JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-17
J Jversens Avis siges: "At den fra November Maaneds Begyndelse næsten vedholdende maadelige Frost vil forekomme den gule Fe bers Udbredelse i Sønden og Jndsnigelse i Norden. Men den synes farligst, naar Sygdommen i de befængte Lande er standset, Quarantainetiderne ere forbi, og man overalt troer sig sikker. Smitten kan derfor endnu længe derefter hænge ved adskillige Ting. Der burde derfor aldeles ikke indføres Varer fra befængte Steder. Mandskabets Klæder burde ligeledes casseres, og Tabet i det Hele godtgiøres af Statscassen &c. - Disse Vink ere vigtige og fortjene virkelig at tages til Eftertanke. Have vore Forfædre faaet Pesten herind paa en Tid, hvor Handelsforbindelsen med det sydlige Europa var saa indskrænket, hvor meget mere ere vi ikke udsatte for at hjemsøges af den med rædsomme Kæmpeskridt fremskridende gule Død, nu, da vort Samqvem med hine Lande er saa udbredt? Man mener nu, at den afbrændte Nicholai Kirkes Skjebne eengang for alle er bestemt, nemlig, at den virkelig skal nedbrydes og at Sognet skal fordeles paa de andre Sogne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-17
Det befriede Jsraael, som dog ikke er befriet fra Epigrammer, har nu atter givet Anledning til et nyt Epigram, som lyder saaledes: Friede *) Jsral heldige, mægtige Digter sang, og fra Sinai Top strømmede livfulde Toner. ikke som fordum Flygtlingen skrækkende Bragen), Musernes Yndling glad lytter; eene kun smertes hvislende Slægt i Bjergrodens skumleste Huler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-17
En fattig Linnedvæver i Berlin, som i sin Ungdom havde studeret Theologie, og fordi man ikke vilde lade ham væve Prædikener gav sig til at væve Lærred, er nylig kommet paa det Jndfald, at ville flyve med Vinger af hans egen Opfindelse. Med den bedste Villie af Verden vilde det dog ikke lykkes ham. Han foreviser nu sin Flyvemachine for Betaling, for at overtyde Verden om, at man ikke altid kan, hvad man vil. *) Jsrael friede, saa vidt jeg veed, aldrig til nogen anden end Rachel De Aviser, som Dagsposten have medbragt, ere virkelig mærkværdige. De indeholde Resultatet af den største og vigtigste Begivenhed i Europa - Bonapartes Kroning d. 2 Dec. og den Franske Republiks Forandring til et Keiserdømme. - Anmeld. forbigaaer her de Høitideligheder, som dette har været forbundet med. De kunne kun interessere Franskmænd, men ikke os. Den, der finder Fornøielse i Beskrivelse over saadanne Ceremonier, kan tilfulde tilfredsstille sin Nysgierrighed ved at læse Middelalderens Krøniker. - Adskillige Franske Bladskriveres Hyklerie ved denne Leilighed, opvækker kun Væmmelse. Saaledes siger een af dem: "Det er notorisk, at Solen, netop i det Øieblik, hvor Keiseren steg ind i Vognen, gjennembrød Taagen, og ledsagede ham med sit modererede Lys til Notre Dame Kirken. Den synes med Forsæt at have aflagt sin Glands, for at være Vidne til en stor Mands Ophøielse, uden at blænde de deeltagende Tilskuere." -Man skulde næsten troe, at det er en Persisk Jldtilbeder, der har kunnet tillægge Solen saa megen Forstand og Villie. - Syndicus Kant i Lüneburg, har i en Jllumination sagt: "Leve Bonaparte, de Franskes Keiser, Helt og Phænomen, som Naturen til Verdens Held kun har frembragt eengang. De sidste Linier ere mærkelige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-17
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Nyeste derie
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Kjøbenhavn. No. 20. Den 21 December, 1804. Udgivet og forlagt af J. Werfel. Enkepensioner.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
