Viborger Samler, 1785-07-04
Hvor stadselig og glimrende Geistlighedens Drag har været i det gamle Testamente, kan vi læse 2 Mos. Kap. 28. En Dragt af Blaat, Purpur, Skarlagen og hvidt Linnet, rigelig besadt med Guld og ædle Steene. Hvilken Stats. En Dragt, befalet af den Allerhøieste Ceremonie=Mester, dannet net af de største Konstnere, en Begaleel og Oholiab, dem Alviisdommen selv havde bestellet med Viisdom til at indrette den paa allerhøieste Mode! Mærkeligt er det, at ved al denne Habit var ei en sort Traad, og maaskee den levitiske Geistlighed eiede ei en sort Kiole. Maaskee den sorte Dragt var da kuns for de hedenske Præster, som derfor blive kaldte Kemarim Zeph. 1, 4. som en vis dansk Bibel i Anmærkningen oversætter Sorte Brødre. Maaskee den sorte Dragt derfor er indført i adskillige Munke=Ordener i den latinske Kirke, thi Præsterne af den Grædske bære affarvede Klæder. Men tænk, Selv Aaron, den Ypperstepræst, havde ei engang en Pibekrave om Halsen, i hvormeget Stats der end hængde paa ham. De beroe ste Mestere, saa opvakte Hoveder saa mekaniske Fingre, kunde ei udfinde Modellen af en Pibekrave. Apostelen Paulus havde vist Aands Nærværelse. Han kunde giøre Tælte, men ei Pibekraver. Nei, Konsten stiger, og de dermed besvangrede Siele fødde ofte ei før i 3die og 4de Led. Visse Konster og Opfindelser ere giemte til visse Tider, som derved blive oplivede og særskilte. Blant disse ere vores ærværdige Pibekraver. De ere langt fra ei Levninger eller Lapper af Aarons Linnet Dragt, som Eftertertiden skulle have omsyet. Nei, Vi finde Dem ei for længe efter Reformations Tiden, da de skal være komne herind fra Spanien, som en nye af den spanske Grandesse og bleven Grand Mode blant Verdslige og Geistlige. De Verdslige bleve snart kiæde deraf, og nedlagde dem, men de Geistlige konstlede desmere paa disse Kruser og Piber, og fandt dem værdige nok at bæres paa Fløiels og Silke Vinger, hvorfor der og blev klaget derover til Lands modet i Odense 1593, som en uanstændig og utilladelig Dragt. Ja Hertug August lod Geistligheden, paa Als sige, at han ville have dem befriet fra den Byrde at omhalse sig med Pibekraver, som og skeede den 10 Søndag efter Trefoldighed 1681. De skal end- og være ganske af Brug og Møde i det Holsteenske. De bæres kuns af Papisterne og nogle Lutherske; thi de Reformerede have fra første af forkast dem. De nævnes aldrig, mindre befales i vor Kirkes Ritual eller Lands Lov. Hvori Ziraten og Nytten bestaaer, veed jeg ei, men en Byrde er det, ei saa meget i at bære dem, som i at holde Stadsen ved lige. Ubeleiligt er det at føre dem med sig snart hist og snart her. Skadeligt er det for Sundheden; thi hvormangt et Præstehoved er bleven fordærvet af Trækvind i Nakken fra saamange Piber, der ei lidet formeeres ved disse lange Vinger; thi Vinger ville have Vind. Dog som hver Luxus giver Næring til Nogle, saa maa man og tilstaae, at af disse Piber. udstrømsaa uegennyttig, som hans Jndsigt og Færdighed er ualmindelig, især i chirurgiske Tilfælde, hvori han i Følge troeværdige Attester, med Lykke har foretaget adskillige vanskelige Operationer. Bønderne der i Egnen forsyner han for intet med Tobaksplanter, med Liin, Hampe= og Kaalfrøe. Saavel den Plads han nu beboer, som en anden tilforn, hvorpaa det første Anlæg af Frugttræeskoler skede, har han med stor Bekostning fra ny af opryddet, og indhegnet den første paa 3 Sider med et forsvarligt Gierde. Paa den fierde Side løber en Elv, imod hvis Jndbrud han har opsat et Bolværk af 84 Alens Længde. Han har indført Kartoffel-Avlen iblant Almuen og ligesaa Boghvede, samt Hør og Hamp Avlen, og lært dem at spinde og forfærdige Lærreder. Han har i de sidste Aaringer lagt Vindpaa Bieavlen, som har lykkedes for ham. For alle disse roesværdige Bestræbelser, men især for hans Anlæg af Frugtræer, tilkiendte Selskabet ham en en velfortient Beløning af 40 Rdlr. i Penge, og desuden den 3die Sølvmedaille.