Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-26
Alle Borgerclassers Formuestilstand er ved Krigen og Pengevæsenets Omvæltning betydelig formindskeet. Den Mand, der førend Krigen eiede 50,000 Rdlr. D. C., eller 40,000 Specier, blev ikke kaldet riig, men var blot velhavende, nu vilde en Mand med saadan en Formue være meget riig. Den Mand, der førend Krigen eiede 50,000 Rdlr. D. C., og som nuveler 50,000 Rbdlr. N. V., er sluppen temmelig godt derfra; og hvorledes staaer nu denne Sum i Forhold til Eiendommenes og Varenes nærværende nominale Værdie, imod det Forhold, som hine 50,000 Rdlr. D. C. førend Krigen stode i til disses daværende Værdie, Ethvert tænkende Menneske vil allerede heraf see, hvoriGrundenligger. De offentlige Cassers Tilstand, er jo et uforkasteligt Beviis for, i hvad Tilstand, de Privates Formue maa være, der havde anlagt og sikkret sig deres Midler paa samme Maade som Casserne. Jeg veed, man vil indvende Krigen og Omvæltningerne har frembragt en Mængde Riigmænd, og imod disses Formue er det Anførte ikke at anvende. Vel. Men hvor mange af disse ere, som Rige, tilbage, Den med Tingenes virkelige Tilstand bekiendte Mand vil sande, at de fleste af disse Lykkeriddere ere gangne bag ud af Reisen, og at Resten er paa Veie dertil. Kun meget Faa, eller, rettere, Enkelte, vil som velhavende Folk blive tilbage, og det er just disse Mennesker, som, formedelst deres tilforn gjorte ubesindige Kjøb, hvorved de have forbunden sig til terminviis store Afbetalinger, der gjøre Pengemangelen endnu mere trykkende for Andre, ved det at de til hver Termin behøve store Summer, og, for at erholde disse, betale enhver Disconto og ublue Rente, især naarde, som ofte er Tilfældet, ikke kunne give en i Tiden fuldkommen Sikkerhed. Hvad Ende dette imidlertid vil tage, indseer enhver Tænkende let. De Eiendomme, som ved slige Leiligheder komme til Salg og maa sælges til enhver Priis, og hvortil, formedelst den anførte Mangel paa Formue, faa Kjøbere findes, maa absolut nedsætte Eiendommenes Værdie, hvorved naturligviis Andre og Uskyldige lide. En anden og meget væsentlig Aarsag, hvorfor der iblandt de Formuende ere saa faa Capitaler tilovers til Jndkjøb af faste Eiendomme og til Udlaan paa Prioriteter i samme, er den Mængde Statspapirer af alle Slags, Committeesedler &c. &c., hvori en stor Deel af de Privates Formue stikker, ja tildeels ogsaa nogle offentlige Cassers Penge. At ville her bevise, selv da, naar man beregnede de Kongelige Obligationer og Fonds efter de nominale Priser, de nu gielde, hvor mange Millioner dette nominale Beløb overstiger de Summer i Obligationer, der førend Krigen vare i Omløb, vilde være meget overflødigt. Den Promptitude, hvormed Renterne af disse Obligationer betales, den Udsigt til Gevinst paa Capitalen, ved at erholde en høiere Priis for Obligationerne, naar Renten forøges til 4 PC. S. V., Committeesedlerne ved Udtrækning &c., Renten af Obligationerne selv, for Tiden 3 PC. S. V., der, i Forhold til disses nuværende Værdie, udgjør 1/2 Gang saa meget i Rente, som det er lovbefalet at tage af Penge paa Prioritet, gjør tilsammentaget, at de fleste sætte deres Formue i Obligationer; dertil kommer, at dette er beqvemt, fordi det kan skee i Smaasummer, og at Capitalen næsten til alle Tider er disponibel, eftersom der sjelden mangler Kjøbere, især til Smaasummer. Flere Hindringer, skjøndt mindre vigtige, for Penges Udlaan paa Prioritet, ere følgende: J fordums Dage ansaae Capitalisten sin Formue bedste sikkret paa denne Maade; dette er ikke Tilfældet for Øieblikket: Omskrivningen fra 3 Sp. til 1/2, og lisær den Paragraph i Forordningen af 5 Jan. 1813, der bød Prioriteterne at omskrives efter det sidste Kjøbs Datum; Jndulten; den nedsatte Rente under Jndulten; den Udsigt, at være udsat for Ubehageligheder, naar man engang i Tiden vilde opsige Capitalen, fordi man havde anden Brug for den; den Mislighed, som for Tiden imellem finder Sted, at Renterne ikke til rette Tid blive erlagte, Frygt