JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1800-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Paa Hjørnet af Amaliegaden og St. Anneplads, hvor Gadenummerne fattedes, ere disse nu paamalede. en forfalden Tilstand, og truer med afbrudte Splinter at rive de Gaaendes Strømper itu. Den anden ligger et Korter ophøjet over Fortogets Plan, saa at man maae løfte Benene i Vejret for at stige derover, som om der laae en Bielke. Man haaber at de velsindede Ejere vilde raade Bod derpaa. o) I Løvstræde uden for Hjørnemuren til Tugthusporten ligger endeel Tømmer og Planker, uden at have Ret dertil. 10) Beboerne af begge Helliggejststræderne haabe, at dog engang Turen kommer til dem at faae brede og med Fliser belagte Fortoge, og troe dertil at have i det mindste ligesaamegen Ret som Beboerne af Dronningensgade paa Kristianshavn. Ved den Lejlighed kan Staden ogsaa, naar Kørebroen som billigt gjøres smallere, spare i Brolægnings Areal nogle tusende Kvadratfod.
Politivennen, 1800-01-01
Bøn til Havnekommissjonen. (Indsendt). Da jeg med flere af mine Medborgere i denne Tid hveranden Dag har været tilsagt at møde paa Exerserhuset paa Kristianshavn, og vi ved Hovedet saa kaldet i Nyhavn har maattet vente paa Baade længere, end vi vel burde, som foraarsages forendeel af at Farvandet imellem bemeldte Hoved og Kristianshavn med Skibe har været spærret, og Baadene saaledes havtlængere at roe end nødig gjordes, og at mane, som ellers er brugeligt, er siuppen igjennem ligefor Enden af Nyhavnsidens Hoved ved de fra Holmen liggende Bomme, men derimod har maattet krydse over aelem Skibene som ligger midt for Kranen paa Holmen fortøjede, hvorved endog enkelte har forlist deres Hat; saa sendes denne Forklaring til Efterretning i Deres Blad, med Bedende at De vilde vise mig det Venskab at indrykke det deri efter bedste Skønnende, med Bøn til Havnekommissionen, at den vilde sørge for, og beordre Havnefogden som pligtigt at holde Farvandet passabelt til alle Tider, da ellers flere Handlende i Havnen, som ofte blive forsinkede, ville blive nødsagede til offentlig at føre videre Klage over ham. Denne Hindring indtraf i Særdeleshed mig og flere den 4de og 8te dennes. Indberetninger fra en Elsker af sund Lyst og rene Klæder. Det sidste jeg havde den Ære at skrive Den til om, var angaaende nogle Kammerpolters Udkastelse af Vinduer i Lærkens Gaard bag Børsen, denne Uorden, er endnu ikke hævet, den selvgjorte Rendesten under den hvide Gaard existerer endnu, dog gjør den nu, siden Frosten har ophørt, ikke saa megen Skade. Adskillige Gange om Ugen om Morgenen tidlig, har et Fruentimmer (som kommer ud fra den Ende af Børsen som vender til Knippelsbro) den slemme Vane at udkaste et heelt Bækken fuldt af Urenligheder, over Bolværket i Kanaleu bag Børsen, da Havnekommissionen har forbudet, at der ingen Vandhuse maae existere ved Kanalerne, saa troer man at burde gjøre den opmærksom paa denne Uorden; især er saadan Lugt om Morgenen ikke just behagelig for Beboerne omkring Kanalen. Dersom De snart igjen faaer i Sinde i Deres Blad at ivre imod de udstaaende Vandtude fra Tagene, som endnu findes mange Steder, saa vil man herved gjøre Dem opmærksom paa tvende saadanne Vandtyde, som ganske forskrækkelig overskylle de Forbigaaende naar det regner. De findes bag Børsen i Slotshalmsgaden paa bemeldte Lærkens Gaard.
