Viborger Samler, 1804-06-04
Hovedindholden af dette mærkværdige Senatusconsult er følgende: Napoleon af Guds Naade og Republikens Grundlov, de Franskes Keiser, Vor Hilsen til alle og Enhver: Efterat Senatet har hørt Statsraadets Talere, saa har det besluttet og Vi anordne som følger: 1. Republikens Regiering overdrages en Keiser, som faaer Titel af de Franskes Keiser. Justitsen forvaltes i Keiserens Navn af de Betiente han ansætter, 2. Nærværende Førstekonsul Napoleon Bonaparte er de Franskes Keiser, 3. Keiserværdigheden er arvelig for Napoleon Bonapartes mandlige Deseendentere efter Førstefødselsordenen; Qvindelinien og dens Efterkommere udelukkes der fra for bestandig. 4. Napoleon Bonaparte kan udvælge sine Brodersønner eller deres Sønnesønner til sine Sønner, forudsat at saadan udkaaren Søn er fulde 18 Aar gl. og Napoleon selv paa den Tid ingen egne Sønner har. Saadan en udkaaren Søn træder i Linie med hans directe Descendentere; men faaer Napoleon efter den Tid selv mandligt Afkom; saa blive de udkaarne Sønner først Thronarvinger efter hans egne retmæssige Sønners Afgang (altsaa Arveprindser) Slig Udskaarelsesret er kuns tilladt Napoleon Bonaparte; men forbydes hans Descendenter. 5. Findes ingen naturlige og ingen udkaarne Sønner eller Arvinger efter N. Bonaparte, gaaer Keiserværdigheden, til Joseph Bonaparte og hans Børn, alt paa Mandslinien, Qvindelinien udelukkes bestandig. 6. Er Joseph Bonaparte og hans Sønner ikke til, gaaer den til Ludvig Bonaparte under samme Vilkaar. 7. Skulle ingen af disse Napoleons to Brødre ell. Sønner, være til, udnævner Senatet med Folkets Samtykke en Keiser. 8. J saadant Tilfælde forvalte Ministrene Regieringen og afgiøre Sagerne ved Stemmeflerhed. 9. Lemmerne af den keiserlige Familie føre efter Ordenen i Arvefølgen Navn af franske Prindser; men Keiserens ældste Søn Navnet keiserlig Prinds 10. Senatet anordner hvorledes franske Prindser skulle opdrages. 11. Naar de blive 18 Aar, ere de Medlemmer af Senatet og Statsraadet. 12. For at gifte sig, maae de have Kejserens Tilladelse, gifte de sig uden denne Tilladelse, miste baade de og Descendentere Arveret. Men avler Prindsen i sligt Ægteskab ingen Børn eller ophæves det; saa kan han atter vinde Arvefølgeretten tilbage. 13. Prindsernes Fødsel, Giftermaal og Dødsfald, blive meddeelte Senatet i Acter efter kejserlig befaling, der gjemmer det i Arkivet og protokollerer det. 14. Napoleon Bonaparte giver for sine Efterkommere en ufravigelig Lov angaaende den kejserlige Families Pligter mod Kejseren og det keiserlige Palæes Indretning overeenstemmende med Regentens Værd og Nationens Storhed. 15. Civillisten c. Hofholdningsudgivterne blive som de ere fastsatte 1791 den 26de Maj. De franske Prindser Joseph og Ludvig Bonaparte og herefter Keiserens naturlige og rætmessige Sønner, behandles efter Decrettet af 21de Decbr. 1790. Keiseren kan fastsætte sin Enkes Jndkomster; den følgende Keiser kan deri intet forandre. 16. Kejseren besøger Departementerne; til den Ende oprettes keiserlige Palæer i Rigets 4 Hovedhjørner. 17. Kejseren er mindreaarig til han er 18 Aar gammel og saalænge den varer, beskikkes Riger en Regent. 18. Regenten skal være 25 Aar gl. Qvindelinien er udelukt fra Regentskabet. 19. Keiseren udvælger Regenten blant de franske Prindser; ere ingen Prindser, udvælges een af de øverste Rigets Embedsmænd. 20. Har Keiseren, ikke udnævnt en Regent; overdrages det til de nærmeste Arveprindser. 21. Vælges en Embedsmand, skeer det ved Senatets Valg. 22-24. Regenten kan ikke udnævne nogen til de fornemste Rigets Embedsposter, ikke ophøje Borgere til Senatorer, heller ikke give Overdommeren og Statssekretæren Afskeed. 