Berlingske Tidende, 1834-07-04
Udenlandske Efterretninger. De Forenede Nordamerikanske Fristater. (The Times.) – Striden mellem de Forenede Nordamerikanske Staters Præsident og Senat vedbliver med ligesaa meget bitterhed og liden Udsigt til mindeligt Forliig, som hidtil. Stridens Gjenstand er stedse den samme, og angaaer, som bekjendt, den executive Magts Forhold mod de Forenede Staters Bank, og den Virkning, som denne Handlemaade har havt paa Nationens commercielle Velfærd og industrieuse Foretagender. Senatet, der bestaaer af Unionens meest oplyste Statsmænd, har, som bekjendt, erklæret den befaling for ulovlig og forfatningsstridig, som Præsidenten havde udstedt uden Congressens Approbation, og ifølge hvilken de Staten tilhørende Capitaler, der vare deponerede i Generalbanken, skulde uddrages af samme, og General Jackson har svaret med en Protest, hvori han til Gjengjeld ogsaa erklærer Senatets Handlemaade for ulovlig og forfatningsstridig. Senatet vægrede sig ved at modtage denne Protest, og begge Partier forbleve i deres gjensidige Stilling, beredte til at bringe deres respective Besværinger for deres fælleds Constituenters, nemlig Nationens, Domstoel. Da Repræsentanthuset ikke deeltog i Striden, var denne blot at ansee som en Kamp paa Theoriens Mark, der ikke kunde have practiske Følger. Senatet kunde ikke alene tilintetgjøre Præsidentens Befaling, og Præsidenten ligesaalidet hæve den moralske Virkning af Senatets Beslutning. Jmidlertid kunde denne tvivlsomme og uvisse Tilstand ikke længe vedblive. Den amerikanske Unions Senat er ikke blot en Green af Confoederationens legislative Magt, men har tillige betydelig Deel i den øverste Statsembedsmands executive Autoritet. Denne, Præsidenten nemlig, kan vælge sine Ministre og umiddelbare Underdergivne uden Senatets Medvirkning, men han kan ikke uden denne Corporations Samtykke, sende en Gesandt til et fremmed Hof, eller befordre en Officeer af Armeen eller Marinen til nogen Commandopost i Landet. Hvad Gjenstanden for Øjeblikkets heftige Kiv angaaer, da er Præsidentens Magt ligesaa indskrænket. Den ham anstødelige Bankindretning, mod hvilken hans krigerske Energie synes rettet med samme Jver, som mod Englændernes Jndfald i New-Orleans, er ikke blot en til Privat ejernes Fordeel privilegeret Jnstitution, men tillige en Forening af Capitalister, med hvilke Staten deler baade Fordeel og Ansvar. Bankens oprindelige Capital beløb sig til 37 Millioner Pd. St., hvoraf Unionens Regjering kom i Besiddelse af syn Millioner, altsaa næsten af en Femtedeel. For at vaage over Regjeringens Jnteresse ved denne betydelige Jnstitution, er Præsidenten bemyndiget til at udnævne som af Bankdirecteurerne, og uconseqvent synes det handlet af General Jackson, at ville styrte en saadan Jndretning, der indeholder en saa betydelig Deel af Statens Eiendom. Jmidlertid skal disse Directeurers Udnævnelse, ligesom Valget af Gesandter og andre høje Stats embedsmænd, sanctioneres af Senatet, og i indeværende Aar har Senatet forkastet Præsidentens Liste. General Jackson var saavel tilfreds med fire af de Directeurer han havde udnævnt ved sidste Valg, fordi de ved deres Beretninger satte ham istand til at bekæmpe Bankens almindelige Administration, at han ved dette Aars Begyndelse fornyede deres Valg. Senatet havde en anden Mening om disse Herrer, og sagde Rei til deres gjentagne Udnævnelse. Præsidenten indsendte endnu engang den samme Liste, og dennes gjentagne Forkastelse vilde sandsynligviis i ethvert andet Land end Amerika have anlediget haandgribelige Følger af det farligste Slags. J en lang