Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-04-18
J det sidst hidkomne N af Dansk Folkeblad, er Spørgsmaalet om Orla Lehmanns midlertidige Udelukkelse af Kjøbenhavns Borgerrepræsentantskab drøftet ved en Artikel, som med rolig upartiskhed gaaer ud paa en stræng juridisk Bedømmelse af de Momenter, som derved kunne komme i Betragtning. Forfatteren omtaler først, at denne Sag ikke har kunnet andet end i høi Grad tildrage sig almindelig Opmærksomhed, men at de Skribenter, som pleie at tale til Folket havde overveiende Grund til at forholde sig tause indtil Sagen var paakiendt af Domstolene. Dog er dette nu for en Deel forandret, da en Fleerhed iblandt Kjøbenhavns Borgerrepræsentanter ved at vælge Lehmann til Viceformand for denne Corporation har troet, at burde afgive en umiskjendelig Yttring af den Mening, at Lehmann er fortrinlig værdig til deres Agtelse og Tillid, uanseet at Regjeringen har fat ham under en saadan Tiltale. Jmod dette Skridt har Bladet Dagen taget til Orde i en Artikel, der, som saa mange andre Artikler i dette Blad, er affattet i en meget lidenskabelig og nærgaaende Tone, og hvori Lehmanns Sag heller ikke blev uberørt; men dernæst har dette Skridt af Borgerrepræsentationen havt den Følge, at et Spørgsmaal, som hidtil hvilede, og som Jngen syntes at have Lyst til at røre ved, nu fra Cancelliets Side, ved en officiel Meddelelse og Anklageordren mod Lehmann, er bleven sat i Bevægelse hos Magistraten og Borgerrepræsentanterne, det Spørgsmaal nemlig: om Lehmann under denne Anklagelsestilstand, efter Frd. 1ste Jan. 1840, kan være Medlem af Borgerrepræsentationen, eller og han bør udelukkes deraf, indtil endelig Dom er falden i hans Sag. At vort Folkeliv mere og meere maa udvikle sig til Jndsigt, Kraft og Frihed, men tillige at dette maa skee paa den fredelige Vei, ville de Allerfleste ønske. Vi have nylig været Vidne til en levende Partikamp paa adskillige Steder i Anledning af Stændervalgene, og have deri kun seet, hvad Stænderinstitutionen conseqvent maatte føre til, saafremt Folket tilegnede sig dens Betydning, og Tidens store Grundspørgsmaal kom op i dets Jnteresse. Skrifter og Bladartikler for at indvirke paa Vælgernes Overbeviisning, Forsamlinger af Vælgerne og Taler til disse med Udviklinger af almindelige eller specielle politiske Lærdomme, alt dette ligger i Conseqventserne af Stænderindretningen; og Forf. har derfor ikke fundet noget Paafaldende ved hiint Møde i Nykjøbing paa Falster samt Hr. Lehmanns Fremtræden deri. Ogsaa troer Forf. efter den trykte Tale, der er Anklagens Hovedgjenstand, at dømme, at Regjeringen, uden at træde nogen Pligt mod den almene Orden og Statsforfatningens Opretholdelse for nær, kunde have undladt en Paatale, hvorved Sagen har faaet en langt større Betydning og Jndflydelse, end den ellers vilde kunne erholdt. Efter alt hvad der hidtil er skeet, finder Forf. det i enhver Henseende ønskeligt, at Lehmann beholdt sin Plads og Stilling indtil endelig Afgjørelse ved Domstolene, og holder sig ogsaa overbeviist om, at dette er det Resultat, som bedst stemmer overeens med Jndholdet af den Lovgivning, som her skal anvendes. Det foreliggende Spørgsmaals Afgjørelse vil beroe paa den rigtige Fortolkning af Communalanordningen for Kjøbenhavn af 1ste Jan. 1840 § 26 sammenholdt med § 11. En Borgerrepræsentant skal ifølge heraf suspenderes, naar han sættes under Tiltale for nogen Forbrydelse, der kan medføre Tabet af hans Rettighed som activ Borger. Ved at sammenholde dette Lovsted med flere andre dertil henhørende, med Actionsordrens Ord og det foreliggende Factums Beskaffenhed kommer Forfatteren til det Resultat, at det ikke kan finde Anvendelse paa nærværende Tilfælde. Endelig erklærer Forfatteren, at den Handling, hvorfor Lehmann er tiltalt, ikke kan ansees som vanærende i den offentlige Mening. Heri ere vistnok alle Retsindige aldeles enige, og i det mindste vil der kun være een Stemme derom blandt dem, som have hørt den mundtlige Tale, som er Gjenstand for Actionen, og saaledes ere i Stand til at have en velbegrundet Mening om Hr. Lehmanns hele Færd ved denne Leilighed.