JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1808-01-01
En Anmodning tilegnet Statskalenderens Udgiver. (Efter Jndsendt.) Dr. Badens Anmældelse (indført i Dagen for i Løverdags) om Nytten af, at Prokuratorernes Antal uden for København blev anført i Statskalenderen, fortjener saameget mere Opmærksomhed, som det vilde være til stor Nytte for den, hvis Lod det blev paa et ubekjendt Sted at saggive en anden; men Prokuratorernes Opholdssted maatte da anføres. Udgiveren af den danske Statskalender, Hr. Kanselliraad Frost, vilde ved denne Foranstaltning forbinde Mange.
Politivennen, 1808-01-01
Skammelig Opførsel af tre Pigebørn paa offentlig Gade mod anstændige Fruentimmer om Aftenen. (efter Jndsendt). Et ungt Pigebarn, til Anseende 12 Aar gammel, hvis Paaklædning dog ikke var af den sletteste, har et Par Aftener i denne Uge, i Selskab med to mindre Tøser, der havde Træskoe paa Fødderne, men ellers vare hele, vist en ny Opfindelse i Tryglekunsten, der sigtede til at give denne mere Kraft. De henvendte sig nemlig allene til velklædte Fruentimmer med deres Begjæring, og naar et saadant Fruentimmer var fornuftig nok til at afslaae deres Bøn, grebe de først til det Middel, at trampe stærkt i enhver Vandpus, medens de gik ved Siden af hende, for at overstænke hendes Klæder. Hjalp dette endnu ikke, gik de en Grad videre, ved at overøse hende med de ækleste og frækkeste Skældsord. Deres sidste Anstrængelse lader sig ikke vel beskrive, thi denne bestod i en Kanonade af 10 til 12 Skud, som nok er sagt. Med to velanstændige Fruentimmer er dette indtruffet i Grønnegade, om disse Virtuosinder udstrække deres Virkekreds videre, veed Anmælderen ikke, og det gjør ham ondt, at ikke kunne opgive flere Kjendemærker paa Dem. Han troer imidlertid at burde bekjendtgjøre dette, med det ønske, at disse kaade Tøser maatte kunne paagribes, baade for at befrie vore Medborgerinder fra deres Frækhed, og forebygge de yderligheder et saadant Anlæg med Tiden kan bringe saadanne slet opdragne Pigebørn til.
Politivennen, 1799-01-01
Formørkelse i Springgaden. Ondag Aften (d. 6te Febr.) vare Springgadens Lygter aldeles ikke tændte, da man dog fra de andre Gader kunde slutte, Lygterne vare befalede at tændes. Fredagen d. 8de bleve de, paa nogle saa nær vel tændte, men ej før Kl. 10 1/2, da der i omliggende Gader dog blev tændt først paa Aftenen. Løverdagen bleve de tændte, omtrent et Par Timer sildigere, end i de nærmeste Gader. Kbhavn. d. 13 Febr. 99.
Politivennen, 1808-01-01
Et Raad til vore Professionister, Kunstnere og Bodholdere. (Efter Jndsendt). Ofte, men især paa denne Tid klage Professionister, Kunstuere og Bodholdere over Mangel paa Folk. Hertil er Raad. Hvi skulle vi Danske ikke kunne gjøre hvad andetsteds skeer, bruge Fruentimmer i mange af de Forretninger og Arbejder, som hidtil ene holdtes Mandfolk til. J Frankrig seer man Fruentimmer paa Verkstederne og i Fabrikerne ved Siden af Mandfolkene. J England er det samme Tilfældet og ligeledes tildels i Tydskland. Her, hvor Fordomsfrihed hersker langt mindre end i Tydskland, hvor Regjeringen ophæver alle Langspedanterier, her maatte det endnu lettere end der, kunne indføres, at gjøre Fruentimmerne delagtige i mange Livets Sysler, hvorved de vilde kunne fortjene anstændigt Udkomme, og Forretningerne paa den anden Side vinde Arbejdere, der i Flid lignede og i Stadighed og Ædruelighed, overgik Mandfolkene. Hvi skulde en Sætters Kone ikke kunne staae ved Siden af ham i et Bogtrykkeri? Hvi skulde danske Fruentimmer ikke kunne lære Uhrmageri saavelsom franske? Hvi skulde de ej kunne barbere, ej sidde paa et Kontor, ej besørge en Butiks Dont, fuldkomment saa vel som noget Mandfolk? Naar Selvforsvar kalder Mandfolket til Vaaben, bør da alle Forretninger, alle Sysler, alle Handværker, alle Kunster hvile? Bør da alle Boddøre lukkes og Stæderne være som øde? Nej, vi have Kvinder, lad os vise, at vi ansee dem lige med os, og de ville vist svare til saadan Tiltro.
