Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-01
Ved stadig Grandsken i de fromme Skrivter Han saae, at Guds Barmhiertighed er stor, Han saae, at Jesu hellige Bedrivter, Var næsten uden Frugter for vor Jord; At der, hvor Munkene et Rige stifter, Vankundighed og Overtroen boer, Da stræbte han, den Ædle, at befri Sin Samtids Slægt fra Pavens Tyrannie. Det var ved Guds Veiledning at han lagde Den første Grundsteen til Oplysningen, *) Et Tordenslag hans Eftertanke vakke, Et Mord, udøvet paa hans bedste Ven, Ham denne sjeldne Jvrighed bibragte, Hvormed han siden kjekt udbreded den, Han præked Sandheds og Fornuftens BudAt der er ikkun een almægtig Gud, Som throner over Stjernen i det Høie, Og veier hver en Handling - hver en Daad, Paa engang skuer grandt hans Faderøie Den Glades Jubel, den Forladtes Graad, Ei Guld og Gaver kan hans Villie bøie, Usynlig styrer han vor Skjebnes Traad, Og om end evig Kummer blev vor Lod, Er han dog lige viis og stor og god. O. Du, som Livet ingen Glæde giver, Som en usonlig Skjebnes skjulte Haand Hen til et bundløst Dyb af Smerte river, Tillad Din tvivlende, forsagte Aand, At tye til ham, hvis Aande Dig opliver, Og beed ham løsne Dine Trængslers Baand, Beed ham om Lindring i Din Lidelse; Dog ikke Din, men Herrens Villie skee! Da vorder let som Avner Jordens Møie. Religion, Du Glimt af Herlighed, Som trindt omgierder Herren i det Høie, Du daler i det knuste Hjerte ned, See D. M. Lutheri Levnetsbeskrivelse, paa Tydsk udgiven af D. Herrenschmidt, oversat af Schønau, 1760. Og blidt opklarer det forgrædte Øie, Og skienker Sindet atter Rolighed; J Bøn til Gud en Lindring er nedlagt, Som trodser hver en jordisk Modgangs Magt. Vi see det Ax, som med for Maien segner Alt kaster Spiren til den næste Høst; Om mørke Nat end Jorderig omhegner, Vi sikkert veed: "det vorder atter lyst, Og naar i Dødens Kamp en Ædel blegner, Den Fromme vorder det en salig Trøst: At ikkun Kjød og Blod og Been forgaae, Men Aanden uforkrænket skal opstaae. Omstraalt af Lysets Glands for Almagts Throne Fremsvæver Sielen som paa Dommens Dag, Held den, som da har intet at afsone, Som kjemped trofast for den gode Sag; Hans Løn er Fred - han arver Livsens Krone, Ham skuer Jehova med Velbehag, Og Glæder uden Navn og uden Tal J frydfuld Evighed ham lønne skal. Men ham, som Udaad blev til daglig Vane; Som listig myrded sky Blufærdighed; Som kunde Lastens Vei for Dyden bane, Jndtil den sank i samme Afgrund med, Som voved Næstens Eiendom at rane: Ham straffer Gud ved hans Samvittighed; Ei døer hans Orm - ei slukkes ud hans Jld, Hiinside Graven end den brænde vil. i jordisk Aflad kan hans Byrde lette, Ei skienke Livet Roe - ei Døden Fred; Ei Støv, som han kan Naade hist forjette Kun bedre Vandel i Oprigtighed, Kan bringe Retfærds Gud til at forgjette, At Lastens Snarer hildede hans Fjed; Da jubler Engle ved bodfærdig Bøn, Og Herren favner den forlorne Søn. Han ikke er en Gud som Glæde finder J Hevn og Harm - saa kierligt lød hans Bud Før Solens Glands som Aftenen forsvinder Lad Vredens vilde Flamme slukkes ud! O! om vi taber her, vi hisset vinder Ved at betroe Giengieldelsen til Gud. Paa Korset lød - i Piinslers bittre Stund, Tilgivelse fra vor Forsoners Mund. Han ei forlanger, at vi skal berede Ham noget Offer - nogen jordisk Pragt. Var det hans Lyst - han bød - og see det skeede; Thi uden Maal og Grændser er hans Magt. J Aand og Sandhed bør vi ham tilbede; O, det er Christendommens sande Pagt; Erkjende ham som enevældig Gud, Og følge selv i Løndom hvert hans Bud. Du store Gud, som Lærken Lovsang synger, Som selve Frøen qvækker Dig til Priis: O, Du som Ocennets Bølge gynger, Og fastner Havets vilde Strøm til Jis; O, Du som vældig Tordenkile slynger; Ja, Du er mægtig, stor og god og viis Fra Evighed, før Himmel, Hav og Jord, Var Du, o, Verdens Skaber, lige stor. Og disse Religionens blide Grunde Var skjult af Tyrannie og Munketant; Saa mange slog dens Dyrkelse en Vunde, Som ingen uden Dødens Haand forbandt Saamange Strømme Blod for den nedrunde, For Sandheds klare Lys tilsidst oprandt, Og Luther sønderreev med modig Haand Den pavelige Despotismes Baand.