JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-28
J Mellemrummet af den første og anden Jndbydelse lagde jeg Haand paa Værket, lod min Vogn kjøre til Roeskilde, for at indkjøbe Bygningsmaterialier, forskaffede mig en Tegning til Æreporten, Alt paa egen Bekostning. Den gode Hensigt, som besielede mig, opmuntrede mig til at fortsætte det begyndte Værk, og efter tre Dages Forløb, var Alting færdigt, og jeg tør paastaae, at, under Andres Bestyrelse, maaskee 14 Dage vare medgaaede hertil. De subskriberede Bidrag lod jeg først indkræve d. 15de Sept., og de beløb sig ialt til 383 Rbdlr., de 20 Rbdlr., Jeg havde tegnet mig for, iberegnede. Man vil deraf see min oprigtige Lyst til at fremme Byens Ære, og min varme Attraa efter at forherlige denne Høitidsdag. Min Plan var lagt efter en Orden, som fortjente at følges, men den blevedesværre kun i enkelte Deele udført, hvorved Jllusionen tabte meget. Til min Jdee hørte det først og fremmest at opføre en Æreport med dobbelte Facader, af 14 Alens Høide og ligesaa meget i Brede, anbragt tvers over Gaden, i lige Linie med Hjørnet af Kirkemuren og Hjørnet fra Postgaarden. Portens Dybde omtrent 8 Alen, og ligesaa bred og høi, med Buebedækning, og opklædt indvendig med Gran og Løvværk. Pillerne paa Siderne 3 Alen brede, beklædte med Bræder, og deri Nicher med 3 Alen høie transperante Offer eller Røgelseskar, og oven over Bogstaverne F. og M., til begge Sider omgivet med en Egekrands, Bogstaverne F. M. med en Rosenkrands, ovennover med omslyngede Guirlander i Festons, heftet til begge Sider over Buen i en Halvirkel af 3 Alens Høide, noget fordybet under Facaden og indvirket med naturlig Grund af Gran, som hæver den fremstaaende Facade, og den øverste fremstaaende Deel, oven over hvilken en 8 Alen lang, 3/4 Alen høi anbragt Tavle med Jndskrift: Troskab Kierlighed og Hengivenhed paa den ene, og d. 14 Septbr. 1817 paa den anden Side paa blaa Grund, med gule romerske Bogstaver, oven over Tavlerne de Kgl. danske Vaabner, og Ornamenter i Transperant og couleurte Jldfarver paa mørk Grund, 1 1/2 Alen i Qvadrat, med Krone. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-28
Indenlandske Efterretninger. Kjøbenhavn, d. 27 Oct. Fra 23 til 25. Oct. ere hertil ankomme følgende Skibe: Haabet, Capit. H. J. Giese, fra Kønigsberg; Capit. Sonne, fra Danzig; Caroline Agnese, Capit. Tor værd, fra Danzig; Dorothea, Capit. M. P. Smidt, efra Kiel; Salvator, J. Carlsen, fra Kønigsberg; H. Bohn, fra Rygenwalde; VrauMartha, Capit. H. Colberg, fra Stettin. Afseilede ere: Skibet Agnese, Capit. A. Børre esen, fra Riga til Rotterdam; de jonge Greths, Capit. Heideman, fra Kjøbenhavn til StettinVrau Gasina, Capit. H. Eiles, fra Kbhavn til Hamborg; Maria Kirstine, Capit. J. F. Krüger, fra Rotterdam til Kbhavn (d. 14 Octbr.); Prinds Oscar, Capit. Petersen, fra Rouen til Kbhavn (d. 18 Oct.); Abborren, Capit. H. Hansen, ligeledes fra Rotterdam til Kjøbenhavn d. 14. Octbr.).¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-28
J Mariboe Avis af 24de October bekjendtgjøres, at Gudstjenesten til Høimesse paa Reformationsfesten, den 31te October, holdes i Mariboe Klokken 4 Eftermiddag. Hans H. Hr. Biskop og Ridder Boisenholder Talen. Kirken bliver illumineret. Sangen udføres ved et Chor og Jnstrumentalmusik. - Kirkens Brøstfældighed er for en Deel afhjulpen; dens Jndre er især meget forskjønnet og Jntet skal blive forsømt, som kan bidrage til at gjøre Festen saa høitidelig som mueligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-28
