Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1786-06-30
Om de Amerikanske indfødte gamle Jndvaaneres Maade at føre Krig, paa, og om deres Grusomheder mod de Fangne. See forrige Rummer. og have allerede meldt om, hvilken Styrke deres Tilbøieligheder og Hevn have. Da de ere indsluttede i smaae Selskaber, og indbyrdes forbundne ved de stærkeste Baand, saa brænde deres venskabelige Tilbøieligheder meget heftigt inden for deres egne Byesmure, men strække deres Lue sielden over samme. De føle slet ingen Tilbøielighed for deres Nations Fiender; og deres Hevn strækker sig lettelig fra den enkelte Mand, som har fornærmet dem, til alle andre af hans Nation. Den Mand, som har gjort nogen til Fange, følger ham til sin Hytte, hvor han, efter den Repartition, som er gjort af de Ældste, bliver overleveret til at erstatte en Borgers Forliis. Dersom dens Familie, som tager ham til Fange, er bleven svækket ved Krig eller andre Tilfælde, bliver han optagen som en Lem i samme Familie; men naar disse Folk ikke trænge til at bruge ham, eller naar de ved deres Venners Forliis ere blevne for meget opbragte til at taale at see et Menneske, som staaer i nogen Forbindelse med Morderne, saa dømme de ham til Døden. Naar nu alle de, som have den Ulykke, at blive dømte til Døden, ere blevne bragte til et Sted. forsamler hele Nationen sig til Execution, ligesom til en stor Fest. Der bliver oprettet et Echafaut, og man binder de Fangne til Pælen. Her synge de deres Liigsang, og berede sig med et uforfærdet Mod til den følgende Grusomheds Scene. Deres Fiender ere paa den anden Side færdige. til at stille Fangen paa Prøve ved den meest udsøgte Marter. De gjøre Begyndelsen med de yderste Deele af Legemet: og komme saa efter Haanden immer nærmere ind til Legemets indere Deele. Een trækker Neglerne en efter anden af den Fangne, tilligemed Neglerødderne, en anden tager hans Fingre i Munden, og tykker alt Kjødet af dem; en anden stikker en efter anden af de saaledes lemlæstede Fingre ind i Hovedet paa en gloende Jernpibe, og røger den ligesom Tobak. Derpaa knuse de Tæer og Fingre imellem to Stene; rykke Tandkjøbet af; skjere Cirkler omkring Lederne; skjere store Skrammer ind i de kjødfulde Deele; brænde og stege det opskaarne Kjød med gloende Jern, rive det derpaa Stykkeviis af Legemet paa den Fangne, sluge det begierlig i sig, og besmøre deres Ansigter med Blodet, ret som de vare legemlig besatte af Grusomheds og Raseries, Aand. Naar de saaledes have afrevet Kjødet, vikle de de blotte Sener og et Jern, og slide og trække derudi, og andre trække og udspile imidlertid Lederne, med Magt fra hinanden. Dette varer ofte 5 til 6 Timer, og undertiden hele Dage. De løse ofte den Fangne, for at optænke ny Marter, skaffe deres grumme Rasenhed Aanderum, og lade den Qvælede samle nye Kræfter; thi ved disse forskrækkelige Piinsler falder han ofte i en saa dyb Søvn, at han ved Jld maa opvækkes til nye Qvaler. Man binder ham da fast igjen, og Grusomhederne blive fornyede. De spekke ham over hele Kroppen med smaae Træepinde, som let fatte Jld og brænde langsomt, de rive Tænderne og Øinene ud paa ham med en Tang. Og efterat de med langsom Jld have brændt alt Kjødet af hans Been; efterat de have knuset hans hele Legeme, efterat de saaledes have skiendet og lemlæstet Ansigtet, at intet Menneskeligt er mere at finde derpaa; efterat de have trækket Huden af Hovedet, og lagt Gløder og slaaet kogende Vand paa Hjerneskallen: løslade de saadanne Ulykkelige endnu engang, som rende vildt omkring frem og tilbage, uden Øjne, og saaledes lemlæstede og mishandlede, i den bange Dødsfrygt, indtil en af Cheserne, enten af Medlidenhed, eller fordi han er kjed og tret af at øve meere Grusomhed, gjør en Ende paa deres Liv enten med en Kjølle eller en Dolk. Ak, hvor anklage saadanne Ulykkelige det menneskelige Kjøns Grusomhed, og fordre Medlidenhed og Graadstaare, endog af dig, min Læser, om du i Dag kan græde! 3die Søndag efter Trinitatis prædiken. Høymesse. Aftensang. Dom K. Hr. Dr. Hagerup. Hr. Angel. Frue=K. Hr. Mag. Wittrup. Hr. Parelius.