Ribe Stifts Adresseaviser, 1845-10-27
Fædrelandet belyser nærmere de militaire Optøier i Rendsborg og siger: "Flere Smaatræk, der ere meget betegnende for den der herskende Stemning have danske Reisende for nylig fortalt os. Saaledes befinder der sig i et offentlig Værtshuus i Rendsborg en Skive til at skyde efter med Pusterør, hvis Midtpunkt dannes af en dansk Kokarde, med Overskriften Oplem (paa den), naar den bliver truffen springer den tilbage og der kommer en schleswigholsteinsk Kokarde til Syne med Overskriften "Soisis recht. Man har flere Gange og det endnu for ganske nylig fundet danske Kokarder befæstede paa Skampælen foran Raadhuset. Derimod tager man ikke i Betænkning offentlig at trodse Fanerescriptet; en tidligere nævnt fanatisk Spidsborger, Kaskjetmager Oldenburg, havde længe efter dette Kongebuds Udstedelse det forenede schleswigholsteinske Vaaben udstillet i sit Vindue, omgivet af trefarvede Kokarder, og det samme Vaaben hænger paa den saakaldte Rathskeller over den Plads, dette Steds Heros, Advocat Bauditz, pleier at indtage. Ved Jndvielsen af den Rendsborg-Neumynsterske Jernbane, som fandt Sted paa Kongens Fødselsdag, og som var anordnet af tvende Embedsmænd, Grev Baudissin og Overauditeur Brackel, turde man ikke lade et eneste Dannebrogsflag vare. Dog det meest oprørende Faktum er det, der passerede ved de i Rendsborg garnisonerende Troppers Revne den 30. Septbr. for Prindstatholderen. (Her følger nu den tidligere i denne Avis meddeelte Historie og Overfaldet paa Lieutenant Schau. Der optages nu Vidneforhør, og man faaer nu see, hvad der kommer ud af dem. Men det mærkeligste ved Historien er, at den tilstedeværende Prindsstatholder, da han tort efter Tumulten inspicerede det borgerlige Artilleri, ikke fandt Anledning til med et eneste Ord at dadle dets Mandskabs Opførsel. Derimod sammenkaldte Hs. Durchlauchtighed det andet Artilleriregiments Officeerkorps om sig og tiltalte dette paa følgende Maade: "Det er mig meget ubehageligt, mine Herrer, at jeg ved min Nærværelse, som inspicerende General, har været Vidne til den ubehagelige Scene. De veed, hvor megen Jnteresse jeg altid har skjænket deres Vaaben, og med hvor megen Glæde jeg altid har bivaanet deres Øvelser. Men jeg maa sige dem, at dHrr. Artilleriofficerer befatte sig formeget med politiske Sager. Den første Pligt for en Militair, er den, at være sin Konge tro og lydig, og ikke blande sig i Politikken. Jeg befatter mig ikke med Politik (Bravo, Prindstatholder!) og jeg ønsker, at dHrr. heller ikke gjøre det. De maa vel erindre, mine Herrer, at Hs. Majestæt ikke alene er Konge af Danmark, men ogsaa tydsk Forbundsfyrste. Det er Dem, mine Herret, som kunne bidrage til en god Forstaaelse mellem Militairet og Borgerne. Forresten mener jeg ikke hermed nogen bestemt Person, ei heller skal det være nogen Jrettesættelse; jeg siger det i Almindelighed og kun som Advarsel." Derpaa vinkede Prindsen Officeerkorpset af. Nogle Officerer forestillede nu Regimentets Commandeur, hvor ugrundet den Dadel var, der havde truffet dem, hvorpaa Commandeuren muulede nogle uforstaaelige Ord til Prindsen. Derefter tog den ældste Stabsofficeer Ordet og sagde: "Deres Durchlauchtighed, vi fole, at vi ikke fortjene Deres Bebreidelse; vi befatte os ikke med Politik, vi komme ikke paa offentlige Steder, hvor der kan være Tale om Sligt; ja vi undgaae endog at komme i Harmonien for ikke at træffe sammen med Borgerne". Prindsen svarede, at det var blevet ham fortalt, at de beskjæftigede sig med Politik. Samme Officeer svarede, at dette Rygte mulig turde være falsk, hvorpaa Prindsen, endte Samtalen med den Yttring: "Ja, som jeg har sagt, jeg mener ingen Personlighed, og det skal ikke være nogen Jrettesættelse, men kun en Advarsel."