemeldte Landgræve, som Hans Majestets Herr Fader, var hæftig syg, hvorpaa endelig Anno 1730 fulgte den sørgelige Tidende, at Landgræven var den 23 Mart. samme Aar ved Døden afgangen. Da Kongen formedelst dette Dødsfald var bleven Landgræve til Hessen-Cassel, overgav han den Kongelige Regiering til Dronningen, og reyste udi May Maaned 1731 til Tydskland, hvorfra han nogle Maaneder derefter retournerede til Stokholm, efterat han havde gjort i Cassel de fornødne Anstalter. Da Augustus den Anden Konge i Polen Anno 1733. var ved Døden afgangen, gjorde det Franske Hof sig megen Umage for at faae Hans Majestet paa Kong Stanislai Side; men det var forgieves, saasom han ingenlunde vilde befatte sig med de Polske Affaires. A. 1735. blev sluttet en Off- og Defensiv=Alliance imellem Rusland og Sverrig, som var meget fordeelagtig for Sverrig. Den 1 Dec. 1741 blev Kongens anden Gemahl, Dronning Ulrica Eleonora, angreben af Børne=Kopper, af hvilken Sygdom Hendes Majestet ogsaa efter 2 a 3 Dages Forløb maatte opgive sin Aand. Siden nu Kongen hverken med den første eller sidste Gemahl havde avlet Børn, saa vare Stænderne betænkte paa, udi Kongens levende Liv at udvælle en Thronfølger, for derved at forekomme den Urolighed, der var at befrygte, dersom Kongen skulde døe uden Successor. Kongens Broder=Søn, Prinz Frederich af Hessen-Cassel, kom først i Consideration, da imidlertid Hertugen af Holsteen, som den afdøde Dronnings ældre Systers Søn, paastod, at den Svenske Krone kom ham med Rette til, og at man kunde giøre sig Forhaabning om, at foreene Finland igien med Sverriges Krone, i Fald man udvalte ham. Derforuden vare ogsaa andre høye Candidater, og deriblant Prins Christian af Jmenbrück, for hvilken Frankrige i sær var porteret. Efter megen Trætte blev Hertugen af Holsteen, Car Peter Ulrich, udi November-Maaned 1742, udvalt til Thronfølger i Sverrig, omendskiønt Prinz Frederich af Helsen-Cassel havde paa 2 nær lige saa mange Stemmer som han, nemlig 237, og Hertugen 239. Da Kongen ved en Deputation af Rigs-Forsamlingen, som bestod af 120 Personer, havde faaet Efterretning om dette Vall, lod Hans Majestet, som en Tidlang havde været meget upasselig af Steen=Smerte, ved Græven af Gyllenborg iblant andet skriftlig svare, at alt hvad som kunde sigte til Rigets Velfærd og Beste, var Hans Majestet kjært og behagegeligt. Derpaa reyste nogle Rigs-Stændernes Deputere. de til Hertugen af Holsteen, for at bede ham: 1) At han vilde love at maintenere sine Undersaatter ved den Evangeliske Gudstieneste; 2) saa snart som mueligt var komme til Stokholm. 3) At han saasnart han kom paa Thronen, vilde regiere Riget efter dets Grund-Love; og 4.) at han imidlertid vilde være den regierende Konge og Riget huld og tro.