25-27. Regenten kan ikke erklære Krig, slutte Fred, Allianter og Handelstraktater, med mindre RegentskabsRaadet ved Fleerstemmer antager det. 28-29. En Regent nyder den Fierdedeel Jndkomst mod Keiseren. 30 - 31. Udkaarer Napoleon Bonaparte sig en Søn, maae det skee i Overværelse af de fornemste Rigets Embedsmænd. 32-36. Frankrig skal have en Overvalgherre, en Ærkerigskantsler, en Ærkestatskantsler, en Erkeskatmester, en Feldtherre og en Storadmiral; de udnævnes af Kejseren, faae samme Æresbeviisninger som de franske Prindser og rangere strax efter disse. Disse Rigs=Embeder blive bestandig ved; de som beklæde dem, ere Senatorer og Statsraader; de formere Keiserens Conseil, ere Lemmer af Geheimeraadet og udgjøre Ærelegionens store Conseil. De nuværende Lemmer af Ærelegionens store Conseil beholde paa Livstid deres Titel, Function og Forret. 37. Kejseren præsiderer i Senatet og Statsraadet eller udnævner een af Rigets over ste Embedsmænd i sit Sted. 38. Alle Senatets og Lovgivernes Acter udstædes i Kejserens Navn og under hans Segl. 39. Angl. Overvalgherrens Bestilling. 40. Ligeledes Rigs-Erkekantslerens, blant andet er han overværende ved Prindsers Fødsel og Formæling, ved Keiseres Kronning og Liigbegjængelse. 41. Erkestatskantsleren bekiendtgjør Freds= og Alliancetraktater og Krigserklæringer, undertegner Creditiver til fremmede Hoffer, han forestiller franske og fremmede Ambassadører og Ministre, med videre. 42. Ærkeskatmesteren er nærværende naar Stats-Jndtægter og Udgivter forelægges Keiseren, han verificerer Statsgieldsprotokollen og undertegner Løvte om Pensioner, a. 43. Feldtherren overværer det Regnskab Krigsministeren aflægger for Fæstningernes og Landets Forsvarsvæsen. Han er Gouvernør for Militærskolerne, og verleverer Regimenter Fahner i Keiserens Fraværelse &c. 44. Jndeholder Storadmiralens Opsigt over Søevæsenet; han forestiller Admiraler &c. for Keiseren. 45 Overvalgherren præsiderer ved Valgkollegiet i Brüssel, Erkerigskantsleren ved det i Bourdeaux, Ærkestatskantsleren ved det i Nantes, Ærkeskatmesteren ved det i Lyon, Feldtherren ved det i Turin og Storadmiralen ved det i Marseille. 46. Hver af disse Rigets Over-Embedsmænd faae en tredie Deel af den en fransk Prinos tillagde Gehalt 21de Decbr. 1790, 47. Deres Dragt bestemmer Keiseren. 48 -51. Til Rigets Storofficerer udnævnes 16 Rigsmarskaller af de fornemste Generaler (Senatorer kunne foruden disse 16 og blive det) 8 Generalinspektører og Oberster af de forskiellige Corps og de borgerlige Stor=Kronbetiente. Deres Embeder beholde de paa Livstid. 52-53. J næste to Aar efter Thronbestigelsen aflægger Keiseren, ledsaget af Rigsbetientene, Ministre a. det franske Folk, i Overværelse af Senatet, Statsraadet og Lovgiverne, følgende Eed "Jeg sværger at holde over Republikens Territoriums Jntegritet, respektere Concordatets Love og fri Gudstieneste, Rettigheders Lighed, politisk og borgerlig Frihed, holde over, at Kiøberne af Nationalgodserne hiemles og beholde hvad de have kiøbt, ikke uden overeenstemmende med Loven at paalægge Skatter, vedligeholde Ærelegionen og regiere det franske Folk blot med Hensyn til dets Fordeel, Held og Berømmelse." 54 -56. Jndeholder Raadets og Rigsembedsmændenes Eed. 57 -59. Senatet skal bestaae af: de franske Prindser der ere 18 Aar, de store Rigs betiente, 24 Lemmer som Keiseren tager af de fra Valg departementerne foreslagne Candidater og af Borgere som Kejseren holder værdig til denne Ære, Præsidenten vælger Kejseren af Senatorerne; han kalder Senatet sammen, naar Kejseren befaler. 60 -63. Syv Senatorer oprette en Kommission til at paasee Arrestanternes Skjebne - de som 10 Dage efter deres Heftelse ej forhøres, kunde klage til den. 64 - 65.