Københavns Adresseavis, 1789-11-09
Fundne og opdagede Sager. Paa Politiekammeret er opleveret en Egeballie med Jernbaand, nok en anden Ballie, som er frataget mistænkelige Personer. Tanker om vor høie Allerede Hendes Russiske Keiserlige Majestæt. Høi og stor blandt Verdens Troner, Frem Catrines Trone staaer, a) Selv al Verdens Trone=Koner Hun i Storhed overgaaer, Rasend vilde Fiendeskarer, Leirer sig om Tronens Fod! Rolig seer Hun disse Farer. Ann, med russisk Heltemod. Selv for sine kiekke Hære, Seiers Planer kaster ud, Russens Mod hver Plan giør Ære, Slaaer, og sender Seiers Bud! Hun paa Østersøens Vande. Prikker Seiers Coursen af, Og ved de curinske Strande Peiler nøie Tyrkens Grav. Der, just der, ved Limans Banker, Best J Stambuls Flaader slaae Naar J saa hist kaster Anker, Værnes best mit Oxakow. Potemkin slaaer Osmanns Skarer, Saa Turbanen ryger af: Med de stolte Svenske Karer, Muschin Pussin kiør i Lav! Ved Kymene Flodens Bredde, Nassaus Prinds er Svenskens Skræk Neppe kan Han Livet redde, Flygter kun med Æren væk, Repnin stormer Benders Volde, Jntet staaer for Russens Magt ingen Portens Laase holde. Stolte Stambul staaer forsagt, b) Keiserinden længe leve, Jmmer heldig for sit Folk Teiserindens Fiender bæve: Være Hendes Storheds Tolk Keiserinden Himlen skierme, Keiserindens Vaaben slaae Alt hvad sig vil fiendtlig nærme Tronen, som Hun sidder paa Keiserinden, vor Veninde, Keiserinden trofast Ven! Aldrig spørges nogensinde, Vi, en Hendes var igien. a) Naar man med de beste Folkeberegnere antager, efter god Sandsynlighed, hele Menneskeflægten til 1000de Millioner, saaregierer Hendes Russisk Keyserlige Majestæt netop over 33te Delen eller 3 Procent af alle Jordens Jndvaanere; thi efter de sidste og beste Efterretninger beløber det russiske Monarchles Folkemængde sig, Adelen og Geistligheden inclusive regnet, rigelig til 30 Millioner, og efter Landenes Størrelse regnet, regierer Hun over den 15de at 14de Deel eller henimod 7. Procent af hele Jordens faste Land; thi, naar man antager Jordens Tverlinie jævnt hen til 1720 Mile, og dens Omkreds til 5400 Mile, saa faaer man ved Multiplication, for Jordens hele Overflade, Hav og Land tilsammen, 9,288,000 Qvadratmile, naar man saa med Canceller Wolf fra Summen afdrager, for store og mindre Have og Søer, 2 Trediedele; saa kommer igien for fast Land, beboet og ubeboet, 3,096,000 Qvadratmile. Nu beløbe, efter Landkortene, de russiskekeyserlige Besiddelser i Europa og Asia sig rundt til 2, 10,000 Qvadratmille; disse nu tagne i Jordklodens faste Land, 3,096,000 Qvadratmille, viser, at Hendes Russisk Keyserlige Majestæt behærsker, som oven anført, den 15de a 14de Deel af heele Jorden, og vilde man regne blot det bekiendte beboede Land, skulde Forholdet endnu stige høyere, og til henimod en 11te Deel. Jmidlertid følger heraf, at det russiske Herredømme, efter Landestrækningerne regnet, er det største, som for nærværende findes, eller maaskee nogensinde har været paa Jorden. Efter Folkemængden indtager det den 5te Rang; thi den chinesiske Keyser regierer over 13 Procent af Menneskeslægten, Stormogul over 9, Persiens Regent over 5, og den tyrkiske Keyser over 5, Hendes Russisk Keyserlige Majestæt, som sagt, over 3 Procent, tilsammen 35 Procent. De øvrige 65 Procent findes fordeelte imellem Jordens øvrige Magter, Stater, Horder og Folkeslag, i Europa, Asia, Africa og America. Altsaa kan med søye siges, at den russiske Trone staaer høyt frem blandt Jordens Troner. Jmidlertid maa jeg for