Københavns Adresseavis, 1762-03-15
Den første Regel i en god Occonomie bliver fornemmelig denne: at man tænker paa det nødvendige og nyttige førend man tænker paa det prægtige. Det er en Zirat foret Land hvor det haver kunstige Skilderer, Medailleurs, Guld=Arbeydere og deslige, men det er langt meere vigtigt og nyttigt for et Land, at de haver duelige Smedde, Feldberedere og deslige Folk, som arbeyder slige Ting der er til almindeligt Brug. Disse kand profitere et Land ti Gange, saa meget som de andre, og det er Fordeel for Landet, man bør see efter i en god Occonomie. Jeg holder derfor forat Mestere og Kunstnere i slige Ting burde ikke ansees med mindre Høyagtelse i et Land end de andre. Jeg har ladet mig fortælle af en god Ven her udi Byen om tvende Feldberedere som boede i Aalborg, hvilke arbeydede saa ypperligt Læder, at deres allermeest nærmede sig til det Engelske Pont=Læder, og de afsatte en stor Deel af deres Vare, K. privilegerede. Efterretninger. og Norge. den 15 Mart. i Kiøbenhavn, jeg synes at man med føye burde spørge efter slige Folk, og dem burde gives en anseelig Gave, for at de gjorde deres Kunst almindelig. Der gaaer en utrolig Summa Penge for Engelsk Læder her fra Norge, hvad der gaaer fra Dannemark veed jeg ikke. Dette kand være nok sagt om Nødvendighed af den offentlige Indretning med Linned=Spinderierne i Byerne, og Maaden paa hvilken det kunde skee, men et Spørsmaal maae jeg endnu besvare, som her kand synes det allervigtigste. Der maatte spørges: Hvor de Penge skulde komme fra som hørte til dette Forskud, baade af Hør, Hamp, samt Spinde= og Væve=Redskaber, disse Penge er jeg forvisset paa vare lette at bringe til veye ved en frivillig Collect af Byens Jndbyggere; jeg er forvisset om, at de fleste vilde glæde sig ved at contribere til et saa ypperligt Brug. Bekostningen vilde heller ikke være saa stor, thi det var egentlig ikke nogen Almisse, men Penge som blev satte i Brug, og gav sine Fordeele og Jndtægter; alleneste, at man maatte fornøye Publico ved en aarlig trykt Liste og Ballance=Regning imellem Jndtægt og Udgift over hvad der var indsamlet ved Collecten, hvor stor Qvantitet Hør eller Hamp der var kjøbt og hvad det havde kostet, hvor mange Redskaber der vare bekostede, tilligemed deres Priis, hvor mange fattige Folk her var satte i Arbeyde, hvor meget der var arbeydet, spunden eller vævet, hvor meget der var solgt deraf og til hvad Priis, hvor meget der var i Behold enten af de raa Materialier eller af det forarbeydede: med et Ord, en rigtig trykt Optegnelse over hvad som kunde giøre en rigtig Ballance, Regning imellem Jndtægt og Udgift. Saa mange Penge, som behøvedes til tilkommende Aars Forskud maatte holdes tilbage, hvad der overskiød maatte Overskuddet leveres til dem, som havde givet hertil efter Proportion af det som de havde givet, da det kunde ansees som en Slags Rente af deres Penge, eller og om de vilde forære det, kunde det henlægges at blive en Capital til Verkets Stadfæstelse, For hvilken Capital der ligeledes maatte giøres Regnskab til Publico paa den trykte Optegnelse, der indeholder den forommeldte Ballance=Regning. Jeg er forvisset paa at Jndbyggerne i Byerne med største Fornøyelse vilde contribuere til saa nyttig en Indretning paa de Vilkaar, og jeg synes det er en billighed at man giør Publico en Slags Rede og Regnskab for det som Publicum selv contriberer, til. Der vilde mange store nyttige Ting skee iblandt os dersom man allevegne fulgte den Regel. Den som giver en Gave til et vist Brug, vil gjerne vide hvortil den Gave bliver anvendt, og vil have Rigtighed og Regn. skab for dens Anvendelse, hvor det ikke skeer bliver Folk kiede og fortrydelige over at give den mindste Gave og Kierlighed, og felleds Hielp, som ellers er Styrken for det menneskelige Selskab, gandske ophører.