Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-09-23
At Borgerrepræsentationen characteriserer KragsberggaardsJorders Udstykning som fordærvelig for Communen, strider ligeledes ikke alene imod min, men imod mangen Jndvaaners Mening, der i sine Anskuelser er traadt udenfor de gamle spidsborgerlige indskrænkede Begreber. Ja jeg tør paastaae at kun Faa, der kjende Localiteterne, hvoraf det fremlyser at Communen paa den Side af Byen, hvor den kun eier den saakaldte circa 30 Tdr. Land store Rødehuuslokke, om hvilken Kragsbergs Jorder er beliggende, vilde fraraade disse Jorders Salg, hvorved saavel Communen, hvis dens Styrere fattede den Jdee at kjøbe samme, vilde vinde betydeligt, som og private Grundeiere, der nu formedelst Byens Jorders lange Fraliggenhed for dem, kun med stor Besvær kan benytte disse, fik Leilighed til at indkjøbe Jord til deres Gaarde i disses Nærhed. Jøvrig vil Enhver indsee, at Borgerrepræsentationens bemærkninger i Anledning af dette Punkt kan være mig ligegyldig, uden forsaavidt som jeg er Grundeier i Communen og det saaledes maa gjøre mig ondt, at den udtaler saadanne Anskuelser, der saalidet ere i Communens Jnteresse, thi, som tidligere anført, vil jeg udstykke Kragsberg, hjemler Lovgivningen mig Ret dertil, uden at jeg behøver at spørge nogen Authoritet derom. Derimod har jeg ansøgt det Kongel. danske Cancellie om Tilladelse til at nedbryde de ved en mulig Udstykning overflødig blivende Bygninger, og jeg seer i Sandhed ingen Grund til at uægte mig dette. Gaarden ligger nemlig isoleret, ingen tom og aaben Plads i Bye eller Gade bevirkes ved Nedbrydning, og hertil sigter vel fornemlig den af Borgerrepræsentationen citerede gamle Anordning, hvilken iøvrigt har bevirket, at jeg ansøgte om Tilladelsen, og at det skulde være retfærdigt at forbyde en Mand at afbryde sin Bygning, naar han iøvrigt for sig fandt det tjenligt, blot fordi den er smuk og solid og ligger i Nærheden af Staden Odense, kan jeg ikke indsee; har Communen en slig Jnteresse for dens Conservation, hvilket jeg og troer den bør have da har den jo god Leilighed til at kjøbe den, eftersom jeg har tilbuden den samme for hvad circa Materialierne i den er værd. Det er desuden vist Borgerrepræsentationen bekjendt, at Kragsberggaards smukke Hovedbygning, hvorpaa jeg har anvendt saameget, for at drage en fordeelagtig Leie deraf, i flere Aar stod ledig, af Mangel paa Leiere til et saa stort brillant Locale, og at jeg nu selv i flere Aar, skjøndt jeg har havt anden for min Familie mindre bekostelig og beqvem Bopæl, har maattet beboe samme og svare den høie Bygnings afgift. Det forekommer mig virkelig, at der efter det her anførte ikke var Grund til for Borgerrepræsentationen i sin Erklæring at drage saa stærkt tilfeldts imod mit Andragende som skeet er; men, som tidligere anført, jeg har ikke Grund til at antage andet, end at man har behandlet mine Andragender efter bedste Evne, og Cancelliet vil vide at vurdere denne rettelig som i andre mangfoldige Tilfælde. Kragsberggaard den 18 Septbr. 1813. C. H. Hansen. Peder Leth. Løvet falder. Bring paa Baaren. J Støvets Favn, Det brudte Leer; Døden kalder Dog lad Taaren Til Livets Havn; Ei trille meer! Englen vinker, Bagved Døden. Leen blinker, Morgenrøden, Løvet falder. Himmelvaaren, J Herrens Navn. Saa venlig leer. Lav tilrette. Stjerner dreie J Jordens Skjød, Sig der i Dands; Sole neie For den Trætte. En Seng saa blod! For Herrens Glands. Fred ham lulle Aander sjunge Under Mulde Fredens Konge: Der forgjette. Han skal eie Han Verdens Nød! Vort Sind og Sands. Ei meer sukker. Frelser føde. mod Og smægter han; Du sende Trøst; Tørsten slukker Fyld det øde, Nu Livets Vand. Det tomme Bryst! Strømme milde Bort vi længes, Naadens Kilde. Bort vi trænges. Ham oplukker Fra de Døde. J Livets Land. Til Livets Kyst. Middelfart den 20 Septbr. 1813. Andr. Leth.