vore offentlige Tidender læser man en Taksigelse fra en Skovrider Møllers Enke for den Understøttelse, som, efter hendes Formodning adskillige Søofficierer have sendt hende og som for det første vil afhielpe hendes store Nød i denne haarde Vinter. Ligesaa meget som det paa den ene Side opløfter Sjelen, at see Danske Søkrigere, som i Kampens Tid forsvarede vort Flag med saa urokkeligt et Mod, i Fredens Tid i Løndom og uden Bram at aftørre Enkers og Faderløses Taarer, ligesaa smertende er det for Menneskevennen, stundom at see Landets Anden Aargang. troe Tjenere efterlade sig Familier, der lide Nød og Mangel. Vel har man ved Pensioner og andre Foranstaltninger søgt at betrygge ethver Slags Embedsmænds Enker mod Trang, og den store Mængde Pensionister, vi have, er det tydeligste Beviis derpaa; det er derfor heller ikke fra den Side, at man med Føie har noget at klage. Men Pensionsvæsenet i det Hele og Forholdet imellem de Pensioner, der deels ere bestemte og deels bestemmes, fortjener vist en alvorlig Undersøgelse. Saa vanskeligt, som det er for enhver Privatmand, at uddele Almisse paa een i alle Henseender rigtig Maade, ligesaa vanskeligt er det for en Regjering, at bestemme Pensionerne saaledes, at den ene ikke faaer for lidet og den anden for meget, kort, at Forholdet i det Hele bliver rigtigt og Understøttelsens egentlige Øiemed fuldkommen opnaaes. Det er umueligt for enhver Regjering, altid at kjende eller blive gjort opmærksom paa den sande Trængende, og det er derfor, at man i mangt et Land seer den virkelig formuende Mands Enke nyde en Pension af nogle tusinde Rigsdaler, som hun aldeles ikke behøver, medens den Fattiges Enke stundom maa ernære en heel Familie med en Pension af hundrede Rigsdaler og derunder. Denne Ulighed i Understøttelsens Fordeling er beklagelig og sørgelig. Den bidrager ikke allene til at gjøre hele Familier, i det mindste en Tidlang, ulykkelige, men den er og Aarsag til, at Menneskevennen ofte maa bedrøve sig ved at see Enkerne efter de Mænd, der i mange Aar have tjent og gavnet Staten, trænge til Almisse, hensukke deres Dage i Fattigdom og være uformuende til at give deres Børn den fornødne Opdragelse og Dannelse. Forfatterens borgerlige Stilling er af den Natur, at hans Enke aldrig har nogen Grund til at gjøre mindste Fordring paa Pension efter hans Død. Hvad han siger, er derfor i alle Maader upartiskt. Men han har ofte havt Leilighed til at røres ved Enkers og Faderløses Taarer, og det er disse, der have aftvunget ham de faa her staaende Linier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
For at undgaae de Uleiligheder, der flyde af Pensioners alt for ulige Fordeling, vilde det, efter Forfatterens individuelle Mening, maaskee være gavnligt, at der blev udnævnt en perpetuel Commission, som kun sysselsatte sig med Pensionernes Bestemmelse. En saadan Commission burde det være paalagt, paa det nøieste at undersøge, hvorvidt den Enke, der fordrede Pension, var formuende eller uformuende, og hvor stor eller liden en Pension, der var nødvendig for hende i hendes Stilling. Jeg veed, at det er enhver Embedsmand hos os paalagt, at indsætte i den Kongel. Enkecasse, naar han vil givte sig, men i Almindelighed er en Enkeunderstøttelse af halvtredsindstyve til fire hundrede Rigsdaler (thi Omstændighederne tillade sjelden nogen at bestemme en høiere Sum) for utilstrækkelig, naar Familien er stor og Børnene skulle nyde en anstændig Opdragelse. J de fleste Lande synes man mere at tage den afdøde Embedsmands Jndkomster, end hans efterladte Enkes Kaar til Maalestok for Pensionen. Hvor rigtigt det nu end er, at en anseelig lønnet Embedsmands Enke ogsaa bør have en anseelig Pension, for at kunne leve nogenlunde overeensstemmende med sin Stand, saa er denne Maalestok dog ikke altid den rigtigste. En Enkepension bør ikke betragtes som en bestemt Løn, hvilken Enken nyder paa sin afdøde Mands Vegne, men som en relativ Betryggelse mod Mangel. Denne relative Betryggelse bør naturligviis hverken være saa stor, at den kan qvæle al selvirkende Vindskibelighed, eller saa ubetydelig, at den kun kan bidrage lidet eller intet til Enkens anstændige Udkomme. En saadan Pension bør efter sin Natur heller ikke være bestemt, medens Manden lever og endnu mindre efter Mandens Død gielde for Enkens hele Levetid. Der gives mangfoldige Omstændigheder, der kræve en Forøgelse af eller en Formindskelse i Understøttelsen. Jeg kan ikke indsee, hvorfor en Enke, der paa den Tid, hun behøvede det, nød en Pension, skal vedblive at nyde den, endog naar hun aldeles