JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-14
Hr. Dr. og Professor Vedel Simonsens Udsigt over Nationalhistoriens ældste og mærkeligste Perioder 1ste Deel Side 20, læses følgende angaaende nogle Steder her i Lolland; "Mangfoldige Membraner, Documenter, Breve og andre Skatte, som den catholske Geistlighed formedelst Reformationen. ikke kunde eller vilde bortføre, gjemte den hist og der i Landet, i Haab om enten at blive kaldet tilbage, eller i det mindste faae Leilighed til at af hente det skjulte igien; Gjemmestederne vare i saa Tilfælde snart deres Gravsteder, snart deres Altre og snart deres Kirke- og Klostervægge, og saaledes indmuret i Klosternes og Kirkernes Mure gik Rigets herligste Skat forloren. Sagnet omtaler saaledes flere forskjellige Steder, hvor slige Skatte fra den Tid af skulle ligge forborgne; ja, selv i Cölln vidste man - efter en reisende Muurmesters Beretning - at den ene Pille i Mariboe Kirke skulde være tykkere end de andre og at Munkene ved deres Flugt fra Riget skulde have gjemt deres Skat og Papirer i samme." - Ved denne Leilighed og i Overeensstemmelse med ovenmeldte Sagn, kan Udgiveren ikke undlade at anmelde hvad Hr. Capipitain og Muurmester Eegeroed i Kjøbenhavn for nogle Aar siden berettede ham: "at da nemlig hans Morfader arbeidede i Paris som Muursvend, fortalte en catholsk Munk ham, at der i een af Mariboe Kirkes Piller var indmuret en stor Skat.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-14
Det samme Sagn har ogsaa her i Mariboe fra utænkelige Tider af været i Omløb blandt de ældste Folk, og ved mundtlig Tradition forplantet fra Slægt til Slægt. Paa Grund heraf formener Udgiveren, at man med Vedkommendes Tilladelse kunde ved Hielp af dertil indrettede Steenbore lettelig opdage ovenmeldte Pille, der i saa Tilfælde nødvendigviis maatte være huul. Den Skade som Pillerne, og endog ved et frugtesløs Forsøg, derved maatte lide, kan efter Sagkyndiges Omdomme, lettelig igjen istandsættes, og det med en saare ringe og ubetydelig Bekostning, som ikke burde tages i Betragtning, naar det gielder og at opdage og redde fra evig Glemsel endog kun et eneste ubekjendt Document, som kan udbrede et velgjørende Lys i Nationalhistoriens mørke og dunkle Jrgange.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-14
Seiladsen ved Bandholm er nu i fuld Gang. Luften er endnu temmelig kold. En frugtbar Regn har i disse Dage vederqvæget Jorden. Gaar hørtes Kukkeren her første Gang. (Mariboe Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-14
Odense, den 10 Maji. Paa de Gaarde i Jylland, hvor allene staldes Stude, har man i denne Tid været meget allarmeret over at have solgt samme særdeles fordeelagtig til Holstenere, som nu af Mangel paa Penge ikke lade dem afhente, hvorfor de nu paa adskillige Steder faldbydes 6 til 800 Rdlr. Parret ringere end dem var accorderet. - Da Hamborgs Frigivelse nu ventes hver Dag, kjøres paa Speculation meget Proviant nu fra Holsteen derhen. Alleng fra Egnen ved Kiel vare allerede i forrige Uge vel 30 Læs kjørte den hen. (Jversens Avis.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-14
Høiesterets Sager. Mandagen den 16 Maji. 115. Justitsraad Rottbøll, contra: Johanne Marie Stephansdatter. 46. Christine Pedersdatter, contra Jens Jørgensen. 47. Anne Hermansdatter, cont. Jens Jørgensen. 55. Strandingscommissair Smith, cont. Blachs Enke & Comp. 110. Overauditeur Schak, contra: Hans Gundersen. 49. Overkrigscommissair Jngerslev, contra: Capitain Sechers Enke. Marie Harboe, c. Statsraad Scharffenberg. 33. Kjøbmand Bøyson, cont. Kammerraadvocaten. 57. Sognefoged Nielsen, contra, Præsten Fenger. 15. Kjøbmand Clausen, contra, Kjøbmand Tlood, 44. Sognepræst Bock, contra: Grev Knuth. 105. Kjøbmand Staun, contra: Urtekræmmer Høeg. Sager som behandles skrivtlig. 87. Overanditeur Schak, contra: And. August med flere. I. Arvefæster Georg Dilling, contra Christian Dilling. 25. Justitsraad Chr. Lange, contra Fabriqveur Christensen. 67. Klædefabriqueur Torsløw, contra: Matros Svendsens Hustrue. 38. Mægler Joh. Møhl, Kontra. Justitien. 52, Kjøbmand Theilgaard, contra: Bygmester Stilling. 53. Sognefoged Thomasen, cont. Michel Bødker. 60. Kjøbmand Steenbech, contra: Major Rømer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-14
