Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1826-08-08
(Jndsendt.) Blandt topographiske Efterretninger over Thyland, erindrer jeg ikke at have læst noget over Vindbjerg, uagtet det er et af de høieste og mærkeligste Bjerge i denne Egn. Jeg kalder det et Bjerg, da Sproget ingen anden Benævnelse har paa disse store Jordforhøininger, der dog ere saa væsentlig forskjellige fra de egentlige Bjerge. Dette Bjerg, som er beliggende i Nors Sogn, under Hillerslev Herred, bestaaer af en løs og gruset Jordbund, og er saa ganske blottet for Vandstader og Kildevæld, at Eieren af den oven paa Bjerget beliggende Mølle, har havt Vanskelighed ved at faae Vand til sit Huusbrug, og den dybt nede paa Bjergets Side gravede Brønd, maatte gjøres omtrent 70 Alen dyb, førend man traf en Vandaare. Jkke destomindre skeer idelige Jordfald rundt omkring paa Bjerget; det er at sige, Jorden synker pindselig ned og efterlader Huller af 2 til 3 Alens Dybde, og nogle Alen i Omfang; undertiden er dette skeet under Fødderne paa de Forbigaaende, uden at man veed, at derved endnu er skeet nogen Ulykke. Men det mærkeligste mig bekiendte Nedfald skede i sidstafvigte Juni Maaned, da Jorden tæt ved Landeveien sank, og derved aabnede en Hule af 7 til 8 Alens Dynde. Omkredsen af dette Hul var cirkelformig, og ikke større end Mundingen af en stor Brønd; dets Sider vare lodrette og glat afskaarne, som om de vare gravede ved Kunst i en fast Leer, eller Morgel Grund. Paa Bunden fandtes ikke det ringeste Spor af Vand eller Fugtighed, saa det synes, at den hele Jord Cylinder maa være nedsjunken i en som underjordisk Hvælving, omtrent af samme øide, som den selv havde, og hvor veed, om den ikke i sit Fald kan være standset af fremtagende Stene og fastere Jordlag, saa at de Hvælvinger, hvorpaa selve Bjerget hvilet, kunne være af overordentlig Dybde og Omfang. Dette bliver endog af følgende Omstændigheder sandsynligt: Efterat Nors Søe, der ligger ved Foden af Vindbjerg, i Aaret 1816 var stegen til en ganske usædvanlig Høide, sank den den følgende Sommer, saa dybt, at vel en Strækning af tusinde Alen af Søens Bund, som aldrig forhen var blottet, blev liggende tør, og frembød en Mængde af Mudder, som nogle Bønder vare beskjæftigede med at bortføre til Gjødning paa deres Jorder; men midt under dette Arbeide skede pludselig Jordfald paa flere Steder i Søens Bund, hvoraf Anmelderen har seet et Par, der vare at 3 til 4 Alens Dybde og betydeligt Omfang. Dette synes at vise, at de samme Aarsager, som virke, paa Bjergets Spidse, virke ogsaa under Søens Bund, og at de Huler, der modtage de nedfaldende Jordmasser, maa være store og vidt udbredte, saa at den hele Egn omkring Nørs maa hvile paa underjordiske Hvælvinger, der ikke ere dannede ved: skjulte Vandaarer; men mueligen fremkomne paa samme Tid, og frembragte ved samme Naturkræfter, der dannede paa vor Jordklode saa mange andre frygtelige Huler, hvoraf en Deel, hvis Mundinger ikke ere blevne tilstoppede, ere undersøgte og beskrevne; men en utallig større Mængde er og vil stedse blive os ubekjendte, fornemmelig maa dette blive Tilfældet med de Huler, hvis Jordbund ikke, var skikket til Forsteening, og hvis Mundinger derfor hastig maatte lukkes, men hvis Sider, der bestaa af et løst Stof, Tid efter anden maa falde, sammen. - Lykkeligt for os Mennesker, at vort Syn ikke trænger dybere end til Overfladen. Kunne, vi skue ind i Jordens Jndre, ville vi faae forhausende Ting at see, og vor Søvn ville vel ofte blive mindre tryg end den nu er. a me. Jos fire Koner.