Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-04
Den menneskekierlige Keiser, Joseph den Anden, havde allerede for henved tredive Aar siden udsat en betydelig Belønning for den bedste Afhandling om Midlerne til, paa beqvemmeste Maade at standse Aager, uden Straffelove, og hvori tillige Begrebet om Aager skulde fastsættes. J denne Anledning udkom mange, tildeels ypperlige, Skrifter, der alle søgte at løse denne vanskelige Opgave, og hvoraf hvert især foreslog Midler til Aagers Standsning. Men til store Resultater have uden Tvivl disse Skrifter ikke ledet, og de kunde det, efter deres Natur, heller ikke; thi de betragtede Aager under et alt for almindeligt Begreb, At den imidlertid lader sig betragte fra høist forskjellige Synspuncter, troe i i det Foregaaende tilfulde at have viist. J moralsk Henseende vogte man sig derfor vel for, at kalde enhver, der har taget ov er de lovbestemte Renter, en Aagrer, eller med andre Ord, at erklære ham for et umoralsk Menneske. Men uagtet Begrebet om Aager i Almindelighed ligesaalidet som og dens Grændser, fra Moralitetens Side, i alle forskjellige Tilfælde, med Vished lader sig fastsætte, saa synes det dog i enhver Stat mødvendigt, ved borgerlige Love, at bestemme en vis Rentefod, hvis Grændsers Overskridelse bør have Straf til Følge. Netop fordi det er saa vanskeligt, at afpæle her de rigtige Skranker, bør Lovene, uden videre Hensyn til enkelte, særegne Forhold og Omstændigheder, fastsætte en bestemt Maalestok, for derved at forekomme alt for store og ødelæggende Misbrug. De bør saa meget mere gjøre det, som ingen Love lade sig lettere tilludere end netopide om Aager. nægteligen er det høist vanskeligt, maaskee aldeles umueligt, at bestemme en almindelig hensigtsmæssig Rentelod, men mogenlunde lader den sig dog fastsætte, maar man tager Hensyn til det, de forskjellige Næringsveie kunne indbringe, til den i Omløb værende Penge masses Størrelse, og til Levnetsmidlernes Priser. Men antager man, hvad der neppe kan nægtes, at det bør være enhver tilladt at betjene sig af sine Penge som et Erhvervmiddel, og tilsteder man ham at tage de Renter, Lovene bestemme, saa er det naturligt, at han ikke kan være tjent med disse lovbestemte Renter, undtagen at de staae i et nogenlunde passende Forhold til Tiderne. 4 PC. kunne for en Deel Aar siden have været en meget klækkelig Rente; thi maar en Mand den Gang eiede blot en Capital af 10,000 Rdlr., kunde en aarlig Rente af 400 Rdlr. ret godt føde ham, men under mærværende Omstændigheder er det dog en unægtelig Sandhed, at ingen kan leve af 4 eller 500 Rbdlr. N. V. aarligen. Det være Forfatteren heraf tilladt, at foreslaae nogle Jdeer til Rentefodens Bestemmelse. Efter hans enslige Mening, kunde Renter inddetes i tre Classer. Under den første Classe henreger jeg alle store Summer, der udlaanes mod Hymothek i faste Eiendomme o. s. v. Disse kunde neppe, uden at foraarsage Ulempe, være høiere end de nu ved Lovene bestemte. Under den anden Classe henregner jeg de Renter, der svares af haandfaaet Pant, hvorpaa der laanes store Summer. Det synes neppe ubilligt, at den, der f. Ex laaner paa Statspapirer og andre Gienstande, hvis Priis er vaklende, og som altsaa er udsat for Tab, maar Laantageren, af en og anden Aarsag, ikke seer sig istand til at indfrie Pantet, bør have Tilladelse, at tage flere Renter end den, der f. Ex. har sine Penge staaende i Huuspioriteter og ikke er udsat for Tab. Til den tredie Classe henregner jeg ide Renter, der svares af smaa Panter, og som maa blive til en alt for stor Ubetydelighed, naar ide skulle beregnes efter en Rentefod af 4 PC. *). Naar Rentesoden saaledes blev bestemt, vilde inden Tvivl de udlaanende Concurrenters Tal blive større, Leilighederne til Aagers Udøvelse færre J Man vil maaskee indvende, at Assistencehuset, som er en offentlig Stiftelse, vilde lide derved, naar det blev dem, der slaane paa smaa Panter, tilladt, at tage høiere Renter end de nu bestemte; men jeg har allerede eengang anført de egentlige Grunde, hvorfor mange ofte Tye hellere til Privatudlaanere end til Assistencehuset; kan end ikke een Erlæggelse af 100 PC. Rente afholde hine Laanere fra at tye til disse, saa er det saameget mere indlysende, at en fastsat Rente af f. Ex. 10 PC. af Privatlaan paa smaa Panter, umueligen vilde kunne formindske Assistencehusets Søgning. At Lovene have taget Hensyn hertil, det seer man tydeligen af Forordn. af 23 Jan. 1771, og af Forordn. af 12 Nov. 1772. Ved den første igjenskaldes og ophæves Forordn. af 15 Febr. 1767 angaaende Renternes Nedsættelse til 4 pC. "saasom det skal have faldet adskillige besværligt at faae de behøvede Penge til Laans for 4 PC.