Politivennen, 1808-01-01
Uorden. Ved Slamkisten imellem Komediehuset og Holmens Kanal findes næsten hver Morgen henkastet en Dynge Menneskeskarn. Denne Uorden har fundet Sted mere end eet Aar.
Politivennen, 1808-01-01
Enhver er Tyv i sin Næring. (Efter Jndsendt.) Det gamle, ikke gode og ærværdige gamle, men afskyelige og rimeligen af en gammel Tyv udtænkte Ordsprog: enhver er Tyv i sin Næring, synes ret at være blevet et Livsprog i Kjøbenhavn i disse Tider. Man undseer sig ikke ved, ligesom at indgaae en Væddestrid om, hvo der bedst og til højeste Pris kan benytte sig af sin Naboes Forlegenhed. Man undseer sig ikke ved at benytte Øjeblikke, der burde med de værdigste og varigste Baand knytte Borgeren til Borgeren, til at trykke hinanden, til at forbittre hinanden Livet, mere end det endnu har været Fjenden muligt. Tier da Moralen hertil? Eller har saadant ingen Jndflydelse paa Selskabet, som moralsk betragtet? Jstedet for at enhver af os skulde føle det sin helligste Pligt, som altid saa især under nærværende Omstændigheder, at befordre sine Medborgeres Vel, og være den ene den anden til Nytte, saa studerer man paa, som om man vilde bringe det i System, hvorledes Egennytten kan bygge sig Templer, og medens Tusinde falde som dens Ossere, tilbede de Enkelte Gudinden. Det er vel den farligste Maade en Nation kan udarte paa, fordi den nedbryder alt hvad der er Godt hos Mennesket, fordi Ærlighed, Redelighed og hvad de flere Dyder hedde, der pryde Menneskeheden, ganske gjøres landslygtige i Sælskabet, hvorimod Træskhed, List, Underfundighed, og alle Laster ligesom glindse og tilvinde sig Agtelse, fordi de føde sin Mand. Regjeringen og Lovene synes ikke at kunne gribe ind i denne Laptænkenhed, der alligevel kan have store og farlige Følger. Hvad er der da at gjøre herimod? Borgerne selv, de agtværdige Borgere, skulle gribe de Vaaben, som baade deres moralske Frihed og Lovene hjemle dem; de skulle offentligen bekjendtgjøre de uendelige, de al Moralitet undertrykkende Handlinger, som blive dem vidnesfast bekjendte, og som, saa nedrige de end maatte være, dog ikke kunne bringes under Domstolene. Derved, jeg tilstaaer det, forbedres maaskee ikke de uredeligere Handlende, men de gjøres mere uskadelige, da andre Medborgere derved advares, at tage sig iagt for at indlade sig med de Betegnede. Andre ville muligen eftertænke nøjere deres Handlinger, før de satte dem i Udøvelse og noget, i det mindste noget, Godt vilde være Frugten deraf. Forfatteren af dette kunde levere gode Bidrag hertil, dersom han ellers havde Evne til at ordne dem, og det ikke var ubehageligt at skrive sin Tids skandaløse Krønike dog bør dette ikke afholde nogen; thi ingen foretager letteligen noget til Nytte for det Almindelige, uden jo en eller anden Ubehagelighed er forbunden dermed, og ofte hans eneste visse Løn. Men det skulde sikkerligen være nyttigt, at have sin Tids slette Handlinger beskrevne til Advarsel, ligesom de Gode til Efterligning.
