Aalborg Stiftstidende, 1837-06-05
Dansk Kunstblad.) Om 28de Mai Festen. (Fortsat.) Justitsr. Guldborg udbragte en Togst for den Magt, der i vor Tid meer og meere udvikler sin store Indflydelse, og for hvilken Alle, om de end en Tidlang strideimod, dog maae bøie sig; - en usynlig, men derfor ikke mindre umodstaaelig Magt, som behersker hele den civiliserede Verden, for den offentlige Mening. Det er den, yttrede Talleren, som fremkalder fornyet Liv og Aande i den hele Stats-Organisme, den, hvis Stemme trænger selv gjennem Hemmeligheds=Systemets tætte Muur (bifald), og, hvad enten den udtaler sig gjennem Folkets Deputerede eller, gjennem Pressen (Bifald), tidligt eller seent vil vide at gjøre sig gjældende almindeligt Bifald. - Han sluttede med det Ønske, at denne Magt, ved at optræde paa en værdig en Maade, stedse maatte vinde i Kraft og Jndflydelse. Professor Petersen udbragte derpaa en Skaal for det udmærkede Broderpar, Anders Sands og Hans Chriristian Ørsted, der optoges med den Gunst, der ved enhver en Leilighed bliver disse to elskede Navne til Deel, og efterat Statsraad Ørsted med faa Ord havde takket i sit eget og i sin Broders Navn, reiste Bankdirecteur Bang sig, og bemærkede: at naar Nogen i en Forsamling som denne vilde udbringe enkelt Mands Skaal, da maatte han være vis paa, at denne Mand alt i den Grad forenede Alles Agtelse og Kjærlighed, at det var et fælles Ønske, som den enkelte Taler ligesom gav Ord; men dette, derom holdt han sig at forvisset, vilde i fuldeste Maal være Tilfældet med Prof. Schouw, som kun ved Sygdom var holdt tilbage fra idag at deeltage i en Forsamling, for hvilken han stedse havde viist saa megen Jnteresse. Taleren vilde her ikke udvikle i Schouws udmærkede Værd som Videnskabsmand, ei heller søge at skildre hans ædle og elskelige Personlighed, men kun holde sig til ham som offentlig Caracteer, som Statens, som Folkets Mand, idet han nogle Øieblik vilde dvæle ved set Par Træk af hans offentlige Liv. Han vilde da gjøre opmærksom paa, at det, der havde erhvervet Schouw den soffentlige Tillid, først og fremmest var hans Virksomhed gjennem Pressen (Bifald), som Stifter og Udgiver af et liberalt og uafhængigt Blad - uafhængigt til Høire som til Venstre. Men en endnu rigere Leilighed til heldbringende Virksomhed aabnede sig for ham ved hans Jndtræden i 3 Stænderforsamlingen. Schouw havde ikke de Qvalificaritioner, som fordredes af en Valglov, der desværre indrømmede Jntelligentsen alt for liden Ret (almindeligt Udraab af i Samstemning), men han, som den offentlige Stemme havde ønsket at see i Stænderforsamlingen - maaskee fremfor nogen Anden - han var bleven kaldet til samme ved Kongens Bud, og jo mere uventet dette var for Alle, desto glædeligere havde det været; thi det beviste, hvor stor Magt den offentlige Mening havde i Danmark, og hvor villig i Kongen var til at lytte til dens Stemme (lydeligt og kraftigt Udbrud af Bifald). Neppe ankommen i Roeskilde var han bleven udnævnt til Stændernes Præsident, og lykkeligere havde aldrig noget Valg været. Alle, der havde været Vidriner til hans Færd i denne vanskelige og vigtige Stilling, vilde kunne bekræfte med hvilken upartisk og mild Kraft han havde ledet Forhandlingerne, med hvilken rastløs Jver han havde stræbt at sætte sig ind i enhver, selv den ubetydeligste Sag; Dag og Nat havde han arbeidet - desværre maaske over sine Kræfter - og naar Forsamlingen havde tilendebragt alle sine Arbeider, og tilendebragt dem saaledes, at den kunde have Ære deraf, saa maatte dette for en ikke liden Deel tilskrives hans utrættelige Arbeidsomhed. - Den roesskildske Forsamling sluttedes og den viborgske skulde begynde. Mange havde frygtet for, at denne vilde blive meere jydsk end dansk, at misforstaaet Selvstændighedsfølelse eller indskrænket Provindsialisme kunde lede til en Fjernelse, hvortil Forsamlingernes Adskillelse let kunde have givet Anledning stort Bifald.) Men den sunde Forstandighed, der udmærker den danske Nation, gjorde sig ogsaa her gjældende, og alt i sit første Møde gav den jydske Forsamling Danmark et Pant paa, at Landets Eendrægtighed ikke vilde blive forstyrret Bifald. Schouws Valg til Præsident i begge Forsamlinger var et betydningsfuldt Symbol paa alle Danskes Ønske, en Forening imellem dem begge (umaadeligt bifald), ligesom han sikkert havde stor Deel i den Samstemning, hvori Stændernes bedste Kraft bestod (fornyet bifald). - Saaledes havde han hæderligen fuldført sit vanskelige Hverv, og gjort sig velfortjent til Nationens Tak. - Denne Skaal kunde ikke andet end vække levende bifald, og Taleren satte sig under stormende Braves. (Fortsættes.)