Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-03-29
Et besynderligt Naturpboenomen berettes os fra Newhaven i Nordamerika, hvor der (rigtignok for 2 1/2 Aar siden, den 3die Septbr. 1821) indtraf en frygtelig Saltstorm; den kom over Havet, da rede kun kort, men bedækkede Vinduerne med Salt, afveed Bladene paa Vindsiden, hvorved de erholdt en mærkelig Saltsmag. – Havvandet i Polaregnene har en foranderlig Farve fra mørkeblaae og til Olivengrønt. Disse Farver beroe ikke paa Luftens Tilstand; men kun paa Vandets Qvantitet; de deele sig i Striber af forskiellige Skatteringer, i hvilke Hvalsiskefangerne hyppigere fange hvalsiske end i andre Egne af Havet. J en lang Tid havde man troet, at Hovet erholdt denne Farve af Havbunden, men Hr. W. Scoresby, Capitain paa en Hvalsiskefangst og Medlem af det Kongelige Societet i Edinborg, har i disse Vande ved Hielp af Mikroskopet opdaget en Mængde kugeldannede Smaaelegemer, som ere giennemsigtige og forynede med yderst fine haardannede Traade. En saadan Kugles Eiennemsnit er 1775 eller 17 1/2 Tomme, og enhver af disse Traade vise sig under den stærkeste Forstørrelse, som en Række af rosenkrandsdannede Led, hvis Antal hos de største er 300; Giennemsnittet af hver enkelt udgiør neppe 105 Tomme. Endskiøndt disse Smaaelegemer ofte syntes at forandre deres Stikkelser, saa vover Scoresbye dog ikke med Vished at bestemme omdet er virkelig levende Dyr, som besidde vilkaarlig Bevægelse; men han er overbeviist om, at Havvandets forskiellige grønne Farve kommer af dem. Han beregner, at en Cubikfod Vand kan indeholde 110,50 af saadanne Kugler, som man kan regne til Meduserne. – De Baieriske Reisende Spix og Martius, som ere ofte blevne omtalte i dette Blad, meddele ogsaa Betragtninger over Harvandets bekiendte Lysning. Da de kom ind i Middelhavet fyd for Sicilien, saa tiltog Havets Lysning i den Grad, at Skibet syntes at svømme i en sprudlende Jld, og ved hvert Slag, som Skibet gjorde mod Bølgerne, blev Dækker omgivet med et klart Lys. Synet af dette majestætisk fortryllende natlige Syn henriver enhver, som seer det, til Brundring; især naar man aldrig tilforn har beseilet det flydende Eiement i en saadan Herligheds Tilstand. Havet vrimlede af lysende Kugler, saa store som Nødder og ved hvert Slag, som Skibet giorde imod de styrtende Bølger, sprudede det Jld, ligesom gloende Jern, naar det hamres, eller ligesom et gloende omdreiet Jldhiul; og oplyste alt omkring sig. Foruden disse utallige Jld kugler vare ogsaa enkelte større lysende Blærer, og især meest nærved Skibet, dog ogsaa længere borte derfra, hvor Bølgerne skummede. Jo mørkere Natten var desto herligere viiste sig dette Poe nomen; hvorfor man ogsaa i Maaneskins Nætter kun faae det paa den mørke Side af Skibet. De Naturkyndige fandt ved Undersøgelser med Mikroskopet Adansons, Humboldis, Perons og fleere Reisendes Mening bekræftet: at dette Lys i Havet kommer af utallige smaae Søedyr, som om Natten give et Skin fra sig; det lader til, som disse smaae Væsner, som i Myriader svømme om paa Havet skye Soellyset og gaae ned i Dybet om Dagen, men først om Natten vise sig paa Overfladen; thi naar Himlen er overtrukket med Skyer, seer man dem svømme i lange Striber paa Havet, hvilke da see ud som Bække bedækkede med Saugespaaner; forresten kunde man aldrig fange disse Dyr om Dagen; men naar man trak Vand op om Natten, saa forefandt man dem deri i den største Mængde. (Hvor herlige og store ere Skaberens Gierninger!)