Berlingske Tidende, 1802-07-05
Skrivelse fra London den 25de Junii. J Forgaars undersøgte Grev Susfolk i Overhuset og Hr. Sheridan i Underhuset Campagniebetienternes Opførsel i Jndien mod den unge Nabob af Carnatie, hvilken de betragtede som et Foretagende, der ikke kunde længere forbigaaes med Taushed, men som maatte enten offentlig erkiendes og retfærdiggiøres af det ostindiske Compagnie eller ogsaa opgives som en ubesindig og overilet Forholdsregel. Grev Suffold sagde: "Det var en Begivenhed, som i Følge de Efterretninger, hvilke nu efter 11 Maaneders Forløb vare bekiendtgjorte derom, var saa meget mere uforklarig, som Naboben af Carnatie var den indiskebrittiske Magts arvelige Ven og troeste Allierede, og Engelland havde den unge, nu de troniserede og fængslede, Nabods Bedstefader at takke for enhver Besiddelse og Eiendom, som det havde i Jndien, og da denne paa sin Dødsseng havde anbefalet sine Tronfølgere at holde Venskab og nøie Forening med Engelland Hr. Sheridan erklærede : At enhver fordomsfrie Mand, som ikke var indviet i de ostindiske Compagniebetientes Politik. vilde sikkert ikke finde de Papirer, som vare forelagde Compagniet, tilstrækkelige til at retfærdiggjøre det, som var forefaldet i Carnatie, hvor man havde stodt Naboben fra Tronen, under Paaskud af en forrædersk Correspondene, som hans Fader havde underholdt med Tippo Saib. Men man skulde betænke, at Angiveren, Anklageren, Dommeren, Vidnet, og den der havde hele Nytten af den Anklagedes og dømtes Afstraffelse og Eiendoms=Confiscation, var een og samme Person, nemlig den brittiske Regiering i Jndien, og saa kunde man ikke andet end tvivle om denne Be handlings Retfærdighed og Billighed. Det var at ønske for Regieringsbetienternes Ære i Jndien og for Nationens Characteer overhovedet at Documenterne og de nærmere Beretninger fra Ostindien maatte overtyde enhver om det foretagne Skridts Retfærdighed, og at de kongelige Ministre vilde dekiendtgjøre Sagen for Publikum. Men dersom dette ikke skeete, saa vilde han træde frem i det næste Parlament, og ifald Regieringsbetienterne i Engelland virkang havde begaaer. de Voldsomheder, som de beskyldtes for, saa skulde i det mindste den brittiske Nation reddes fra den Mistanke, at den anthoriserer eller tier til slige afskyelige Handlinger : Ministeren Addington har Parlamentet at opsætte sin Dam i denne Sag indtil man erholdt nærmere Beretninger fra Jndien, især hvad Generalgoverneuren Wellesleys og Gouverneuren i Madras, Lord Clives personlige Characterer angik, hvilke vare bekiendte som Mænd af strenge Æresgrundsætninger. Hr. Nichalle erklærede: At den lange Udeblivelse af disse nærmere Beretninger om en allerede for 11 Maaneder, siden skret Degivenhed maatte opværte Mistanke imod Lort Wellesley og Clive. Talen var her heller ikke blot om den Uretfærdighed, som var tilføiet den unge Nabob, men om det hele System, som laae til Grund derved, hvilket blot at ud paa at giøre Erobringer og vilde endes med en Krig med Maratterne, der var den eneste Magt, som kunde giøre Engellænderne Modstand i Jndien, da den havde en Folkemængaf 20 Millioner og kunde gribe til Vaaben mod et Handelscompagnie, som var i en Gield af 24 Millioner Pand Sterling, og som sikkert vilde søge et Pengelaan i næste Parlementsmode. Om det end var en afgjort Sandhed, at den afdøde Nabod af Carnarie havde fort en utilladelig Correspondence med Tippo Saib, saa var det dog Uret at straffe Sønnen derfor. Jfald det skulde gielde, saa kunde ingen Fyrste i Europa pære sikker paa sin Trone. Franterig kunde saa beskylde Kongen af Neapels Efterfølger, at hans Fader har de ført en fiendtlig Correspondende med Republiken, og at sætte ham Det System, at giøre Erobringer i Jndien var ogsaa bleven hævet ved formelige Parlaments Resolutioner af 1782 og 1784. Desuagtet havde man drevet Erobringssistemet i Jndien videre, end Frankerig havde drevet det i Europa. Ved at erobre Landskabet Mysore og Fyrsterne af Ondes Lands havde Compagniet erholdt en Folkemængde af 20 Millioner Mennesker. Tippo Saib havde visselig været Engellands Fiende, og Fyrsterne af Onde undertiden ogsaa men gandske anderledes var Tilfældet med Carnatie, hvor den regierende Familie stedse havde været Engellands Ven og havt rens Jnteresse med samme. En Aftentidende siger : Er en troe Allierets Søn, som hielpeløs Pagling, virkelig bleven berøvet fine Rettigheder sin Faders Dødstime, og have Compagniebetienterne, tilTrods for de høitideligste Tractater, overtraadt Menneskehedens Love, saa kan der ikkun være een Mening om denne Sag. En slig Handlemaades Skiendighed kan heller ikke erstattes ved den derved erhvervede Tilvert i Mægt. Erfaring har allerede viist, at sterne Teritorialbesiddelser, naar de give for store, undergrave et handlende Lands Styrke og udtømme dets Hielpekilder. Da vore Besiddelser i Jndien endnu indskrænkede sig til Søepladserne, blomstrede vor Han- og var sikker. De Jndfødte fandt deres Fordeel derved og høre alle Aarsag til at være misundelige over vor Magt, haer det anderledes have opslaget alle vore Naboer. havere Allierede. Vi maae nu stedse underholde en stor Ar der der, for at forsvare vore vidtløftige Grændser; og Jndomsterne af vore ostindiske Besiddelser, ville opslages af det Omkostninger, som man maae anvender paa at forsvare dem. Vi maae imidlertid haabe at General Gouverneuren i Jn hun vil være i Stand til at retfærdiggjøre hvad der er skeet.