Jyske Efterretninger, 1787-08-03
Aalborg den 3 Augusti. Under Dato Christiansborg Slot den 8 Junii 1787, har Hs. Kongelige Majestæt allernaadigst udgivet en Forordning, angaaende Fæstebønder m.v. 1. Der som Huusbonden, formedelst nyttige Jndretninger paa sit Gods til Agerdyrknings og Skov=Væsenets Opkomst og Forfremmelse, fratager Bonden noget af de Jorder og Eiendomme, som tilhøre den ham tilfæstede Gaard, da bør denne ikke allene nyde billig Afkortning derfor i de Skatter, Landgilde og Hoverie, som svares af Gaarden, men endog forholdsmæssig Tilbagebetaling af de ved Tiltrædelsen givne Jndfæstningspenge. J ovrigt skal det ikke være tilladt, uden Bondens Minde, at stille ham ved noget af det, som han har i Fæste og Brug, undtagen i de herefter anførte Tilfælde, og under følgende dertil føiede Jndskrænkninger, nemlig: a) Naar en heel Bye udskiftes, for at giøres lige i Hartkorn og Hoverie, saaledes som den 20 §. i Forordningen af 23. April. 1781, omhandler; dog med den Jndskrænkning, at der, ved saadanne Udskiftninger, ikke maae fratages Fæsterne noget af deres Jorder, for deraf at oprette nye Bøndergaarde. b) Naar Jorddrotten finder noget af Bondens fæstede Grund beqvem til Skovs Fredning og Opelskning; hvilket Tilfælde dog Amtmanden og Landvæsens=Commissarierne først skulle bedømme, om Gaarden kunde blive fuldkommen tilstrækkelig til en Gaardmands Families Underholdning, uagtet det Stykke Jord, som Huusbonden vilde anvende til Skovdyrkning, blev den Augusti. fraskildt, og naar det befandtes, at den kunde taale det, skulle de derefter bestemme den Godtgiørelse, som Fæsteren derfor bør tillægges, enten i Penge, anden Jord, eller ved Bortrydning af saa megen Skov paa et andet beqvemt Sted, hvor Fæsteren har Brug, at han derved kan blive skadesløs. J øvrigt skal det strængeligen være forbudet, at saadan til Skovs=Opelskning fra Bøndergaardene indtagende Grund nogensinde maae komme under Hovedgaarden. c) J Fald Jorddrotten anseer det gavnligt, at tillægge Huusmændene noget af Byens Jorder til Brug, da skal saadant ikke alene være ham tilladt ved Udskiftningen, men endog, hvor denne allerede maatte være tilendebragt, og det derved er bleven forbigaaet at lagt tage Huusmændenes Tarv i denne Henseende; dog maae ingen Huusmand nyde meere end 3 eller i det høieste 4 Tdr. Land af middelmaadig Jord, og Skoleholderen, dobbelt saa meget; ei heller maae der, til dette Brug, fratages nogen Gaard meere end 4 Tdr. Land, paa de Steder, hvor Udskiftningen er skeet; ligesom det i øvrigt nøie skal paasees, at Gaardene ikke fragaaer meere end de kunne taale, og i Tilfælde at klage, skal saadant paakiendes af Amtmanden og Landvæsens-Commissarierne, hvilke ogsaa skulle fastsætte, hvormeget Huusmanden bør betale i Afgivt at det Stykke Jord, som bliver ham tillagt. Bemældte Afgivt erlægges til Huusbonden, som igien skal være pligtig til at godtgiøre den Fæster, under hvis Gaard Jorden hører, samme i sin Landgilde. 2. Naar Huusbonden finder det tienligt, at foranstalte Fæstegaarde udflyttede, da maae Besidderne ikke sætte sig derimod, eller paa nogen Maade forhindre samme: men de, tilligemed alle Godsets øvrige Bønder, saavelsom Selveierne i den Bye, hvorfra Udflytningen skeer, skulle være pligtige til at bidrage til Materialiernes Frembringelse og tage Deel i det Arbeide, de selv kunne forrette, saaledes som ved Forordningen af 23. April 1781. i dens 23. §. er bestemt. Og dersom nogen skulde befindes at nægte eller efterlade det Arbeide, som falder i hans Lod, da skal Huusbonden være berettiget til, uden Ophold at lade det forrette paa den Modtvilliges Bekostning, og igjen hos ham udpante samme, efter Amtmandens Resolution, uden videre Lovmaal og Dom. De til Udflytningen medgaaende Bygnings=Materialier og de nødvendige Haandværksfolks Arbeidsløn skulle derimod af Jorddrotten selv tilveiebringes og udreedes. m.v.