Berlingske Tidende, 1801-07-03
Ved Tallotteriets 694 Trækning i Altona udkom: No. 8. 23. 56. 58. 40. Ved Hr. Poul L. Langes Død den 28de Junii 1801, Capitain ved det borgerlige Artillerie=Corps. End Egen falde for gientagne Øxe maa, Hvor kan da Mennesket staae trygt mod Dødens Vælde, Og ei paa Almagts Bud til Gravens Skiød nedhælde, Naar kunstigt Støv er meer sit Kredsløbs Gang kan gaae, Saaledes var Guds Vink - og Støvets Søn adlød; Men tifold Held det er, at Sielens Hytte ældes, Og Døden kommet, naar hins Fald paa Nipper meldes. Opløser Smerters Bo, - og Tidens Fart afbrød. Den, som sig selv og hver Beslægtet Byrde blev, Hvor glad for ham det Bud, som Afskeds=Timen bringer, Men og hver virksom Mand, hvis Gavn hans Seng omringer, Mon Dødens kolde Haand uventet ham bortrevEn Taare billig ved Din Urne, Langel faldt: Oprigtig Standhaft ved hver Broders Vel og Qvide, Og hielpsom Haand mod dem, som uforskyldt maa lide, Og trofast Venskab har til gavnrig Dand Dig kaldt. Hvis Omsorg større var sit Kald at vare paa Og Livets Lyst, som Gud os rækker, skiønsom nyde? Hvem under Nydelsen sit Brød saaglad vil bryde, Med dem, som Jorden lod saa til vansmægted gaae? Din Borgerpligt saa tro, et Værn til Stadens Held, Hvo elsket Fædreland med mere ædel Varme, Og huuslig Kreds med om og trofast Hielp? – men Harme Var fiern fra Dig, hvor Du deeltog, jordtabte S. siel! Lad Taaren rinde frit, Dybtsørgende, for ham: Kun glemmer ei, at Gud os Vee og Vel beskiærer, Og klogt man handler, naar man taalig Byrden bærer, Der giør vor bedste Ven i Himlen aldrig Skam. Vel røved Døden bort med ham saa megen Fryd: Men mon hint Liv, hvortil vi alle skabte ere, Saa uanseeligt for vort Hierte skulde være, At ikke Dødens Bud for os var Jubel Lyd? O! lader os ved hver Guds Gierning tænke paa :At hele Livet har saa megen Fryd modtaget. Vort Sind bler sikkert til Guds Godhed strax hendraget. Ei Frygt, ei Mismod kan vort Sind forvirret faae. C. P. Flindt Ære=Minde over Velædle, nu hos Gud salige, Mad. Susanne Grosses, Hr. Muurmester Grosses Kiereste, som hensov den 24de Junii i sit Alders 44 Aar. Kort, alt for kort var Din Vandring blandt os, Din Mand og Børn, der fælde veemodige Taarer ved Din Grav, men værer trøstige. Hisset i de evige Boliger skal de samles der. Minde i Anledning af Viinhandler N. Hansens Død. den 20de Junii 1801. Ved Fieldets Fod i Granens tause Skygge, Hvor stille Kummer Helligdomme bygge, Hvor til jeg Hiertets gyldne Strænge stemte Og ved dens Tone Livets Plager glemte, Hvor alt min Siel til hellig gryd indbød, Der svandt mit Held, o Broder, ved din Død. Forklarte Aand i Gravens mørke Gjemme, Du merker ei min saareqvalte Stemme, I Dødens Nat i Gravens kolde Slummer Du røres ei af Jordens megen Kummer, Fred Salig med dit nedbrudt Leer For dig har Venskab ingen meer. O elsket Broder meer end bitter Smerte Opfylder mit af Sorg beklemte Hierte, Dit Værd for mig skal aldrig glemmes J mier end Marmor i mit Bryst, Skal du og dine Dyder glemmes, Min elskte Broder Siel og Lyst. F. D. J. Ava TISSES. Viden vor sidste Bekiendtgiørelse af 25de April d. A. ere følgende Commissionairer antagne: Hr. Branddirecteur Hein i Roeskilde, for Roeskilde Bye og Amt, isteden for Hr. Fuldmægtig Albrecht, som formedelst Forflyttelse har frasagt sig Compagniets Forretninger. Hr. Boghandler Just i Wiborg, for Wiborg og Ringkiøbing Amter, isteden for den forhen sammesteds værende Commissionair, Hr. Hospitalsforstander Dinesen, og Hr. Postmester Grove i Præstøe for Wordingborg og Præste med disse Kiøbstæders Omegne, hvilken Deel af Wordingborg Amt den for heele Amtet antagne og i Nestved boende Commissionair Hr. Viinhandler Sorterup til større Beqvemmelighed for Vedkommende til ham har afstaaet.