Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1732-12-01
Til Wien er i det Kæyserl. Maaler-Billedhugger= og Bygnings Kunsts Hoff=Academie Hans Kæyserl. Majestæts høye Navne-Dag, som indfaldt den 4 Decembr. 1732. for en tilstede værende høy anseelig Mængde af Geistlige og Verdslige Adels Personer bleven holdet en guirlig Oration, af Facob von Schuppen, under denne Titul: Hercules Academicus, og lyder uforandred saaledes: Hvor besværligt det falder, at forestille berømmelige Helters Gierninger i Billeder, og med levende Farver at afbilde en Først, der ikke mindre besidder Kunst og Videnskaber, end haandhæver og høyt æstimerer samme, har fordum den skarpsigtige Tacitus, og næst ham Plinius, som var Borgmester, ved en Æres og Berømmelses Tale, som blev holdet over Kæyser Trajanus, erfaret; og viser endnu daglig Øyesiun saadant fuldkommeligen. Det gaaer med saadant et stort Dyds Billede, som med den Fordrings Steen i Africa, der har de Eegenskaber; at Aar nye. at kunne gjøre dem, der see den længe an stumme. Af saadan Steen skal Alexander Magnus have bygt det saa kaldte Forundrings Slott. Paa denne høyeste Navne Dag og Fryde-Fæst har denne her værende Kæyserl. Kunst. Maler. Billedhugger og Architectur-Skole og Hoff-Academie atter den Naade at ansee et Billede af dydefuld Dapperhed og Standhaftighed i Herligheds Lys, og at ære samme med Stiltienhed, efterdi det ikke anderledes kan være, helst, saasom de, der med en sædelig Ærbødighed betragte dette overmaade store Billede, blive satte største Forundring og ligesom til Steene. Alt dette uagtet maa den Kunstelskende Ungdoms levende Billeder meer end hiine visse Jndianske Persico-Blade røre Lov-siungende Tunger, og, ligesom Memons Flamme-Stytte af det store Kæmpe=Lyses Straaler gav en høy Klang fra sig, af det Naade straalende Sole Billede vores Allerdurchlauchtigste Herculis blive opmuntrede og antændte. Maler, Billedhugger- og Architectur Kunsten kand ligesaa lidet, ved at anskue den Burgundiske gylne Vlises Flamme, blive stum, som det i Hovedstaden Sing befindligt Forundrings Taarn lader sine Sølv=Klokker blive stumme, naar eller saa ofte Vinden rører dennem. Til Athenen har det tildraget sig, at af en Hændelse et vanvittigt Menneske, da han i Folkets Tall riige Forsamling anhørde Herculis Lov-Tale, raabte gandske høyt: Hør du Hvad skal det være? Hvem har nogen Tiid foragtet Hercules, at du derfore giør saa meget af ham, Jeg vil ikke haabe, at denne velmeent Tale, som jeg paa Skolens Vegne til Lov og Tak her aflegger, skulle støde nogen, at den tilkommer vores store Herculis Majestæt ligesaa lidet, som Hysop Cypres Træet. Den rette Kæyserlig Høyhed finder vel engang sin Rang og Berømmelse i Historierne. Men her kand e den man ikke have anden Hensigt, end noget lidet at adumbret ne store Kæysers Kunst beskyttende Dyds Billede, hvilket foralle dem, der tale om Eders helliged Majestæts store Gierninger, maatte eengang have dette forud, at man med nøyere Omlændigheder og større Betragtning vovede sig til at tale derom En December Maaned. En ædet Efterminde at indskrive i Menneskens Jhukommelse er langt meere varagtig, end Ærtz og Marmor, hvilke Had og Tiden giøre til intet. Saa længe Folk elske Dyden, saa længe bliver dens Erindring i Velsignelser, hvilke vare da som ævige formedelst dens Priisværdighed. Med enhver Posteritæt bliver jo dens Navn ligesom ny født, og jo fleere Aar man tæller meere bliver dens Amindelse med friske Laurbær kronet. Horostratus og Nero have formedelst Laster gjort sig ævige; men man tænker paa dem med Skrek og Forfærdelse. Kand man vel kalde det en sand Efterminde, Ingenlunde. De, som søge Berømmelse og Ære, berøve Klipperne deres Steene og Jordens Skiød sit Metall. En skikked Kunstners Haand maa føye begge tilsammen, og oprette et Minde-Maal, som fortiener alleAnskueres Forundring. Elendigt Hielpe Middel imod Forglemmelse, Fattig Vey til Udødelighed! daarlig Stolthed! Dit Marmor brekker; dit Ærtz forruster; dit Æremaal og Støtte falder ned; og dit Navn bliv forglemt. Paa en langt fæstere Grund maa Ærens Tempel bygges, saa fremt Mudder ikke skal fortære det og Tiden overvinde det. Hertil maa Dyden legge Grundsteen; thi saa storme Forglemmelses Bølger forgiæves, paa saadan en Bygning, der ikke kand falde om eller forgaae førend med Jordens almindelig Undergang. Berømte Helters Laurbær=Krandse og Palmer grønnes stedse