Den Vest-Sjællandske Avis, 1840-03-16
Det orientalske Anliggende. Fra Alcrandrien meldes under den 16de Febr. Bestyrtelsen, var her almindelig, da man hørte, at Brunows Mission var lyttedes. Vicekongen kunde ikke skjule sit Mismod. Jmidlertid betragtede han endnu ikke Alliancen som definitiv afsluttet, og han venter endnu den officielle Tilkjendegivelse. "Dersom det bekræftes", tilføiede han, vil jeg strax bevæbne min hele Befolkning og forberede mig til Kampen." Undertiden siger han, at man maatte indskibe en Armee af 100000 Mand for at kæmpe med den velorganiserede Stridsmagt, som han har til sin Disposition; dernæst paastaaer han, at Frankrig vil understøtte ham, fordi Rusland og England kun ville befordre deres egne Øiemed, som ere imod de Franske Jnteresser (see Persien). Mehemed Ali concentrerer i Ægypten og Syrien alle disponible Stridskræfter; Beduinerne vente kun hans Befaling til Marschen. J mindre end ti Dage kunne alle Tropperne, som skulle danne Reservearmeen, være samlede. Gemsejagten. Gemsejagten yder Alpernes Beboere en stor Fordeel; men den er forbunden med grændseløse Strabadser og store Farer. Ved denne Jagt betjener Jægeren sig ikke af Hunde. Hans Udrustning bestaaer i en simpel Kittel, et Gevær, Krud og Kugler, en Randsel med noget tørt Brød, Kjød og Ost, en Øxe og et Par Jern med Pigger, som han fastgiør under sine Skoe, og hvormed han kan klattre over de steile Klipper eller Gletschere. Han bryder sædvanlig op om Natten, for at han ved Dagens Frembrud kan have naaet de høieste Græsgange, hvor Gemserne søge deres Foder, førend Hyrderne indfinde sig. Har han naaet det Sted, hvor han haaber at finde sit Bytte, saa recognoscerer han med sin Kikkert, opdager han ingen Gemsee, saa stiger han endnu høiere, opdager han derimod, hvad han søger, saa vælger han sin Stilling imod sit Slagtoffer, lægger an med sin Bøsse og forfeiler sjeldent sit Maal. Hans Vertshuse under disse forefulde Vandringer ere Malkehytterne, hvor han finder Melk og Melkespiser til sin Næring; her tager han ogsaa Natteherberge, for det Meste paa den blotte Jord. Ofte skeer det, at han om Morgenen gaaer ud paa Jagt og aldrig kommer tilbage eller ogsaa bliver baaret halv ihjelslaaet til sit Hjem. Undertiden styrter han i et uhyre Dyb, saa man aldrig finder ham igjen. Ofte driver een eller flere Jægere Dyrene sammen paa et Sted, som neppe er en halv Fod bredt, og hvor man paa den ene Side har en høi Klippevæg, imedens den dybe Afgrund aabner sig paa den anden Side. Se nu Gemserne, at det er dem umuligt at løbe længere frem, saa trænge de sig med hurtige Spring ind imellem Klippevæggen og Jægeren, som forfølger dem, og styrter ham derved i Afgrundens Svælg. Naar Jægeren mærker, at han befinder sig i saa stor Fare, lægger han sig enten ned paa Jorden, for at det ængstede Dyr uden Hindring kan komme over ham, eller han stiller sig tæt op til Klippen, saa at Gemsen, naar den ikke finder noget Rum imellem Jægeren og Klippen, nødsages til at passere forbi ham. Ved en saadan Leilighed pleier Jægeren i Almindelighed endnu at gribe den Fordeel at give det forbispringende Dyr et Stød, hvorved det maa styrte i Afgrunden. Men hvor Gemsen mærker endog det mindste Rum imellem Jægeren og Klippen, der trænger den sig ind- og nedstyrter sin Forfølger. (Fortsættes.)