Politivennen, 1808-01-01
Knippels Broes Forfald. Jmedens Langebro er under Udbedring og ufremkommelig, er Knippelsbro, som er den eneste Vej nu haves, uden for Fodgængere, skrøbelig og i en maadeligere Tilstand, end jeg nogensinde har seet den. Klapperne *) Den som føler det, føle det? ere nedsjunkne paa begge Sider, og naar den ikke hielpes ved en Slags Stivere under Klapperne paa hver Side til Stenbroen, hvor Hængslene er, da frygter jeg, at før eller senere vil der skee en Ulykke. Formodentlig har den taget megen Skade ved de svære Kanoner, som ere bragte devover nu i Vinter, og om der end ej bringes flere Kanener over, køres der dog bestandig svære Læs. Jeg veed endog med Vished, at der i forrige Uge er bleven kørt flere Læs paa 3 a 4000 Pd., hvilket tilligemed Heste, Vogn og Karl kan regnes for imellem 6 og 7000 Pd., altsaa en svær Vægt for en skrøbelig Bro. Bojesen.
Politivennen, 1808-01-01
Bon til Damerne, ej at bortkaste nyttige linnede Klude. (efter Jndsendt.) J en Tid, da man tænker, taler og skriver saameget om Husholderskhed, Sparsomhed og Fabrikslid, hvilket og lettere lader sig tænke end iværksætte, vover jeg en Bøntil det ædle Kvindekjøn, som jeg ønsker, ikke maatte miskjendes. Den priselige Jndretning, at ingen Fejebunke maatte sindes paa Gaden, har dog foraarsaget, at et mindre Antal Klude samles, og derved tillige, at vore Papirsfabrikker ville mangle disse. Eftertænker man, hvor nødvendigt Papiret er, og til hvilken Pris det alt er steget, da vil ingen ædel Dame fortryde paa, at jeg beder Dem, at samle de ubrugelige Klude til et saa nyttigt Brug. ved Klæders og anden Syening spildes ellers Snese Klude, som nu ere af betydeligt Værd.
Politivennen, 1808-01-01
Om paa Salpeters Virkning i Danmark. Regjeringskommissionen i Norge har, paa Forslag fra Generalkommendoet søndenfjelds, ladet anstille Forsøg med Salpeters Udvirkning af Staldjord, og fundet, at denne Frembringelse vil lønne sig, naar de, der drive den, ere visse paa Afsætning til en nogenledes rimelig Pris. Den er gaaet videre og har priseligen ladet uddele et betydeligt Antal af en liden, af Hr. Apotheker Maschman meget tydeligt skreven, Vejledning for Landboerne til at frembringe raat Salpeter, og saaledes gavne sig selv, medens de gavne Landet, ved at frembringe i Landet selv en Vare, der er i Fred, men især i Krig, uundgaaelig nødvendig, og som det derfor ikke bør staae i nogen fremmed, end sige en fjendtlig Stats Magt, at afskære os. Endelig har bemældte Regjeringskommission, anvist Steder, hvor enhver Landbo kunde henføre sit raa Salpeter, og derfor modtage Betaling, nemlig for den mindre rene 14 Skill. for Skaalpundet, og for den bedre rensede 16 Skill. for Pundet. Endvidere er udsat en Premie for hver 50 Pund Salpeter, som af een Mand og paa een Gaard er fremvirket, nemlig 2 Rdlr., naar Salpetret ikke er virket rent, og 2 1/2 Rdlr., naar det er reent. Der er ingen Tvivl paa, at jo disse Foranstaltninger ville bringe indenlandsk Salpeters Fremvirkelse i Gang i Norge. Men bør man ikke ogsaa ønske, at see denne Erhvervflid dreven i Danmark? At vor Regjering ikke her har gjort de samme Foranstaltninger, til slig Virknings Opmuntring, viser blot, at her ikke til Statens Tjeneste er det samme Behov dertil. Men at det vil være Regieringen højst behageligt, at de vanske Undersaatter gjøre sig denne Erhvervflid ligeledes til egen, derom kan, efter Tingenes Natur, ikke være Tvivl, og saameget mindre, som Regieringen alt forhen har anvendt Penge paa denne Flids Opkomst, skjøndt, uvist af hvad Aarsag, uden det forønskede Held. Her er altsaa en Lejlighed for gode Patrioter, Amtmænd, Godsejere, Forvaltere, Forpagtere, Præster og Skolelærere til at gaae deres mindre oplyste Medlandboer, vore Bønder, til Hielp, med at undervise dem i Tingen, som i sig selv er saare let, og med at sørge for, at den tilvirkede raa Salpeter strax modtoges og betaltes Bonden. Thi uden dette sidste kan ikke ringeste Fremgang af denne Flid ventes. Der er heller ingen Aarsag at tvivle paa, at jo vore Købmænd i Provindserne og i København ville være patriotiske nok til, for 1 Mk. Pundet at modtage den raa Salpeter, da de vel ikke kunne lide noget Tab paa saadan Handel. Foruden sit Brug til Krud, er Salpeteret baade nyttigt til Apothekerbrug, til Saltning, til Skedevands Forfærdigelse og til mange kymiske Foretagender. J Hamborg koster nu 112 Pd. ostindisk Salpeter 75 Rd. Man seer altsaa, at der ikke kunde være noget Vove ved dette Jndkøb for Handelsmanden.