for Øyne, endskiønt Støv og Aske for rum Tiid siden har bedækket deres Seyers Pragt. Alexander og Cæsar ere længe siden forviisnede og for raadnede; men deres Navne leve endnu, og deres Efterminde blomstres indtil Ævigheden. Ved saadan Beskaffenhed maa man ey allene sig over det eneste i Verden til Ævighed immer herskende Ertz-Huuses continuerlig Herlighed forundre, hvilket, efter Guds besluttede Raad og Villie, er beskikket til Beskyttelse og Skierm for Christenheden, til Skjold og Skygge for de ret-Troende, til Frelse og Tilflugt for Folket; men og derhos visseligen prise vores Lands Fader lyksalig, der er indlivet Viisdoms og Forskands, Raads og Stærkheds, Herrens Frygts og Kundskabs Aand: Aar 1732. bland: Saa at vores Tiders Salomon, som 3 Ferdinanders Gudfrygtighed, den sagtmodigste Davids, jeg vilde sige Leopold den Stores, Viished, alle Menneskers Frygt og Kiærlighed udi Joseph den Seyer riige Kæyser saa roesværdig behersker og altid formeerer, har nu stillet det hellige og store Tydske Kæyserdom paa saa fredelig Velstands høyeste Spidse, som det nogen Tiid har været, fra Augusto af at regne, og til det almindelig Beste styrket og befæstet det med den forbindligste Tillid af heele Riget imod alle hadelige Anstød. Guds allvidende Forsyn har føyet det meget underligt, at vores Hercules, som med munter, dapper, villigt Hierte regierer Land og Folk, har bekriget og overvundet Op- og Nedgangen, dæmpet hedningene, bestridet Fienderne, beskiermet Venner, beskyttet de Gode, trodset de Onde, og endnu for kort siden revet en heel Jnsul, som fordum Thescus gjorde, da han bød Arladna Haanden, ud af alle Jrringer og Vildfarelser. Hvilken en Lyksalighed er det ikke at giøre sig heele Verden forpligtet! Dernæst har tillige Herrens Velsignede og Salvede fundet Middel og Vey at neder slaae og træde under Fødder de Vanvittigheder, som udi saa lang Tid have været i Flor og steget høyt op, Had, Gierrighed, og andre Laster og Forhindringer, som have staaet de gode Kunster Veyen; Saa man kand fatte Forhaabning, at, af det gemeene Væsens gode Tilstand, den uovervindligste Hercules, som fordum de gyldene Tiders Dronning, fylder Raadet med de allerklogeste Mænd, Marken med Helte, Hoffet med luttere af Blod og Mood adelige Personer, Stand og Land med Lærde, og, som Curtius siger om Persien: Par Deorum Potentia fastigium; har en Magt, som kommer lige over eens med Guderne. De Kæyserl. Arvelande ere nu langt lykkeligere, end, da Alexander Verdens Bestormer havde sat sig paa den Persiske Konge Stoel Stemme udde Omstaaende have vildet sig ind, hvilke med høyraabede: O J Ulyksalige som ere borte, og ikke kunde see eders Konge sidde i saadan Herrlighed, Kroninger, Hyldinger, Tog og Reiser, ere som mange andre Æres Ceremonier, ikke unyttige Brug. December Maaned Aar 1732. Brug og Optog, men gode, roesværdige og opbyggelige Sædvaaner, som selv udi Skriften finde deres Grund og Udlægning og derfore af de Christelige Konger ogsaa saa meget billiger ved holdes, efterdi de deels dermed tilegne Gud deres Ophøyelses Ære, og anden Deels opvække sig selv ved saadan deres Jndvielses udvortes Pragt, Salving, Hylding og Belening, desto meere Anseelse og Ærbødighed hos Underdanerne. Den Grækeske verdslige Førstes Ulyssis Forvildelse har gjort ham udødelig, og Homerus (hvilke, som den lærde og værdige Angelus Politianus siger, formedelst hans høye Forstand har havt Hinlen til Fader og Caliopetil Moder) ligesom hellig og Guderne liig. Men hvad der giør Kæyserens Reiser endnu meget herligere, er: at han har selv anordnet dem, fuldendt dem til det allmindeligt Beste, og ført dem med saadanne Omstændigheder ud, saa man først efter lang Tid Gudgive, at, ligesom Magnet faaer Hensigten at erfare. Naalen ikke kand fare vild fra de ubevegelige Stierner, vor allerviiseste Herculis priisværdige Forsorg ogsaa ikke maa gaae feyl af det almindeligt Haabs og Fornøyelses Øyemerke. Nok er det. Vi maa ære den Guddommelig Forsigtigheds tilsluttede Helligdom, det besluttede Raads Hemmeligheder, Lykkens forunderlige Gierninger, ligesom Persianerne ære Solen, Sinenserne deres Konge med skiult Ansigt, og forlade os paa denne høy begaved Herculis Helte Geist. Man vilde gierne have communiceret det Øvrige af denne Tale, men, fordi Papiret ikke rummer det, har man maattet lade det tilbage, indtil udi næstkommende Avise, da Continuationen skal blive anført.