H. H. Hr. Biskop Jansen i Aalborg har ladet følgende bekjendtgjøre i Wandalls Avis No. 87: "De umiskjendelige Fortrin, som den evangelisk christelige Salmebog har for den, som paa nærværende Tid bruges ved vor offentlige Gudstjeneste; bør gjøre det til Enhver Christens Ønske, at see samme indført og lagt til Grund ved vore offentlige Andagtsøvelser. - Den nærforestaaende Reformationsfest indbyder os i Særdeleshed til at see dette Ønske opfyldt, for ogsaa derved at bevidne vor Taknemmelighed for det guddommelige Forsyns Varetægt over den evangeliske Kirke. Det bliver derfor herved tilkiendegivet Menighederne her i Byen, at den evangelisk christelige Salmebog bliver paa Reformationsfesten indført, og siden fremdeles lagt til Grund ved vor fælleds offentlige Gudstjeneste. Hr. Boghandler Sadoliner forsynet med det fornødne Antal. De storstilede og indbundne i Læderbind koster 14 Rbmk. og de smaae stilede i dito Bind 11 Rbmk. - Aalborg, den 3die October 1817. Mariboe, den 23de October. Saameget som der i afvigte Sommer blev klaget over Regn og ustadigt Veir i Fyen, kan man nu med Grund klage over Mangel paa Regn her i Lolland. Særdeles i indeværende Maaned har det ophørt at regne; Vandstæderne ere saa godt som udtømmede, og den nedlagde Vintersæd kan, formedelst Jordens Ubeqvemhed, ikke spire. Veiene derimod ere ved denne Leilighed, i vores sure og Kumpige Lolland, saa gode, at man ikke kan ønske dem bedre ved Midsommers-Tid. (Mariboe Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-28
Justitsraad Ridder Bruun har og ved sit Teglværk, nær Asmild=Kloster, begyndt at brænde Tagsteen. - Ønskeligt, om flere Teglværker ville brænde Tagsteene her i Landet, der dog maae give god Fordeel, hvor der er Tørvemoser nok. Disse mangle ikke i Omegnen ved Viborg, og de Rudera, man seer af de mange Oldtidens Teglværker om denne gamle navnkundige og fordum store Stad, vidne noksom, at Forfædrene vidste at hielpe sig selv med Tagsteene. - Da Forpligtelsen til at oplægge Tegltage i Kjøbstæderne nylig er indskjærpet og Tilladelsen til, at have Straatage ophører 1820. saa tør man haabe, at denne for hele Landet gavn bringende Sag, værdiges allerhøieste Opmærksomhed paa en Tid, da man, som her i Viborg er Tilfældet, betaler 100de Tagsteen med 18 til 24 Rbdlr. - A. F. Just. (Viborg Samler.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-28
Kjøbenhavns Børs d. 28 October. Cours. Hamb. 2 M. 413, a vista 420. Amsterdam 2 M. 385, a vista - . London 2 M. 17 1/2 Rbdlr. Paris 2 M. - . Spec. 428. Specier solgtes til 26 Rbmk. 6 s. a 26 Rbmk. 8 s., for Committeesedler blev givet (med Rente) 106 pr. 100; Oblig. 93 1/2 a 94. Norske Rigsbanksedler. 24 1/2. Dito Species. - Svenske Sedler 7 Mk. 10 s. - Disconto 8 PC. Morten Luther. Du, som dybt i Alvor siunken, Sad i skumle Munkebuur, Og, mod Pavens Naade lunken, Gransked bag den tykke Muur; J den gamle Flammebog Du den gyldne Lærdom vog! Luther, evigt skal Dit Minde Blomstre paa den vide Jord, Din store Lære finde Faste Rødder i vort Nord; Her i Dale hist paa Field Rinde klart Dit Visdomsvæld. Du var den, som Taagen spredte Midt i Fanatismens Hjem, Kjekt til Mørkets Hule ledte Aandens Himmelstraale frem. Franklin lig, Du modigt gav Lynet selv en Støttestav. Mand, som trodsed Pavevælde, Og med Troens Glavind stred, Kun med det Du kunde fælde Helligt Vanvid paa Dit