Berlingske Tidende, 1782-08-01
J denne Sagernes Forfatning, som overlod Deres Høimægtigheder intet andet Valg, end enten at see paa at deres Undersaatters Handel, hvorved Republiken maae staae eller falde, endelig ganske og aldeles blev ødelagt, eller og at gribe til et eftertrykkeligt Middel for at faae fyldestgiørelse af en gammel Bundsforvandte, blev Hs. russiske Keiserlige Majestæts ædelmodige Hierte bevæget til ligesaa gunstig som menneskekierlig at indbyde Statten, dog saa at Tractaterne skulde med alle andre Magter vedblive, til i Forening med Høistsamme og andre nordiske Magter, at forsvare og vedligeholde Neutraliteten og de Neutrales Rettigheder, som tilkomme dem efter Folke=Retten, og de mellemværende Trak tater. Dette Tilbud kunde ikke andet end være Deres Høimægtigheder høist behageligt, saasom der ved samme blev opvakt en Maade for Staten, paa hvilken den baade kunde vedblive sine Forbindelser med Hs. Storbritanniske Majestæt, høistsammes Riger, og de øvrige krigende Magter, og efter Traktaternes Jndhold og Folke=Retten sikre sine Undersaatters Handel for alle Angreb, samt forsvare sin Uafhænginghed imod alle videre Fornærmelser. Men denne Maader det, som Hs. Storb. Majestæt har tragtet efter at betagRepubliken om det var mueligt, ved i største Hast at skride til det yderste, at kalde sin overordentlige Gesandt hos Republiken uden Afskeed tilbage, og paa samme Tid at lade udfærdigeet Manifest, angaaende foregivne Besværinger tilligemed Marqvebreve og de saa kaldte Represalier imod Staten, dens Jndvaanere og Gods. Man viiste paa denne Maade den allerede længe besluttede Plan, med Tilsidesættelse af begge Nationers væsentlige Jnteresse, at sønderrive det saa gamle Venskabs Baand og at overfalde denne Stat med en uretmæssig Krig. Der vil ikke behøves nogen vidtløftig Giendrivelse af de foregivne, i Manifestet anførte Aarsager og Besværinger, til at overtyde enhver Apartisk om sammes Ugrund. Man finder kun for got i Henseende til det af Hs. St. Brit. Majestæt gjorte Tilbud, om en venskabelig Mellemhandling, at giøre følgende korte Anmærkninger: at meerbemeldte Søe=Handels Traktat skulde være den eneste Gienstand for denne Mellemhandling; at sammes Bydende giver i de tydeligste Udtrykke de neutrale Magter Rettighed til frit at udføre Skibs=Materialier eller saa kaldet Skibs=Munition til de krigende Magters Havne; at Republiken har ingen anden Hensigt, er heller forlanger meere af Hs. St. Brit. Majestæt end en uforhindret Nydelse af de i denne Traktat betingede Rettigheder: en Punkt der er saa tydelig, klar og ustridig retmæssig, at den ikke kunde giøres til Gienstand for nogen Underhandling eller en nærmere Aftale, som ophævede Traktaten, saa længe Deres Høimægtigheder ikke kunde faae i finde at opofre frie villigen Statens og sine Undersaatters vel erhvervede Rettigheder, og afstaae derfra for det engelske Hofs Skyld, en Opofrelse til Beste for een af de krigende Magter, som slet ikke kommer overeens med Grundsætningerne af den antagne Neutralitet, og hvorved Deres Høimægtigheder skulde paa en anden Side have sadt Statens Sikkerhed i Fare, hvilket den var forpligtet til paa det omhyggeligste at tage sig vare for, og end videre var det en Opofrelse, der vilde tilføie Handelen og Skibsfarten disse Republikens fornemste Støtter, og Kilden til dens Velfærd, en ubodelig Skade, siden Handelsvæsenet bestaaer af forskiellige med hinanden indbyrdes forbundne Grene, og den enes, ja maaskee den vigtigste Greens Afskiærelse eller Standsning i Vexten nødvendig maae foraarsage de andres og altsaa det hele Legems Udtørrelse og Undergang, ikke at tale om, at Deres Høimægt. paa samme Tid, da de billig vægrede sig ved at modtage de tilbudne Conferencer, have tillige ved en interims Beslutning, ikke lidet indskrænket og modereret den virkelige Brug af deres Rettig(Slutningen følger.) heder.