Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-07-01
Nyheder fra Udlandet. Tyrkiet. Mohammed Mirza, Søn af den krigerske Abbas Mirza, er i Spidsen for en betydelig Hær, som er disciplineret og kommanderet af russiske Officerer, i Begreb med at erobre Kongeriget Cabul, paa Grændsen af det brittiske Jndien. Han havde allerede bemægtiget sig Provindsen Herat, og beredte sig nu til at angribe Candahar. Rusland, har erklæret ham for sin Bedstefaders Successor, og dette tilligemed hans Seiervindinger, forskaffe ham mange Tilhængere. Vel synes hans Onkler og Brødre at ville modsætte sig ham, naar den gamle Schal døer, men dette vil kun give Rusland Anledning til at fiske i rørt Vande. Forhandlingerne mellem Rusland og Porten ere meget levende, og der rustes i Tyrkiet baade til Lands og til Vands. Sultanen skal være i høi Grad foruroliget over at den engelske Flaade var afseilet fra Malta til Nauplion, og at en fransk Eskadre havde faaet Ordre til at forene sig med den. - Paa Børsen i Wien gik det Rygte, at man havde seet engelske Skibe paa Høiden af Dardanellerne. Jndien. Den hele Linie langs med Jndusfloden. befinder sig i en Tilstand, der nødvendigviis maa fremkalde vigtige Resultater. Schah Schudschad, forden Konge i Afghanstan, er med en Armee paa 40,000 Md. rykket imod tre af hans Brødre som have deelt Afghanstan imellem sig. Disse trues tillige med et Jndfald af en Nabofyrste, som har Lyst til en Grændseprovinds. Det ostindiske Compagnie holder med Brødrene. Man troer, det vil komme til en blodig Krig. En respectabel Magt opstilles paa Jndusflodens høire Bredde, for, ved Persiens forestaaende Opløsning at kunne sætte Rusland en ny Grændse. Den pyrenæiske Halve. Efterretningerne fra Portugal opvække den største Forbauselse. Man ventede i dette Øieblik ikke mindre end saa afgjørende Skridt, man troede meget mere, at der fra Regjeringens Side vilde skeet en Nærmelse til Adelen og Geistligheden. Det er klart, at der i disse Decreter ligge fast den hele franske Revolution. Klostergodsernes Jnddragelse, de geistlige Ordeners Undertrykkelse, Handelsprivilegiernes Ophævelse, den miguellistiske Adels Udelukkelse af Pairskammeret, og efter alle disse Forordninger Jndkaldelse af de Cortes, for hvilke det nu vil blive vanskeligt at gaae videre end Regjeringen allerede har gjort. Man paastaaer, at D. Pedro havde intet andet Valg, Kampen mellem ham og Munkene var en Kamp paa Liv og Død, og uafladelige Sammensværgelser vilde have fundet Sted, hvis han havde ladet Munkene beholde deres hidtilværende Forfatning. Enhver maa tilstaae, at D. Pedro havde valgt det fortræffeligste Øieblik til at udføre sit Forehavende paa. D. Miguel er bekæmpet, hans Tilhængere ydmygede, og Begivenhederne endnu saa nye, at vanskelig Nogen kan optræde som Modstander af D. Pedros Dekreter, uden at gielde for en Tilhænger af D. Pedro. Tillige har Regjeringen i dette Øieblik en seierrig Armee, som hurtig kan tilintetgjøre alle Hindringer. Om Spanien vil følge Exemplet, vil Tiden vise. – Som D. Miguel var i Begreb med at indskibe sig fra Sines, hvortil han var bleven eskorteret af 300 Md. konstitutionelle Tropper, blev der uventet gjort et Angreb paa hans Liv. Jdet han nemlig gik ned til Havnen, sprang der en Mand frem af Folkehoben med en Kniv i Haanden, for at myrde ham, men Morderen blev overmandet, og D. Miguel frelst, saa han kom lykkelig ombord, En Koureer fra Madrid havde bragt den Efterretning til Paris, at Cholera var udbrudt med overordentlig Heftighed i Alicante og allerede træng frem indtil Andryas. Paa Grund deraf havde Dronningen med samt hendes hele Hof i største Jil forladt Aranjuez og begivet sig til Madrid. (Ogsaa hedder det, at Cholera skal være udbrudt igjen i Dublin, Jrlands Hovedstad.)