Politivennen, 1800-01-01
Besværing til NatterenovaFionskontoret. Kan denne Indretning ikke træffes med vore Natte-Renova;ions Vogne, at man kunde faae at vide, paa Kontoret hvor de bestilles og tillige betales, hvad Tid de bestilte Vogne komme om Natten. Vel veed jeg Vognmanden eller en af hans Folk pleier at sige det Dagen forud, men forleden gik det mig dog tvertimod thi istedet for bestemt Svar, sagde Manden, eller Karlen, at han vidste ikke hvor hans Husbonde vilde køre hen først; da jeg vedblev min Paastand fik jeg endnu samme Svar med den Tilsats, at det kunde være meget muligt de slet ikke kom. Jeg vilde da vide om de kom denne Nat eller en anden eller om de havde flere Læs at kjøre, end de kunde overkomme, men bekom til Svar derpaa. kunde de saa kom de, og kunde de ikke, saa kom de ikke.
Politivennen, 1800-01-01
En aleibiadisk Streg af en Ikke-Aleibiades. En ung Officer, hvis Fader sidder i et højt Embed, tog sig forleden Dag den Fornøielse at nøde sin Haarskærer til at springe ud igjennem Vinduet, og en oven over boende Herre benyttede sig af Øjeblikket for at kaste utilbørlige Ting over den Udkrybende. Den Mishandlede vil ikke klage for Politiretten, for ej at indbrænde et undslukkeligt LapseMærke paa et ungt Menneske, og for ej at forvolde den værdige Fader Kummer; af samme Aarsag fraholder han sig her at nævne hans Navn. Men advare vil han Drengen, da han let ved Bedrivter af denne Art lunde træffe for den Urette, og den derved frembragte Larm, Skandal og flere Følger skille ham ved sin Officerpost.
Politivennen, 1800-01-01
Om den Misbrug at tørre og sole Klæder paa Kirkegaarden. Paa alle Kirkegaardene her i Byen seer man i Tørrevejrsdage Vask at ophænges og Klæder at udbredes for at tørres. Dette vover jeg at kalde en Misbrug, som Graverne (thi under dem er velnærmest Kirkegaardenes Opsyn) hverken omsonst, eller for Betaling, burde tillade, da det ganske strider imod den højitidelige Sikkerhed, den ubrudte Fred, som vore Følelser forlange for elskte og uforglemte Venners Grave, at see Børn, letsindige Tjenestepiger, Daglejere at nedtrampe Højene eller at tumle sig derimellem i spøgende Kaadhed, eller at vanhellige Stedet med skingrende Latter, med skammelig Snak, Eder o. døl. Saalænge vi skal have Kirkegaarde inde i Byen, saa lad os i det ringeste haandthæve Dem i den dem tilkommende Fred. Af alle Kirkegaardene er Nikolajs den som meest forarger i denne Henseende; da man endog næsten paa alle Tider af Dagen, ved at gaae igjennem Gangen fra lille Kongensgade til Vingaardsstræde, seer især paa den ene Side Flokke af Børn, som bruge Kirkegaarden til deres Bolgade.
Politivennen, 1800-01-01
Spørgsmaalom Portpenge. I Gaar, Bededagen, Kl. 31, kørte et Selskab ud til Frederiksberg. I Vesterport blev dem affordret 12 s., som de betalte. Ved Indkørselen igjennem Nørreport, blev Døren atter aabnet og 6 s. fordret. Man spurgte om Aarsagen til denne ulige Afgivt, men fik intet fyldestgjørende Svar. Neppe skulde man troe at Betjenterne torde forlange og tage mere, end de vare berettigede til. Imidlertid da Uligheden nødvendig maae paafalde de Agende, og aflokke dem Spørgsmaale, der kunde mod deres Villie fornærme en ærekjær Skillingsmand, saa var det at ønske, at en trykt Underretning om deslige Portudgivter fandtes opslaget i hver Port, og at Manden, som indkræve-Pengene, tillige havde en trykt Plakat desangaaende at forevise.