ikke behøver den mere, f. Ex. naar hendes Omstændigheder ved lykkelige Tilfælde ere blevne mærkelig forbedrede. Ved at følge disse Vink vilde man maaskee kunne bringe en passende Ligevægt i det hele Enkepensionsvæsen, og forekomme, at den ene Enke nød en for høi eller maaskee ganske overflødig Pension, paa den andens Bekostning. En saadan perpetuel Commission, som jeg ovenfor har foreslaaet, vilde lettest kunne befordre dette for hele Staten velgjørende Øiemed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Skrivelse fra Procurator Trækop. De veed, at jeg har tjent en Tidlang som Forvalter hos Hr. Visby. De veed ligeledes, at den ubehagelige Affaire med Gulddaasen var Aarsag til, at jeg for en Feils Skyld forlod denne brave Mands Tjeneste. Min Søster, Jomfru Trækop, som ikke har været en liden Aarsag til mit Uheld, kjøbte sig strax derefter ind i et Hospital, og ved een af sine Veninders Bistand er hun for en Feils Skyld bleven optagen blandt de saakaldte Hellige, hvis Forsamling hun aldrig forsømmer. Hun gjør den hele Dag ikke andet, end læser i Seebergs gudelige Skrivter, synger Psalmer, og tilbringer overalt sit hele Liv med hellige og andægtige Sysler. Hun tjener Næsten med at laane paa Pant, og tager aldrig høiere end 12 s. om Maaneden af Rigsdaleren. Mere kan jeg for denne Gang ikke fortælle Dem om min kjere Søster. - Jeg for min Person er nu vendt tilbage til mit gamle Fag som practiserende Procurator i Kjøbenhavn. Det er et Fag, der føder sin Mand, og jeg kan, Gud skee Lov og Tak, ikke klage over Mangel paa Forretninger. Jeg har nok at bestille. Vel har jeg troet, at Forligelsescommissionens Oprettelse for en Feils Skyld skulde havt meget Jndflydelse paa Procuratorens Levebrød. Men
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
det har den langtfra ikke havt, Forligelsescommissionen betragter jeg som et Forgemaktil Hof= og Stadsretten. Man løber derind, foreslaaer et Forlig, som aldrig kan antages, – faaer Sagen afviist, og indstævner den til Hof= og Stadsretten. Sandt nok, det koster 12 s., men, Herre Gud, det er ogsaa den hele Uleilighed. Man siger rigtig nok, at der bliver saa og saa mange Sager afgjorte, og anfører dette som et Beviis paa, at vi practiske Jurister maae have tabt meget ved denne Jndretning; men hvilke Sager blive afgjorte? Saadanne, som der i Almindelighed aldrig vilde blive begyndt paa, dersom man nuomstunder ikke kunde begynde en Proces for 12 s. Sager, som jeg og mine Lige aldrig tabe en Hvid ved, at de blive afgjorte i Mindelighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Jeg har mange smukke og reelle Kunder i denne Tid. Jkke Folk, der som forfløine Fugle komme hvert tredivte Aar engang med en Proces, men faste Kunder, som der bestandig er noget at fortjene hos. Jeg har i denne Tid en vis Principal, der i alle Maader gjør som Tydsken siger: "Leben und leden lassen." Det er en Mand, som, uagtet han er Professionist, og forstaaer at knibe Muskaten ved alle Leiligheder, - dog alligevel er den raisonableste Principal mod sin Procurator. Jeg har aarlig en fast Gage af 300 Rdlr. hos ham. Men derfor maa jeg og besørge alt, hvad der daglig forefalder. Han har ved Flid og Redelighed samlet sig en god Capital, og denne anvender han nu til sin Næstes Bedste. Han kjøber Fordringer paa brangvillige Betalere, og søger ved Rettens Hielp at hielpe godt Folk til deres Penge. Han udlaaner store Summer, og søger derved at understøtte vindskibelige Mennesker. Forleden havde jeg en Sag for ham, som jeg, uden at rose mig selv, skilte mig saa godt ved som den bedste Advocat, for en Feils Skyld. En Mand her i Byen, som allerede tre Gange efter hinanden er løben fra Huus og Hjem, Kone og Børn til Sverrig, havde laant en Sum af 3500 Rdlr. hos min Principal. Han havde aabenbar i Sinde at bedrage ham, - og havde man ikke havt Procurator Trækop i Baghold, saa vilde det ufeilbarlig ogsaa skeet. Men jeg magede det saaledes, at Personens Meubler, Effecter og Værktøi bleve med alle muelige Formaliteter tinglyste, og det saa betimelig, at de Landre Creditorer ikke fik mindste Nys