Jyllandsposten, 1838-04-16
Jyllandeposten Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Mandag den 16de April. Nr. 16. Maa trykkes. Fleischer. Bemærkninger over Ussings Forslag til en Forening af begge de danske Stænderforsamlinger. Som med een Mund høres Landet rundt af hver Dannemand det fælleds Ønske udtalt gid Regjeringen vilde samle vore adskilte danske Stænder, forsamlinger" og saameget mærkeligere er denne den jydske Halvøes almene Bekjendelse om dette Fædrelandets vigtige Anliggende, som Jyderne ved fra først af at erholde deres egen særskilte Stænderforsamling i Viborg, synes at have sympathiseret med Regjeringens antagne Princip, at Provindsernes særegne Jnteresser, ei egnede sig til fælleds Behandling og Afgjørelse. Saa overbeviiste vi derfor finde os i det hovedvæsentlige af Algreen-Ussings klare Fremstilling, hvori han saa træffende har tolket de Danskes Ønsker, kunne vi dog ei undlade af flere Grunde, at tilføie nogle bemærkninger, som indsamlede fra Cimbrernes Land og begrundede i forskjellige Anskuelser, formenes at tilkomme billig Jndrømmelse. Jngenlunde kunne vi saaledes med Ussing antage, at det maatte ansees for afgjort, at de oplyste Mænd, som i Aaret 1832 vare forsamlede i Hovedstaden for at afgive deres Mening om Stænderinstitutionens Jndretning, i Tilfælde det havde staaet til dem, paa det Stærkeste havde fraraadet Stænderforsamlingens Adskillelse; ligesom vi antage, hvad enten det er begrundet i Regjeringens Viisdom eller ikke, at de to danske Stænderforsamlinger ved fra først af forgrenede at have erholdt deres Tilværelse, i Tidens Løb netop have udfoldet det Resultat, som vil føre Velsignelse over Land og Rige, og som intet, ei engang det meest gjennemtrængende Blik dengang, kunde forudsige ville være skeet i Tilfælde Foreningen strax var iværksat. Naar vi derfor finde, at Kjøbenhavnsposten overeensstemmende med Ussings Forslag antager, at denne Adskillelse fra først af er betragtet som unyttig og end- og skadelig, da ere vi her af anden Mening og indsee aldeles ei, hvorledes Udviklingen af de Grunde, hvorpaa Adskillelsen er bygget, skulde imødesees af den kongelige Commissair, som en Opgave, der skulde medføre Vanskeligheder. Ei er det her vor Hensigt, at opstille de almindelige Jndvendinger, hentede fra de særlige Jnteresser, som skulde nødvendiggjøre den særegne Repræsentation for Nørre-Jylland og Østifterne, endnu mindre Fremhævelsen af den fornødne Garanti for de modne og alsidige Beslutninger, som efter et vist Mellemrum af de forskjellige Forsamlinger vilde blive Gjenstand, for den dobbelte Forhandling - paa nogle andre Gjenstande ville vi derimod henlede Publikums Opmærksomhed, forinden vi nærmere gaae ind paa Ussings Forslag, i hvilken Anledning vi tillade os at drøfte saalunde tvende Spørgsmaal: Havde Regjeringen handlet rigtigere ved fra Stænder-Jnstitutionens Begyndelse af at beramme een Stænderforsamling for Østifterne og Jylland, eller derimod successive, hvad mulig nu kunde skee ved den tredie Samling, at iværksætte denne Forening? Vi formene det Sidste, og vore Grunde ere disse. Kaste vi Blikket tilbage paa hine Aar, da denne for Landet saa veldædige Jnstitution erholdt sin Tilværelse, ville vi med Bekymring mindes de politiske Uroligheder, der trindt om i Europa antoge for Hersker og Undersaat den meest truende Characteer, og som i deres Udbredelse og stedse videre Omsiggriben næsten naaede den danske Grændse. Hist og her saae vi Tro nerne at vakle, Oprørsfaklen at tændes, Folkeopløb af den frygteligste Art at rase, og Revolutioners usalige Følger at ryste hele Landskaber. Den fredelskende Danske, ukjendt med Borgerkrigenes Rædsler, forblev taus ved hine Rystelser, Blikket mod Tronen blev her ledsaget med andre Følelser. Valgsproget heed Gud og Kongen" og tryg var Landsfaderen omgivet af trofaste Undersaatter, medens Tvedragtens Dæmon i fremmed Land lod Borgerblod flyde. Kongen, bekjendt