Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-11-10
Hr. Burnes havde, paa sin Reise til Jndusfloden, en Audience hos denne mærkværdige Mand. Han beretter følgende om ham (hvorved foreløbig maa bemærkes, at Runject Singhs Regentitel er MahaRaja, og at hans Hovedstad hedder Lahore). Den 18de Juli om Morgenen, holdt vi, siger Burnes, vort Jndtog i Lahore. Maha Rajas Minister, Uzerz- og Deen og Raah Ghoolab Singh tilligemed andre anseelige Personer af Staden, escorterede af en Garde til Hest og et Jnfanterie-Regiment, toge imod os tre engelske Mile fra Staden. Vi bleve ledsagede af Kaptain Wade, Gouvernementets politiske Agent og af Dr. Murray. Vi aftraadte i et Lyststed, en engelsk Miil fra Lahore, som tilhørte Chevalier Allard, en Mand af den fineste Levemaade (han er nu i Paris. J Maha Rajas Navn blev en stor Pengesum og en Mængde Konsiturer os ilsendte. En anden Franskmand, Hr. Court, var ogsaa tilstede, Loftet og Væggene i det Værelse, hvori vi bleve indladte, var heelt over bedækket med Speilglas, vi bleve beværtede med Champagner-Viin. Hr. Allard er Kavallerie=General i Maha Rajas Tieneste; hans Trompetere opførte Musik udenfor. Den 20de, Kl. 9 Formiddag, sendte Maha Raja en Deputation af sin Garde for at ledsage os til Audience hos ham i hans gamle Palads i Lahore. Vi bleve escorterede af et Detaschement af Runseet Singhs Tropper og af bengaliske Seapoys. En smuk Kareth aabnede Toget, og bag efter den rede vi, med Maha Rajas Officere paa Elephanter. Tæt under Stadens Mure og imellem Fæstningens Grave droge vi ind i Lahøre. Kavallerie, Jnfanterie og Artillerie vare opstillede i Gaderne og saluterede naar vi passerede forbie. Da vi kom i den første Slotsgaard, bleve vi modtagne af Raja Di hon Singh, en smuk Mand, af et krigerisk Udseende og med Pantser paa; han førte os til Paladsets Port. Jmedens jeg, siger Burnes, bukkede mig ned over Dørtærskelen for at tage mine Skoe af blev jeg pludselig omfavnet af en meget liden, gammelagtig Mand, og denne Mand var den store MahaRaha Runseet Singh. Han var ledsaget af to af sine Sønner, hvilke omfavnede Hr. Leckie; hvorpaa Maja Raja tog mig ved Haanden og førte mig indi sit Palads. Vi bleve alle modtagne med den største Udmærkelse og anviiste Plads paa Stole af Sølv foran hans Høihed. Han var meget galant og spurgte om Hs. storbrittanniske Majestæts Befindende. Da jeg havde siddet lidt, anmeldte jeg for Hs. Høihed, at jeg havde medbragt til ham 5 Heste i Present fra Kongen af England, og en Vogn fra General Gouverneuren over Jndien og et meget venskabeligt Brev fre Hs. Majestæts Minister for de indiske Anliggender (Lord Ellenborough, som jeg holdt i en Pung af Guldbrokade, forseglet med det engelske Vaaben. – Maha Raja og hans Hof stab stod nu op, Hs. Høihed tog Brevet og berørte sin Pande med Seglet; en Tolk oplæste derpaa Brevet i en persisk Oversættelse. Maha Raja hørte, Brevet med det største Velbehag, og lod 60 Kanoner, hver med 21 Skud forkynde for Folket sin Glæde. Han tog derpaa Hestene i Øiesyn, betragtede deres Farve og Størrelse med Beundring (de vare, som det hedder i Brevet, af den gigantiske Race, som er eiendommelig for England). Audiencen varede 1 1/2 Time; Hs. Høihed talte meget. Naturen har været meget sparsom mod denne Mand, og der maa finde en gevaltig Kontrast Sted imellem hans Aand og hans Legeme. Han har kun eet Øie, hans Ansigt er fuldt af Koppear, og han er vist ikke over fem Fod og 3 Tommer høi. Han sætter slet ingen Priis paa Pomp og Pragt, og dog er Etiketten meget streng; af de mange Hoffolk, som vare tilstede, vovede ikke en eneste paa at tale, uden at han først gav et Tegn dertil. Audience=Salen bestod blot af Marmor, og er opført i de mongelske Keiseres Periode; en Deel af Loftet var pragtfuldt dekoreret som Overdelen af et Telt af Silketøi, og besat med Juveler. Maha Raja bar selv et Halsbaand, Ringe og Baand om Armene, af Smaragder, hvoraf nogle vare meget store. Hans Sabel var besat med kostbare Stene. Adelen havde ligeledes prydet sig med Juveler; hele Hoffet var iført gule Klæder, som er Nationens Yndlingsfarve, de frembringe en skinnende men paafaldende Virkning. Fyrsten lod derpaa 5 Regimenter Jnfanterie, som vare øvede paa europæisk Maneer exercere for Hr. Burnes. Hans hele Armee bestaar af 75,000 Mand, hvoriblandt 25,000 regulairt Jnfanterie; disse Tropper kunne fuldkomment sættes ved Siden af den brittiske Armees Tropper. Det regulaire Kavallerie og Artillerie kan anslaaes til 5000 Mand, Kanonernes Antal til 150, Resten af Armeen bestaar af uregulairt Kavallerie. Burnes tilstaaer imidlertid at der har i den sidste Tid fundet en Deel Uorden Sted ved Armeens Gagering, hvorved dens Hengivenhed for sin Fyrste har tabt sig noget. Han begynder desuden at blive gammel og svag, hvorved han har tabt megen Jnteresse for Livet, og en stor Deel af sin forrige Activitet, saa at denne Krig med Afghanerne kommer ham noget ubeleilig.