Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-07-27
J denne Avis af 3 Juli d. A. vil Man kunne eftersee de Love, der antoges af det nu i dets Fødsel forØieblikket qvalte Skandinaviske Samfund" (see sidste Tirsdagsavis!). Bestyrelsens Protest lyder i sin Heelhed saaledes: "Det høikongelige danske Cancelli har igaar gjennem Kjøbenhavns Politidirecteur meddeelt os, at Collegiet efter Jndholdet af de Love, der foreløbig ere vedtagne for det skandinaviske Samfund, og de øvrige foreliggende Omstændigheder ikke kan tillade Samfundet at constituere sig. Den eneste Paragraph i det skandinaviske Samfunds Love, hvorom her kan være Spørgsmaal, er den første, der angiver som Samfundets Formaal: at fremme det sociale og literaire Samqvem mellem de skandinaviske Folk. Men heri indeholdes Jntet, som kan tænkes at være, eller at kunne komme i Strid med de i Danmark gieldende Love. Vi maae altsaa betragte det af det høie Collegium mod det skandinaviske Samfunds Stiftelse udstedte Forbud som et Jndgreb i vore og vore Medborgeres personlige Frihed. Men Hs. Majestæt, vor allernaadigste Konge, har i Forordningen af 28 Mai 1831 54 givet alle sine Undersaatter det Tilsagn, at, forinden Allerhøistsamme udgiver nogen Lov, der har Forandring i Undersaatternes personlige Rettigheder til Gjenstand, vil han lade Udkastet til en saadan Lov forelægge Stænderne til Betænkning. Vi maae saaledes antage, at Hs. Majestæt ikke vilde træffe nogen Anordning, der forandrede Borgernes hidtil bestaaende Frihed til at oprette og indtræde i Samfund med lovlige Formaal, uden derom først at have hørt sine Stænder, eller at Allerhøistsamme, saafremt paatrængende Omstændigheder gjorde Saadant fornødent, i alle Tilfælde kun vilde træffe en provisorisk Bestemmelse desangaaende. Det er derfor vor Overbeviisning, at det høie Collegium savner retlig bemyndigelse til at forbyde Oprettelsen af nogetsomhelst Samfund, hvis Formaal ikke er i ligefrem Strid med de bestaaende Love. Vi kunne følgelig ikke ansee det os gjennem Kjøbenhavns Politidirecteur meddeelte, mod det skandinaviske Samfunds Stiftelse af det høie Collegium udstedte Forbud for retlig gyldigt, men maae herved, paa egne, paa Samfundets øvrige Medlemmers, som paa samtlige vore Medborgeres Vegne, nedlægge vor underdanige Protest derimod. Vi meddeele endelig det høie Collegium vor Beslutning, uopholdelig at indgaae til Hs. Maj. Kongen med vor allerunderdanigste Besværing over Collegiets Fremfærd. Der verserer ifølge "Fædrelandet for Tiden ved Hof= og Stadsretten en Justitssag mod en i nævnte Rets Arrester hensiddende Gjordemoder i Kjøbenhavn, der tiltales for at have fordrevet Fostere. Ved de af den for sin Dygtighed almindelig bekjendte Assessor Brun i Politiretten begyndte og senere i Criminelkammeret fortsatte Forhør skal det være oplyst, at Arrestantinden har gjort sig skyldig i nysnævnte Forbrydelse i henimod 10 Aar, og at de Væsener, hvis Liv hun har tilintetgjort, udgjøre et særdeles stort Antal. Foruden Gjordemoderen ere imidlertid endnu ikkun et Par Personer justitia liter tiltalte under Sagen. Vi pleie - siger Fædrelandet – ikke at opfordre Autoriteterne til Strænghed, men vi mene, at der gives Tilfælde, hvor Man ved en tilsyneladende Mildhed og Humanitet i Virkeligheden. kun lidet tilfredsstiller den sande Retfærdighed, og vi troe, at denne Sag vilde frembyde et Exempel herpaa, saafremt det maatte være sandt, hvad vi have hørt yttre, at ikkun hine tre til fire Personer ere blevne fremdragne, som de formeentlig ene Skyldige, fordi Man, ved at anstille Undersøgelsen paa den i criminelle Sager sædvanlige Maade, muligen vilde see sig i den ubehagelige Nødvendighed at "compromittere" ikke faa Jndivider af de "bedre Klasser" i Samfundet. Vi troe, under Forudsætning af dette Udsagns Rigtighed, at det havde været bedre, om tre til fire Hundrede Mennesker vare blevne dømte til Forbedringshuusarbeide, og at Man derefter af Benaadningsveien havde raadet Bød paa dette, saavel for de Paagieldende som for Staten, sorgelige Resultat, bedre, end at dække de fornemme Syndere, med Kjærlighedens Kaabe, og ikkun statuere Exempel paa de mindre fornemme. Enten Strænghed baade imod "Tjenestepigen" og "Frøkenen", eller Mildhed mod dem Begge, men ikke Strænghed mod den Første og Mildhed mod den Sidste, I Kjøbenhavns Borgerrepræsentanters Møde den 20 ds. forelagde Grosserer Meinert et Forslag om deres Forhandlingers Offentlighed, hvorom besluttedes en Committees Nedsættelse, som kun havde 3 Stemmer imod sig (Ussing, Haagen og O. Müller, af hvilke Ussing, hvis Taler om Offentlighed i Statshuusholdningen endnu ikke ere glemte, især udmærkede sig og henledede Opmærksomheden paa Beskaffenheden af det Publikum, der vilde indfinde sig, hvis Dørrene aabnedes, hvilket han meente især vilde bestaae af Folk (Journalister!) der kun vilde opsnappe det Pebrede i Forhandlingerne, ja, som ikke vilde nøies med Peberet, men søge Cajennepeberet" i dem, for dermed at underholde deres Publikum.