Politivennen, 1808-01-01
Om Stenkuls Brug og sammeJndskrænkelse m. m. Det er en fuldkommen Sandhed, at man alt for die Dage siden har betalt engelske Stenkul med 200 Rd, en Last, og ved Auxion paa Børsen givet indtil 152 Rd. for de svenske Stenkul. En saa uhyre Pris maa nødvendig opvække endel Tanker hos den, der kan tænke, og kan det da ikke andet, end sætte i den største Forundring, at slet ingen børnholmske Stenkul i denne Vinter og Efteraar ere hidkomne, da de, skjøndt slettere end de Svenske, dog vel havde indhentet en god Betaling. Muligt maatte det vel og være, at de, blandede med engelske eller svenske Kul kunde idetringeste hielpe til at drøje paa disse nu saa dyre Varer. Dernæst kan man ikke andet end forestille sig, at der dog maatte være en Mulighed i, at sætte Brænde eller Tørv, eller Trækul, maaskee og Torvkul i Stedet for de saa dyre Steenkul. Om endog denne Forandring af Brændsel gjorde en Forandring af vedkommende Jldsteder nødvendig saa synes det dog, at de derpaa anvendte Omkostninger rigtig vilde indhentes, naar et Brændsel, som kostede saameget mindre, derved kunde blive brugeligt istedet for det dyrere. Det er bekjendt nok at mange Landsbysmedde i Jylland kommer godt afsted ved Brugen af Tørvkul paa deres Csser. Og det er en bekjendt Sandhed, at Englænderne selv, baade til Esser og Arnesteder, anvende Kul, der ere saa slette, at vi Danske, som altid ville have det bedste, aldeles ikke havde ladet os nøje dermed. Udgiveren af Politivennen lever i det Haab, at vi sikkert hos os selv kunne opdage Stenkul. Den Premie for deres Findelse i Sjælland og Møen, som i dette Blads No. 502 er bekjendtgjort at være udsat af en Patriot, er siden betydelig forhøjet ved flere Patrioters kraftige Deltagelse; hvilket alt med første udførlig skal bekjendtgjøres, naar nogle endnu i Omløb værende Anmodninger ere indkomne. Premien vil blive saa klækkelig, at man med Føje tør haabe, at den vil opvække dulige Mænd til Undersøgelse. - Men da det gamle Ordsprog tilholder, at sørge for, at Korn ikke døer, mens Græsset groer, saa troede Udgiveren, at det imidlertid ikke var overflødigt, at raade til al den Jndskrænkning i Stenluls Brug, som virkelig lader sig iværksætte.
