Kiøbenhavns Postrytter, 1795-07-13
London, den 30te Junii. J Følge de engelske Tidender, have de brittiske Vaaben mere end eet Sted drabeligen vedligeholdt deres gamle Søekriger-Ære. Først har Admiral Cornwallis med sin liden Eskadre været i Fægtning med den Brestiske, og slap - Fiendens Overmagt uagtet – vel derfra. En Fregat havde han den 16de udsendt, for at see paa Kysten om fiendtlige Skibe, selv blev han med de øvrige fom Skibe tilbage. Noget efter gjorde Fregatten Signal, at den saae en overlegen fiendtlig Flaade at komme. Siden erfver man, at denne Flaade bestod af 13 Linieskibe, 14 Fregatter, to Brigantiner, og en Cutter. Det halve af Flaaden gik om Eftermiddagen ad Landet, den anden giorde Jagt paa Engellænderne. Da det næste Morgen blev Dag, saaes de franske paa begge Sider af den engelske Eskadre, Klokken 9 om Morgenen gav en af de forreste Linieskibe Jld paa det engelske Skib Mars, en Fregat angreb ligeledes samme Skib, men de andre gjorde intet. Linieskibene kom vexelviis ned, hvilket hele Toget igiennem Tid efter anden foraarsagede en udmattende Fyren. Mod Aften syntes det, de alvorligere vilde angribe Mars, hvilket nødte Admiralen at komme ham til Hielp. Midlertid lægger Cornwallis til – var dette ogsaa det sidste Forsøg, og som neppe fortiener dette Navn. Endnu to Timer igiennem skede adskillige Skud, og før Solens Nedgang, begav hele Flaaden sig bort. Mars og Triumph, som de bageste Skibe, vare meest udsatte, og deres Officerer roeses meget, som overalt det hele engelske Søemandskab, der skal have viist yderste Foragt mod Fienden, og yttret særdeles Lyst, at gribe ham an, hans store Antal uagtet. Ligeledes beretter Hoftidenden meget haanligen, at de engelske ikke have Grund at klage over Fienden, da han ingen synderlig Skade har gjort, kun Orlogskibet Mars har liidt, men ikke meget betydeligt; Skibet Triumph derimod saa lidet, at dets Capitain neppe fandt det Umagen værdt at indberette; derimod siges dette Skibs kolde Forhold særdeles at have holdt Fienden i Ave. Jkke desmindre er Cornwallis nu i Plymouth, for at udbedre sine Skibe. Faa Dage efter traf nu - efter samme Tidendes Beretning - den samme franske Flaade paa den anden engelske Eskadre, som Admiral Bridport commanderer. Den 22de ved Dagbrækningen gjorde de tvende engelske forreste recognoscerende Fregatter, Nymphen og Astraa, Signal, at den fiendtlige Flaade var at see. Admiral Brid port, som saae, den ikke havde i Sinde at oppebie et Søeslag, gav fire af sine bedst seilende Skibe, og strax derpaa hele Flaaden, Signal, at giøre Jagt. Næste Morgen tidlig havde ogsaa de forreste 6 engelske Skibe temmelig naaet Fienden; Fægtningen begyndte lidt før Klokken 6, og varede henved tre Timer. Trende franske Orlogskibe, Formidable, Tigre, og det fra de Engelske tagne Skib Alexandre, maatte stryge, og ere opbragte; og Bridport paastaaer i sin Beretning, at have Aarsag til at troe, at han kunde have taget, eller ødelagt langt flere, om ikke alle Linieskibene, havde Fienden ikke været bedækket og beskyttet fra Landet. De tre tagne Skibe skulle have liidt saameget, at man har maattet give dem Slæbetoug, for at bringe dem til Engelland, overalt skal den franske Flaade være meget beskadiget, og Admiralskibet kun have reddet sig ved at løbe ind under et Landbatterie; men fik endnu et glat Lag af Bridport, inden det slap ham. Tre franske Skibe skulle være komne paa Grund; men meentes dog at være slupne af den igien, og ind med den øvrige Flaade i Havnen l'Orient. J øvrigt melder Bridport, at han vil begive sig paa sin Station, og blive i Søen, for at opfylde sin Jnstrux; hvoraf man altsaa maae slutte, han ikke maae have liidt meget i Fægtningen. Dette er nu den engelske Beretning om disse tvende Søeslag, en heel Deel anderledes vil rimeligviis Sproget lyde i det franske Convent; og midt imellem begge Opgivender vil da vel, efter Sædvane, Sandheden findes.