med Folkets Nød og med dets Klager, saae med bekymringsfuldt Blik Landets Brøst og Mangler; af hans faderligsindede Barm udsprang den heldbringende Beslutning, af Folkets Midte at danne raadgivende Stænder, som kunde sætte ham istand til at erholde den tilforladeligste Kundskab om Alt, hvad der kunne fremme hans kjære og trofaste Folks Tarv, og for derved tillige at knytte de Baand fastere, som forene Kongehuset med Folket, saa og bidrage til Almeenaandens Oplivelse." Men vi spørge: var denne Hensigt bleven opnaaet, i Tilfælde Opposition, Strid og Uenighed muligen havde faaet Jndgang ved strax at have villet under en urolig Tids begivenhed samle alle Hoveder under een Hat, Nærede man fra Førstningen ei overalt den Tvivl, at Provindsialismens fordærvelige Jndvirkning muligen kunde give den nationale Eenhed til Priis, som vilde tilintetgjøre den høie Betydning af hele Jnstitutionen, befrygtede man ei, at østifterisk, men vel meest jydsk Eensidighed, som stridende Elementer fjendtligen vilde optræde mod hinanden og saaledes tilintetgjøre det ønskelige Sammenhold, hvorpaa hele Landets Vel beroede, Stod det i Kongens, Regjeringens eller Folkets Magt paa et saa bevæget Tidspunkt, hvor hver Dannemand med Tryk og Bekymring imødesaae Landets sørgelige Forfatning, med Vished at kunne forudsige, om Løsenet for den fra først af fælleds Stænderforening vilde blive Eendrægtighed. Hvo sikkrede Kongen og Staten i dette Tilfælde for det heldbringende Resultat, som nu er udgaaet af de adskilte Stænderforsamlinger, og som først nu i sine Følger har givet Konge og Folk en Overbeviisning ihænde om de danske Undersaatters trofaste Sammenhold, som fremtidig gjør enhver Stænderadsplittelse overflødig? Hvilken Elendighed, hvilken Ulykke var ei beredt det hele Land, om den fra først af forenede Stænderforsamling, senere var bleven fraskilt hinanden ved fordærvelig Partiaand og muligen nu ligesaa varmt havde andraget paa to særskilte Stænderhuse, som det fælleds Ønske nu, baseret paa de meest uigjendrivelige Grunde, med Eenstemmighed raaber om Forening. Fuld overtydede ere vi derfor om, at Regjeringen har havt sine vægtige Grunde, hvorfor Stændernes Adskillelse fra først af blev berammet, og vi formene, at den danske Borger saaledes med Tilfredshed, saae, at det Spørgsmaal ei blev Gjenstand for Ventilation af de til Hovedstaden i Aaret 1832 sammenkaldte oplyste Mænd, da Jyden næsten overalt dengang stod i den vrange Formening, at en særskilt Stænderforsamling for denne Provinds var uundgaaelig nødvendig, og Afgjørelsen af denne Forhandling saaledes kunde have erholdt et Udfald, der senere havde vanskeliggjort en Forandring, som nu ei længer er underkastet deelte Meninger, men hvorved Kongen, som netop lod de roeskildske Stænder førstegang bane Veien for de jydske, for saaledes at prøve sine Undersaatters Enighed og Sammenhold, forbeholdt sig, naar Tidens Fylde var der, klogt at forene hvad han klogt adskilte, og saaledes aabnede sig den skjønneste Leilighed til Udførelsen af det Ønske, hvorved Kronen paasattes Værket. Har ei den første Stænderadskillelse i begge de danske Forsamlinger medført sine store Goder, og mon Foreningen nogensinde vilde være paaskjønnet i den Grad, som nu, efterat hele Landet er overbeviist og Skadeligheden af den længere Adskillelse? Enhver Begyndelse er vanskelig, Frygten berøver os saa ofte Haabet om en heldig Udførelse, uforudseete Hindringer have vi tit seet lægge sig i Veien for den ædleste Bestræbelse, og de saakaldte rette Forholdsregler, vare almindelig saameget vanskeligere at træffe, jo meere omfattende og betydningsfuldt det Forehavende var, som det gjeldte om at sætte igjennem, og især naar hele Nationens Vel derpaa beroede! Den forsigtigere Fremgangsmaade, hvor som her Provindsernes særegne Jnteresser først i sine Enkeltheder bleve analyserede, fremstillede og debatterede ved hver enkelt Stænderforsamling, antage vi derfor ved