Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-04-15
Religiøse Reformationer. J Fior udkom et Skrift i Paris under den Titel, Om den første christelige Kirke og den Romerske Catholitisme i vore Dage, af en Forening af Geistlige. Julii Revolutionen havde givet nogle religiøse Secter, som forhen havde existeret i Frankerige et nyt Liv, og bragt andre for Dagens Lys. Jblandt disse fortiene to af de vigtigste, endskiøndt efter deres Form og deres Hovedformaal væsentlig forskiellige fra hinanden, af den Aarsag Opmærksomhed, at de angribe med samme Grunde nogle Hovedlærdomme i den romersk catholske Religion og at de bekiende sig til de samme Grundsætninger. Den første kalder sig den oprindelige christelige Kirke; den anden, som atter har deelt sig i to Dele, kalder sig den franske eller gallicanske Kirke. Allerede i 1825 organiserede sig et Selskab af Tempelherrer, med en Advocat ved Navn Bernard Raymond i Spidsen, født i Grenoble, der som Ordenens Stormester havde antaget Navnet Alexander des Philippines. Denne Seet udgav i samme Aar et Skrift under Navn af Haandbog for Ridderne af Tempelherre-Ordenen. J Begyndelsen giorde denne Sect ingen betydelig Fremskridt, den var endog længe en Gienstand hvorpaa Pariserne øvede deres Vittighed da de ikke fandt Tempelberrernes gamle Dragt af passe til Nutidens Moder. Men efterhaanden sluttede sig nogle catholske Geistlige, som vare utilfredse med flere Jndretninger i Kirken, til den, som et Centralpunkt, og nu erholdt den Aand, som laae skiult derunder, en Betydning, som truede den catholske Religion med Fare. J Aaret 1831 udkom i Paris et Skrift under Navn af Leviticon, eller Fremstilling af Grundprinciperne i de ældste catholske Christnes Lære, ledsaget af deres Evangelier og en Extract af Guldbordet, eller af det ceremonielle Ritual for den religiøse Tieneste &c. Om de historiske Efterretninger i dette Skrift siges: at det er oversat af det Græske, af et gammelt Manuskript af Aaret 1154 som er en Copie af et Manuskript fra det 5te Aarhundrede. Der paastaaes deri, at Tempelherre-Ordenen blev i Aaret 1118 incorporeret i den oprindelige Kirke, og har siden den Tid uafbrudt vedvaret. Apostelen Johannes Evangelium er det ægte Evangelium; men det i de sædvanlige Bibeludgaver er forfalsket (en Beskyldning, som Tempelherrerne ikke faae nogen Christen til at troe). Deres gyldne Tavle indeholder en Fortegnelse paa Patriarkerne og Paverne til Aaret, 1154. Biskop Münter holdt vel dette Manuskript for gammelt; men ikke for ægte og sandfærdigt. Stifteren af den anden Sect, den Franske Kirke, er Abbe Chatel; han lod i 1830 indrykke en Jndbydelse i mange offentlige Blade, og oprettede et Capel i Paris, hvori han i Begyndelsen beholdt den romersk-catholske Kirkes Skikke, og foredrog sin nye Lære med megen Tilbageholdenhed og Maadehold, dog ivrede han imod Biskoppernes antinationale og despotiske Forhold Men i 1831 havde Chatel erholdet saamange Tilhængere, endog blandt den Franske Geistlighed, at han dristede sig til at læse Messen i det Franske Sprog. En af de ivrigste iblandt hans Tilhængere var en Geistlig ved Navn Anzou; men de bleve snart uenige med hinanden, fordi Chatel havde tillagt sig de Titler: Biskop, Primas, den eneste Stifter af den Franske catholske Kirke; imedens at Anzou ikke vilde erkiende noget geistligt Hierarchie, og beskyldte ham for, i offentlige Skrifter, at han angreb kun Pavens Aucthoritet for at erklære sig selv for den Franske Kirkes Overhoved. Anzou skilte sig nu fra Chatel og stiftede i Clichy den Franske catholske og apostoliske Kirke. Denne Seets Grundsætninger bleve forklarede i en Tidende, som under Navn af den gode Hyrde, udkommer hver Søndag.