Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-06-19
Statsfangen Dr. Dampe er, som bekjendt, sat paa fri Fod under den Betingelse, at han skal opholde sig paa Bornholm. Da vel kun Faa af den nuværende Generation veed, hvorfor Dampe egentlig blev dømt, saa troe vi, at det ikke vil være unteressant at faae en kort Beretning herom. Det hedder i "Collegialtidenden" af 17de Marts 1821, at under den mod Dr. D. og Smedemester Jørgensen, anlagte Sag er det ved egen Tilstaaelse, corpus delicti og Sagens øvrige Omstændigheder tilstrækkeligen bleven oplyst, at Dr. D. i Slutningen af 1820 havde gjort sig skyldig i at fremstille oprørske Jdeer, og i dette Øiemed at have forfattet nogle utrykte Skrifter, sigtende til en Forandring i Regjeringsformen, som han vel ikke søgte at holde hemmelige, men hvis nærmere Udbredelse og Prøvelse han vilde bevirke ved at danne et Selskab, for hvilket han havde besørget Værelser leiede, og hvori han havde anmodet adskillige Personer om at indtræde. Jørgensen havde paa en virksom Maade søgt at fremme disse Jdeer. Ved det første Møde i Selskabet, den 16de November 1820, bleve Dampe med Flere arresterede lige ved Jndtrædelsen, og der blev nu nedsat en Commission af tre Overretsassessorer, der den 14de Februar 1821 dømte Dampe og Jørgensen fra Livet. De vilde ikke appellere, men henflyede til Hs. Majestæts Naade, og de bleve ifølge kongelig Resolution hensatte i Fængsel paa Livstid paa Christians. Saavidt "Collegialtidenden." Endskjøndt nu Commissionsdommen aldrig er offentliggjort, og man altsaa ikke kan have nogen bestemt Mening om Dampes Planer, saa synes det dog af "Collegialtidendens" Meddelelse at fremgaae, hvilket ogsaa bekræftes af det dengang almindelige Rygte, at Dampes Plan gik ud paa, ved en Conspiration at kuldkaste den bestaaende Regjeringsform, og saaledes gandske vist var forbrydersk, og væsentlig forskjellig fra de nuværende constitutionelle Bestræbelser, der stadigt have vedkjendt sig som Princip, at en Forandring i Statsformen kun bør bevirkes ved lovlige Midler. Dr. D. er iøvrigt den anden Statsfange, der i Løbet af faa Aar er anviist Bornholm til Opholdsted. Den ommeldte anden Fange er Krigsassessor Tidemand, der for Jnjurier imod Frederik den Sjette blev forviist til Bornholm, hvor han endnu er. (L. F. Av.)J Corsaren" a 32 læses Følgende: Vi have modtaget en Meddelelse fra Colding saa lydende: Forleden spadserede en herboende agtet og anseet Borger, Hr. Wissing, paa Slotsbanken, hvor det vel, strengt taget, ikke er tilladt at gaae, men hvor man dog i Almindelighed pleier at tolereres. Her mødte han en Landseneer-Officier, med hvem han i længere Tid ikke har været i god Forstaaelse, og som nu barsk spurgte ham, hvad han vilde der paa Bakken. Hr. W. gav et meget høfligt og undskyldende Svar, hvorpaa imidlertid Officieren tog fat i ham, kastede ham til Jorden og pryglede ham blaa og blodig. Hr. W. reiste sig og gik hen til et Par Landsenerer og spurgte dem, om de havde seet det Passerede, hvortil de svarede Ja. Derpaa kom Officieren igjen, pryglede paany Hr. W. og spurgte sluttelig den ene af Karlene: "Kerl. Hast Du gesehen, das ich diesen Mann geschlagen habe?" – "Ja, Hr. Ritmeister!" svarede Karlen, idet han gjorde militair Honneur. – "So!" sagde Ritmesteren og slog Karlen til Jorden. Han vendte sig nu til den anden Karl og spurgte ham: "Keyl. Hast Du es gesehen?""Nein, Hr. Ritmeister!" – "Gut!" sagde Ritmesteren og gik.