Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1768-12-19
Paadømte Sager: Den 12te for By tinget: 2de Gields-Sager, 1 Justice-Sag; Den 14de for Politie-Commissionen: 1) Politie Actor mod Johann Jørgen Mestmacher, som for ulovlig Opførsel under en Executions-Forretning, er, (efter Lovens 6 Bog 21 Cap. 4 Art.) dømt at bøde 5 Rdlr. og betale Omkostninger. 2) Politie-Actor mod Diderich Lyder Smit, Gabriel Røgh, Anders Pedersen og Anders Johannissen, som, een for alle, er dømt at have forbrudt ulovligen medhandlede Langers Værd med 11 Rdlr. 2 Mk. 7 s. bøde 25 Rdlr. og betale Omkostninger. 3) Politie-Actor mod Jochim Lucow og Ludvig Voss, angaaende en urigtig Vegt-Bielke, af hvilke den sidste i Mangel af Eed, er dømt efter 4de Cap. 14 Post i Forordningen af 12te Sept. 1753, at bøde 16 Rdlr. og betale Omkostninger. Tilsyns Mand Sr. Ole Bringmann lade, Torsdagen den 22de Dec. om Aftenen ved 5 Slæt, ved Auction opbyde afgl. Lars Bentsen Folks gamle forfaldne Torv Tags-Huus med Grund, beliggende under Fieldet oven for Christi Krybbe Auctionen holdes i berørte Huus. Oversættelse af Talemaque see No. 49. 5 Bogs pag. 106, 107, 108, 109. Mentor fortællede os, at denne Øe Creta som Fremmede saa meget beundre og som er ibekiendt af sine 100de Steder, ernærer uden Vanskelighed sine Jndbyggere, skiønt de ere fast utallige; Thi Jorden giver alle dem sin rige Velsignelse, som dyrke den vel, Dens frugtbare Skiød kand aldrig udtømmes; Jo flere Mennesker der ere i et Land, jo meere giver Landet af sig, saafremt de ellers ere arbeidsomme, saa de behøve ei at misunde hverandre; Jorden er som en god Moder, der uddeler sine Gaver til sine Børn, alt som de ere arbeidsomme til; Menneskets Hovmod og Giærrighed ere de eneste Aarsager til deres Ulykke. Mennesket giør sig selv ulykkelig ved at hige efter det Overflødige; Vilde Folk leve tarvelig og lade sig nøie med det Fornødne, skulde man hos alle finde Overflødighed, Munterhed, Enighed og Fred. Dette indsaa Minos den bedste af alle Konger; Alt det Beundringsværdige paa Creta er Frugten af hans Love. Den Børne-Opdragelse, han indrettede, giør deres Legemer sunde og haardføre; Man vante Børn strax til et simpelt, tarveligt og arbeidsomt Levned; Man holdt for, at Vellyst svækkede baade Sind og Legeme, Man tillod dem ingen anden Lyst og Fornøielse end at overvinde hinanden i Dyd og Ære; Man satte ei Mod og Manddom alene i at foragte Døden i Fare og i Krigen, men end og i at træder med Foragt under Fødder stor Rigdom og skammelige Lyster: Her straffede man 3de Slags Laster, som andre Nationer lader ustraffede, nemlig Utaknemmelighed, Hyklerie og Giærrighed. Stolthed og Kiælenskab havde man paa Creta ei behov at straffe, Thi de vare der ubekiendte Laster. Der arbeide alle dygtig, uden dog ved sit Arbeide at hige efter Rigdom; Et stille og ordentlig Levned holder enhver for Belønning nok. Det er at man nyder med Fred alt hvad der virkelig er fornødent til Livets Ophold. Man taaler ikke der hverken kostbar Huus, geraad, prægtige Klæder, overflødige og lekre Giæstebude eller prægtig møblerede Huse og Værelser. Deres Klædedragt er af godt ulden Tøi, vel farved, men ens og uden Broderinger. Deres Maaltider ere tarvelige, man drikker maade lig Vin; Godt Brød og godt Øl er det fornemste, med hvad Frugter Landet giver af sig, samt Melk og hvad deraf laves. Deres