Aalborg Stiftstidende, 1829-05-30
Blandinger. Det pædagogiske Selskab i Kjøbenhavn. Dette Selskab blev stiftet i Aaret 1820, har faaet en ny Organisation ved nye Love, som i Generalforsamling den 11te April bleve antagne. Det væsentligste af disse Love er følgende: "Selskabets Øiemed skal fornemmelig gaae ud paa at danne i Hovedstaden et Foreningspunkt for Lærere, hvor de kunne gjensidigen meddele Erfaringer og Tvivl, have Adgang til Læsning i Faget, og til at blive bekjendt med den nyeste Literaturs Frembringelser, og i det Hele bistaae hinanden med Raad og Daad og venskabeligst Velvillie, ligesom og efter Evne, baade ved Skrifter og Afhandlinger, enten af dets egne Medlemmer, eller fremkaldte og meddeelte at andre, og paa flere hensigtssvarende Maader, at virke til Opdragelsens og Underviisningens Fremme. I Dagen læses en Beretning om Smakskibet 7de goede Verwagtnings" Forulykkelse i Nordsøen, paa en Reise fra Laurvig til Delfyl, med en Ladning norsk Trælast. Den 6te April gik Skibet under Seil fra Høiens Havn, ved Laurvig, og fortsatte Reisen med god Vind indtil den 10de, da det blev overfaldt af Storme, som vedbleve at tilsætte Skibet saaledes, at det tilsidst ei kunde holdes over Vandet længere. Kl. 2, i Natten til 14de April, stod hele Skraaget under Vand, og Skibet flød paa sin Last. Kl. 6 om Morgenen brækkede Storlugen op, foraarsaget ved Lastens Præsning i Rummet, og al Smaalasten flød ud; Bjælkerne i Rummet bleve nu ogsaa løse, og arbeidede ligesom Skibet kastedes af den svære Sø. Kl. 1 saaes en hollandsk Kuf i Nord; men, uagtet at Flaget blev heiset i Sjou, syntes den ei at bemærke Vraget. Om Eftermiddagen Kl. 3 passerede et Barkskib tæt forbi det; men var ubarmhiertig nok til at lade de Ulykkelige uden Hjælp. Dækket havde alt givet sig 1 1/2 Tomme, paa Midten, og Masterne arbeidede stærkt, men Kl. - i Skumringen, fik Man lykkeligviis Sigte paa en Brig, Fiar Ellen, som førtes af den brave Capt. Bourn, og fra London var bestemt til Riga. Han lod ei de Ulykkelige i Stikken; men udsatte med Livsfare sin Hækbaad, og kom med 4 Mand ombord for at bjerge de Stakler, som i 2 Dage Jntet havde nydt, og udmattede af Hunger og Kulde, nu havde opgivet Haabet om Redning. Men Capt. Bourn vilde endnu drive sin Hjælpsomhed videre, og lod Styrmanden med 3 Mand forsøge at bjerge, hvad bjerges kunde, af de Forlistes Tøi og Skibets Jnventarium. Een Gang kom disse brave Søfolk tilbage fra Vraget; men da de anden Gang gik fra Borde, vendte de ei tilbage. Næste Morgen fandt man To af dem siddende paa Vraget; men Styrmanden og den ene Matros var borte; thi Baaden var, idet de om Aftenen vilde lægge an ved Vraget, kantret med dem. Da det stormede stærkt, var det umuligt for Capt. Bourn at sætte Storbaaden, ud, for at redde sine 2 Matroser, og forgiæves prøvede han ogsaa flere Gange paa at seile Vraget saa nær, at han kunde tilkaste dem et Toug. Først ud paa Eftermiddagen, da Veiret sagtnedes Noget, bleve de bjergede af en anden til Hjælp kaldet Brig, som dog derved fik sin Hækjolle saaledes ramponeret, at han maatte beholde de to Mand ombord hos sig, indtil han komtil Helsingøer, hvilket skeete den 27de April, to Dage efter at Capt. Bourn dertil var indtruffet. Det er sørgeligt, at den druknede engelske Styrmand efterlader sig i London Kone og 6 uforsørgede Børn. Den bjergede norske Skipper, som af Taknemmelighed imod sin Redningsmand, har offentliggjort denne Beretning, hedder Christian Veberg.