for, at naar Pengene blive bedre, Pantet ikke skal være saa meget værd, som det nu ansees for de mange Ansøgninger og de i alle offentlige Blade indrykkede Opfordringer til Regjeringen og Jndultens Forlængelse. Held Landet, at Regjeringen ikke har laant Øre til disse ziirlig indklædte og tilsyneladende billige Anmodninger; det vilde have været et stort Onde for alle Eiere af faste Eiendomme, der behøvede fremmede Penge; thi efter Prolongationens Udløb vilde Tilstanden været bleven langt værre, fordi mange flere Panthavere da vilde have opsagt deres Penge, eftersom der er Jntet som meere afskrækker den Formuende fra at udlaane sine Penge, eller at lade den staae der, hvor han kan befrygte, at en Befaling vil betage ham fri Raadighed paa lovlig Maade over samme; han udlaaner heller fine Penge usikkert, end underkaster sig hiin Risicos Jndulten selv, hvor velgjørende dens Øiemed end var, og hvor fordeelagtig den i og for sig selv for Debitorerne end er, har dog den ubehagelige Følge for disse, at Creditorerne, naar deres Obligationer efter Tabellen er forfalden til Betaling, opsige samme, og det ofte uden at have noget tilsigtet Brug for Pengene, allene, saa at sige, blot for at benytte sig af den Frihed, de saa længe have været berøvet. At dette er Tilfældet med Mange, er Sandhed, og Menneskekjenderen vil vist finde, at det er en naturlig Følge. Jeg kommer nu til den anden vigtige Aarsag til Pengemangelen: "Den formeentlige Utilstrækkelighed af den circulerende Pengemasse." Seddelmassen selv er desværre alt for tilstrækkelig, da Mængden er Aarsag til dens mindre Værdie. Som bekjendt, er nu hos os alle Livets Fornødenheder og Beqvemmeligheder i samme Priis, reduceret til rede Sølv, som de vare i et Par Aar førend Krigen; der behøves altsaa samme reelle Valuta til at klare disse Fornødenheder imellem Mand og Mand. Vi ville nu antage, som sikkert ikke for høit regnet, at der før Krigen circulerede i Danmark 14 Millioner Rdlr. D. C., deels i Papiirpenge og deels i Kobber= og Sølv=Skillemynt, reducere vi nu disse 14 Millioner til en Cours a 140 PC., saa faae vi 10 Millioner Species, som den daværende circulerende Pengemasses reelle Værdie. Reducere, vi nu derimod de circulerende 30 Millioner i Rigsbanksedler og Rigsbanktegn til den nu omtrent gieldende Cours 600 PC., saa udkommer der 5 Millioner Species. For en Tid siden, da Coursen var circa 760 PC., udgjorde det kun 4 Millioner. Vi maa endnu ikke forglemme, at der førend Krigen existerede, som et Slags Circulation, flere Millioner Rdlr. D. C. i lange Vexler, hvormed Kjøbmændene, det Asiatiske Compagnie begreben, clarerede næsten alle Varers Kjøb og Salg imellem sig. Slige Vexler existere nu ikke; hvorfor al Handel i Landet, af hvilkensomhelst Natur, maa clareres med Rigsbanksedler. Jeg formoder, at der behøves ikke mere end det Anførte, for at bevise den nu circulerende Pengemasses Utilstrækkelighed som Medaarsag til den herskende Pengemangel. Jkke ret vel kan jeg tænke mig, at Nogen skulde være saa enfoldig at troe, at det Onde kunde afhielpes ved at forgge Seddelmassen. Jeg er overbeviist om, at den ringeste Overtrædelse af Rigsbankens Fundats, af denne Natur, vilde kaste vor Cours ned inden faa Maaneder til maaskee 5000 isteden for 500, da Tilliden, der nu med god Grund vender tilbage, med eet reent vilde være forsvunden, ja Landet, inden et Aars Forløb, i Henseende til Pengevæsenet være i en endnu critiskere Stilling, end det var ved Slutningen af Aaret 1812. Det eneste rigtige men derhos sikkre Middel til at afhielpe denne Mangel, er en bedre Vexelcours, og paa denne tør vi haabe. Denne vilde, ligesom den bedrer sig, gjøre den circulerende Masse tilstrækkeligere, om ogsaa, som nødvendigt er, Tid efter anden en Deel deraf indtrækkes, De ovenfor berørte, førend Krigen blandt de Handlende circulerende Vexler, bleve i den Tid, ligesom Pengetrangen var stor til, disconterede til 6, 6, 8 a 10 PC. Efter at Vexlerne ved Lovbud, som skadelige for Coursens