Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-13
Af den Oplysning, hvis almindelige Udbredelse synes meest almeennyttig, udgjør en hensigtmessig Kundskab om Landets Love efter mine Tanker en ikke uvigtig Deel. Denne Kundskab synes mig nyttig for hver enkelt Lem af Staten. Naar jeg mangler Kundskab endog om de Love, der angaae min Stand og mit Forhold til Selskabet og dets øvrige Lemmer, kan jeg da siges at have den Oplysning, jeg behøver, Er det mig ikke vigtigt at kiende mine Rettigheder og Pligter, Kan jeg uden denne Kundskab befordre mit og Mines Vel saa godt, som ved Hielp deraf, Hvor ofte kan jeg ei af Mangel paa denne Kundskab enten foretage eller efterlade noget saadant, at min heele Velfærd lider derover, Undertiden kan jeg være uvidende om, at een eller anden vigtig Rettighed, virkelig tilkommer mig; undertiden under Navn af Pligt lade mig overtale til at lide eller taale hvad jeg ikke behøver, ikke bør. Hvor let kan jeg e imod min Villie fornærme min Medborger, mine Foresatte, ja Regjeringen selv; og hvor let kan jeg er paa den anden Side urigtig troe mig fornærmet af disse, naar jeg ei veed enten hvorvidt mine Rettigheder egentlig strækkesig, eller hvad der er Borger=Pligt Undertiden kan jeg tiltroe mig større Rettigheder, end jeg virkelig har, undertiden troe at mig ikke paaligger en eller anden Pligt, som dog virkelig i Lovene er mig udtrykkelig foreskreven. Hvor ofte kan jeg ei blive Spillebald og Rov for den ildesindede, egennyttige, eller i det mindste letsindige og selv uvidende Vinkelskriver eller Ufredsstifter, Hvormange af de sandeste Glæder i Livet, Glæderne over at hielpe Venne= og Hielpeløse til Rette, gaae ei forloren for mig, naar jeg er Uvidende om Lovene, Jeg kunde saaledes længe vedblive at opregne Følger der ere høistskadelige for min timelige Velfærd, Tilfredshed og Lyksalighed i Verden. Men deels nødes jeg at ile, deels vil i det mindste enhver eftertænksom Læser have nok i det allerede anførte, og i sin egen Erfarenhed, for at overbevises om Vigtigheden af en forholdsmessig Lovkundskab for enhver i sit Kald. At denne Kundskab blev udbredet saa meget mueligt iblandt enhver Borger=Classe, synes mig endog at være vigtigt for Staten selv. Er det ikke vigtigt for Staten, at hver Borger redelig opfylder sine Pligter, og kan dette ventes, saa længe han ikke kiender sine Pligter, J meere end een Henseende synes det endog vigtigt for Staten selv, at hver Borger baade kiender, de Rettigheder han virkelig har, og ikke tiltroer, eller tilegner sig andre. Men af det meget, som ogsaa kunde siges og Statens Fordeel af en hensigtsmed sig Lovkundskabs Udbredelse i alle Stænder, anseer jeg det tilstrækkeligt at nævne endnu dette eene: Er det ikke vigtigt for enhver Regiering, at dens Love og almeennyttige Foranstaltninger efterkommes og fremmes, Hvor dette ei finder Sted, ere jo den beste og fuldkomneste Regierings ivrigste, Bestræbelser for at befordre og forøge det almindelige Beste forgieves. Men hvorledes kan nogen dog efterleve de Love han ei kiender, Juristen i sit Studerekammer, der uden praktisk Kundskab om Tingenes Gang i den virkelige Verden holder sig kunn til sine theoretiske Sætninger, vil maaskee indvende: "Kundskab om Lovene kan ikke fattes nogen, der vil søge den. Alle Love og Anordninger blive jo offentlig bekiendtgjorte. Dette er endog Enhvers Pligt at føre sig disse Bekiendtgiørelser til Nytte, og hvo som forsømmer det, bør altsaa tage Skade for Hiemgield. Øvrighederne bør paasee Lovenes Efterlevelse; og hvor denne Pligt opfyldes af dem, vil Borgeren. nok legge sig efter at kiende Lovene." Men man betænke dog Hverken hos Forældre eller i Skolerne faaer Ungdommen mindste Begreb om Lovene eller deres Vigtighed. I den Tid de Unge øve sig i den Haandtering, der siden skal ernære dem, have de ingen Leilighed til at skaffe sig Lovkundskab. Ja ei allene saadanne Unge, men endog mange Voxne og Gamle selv, vilde ikkun giøre sig forgieves Umage, hvis de forsøgede ved egen Læsning at giøre sig bekiendt med Lovene; thi skiønt de fleeste i vore Tider rigtig nok kunde læse trykte, Sager, saa er der deels vist kun meget faa Ustuderede, der kunne forstaae og tænke ved det, de læse; deels vilde de, der kunde have nogen Nytte af det de læse, forvirres ved at læse uden Anførsel, spilde for megen Tid fra deres Kaldsforretninger ved at læse meere end de behøvede o. s. v.