Viborger Samler, 1848-04-07
Apenrade, den 4de April. Torsdagen den 29de Marts indtraf Efterretning om at et Corps af de insurgerte Tropper samt endeel Mandskab af de tydske Frivillige vare i Anmarsch imod Byen, og de Schleswigholsteinsksindede hastede med at ile dem imøde og seende dem Vogne. Henimod Middag ankom Orlogsbriggen St. Thomas, commanderet af Capt. Suensen, her paa Rheden. Kort efter sendte Capt. Bud i Land, at Borgermester Schow samt Brødrene Karberg maatte komme ombord. Borgemesteren indfandt sig, og maatte forblive der; de andre tvende Herrer, flygtede ud af Byen. Borgemesteren blev siden bragt til den ved Sønderborg liggende Corvet, og befinder sig fortiden i sikker Forvaring i Fredericia. – Lidt hen paa Eftermiddagen viste sig de tydske Tropper paa Chausseen langs Stranden. Det var et Corps af c. 3400 Md., bestaaende af 150 Md. lauenborgske Jægere og nogle faa Cavallerister; Resten var tydske Studenter og alslags Folk af skummelt og vildt Udseende. En tydsk Fane blev baaret frem af dem. Da Troppen kom nærmere, affyrede Briggen St. Thomas" et skarpt Skud, som bortrev den tydske Fane; hele Skaren kastede sig næsegruus ned paa Veien, da Kuglen peeb hen over dem; Hensyn til de mange forsamlede Børn og Voxne fra Staden afholdt Briggen fra at vedblive at skyde. Ankomne til Staden, bleve de tydske Tropper modtagne af de ivrige Nordalbingere med stor Sympathie; der blev kastet Krandse ned paa dem, man løb omkring med dem Arm i Arm, og de bleve beværtede paa bedste Maade. Byens Jndvaanere vare grebne af en panisk Skræk over de udisciplinerede Vildmænd, imidlertid har man ikke at beklage sig overErcesser, med mindre man vil henregne hertil hvad der fortælles, at de tydske Brødre efter Maaltidet skulle have puttet endeel af Sølvskeerne i deres Lommer. – Fredag Morgen kom Orlogsdamperen "Hekla", løbende tæt ind foran Havnen, og lagde sig med Bredsiden ind mod Byen. Command. Bille gik med noget Mandskab ind i Havnen, og tog Dampskibet König Christian VIII, tilhørende et Actieselskab her i Byen, i Besiddelse i Kongens Navn, hvorefter det blev varpet ud paa Rheden og senere er afgaaet. J dette Øieblik svævede vor By i største Fare. De tydske Jægere vare rykkede ned paa Skibsbroen, og paa Orlogskibene var man slagfærdig. Da var det Hr. Agent Bruhn lagde sig imellem og formaaede Jægerne til ikke at gjøre nogen Modstand. Uden hans Optræden vilde vistnok den skrækkelige Skjebne have truffet vor By, at være Skuepladsen for en Kamp imellem de sværtbevæbnede Orlogskibe og de tydske Tropper. Man tænke sig Følgerne af et saadant Sammensted, og man vil have de sørgelige Frugter af den schleswigholsteinske Agitation for Øie. Næste Dag indtraf sikkre Underretninger om de danske Troppers Nærmelse, og de tydske Soldater med deres Tilhængere hastede ud af Byen. Paa deres Tilbagetog have Friskarens Folk opført sig som sande Røvere. Søgaard er bleven heelt udplyndret af dem, ligesaa de fleste Gaarde i Byerne Kliplef, Bjendrup, Alslev, Ug og mange andre Steder. Om Søndagen rykkede en betydelig Styrke af danske Tropper, Jægere, Jnfanteri og Cavalleri, samt noget Artilleri, her ind, siden har Gjennemmarschen vedvaret, og store Troppemasser ere dragne, Vesten forbi Byen Syd paa, for at drive Tydskerne udaf Flensborg. Endnu har man ingen sikkre Efterretninger og Kampen er begyndt. De tydske Fortropper skulle staae ved Bau; hele Landet Nord efter er besat af Danske og der hersker allevegne den allerbedste Forstaaelse imellem Militairet og Jndvaanerne. Vor By har antaget et heelt andet Præg. Danske Flag vare fra Huse og Skibe, og endeel af de schleswigholsteinske Voldsherrer, hvoriblandt Apothekerne Karberg, Advocaterne Bruhn og Nissen, Lægerne Neuber og Schow, Kjøbmændene Karberg, Lüders og Detlefsen, med Flere, ere forsvundne. Ovenpaa