Fjed; Med de djærve Bibelsproc Du en Leos Hære slog. Ene stodst Du blandt Philistre, David liig mod Goliath, Og blandt Konger og Ministre Tungen var Din hele Skat! Gud med Dig i Kampens Jld Saae Du Fienden med et Smiil. Fredløs vilde man Dig gjøre Men, hvo Fred i Hjertet har, Roligt kan det Banner føre, Som Dit Mod i Kampen bar; Ak, Dit høie Kjæmpemed Var jo intet uden Fred Secler komme og forsvinde, Slægter fødes og forgaae, Men den store Luthers Minde Skal som Pyramider staae, Evigt leve Luthers Aand! Evigt knust er Mørkets Baand, værger han værger han
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-28
Bekjendtgjørelse. Dr. Morten Luthers Levnet og Reformationens Begyndelse, af G. G. Bredow, tilligemed en kort Udsigt over den danske Reformationshistorie af J. K. Høst, med Dr. Luthers Portræt, faaes i Boghandler Schubothes Boglade paa Børsen, heftet for 8 Rbmk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-10-28
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-01
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fjortende Aargang. No. 87. Udgivet redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 1 November 1817. Tør vel min Harpes brustne Strænge klinge, Samlydende med hine Melodier, Hvis første Tone Hjertet alt indvier Til Digterchorets Seraphharmonier, O ja, jeg tør min Gud et Offer bringe; Thi from Erkjendtlighed mit Hjerte hæver, Og mens det smeltende i Andagt hæver, Min stille Sang til Herrens Throne svæver. Er end min Sang foruden Kunst og Ynde Gud dømmer Evne ei, men ikkun Villie, Han øiner skjult Viol paa lave Tillie Saavelsom stolte underskjønne Lillie. Ei jordisk Hyklerie jeg vil forkynde, En Christens Tak jeg ikkun vil frembære, Min Siel, oplyst ved Luthers rene Lære, Jstemme vil en Hymne til Guds Ære. Henrundne Seclers høitidsfulde Minde Fremtryller Phantasien for min Siel, Da Herrens Billed endnu gik i Blinde Og var af skiendig Overtroe en Træl, Lod sig af Fanatismens Lænker binde Og offred et Phantom sit Vee og Vel, Lod Lasters Slave forestille Gud, Og ansaae Munkekløgt for Herrens Bud. Omgierdet af de høie Klostermure. Udrugedes saa mangen Niddingsdaad, Som Snogene, naar de i Græsset lure, Og saare Vandreren med giftig Braad, Saa sadde Munkene i deres Bure Og forbereded mangen Smertens Graad, Mens Helgener, Reliqver og Monstran, Omgav, dem med et helligt Blændværks Glands. Hver nedrig Last, som Mennesket indvier, Til Skjændsel og Foragt - de øvede. Ved List og Vold – dog skjult bag Hyklerier, Saamange Hjerter de bedrøvede. Uhævnet de ved grumme Tyrannier Tidt Liv og Gods fra andre røvede: Thi Overtroen lammede den Arm, Som førte Hevnens Sværd mod Munkebarm. Et evigt Kydskheds Løfte de aflagde, Endskjøndt det var Naturens Bud imod, J Verdens Øine Offeret de bragde, Og dyrked Gud med Bøn og strænge Bod, Skjøndt de i Løndom Elskovs Glæder smaade Og værgeløse Dyd tidt efterstod. Ja, tidt forbuden Frugt, som Munke nød, Har Kirken maattet skiule i sit Skjød.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-01
Paa Pavens Vink de Riddere uddroge Til fjerne Egn, hvor Christi dyre Blod J Strømme flød fra Korsets Jernkroge, Der stroed de om hans Grav med grusomt Mod; De skyldfrie Saracenere de sloge, Og Olding, Børn og Qvindet myrde lod; Ved Jammer, Skræk og Død at brede udDe troede at behage Fredens Gud.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-01
