Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-04-11
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. Fra London berettes under 3die April, at den store Debatte i Underhuset om Lord John Russels Motion, angaaende det irlandske Kirkegods, blev fortsat i 5 Dage (og man kan sige Nætter med) og blev først tilendebragt den 3die April Kl. 5 1/2 om Morgenen. Resultatet blev, at Motionen gik igiennem med 322 mod 289 Stemmer. – J Forløbet af Debatterne sagde Sir Robert Peel: Jeg har aldrig stolet mere paa nogen Ting, end at Folket ikke vil billige en Motion, som er lagt an paa at bringe Regieringen i Forlegenhed; De ville kunne erholde dets Taushed, men ikke dets Biefald (lutter Jubel, at sige fra Ministeriel=Partiet), Folket vilikke billige Forsøg paa at lægge den udøvende Magt usædvanlige Hindringer i Veien (vedvarende Biefald). (Disse Ord i den overste Ministers Mund ere overmaade mærkværdige; thi de synes at bebude, at Regieringen har i Sinde at opløse Parlamentet og atter sammenkalde et nyt. Bladet Times lader samme Jdee skimte igjennem; thi det holder sig for overbeviist om at Landet vil tilsidst erklære sig for Sir Robert Peel. Er det saa, saa kan man sige, at det er at spænde Buen paa det høieste, saa at den enten maa bugne eller briste. Regieringen stoler maaskee paa Massen af det engelske Folks Had mod Katholikerne; men Lord Russels Motion er dog i sig selv retfærdig; Bevæggrunden til den kiender man vel ikke, men det er intolerant, at lade et Folk betale kirkelige Afgifter, som ikke ere til Gavn for dets egen Religions=Bekiendelse. Hvorfor, sagde Ministeren videre, forlanger man af mig, at jeg skal være virksom for den foreslagne Sag; hvorfor siger De ikke hellere ligefrem at de vil styrte Regieringen ved denne Forholdsregel? – Sir John Campbell svarede, at det vilde glæde ham, dersom den høitærede Baronet vilde bøie sig for Husets Mening, om han efter denne store Ængstelse, vilde forandre sin Gang og give efter for Husets Majoritet og det herskende Sindelag i Landet. Naar han giorde dette heri og i nogle andre Henseender, saaledes med Hensyn til de Personer, som han afsender til udenlandske Hoffer, og overhovedet med Hensyn til hans udenlandske og indenlandske Politik saa vilde han i det mindste ønske, at den høitærede Herre forblev paa sin Plads - Nu replicerede Sir Robert Peel: Jeg erklærer Dem i Forveien, at jeg ikke vil handle overeensstemmende med Deres Resolution; jeg vil ikke deeltage i Anvendelsen af Kirkegods ved nogen Act af Legislaturen uden til kirkeligt Formaal. Jeg vil modsætte mig Resolutionens Henviisning til en Committee, og jeg vil modsætte mig den i Commiteen, og fremfor alt viljeg paa det eftertrykkeligste modsætte mig, at Resolutionen bliver overleveret til Hs. Majestæt. Jeg erkiender Tiendesagens Afgiørelse for paatrængende; men jeg vil forsvare min egen Plan, og naar De da have besluttet at forhindre den, saa vil den Tid være kommen, at det efter min Pligtfølelse ikke vil være mueligt for mig at forblive i den Post, som jeg nu har den Ære at beklæde. Finde De det rigtigt, at en Bill bliver indbragt over denne Gienstand, saa kunne De selv indbringe saadanne Resolutioner, som de maae ansee for passende. Jeg vil tilstaae enhver Lettelse og vil ikke modsætte mig Jndbringelsen af en Bill, som kan førstegang blive læst, og Discussionen derpaa opsat til efter Paaske Jeg viste Dem en Vei, paa hvilken de uden uværdig Eftergivelse kunde blive den Besværlighed qvit, som efter min Overbeviisning tynger paa de fleste af Den (at Ministeriet er dem til Byrde) og jeg formener virkeligen, at De skulde føle sig uendelig forpligtet mod mig derfor. - Lord John Russel svarede: Jeg vilde virkeligen udvise megen Svaghed, naar jeg, som har været Medlem af Ministeriet, og som vilde have tidligt indbragt i denne Session en allerede færdig Bill, nu vilde vente til Enden af Mai eller Begyndelsen af Juni paa en saadan Bill. Og efter at jeg med megen Møie ha udarbeidet min Bill, og den høitærede Baronet havde erholdet sine Subsidier og hvad han videre maatte forlange, (lydeligt Biefald, at han da paa eengang ved den tredie Læsning, eller maaskee naa Billen gik til Overhuset, vilde