JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-24
Paa Manilla er indtruffen en høist sørgelig Begivenhed. Efterat en heftig Storm havde raset paa Øen, udbrød der d. 5 Oct. f. A. den smitsomme Syge Cholera, der i Begyndelsen bortrykkede mange Mennesker. Det Rygte, at Udlændingerne skulde have forgiftet Floderne og derved foranlediget Smitten, var Aarsag i, at mange Europæere bleve myrdede og saarede af de Jndfødte. Ved denne Leilighed blev forhenværende Second-Lieut. i Søe-Etaten John Duntzfeld, et Offer. Smitten havde i 14 Dage dræbt 15,000 Mennesker. - Manilla er den største blandt de philippinske Øer, og ligger imellem det østlige og vestlige Fastland, omtrent 60 Mile nordligen for China, og har Japan i Nordost og Verdenshavet i Østen. Foruden Spanierne, som den tilhører, bestaae Jndbyggerne af Tingiani (Bierg beboere, der ikke have noget bestemt Opholdsted, men stedse leve i Skyggen af Træerne, der tjene dem istedetfor Huse og forsyne dem med Fødemidler, og naar Frugten er fortæret, drage de videre. Træerne bestaae for det meste af Palmer, hvoraf her gives 40 Arter. Fremdeles boe herPintados eller malede Negere, Jllayos eller Tinglianos og Negrollos. Tinglianos, som antages for at nedstamme fra Malayer, ere et mildt og velsindet Folk. Pintadoes ere høie, stærke, vevre og af fortræffeligt Sindelav. Men Negrollos, der ansees for Landets oprindelige Jndbyggere, ere i høieste Grad barbariske og fæiske. Naar de dræbe en Spanier, gjøre de en Skaal af hans Hierne skal, som de drikke af. Jordbunden er saa frugtbar, at Riis voxer endog paa Toppen af Biergene, uden at vandes, og Jndianerne agte derfor Guldet saalidet, at de ikke give tage det op, uagtet det næsten ligger lige under deres Fødder. Hovedstaden af samme Navn har 40,000 Jndbyggere, bestaaende af Spaniere, Chinesere, Malabarer, Hvide og Andre. Jndenfor Stadens Mure ere store Forstæder, der beboes især af Chinesere. 1645 blev 1/2 Deel af Staden ødelagt ved Jordskjelv, som ikke er ualmindeligt her, og 3000 Mennesker begravedes under Ruinerne. Kun smaa Skibe kunne indløbe i Manilla, men 3 Mile derfra er Staden og Fortet Cavite, som forsvares af Castellet St. Philip, og som kan optage de største Fartøier. Her er Arsenalet, hvor 3 til 800 Mennesker stedse ere sysselsatte. Den spanske Vicekonge residerer her og lever som en souverain Fyrste. Gouvernementet agtes for een af den spanske Konges største Gaver.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-24
En fattig Fisker fra Egnen af Svinemandehar bragt en mærkværdig Art Robbe levende til Berlin, hvor den forevises for Penge. Den blev fangen paa et af de store Jsstykker, som i forrige Maaned i Mængde drev op til den pommerske Kyst, og, som man der troer, med Nordvest storme bleve førte fra Nordsøen igjennem Sundet. Den er i Udstrækning næsten 4 Fod lang, og over hele Legemet bedækket med tilkeagtige hvide Haar, under hvilke der ligger en kort sort Uldpelts. Kun paa Hovedet, fra Panden indtil Snuden, og paa Fødderne ere Haarene korte og fortladne. Snuden er, sammenlignet med den almindelige Robbes, smal og langstrakt, Hals og Krop forholdsviis tykkere end hos hiin. Øinene ligge flade og ere store og levende. Fortænderne ere i hver Kjæbe fire. - Blandt de af Systematikerne beskrevne Robbearter passer ingen bedre til den Anførte end Pennants Kapperobbe (Phococucullats Boddart), der sikkerligen af mange med Urette holdtes for det samme som Søløven (Ph. leonina s. cristato. Den harehaarede Robbe (Ph. leporina Lepechin) er neppe forskjellig fra denne Begge anføres ikke af Hovedforfatteren angaaende Grønlandske Sælhunde, Biskop Otto Fabricius. Derimod beskriver han meget udførligen en langhaaret Sælhund, som han i sin grønlandske Fauna kalder Stink-Robbe (Ph. fortida), men i en Afhandling i det naturhistoriske Selskabs Skrifter, Bugt-Robben (Ph. hispida), og om hvilken han udtrykkeligen anfører, at den kun opholder sig paa Jsen, og hellere sulter end forlader den. Den hele Beskrivelse passer paa den her Nævnte, paa de 6 Tænder nær, som Bugt-Robben skal have i Overkjæben. - Mærkeligt er det, at den fangede Robbe over et Qvarteer skal have holdt sig under Vandet, uden at drage Aande. Ogsaa i Legemsbevægelse og i at fange og æde de Fisk, der kastes for den, ligesom og i Stemmen udmærker den sig paa en paafaldende Maade fra alle dem, der forhen have været offentligen til Skue.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-24
Kjøbenhavns Børs d. 24 April. Cours. Hamb. 2 M. 261, a vista 264. Amsterd. 2 M. - . Lond. 2 M. - . Spec. 263. Specier solgtes til 15 Rbmk. 12 s. a 15 Rbmk. 12 1/2 s. Oblig. (med Renter fra 11 Dec. 1820) 72 1/2 a 73. Nationalbank-Oblig. (af Laanet d. 4 Febr. f. A.) 88 Rbdl. r. S. ell. 115 1/2 Rbdl. Sedl. pr. 100. Rbdl. r. S. Norske Rigsbanksedler 16 1/2. Svenske Sedler 63 s. - Disconto 6 pC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-24
Rettelse. J forr. No., P. 500, Lin. 3 nedenfra, for første Konstnere, læs: første dramatiske Konstnere, Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
Jndsendt.) Den første Strophe under Overskrivt (Jndsendt.) i Skilderiets No. 32 for dette Aar, er neppe ældre end fra Anno Christi 1763, thi imellem Aaret 1768 og 1770 blev engang i et Familieselskab i Jylland, vedtaget at enhver tilstedeværende Mandsperson skulde strax, efter Tour, i Korthed fremsige en vidt omfattende Leveregel i bunden Stiil, uden at nogen, skulde kunne overbevise om, at Fremsigeren ikke var den egentlige Forfatter, og at for den bedste Leveregel skulde tilkjendes en vis udsat Priis. En ung Mand, noget over de 20 Aar, fremsagde da den førsteiterede Strophe, dog forekommer det nærværende Jndsender, som om de 2 første Liniers Ord ikke vare ganske de samme, endskiøndt af lignende Jndhold: men han veed bestemt, at de øvrige Linier i Strophen løde saaledes: Vaer som i Omgjængelse: Ei den ædle Tid forsømme; Ei for hastig til at dømme: Skikke sig i Tiderne, Det er nok det sikkreste. At hiin Jndsenders sidste Strophe er bleven til ved samme Leilighed paatvivles, deels da den sikkert, i saa Fald, som samtidig Parodie var i sin Tid kommen til denne Jndsenders Kundskab, og deels da hiint Decennium i det 18de Aarhundrede neppe tillod saadanne Moder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
Jndenlandske Efterretninger. Under 13de d. M. er emaneret en Placat, hvori fastsættes, at 1) Enhver, der herefter attraaer Bevilling til i en Kjøbstæd, hvor der er Tømmerlaug, at nedsætte sig som Frimester, skal dertil bevise sin Duelighed ved et af ham efter Forskrifterne i Placaten for Kjøbenhavn af 26de Maj 1812 §. 4. Litr. a. forfærdiget Mesterstykke. 2) De, der efter saaledes aflagt Mesterstykke erholde Tilladelse til at drive Tømmerprofessionen, maae ikke paatage sig andet, end det for Frimesterne i Kjøbenhavn ved Forordningen af 21de Marts 1800 I. 30 bestemte Arbeide.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