En listig Munkeflok ved Afladsbreve, Af Paven selv udrustede dermed, Med Syndsforladelser en Handel dreve, Som ødelagde Pligt og Ret og Eed; En Morder i sin Brøde kunde leve, Med blodig Rust paa sin Samvittighed: For Guld han kjøbde sig et Afladsbrev, Og Munkene hans Skyldbog sønderrev; Ja, vare frække nok til at forkynde, At han for hvert et Ansvar nu var frie, Som om han skulde først til at begynde Forbrydelsen, som han var skyldig i, Og at han atter forfra kunde synde Tilfælleds med det hele Cleresie; Ei Skjertsilds Pinen skulde til ham naae, Men Paradisets Porte aaben staae. Og søgte stundom Een at gjennemskue Skinhellighedens Glands, som dem omgav, Og voved stundom djerve Haand at true At rive Hykleriet Masken af, De vidste snart hans Mod at underkue: Han levende blev muret i en Grav. Og Tausheds Seil, den kolde Dødens Haand, Hans Tunge bandt med jernfaste Baand. Saa mangt et skyldfrit Offer maatte bøde, Naar det i Veien stod for skjulte Plan, Saa ofte maatte Luer blodigrøde Fortære hulde Qvinde - kjekke Mand; Naar Tordenrøst fra Munkelæder løde, Og frækt dem synede i Kirkens Band, Da intet Sacrament i Dødens Stund, Bereded dem til Hvilens stille Blund. Da sendte Gud en Mand med ædelt Hjerte, Begavet med Forstand og freidigt Mod, Han skued sine Brødres Qval med Smerte, Ham rørte det uskyldigt flydte Blod, Og Herrens vise Raad ham Maaden lærte At rive dette Ukrud op med Rod, Skjøndt Armods Nød omgav hans Barndoms Aar. Dag Aanden dæmpes ei af trange Kaar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-01
J Livets Vaar - dets Vinter og dets Sommer Han streed og seired for den gode Sag, Han sagde tidt: "Jeg veed, at Natten kommer, Jeg maae arbeide medens det er Dag; Da, naar jeg kaldes for vor fælleds Dommer, At være værdig til hans Velbehag, Jeg døer i Herren - salig i mit Kald, "Og mine Gierninger mig følge skal. Og da tilsidst ved velanvendte Dage Den Ædle stunded hen mod Dødens Fred, Da uden Frygt og Nag og Angers Klage Hans brustne Øie saae den Herlighed, Som skulde ham bag Gravens Nat modtage, Han til sin sidste Valfart var bereed, Og Naadens Fader, i Din milde Haand Han tryg befalede sin skyldfrie Aand. Ja, Luther, reen og hellig var Din Lære, Den grunder sig paa Guds Barmhiertighed. Dit fromme Ord vi i vort Hjerte bære, Det skal forplante sig fra Leed til Leed; Ufødte fjerne Slægter det skal ære, Og være til at døe for det bereed. Med barnlig Tak og Lovsang juble vi Til alles Fader, Gud, som sendte Dig N. . . . . d. Hanna Js. Om Oprindelsen til Jubelfester. Efter 3 Mos. B. 25 C. V. 10, skulde hver halvtredsindstyvende Aar være et Jubelaar, da alle Slaver maatte frigives, og alle Jorder overlades deres forrige Eiere igjen, hvoraf hos Romerne Annus secularis, eller Høitideligholdelsen, af det sidste Aar af et Aarhundrede, siden dannedes og det latinske Jubilæum har sin Oprindelse. J den catholske Kirke stiftedes det første Jubilæum af Pave Bonifacius VII. i Aaret 1300 til Gavn for dem, der ønskede at faae Aflad i Rom. Det blev ved en pavelig Bulle besteent, at kun hvert 100 Aar saadant Aflad kunde faaes, og det skulde gielde for hele Aarhundredet. Til løbet var saa stort, at der indfandt sig samme Aar 200,000 Afladssøgende, og Jndtægten saa betydelig, at de Tydske kaldte dette Jubelaar det gyldne Aar. Dette foranledigede Clemens VI. at udskrive et nyt Jubelaar til 1350, og anordne at i Fremtiden, hvert 50de Aar skulde høitideligholdes; han beraabte sig paa, deels at kunfaa Mennesker opnaaede 100 Aar, og følgeligen