Viborger Samler, 1820-06-10
Blandede Efterretninger. Om den henrettede Morder Carl Sand læses i Breve fra Manheim og Heidelberg Eet og Andet, der muligt kan have Jnteresse saavel for de Retfindede, der ikke ønske Verden reformeret og forbedret ved Snigmord som og for de Sværmere, der troe at Dolk og Pistol ere lovlige Midler, naar det gielder om at fremme uædle Hensigter. De indeholde Snart vil en Mand, der har Procesakterne at øs af, udgive Sands mærkelige Proces - Af Akterne er det beviist, at Sand stod i Forbund med et vidtudstrakt Complot, hvis Medlemmer han dog haardnarkent fortiede, der, kaldende sig Verdens Forbedrere, havde til Formaal, under Religionens Mask og med Bibelen i Haanden at omstyrte alle Regjeringer, myrde de 33 Regentere (som i de fremlagde Breve, som Sand vedkjendte sig kaldes Tyranner, og derefter lykkeliggjøre den frigjorte Jord og, som de formeente, udbrede Guds Rige, Kopebue var, af flere Grunde, først bestemt at udryddes; Sand havde paataget sig det, som et svagere Medlem da de stærkere Aar der skulde indføre den ny Menneskeslægten lyksaliggjørende Forfatning. Da Kotzebue var myrdet, ville Sand heftet med den blodige Dolk en didsigtende Opfordring paa Jesuiter-Kirkedøren i Mannheim og derpaa flygtet til Frankrig. Men, han tilstod selv, at kun Synet af Kotzebues smaae Børn, der raabde Fader bløder!" satte ham saaledes ud af ald Fatning, at han glemte alt og var sig ikke bevidst, hvad han foretog sig. Under sit Fangenskab maatte han næsten idelig holde Sengen; hans Saar, som han havde gjort sig selv, udkastede daglig omtrent 4 Lod Materie. Jmidlertid holdt det op at give Materie, da Dommen blev forkyndt. Han blev og synlig stærkere i de sidste Dage han levede, ligesom for at vise Verden sit Heltemod. Da han hørte sin Dom, saae man dog et Par Taarer fremkomme af hans Øine, Men, han sagde da han havde hørt den Jeg tænker dog mine Forældre hellere see mig døe paa Skafottet, end af Venerisk Syge." De sidste 3 Dage af hans Liv viiste han sig munter og sad opreist. Han skrev daglig nogle Timer, blant andet til sin Moder. Han indgjød i disse sidste Dage Andre Trøst, som med Vemod toge Afsked med ham eller af Nysgierrighed saae ham istæt det for at behøve Trøst af dem. Da Skarprettet Wittmann fra Heidelberg var kommen til Manhein, for at fuldføre Henrettelsen, lod Sand ham Dagen før sin Død bede til sig; han underholdt sig med munter Mine med ham, tog ham venskabelig i Haanden og trykkede den ret hjertelig under hele Samtalen, spurgte ham om, hvorledes han skulde forholde sig ved Henrettelsen, og opmuntrede Skarp retteren til at hugge dristig til, om det endog skulle være 2 a 3 Gange, da han forsikkrede han ikke skulle røre sig - Wittmann var ved ald denne Tale næsten ude af sin Fatning; saa at han ikke engang siden mindede Alt hvad Sand sagde. Da han kom paa Skafottet, begyndte han efterat Dommen var oplæsk at ville tale til Folket, sigende: "Jeg døer for Tydskland." Da Directøren for Tugthuset i den samme erindrede ham om, at han havde lovet ham ikke at holde Tale, kastede han med et Slags Heftighed sit Tørklæde af den venstre Haand mod Jorden. rakde de 3 Fingre af den Høire i Veiret og raabde, "Det veed Du o Gud!" derpaa satte han sig paa Stolen - Det var ikke Politibetjente, men Rukkerknegte der bandt ham fast og holdt Hovedet i Veiret - Da han besteg Stakottet sagde han: "Gud teuse mit Blod fra alle Synder!" og hans sidste Bøn paa Stolen var: Gudi du har taget mig til Naade, Forresten omtaler en omstændelig Beretning og Henrettelsen dateret Heidelberg d. 26de Mai ikke den Høitid endeel Tilskuere gjorde af hans Blod og Retterstolen; men siger derimod." Da Hovedet ved det andet Hug var skildt fra Kroppen, herskede en alvorlig og høitidelig Stilhed og blev den afbrudt, da var det kuns Tilskuernes og selv Soldaternes lydelige Graad og Hu ken man hørte. Mannheimerne udmærkede sig meget ved denne Sørgesene. Skjøndt Retterpladsen laae strax uden for Staden, saa vare dog kun faa af den lavere Klasse derved tilstæde - Derimod vare det mange fra Heidelborg. - og, som man ikke havde ventet - mange Studentere derfra.