Viborger Samler, 1827-03-07
Nyeste Postefterretninger fra Udlandet. Paris. 18de og 21de Febr. I Deputeretkammeret holdtes adskillige Taler til Forsvar for Trykkeloven. Af disse var Hr. Sallaberys den lærdeste, og skjøndt adskillige grundede Paastande, blev han dog fra den venstre Side besvaret med Latter. Han søgte at bevise, at Regjeringerne allerede i de ældste Tider havde fundet det Gavnligt at indskrænke Meddelelser af Meninger, og paastod, at Bogtrykkerkonsten endog længe før vi antage det, var opfunden, men af denne Aarsag af vise Regjeringer forbudet at bekjendtgjøres. -J Mødet den 15de forsvarede Minister Villele Trykkelovens Nødvendighed i en lang Tale. Naturligviis indbefatter den og Grunde, der ikke synes ved første Øiekast forkastelige. Modstandernes Beskyldninger gik han imode, sigende: "Ministeriet beskyldes for, at Had, at have indgivet Trykkeloven; vi svare dertil: det nuværende Ministerium er det første og eneste, der siden Bourbonnernes Jndsættelse frivillig have bevilget Pressefriheden og 15 Aar opretholdt den; derfor ere de og meest berettigede til at forlange den indskrænket, uden at de ubilligen miskjendes; med denne Ret er den hellige Pligt forbunden, ikke at priisgive Regjeringen for nye Sønderslidelser, naar man lod et saa ødelæggende Vaaben, hvis fri Brug Frankrig, ikke kunde taale, uden Paatale forblive i dets Hænder, uden at Regjeringen maatte indskrænke den, eller og ved dette Vaaben vente at blive omstyrtet. Man siger Pressefriheden (Aviserne) have hiulpet os i Veiret, og nu ville vi forstyrre den. Vi svare: Førend vi kaldtes i det Kongelige Raad, havde vi aldeles ingen Erklæring havt i denne Sag at give, uden at give aarlig vor Stemme til den gjentagne Fordring, om Censur. J Raadslagningerne derover 1819 undsloge vi os for at tage Deel deri, og i Gaar var det syv Aar siden, at de Ahnelser vi da havde, kun alt for grusomt have stadfæstet sig. Som Deputerede have vi bestandig fordret Pressefrihed, den vi og, som Ministre, af Kongen vare befuldmægtigede til at vedligeholde. Som Deputerede have vi stedse forlangt af daværende Ministre, som vi endnu i Dag forlange, en kraftig Jndskrænkningslov for Pressens Misbrug. (Her oplæste Hr. Villele Anførslen i Monitøren af 29de Jan. 1817, hvori han ankede paa Censurens Misbrug). Man beskylder os for, at have tillagt Pressen Broder, den ikke havde begaaet; de Misbrug hvorover vi førte Anke vare vor Forvaltnings og ikke Pressens; de vare Følge af de misfornøiede og pirrede Gemytter. Hvad har Pressen svaret til denne Anke, - og, hvad har denne for Landets Undertrykkelse beskyldte Minister=Forvaltning da syndet? Den har ladet en vis Chauvet arrestere og tiltale. Naar vore Modstandere ikke lade os høre andet end hans Heftelse, saa beviser det aldeles Jntet i deres Paastande, thi vi opfyldte derved kuns vor Embedspligt. Ved at grandske videre i denne Sag, vil man finde, at det er Uret at angribe en Minister stærkere, end andre Stats-Embedsmænd, fordi han har større Virkekreds end disse, og i Forbigaaende være det sagt: at en af de omfindtligste Misbrug Pressen giør af sin Frihed, er, naar Aviser og offentlige Blade fritiserer Regjeringens Handlinger hvorved de sætte dem i et urigtigt og forhadt Lys vildlede Folkets Meninger og gjøre det uvilligt, naar de overøse Authoriteterne med Jnjurier, smælde paa dem og berøve dem i Folkets Mening den Kraft, de behøve forat opfylde deres Embedspligt - Man søger endog ved Aviserne at indbilde Folket, at de underordnede Embedsmænd ved det herskesyge og forforiske System, blive nedværdigede. Vi kunde hertil frimodigen svare, da vi staae paa en fast Grund. Vi have været de første og eneste der formindskede Spioneriet eller de hemmelige Politiagentere og derved sparede Staten betydelige Summer. - Jndenrigsministeren kunde have udgivet dem, som før; men, hans strenge Sparsomhed paadrager os nu en ufortjent Anke. Naar man lader os høre vi ere slavesindede, saa er det underligt, at den Lydighed man skylder sin Over øvrighed skal nævnes med dette forbadte Navn. - For Bestikkelser vide vi os fri og spørge Enhver, om der nogensinde er fundet større Fasthed i Embederne end i de sidste 2 Aar, (mange Stemmer sagde herved "det er Sandt.) En Taler har ladet os høre "Presseloven, er Ministeriet paalagt af een det beherskende Faction, der paadrog os den Spanske Krig og nylig Frygt for Krig med England for Portugals Skyld og som so ger at lægge Frankrig under Jesuiterne "Hertil svares: Krigen i Spanien blev os rigtignok paatvungen af en Faction men af det oprørske Slags, der haabede: at Spanien skulde erobre Frankrig; da de ikke ville lade dette indbildte Bytte fare, var det vel Frankrigs Pligt, at fordrive denne med væbnet Haand; at Hertugen af Angouleme som Overgeneral, iværksatte dette, er bekjendt nok og, Verden, er Vidne til, at Han fuldbragte dette Hverv og paa hvad Maade; Frankrig vandt derved; dette nemlig: at danne sig en Armee og ende den Spanske Borgerkrig - Hvad Krigen med England angaaer, da har Regjeringen noksom beviist, at dens Erklæringer ere de aldeles modsatte - Men nu Jesuiterne, at de ere her i Frankrig, og imod vore Love, det kunne J dog ikke nægte. - De have vel været her længe - Ministrene ville ligesaalidet som J, gjenoprette dette Selskab (lovmæssig) men vi troe og, at vi ligesaalidet som J, hvis den udøvende Magt var Eder betroet, ere berettigede til, at forfølge dem, Kongens Regjering beherskes ikke af nogen Faction; netop derfor anklages den af dem, der under Landets Frihed og blomstrende Tilstand, ville vække Uro i Gemytterne."