Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-03-10
Jndenlandske Efterretninger. Kieler-Correspondent indeholder en lang Tiltale til Landmændene i Slesvig=Holsteen i Anledning af den Thorvaldsenske Sag. Begyndelsen lyder saaledes: "Havde vi Penge tilovers, havde vi betalt al vor private og Commune Gield, vare alle vore Skoler og Kirker i bedste Stand, vore Landeveie forbedrede, og blev der da endnu for Enhver en lille Summa tilovers, saa vilde jeg sige, lader os anvende Pengene ogsaa uden Udsigt til Forretning paa Chausse-Anlægget, for at vi fra alle Kanter af Hertugdommene, hurtigere kunne komme til Hamburg, Jtzehoe, Rends burg, Flensburg, Kiel og Reustadt, hvilket vilde fremme Prisen paa vore Producter, forhøie Værdien af vore Landgodser, bringe os i nærmere Berørelse, med hinanden, og paa mangeslags Maader bidrage til vor Velstand og vor Uddannelse. Men at bygge i Kjøbenhavn et Pallads, for deri at opstille Thorvaldsens Billedhuggerarbeider – dertil vil jeg sige, at vi have vore Penge for kjære." Ved Slutningen hedder det endelig saaledes: "Men skulde Een og Anden af Eder troe, at vor Konge vel maa ønske denne Art af Tilveiebringelsen af Bygningsomkostningerne, fordi de første Embedsmænd fornemmeligen antage sig denne Pengeindsamling, eller fordi Eders Foresatte opfordre Eder til Bidrag, saa kan jeg sige Eder, at disse tage meget feil. Vor Konge tænker som Hendrik 17, de forfulgte Protestanters Beskytter i Frankerige. Da Staden Rochelle sendte denne Fyrste Deputerede for at gjøre ham en Foræring af 100,000 Daler i Guld, dengang en meget større Summa end nu, sagde han beholder det, bygger igjen op, hvad Krigen haver forstyrret hos Eder og hører aldrig paa dem, som sige til Eder, at J skulde bringe mig Foræringer, thi de ere hverken Eders eller mine Venner. Frederik 1 vil ligesaalidet kalde det Godt, at berøve Eder Eders suurt erhvervede Skillinger for at forskjønne hans Residents, og ifald nogle Hoffolk troe derved at smigre ham, at de tænke paa at opføre Pragtværker, og ville forunde Eder den Ære, at betale dem med, saa kunde J gjerne sige Tak, om endog selv Eders Amtmand talede til Eder, uden i det Ringeste at fornærme Kongen. J veed, at vor Konge er en Ven af den simple og sparsomme Levemaade, og det er ikke ham, der har fortæret de Penge, som nu mangle i Statshuusholdningen. Kongen bliver ikke ved et Pallads rigere, men Folket som bygger et Pallads, bliver derved fattigere. Kongens Rigdom bestaaer i hans Folks Kjærlighed, og naar Hoffolk ville foregjøgle ham, at Statskassen, at hans Undersatters Afgifter udgjorde hans Rigdom, saa vilde han dog ikke lade sig blende. Jkke at J give Meget fra Eder, gjør ham riig, men at J beholde Meget. Derfor vil han ogsaa være imod en Udgift, som er spildt for Eder. Vilde Kongen have Penge af Eder, da maatte det være til andre Øiemed, maaskee for at erstatte de Folk, der endnu før Udbruddet af Krigen med Engelland tabte deres Eiendom paa Havet, og som have en Skadesløsholdelse paa 5 Millioner Rdl. at fordre, som det synes med fuldkommen Ret. Thi Kongen veed det vel, at man maa være retfærdig, for man udøver Pragt. De danske Stænder ville formodentlig ligesom de slesvig-holsteenske stemme for Erstatningen af hine 5 Millioner, naar denne Sag bliver bragt for deres Forsamling. Om de Danske allerede have Pengene liggende i Beredskab, veed jeg ikke, men vi maae tænke paa, hvorledes vi ville kunne betale vor Deel i denne ÆresgieldJ Aaret 1837 have vi ingen Penge tilovers; i Danmark kan Velstanden maaskee i det forrige Aar være steget meget. Det vil altsaa være nødvendigt, at vi afholde os fra disse frievillige Bidrag, og bede, at Jngen mere gjør sig unyttig Umage, og at man i det Mindste forskaaner os Landmænd med Tilsendelse af Subscriptionsplaner."