Berlingske Tidende, 1817-01-17
Hvorledes det forholder sig med Hensyn til vore Anliggender med Algier, er i dette Øieblik ubekiendt. Deyen har taget Paaskud af Omstændigheder, for hvilke de Forenede Stater ikke staae til Ansvar, og udstædt en Skrivelse til denne Regiering, hvori han erklærer, at den sidst med ham sluttede Tractat er bleven tilintetgjort ved Overtrædelse fra vor Side, og fremsat som Alternativ Krig eller Fornyelse af den forrige Tractat, hvori blandt Andet en aarlig Trieut var stipuleret. I Svaret, hvori uren Tilbagehold erklæredes, at 12 For nede Stater hellere vilde Krig end betale Tributen, forlangtes at ham, at erkiende og opfylde den sidst sluttede Tractat, ifølge hvilken Tributen og de fangne americanske Borgeres Slaveti skulde afskaffes Resultatet deraf er endnu ikke ankommen. Skulde han fornye sit Kaperi mod vor Kaffardiskibe, saa forlade vi os paa den Beskyttelse, som vore for nærværende Tid i det middellandske Hav krydsende Skibe ville yde dem. Med de andre Barbareskstaler ere vore Forholde forblevne de samme som før. De indiske inden for vore Grændser boende Stammer synes findede at ville bevare Fred. Af nogle af dem har man kjøbt Landstrækninger, der ere særdeles gunstige og ønskelige saavel for vore GrændseEstablissementers Sikkerhed som for Nationens Almeeninteresse. Hist og her ere de, skiønt ikke tilbørlig beviste Retsfordringer, hvorpaa adskillige Stammer tillige gjorde Paastand, blevne bilagte ved dobbelt Betaling, da de Forenede Stater velvillige Politik hellere vilde betale mere, end sætte sig i Fare for at begaae en Uretfærdighed eller med Magt sætte Retten igiennem ved virkelig foranstaltet eller blot truende Bieduegydelse hos et svagt og værgeløn stolk. Jeg agter mig lykkelig ved at kunne tilføie, at den saavel blandt Stammerne selv som mellem dem og vort Folk gjenoprettede Rolighed nu tilstæder at fortsætte det Oplysningsværk, som blandt nogle Stammer har gjort opmuntrende Fremstridt, og at det stedse vorder lettere, at udstrække deelt og individuel Eiendomsret, som hidtil blot finder Sted hos dem med Hensyn til bevægelig Eiendom, ogsaa til Jord og Grund og saaledes ved dennes Opdyrkning og Forbedring at lægge den sande Grundvold til en Overgang fra de Vildes Sæder til det selskabelige Livs Kunster og Beqvemmeligheder. Som en for Nationalvefærden høist vigtig Gienstand maa jeg atter alvorlig anbefale til Congressens Overveielse Militsens Norganisation, og det efter en Plan, ifølge hvilken samme kan vorde deelt i Klasser efter de meere eller mindre til Krigstienesten passende forskellige Livsperioder. Constitutionen har antoriseret og været betænkt paa en virksom Milits, en Fristats Land og Sikkerhed fordret den. Vor Militses nærværende Organisation bliver almindelig anseet for mindre virksom, end den skulde være, og intet er mere skikket til at forskaffe den en tilbørlig Styrke end en Klassificering, som med Hensyn til Fædrenelandets Forsvar foretages hos den Deel af Borgerne, der ved sin Kraft og Opmærksomhed bedst er istand til at samle sig under dets Banner. Foruden eet, at Freden er den meest passende Tid, hvori en Forandring lader sig giøre paa den hensigte. mæssigste og billigste Maade, komme os ogsaa nu de Erfaringer til Hielp, som vi have fra sidste Krig, hvori Militsen tog en saa væsentlig Deel.