de Færreste kunde nyde fuldkomment Aflad, deels at det mosaiske Jubelaar, som et Forbillede paa det christelige, ogsaa feiredes hvert 50de Aar. Fra den Tidspunkt af kom Navnet Jubilæum eller Jubelaar i Brug. Pave Bonifacius IX. tillod adskillige Fyrster og Klostere at holde Jubilæum; Munkene i Canterbury holdte paa Grund af denne Tilladelse hvert 50de Aar et Jubilæum, da der stimlede en uhyre Mængde Mennesker sammen fra alle Egne, for at besøge Thomas Be kets Grav. Siden bleve Jubilæer mere almindelige, og Paven bevilgede dem ved hver given Leilighed. - J den protestantiske Kirke blev det første Jubilæum, eller rettere, den første Jubelfest. holdt 1617, i Anledning af Reformationen, et andet holdtes 1630, til Erindring om den augsburgske Confession, og atter eet 1655 i Anledning af den i Augsburg sluttede Religions fred. Foruden disse ere i andre Lande ogsaa høitideligholdt andre Jubilæer. Ved alle disse Fester har det altid været Skik at prægge en Medaille.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-01
Den første Reformationsmedaille der blev præget, forestiller paa Aversen: Friedrich den Vise, Chur fyrste af Sachsen (under hvis Regjering Reformationen tog sin Begyndelse), i Churhabit, med Sværdet i Haanden, og Omskrift: Seculum luthe ranum 1517, paa Reversen: Churfyrste Johann Georg I. (under hvis Regjering den første Jubelfest holdtes), med Omskrift: verbum Dni manet in aternum 1617. - Meget sindrige ere Jndskrifterne og Allegorierne paa adskillige Jubelmedailler. Saaledes findes paa en anden Chursachsisk Medaille, ligeledes fra 1617, Navnet Jehova i en Skp., mellem en røgende Teglovn, og en paa et Kors ophøjet Slange. Den anden Jndskrift lyder saaledes: Egyptus et stal, og i Randen: Wie Moses Israel gefürt aus dem schwern egypti schen Dienst Haus. Also har Martin Lutherus, uns geführt aus der Pabst Finsternus. Paa en anden læses: Gottes Wort ist Lutheri Lehr, darum verget sie nimmermeer). Paa en Waldecks Jubelmedaille læses i Reversen: Premitur, non opprimitur, og et stort skyggefuldt Palm J Danmark lod Kong Christian d. 6te træ. - 1736, præge en Guldmedaille, med Kongens Brystbillede paa Aversen, og paa Reversen, den danske Kirke, samt en med sammenfoldede Hænder paa en Sky staaende qvindelig Figur, der stirrer paa det mod den nedstraalende Lys. Bagtil sees et prægtigt Tempel, foran samme ligger forskjellige Jnsignier af den catholske Religion, saasom: Trirecnum, en Cardinalshat, en Pave- og Biskopstav, Kors, Buller og desl. med Omskrift: De DomoServientium liberavite. Paa en mindre Medaille, præget i samme Anledning, sees i Aversen. Christian VI. Brystbillede og paa Reversen læses, For Liv og Flor og Fred i tvende Hundred Aar, Vor Zions Tak og Fryd til høien Himmel gaaer. 1736 d. 30 Oct.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-01
Som et Slags Parodie over den evangeliske Jubelmedaille, udkom 1617 en papistisk, forestillende paa Av.: Solen, med Omskrift: Constans ecclesig antiquitas, i den ydre Rand: Mille et sexcentis micat invariabilis annis COIOCXVII. Paa Rev. Maanen, med Omskrift paa den indere Rand: Inconstans haereson novitas, og i den ydre; Mille et sextentas facies centum induit annis. Med denne Mynt vilde man godtgjøre, at ene den romerske Kirke er bestandig, men alle de øvrige derimod foranderlige og ubestandige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-01
