Viborger Samler, 1816-02-03
Brepsækken. En ny opdaget Koloni i Sydhavet. Saavist som det er, at Handel og udbredt Skibsfart befordret, foruden det Lands Velstand, der driver den, tillige Menneskeslægtens Udbredelse over hele Jorden, og derved giør Menneskesamfundet i det Store nøiere bekjendt med hinanden; saa vigtigt er det og for Europa, der saa at sige anseer sig for Herret over de andre Verdensdele, at viide nok en femt Verdensdeel tilbage, hvor dets Virkekreds engang kan udbrede sig, naar den altomgribende Skibsfart er hindret fra eller mættet af de andre Verdensdeles Han deel. Englænderne, der saa at sige ere Havets Storherrer, have forlængst gjort vigtige Opdagelser i den femte Verdensdeel (Australien eller Sydindien) og nylig læste man fra London en saadan Beretning s. om een i Sydhavet, 1814, opdaget uventet Koloni paa een af Øerne. "Paa det engelske Kongl. Skib Bounty, Capt. Blight, der i Aaret 1789 skulle overføre Brødfrugttræet fra Otaheite til Vestindien, udbrød en Opstand under Anførsel af en af Skibsmandskabet, som heed Kristian. Captainer og Officererne satte man i en Baad og lod dem drive og de naaede paa en underlig Maade dog de Mollukkiske Øer, hvor de fandt en hollandsk Koloni, de modtog dem. Oprørerne førte Skibet Bounty til bage til Otahefte, forsøgte at underhandle med Jndbyggerne; men de bleve endelig indbyrdes uenige og nogle bleve myrdede, andre bleve af et senere ankommen engelsk Skib tagne fangne og bragte til England, hvor de fik den fortjente Straf. Men Kristian og 8 af hans Kammerater seilede med Skibet. fra Otaheite for dette skeede og tog 12 Mænd og 6 Fruentimmer med sig fra denne Øe. Skibet satte Coursen i Nordvest. - Da man aldrig siden hørte noget fra dem, antog man dem for at være forulykkede. Den 17de September 1814 anløb den engelske Capitain Staines, med Skibene Briton og Tajus, paa sin Fart fra Marqvesas=Øerne til Valparaiso en Øe, som han antog for ubeboet, for at tage frisk Vand (Øen stod paa Kartet under Navner Pittairu-Øen) Men hvor forundret blev har ikke, da en Baad fuld unge raske Vilde roede ud mod Skibet og hilsede dem paa Engelsk Snart opdagedes det, at denne Øes Beboere vare Afkommet af Kristian og hans Selskab - Men deres Historie var i denne korte Tid fuld af underlige Hændelser og Den er saadan Kuns i nogle Aar havde de boet der da deres Slaver, de 6 Otaheiter, efter Overlæg en Nat myrdede alle Engelske Mandfolk, paa 1 nærsom dog var farlig saaret. Samme Nat udøvede de Myrdedes Koner Gjengieldelse og ombragte de 6 Otaheitere, saa at en lille Englænder John Adams allene med Koner og Børn bleve tilbage. Captair Staines fandt, efter disse 25 Aars Forløb nu 46 Voxne og et stort Antal Børn paa Øen; de vare alle store, stærke, og af en beundringsværdig Skjønhed; i deres godmodige Mine gjenkjendte Søefolkene en ærlig Englænders Ansigtstræk - Den smukkeste Mand var Kristians ældste Søn, Øens Førstefødte, 25 Aar gl., som var kaldet: Torsdag October Kristian. Den foromtalte John Adams var Øens Ældste, samt det ny Folks Lovgiver, Lærer og Patriark. Han er imellem 50 og 60 Aar. Han holder strængt over Sædelighed, selv gudfrygtig, har han vidst ret levende at indprente Ærefrygt for Religionen i alle Øeboernes Hjerter. Englænderne bleve rørte, da de beværtede de ombord komne unge Øeboere og saae en af dem staae op og med foldede Hænder læse til Bord først. Da man viiste dem om paa Skibet, og de saae en Ko, undrede de sig meget og holdt den for en stor Gedebuk eller et hornet Sviin; thi paa Øen er intet Hornqvæg. Johr Adams frygtede i Begyndelsen at man ville arrestere ham, som den eneste Levning af Oprørsbanden; men da man forsikrede ham, at man ikke engang vidste noget derom, for man her hørte det, blev han og de øvrige meget glade. Man opbød nu Øens hele Rigdom for at beværte Englænderne. Yams, Kokosnødder, Æg og Frugter bleve frembaarne. Adams vil endog til denne Fest have slagtet et Sviin, men man frabad sig det. Øeboerne have af de otaheiti ske Fruentimmer, der nu næsten alle ere døde, lært at gjøre Klæder af Træbark - Jern og andre Redskaber have de endnu af Skibet Bounty, som strax efter Øens Jndtagelse blev ophugget. J Konster og Haandgjerninger bruge de europæisk Fremgangsmaade. Siden Kristians Død er ingen Forbrydelse begaaet. Pigerne vare meget smukke, Mændene flinke og velbyggede, begge Kjøn havde europæisk Ansigtsform og ikke den ubehagelige Rødhed som Sydsøeboerne ellers. Mændene gik næsten nogne, Fruentimmerne bare en kort Kjole, der naaede til Knæerne og en Slags Kappe uden om, for Solens Skyld. Kristian bar et Stykke Klæde om Hoften og paa Hovedet en Straahat med Hanefier. Øen er frugtbar paa Sviin, Geeder, Fjerkræ, Kartofler, Brødfrugetc. Fiskeriet paa Kysten er rigt. Jndvaanerne tale baade Othaheitisk og Engelsk. J Febr. 1808 anløb en Amerikansk Capt. Folger Øen og indberettede det til det Engelske Admiralitet samt angav den eneste levende Englænder at hedde Alexander Smith. Man fandt i London, at der vel med Capt. Blight var en Alexander Smith; men ingen John Adams; saa denne maae af Frygt for Straf have antaget dette Navn. Med Folger sendte Adams ellers et Skibsuhr og et Azimuthkompas, som havde tilhørt Capt. Blight, til England.