Aarhuus Stifts-Tidende, 1825-04-09
En engelsk Jdeolog har med megen Umage faaet 6000 Exemplarer af en almindelig Verdenshistorie proppet ned i 14000 Flasker og ladet dem kaste ned i Grønlands dybeste Bjerghuler, for at de ved en ny Syndflod kunne svømme oven paa og bringe Efterverdenen Kundskab om den nærværende Slægt, forudsat, at den kunne blive klog paa vort Skriftsprog. - En Forsig tighed, som Fader Noah i sin Tid skal have forsømt J London anlægges, som bekjendt, en ny Vei under Themsen. Længe har man følt Nødvendigheder, af en Forbindelse paa det Sted, hvor det meest levende Samqvem krævede den, og som kunde fore fra den ene Bredde til den anden. Dette Sted er nær ved Themsens Munding, og Strømmen er her meget bred og dyb. Allerede for 25 Aar siden havde man fattet den Tanke, at anlægge en saadan underjordisk Vei, og man begyndte Arbeidet to forskjellige Gange, men saae sig, nødsaget til at opgive det, fordi man i Floden fandt mange Lag bevægeligt Sand, hvorigjennem Vandet, trængte ind med Magt og snart opfyldte Gallerierne. Hr. Brunelle, en Franskmand, der har udmærket sig ved adskillige beundringsværdige Værker i Mekaniken, forelagde et Selskab en Plan til atter at begynde det opgivne Foretagende, og samme fandt den saa antagelig, at der strax aabnedes en Subskription, dertil, hvorved i kort Tid sammenbragtes en Sum af 5,800,000 Franker. - Denne underjordiske Vei, den første der gaaer under en Flod, som Theemsen, paa dette Sted, bliver anbragt 24 Fod under Flodleiets Dybde. Den kommer til at bestaae af to hvælvede parallelløbende Gallerier, der skulle skilles fra hinanden ved en Søilegang. Hvert Gallerie bliver 13 1 og 15 Fod høi. De skulle opføres af Muursteen og tillige med Søilegangen være 35 Fod brede. Man anslaaer den aarlige Jndtægt af det, Vogne og Fodgængere skulle betale, til 624,000 Fr. En Reisende som har besøgt Moserne (Treas) i Grevskabet Esser, fortæller følgende: J det han med Møie tilbagelagde Veien imellem de smalle Jorddæmninger, som føre igjennem disse moradsige Egne, kom En af Jndbyggerne ham imøde. Det var en mager Mand, af sygelig, guul Farve, med hule Øine, og saae ud som en fra de Døde Opstanden. Den Reisende talede til denne levende Beenrad, og forespurgte sig omde derværende Jndbyggeres Levemaade, deres Beskjæftigelser, Egnens Eiendommeligheder, o. s. v. Han gav ham de forlangte Efterretninger, og tilføiede, at denne Egn var meget skadelig for Sundheden. "Det kan jeg see paa Eder, sagde den Reisende: i Eders Sted vilde jeg søge andensteds hen, hvor Luften er sundere, og der fortjene mit Brød."O, svarte Hiin saa slemt er det dog langt fra ikke med mig, som Herren indbilder sig. Siden jeg lod min niende Kone begrave, befinder jeg mig temmelig vel. Ni Koner, ere da alle disse døde?" - Ja! og jeg haaber, jeg endnu skal lade begrave ni til Hvor er det muligt, man kan have en saadan Tanke!" udraabte den Reisende, halv uvillig, halv forhauset. - " Derover maa De ikke forundre Dem, min Herre, Vi Jndbyggere her i Moserne ere et gandske eget Slags Mennesker, vi ere halv Fiske, halv Vandfugle. Vi leve her, hvor andre Mennesker finde Døden, ret taaleligt. Den Reisende udbad sig nærmere Oplysning. Opholdet i disse Sumpe, vedblev Hiin: bringer Enhver, som ikke er født og opvoxet her, inden kort Tid den visse Død. Naar En af os har Lyst til at gifte: sig, saa søger han sig en Brud i de høiere liggende Egne. Bringer han hende da herhen, saa lever hun vist ikke længe. Naar hun er død, henter han sig en anden, tredie, fjerde, femte, thi han kan gjøre sikker Regninpaa, at han snart bliver Enkemand igjen. Paa denne Maade har mangen fattig Skjelm her bragt en gandske kjøn Formue sammen ved de mange smaae Medgiter, og denne kan han da leve gandske magelig af. Jeg selv har saaledes langt Mere nu, end jeg nogensinde kunde have fortjent mig ved Arbeide. Jeg tænker nu paa min ellevte Kone, thi den, jeg nu har, den tiende, vil vist ikke gjøre det længe." - Den Reisende, fandt dette afskyeligt, og yttrede sin Uvillie derover. Jh, hvad, raabte Manden, det er jo gandske billigt. Vi bytte. Vore unge Piger gifte vi med Beboerne af de høiere liggende Egne. Enhver er sig selv nærmest, og maa være betænkt paa sin Fordeel. - Troe De mig, Herre! Der gives ingen Plet paa den hele Jord, som bedre kan kurere ulydige, trættekjære, onde Qvinder end denne vor Moseegul og i det han fortroligt klap pede den Reisende paa Skulderen, sagde han til ham, Skulde De maaskee have saadan en ond Kone? BrinDe hende kun i Huset hos mig. Jeg indestaaer Dem for, at De skal blive hende hurtigere qvit, end nogen somhelst Doctor, han maa være saa berømt han vil. Da den Reisende var ugift, betakkede han sig høflig for dette venskabelige Tilbud. Men maaskee en Anden, kan bruge denne Efterretning til sin Nytte.