Corsaren, 1843-03-03
"Alaf!"mod Corfaren!*) Det har været os en Nydelse at lægge Mærke til de forskjellige Følelses-Stadier, Regjeringspressen har gjennemløbet os betræffende, fra , Corsarens"første Tilbliven indtil nu. Dersom de Anskuelser, bemeldte Presse nu hylder, fra dens Standpunct ere de ene rigtige, saa har den netop gjennemløbet de samme Stadier som en Kattekilling; thi den er først aldeles blind, og senere naar den faaer Øinene op, seer den saa starpt Men Kattekillingen er lykkelig; den ærgrer sig ikke bagefter over sin forrige Blindhed. Da "Corsaren" Nr. 1 var udkommen, sagde "Berlingske" meget alvorligt: Der er udkommet et nyt Blad, som lader til i politisk Henseende at ville indtage en juste milien Stilling. - Den forsigtige "Berlingske" har senere aldrig oplukket sin Mund om "Corsaren". Efter nogle Ugers Forløb yttrede "Dagen" sig, særdeles gunstigt. Den havde en Protector-Mine paa, sagde, at det var nogler Hanekyllinger, disse Corsarer, men at det var møersomt at see, hvor de huggede ud med Sporene til alle Sider. Formedelst sin velbekjendte haarde Hud følte den ikke de smaae Hib, den selv engang imellem fik, men troede, at den blot var Tilstuer, og glædede sig over, hvad de Andre fik. Pludselig begyndte Regjeringen at forfølge: "Corfaren", og pludseligt fik "Dagen" Dinene, op. Ligesom en Landsoldat farer med Haanden til Chacoten, naar han opdager, at han længe har staaet ved Siden af sin Officier uden at bemærke ham, saaledes antog "Dagens" joviale Ansigt pludselig de alvorligste Folder veddenne Efterretning. Eller som en Hofmand, der opdager, at et Menneske, han har omgaaet *) "Alaf" er som bekjendt det Opmuntringsraab, Hs. M. Kongen af Preussen betjente sig af ved Festen i Coln. Vi vide ikke, hvad det egenlig betyder, og de tydske Journaler vide det heller ikke; men der er ingen Tvivl om, at det har en eller anden Betydning. Her gjælder det det Forbittrelsesstrig, "Aftenbladet" har udstedt imod os. med venskabelig, staaer i Fyrstens Ungade, saaledes vendte "Dagen" sig bort, og det frygteligste Nag opsteg imod den, der havde bragt den til at begaae en saadan Feil. Da Jules Janin var bleven vred paa Mademoiselle Rachel, sagde han: "Jeg har ved mine Artikler i Journal des Debats bragt hele Varis til at strømme hen for at see hende i den, som har hævet hende saa høit, kan styrte hende ligesaa dybt ned." J Henhold til sin forrige gunstige Artikel om "Corfaren" tænkte "Dagen": Det kan jeg ogsaa sige, jeg vil styrte "Corsaren". - Fra den Tid daterer sig "Dagens" Fjendskab imod os - der har skaffet os 700 Abonnenter. Man maa nemlig vide, at "Dagens "Bestræbelser ved en saadan Leilighed have samme Resultat, som naar man vil ryste et Bygar ud af Ærmet: Jo mere, man ryster, jo høiere kryber det op. Dette Regjeringspressens Had imod os gav sig indtil den sidste Luft i enkelte smaae Artikler, ved enkelte smaae Leiligheder. Er man kommen til den Overbeviisning, at de ikke hialp? Vi vide det ikke; men man har nu gjort en Forandring, man har besluttet at gjøre overordenlige Anstrængelser, man vil jevne os med Jorden, saa at der ikke bliver Spor tilbage af os, man vil rasere os som en oprorsk Stad, man beskyder os med Tre-Spalters-Artikler. Man vil altsaa rasere os, til Gjengjæld vedblive viblot ufortrodent at bardere dem. Disse uhyre Artikler udstydes i denne Tid daglig fra "Aftenbladet".*) Skjøndt, "Aftenbladet" endnu er saa ungt, kunne i vi dog godt betragte det og den øvrige Regjeringspresse som een moralst Person (man misforstaae ikke Ordet, "moralsk") og antage, at det har Historie fælleds med den, ligesom det har Sympathier, ligesom det er samme Meel, hvormed de mele deres Kage, ligesom det er samme Vand, der driver deres Mølle, ligesom deres Gager udbetales dem i samme Mynt. De ere kunforskjellige som forskjellige Pladser paa 4de Bænk, i samme Galleri-Loge: Hvilken Plads man end bar, feer man Jnict. Jemini, hvilke Forbrydelser tillægges os ikke! Vi faae saagar Skyld for er unaturlig Forbrydelse: Vi maae bære Skylden for, at der er opkommet Blade, hvis Hensigt det skal være at concurrere med os. Dersom der før "Corsaren" havde existeret et Blad af samme Slags, som var blevet fortrængt ved os, saa havde man naturligviis nu kaldt "Corsaren" en Fader morder og paavist den