Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-03-11
Herr Oberste von Falkenskjold, een af Landets allerdrivtigste, virksomste, vindskibeligste, fordoms frieste og kyndigste Landmænd, der, som Eier af Sophienberg, altsaa som Kystbeboer, har søgt at benytte sig af Tangen paa alle de Maader, en oplyst Mand kunde tænke sig, har blandt andet ogsaa i disse falttrange Tider frembragt Salt af Tang, allene for at gjøre andre Kystbeboere opmærksomme paa denne huuslige Jndustriegreen, hvortil vi imodsigelig høiligen trænge. Hans Resultater, indberettede til Landhuusholdningsselskabet, bleve først i dette Aar bekjendtgjorte i Handelstidenden, hvor nylig en Anonym, formodentligen Theoretiker, har mødt dem med Jndvendinger, der ere ligesaa ugrundede som ubetænksomme. Jkke for at beholde Ret, men kun for at svække det Jndtryk, som disse mueligen kunde gjøre paa de Kystbeboere, der ere mistroiske mod alt Nyt og troe, uden Overveielse og Forsøg, den sidste, der taler, allerhelst naar han stemmer med deres Tænkemaade, har Herr Obersten fremsat sine yderligere Forklaringer i Handelstidenden omtrent saaledes: Som Kystbeboer har han nu i 8 Aar gjort sig det til Pligt at afbenytte Tængen paa den fordeelagtigste Maade, og derfor ogsaa forsøgt at virke Salt af Tang. Hvad han efter gjentagne Forsøg har fundet nyttigt og anvendeligt, det har han bekjendtgjort allene i den Hensigt, af Sag kyndigere at blive belæret og for at det forbedret almindelig kunde komme i Brug. Han har saaledes anvendt Tangen til Gjødning, til Brændsel, til Hegn, til Defentionsdiger, til Vagt nytter og til Brøer; ogsaa har han, som sagt, virket Salt af Tangaske. De bemærkninger, han, i Anledning af de ovennævnte Jndvendinger i Handelstidenden No. 16 mod hans Resultater, og Meninger, har fundet nødvendig at fremsætte, ere følgende: Hidindtil har han endnu ikke nøie beregnet, hvormeget Brændselet, der medgaaer til at virken Tønde Salt af Tang, kan taxeres for, da han til denne Tid ikke har brugt andet end gammelt Gjerdebrænde til at brænde Tangen til Aske, og Tørv til at koge Luden ved, dog troer han, at man i denne Tid kan beregne Brændselet, der medgaar til at virke en Tønde Salt af Tang, for 1 Rdlr. Saltvirkningen af Tang bør paa hans Maade og efter hans Formening ikke skee uden ved Fruentimmer og Børn, som ikke kunne bestille synderlig andet; dog beregner han Arbeidet ved Tilvirkningen. af en Tønde Salt for at samle Tangen, brænde den og hjembære Asken for 2 Mk., med at blande og koge Luden m. m. for 3 Mk., Slid paa Kjedelen a. for 1 Mk. En Tønde virket paa den Maade kan altsaa ikke koste mere end 2 Rdlr., hvilket ikke, nu da Saltet koster 10 til 14 Rdlr., som Forfatteren af Jndvendingerne siger, kan kaldes at kjøbe det for dyrt. Salt af Tang finder Obersten i alle Henseender at kunne sættes ved Siden af det bedste Norske Salt, og behøver ikke, for at bevares, at tørres mere end dette. Naar det forudsættes, at det allene er af den grønne Tang, der kan tilvirkes Salt, saa troer Obersten ikke med Anonymen, at denne lader sig brænde til Aske ved gammel tørret Tang. Saa meget er imidlertid, siger Obersteen, imodsigelivist, at Asken af den Tang, som er saa tør, at den kan bruges til Brændsel, aldeles ingen Salt indeholder, og kan altsaa ikke, efter hiins Mening, komme i Circulation med den Tang aske, som indeholder Salt. Thi da endog det raffinerede Salt lader sig opløse af Luft og Vand, hvor skulde da de raa saltagtige Deele længe kunne forblive i den Tang, som ligger aaben for Luft og Regn, At koge Tangsaltluden, efter Anonymens Mening, til Salt i Pander som ved Saltkogerierne, var tilvisse brændebesparende, naar man fyrede med Tang, men derved maa bemærkes, at Gradeerhuse, Kogehuse og Kogepander koste store Capitaler, dernæst er det ikke vist, at man kan regjere Tangilden med den Lethed, som Brænde eller Tørv, til stærkere eller svagere Kogegrad, da Tang som bekjendt, under Fortærelsen falder sammen. Egentlige Anlæg i det Store til dette Øiemeed kunde vel en Commune, men ingenlunde en Privatmand nogensinde gjøre; thi man vilde ikke tillade denne at tage Tangen paa fremmed Mands Grund, desuden er Tang meget tung at kjøre, Kjørselen overmaade bekostelig, og endelig gives der vel paa enkelte Steder af de Danske Kyster et temmeligt Forraad af gammel utjenlig Tang, men af frisk og grøn Tang finder man vist ikke i et For= eller Efteraar saa meget, at den kunde forsyne et Anlæg i det Store. Det vilde, sige Obersteen, gaae med saadan Tangsaltkogning næsten som med at spinde. Det sidste betaler sig vel i det Mindre i Mangel af vigtigere Arbeide, men Spinderokken kan kun vanskelig ernære een Person, altsaa mindre vedligeholde kostbare Spindeskoler.