Københavns Adresseavis, 1760-12-19
J erefter seer man to Stole, hvoraf den ene er Omskierelsens Stoel, paa hvilken Fadderen. sidder med Barnet som skal omskieres, den anden Stoel staaer der Elias til Ære, som den der skal bivaane Omskierelsen: thi de have den Tradition, at Gud har lovet Propheten Elias, at han skulde være nærværende, som et Vidne, ved hvert et Jøde=Barn, som skulde omskieres, ligesom og deres Mohel, eller Omiskiereren, hver gang pleyer at sige, dette er Elig Stoel. Ved Siderne af den hellige Lade, vare at see, Thenora; eller Lysestagerne, saa accuratte som de i andre Jødiske Synagoger ere at finde; disse blide hver Fredag Aften, Sabbaten til Ære, besatte med Lys, men fornemmelig skeer saadant paa Jnd vielsens=Dage, hvilke alletider begynde de 25de i Maaneden Kiølen og varer i hele 8 Dage. Fremdeles forefandtes der, Schofar, Vædder=Hornet, i hvilket de blæser paa Nye=Maaneden Elul, som og paa NytAars Dagen, hvorover Antor giver en smuk Forklaring: Hvad Aarsagen er til saadan Blæsen, og hvorledes Jøderne udgive samme for en Guddommelig befalning hvilken de hidlede af den 3 Mose Bogs 23 Cap. som og af adskillige Rabbiner. Jligemaade vare at see Lulaf og Hedes, eller de af Palmer og May=Blade flettede Greene, om hvilke der meldes udi 3 Mose B. 23 Cap. 540. Jtem, Historien om Efther ziirlig skreven paa Pergament, som og Koschel eller Kidusch, Bægeret, hvormed Jøderne saavel i Synagogen som Hiemme giører Benedictionen med disse Ord: Paa den slette Dag blev fuldkommet Himmelen og Jorden, og al deres Hær, og Guld havde fuldkommet paa den syvende Dag al sin Gierning som han havde gjort, og Herren velsignede den syvende Dag, og helligede den, fordi han paa den samme Dag havde hvillet af alle sine Gierninger som Gild havde skabt. Lovet est du Gud vores Gud, en Konge over Verden, en Skabere af Viinstokkens Frugter. Lovet est du Gud vores Gud, en Konge over Verden, du som har helliget os med dine Bud, og gjort vel imod os, at du har indsatt os Sabbaten til at ihukomme, Skabelsen thi Sabbaten er Begyndelsen til al helligt Raab en Erindring om Udgangen af Egypten; os har du udvælget, os har du helliget frem for alle Folk, og har med Kierlighed og god Villie givet os din hellige Sabbat til Arvedeel. Lovet est du Gud, da som helliger Sabbaten. Af denne Bøn taler Forsangeren de første Ord høyt med stor Andagt, saasom det Navn Jehovah er indbegreben i Ordenes første Bogstaver: Til ovenmeldte Kidusch=Bæggere hører endnu tvende Stykker, neml. Habhdola Lyset, og Kuppa SchelBesamin, Gewürtz=Bøssen, hvormed de ved Sabbathens Ende giøre Habhoola eller Skilsmisse, hvorved bruges følgende Ceremonier: Forsangeren skienker Bæggeret fuld af Viin, tager samme i den høyre og Gevirtz=Bøssen i den venstre Haand, og siger: See Gud. Gud er min Sallighed. Herpaa gjor han Velsignelsen over Viinen, og øser noget deraf ud paa Jorden, dermed at vise at Velsignelsen iblant Jfrael er saa stoer, at de og kundeløse Viin paa Jorden; derefter gjor han og Benedictionen over Gevirtz=Bøssen, med disse Ord: Loret eft du Herre, du som haver skabt allehaande Gevirtz. Denne Velsignelse skeer derfore, 1) fordi Jøderne foregive, at den Sabhaths=Sielen, som Jøderne har meere om Sabbathen end de andre Dage i Ugen, nu igien maa afreyse, og altsaa maa den tage en god Lugt med sig paa Reysen. 2) Fordi de Reschalm, eller Ugudelige, som paa Sabbathen ere blevne befriede af SkiersJld, nu igien maa der ind, og altsaa giver en slem Stank fra sig, hvorimod det skal tiene at lugte til Gevirtz=Bøgen. Velsignelsen, som han giør over det brændende Lys, skeer med disse Ord: Lovet er nu Gud, Jldens Skabere, hvorved han beseer Neg lerne paa sine 10 Fingre, fordi de Kiortle, som Gud har gjort Adam og Eva, skal have havt en Skikkelse, som Neglerne paa Fingrene, da nu Adam, ved Udgangen af Sabbathen, da det var mørkt, ikke har kundet seet, hvad for Klæder han havde paa, da havde han maattet tænde et Lys, og til dets Erindring er det at Jøderne endnu til denne Dag maa beskue deres Megler. Fremdeles, saa var og i benævnte Synagoge den Kage Erubh eller Sammenmengelsens Kage, bagt af Vand og Meel, at see, og de af derover, af Rabinerne forfattede sælsomme Betydnings=Udleggelser beskreven. Endelig hang rundt omkring i Synagogen adskillige Jødiske Bønner, af hvilke No. 1. hvilken Jøderne strax ved Indtrædelsen i Synagogen, bede, paa Dansk er af følgende Jndhold; Hvor gode ere dine Hytter Jacob dine Boliger Jsrael og jeg kommer ved din store Barmhiertighed i din Frygt at knæle og bøye mig for din hellige Tempel. Gud jeg elsker dit Huses Boeliger, og det Sted hvor din hellige Hville er, jeg vil bøye mig og knæle, og love min Gud som har gjort mig, og da jeg nu vil giøre min Bøn til dig min Gud, olad den være dig til Behag, svar mig ved din Barmhiertighed med Sandhed i din Salighed. (Fortsettelse følger.)