Politivennen, 1799-01-01
Erklæring i Anledning af det i No. 45 mod Hr. Postfører Langballe indrykkede Bidrag. J Anledning af en i Politivennen No. 45 for Aaret 1799 indført Tildragelse ved det store Belt, har Hr. Postfører Langballe, som Politivennens Læsere er bekjendt, forlangt at vide Navnet paa den Mand, som har ladet denne Tildragelse indrykke. At opgive dennes Navn var hverken Udgiveren eller Jndrykkeren uvillig til. Kuns Maaden, hvorpaa Hr. Langballe forlangte samme gjorde at Anmelderen ikke saa strax kunde bestemme sig til at give Hr. Langballe den forlangte Oplysning. Man lod derfor indføre den Erklæring, som findes i Politivennens No. 51 og som tydeligen gaaer ud paa at man aldeles ikke har havt til Hensigt derved at fornærme Langballe som en bekjendt brav Mand. Jmidlertid har Hr. Langballe siden personlig talt med Anmelderen og for ham godtgjort, at denne Erklæring ikke kunde være tilstrækkelig til at forebygge, at jo hans Uvenner, - hvoraf han, som en i sit Fag virksom og stræbsom Mand, vist har mange, som af Ondskab og Misundelse, vilde gribe endog den ubetydeligste Lejlighed til at nedsætte hans sande Fortjenester, - kunde endnu finde Anledning til endog ved Erklæringen selv at gjøre den lystig paa hans Bekostning. Anmelderen har derfor fundet det billigt ikke allene at gjentage ovenmeldte Erklæring: "at Anledningen til denne Begivenheds Anmeldelse ikke har været at fornærme Hr. Postfører Langballe som en bekjendt brav Mand, men endog tilføje: at Hr. Langballe har berettet mig at Præsten Hr. Mejer havde endog berøvet ham 2de Baadshager; Redskaber, som enhver der er bekjendt med Jisbaades Transport veed hvor uundværlige disse ere; at Præsten selv skal have forsikret: at han ikke for nogen Gevinst vovede sig oftere saaledes; at det som han gav hvad enten det kaldes Mulkt eller frivillig Gave var efter hans eget fri Tilbud, efter at han var blevet overtydet om, hvad Skade Savnet af disse Baadshager kunde have medført Posten og endelig at det ikke skal forholde sig saaledes som Anmældelsen og den derefter af de fyrske Aviser gjorte Slutning, at Postfører Jespersen gik over samme Dag fra Nyborg til Sprogøe med 2de Poster og bragte Langballe de ham berøvede Baadshager m.v. Enhver upartisk Dommer vil altsaa efter denne Forklaring ikke kunne tillægge Hr. Langballe nogen Efterladenhed i sit Embedes Udførelse; især naar tillige overvejes, at fordi 2de enkelte og ledige Personer vilde vove at gaae over, var det ikke sagt, at Hr. Langballe, som havde saa mange Personers Liv og Velfærd under sin Værge burde vove at gaae en øjensynlig Fare i Møde. Hvortil endnu kan føjes dette, som jeg troer ingen fornuftig Tænkende vil kunne modsige; at om det end havde været rigtig, som det dog ikke skal være, at Hr. Jespersen var gaaet fra Nyborg med 2de Poster, imedens Hr. Langballe kom paa Sprogøe med den ene for at føre over til Nyborg, var det derfor ikke sagt, at Hr Langballe kunde have gaaet fra Sprogøe, da Jsens Situation ved Sprogøe, som Jespersen ikke kunde vide ved Nyborg, kunde have været langt anderledes end den var saalangt man kunde bedømme den fra Nyborg. Overalt haaber jeg, som ved flere Lejligheder har viist at være Hr. Langballes sande Ven, at der neppe vil kunne fremstaae nogen, som kan nægte Hr. Langballe dette, at han saavel i sit Embede som ved mange Lejligheder uden for samme hvoriblandt jeg vil alene nævne 2de Mærkelige; nemlig de 2de Gange Nyborg har været hjemsøgt ved Jldsvaade, har viist sig ikke allene som en ivrig og virksom Embedsmand men ogsaa som en moralsk god og ædel Mand. Dette er den Erklæring som jeg skylder Hr. Langballe og som jeg skylder Sandhed. J øvrigt har jeg selv uden hans Anmodning opgivet ham, at jeg havde indrykket den paaankede Tildragelse og overlader ganske til ham at handle som han finder for godt, da jeg i al Fald ikke frygter for noget og følgelig heller ikke skal krybe i Skjul under det opdigtede men denne Gang endnu efter Hr. Langballes positive Anmodning brugende Navn. Pseudonymus.