Berlingske Tidende, 1829-06-01
Ved Kiøbenhavns Toldkammer ere den 27de Mai 1829 indkomne følgende Skippere: J. Bourschardt fra Stettin, F. Emery fra Charlestown, BeWahlstrøm fra Landscrone med følgende Vare: 178 Stkr. gammelt Jern 144 Stkr. Tømmer, Staver, 1010 Fust. Riis 26 Baller Bomuld, 10 Tons Farvetræe, 150 Tdr. Rug. - Udgaaede : W. Barret til London, Et Søderberg til Landscrone, O. Madsen til Laurvig, H. A. Levinsen til Amsterdam, L. Petersen til Christiania, med følgende Vare: 1950 Tdr. Byg, 150 Stkr. Bastmatter, 20 Tdr. saltede Sild, 3 Tdr. Tran, 401 Pd. Sved ster, 310 Pd. Olie, 150 Pd. Rosiner, 100 Pd. Jngefær, 1745 Pd. Caffe, 400 Stkr. Oranger, 10 Stkr. bleget Lærred, 24 Stkr. ubleget Lærred, 100 Pd. Risengryn. Vor offentlige Taktil Frue Scheime-Conferenceraadende Scheel v. Plessens Minde. Ei er det Smigers Stemme, som her hæver sig, for at takke Dig for Din ædle Tænkemaade imod os, for Din fromme Vandring med os; Sandheden troe ville vi for Verden offentligen udtale, hvad Du har været for et i de Aar, vi vare saa lykkelige at eie Dig, og vi tilfredsstille vore Hiertere fælleds Trang, naar vi i Yttringer af disse vermodige Følelser kundgiøre dem som besiælede alle, der fulgte Dig til Dit stille Hvilested, kundgjøre dem - som fiern og nær bød mange sukke dybt over, at Du, - var ikke meere her paa Jorden. Aar 1813 blev jeg Forpagter paa Dit elskelige Selsøe, og - havde en viis og forstandig, en kiærlig og hiertensgod Moder modtaget mig der, hun kunne vel ikke gjort mere for mig; hvor var det Digt at jeg med mine fandt Brød og huuslig Held hos Dig hvor uegennyttig deelte Du hver min Sorg og Glæde, hvor ædelmodig behandlede Du mig, min Tarv og min Sag, naar den behøvede det, og det endog uopfordret, endog der, hvor jeg troede det, at stride imod Pligt, at giøre Dig opmarksom derpaa. Et tiender jeg min Fremtids Vei, og hvor den er betegnet eller hvad den skal bringe, men dette veed jeg, at paa Dit elskede Selsøe har Du skiænket mig 16 af mine lykkeligste Aar paa Jorden, rette veed jeg, at i hvorhen Forsynet end fører mig og mine, vil jeg takke Gud derfor, med inderlig Veemod velsigne Dig og i et erkiendtligt Hierte stedse bevare Dit mig saa hellige og kiære Minde. Kildet til Forvalter paa Dit Gods 1813, bragte jeg et skrøbeligt Legeme og svarligt Helbred med mig. Ol ingen føler det dyrere end jeg selv, hvad Du under min svagelige Vandring har været for mig; ingen paaskiønner det taknemmeligere, hvor moderlig og ombvagelig Du i Smerters og Sygdoms tunge Dage forgede for mig, hvor kiærlig Du gjorde Alt, for at Helbred, og Kraft igjen kunde vindes tilbage, hvor overbærende og god Du bar Altmed mig og for mig. Ogsaa jeg, naar jeg maaskee om kort Tid dragen bort fra Dit elskede Selsøe, vil takke den Gud, som førte mig til Dig, og til min sidste Stund bevare Dit kiære Minde i takfuld Erindring. Ogsaa jeg kom 1813 i nær Forbindelse med Dig og har ei mindre Aarsag til at velsigne Dig. Rædsom var min Skiædne og min Anskuelse, da jeg 1223 kom tilbage fra en Reise til en anden Provinds og fandt min Gaard afbrændt, og min hele Høst tilintetgjort, skræksom og frygtelig laae stremtiden for mig. Da - ædle strue Scheel v. Plessen talte Du TrøstentOrd til mig, da reiste Du igjen mit kummerfulde Sind, bod mig med Troe og Hel paa den Gud, der aldrig under noget Livets Vanhæld forlader os at fortsætte et virksomt og strædsemt Liv - ja - da rakte Du mig Dir velgiørende og hielpende Haand og gjorde meer for mig, end jeg kunne ventet -ja at mit uforskyldte Uheld fandt kiærligst Deeltagelse hos Andre, der havde jeg tildeels Din formaaende Fortale og Dit aldrig miskiendte Vidnes bord at takke - Ja - ærle forne Scheel v. Plessen, at jeg igien at beider med Troe og Haab paa Gud, og giør det paa det elskede Sted, jeg modtog at Din Haand, der er Dit Værk - det skal Verden vide, skiønt Du selv saa gjerne skulte det Gode Du gjorde, den skal sande med mig, at jeg ogsaa har gyldig Grund til at Hiertet at velsigne Dig og bevare dybt taknemmeligt Sind Mindet om, hvad Du saavel i Sorgens som i Glædens Dage saa uforandret og god var for mig og mine, Saa hvile i stille Fred Dit elskelige Støv, og Din nu forklarede Aand som der belærede, glædede, og træstede saa mange, den skue moderlig og kiærlig ned paa disse vore takfulde Hierters offentlige Yttringer. Selsøe og Torp Ladegaard, den 20de Mai 1829. Engberg. Lund. Thomsen, Forpagter. Forvalter. Arvefæste-Eier.