Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1813-06-16
Udenlandske Efterretninger. (Af samtlige danske og norske Aviser samt Udgiveren.)(Fortsættelse af det svenske Brev, see No. 93. Du nævner og i Dit sidste Brev, at Rygtet i Din Egn siger: at Nordmændenes Frygt for en Forening med Sverrige har sin Grund deri, at de ansee den sven 1ste Adel for trykkende 23). Det danske Parti i Norrig har saaledes beldigt hittet paa den rette 24) Maade, til at vække Nationalmistroen og derved vanskeliggjøre Foreningen paa. Du kjender, min Ven! ligesaa godt som jeg Forholdet med hvor Avel, hvilken og paa sidste Rigsdag har frasagt sig alle sine Prærsgativer, lige indtil de allermindste. Ligets høieste Domstol skal altid bestaae af en Halvdeel Adelige og en anden Halvdeel Uadelige. Fortjenester, men ikke Fødsel, give Rettighed til at beklæde Rigers høiere Embeder 25). Jeg rapellerer Dig her i Erindringen Premierministeren Engstrøm Statsraaderne Rosenblad og Lagerbring, der alle Tre skjøndt uanseelige Mænd fra Skaane, have vundet Adelskab ved deres Kundskaber og forestaae nu Statens fornemste Embeder. Dog er Skaane en med Sverrige, forenet Provinds. Mon Norrig kan i flere Sekler opHvise, at saa mange af dets Nation ere blevne optagne i den danske Regjering. Desuden er Hoscanzleren Søn af en ablet Landmaaler. Vor Generaladmiral og Stats Fraad har fra Matros af tjent sig op og er adlet. Ligeledes ere Personer, som ei have været Adelsmænd, blev ene ved deres blotte Fortjenester Landshøvdinger i Vexmeland, Halland, Malmhuuslehn, Nordhottens og Vesterbottens Lehner. Tre tjenstgjørende Statssekre4) J sit Brev til en fornem Herre skildrer den klarøiede Kelleren, der ei agtede at forføre, sit Lands Adel i følgende Ord til Herren Din Herkomst fra en gammel Æt er en Qvittering for egne Dyder, og en Transport af Andres Rett. 24) Det danske Parti har ikke gjort det; Eders egne Aarbøger ere fulde af skrækkende Vidnesbyrd; og Maaden er, kun fordi den har Medhold af Seklers Sandhed, den rette. 35) Jkke i mindre Grad hos os, end hos Eder Ove Malling og Christian Colbiørnsen. tairer have nu og den ----- og 2 tjenstgiørende Generaler, som paa samme Viis have tjent sig op fra simpel Soldat af 26). Jeg misunder vist ikke Saadanne deres Forrang i Processioner, og ved Begravelser; jeg haver dem ligesaa lidet for Ting. hvori de dog ere uskyldige, blot fordi deres Navne endes paa Hjelm, Krone, Skjold eller noget Lignende som jeg agter dem derfor ene. Man har ei gjort sig den Umage, at lade det komme til min Kundskab, hvorlænge det er siden deres Stamfædre gjorde sig fortjente af Fædrelandet. Jeg bryder mig aldrig om Andet, end den nærværende Persons indre Værd; og Du veed, min Ven, hvorlunde vi Svenske alt i et langt Rum af Tid have lært, hverken at hade eller forgude vor Noblesse, ligesom Du og kjender, hvor lidet Hæng til at trykke Folket den nu eier 27). Forresten er Du bekjendt med 45) Al denne møisommelige Sammenskrabelse af Tre, eller To eller En fortjener ingen Opregnelse af Ti, og Tyve, og Tredive, intet Sidestykke fra dansk Side under en Konge, der saa ofte, som vor sjette Frederik, har viist Hu og Lyst til at hædre og lønne Fortjenesten, der findes saa hvor den vil, blot han kan eine den. Hos Jngen sagde 1811 Nordmanden Pram, hos Jngen kan der være Skygge af Tvivl om vor Konges Retfærd". Den, der, for at faae et Folk forlokket til Troløshed, endog maa gribe til saa smaalligMidler, som at rangle for det med Adelskab, Ordner og Titler, haaner de Mænd, han vover at legge for, og viser, som Heiberg sagde, at han for lav Gevinst, paa Trælleviis. har givet Tro, Samvittighed til Priis. Tvillingrigernes Tolk være hiin Nordmand Pram, naar han, Sandhedens Tolk, vedbliver hengivenhed for Kongen er i begge de Folks Characteer, som lyde Dannerkongen, et Hovedtræk, hvilket pryder den og gjør den hæderlig 47) Ved alt dette Vrøvl af Ord om Forfatterens egen ærede Tænkemaade kan man umuligen lade være at tænke paa Kellgrens saa sunde Dom i Anmærkningerne til 9de Strophe af Digtet Man eier ei Genie, fordi man er gal, denne nemlig: "Hvor Daarskaben dog er frugtbar, Hvor Viisdommen dog er korttalende. Den som har Sandheder at bevise, standser, naar han har beviist dem. Men Den, som en veed, Hvad han vil sige, hvor Kronprinds og hans Tænkemaade. Han har, fra sin Ankomst af, hverken opkastet sig til Noblessens Protektor, eller til dens