Politivennen, 1808-01-01
Endnu et Par Ord om Trækskøjtegraves Anlæg i Sjælland. Skjøndt det synes, som om vore Landsmænd slet ikke have Øren for den Sandhed, at Trækskøjtegraves Anlæg nær ved en stor Stad, især hvis denne behøver stor Tilførsel af Varer, der ved en forholdsmæssig ringe Pris have en overmaade stor Fylde, f. Ex. Brænde og Kultorv, vilde være et overmaade indbringende Foretagende for den eller de Rigmænd, som vovede deres Penge deri, kan man dog ikke andet end røre atter ved denne Stræng, paa en Tid, da mange Kapitaler ved Handelens Standsning og Uvished maae ligge uden noksom frugtbart Brug, og da Omstændighederne saa tydelig vise, hvor stor Nytte saadanne Kanaler eller Grave kunde bringe. København bruger aarlig i det mindste 40000 Favne Brænde. Vil man blot antage at Hælvten førtes paa saadanne Grave, 4 Mile Vej, og at 48 Skilling toges for at føre en Favn 1 Miil, saa udkom den uhyre Sum 40000 Rdlr. Da den samme Vandførsel kunde anvendes til Tørvens Hidbringelse fra alle nærliggende Moser, og anslaaer man Mængden deraf til 2,000,000 Tørv, og regner samme Betaling for Tørv som for en Favn Brænde, udkom atter 4000 Rd. Tænker man sig nu dertil al den Førsel af Kornvare og Færsel af Rejsende, som vilde finde Sted hvis en saadan Vandfart havdes, saa kan sikkert antages, at en Vandfarts Aabning, ved Trækskøjtegrave nord ud fra Kbhvn, i Skovegnen, indtil 4 Miles Afstand, vilde som allermindst afkaste aarlig 50,000 Rd. At Bekostningerne paa et saadant Anlæg langtfra ikke blive meget store og sikkert ikke vilde stige til 150,000 Rd., synes indlysende nok, naar det betænkes, at en saadan Grav ikke behøver at være over 2 Alen dyb, ikke skal have nogen eneste Sluse, og kan nøjes med en Brede af 12 til 16 Alen.
Politivennen, 1808-01-01
Forslag til et Assuranse Selskab mellem vore Kapere. (efter Jndsendt). Saavidt vides, er endnu ingen dansk Kaper tagen af Fjenden. Dette Tilfælde vil imidlertid muligen kunne indtræffe herefter, især naar vore Kapere, efter at have jaget det engelske Handelsslag bort fra vore Strømme, nødes at opsøge det længere fra vore Kyster, eller, som var det bedste, under Fjendens egne, hvor Fordelen vel vilde være større, men Faren ogsaa forøget. Man foreslaaer for vore Kaperrederier og for Kapernes Besætning, at ene sig alle, eller saamange godt synes, i et Assurantseselskab, til Bedste for dem, en saadan Skæbne traf; saaledes, at i Tilfælde en Kaper opbragtes af en fjendtlig Krydser, skulde de andre være pligtige til at erstatte dens Værdi til Rederiet, og give en Sum til Ophielp for dens Bemanding. Denne Assurants skulde dog ingen være pligtig at udrede, uden af sine gjorte Priser, og i Forhold til disses Antal og Værd paa den Tid, en saadan Ulykke indtraf for hans Medbroder. Ved saadan Dispache Opgjørelse burde det imidlertid godtgjøres, at den ulykkelige Kaper havde værget sig til det yderste. Uden at dette til største Nøjagtighed lagdes for Dagen, burde Deeltagerne i Assurantseselskabet ikke være pligtige at udbetale en eneste Skilling.
Politivennen, 1808-01-01
Uorden. J Silkegaden i den Gaard eller det Hus, hvor Sadelmageren boer, hvilket mangler Nummer, er en Vaskerende gaaet itu, og da den ikke naaer lige til Jorden, overstænker den de Forbigaaende hæsligt, hvorfor Vedkommende ombedes om at lade samme istandsætte.
Politivennen, 1799-01-01
Fra hørende Øren. Hvad er Aarsag hvorfor det ikke, som før Jldebranden, nu indføres i Adressavisen hvem der præker om Onsdagen og Fredagen og fornemmelig i Faste? Er det Præsternes eller Adreskontorets Skyld? Disse Spørgsmaale gjøres af endel Borgere, som ønskede at vide hvad Præst der prækede, førend de kom i Kirken.