Politivennen, 1800-01-01
Klage til Vandvæsenets Foresatte. En Husejer i Pilestræde, som ofte har mærket at Pompevandet blev borte, uden foregaaende Varsel af Vandkigerne, og med Harme seet sin Post opslides, fordi man troer at en Post har Vand, saalænge Vandkigeren ikke har varskoet, sendte i Torsdags sit Bud til Vandmesteren, for at klage over at man ikke havde tilsagt. Vandmesterens Folk paastod at de havde tilsagt, og truede at overøse Budet med Vand, hvis han ikke pakkede sig.
Politivennen, 1800-01-01
Atter noget om Kirkegaarde. Paa Runde Kirkegaard er opsat et Lysthus. Paa Nikolaf Kirkegaard er anlagt en Have, og omsat med et nyt Stakitverk. Ud til den sidstnævnte Kirkegaaed har et Hus fra lille Kongensgade en heel Række af Vinduer. Paa dito Kirkegaard er en Art af Huggehus, der har sin Dør ud til Kirkegaarden; item et Hundehus med Tilbehør ved Siden af Gravene; item en Flok Høns, og maaskee flere deslige Dyr. Sikkert maae alt dette have sin Grund i Hævd, da det ikke kan lade sig tænke, at Kirkernes nuværende Forstandere skulde unødsagede lade den dem anbetroede Hvileplads, lægges under saa slemme Sevituter. Hvo ønskede at have sit Gravsted under Vinduer, hvorfra alleslags Urenlighed kunde udkastes? Hvo vilde see sin kæreste Vens Levninger henlagte i en Hønsegaard, under et Hundehus o. s. v.
Politivennen, 1798-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Det i No. 14 paaankede farlige Træe paa Fortoget i store Grønnegade, er af Ejeren strax borttaget. 2) Det i No. 9 anmærkede Rendebret uden for Vinhandlerens Kælderdør i St. Jørgensgade er nu istandsadt. 3) J No. 12 klagedes over en paa Brettet uden for Spenderups løsnet Jernskinne; denne er nu slaaet fast igjen.
Politivennen, 1800-01-01
Skipperslagshus. Hvo skulde ikke formode at Skippernes Lagshus i Kjøbenhavn - den Stad der har de tre femte Dele af Danmarks Handel, der tæller i dette Lag saa mange rige og formuende Mænd, og fortjener at sættes i Stædernes første Rang for den herskende gode Smag i Bygningskonsten - maatte i det ringeste være en anstændig og vel vedligeholdt Bygning? Intet mindre; en ussel faldefærdig mørk Rønne er Lagshus for Kjøbenhavns anseeligste Lag. At denne Underlighed støder enhver Sømand, der har Følelse af sin Stands Værd, ja endog mangen Landmand, der ophøjet over Fordomme veed at sætte Pris paa den saa hæderværdige Sømandsstand, behøver Indsenderen neppe at anføre. Saameget er vist, at saalænge Skipperslagshus ikke seer anderledes ud, og saalænge Brokkensbod staaer i sin nærværende Forfatning, maae enhver fremmed Søfarende tænke haant om Na;ionens Agt for Sømanden, ja om Sømandens Agt for sig selv.
