Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-07-17
Culturen. Den skrækkelige Hungersnød, som i Aar har fundet Sted i saa mange af Europas meest veldyrkede og frugtbare Lande, og de Lidelser, som den har frembragt, giver Anledning til mangehaande Betragtninger. Er der noget, som viser Stats bestyrelsernes Ufuldkommenhed, saa er det en saadan i øiefaldende, og saa vidt udbredt Elendighed; kunde den have fundet Sted, naar der i Tide var indhentet Efterretninger fra hver Egn, om hvorledes Forfatningen var, og naar der var ved Paalæg paa de Formuende tilveiebragt Resourcer, til at afhielpe de Uformuendes Nød. Et Lands Beboere maae bære store Byrder for at beskiærmes mod deres udvortes Fiender, hvilke langt større burde de ikke bære for at bekæmpe en saa frygtelig indvortes Fiende som Hungerin, Man klager i alle Lande, hvor der bliver Mangel paa Levnetsmidler over Kornpugeriet; hvorfor taaler man det? Hvor simpel er ikke den Foranstaltning, at eftersee enhvers Kornforraad, og at tvinge de Personer, som have større Forraad, end de selv forbruge til i Nødens Tid at lade det kiøre paa Torvene og udsælge for en vis anstændig Priis, Man siger det er et Jndgreb i Jndvaanernes Eiendoms-Rettighed; men uden at tale om at at Hovedreglen for enhver Statsbestyrelse bør være: at det Offentliges Velfærd maae være den høieste Lov, da det Offentliges Vel er den oprindelige Grund til Borgersamfundets Oprettelse; er da ikke ethvert Paalæg og hvert Pligt Arbeide, hvorved der altid maae tages Hensyn paa Jndvaanernes Formue og Tilstand, et saadant nødvendigt Jndgreb i Regieringen, maae i Nødens Tid tage fra de Formuende og give til de Trængende, for at disse ikke skulle tage selv, som de vilde giøre, naar der ikke var noget Borgersamfund til, som kunde holde dem i Tømme; men ogsaa tillige beskiærme og frelse dem. Staterne finde det nødvendigt og retmæssigt, at lade udgaae strænge Forbud mod Aager; men hvilken Aager er større, end at sætte sine Penge i Nødens Tid, i de for alle nødvendige Levnetsmidler, for siden at udsælge dem til det tre eller fiirdobbelte. Endskiøndt at man ret godt kan bemærke, at Kornpugerne her i Danmark havde i Aar tiltænkt den trængende Deel af Folket en almindelig Nød, imedens deres Lofter vare fyldte; saa kan man dog være vis paa, at under den for Folkets Vel, saa omhyggelige danske Regiering, havde det ikke lykkedes dem, at opnaae deres nedrige Hensigter, Kraftfulde Foranstaltninger vare allerede trufne, som til Lykke ikke engang bleve nødvendige, og Kornpugerne have i Aar faaet en Lection, som de ville have godt af i lang Tid, og hvorved de lige stærkt træffes af deres Medmenneskers Spot, som af deres Fortørnelse. Det er ikke blot Nød og Elendighed, legemlige Lidelser og Legemssvækkelse, som en saadan almindelig Mangel paa Levnetsmidler drager efter sig; men den har ogsaa de sørgeligste moralske Følger; Hr. Hol tinger i Zürich, som har alle disse Jammerscener, daglig for Øinene, har i Aprilheftet af den Schweitferiste Maaneds-Chrønik, skrevet et lærerigt Stykke herom, under Titel af Betragtninger over Dyrheden i Vinteren af 1816 og 1817. To sørgelige moralske Sygdomme har denne Dyrhed til Følge siger han, først at heele Familier forvildes ved at vandre omkring og tigge, hvorved Bedragerier og Tyverier tage Overhaand, og en usædelig og fræk Ungdom voxer op til en sand Zigenner Slægt; og fordet andet at mangfoldige forfalde til religiøse Sværmerier, til mystisk Grublen og til daarlige Spaadomskonster. - Der kan forresten ikke gives noget sørgeligere Syn, end denne Udvandring i Masse af heele Familier og Distrikters Beboere, uden Penge og uden offentlig Understøttelse; mange af de ulykkelige Würtembergere ere komne tilbage til deres Land i den elendigste Tilstand, efterat de forgiæves havde forsøgt paa at slippe over Havet. Et Par hundrede ulykkelige badenske Emigrantere, som forledede af en Landsmand i Qve bek i Canada, vilde drage derhen, vare i Begyndelsen af denne Maaned komne til London, befandt sig der i den yderste Nød, og tiggede paa Gaderne; de havde solgt deres Eiendomme og havde begivet sig til Amsterdam, deres sidste Penge betalte de der til en Skipper for at føre dem til Qvebek. Kieltringen løb bort med Pengene og overlod dem til deres Skjebne. J Amsterdam vilde man gjerne være dem qvit, pakkede dem ind paa et Skib, satte dem af paa Strandbreden af Themsen tæt ved London, og lod det gaae dem som det kunde. Det ostindiske Compagnie har nu indrømmet dem et Magazin til Natteqvarteer; 100 af dem er tilstaaet frie Overfart til Qvebek, og til Resten indsamles Gaver. Den engelske Regiering søge forresten klogelig at lede den stærke Udvandring fra de foreenede Kongeriger til Canada, Nyskotland og de andre brittiske Besiddelser i Amerika; da der tildeels tilstaaes dem frie Overfart dertil; Flytningen fra det gamle Europa er i fuld Gang, og de nye Værelser hist over blive stedse meere istandsatte til Modtagelsen. Joseph Bonaparte lader saaledes anlægge en Stad i Nærheden af Baltimore, for 12000 Franske; man seer at han giør Regning paa flittig Søgning.