Berlingske Tidende, 1836-01-23
til Hans Majestæt Kongen er af følgende Jndhold: "Tvende Medlemmer af Provindsialstændernes herværende Forsamling, Major Rømer og Lieutenant Rasch, have forelagt Stændernes Forsamling et Andragende om Nedsættelse af de ved Fdn. af 9de Juli 1817. bestemte Optagelsespenge. Efterat Forsamlingen i denne Anledning har nedsat en Committee af 5 Medlemmer, og efterat den fra denne Committee indkomne Beretning har været Gjenstand for Forsamlingens Overveielse, tillader Forsamlingen sig allerunderdanigst at andrage Følgende: Det er en almindelig Erfaring, at Markfreden ved Fdn. af 9de Juli 1817 snarere er forringet end forøget. Aarsagen hertil er fornemmelig de meget høie Optagelsespenge. Vel staaer det i enhver Enkelt Magt at eftergive en saa stor Deel af Optagelsespengene, som han finder passende i de enkelte Tilfælde, men han har ingen Sikkerhed for at nyde samme Nedsættelse i Tilfælde af at hans Kreaturer optages, Noget, som endog den mest omhyggelige Agerbruger ei er istand, til aldeles at forebygge. Naar derfor den flittige og ordentlige Agerbruger optager sin ofte skjødesløse Naboes Kreaturer, saa vover han end ei at tage meget nedsatte Optagelsespenge, da han frygter for den meget alvorlige Hævn, Naboen let kan erholde Leilighed til, ja vel endog forskaffer sig Leilighed til at udøve, overeensstemmende med Fdn. af 9de Juli 1817. Da nu den dygtige Landmand sædvanligen holder et større Antal Kreaturer, især naar han tillige er Eier eller Forpagter af en større Gaard, saa kan en saadan Hævn blive meget følelig. Hertil kom meer endnu den Omstændighed, at Forholdet mellem Landmandens Producter og Pengenes Værd var et heelt andet i Aaret 1817, da hiin Forordning emanerede, end det nu er, hvorfor der ogsaa med Hensyn hertil maa synes at være tilstrækkelig Anledning til at ønske en Nedsættelse af hine Optagelsespenge. Forsamlingen erkjender imidlertid at, ved at nedsætte Optagelsespengene betydeligen, letteligen kunde fremkaldes Ligegyldighed i at vogte Kreaturer. For altsaa at opnaae begge Øiemed, nemlig at forebygge det Misbrug, som hine Optagelsespenge gave Anledning til, og paa den anden Side forhindre den Ligegyldighed i at vogte Kreaturene, som ved lave Optagelsespenge maa befrygtes at kunne opstaae, har man anseet det for rigtigst, at Optagelsespengene i Almindelighed nedsættes til en Fjerdedeel af det, der ved Fdn. af 1817 var bestemt, men saaledes, at ikkun Halvdelen af disse Optagelsespenge tilfalder Optageren, den anden Halvdeel derimod Fattigvæsenet i det Sogn, hvor Optagelsen finder Sted, saaledes at det dog staaer til Optageren at eftergive saa stor en Deel deraf som han vil, men at, naar han forlanger mere end den halve Mulct erlagt, Kreaturets Eier da er pligtig til med Qvittering fra Sognepræsten eller Districts=Fattigforstanderen. at godtgjøre at have erlagt den Deel, som tilkommer Fattigvæsenet, forinden han af Optageren kan erholde Kreaturet, eller, om flere Kreaturer ere optagne, alle Kreaturerne udleverede. Forsamlingen antager nemlig at Optageren i Lighed med § 39 i Fdn. af 29de October 1794 i intet Tilfælde bør være berettiget til at tilbageholde flere Kreaturer end dem, der ere tilstrækkelige til at dække Skadeserstatningen, Optagelsespengene og ovrige Omkostninger. Forsaavidt det maatte befrygtes, at der, ved paa den omtalte Maade at dele Optagelsespengene, aabnedes en Vei forOptagerne og Kreaturernes Eier til at forene sig om at deele den Anpart, der tilkommer Fattigvæsenet, mellem sig selv, da kan Forsamlingen ei antage, at denne Frygt er begrundet; thi deels synes Gjenstanden for ubetydelig til at være nogen Fristelse til at begaae nogen lovstridig Handling, deels er det at formode, at det spændte Forhold, der næsten altid opstaaer imellem Optageren og Kreaturernes Eier, ei vil tilstede, at en saadan Enighed tilveiebringes imellem dem.