Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-01-12
Viborg, d. 4 Jan. J mange Aar, vel ikke i de sidste halvhundrede kan man mindes saa mildt Veir sidst i December og først i Januar, som i Aar. Det fryser saa lidet og Luften er derhos saa varm, at man got kan spare den halve Kakkelovns Varme. Hyldetræets Knoppe seer man endog udvikle sig til Blade, ja Stærene sees der endnu enkelte af. J November og December saae man Spurven bygge for at lægge Unger ud, som de ellers først tænke paa i Februar. Heltfiskeriet er derfor og overordentlig rigt i denne Vinter, og for 10, 11 a 12 s. kan Stykket kjøbes nu, da man i Liimfjorden ved Dommerby og Krabbesholm fanger dem i Mængde, der forhen paa disse 2 Steder var ganske usædvanligt, foruden den Mængde der falder ved Hostrup og andensteds heri Liimfjorden. – J Anledning af denne saare vigtige Næringsvei for de fattige Beboere ved Fjord siden, maae Avisens Udgiver, istedet for andet Nyaarsønske, og foranlediget af det i No. 1 af Samleren Meddeelte og Vesterhavets Jndtrængen. over Agger Sogns Flyvesand til Liimfjorden, yttre det Ønske: "At denne Sag, med Overlæg og Jndsigt, maatte tages under hastig og paa lokal Kundskab grundet Overveielse. Saare Mange ere De, som ønske: "At Vesterhavet maatte ved Liimfjorden forbindes med Østersøen. Hvilke ere vel Grundene for dette maaskee overilede Ønske, Handelspekulationer, der paa denne Maade, uden kostbart Kanalanlæg, kunde forbinde 2 modsatte Have med hinanden, bliver vel det vigtigste Vehikel for dette. Men - skal en Strækning af 20 Mile paa hver Side Fjorden, for at berige nogle Handlende og SkibsRhedere, befordre Udlændingernes Handel mere end vor egen, (thi fra Vesten eller England faae vi dog kuns Fabrikvare og Overdaadsartikler for vort Korn, Kiød, Flesk og Tælle, derfor berøves deres nuværende Enge, Kjære, Moser og Bopæl, og fremfor Alt det aldeles indbringende Ferskvandsfiskerie af Sild, Aborre, Giedder og Brasen, At disse Fiskesorter nu søge den rolige Liimfjords Bugter og Vigge for at lege, kan man være viis paa, er fordi det brakke Vand og de ved Breddene værende Vandplanter lokke dem, med flere os endnu ubekiendte Aarsager; men sikkert vilde de, naar Vesterhavet forbandtes med Kattegat, hvad Aborre, Giedder, Brasen og Aal angaaer, ikke leve der og mindre afsætte de mange Millioner Yngel aarlig. Derimod ville Havets Tyranner, Haierne og Sælhundene, fortære og forjage hvad der levnedes af de andre Fiskearter. Man bedømme nøie Sildesiskeriets Vigtighed for Aalborg, Nibe, Løgstøer og de ved Fjord kysten Boende, der som Fiskere eller Fiskestaders Eiere især i de senere Aar have drevet med Held efter en bedre Omgangsmaade, Sildesalteriet, foruden de mange der ere solgte ferske. Ville Silden vel, udsat for de den forfølgende Fiender fra Nordsøen, da saalænge og i saadan Mængde opholde sig i Fiorden, Vist nok ikke. Aalen, som fiskes selv af de til Havfiskeriet ganske opofrede Agger boer, om Sommeren i saa betydelig Mængde, og desuden ernærer mange Fiordegne og forsendes til andre Stæder røgede og saltede, ville vist heller være tjent med det salte Vand, og ifald Strømmen blev, som rimeligt, stridere, ganske forlade de vante Steder. Af hvad Vigtighed Heltfiskeriet er om Efteraar og Vinter og Foraar, kiende