Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-11-09
Tydsklands Philosopher ere, som De veed, for det meste Veirhaner, der efter Omstændighederne dreie sig til alle Kanter. De bygge Systemmer ligesom deres Romanskrivere forfatte Moderomaner og deres Modehandlere Pynt. Selv de skarpsindigste iblandt dem kan man ikke kalde andet end philosophiske Modehandlere. For at bestyrke denne Sætning behøver jeg ikke at sige dem andet end at den berømte Fichte allerede har lovet Sall, at lempe sin Philosophie efter hans Lære *). Den, som nu kjender Forskjellen imellem den Fichtiske Philosophie og den Gallske, han maa tilstaae, at Philosophien maa være en Polyp, som lader sig sønder skjære i hundrede Stykker, doligefuldt bliver Polyp. Til at skrive for og imod Gall paa en grundig Maade udkræves en Mand, som haade er stor Anatom og stor Philosoph to Egenskaber, som sjelden findes forenede. Annatomerne ere for det meste ligesaa svage i Philosophien, som Philosopherne i Anatomien. Men om der end fandtes en saadan Mand, saa vilde han neppe træde frem mod Gall saa længe som denne ikke lader sin Lære offentlig trykke, Gall kan om han vil – jeg siger derfor ikke at han gjor det paastaae i Dag, hvad han forkaster i Morgen, og saaledes omvendt, Han kan bestandig sige: det har ikke været min Mening; det Udtryk har jeg ikke betjent mig af v. ligesom han overalt ved sine Forelæsninger alt I De er Bake sine 2de for ofte siger : det er kun saaledes i Almindelighed, i det Hele taget i et Udtryk, som altid lader en viid Mark aaben for Undtagelser. Den, som derimod lader noget trykke imod ham, kan ikke frafalde sin Mening og beraabe sig paa, hvad han har meent eller ikke meent, Hans Sætninger staaer paa Prent, det vil sige uforanderlig for hele Verdens Øine. Jeg skal oplyse det med et Exempel. J et lille Skrivt, som Prof. Steffens har skrevet om den Gallske Lære, siges at Gall antager negative Organer. Nu siger Galt i sine Forelæsninger; det er prigtigt, jeg har aldrig saar, hvad Steffens lader mig sige, jeg har sagt, der gives negative Egenskaber. Jeg kan aldrig begribe, hvorledes en Mand af Steffens Hvorledes skal Cultur kan paastaae sligt man nu afgjøre Striden, skal man lade optage et Vidneforhør i Halle, for at overtydes om hvilket Udtryk, der blev brugt? Det er deels for vidtløftigt, deels for usommeligt i den lærde Verden. Dette fraregnet bruger Gall ikke altid de lemfældigste Yttringer mod sine Modstandere. Ogsaa i Tydskland har man ikke bifaldt den Dierphed i Udtryk, som han ofte tillader sig mod enhver, der er af modsat Mening, *) De seer altsaa at ingen sand for Det eneste, som kan undskylde denne Diærvhed, er den inhumane Maade, hvorpaa hans Modstandere hidtil have behandler ham. De have ganske tilside for den Agtelse, som man Fylder en Mand af Galle Aand og Fortie paa Mand saa let kan vove nogen alvorlig Dys mod Galls Lære, saa længe som denne ikke er trykt, og de Sætninger, der bestrides, ikke kunne documenteres. Det er tillige altfor vanskeligt, at fælde nogen bestemt Dom over Gjenstande af saadan Vigtighed, naar man blot hører dem mund ligen og kun en eneste Gang. Ganske anderledes er det, naar man har Bogen for sig, og kan recapitulere, hvad man ikke tilbørlig har fattet. Endog det opmærksomste og skarpsindigste Menneske er ikke istand til uafbrudt at følge en saadan Talers Jdeegang. Ogsaa om det endog var mueligt for Forstanden, saa kan Øret dog sjelden følge den. Det mundtlige Foredrag medfører desuden altid et Slags Jlusion. Man prøve det f. Ex. med en Tale, den vil for det meste gjøre et ganske andet Indtryk, og opvække ganske andre Domme, naar man hører den fremsige paa en Talestoel, en nester af Anaromien. Man har søgt at gjor hans Organlære latterlig i Folks Øine, som vare for kortsynede til at indsee de store Principer, hvorpaa den er bygt. Dette kunde, mere end en Henseende, ikke andet end smert den store Mand, og forlede ham til, under sine Forelæsninger, at tillade sig Bitterheder, som han under andre Omstændigheder aldrig havde betjent sig af. Men saa meget er imidlertid dog vist, at det virkelige Sande og Gade næsten altid vinder ved at have enkelt Modstandere, og at kun uomstødelige Grunder de skarpeste Vaaben til at fælde disse.