Kjøbenhavns Børs d. 13 Maji. Cours. Altona 483 1/2 a vista, London 2 M. 16 3/5 Rbdlr., Spec. 505. Specier solgtes til 30 Rbmk., for Commiteesedler blev givet 64 pr. 100.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-14
Postefterretninger. H. K. H. Monsieur har ved et Decret af 22de f. M., udnævnt for hver af de 32 Militairdevisioner en Kgl. Commissair. Hensigten af hans Sendelser er at udbrede en nøiagtig Kundskab angaaende de Begivenheder, der have gjengivet Frankrig sine retmæssige Souverainer; at sikkre Fuldbyrdelsen af den provisoriske Regjerings Acter; at vælge alle de Forholdsregler, som udfordres til Regjeringens Gjenoprettelse og til Lettelse for dens Anliggenders Gang; at inddrage Underretninger om alle Grene af den offentlige Forvaltning. -
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-14
Det lovgivende Corps har den 22de besluttet at sende Ludvig XVIII en høitidelig Deputation af 25 af dets Medlemmer i Møde, saasnart han betræder den franske Bund. - Da de paa Veien til Orleans og i andre Egne af Kongeriget anholdte Pengesummer tilhørte Kronen, saa har Monsieur befalet, at de skulle afleveres i den offentlige Skat, og at hele den franske Armee skal udbetales en Maaneds Lønning. Dog skal kun det under Vaaden staaende Mandskab nyde Godt heraf, alle fra værende Militaire opfordres derfor at vende tilbage til deres Corps. - Marschal Augeren har i Valence udstedt en Proclamation, hvori han siger til Soldaterne: at de ere løste af deres Eed ved Nationen, paa hvilken Souverainiteten beroer, at de ere det saa meget høitideligere ved den Mands Aftakkelse, der, efter at have bragt sit grusomme Herredømme tusinde Slagtoffere, ikke engang vidste at døe som Soldat. - Jndførselstolden af adskillige Varer er i Frankrig bleven betydelig nedsat. - D. 22de f. M. kom Buonaparte igjennem Montargis; han sad i en Vogn med 6 Heste for, som ledsagedes af omtrent 20 Mand ridende Artillerie. J 6 andre Vogne, ligeledes med 6 Heste for, sadde de østerrigske, russiske, preussiske, franske og engelske Generaler; efter disse fulgte 20 Vogne med Bagagen og Buonapartes Betientere. Forspænd og Haandheste, saavelsom nogle Cavalleriepiketer vare allerede komne derigjennem om Morgenen. Hvad der af Fodgarden laae i denne Can con stod under Gevær, og iagttog den dybeste Taushed. Jgjennem disse Rækker kom Buonaparte til Staden. Han saae meget rolig ud, og hilsede venlig den, som Nysgierrighed havde lokket i Vinduet, Gen. Bertrand sad ved Siden af ham i Vognen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-14
Efter en liden Dagrelse vil han blive indskibet St. Tropez. - Efter nogle Rygter skal Keiseren, af Rusland have erklæret, at han ikke forlanger nogen Conribution af Frankrig. - D. 26de ankom Ludvig VIII i Boulogne. Til Calais var han d. 24de ankommen i en Kongl. Jagt, omgiven af 6 Linieskibe. Kongen, som lider noget af Gigt, steeg, da han kom i Land, ind i en Calesche. Han ledsagedes af Hert. af Angouleme, Prindsen af Conde og Hert, af Bourbon. Folket spændte Hestene fra Vognen og trak Kongen ind til Kirken, hvor der blev siunget et Tedium. En uhyre Mængde Mennesker, hvoriblandt i stort Antal Engellændere med den hvide Cocarde paa, var samlet. Man hørte intet uden Udraadet: Leve Kongen af Frankrig og Navarre, Leve Ludvig XVIIII o. s. v. - Ogsaa Marsch. Soult har nu erklæret sig for den prov. Regjering. – Fra London, skrives under d. 29de, at Keiseren af Rusland, ventes der om 14 Dage. Dronningens Pallads i St. James Park er paa det prægtigste og ganske ny bleven møbleret for ham. Prinds=Regenten og den høje Adel gjøre saadanne