Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-12-01
For ikke længe siden hændte sig her et snurrigt Tilfælde. En ung Mand kom hertil fra Slagelse. Han var bestemt til at ægte Justitsraad 25 Datter, og Sagen var allerede afgjort imellem Forældrene. Da den unge Mand traadte ind i Huset var Justitsraaden og hans Familie i Selskab; i Divanen sad Barnepigen, klædt i grøn Levantine, med sin Rinaldo Rinaldini i Haanden. Frieren antager hende for sin bestemte Fæstem; han indtages af hendes Yndigheder og siger hende tusinde søde Ting. Begge bestyrkes i deres Vildfarelse ved den unge Mands gjentagne Yttring, at han priser sig lykkelig, allerede i Forveien at have hendes Faders Samtykke, thi det traf sig just, at Pigens Fader, en Haarskjærer, boede ligeledes i Slagelse. Endelig kommer Familien hjem; dette qui pro quo opløser sig, men den unge Mand er saa beskjæmmet derover, at han over Hals og Hoved skynder sig bort og tager hjem igien til Slagelse. Saadanne Feiltagelser kunne i denne Tid, da Tjenestepiger klæde sig som Jomfruer og Frøkener, meget let indtræffe. Du seer af alt dette, kjere Svoger, at Tiderne ere langt bedre end Du troer. Dyrtid kan man ikke klage over, thi hvor man har Penge nok, der er jo ingen Ting for dyrt. J min Kielder har der hidtil boet en Sømand, som var vant til at hente Torsk fra Snekkesteen, og hvis Kone altid, medens han var ude, pleiede at leve af sin Rulle. Nu har han været til Caps og indbragt en Americaner, der gjør ham til en Mand paa en Halvtønde Guld. Han hedder nu Capitain Jon, kjører i en Gig, sparker Folk af Veien i Parquettet, har sig en Loge i Comoedien og en Maitresse i Adelgaden, og lever som en Herremand. Er det ikke Synd at klage over saadanne Tider, Nei, vor Almanak for næste Aar har ganske ret naar den siger Verden har staaet 6778 Aar. thi den kunde umuelig være kommet saavidt i Oplysning, Cultur og Velstand, om ben, som de Tydske Almanakker paastaae, kun havde staaet i 6571 Aar. Din gode Svoger Niels Siversen. Hvad skal man sige om Handsættelsen, som Ritualet og Loven ommælder, Af T. M. B. Galskist, Sognepræst for Hyllested, Vændløb og Holsteinborg. (Sluttet.) Vilde man her sige: Hvad hielper Saadant? Herved fremmer man intet Godt, men befordrer kun Hyklerie. Bedre er det, at Menneskene vise sig som de ere, end de tage en Maske paa Jeg veed vel, at det har været en gammel Tale, men jeg troer, man her hverken skal bryde sig om gammelt eller nyt, kun allene om det Rette og Rigtige. Skulde man ved at hindre det Ondes Fremgang befordre Hyklerie, saa befordrer Forældre, gode Regieringer ogsaa Hyklerie, hver Gang de med Grunde overbeviser, laster, straffer og lægger Hindringer i Veien for deres Børns og Undergivnes Laster og Feil. Saa ufornuftig kan den Paastaaelige og Lastevante giøre Slutninger for at beholde sin Mening. Men videre, hvilket sandt fortrinligt Gavn er det ikke for Lastefulde, at de kan komme af Vanerne, som holder dem fangne med de stærkeste Lænker. Det er en væsentlig Maade, paa hvilken de kan komme til sund Sands og Ædruehed og de overbevisende Grunde kan giøre Virkning. Men overalt, lad os endog sætte, at nogle bleve Hyklere, den sunde Menneske-Forstand, vil dog strax dømme, at nogle Hyklere, giør Sælskabet langt mindre Skade, end nogle offentlige Religions Foragtere, som triumpherende gaae omkring, spotter det Ærværdigste, forfører den Uskyldige, og med sin Frækhed og Dristighed er dobbelt farlig og anstikkende. - Spørger man, hvi man tager sig dette saa nær, svares, fordi den franske Lopløse og Religionløse Tænkemaade kom og til os. J Stæderne lædde man det revolutionaire og irreligieuse, men fielden det oplysende og gavnlige. Landfolket hørte og saa ofte Virkningerne hos Kiøbstædfolk, og det mindre oplyste eller sandselige Menneske fulgde trolig deres Spor. Derfor have vi ogsaa dem paa Landet, som ligesaameget frygte for at indtræde i de Christnes Templer, som disse fordum i Hedningenes, som dertil aldrig har ladet deres Børn søge Skolen uden formedelst Tvang og Mulkt, eller som forskyder sin Kone, bliver udlagt til Børnefader, og i flere Aar paa hinanden synes ordentlig at have en Børne=Fabrik i sin Gaard. Derfor have vi Karle, som 2 Gange i et Aar udlægges til Barnefader, og Piger, der ligesom Koner faae Børn paa Rad. efter hinanden, men til al Fortræd i de maanelyse Nætter ved St. Hansdagstider blive voldtagne paa Marken.