Den 25 April 1821 forsvarede Candidat i Theologien Hr. Nicolai Fogtmann, Overlærer ved Herlufsholms Skole, sin Disputats de miraculis in primis Christi for Licentiat-Graden i Theologien. Respondens var Candidat i Theologien G. H. Waage, Adjunct ved samme Skole. Er officio opponerede Deres Høiærværdigheder, de Herrer Doctores og Professores Theologiæ C. F. Hornemann, Commandeur af Dannebroge, P.C. Müller og J. Møller. Ex auditorio opponerede de Herrer Doctor Philos. og Professor Philologiæ F. C. Persen, Doctor og Professor Philosophiæ F. C. Sibbern, Cand. Theol. Jver Schow, Cand. Theol. Lars Brøchner, Cand. Theol. Hohlenber, Cand. Theol. H. M. Flemmer, Studiosus Theol. Sophus Zahle, og Studiosus Philologiæ Petersen. Acten foregik i Regentskirken, og vedvarede fra Kl. 10. til Kl. 2 Formiddag, fra Kl. 4 indtil Kl. 8 1/2 Eftermiddag.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
Den 9 Febr. forelæste Hs. Høiærværd. Biskop Münter i det Kgl. Videnskaberselskab en Afhandling om Christi Fødselsaar, hvilket, i Følge gamle men lidet bemærkede, astronomiske Jagttagelser, falder i Aaret 747 efter at Rom blev bygt, omtrent 6 Aar for den saakaldte Æra Dionysiana. - J at bestemme Christi Fødselsaar have de Lærde længe været uenige, og deelt sig i otte forskjellige Meninger. De have antaget, at det falder i Aaret 748, 749, 750, 761, 752, 753, 754, eller 755 efter Roms Opbyggelse. Men Aaret 763 har været fastsat som Christi Fødselsaar og den 25 December som Christi Fødselsdag. Den christelige Tidsregning begynder derfor med den 1 Jan. Aar 754 efter at Rom er bygt. Men skal man antage, at den faldt 747 eller 6 Aar førend hiin Tidsregning, saa burde vi nu skrive 1827 istedet for 1821. Den nu brugelige Æra eller Tidsregning kaldtes ogsaa den dionysiske, efter en Abbed i Rom, Dionysius Exiguus, en født Schyte, der opfandt den 526. Allerede i hans Levetid forlode mange Christne den indtil da brugte dioctetianske Æra, og antoge den dionysiske. Men ret almindelig blev den dog ikke førend i det følgende Aarhundrede, da ogsaa de østerlandske Christne begyndte at følge den. Man har længe troet, at denne Tidsregning er i det mindste to, tre Aar for sildig, men man har formodentligen ikke villet rette Feilen, for ei at give Anledning til en stor Forvirring, som maatte blive en uundgaaelig Følge af hver Rettelse.) Flyttedagen (den 26de) havde vi en Varme, som kun faa erindre sig at have oplevet Mage til saa tidlig paa Foraaret, nemlig 21 Sr. i Solen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
Fra Odense skrives som noget Mærkeligt, at man der Paaskehelligdage havde Reier, men i Kjøbenhavn har man allerede havt disse for 14 Dage siden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
Den Fyenske Avis, som udgives i Odense af Hr. Jversen, er nu, næst efter den Berlingske, den ældste Avis i Danmark. P. W. Brand i Odense begyndte at udgive den i den første Halvdeel af det forrige Aarhundrede, og den har nu i over 40 Aar været fortsat af Hr. Jversen. Dens forrige Titel var: Fyens Provinzial-NotificationsListe, hvoraf enkelte Aargange ere i Behold. -