Anstalter til Keiserens Modtagelse, at man troer London har aldrig været saa glimrende som det vil være i Sommer. Begjerligheden at reise fra Engelland til Frankrig er saa stor at allene i 2 Dage 6000 Personer have forlangt Pas. - J Henseende til Valget af en Souverain skal der i det franske Senat have været 3 Partier; et for Bonapartes Søn og Keiserindens Vedblivelse som Regentinde; et for Eugen Beauharnois, og et, det stærkeste, for det gamle Kongehuus. - Adskillige Regimenter svenske Tropper ere ankomne til Lüttich, og marschere til Aachen. Man ventede i Lüttich Kronprindsens Hovedqvarteer. - Kongeriget Jtalien har afskaffet den forrige Regjering og indsat en provisorisk, J de desangaaende bekjendtgjorte Actstykker nævnes ikke Prinds Engen. En Deputation er afsendt til de allierede Magters Hovedqvarteer, for at anbefale Jtalien til deres Beskyttelse. Landets Nationalcocade er rosenrød og hvid, som det har paasat istedet for den hidtil værende franske. - Bastia, Hovedstaden paa Corsica, var d. 11 April udbrudt en Opstand, foranlediget ved en Contribution af 500,000 Fr., som Gen. Berthier havde fordret. Ogsaa paa St. Fiorenz, Øen Capraja og i Porto Ferrajo skal der være forefaldet Uroligheder. Efter Lüb. Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-14
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-17
Nyeste dere af Kiøbenhavn. - Redse acEilevte Aargang. No. 40. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 17 Maji 1814.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-17
Bidrag til Dagens Historie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-17
Hvad der i Senatet foretoges i Anledning af Forslaget at giøre Buonaparte til Consul for hans hele Levetid, blev ikke bekiendt. Men d. 3 Aug, ankom, i en offentlig Audience, som Consulen gav de udenlandske Gesandter, Senatet i et stort larmende Tog til Thuillerierne; Audiencen blev afbrudt, og Senatet med sin Præsident, Barthelem, i Spidsen, fremtraadte for Consulen. Efterat Præsidenten havde holdt en lang Tale, hvori han priste de overordentlige Tjenester, den første Consul havde gjort Frankrig, og forsikkrede, at Folket, som et Erkjendtlighedsbevis vilde bemægtige sig hans hele Liv og gjøre den høieste Stats myndighed uforanderlig i hans Haand; efterat han havde holdt en Lovtale over Heltens og Regenten Storhed i Krig og Fred, overgav han ham det Senatusconsultum, hvorved det franske Folk giør Napoleon Buonaparte for hans hele Levetid, til første Consul, og hvortil Senatet proclamerer ham, i det det tillige anordner, at der skal oprettes et Mindemærke for Freden. Buonaparte, der, som man lettelig indseer, allerede i Forveien var underrettet om det hele Spilleværk, tog i sin tilsyneladende Overraskelse et Papir op af Lommen, og oplæste et Slags Tale *), hvori han sagde i sit sædvanlige Sprog, at en Borgers Liv tilhører Fædrenelandet; at det franske Folk har villet, at hans Fulde være det ganske helliget; at han adlyder dets Villie. Han sagde fremdeles, at Frihed og Lighed og Frankrigs Vel, ville være betryggede mod Skjebnens Luner og Fremtidens Usikkerheder. Senatet tog bort igjen, og den afbrudte Audience blev nu fortsat med Lykønskninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-17
Endnu samme Aften holdtes et Statsraad, som fortsattes næste Dag, og hvori et Senatusconsuider bestemte, at den franske Constitution, skulde paa ny organiseres, sendtes til Senatet. Ved dette Senatusconsult gjordes den første Consul til en saa uindskrænket Regent, som der næsten ikke findes Mage til i Europa. Vilde man end undskylde Maaden, hvorpaa Folkets Samtykke til Consulatet paa Livstid, blev fremlokket og fremtvunget, saa kan man dog umueligt kalde den Enevoldmagt, som dette Senatconsalt giver den første Consul, lovlig. Det blev hverken forelagt Tribunatet til Undersøgelse, eller det lovgivende Corps til Antagelse eller Forkastelse; det havde altsaa efter den samme Gang endnu *) Uagtet