J Anledning af Reformations-Festen kunde det være passende at bringe i Erindring, at der 1793 af Forfatteren til Skriftet: Religion efter Fornuften, udkom et lidet Skrift med Titel, JesuChristi Evangelium, som eneste rette Lærebog og Religions=Regel for Christne. Dette Skrift indeholder: 1) uomstødelige Beviisgrunde for denne Mening. 2) Den høieste Nytte af Forslagets Fremme, i det Jesu guddommelige Religions Anordning, fremstillet ved hans Øien Vidner: Matthaus og Johannis, er og kunne ikke andet end være og blive aldeles ubedragelig, meest overbevisende og tilfredsstillende, for Menneskets Sjele Evner meest fattelig, og for Alle, som bekiende sig til Christi Navn meest antagelig, og altsaa meest skikket til at forene denne Religions forskjellige Partier. 3) Maaden, hvorpaa dette Forslag kunde bringes i Udøvelse og anvendes til Underviisning for Almuen. Skriftets Fortale indeholder Opfordring til Forslagets offentlige Bedømmelse og Prøvelse, som dog dengang ikke fandt Sted.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-01
Jylland, d. 24 Octbr. De paastod nyeligen i et talrigt Selskab, at Landmandens Skatter og Byrder nu ere mindre, end disse vare for Krigens Udbrud, og, at Forordningen af 5te Januari 1813 aabenbare er til Fordeel for Besidderne af de med Gield behaftede faste Eiendomme, og til Tab for Rentenererne. Vel prøvede nu nogle af de Tilstedeværende, at modsige dette, men da disse syntes, at frygte for, at det maatte kunne ansees som Dadel af vores saa elskede Regjering, hvis man bestred den første Sætning, og da flere Rentenerere vare tilstede, som man antog for Mænd, der havde Jndflydelse, og hvis Ugunst man vilde paadrage sig, ved at benægte den sidste Sætning, saa vandt De des hastigere en tilsyneladende Seier over deres Modstandere, siden disse ikke vare øvede Talere, og De derimod forstaaer den Konst, ved Vittighed, at vinde Latteren. Jeg forudsaae dette og tang; dog med det Forsæt, skriftligen derom at sige Dem min Mening, og paa det, at denne ogsaa maae vorde de flere da Tilstedeværende bekjendt, vælger jeg denne Tidende til dens Frembærer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-01
Hans Majestæt Kongen modtages ved Frue Kirkes Hoved Indgang af den til sammes Gien opbyggelse anordnede Commissions Medlemmer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-01
J det Hans Majestæt indtræder igjennem Hoved Jndgangen, istemmes med Accompagnement af blæsende Jnstrumenter, de tvende første Vers af Luthers Psalme: Vor Gud han er saa fast en Borg, under hvis Afsyngning Hans Majestæt og begge Deres Høiheder Prindserne tage Sæde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-01
Efter Slutningen af andet Vers træder Hans Excellence Geheime-Conferentsraad Malling frem, som Formand for Universitets-Directionen og Bygningskommissionen, og holder en kort Tale, ved Slutningen af hvilken Hans Majestæt indbydes at lægge Grundstenen. Derefter nærmer sig Bygnings Commissionens Medlemmer til Hans Majestæt, for allerunderdanigst at assistere ved Grundstenens Lægning, og at overlevere det, som dertil behøves. Hans Majestæt nedlægger i den dertil udhulede Sandsteen en Guldplade med Jndskrift, og dernæst de tvende Jubelfestens Medailler, hvorefter Hans Majestæt lægger den første Muursteen, i Forening. med hvilken et Stykke Muur siden opføres. Naar Hans Majestæt har forladt Stedet, hvor Stenen er lagt, og har igjen indtaget sit Sæde, træder Professor Doctor Hornemann frem, som Universitets Rector og