Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-04-02
J Khvnsbladet "Dagen" No. 74 læses en af "All. gemeine Zeitunge optagen Artikel, dateret Kjøbenhavn den 28de Februar, hvoraf her meddeles følgende ordlydende aftrykte Brudstykke: "At Danmark i Løbet af de verdensrystende Tildragelser undertiden har følt de almindelig udbredte urolige Sten ninger, er ligesaa naturligt, som at den beroligende Bevidsthed, Folket har og sin Stilling, saavelsom Regjeringens Maadeholdenhed og Fasthed, stedse har bragt dem til at forsvinde uden at de have efterladt Spoer. Saaledes vil det vel ogsaa gaae med Trykkefriheds-Anliggendet, som for Øieblikket ha fremkaldt nogle smaae Bevægelser her, og synes at vække en ufortjent Opsigt i Udlandet. Da de, som have foranledige dem, forraade et vist Studium af fjernere og nærmere Mønstre, og deres Virken mangler al Originalitet, ligesom den Betydning enhver Anvendelighed, saa er det saameget visser at de ikke kunne have varige skadelige Følger - Ogsaa he findes, ligesom andre Steder, nogle Ynglinger, der, i altfodristig Selvtillid, troe, at de ikke behøve Erfaring, inden de kundgjøre deres reformatoriske Lyst, og som nedsætte den i og for sig selv roesværdige Stræben efter at opsøge Mangler Bestyrelsen, og anbefale deres Afhielpelse, derved, at de igjeselv ophæve den ved Tone, Overdrivelse og ikke tilfredsstillende Motiveren af deres Dadel, og ved deres partiske og tak løse Ødslen med Roes over og Misbilligelse af Regjeringsstemer og Personligheder. Af saadanne Elementer bestaaer her den saakaldte Opposition, og ligesom den mere i laante, end i eiendommelige Retninger og Former, kun hænger sig ved Mode Navne og Mode=Tendentser, saaledes ere ogsaa man Frugter af dens Virksomhed blotte Laan fra Fremmede. Vi see dem derfor kun at gaae i Skrankerne mod Phantomer nemlig Hofadel og Aristokratie, ligesom de ogsaa prøve Besiddelsens Basis, anstille Undersøgelser angaaende Embedsmandens Magt og Rettighederne til dens Overdragelse o. s. -Men som bekjendt have vi ikke her noget Adels=Aristokratie hiin Forstand. Adelens Fortrin ere tilgængelige for Alle og ikke knyttede til Fødsel, men til Embedsrang, og af Eiendommen udspringer kun faa, ubetydelige Forrettigheder. Stor Grundbesiddelse kjende vi ikke; den er tvertimod fordeelt i en høi Grad, og saavel den directe, som den inddirecte Eiendom har sine skarpt betegnede Grændser og sit sikkrende Værn. Paa Embedsmændenes i det Hele meget agtværdige Stand er, det tør man vel sige, Kongens humane Aand forplantet, og med Hensyn til Embedstillingen finder man intet Spoer af Vilkaarlighed, Stolthed og Anmasselse. Jntet kan vel mere imodsigeligt bevise den høie Grad af den her bestaaende Skrivefrihed, end at Embedsmænd, hvis Eed lyder meget bestemt, ja endogsaalngdommens Lærere, ere gaaede til den yderste Grændse af den opponerende Pressebrug. Dog ere de kun Faa, og et Blik paa de constitutionelle Stater, der foresvæve dem som Jdealer, kunde vise dem den Skjebne, som vilde vente dem der Kongen har, sin Charakteer og Loven tro, overgivet en af de største og dybest indgribende Overtrædelser til den competente Domstoels Bedømmelse. Man er spændt paa dens Dom, som rigtignok kan have den vigtige Betydning, at afgjøre, om den bestaaende Lovgivning i dens Aand og Bogstav giver tilstrækkelige Midler til, fuldstændig og i alle de Hensyn, som den socale Friheds Grundlag, Alles Ret og Roe, betinger, at beskytte mod Pressens Misbrug. Det vil neppe nogensinde