Buonapartes Beundrere og Smigrere vidste at fortælle saa meget om hans mageløse Talegaver, saa er det dog vist, at han ikke kunde tale i bestemte og velvalgte Udtryk, hvilket aldeles ikke staaer i nogen Modsigelse med hvad derhar været sagt om hans Talent, at holde energiske Taler til Soldaterne. Alle ere enige om, at han i sin Tale ideligen gjentager hvad han har sagt. Friherre Lagerbielke siger i en officiel Depeche, i Anledning af den Audience han havde hos Napoleon (1810), hvor han samtalede med ham i 1 1/2 Time, at Keiserens Tale, var saa afbrudt, og at han gjentog eet og det samme saa mange Gange, at det var ham særdeles vanskeligt, at fatte Alting i Erindringen gieldende Constitution, aldeles ingen Lovskraft, Denne Tiltagelse af Enevoldmagten var altsaa et værdigt Sidestykke til Buonapartes Jndtrængelse i Femhundrederaadet i Spidsen for sine Grenaderer. Hvad forrige Gang udrettedes med Bajonetten, det udrettedes denne Gang ved List og Tilsidesættelse af den gieldende Grundlov. At et saadant Skridt ingen Modstand fandt, er et talende Vidnesbyrd om den Slaghed og Lamhed, der herskede i alle øvrige Dele af Rigets Bestyrelse, og en sørgelig Varsel om, hvad en listig udtænkt og udført Despotismus, naar den eengang har faaet Tøilen, kan vove at foretage sig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-17
Oplysende Svar paa nogle Spørgsmaale, angaaende trende ubestemte Regler for Skakspiller. Mogle af mine agtværdige Disciple have hand mundtlig og skriftlig forelagt mig følgende 3 Spørgsmaale, angaaende visse tvivlsomme Forskrifter for Skakspillet, hvis forskjellige Anvendelse i forskjellige Lande tidt ypper Uenighed, For at forebygge deslige Ubehageligheder, ei blot blandt mine høis og agtværdige Disstyle af begge Kiøn, men ogsaa blandt andre Skakspilyndere, hvis Antal dagligen tiltager i Hovedstaden, anseer jeg det for Pligt, offentlig at bekjendtgjøre min eenslige Mening derom. Da i øvrigt de fleste, fortrinligste Skakspil lærere allerede have fastsat, som Regler, hvad jeg her antager, og min Bestrædelse ene gaaer ud paa, at anføre Grunde derfor haaber jeg, at man ei vil tiltroe mig andet, end en simpel Besvarelse af igientagne Forespørgsseler. 1) Adskillige Skakspilautorer, f. C. Gustavus Selenns en Hertug af Brunsvig, der under dette Navn har udgivet en gammel Foliane over Skakspillet o. s. v. Philidor, og Stein, o. fl. fastsætte i deres Værker den Regel, at man, ved at begynde Partiet, ei bør gjøre mere end et eneste Træk af Gangen, og alligevel saae jeg i Polen, Østerrige, og i flere Egne af Tydskland, at endog gode Spillere begyndte med to Bønder, eller en Officeer og en Bonde. 2) Hine Antorer paastaae ligeledes, at man ingenlunde er forpligtet til, at byde nogen anden Person Skak uden Kongen selv, og alligevel er det en temmelig almindelig Skik, at advare Dronningen, ja, undertiden endog Taarnet. a) Endelig mene de, at enhver Spiller bør have Lov til at tage Modstanderens samtlige Brikker, for at opnaae sin Hensigt, den fjendtlige Konges Skakmatt. Nogle, skjøndt rigtig nok kun overfladelige Spillere, uden grundig Kundskab om Spillets egentlige Væsen og Natur, paastaae desuagtet for Alvor, at man ei tør berøve Fjenden, alle Trupper, men i det mindste bør lade ham en Bonde, Thi, sige de, i modsat Tilfælde, kaldes Spillets Udgang roi deponille, og holdes for remis eller afgjort.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-17