uhyre Utaknemlighed, vie havde gjort os skyldige i, ved ikke at sørge for at det andet Blad beholdt sine Abonnenter. Man foreholder os ogsaa, at vi fortjene mange Penge, idet vi have saa mange Abennenter. Jemini! Hvad vilde "Aftenbladet" ikke give til, at det kunde gjøre sig skyldig i samme Forbrydelse! Videre have vi demoraliseret Pressen ved at antage "ansvarhavende Redacteurer"; thi vi have forført de andre Blade, navnlig "Fædrelandet" og "Kjøbenhavnsposten" til det Samme. Ja, ja! "Fædrelandet" er en Zerline, "Kjøbenhavnsposten" en Elvira og " Corsaren" en Don Juan. Men hvorfor tale om vore Forbrydelser? Enhver kan jo gaae hen og kjøbe det specificerede Catalog hos Hr. Bootius. Man bliver behandlet med største Artighed hos Hr. B. "En Kjøber", siger han, ger en sjelden Ting i vore Dage". - Lad os hellere betragte et af de skjønne Tilnavne, "Corsaren" faaer, der slynger sig som den ledende Traad igjennem disse Tre-SpaltersArtikler eller snarere som et Ankertoug, hvorved Forfatteren redder sig fra at drukne i sine egne Udgydelser. Man kalder" Corfaren" en Nar. Hvilket nok saa naivt bevises næsten lige efter Ordsproget: "Den, som giør Nar af Andre, er Naren selv", hvormed mangt et stakkels forfulge Menneske i sin Tid har trøstet sig. "Aftenbladet" synes nu ved denne Leilighed ikke at være kommet til dialectisk Klarhed nok i sit eget Hoved til at begribe Forskjellen imellem den, der kommer ind i et Selskab og ved at stille sig paa Hovedet, skjære Grimasser og ved andre Pjerrot-Bevægelser bringer Selskabet til at lee, og den, der ved at udhæve et Par Tilstedeværendes Naragtighed og stille den i et klart Lys, bevirker det Samme. Jmidlertid, det er heller ingen almindelig Nar, "Aftenbladet" mener at "Corsaren" er, den er en Folkenar (i Modsætning til Hofnar) og har hele Folket hængende paa sin Madding, af Spøg og Spot, hele Folket, "sprætter" paa denne Krog, som "Corsaren" har udkastet. Det staaer der, velvillige Læser; det er ikke en arrogant Paastand af os,"Aftenbladet" siger det; thi "Aftenbladet" er enten selv blevet hængende paa den Krog, hvormed det fiskede efter en Lignelse, eller det har en sort Plan, skjult under denne tilsyneladende Bestialitet. Naar det nemlig er blevet sagt ofte nok, indtil Alle troe det, at "Corsaren" har hele Folket hængende paa Krogen, saa kan man for Ex. ved Leilighed faae et Par Borgere til at slaae en Politibetjent ihiel, hvilken Leilighed vel ikke vil udeblive, og, da disse Borgeree ikke kunne være komne af Krogen uden" Corsarens" Tilladelse, saa kan man bevise, at " Corsaren" er Medskyldig eller rettere sagt, den egenlige Skyldige, saa at man kan faae "Corsaren" hængt og maaskee endda skaane Borgerne som blotte Nedskaber for, "Corsaren". Saa hænger man altsaa "Corsaren", indtil den er død, og saa har man da endelig ved Hjælp af "Aftenbladets" Grunde og Galgen faaet den ødelagt. Man seer let, hvilken Omvei her dog gaaes. Naar man tog Galgen først, saa sparedes "Aftenbladets" umaadelig lange Pølsesnak, og "Corsaren" døde alligevel. Jndtil da, mener "Aftenbladet"*) formodenlig, bør man dog ikke være ledig. Den søger derfor at bringe en Coalition af alle Blade istand imod os, idet den gjor dem opmærksomme paa, at vi i Grunden gjøre Nar af dem allesammen; den prædiker et Korstog imod os. Vi5) Vi have hele Tiden været nærved at strive "Aftens, bladet", hvorved strax Tanken henledes paa Aftensmad, der af Lægerne stedse forordnes saa lynd i og let som mulig. haabe, at "Aftenbladet" ikke vil have holdt Præk for døve Øren, der vil blive Krig, den vil efter "Aftenbladets" Redacteur faae Navn af den 3die bootiske Krig, vi see alt ud af Vinduet efter Coalitions-Armeen. Foran gaaer "Aftenbladet" som Generalfeldtmarschal, Jngenieur ex professu (Jngenieur kommer heri af in privativum og Geni) og Commandeur for det grove Skyts. Derpaa kommer "Kjøbenhavnspostens""Forpost", der fører , "Kjøbenhavnsposten" efter sig som Bagpost; "Fædrelandet" danner med sine schleswig-holsteinske Artikler den staaende Armee. "Dagen" slaaer den store Tromme, "Berlingske" er Regimentsquarteermester, "Frihedstræet" er Feldtpræst, Provindsaviserne trække Kanonerne, Alting gaaer til med den største Retfærdighed og Upartisthed. Den hele Armee marscherer frem under Raabet: "Alaf mod Corfaren!"