Viborger Samler, 1823-02-19
(Jndsendt.) Her Samler-Redagter! Jeg sier saa mange Tak gjør jeg paa egne og Smedens og Byfolkenes Vegne, som holde deres Auvis, endskjøndt jeg maae sige Dem, at vi have undt no ved at udrede hvad den kaaster, enddog vi ere 18 1 Mand, der holder dem; hvad jeg ville sie, fordi de snakede noget i deres Nomber 18, d. A. om Teinet i Maanen Aftenen efter Monneformørkelsen - Jeg sad netop justiment i Møllen dengang Auvisen kom og vi havde luret lenge paa, om han da ikke vile talle iet Ord om den Tingest som vi alle saae, der den Aften spildte Trekort hos Møllerens. Thi saae skule vi nok have faaed det satt i en anden Auvis; thi de ere ligesom sultne Raune og den Enne vil helere tjænne en Skielling end den Annen. Men nu seer jeg da at han kommer humpende bag efter som En nok er sagt, med sin Annemerkning, og fortæler os : at ved skule have værret Tegen til den megen Knog vi siddend fik. Ja Gu bevares min Faer, skal der saamange Monner til at faae 8te Dages Snee og Knog (Snefog) saa er jeg bang han kommer till at anlegge end Monnefaberik i Aar Hvad har man da for Ald det man har stederet, naar man kan troe, at det betyer saadan noet? - Havde der endda kommet bag efter af de store gammeldags Nordlys der ofte vare røde som en Lue og hvori man kunde see baade Heste og Vogne og Ryttere og Soldater og høre det brumme og tumle, som naar en stor Ærtekjedel eller Ludkiedel kaaler, eller gnistre og allarme som naar der gaaer Jld i tørre Grene, saa vile jeg endda ladet det bassere. Men et bare Snefog, har har ha. - aa min Mave revnet af Latter, Nei lille Ven, kjender han den gamle Psalm"Luk Øine op o Kristenhed?" seer han, det er skinbarlig en Varsel og et Jertegn, hvorom der findes en heel stor ældgammel Bog paa Dansk paa Kongens Apothek i Kiøbinghavn, der ved den Kirke, hvor de kikker Stjerner - Da han i sin Samler lærer os Landbyfolk saamange Ting, vil jeg og lære ham noet. Jeg skall bevise hvad jeg sier - hør nu kuns Annou 1801 veed han den engelske Admital Hans Nielsen (Horatio Nelson) kom lurende bag paa vor Fløde og ville tage den; vel fik han ikke Held af det, som vel var; men samme Vinter før det paserede, havde min Mosters Mands Sødskendebarn i Kiøbinghavn taget Maren til Anders Chrensens til sig, fordi de var i Slæit eller Fammilliskaft, og hun var hos en meget fornem Spekhøker paa Toldboveien, og saa kom vor Deins Datter Mari Catrin til hende en Aften for at besøge hende, og saa stod de begge uden for Døren og sladdrede om deres Hemmeligheder og kikkede paa Mandfolkene, og saa - hva jeg ville sie, - saa faldt deres Øine ud til Tolleboden og saa bræsenteerte sig paa Himmelen, der var saa blaa som Taft og fuld af Stjerner, lige over det Sted hvor vor Flode laae, et stort brændende Orlogskib med Takkel og Toug og Seil; ja der var saa gar Vempel og Giøs og Flag, alt af Jld, Men hør nu bare; det var ikke dermed gjort, Der gi ganske levende Matrosser om paa Dækket og gjorde klart som de fier; saa man nok kunne see det ville blive en Potellie af - som da og Aaret efter skede, det sig Gud forbarme; det forstaar sei, at foruden disse 2 Tøser, saa mange troværdige Søfolk og Korteermæstere med derres Konner og børen samt mange storfindede, og præstlærde Folk, som spasserede det derfor er det hværken Løin eller slader. Hvoraf vi her i Møllen, Smedien og Kroen have indspekeleret, skiønnt vi ikke have seet Cyprianus, hvor alting staaer i, at dette Jettegn i Maanen betyder Krig, Dyrtid og Pestilentse, eller og de mange Maaner skal være Tyrkerne og deres Tilhængere og Korset Grækkerne, der med Guds hielp ville kjøre i Ring med dem; thi derfor sad de i en Ring- og vinde over de Vantroe, der have udøst i Fjor saa meget kristen Blod. Det staar jo osse i Bibbelen "At der skall skee Tegen i Soel, og Maanne og Folk blive bange derover" - derfor haabe vi som bolle hans Auvis, at han indførrer dette vortes Beslutning og Eftertankke, cito uden Ophold per gratis i den første Samler. Forblivende med Respects Formelling hans beredvillige. Peer Madsen. Smeddien den 9 Februari 1823.