Aalborg Stiftstidende, 1835-08-22
De nye Lovforslag ere nu Gienstanden for Discussioner, i de Deputeredes Kammer, og det synes, som om dette gaaer frem med nogen Tilfærdighed i disse vigtige Forhandlinger. Tilsammentagne kaldes disse Lovforslag Fiesthis=Lovene eller Helvedes=Lovene, og det er høist mærkværdigt, at slige Lovforslag, som den offentlige Mening betegner med saadanne Navne, kunne finde saa liden Modstand hos Nationens Repræsentanter; Ministeriets Overvægt i det nærværende Kammer synes derved at være meer end tilstrækkeligt beviist. Et eneste Møde, nemlig Mødet den 13de August, var nok til at discutere og antage Lovforslaget om Assiseretterne. Mod dette Lovforslag opponerede især en af Juli Monarkiets indtil denne Dag ivrigste og meest hengivne Tilhængere, Hr. v. Schoonen. Det er en sørgelig Pligt, sagde han som i Dag tvinger mig til at skille mig fra Mænd, med hvilke jeg hidtil var af een Mening, men den Sag, her om handles, er for vigtig til, at jeg ikke skulde tale efter mi inderste Overbeviisning. J Anledning af det rædsomme Attentat mod Kongens hellige Person har man forelagt os i nye Lovforslag, et mod Pressen, et mod Jurierne og et om Assiseretterne. Jeg vil for Øieblikket blot beskjæftige mig med det sidste. Cabinetspræsidenten og Seglbevareren have sagt os, at Pressen er den egentlige Anledning til Attentatet den 28de. Jeg formaaer ikke at opdage mindste Sammenhæng mellem dette Attentat og Pressen eller Assiseretterne. Det er sandt, at vort Statsamfundbefinder sig i en sygelig Tilstand; at ende Lidenskaber yttre deres fordærvelige Virksomhed iblandt os. Had, Misundelse og Ærgierrighed gjære i en Mængde Urolige Hoveder; de have gjort Oppositionspressen vild og tøileløs, men de hav Jntet udrettet. Massen af Nationen er tilfreds og hænger ved den bestaaende Tingenes Orden. Behøves deri, herfor noget andet Beviis end den eenstemmige Glædesyttring, vi have hørt gjenlyde overalt, over at Attentatet er mislykket. Den offentlige Mening, saaledes som den har yttret sig siden hiin voldsomme Dag, maa berolige Fædrelandet med Hensyn til dets Fremtid. Lige over for saadanne Yttringer af den egentlige Folkestemning, kan hiin syggelige Tilstand intet Foruroligende have. Naar Farens Øieblik er forbi- og det er forbi - saa maae de sædvanlige Love og RettergangsUformer paany træde i Kraft. Jeg priser Offrene for Attenfriltatet den 28de lykkelige, at de ikke have oplevet det smertelige Øieblik, det sørgelige Skuespil, man bringer os for Øie, ved at foreslaae os saadanne Love." Hans Tale ledsagedes af hyppige Mishagsyttringer fra Censtrumet, og Justitsministeren var, i sit Svar, i hvilket han forsvarede Lovforslaget, ikke ganske fri for at røde nogen Ømfindtlighed over, at Hr. v. Schoonen saaledes paa eengang forlod den ministerielle Sag. En anden Opponent, Hr. Sal vette, yttrede blandt Andet, at Ministrene vare Nationen Beviis skyldige for, at det ikke var deres Hensigt, at nytte dette Attentat, som havde opfyldt hele Frankrig med Rædsel, til at straffe hele Folket for et enkelt Uhyres Forbrydelse. Men al Opposition var forgiæves, nogle faa, men uvæsentlige Amendements foresloges og antoges, men Lovforslaget gik i det hele igjennem med 212 Stemmer mod 72. Derved er altsaa nu Generalprocureuren for Fremtiden bemyndiget til, selv egenmægtigen at indkalde hvem der forekommer ham skyldig, for Assiseretten, hvortil der forhen fordredes 2 Underretters foreløbige Kiendelse; han er bemyndiget til at lade gjenstridige Anklagede slæbe med Magt for Skrankerne eller, efter Godtbefindende, i deres Fraværelse at fremme Sagen imod dem, som om de vare nærværende; endelig er han bemyndiget til at dictere svære Straffe mod dem, som forstyrre Rettens Fred, enten det er Tilhørere eller Saggivne.