Politivennen, 1800-01-01
Ønske om Melk, Smør o. s. v. o, s. v. (Indsendt). De Undersøgelser vor aarvaagne Politimester, med Hæld og til saa megen Fornøielse for enhver Borger, der elsker Orden og Ret, har anstillet over Sælgernes Vægter og Bismere grunder et Haab, som jeg herved beder Politivennen at fremsætte. Ikke falsk Vægt og Maal allene udsætter Køberen for at forurettes; ogsaa Varenes forringede Godhed, ved Blanding, enten med ringere Vare af samme Slags, eller hvad endnu er værre, og naar det er Fødevare, ofte meget farligt, med fremmede Ting sætter hos os den mindre kyndige Køber blot for Bedrag; ja denne Forfalskning er ved visse Fødemidler saa gængse og saa almindelig anvendt, at selv den kyndige Køber, der klart skælner Bedraget, nødes til at købe den forringede, næsten fordaevede Vare - fordi det ikke er muligt at faae den uforfalsket. Man rejse fra een stor Stad til en anden, og jeg vædder hundrede imod tre, at man ikke vil finde een, hvor de som handle med Melt, tør udøve saa skamløst et Bedrag som vore Melkehandlere i Kjøbenhavn, hvor meer end den halve Del er Vand, Gud veed endda hvordant Vand, og hvor det store kaffeelskende Publikum maae dyrt betale for Fløde et ufselt, klattet, afsmagende Pladder. Hvor tør Smørhandlerne i Kældere og paa Torver saaledes som her falbyde opfarvet, talgblandet, kartoffelblandet Smøe? Jeg har kun anført et Par af de meest almindelige og paafaldende Bedragerier. Nu til Forslaget: Ligesom Justerkammeret har rigtigt Længdenaal og Vægt, saaledes afhente hvo som vil Melkeprøver paa Politikammeret. Hver Maaned bekjendtgjøre Politiet hvor mange Grader denne Prøve maae synke i Melken; synker den dybere, da betale Sælgeren Straf. Disse Grader ere lette at bestemme da et par Politibetjente, ved at lade en Brændevinsmand i deres Overværelse malke en Ko ogderi nedsænke Justrumentet, strax vilde erholde den fornødne Angivelse. Smørrets Forfalskning er saa kjendelig, at den ganske kunde hæves, naar man et Par Gange hos Sælgerne saavel fra Byen som fra Landet konfiskerede alt hvad der ikke var naturligt. Jeg mener altsaa, at det var ypperligt og ønskværdigt, om der med Alvor arbejdedes mod dette Slags Tyverie. Hvad jeg her har angivet ved de nævnte Exempler er langt fra at være fremsat for at give Regler, men kun for at vise hvad jeg og flere med mig have tænkt derover. Den som har Hammeren i Hænde, vil sikkert bedst vide hvorledes Slaget kan anbringes djærvest. At vise at der bør slaaes til, er min meste Hensigt med disse Linier, som De vilde behage at forandre og rette efter Godtbefindende. Jeg er o. s. v.
Politivennen, 1800-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Det fejlende Nummer paa Hjørnet af Skvaldergaarden og Størrestræde er paamalet. 2) Paa Ulfeldtsplads ere Slagterboderne nu endelig indrykkede; sikkert nok har den i Politivennen førte Anke ikke bevirket denne Forbedring, da det er et Aar siden den førtes; imidlertid har Udgiveren ikke villet undlade at anmelde den for at faae Lejlighed, til at takke den Mand, der uafskrækket ved alle Hindringer, standhasiig igjennem alslags Langdrag vedblev saalænge at stride imod denne Uorden, indtil den blev hævet. Hans Exempel, eftersulgt af flere, vilde bringe uendeligt Gavn. Naar Retten bevistes og paastodes allevegne, medækhed, Anstændighed, men især med Vedholdenhed, da vilde Uretten allevegne nødes at skjule sig. Nen desværre, at denne Mands Handlemaade skal kaldes et Exempel. De sleste Forurettede gribe til urette Midter, de ville have Uordener afhjulpne, men de ville ikke klage; de troe at andre bør tage sig mere af deres Sag, end de selv; eller hvis de klage, lade de det beror ved første, ofte ved deres egen Skyld mislykkede, Forsøg.
