Kiøbenhavns Extraordinaire Relation, 1736-06-22
Fra Lombardiet. forsikkres, at Stridighederne, som ere opkomme af den til Rom opvakte Tumult, endnu staaer paa den gamle Fod, og at Don Carlos ey alleene, som forhen er meldt, har sequestreret alt det Gods i Neapolis, som Romerne tilhører, men endog ladet de samme forstaae, at de inden en vis Tiid til Neapolis sig skulde indfinde, saafremt de ey siden som Rebeller vilde erklæres og i Unaade forfalde; hvorfore alting i Rom endnu var i den største Forvirring, i sær som CarAardinalerne Aqvaviva og Belluga virkelig fra Rom vare afreysede, og de øvrige Spanier samtlig følger de samme efter, saa at der snart torde udbryde noget imellem de Romerske og Spanske Hoffer, som vilde sætte gandske Europa i Forundring, i det allehaande underlige Ting passerer, og har Spanierne nu allerede saa meget som gjort Begyndelsen med Fiendtlighederne, efterdi de har ladet tage Commendanten til Velletri i Arrest. Med Jtalienske Breve forsikres, at Paven har accorderet det Spanske Hof følgende Preliminair-Articler: (1) At Don Carlos skal erkiendes som Konge af begge Sicilierne, og ikke være forbunden til at tage deres Jnvestitur af det Pavelige Hof. (2) At de tvende Herskaber Castro og Rociglione skal restitueres. (3) At det skal permitteres Kongen af Neapolis at udnævne Cardinalen, og en Auditore di Rota, saavelsom en Consistorial-Advocat til Rom. (4) At Festningen Balagne skal indrømmes til de Spanske, for der at holde deres Guarnison. (5) At Don Carlos skal erklæres som Directeur et Senateur Perpetuel de Rome, ligesom Carl den Første Konge af Neapolis har haft det. (6) At alle Omkostninger og en fuldkommen Satisfaction det Spanske Hof af det Rommerske Folk skal præsteres. Fra Fra Cremona. adviseres, at de Franske den 23 Maji vare fra Moden udmarcherede og til Regio ankomne, og efterdi de allerede for nogle Dage siden igiennem denne Stad til Casal-Maggjore vare passerede, saa troer mand, at de samme allereede virkelig befinder sig paa hin Side af PoFloden. Den 29 Maji blev Guastalla ligeledes udrømmet, saa at Frantzoserne nu jo længer jo fleere Anstalter giøre, til fuldkommen at forlade Jtalien, da mand paa Spaniernes Side formærke Contrarium. Jmidlertid er dette udi et Fordrag imellem Frankerige og Keiseren indgaaet, at endeel fornemme Fran høste Generals-Personer skal i Jtalien forblive, indtil den Maylandske Staat er evacueret. Fra Trient, rapporteres, at der vare endeel af Lombardiet kommende Keiserlige Regimenter igiennem denne Stad passeret, for at gaae til Ungern, og sammes Grændser i Sikkerhed holde, men der de neppe vare avancerede 2 Mile fra denne Bye, bragte en Express fra Wien dem en Ordre at vende om igien til Lombardiet. Hvorpaa et Rygte sig har udbredet, at de samme tilligemed endnu fleere Keiserlige Trouper i de Pavelige Lænder skulde indrykke, for at ikke lade Spanierne derinde raade som de vil, hvorpaa mand med Længsel venter Confirmation. Fra Fra Paris relateres, at den Franske Resident ved det Ottomanniske Hof har indberettet, at alle de Christelige Magters Ministrer efter all Anseende torde see sig nød til at forlade Constantinopel, saa fremt deres Herrer ey vilde til det Tyrkiske Hoffes Beste tage Deel i den nærværende Tilstands Affairer. Samme Ministre skriver fremdeles, at den Tyrkiske Keyser havde indkaldet ham til en particulier Audience, hvorudi hand havde forestillet ham det Ottamanniske Riges nærværende Tilstand, med disse Ord, at hand stoelede paa det Frankerige efter sin udviiste bestandige Venskab, skulde ved sin Mellemhandling bringe det derhen, at det Wienske Hof, og andre Christelige Fyrster ikke bryde Freden med det samme, hvilket bemeldte Ministre havde lovet den Tyrkiske Keyser at berette sit Hof.