Politivennen, 1808-01-01
Tyvedrenge paa Gammeltorv. (Efter Jndsendt.) Paa dette Torv og undertiden i de nærliggende Gader har man i den senere Tid mærket, at endel Drenge ikke allene vise sig temmelig gode Lommetyve, men endog have Sammenhæng eller Komplot med hinanden. Deres Anfører skal være den under Tiggernavnet velbekjendte Lillefanden, der gaaer i en blaa Frakke. Jndsenderen skal, naar han faaer Spor paa mere desangaaende, strax gjøre det bekjendt. Han har forud mældt dette til Advarsel, og vilde ønske, at Medborgerne skærpede lidt deres Tænkemaade imod alslags Tyveri, og anholdt enhver, som paagrebes i Gjerningen, istedet for den rigtig nok mageligere og derfor desværre almindeligere Skik, at udskælde eller afbanke den Paagrebne og derpaa lae ham gaae. Derved styrkes han kun paa sin onde Bane, fordi han troer immer, at skulle slippe saa let derfra.
Politivennen, 1808-01-01
Et Par Tanker paa Slotspladsen. (Efter Jndsendt.) Hvad der er sagt i Politivennen No. 15 om Knippelsbro, har bragt Een, der daglig gaaer over Slotspladsen, Holmensbro i Erindring. Hvorlænge vil den Udholde den utrolig stærke Færsel over samme? Højbro er nu i en ypperlig Stand, men den bruges, i Forhold til de andre Broer, af Grunde, som strax falde i Øjnene, meget lidet. Da det med Slottets Bygning gaaer langsommere, end der i Førstningen var Grund til at formode, var det da ikke ønskeligt, at der af Slotspladsen snart blev udlagt et Stykke til en Kørevej, foruden Vejen for de Gaaende? - Allene Amagernes Kørsel i hver Uge er ikke ubetydelig. Kbhun den 14de Marts 1808.
Politivennen, 1808-01-01
Et Postønske. (Efter Jndsendt). Da Publikum nøjagtig underrettes om de Kbhvnske Brevposts kortere eller længere Ophold paa Belterne; om dens Ankomst Dag og Nat til Hamborg, saa ønskes herved en lignende Opmærksomhed viist de Korresponderende med den over Fladstrand gaaende norske Post, hvilken har en 20 Mile at passere over det, nu mere end til nogen Tid før, usikkre Nordhav.
Politivennen, 1808-01-01
Ønske til Bedste for vor Kaperfart. (Efter Jndsendt.) Det er blevet Anmælderen forsikret, at der ved Kysterne er givet Ordre, at intet Fartøj eller Baad ved Nattetid maae gaae i Søen. Anmælderen veed ikke, om dette forholder sig saaledes eller ej, men tør uforgribeligen troe, at dersom Kaperfartøjer eller Kaperbaade, ikke ere undtagne fra Regelen, vil dette, især nu efterat Krigen er udbrudt med Sverrig, være til Afbræk for den Nytte, der kunne udrettes. Da Fjendens Kyst er saa nær vor, og han ventelig vil benytte sig af Natten, for at sejle langs Landet, der ogsaa i hans Havne kunde ligge Fartøjer, som allerbedst kunde udskæres om Natten, naar Fjenden sover; saa foreslaaes det i den bedste Hensigt, at ovennævnte Fartøjer og Baade til alle Tider maatte udløbe, naar Førerne ere forsynede med kgl.Kaperbreve, og for den paa Kysten Vagthavende opgive deres Forehavende. Der kan endnu tænkes flere Lejligheder, da det var godt, om Natten at gaae ud med bevæbnede Baade. Ved denne Lejlighed tør man yttre det ønske, at det maatte paalægges vore Kapere, naar de, ved et Foretagende i eller ved en fjendlig Havn, hindredes i at Udskære et Fartøj, da at brænde det, hvis dertil er mindste Mulighed.
Politivennen, 1808-01-01
Spørgsmaal. (Efter Jndsendt). Siden Udførsel paa Risengryn og andet mere er forbuden, vilde det sikkerlig være at ønske: at ogsaa Forbud paa Udførsel af Jndigo, Concenelle og andre Farvevare maatte komme i Betragtning, da Farvevare nu ere i saa høj Pris, at intet Pund Linnedgarn kan farves under 1 Rd. ingen Alen blaat Vadmel under 1 Mk. 4ss. og ifald intet Forbud paa disse Farvevares Udførsel skeer, kunne maaske Farverne ikke vedblive deres Næringsvej.
