Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1835-10-08
Den nærværende Forsamling er ikke blot kaldet til, over flere vigtige, fædrelandske Anliggender at meddele sit gode, veloverveiede, frimodige og sindige Raad, men ogsaa til at give den nye Jndretning sin første Bevægelse, til at bringe den Aand i samme, hvorpaa dens Tillid og Anseelse, dens Virksomhed og Gavn ganske beroe. Dette er det især, bemærker Taleren, som giver Forsamlingens Stilling saa høi Betydning; Konge og Folk skue med levende Deeltagelse hen til den Gierning, som den skal fuldføre, Udlandet er begiærligt efter at erfare, hvorledes denne nye, i mang Maader eiendommelige og under gandske særegne Forhold opstaaede Jndretning vil uddanne sig, og Saga staaer rede til at optegne dens Færd med sin Griffel, og Eftertiden vil af den Aand, der besselede dette Samfund, af den Virksomhed, der udgik fra samme, dømme det og vor Tid. Med skjønne og hjertelige Ord skildrer den ædle Taler den dybe Følelse, der ved disse Betragtninger maa gribe enhver samvittighedsfuld Mand, om det store Ansvar der hviler paa dem alle, idet han derved kommer til at berøre sit personlige Forhold til Forsamlingen, udtaler sig den rene, kjærlige og retsindige Aand, der har gjort ham, Kongens tro faste Tjener, til Folkets mægtige Yndling. J det han derpaa seer hen til Forhandlingerne, der ville beskjæftige Stænderne, lover han sig af disses samvittighedsfulde Drøftelse de herligste Frugter, i det han tillidsfuldt haaber, at den af ærlig Sandhedskjærlighed fremgaaende Aandens Frihed, og der paa gjensidig Erkjendelse grundede Eendrægtighed Aand, vil besjælle Forsamlingen. Saaledes ville saa slutter hiin høitagtede Mægler mellem Konge og Folk, dettes udvalgte Mænd er alene for Øieblikket fortjene deres Medborgeres skjønsomme Tak, men tillige nedlægge en Sæd, som under Bistand af ham, der styrer de menneskelige Jdrætter og Skjæbner, vil vore en sund og kraftig Væxt til Held og Velsignelse for fjerne Efterslægter. Paa denne Tal fulgte et eenstemmigt Udraab: Leve Kongen! Under de paafølgende præliminaire Forhandlinger hvorved de Deputeredes Fuldmagter vereficeredes opstod blot Qvæstion om Gyldigheden af det paa Hr. Kammerherre Baron Rosenørn Lehn faldne Valg ved hvis Tilstedelse Forsamlingen antog, at den Besiddelse af et Lehn, der grunder sig paa Ægteskab, er tilstrækkelig til at hjemle Valgret og Valgbarhed. Ved den paafølgende Afstemning, hvorved Hr. Justitsraad Friis til Gjedsøergaad, af de lollandsk falsterske Godseiere admitteredes, antoForsamlingen, at en Suppleant var berettiget til at modtage et senere paa ham faldende Deputeret valg. Derefter foretoges de ved Stænderanordningen befalede Valg af Embedsmænd. Præsident valget (der foranstaltedes ved den ældste tilstedeværende Deputerede, Hr. Kammerraad og Stald skriver Rasmussen, som Alders-Præsident) faldt paa den af Hs. Maj. Kongen for Kjøbenhavns Universitet valgte Deputerede, Hr. Prof. Schouw, (med 37 Stemmer. Til Vicepræsident valgtes Hr. Etatsraad Hvidt, (med 43) og til Secretairer: Dhrr. Justitsraad Povelsen, (med 51) og Procurator Rye, (med 35). Til, i Forening med Præsidenten, at besørge Redactionen af Stænder-Tidenden, udvalgte Forsamlingen Dhrr. Professor Bang (med 39) og Secretair Algreen-Ussing (med 51) og til at affatte en Tak=Addresse til Hs. Maj. Kongen, en Committee, bestaaende af H. H. Hr. Biskop, Mynster og Dhrr. Etatsraad Hvidt og Prof. Bang. Efter Valgenes Slutning Kl. 4 1/2 deeltoge samtlige Deputerede efter Jndbydelse af den kongelige Commissarius i en Diner paa Palaiet. Under denne havde en stor Menneskemængde, saavel af Reoskilde Byes Jndvaanere, som af de i Dagens Anledning didreiste Fremmede, isærdeldshed fra Kjøbenhavn, samlet sig udenfor Palaiet, fornemmeligen i det Ønske, at yttre deres Glæde over at den stænderske Jnstitution var traadt i Virksomhed, saavelsom over de