J adskillige Udgaver af hine Mesteres Værker, udelades undertiden Forskrifterne for Skakspillet enten gandske eller dog for en Deel. Hvor naturligt altsaa, at begyndende Spillere tvivle, hvorledes man skal forholde sig, naar de angivne 3 Spørgsmaal møde, og foraarsage Stridigheder, Men disse Herrer kan jeg trøstig forsikre, at de anførte Autorer, deres Taushed uagtet, ere af den her angivne Mening. Thi i de mange hundrede Mønster=Partier, de have skienket os, finder man d) ikke et eneste Spil, der begynder med 2 Træk paa eengang; b) heller ikke et eneste, hvor nogen anden Person end Kongen advares; c) ligesom man ogsaa af deres mangfoldige, f. S. PhilipsStammas 100 Finalexempler, eller Problemer, lærer, hvorledes man kan gjøre en enkelt, gandske blottet Konge Skakmatt med Taarn og Konge, med 2 Løbere og Kongen, med Springer, Løber, og Konge, o. s. v., hvorved man tydeligen overbevises om, at vore ypperste Lærere ikke have erkjendt det saakaldte roi depouille for en Regel. Vist nok kunne Spillere aftale og antage, hvilken Vedtægt de ville, og deslige Conventioner kunne forøges i Uendelighed. Men det synes dog rimeligt, at den første Stemme tilkommer vore Mestere, og at følgeligt i Tilfælde af Stridigheder, hvor Aftalen er forsømt, Den, der følger classiske Antorer, bør have Autoriteten for sig. Erfaringen lærer noksom, at næsten alle med Føie yndede Spil have deres Regler, der kunne tilbageføres til fornuftige Grundsætninger, og naar nye Conventioner skulle aftales, bør de prøves efter det samme Spils oprindelige Aand og Organisation. Hvor langt mere bør dette finde Sted ved et Spil, hvis Anordning og Sammensætning kaldes et Mesterstykke af den menneskelige Siels Opfindelsesevne, og hvis Udførelse beroer paa en saa nøie sammenhængende, og viseligen forudseet Beregning, at det i Sandhed, ei har noget tilfælleds med ethvert andet Spil, end Navnet, med mindre man vil trøste sig dermed, at Schiller endog kaldte enhver skjøn Kunst et Værk af Siele-Evnernes frie, harmoniske Spil Hvor Mesterne tie, formode vi derfor, at de alligevel have bestemt Reglerne efter modent Overlæg: og det være mig da tilladt, at opsøge og i mueligste Korthed at fremstille deres Grunde!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-17
Efter min uforgribelige Mening kan Jngen ved Begyndelsen have flere og større Rettigheder, end siden under hele Partiet. Men da tør man jo aldrig gjøre mere end eet Træk, undtagen ved Rokkeringen, og selv her holdt de Gamle et Træk ad Gangen for en hellig Lov. Thi endnu hos Gustav Selenus finde vi, at der udfordres 2 Skridt til Rokkeringen, eet for Kongen og eet for Taarnet. Forrettigheden af det første Træk kan ei afgjøres uden ved Lodtrækning. Har dette nu, som de grundigste Kiendere paastaae, i sig selv allerede en betydelig Fordeel, nemlig Angrebets Muelighed, hvorved Modstanderen nødes til det underordnede Forsvarspil, saa begriber man let, at et Angreb af 2 Fjender maae være dobbelt skadelig, og den Følgende med sine 2 Træk komme for sildig. Herved ophæves nu strax cet af Skakspillets største Fortrin, den herlige Ligevægt, hvorom jeg siden kommer til at tale. Hvorledes forklarer man Oprindelsen til det i nyere Tider indførte garder la reine, som Skakspillærerne ikke tillade? Jeg mener, saaledes! J Skakspillet behøver man ikke at tage den fjendtlige Konge, han er allerede tabt, naar han ei meere kan bevæge sig. Men en paa Spillets Væsen grundet Regel byder, at Kongen i slig en mislig Stilling alligevel ikke er tabt, ifald han ikke paa samme Tid tillige bliver truet eller angrebet af Fjenden. Thi i modsat Tilfælde kaldes Spillets Udgang patt, og erklæres i Tydskland for remis eller afgjort. En nødvendig Følge af hin Regel blev nu, at man maatte byde Kongen Skak, true eller advare ham. Dette skeer imidlertid ingenlunde af Høflighed for den forfulgte Konge, som Mange troe, men blot, for at jage ham, hvis Person man ikke tager, saalænge fra den ene Plet til den anden, indtil han uundgaaeligen maae erklære sig for fangen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-17
