Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1836-06-01
Provindsialstænderne i Wiborg: J Mødet den 13de Mai oplæste Justitsraad Fielstrup et Forslag om Medvirkning til Selveiendoms og ArvefæstesFremme, og at der til Hs. Majestæt maatte indgives en allerund. Begjering om, at Selveiendom og Arvefæste maa befordres og fremmes, og at de tilværende Selveiere og Arvefæstere maae opretholdes." Proponenten udleder især, som et stort Savn for Selveier bonden, at han naar noget Uhæld møder ham, f. Ex. Hagelslag, Uveir, o. s. v. eller som Driftscapital tilat foretage en eller anden med Tidens Oplysning og Jordbrugets Fremskriden stemmende Fordring paa sin Gaard; mangler et Laan af 100 a 200 Rdr i sin aldeles uforhævtede Gaard, selv om Sikkerheden var saa god, at den var stor nok for en 4 Gange saa høi Sum. Proponenten gjør derfor Forslag til Oprettelsen af en Laane=Kasse, der for Jylland maatte være i Wiborg; under kongel. Garantie skulle der tilbydes Capitalister Actier i et saadant Laane=Institut, og det maatte have et Capital=Fond, af i det mindste 4,000,000 Rbdr. mod Sikkerhed i Landeiendommene o. s. v. Proponenten foreslog at der maatte indgaaes til Hs. Majestæt med Begjæring om 1) At Selveie og Arvefæste blandt Bondestanden i Danmark maatte fremmes og opretholdes saameget mueligt. 2) At H. Majestæt allernaadigst ville tage under Overveielse de Midler, hvorved samme kunne hensigtsmessigst fuldføres og med Naade ansee de foreløbige Vink, Forsamlingen tillader sig at fremsætte, som svarende til dette Øiemeed. 3) Om det derefter maatte behage Allerhøistsamme, at lade forfatte et Udkast til en Anordning desangaaende, hvilket allernaadigst maatte forelægges Stænderforsamlingerne i Roeskilde og Wiborg. Forsamlingen besluttede at en Committee af 5 Medlemmer skulle nedsættes til at prove dette Forslag, hvortil valgtes Baron Arenfeldt, Justitsraad Fielstrup, Justitsraad Nyegaard, Procurator Petersen og Auditeur Roulund. Procurator Petersen, foredrog derpaa et Andragende fra Pastor Hoff i Marienborg, sigtende til Forbedring af de Landsbyekirker, som nu eies af Private. Proponenten paastaaer, at Grunden til den maadelige og uanstændige Tilstand, hvori det Jndre af de Kirker, der eies af Private befinder sig, ligger i Lovgivningen, der synes at hentyde paa, at Kirkens Indre kun skal vedligeholdes i den Stand, hvori den forhe har været. For at Kirkerne skulle komme ud af sin sørgelige Tilstand, foreslaaer han, at Kirkeeierne skulle udloses fra Eiendommen over Kirkerne med tilhørende Jndtægter mod fuldt Vederlag; for at faae Penge dertil, foreslaaer han at Laanene til at udløse Kirkeeierne skulle skee under kongeligt Garantie. Flere Medlemmer yttrede sig imod dette Forslag, og anforte, at det var en urigtig Forudsætning, hvorfra Forfatteren gik ud, naar han antog, at Kongen uden at krænke Eiendomsretten kunne paalægge de nærværende Eiere af Kirkerne, at afstaae disse deres Eiendomme mod et Vederlag, som det ikke maatte overlades dem selv at bestemme. Der var formeentlig ingen Grund til at ansee Eiendomsretten over Kirkerne mindre hellig, end enhver anden Eiend meret. Landsbyekirkernes Forfatning i Jylland var derhos langt fra at være saadan, som Proponenten havde skildret den, og den kunne heller ikke efter den nærværende Lovgivning være det, naar Provsterne ved de aarlige Syn opfyldte deres Pligter o. s. v. Et andet Medlem indrømmede, at adskillige af de anførte Anker over Kirkernes Beskaffenhed desværre vare grundede, naar man erindrede, at Kirken var det Sted, der var indviet til den Høiestes Tilbedelse, da maatte man ogsaa ønske, at dens Jndre var ved en ædel Simpelhed i Bygnings maaden og ved en renere Smag i Henseende til dens Prydelser, end mange Kirker nu ere, til hos den Jnd trædende at vække høie og hellige Folelser. (Forts.)(Vib. Stænd. Td.)