en saadan forgrenet Forfatning netop at have nedlagt en Grundsteen for den vordende Bygning, der til sildige Tider vil vidne om Uryggelighed og Fasthed. Leiligheden har nu været de enkelte fraskilte Stænder given til, gjennem Folket, for Tronen at frembære de hinanden modstridende Jnteresser, men hvoraf vi, til Held for Land og Folk, ingen væsentlige fandt, Jngen af Stænderne kan nu bebreide hinanden ved første Møde at have tilsidesat den enkelte Provinds's Jnteresse - og som Jyderne nægtelig befrygtede var bleven Tilfældet, om Foreningen var skeet, forinden den foreløbige Fraskillelse idetmindste een eller to Gange var forsøgt. Jngen Higen eller Tragten vil nu nogentid kunne bringe Gemytterne paa den Tanke, at ønske Vedblivelse af en Stænderfraskillelse, hvor de allerede afholdte Sessioner har paa det meest evidente bekræftet en Enighed og et Sammenhold over al Danmark, som nødvendiggjør een Nationalrepræsentation, saafremt Landets Kræfter og Folkets Tid ei til Unytte skal spildes. Det sikkreste Pant paa, at Landets Eendrægtighed ei vil blive forstyrret ved misforstaaet Selvstændighedsfølelse eller fordærvelig Provindsialisme fra nogensomhelst Side, har begge de afholdte Samlinger ved de aflagte Prøver givet, som ved alle Propositionerne kun gik ud paa fælles Maal og fælles Bestræbelser. Saaledes saae vi altsaa det skjønneste Udfald at udgaae af den første Samling; den anden, som nu forestaaer, aabner atter Leilighed til med fornyet Kraft, at paaatale de særlige Jnteresser, som ei tilfulde bleve drøftede den første Gang, og at fremføre nye, som Tiden forrige Gang ei tillod at forhandle. Ligesom denne successive Fremgang i Sagerne saaledes stedse ved de enkelte Stænderforsamlinger med mere og meere Modenhed vil blive behandlede og drøftede, saaledes ere vore Stænderdeputerede ogsaa ydede den bedste Leilighed til efterhaanden ved den mindre Stænderforsamling at erhverve sig den Fasthed, Øvelse og Mod til med Diærvhed og Caracteerstyrke som Referent at røgte det Hverv, der paaligger dem, og som ved den større Forsamling strax i Begyndelsen unægtelig vilde have generet mangen med parlamentariske Gaver maadelig udrustet Borger, som derimod nu har havt Leilighed til ved første og ved den forestaaende anden særskilte Samling at gjøre sig bekjendt med det Løb i Sagerne og disses Discussion, som meget vil lette Ordføreren Referatet ved den tredie Samling, som nu ifølge Alles Haab vil skee under fælles Forening. Og denne Forening mene vi nu, at den alt udviklende Tid saaledes successive gjennem de engang adsplittede Stænder har bragt til en Modenhed, som den fra først vilde have manglet, men som nu igjennem begge Stændersale overlydt vil blive udtalt, idet den fælleds Trang til Forening dobbelt vil vorde indlysende og paaskjønnet, efterat Forhandlingerne ved andet Møde allerede vil udvise Adskillelsens mindre Nødvendighed end første Gang, og endnu mere styrke Overbeviisningen om Nytten af den tredie Forsamlings Forening, som af Ussing saavelsom i Kjøbenhavnsposten altfor klart i alle sine Hoved momenter er bleven fremstillet, til at den behøver mindste Tilføining. Beklageligt var det isandhed, om det lille Danmark skulde behøve 124 Stænderdeputerede for tilbørligen at blive repræsenteret, og at Udgivterne hver Gang skulde beløbe, som ved sidste Stænderforsamlinger, 90,000 Rbd. eller noget mindre; thi indlysende er det, at Forbruget af Penge, Kraft og Tid her betydeligen trænger til en Jndskrænkning og Forandring, som alene kunde bevirkes ved den fælles Forening, som her giver Landsfaderen det urykkeligste Pant ihænde paa den Fædrelandskjærlighed, der besjæller Dannerfolket saavidt det danske Bølgeslag naaer, og som lader hver Dannemand gjøre Ussings Ord til sine egne: "Vi trænge netop til at samle vore Kræfter, og dersom vi nogensinde skulle udrette noget, da er det ved at slutte vore Kræfter tæ sammen, ikke ved at dele og opløse dem."(Fortsættes.)