Viborger Samler, 1847-04-01
Forordningerne af 3die Febr. ere kun at ansee som Regjeringsudkast, saalænge de ikke ved at antages af det preussiske Folk blive til Forfatning. Denne Antagelse kan kun finde Sted ved de otte provindsielle Landdage; 2) Hvem tilkommer det at afgive den bindende Erklæring angaaende Antagelse eller Forkastelse, Dette Spørgsmaal besvarer Simon saaledes, at det ene og alene er de Magt givende Committenter, Vælgerne af de Deputerede ved den provindsielle Landdag, som denne Ret tilkommer. Thi de Deputerede ere ikke Folkets Herrer, men kun Affendte fra det Folk, hvis Meninger og Bestræbelser de skulle kundgjøre; 3) denne Erklæring af det preussiske Folk kan kun gaae ud paa en med Bestemthed udtalt Forkastelse. Hvorfor, fordi Sammenligningen imellem den hidtil bestaaende og den ved Patentet af 3die Febr. d. A. publicerede Forfatning afgiver som Resultat med Hensyn til den hidtilværende Tilstand, meget ubetydelige, stændiske Rettigheder, men hvorhos det dog blev umuligt for Kronen at betynge Staten med Gield, – og som Resultat med Hensyn til den nuværende Tilstand, ikke større, meget mere – endnu mere begrændsede stændiske Rettigheder og tillige Kronens Ret til i enkelte Tilfælde at betynge Staten med Gield; 4) Hvad have nu de indkaldte Deputerede at gjøre, De have at efterkomme Kongens Opraab og at møde i Berlin, – kun ikke som "Deputerede ved den forenede Landdag, men som "Medlemmer af de enkelte provindsielle Landdage, som Hs. Majestæt har kaldt til Berlin for at høre deres Raad og udtale denne Erklæring i en Adresse til Kongen. De have saaledes at erklære sig incompetente med Hensyn til Antagelsen eller Forkastelsen af det nye Forfatningsudkast, og gribe denne Leilighed til at lægge Hs. Majestæt Folkets Ønsker paa Hjertet, samt udtale deres Forslag og Anskuelser om et nyt Forfatningsbaand, der skal knyttes imellem Konge og Folk. – Efter Børsen, alle meddeles fremdeles et meget forkortet Udtog af Slutningsfætningerne: "Frihedstanken i Tydskland er uendelig dybere og indholdsvægtigere end i sin Tid i England og i Aaret 1789 i Frankerig. Gid Gud vilde udrive og frelse Kongen fra den Anskuelse, at en eneste Personlighed er tilstrækkelig til et Folks Lykke, at Forsætter og Lofter, om de endog gives af den meest betydende og fortræffelige Mand, kunne fyldestgjøre et ædelt Folk. Tvende store, ikke meere ædle Folks Historie har fældet Dom angaaende denne Anskuelse. – "Aarsagen, Grunden til at Ulykke, Sire, er, – at Deres Nation ikke har nogen Forfatning. – saa sagde den ædle Minister Malesherbes til Ludvig den Sextende faa Aar for Udbrudet af den frygtelige Statsomvæltning. Og da Kong Carl den Første, denne Fyrste, der fremkaldte den engelske Revolution, og faldt som et Offer for den, opfordrede det tredie, Garantier forlangende Parlement til med Hensyn til deres Rettigheder, at forlade sig paa hans kongelige Ord, da svarede det af frie Mænd bestaaende Kammer, der forlangte større Garantie end et Menneskes Ord, – med det nuværende Grundlag, for den engelske Forfatning, med Billen - Petition af rights. – Gud forbyde, at der af lignende Forhold skulle opstaae lignende Ulykke! – Dog. - Historien vilde være en Beskæftigelse for Børn, vilde man ikke lære af den! J Aaret 1807 gik vi det første Skridt fremad med vor Konge! vi ville idag gjøre det andet Skridt med ham. Dertil hører, at Regjeringen idag, saaledes som dengang, stiller sig i Spidsen for Jdeerne. Patentet af 3die Febr. henvender sig til alle Undersaatter: de skulle ved dette vigtige Skridt staae ved Kongens Side. Saaledes lød det ogsaa den 3die Febr. 1821 i Opraabet til Landeværnet: "disse Krigere ville kæmpe for vor Uafhængighed og for Fokkets Ære. Men begge disse Klenodier ville kun da sikkres, naar enhver Fædrelandets Søn deler denne - Denne paamindende Opfor Kamp for Frihed og Ære. dring (Mahnung) til enhver Borger, at han er et levende Led af det Hele, – denne Opfordring blev dengang hørt; den har frelst Preussen. Saaledes hører da, Medborgere, paa ny Eders Konges Ord, det kalder, det opfordrer Eder til Eders Pligt. O gid Jngen maa betynge sig med Brøden om en træg og selvsyg Bortvenden fra det Gode, som Tiden byder. Gjennemtrænges af den hellige Forpligtelse, at Enhver bør yde Hjelp efter sine Kræfter, forat dette Værk kan krones med Velsignelse for Konge- og Folket, Lad isærdeleshed Borgeren komme sin Borgereed ihu "at ville af alle sine Kræfter medvirke til Tydskland og hele Europa vende deres Statens Vel! Blik imod Preussen, for Tydskland er den preussiske Borgers Forhold i disse skjebnesvangre Dage af uhyre Vigtighed! – Tydskland venter, at enhver Preusser vil gjøre sin Skyldighed!