Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1828-07-22
J Henseende til Portens Forholdsregler mod Ser wien, da troer den sig berettiget til at benytte de strænge eller milde Forholdsregler mod deres tributskyldige Undersaattere, som den anseer for nødvendig. - Under Conferentserne med den russiske Gesandt Strogonoff om nogle Puncter af Bucharest Tractaten, udbrød den græske Jnsurrection ved Flygtningen Ypstlanti, som uventet og offentlig ankom fra Rusland til Moldau revolutioneerte Fyrstendommene, og udstædte oprorske Proclamationer. Jngen kan da, bebreide Porten, om den greb til alvorlige Forholdsregler for at dæmpe Oprørsilden. Men den russiske Gesandt gav Sagen en anden Vending, og søgte Anledning til allehaande Stridigheder. Da Ypstlanti efter hans Nederlag, og den forrige troløse Hospodar i Moldau med sine Tilhængere var flygtet til Rusland, forlangte Porten dem udlevet; men dette nægtede Rusland, og paastod endog at man skulle sætte de fornemste Grækere i Frihed. Fornævnte russiske Gesandt, der handlede paa en Maade, der var stridende mod de andre Gesandteres Opførsel, og som ikke ville laane Øret til billighed, afreiste. Storveziren skrev strax efter Gesandtens Afreise til Premier=Ministeren ved det russiske Hof. forestilte ham hvad der var forefaldet, at den høie Port bestandig havde draget Omsorg for at opfylde de stipulerede Betingelser, at dens hele Forhold blot havde Sikkerhed og Rolighed til Øiemeed; men imod al Forventning bemærkede mani den første Tolks Svar at han bortfjernede sig fra Billighed. - Efterat imidlertid den høie Port havde renset Fyrstendommene for Rebeller, indsatte den igjen Voywoderne og sat de gamle Privilegier i Kraft. Den brittiske Gesandt, Lord Strangford, erklærede ogsaa efter hans Tilbagekomst fra Congressen i Verona, flere Gange officiel og offentlig, at der efter billighed intet var at indvende mod de af Porten brugte Forholdsregler, saasnart Antallet af de Tropper, kaldet Besils, i Fyrstendømmene formindskedes; dette skeede da strax fra Portens Side, og da den russiske Gesandt v. Minciaky forlangte de nærværende Besils eller Tropper afsatte, indvilgedes ogsaa deri. Strax derpaa forlangte fornævnte Gesandt at Befuldmægtigede maatte sendes til Grændsen for at holde Conferentser over Tractaten i Bucharest; istedetfor imidlertid at indlade sig med de tyrkiske Befuldmægtigede paa Grændsen, lokkede Rusland dem med megen Behændighed til Akjermann, efter nogle Conferentser, fremlagde de russiske Befuldmægtigede, uagtet Bucharest=Tractaten blot skulle lægges til Grund for Conferentserne, to Documenter under Navn af en afsondret Act, hvis Antagelse de paastode, og vægrede sig for at indlade sig i videre Conferentser; da imidlertid de russiske Befuldmægtigede under Conferentserne officielt erklærede, at Grækernes Opstand var et indre Anliggende, som kun angik den høie Port, og hvori Rusland ingenlunde vilde trænge sig ind, saa afsluttede den høie Port, uden videre Betænkeligheder den forlangte Tractat. - Efter den russiske Gesandt Ribeaupierres Ankomst, fremkom man med den, angaaende det græske Anliggende mod Porten rettede, uretfærdige og uden dens Vidende afsluttede Tractat. Uagtet den russiske Gesandt havde været den anden Befuldmægtigede i Akjermann, og som havde officiel givet den Erklæring, at Rusland ikke ville blande sig i denne Sag, nægtede han dog dette, og for første Gang kom hiin haarde Forslag til Syne, som den høie Port, saavel formedelst dens Religion, som formedelst dens Politik umulig kunne give dens Samtykke. Jmidlertid fandt den forhausende, i Historien, som exempelløs betragtende Tildragelse Sted ved Navarino, men den høie Por afbrød selv efter et saa, troløst Skridt ikke Venskabet, men lagttog det samme føielige Forhold: istedet for at fortsætte Fjendtlighederne mod de Stæder, som endnu bestandig vare i Oprørs=Tilstand, viiste den sig, meget mere, blot af Hensyn for de 3 Magter tilbøilig til at bevilge hine Stæder, al mulig Gunst. Men den fornævnte Gesandt viste sig, uagtet al Discrection ikke dermed tilfreds, og forlod Constantinopel uden Grund. - Uagtet alle disse Kjendsgierninger, som enhver enkelt taget, ville være nok til et særegent Manifest, fremkom dog ikke Porten med dens retmæssige Klagegrunde, men gjorde det meget mere til sin omhyggelige Bestræbelse, at opfylde de Pligter mod det russiske Hof, som Høiagtelse og oprigtigt Venskab fordrede. Men Rusland tog ikke Hensyn dertil. Jo meere forekommende og forsonlig Porten vist, sig, desmere afgjørende viste Rusland sit