Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1839-05-21
Foruden at det uforholdsmæssige store Hestehold virker skadeligt paa Qvægavlen her i Landet, kues ogsaa denne ved den udelukkende Opmærksomhed, der anvendes paa Kornavlen. Alt anvendes paa at gjøre Jorden frugtbar for Sæden, og denne alene har man for Øie. Nu er dette i og for sig vel rigtigt; men saare meget kunne og burde dog og gjøres i den af os antydede Retning, og først og fremmest sætte vi, som ved Hesteavlen, Qvægstammens Forædling. For at Qvægavlen imidlertid ikke skulde drives paa det egentlige Agerbrugs Bekostning, maatte man da og søge at opmuntre til Sommerstaldfodring, Tøiring og Fremmelskning af Foderurter. Hvad her er sagt om Qvægavlen, gjælder ogsaa og Faareavlen; dog kunde det vistnok være nødvendigt at underkaste det Spørgsmaal en nøiagtig Undersøgelse, og Faareavlen kan ansees hensigtsmæssig for Bondestanden her i Stiftet. At det oeconomiske Selskab ogsaa bør arbeide paa at de raae Producter, som avles her i Stiftet, bleve forædlede saa meget som muligt, og søge at fremkalde Handelsartikler, der ikke forhen ere producerede her, har Selskabet selv erkjendt i dets Love; ( 34 – 256 men videre er det heller ikke kommen, og vi tage derfor ikke i Betænkning at minde Selskabet om disse Gjenstande. Angaaende Maaden, hvorpaa de skulle realiseres, da formene vi, at det meget vil bidrage til at fremme Øiemedet, om Selskadet søgte at fremkalde offentlige Udstillinger, hvor man søgte at faae saadanne Gjenstande fremstillede, der kunne antages at have Krav paa offentlig Opmærksomhed. At man ved en saadan Udstilling ikke udelukkende maatte have bestemte Arbeider for Øle, er naturligt og følger af at den ene Kunst- og Haandværk staaer i meer eller mindre Forbindelse med den anden, saa at der her som i hele Naturen finder en fuldkommen Vexelvirkning Sted. Foruden at flere Byer have viist at saadanne Udstillinger ingenlunde ere uoverkommelige, formene vi og, at de tvende Udstillinger her i Stiftet af de til Fordeel for de Vandlidte indleverede Arbeider, have godtgjort at man ogsaa her har Smag for saadanne Udstillinger. Vilman arrangere saadanne Udstillinger, da er det imidlertid nødvendigt, at man begynder paa dem med Kraft og Tillid ikke alene til Andre, men ogsaa til sig selv, og at man vel erindrer, at der for at fremme et sligt Værk hører meere til, end at sætte sit Navn under en Opfordring. Med et naadigt Smiil og et steel et notte bon plaisir udretter man intet, men kun ved idelig Arbeiden, der hverken lønnes med Guld eller Ordner, men har sin Løn i sig selv og i de gavnlige Virkninger, det i Tidens Løb fremkalder. Vi have nu gjennemgaaet de Gjenstande der fortrinligen egne sig for det oeconomiske Selskabs Opmærksomhed, vi kunde vel endnu supplere dem, men da vi ikke agte at gjennemgaae nogen landoeconomisk A B C med Selskabet, ville vi her endnu kun bemærke, at de af os paapegede Gjenstande ere dem, vi fortrinligen ansee egnede til at fremme Landalmens Vel. Spørger man og Maaden hvorpaa, eller Midlet hvorved man skal fremme de omhandlede Anliggender, da bliver Svaret ved Exemplets altformaaende Magt. Sog at finde dem, hos hvem indgroede Fordomme ikke have qvalt Sandsen for Nutidens Forbedringer, understøt dem med Raad og Daad, og føi Belønninger til den Velstand, deres Flid skaffer dem, og andre skulle vel følge efter; men hust ogsaa at saadanne Mænd ikke i Reglen findes blandt Supplicanternes talrige Skare. Bestemmes Belønning for en Mand, da prøv først nøie en saadan Mands Vandel og Færd, og er den ikke saaledes, at selv Avind maa tilstaae at den er fortjent, da giv den ikke, thi intet virket skadeligere paa Almuesmandens Mening og Belønningers Værd end det, at den med Grund kan sige at Belønningen nærmest er givet fordi Vedkommende var den eller dans Ven. Lad Belønningen eller Hjælpen være fuldstændig og foretræk heller at have hjulpet Een, end paa Papiret at kunne broute med at have givet til en Snees, naar det, de have faaet, kun var Bagateller. Den Virksomhed, som hidtil har fundet Sted i selve Selskabet, formene vi og bør betydeligt udvides. Medlemmerne maae efter vor Formening have Leilighed til hyppigere Sammenkomster, de 2 aarlige Generalforsamlinger ere ikke tilstrækkelige, der maa nødvendigviis gives dem Leilighed til en giensidig Udvikling af deres Anskuelser. Hvorledes dette opnaaes, afgjøres naturligviis bedst af Selskabet selv, og vi mene det er tilstrækkeligt at have paapeget denne Nødvendighed. Det har hidtil været en temmelig almindelig Feil ved de fleste Selskaber heri Landet, at de have anseet sig som aldeles afsluttede, og have ikke virket i Forbindelse med andre, og det uagtet det dog er en afgjort Sandhed, at ethvert Selskab maa, ligesom det enkelte Jndivid, der stræber efter et fornuftigt Øiemed, nødvendigviis have mange Berøringspunkter, med andre Selskaber eller Jndivider, og retteligen at benytte disse til gjensidig Gavn er ikke alene klogt, men og Pligt.