Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1814-03-11
Under Overskrivt af Historisk Krønike har Udgiveren af Skilderiet begyndt at levere en kronologisk sammentrængt Udsigt over Begivenhedernes Gang siden Slaget ved Leipzia, fra hvilken Tid den uordentlige Postgang har gjort det vanskeligt at holde Skridt med samme. J Jndledningen hedder det heel træffende: "To ulykkelige Begivenheder synes især at have lagt Grunden til det haarde Stød, som i Slutningen af det foreløbne og i Begyndelsen af indeværende Aar, rammede det nylig saa mægtige Frankerige, hvis seierrige Flag valede lige fra Middelhavet til Elben - det Frankerige, der allerede talte 128 Departementer med henved en Befolkning af 41 Millioner; en uhyre, i den nyere europæiske Historie uhørt Statskraft, der forsvaredes af 600,000 Krigere, og opvakte saa meget større Beundring. som det er bekjendt, at Frankerige ved Revolutionens Begyndelse, kun talte 83 Departementer med en Befolkning af omtrent 25 Millioner. Disse to ulykkelige Begivenheder vare: Krigen i Spanien, allerede for endeel Aar siden begyndt, og endnu ikke endt, og Toget til Rusland. Hvad den første har kostet for Offere er vitterligt for Enhver, og hvad det sidste ikke allene har kostet, men tillige ledet til, staaer med Jldbogstaver skreven i det nittende Aarhundredes Aarbøger. En Hær, maaskes den frygteligste, der nogensinde blev opstillet, fandt sin Grav syv Hundrede Mile borte fra Frankerige, og det er mærkeligt at den samme Hær, der skulde bringe den franske Keiserstat op til det sidste Trin af en Vælde, hvis Mage kun halv gjenfindes i Carl den Stores Historie, netop blev den vigtigste Aarsag til, at den franske, hidtil af ingen Fjende betraadte Bund er den Kampplads, hvor alle de Stater, der hidtil havde seet i deres Hovedstæder den franske Ørn, lade deres Hære rykke frem mod den Stad, der længe bar Navn af Verdens Hovedstad. - Krigslykken, som i mere end 2 Aartii næsten ved alle Leiligheder tilsmilede de franske Hære, synes siden Ruslandstoget ganske at have vendt dem Ryggen. Planen at fortrænge de allierede Armeer, der vandt for et Styrke, ved den bestandig nye Tilvæxt af frafaldende Rhinforbundstater, og den store Mængde Tropper saavel fra disse som fra de i Frankerige indlemmede Lande, blev ikke allene aldeles tilintetgjort ved Leipziger=Slaget og Overgangen af hine Tropper, der istedet for at fægte mod de Allierede Maater, vendte mid under Slaget deres Vaaben mod de Franske; men Krigslykken var overalt under hele Feldttoget Napoleon saa ugunstig, at han med Levningerne af sin Armee maatte trække sig tilbage over Rhinen, hvor han, efterfulgt at den allierede Storarmee, drog Krigen ind paa fransk Bund, og i Slaget ved Brienne maatte anvende den sidste Spændkraft, et af tyve Aars blodig udvortes og indbyrdes Kamp, Rystelse og Anstrængelse udmattet Rige endnu formaaede at yde. Moskaus Brand, Slagene ved Leipzig og Brienne, ere altsaa de tre store Mommenter i den nye Keiserstats Historie - de tre vældige Stød, som rystede den frankiske Kolos maaskee for mange Aar i de første Grundvolde til dens Magt og Anseelse. - Ved at anføre en Beretning af Wiener Arkiv om den i sin Tid saa berømte Helt og Hærfører Josias Rantzau, som af alle de Lemmer, Mennesket ellers pleier at have to af, havde ladet det ene blive paa en eller anden Valplads, og kun havde eet Øie, eet Øre, een Arm, eet Been, saa at Mars - som en fransk Digter udtrykker sig - intet Heelt ham levned uden Hjertet, tilføier Dagens Udgiver endnu den bekjendte Historie om denne Helt, der engang havde faaet en ny Tjener; da denne om Aftenen skulde hielpe ham til Sengs, og derved maatte aftage ham et af de forlorne Lemmer efter det andet, en Arm et Been, et Øie, et Øre og tilsidst blev ganske forbløffer derover, rakte endelig Rantzau ham Hovedet, og bad ham tage det forsigtig af og lægge det paa Bordet, hvorover Tjeneren forskrækket foer ud af Værelset, og raabte at han ikke vilde tjene Fanden.