Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1833-06-20
J Februar 1829 ankom Jacquemont til Den Bourbon, hvor han var Vidne til en frygtelig Orkan, som ødelagde den største Deel af Øen, og de derliggende Skibe. J April indskibede han sig til Pondichery, hvorfra han begav sig til Calcutta, hvor Generalgouverneuren Lord Bentink, modtog ham med den største Velvillie, og ydede ham al mulig Assistance. Efter at han havde gjort sig bekjendt med de naturhistoriske Samlinger i Calcutte, og havde studeret de Landes Sæde og Skikke som han ville berelse, vendte han sig mod Norden. Den 31te Decbr. 1829 ankom han til Benares, to Maaneder derpaa til Delhi. Her forblev han i nogen Tid, for at forberede sig til sin Reise til Himelaabjergene og Thibet. Fra nu af havde han at kæmpe med utallige Besværligheder: ubanede Veie, upaalidelige Førere, pludselige Forandringer, i Temperaturen og Vanskeligheden at erholde Levnetsmidler, vare de Hindringer han bestandig maatte kæmpe imod; men han fortsatte sin Reise, og gik gjennem Provindsen, Kanaer til Nakoderfra til Fortet Dunkar, og derpaa til Dalen Spyt, 6 Dagsreiser nordlig for 32 Graders Brede. Derpaa vendte han sig mod Østen, og naaede Bekur paa Grændsen af det chinesiske Cartorie; efter at han havde foretaget flere Dags, reiser paa chinesisk Gebet, vakte hans Nærværelse Mistanke hos Tartarerne, de forsamlede sig truende i stort Antal, og han saae sig nødsaget til at tage Tilbage. Ved hans Tilbagekomst besøgte han Tabor og Ghirry Dalene, og vendte sig derpaa paany til Delhi, efterat have tilbragt 6 Maaneder paa denne besværlige Reise. J Delhibefandt han sig endnu i Medio Decbr. 1830, derfra reiste hav til Pendjads Hovedstad Lahore, da han medens han gjennemforskede Thibets Bierge, havde af en Franskmand, der beklædte en vigtig Post ved Fyrsten af Pendjabs Hof, erholdt en Jndbydelse til at komme til dette Kongerige. (Denne Franskmand Hr. Allard havde været Alde-de-camp hos Marskalk Brune; men efter de ulykkelige Tildragelser i 1815 havde han med andre franske og italienske Officerer indskibet sig til Orienten. Nogle af dem døde underveis, Andre nedsatte sig i Persien; men ToHr. Allard og Ventura, toge Tjeneste hos Rundiet-Singh i Pendjøb, hvis Hær var bleven indrettet paa europæisk Fod.) Hr. Jaquemont fandt derfor, saasnart han havde passeret Snillægefloden, som adskiller de engelske Besiddelser fra Rundjet-Sings Stater, en talrig Escorte, som ledsagede ham til Lahore; han blev her modtaget med aabne Arme og forestillet Kongen næste Dag, som behandlede ham med den største Udmærkelse og fattede et saa stort Venskab for ham, at han ofte anmodede ham om at nedsætte sig i sine Stater; han kaldte ham sædvanligviis den anden Aristoles og den ny Socrates, og overøste ham med alle de smigrende Navne, hvorpaa den persiske Høflighed er saa rig. Fra Labore reiste Jacquemont, forsynet med Firmans af Rundiet-Singh og ledsaget af en Escorte, over Floderne Barre, Chunaub og Jelum, og besøgte de berømte Salminer ved Pindidaldenkan, vendte sig derpaa igjen mod Bjergene og ankom til Caschmir, et Kongerige der er afhængig af Pendjab, her besøgte han flere Søer og Bjerge. J Sampore mødte ham en Afsending fra Kongen af Lille Thibet, som opnie. overbragte ham flere naturhistoriske Sieldenheder. Jacquemont blev ofte anholdt af Bjergbeboerne, men reddede sig altid ved sin Koldblodighed og Aandsnærværelse. Efter i 6 Maaneder at have opholdt sig i Caschmir og Lille i Thibets Bjerge, traf han igjen i Umbritzir endnu engang sammen med Rundjet-Sing, hvor han blev forsynet med nye Firmans, for at besee Minerne ved Mundenugor. Ved Slutningen af November Maaned 1831 reiste han tilbage til de engelske Besiddelser, strax derpaa begav han sig igjen til Delbifor at indpakke og klassificere nogle naturhistoriske Mærkværdigheder. Den 14de Febr. 1832 forlod han Delhi, og gjennemvandrede Radjutana forat begive sig til Bombay. J Mai Maaned 1832 blev han i Poonab angreben af en Sygdom, og svævede i 5 Dage i Livsfare, men kom sig igjen, fortsatte sin Reise, og skrev at han havde den 14de September besteget Ghantsbjergene for at reise til Bombay; men ankommen hertil, angre en Leversygdom ham, som endte hans Liv i hans Alders 32 Aar, den 7de Decbr. 1832. Jacquemont forenede alle de Egenskaber en Reisende bør besidde, han besad et Mod og en Taalmodighed, der bestod enhver Prøve; de Strabatser, som han udholdt paa sin Reise i det sydlige Jndien, ere uhørte. Han efterlader en talrig Samling af vigtige Manuscripter, som ere af høieste Jnteresse for Naturhistorien. (H.n. 3.)