Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-07-29
Den vinchologisk mærkværdige Maalevige. Neppe har nogen Sygdomshistorie vakt saa almindelig Jnteresse, som Jfr. Rachel Herts, af hvis Legeme en Mængde Synaale i en Tid af sex Aar ere udskaarne. Af Hr. Prof. Herholdts, i Aaret 1822 paa Latin udgivne, Afhandling om denne Patientinde, blev i dette Blad i sin Tid meddeelt Udtog. Der blev i Afhandlingen opgivet 36 for størstedelen berømte og navnkundige Læger, der som Øjevidner kunde borge for Sagens Rigtighed, og i den siden forløbne Tid er hun og hendes Sygdoms Cang ligeledes iagttaget af Mange, blandt hvilke ogsaa Fremmede. Ingen af disse har med saa varm Deeltagelse yttret sig derom, som Englænderen W.R. Wilson, i hans nylig udkomne Reise i Danmark (London 1826). 1819, d. 8 Jan. begyndte den mærkværdigste Periode i hendes Sygdomshistorie. Hun leed af de grusomste Smerter i hele Underlivet. Disse vare ledsagede afven vedholdende Feber, heftig Hikken, Blodbrækning og Afgang af sorte, sætide Excrementer. Hun var under disse Lidelser i flere Dage urolig, hvinede næsten uden Ophør. Den 2den Febr. var hun, under tiltagende Afmattelse, bleven saa rolig, at Profess. kunde komme til at undersøge hendes Underliv, og det bemærkedes da, at der havde sammentrukket sig en temmelig stor og haard Knude, paa hvilken nu varme blødgjørende Omslag bleve lagte, og saaledes henlaae hun til den 12 Febr., uden at der viste sig noget Mærke til en begyndende Suppuration. i den. - J tvivlsom Uvished om Udfaldet blev dristigen gjort et dybt Snit ind i Knuden, paa dens ømme Punkt, og en fort oxyderet Synaal blev udtrukken. Hendes Tilstand blev efter denne Operation noget livligere. Jngen havde Grund til at formode, at der i hundrede Tal skulde vise sig flere Naale i Fremtiden. Der er i et Tidsrum af 6 Aar bleven i alt udskaaren 389 Naale af Patientindens Legeme. En anden Omstændighed, nemlig hendes yppige Udtømmelser, vare ligesaa paafaldende, uden dog i saa høi Grad at vække Opmærksomhed, som de udskaarne Naale; men det meest forunderlige i hendes Sygdom var den i hele Aaret 1825 uafbrudte Luftsamling i hendes Urinblære. Hun var Hr. Prof. Herholdt en overordentlig besværlig Patientinde, til mange Plager. Han tillod sig ikke at være 24 Timer fra Staden, deels rørt af Medlidenhed over hendes Jammer, deels ogsaa fordi man stedse snart ventede hendes Død, og han, naar denne indtraf, nødvendigen selv maatte lede Obductionen. J Begyndelsen af dette Aar beskrives hendes Tilstand saaledes: Siden Oct. 1821 havde Ingen seet hende paa Benene, men hun var af Kraftløshed falden i Besvimmelse næsten hver Gang hendes Leie blev pudslet. Omtrent ligesaa længe havde hun ikke kunnet urinere, uden at katheteriseres, og over et heelt Aar var af Urinblæren bleven udtappet mere Luft end Urin. J adskillige Aar havde hun høist sjeldent nydt nogen rolig vederqvægende Søvn. J over 4 Aar var hendes høire Arm lam. Siden Aug. 1823 havde en abnorm organisk Knude udviklet sig indvendig i den høire Side af hendes Bug. Siden 16 Sept. 1824. havde hun ingen vedes havt, men af og til opkastet Excrementer og Blod. Dagligen blev hun vedvarende piint af hæftige Smerter i Underlivet; - og uagtet alt dette røbede hun tydeligen, at hun endnu ikke var kjed af sit saa høist elendige Liv. - J psychologisk Henseende var hun fremdeles mærkværdig ved den utrolige Lyst og Jver, med hvilken hun, under de største Lidelser, Nat og Dag studerede det latinske Sprog, og gjorde deri saa store Fremskridt, at hun førte Dagbog paa Latin over sin Sygdom, skrev latinske Breve, beskjeftigede sig og ved at gjøre Excerpter af latinske, engelske, tydske Skrifter. "De utallige literære Beviser, siger Hr. Prof. Herholdt, paa Velvillighed, Talent og Bicksomhed, jeg, til førgelig Thukommelse har fra hendes Haand, bringe mig næsten alle de videnskabelige Gjenstande i Erindring, med hvilke min Aand sysselsatte sig under min sexaarige Tjenestetid paa det Kongel. Frederiks Hospital.