Værelser ere smukke, beqvemme og rummelige, men uden syn derlig Prydelse. De har vel og prægtige Bygninger, men fast ingen andre end publique Bygninger og Kirkerne; Thi de holde for, at Mennesker bør ei have saa prægtige Huse, som de, hvor Guds-Tieneste holdes i. De Cretensers største Rigdom bestod i Sundhed, i Styrke, i Mod, i Fred og Enighed blandt Familierne, i samtlige Jndbyggeres fuldkomne Frihed, i Fornøielighed med det Fornødne, men Foragt for det Overflødige, i Vane med at arbeide, men, Foragt for Dovenskab, i at kappes med hinanden i Dyd, i Lydighed mod Lovene og i sær i Ære-Frygt for den store Gud. Paa Spørsmaal, hvori Regentens Myndighed paa Creta bestod, svarede Mentor. Han regierer over alle, men Lovene regierer over ham; Han har en fuldkommen Magt til at giøre godt, men bundne Hænder til at giøre ondt. Lovene har ligesom til Bevaring betroet ham Folket, som en kostbar Skat, med Vilkaar, at han skal være dets Fader, De vil at et Menneske, ved sin Forsigtighed og Mildhed, skal tiene til saa manges Lyksalighed, men ikke at saa mange ved Ynkværdighed og Slavisk Trældom, skal tiene til eet Menneskes Hofmod og Magelighed. Han bør intet have frem for de andre, uden hvad som enten er fornødent at forsøde hans møisommelige Arbeide, eller som kand indgive Almuen en Ære for den, som skal vaage over Loverne. øvrigt bør han være meere nøgtern og ædru, en større Hader af Magelighed, og meere fri for Stolthed og Hofmod end andre. Han bør ei have større Rigdom og meere Fornøielse, men mere Klogskab, Dyd og Ære end andre Mennesker. Uden for Landet bør han være dets Forsvar og anføre dets Armee, men i Landet Folkets Dommer og Styrer, for at giøre dem gode, vittige og lykkelige. Gud har ei sat ham til Regent for sin egen Skyld, men for at være en Menneske-Ven. Han er pligtig at anvende al sin Tid, alle sine Bekymringer, og al sin Omsorg til Folkets Bedste. Saaledes har Minos vildet, at hans Børn skulde regiere efter ham. Han elskede Folket mere end sin Familie. Ved slig klog Jndretning har han gjort Creta saa mægtig og lykkelig. Ved saadan mild Regiering har han skaffet sig større Ære end de store Erobrere, som vil, at Folket skal alene tiene til deres Høihed, og Forfængelighed. Med eet Ord: Ved slig fornuftig Regiering er han udvalgt til en almindelig Dommer i de Dødes Rige efter de gamle Poeters Beretning. Naar den Giærrige overgiver sig til en umættelig Begiærlighed, hvori bestaaer da den Lyksalighed, han derved søger, Føler han nogen hemmelig Fornøielse ved at see de nyt tige og behagelige Ting, som han derved kunde erhverve sig, Han besidder intet uden lutter i Jndbildning; Han har virkelig intet at raade over. Han er altsaa ei klogere end den bekiendte Drømmer, som indbildede sig, at han eiede alle de Varer, som bleve indbragte i Havn af Præ Skulde det være hans Fornøielse naturligen at eie en stor Skat, Men Kongen af Phrygien, som forvandlede til Guld alt det, han rørte ved, var dog ei andet end en navnkundig Ulykkelig. Midt i hans umaadelige Rigdom manglede ham det Fornødne. Saaledes seer man intet, som kand trøste den Giærrige i hans haarde, bedrøvelige og foragtelige Liv, med mindre han alt for meget skulde smigre sig med det Haab at giøre sine Arvinger lyksaligere end han selv er. Heraf udkommer hver Mandag et Blad fra det Bergenske Addresse-Contoir hos Ole Brøse.