Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-04-11
Forhandlinger i det engelske Parlament. Den store Kamp i det engelske Underhuus er nu begyndt. Oppositionens Medlemmer havde styrket sig i Forveien til Kampen, thi 260 af dets Medlemmer havde deeltaget i det store Dinee til Forfægte rens, Lord John Russels Ære. Taler bleve holdte og Toaster udbragte, især paa det forrige Ministeriums Velgaaende, i hvis Navn Hr. Charles Granktakkede. Hr. O'Connel udbragte en Skaal for de skottiske Reformer, men en Skaal for Lord Brougham blev optaget med megen Kulde. Bladet Coureren spaaer, at Motionen vil passere med en stærk Majoritet, og have Premierministerens Resignation til Følge. De Torys synes at have villet overtale ham til at forblive i sin Post, om han endog skulde lide et Nederlag, og Bladet Times synes at istemme dermed, men Sir Robert Peel skal allerede for nogle Dage siden have yttret det Ønske at nedlægge sit Embede. Der tales om, at Kongen har consuleret Greve Grey, ja selv at Viscount Melbourne er bleven overdraget af Kongen at være betænkt paa et nyt Ministeriums Organisation. Det er temmeligt sandsynligt, at en Minister=Forandring forestaaer thi 120 Parlamentslemmer, som pleie at stemme med Lord Stanley, have holdet en Forsamling, hvori mange af dem erklærede, at de vilde understøtte Lord John Russels Forslag. Den 30te Marts begyndte den store Debat. Taleren indfandt sig Kl. 5 1/2 for at opraabe alle Husets Medlemmer ved Navn (Call of the house, der indfandt sig saamange Medlemmer, at kun 28 manglede af 650, hvilket aldrig før har været Tilfældet; (Sir Francis Burdett ligger syg af Podagra.) Kl. 6 blev Galleriet aabnet. Nu traadte Lord John Russel frem. Efter en beskeden Jndledning, hvori han talte om sine Kræfters Svaghed Forhold til Opgavens, Storhed begyndte han med et historisk Overblik om hvad der var passeret med Hensyn til Qvæstionen i det sidste Aar. Hr. O Connell havde den 22de April 1834 andraget paa en Committee, for at undersøge om den legislative Union med Jrland skulde vedvare; men som Huset erklærede sig imod, og for Unionen, og tillige lovede Kongen at ville hæve alle billige Besværinger, og befordre alle vel overlagte Forbedrings Forholdsregler, hvilken Beslutning ogsaa Kongen i sit Svar fuldkomment billigede. Med Hensyn hertil traadte nu Taleren op, for at opfylde dette Løfte. Enten maae Huset være villig til at skaffe Jrland Ret eller ikke. Vildeman indvende derimod, at enhver Forholdsregel af dette Slags vilde blive skadelig for England og dets Kirke-Jnstitut, saa er man ikke berettiget til at tvinge Opretholdelsen af den legislative Union. Men et saadant Svar vilde være upolitisk med Hensyn til Jrland, og farligt med Hensyn til Riget. Han var nu af den Mening, at Sagen kunde afhielpes uden at skade den engelske Kirke, og derved den legislative Union. Han skildrede derpaa de Forlegenheder hvori Jrland altid har bragt Storbrittanniens Ministre; dets Beboeres moralske og physiske Nedværdigelse, og den engelske Kirkes Jndflydelse derpaa Jkke allene hos den forvildede og lovløse Deel af Nationen; men selv iblandt alle Folkeklasser hersker en stor Hans til Voldsomhed. - Han omtalte de frygtelige Mord, som der passere, Retspleiens Kraftløshed, Forvirringen i alle borgerlige Forhold, med faae Ord, siden Jrlands Erobring gives ingen Periode i dens Historie, hvori Borgerkrigen ikke har raset meer eller mindre, og en Retstilstand finder Sted der, hvorved Folket meere maae troe, at være en Spillehold for Tyranniet end Undersaatter af en ordentlig Regiering. Det er et paafaldende og trøstesløst Syn, at just de hæderfuldeste Perioder i den brittiske Historie have altid været udmærkede ved nye Lidelser for Jrland. Taleren giennemgik nu Perioderne under Edvard d. 1ste, Dronning Elisabeth og det hannoverske Huus. (Jrlands Ulykker reiser sig af, at det har oprindeligt været et erobret Land, og siden af at Reformationen ikke formaaede at udbrede sig blandt det irlandske Folk. Menneskene ere saa villige at forfølge hinanden formedelst Religionsmeninger; men havde de Kristne lagt Jesu Ord paa deres Hierte: at de skulle være fuldkomne som deres Fader i