Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-08-05
Af et Brev fra Rendsborg: Den Neumünsterske Landboforsamlings egentlige Formaal var, som bekjendt, at raadslaae om og at underskrive nogle til Bondestandens Tarv nødvendige Petitioner til de holsteenske Stænder; men samme maatte aldeles opgives, idet Landboforsamlingens Comitee, ved snilde Manoeuvrer af den unægteligt velorganiserede separatistiske Advocatelite, maatte rømme Marken. Ved nærmere at komme i Berøring med Folket, især Landbofolket, bag hvilket Skuespillerne nu saa ivrigt stræbe. at skjule sig, hvorfor ogsaa nogle Landboere maatte være Medoverbringere af Adressen, mærket man imidlertid let, at dette aldeles ikke er fjendtligt sindet imod Danmark og den danske Nationalitet. Et Beviis herpaa afgiver ogsaa et Jntermezzo, som forefaldt mod Redacteuren af "Beobachter an Sunde." Da nemlig vort Jernbanetog fra Rendsborg, under Afsyngning af "Schleswig=Holstein, meerumschlungen, indtraf i Nortorf, og benævnte Redacteur traadte ud i Banegaarden, raabte En af de med et "schleswig-holsteinsk (trefarvet) Baand i Knaphullet et for Separatisterne fælles Tegn, hvorved de ogsaa adskilte sig fra Landboerne, der ikke bare det) decorerede Herrer, ifald jeg ikke tager feil af denne Person, var det Advokat Gulich af fuld Hals: "Da ist der Landesverrather!""Nieder mit dem Verrather!" – "Last ihn nicht in den Dampfagen kommen!" - Men den i Banegaarden forsamlede Folkemasse tog aldeles ingen Notte af denne Opfordring til at give Gjæsterolle, og den undsagte Redacteur besteg uforstyrret Dampvognen. Sildigere fortsattes i Neumünster Forfølgelsen mod ham, og øiensynligt søgte de exalterede Partiførere, især Gülich, at opægge de tilstedeværende Landfolk til Excesser imod denne Mand, idet de blandt Forsamlingen i den jægerske Salon lode Sedler circulere, hvorpaa der med Blyant var skrevet: "Der Besbachter anSund, og betegnede Redacteuren (som jeg iøvrigt troer er en Sydslesviger) som "Däne, Verrather und Horcher." Da dette imidlertid ikke førte til det forønskede Resultat, begyndte to Studenter en Kanonade med brændende Cigarer, hvilke dog forfeilede deres Maal, og heller ikke disse Øvelser fandt Mængdens Efterlignelse eller bifald. Det glæder mig iøvrigt, at Redacteuren under alle disse Angreb den hele Tid igjennem (fra Kl. 8 til 10) viste en aldeles rolig Holdning, ubekymret nød sin Thee og sine Aviser, og uden videre Ubehageligheder besteg det Kl. 10 fra Altona ankommende Vogntog, og kjørte til Kiel Havde der hos den forsamlede Mængde, som opflammedes af de fra Rendsborg og Kiel ankomne Sangeres af flere Jnstrumental-Musikchor accompagnerede "Schleswig=Holstein, meerumschlungen, og af de der i saa stort Antal (de vare her vel næsten in solidum tilstede) forsamlede begavede Partiføreres fantiske Taler, hersket det Had til Danskheden, som disse Rasende saa ivrigen søge at opvække, saa vilde det vist have seet galt ud for Redacteuren og de tilstedeværende Danske, mig inclusive. Men kun i mindre Forsamlinger, hvor hine Partiledere, der især bestaae af Advocater og Studerende, udgjøre det overveiende Antal kunde Excesser i den Retning finde Sted. (Fædrel.)(Af et Brev fra Færøerne.) De to fra Kjøbenhavn afsendte Læger ere da Gudskelov ankomne, hertil, og forsaavidt endnu tidligt nok, som Sygdommen først nu begynder for Alvor i de mere fraliggende Bygdelag. Det er, som Du veed, Mæslinger her herske, dog, som det synes, ikke af en meget inflammatorisk Natur. Jmidlertid have de fremkaldt stor Elendighed, hvis Skildring ikke er overdreven i de danske Blade; og dette har sin Grund deels deri, at Sygdommen, hvor den udbryder, paa een Gang angriber den hele By eller Bygd; deels deri, at navnlig her i Thorshavn den største Deel af Befolkningen kun med Nød og neppe fortjener sin tarvelige Føde Dag for Dag, saa at de Fleste, der komme til at ligge, maae sulte. Derfor skeer det ogsaa, at Mange, saasnart de ikke meere føle Smerte, og altsaa troe sig raske, i deres første Reconvalescentstid gjennemvaade tilbringe hele Natten paa Søen i en Fiskerbaad, og deraf have naturligviis flere Lungebetændelser været en Følge. En tredie Grund til Elendigheden er endelig den store Mangel paa Læger. Færøerne er maaskee det eneste District i Landet, hvor Districtslægen af ganske Hjerte ønsker sig et Par Medbeilere i sit District. Fra det Offentliges Side er der iøvrigt gjort, hvad der efter Omstændighederne kunde gjøres, baade for at forhindre Sygdommens Udbredelse og lindre Nøden. Mod Districtslægen, Hr. Regenburg, har man i de nedsendte Beretninger ikke været retfærdig og billig; han har bragt betydelige Offre, baade for at afhjælpe Nøden og tilfredsstille Trangen til Lægehjælp, og hans Hustru har, uagtet et svageligt Helbred, heri staaet ham troligt bi; hans Dygtighed maa i alt Fald sagtens kunne udholde Sammenligning med den indfødte practiserende Læges; der er ingensomhelst skjellig Grund til at klage paa ham.