Viborger Samler, 1839-11-26
Dr. Bowring udkastede dernæst en Skildring af den tydske Toldforening, og henviste isærdeleshed paa den betydelige Kraftudvikling, der er mulig for denne Forening mellem 26 Mill. Mennesker. At arbeide paa denne Forenings Adskillelse, vilde være Daarskab og forgjeves Møie; det Eneste, man har at gjøre, er at undersøge, hvilken Fordeel England mulig kan drage af denne uhyre Statsmaskine. At England isærdeleshed forulempes ved Foreningens høie Tarif, er hævet over enhver Tvivl, men ligesaa vist er det paa den anden Side, at England selv for en stor Deel bærer Skylden, fordi vor Regjering stedse har været døv imod de gjentagne Opfordringer om at revidere vor egen exorbitante Tarif, Fordringer, der fornemmelig udgik fra Preussen. Jmidlertid er det endnu ikke for sildigt, og, saafremt man kun kommer den preussiske Regjerings Tilbud imøde, og ikke skader sig selv ved eensidigt Hensyn til den med de store Grundeieres Jnteresse identiske britiske Agricultur-Jnteresse, ville Handelsforholdene imellem Tydskland og England endnu som forhen være gavnlige for det sidste Rige, endskjøndt Tydskland stedse vil have den Fordeel, at have Arbeidere til billigere Priser. – Resultatet af denne Forsamling var, at der antoges en Mængde Resolutioner, der udtalte sig for Principet af den frie Handel. – Til de nyeste Efterretninger fra Ostindien maa endnu tilføies, at den britiske Hær tiltræder sit Tilbagetog igjennem Punschab, da det er lykkets den britiske Resident ved den nye Beherskers Hof i Lahore, at udvirke Tilladelse dertil. Paa Veien vil man afsætte Herskeren i Kelat, der udviste et fiendtligt Forhold ved den britiske Hærs Fremmarsch; en Deel af Kelats Gebeet vil vel tilfalde Schach Schudschah. Døst Muhammed Chan, Cabul's fordrevne Hersker, befandt sig med 2000 Ryttere. i Kuhlum; et opsnappet Brev fra en af hans Ledsagere, beretter, at Chanen vil opholde sig der i en Maaned og derefter har isinde at vende sig til Muschid. De ostindiske Blade bebreide Sir John Keane, at han har tilladt Schach Schudschab at henrette en Søn af Dost Muhammed tillige med 25 af hans Tilhængere. Denne Beretning synes usandsynlig, da Dost Muhammeds Søn, der ved Jndtagelsen af Ghuzni faldt i Englændernes Hænder, kun paa det Vilkaar overleveredes den nye Schach, at denne skulde skaane Prindsens Liv. Overordentlig fordeelagtig skildres den Virkning, som det lykkelige Udfald af Toget til Afghanstan har fremkaldt i Mellemasien hos den muhamedanske Befolkning, der ved Høiassens Erobring er ligesom bedøvet. En overordnet Auctoritet i Madras yttrer sig saaledes om dette Resultat: "Det lykkelige Udfald af Toget paa hiin Side af Jndus har befriet os fra en Fare, der var endnu mere truende, enden russisk Jnvasion eller Overvægten af den russiske Jndflydelse i Mellemasien. Det har igjen erhvervet os de Jndfødtes Tillid til vor Magt, eller saaledes som de vilde udtrykke sig, til vor Stierne. Et Aar i Forveien taltes der i Bazarerne kun og Russernes uimodstaaelige Fremskridt, og vor Mangel paa Kraft til at kunne byde dem Spidsen. Endog om Tilstanden i Canada var man underrettet, og skildrede den naturligviis med de mørkeste Farver. Enhver Muselmand saae i propbetisk AandGjenoprettelsen af Jslam, og de latterligste Historier, vare i denne Anledning i Omløb. Det hedte, at Keiseren af Rusland selv var i Hjertet en god Muselmand, at han vilde omvende sine Undersaatter til Muhammeds Lære, og opslaae sin Hofleir i Delhi, og at Dost Muhammed skulde udnævnes til Keiser af Hindostan og Persien under Ruslands Beskyttelse. Til denne Sagernes gunstige Forandring i politisk Henseende kommer ydermere den Omstændighed, at det engelske Compagnies financielle Anliggender vise sig særdeles fordeelagtige. Hosten har havt et godt Udfald, og Alt lover en riig Jndtægt. Handelen med Opium drives endnu som for Jfølge de sidste Efterretninger fra Calcutta udrustedes der tre hurtigseilende Skibe, ladede med Opium for til Trods for alle Hindringer at indsmugle det i China.