Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-07-09
Blandede Efterretninger. Det engelske Parlaments Forhandlinger, angaaende Forslaget, at Regjeringen skulde tilkjøbs sig Lord Elgins Konstskatte, vare meget interessante. Hr. Crookker sagde blandt andet: Den ærede Herre (Hammersley) endte sin Tale alt for pudseerligt, til at det skulde være vanskeligt, at besvare den. Han formoder, at Storfyrste Constantin engang vil blive Herre af Athen. Førend dette skeer, vil ikke blot Athen, men hele Grækenland være berøvet sine Konstlevninger, og dog vil den hæderlige Herre, at man skal sende dem tilbage. De foreslagne Penge anvendes til Bedste for hele Folket, for de Konstnere og Haandværkere, der trænge til en høiere Konstuddannelse. Ogsaa Perikles, som vi have at takke for disse Konstværker, svarede, da man bebreidede ham denne Ødslen med Penge: "jeg anvender dem til Folkets Bedste, for at hæve Konstfliden, Konstøvelsen og Nationens Hæder og Jndflydelse." Det lader virkeligen som disse Herrer vidste en udenlandsk Kjøber og søgte høist uegennyttigen at tilvende denne disse Skatte for en billig Priis. Havde den Herre, som talte sidst, dog i det mindste tænkt i Forveien lidt modnere over sine haanlige Bebreidelser, førend han udlod sig dermed. Lord Elgin kom blot til Athen, for at optage en Model af Pallas Athenes Tempel, og det endda kun uden fra. Da han lod grave, fandt han, at der af 20 colossalske Billedstøtter, der havde prydet een af Templets Portaler, neppe en var tilbage. Han kjøbte altsaa de nærliggende Huse, for at lade eftergrave, og faae disse Statuer opsøgte. Den ondskabsfulde Tyrk sagde til ham, efterat Kjøbet var sluttet, at de Statuer han søgte, vare allerede brændte til Gibs. - Saaledes kom Lord Elgin paa den Tanke, at redde de endnu levnede Statuer fra Tilintetgjørelse. Laae ikke to Trediedele af Panthroni Ruiner, da Lord Elgin begyndte at hearbeide det! Theseus's Tempel, som han fandt ubeskadiget, lod han blive urørt. Sin Fuldmag, som Gesandt har Lord Elgin ikke misbrugt; han vendte 1802 tilbage fra sin Sendelse; den Gang var endnu intet Stykke kommet af Pletten. At sende Statuerne, tilbage, paa det de ogsaa skulde sønderslaaes, ligesom de øvrige, vilde være Daarskab. Vare disse Statter ikke udgravne, saa havde de for ingen noget Værd, den, som har opgravet dem og bragt dem for Dagens Lys, ham tilhøre de. - Hr. Sergeant (Overretsraad) modsatte sig Bevillingen, og det af den juridiske Grund, at Firma nen ikke bemyndigede til at borttage Konstværker. J den tales ikkun om at copiere og betragte Statuerne, uden at der tilføies dem Skade. Denne Firman var slet fortolket af den dumme, tyrkiske Tolk, denne havde faaet for sin slette Fortolkning Lysekroner, Geværer og engelske Manufacturvarer. Jeg finder, sagde denne Retslærde, sandeligen intet skjønt ved disse Steen-Gjæster, og om de end fremme Konsterne, hvoraf jeg intet forstaaer, saa nedværdiges dog derved den engelske Nation. Disse Marmorbilleder ere hemmeligen fravendte, og den til vor Nation satte Tillid groveligen fornærmet. At man sender dem tilbage, vil jeg just ikke tilraade, men man skulde ikke kjøbe dem, fordi der aldrig er Lykke ved uretfærdigt Gods." Hr. Whun. Vi have faaet dem ved Bestikkelse; enhver, der kjender Tyrkernes Caracteer veed, at de gjøre intet af et godt Hjerte, men altid fordre god Betaling. Vi faae jo noget derfor, som har Værd i sig selv, og som altid kan gjøres i Penge Derfor har jeg intet mod Forslaget. - Sir H. Newport. Mange af vore flittige Trængende have ikke saa meget, at de kunne spise sig mæt Husets Bord sukker under Vagten af Bønskrifter, mod de talrige Skatter, og dog ville vi, paa en blot Sandsepirring øde mange Penge, medens den Fattige døer af Hunger. Det vilde jo dog være en Skam og et Tyverie mod Statscassen. - Hr. Long. Skamme bør man sig, naar man hører her i Huse saadan barbarisk Tale. Jstedet for at juble, at Lykken har været os saa gunstig, at komme i Besiddelse af saadanne Konstværker, reiser der sig en Modstand, som man neppe vilde tilgive Jrokeserne. Man taler om Sparsomhed; man vil ikke bevilge 35,000 Pd. St. til at kjøbe Skatte, men sende dem med stor Bekostning tilbage (Latter). Aldrig har dog vel den modsatte Side af Huset viist saadan Svaghed. - Lord Milton. Hvor tilstaaer ikke, at Anskaffelsen af saadanne Konstskatte vilde være ønskelig. Men, uden videre at indlade mig paa noget, spørger jeg: Kunne vi taale at anvende saa stor en Sum, paa en Tid, da i mange Dele af Riget, de Fattige, 8 bogstavelig Forstand, omkomme af Hunger; da der af Mangel paa Næringsmidler, opstaaer Oprør og Rebellion, kunne vi, hiint Folks Repræsentanter, komme paa den Tanke, at tage disse Ulykkelige Penge ud af Haanden, og anvende dem paa en Gjenstand, der blot har Hensyn paa Konstsandsens Tilfredsstillelse. - M. Peter Moore. Lord Elgin skylder allerede Regjeringen 24,000 Pd. St. Man beholde altsaa Konstatteene, indtil han har betalt. At bevilge ham mere, skienke ham Gielden, vilde være at handle samvittig hedsløst. Folket har større Fordring paa Statscassen end han paa Konstskattene. Man besvare mig det Spørgsmaal, hvor man, medens Folk omkomme af Hunger, drister sig til at tilstaae ham endnu mere. - Begge Spørgsmaale bleve ikke besvarede af Skatteforvaltningens Mod lemmer (Treasury bench). - Hr. Brougham. De Konstværker, Talen her er om, ere beundringsværdige, og, naar jeg erklærer mig imod Kjøbes deraf, saa skeer det blot, fordi jeg ikke indseer, at vi have Penge tilovers at kjøbe dem. Heller ikke have vi Plads til at opstille dem. Det brittiske Museum er overfyldt, og, som bekjendt, i slet Orden. Det er en Jammer at see der de herligste Sager ligge begravede i Muld. - Med 82 Stemmer mod 32 eller en Stemmeflerhed af 50, blev besluttet, at Konstskatteene skulde kjøbes, og at en Sum af 36,000 Pd. St. skulde bevilges dertil.