Berlingske Tidende, 1800-01-31
Kongen har givet mange Beviser paa sit oprigtige Forlangende, at en sikker og varig Rolighed maatte blive igien oprettet i Europa. Han hverken har været indvikler i en Kamp for forfængelig og salsk Berømmelse, eller er det endnu. Hanhar ingen anden Hensigt havt, end at forsvare sine Undersaatte. res Rettigheder og Vel imod ethvert Angreb; - for disse har han kiæmpet mod et uforaarsaget Angreb, og for samme Gienstande er han endnu nødt til at stride. Han kan ikke heller haabe, at denne Nødvendighed kunde bortskaffes derved, at han indlod sig i nærværende Øieblik i Underhandlinger med dem, som først saa nyelig har gjort en nye Revolution i Magtens Udøvelse i Frankrig ; thi for en almindelig Freds store og ønskværdige Gienstande, kan ikke opkomme af en saadan Underhandling en virkelig Fordeel, førend det tydelig sees, at de Aarsaget have ophørt at virke, der i Begyndelsen foranledigede Krigen, have siden forlænget samme, og meer end en Gang fornyet den. - Det samme hærskende System, som Frankrig med Rette tilskriver al sin nærværende Ulykke, er det, som ligeledes har indviklet den øvrige Deel af Europa en lang og ødelæggende Krig paa en saadan Maade, som længe har været ubekiendt blandt civiliserte Nationer. For at udbrede dette System, og for at udrydde alle etablerte Regieringer, ere Frankriges Hielpekilder fra Aar til Aar, og midt under den exempelløseste Elendighed, blevne bortødslede og udtømmede. For denne ulyksalige Ødelæggelsesaand ere uden Forskiel Nederlandene, de forenede Provindser, og Schweizer=Cantonerne (Hs. Majestæts gamle Venner og Allierte, efter hinanden blevne et Offer. Tydskland blev ødelagt, og Jtalien, som er nu ræddet fra dem, der overfaldt det, blev til Skueplads for de grændseløseste Røverier og Anarchie. Hs. Majestæt Selv har været nødt til, at udstaae en haard og byrdefuld Kamp for sit Kongeriges Uafhængenhed og Existence. Og denne Elendighed er ikke blot bleven indskrænket paa Enropa, den har strukket sig til de længstbortliggende Dele af Verden, ja endog til Egne, som saavel ved deres Beliggenhed, som formedelst deres Jnteresse, vare saa langt fra den nærværende Kamp, at en saadan Krigs Tilværelse selv maaskee var dem ubekiendt, som pludselig saae sig indviklede i sammes Forskrækkelser. Saalænge et saadant System har Overhaand, og en talrig og mægtig Nations Blod og Skatte kanne blive forødede til sammes Understøttelse, har Erfaring, viist, at man med Fremgang intet andet Forsvar kan sætte imod samme, end en aabenbar og eftertrykkelig Krig. De høitideligste Tractater have blot banet Veien til nye Angreb, og Europa har allene en resolveret Modstand at takke for, at den endnu behalder sin Varighed, Eiendom, personlige Frihed, selskabelig Orden og Religionens frie Udøvelse. For disse vigtige Gienstandes Vedligeholdelse kan Hs. Majestæt altsaa ikke forlade sig paa den blotte Fornyelse af almindelige Erklæringer og et fredeligt Sindelag. Saadanne Erklæringer ere blevne igientagne af alle dem, som efter hinanden have ledet Frankriges Hielpekilder til Europas Fordærvelse, og af alle de Personer, om hvilke de nuværende Hærskere have erklæret, at de fra Begyndelsen af alle have været udygtige til at vedligeholde venskabelige og fredelige Forstaaelser med de andre Stater. - Hs. Majestæt skal virkelig glæde sig meget over, naar det viser sig, at den Fare, som hans egne og hans Alliettes Lande saalænge have været udsatte for, tilforladelig er ophørt, naar han kan blive overbeviist om, at Modstand ikke mere er nødvendig, at bedre Grundsætninger, efter saa mange Aars Erfaring af Laster og Elendighed, endelig har faaet Overhaand i Frankrige, og at alle Ærgiærrighedens Kiæmpeudkast og ubehørige Ødelæggelsesglaner, som have truet det borgerlige Selskabs Tilværelse selv, ere blevne forladte. Men Overbeviisningen om en saadan Forandring kan, hvori meget den end svarer til Hs. Majestæts Ønsker, allene opstaae ved Erfaring og Evidence af virkelige Tildragelser. - Den bedste og naturligste Borgen for en saadan Forandrings Virkelighed og Varighed skulde Jgienoprettelsen af den Linie eller den, som nedstammer fra de Prindser, som saa mange Aarhundrede igjennem gjorde den franske Nation lykkelig indenlands og agtet og æret udenlands. En saadan Tildragelse vilde paa engang rydde afveien alle hindringer for en Underhandling eller Freden, og skal til enhver Tid bortskaffe dem. Den skulde garantere Frankrige en uforstørret Besiddelse af dets gamle Gebeet, og forskaffe alle andre Nationer i Europa i Roe og Fred en Sikkerhed, som de nu ere nødte til at søge ved andre Midler. - Men saa ønskværdig end en saadan Tildragelse skulde være for Frankrige og Verden, saa indskrænker dog Hs. Majestæt paa denne Maade ikke udelukkende Mueligheden af en sikker og varig Fred. Hs. Majestæt forlanger ikke at foreskrive Frankrige dets Regieringsform, eller i hvis Hænder det vil overdrage den Autoritæt, som en nødvendig til at lede en stor og mægtig Nations Anliggender.