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
Det ældste endnu existerende danske Ugeblad af æsthetisk Jndhold, er Prof. Rahbeks Tilskuer, som blev begyndt 1791, og nu altsaa har været til i 30 Aar. Blandt Journalerne er Journal for Politik, som udgives af Prof. D. Wolff, den ældste. Den blev begyndt 1794.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
Odense. Det er nok mange Aar siden at Vi havde saa overhaands blidt Veir i Paasken; thi det er allerede den skjønneste Vaar. Svalen er kommet og Frøerne opfylde i Aftenens Stilhed, Luften med deres muntre Qvækken. Salget af Skovmærkekrandse har iaar hjulpet fattige Børn til en Lommeskilling til Høitiden, og er ikke det eneste Tegn paa Naturens gjenvaagnede Liv. Engene grønnes, Skoven bryder, Haugedyrkningen er i fuld Gang, og Alt bebuder et frugtbart Aar, hvis der blot ikke indtræffer for megen Tørke, thi Himlen har i flere Dage, fra Morgen til Aften, været saa klar og skyfrie, som midt i den varmeste Sommer. - Afvigte Skjærtorsdag Eftermiddag anstillede vort raske Brandkorps Prøve med den store Sprøite, som har været under Reparation. Handlingen foretoges, i Overværelse af S. T. Hr. Stiftsbefalingsmanden, Magistraten og en talrig Mængde Tilskuere, paa Flakhaugen, og at Sprøiten svarede til sin Hensigt, beviste det overflødige Vand, den gav saavel paa de omliggende Bygninger som flere af de Tilstædeværende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
(Hempels Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
Blandede Efterretninger. J afvigte Aar maatte et fra Vestkysten af Africa tilbagevendt Skib, Kitty, Capit. Hodson, for at repareres, bringes paa Verften i Liverpool.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
Ved denne Leilighed fandt man, 4 Fod langt fra Skibets Forende og 2 Fod dybt under Vandmærket, Sværdet af en Sværdfisk (Xiphias), der var 15 Tommer langt og i Underenden 2 Tommer i Omfang tykt, og veiede 1 1/2 Pund. Det var gaaet igjennem Skibets Kobberforhudning, dernæst igjennem en 2 1/2 Tomme tyk Egeplanke, og igjennem adskillige Lag Egebræder af 12 Tommers Tykkelse, og er derpaa blevet afbrukket. Hvor fast det Been, der formaaede at gjennemtrænge en saadan Tykkelse, og hvor heftigt det derved forvoldte Stød maa have været, skjønnes deraf, at Skibet, hvis ikke det afbrudte Stykke af Sværdfiskens Vaaben var blevet siddende i den gjennemborede Deel, og nøie havde udfyldt den gjorte Aabning, ved det indtrængende Vand sikkert vilde gaaet under. Men mærkværdigt er det, at ingen af Skibsmandskabet mærkede noget til dette voldsomme Stød. (Sværd. fiskens sværdagtige Neb er skarpt, og Fisken udmærker sig fra Saugsisken (Sqvalus pristis) deri, at dens Sværd ikke, som dennes, er randet paa Siderne. Den kan, Sværdet iberegnet, blive 18 Fod lang, og veie 500 Pund.)J de forenede americanske Stater er nu Befordringsvæsenet i en saa fortræffelig Stand, at i Begyndelsen af sidste Kongres Brevposten fra Washington til Newyork bragte i kortere Tid end 18 Timer Præsidentens Budskab til Kongressen, og saaledes tilbagelagde i disse 18 Timer 230 engelske eller 68 geographiske Mile, omtrent en Strækning som fra Kjøbenhavn til Hamborg. Hvor fortræffeligt vort Befordringsvæsen end nu er indrettet, saa ankommer f. Ex. den Hamborger Post, der afgaaer om Løverdag Aften Kl. 10, ikke førend om Mandagen i Hamborg, om