Norske Intelligenssedler, 1773-08-25
Nordske. Jntelligen Sedler No. 34. Onsdagen den 25. Augustii 1773. J sidste Uges Jntelligenz-Seddel No. 33, rettes følgende: Paa første Side Linie 14 staaer: Gelee eller Æggehvide, og Blod, læs: Gelee eller Æggehvide, Skaf, og Blod. Paa anden Side Linie 21 staaer, samt den følgende Dag Bolus og Morgen med Theriak, om Aften, læs, samt den følgende Dag Bolus om Morgen og Theriak om Aften. Ellers i Agt tages i Henseende til den 3de 5. at Bræk-Pulveret altid maa være det første som gives den Syge, hvad enten der behøves Aareladen eller ikke. Det er det fornemste, og forkorter Sygdommen utroelig. Men har den alt varet over 3 Dage, maa det ej gives, med mindre den Syge er ved fuldkomne Kræfter; men da maa Begyndelsen giøres med at tage Rhabarber. Naar Rhabarber og Bolus er brugt, kand den ristede Rhabarber tages ind om Morgen, et trediedeels Qvintin, den tages ind mellem de Dage Bolus tages, og det uden Theriak. Kand og tages ind siden, naar man holder op med Bolus, saa længe nogen Smerter fornemmes, hver Morgen. Den baade forlindrer Smerterne og stopper. Rød Viin med Muskat, saa og Brændeviin fornemmes at de fleeste strax Begyndelsen griber til. Det er meget skadelig, stopper førend den usunde Materie er anført, og lægger Grund til Jnflammation i Jndvoldene. Og som man hører, har det alt kostet manges Liv. Næppe havde Hans Majestæt vores allernaadigste og kiærligste Konge faaet at viide den bedrøvelige Tilstand, som i hans Kongerige Norge, formedelst Misvext, i afvigte Aar var paakommet, at Monarken jo strax gjorde Anstalt til at hielpe sine fattige og nødlidende Undersaatter, ved at forære dem en meget anseelig Deel af Korn-Vahre, som ogsaa at tillade frie Jndførsel fra fremmede Stæder, ydermeere satte Præmier paa det, som kunde frembringes, alt for at give de Halvdøde Livet, igien; Men, Avind viser sig strax, som man kand see eller læse i de Danske Aviser, No. 26, under Artikel: Helsigner den 2den Augustii sidstleden. Ligeledes læses der i sidste Uges Jntelligenz-Seddel under Artikel Frederichshald den 28 Julii h. a. at der hos en Kiøbmand er saa stor Forraad Havre, a. hvilket ei andet vil vise, end Egennyttighed. At een Mand kand have noget, ja nogle 100 have Overflødighed, ja nogle 1000 det daglige Brød, det kand ej giøre til Sagen, eller opholde et vigtigt og mægtigt Kongerige. Lad være her var Overflødighed som dog aldrig af nogen christelig eller ikkun menneskelig Siæl kand bevises eller godtgiøres) hvem har vi at takke for Velsignelsen uden Gud og dernæst vores allernaadigste gavmilde og ejegode Konge, som har forbarmet Sig over sine Landetts Børn og troe Undersaatter. Vil en Kornhandler komme og sige: Ja, det er vel nok, Men jeg taber derved saa og saa meget. O! en elændig Tanke, Hvad kand det skade en sund Fugl, at han mister nogle Fiære, helst naar det er en Kat-Ugle, som har pyntet sig af de andre smaae Fugles Fiære, (thi af de stores faar hun ingen). Dog sæt, at 100 rige og formuende Handelsmænd tabte en stor Deel af deres Midler, som de af de Fattige har sammensanket, kunde det skade Staten, naar derved saa mange 100000 reddede Livet, da i Folkemængden Statens Styrke bestaar. Ydermeere er det baade Guds saavelsom Naturens Love, at hvo som seer sin Broder lide Nød, da skal han række ham Haanden for at hielpe ham; Men dersom dette Bud var eller blev opfyldt, saae man ikke saadan utallig Mængde af nøgne Børn, ja endog i den koldeste Vinter, gaae og trygle paa Gaden, ligesom Græshopper paa Marken. Dog det synes ordentlig, at saadanne Mennesker heller ønske dyre Tider, end gode. Lad være, vor Herre velsignede Landet med Afgrøde dette Aar, som endnu er uvist paa sine Stæder, saa vil det dog ej forslaae, om ikke andre af deres Overflødighed skulle overlade os til vor Nødtørft, ja meer, om vi endskiønt fik 2 til 3 gode Aar efter hinanden, som jeg af Hiertet vilde ønske, saa slap de Fattige at døe af Sult, de Formuende levede alligevel, og de Misundelige fik ogsaa noget deraf. Sandhed.