Berlingske Tidende, 1834-02-03
The Courier svarer paa en af Blackwoods Magazin nyelig meddeelt vikant Betragtning: J denne Artikel er det mærkværdige Vidnesbyrd af en Modstander, – endskjøndt en oplyst Modstander, – om hiin store Forandring i de sociale Forhold i England, der i sig selv netop indslutter Retfærdiggjørelsen for hine Forandringer, der for kort siden bleve foretagne i vore politiske Jnstitutioner, og endnu skulle udføres. Den i hiin Artikel klart fremtrædende store Sandhed er denne: at de høiere Classer, navnligen Gods besidderne, have siden 1790 for største Delen tabt deres indtil den Tid hævdede Jndflydelse paa Samfundet. Denne Forandring, over hvilken Forfatteren udbryder i veemodige Klager, har fundet Sted, uagtet Statsindkomster, Kirke, Hær og Flaade kort sagt: Landets hele politiske Bestyrelse, tilligemed alt dertil hørende Patronat og Jndflydelse, saavelsom en stor Deel af Pressen – var i de høiere Classers Vold, og blev benyttet til deres Anskuelsers og Planers Fordringer. Et saadant Resultat, trods slige Midler, er det muligst fuldstændige Beviis for Tilværelsen af en overveiende Kraft, hvis Bekæmpelse fra de høiere Classers Side var og maa være frugtesløs. Det er indlysende at de høiere Classer, dersom de ikke allerede fra første Begyndelse udlede deres Jndflydelse fra deres Rigdom, som saadanne – thi den af Talenter og Retsindighed udspringende Jndflydelse bliver deelt af alle Classer – ikke kunne have andre Magtens Kilder, end deres Eiendom, og vi bemærkede allerede tidligere, at Godsbesiddernes Rigdom, der fordum næsten ene udgjorde Samfundets Rigdom, nu blot danner en forholdsmæssig ringe Deel af hele den sociale Rigdom. Primogenituren og Arvefølge-Bestemmelsen udøve ingen Jndflydelse over den ny af Konstflid og Duelighed i en uafbrudt Række fremavlede Velstand. Uagtet for Kr. den afdøde Sir Robert Peel betænkte sin ældste Søn, Ex ministeren, paa det Rigeligste, saa at denne i Henseende til Eiendomme langt overgaaer alle sine Brødre, bleve disse dog ikke, ligesom de yngre Sønner af store Godsbesidder-Familier, opoffrede for deres ældre Broder, men Enhver af den er, som vi troe, en Mand af betydelig Formue. Saaledes er Promogenitur-Retten i Virkelighed bleven ophævet, i det mindste med Hensyn til den tiltagende Forøgelse af saadan Eiendom, der har sin Oprindelse fra andre Erhvevkilder, end Godsbesiddelse. J disse Omstændigheder, særdeles i Tilværten af Rigdom i sammes Fordeling blandt alle Medlemmer af sammes Familie, erkjende vi tydeligen Aarsagen til det uforholdsmæssige Tab af Jndflydelse, som de saa store Godsbesiddere i England have lidt. Uagtet Fordelingen af Kjøbmændenes og anden Ejen don, er den i mange Tilfælde, f. Ex, hos de rige Banquiers Varing, Sir N. Peel, Arkwright og Rothschild, saaledes opdynget i Masse, og disse rige Mænd ere i næsten hver stor Stad og ethvert Grevskab saa talrige, at Godsbesidderne, der ved Hoffet eller i Hoffet ere nødte til at kappes med dem, da de desuden ikke see sig nødtvungne til at indskrænke deres Gjæstfrihed paa Landet, i det de vorde forholdsmæssigen fattigere, tabe ei allene deres Jndflydelse i Samfundet, men forspilde endog ei sjelden ved Krænkelse af gamle Skikke – den Agtelse, som de forhen nøde hos deres Forpagtere og hos Saadanne, der vare deres Forfædres Clienter. Forfatteren af Artikelen i Blackwoods Magazine tilskriver denne mærkelige Forandring for en Deel det, med de saakaldte Almacks, opkomne Udelukkelsesystem, men Anledningen til denne Udelukkelighed var netop det bestandige Jnd trængen i de høiere Classer af de nye Familier, der ved Erhverv slid og Aandskraft vare stegne til en høi Grad af Velstand, og hvilke man troede ved hiin Udelukkelse at kunne holde fjernede. Denne Paastand hos Blackword lader derfor Vanskeligheden aldeles uopløst; thi vare de nye Familier ikke blevne saa talrige og paatrængende, saa havde der aldeles intet Motiv været til Udelukkelse. Vi have allerede før forklaret Oprindelsen til dette Motiv, i det vi have viist, at Godsbesidderne, som en nodvendig Følge af den tiltagende Erhvervsdygtighed og den sig udbredende Handel, maatte synke i Samfundets Vægtskaal. Til Bekræftelse af vore Anskuelser behøve vi netop at tilføie, at Dampmaskinen, som et Middel til at vorde rig, er kommet i Brug omtrent fra Aaret 1790, og at Bomuldsmanufacturerne, der kan gjelde som en Henviisning til den ved Handel og Manufacturer almindeligen tiltagende Velstand, have formere sig i det mindste til det Ottedobbelte Jndførselen af Bomuld beløb sig i Aaret 1790 til 30 Millioner, og i Aaret 1830 til 259 Millioner Pund; i samme Forhold er uden Tvivl Qvaliteten og Værdien af de fra Manufacturerne udgaaede Bomuldsvarer blevne forhøiede. De høiere, Godser, ejende, Classes forholdsmæssige Forfald kan ikke længere benægtes, og ligesaa lidet kan det drages i Tvivl, at samme hidrører fra Aarsager, hvilke ingen politiske Reguleringer ere i Stand til at beherske. Den maa nu føre til det bedre eller til det Værre, Forandringer har dog fundet Sted. At klage derover er tilgiveligt hos dem, der lide ved samme; men et Forsøg paa at gjøre hiin Forandring ugjort, vilde være ligesaa daarligt, som et Forsøg paa at forandre Vendeen, ja endnu værre. Forandringerne er skeet og fuldendt; Hvo der vilde foretage sig, at bringe Tingenes Tilstand fra 1790 tilbage, han vilde handle liig den, der, efterat Orcanen har udraset, vilde pidske Luften, i den Troe: at han derved, imedens Kysten var bestrøet med Skibsvrag og Landet med Ruiner, vilde kunne sætte Jordens Overflade i en Tilstand, som om Stormen aldrig var faret over den. Men da alle Landets Jnstitutioner, selv Kirken, bleve byggede paa de høiere Classers overvældende Jndvirknings og Magts Princip, saa er det klart, at de trænge til Reform, for at kunne svare til den Samfunds ny Tilstand, naar man ei vil overlade den til sig selv, indtil de styrte sammen, og begrave under deres Ruiner alle dem, der vare svaghøvede nok, til endnu at stole paa den gamle Bygnings Fasthed, efterat dens Grundvold er bleven forstyrret. Det er ikke vor Sag at nævne de Reformer, der ere nødvendige; det er os Nok, at man fra Torvernes Side indrømmer en stor Forandring; og i denne Tilstaaelse, vi gjentage det, ligger den fuldkomneste Retfærdiggjørelse af de ved vore Ministre allerede foretagne Forsøg paa at indføre en Reform, saavelsom af alle de Reformer, hvilke alle Fornuftige vente af dem.