Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-11-09
Politisk Oversigt. Spanien. Regenten Espartero er i Spidsen for syv Batailloner og 6 Eskadroner rykket ind i Bilbao; han skal have isinde at straffe de baskiske Provindser for deres Oprør deels med at paalægge dem betydelige Contributioner, deels med at stille dem lige med de øvrige spanske Provindser saavel i Henseende til Rettigheder, som til Byrder. Der tales om, at han skal have ladet General Lahera samt begge dennes Adjutanter henrette i Santander; alle Embedsmænd, der i ringeste Maade have deeltaget i Opstanden, erholde deres Afsked. Preussisk Statstidende meddeler og O Donnels Henrettelse følgende Beretning, der er noget afvigende fra den tidligere: "Da Dødsdommen blev Leon forkyndt, geraadede han i en saa heftig Gemytsbevægelse, at to Nationalgardister maatte bevogte ham med opspændt Hane. Den ene Deputation efter den anden gik til Regenten og bad om Naade – forgiæves. Jmidlertid underholdt Leon sig med den unge General Roncali og en Geistlig. Aftenen for Henrettelsen gik Leons Svigermoder, Marqvisinden af Jambrano, med tvende Døttre af den ulykkelige Generals ved Huesca faldne Broder til Slottet og gjorde Knæfald for Dronningen. Da alle Officererne, der hiin skjæbnesvangre Nat havde kommanderet Hellebardererne, istemte denne Bøn, greb den barnlige Jsabella Pennen, for at skrive til Regenten; men - den umyndige Dronnings Gouvernante, Mina's Enke, erklærede, at Jsabella Jntet torde skrive uden sin Formynders, Arguelless Samtykke. Da Arguelles kom, sagde han med Bestemthed, at det ikke gik an, at stile et saadant Bønskrift til Regenten. Efterat have fattet sig, besluttede Leon at døe som han havde levet; kun Afskeden med hans gamle Fader aflokkede ham Taarer. Derpaa skrev han Breve og sov en Time. Han bad om han maatte ride paa sin Yndlingshest til Retterstedet - dette blev ham afslaaet. Den 15 Octbr. om Middagen besteg han en Vogn, for at kjøre til Bestemmelsestedet; han var i glimrende Husaruniform og var smykket med San Fernandos, Carl 1118 og Æreslegionens Storkors. Hans Holdning var fast; efter hans Vogn kom en anden med Liigkisten. Ved denne Leilighed saae Mange for første og tillige for sidste Gang dette Mønster af mandlig Skjønhed og af Løvemod, idet han tilkastede sine efterladte Venner Afskeds blikket. Da han steeg udaf Vognen, overrakte han General Roncali et Mariebillede med de Ord: "dette Billede gav min Kone mig for 8 Aar siden, dengang jeg drog i Krigen i Navarra. Det har beskyttet mig imod alle Kugler, men imod denne kan det ikke beskytte mig. Gir min Kone det tilbage, Sønderbryd min Sabell. Derpaa tog han en Brillantring af sin Finger og sagde: bring denne til Espartero som et Minde om hans gamle Vaabenbroder. Han holdt længe Roncali omfavnet, dernæst traadte han med faste Skridt henfor Soldaterne og sagde: "Jeg har aldrig været Forræder; jeg der uskyldig. Mit eneste Ønske var, at kunne tjene som simpel Husar i mit gamle Regiment." Derpaa pegede han paa sit Hoved og paa sit Bryst og raabte: "leve Jsabeslaa II, fyr!" Da de skjælvende Soldater ikke vovede at skyde, raabte han uforfærdet: en brav Soldat adlyder! fyr!" – Fra dette Øieblik af henfaldt Roncali i Sindsforvirring og er endnu ikke uden Fare; det eneste lyse Minut, han har havt, benyttede han til at sende Regenten sine Ordener og sin - Afsked.