Politivennen, 1800-01-01
Uordener. 1) Rendebrættet paa Hjørnet af gl. Mynt og Sværtegaden er meget farligt for de Forbigaaende. Da naar en Vogn kjører paa den ene Ende, vipper det med den anden, og det saa højt at man let kan faae en Fod derunder. Det var at ønske, at Vedkommende vilde lade det istandsætte, saasnart muligt. 2) I et af de foregaaende Nummere klagedes over, at paa St. Anneplads udenfor det Hus tæt ved 91 (i forbigaaende ønskes at dette Hus maatte faae et Nummer paamalet) een af disse ulykkelige Afvisere, som aldrig ere til Nytte, men ofte til Skade laae ind over Fliserækken saaledes, at ingen kunde passere denne, uden at vove at faae sit Knæ fordærvet. Denne farlige Uorden er endnu ikke hævet. Atter anmodes da Brolægningens Foresatte at vende et hielpende Øje til dette Sted, som nu da Søfarten er i fuld Gang, besøges af saa mange Fremmede, der ikke have Lotskundskab om Farvandet. Er beskadiget Knæ er langsomt og vanskeligt at læge, og drager undertiden meget farlige Følger efter sig. At paa forrige Anke ikke er agtet, har maaskee sin Grund i at Husuummeret ved en Fejltagelse var angivet 10 istedetfor 91. 3) Den omfaldne Afviser paa Amagertorv, hvorom før er klaget, vedbliver at gjøre Fortoget uxassabelt. Til Politivennes læsere. I Aviserne har i disse Dage været anmeldt en Pjese imod Udg. af Hr. Traktør Schrøder i Hirschholm tilegnet Politivennens Læere; Udgiveren ønsker at alle hans Læsere vilde ved Læsningen af bemeldte, dels uhøflige dels usande, Pjese paa det bedste overbevises om, at Hr. Schrøder hverken har lidt Uret i Politivennen, eller er retfærdiggjort ved sit formente Forsvar.
Politivennen, 1800-01-01
Spørgsmaal ved Kongens Haveport. Hvad er den egentlige Aarsag til at Kongens Have for dem, som ønske at spadsere om Formiddagen, maae aabnes af en Karl; istedet for som om Eftermiddagen at staae aaben. Jeg troer vel at denne Karl ikke modtager Drikkepenge for Oplukningen, eller i det mindste ikke fordrer dem, imidlertid veed jeg dog at Fremmede have troet, at de havde noget at betale herfor. Undertiden er denne Karl ikke heller saa hurtig til at lukke op, som man kunde forlange. Da den eneste Aarsag til denne Lukkelse om Formiddagen, og altsaa til at et Menneske her spilder sin kostbare Tid, formodentlig er Frygt for at der paa denne Tid af Dagen, da der ikke er folkerigt i Havn, maatte kunne stjæles et og andet, saa maatte man ønske, at det Menneske, der,an bestille andet end staae Skildvagt, maatte afløses af en af dem der ikke skal bestille andet. En Soldat vilde spilde mindre Tid, og passe ligesaa godt paa Tyvene.
Politivennen, 1800-01-01
Endnu om de mange Hunde. Jeg maae atter beskæftige mig med Kanonanien, eftersom jeg finder at ingen har endnu værdiget den nogen Eftertanke. I disse Dage paa en af mine Spadsereturer, talte jeg fra Klosterstræde til Østerport et hundrede og fyrgetyve Hunde paa Gaden, og jeg fulgte dog den nærmeste Vej; uden for Porten mod Strandevejen havde jeg at udholde Anfald af Køtre paa forskjællige Stæder, den slemmeste ved Svanemøllen, paa Hjemvejen mødte jeg, ved Østreport, en af vores Nyboen Indvaanere formodentlig med hans Kone og Svigerske hver af Fruentimmerne med en Hvalp paa Armen, og tre Hunde i Hælene; er det ikke Kanomani? og er det ikke forunderligt, at siden Paalæg af alle Slags maae komme Statens utilstrækkelige Indtægter til Hielp, der ikke tænkes paa at lægge en Afgivt paa en saadan Daarlighed, der ikke haver det ringeste Gode for sig, men kan have i Følge det rædsomste Uhæld.
