Berlingske Tidende, 1831-02-14
Brüssel, den 5te Januar. J Nationalcongressens Møde, den 3die d. M., fordrede Hr. van Meenen, at Medlemmerne af den diplomatiske Commiteskulde give pligtskyldige Oplysninger angaaende Kongevalget, og i Særdeleshed, hvorledes de, uagtet alle officielle Efterretninger manglede, ja i Modsigelse med de allerede bekjendte, kunde vide, at Kongen af Frankrige vilde billige dette, som Konge, strax eller inden en bestemt Frist, og med begge Kammernes Samtykke, ligesom og, at det engelske Kabinets Overeensstemmelse hermed kunde ventes. - Hr. van de Weyer oplæste da et Brev fra Ministeren for det udenlandske Departement i Paris, Grev Sebastiani, til den franske diplomatiske Agent i Brussel, Hr. Bresson, (af 1ste Febuar d. A. ) hvori han skriver, at han haaber, at denne endnu ikke har meddeelt Conferenceprotocollen af 27de Januar, hvilket han, i saa Fald, befaler ham ikke at gjøre, fordi den franske Regjering stedse har antaget som Regel, at begge Staters, Belgiens og Hollands, fri Medvirkning er nødvendig til at afgjøre Spørgsmaalene om Territorialudvidelsen, Grændeserne, Statsgielden o. s. v., thi Conferencen, angaaende de Belgiske Anliggender, der i London holdes af de forenede Magters Befuldmægtigede, er at betragte som en mæglende, og at den franske Regjering vil, at den ikke skal fornægte en saadan Charakteer. - Hr. Lebeau yttrede sin Glæde over, at Frankriges Regjering nu hylder det Princip, ikke at intervenere, men Hr. Devaur forlangte, at vide, om Committeen ikke havde erholdt flere Meddelelser fra det franske og engelske Kabinet, og om den ikke havde forespurgt sig hos den engelske Gesandt i Brüssel, LordPonsonby, angaaende de muelige Følger, som enten Hertugen af Leuchtenbergs eller Hertugen af Nemours's Valg? Committeens Formand, Hr. van de Weyer, benægtede dette, men erklærede, at han havde havt ikke-officielle Samtaler med Lord PonsonbyCommitteens Overbeviisning om det, hvorom Hr. van Meenen nys havde spurgt, grundede sig paa de fortroelige Breve, som den belgiske Gesandt i Paris havde skrevet til dens Medlemmer, - Hr. Lehon forsikkrede, at Lord Ponsonby havde i en Samtale med ham yttret, at han ingenlunde havde sagt, at han vilde forlade Belgien inden 24 Timer, dersom Hertugen af Nemours blev valgt til Konge, og ligeledes i en Samtale med Hr. Bresson, nægtet, at have sagt, at Hertugen af Leuchtenberg vilde vorde erkjendt af Magterne, dersom han valgtes til Belgiens Konge. - Siden blev stemt for en ny Konge; (af Congressens Medlemmevare 191 tilstæde, altsaa den absolute Pluralitet,) 89 Stemmer, vare for Hertugen af Nemours, 67 for Hertugen af Leuchtenberg. 35 for Erkehertug Carl af Østerrige. Der behøves i det mindste 101 Stemmer for den, som skal vælges, altsaa blev derefter endnu engang stemt, og Hertugen af Remours erholdt da 97, Hertugen af Leuchtenberg 74, Erkehertug Carl 31. Denne Votering, erklæredes for tilstrækkelig, og Congressen erklærede Hertugen af Nemours for Konge. Strax hørtes Kirkeklokkerne og Kanonerne: Folkestirimmelen drog igjennem Gaderne med Vivatraab. - En Proclamation blev udstædt, at Hs. Kongelige Høihed Ludvig Carl Philipp, Hertug af Nemours, var valgt til Belgiens Kong." (Han er Hs. M. Kongen af Frankriges anden Søn og født den 25de October 1814).