Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-12-14
Under 16de f. M. er udkommet en kgl. Forordning ang. den fremtidige Afsoning af Bøder og visse andre Pengeforpligtelser." Ved denne Anordning udtaler sig blandt andet et vigtigt Liighedsprincip imellem Statens Borgere. Disse bør Alle - saaledes havde Stænderforsamlingen yttret sig: være ligge for Lovene." Før, naar Adelige eller lige med Adelen Privilegerede ikke kunde betale idømte Bøder, maatte Sagen refereres Hs. M. Kongen, der Selv vilde have sig forbeholden at bestemme den subsidiaire Straf. Det skal nu bortfalde, og disse Personer blive derfor herefter at behandle lige med Andre, hvis borgerlige Stilling er over Almuestanden. Dette havde Stænderne med afgjørende Stemmefleerhed indstillet. J Anledning af det kgl. danske Cancellies Skrivelser til Politiretsassessor Reiersen af 3die og 15de Novbr. betræffende et i Kjøbenhavnsposten No. 308 for 31te Octbr. d. A. indført Stykke, der fandtes ikke at kunne passere, havde Redacteuren af bemeldte Blad, Hr. Commercesecretair Liunge, som bekjendt, begjært sig Cancelliets Resolution meddeelt paa nogle af ham opkastede Spørgsmaal. J denne Anledning har bemeldte Collegium nu, under 7de Decbr., igjennem Politirets assessor Reiersen ladet Hr. Liunge tilkjendegive: "at ingenlunde alle indvortes Statsforhold og navnligen ikke saadanne, som, i Henhold til en Artikel i den Constitutionelle, vare berørte i det ovennævnte Stykke, ere udelukkede fra Begrebet og Politik; men at Collegiet forøvrigt paa bemeldte Spørgsmaal ei videre kan indlade sig." J Anledning heraf læses nu i Khvnsposten af 9de Decbr. en Artikel, hvori det blandt Mere hedder: "aa have vi da altsaa en fuldkommen, complet Censur i Danmark, saa har manda nu mistet selv det Skin af Frihed som man hidindtil havde frydet sig ved Censur ogsaa for udomfældte Forfattere, Censur ogsaa for ikkeprivilegerede Blade, Censur ogsaa for de indre Anliggender, og det et Aar efter, at mange af de meest anseete og oplyste Mænd i Landet have bedet Hs. M. om at forskaane sit Folk for denne Svøbe; et Aar efter at Hs. M. i sit Svar havde erklæret, at det havde gjort han ondt, at man havde kunnet bede om dette; et Aar efter at Stænderne ere traadte sammen, uden hvis Medvirkniningen Forandring i de bestaaende Love kan skee; et Aa efter at den kgl. Commissarius i Stænderforsamlingen er klærte, at Kongen nu som for forkastede dette Middel, et Aar efter at begge Stænderforsamlinger saa bestemt og kraftigt eenstemmigen havde udtalt sig mod enhver Tanke om at gjenindføre Censuren i Danmark, er det skeet. Gen sur i Danmark Det er den politiske Nyhed som nu vil löbe Landet rundt, i privilegerede og uprivilegerede Blade, og den vil vække alvorlige Betragtninger paa höie og lave Steder, og man vil tænke, at saaledes ere vi da berøvede den lille Fortrøstning, som er reddet af vor Velfærds Skibbrud, den lille Fortrøstning, der i vor nærværende Foradrelse ene kan holde Modet opreist, at vi skjöndt vor Presse sukker under mange og tunge Lænker, dog ikke have Censur – hidtil ikke havde Censur og hvorledes ere vi da komne til denne Censur ikke derved, at vor Konge har besluttet sig til at paa lægge sit Folk dette tunge Baand, men derved, at et Collegium af 6 Mænd, Hs. M. Undersaatter og Lovens Tjenere, ved en Fortolkning, som de skulle forsvare ikke blofor Gud og deres Samvittighed, men ogsaa for Kongen og Stænderne, have villet inddrage indvortes Statsforhold. under den Myndighed, de sikkert med Urette tillægge sig selv med Hensyn til "politiske Nyheder og Efterretninger" – derved er det, at vi i Danmark have faaet Censur. Men netop derfor vil den heller ikke vare længe, thi Cancelliet er ikke Lovgiver i Landet.