Bedring, vare forsvundne, opkom, for tildeels at erstatte hines Afgang, iblandt de Handlende Anfordrings=Sedler, Reverser og Vexelobligationer; disse Gields beviser, skjøndt i Antal og Beløb saare ubetydelige imod Vexlerne, vare dog vanskelige at faae disconterede, deels, fordi der kun var een Debitor at holde sig til, Vexlerne derimod i det mindste havde tre, og undertiden en halv Snees; deels, fordi de ikke havde en Vexels Rettighed, og vare ikke allevegne igjen at anbringe som god Betaling; deels ogsaa, fordi den Disconto, der betaltes for dem, ikke, som for Vexler, var lovlig. Paa Grund af alle disse Mangler vilde Jngen discontere slige Gieldsbeviser, uden til en høi Disconto, for derved at see sig, ligesom man gjør det ved høie Assurance-Præmier og Bodmerie, nogenlunde betrygget for Risicoen. Denne Disconto steg Aaret efter Freden, da mange Handlende udvidede deres Foretagender meget over Evne, til 20 a 24 PC., siden faldt den, for gode Reverser til 12, og nu for Tiden er den, saavidt jeg veed, 16 PC. Her har vi Anledningen og de vedvarende Aarsager til den nu gieldende høie Disconto. Men foruden Handelen, nærer Fabricationen den høie Disconto. De fleste Fabriker, ja endog dem, der have af Nutidens Rige til Jnteressentere, have ikke Capital nok til at drive Værket med behørig Kraft, de behøve dertil nødvendigen fremmede Penge; de forskaffe sig disse Fre paa samme Maade som Kjøbmændene, imod Reverser og Vexel=Obligationer, og maa altsaa betale samme Disconto som Kjøbmændene. Naar slige Folks Underskrift ikke har, som man kalder det, almindelig Credit, disconteres deres Reverser, ikke; de maa da søge tillige at stille et Hypotek af Kongelige Obligationer eller deslige. Skjøndt saadanne, med Hypotek forsynede Reverser, yde Creditorerne en større Sikkerhed, saa ere de dog vanskeligere at faae bortdisconterede. Grunden dertil er vel tildeels, at den derfor betalende Disconto er mindre lovlig end for hine uden Hypo ter, men fornemmeligen, fordi de ikke ere saa let igjen at afhænde til Andre. Af disse Aarsager betales der gjerne for dette Slags Reverser et Par PC. høiere Disconto. De Folk, som saaledes discontere, ere deels Handlende, deels Privat mænd. De Handlendes Tal er naturligviis størst; adskillige af dem, hvis Formue stikker i Sedler, tør, af Frygt for Coursens Foranderlighed, ikke indlade sig i nogen ret Handel med Udlandet, de foretrække derfor at bortdiscontere deres Penge imod 12 til 16 PC. til dem, der vil vove derpaa; de øvrige, som drive ordentlig Handel, have, som altid tilforn har været Tilfældet, til visse Tider af og til nogle Penge liggende ubenyttede; disse bortdiscontere de da i korte Terminer paa 2 a 3 Maaneder, undertiden kun paa 4 a 6 Uger, ligesom de vente om kort eller lang Tid at kunne komme til at gjøre Brug af Pengene. Man maa imidlertid ikke troe, at de Summer tilsammentagne, som saaledes disconteres, ere uhyre; det ere de langtfra; der er alt for faa Capitaler disponible dertil. De saakaldte store Handelshuse forskaffe sig aldrig Penge paa denne Maade; det samme gielder om de fleste mindre Huse af gamle Handlende; de tage samtlig hellere deres Tilflugt, til deres udenlandske Credit. Det er egentlig ikkun de Folk, der forskrive Varer i Partier fra Udlandet, og sælge dem her paa nogle Maaneders Credit til Kræmmere og Handlende i Provindserne, der betale denne Disconto; de beregne deres Kunder igjen samme Disconto, eller, med andre Ord, lægge den paa Varene. Det samme er Tilfældet med Fabricanterne, der ligeledes paa deres Varer maa give flere Maaneders Credit. Dette er en sandfærdig Fremstilling af den egentlige Disconterings=Historie, eller Aarsagerne til den nu saa almindelige høie Rentefod iblandt Private. Enhver fornuftig Tænkende maa jo indsee den Skade for det Almindelige, en saadan Disconto frembringer, blot i de her ovennævnte Næringsgrene: Handel og Fabrication; hvorledes de derved indskrænkes i deres Virkekreds, og hvormeget Varerne for Forbrugerne fordyres derved.