Fjende. Du vil let kunne begribe hvor vidt vel han, der selv, fra en uanseelig Mand 48. af og uden Fødselsfortrin, er stegen op til Thronarving vi et frit Land, skulde være istand til at forglemme sig selv i en saadan Grad, at han tillod at Normændene, hvis Hjerter og Tiltroe det naturligviis maa være ham magt paaliggende at vinde, 42) i mindste Maade bleve trykte. Desuden, hvad have Nordmændene med vor Noblesse at skaffe, Vi leve paa denne, de paa den anden Side af Fieldryggen. Vi handle med hinanden, samples tilhobe for at give os Love, forene vore Armeer til fælleds Forsvar. See der vore kommende Forhold: Nogle skikkelige Normænd, har jeg hørt, vil Regjeringen finde det nødvendigt at indkalde til Sverrige, for af dem at vorde oplyst om Norrigs Love og Skikke, ligerviis som og nogle Svenske naturligviis maae emploieres i Norrig. Men ligefuldt kunne Normændene være forsikrede om, at Prindsen vil i denne Henseende bruge nal den Deelikatesse, Sagen kræver. 50)."J Øvrigt troer jig: at Normændene vilde just blive fornøiede med vor Kronprinds. Han er opfødt under den franske Frihedsperiode og har vedligeholdt alle de Følelser for almeen Menneskeret, han da vænnedes til at elske og øve. Han er desuden i Vane med at befale og alvorlig i sine Foretagender, uden at være tvær og kan ei vide, naar han har sagt nok. Da han har begyndt uden Præmisser, kan han ei komme til nogen Slutning; og, har først en saadan Karl begyndt at skrive gives der ingen Grund i Verden, hvorfor han nogensindskulde holde op igjen. 4) Mig synes dog at da det egenligst var fra fransk Marskalk og fransk Prinds, han blev svensk Prinds vilde Ordene gaaen over have passet bedre, end stegen op. Man tilgive denne Anmærkning over Ubetydeligheder, 4) Kan man da vinde Tiltro hos Den, man vil forlede til utroe Bryder man sig da stort om Dens Hjerte, hvis skjønneste Egenskab, Hengivenheden, man vil forvandske 50) Duspilder fordøve Mands Øre Din Smiger, o Mand Jeg mistroer, belært af Erfarenhed smigrende Ord. Men Kongen Du med Spot turde nævne: Hvi kan jeg ei hævne forhaanende Ord mod min Konge Kjend ham og lær: at han eier i fri og lyksalige Undersaats Bryst, en Skat, som alt Guld ikkun fjærlet opveier, hvis Værd hanerkjender, tørskue med Lyst Behold Du Dit Sværd og læg Staal dets Eg, ifald uforsigtig den nordiske Kriger, Du vover at tvinge til Kæmpernes Leeg, Skjøndtruftet, mit Sværd mig til Kampen ei sviger! Prams Sværkodder. ognadrig ved Beraadslaaelser 51). Og Du veed, at vi Nordens Indbyggere, saavel Nordmænd som Svenske, taale godt en vis Portion af Strænghed og Alvor i Statsstyrelsen, saasom vi have en Smule Hæng til Selvpraadighed, der ei staaer til at forene med Skik og Orden, 52)."Jeg kjendte ikke stort til Prinds Carl August; men gjeg er af den Mening, at jeg burde kunne sammenligne deres Characterer, for rigtigt at bedømme deres øvrige store Egenskaber. Dertil skal man have større Kundskab end jeg. Derimod har jeg ikke taget det i Betænkning, saaledes iforveien at udvikle for Dig de Hændelser som forestaae 33); thi aldrig har Du misbrugt min Fortrolighed 3); og vær Du kun tranquil! Nu min Ærbødighed for Din Fru Friherinde, Din"Søn var hos mig i Løverdags. Du bør være glad over det gode Haab, denne hyggelige Dreng giver ***)."Altid Din troe Ven, J. P. S. 5) hver ærlig Dansk vil studse over, hvor nyt og Alt dette netop passer paa vor sjette Frederik, der blotilegner sig det Fortrin, ogsaa at have befalet før den franske Frihedsperiode, Land og Rige et stort Fortrin ! 52) Naar toge da Normændene, Folket, sig sidst tilrette selv imod deres Konger, Naar Brevskriveren, frygte ei for den Tid, han maae anvende paa Opsøgelsen, af de fjerne Exempler, der skulle bevise dette tomme Udsagn af ham; thi den Tid vil han gjenvinde, naar han derimod gaaer til sit eget Folks Historie. 53) J Sandhed, hver en Christenburdevide, at der er Jngen mægtig uden Gud. Han ene mægter Jord og Hav at tvinge. A. Ochlenschlager. 54) See forud den 4de Anmærkning. 55) Da hiin Philiprykkede videre og videre frem i sine Planer paa at underkne Grækerland, fortsatte sine Erobringer i Thracien, sendte Tropper til Enboen, underraagede dens fornemste Stæder og gik imod selve Bygantine, udtalede Demosthenes i sin tredie Philippertale disse mærke line Ord: Og, billigede endogsaa alle Jordklodens Folkeslag Eders Underkuelse, da maae, Athenienserel Iligefuldt kæmpe for Friheden!"