Politivennen, 1800-01-01
Et Spørgsnaal til en Kasuist i det Gejstlige. En Præst paa Landet faaer Begjæring fra en i hans Sogn boende Møller, om næstfølgende Mandag at ville kaste Jord paa en fattig omflakkende Urmager, der var død den sidst foregaaende Fredag i hans Hus. Liget bæres til Kirken, men Præsten møder ikte. Bærerne nødsages at sætte Liget i Vaabenhuset. Da derpaa Godsejeren, for at forebygge skadelig Uddunstning i Kirken, lader Præsten anmode om at foretage denne Jordpaakastning, svarer han: Jeg kjender ingen Lov, der forpligter mig dertil paa en Søgnedag, medmindre jeg betales dersor; overalt er der for travlt i denne Tid, til at man kan komme til Sogns, uden om Søndagen. Antaget at denne Fortælling var et Faktum, hvorvidt var da Præstens Udeblivelse og Svar, hvorved den Døde kom til at staae aaben i Kirken samfulde 8te Dage, overensstemmende med hans Embeds Pligt eller ikke?
Politivennen, 1800-01-01
Er det nødvendigt at der er liderlige Huse i Kjøbenhavn? I de første Tider da jeg traadte ind ad Kjøbenhavns Porte, og blev den store Mængde af gemene og forføriske Fruentimmer vaer som deels omstreife paa Gaderne og deels staae i Gadedørene, og med den skammeligste Ublufærdighed og Frækhed annode næsten enhver Forbigaaende om at følge sig, enten fer at optrække disse eller for at faae deres dyriske Lyster tilfredsstillede, faldt mig strax den Tanke ind. mon det er en uundgaaelig Nødvendighed i en Stad hvor der bør herske Orden, at disse nedrige ryggesløse Skabninger saaledes længe ustraffede vove at fremture i denne skjendige og forargelige Næringsvej, som talrige Exempler vise de ikke allene gjøre sig selv ulykkelige ved men tillige mange flere, ere til Vanære for Staden, og bliver tilsidst til Byrde for det Almindelige. Hvormangen en haabefuld Pngling forlader ikke sine Forældres Hus, fuld af Uskyldighed, og med det Forsæt efter sine ømme Forældres og Venners ønske og Formaninger at vandre ad Dydens skjønne Vej; han kommer endelig til det glimrende og desværre lastefulde Kjøbenhavn, hvor han hvert Øjeblik fristes til at falde, men hans ømme Forældres gjennemtrængensr og kjærlige Formaninger ere ham endnu hellige og dyrebare, altsaa stærke nok til at værne om hans Uskyldighed, og afholde ham fra at betræde Lasternes Bane. Dog snart faaer en eller flere af dem, som allerede er nedsunken til, ja vel endogsaa under Dyrenes Klasse, ved smigrende Veltalenhed ham bevædet til at træde ind i et af de skændige Huse, hvoraf her findes desværre alt for mange; nu erindrer Pnglingen ikke mere sine Venners Formaninger, sit gjorte Løvte og sit Forsæt at vandre paa Dydens Vej, hans Sandser bedøvedes og han gjør da det første Skridt paa alle Lasters Bane, og ikke længe varer det, førend man tæller denne Foraarsyngling iblandt de ulykkelig Medskabninger, hvoraf man daglig i hobetal seer sig omringet; nu har han saaret sine gode Forældres og Venners Hjerte lige til det inderste, alt Haab i ham at levere Verden en værdig og nyttig Borger er nu forsvundet, og efter at Pnglingen med sig har gjort en større eller mindre Hob ulykkelige er endnu tilbage: at han under de græsseligste Pinsler og Samvittighedsnag, længe før den Tid Forsynet havde bestemt, nedlægges i Gravens skumle Gemme. Hvor tungt er ikke dette for fromme Forældre, der i det søde Haab at danne ham til en retskaffen Borger i Verden, har anvendt alt, ja vel endogsaa sat sig i en trykkende Forfatning? Have ikke disse en gyldig Aarsag til at forbande Oprindelsen til deres uerstattelige Tab? Min Hensigt og mit ønske er, at dog nogen, som kan virle, vilde værdige denne vigtige Gjenstand en Smule Opmærksomhed, og indsee at de ovenmeldte ligesaa syndige som farlige og højst forargelige Huse, virkelig saavidt muligt burde udryddes og de Umennesker, der beboe samme, og har valgt denne skændige Næringsvej, føleligen straffes. Omendskjøndt der vel findes de, som ikke bifalde mig, saa tør jeg dog nok paastaae at mit ønskes Opfyldelse vilde være til sand Nytte; om det alligevel kan og bør skee, der overlader jeg til Vedkommende.
