Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-12-13
Anmældelse. af en ny Lommebog, Undertegnede, – der længe har meent, at, ligesom der gives Lommebøger med et Bibelsprog til hver Dag i Ugen, kunde der og gjøres et meget nyttigt Udvalg af verdslig Viisdom til Brug og Beroligelse ved forekommende Leiligheder, eller hver Dag i Ugen, - har herved den Ære at fremlægge Prøve paa en saadan, af hans Læsning sammensanket Lommebog, som med det Første vil udkomme, og vælger han da dertil den tyvende Afdeling af samme, eller den, han har givet Overskriften: Litteraturen. Det er forbi med en ulærd Nar, det Øieblik han er kommen saa vidt, at han snakker Galskab. Med den lærde Nar derimod see vi det aldeles Modsatte. Hans Lykke er gjort, og hans Ros befæstet, det Øieblik han begynder at tale, eller at skrive Salskab. Thi de Fleste, skjøndt de egenligen ere sig bevidste, at de Jntet forstaae deraf, ere enten for mistroiske imod deres egen Forstand, til at blive vaer, at Skylden ligger ikke hos dem, eller for dumme, til at mærke, og følgeligen for forfængelige, til at tilstaae, at de Jntet have forstaaet. Jo meere da den lærde Nar taler Galskab, des lydeligere skrige de dumme Narre over "Tegn og underlige Gierninger desto ivrigere forvride de deres Hoveder, for at finde Mening i det høitonende Galskab. Og saaledes skeer det da tidt, at Sværmeriet hos een Eneste bemægter sig et heelt Folk, og at, saa længe slig Galskabsmode staaer, reiser man Altare til Ære for den Mand, hvem man til andre Tider, uden at giøre mange Omstændigheder, med ham, vilde have forsørget i et Hospital. Wieland; Die Abderiteen, 2tes Buch, 4 Kapitel. Nu lee vi over ham; men, hvor længe vil det vare, inden vi begynde at finde noget ganske Overordenligt i hans Narriskhed, Sammesteds. Det Raseri, at sige noget Nyt, hvortidt har ikke det forledet til at sige noget Urimeligt. Voltaire, Dictionnaire philosophique, Artikel Homme. Man har altid Uret, naar man er ondskabsfuld. Jeg holder uendeligen meer af selv den Eiegodhed, der grændser ligge til Eenfoldighed endog, end af Alt det, der hedder Ondskab. Det hører ingen Andre, end Dyrene, til, at bide og kradse. Midlertid gives der Mennesker, hvem den sorteste Bitterhed er det femte Element. De indaande Beedskhed, som et andet, eller, rettere sagt, et skikkeligt Menneske indaander Luft. Deres Tunge er en Ragekniv, deres Pen en Dolk. Lettres recreatives et morales. Hvis nogensinde en anden Omar kom igjen tilsyne paa Jorden, jeg ilede hen at kaste mig ned for hans Fødder og, i det jeg bad om Naade for de faa gode Skrifter, Verden eier, skulde jeg være den Første til at række hans Haand Faklen, for at stikke Jld paa hele Resten. Arnand, Nouvelles historiques. Ingen Mennesker have mindre Grund tilat være stolte af Hvad man kalder almindeligt Bifald, end Scribenterne. Almindeligt Bifald er sædvanligviis Middelmaadighedens Deel. Horatius nøiedes med faa Læsere; og faa Læsere har han haft lige til den Dag idag, uagtet han er i Hvermands Haand. Forfattere af hans Art kunne gjøre vis Regning paa, at Aanden i deres Arbeider, eller Det netop, der er det smukkeste og bedste deri, er aldeles spildt for de fleste Læsere. Wieland. Ei med sin Skjebne Nogen er tilfreds, med sin Forstand slet Jngen utilfreds. Mdme Deskoulieres. Hærtuginde de Chaulnes fandt den ene Feil ved de fleste skjønne Aander, at de ingen Aand havde. Hvad opdager man ei, naar man først eengang har sat sig det i Hovedet, at opdage vil man, Wieland. Saadanne Kjævlerier have, høisttaget, kun Jnteresse, for denne Hovedstads Jndvaanere, og selv kun for dem blandt samme, der, trods det ydre Skin af Storstadsaand, dog ikke kunne aflægge Smaabyestænkemaaden. Morgenblatt, April 1819. II. En Philosoph forbliver dog i Grunden, var han saa stoisk end som nogen Steen, aldeles lig os Andre. Havde selv slet Jntet her den Ære at behage ham, da behager han sig selv. Røg Du ham ind med Virak og vær vis derpaa: erkjendlig er han Wieland.