Berlingske Tidende, 1836-03-25
Den Kongelige Commissarius bemærkede, at dersom Provindsial-Stændernes Forsamling ikke maatte finde sig foranlediget til at understøtte det her omhandlede Forslag, saa turde der dog ikke være tilstrækkelig Anledning til at fraraade samme. Det er et ikke lidet tvivlsomt Retspørgsmaal, om National-Banken virkelig, saaledes som det fra dens Side hidtil har været antaget, er berettiget til at nyde de 1/3 af Jordernes og Tiendernes Heftelsesbeløb, saalænge til den hele Seddelmasse, ene og alene ved Hjælp af dette Bidrag, er indløst, og derhos Banken er bleven holdt skadesløss for den Udgift, Samme har havt i Anledning af den i 1820 foregaaede anteciperede Seddelinddragelse, eller om ikke ogsaa det Bidrag, som ydes fra Hertugdømmene af dem, som paa en af de ved Patent 4de Juli 1818 foreskrevne Maader udløste sig af deres Forpligtelse til Banken, hvilket med faa Undtagelser vare samtlige hæftelsespligtige Grundeiere i Hertugdømmene eller dog i det mindste den Deel af hine Bidrag, der blev calculeret som Hertugdømmenes Andeel i Seddelgjelden, bør i Forbindelse med hine 1/3 anvendes til Seddelgjeldens Jndfrielse. Han vilde her ikke udvikle de Fortolkningsgrunde, som kunne tale forden ene eller den anden af hine Meninger, men kun bemærke, at medens Ordet derved i BankOctroien af 4de Juli 1818 § 6 B. 1 taler for Nationalbanken, saa er det indlysende, at det baade vilde være en ubillig og for Landet høist skadelig Begunstigelse mod Bankactionærerne, det er i Gierningen mod Eierne af de hæftelsespligtige Bygninger, om det høist betydelige Bidrag som Grundeierne i Hertugdømmene, der ellers ligesom hine Bygningseiere vilde have været Actionærer i Banken for det fulde Heftelsesbeløb, maae udrede, skulde, fordi de til deres Skade have benyttet det dem i 1818 tilstaaede Valg saaledes at de ere udtraadte af Forbindelse med Banken, tjene til Jndtægt for hine Actionærer. Besidderne af Jorder og Tiender i Danmark, der kun blive Actionærer for den ene 1/3 af deres Hæftelsesbeløb, vilde kun i en liden Grad nyde godt af denne Begunstigelse, medens de i høi Grad vilde lide ved, at Staten i saa lang Tid skulde savne hine circa 820,000 Rbd. og derved nødes til at forhøie Skatterne eller dog hindres i at nedsætte disse. En Overeenskomst, der formindskede det Tab, som Staten vilde være udsat for, hvis Spørgsmaalet, der i alt Fald hørte under Høiesterets Dom, blev afgjort til dens Skade, og paa den anden Side sikrede Banken en betydelig Deel af den Jndtægt, som den var udsat for at tabe, hvis Dommen gik den imod, kunde altsaa vist ikke være at misbillige og vilde uden Tvivl have den almindelige Mening for sig, thi Alle finde det unaturligt, at Bank-Actionærerne, paa deres øvrige Medborgeres Bekostning, skulde nyde saa overordentlige Fordele, som de, der vilde tilflyde dem, naar det hele foranførte Bidrag fra Hertugdømmene skulde komme dem til Gode. Bankens Credit vilde sikkert ikke lide det allermindste ved et sligt Forlig, da en mindelig Afgjørelse af et saa tvivlsomt Retsspørgsmaal under Vilkaar, der ingenlunde vare ufordeelagtige, ikke kunde ansees som en octroistridig Handling, ligesom Banken og beholdt de rigeligste Ressoureer til at opretholde sine Sedler, kun vilde Actionærernes fremtidige Jndtægter blive noget mindre, end om hiint Spørgsmaal blev afgjort aldeles til dens Fordeel, medens de derimod bleve langt større, end om Sagen, hvis den blev sat under Høiesterets Dom, gik den imod, og disse Alternativer ere saa usikkre, at en privat Mand, under lige Forhold, med god Grund kunde finde et Forlig tilraadeligt. Et Medlem tog herpaa Ordet og ytrede: At indvortes Grunde og billighed skulde tale for, at Fortolkningen af Octroien af 4de Juli 1818.