Berlingske Tidende, 1836-03-22
Fortsættelse af Sagen angaaende de forskjellige Andragender om Danmarks Finantser. (See denne Tidende Nr. 108-109.)"Men det er neppe Nogen i denne Forsamling uvitterligt, at Staten har betydelige Jndtægter, som ikke tilflyde den almindelige Statskasse, og at hvert enkelt Collegium har Fonds under sin specielle Bestyrelse, der aarligen, accumuleres, medens Landets Kasse, saaledes som Budgettet fremstiller dens Status, synes at være i en saare betænkelig Tilstand. Ogsaa om disse Kassers Tilstand tor Folket haabe at erholde tilforladelig Kundskab, thi ogsaa disse Fonds ere opsamlede paa Nationens Bekostning, og Retfærdigheden synes at tilsige, at de ikke bør aarligen forøges, medens den almindelige Kasse aarligen maa gjøre Bidrag til de samme Jnstituter, der idetmindste for en Deel kunde af egne Midler bestride deres Udgifter. Jhvor ønskeligt det var for denne Forsamling at faae nøiagtig Kundskab om Statens finantielle Tilstand i dens hele Omfang, er den Tid hvortil dens Forhandlinger indskrænke sig, dog for kort til at indhente og drøfte alle de didhen hørende Materialier, og ligesom den med Fortrøstning tør nære det Haab, at en fuldstændig Offentlighed med Tiden vil hæve det Slør, som hviler over Danmarks finantielle Tilstand, saaledes er den for Tiden i den Nødvendighed, at maatte bedømme denne efter det omtalte Budget. Jkke skal jeg trætte Forsamlingen med specielt at gjennemgaae de enkelte Poster i dette mærkelige Attstykke, thi jeg forudsætter, at Enhver, der har Evne til at sammenholde TalStørrelser, selv har gjort de Sammenstillinger, som, paa Grund af dets let overskuelige summariske Jndhold, saa godt som frembyde sig af sig selv. Hvad der derimod gjør det til Pligt for Stænderne allerede i dette Møde at tage den omtalte Sag under Overveielse, og ikke at udsætte Discussionerne herom, indtil Hans Majestæt i Tiden i detailleret Form gjør Folket bekjendt med Statens hele Oconomie, er den høist sørgelige Omstændighed, at det i hiin Aft stykke forkyndes, at der allerede fra næste Aar, fornemmelig som en Følge af at Finantsernes Obligations-Reservefond hos Nationalbanken i dette Aar bliver aldeles afgjort, vil opstaae en større Underballance imellem Statens Jndtægter og Udgifter. Dette Sorgens Budskab har man vel søgt at mildne ved den bemærkning, at de 800,000 Rbd. af Landskatten i Danmark og den dertil svarende Skat af Besiddelse, Nytte og Brug, som siden 1ste Juli 1822 aarligen have været eftergivne, kunne opkræves, og at den kongelige Kasse forskudsviis har udredet 2 Millioner Rbd., som kunde lignes paa Communerne; men denne Trøst for Statskassen er saare lidet trøstelig for dem, der skulle betale. Jeg veed ikke, hvorvidt Landet kan bære den Byrde, som man atter vil paalægge samme, og der gives Mænd i denne Forsamling, der bedre end jeg ere istand, til at dømme herom; men jeg har Grund tilat formode, at de samme Grunde, som have talt for, at den omtalte Skat ikke er bleven opkrædet, endnu ere tilstede, og at Landmanden, om end hans Kaar noget have forbedret sig, neppe uden Besværlighed og Anstrengelse kan bringe de Afgifter tilveie, som han nu præsterer til det Offentlige. Derimod veed jeg, og tør med Vished paastaae, at det hele Lands Velstand beroer paa den Enkeltes, og at man indirecte svækker Statens Kraft, naar man fordrer, at Producenten, hvis Virksomhed skal give den sin Marv og Styrke, kun skal arbeide for at aflevere sit suurt erhvervede Overskud til Statens Kasse, og naar man ikke vil give ham Leilighed til at samle Capital til at forbedre sin Eiendom, og være de Tab, som uheldige Aar medføre. Dette Princip har Regjeringen stadigen fulgt, idet den ikke har søgt at tilveiebringe de Summer, som den for Landet saa ødelæggende Krig kostede Staten, ved Paalæg af Skatter, hvorimod den ved Laan har gjort Udvei til de, til Udgifternes Bestridelse nødvendige Midler. Om end dette er skeet af Godhed for den nuværende Generation, maae vi dog ansee det nødvendigt, at Laanesystemet ophører; thi ogsaa vore Efterkommere skylde vi Retfærdighed, og ligesaa lidet som Staten paa den nuværende Slægts Bekostning bør opsamle Capitaler, hvilket er Tilfældet med flere under de respective Collegiers specielle Administration henlagte Fonds, ligesaalidet bør Nutiden gjøre Gjæld, som den overlader til Eftertiden at betale. Ubetinget kan vel ikke enhver Transaction om Laan fraraades; thi naar det stiftes paa billigere Rente-Vilkaar end de allerede contraherede Laan, vinder Staten naturligviis en Besparelse i Renter; men ubetinget bør det vistnok antages, at ethvert Laan, der paafører Staten ny