Aarhuus Stifts-Tidende, 1833-11-07
Hr. Algreen-Ussing vedbliver at kæmpe for Reform i Skolevæsenet. Troer man da virkeligen siger han fremdeles: at vore Studenter kunne skrive eller blot læse Latin med Lethed, Det er vistnok dette, som Lovgiveren, har tilsigtet ved Fon, om examen artium af 22de Marts 1895, hvor det i §. 3 – der forsaavidt ikke er forandret –er foreskrevet som en ufravigelig Regel, efter hvilken Dommen over Dimittendens Modenhed eller Umodenhed til Universitets Underviisningen skal rette sig, at han i det latinske Sprogs Studium bør have gjort saadan Fremgang, at han ei alene i Modersmaalet kan oversætte saadanne Steder hos enhver Skribent, hvor hverken usædvanlige Udtryk og Talemaader, heller ikke indviklede Konstruktioner, fjerne Hentydninger eller lignende Omstændigheder gjøre det vanskeligt at fatte Meningen, men og paa Latin fremsætte sine Tanker over en ham tilstrækkelig bekjendt Materie uden saadanne grammatikalske Feil eller ulatinske Ord og Tallemaader, hvoraf hans Uvidenhed i dette Sprog med Grund kan sluttes."Men hvorledes staaer det sig i Virkeligheden hermed, Kunne de Studerende i Almindelighed skrive en god latinsk Stiil, Vi paastaae dristigt Nei. Forordningen viser selv, at dette muligen ikke er Tilfældet; thi skjøndt den gjør det til en almindelig og ufravigelig Regel, at Dimittenten skal kunne udtrykke sig paa Latin uden grammatikalske Feil eller udanske Ord og Tallemaader, viser den dog tillige, at han for latinsk Stiil kan have faaet meget forskjellig Charakteer, nemlig: udmærket godt, meget godt, godt, temmelig godt, og maadeligt (med hvilke sidste Charakterer dog vel ikke let en saadan Kundskab kan forudsættes), og at det kun er, naar han for latinsk Stiil har faaet Charakteren Slet, at han afvises fra den mundtlige Prøve, og efter den senere Bekjendtgjørelse af 10de August 1818 §. 9 er det kun, naar han aldeles ikke er funden værdig til nogen Charakteer for latinsk Stiil, at han rejeceres, hvorimod han kan antages saavel med Charakteren Haud illandabilis som med Charakteren. Non contemnendus. Hvorledes nu Den skriver latinsk Stiil, som ved Examen artium kun kan drive det til Haud eller Non, det behøver man ikke at være noget Oedip for at indsee, og dog bringer Mængden det ikke høiere Saaledes i Aar. 2 faae præceteris, 7 gaae rejekt. 7. faae laudabilis, 9 faae hand illandabilis, og 25 nom condemmendus. Altsaa 119 med 2den og 3die Charakteer imod 81 med bedste Characteer. Men skulde Nogen kjende lidt nok til Exammen for at vide, at der selv iblandt Laudabilisterne ville være Mange som grændse nær til Handillandabilisterne, og at der kun vil være yderligt Faa – ved i Almindelighed kun de Enkelte, der erholde Charakterer, præceteris - som kunne siges at være trængte ind i Sprogets Aand, og paa hvem det kan komme til Anvendelse hvad der siges om det latinske Sprogs Fortrinlighed som Udviklingsmiddel. Dersom der behøvedes flere Beviser for at de Studerende ikke kunne skrive Latin, kunde jeg anfør et, som ligger mig meget nær. Jeg fungerer nu paa syvende Aar som Notarius ved det juridiske Fakultet, og da de tre Besvarelser ved den skriftlige Exammen, nemlig de to Naturretten og det ene i Romerretten, affattes paa Latin, har jeg, ved disses Gjennemlæsning, god Leilighed til at erfare, om de juridiske Studerende kunne skrive dette Sprog, Jeg undseer mig fast ved at udtale min Mening herom men dog tør jeg sige, uden mindste Overdrivelse, at det iblandt det store Antal, som i denne Tid ere blevne Kandidater, ere yderligt faa, som skrive blot nogenlunde taalelig Latin, hvorimod hvad Mængden leverer, er saa under af Kritik, at man maa forbauses over, at Mennesker, der have anvendt deres meste Tid paa at lære dette eene Sprog, ikke kunne skrive det bedre. Hvorledes de tale det, kan hver Dag høres ved den mundtlige Prøve."