end Belt overfarten ikke lægger nogen hindring i Veien. Ferns, fordum Hovedstaden i Leinster, een af de smaa Kongeriger, hvori Jrland fordum var deelt, og Sædet for Kong Dermont, een af Engellands første Bundsforvandte, er nu en liden Landsby med et gammelt ærværdigt Slot og Ru terne af et Abbedie. Den catholske Præst paa dette Sted, navnlig Redmond, fortalte den reisende J. B. Trotter, forhen Geheimesecretær hos Charles Jam. For, at han i sine Ynglingsaar, da han studerede i Frankrig, havde tilbragt en Sommer i Nedre-Poitu, hvor den Gang Napoleon Bonaparte som Dreng opholdt sig. Sex Uger havde han sovet med ham i et Værelse og ikke iagttaget noget Udmærket eller Behageligt hos ham.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
Hans Yndlingsbeskjæftigelse var at forfærdige alle Slags Smaamaskiner. Da de med nogle andre unge Mennesker vare gaae paa Jagt, faldt Bonaparte, der overalt ikke manglede Behændighed, i en fem Fod dyb, med Vand opfyldt Grøft, som han forsøgte at springe over. Han var allerede nær ved at drukne, da Redmond ilede til, aff rede sin Flint, rakte ham Løbet, og trak ham op af Vandet. Saaledes laae Europas tilkommende Skjebne i en fattig irlandsk Geistligs Hænder. Paa Trotters Spørgsmaal, om Keiseren siden nogensinde huskede paa sit Livs Frelser, og viste sig taknemmelig imod ham, svarede Red mond nei.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
J Port William, Grevskabet Gallatin, i det nordamericanske Fristat Kentucki, lever en 8 Laarig Olding, ved Navn David Wilson, der har været fire Gange gift og avlet to og fyrgetyve Børn. Hans anden Kone fødte ham inden en Tid af elleve Maaneder engang Tvillinger, og ti Maaneder sildigere Trillinger. Han er liden af Væxt, men endnu meget rørig. Mærkeligt er det, at han kun har to Ribbeen, og istedet for de manglende findes paa begge Sider af Legemet en fast og glat Overflade. Han ernærer sin Familie med Arbeide, og hans Hat, som endnu er i temmelig god Stand, har han nu haaret i 23 Aar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
Jsland. Ein Skaldengrus. (Geweibet der Jslandischen Gelertengesellschaft.) Doch oven im herrlichen Heldenberthmten Nordland. Wie winkt herab ein weisses Wundergebild! Schneige Schleier. Umschweben die Jungfrau, Doch unter den Schleiern, da blitzen ihr Augen voll Gluth. Da tonen ihr tapire, Trauernde Lieder, – Auch Lieder von Lieb und Fest von den Lippen ihr sus! O wie du mir winktest Durch wallende Traume, Schnerige, gladende Schønheit, so lange schon, Knabe noch, kaum noch Liedeskraft ahnend, Gottbeschieden in egner, gluhender Brust, Lauscht ich und lenkte Leben und Geist schon Hin nach anenden Hauchen, herquillend von dir! Samundur und Snorro! Sucher der Vorwelt, Jhr selbst im Jnnersten graver Vorwelt jett, Wo Bücher mir brachten. Bruchstücke der Kunde Von Euch, – wie slog mir frisch verlangend das Herr. Wie, als der WalaWeissagende Lieder. Auftauchten mir einst, aus durren Steppen, herauf, Bergessen sich gramend, Grauend im Bücherstaub Lagen sie dort, und lachte kein Blick sle an Doch hatte der Barde Der grunlichen Donau, *) Sined hatte gesungen sie unfrem Volk, Dag in dentschen Lauten Dem Ohre sie klangen Vernehmlich, - aber vergesen blieb es undfremd: Knaben, mir Kleinem, Klangen die Lieder, Treulich taucht ich hinen den tonenden Geist. Geregelte Geister 