Den Vest-Sjællandske Avis, 1838-02-22
For flere Aar siden droge nogle Eventyrere fra Cap til Port Natal, som ligger imellem 30 og 31, østlig Længde (fra Greenwich) og 29 og 30 sydlig Brede, der grundede de een af den Engelske Regjering uafhængig Stad d'Urban og tilegnede sig en Landstrækning, som de nu give Navnet Victoria J Aaret 1835 besluttede flere Bønder paa Grændsen, af Districtet Graaff-Reinet at gaae til hiin Egn, om hvis Frugtbarhed og beqvemme Beliggenhed de havde hørt Meget, for med egne Øine at overbevise sig om Sandheden af disse Rygter. Med 40 til 12 Vogne fuldendte de den lange Reise og vendte tilbagemed den Beslutning at hente deres Familier, da Kafferkrigen udbrød og forhindrede dem i ufortøvet at udføre deres dristige Foretagende. Snart efter Krigens Ende tiltraadte omtrent 50 Familier under Anførsel af Ludvig Triechard, en Bonde fra Alba ny, Udvandringen med deres Eiendomme. For at undgaae Kafferne gik de over den store Flod og drog imod Nordost langsmed det Bjerg, der adskilte Kafferne fra Bechunalandet, i den Hensigt, saasnart en Leilighed tilbød sig, at vende sig imod Østen og saaledes ankomme til Port Natal. Men de fandt Bierget overalt saa steilt og vildt, at det syntes utilgængeligt for den menneskelige Fod og altsaa endnu mere for ethvert Kjøretøi. De kjendte ogsaa altfor lidt til Egnen for nøie at vide, hvor de vare, og saaledes kom de langt ud over Port Natal og naaede i Mai 1836 en frugtbar, men ubeboet Strækning imellem den 26 og 27 sydlig Brede, paa den østlige Bred af en stor og smuk Flod, som flyder langsomt igjennem Sletten i nordostlig Retning og forenet med Dori (Urei.) eller Limpopo skal falde i Bugten ved Deelagaa. For herfra at naae den ubeboede Egn ved Port Natal maatte de have gjennemvandret den mægtige Dingaans hele Gebeet, hvilket sandsynligviis aldrig vilde være lykkedes dem. Da de altsaa paa dette Sted fandt Græs, Vand, Vildt og Bygningsmaterialier i Mængde, besluttede de for det Første at nedsætte sig der. Triechards Exempel fandt mange Efterlignere; den ene Familie drog bort efter den anden uden ret at vide, hvor de vilde hen, men bestemte paa aldrig at vende tilbage til deres Fædreland; og førend de erholdt nærmere Kundskab om deres forjættede Land og kunde blive enige om en fælles Plan, udbredte de sig med deres talrige Hjorde langsmed de frugtbare Bredder af Littwa= eller Vaalfloden. Mod Slutningen af Mai droge to Selskaber med Bronkhurst og Potgieter i Spidsen ud for at undersøge Landet imod Nordost. De naaede ikke alene det Sted, hvor Triechard havde nedsat sig, men trængte endnu 16 Dagsreiser længere frem igjennem et herligt, men ligeledes ubeboet Land, indtil de 6 Dagsreiser fra Deelagoabugten traf paa et venligt sindet lille Folk af Kaffere. De vendte tilbage ad en kortere Vei, men fandt, da de naaede deres Kammeraters Leir, at denne Dagen iforveien var bleven angreben og adspredt af Moselekatse, hvorved 28 Personer vare dræbte og alt Qvæget bortført. Denne Fyrste er Høvding for de saakaldte Abaka-Zoolo (Zulus) eller Matabilis, som oprindeligt boede ved Natal, men bleve fordrevne derfra og flakkede omkring paa flere Steder; tilsidst have de dannet en stor Magt, der har sit Hovedsæde ved Kilden til Molopo og Moriqua. Men da Moselekasse hyppigt er bleven angreben af Griquesstammerne fra Vaalfloden, har han ladet erklære, at han vilde behandle Enhver som Fiende, der fra den Side nærmede sig hans Land, imedens han har lovet Alle, der kom fra Kuruman eller Ny=Latako, venskabelig Modtagelse, da han sætter den fuldkomneste Tillid til den der boende Missionair Moffat, Saasnart han altsaa erfarede, at hine Udvandrere, vare ankomne i Nærheden af ham, udsendte han en Trop af sine Krigere, der adspredte dem, som vi ovenfor have fortalt. Men saa stor end denne Ulykke var formaaede den dog ikke at dæmpe disse Eventyreres Mod: de Overlevende droge tilligemed dem, der just vare vendte tilbage fra deres Speidertog, og Levningerne af deres Eiendom omtrent 4 Dags reiser længere nedad Floden, og uden at gjøre Noget for at udsone sig med deres mægtige Modstander syntes de at ville oppebie Begivenhedernes Gang. Men allerede i October bleve de her angrebne af en Hær paa 5000 Mand, og da dette Folk ikke har andre Vaaben end korte Landser, lykkedes det dem rigtignok at drive Angriberne med stort Tab tilbage, fra deres Vognborg; men de mistede alt det Qvæg, de havde tilovers, hvilket skal have bestaaet af 6000 Oxer og 41000 Faar og sandsynligviis tilhørte Folt, som efter deres forrige Nederlag havde forenet sig med dem. Nu bragte de deres Qvinder og Børn til Missionairerne i Thaba=Anchu, og efterat en ny Sværm Emigranter var stødt til dem ved Kilderne af Modderfloden, hvorved deres Antal blev forøget til omtrent 1800 Personer med henved 150 Vogne, udnævnte de en rig, ærgjerrig Borger fra GraafReinet, ved Navn Maritz, til deres Overanfører. Denne foretog med 107 Bønder, 10 Griques til Hest og 60 Vilde tilfods et Hevntog imod Matabilierne. Den 17de Januar 1837 lykkedes det dem at overfalde disses By Mosega; de dræbte henved 400 Krigere, gjorde 2000 Stkr. Qvæg og flere Vogne til Bytte og kom uhindrede tilbage til deres Leir ved Thaba=Anchu. De Amerikanske Missionairer, som de fandt i Mosega, ledsagede dem. Efterretningen om denne Seir satte hele Grændsen i Bevægelse, og kort efter skulle ikke mindre end 10000 Personer have været samlede ved Thaba=Anchu, over hvilke en Feltcornet ved Navn Piet Retief førte Commanden. Efterat denne havde bragt nogen Orden i dette Chaos, rykkede han med hele Emigrantcorpset igien imod Vaal, og i Begyndelsen af Juni skal han med 500 Ryttere være rykket ind i Matabiliernes Land forat tvinge deres Fyrste til Fred og til saadanne Tractater, som han allerede har sluttet med flere andre Folkeslag.