Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-08-05
Fædrelandet. Provindsialstænderne for Nørre=Jylland. J Løverdags tilendebragtes Forhandlingerne ved Udløbet af den allernaadigst bevilgede Prolongation. Efterat Udkastet til Betænkningen over Udkastet til en Anordning angaaende Kjøbstædernes oekonomiske Bestyrelse og endeel andre Udkast til adskillige Petitioner vare oplæste og billigede af Forsamlingen, tilkjendegav Præsidenten, at den nu havde tilendebragt samtlige sine Forhandlinger i denne Session, og at et Slutningsmode vilde finde Sted Kl. 3, til hvilken Tid han anmodede Medlemmerne om paa ny at indfinde sig. Dette Møde blev aabnet af den Kongelige Kommissarius, med en Tale, af hvis Jndhold Rummet denne Gang kun tillader at anføre det Sted, hvor Ædlingen, efterat have omtalt, hvorledes de fleste af de Bønner, som Øestifternes Forsamling har baaret frem for Thronen, ere deelte af den jydske Forsamling, vedbliver: Og af de øvrige er der nogle, og det ingenlunde uvigtige, som De, efter nøie Overveielse, ikke have fundet tilstrækkelig Grund til at tiltræde. Der er især een af disse, som det maaskee vil blive Dem bebreidet, at De ikke har gjort til Deres. Men man vil have megen Uret, dersom man, fordi De ikke bestemte Dem for at bønfalde Kongen om at Forsamlingens Dørre for Fremtiden maatte aabnes, vil tillægge Dem det Ønske, at unddrage Deres Virken fra Deres Medborgeres Kundskab. Nei, De have erkjendt, at Provindsialstændernes Forhandlinger gjennem den Tidende, som derom udgaaer, allerede har en Offentlighed, der, enten man seer paa den Kreds, hvortil den naaer, eller til Meddelelsens Fuldstændighed og Paalidelighed, langt overgaaer den, som kunde opnaaes gjennem de enkelte Tilhørere, som af og til maatte indfinde sig inden Forsamlingens Sale, hvis disse bleve aabnede, og De fandt, at dette intet kunde lægge til den Omhu og Frimodighed, hvormed de gjennemgranske de Sager, som komme under Overveielse, og udtale Deres Mening om samme, men at Mange derved kunde finde sig bundne og hæmmede i deres frimodige Tanke yttring. De ville ganske vist Offentlighed; kun ikke den Art, hvorom der spurgtes. Lad end Andre mene, at ogsaa denne vilde være ønskelig. Men disse have dog ikke Ret til at gjøre det til et Tegn paa en mindre frisindet Tænkemaade, at De ikke have deelt denne Mening. Det er meget mere at prise, at De, ikke, mod egen Overbeviisning, have erklæret sig for det, hvorved De kunde gjøre Regning paa at finde meest bifald hos dem, der lydeligst lade sig høre. Efter nogle hjertelige Afskeds=Ord af Præsidenten, Professor Schouw (hvis Jndhold ligeledes skal vorde Læserne meddeelt) holdt Alderspræsidenten, Møller Wulff, endnu en aandfuld Slutnings=Tale, der endte med Ønsket: "Længe leve Fader Frederik, vor elskede Konge, og længe leve de hæderkronede Mænd, som viste den sandeste Fødelands-Kjerlighed ved at fremme dets Vel!" Derefter reiste den Kongelige Kommissarius sig, og tilkjendegav i Kongens Navn: at Provindsialstændernes nærværende Forsamling var opløst." Forsamlingen udbrød derpaa i det eenstemmige Udraab: "Længe leve Kongen!" hvorpaa den adskilte sig. Efter Jndbydelse af den Kongelige Kommissarius samledes derpaa de Deputerede, Byens Embedsmænd og flere til en stor Diner, hvorved patriotiske Skaaler udbragtes og trende i Anledning af Dagens Høitidelighed forfattede Sange af Hr. Stiftsprovst Schjødte, Hr. Assessor With og Hr. Overlærer Blache bleve afsjungne. "Med det samme oprigtige Fædrelandssind og den samme indbyrdes der havde Velvillie - hedder det i Viborger Samler - yttret sig under hele Løbet af Forhandlingerne, skiltes de Deputerede ad, og den gamle Stilhed er atter vendt tilbage hos os. Kun den Kongelige Kommissarius, Præsidenten og Stændertidendens Redakteurer ville endnu deels i kortere, deels i længere Tid forblive hos os." For at udtrykke den Høiagtelse og Taknemmelighed, som Nørre=Jyllands Deputerede føle for den Kongelige Kommissarius, Konferentsraad Ørsted, og for at bevare hans Træk for de sildigste Efterkommere, have de besluttet, at pryde Forværelset til Stændersalen med hans af Billedhugger Bissen, udførte Marmorbuste. Da denne imidlertid ikke kunde blive fuldfort inden Forsamlingens Slutning, blev i dens Sted, en Gibsafstøbning foreløbigen opstillet den Dag Forhandlingerne sluttedes.