2) Denis, auch Uebersetzer des Ossian, welcher sich anagrammatisch Sined nannte. Gingen voriber, Lachten mein, und die Lippe noch war mi stumm; Blied auch beslegelt, Bezaubert mir stumm noch Durch viele Jahre der feurigen Jngend fort Und lösend zum Leben. Das Liedes sich endlich, Da sang sie von sudlicher Pracht, noch zauberverstrikt. Aber den Achen. Alter Gesange, Fruhester Liebe, – wohl fahlt ich ihn frisk mir im Geist. Und wer hemmt die Wellen Weitsehnendes Stromes, Ob lang auch gelockt und befangen vom lieblichen See! - Kunde des Königs Kühlicher Helden, Sigurdskunde, ste quoll mit ans sehnender Brust, Rauschte dann rustig, Regsame Herzen. Weckend zu anlicher Wonn, in die Welt hinaus! Und geworfen mir war Der Warsel des Lebens.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
Nordlands Sanger nannten die Sanger mich Ob lenkend nach Luften. Des lockenden Siden Bisweilen den Flug, blieb Nordlaand mir heimischer Heerd. Sind ja die Søhne Sieghafter Normannen. Oft auch nach Osten und Siden gezogen zur Lust! Galliens Gauen. Geliebten den Vatern. Meiner Vater, und munter rukten sie ein Ader der Anklang Altnordischer Lieder og mit ein, und zog aus den Herzen nicht. Fern dann vertrieben. Aus frankischer Heimath Hielten wir fest ihn im holden, germanischen Land. Und ich Letter im Leben. Des leuchtenden MannstammsMeiner Varer, verglimmendes Fruer ich, Kähnlich noch kling ich Klang in die Saiten Vom Nordland, Flugel noch schwingend einst mir um die Gruft, Ader im aabnenden Arbeisenden Herzen, Riesen und Ritter; war Regte sich weisel: Nordischer Nachte, Ernenet dein Sang hier, denktes des Sun Aver das Nordland. gers auch, Und die schneige Schønheir, Aus schaumenden Wogen Auftauchend, mit tapfrer Heklasgluth in der Brust, Jsland, du einsame Jnsel der Helden, Wehten wol je die Winde zu dir meinen Grus Sie wehren, Die Wogen Des vallenden Meeres Ranschten davon, und rauschten diran meinen Sang! Dir, wo sich Wissende Weltalter Lieder. Jndes sammeln, sinnigen Ernskes, sehnender Brust; Sehnend nach Sagen. Sieghafter Vater, Nach den Gesangen gewaltiger Götteriet. - Tief gruben sie, treulich, Tapfer den Schacht auf, Und aufs nen erschliest sein Auge manch Heldenlied. Maaneder. Wiederbauen ans Trummern! - Jhr Weisen ans Jsland, gedachtet Jhr hold auch mein. Flageltet fernher
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
Mir freundliche Kunde, Grustet Genossen mich Eures gedlegenen Thuus. Da biet ich Ench dankbar. Die schwerdtgeprufte, Die saitenristige Hand zum sinnigen Bund Sing in dem SangmaatSagenverkundender. Vorwelt Cuch an mit diesem freudigen Lied! – Jsland, du innige Jnselsungfrau, Du Schnegevilde voll schauerlich holder GutzNun bin ich, nun bleib ich Kühnbrennenden Herzens Den Ritter, und ruhmlich schmicket den Kraus mir den Helm. Jm Jahr 1820. Friedrich Baron de la Motte Fouque.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
Den berømte Forfatter af ovenstaaende Digt er, i Aaret 1820, efter Hr. Stiftamtmand Moltkes Forslag, bleven optaget til Æres Medlem af det islandske literære Selskab. Hans hjertelige Svar paa Tilmeldelsen derom indeholdes i Digtets Slutning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-28