Politivennen, 1808-01-01
Ønske om en gejstlig Kalender. En Præstekalender, eller Danmarks og Norges, samt Hertugdommenes Slesvig, Holstens a. gejstlige Stat, har man ikke savnet i disse Stater, saalænge Hr. Direktør Høfner levede, og efter ham har Hr. Direktør Schuls, kgl.og Universitets Bogtrykker, fortsat dens Udgave, men, saavidt jeg veed, kun til Aaret 1800, som det sidste. Derefter er udkommen en forbedret Udgave, besørget af Hr. Kanselliraad og Arkivarius i det Danske Kanselli, Hr. Frost, men for sidste Gang i Aaret 1802. Om Hr. Kanselliraaden har erholdet kgl.Privilegium paa denne Udgave, som man har foregivet, kan jeg ikke afgjøre, men heller bør paatvivle, da den i 6 Aar ikke er fortsat, og det synes, som ingen af de bemældte Udgivere mere tænke paa Fortsættelsen. - Det er ubilligt, at begge Rigerne og de Tydske Stater skal savne for b standig denne gejstlige Liste, just fordi ivende Udgivere komme i Kollision, og derfor begge ophøre. Man har derimod en Fordring paa dem, at de begge forenes om, hvem af dem, der skal herefter besørge Præstekalenderens Udgave, eller og at hver for sig opfylder den Forpligtelse, som man troer at paaligge dem. Denne Liste kan ikke vel undværes for Embedsmænd af alle Stænder i Rigerne. En Forlægger dertil vil ikke blive vanskelig at træffe, helst naar man for Afsætningens Skyld vil fastsætte, at nye Udgaver skee hvert andet eller tredie Aar, for at holdes skadesløs. Skulde jeg forfejle i min Forventning, saa at de anførte tvende Udgivere ikke offentlig frasige sig, eller een af dem antager Præstekalenderens Udgave, saa formoder jeg vist, at dette Savn vil blive erstattet af vore tydske Naboer, der ligesaavel kan i deres Sprog forsyne os med denne, som med Statskalenderen, og derpaa finde god Afsætning. Den 8de Marts 1808. T. S. Hejberg, Sognepræst og Herredsprovst.
Politivennen, 1808-01-01
Exempel paa Menneskelighed og paa Umenneskelighed. Da jeg i Mandags den 21de Marts ved Middagstid ville gaae ud paa Trekroners Batteri i et Ærinde, som var af Vigtighed for mig, og da jeg næsten var ved bemældte Batteri, kom jeg til det Uheld, at over en Rende, som var hugget i Jsen, hvor Baadene havde sejleti, og nu var overblæst med Snee, at falde igjennem Jsen, og da jeg kom ovenfor Vandet, raabte jeg til Skilvagten paa Batteriet om Hielp, og der samlede sig en Del af Mandskabet og saae ud efter mig, men der kom ingen af Batteriets Mandskab mig til Hielp. Men fra en børnholmsk Fiskersmak kom mig til Hielp Skipper Hr. Hansen og en Mand, hvoraf den første faldt i Vandet, men kom strax op igjen, og ilede mig til Hielp; og denne Ædle reddede mig fra Døden, ved at sætte sit eget Liv i Fare, hvilken Handling aldrig af mit Hjerte skal blive udslukket. C. Matthiessen, boende i store Kannikestræde i Hr. Prof. Munters Gaard No. 33.
Politivennen, 1808-01-01
Spørgsmaal Frue Kirkegaard angaaende. (Efter Jndsendt). Hvorfor kan Frue Kirkegaard ikke blive indhegnet, da der dog bliver begravet Mennesker imellemstunder? - Formodentlig er Kirken fattig og vil heller ikke blive rigere i denne Tid, men dog kunde den blive indhegnet, da der dog er Bræder og Lægder endnu at faae, og enhver, som havde Grav, vilde vel gjerne give til Hielp, naar det kun kunde blive gjort: thi hvo vilde, at den skulde ligge tilsælles med Gaderne længer?