stedfundne, efter Alles eenstemmige Mening saa yderst heldigt udfaldne Valg Efter Anmodning begave Dhrr. Kjøbmand Borch og Procurator Valle af Roeskilde og Grosserer. Dunsfeldt fra Kjøbenhavn sig op til Stænderforsamlingens Præsident, og underrettede denne, om hiint almindelige Ønske, hvorpaa den kgl. Commissair og Forsamlingens Præsident fulgte med dem ned paa Steentrappen udenfor Palaiet. Nu fremtraadte paa den forsamlede Mængdes Opfordring, af dennes Midte, Justitsraad og HøisteretsadvocatGuldberg, og udtalte i nogle Jndledningsord den Trang, Folket følte til at bevidne dets Udkaarede, hvormegen Tillid Fædrelandet sætter til dem, og enhver dansk Mands Overbeviisning om, at de i alle Maader ville svare til denne Tillid, hvilken Overbeviisning ikke kunde andet end vinde fornyet Styrke, ved at hensee saavel til den Mand, der er udnævnt til i Stænderforsamlingen at være Regjeringens Organ, som til Udfaldet af de trufne Valg i Almindelighed og Præsidentvalget i Særdeleshed, hvilket sidste maa være Nationen saameget kjærere, som her, Regjeringens Valg og Folkets Ønsker have forenet sig. Han udbragte dernæst et "Leve for Nationens Deputerede, den kgl. Commissarius og Stænderforsamlingens Præsident, som istemtes med Enthusiasme i et tre Gange tre gientaget Jubelraab af den forsamlede Mængde. Med et Vivat for Kongen og Fædrelandet adskildtes den forsamlede Mængde, efter saaledes at have givet et talende Vidnesbyrd om den levende Jnteresse, Folket føler for den nye Jnstitution og for de Mænd, paa hvilke det bygger sit Haab om dens gavnlige Virksomhed. Om Aftenen var Byen illumineret. For Gudstjenesten paraderede udenfor Raadhuset. Roeskildes Borgervæbning, og enkelte Medlemmer af Corpset sørgede for Ordenens Overholdelse i og udenfor Kirken. Den talrige Menneskemængde viste saavel ved denne Leilighed, som overhovedet hele Dagen, den roesværdigste Takt for Orden og Sømmelighed, hvortil maaskee ogsaa den Omstændighed bidrog sit, at man intetsteds saae Spor af Politi Det under 3 d. M. udkomne Nr. 2 af Stænder-Tidenden, indeholder Beretning om den af Forsamlingen i Mødet den 1ste dennes eenstemmigen tagne Beslutning: at lade Hs. Maj. Kongen overrække en Takaddresse for Jndførelsen af Provindsialstænderne i Danmark, og om den til Affattelsen af denne Addresse udnævnte Committee, tilligemed selve Addressen, der blev Forsamlingen forelagt til Bedømmelse i Mødet d. 2dennes, og antoges saaledes som den her meddeles, og derefter af den kgl. Commissarius er bleven Hs. Maj. Kongen forelagt. Addressen aander heeltigjennem de loyaleste Følelser. Efter at have berørt det Krav, Hs. Maj. igjennem sin lange skjæbnesvangre Regjeringstid har erhvervet sig paa Folkets Taknemmelighed, gaaer den over til at omtale Stændernes Jndstiftelse, dette store, følgerige Værk, ved hvilket Folkets Attraae blev forekommet af Hs. Majts frie Gave, og den Løn Kongen allerede hoster derfor, i Folkets Tak og Glæde og i de Frugter, det allerede viser, i det at "Almeenaanden vækkes, Eftertanken henvendes til Gjenstande, der ere vigtige for det Heles Vel, og den tilsyneladende Forskjellighed i Mening og Omdømme, som ikke kan, ikke skal undgaaes, snart fremkalder Erkjendelsen af det Rigtige, af det, som fortjener at sættes i Værk. Dernæst dvæler den ved den vise og høimodige Udvikling af det begyndte Værk og Overveielse af Vanskelighederne derved, hvorfor Paaskjønnelsen vorder desto meere levende ved Sammenligning med det, som blev andre Folkeslag tilstaaet. Den slutter med følgende Ord: "Deres Majestæts her forsamlede troe Undersaatter for ene deres Bønner med det hele Folks, at den Almægtige vil forunde os indtil den sildigste Alder at see op til Deres Majestæt, som til vor faderlige Behersker, og skienke Deres Majestæt de rigeste Velsignelser, deriblandt den skjønneste Løn, Deres Majestæt attraaer, Deres Folks Værd, Hæder og (Kbhpst.) Held!