den fortrykte Stemning og den lammende Skræk hersker den gladeste og livligste Bevægelse iblandt Jndvaanerne, der modtoge de danske Tropper med lydelig Glæde. – Til denne Beretning maa vi endnu tilføie, at den længe tilbageholdte Harme hos de dansksindede Tømmermænd paa Skibsværfterne brød løs i Torsdags Morges, Kiede af al den brontende Tydskheds Bulder samlede de sig, droge med det danske Flag omkring i Gaderne, og udbragte tordnende Hurraraab for adskillige Dansksindedes Boliger. Postmesteren, Capit. Moltke, der standhaftig havde vægret sig ved at anerkjende den provisoriske Regjering, opfordrede dem, efter at have takket dem for den ham bragte Hilsen, til at vedligeholde den hæderlige Orden, der altid havde udmærket Apenrades Tømmermænd, og ikke tilføie Nogen Overlast. Ligesaa fredelige som mandhaftige toge de hans Opfordring til Følge, tilfredse med, at have viist de Tydsksindede, at de end ikke under de bestaaende Forhold frafaldt deres danske Fædreland, og skjæmtende over at have bragt nogle Oprørs faner til at forsvinde, vendte de rolige hjem igien. Da længere op paa Dagen Orlogsbriggen kom tilsyne, begave sig Nogle af dem ud ombord, og bragte Capitainen deres Hilsen. - J Løverdags Aftes blev en stor Mængde, af Oprørsregjeringens Proclamationer og Forordninger under Capt. Suensens Opsyn brændte paa Skibsbroen. (Ap. Ugb.)(Aarhuus Avis). Der kan vel neppe tænkes noget Stykke af større comisk Virkning, noget mere latterrystende, end efterfølgende Proclamation, som schleswig-holsteinsk Skamløshed har dicteret i "Jtzehoer Wochenblatt": Til Jyderne! Vi ville ingen Krig med Eder - søger I heller ingen Krig med os! Forbindelsen med den Jnsel-Dänen (Ø-Danske) bringer ingen Fordeel, det vide J af egen Erfaring! J Sandhed, naar J vilde opmande Eder, afkaste det uværdige Formynderskab, hvori die Jnsel-Dänen" holde Eder, navnlig Staden Kjøbenhavn - vi vilde ikke hindre Eder deri; tværtimod, vi vilde tiljuble Eder og hjælpe Eder, hvis J forlangte vor Hjælp Gives der ikke nogen Streng i Eders Jndre, som giver Gjenlyd ved Ordet Frihed? – Jyder, forbliver Eders Hjerte roligt, naar J see, hvorledes die Jnsel-Dänen" stedse meere rive Herredømmet til sig, – hvorledes Eders skjønne Jylland kun er en Provinds af de bitte smaae Øer, Nu ere J ikke Herrer i Eders eget Huus. – Kunne J ikke faae ifinde at opmande Eder af Eders politiske Umyndighed? – "Men - sige J: det vilde dog ikke være smukt, i Kampens Time, at forlade vore Landsmænd, die Jnsel-Danen?" – J have ganske og aldeles Ret; man maa ikke lade sine Kammerater i Stikken, derfor have vi for Tiden Hjælp af 40 Millioner Tydske. Men Intet tvinger Eder til at blande Eder i Striden, saalænge vi ikke angribe, Jyder, jeg har endnu et Ord at sige Eder, Vide J, hvorledes Sagerne staae i Kjøbenhavn? – Nei, J vide det ikke! Eders Konge er ingen fri Mand mere! Om han endog giver sit Navn til Krig, sin Jndvilgelse giver han ikke! J krænke ikke den nedarvede Troskab mod Eders Konge, naar J nægte at lyde det Bud, som forblindede 2 Danskes Fanatisme lægger ham paa Tungen, men som ikke kommer fra Hjertet, Naar J nægte at lyde den befaling, som vil sende Eder ind over vore Grændser, da ere J ingenlunde Oprørere, tværtimod, J opfylde Eders Pligt som Eders Konges troe Undersaatter; – J staae rene og pletfrie – ligesom Schleswig Holstein, idet vi ikke lyde vor Hertugs Ord, saalænge, han er ufrie. J vise Eder som de troeste Undersaatter, og Eders Konge vil takke Eder, naar Bindet falder fra hans Øine, at J hindrede die Jnsel-Dänen" i Skridt, som førte Eders Konges Throne Ruin imøde, Danmark selv til Fordærvelsens Afgrund! - Endnu er det Tid, Gaaer paa Raad med Eder selv, og Gud styre Eders Hjerte, at J vælge det Rette og derved frelse Eders Konges Throne og Danmark fra at begraves i Dybet!"¬