Berlingske Tidende, 1836-07-22
Paris, den 13de Juli. – Alibands Liig var som allerede meldt – strax efter Henrettelsen bragt til Kirkegaarden Mont Parnasse og der lagt i den samme Grav som Fieschi, paa den for de for Henrettedes Jordefærd foreskrevne Maade. Hr. Ledruhavde imidlertid allerede Aftenen forud, i den Henrettedes Families Navn, hvori der findes en Præst og tvende Nonner, søgt hos Øvrigheden om Tilladelse til at maatte begrave Liget. Hertil fik man da ogsaa i Gaar Tilladelse, dog med den Betingelse, at kun Hr. Ledru og Alibands Slægtninge maatte være nærværende ved Jordefærden. J Overeensstemmelse hermed indfandt sig ogsaa i Morges tidlig Kl. 5, saaledes fortæller Droit – Hr. Ledru, Hr. og Mdme. Leger og en Politi-Commissair paa Begravelsespladsen; en Afdeling Politi-Officianter bevogtede Jndgangen og en anden omgav Gravene. Graverne udtoge Liget, trak Forbryderens Klæder af ham, og viklede ham ind i et Liigklæde. Hovedet var ikke lagt ned i Graven, men paa Politiets Befaling blevet gjemt af Kirkegaardens Bevogter. Hovedet og Legemet bleve nu lagde i en Kiste, og anerkjendte af Hr. og Mdme Leger som deres Beslægtedes Liig. Alibands Ansigt var næsten ikke forandret, det lange, bagtil nedhængende Haar blottede den høje Pande; hans Øine, endskjøndt matte, syntes endnu at see om sig, Læberne vare fast sammenpressede, men Trækkene ellers ikke forandrede. Med PolitiCommissairens Tilladelse afskar Hr. Ledru en Haarlok, for at sende den til Alibands Forældre. AfKlædningstykkerne fik han kun Lov til at beholde det sorte Silketørklæde; alt det Øvrige maatte lægges i Liigkisten, for at det ikke skulde give Anledning til urolige Optrin. Derpaa blev Liigkisten bragt af Politi-Officianterne til den nærmest liggende Kirkegaard, og under dyb Tavshed nedsænkt i en Grav i indviet Jord. Over hele Handlingen blev optaget en Protocol. Befalingen til at undertrykke Alibands Tale skal saa paastaaer man nu - være kommet fra Jndenrigs-Ministeren, Hr. de Montalivet. Ministeren skal herfor være blevet haardt medtaget i Conseilet, og Kongen selv skal have betegnet Forholds reglen som et godt Hjertes, men borneret Hjernes Foster. Hr. Thiers har erklæret sig fri for al Skyld i denne Handling. – Men Udflugterne, som vare indførte i Moniteuren og Journal de Paris, betegnes ogsaa nu af Messager og af Gazette de France kun som saadanne. Hine officielle Journaler havde - som bekjendt paastaaet, at Politi-Commissionen havde kun bedt om Udeladelsen af den Alibandske Tale; derimod erklærer Messager nu atter, at det udtrykkeligt var blevet Redacteurerne sagt af Politi-Officianten hon, at Tidenden vilde endnu, førend den kom blandt Publicum, blive taget bort. Endnu udførligere fortæller Gazette Sagens Gang i en af Baron de Brian og de Herrer, Lubiz og de Privezac paa Æresord undertegne Erklæring. Hiin var Forbuddet først blevet meddeelt af Hr. Bon; han havde protesteret derimod, og saaledes var Politi-Commissairen gaaet videre til de tvende andre Herrer, havde ligeledes truet dem med at lægge Beslag paa Exemplarerne førend de uddeeltes, og tillige tilføjet til sin og til Politi-Præfecten Gisquets Undskyldning, at Forbuddet ikke hidrørte fra ham, men directe fra Ministeriet. Dette Udsagn, bestyrkes derved, at de Correspondentser i Provindsial-Bladene, som i Løverdags Eftermiddag indeholdt Alibands Tale, ere lagte under Beslag paa Posthuset. Heraf erklærer ogsaa Journal de Ronen at dens Pariser Correspondents udeblev.