Politivennen, 1800-01-01
Bekjendtgjørelse. Fredagen d. 10de blev efter Anmeldelsen i Politivennen Rendebrættet paa Hjørnet af Gammelmynt og Sværtegaden lidt repareret. Dog et Par Timers Tid derefter var en Kone saa uhældig, at faae en Fod berunder; og nær havde hun kuuset den. Det var derfor et Ønske, at Vedkommende vilde ved dulige Folk lade samme tilbørlig istandsætte, eller lade nedlægge et nyt Bræt, som passede ordentlig, da det fra Begyndelsen ej har passet ret.
Politivennen, 1798-01-01
Et par Ord til Politievennen. For 8 Dage siden gik jeg igjennem Grønnegade og da jeg kom paa Hjørnet af store Grønnegade og Gammelmyndt, var der tvende nye Bretter meget net passede over Rendestenen; dette er efter min Mening en ikke ubetydelig Begvemhed for de Gaaende da der altid er stærk Kørsel i Grønnegade, og om Aftenen naar Lygterne ikke ere tændte kunde man ellers let træde i Rendestenen. Politievennen, som saa ofte klager over det Skadelige, burde ogsaa være agtsom paa det han fandt til Nytte om det end ikke var Betydeligt. Men derimod traf jeg forleden Dag paa store Kjøbmagergade paa Fortoget udenfor No. 97 en Jernkæde med en stor Blyklump paa Enden, som dinglede mig og andre om Fødderne, da vi gik forbi. J dag gik jeg igjen den samme Vej, og stødte min Fod paa samme Blyklump.
Politivennen, 1800-01-01
Uordener. 1) Den lille Gade ved Mynten vedbliver at lide under de uhyre store og uhyre stinkende Stabeler af tomme Tønder, som hensættes der. Da det virkelig bliver en Umulighed, for de stakkels Mennesker, som boe her (og NB. ikke eje Tønderne, thi for en Ejermand lugter sligt aldrig saa slet) igjennem aabne Vinduer at nyde den friske Luft, saa haaber man, at Tøndernes Ejer vil forbinde sig alle Gadens Beboere, ved at henflytte i Magasin eller lade slaae i Staver disse fornærmende Tønder. 2) Rendebrættet over Renden fra Gaarden No. 176 i Gottersgaden er itu og truer de Gaaendes Fodtøl. 3) Huset (den nye Stork kaldet) i Dronningensgade paa Kristianshavn, mangler Husnummer; og da dette synes meget nødvendigt, saasom Huset ved den ene Side har No. 319 og det ved den anden Side No. 23Z, desaarsag man ej kan gjette sig til hvad Nummer Huset Storken har, saa gjøres Ejeren herved Anmodning om, at lade samme paamale. 4) Man ønsker, at det af Kommandantskabet maatte vorde beordret til Eftersyn, om de to Mure imellem hvilke Vejen gaaer, naar man er kommen ud igjennem Østerport, over den første Vindebro og forbi Hovedvagten, skulde være farlige; i det ringeste synes de to store Stene som sidde i en Høide af 3 Al., ved den bærende Murs Brøstfældighed, at kunne faae i Sinde at glide ud. Selve Østerport viser tydelige Spor paa Brøstfældighed, især under Hvælvingen. Kan den nedfaldende Kalk her end ikke være farlig, saa er dog en saa delabreret Indfart til en Hovedstad slet ikke skikket, til at give noget glimrende Begreb om den herskende Smag i Arkitekturen. Dog det var Synd at tale et Ord om Østerport, sagjænge der gives en saa siyg og skæmmende Ting som Amagerport.