Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-11
Nyeste Skilderi af Kjøbenhavn. annammanUdgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. No. 7. Tirsdagen den 1 Januar 1831. 28 Aargang. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. De i den belgiske Revolution virkende Personer. (Fortsat fra forrige Nr.) Louis de Potter's første Fremtræden for Tribunalet i Brüssel var foranlediget ved en hæftig Artikel i Courier des Pays Bas, i hvilken Stats prokuratoren vilde finde et Opraab til Modstand, imod den lovlige Orden, og til Forhaanelse af Kongens Tienere. Jndholden af denne Artikel og Honeissons baffounnous nous, blev ved Tidenderne meget bekjendt. Denne Sag var den Journalisterne vel over al Maade, og ej klogeligen foragtende Justitsminister van Maanen meget ubehagelig og ubeleilig; den blev ved Generalprokuratorens Overilelse og, som man forsikrer, uden van Maanens Vidende indledet; og den havde den Følge, at Dommen paalagte Potter en atten Maaneders Jndspærring tilligemed Duepetiaux, Claes og Jottrand, hvis Straffe dog vare ringere; alt ifølge Arrest-Loven af 1815, en af de omineuseste og uheldbringende Phoenomener i dette Kongeriges Justits=Annaler. De Potter blev ved denne Dom meget forbittret i Sindet, og ved den Trøst bringende, og Undskyldning fremstammende Hr. v. Gobbelschroy's – da endnu Minister for det Jndre - Besøg, i den Grad indtagen mod Regjeringens øvrige Medlemmer, at han i sit Fængsel beskæftigede sig med at bearbeide Folket ved en Flod af Smaaskrifter, og at formere den allerede temmeligen store Gjæring. Hans personlige Hævn, og hans ophidsede Parti=Aand, gik saa vidt, at han end ikke forsmaaede Forbindelser med de af ham før saa dybt foragtede, og saa bittert angrebne Modparter, det ultramontane Præstedømme, og Aristokratiet. Ja de Potter, Forfatter af hine ovenomtalte Skrifter, bekiendte nu høitideligen det absolute Pavedømmes Rettighed under de liberalt lydende Ord: Religiøs Frihed i Alt, han talede nu formeligen Ordet for Jesuiterne, og han viiste Philosopherne deres Inconsequents. De Potter sluttede sig ved denne Tid nøje til Redakteurerne af Courier des Pays Bas, hvilken Journal var Hovedorganet for de hidtil Liberale, men desuagtet havde med Regjeringen ført Ordet imod Præster og Priviligerede. Courier des Pays Bas fik nu en ganske forskjellig Retning, og da derfor forskjellige af de Medredakteurer samme havde, hvoriblandt franske Forviiste, hvilke, ikke nerkjendtlige imod den dem af den nederlandske Regjering ydede Beskyttelse, vægrede sig ved at træde i Forbindelse med Folk, hvis Indflydelse havde bevirket deres Landforvisning, og ei vilde samtykke i de hæftige Angreb mod Autoriteterne, saa afskedigede man dem fra Redaktions=Arbeiderne, ja der opstod endog efterhaanden et Fiendskab mod dem. Pochollo og Libro Bagnano vare dengang de Pot ters Venner, den sidstnævnte stod med ham i fortrolig Brevvexling; og det hedder, at Hr. Graf, om hvem, som Redacteur af National," saa meget er talt, og hvis Huus i Brussel var det første der blev stukket i Brand, vil lade denne Brevvexling trykke. De Potter, som forhen i Kierligheds Kapitlet havde udelukkende holdt sig til den italienske Smag, havde siden gandske antagne den franske. Han spillede den Elegante, samlede en Mængde Tilhængere og Discipler omkring sig, og den i Korrespondentsen saa berømt blevne Sophie, som ved at have spillet en politisk Rolle, ogsaa er bleven Gjenstand for offentlig Omtale, var en Aspasie ved de platoniske Gjestemaaltider, hvor ellers især de tolv Redaktører af Courier des Pays Bas - hvilke Modpartiet spotviis kaldte Unionens tolv Apostler – paraderede. Blandt disse tolv vare van de Weyer, le Broussart, Duepetiaux, Claes, Jottrand, Spingels o. fl., for det meste unge Mennesker fra van Meenens Skole, og dannede ved Løwens Universitet. Derefter blev Hr. de Brouckere fra Mastricht en af Hovedredakteurerne, og Hr. var Stassart gav nu og da endeel Bidrag. De i Departementerne ansatte Belgier leverede fra Tid til Tid fra Haag og Brussel Materialier. En særdeles tro Ven og Tilhænger for de Potter blev Frants Thielemans, hvis Forhold til ham er bleven bekiendt ved den samøse Proces. De mange Smaaskrifter, som de Potter fra PetitsCarmes lod udgaae, med voxende Rasen mod Regjeringen og med en klogeligen beregnet Indflydelse paa Folket – nemlig den Deel der var istand til at læse - dannede Oppositionens Orakelsprog, og Evangelier, og forfeilede ikke deres Virkning. Jdeen om Union er fornemligen de Potters og von Gerlache's Værk. Sidstnævnte sluttede sig til Forbundet i Katholikernes, eller de Apostoliskes, Navn; de Potter i Philosophernes og de Konstitutionelles, det er Jakobinernes og Democraternes Navn. Courier de la Meuse blev den ivrigste Forsvarer af den skammelige Atheist, som saa ofte havde lagt Haand paa Herrens Helligdom. De Potter lagte nu paa alle muelige Maader an paa, ikke blot at være en berømt Mand - thi det havde han allerede længe selv holdt sig for, – men ogsaa at være den første Mand i Belgien. Han udstrøede rigelig Roes til alle Sider, for at man desto rigeligere skulde give ham den tilbage, han ofrede Virak for den høihjertede Ungdom, fordi den igjen skulde oprette Altere for ham. Hans Forfængelighed gik saavidt, at han lod sig kontrafese i alle muelige Situationer, snart som Philosoph, snart som begejstret Folke-Talsmand, snart som Martyrer, snart som Sentimental, og som Exaltado, og foranstaltede ikke allene en Subskription til Prægning af en Skuepenge til hans egen Ære, med hans Brystbillede og Jndskrifter; men endog selv besørgede Udkastet dertil, hvilket man i hans Papirer virkeligen har funden. Vendepunktet for hans Skjebne var den berygtede Opfordring til Nationalsubskription, eller snarere den maskerede Opfordring til Modstand og Revolution. Han har selv i den nyeste Tid udviist sit sande Sindelag. Hin mod ham og de med ham Hæftede førte Proces, en Proces, der vel var begrundet efter Retsgrundsætninger og Fakta, men i Anklage=Alten fordærvet, efter alle Omstændighederne nødvendig, men i Formerne maaskee for strængt udført, erindrer man sig. Jstedet for at ære sit Fædrenelands Love, endog om de maatte synes ham for haarde og ubillige, istedetfor som god Statsborgere efter hine store Grækeres og Romeres Exempel, hvilket han vil kopere, at lægge for Dagen, at det, hvorfor man straffede ham, var ham fremmed, har han just ved sit Forhold viist Rigtigheden af Beskyldningerne.