Aalborg Stiftstidende, 1827-08-30
J 1813 blev Canning udnævnt til Gesandt i Lissabon. Da han fra denne Post i Aaret 1816 vendte tilbage igjennem Frankrig over Bordeaux til England, beviste det franske Publikum ham en udmærket Agtelse, dag hanligen Tale til de i Bordeaux værende Handelsmænd anbefalede dem Taknemmelighed, for Bourhonnernes gjenoprettede Legitimitet og Herskerdømme. Efterat være anden Gang udnævnt til Staden Liverpools Repræsentant i Underhuset og have talt i Parlamentet i Anledning af de i Rigetri 1816 og 17 herskende bekjendte Oprør af Fabrikarbeiderne, med hvilke han opfordrede til Forstærkelse af de trufne Politiforanstaltninger, blev han af Ministeriet ansat til Chr for det britisk ostindiske Comptoir, og siden som Gesandt ved Schweizerrepublikken. I den første Egenskab viste han et saa fortroligt Bekjendtskab med de ostindiske Anliggender og den britiske Magts Natur i Osten, at han, flere Aar efter, den 16de Marts 1822 udnævntes til General=Gouverneur, over Jndien, til hvilken Post hans allerede stod isærde med at afgaae, da Marquienil af i Londonderrys (Castlereaghs) Selvmord og den derved indtrufne vigtige Vacance i det britiske Kabinet, som bekjendt, kaldte ham til en anden Virkekreds i Fædrelandet, som denne Ministets Efterfølger: Ved sin Tilbagekomst fra sin Gesandtskabs. post i 1818 forsvarede Canning imod Oppositionen. Gjenindførelsen af den saa meget omtalte Bill om Fremmedes Rettigheder i England, hvori dog, ved Lord Hollands Bestræbelser i Overhuset, blev gjort væsentlige Modifikationer. - J Aarene 1819 og 20 foretog Canning sig en Reise til Jtalien, for, som det den gang heed, at tilveiebringe visse Beviser imod den afdøde Dronning af England; imidlertid er hans Navn af Dronningens Forsvarer aldrig blevet nævnt i Procesakterne. Hans Forhold under denne berygtede Sag udmærkede sig, ved Mandighed, Værdighed og Fasthed, og han vidste, ved personlig ei at tage mindste Deel i den hele Fremfærd, at erindre hvad han skyldte sig selv. Mannadskilme Inaaret 1821 nedlagde Canning sin Værdighed. Dog understøttedes han Castlereagh ved Forhandlingerne om den katholske Emancipation, der mødte en stor Oppostibs. Man siger, at Kongen af England, da han, efter Castlereaghs Død, overrakte Canning det udenlandske Departements Segl, skal have yttret det Ønske, at han i sit Embede vilde træde i sin Forgængers Fodspor, hvorpaa Canning skal have svaret: "Deres Majestæt, netopil fordi Castlereagh ikke kunde sætte sine Planer igjennem, tog han Livet af sig." J ethvert Tilfælde synes det tydeligt, at Canning efter Castlereaghs Død begyndte at udvikle politiske Grundsætninger, der næsten stode i aabenbar Modstrid med dem, han hidtil havde understøttet; og at en større Liberalitetsaand, begyndte at besjele det britiske Ministetrium fra det Øieblik af, at Canning optraadte som selvhandlende og frit kunde bevæge sig i den Sphære, til hvilken hans Genie havde kaldet ham. - J Forerindringen til de efter Byrons Død af Hunt udgivne Sange (6te, 7de og 8de) af Don Juan, opbevares i denne Anledning en Mening og Canning, som Jngen, der kjender Byrons politiske Grundsætninger, vil kunne kalde partisk: "Canning, siger han, der et Gene - næsten et Universalgenie; en Taler, et vittigt Hoved, en Digter, en Statsmand; og ingen Mand af Talent kan længe træde i hans Forgængers, Lord Castlereaghs Fodspor. Har nogensinde nogen Mand frelst sit Fædreland, saa er det vist, at Canning kan det; men vil han? Jeg, for min Part, haaber det." - Mærkeligt bliver det imidlertid altid, at en Mand med Cannings Gennie kunde lade sig nøie med at spille den underordnede og i flere Tilfælde passive Rolle, hvori han optraadte under sin nysnævnte Forgængers Levetid. (Sluttes næste Gang.)