Viborger Samler, 1834-09-26
Hs. Majestæt Kongen har under 9de dennes allernaadigst tilladt, at Etatsraad og Deputeret i det kongelige General-Toldkammer og Commerce-Collegium, Hermann Bech, maa anlægge og bære den ham af Hs. Majestæt Kongen af Sverrig tildeelte Decoration som Ridder af Nordstjerne-Ordenen. Udfaldet af den paa Hovedgaarden Holsteinborg, fra den 15de til den 18de dennes, for det 8de District for de mindre Landeiendomsbesiddere i Sjælland, afholdte Valghandling, var at Sognefoged og Gaardfæster Hans Nielsen i Østerbøgebjerg, under Boeslunde Sogn, blev valgt til Deputeret ved Stænderforsamlingen, og Selveier og Møller H. Dahl af Holløse Mølle til Suppleant, den første med 303, den sidste med 280 Stemmer. J No. 148 af Aalb. Avis har en Jndsender, der undertegner sig T., ladet indrykke nogle Tanker i Anledning af Oberst Brocks Skrivt: Et Par Ord om almindelig Værnepligt m.m. for Danmark." Jndsenderen kan ikke indrømme den ærede Forfatter Nødvendigheden af staaende Hæres Udvidelse i Almindelighed, eller Rigtigheden af de Grunde, hvorpaa han støtter sit Forslag til en almindeligere bevæbning for Danmark. "Hr. Oberstens almindelige Væbningsystem, siger han vilde forstyrre mange Familiers Haab; hvormangen haabefuld Yngling, af omhyggelig Opdragelse, vilde ikke, udreven fra sin engang betraadte Bane, i en Alder, der burde være Fremtiden oftet, forseile sin Bestemmelse; vor, til saa mange forskjellige Beskjeftigelser i Livet bestemte Ungdom, hvis Opdragelse hverken i moralsk eller physisk Henseende er, eller bør være, af den Beskaffenhed, at den kan indtræde i Rækkerne blandt Almuens Sønner, uden at lide Brøst baade paa Sjæl og Legeme; med Taktik og Subordination læres ikke alletider gode Sæder. Tiden er ikke nu til at skabe et Sparta. En krigersk Aand maatte inspireres hele Nationen, for at Hr. Oberstens Forslag kunde finde Gienklang hos Folket eller dets Repræsentanter, og hvad skulde bevirke denne Enthusiasme, Vort Forsvar 2den April 1801, oja men dette er fortrængt af de sørgelige Jndtryk, som Krigsaarene fra 1807 til 1814 har efterladt. Vor Krigsmagts Virksomhed, og dens Jndvirkning paa Politikens Gang, i disse 7 skjæbnesvangre Aar, er det forbeholdt Historien at opklare; Nutiden har seet de nærmeste Virkninger, og i Stilhed grubles over Aarsagerne. For at en Sag, af den omhandlede Natur, med Varme kan angribes, forfølges og bringes til det forønskede Maal, maa Pluraliteten af Folket kunne gjøre sig et nogenlunde rimeligt Haab om Gavnligheden, men her ere ingen Udsigter; kun en Mand, der er indtaget for sit Fag, tør vente, at det nu saa indskrænkede Danmark, skulde ved Vaabenmagt kunne hævde sin Selvstændighed, og kaste et Lod i Europas politiske Vægtskaal. Lad os ikke affectere at ville være en militair Stat; al vor Opofrelse og Anstrængelse til dette Maal forer visselig til Intet. Vor hele politiske Existence gik tabt med Norge, og Flaaden, vi beholdt kun tilbage, til en bitter Erindring om hvad vi havde været, en trykkende Nationalgield; om vi endog give os Positur af den frygteligste Bramarbas, vil vi dog ved det første alvorlige militaire Angreb, af de større Magter, aldeles forsvinde af Nationernes Tal, lad os endelig ikke ved krigerske Gebærder udfordre Venner og Naboer; lad os ikke stride mod Naturen, men lad os henvende vor Opmærksomhed paa de fredeligere Sysler, hvorved ogsaa kan vindes Ære, Berømmelse og Selvstændighed. Hvad hjælper det at omgjorde Dvergen med udmærkede Vaaben, som han ikke har Kraft til at føre. Med Hensyn til de Ressourcer, den danske Stat nu har at byde over, da er det kommet dertil, som militair Magt betragtet, at et stort vundet Slag, sandsynligviis vilde have Statens Ødelæggelse til Følge. Hvad da om der tabtes et Slag, Uagtet alt dette, er Danmark et lykkeligt Land; gjennemtrængt af denne Følelse og Overbeviisning, misunder Folket ikke andre Stater deres Storhed i Magt og Udstrækning, i Rigdom og Vælde; vi staae ikke tilbage for noget Land i Europa i Kunster og Videnskaber; vi have udmærkede Mænd i alle Fag; Almuens Oplysning og borgerlige Stilling findes næppe i noget Land som her, intet Kongehuus elskes mere af sine Undersaatter end det danske, og intet Land har en bedre, en ædlere Konge. En uheldsvanger Tid er hengaaet over den ædle Monarks Hoved; Verdenshistorien har næppe et mere indholdsrigt Afsnit paa politiske Omvæltninger at opvise, end det, der indbefatter 6te Frederiks Regjeringsaar. Ogsaa Begivenhedernes voldsomme Gang og Omstyrtelsen af alle bestaaende Forholde naaede det fredelige Danmark; vi mistede vort naturlige Værn, vor Flaade; Hovedstaden laae i Ruineer, og det i Aarhundreder knyttede Baand imellem Danmark og Norge sønderreves. Men, takket være Forsynet, vi indtage endnu en hædrende Plads i Nationernes Række; ved Kunster og Videnskaber, Folkeoplysning, Arbeidsomhed, Nøisomhed og Orden og Kjærlighed til Kongehuset - Dyder, der give Nationen en moralsk Overvægt og maae indgyde de store Magter Agtelse og gjøre os ligesaa værdige til at optages i deres Forbund, som de største militaire Stater. Den naturligste Forsvars maade for den Svagere er at slutte sig til den Stærkere; med dette Maal for Øie maa vi af Diplomatikens Vei søge at opretholde vor Existence, og ikke ved Landet udmarvende Anstrængelser for at imponere ved Militair=Magt. Den Kyndighed, hvormed den agtbare, oplyste og fædrelandsksindede Mand behandler det valgte Emne, giver grundet Haab om, at vor gode Konge vil afhjælpe de udhævede Mangler ved Gagering og Chargers Besættelse m.v., forsaavidt kan forenes med nuværende Rekrutteringsmaade.