Berlingske Tidende, 1809-12-22
Hs. Majestæt Kongen af Dannemark og Norge og Hs. Majestæt, Kongen af Sverrig, besielede af en giensidig Attraae efter at giøre Ende paa Krigens Ulykker og igjen at oprette Enighed og god Forstaaelse imellem Dem, samt godt Naboeforhold imellem Deres respective Stater, have til den Ende udnævnt og bemyndiget Befuldmægtigede, nemlig: Hs. Majestæt Kongen af Dannemark og Norge Hr. Niels Rosenkrantz, hans Kammerherre og Storkors af Dannebrog=Ordenen, og Hs. Majestæt Kongen af Sverrig Hr. Car Gustav af Adlerberg, hans Kammerherre, Kommandeur af Nordstiern=Ordenen, samt Ridder af Sværd=Ordenen; hvilke, efter behørigen at have meddeelt hinanden og udvexlet Deres Fuldmagter, som fandtes at være i god og behørig Form, have fastsat, afsluttet og undertegnet følgende Artikler af en Fredstraktat : Art. 1. Der skal være varig og bestandig Fred, oprigtigt Venska- og godt Naboeskab imellem Hs. Majestæt Kongen af Dannemark og Norge og Hs. Majestæt Kongen af Sverrig, Deres Arvinger og Efterfølgere, Deres Stater, Lande og Undersaatter; i Følge heraf, skal en evig Glemsel hvile over alt det, som er forefaldet imellem de høicontraherrende Magter i Anledning af nuværende Krig; de tvende høie Magter, Deres Arvinger og Efterfølgere ville for Fremtiden vedligeholde en god Harmonie og en fuldkommen Enighed og god Forstaaelse. Art. 2. Ved nærværende Artikel vorder det fastsat, at den Vaabenstilstand, som allerede bestaaer imellem de høie Magter paa alle Steder saavel til Lands som til Vands, i Kraft af Overeenskomster, som ere tidligere end Datum af denne Traktat, skal forandres til en bestandig Ophørelse af alle Fiendtligheder. Art. 3. Krigsfangerne skulle giensidigen frigives, uden nogen Slags Undtagelse og uden Hensyn til Tallets Forskiellighed. De skulle tilbagegives i Masse i den mueligst korte Tid paa et eller flere passende Steder af de respective Grændser og al den Føielighed, som det gode Naboeskabs Gienoprettelse fører med sig, skal vises dem af det Lands Regiering, hvor de have været i Fangenskab, hvilken Regiering, og skal bære Omkostningerne af Deres Transport til det Sted, hvor Udvexlingen skal skee. Begge Regieringerne giøre sig ansvarlige som Betalingen af den Gield, som de Krigsfangne maatte have gjort paa de Steder, som vare dem anviste til Ophold. Regningerne desangaaende skulle giensidigen vorde opgjorte inden en Tid af to Maaneder, efter Undertegnelsen af nærværende Fredstraktat og blive betalte saasnart skee kan. Art. 4. Det Beslag, som er lagt paa Gods og Eiendom, tilhørende de tvende Souverainers respective Undersaattere, ligesom og den Embargo, som er lagt paa Deres Skibe i begge Landes forskiellige Havne, da Krigen blev erklæret, skal vorde hæver, saasnart nærværende Traktat er bleven ratificeret. De respective Undersaatteres Fordringer, hvis Omhandling for Domstolene er bleven afbrudt formedelst Krigen, skulle fra selvsamme Øieblik af igien have deres frie Gang. Art. 5. De ældre imellem Deres danske og svenske Majestæters Forgiængere sluttede Fredstraktater, navnligen: Kiøbenhavns=Tractaten af 27de Maji 1660 og Tractaten undertegnet i Stokholm den 3die Junii og i Frederiksborg den 3die Julii 1720, gjenoprettes ved nærværende Tractat og sættes paa nye i Kraft efter deres hele Jndhold og Betingelser, for saavidt disse ikke staae i Modsigelse med det, som i nærværende Tractats Artikler er fastsat. Art. 6. De høie contraherede Magter ere enige om, igien at oprette Posternes Gang i begge Landene, igiennem begge Souverainers respective Stater, paa samme Fod, paa hvilken den var indrettet i Aaret 1807 i Begyndelsen af August Maaned, ifølge ældre Tractater og Overeenskomster, og navnligen ifølge den 15de Artikel af Fredstractaten af 1720, den dertilhørende forklarende Akt, og Overeenskomsterne af 1735 og 1751. Heraf følger, at i Kraft at fornævnte 15de Artikel af Fredstractaten af 1720 skulle begge respective Regieringer holde Post-Commissarier, nemlig den danske Regiering Sin Commissair i Helsingborg og den svenske Sin i Helsingøer, hvilke Commissarier ei kunne udøve nogen Embedsforretning som deres Regierings Postmestere, eller med andre Ord, et kunne uddele Breve, kommende fra deres respective Land, i den Stad, hvor Commissairen er ansat, eller modtage Breve til deres eget respective Land fra Stadens eller Landets Jndvaaneres egne Hænder, men ikkun ved den paa Stedet værende Postmesters Mellemkomst, som har at modtage og at qvittere for Antallet af Brevene, især for dem, som indeholde Penge og vigtige Dokumenter. For at forekomme Misbrug skal Postsækken eller Postsækkene som begge Regieringer for Fremtiden lade befordre, saaledes som førend den ovenomtalte Tid i Aaret 1807, ved Postilloner paa egen Bekostning, respective igiennem begge Souverainers Stater, 2de Gange om Ugen, blive plomberede eller forsynede med Hængelaase, nemlig: den svenske Postsæk eller Postsækkene, af den danske Commissair i Helsingborg, og den danske Postsæk eller Postsækkene, af den svenske Commissair i Helsingøer. Plomberingen eller Hængelaasen, paa den svenske Postsæk eller Postsækkene skal aftages af en dansk Toldbetient eller anden dertil af Kongen af Dannemark bemyndiget Person i det Øieblik, den svenske Postillion passerer Grændsen for at komme til Hamburg. Lignende Sikkerheds Foranstaltning skal tages i Henseende til den svenske Postsæk eller Postsækkene, som afgaae fra Hamburg til Sverrig, for at disse Postsække ikke skulle blive aabnede, saalænge de ere paa dansk Grund. Ligeledes skal og Plomberingen eller Hængelaasen, hvormed den svenske Commissair i Helsingøer har forsynet den danske Postsæk eller Postsækkene, som gaae igjennem Sverrig til Norge blive aftaget, saasnart Postillonen kommer over Grændsen, der adskiller begge Rigerne, af en dertil af Kongen af Sverrig bemyndiget Betient. Det staaer den svenske Regiering frit for, at tage lignende Sikkerheds Foranstaltninger i Henseende til den norske Postsæks eller Postsækkenes Tilbagebefordring igjennem Sverrig til Danmark, for at forvisse sig om, at disse Postsække forblive lukkede, medens de befordres paa svensk Grund.