de mindre kyndige af Avisens Læsere anmærke, at jeg herved ikke meener Staternes politiske Kræfter, men blot deres naturlige Storhed i Hensigt til Folk og Land; thi efter den politiske Maalestok sluttet, skulde Rusland nok blive færdig med det over fire gange mægtigere China, og saaledes omvendt, ved flere Sammenligninger. b) For Avisens mindre kyndige Læsere erindres: at det tyrkiske Rige kaldes den ottomanniske Port, eller vel og slet hen Porten. Stambul er Constantinopels Navn, hos Tyr kerne. Wolff, Kammersecretair og Bogholder ved Lottet. Tredie Publicum, Du Samling af tænkende og ømme Siæle, til eder er det, I Menneskeligheden hædrende Klasse, en foraget, men paa ethve e Sted fri, vender sig. Jeg veed de findes fra Nordens Fielde til den nye Verdens langt bortligger de Grændser : hvormeget meere maae de da findes i denne Havn, hvor jeg, dreven af Storme over blinde Skiær, troer hældigviis mit Livs lille Baad inddreven eller andet. Det er ei eders Almisser, det er eders Bifald jeg søger, ei for at opvække Medlidenhed, men, for kiendt af ædle Siæle, at bringe dem til en om Deeltagelse i min ligesaa uventede som ufortiente Ulykkes Skiæbne. Eders Pligt- og Samfunds Dyd have virket paa mit Hierte, havt Indflydelse paa mine Følelser, laant min Rost og aabnet min Tunge Laa min Overfart ei længere vække eders Forundring, ei heller at jeg søgte denne Havn efter at jeg længe nak havde seet mange Skibbend, beundrer hellere, at jeg ei vilde föres paa et brusende Hav uden Roer og Aarer. Jeg har som Præst ei villet bryde, min Fed, som Undersaat har jeg aldrig brudt min Eed, aldrig saaret mine Pligter men og som Modborger ei kunner i saa vanskelig en Tid undlade at föle for et elsket Födeland. Jeg troede, at Frihed og Sikkerhed ei vare blotte Ord, har haaber, jeg at nyde dem under en beundret Regierings-Beskyttelse. Fædreneland, jeg har ei præget dit Navn i Sölv, men i mit Hierte, Angiven af dine Fiender, har du allerede i der sikker Borgen for min Troskab. Den Ugle, som spaade mit Uveir, dømmer jeg til sit Mörke, men du, som elsker Lyset, kom til mig med din kiære Indflydelse: du, som er skabt for Medborgere, aabne din velgjörende Kavn for at modtage mig som mublet paa Livets flibrige Bane: du, som ønsker dig længe, forgiæves en Ven, en Fremmed tilbyder dig fiir Bryst- og du som er Præst, lad dit Hierte tale til mig med Samaritens Falelser. Langt ophöier over dumme Siæles Bedömmelse föler jeg mig selv, og det er nok, men vise Siæles Gienlyd af min Röst bliver mig en Støtte under min Vandring paa fremmed Bund endskiønt Mennesket, saavidt han ellers fortiener dette Navn, har Fædreneland, endog hos Hottentotten, som vist forfærdes ved Rygtet om en nylig tiltænkt morderisk Röver Handling Jeg besvær eder, mine Venner, ved alle de Navne som virken paa eders Sind, lad mig vederfares Ret, og kan jeg vel vente andet af de Siæle, som med sit Lys veilede, og med sin Varmeoptöe de haardste Hierter. Om jeg vinder eders bifald, en jeg den lykkeligste i den største Nöd. Da Stilningen er den eneste i sit Slag, kunde jeg vel vente mig Deel af den største Monarkindes Ædelmodighed, jeg kunde gierne, uden at 16dmed og at bebrede mig selv, höste Nytten deraf, men optager Danmaks-Riges Börn mig til Broder, da er jeg uden Fare, og finder mit Haab i deres Mildhed. Mit Navn Ja vel ! Bagvaskere lad dem en anden Tid dølge det for deres Medmennesker, at maskerede undvige sin Straf, men jeg kalder mig ved mit Navn Carl Anders Kierrulf, Phil. Magister og Præst.