Gjæld, er fordærveligt og ødelæggende for Staten. Naar det statueres, at Grund eiendommene ikke kunne bære den ovenomtalte Landskat, og naar det forudsættes, at Laan ikke bør optages, saa bliver der kun et Middel tilbage, hvorved der kan bringes Ligevægt imellem Statshuusholdningens Jndtægter og Udgifter, og dette er Besparelse. Den Underretning, som det titomtalte Bud meget meddeelte Folket, var forsaavidt glædelig, at man erfarede, at Danmarks aarlige Jndtægter udgjøre omtrent 14 Millioner, og med en saadan Jndtægt maa og kan Staten bestride sine Udgifter, naar der indføres en anden Oconomie. Erhver af os kan maaskee erkjende, at der i flere Henseender i Detaillen følges det strengeste Besparelses-System her i Landet; men ligesom den Private kan sætte sin Huusholdning paa en saadan Fod, at han, uagtet han bruger en vis Art af Øconomie i Detaillen, ikke kan bestride sine Udgifter med sine Jndtægter, saaledes kan dette ogsaa være Tilfældet med Staten; og det kunde vel være et Spørgsmaal, om dette ikke netop er Tilfældet med vort kjære Danmark. Der er saaledes ingen Tvivl om, at Embedsmændene i det Hele taget ere slet gaaerede, men det kunde være et Spørgsmaal, hvorvidt Staten gagerer for mange Embedsmænd; det er in Specie Tilfældet med vore Ministre i Udlandet, at de ere sparsommeligen aflagte for at føre en med deres Stilling passende Huusholdning, men heraf flyder ikke, at de alle ere nødvendige; det er maaskee umuligt, at bygge Skibe til Marinen for bedre Kjøb, end de bygges her, men det kunde være et Spørgsmaal, hvorvidt der bør bygges Skibe, hvorfor der ikke haves Brug og som ei engang kunne bemandes; det er nødvendigt, at Landet bør have en Armee samt at den bør øves, og der bruges neppe mere end nødvendigt til den bestaaende Armee og hver enkelt Maneuvre, men det kunde være et Spørgsmaal, hvorvidt Armeens Størrelse staaer i Forhold til Statens politiske Stilling, og hvorvidt alle de Maneurer, som aarligen anstilles, ere nødvendige; det erkjendes af Alle, at Videnskab og Kunst bør opmuntres og fremmes, men det kunde dog være et Spørgsmaal, hvorvidt alle de videnskabelige Jnstituter og Fabrikindretninger der understøttes, fortjene Opoffrelse fra Statens Side; der er neppe Nogen, der paastaaer, at Opførelse af og Reparationer paa offentlige Bygninger koster mere end nødvendigt, men det kunde være et Spørgsmaal, hvorvidt de nye bør opføres, og de gamle fortjene at vedligeholdes. Disse Exempler, der letteligen kunde forøges, har jeg kun anført for at tydeliggjøre min Mening, der er den, at det, uagtet der maaskee bruges Oconomie i Detaillen, dog ikke derfor er afgjort, at der ikke kunde indføres et større Besparelses-System i Danmark Statshuusholdning. Den ærede Forsamling er ikke i Besiddelse af de Materialier, som ere nødvendige for at bedømme, hvorvidt min Formodning er rigtig, og dens Tid er i at Fald for indskrænket til at gjøre sig bekjendt med alle de til Statens oconomiske Stilling henhørende Brancheer; men da Sagen er af yderste Vigtighed, og da intet Anliggende kan og bør være os vigtigere, saa skulde jeg troe, at der er tilstrækkelig Grund for Forsamlingen til allerunderdanigst at indgaae til Hans Majestæt, med Andragende om, at lade Sagen paa anden Maade undersøge. Dette kan skee paa den Maade, at der nedsættes en Commission til at gjennemgaae og undersøge Statens Huusholdning i dens hele Omfang, at gjøre en detailleret Fremstilling over samme, samt at indkomme med Betænkning om, hvorvidt Jndskrænkninger og Besparelser, uden Skade for det Heles Tarv, ere mulige. Denne Commission, der naturligviis maatte bestaae af et tilstrækkeligt Antal kyndige Medlemmer, burde saavidt muligt bestaae af Mænd, udenfor Embedsklassen; thi uagtet hele Nationen erkjender, at den har redelige og oplyste Embedsmænd, er det dog en Erfaringssætning, at denne Klasse af Borgere ikke saameget tager Hensyn paa det Heles som paa det JnstitutsBedste, der henligger under deres specielle Bestyrelse, og det er i sig selv saare naturligt, at de i Almindelighed ere utilbøielige til at fravige Principer, som for en stor Deel skylde dem selv deres Tilværelse. Ved Stændernes næste Møde kunde man da haabe og vente, at Commissionens Betænkninger og Forslag vilde blive Forsamlingen forelagte, og naar Sagen saaledes er bragt i System og reduceret til Poster, vilde den nærmere Drøftelse af samme vorde betydelig lettet. Dersom den ærede Forsamling skulde finde en saadan Commissions Nedsættelse ønskelig, tør jeg haabe, at den vil udnævne en Committee til nærmere at overveie Sagen og den Form, hvori Andragendet herom bør forelægges Hans Majestæt.