Beretning, der indeholdt Grundene for de anstødelige Jndividuers nye Udnævnelse, erklærede General Jackson, ikke at ville udnævne andre, dersom de atter forkastedes. Senatorerne gav paa denne peremtoriske Erklæring ved en Committee et ligesaa peremtorisk Svar, hvori de erklærede, at ville holde fast paa deres Rettigheder med ligesaa megen Fasthed, som han udøvede sine Prærogativer, og at de havde besluttet, efter bedste Evne og Skjønnende, at anvende den dem ved Forfatningen hjemlede Control med hans Udnævnelser. De gjorde ham tillige opmærksom paa, at en gjentagen Udnævnelse af de eengang forkastede Candidater, var uden Exempel, med Undtagelse af nogle faa, meget uvigtige Tilfælde, og at Præsident, Washington, ved en lignende Leilighed, hvor han smerteligt havde følt Forkastelsen af en af hans Venners Udnævnelse til en Militairpost, dog ingensinde havde tænkt paa, ved gjentaget Forslag at opnaae sit Øjemed. Saaledes staae Sagerne for Øjeblikket, og dersom General Jackson bliver sin Beslutning troe, ville Unionens Jnteresser see sig uden Varetægt i en Finantsindretning, med hvis Administration Præsidenten selv har tilkjendegivet sin Mistillid, og selv har misbilliget. Det maa være paafaldende, endog for den flygtigste Jagttager af amerikansk Politik, at Anledninger til Spliid mellem Unionens forskjellige Stater, eller i Centralregjeringens Grene, i de sidste tre Aar snarere synes at være velkomme end frygtede. Det synes at have været de forskjellige Partiers Hensigt at forsøge, hvorvidt man kunde drive Oppositionen uden at frygte en Revolution, hvorvidt de constitutionelle Baand og Jndskrænkninger kunde stilles paa Prøve, uden Fare for deres Virksomhed, og hvor stor Vægt Statsvælden kunde bære, uden at tilintetgjøres eller miste sin Springkraft. En af de sydlige Stater foreslog Unionens Ophævelse, og havde udrustet en Krigsmagt for at opnaae sit Øjemed, Ophævelsen af en forhadt Toldtaris. Congressens tvende Huse antoge, med stor Stemmeflerhed og efter modent Overlæg, Lovforslagene om en Fornyelse af Nationalbankens Privilegier, Præsidenten allene har efter egen Villie og Behag sagt Rei tildette Forslag. Siden Congressens nuværende Mede har den executive Magts Fremfærd været en Gjenstand for begge Huses forenede Angreb, i det ene af Husene er denne Misbilligelse endog protocolleret. Præsidenten har besvaret disse Angreb, og bliver ubøieligt ved sit Forsæt, maaskee med større Mod end ud gen europæisk Encherster i Nutid eller Fortid nogensinde har viist et Mod, som man maa antage bygget paa den stærkeste Bevidsthed om redelig Hensigt, naar man betænker, at han beklæder sit Embede ved Valg, og ved Slutningen af sin Embedsforelse ansees som ansvarlig for enhver Deel af sin Opførsel. At Statslivet og den selskabelige Orden midt iblandt saamange Aarsager til Utilfredshed dog uforstyrret vedblive deres vante Gang, lader sig kun forklare deraf, at den virkelige Regjeringsmyndighed ligger i de enkelte Staters Hænder, og at Centraladministrationen i Washington kun berører Nationens Jnteresser i saa saa Punkter, at dens Handlinger vel kunne vække Skrig og Opsigt, men dog uden sandsynlig Fare for noget Oprør. Desuden har Folket stedse sin Triumph ved de forestaaende Valg for Øie; det kan da tage Hævn over hvad er skeet, og formaaer at skaffe sig Sikkerhed for Fremtiden. Nationen veed, at Præsidenten, der for Øjeblikket er dens Overherre, dog om fire Aar maa tye til dens Beskyttelse, og at han i sin Vældes korte Tid ikke vil vorde synderlig farlig for deres Friheder, med mindre ganske overordentlige Omstændigheder skulde indtræde.