fortælle mig, at almin Flid og Møie var forgiæves, da det var Hs. Majestæts Hensigt næste Dag at prorogere Parlamentet (gientaget Biefald. Herre, Jeg vil ikke saaledes lade mig skuffe. Jeg erklærer: at det er af en ubetinget og en paatrængende Nødvendighed, at vi, inden vi decidere om Tiende-Billen, vide om Grundsætningen for dens Anvendelse vil blive sanctioneret lydeligt Biefald). Jeg tilstaaer, at jeg ikke vil stemme for nogen Tiende Bill, hvorved denne Grundsætning ikke er erkiendt, eller understøtte en Regiering, som naar en Tiende Bill af denne Beskaffenhed mangler, vil vedblive at anvende Militairmagt for at hæve Tienderne i Jrland. Motionen seirede under en umaadelig Jubel, hvorpaa Huset gik over til en Committee, hvori Resolutionen blev antaget. Sir Robert Peel foreslog til Husets Beqvemmelighed Sagens Udsættelse til næste Mandag. (Neil Neil Nei!) Han lovede ikke at ville i Mellemtiden fremkomme med noget Subsidieforslag; men Lord John Russel erklærede (under lydeligt Biefald) at der var megen Grund for endnu samme Aften at fortsætte Sagen, som ogsaa blev antaget. Sagen synes nu at være bragt paa det Punkt, at Ministeriet maae blive skyrtet, eller Underhuset opløst).J Følge Efterretninger fra Lissabon af 18de Marts havde Hr. Bariona i de Tilforordnedes Kammer andraget paa, at det maatte behage Dronningen, at afskedige sine Ministre. Efter heftige Debatter blev dette forkastet med 75 Stemmer mod 25. Ligeledes gik det med et Forslag af Hr. Ferreira da Castro, at alle Personer, der havde tient under Don Miguel, ikke skulde tilstedes Adgang til offentlige Embeder; denne Forkastelse skeete dog kun med 4. Stemmer mod 41, og det i Betragtning af, at Don Miguel har tvunget mange Personer til at tiene sig. Derimod antoges en af Hr. Passos foreslaaet Adresse til Dronningen, om at afskedige alle erklærede Migueliter af Statstienesten med 45 Stemmer mod 34. – Der var nedsat en Commission for at undersøge, om det i Aaret 1810 mellem England og Portugal sluttede Fordrag endnu stod i Kraft. - Det heed, at Prins August skulde stilles i Spidsen for Hæren. Commissionen i det franske Kammer er nu færdig med sin Beretning over den amerikanske Fordring; det hele løber ud paa at antage Regieringens Project; kun med Hensyn til Reactionen er der foreslaaet nogle Modificationer. Efter Commissionens Beretning lyder Lovforslaget saaledes: Art. 1. Finantsministeren bemyndiges til, at træffe de Forholdsregler, der ere nødvendige til Opfyldelsen af Art. 1 og 2 i Tractaten af 4de Juli 1831, der afsluttedes mellem de Franskes Konge og de forenede Stater af Nordimerika, og hvis Ratificationer udvexledes den 2den Februar 1839 i Washington, og ifølge hvilken Frankerig har 25 Mill. at betale. Art. 2. Den Sum af 1,500,000 Fr., som de forenede Staters Regiering har forpligtet sig til at betale i 10 aarlige Terminer, for at tilfredsstille Frankerigs Reclamationer, deels til Fordeel for enkelte Borgere, deels til Fordeel for Statsskatten, skal, eftersom den indløber, anføres i et specielt Afsnit af Jndtægts=Budgetet. Tillige skal der aabnes Finantsministeren Credit til et lige Beløb, for at han kan opfylde de Fordringer, der ere liqviderede af franske Borgere. Art. 5. En, gratis fungerende, ved kongelig Ordonnants nedsat Commission skal prøve de, i Art. 2 omtalte Liqvidationer, og uddeele den Sum af 1,500,000 Fr. blandt de dertil Berettigede, eventualiter procent viis efter deres Fordringers Beløb. Enhver Reclamation maa, under den Forudsætning, at man i modsat Fald ikke vil giøre sin Fordring gieldende, indgives indtil den 1ste Januar 1837. De Jnteresse rede, det vil sige, saavel Reclamanterne som Finantsministeren, staaer det frit for, mod Commissionens Bestemmelser at appellere til Statsraadet, under de lovligt foreskrevne Former. - Aarligt aflægges Regnskab til Kammerene over de, paa hine 1,500,000 Fr. giorte Udtællinger. Bliver der et Overskud tilbage, da kommer samme Statsskatten til Gode. Art. 4. De Betalinger, der gaae op mod de Art. 1. omtalte 25 Millioner, skulle kun da præsteres, naar de forenede Staters Regiering har afholdt sig fra enhversomhelst Jndskrænkning i Frankeriges Værdighed og Jnteresse.