Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1772-01-31
Odense. J Følge det Kongl. Rescript af 5te Oct. a p. blev afvigte 21 Jan. (som meldt er) paa Odense Byes Raadhuus ventileret følgende Poster de Fattiges Væsen paa Landet her i Fyens Stift, dets nye Indretning angaaende, se. 1.) Fra hvad Tid den udi høistbemeldte Rescript anordnede Indretning skal tage sin Begyndelse; som blev besluttet, at skulle være fra dette Aaars 1ste Jan. og saa fremdeles. 2.) Hvorledes med Tavle= eller Blokke=Penge og deres Distribution herefter skal forholdes, og hvo til Blokken bør have Nøglen, samt bivaane dens Aabning; derom blev besluttet, at naar det først fragaaer, som er henlagt til Helsingørs Hospital, bliver Overskuddet udi ethvert Sogn og ved hvert Nye=Aar at uddeele til Sognets egne Fattige, ligesom de maatte befindes trængende til, og hvilken Uddeeling besørges af enhver Sognepræst tilligemed den største Lods=Ejer i Overværelse af Medhielperne, og hvor ingen Blykke nu maatte befindes, bliver samme af Kirke=Ejeren at oprette, der, som hidindtil, bliver under Kirke=Patronens og Præstens Laas og Lukke. 3) I Henseende til, hvorledes det, som Præster og Degne aarlig bør svare eller vorder ansat for, da blev eragtet best, og i Conformittet med Rescriptets 4de Art. at deres Andeel bør erlegges til den største Lodsejer i Sognet, som ere pligtige til, at paasee de Fattiges Underholdning paa Strør godset Sogneviis. 4) Naar omløbende Betlere attraperes paa et eller andet Gods, som hører hiemme over tree Mile fra det Gods, han attraperes paa, saa tillades det Vedkommende, for at befrie dem for en længere Kiørsel, at føre saaden en Betler, til Tugthuuset, paa det Bogholderen sammested derefter kan avertere den Lodsejer, som tilhører saadan en Betler, at han kan lade hannem afhente, hvortil Lodsejeren bør være pligtig, samt tillige at refundere Tugthuuset, ei alene den Vognleie som bliver betalt eller forskudt for saadan en Betler, men endog 4 s. daglig for dens Underholdning, saalænge han i Tugthuuset forbliver, iberegnet de Dage, som udfordres til Reisen til og fra Tugthuuset. Skulle en saadan Betler, ellers befindes, at giøre urigtig Angivelse om sit rette Opholds Sted, og foraarsage Tugthuuset Bekostning, som ey paa ovenmeldte Maade kan blive refunderret, bør Betleren, ei alene straffes, men og forblive til Arbeyde i Tugthuuset, saalænge Directeurerne maatte finde det for got. 5.) En Portion for de høistnødtrængende Fattige, Sengeliggende eller andre, som aldeles intet kan erhverve til Ophold, blev fastsat saaledes: En eenlig Person, Mand eller Kone, aarlig 10 Skpr. Meel, 6 Skpr. Malt, og 4 Sldr. i Penge; men naar Mand og Kone ere samlede, og følgelig kan behielpe sig med noget mindre, afgaaer en tredie Part i samme Portion. De mindre Fattiges Contingent bliver derefter at repartere, som de kan være trængende til, og nyder de Fattige deres Portioner aarlig i 4 Qvartaler, hvormed Præsten og Medhielperne haver Tilsyn. 6) Naar en fattig døer, der har nydt Almisse i Sognet, bliver den Lodseer, af hvilken han har nydt sin Portion, forbunden til at besørge hans Begravelse, da den Afdødes Efterladenskab optegnes, og bortsælges til Begravelsens Omkostning, saa vidt strække kan, og skulle noget overskyde, da at distriberes, ligesom om Taple=Pengene meldt er, dog bliver saadant Overskud alene at beregne det Godses Fattige til Beste, og naar en Fattig bliver antegnet til at nyde Almisse, maa en Lodsejer antegne, hvad saadan en Almisselem kan være tilhørende.