derom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Blandede Nyheder. Dr. Schwepper i Gottingen er bleven beskikket til overordentlig Professor i Lovkyndigheden, ved Universitetet i Kiel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Den nye Romerske Gesandt ved det Danske Hof, Grev Grønne, er ankommen til Kjøbenhavn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Raadhuset i Odense har nu en ny Jndqvartering af saa talrige Tyveselskaber, som det nogensinde for har havt. J Nyborg sidder en Tyv, der overskjar Halsen paa en Mand, som han fra stial en Bagatel af syv Rigsdaler. J Assens er nylig røvet 200 Rdlr. af en Privatcasse; Saaledes synes Kjøbstæderne i denne Tid ret at kappes med Kjøbenhavn om Forrangen i Henseende til Tyverier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Aalborgerne have lagt Mærke til, at man samme Dags Aften, da Napoleon blev kronet i Paris, havde et usædvanlig glimrende Nordlys i Aalborg, men de ere dog for oplyste til at tillægge Nordlyset saadanne fornuftige Egenskaber, som hiin Franske Taler nylig tillagde Solen, da den trængte igjennem Taagen &c.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Hr. Justitsraad Hansen, som har kjøbt Stamgodset Boltinggaard, har igjen solgt Øvritzlevgaard og Gods til sammes Nabo, Hr. Cancellieraad Møller paa Østrupgaard, for 120,000 Rdlr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Efter Jversens Avis skal en Skovfoged nylig have mødt en Jagtelsker, som, ledsaget af to andre Personer og et Par Jagthunde, var gaaet ud paa Krybeskytterie. Skovfogden sagde til den ene af dem, at det var et smukt Gevær, han havde, og bad om Tilladelse at see paa det. Man leverede ham det. Jagtelskeren vilde imidlertid undløbe, men Skovfogdens Karl indhentede ham. - Det Hele synes at være en Allegorie. - Skovfogden skal formodentlig være een eller anden Ægtemand, - Krybeskytten een af Kjøbenhavns Straajunkere, og Vildbanen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
J Altona opnaaede nylig en indfødt Kjøbenhavner en Alder af 101 1/2 Aar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Natten imellem den 8de og 9de d. M. opkom der i Groulev By, Fuglslev Sogn, Sønderherred, Randers Amt, en Jldebrand. Den Mand, hos hvem Jlden brød ud, var, tilligemed hans Kone, hans gamle Moder og fire smaa Børn, nær bleven et Offer for Luen, da de endnu laae i den første Søvn. Frugterne af disse Menneskers møisommelige Arbeide bleve, saavelsom deres hele Kornforraad, lagte i Aske. Endog deres Creature brændte, paa to Kalve og en Hest nær. Tæt ved boede der et andet Par brave Gaardfolk, som vel reddede deres Jndbo og Besætning, men hvis hele Kornforraad dog ligeledes brændte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Formedelst den Jis, der nu findes ved Husum, skulle de Engelske Paquetbaade lande paa Helgoland, og derfra bringes paa Smanfartøier til det faste Land. Ogsaa den Danske Consul i Gibraltar, Glynn, er død af Epidemien, som har dræbt Halvdelen af denne Stads Jndbyggere. Det er nu afgjort, at det er den samme, som 1793 rasede i Vestindien, og de Personer, der undgaae den, ere saadanne, som have havt denne Feber i Vestindien, Mallaga eller Philladelphia.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
I Paris er nylig udkommet det første Numer af en Journal, som sættes og trykkes af Blinde. Man læser deri, at Blindfødte have spillet Mehuls Overture du jenne Henry ret godt, og at andre Blinde have læst hele Stykker af nye Bøger. En saadan Opfindelse er vigtig i et Land, hvor der gives saa mange Blinde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Kammerjunker Gyldenpalm er nu ankommen til Stockholm, hvor han afløser Kammerjunker, Krabbe. - Kulden i denne Stad er overordentlig; alle Søer ere tillagte og Sneen ligger 1 1/2 Al. høi.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
