Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-20
Det af Rothschild foranstaltede nye preussiske Lan finder i London mange Kjøbere til 85 1/2. Om Napoleons Ophold paa St. Helena. (Fortsættelse; see forr. No.) Hvad Slaget ved Waterlod angaaer, da erklærede Napoleon, at Wellington havde begaaet der to Hovedfeil, den første, at han lod sig overrumple, og den anden, at han leverede et Slag; thi var han bleven slaaet, saa havde det været reent ude med ham, da han ikke kunde trække sig tilbage til den bag ham liggende Skov, hvortil kun een Vei førte. Havde han derimod trukket sig tilbage til Antwerpen, saa vilde Napoleon været trængt af den 3 til 400,000 Mand stærke allierede Armee. - Om Moscaus Brand fortalte N. følgende: "Jeg var provianteret for et Aar, midt i en stor Stad, da Russerne stedse forsyne sig for adskillige Maaneder med Levnetsmidler, førend Frostens Begyndelse. Forraad af alt Slags havdes i Overflødighed. Jndbyggernes Huse vare vel forsynede, og mange havde endog efterladt deres Tyende, for at opvarte os. J de fleste fandtes en Billet, Jndbyggerne ligeledes havde efterladt, hvori de franske Officierer, der toge samme i Besiddelse, anmodedes om at tage deres Møbler eller andre Ting lagt; at de havde ladet Alt, hvad der hørte til deres Fornødenhed, tilbage, og haabede, at tilbagevende om et Par Dage, naar Keiser Alexander havde bragt Alting i Orden, og at det vilde glæde dem at see os. Mange Fruentimmer vare blevne hjemme. De vidste, at jeg med mine Hære havde været i Berlin og Wien, og at Jndbyggerne ikke havde liidt nogen Skade derved, og desuden ventede de en hurtig Fred. Vi haabede at blive i Vinterqvarteer, og havde de bedste Udsigter til Foraaret. To Dage efter vor Ankomst opdagede man en Jld, som man i Begyndelsen ikke ansaae for betydelig, men troede, den var opkommen ved Soldaterne, der maaskee havde tændt deres Jld for nær ved Husene, som alle ere af Træ. Jeg var opbragt derover, og gav meget strænge befalinger i den Henseende til Regimentscheferne og Andre. Den næste Dag var den rykket videre, men endnu ikke saa langt, at det kunde opvække alvorlige Bekymringer. Men af Frygt for, at den skulde gribe stærkere om sig, red jeg ud og gav alle muelige Befalinger angaaende dens Slukning. Den næste Morgen reiste en heftig Vind sig i største Hast. Adskillige Hundrede Uslinger, som man havde leiet dertil, adspredte sig i de forskjellige Dele af Staden, og satte, ved Hielp af Lunter, som de bare skjulte under deres Kapper, Jld paa alle de Huse, som laae paa den Side, Vinden stod paa, hvilket, formedelst de mange brændbare Materialier, de vare bygte af, let lod sig gjøre. Dette, i Forening med Vindens Heftighed, gjorde al Anstrængelse frugtesløs. Jeg selv slap med Nød og Neppe med Livet. For at vise et Exempel, vovede jeg mig ind iblandt Luerne; jeg havde svedet mine Haar og mine Øjenbryne, og Klæderne brændte mig paa Legemet; men alt var forgjeves, da man havde ødelagt de fleste Pomper, hvoraf der gaves over Tusind, og hvoriblandt vi, som jeg troer, kun fandt een, der var brugbar. Jøvrigt løb de af Rostopschin leiede Skurke med deres Lunter omkring i Staden og udbredte Jlden, hvorved Vinden kun alt for meget stod dem bi. Denne skrækkelige Brand ødelagde Alt. Jeg var forberedt paa Alting, kun ikke paa dette. Det var uforudseet; thi hvo skulde tænkt, at en Nation vilde tænde Jld paa sin Hovedstad. Jndbyggerne selv gjorde imidlertid Alt, for at slukke Branden, og Adskillige af samme tilsatte derved Livet. De bragte mange af Mordbrænderne til os, hvilke vi midt i en saadan Forvirring, vanskeligen selv havde kunnet opdage. Jeg lod omtrent 200 af disse Udlinger skyde. Havde denne ulykkelige Jld ikke fundet Sted, saa havde jeg Alt, hvad min Armee behøvede, fortræffeligt Vinterqvarteer; hvert Slags Forraad i Overflødighed, og det næste Aar havde det været afgjort. Alexander vilde have sluttet Fred, eller jeg havde været i Petersborg. Jeg spurgte ham, om han troede, at han ganske vilde have underkuet Rusland. "Nei svarede Napoleon: "men jeg vilde tvunget Rusland til at indgaae en Fred, som Frankrigs Tarv fordrede den. Jeg forlod Moscau fem Dage for sildigen. Adskillige Generaler bleve brændte udaf deres Seng. Jeg selv blev i Kremel, indtil Luerne ganske omgave mig. Jlden trængte videre frem, tog fat i de chinesiske og indiske Varemagaziner og adskillige Olie og Brændeviinsoplage, der brøde ud i Flammer og overstrømmede Alt, Jeg begav mig til et omtrent en halv Miil fra Moscan liggende og Keiseren tilhørende Slot, og De kan gjøre Dem et Begreb om Jldens Magt, naar jeg siger Dem, at man ikke kunde holde Haanden mod en ad Moscau liggende Muur eller Vindue, saa stor var Heden. Det var Synet af et Jldhav med sine Bølger; en Himmel af Jldskyer; Bjerge af rullende Jld, som Havets mægtige Vover, der snart brøde frem- og hævede sig til Jldhimlen, snart igjen nedsank i Flammehavet. O, det var det største, meest ophøiede og rædsomste Syn, Verden nogensinde har seet!" (Fortsættes.)