Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-08-16
Odense. Jgaar afholdt det borgerlige ridende Corps den bebudede Ringridning paa en af Hr. Proprietair Mortensen velvilligt og maaskee ikke uden Opoffrelse indrømmet Mark ved den 1/2 Miil herfra beliggende Ellegaard. Saavel ved Frokosten som om Aftenen herskede den muntreste Stemning; blandt Skaalerne ville vi kun udhæve den for Hs. Majestæt Kongen og den for Danmark danske Kronprinds" (udbragt af Hr. Ritmester v. Würtzen). Resultatet af dette Ridt, der faldt ud meget over de Flestes Forventning, var: 1ste Gevinst, Handelsfuldm. Hansen med 28 Ringe; 2den, Kjøbmand Faber, og 3die, Handelsfuldm. Frydendahl, hver 23 Ringe, hvorfor blev ridt om; 4de, Kjøbmand Hoffgaard med 21, 5te, Guldsmed Petersen med 20; 6te, Handelsfuldm. Pantmann, og 7de, Kjøbmand Theisen, som red om, da hver havde 19 Ringe; 8de, Viinhandler Hey med 17, 9de, Kjøbmd. Hvalsøe, og 10de, Conditor Bang, hver 16 Ringe, red om. Denne Fest, som Enkelte iforveien meente, at skulle være en for de saakaldte Slesvigholsteinere betydningsfuld Begivenhed, fordi der i Apenrade, Flensborg o. s. v. (denne Fest opklaredes. gives lignende Festligheder, vel ikke hele Dagen, men Hvo kan paa Jorden bestemme Veirliget ) af en skyfri Himmel, men Deeltagernes Glæde under det varende Dannebroge gav et, rigtignok isoleret, men dog nationalt Beviis for at Odense vil vedblive at være Dansk. (Meddeelt.) Man troer at burde i Anledning af Stykket i den Hempelske Avis No. 153 under Odense (Meddeelt) bemærke, at Jdeen om et Vindue af farvet, Glas i St. Knuds Kirkes Chor allerede er blevet omtalt i privat Forhandling mellem Nogle af Kirkens Bestyrelse, og at Jdeen om Sagens Udførelse ved privat Velvillie mod Kirken just er blevet betegnet som den Vei, Man her burde gaae; der vil blive arbeidet paa Jdeens Udførelse i denne Retning. - Man har fundet Betænkelighed ved at borttage Pulpiturerne under Orgelet, da Kirken ikke har kunnet satisficere Fleres Forlangender om Stolestader til Leie, og enkelte Stole under Orgelet deels virkeligen have været udleiede, deels ved enkelte Leiligheder alle have været benyttede. Hvad angaaer den Jdee at flytte Daabsfunten op i Choret, da vilde den være meget let udforlig; men da maatte dens nuværende smukke Omgivelse borttages og kasseres; hvorvidt nu Saadant vilde behage Menigheden, turde maaskee være meget tvivlsomt. Da der, før Reparationen skeete, afholdtes Conference om Maaden at gaae frem paa, blev det udtrykkeligen omtalt, at Meget kunde gjøres, for at give Kirken mere og mere dens oprindelige Skikkelse, at flere Zirater og Pulpiturerne kunde borttages m. m.,men en Pietetsfølelse for det, som i flere Menneskealdere, havde vundet Hævd i Kirken, et bestemt Hensyn til Menighedens Forkjærlighed for det, der havde glædet den i saa lang en Aarrække, ledede til det Resultat, at der saa lidt som muligt burde afviges fra det Gamle. Det blev klart indseet og yttret, at fra Kunstens Side Meget kunde tale for, at Kirkens Piller kom til at staae frit, naar alle Pulpiturer vare borte; men Man var ogsaa ligesaa snart enig i, at ikke den katholske Cultus, hvor Opbyggelse ved Ordets Forkyndelse betyder lidet eller intet, men den protestantiske Cultus maatte afgive Maalestokken; og da maatte Man ansee Borttagelsen af Pulpiturerne, der frembyde en saa mangfoldig og beqvem Plads for Tilhørerne, at være saa stridende mod det Hovedmoment, som her burde haves for Øie, at Hensyn til Kunstens Fordringer og Kirkens oprindelige Skikkelse nødvendigen maatte træde tilbage. St. Knuds Kirke er oprindeligen bygget og indrettet til den katholske Cultus, siden er den blevet omdannet til den protestantiske Cultus; hvis Man nu restaurerede dens oprindelige katholske Skikkelse, medens den protestantiske Cultus bibeholdes, vilde Man da ikke hidføre en Modsigelse og Modstrid imellem Kirkens Skikkelse og den Cultus, som udføres i samme, hvorfor skal Man paa en Maade begynde ligesom at lukke Døren op for Katholicismen, ved at gjøre vore Kirker mere beqvemme til den katholske Gudstjeneste, mindre beqvemme for den Protestantiske, lad os dog ikke byde den en Finger, thi strax griber den efter hele Haanden. Lad os dog være og blive protestantiske Christne, (Diligencepost.) Jfølge Apenrader Ugeblad. er Kongens Forbud imod Fanerne allerede overtraadt, idet Hr. Skibsbygmester J. Paulsen i Apenrade i Løverdags, da en af ham bygget ny Brig løb af Stabelen, lod sit velbekjendte saakaldte schleswigholsteiniske Flag heise, og et lignende skal have varet i en Have i Nærheden af Skibsbroen og i en anden Have en lille trefarvet Fane; Hr. Paulsens røde Flag med Hertugdommernes forenede Vaabenskjolde varede kjækt og ugeneret fra Middag til Aften, - hvilket gav Anledning til endeel bemærkninger, som Red. af Apenr. Ugeblad dog hellere vil holde sig fra at fremsætte. (Vi mene - siger Berl. Tid. – at Red. af Apenr. Ugebl. gjerne kunde have tilføiet de fornødne bemærkninger, uden Frygt for vedkommende Embedsmænd. Det er disse, der, som vi nyligen yttrede, skulle vaage over, at Kongens befaling bliver efterkommen; der synes den at være overtraadt, og vi ville haabe, at Sagen uden Ophold undersøges. Dersom det da virkelig forholder sig saaledes, at Man har afbenyttet det forbudte forenede Flag, uden at vedkommende Embedsmand har søgt at forhindre det, da bør han afstraffes, til Exempel for Andre. Det kongelige Reskript er ikke givet paa Skrømt, men skal strængt efterleves."