J det af Jldebrand idelig hjemsøgte Gothenborg, har man opdaget et Anslag til et Mordbrand. Man fandt om Natten noget Halm omvundet med Hamp, henkastet i en Brændekjelder. Brændet begyndte allerede at brænde, men en Hund, som mærkede det, gav sig til at tude stærkt, og reddede derved Levningerne af Staden. Man har udsat en Belønning af tusinde Rigsdaler forden, der opdager Ophavsmanden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Grevinde Gyldenskjold spurgte for ikke længe siden Regimentchefen, Oberst v. Sture, da hun ved Taffelet sad ved Siden af ham: "hvortil det Svenske Militaire behøvede en Pidsk i Nakken, da man dog var vant til at tænke sig det med rundt Haar?" Greven trak paa Skuldrene. Hun taug. Efter Bordet stillede hun sig bag ved Oberstens Stoel med en Sax i Haanden, tog løselig fat paa hans Pidsk, og spurgte Kongen med Øiekast: "om han tillod det?" - Kongen nikkede venlig med Hovedet. - Et Tryk - og det hele Appendix laae paa Gulvet. Strax derpaa havde alle Pidskene ved den Svenske Armee samme Skjebne. Hvor den ubetydeligste Aarsag dog kan have den betydeligste Virkning!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Til Egersund i Stavanger Amt er d. 9 d. M. indkommet et lidet Brigskib, Mercurius kaldet, fra Embden, ladt med Byg. Skibet, som var læk, blev ført af en Skipper og to Mand, der, efter et kort Ophold, rømte fra Skib og Ladning. Stedets Amtmand lod Bygladningen ud losse og sortere, det aldeles fordærvede bortkaste og Resten bortsælge. Skibet er aftaklet og ind halet i sikker Havn, hvor det ligger fortøiet, og Takkelagen findes vel forvaret i et Pakhuus. Amtmanden søger nu i de offentlige Tidender at faae nogen Oplysning i den Henseende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Efter Privatbreve fra Christiania dat. d. 17 da M., skal der sammesteds herske en meget stræng Kulde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Fra Jtalien meldes, at Kotzebue, der i denne Tid har opholdt sig i Rom, er, efter et stort Hofs befaling, bleven arresteret, og er nu paa Veien til Paris.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-21
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-24
Nyeste. der.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-24
Kjøbenhavn. No. 21. Den 24 December, 1804. Udgivet og forlagt af J. Werfel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-24
De af dette Blads Læsere, som allerede tilforn maatte have læst dette store Exempel paa Dansk Ædelmodighed, bedes at undskylde, at man, imod Sædvane, fremkommer her med en tildeels bekjendt Handling. Et saadant Træk kan hverken trykkes eller læses for ofte Det fortjener at udgraves i Marmor og fremsættes som et evigt Exempel paa sand Menneskekjerlighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-24
Hvor mange Døvstumme og Blinde gives der endnu ikke i Dannemark og Norge, som kunde blive nyttige Medlemmer af Staten, men som, uden Medynk, overlades til deres egen Skjebne? Man gaaer dem forbi med kold Ligegyldighed, og anseer dem for Skabninger, der, uden Redning, ere døde for det menneskelige Selskab. Maatte dog den ædelmodige Sæd, som Lange har udstrøet, bære de skjønneste Frugter, Maatte hans Handling anspore vore Samtidige og Efterkommere til at følge hans Fodspor!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-24
Den store Konstner Chaquerettos Automat.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-24
(Jndsendt.)¬ J Kjøbenhavn forevises i denne Tid, som bekjendt, en Machine, hvilken Foreviseren kalder et physisk og mechanisk Automat, der kan besvare ethvert Spørgsmaal. Paa en Tid da der hverken gives mere Æsler paa fire Been, som kunne snakke, eller Trompeter, ved hvis Lyd hele Fæstningsmure styrte ind, kan man heller ikke fordre, at nogen skal forfærdige en Dukke, der virkelig kan hvad saa mangt et Menneske ikke kan - tale. Man anseer en saadan Ting for et behageligt Selvbedrag, uden iøvrigt at fordre, at Konstneren skal være nogen Hexemester. Men naar denne vil fortælle et oplyst Publicum i en ret alvorlig Tone, at han med megen Flid i Naturkyndigheden, Mechaniken og Mathematiken har tilbragt 15 Aar paa dette Ar"beide, saa maa man troe, at han har gjort stor Regning paa Kjøbenhavnernes Lettroenhed. At Automattet, saaledes som det naragtig strydende Avertissement siger, kan gaae rundt omkring og desuagtet