Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-03-07
Jndenlandske Efterretninger. Vi meddeelte i forrige N efter Berl. Tid. at en Forsamling af Hovedstadens og dens Omegns Beboere, hvis Formaal er at virke til Stats gjældens Afbetaling, havde vedtaget og i Torsdags ved en Deputation overrakt Hs. Maj. Kongen en Adresse, i hvilken Planen udvikles. Vi meddele nu her, ligeledes efter Berl. Tid., denne Adresse, der lyder saaledes: Allernaadigste Konge! Den store Ulykke, som ved Aarhundredets Begyndelse overgik Folkene i Europa, ramte ogsaa vort dyrebare Fædreland, og de Byrder, som vore nærmeste Fædre ikke kunde bære, bleve ved en trykkende Statsgjæld mildnede for denne Slægt, men lagte paa Efterslægten, og truer allevegne med at skulle udstrækkes ogsaa til Børnene og Børnebørnene. Jmidlertid har den Kraft, hvormed Deres Majestæt siden Deres Regjerings Tiltrædelse har arbeidet i Deres forevigede Forgængers Spor for vort Fædrelands Opkomst og Folkegandens Oplivelse, ikke alene bragt en Orden og Offentlighed ind i Statsforvaltningen af Landets Finantsvæsen, der har forjaget mange Skrækkebilleder, som bragte Folket til at gyse for den dunkle Fremtid, men fremkaldte en Tillid, som gav Folkets Kjærlighed til Konge og Fædreland en gavnlig Næring og nødvendig Støtte, og hos Mange modnede Ønsket om, ved et frivilligt aarligt Bidrag, at virke til det Formaal. Statsgjældens Aftaling. Allernaadigste Konge! Ogsaa i vor Kreds blev dette Ønske levende, og jo flere og klarere Beviser vi modtog paa, at den samme Plan alt havde tiltalt vore Landsmænd saavel i Kongeriget, som i Hertugdømmerne - men at den ikke vilde kunne komme til Udførelse, førend en Forening var stiftet i Hovestaden i dette Øiemed, desto stærkere felte vi os opfordrede til trøstig at lægge Haand paa Værket, og besluttede os til, saavel selv at bidrage til Formaalets Opnaaelse ved et aarligt Penge-Sammenskud, som efter bedste Evne at udbrede, hver i sin Kreds, den samme Tillid og Kjærlighed til Konge og Fædreland, hvoraf denne vor Gierning havde sit Udspring, og hvori den havde sin Rod og Kilde. Allernaadigste Konge, Maatte vore oprigtige Bestræbelser finde Deres Majestæts allerhøieste Bifald og kraftige Understøttelse, tvivle vi ingenlunde om, at denne Sag nu er modnet til at fremstaae som en virkelig Folke=Sag over det danske Rige, forberedet i Stilhed som Sæden, der saaes i Jorden og slaaer sine kraftige Rødder, uden Nogen seer derpaa, men skyder derefter et lisligt Skud i Vaaren, skikket til at bære glædelig Frugt i sin Tid. Allernaadigste Konge! Det er en Forening af Unge og Gamle, Høie og Lave, Læge og Lærde, der vil danne sig i vort Fædreland, grundet paa den Overbeviisning, at Kjærligheden er det fuldkomne Baand, og i den Følelse, at naar Kongen elsker sit Folk og gjør sit Bedste, og Folket elsker sin Konge og gjør sit Yderste, da vil Gud den Almægtigste lægge sin Velsignelse til vor Samvirken i tillidsfuld Kjærlighed. Den Tillid og Kjærlighed til Folket, hvormed Deres Majestæt betegnede Deres Regjerings Tiltrædelse, at De strax gav Kjøbenhavns Borgere en Jndflydelse paa Stadens Anlggender og en glædelig Frihed til at ordne deres Stads Forhold paa den bedste Maade, de vidste og kunde, og som Deres Majestæt senere, saasnart Omstændighederne gjorde det muligt, har udstrakt til det ganske Land og Rige, kunne vi ikke paaskjønne bedre, end ved at møde Deres Majestæt i lige Tillid og Kjærlighed, og udbede os Deres Majestæts allerhøieste Tilladelse til, at vi ikke alene personlig bidrage ved en aarlig Gave til Stats gjældens Formindskelse, men at vi sætte os i levende Forbindelse med de Dannemænd udenfor Hovedstaden baade i Kongeriget og Hertugdømmerne, som allerede have erklæret sig hjertelig enige med os om denne fædrelandske Sag, og at Deres Majestæt allernaadigst vil skjænke Deres bifald til, at en Comite sammentræder for at modtage og paasee Anvendelsen af de frivillige Bidrag, der fra hele Riget maatte indkomme til Statsgjældens Formindskelse; at denne Comitee anerkjendes og træder i Virksomhed som saadan, indtil alle Deeltagerne kunne udvælge Mænd, som de maatte ville overdrage det Hverv, at træde i Forbindelse med StatsgjældsDirectionen for at see de sammenskudte Summer anvendte efter deres Bestemmelse, udenfor de Summer, som i Statsbudgettet fastsættes til Afdrag, og at Regnskabet derover offentliggjøres. Efter den Stilling, hvori vi ere komne til at staae til vore Medborgere i Provindserne, som allerede for denne Forening opstod, have erklæret sig villige til at virke for dette fædrelandske Anliggende hvilken Henseende vi udbede os Deres Majestæts allerhøieste Opmærksomhed for de Erklæringer, der ere afgivne i dette Øiemed – maatte vi nødvendig ansee os forpligtede og berettigede til at vælge en interimistisk Bestyrelse for denne fædrelandske Sag, og vi have dertil udnævnt Mænd, som vi haabe have ikke alene Deres Majestæts Tillid, men hvis Navne tillige have en god Klang i danske Mænds Øren, og vi have al Grund til at antage, at naar Deres Majestæt allernaadigst skjænker vort Foretagende Deres allerhøieste Bifald, disse Mænd, sandrægtig ville tiltræde den Virksomhed, hvoraf vi spaae vor Konge og vort Fædreland en stedse glædeligere og elskeligere Fremtid. Gud bevare og velsigne Kongen og Dronningen og det ganske Kongehuus, og Hans rige Velsignelse blive hverDag ny over vort dyrebare Fædreland! Deputationen, der overbragte Adressen bestod af Dr. Kierkegaard, Regnskabsfører Hansen, Gaardbestyrer Ole Andersen, Sadelmagermester Mönnich, Kleinsmedmester Meyer og Dreiermester Aulum. Efterat Dr. Kierkegaard paa samtliges Vegne i nogle indledende Ord havde berørt Vigtigheden af det Anliggende, de ønskede at bringe for Danmarks Konge, ikke nærmest fra den materielle Side, men som Yttring af Kjærlighed og Tillid, der sikkert vilde møde Kjærlighed og Tillid og sikkert turde haabe den Velsignelse herovenfra, der hviler over hvad der udspringer af et saadant Sindelag, havde han den Ære at forelæse og at overlevere Hans Majestæt Adressen. Hans Majestæt behagede gjentagne Gange i de naadigste Udtryk at yttre sin særdeles Paaskjønnelse og hjertelige Tak for det Sindelag, hvormed dette store Foretagende var begyndt, og sit Haab og ganske at kunne bifalde den foreslaaede Virke-Maade hvorom Hans Majestæt forbeholdt sig i et allernaadigst Reskript at udtale sin kongelige Villie.