Aarhuus Stifts-Tidende, 1828-06-06
No. 86. Aar 1828. den 6te Junii. Fredagen med Brevposterne. Den til Forsendelse privilegerede. Kongelig allernaadigst 8. Stiftstidende. Uus Aar sess. baden da Ven 5te Junius 1828. hos Foraarsvinden sagte lufter, Drossen fløiter m og da, Lilien i Haven dufter hos den røde Primula, Løvet suser alt om Barken, Sivet kneiser i sin Aa Rigt og herligt bugner Marken med sit skjønne Smykke paa. Bøgen sig mod Bølgen dukker med sin lysegrønne Green, Havet Kongebaaden vugger sagtelig mod Breddens Steen. Gjennem Folkets muntre Rader skrider Drotten huldrig frem: Hil Dig, eiegode Fader, hil Dig i Dit eget Hjem! For Dit Liv vor Bøn sig svinger op mod Himlen liig en Ørn, Og i Bønnen Hjertet klinger, thi Du er blandt Dine Børn. Hyrdefløite, Horn og Psalter hilse Dig med festlig Klang, Thi Du reiste Dig et Alter i hvert Bryst i Cimbrevang, Og det Offer, her Dig bringes, er det bedste, som jeg veed, Ei ved Vælde frem det tvinges, thi dets Navn er Kjærlighed. Vaarens Pragt og Vaarens Glæde først sin rette Adel fik, Da vi saae Dig blandt os træde, Kjærligheden i Dit Blik. Ei Du finder gyldne Sale her ved Havets aabne Bugt, Af, men Bakker dog og Dale, hvor Dit Navn gjenlyder smukt, Og gjenlyde vil saalænge, fromme Fader for Dit Dann, Som fra Hjertets Harpestrenge Kjærligheden klinge kan. ikke see vi Dig med Kronen, ei med Purpurkaaben paa, Ak, men Siælen er jo Thronen, som Du altid hersker paa Mildhed lyser af Dit Øie, Sceptret i Din Haand er let, Dybt vi os for Kongen bøie, men vi elske Mennesker, Thi endskjøndt med Enevælde Du behersker Danmarks Land, Lader dog Du Naaden gjælde allevegne, hvor Du kan, Derfor Clio's Haand skal skrive sanddru paa Din Bautasteen; Han beherskede ilive Folket med en Oliegreen! F. GlmquiAarhuus. Ven 6te Junii. Med Gaarsdagen begyndt : for vor By en Rad af Festdage, hvis Minde vil være i uforgængeligt iblandt os. Vor dyrebare Landsfader er atter i vor Midte. Den Længsel, hvormed Han ventedes, ligner kun den Jubel, hvormed Han hilsedes, da Han, i Aftes Kl. 7 1/2, ankom hertil med Dampskibet Mercurius, der var afgaaet fra Kalundborg i om Eftermiddagen Kl. 1. J Kongens Følge befandt sig Hs. høifyrstl. Durchlauchtighed Prindsen af Hessen, Philipsthal, Hs. Excell. Overhofmarskalk Hauch, Hr. Kammerherre, Generalmajor v. Bulorv, den Kgl. würtembergske Generallieutn. Grev v. Bismarck, Divisionssadjutant og Ridder v. Hansen, Justitsraaderne Feddersen og Schønberg, &c. Alt i Mandags var den øvrige Sulte indtruffen hertil fra Kalundborg. Den hele Dag havde Byen været i festlig Bevægelse, Alle Forberedelser vidnede ligesaameget om den Kjærlighed, hvormed Kongens Navn bæres i alle lovale Borgeres Hjerter, som om Disses Lyst til at lægge deres under, saatlige Hengivenhed for Dagen. Monarkens Naade har efterladt sig altfor mange velsignede Spor iblandt os til at ikke Jubelen skulde stige ved hvert nyt Besøg, som værdiges vor Egn. - Utaalmodigheden steeg, alt som det lakkede mod Aften, og Alles Blikke vare henvendte mod Havet, hvor man endelig Kl. 6 1/2 øinede Skibet, som havde vor elskede Konge ombord, og en Time efter traadte Hs. Majestæt iland paa Skibsbroen, hvor Allerhøistsamme modtoges af Hs. Kongl. H. Prinds Frederik Ferdinand, alle herværende Generaler og høie Officerer, Stiftamtmanden, Byens Øvrighed &c. Alle Skibene i Havnen vare pyntede med Flag og Vimpler, og nogles Master og Ræer fyldte med smykkede Matro. ser, der, under Kanonskud fra Havnebatteriet og Skole bakken, i Forening med de paa Strandbredden Forsamlede opløftede et tusindstemmigt Fryderaab for Frederik, Folkets Fader, Det er gandske mærkeligt, at det havde regnet den hele Eftermiddag, men ligesom Hs. Majestæt kom udenfor Mindehovedet, begyndte Solen at skinne, og kort efter at Allerhøistsamme var kommet ind i Sin Gaard, begyndte det igjen at regne. Fra Landingstedet lige ned til Mindebroen stod Borgervæbningen opstillet en haye. Denne Bro var smukt udpyntet med Grønt og Blomster. Gaderne, som Kongen passerede, vare bestrøede med Blomster, og adskillige Huse vare behængte med Krandse og Guirlander. Paa Torvet var reist en Æreport, ligeledes af Grønt og Blomster, hvorigjennem Hs. Majestæt passerede til Sin Gaard. Ved dens Indgang modtoges Monarken af to unge Piger, af hvilke den Ene overrakte Ham et Digt, den Anden en Krands. Ved dens Udgang stod en Række af hvidklædte Pigebørn med Blomsterguirlander. Paa den ene Side mellem Kongens Gaard og Æreporten paraderede en Escadron af Hs. Kongl. Høihed Prinds Frederik Ferdinands Dragoner, paa den anden det borgerlige Jægerkorps. Klokkerne ringede festligt og Luften gjenlød af Fryderaab ligefra Monarken steeg iland til Han havde naaet Sin Gaard. Her modtoges Hs. Majestæt af et stort Antal Embedsmænd og Honoratiores fra Byen og dens Omegn. Om Aftenen var hele Byen illumineret, hvorved flere, baade offentlige og private Bygninger udmærkede sig ved smukke Transparenter og Jnscriptioner. Det mylrede en Tidlang af Mennesker under Kongens Vinduer, og som Hans fader, lige Hjerte aldrig kan fornægte sig, saaledes saae man Ham ogsaa her træde i det aabne Vindue, for at takke Folket, der har Ham Alt at takke. Først langt over 4 Midnat begyndte Gaderne at blive stille.