blive nødvendigt at ophæve Trykkefriheden i Danmark; men Pligt og beføielse retfærdiggjøre aabenbart Tæmmelsen af Frækheden til Fordeel for dens egen Opretholdelse. Saalænge Lys og Varme udstrømmer fra den fornuftigt vedligeholdt Jld, fryder hele Naturen sig ved dens oplysende Jndflydelse. Men hvis Elementet falder i Uerfarenhedens, Ubetænksomhedens og Ondskabens Haand, da kan det blive de Levendes Skræk Som man vil erindre, vare ifølge et af Hs. M. Kongen af Sverrig yttret Ønske, nogle danske Officerer, som dertil allernaadigst vare udnævnte af vor Konge, tilstede ved den store Troppesamling, der 1833. fandt Sted i Sverrig. Disse Herrer Officerer: Oberstlieutenant v. Abrahamson af Generalstaben, Capitain Grev Baudissin af Garden tilfods, Capitain v. Magius af sjellandske Jægercorps, Ritmester v. Juel af Husarerne, og Prmierlieutenant v. Tøttrup af det kgl. Artilleriekorps, nøde ved denne Leilighed en særdeles smigrende Modtagelse, og der vistes dem en fortrinlig Opmærksomhed under deres Ophold sammesteds. Oberstlieutenant v. Abrahamson modtog desuden, inden han forlod Sverrig, et særdeles brillant Kors med Diamanter af Sværdordenen, og det blev antydet de andre Herrer, at Hs. Majestæt forbeholdt sig at give dem Beviser paa sin Naade. Disse have de nu modtaget, tilligemed forekommende Undskyldning for at de nu først fremsendes, i nogle udmærket smukt udarbeidede og kostbare Sværde, som give et meget fordeelagtigt Vidnesbyrd om det høie Trin, hvorpaa de svenske Vaabenfabriker staae. Den Kaarde, som Capitain Grev Baudissin saaledes har nydt den Naade at modtage, er af gammel gothisk Form, kort, bred og tveegget, Skeden er af Sølv, Heftet af Agath og prydet med en kostbar Knap af Amethyst. Klingen er af udmærket Bonitet, og ziret med forgyldt Arbeide, hvorimellem sees Kong Carl Johans Navnetræk og det svenske Vaaben. Om den danske Nationalbank læses følgende i Hempels Avis: Kunde dette Jnstitut bestaae 1815 med en Jndtægt af 6 1/2 pCt. – saa maa det nu efter 20 Aars Forløb, da dertil er indkommen flere Millioner, sikkert kunne bestaae med 3 pCt., og skulde dHr. Repræsentanter for Nationalbanken, ikke beqvemme sig hertil – da vilde vel Nationen have Ret til, allerunderdanigst at ansøge Hs. M. Kongen om at faae en Commission nedsat af Landets oplyste og til Banken contribuerende Mænd, for at bedømme, om den ikke kan bestaa ved at erholde 3 pCt. aarlig i Stedet for 6 1/2. Kan den ikke det, saa kunde Nationen maaskee hellere ønske denne Jndretning hævet og ansøge Hs. Maj. allern, om at overtage samme. Den forrige Bank bestod under vor gode Konges Bestyrelse uden nogen Jndtægt af Staten; altsaa formenes denne nu at kunne bestaae med idetmindste 3 pCt. aarlig af Statens Værdi. Kan den ikke det – saa synes den at være, istedetfor en velgjørende, en ruinerende Indretning, hvorved Statskassen taber en betydelig Jndtægt i den 3/4 Godtgjørelse i Land skatten." Hvilket er det sikkreste Middel til at forebygge Uredelighed hos Embedsmænd." Dette Spørgsmaal findes drøftet i Politivennen af Hr. Kammerjunker v. Scholten. Ligesom Brug er paa andre Steder, tilraader han, at Embedsmanden burde sættes 3 Aar. paa Prøve, var han da enten ikke fuldkommen duelig til sit Kald, eller der indtraf mistænkelige Omstændigheder under hans Embedsførelse, "burde han afskediges uden Pension; thi Staten bør ikke lønne et udueligt Subject." Ogsaa formener han: "at indtræffende Bedragerier, uden al Medlidenhed, burde straffes paa det strængeste."