Ribe Stifts Adresseaviser, 1847-03-16
Ribe. Flere vægtige Stemmer have i den senere Tid reist sig til Forsvar for Sorø Akademies Bestaaen som høiere Undervisningsanstalt. Da det ansees for nødvendigt, at forsvare dette Akademi med saa megen Varme og Styrke, maa man vel antage, at der er virkelig Fare for dets Bestaaen. Denne Fare synes at hidrøre fra Akademiets bekiendte store Rigdomme, som man formodentlig ønsker at bruge andensteds, maaskee for paa en nem Maade at slippe til at dække allehaande Underballancer, som allerede ere opstaaede og som man forudseer, ville blive endnu større ved Forfølgelsen af visse Yndlingsplaner. Hvis dette skulde forholde sig saaledes, var det meget beklageligt, at saa store Midler, der ere grundlagte i Videnskabernes Jnteresse ved nogle af Landets største Mænd og mest patriotiske Konger, saaledes uden Spor skulde forsvinde. Skulde Akademiet nedlægges, burde dog dets Midler ikke derfor adspredes og bortødsles til allehaande moderne Projekter, men de burde holdes samlede for at bruges i Videnskabernes sande Tieneste i Overeensstemmelse med deres oprindelige Bestemmelse. Dersom man skulde beslutte at nedlægge Sorø Akademi fordi det ligger for nærved Kbhavns Universitet, saa burde det dog reises paa et andet Sted og dets Midler gjøres endmere frugtbringende ved at udvide Akademiets Virksomhed. Jylland og Nordslesvig have allerede længe følt mange Savn ved den fjerne Beliggenhed af Landets eneste Universitet. Ogsaa af nationale Grunde vilde det være af Vigtighed selv i videnskabelige Foranstaltninger at tage et retfærdigt Hensyn til disse Provindser og navnlig til Nordslesvig. Det har fra saa mange Sider og ved saa mange Leiligheder været godtgjort, at det er aldeles paatrængende nødvendigt at forsyne Nordslesvig med danskdannede Embedsmænd, og dog findes der endnu ikke eet eneste Sted i hele Landet, hvor slesvigske Jurister kunne danne sig for Fædrelandets Tjeneste. Herved opstaaer det meget mærkelige Phænomen, at danske Ynglinge fra denne Egn, af Landet ikke kunne danne sig til danske Embedsmænd i deres Fædreneland, men at de maa reise udaf Landet og søge deres Dannelse, der dog burde være dansk, ved et tydsk Universitet! Dette lyder rigtignok meget besynderligt, naar det udtales med Ord- og dog veed enhver, at det er den nogne, bogstavelige Sandhed. Hvad Følgerne af denne unaturlige Tilstand hidtil have været, har man desværre seet, og hvad Følgerne fremdeles kunde blive i Fremtiden, er meget let at forudsee. Derfor er det vistnok paa høieste Tid, at man endelig engang begynder at tage fat paa en saa overordentlig vigtig Sag, der sandelig ikke længere taaler nogen Opsættelse. Derfor kunde man vist ikke, hvis Sorø Akademi blev nedlagt, gjøre noget bedre og frugtbarere Brug af Akademiets betydelige Midler og handle mere overeensstemmende med Stifternes patriotiske Øjemed, end ved at reise det igjen her i Jylland, navnlig nærved den slesvigske Grændse f. Ex. i Kolding eller Ribe, og gjøre det til en Høiskole for disse to Provindser idet mindste med Hensyn til de to Hovedstudier Theologie og Jura. Det maa vel ansees for en Selvfølge, at man vilde benytte en saadan Leilighed til dog endelig engang at gjøre Nordslesvigernes billige Krav paa en dansk Høiskole nogenledes fyldest og til den Ende oprette de nødvendige Lærestole i slesvigsk Ret, saa at Studerende fra Slesvig her kunde foretage deres juridiske Studier og absolvere deres Embedserammen, der da vel ikke burde give mindre Adgang til Statens Embeder end den, der nu absolveres ved et tydsk Universitet. Men dersom Sorø Akademi ikke bliver nedlagt og dets Midler altsaa ikke blive disponible paa denne Maade, saa var det dog ønskeligt baade for Videnskabernes, Fædrelandets og Modersmaalets Skyld, at dets Virkekreds blev udvidet ogsaa derved, at det tillige blev en Planteskole for slesvigske Jurister. Kan heller ikke dette skee, saa bør paa anden Maade i videnskabelig Henseende sørges for den danske Befolkning i Nordslesvig; thi om ogsaa En og Anden gjerne vilde, saa tør dog vist Jngen benegte, at denne Befolkning har samme Ret som alle øvrige Danske til Adgang til dansk videnskabelig Dannelse. Man kan ikke beraabe sig paa, at Nordslesvigeren jo kan studere ved de danske Undervisnings anstalter og navnlig studere Jura ved Kjøbenhavns Universitet; thi gjør han det, straffes han med Udelukkelse for bestandigt fra al Adgang til Embeder i sit eget Fædreland, Slesvig! Dette, veed enhver Mand, er den rene Sandhed!! – Saa besynderlige ere Forholdene! – naar skulle de blive anderledes, Døbte i Domkirken den 14. Marts Borgerlieutn. Guld- og Sølvarbeider Dyrebyes Søn. Hans Valdemar Dyrebye. Fadd. Mad. K. Koch, Jfr. M. Christiansen, Borgerkapitain Farver Utzon, Kjøbmd. C. R. Andresen og Guldsmedsvend J. S. R. Rose. S. D., Kjøbmand Rosteds Datter, Maria Frandsine Rosted. Fadd. Mad. K. Frandsen, Jfr. Rühle, Værtshuush. S. Weis og Fuldmægtig Borring.