Himmelen, saa gjorde de det ikke; thi Gud taaler at hans Børn tilbede ham paa forskiellige Maader, og udbreder dog ligefuldt sin Velsignelse over dem alle.) J Enden af det forrige, og i Begyndelsen af nærværende Sekulum var vel en bedre Tid begyndt, men man havde dog ikke indført borgerlig Lighed, og kun bevilget Emancipationen af Frygt for Oprør. Nu var han traadt op for at opfordre Lovgivningen til et liberalere Sindelag mod Jrland. Havde Reformations- og Revolutions=Perioderne kun bragt Ulykker over Jrland, saa skulde derimod Reformperioden lægge Grundvolden til et nyt Haab og til Udsoning. Han tilstod vel, at en herskende Kirke er velgiørende; men denne Grundsætning kunde ikke anvendes paa de irlandske Forhold. Den protestantiske Kirke i Jrland har en aarlig Jndtægt af 791,721 Pd. St., hvoraf 554,453 for Tiender, og 141,896 i Biskoppernes Jndtægter. Men denne uhyre Summa har hverken befordret den religiøse Underviisning eller Omvendelsen til Protestantismen. Protestanternes Antal i Jrland angav han til 750,000 Siæle) Katholikernes er saaledes over 6 Mill.); han holdt det for uoverlagt at ville giøre Proselyter ved at bygge Kirker og Præstegaarde. Man havde handlet endnu mere uklogt ved for nogle Aar siden at foranstalte religiøse Forsamlinger og aabne Controverser over theologiske Punkter mod Katholikerne, som kun havde til Følge at den katholske Geistlighed holdt sig for angreben, og opmuntrede til at vægre Ydelsen af Tienden. Det er beklageligt, at de Geistlige af alle Konfessioner ikke handle i en forsonende, men i en trættekiær Aand, (dette kommer af, at Religionen er saa ofte en Gienstand for Jndbildningskraften, og derved for Lidenskaben og ikke for Fornuften. Men det er nu engang saaledes, og alle Love af den forrige Administration for at sætte Grændser for denne Oppositions=Aand, og for at tvinge Udredelsen af Tienderne, have været frugtesløse. Han vilde derfor foreslaae, at Huset skulde træde sammen i en Committee for at overveie den herskende Kirkes nærværende Tilstand i den Hensigt, at det Overskud af dets Jndtægter, som ikke behøvedes for dets Medlemmers Siælesørgelse, skulde anvendes til den almindelige Opdragelse af alle Folkeklasser uden Hensyn paa den religiøse Overbeviisning, (altsaa til Fordeel for Katholikerne, og hvorved Modbydeligheden mod at udrede Tienden vilde bortfalde. Skulde denne Resolution gaae igiennem, saa vilde han andrage paa en Addresse til Kongen af det Jndhold, at det maatte behage Hs. Majestæt, at bemyndige Hs. Ministerium til at realisere den. (Lydelig Biefald, Planen fortiener den ogsaa da Tienden saa kommet dens Ydere til Gode.) Han vidste ikke om Sir Robert Peel vilde handle i dette Tilfælde, som han giorde i 1829, efter at den katholske Emancipation var gaaet igjennen med en Majoritet af 6 Stemmer, da han begav sig til Kongen for at erklære: at han ansaae det for sin Pligt at foreslaae en saadan Forholdsregel. Sir Robert Peel havde opstillet det Princip, at Kirkens Eiendom ikke bør anvendes imod sin oprindelige Bestemmelse. Huset maatte nu engang for alle antage eller forkaste Ministernes Grundsætning, og derved forebygge unødvendige Debatter, og det burde ikke bevilge een Subsidie efter den anden uden at vide om Ministerne besidde Husets Tillid eller ikke. Med Hensyn til Anvendelsen af Overskuddet af Geistlighedens Jndtægter, vilde han lægge det System af et nationalt Opdragelses-Collegium for Jrland til Grund, som var oprettet af Lord Stanley. Han kunde ikke af nogen Forholdsregel forvente sig saa velgiørende Følger for Jrland, som af et godt Opdragelses=System, men som ingenlunde maatte modarbeide Folkets Troesbekiendelse. Han forventede, at den af ham foreslagne Forholdsregel vil tiene til at dæmpe Misfornøielsen i Jrland, og han holdt en Lovtale overJrlændernes National=Karakteer, hvis Godmodighed og Giæstfrihed han priste. Nu staaer det, sagde han tilsidst, i Parlamentets Magt uden Tvang at afgiøre den store Qvæstion, at giøre en Ende paa Raabet om Unionens Ophævelse, at udvise Retfærdighed mod Jrland, derved at giøre England uovervindeligt, og fremstille Idealet paa religiøs Friehed. (Lydeligt og langvarigt Biefald.)