Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1802-01-16
Gravskrift. Död, din hvasse Lebuggede dybe Saar i Mandens Hierte, Naar en elsket Ægtefælle, segner ved hans Side, Naar hans halve Jeg skal for sidste Gang udgaaer fra Hans forhen ham saa hyggelige Boelig, Naar kun en Plok grædende Moderlöse, igien udgjöre hans daglige Selskab. Saa gik det her, da denne Salige forlod Tidens Skueplads, Den i Livet Velædle, Höifornemme Mad. ANNA STOLTENBERG RSDDER. Hun begyndte dens Optrin, den 14de Novbr. 1761. Hun pastog sig det vigtigste den 30te Octbr. 1781. da Hun indgik et lykkeligt Ægteskab med sin igienlevende dybtsörgende Mand Hr. GE RöDER, Stadsmusikant i Bergen, Samme blev velsignet med 19 Børn, af hvilke 6 overleve Hendes Lab. Hun spilte sin sidste aller rigtigste Kolle udi Kamp med haarne Smerter, Hun endte Striden seierrig, den 9de Januarii 1802. Prøvet gjennem Livets mange Scenen, Hviler Du begrædt i Gravens Skiød, Men det Liv, som Aand med Aand foreener, Og som trodser Sorg, og Kuner, Suk og DøDer Du skal et evigt Samfund knytte. Mellem Dig og Dem Du elskte her Giem de Grav med Fred dit usle Bytte - Evig salig Glæde, möd os der!!! B Børretzen. Födse. - Död, Glæde - Sorg, Lutter Afvexling, Menneskets Lod. At være her for bestandig, var et daarligt Ønske. At forlade Möiers Tumleplads, for at henflyttes til uafbrudt Glæde, var den Viises - den Retskafnes Bön, Vær viis i din Glæde - taalmodig i Smerter, Tæl dine Dage - Haab en salig Evighed. Saa tænkte og handlede, Mad. ANNAMARIA ERLöV, föd HOLST Föd i Kiöbenhavn 1740. Fandt huuslig Lyksalighed 1761. med sin for 4 Aar siden døde Mand, Extra Toldbetient i Bergen, HENRICH EKlöv. Af Ham og 4 Börn modtages Hun hisset. Af en fraværende Sön begrædes Hun, Hendes for Ham ömme, moderlige Omsorg velsignes. Det stoleste af Menneskets Liv en Møie, föle Hun. Sorger og Besværligheder, betegnede Hendes virksomme Levnet, Enkens og Oldingens tunge Kaar, Sygdom og Smerters haarde Leie, Lættede det algode Forsyn. den 10de Januarii 1802. Hendes Alder 61 Aar. Fred med Dit Støv Mindet ærværdige Olding. Mons Tychesen. Fød 11te Jan. 1728, døde 10de Jan. 1802, for i Evigheden igjen at samles med sine forhen i Tiden hensovede 2de værdige Ægtefæller, 7 Børn og 3de Børnebørn. Hans Alder, var 74 Aar og 10 Dage. Velsignede Gamle, Jeg troer vist, enhver som kiendte Dig, kunde ikke andet end ynde og ære din redelige Vandel sande Gudsfrygt og roesværdige Stræbsomhed for Dig og Dine, endog i den seenere Alder. Aldrig var Du for, at efterlade dine Børn nogen Rigdom, kun en god Opdragelse; fik de, og hvorfor dit Støv være evig velsisnet. Et af dine daglige Ønsker, at maatte opleve den Tid, Du kunde see dine Børn forsørgede, erholdt Du, og derfor saa tilfreds, endog i dine Lidelser, da Du saae dem med deres elleve Smaae samlede om Dit Leie, for at tage Afskeed med Dig og velsigne Dig Mange Trængende savne og vist Dit Tab; thi deres Ven var Du, og altid var Din Haand aaben, for dem, naar du kun saae dem værdige til Din Gavn. Fred og Velsignelse være da med Dit Støv. Og mit Ønske er: At maatte leve og døe som Du, saa er jeg forvisset om en glad Evighed. Da der er vides hvor et Fruentimmer, navnlig Karen Sebella Solgaard opholder sig her i Staden, saa anmodes hun herved til Efterretning om et for hende betydeligt Anliggende at henvende sig til mig. de Fine. Bergens Raadstue den 16de Jan. 1802. Ofte har jeg haft den Lykke i Bergen, at uforskyldt mistænkes for et eller andet navnløst, som ikke var ilde skrevet og ingen fornærmende. Da var det mig nok, mundtlig i Vennekreds at fralægge mig den Ære, som tilkom en anden. Men da dette ogsaa nu er Tilfældet, med hvad man, vor bortreiste Stiftamtmand til fortient Hæder, har indsat i dette Blads forrige Nummer, nødes jeg dog denne Gang til, offentlig, at fralægge mig samme. Jkke fordie jeg jo kunde elske den Ubekiendte for hvert Ord han har skrevet, men fordie Publicum har nogen Grund til at troe, at vor Hauch værdigede mig fortrinligt Venskab, og altsaa maatte denne vakkre Afskeed fra min Haand forudsætte, at han havde betroet mig sin Plan eller Udsigt, og at jeg med Vished vedste, at han nu reiste, for ikke meere at komme tilbage. Rigtig nok kan meget hende i 3 Maaneder, og hvo kan viide, hvorhen Regieringen kunde finde for godt at forflytte en fortient og brugbar Mand? Men jeg veed med Vished, at S. T. Hr. Kammerherre Hauch nu reiste ene og allene i Familie Anliggender. Forfatteren kan derfor have (gide han ikke havde) Ret i sin Formodning; men jeg havde Uret, om jeg var Formodningens Forfatter. J. N. Brun. Vedkommende Debitor til Jnstitutet af de under 21de og 30te Novbr., samt 7de December f. A. udløbne Laan, bliver herved, i Overeensstemmelse Octrøyens 66 s., advaret at indfrie samme inden 4 Uger fra Dato, da de hypoticerede Fiskevahrer og Lærreder i manglende Fald bliver foranstaltet ved offentlig Auction bortsolgt. Hvilket saaledes tilkiendegives, fra Laane-Jnstitutets Bestyrer. Bergen den 9de Januarii 1802.