Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-09
(Om Frankrigs Stilling mod Algier, der hører til vor nyeste Tids Histories mærkeligste Punkter, læser mani Courier francois følgende:) Den ordentlige Fremgangsmaade mod Regenten af Algier, Hussein=Dey, havde maattet bestaae i, efter en rigtig Politik, at prøve hans Reclamation og derpaa kategorisk at svare. Da hans Fordring var liquid, saa var kun Spørgsmaalet om den var bleven betalt, Da dette er det bestridte Punkt, saa havde man skullet anordne en Undersøgelse, for at erfare, hvad der var bleven af den franske Skat ydede Sum; i hvilke Hænder den var overgivet og hvilke Fuldmagter til Beregningsudkast for Dejen ere blevne undertegnede. En i denne Hensigt udnævnt Commission vilde have viist Husseins Reclamationer i deres Ugyldighed eller have draget Straf over Forøderne og over alle, som under Navn af Gaver, diplomatisk Galanteri og Sportel, havde fortæret og opslugt den, lige som saa ofte en Restitutions Capital og Renter forsvinde. Denne Handlingsmaade vilde have været den simpleste og rigtigste. Men man har ikke anvendt den; man har begyndt med at fortørnes, uden at vide, hvo der har Ret, at true, uden at være sikker paa Midlet, til at kunne udføre sine Trudsler og nu først, efter en tre Aars ligesaa virkTirsdagen den 9 Marts 1830. ningsløs som kostbar og fordærvelig Blokade, tænker man endeligen paa at komme ud af den latterlige Stilling, i hvilken man uden Overlæg havde styrtet sig. Det Resultat, som man nu synes at have faaet, er en Krig mod Algier, i Forbindelse med Paschaen af Ægypten. Hvad vi tænke derom, er bekjendt; vi indskrænke os nu kun til nogle geographiske Details over Leiet af den Røverhule, som man foresætter sig at angribe. Jol, Julia Cæsarea, Agesair, Arger, Arcel- ere de forskjellige Navne, under hvilke man kjender Algier. Denne Stad, hvis Huse alle, saavel udvendig, som indvendig, ere hvidtede med Kalk, viser sig for Blikket i glimrende Skikkelse, naar man nærmer sig den til Søes. Liggende paa en i en Halvkreds opstigende Klippe, hæver den sig amphitheatralsk, fremvisende dens Huse, der istedet for Tage kun har Terrasser. Dens Gader ere meget smalle, og man finder ingen mærkværdig Bygning, eller nogetslags Mindesmærke deri. Det smukkeste Huus er Deyens, der ligger omtrent midt i Staden. Det bliver prydet af to Galerier, som blive baarne af en dobbelt Søilerække af Marmor og Porphyr, med nogle Forskjønnelser af Mosaik. J denne Bygnings Gaard, som er omgivet af Galerier, bliver Divanet og Conseilet hver Uge om Løverdagen, Søndagen, Mandagen og Tirsdagen holdt; ogsaa holder Præsidenten eller Deyen her sit Maaltid, offentligen. Festerne bestaae ikke i kostelige Vine eller udsøgte Retter. Der kommer paa Taflet Jntet uden nogle Stykker Ost, Retter af syltede Oliven, Riis, frisk Vand og nogle Sorbets. Efterat dette er skeet, raaber en Herold, istedetfor Takken eller Bønnen: Tappre af Anatolien og Rumelien, Regentskabet af Jezaer indbyder Eder til Maaltid, il under deres Faner. Casseries eller Fondonques, ni i Tallet, tjene til Bolig for omtrent 5000 Janitscharer, af hvilke Garnisonen bestaaer. Staden, hvis Omfang er mere end 3/4 Miil, har sex aabne Porte og nogle, som ere tilmurede. Den første aabne Port er Babason, som vender mod Østen. Fra denne Side aabnede Karl den Femte 1541 Beleiringen af Algier, den anden, den ny Port kaldet, fører til Keiserens Slot, den tredie er Alcassade eller Arsenalets Port, den fjerde, liggende mod Vesten, er Babalouette, for hvilken Pladsen er, paa hvilken man henretter de Christne. Man seer paa hiin Side samme Tyrkernes store Begravelsesplads, derpaa Jødernes og endelig de Christnes, der ofte bliver beskyllet af Havets Bølger; den femte, er Molo-Porten, der dækker en for Nordostvinde urolig og slet beskyttet Havn; den sjette og sidste Port er Fiskeriets, liggende ved Havets Bredde. Fæstningsværkerne, Bastionerne og Skandserne ere: Keiserens Slot, liggende paa Spidsen, af et Bjerg, som behersker Staden, og saaledes kaldet, fordi det blev begyndt af Karl den Femte; den anden Vaabenplads, der har syv Hjørner, bliver kaldt det ny Slot, liggende synden for Keiserens, den tredie er Alcassade, som udgjør en Deel af Stadens Vold, mellem Øst og Syd, den fjerde ligger mod Vesten, udenfor Porten Babalouette, paa en Klippespidse ved Havbredden; det femte befæstede Punkt behersker Molo, som selv er en god Skandse, betydeligen endnu udvidet siden Lord Exmouths Expedition; det sjette Fæstnings værk er bygget midt paa den Molo omgivende Klippe; der, som man siger, er et Værk af en, fra den polytechniske Skole i Aaret 1815, ved hiin fordærvelige Epokes saakaldte Purification fordreven Ulykkelig. Det samme er Tilfældet ved Enden eller Udgangen af Molo, der er bedækket med en kasemateret Redoute. Disse Fæstningsværker ere besatte med et frygteligt Artillerie, som man kan anslaae til 1800 Jldsvælg.