Ribe Stifts Adresseaviser, 1847-05-28
Da Rugbrødsprisen nu atter er stegen her i Hovedstaden, – siger Kbhpst. – saa at et 8 Punds Rugbrød nu koster 3 Mk., – uagtet de forventede Tilførsler fra Rusland og uagtet Hs. Maj. Kongens Opfordring til Handelstanden, – bekjendtgjør den af Kommunalbestyrelsen udvalgte Kommission, der forestaaer Brødtegns-Uddelingen, i Adresseavisen for i Løverdags, at den Lettelse, man for Juni Maaned kan lade indtræde er bestemt til 2 s. pr. Pund Rugbrød. Til denne Forhøielse af Rabatten i Brødets Priis, er Kommissionen bleven sat istand ved et Beløb af 3600 Rbd., som Hr. Agent Suhr har stillet til Overpræsidentens Disposition, for efter bedste Skjønnende at anvendes til Nytte for Kom munen. Denne Forøgelse af "Lettelsen, er altsaa ikke længer nogen Godtgjørelse af Konsumtionsafgivten. "Man, holdt dog i Begyndelsen fast paa, at Uddelingen af disse Brødtegn kun skulde ansees som en saadan, og det var dog vel kun af den Grund, at mant negtede Forstædernes trængende Beboere Deel i disse Brødtegn; – nu derimod maa man have opgivet denne Anskuelse, og naar en veltænkende Privatmand skjænker en Sum til at anvendes til Kommunens Nytte, saa lægger man, den uden videre sammen med Konsumtionsgodtgjørelsen og anvender den som en Velgiørenhedsgave paa dem afKommunens Jndbyggere, der boe indenfor Voldene og kunne og ville bevise og bevidne at de ere trængende og ikke nyde anden Hjælp af Fattigvæsenet. Paa den Maade opklares unegtelig Forholdene og det bliver tydeligere hvorledes mant egenlig anseer den tilbudne Lettelse. "Man hjelper sig fremmed milde Gaver og naar Brødpriserne ved Korn spekulationens Hielp om nogle Dage eller Uger atter skulde stige med en halv eller heel s. pr. Pund, saa vil man vel atter have fundet en privat Velgiører, til at dække denne Forhøielse med. Skulde manikke kunde indsee, at paa denne Maade bliver Kontrasten mellem den Deel af Borgerstanden, der endnu har noget at sætte til af, og dem, der allerede modtage en saadan Understøttelse, stedse større og meere trykkende, og at den borgerlige Selvstændighedsfølelse under saadanne Forhold lider større Tab end Penge værdi og Handelsinteresser kunne opveje, Skulde "mand ikke kunne indsee, at en saadan Tilstand ikke lader sig fortsætte i den uvisse Fremtid, men at der maa tages andre direkte Forholdsregler til at sikkre Hovedstaden en tilstrækkelig Forsyning af Brødkorn, og at man ved at undlade saadant selv allermest fremskynder Regeringen til at gribe det samme Middel, som nu er blevet anvendt i Sverrig? - Hvorfor vil man, Kommunen, Borgernes egen selvvalgte Repræsentation, da ikke bekvemme sig til at beslutte og ansøge Regeringen om Fuldmagt til at lade indkjøbe for Kommunens Regning tilstrækkelige Kvantiteter til saadanne Priser, hvortil der daglig endnu berettes at man kan erholde Rug i de russiske Havne, for at Kommunen dernæst selv kan forsyne Bagerne med Korn og sætte en derefter reguleret Taxt paa Brødet, saa at dette kan blive billigere og lige i Prisen for Alle og Enhver. Der er ingen grundet Tvivl om at Regeringen vilde sanktionere et saadant Forslag, ligesom dette er det eneste, der endnu er tilbage at gjøre for Kommunalbestyrelsen, hvis den ikke vil ansees for at være død og ligegyldig for Forholdenes Magt.