Aalborgs Stifts Adresseavis, 1820-11-20
Engelland. (See No. 143.) Vel kiørte Dronningen til Overhuset, men blev i det for hende indrettede Værelse og viste sig ikke, som Man havde meldt, for Lorderne. Man vidste, det var hendes Hensigt, at gribe det af hendes Advokater i Nødsfald forbeholdne Retsmiddel, og gienanklage sine Modstandere i en udførlig Protest, som hun selv vilde fremsige. Men hun lod sige, hun vilde ikke vise sig idag. Hvad der har forandret hendes Beslutning, veed Manikke; Nogle mene, Underhandlinger ere i Værk. - Nærværende Tidspunkt er iøvrigt meget byrdefuldt og trykkende for Storbrittanien. Alle Forretninger hvile og Man mindes neppe en saa næringsløs Tid som den nærværende. Denne Standsning synes at være en Virkning af Øieblikkets bange Uvished og ængstelige Ahnelser om en stormfuld Fremtid. Afgiørelsen af den frygtelige Proces nærmer sig, og Parlamentet vil da vel slutte Sessionen, uden at have foranstaltet Noget til det Offentliges Bedste, uden at have vakt det mindste Haab om, at see de mange Byrder lettede, Folket sukker under. - Hele den bedre Deel af Nationen betragter denne usalige Proces med inderligt Veemod. Londons Garnison er bleven betydelig forstærket og dog kan denne Troppemasse ikke betrygge Hoffet, hvis det er sandt, Rygtet siger, at en stor Deel af Militairet hører til Dronningens Partie. Ei gives der for Borgersamfundet værre Svøber end disse Soldaterregieringer, der begynde at udbrede sig i Syden. Saa agtværdig Militairstanden er, naar den indskrænker sig til Statens Forsvar, saa farlig vorder den, naar den bemestrer sig Statens Roer. Begivenhederne i Spanien, Neapel og Portugal varsle derfor intet Godt for Europas sande, borgerlige Frihed. - Det maa forekomme Enhver besynderligt, at saa stor en Deel af den engelske Nation - hvilket alene de utallige Addresser vise - med Fare for sin egen Rolighed greb en Fyrstindes Partie, som dog unægtelig har Skinnet imod sig. Man veed dog selv i England meget vel, at Man maa ansee det som latterlig Overdrivelse, naar de fleste Addresse og Oppositionsblade udgive hende for en Lysets Engel. Men Man tager i England Hensyn til, at hun i 24 Aar har været forladt af sin Gemal, at Man to Gange ved ubeviste beskyldninger har søgt at udsætte hende for enhver Retskaffens Foragt og endelig seer Man ogsaa hen til hendes Modbeskyldninger. Forbittrelsen stiger med hver Dag hos begge Parter, og varer dette saaledes endnu længe ved, vorder Løsenet tilsidst paa begge Sider: Seier eller Undergang. Karrikaturer og Dronningen ere nu hyppigere end nogensinde før; men de, Man har om Kongen, ere reent utallige. Man kan aldrig erindre sig saa hyppige Troppemønstringer af Kongen og de Kgl. Prindser, som netop nu. Folkets Uvillie mod Bretlands Helte er meget foruroligende. Wellington er flere Gange bleven grovelig insulteret af Pøbelen, fordi Man holder ham for Regieringens ivrigste Tilhænger. Parlamentsaabning i Neapel. Kongen, af hvem den herskende Sekt havde forlangt, at han igien skulde overtage Regieringen, aabnede den 1ste October Parlamentet i Helligaandskirken og fornyede Eden paa Constitutionen. Et trykt Program, der ligner alle Programmer af dette Slags, anmelder Gangen i denne Ceremonie, som Man gierne gad gjort ret imposant; men det er umuligt, med rette Farver at male det Tomme i denne kongelige Session. Kirken var af Skuespilentrepeneuren dekoreret theatermæssigt, men uden sand Pragt; af Honoratiores vare kun meget saa tilstede. Jkke En mødte af hele det diplomatiske Corps, der dog høitideligen var indbudet. Folket paa Gaderne var sparsomt, uden Spor af Enthusiasmus, ja næsten uden mindste Tegn paa Deltagelse. Jkke et Vivat lød paa den hele lange Vei fra Kongepalladset til Kirken og igien tilbage. Blot fra omtalte Theaterentrepeneurs Vindue kastede den første Operasangerinde Signora Colbrand et Par Blomster paa Monarkens Vogn. Han var i blaa Jnterim-Uniform. Under hele Sessionen havde han blottet Hoved. Sin Tale læste han op af Papiret, saa utydelig, at Jngen forstod et Ord deraf. Da han var færdig, raabte Man koldt: leve Kongen, Nogle Stemmer svarte: leve Nationen. Ved heele Ceremonien havde Jngen Skinnet, endsige Følelsen af hvad han forestillede. Kongen holdt sig ikke for den udøvende Magt, Parlamentslemmerne havde ikke Lovgiverens Myndighed; Enhver syntes at føle, at det hele var Narreværk. Tronen, sparsomt omgiven af Hofmænd, saae øde ud; Kongen tørrede ofte Sveddraaber af sin Pande.