Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-11-10
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. de kan og Ras Syvende Aargang. No. 114. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Løverdagen den 10 November, 1810. Forslag i Anledning af de nu mere end før gængse Marktyverier. ere og mere begynde Tyverier paa Marken saaledes at tiltage (Dags Aviserne bevise det) at flere vist have spurgt Sig Selv og Andre, hvad kan være Aarsagen til disse overhaandtagende Tyverier, og hvorledes skulde disse Tyverier kunne hæmmes, Skont vel dette Slags Tyverier snart ville til videre falde bort, da nu den Aarstid nærmer sig at alle Kreaturer indtages, saa deels gaa dog ofte Faar i de milde Vintre ude altid om Dagen og stundum og om Natten, deels vil disse Tyverier begynde igæn til næste Aars Sommer, naar Aarsagerne til dem vedblive, og imidlertid intet et gjordt til deres mulige Standsning. Aarsagerne til Marktyveriers Tiltagelse behøver man ikke længe at lede efter, naar allene erindres, at hvad der Fattige kun for 3 Aar siden gav 12 Skilling for maa han nu give 3 Mk. for, og at man nu ikke kommer saa langt med 20 Rigsdaler, som man for faa Aar siden kunde komme med 4 til 6 Rigsdaler. Man tænke Sig den jordløse eller end med et Par Skapper Land forsynede Huusmand, der sidder med Kone og en Rede af Børn, hvis daglige Tilsyn og Pleie saa ganske optage Moderens Tid, at hun intet kan fortjene, men Alt skal bero paa den arbeidsomme Mand. Sandt no Prisen paa Dagleien er betydelig tiltagen, og maa tiltage i Forhold til alle andre Varepriser. Men ej at tale om de mange Huusmænd, der have været kaldet til Krigstjenesten og end befinde Sig i dette Kald, saa kan dog Jngen række sig længer end Hans to Arme vil tilstrække, og vel tør jeg paastaa, at med sine to Arme føder end ikke den stræbsomste Huusmand en Kone med 4 til 6 Børn i disse mageløs dyre Tider, hvori med Rigsdalere skal klareres hvad for har med Skillinger kundet være afgjordt. Man minde Sig saa dertil, at det ikke nu er saa let som før at faa Børn fra 5 til 14 Aar ud at tjene, thi Bonden skal være i stor Trang, naar han nu i sin Tjeneste tager et Barn, hvis halve Tjenestetid og mere skal henbringes i Skolen. De allerfleste fattige Huusmænd, og Jndester maa nu derfor beholde alle deres Børn hjemme til de ere konfirmerede. J saadanne ulykkelige Tider, der ligesom indbyde til Tyverier, er det vist derfor vigtigt, at gribe til de rigtige Midler, der kunde forebygge eller dog formindske dem. Hertil regner jeg først og sidst en klog og omhyggelig Omsorg for, at det velgjørende Reglement for Fattigvæsenets Jndretning af 5 Juli 1803 kommer alle Trængende til Gode. Bondens Produkter ere siden Aaret 1803 saa betydelig stegne i Pris, at Han vel kan taale at afgive til den Fattige noget mere, end Han, den Tid Fattigvæsenet efter hint Reglement organiseredes, blev ansat for, hvilken nu syvaarige gamle Ansættelse dog i mange Sogne endnu meget ofte følges. Bonden har dertil ikke de Fornødenheder, som de høiere Borgerklasser, hvoraf vel og en Deel vinde ved Produkternes høje Priser; Bonden især derfor vinder dobbelt i denne dyre Tid. Det forstaar sig, jeg taler om Bønder, der ikke trykkes af Ægter til det Offentlige eller af Hoveri til Herremanden. Det var vel derfor ikke ubilligt, om vedkommende Fattigkommissioner paa Landet paalagdes ved Fattigskattens Reglering til forestaaende Aar 1811 at understøtte enhver Huusmands Familie - uden Hensyn til Jord eller ikke - uden Eiendom eller Fæste - hvis Husfader eller Huusmoder rimelig maa formodes ikke at kunde Aaret iggænnem fortjene det til Familiens Underhold Nødvendige. End maatte og disse Fattigkommissioner ganske forbydes, at ligne Fattigskatten paa Nogen være sig Proprietær eller anden udenfor Bondestanden i Penge, med hvilke den Fattige i nuværende Tider ikke er tjent, da Han paa Landet intet kan faa for Penge, og faar Han end Noget er det Lidet af Kvantitet og yderst slet i Kvalitet. Endelig maatte og Fattigkommissionerne ved Fattigfogders Ansættelse og paa andre Maader mere alvorlig end hidtil er skeedt sørge for, at aldeles ikke taaltes omløbende Betlere, som ofte ere de mindst trængende, og i mange Sogne dog koste Bonden mere end hans eget Sogns Fattige, men og just derfor gjøre Bonden saa uvillig i at bidrage til den offentlige Fattigkasse. Men ogsaa fra Politiets Side kunde gænnem Told- og Konsumsionsvæsenet træffes en Foranstaltning, der vist ville dels forebygge dels opdage mange Marktyverier, Kødets opskruede Priser paa vore Købstæders Torve gjøre, at Enhver paa Landet nu afgiver Sig med Slagteri, og paa Torvene falbyder Kød. Mangen fattig Husmand er herved bleven forført til at slagte sin Ko eller sit Faar, ja hvad endnu er værre forføres til at stiæle Andres Kreature og slagtede indføre dem til Købstæden som sine egne. Tyveriet begaaet om Natten, Huden nedgravet, er Tyven ikke saa let opdaget. Men Opdagelsen mener jeg kunde lettes, og Tyverierne paa Marken derved forebygges, naar ingen fra Landet maatte gænnem Købstædernes Porte indføre Kød uden at kunde til Portbetjenten aflevere sin Præstes Beviis for, at det indførte Kød var af et Nød eller Kreatur, som virkelig tilhørte Bevisets Jhændehaver. Disse Beviser kunde samles til hver Maaneds Udgang, og da, efter at være under Dag og Datum registrerede, tilbagesendes Udstæderen, som derefter maatte give Tilstaaelse for sammes Modtagelse og Vedkændelse. Af allerstørste Vigtighed er det, at disse overhaandtagende Tyverier paa Marken søges forebyggede - Derfor i qvid novisti rectius istis Candidus imperti, si non, his utere mecum. Odense den 1 November 1810. Gustav Ludvig Baden.