Den, der allerede har erhvervet sig nogen Færdighed, kan ikke haabe at opnaae en vis Grad af Fuldkommenhed, uden i denne Post at være strenge imod sig selv. Men det forstaaer sig af sig selv, at sligt et Strenghedsbud ikke bør anvendes paa Begyndere, der kun ved Øvelse og idelig Tilbage. tagen af deres Brikker kunne lære Spillet. Den nogenlunde færdige Spiller derimod giør vel i at paalægge sig denne Nøiagtighed og Correcthed, der i Grunden blot beroer paa en Vane, medens idelige Tilbagetagen underretter vor Modstander om vort Spils svage Sider, og for des lettere at bringe det til denne gode Vane, spille man en Tidlang sit Parti om en Ubetydelighed! Sandelig, man betragte Skakspillet, fra hvilken Side man vil, saa skal denne Kiendelse staae ved Magt, Anseer man det for et Slags Krig i det Mindre, da stemmer det overeens med Tactiken, at man ei tilstæder Fjenden, at forbedre sine Feil. Behandler man det derimod som blot Spil, da indtræffer det dobbelte Tilfælde, at man enten spiller om Penge, eller, som man pleier at sige, om Æren. Hvad forstaaer man da ved det sidste Udtryk, Jeg mener, det forudsætter, at begge Spillere stiltiende indgaae en Veddestrid, hvori Enhver af dem ved en mere omfattende, nøiere sammenhængende, og bedre forudseet Beregning stræber at overbevise Modstanderen, om sin Overlegenhed i Calculen. Men her bliver strax den forhen anførte Regel, pige touchee, pisce jouse en vigtig Prøvesteen. Thi naar Enhver har Lov til, at overveie sit Træk, saalænge han vil, og efter det gjorte Træk alligevel kun i mindste Maade røber, at han ønskede det forandret: saa tilkjendegiver han jo derved, at han ikke har calculeret rigtigt, og indrømmer følgelig sin Modstanders bedre, correctere Spil. Desuden gives der endog temmelig gode Spillere, der ikke ere i Stand til strax paa Timen og stedse at opdage Modstanderens begaaede Feil. Hvi ville vi da ved Trækkets Tilbagetagen gjøre dem opmærksomme paa vore Svagheder; opfordre dem til mere Eftertanke og et bedre indrettet Angreb, og unde dem den Glæde, at smile over vor Mangel paa Fasthed? Naar to Mestere offentlig spille enten om Penge, eller om Æren, vil man derfor aldrig opleve, at Nogen af dem tillader sig, to Gange at berøre den samme Brikke, langt mindre, at tage det gjorte Træk tilbage. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-17
Indenlandske Efterretninger. Hr. Landmaalings Jnspecteur og Ridder S. Bruunhar nylig udgivet: Tabel for de Danske Regningsmynters Sammenligning med Sølv-Courant o. s. v. Denne Tabel er udarbeidet med Hensyn til Forfatterens, i Aaret 1807, udgivne Haandbog for inden og udenrigs Mynts, Maals og Vægts Sammenligning, hvilken, formedelst Pengevæsenets Forandring 1813 og Coursens uventede Stigen, ei uden videre Regning kan afbenyttes, og er særdeles nyttig, ja nødvendig, for dem, der allerede eie Forfatterens Haandbog. Den, saavelsom Forfatterens øvrige særdeles nyttige tabellariske Arbeider med Hensyn til Mynt= og Pengevæsenet, faaes hos Hr. Hofboghandler Schubothe paa Børsen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-17
Nye Sager til Doms i Lands-Over samt Hof= og Stadsretten. 260. P. Beggien, contra: Hedemarck. 261. S. Jensen, contra: Schmetzer. 262. F. K. Juul Wind Greve af Friis, contra; Schmetzer. 263. B. K. Burmeister, contra Ohmann. 264. Any Erfeldt, contra: A. A. Gottschalch, 266. J. J. Limkilde, contra: P. Staun, 266. H. A. Høeg, contra, Koppen. 267. L. Muus, contra: S. H. David. 268. C. Black, contra: A. N. Møgelberg med flere. 269. P. Glerup, contra: C. T. Kiær med flere. 270. L. Schmidt, contra N. F. Schmidt. 271. Proc. Høyer, contra: S. Kragelund med flere. 272. H. Rasmussen, contra: Schmidts Enke. 273. Proc. Palme, contra: J. Hansen med flere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-17
Kjøbenhavns Børs d. 17 Maji. Cours. Altona 495 a vista, London 2 M. 16 Rbdlr., Spec. 615. Specier solgtes til 31 Rbmk., for Committeesedler blev givet 61 pr. 100.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-17
Man læser nu i et Tysk Blad, at da Gen. Kutusov ifior havde reddet det russiske Rige, lod Keiser Alexander ham, foruden andre med yderste Finhed udtænkte Naadesbeviisninger, tilstille den største Perle af Keiserkronen, og i dens Sted indsatte i Kronen en Guldplade, hvorpaa Kutusovs Navn var indgravet. versens Av.)