Aalborg Stiftstidende, 1836-08-06
Kiøbenhavn, den 2den August. Den jydske Stænderforsamling har, som bekjendt, optaget de fleste og vigtigste af de private Propositioner, som af Østifternes Forsamling ere gjorte til Gienstand for Petitioner til Hs. M. Kongen, og dette kan ikke andet end bifaldes. For det Første vindes derved, at Sagen faaer en større Vægt hos Regjeringen, naar begge Rigets Forsamlinger indgive Andragender i samme Anledning. Vel er det saa langt fra, at dette kan ansees nodvendigt, for at Kongen vil lade en Sag overveie af vedk. Regjeringscollegium, at det tvertimod er vitterligt, at det allerede, i Anledning af flere af de af Østifternes Forsamling indgivne Petitioner, er befalet, at de fornødne Lovudkast skulle udarbeides og forelægges en følgende Forsamling til Betænkning. Men i Henseende til de Gjenstande, der kunne have større Vanskelighed ved at finde Indgang hos Regjeringen, maa det dog ansees meget ønskeligt, at de fra begge Stænderforsamlinger foredrages Regjeringen, og at Nødvendigheden af en Forandring i Lovgivnene gen med lige Styrke fremstilles af dem begge. Dernæst har det den gode Følge, at Sagen, allerede forinden den gjøres til Gienstand for Regjeringscollegiernes Overveielse, belyses fra flere Sider, og at Mænd fra alle Rigets Provindser faae Leilighed til at yttre sig over samme. Den første af private Sager, som begge Forsamlinger have gjort til Gienstand, for Overveielse, er Sagen om Tallotteriets Ophævelse, som i dem begge har havt næsten samme Skjæbne. En Petition herom fremkom i begge Forsamlinger, i Østifternes af Proc. Haagen, og i den jydske af Oberst Brock. Begge disse Hædersmænd udtalte sig med lige Styrke mod Tallotteriet, idet den Første i Særdeleshed yttrede: at Staten, som ellers paa det strængeste forbyder Hazardspil, selv be begunstiger det fordærveligste af alle Spil, og forbeholder sig et Monopol, der bringer Armod og Elendighed over den, som lader sig friste, der demoraliserer Nationen og fremavler Forbrydelser." J begge Forsamlinger nedsattes Committeer til Sagens Overveielse, i Roeskilde eenstemmigen, i den jydske med 42 St. mod 10. Begge Committeer indstillede eenstemmig, at Forsamlingen vilde andrage paa, at Tallotteriet aldeles maatte ophæves." J begge Forsamlinger udtalte alle de Medlemmer, som yttrede sig i Sagen, paa det stærkeste imod Tallotteriet, og Alle erkjendte det for et moralsk Onde, som burde udryddes. Men i begge blev det ogsaa af Flere yttret, at den financielle Nød var saa stor, at det ikke var at formode, at Staten kunde undvære dette Monopol, der demoraliserer Nationen og fremavler Forbrydelser." Da det derefter kom til Stykket, blev Resultatet ogsaa i begge Fors. det samme. J begge lod man Sagen falde, og besluttede ingen Petition at indgive. Dog maae vi sige til Ær for den roeskildste Forsamling, at det kun var een eneste Stemme, som her gjorde Udslaget, idet 32 stemmede for og 33 imod en Petitions Indgivelse, hvorimod i den jydske Forsamling 39 erklærede sig imod en Petition og kun 14 for en saadann. Lad da Staten endnu i nogle Aar, begunstige dette fordærveligste af alle Spil og give daglig Stof og Næring for Spillesygen", længe vil det dog ikke kunne vare. Den offentlige Mening har altfor stærkt udtalt sig derimod, til at vi ikke religt skulle kunne stole paa, at denne Sag vil paany blive optagen i enhver følgende Forsamling, og at de Deputerede, der interessere sig for denne Sag, ikke ville hvile før Stænderne have frembaaret det Ønske for Kongens Trone, som enhver oplyst Borger nærer, at Staten ikke længer maa søge sin Indtægt paa en Maade, der, som Haagen i sin Petition siger, der saa uværdig, at neppe nogen retsindig Borger kunde ønske at samle Formue paa en saadann." Kun Eet maa vi med Beklagelse udtale i denne Sag, og det er at den jydske Stænderforsamling saa lidet har opfyldt Folkets Forventninger. Det kan ikke være blevet denne Forsamlingens Medlemmer ubekiendt, hvor meget det almindelige blev misbilliget, at den roeskildske Forsamling, der eenstem mig reiste sig for en Committees Nedsættelse i Sagen, ikke værdigede den nogen Jndstilling til Kongen, og hvor liden den heri har udtalt det oplyste Folks Ønske. Desto mere havde man Grund til at haabe, at den jydske Forsamling vilde vogte sig for et lignende Misgreb. Og see, det er ikke med 1 Stemmes Overvægt, at den forkaster Sagen, men det er med 39 mod 14, altsaa næsten med det tredobbelte Antal. Hvad spaaer dette os for Udfaldet af de vigtigere Sager, i Sagen om Stænderforhandlingernes Offentlighed, Finantssagen og Trykkefrihedssagen. (Kbhvnspst.)