kuns de, som boe ved Fjorden, og, endskjøndt man antager, at disse sine velsmagende Fisk komme fra Kattegav *) ind i Fiorden for at legge, saa ville dette og vist nok forringes i saadan Grad, at det ikke lønnede Umagen at bekoste de dertil brugelige kostbare Garn; thi ogsaa Helten ville udsættes for Rovfiskene, der forstyrre dem i deres Leeg, opsluge dem, og de ville vel da hellere søge ind af Fjordene paa Landets Østside og de dermed forbundne Aaer. (Saaledes er og i denne Tid fi skeet endeel Helt høit oppe i Gudens Aae, der ellers er en Sieldenhed). Dog er jeg aldeles af den Mening, at de mindre Fjordvige, hvori Sælhunde, Marsviin, Nordkapere og Haier m. m. ei kunde søge ind, ville vælges af Helten til Legesteder, da de gaae i store Flokke og vise samme Frygt som Silden for Rovfisken. - Dernæst kan man med Grund spørge: "Vil det mod Kysten vældig brydende Vesterhav, der allerede langs Kysten har i de forgangne Aarhundreder dannet sig en tredobbelt Vold af Sandgrunde, ikke og, naar det blev indladt i Fjorden, fremvælte Sandbjergene og stoppe for Skibene Farten igjennem Landet,"Jeg troer det vil skee. Man betragte med egne Øine Kysten fra Skagen til Harboøer; man see der, især i Agger Sogn, hvad Vælde Stormene have til at opdynge og flytte Sandbjerge og Som bekjendt falder Heften (Salmo Lavare. tus) ikke paa den danske Østkyst eller ved Øerne Østen for Jylland, ja ikke heller for Holsteens Kyster af den Størrelse, som i Liimfiorden (3 Pund vægtig og derover. Ved Elben falder en mindre Sort og ved Pommerens Kyster en større. bedække disse engang i Oldtiden frugtbare og med Skov begroede Egne og, man tvivler ikke paa det jo er et Døgns Sag, at Stormene kunne udslette menneskelig Arbeide og Konst, Man sammenligne disse farlige Sandgrunde paa det jydske Rif med Løgstøers Grunde i den stille Liimfjord, der nu hindre store Skibe fra at gaae op, og, indlysende vorder det da, at Qvægsandet formaaer i et Øieblik mere til Ødelæggelse end menneskelig Konst i flere Aldere kunne jævne og afværge, Heller ikke kan man nægte, at jo mangfoldige Tønder Land, der nu ved Fjordsiderne ere Enge og Moser, ville blive Sumper og Moradser, naar Havet indledtes i Fjorden; ved enhver nogenlunde stærk Storm af V. og S. V. ville man kunde vente Oversvømmelse og Vandets Stigen og, hvor ofte have vi ikke vestlige Vinde her tillands, Der som der tillige følger Qvægsand med, ville endnu Ødelæggelsen vorde større. Marsklandene og deres kostbare Diger kunne sige os, hvad Vesterhavets Naboeskab betyder for Engene og det dyrkede Land. Endelig maae det og komme under Betragtning: hvorvidt et Land som Danmark, forudsat at virkelig Søefart derved opnaaedes igjennem Jylland, var tjent med, i Krigstilfælde at have en slig for fjendtlig Søemagt aaben Indgang!" At denne vigtige Provindses Tab, som langt fjernet fra Hovedstaden og Forsvarsmidlerne, var temmelig vis, lader sig forudsee. Nu er jydske Riffet en Formuur, som baade vi og andre respektere, fordi det kuns med Livsfare er muligt at anløbe denne Kyst. - Der er da nu tilbage det Spørgsmaal. "Hvad er der da at gjøre, for at afværge Havets videre Ødelæggelser." Jeg troer en Dæmning, anbragt af passende Material, f. Ex. Kampesteen og Leer eller Kalk, ville her gjøre Nytte.