blive ved at tale, er en aabenbar Usandhed. For ikke at forstyrre Jllusionen for de Mennesker, der maaskee kunde finde Fornøielse i at see denne Figur, og for ikke at gjøre den Mand Afbræk, som lever af at forevise den, vil jeg her ikke røbe dette Charlatanerie. Saa meget maa jeg imidlertid dog sige, at adskillige have tilbudet denne Konstner en ikke uanseelig Betaling, naar han blot vilde sætte Figuren paa Bordet, og der lade den tale, men at han fandt det raadeligst, at lade den blive der hvor den var. At Figuren hverken er physisk eller mechanisk, og at den store Konstner ikke har arbeidet eet, mindre 15 Aar paa denne simple Dukke, det paatager jeg mig at bevise. Man bør haabe, at den Schlesvig Holsteenske Mechanicus Lychen i Fremtiden vil forskaane os for den aabenbare Usandhed, at Figuren kan bæres omkring og desuagtet tale. Det sømmer sig ikke for en Mechanicus, at behandle et heelt Publicum saa mechanisk. Skulde han alligevel vedblive med sit Skryderie, saa kan han være viis paa, at jeg skal gjøre ham saadanne Spørgsmaale, som end ikke hans Bramin skal see sig istand til at besvare.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-24
Blandede Nyheder. J Dag er der fra en eneste Boglade anmeldt sytten Tydske Lommebøger. Tydskerne ere ikke ubillige. Medens nogle af dem tømme vore Lommer, søge andre at fylde dem igien.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-24
En Huuskone i Søby Sogn, Assens Amt, har ganske nylig født et dobbelt Pigebarn med to Halse og to Hoveder, halvandet Bryst, to sammengroede Skuldre, to Rygrader med høire og venstre Arme i en naturlig Stilling, to Rum per med veldannede Laar og fire Been, som sadde saaledes at Tæerne paa alle fire vendte noget indad og Hælene udad. Det havde kun een Mave, men den var usædvanlig stor. J den venstre Mund var der et Hareskaar. Dette besynderlige Foster kom 11 til 12 Uger for tidlig dødfødt til Verden. Uagtet Fødselen var haard, befinder Moderen sig dog vel. Saavel denne som Faderen ere veldannede og velvoxne Folk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-24
J Kjøbenhavn gives der i denne Tid et ungt Menneske, som uden mindste Anviisning har forfærdiget et Stueuhr, et Positiv, en Electriceermachine, en Luftpumpe og andre Sager, som røbe den høieste Grad af naturligt Genie. Assurancecompagniet taber ved den sidste Jldebrand i Unionssukkerhuset paa Christianshavn omtrent 30,000 Rdlr., da Sukkerhuset, med Tilbehør var assureret for 50,000 Rdlr. og de reddede Sager ere omtrent 20,000 Rdlr. værd. Det fortjener her at erindres, at Assurancesummen forhen havde været 100,000 Rdlr.,men at Eierne ved næstsidste Termin selv havde nedsat den til 50,000 Rdlr. Brød udgjør den væsentligste Deel af de fleste Menneskers Levnetsmidler. Retfærdighed og billighed fordre derfor, at der bæres Omsorg for, at det kan faaes, ikke allene forsvarligt og godt, men tillige for saa billig Priis, at den mindre Formuende eller aldeles Fattige. ikke behøver at lide Mangel derpaa. Af denne Aarsag har Hr. Politiemester Wulfsberg i Trondhjem nylig ladet hos alle Bagere i denne Bye kjøbe Brød, for at undersøge dets Beskaffenhed og prøve dets Vægt. Hos ingen fandtes Brødet saa forsvarligt som hos tre i Trondhjemsavisen, navngivne Bagere. Hos den ene veiede et Otteskillingsbrød 80 Lod, hos den anden et Fireskillingsbrød 44 Lod, og hos den tredie varierede Vægten imellem 39 og 41 Lod. Men hos adskillige andre befandtes Vægten langt mindre, ja meget uforsvarlig. J en offentlig Bekjendtgjørelse desangaaende advarer Politiemesteren tillige mod den Misbrug, at sælge Bygbrød, eller en Sammensætning af Rug og Byg under Navn af Rugbrød, som er en Forfalskning, og straffes efter Lovens 6 18 J Slutningen af Aaret 1800 blev omtrent en Miil fra Ringkjøbing opgravet en Hest af Jorden, hvis fire Hover vare afhuggede; men som i øvrigt var heel og holden, og var, efter al Sandsynlighed, nedgravet kort Tid tilforn. Adskillige angaaende bemeldte Hest holdte Forhører efterlode kun Gisning om, at den havde tilhørt en Reisende, som formodentlig ogsaa var dræbt paa samme Sted.