Berlingske Tidende, 1751-05-14
Fortsættelse af Hans Høysalige Majestets, Kong Frederichs af Sverrig Liv og Levnet. Jmidlertid blev Arve=Prinzens Gemahl, Ulrica Elconora, den 1 Martii Dronning i Sverrig, udi hendes afdøde Broders Sted. J Henseende til Successionen i Sverrig er at agte, at Sverriges Rige i fordum Tid har været et Vall-Rige, og at samme Kongerige først A. 1540 og 1544 ved Gustav den Første er gjort arveligt. Og omendskiønt saadant i Førstningen strakte sig allene til Sværdsiden; saa blev dog Arve=Rettigheden A. 1604. extenderet paa Qvinde-Linien med; og Carl den Ellevte bragte de saa vidt, at Rigets Stænder A. 1682. erkiendte ham og hans Efterkommere for Souverains, hvorpaa han forordnede A. 1683, at, hvis hans Søn Carl den Tolvte, som den Tid var Cron-Prinz, skulde døe uden at efterlade sig Arvinger paa Sværdsiden, saa skulde Carl den Tolvtes Systre komme paa Thronen. Den ældste Syster Hedevig Sophia, gift med Friderich den Fierde, Hertug til Holsteen, var allerede 9 Aar, og hendes Gemahl 1 Aar for Carl den Tolvte ved Døden afgangen, saa at Arve Prinzens Gemahl, Ulrica Eleonora, var naturlig viis den nærmeste til Successionen. Men dersom Princesse Hedevig Sophia den Tid havde været i Live, saa havde hun og, efter hendes dødelige Afgang, hendes Søn, den regierende Hertug af Holsteen, skallet succedere. Men siden Carl den Tolvte døde først 9 Aar efter Princesse Hedevig Sophia, saa kunde høybemeldte Hertug ikke faae Fortrin for sin Moster, fordi ud forbemeldte Successions-Forordning fandtes iblandt andet den Punct: "Dersom ingen af vore Døttre, men dog nogle af deres Børn, ere i Live, saa skal vor Søns Descendenter paa Qvinde=Siden have Fortrin frem for de øvrige, det er, frem for den afdøde DøtterBørn, hvad enten samme Descendenter ere af Mand eller Qvinde-Kiøn. Altsaa blev Princesse Ulrica Eleonora Dronning i Sverrig. Men som hun merkede, at Stænderne angrede paa, at man havde tilstaaet Kong Carl den Ellevte Souveraineteten, saa stod hun derfra, og gav Stænderne deres forrige Rettigheder igien, hvorpaa samme for fattende en Eed, næsten udi samme Stiil, som den, Ha nu regierende Majestet for nylig har gjort. Stænderne erklærede ogsaa Sverriges Rige igien for et Vall-Rige, og bade Dronningen, at hun til denne Sags Stadfæstelse vilde skrive sig udvalt Dronning til Sverrig. Fremdeeles lovede Dronningen, at handthæve den Evangeliske Religion, efter den Augsborgske Confession; ingen fremmede Religions=Forvandtere med Bestillinger at forlene, at stadfæste Religions-Constitutionen af A. 1686, Kongeriget ikke ved Skifte eller paa anden Maade at deele, aldrig at handle efter arbitraire Myndighed; intet uden Rigets Raads Raad og Samtykke at foretage; at betroe Embederne til dygtige Personer; og at forsvare enhver ved sine Privilegier og Rettigheder. Efterat Dronningens Kronning var fuldbyrdet, giorde Arve=Prinzen, Hendes Gemahl, som da havde taget Titel af Kongelig Høyhed, sin Eed til Hendes Majestet, som Generalissimus over de Svenske Tropper; og siden de Russiske Tropper baade til Lands og til Vands havde gjort adskillige Jndfald i Sverrig, sammenkaldede Dronningen en Rigs-Dag til 31 Jan. 1720. for at raadslaae om Krigs-Rustningernes Fortsættelse med Eftertryk paa den erne Side, og Freds-Handlingerne, der vare førte paa Tapetet paa den anden Side; hvilken Rigs-Dag blev holdt udi Dronningens og Arve=Prinzens Overværelse, og iblant andre vigtige Ting blev handlet om Arve=Prinzens Ophøyelse paa Thronen, hvorved Dronningen bad, at Hans Kongelige Høyhed maatte beskikkes til Hendes Medregent. Men som Arve=Prinzen var ikke af Luthersk, men af Reformert Religion, saa fandt denne Sag i Førstningen stor Vanskelighed, hvorpaa Dronningen den 27 Mart. 1720 paa sin Gemahls Vegne lod giøre er ny Erklæring (som er just den, hvilken den nye Konge anfører i hans Eeds-Formul) hvorudi iblant andet fandtes følgende Puncter, at Prinzen lovede: Continuationen følger.