Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1847-09-07
En Foranstaltning som Stamherren over Thorseng, Kammerherre Baron Juel Brockdorff, i denne Tid har truffet ved at indsætte Dr. Frølich til at være Godsets Lægge og at have Udsalg af Medikamenter, har reist en stærk Opinion mod sig, idet 25 Bønder, paa Thorseng som befuldmægtigede for over 300 Committenter have tilstillet Stamherren følgende i et Tillæg, til Svendborg Avis aftrykte Ærbødige P. M.": "J Anledning af Hr. Kammerherrens Bekjendtgjørelse af 3die dennes, læst ved Kirkestævne den 4de næstefter, en Medicinalindretning paa Thorgeng angaaende, ere Undertegnede opfordrede til og bemyndigede til paa den største Deel af Beboerdes Vegne ærbødigst at meddele At da saa godt som Jngen i alle de nedenævnte Byer ber paa Øen ønske at bruge Hr. Doctor Frølich som Læge, og endnu mindre at afbenytte hans Udsalg af Medikamenter, og da vi have den Overbeviisning, at den paagjældende Post i vore Fæstebreve ikke forpligter os til at betale Bidrag til en Læge, som Jngen ønsker at bruge, eller til en Medicinalindretning, som vi ikke ønske at at afbenytte, saa forvente vi, at Deres Høivelbaarnhed, efter nøiere Overveielse, gunstigst ville lade dette Anliggende bero. Det skulde gjøre os ondt, om vi ved denne Leilighed skulde blive nødte til at modsætte os vort hele Herskab, og maaskee give Anledning til at Hr. Doctor Frolich kunde blive berørt paa en for ham mindre behagelig Maade. Vi forvente saaledes Deres Høivelbaarnheds gunstige Bestemmelse om denne Sag. Thorseng, den 17de Juli (Jndsendt) Det er bekjendt nok, at Folk baade fra Landet og Kjøbstaden nu i flere Aar hyppig have reist ned til den saakaldte kloge Kone ved Løgstøer, for at faae Raad til syge Slægtninge. Nu det være som det vil, maaskee veed hun i nogle Tilfælde at give dem nyttige Raad, som henvende sig til hende; idetmindste paastaae flere, at hun har hjulpet dem til deres Sundhed. Herimod kan der ikke siges Noget, da hun vel maa have Tilladelse til at drive Lægepraris. Men naar hun ikke holder sig til at anordne naturlige Lægemidler alene, derimod anbefaler sine Consulenter at bruge alskens Troldoms kunster, og ofte bilder dem ind, at een eller anden Person, der ved given Leilighed første Gang møder dem, skal være Skyld i den Sygdom, hvoraf Patienten lider, da udbreder hun en skadelig Overtro iblandt Folk, og burde straffes for dette sit Forhold. Derved skeer det, at deeltagende Slægtninge og Venner, der komme for at see til den vaagjældende Syge, eller andre Folk, som have et Ærinde at besørge, eller og ere saa heldige at møde Vedkommende paa et betegnet Sted, ere Alle ligemeget udsatte for at blive belegnede som Trolde eller Here. Hvorfor Man jo frygter for at komme i Nærheden af saadanne Folk, især naar det er bekjendt, at de for nylig have været hos den kloge Kone, eller ogsaa fristet et og andet Uheld. Er det ikke ligesaa usselt og jammerligt som taabeligt og sørgeligt, at der endnu i vore Dage kan være saa liden Oplysning iblandt Flere; thi endnu er det Gud være lovet, kun enkelte Huse, hvor man træffer paa slig en Overtro. Hvormegen anden Skade nu en saadan fordærvelig Overtro anretter, og hvor ganske den fører bort fra sand Christendom, det vil jeg give Enhver nøiere at betænke; og derfor ville vist Mange deele den Mening med mig, at den, der saaledes giver Overtroen Næring hos Folk baade fjern og nær, burde forbydes at drive Lægepraris, og desforuden tilbørlig straf ses. Vi ville haabe at dette Uvæsen snart maa blive standset. C. Sidenius.