tillige som Commissions Medlem og holder en kort Slutningstale. Naar denne Tale er endt istemmes og udføres de 2de sidste Vers af ovennævnte Psalme, hvorefter Processionen begiver sig fra Frue Kirkebygning og til Trinitatis Kirke. Saasnart Hans Majestæt træder ind i Kirken, præluderes paa Orgelet, som vedbliver, indtil Hans Majestæt og Deres Høiheder Prindserne have taget Sæde, i den for dem bestemte Stoel. Naar Hans Majestæt har behaget at tage Sæde, sætte samtlige Cavallerer, som henhøre til Suiteen, sig paa de for dem hensatte Stole, hvorpaa den 1ste Deel af Cantaten, bestemt til Dagens Høitidelighed, udføres af de Kongelige Sangere og Sangerinder, samt Kapellet. Naar den er til Ende, holdes en Tale af Rector Magnificus Prof. Hornemann, som første Professor i Theologien, hvorefter Promotionerne følge i alle fire Faculteter, med en kort Tale og Sang, foran enhver Promotion. Efter den philosophiske Promotion følger den anden Deel af Cantaten, hvormed Høitideligheden ved Universitetet er til Ende. - Processionen gaaer tilbage fra Kirken til Hans Majestæt Kongens Palais, hvor den opløses.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-01
Frue Kirke bliver, næst Roeskilde Domkirke, upaatvivleligen den meest imposante Bygning i hele Danmark. Den bygges i antil Stiil, og har et Gallerie med 30 doriske Søiler. Alteret anbringes i en Rotonda. Paa hver af Siderne er der anbragt sex Nicher, hvori de tolv Apostler af Marmor, som man formoder og haaber, forfærdigede af Thorwaldsen, i sin Tid skulle komme til at staae. Foruden Hovedindgangen fra Nørregaden ere her to Sideindgange. Kirkens overordentlige Længde og den dertil svarende Høide, indgyder en ualmindelig Ærefrygt, og giver det Hele et stolt og majestætisk Udseende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-01
Paa det Kgl. Konstkammer findes Morten Luthers og hans Kones Originalportraiter af Lucas, Cranach (egentligen Lucas Müller), i Oliefarve, malede 1634, altsaa i Luthers 51 Levealder. Disse Portræter ere saa meget mere mærkværdige, som den berømte Konstner paa samme Tid levede i Wittenberg, som Hofmaler ved det chursachsiske Hof, og havde malet Luther paa en Tid, da denne havde fuldendt sit store Værk. Luthers Portræt er stukket i Kobber efter hiint Originalmalerie, men hidtil er endnu Jngen faldet paa at stikke hans Kone, uagtet hun, som en saa stor Mands elskede Hustrue, ei at tale om Arbeidet selv, som et Værk af Lucas Cranach, længe havde fortjent det. – Det bør at erindres som en Mærkelighed, at der ogsaa i Danmark har levet een af Dr. Morten Luthers Ætlinger. Mandens Navn var Morten Luther og af Profession var han Smedemester. Han har i mange Aar været bosat i Helsingøer, hvor han eiede en Gaard paa Hjørnet af Stiernegaden og Brøndstrædet, og hvor han døde for omtrent en Snees Aar siden. Af Legemsbygning var han stærk og kraftfuld, og Folk, der havde kjendt ham, forsikkre, at han var sin Stammefader liig af Ansigtstræk, for saavidt dette kan bedømmes efter dennes Originalportræt. Han havde en Stedsøn, ved Navn Hans Peter, som ligeledes er død for adskillige Aar siden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-01
Rettelser. J No. 85, P. 1352, Lin. 14 fra Neden: Neapels læs: Portugals. - J forrige No., P. 1369, L. 15 fra Neden i Noten: Financierminister, læs: Financeminister.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-01
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.