Kjøbenhavns Børs d. 27 April. Cours. Hamb. 2 M. 261, a vista 264. Amsterd. 2 M. - . Lond. 2 M. - . Spec. 262. Specier solgtes til 15 Rbmk. 11 1/2 s. a 15 Rbmk. 12 s. Oblig. (med Renter fra 11 Decb. 1820) 73. Nationalbank-Oblig. (af Laanet d. 4 Febr. f. A.) 89. Rbd. r. S. (uden Renter) eller 116 1/2 a 117 Rbd. Sedl. pr. 100 Rbdl. r. S. Norske Rigsbanksedler 16. Svenske Sedler 64 s. - Disconto 6 pC. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-05-01
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. 6000000 man Attende Aargang. No. 35. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 1ste Maji 1821. Himmelplanten. Et Ord ved Grave. Mellem de Planter, som aarligen grønnes, saaedes een ud af Englenes Haand. Gud gav den Væxt, og vor Bane forskiønnes, Blomster, og Hvo det forskylder belønnes, Frugt, der er evig som Menneskets Aand. Tvedragtens Slange, hvor Planten har hjemme, lægger omsonst ubefrugtede Æg. Men, hvor at dyrke den Hjerterne glemme, om end med Volde og Mure vi dæmme, Øgler besudle selv Tempelets Væg Vaar den begander, da spirer dens Stamme; Dagen længes, da tættes dens Løv Ældet endog, er den stedse den samme Storm er afmægtig, og Lyn, om de ramme, kaste ei Kronen vanhædret i Støv. Vel er det Hjerter, dens lyende Blade, dække mod Verden og skjule for Savn; men, hvor forenede Hjerter tilbade, var det tilbedende Læber, der glade døbte den Plante med Kjærligheds Navn. Vandrer paa Jorden, om et Du vil trættes, plant da og plei den med lige Behag! Møien og Mindet om Møien udslettes: men, naar den Lade vansmægter, Du mættes, Du, som har samlet til Vinterens Dag, Dagen forgaaer, og det nattes herneden; Aaret er endt, og Du lægger Din Stav. Nyaarets Stierne, som vinker Dig heden, kaster, i det den Dig lyser til Freden, Evigheds trøstende Glimt paa Din Grav. Lydt i Naturen til Guddommens Tale, lære at fra Himlene Kjærlighed kom Hvad der ei stammer fra jordiske Dale, lægges som Frø det i Grav end til Dvale, vender som Blomst dog til Himmelen om F. Høegh Guldberg. Noget om Pigeskolerne i Kjøbenhavn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-05-01
Efter den Bestemmelse, jeg her har anviist Qvinden, kunde det maaskee synes, at et Pigebarn ei behøvede at lære Andet, end Religion, at læse, skrive og regne, og det nødvendigste Haandarbeide; men, naar Man betænker, at hun er bestemt til at blive sin Mands Selskaberinde og sine Børns første Opdrager, kan Man vel ikke negte, at hun behøver de Kundskaber, som henhøre til almindelig Cultur. Jeg dadler derfor aldeles ikke, at der i Pigeskoler undervises i Sprog, Historie, Geographie, Dands, Tegning, Musik o. s. v., men jeg troer, at denne Underviisning sjeldent skeer efter en rigtig Plan. Dands, Tegning, Musik og det kunstige Haandarbeide maa vel blot betragtes som Midler til at danne Smagen, og altsaa blot dyrkes som Midler. Det er derfor vistnok stridende mod Qvindens Bestemmelse, at Man i mange Pigeskoler især lægger Vind paa at bringe Børnene til at udmærke sig i saadanne Ting; thi derved gjøres de uskikkede til deres Bestemmelse. Sprog, Geographie, Historie og desl. staae vel i nærmere Forbindelse med Forstandsevnernes almindelige Uddannelse, og dem lægger Man vel heller ikke formegen Vind paa i de fleste Pigeskoler, uden for saavidt, som Man derved forfeiler Hensigten, at uddanne Forstands evnerne, og det skeer virkeligt i de fleste Pigeskoler, deels fordi Man begynder for tidligt paa mange Ting, og deels fordi Man bruger slette Læremethoder.