kolde og fjendtlige Forhold. Ganske øiensynlig er det derfor at Porten maatte bekjendtgjøre for Musselmændene disse et naturligt Fjendskab betegnende Kjendsgierninger. Unyttigt ville det være at vise, at det Sprog, som en Magt bruger i et Manifest til dens Folk og Undersaattere, ikke for de andre Magter kan blive en Gienstand for Tvistigheder; og dog anfører det russiske Hof hiint Manifest, som en Hovedgjenstand for dets Klager - hvilket giver Grund til at formode, at det blot skeer for at finde en Forevending. - Hvad de Handelsfartøier angaae, hvis Ladninger skulle være tagne under Beslag, da gjorde den, mod Fred og Venskab anordnede endnu vedvarende Blokade den Forholdsregel nødvendig, ogsaa hos de russiske Kjøbmænd, til Hovedstadens Underholdning at kjøbe Kornet tilløbende Priser. Naar man betænker den uberegnelige Skade som Porten har lidt ved den græske Jnsurrection, naar man betænker det Tab, som under Venskabsslor ved Tildragelsen ved Navarino tilføiedes. den, saa maae man tilstaae at den høie Port ene har en sand og ustridig Ret til at klage, og at de andre Magtet hverken lede Tab eller kunne gjøre Krav, da det tvertimod er bekjendt at Fordelene ved deres Handel vare langt betydeligere end før. - Den Forudsætning at Porten skulle have ophidset det persiske Hof mod det Russiske, er en aldeles ugrundet beskyldning. - Den Beskyttelse og Medlidenhed som Rusland affecterer at vise Moldan og Wallachiets Beboere, have intet andet Øiemeed end at foranledige Stridigheder og Klager mod den høie Port. Et sandt Beviis paa at Ruslands Hovedøiemeed ingenlunde er at beskytte Fyrsten dommene, men derved at finde Anledning til en Krigs=Erklæring mod den høie Port, ligger saavel i Ypstlantis Søns Jnfald, som i den nærværende Jnvasion af de russiske Tropper i begge Provindser, ogsaa heraf kan man slutte, hvormeget de ulykkelige Beboere i hine Provindser, blive undertrykkede, og skulle undertrykkes. Naar man nu sluttelig betragter hvorledes Rusland vægrer sig for at erkjende Portens høieste Rettigheder, og retfærdigste Klager, der ere saa klare som Solens Lys, hvorledes det endvidere besvarer Portens retmæssige, nødvendige og loyale Skridt, paa en utilbørlig og modsigende Maade ... saa vil man vistnok tilstaae at ingen kan bebreide den høie Port, at have fremkaldt Krigen. Lovet være den Almægtige, den høie Port og den musselmanske Nation, sættende i enhver Henseende sin Tiltroe til den Høiestes Kraft og Magt, ruster sig til Forsvar, efter den hellige Lovs Forskrifter; den frasiger sig ethvert Ansvar for Handlinger, som nu og fremtidig ville forstyrre flere Menneskers Lykke og som selv kunne ryste Grundpillerne forden hele menneskelige Slægts Roe. - For at endelig alt dette kan komme til den hele Verdens Kundskab, iler Porten med at gjøre det nærværende sande Manifest bekjendt. - Constantinopel, den 4de Juni 1828." (Redacteuren har her bestræbet sig forat give Læseren Qvintessencen af Manifestet, in extende ville det blive for vidtløftigt.) - - Man erfarer at det Angreb Grækerne den 23de Mai have gjort paa Anatolico, er ikke alene mislykkedes dem, men de have endog lidt et nerstatteligt Tab for deres Marine, ved Capt. Hastings Commandant paa Dampskibet Karterias, Død. Det er ogsaa høist beklageligt at læse : at Anatolico havde været indtaget, hvis ikke Capt. Rango, som beleirede dette Sted fra Landsiden, havde forladt sin Post og givet Tyrkerne i Missolunghi Leilighed til at proviantere Anatolico. Det lykkedes ogsaa VeliBej, som den 16de Mai med 1000 Md. Tropper, kom fra Arta, om Natten at bringe Proviant indi Fæstningen, fordi at den græske Capt. Raico havde forladt sin høist vigtige Stilling, under en intetsigende Forevending. Under Grækernes Angreb den 23de var det, at en betydelig Mængde Raketter paa Skibene kom i Brand; for at raade Bod paa den Forvirring, som opstod ved Explosionen, begav Capt. Hastings sig ud i en Baad til Skibene, men paa denne Tour blev han saaret i den venstre Haand af en Kugle og nødt til at vende tilbage, paa samme Tid blev Capt. Andrea, en Hydriot, som commanderede Flotillen under Hastings, dræbt; alt dette bevirkede, at Grækernes Bestræbelser i denne Affaire mislykkedes. De mistede 6 Mand (hvoriblandt Grev Broglio, som commanderede Philhellenercorpset) foruden 25 Saarede. Capt. Hastings, som ikke strax kunne erholde Saarlægens Hjælp, blev først den 1ste Juni bragt til Lagerether i Zante; men næppe en halv Time efter hans Ankomst der, blev han overfaldet af en saa hæftig Starrkrampe, at han strax derpaa opgav Aanden.