Aalborgs Stifts Adresseavis, 1819-06-28
Det Londonske Blad Coureren indeholder følgende Brev fra den forrige svenske Konge, der nu kalder sig Oberst Gustafsson, som er Udgiveren tilsendt til Jndrykkelse: Flere Aviser have saat Noget og Prinds Gustav, Søn af Gustav Adolph.v. (Gustafson), forrige Kong af Sverrig; men det er nødvendigt at oplyse nøiere det om Prindsen Fortalte, at Publikum kan være vidende om det Ulovmæssige og Uforsvarlige, som med ham i de 3 sidste Aar er foregaaet. Det er paa Tide at kundgiøre de hemmelige Rænker man anvendte, for at skille Prindsen fra sin Fader, som Han, saavel af naturlig Pligt og Tilbøielighed, som og af Erkiendtlighed, skyldte hengivenhed, da han overlod Prindsen det meste af sin salig Moders, Dronningen af Sverrigs, betydelige, Konge tilfaldende Arv, og deelte det øvrige mellem sine andre Børn. Prinds Gustavs Fader, der i Aaret 1812 ble skilt fra sin Gemalinde Dronningen, gav hende, som Meder, det største Beviis paa sin Fortrolighed, ved at over drage hende, ikke blot Prindsessernes, men og Prindsens Opdragelse, dog under disse 3 Betingelser: at de skulde opdrages i den Religion, hvori de vare fødte, 2 overeensstemmende med deres Rang og 3) dannes for i Pligter, til hvis Opfyldelse de engang skulle kaldes: Me efterat Dronningen havde faaet Raadighed over sin for rige Gemals Arv, som den Svenske Regering udbetalHendes Majestæt, synes det, at Hun har handlet gan imod ovenmeldte Vilkaar, ligesom og Hendes Søn, han blev myndig (17 Aar gammel) vægrede sig ved komme til sin Fader og med ham aftale sin tilkommen Bestemmelse, paa den besynderlige og intetsigende Grunat han havde lovet Hs. Maj., sin Moder, at blive he Hende til han blev 21 Aar. Uagtet sin Faders trængen Forestillinger, vedblev han dog at være ulydig mod i Herres befaling og sin Vens og Velgiørers Anmodnin- Det vilde være oprørende mod Faderfølelsen at til lægge den engang saa dydige og lydige Søn Skylden h. for, det vilde være uretfærdigt at sige det, saalænge i ikke øiensynligen var beviist, at Dronningen, Prindse Moder, havde blot her handlet af egen Drift. Men man maa vide, at Hun skiænkede sin Fortrolighed og troede sin Søns Opdragelse til en Calvinist, enpublikaner og en Udlænding, der ikke besad nogle af : Egenskaber, der anbefalede ham til at vorde Prindsen Opdrager. Man nævne ikke, for at bevise det Modsat. den berømte Laharpes Navn, der en Gang var he Keiser Alexander; thi Laharpe var blot Alexanders Lærre men ikke hans Governør. Lader os heller ikke misbruKeiser Alexanders Navn og flette det upassende ind i miliestridigheder, der ikke passer sig for en ophøiet 6 veren. Nylig læstes i Aviserne, at Keiseren af Rusla havde udnævnt Prinds Gustav til Governør af en af si Provindser (Finland); atter, at han med Keiserens T. ladelse og understøttet af Hs. Majestæt med 2000 Pd. 6 aarlig, begav sig til England for at studere; der vil sige, at Prindsen ikke selv havde Raad til at bestride den Udgift. Men man lade slige svagtgrundede Nyheder fa man umage sig for at fremstille Sandheden, og man hos det ikke for muligt, at Keiser Alexander skulle fortre Prinds Gustafs Fader sine gode Hensigter mod hans So og ikke give ham derom de mindste Efterretninger, imo Faderen svæver i den smerteligste Angest over denne Sø Ulydighed. Basel den 1ste Juni 1819. G. A. Gustafson.