Corsaren, 1842-01-14
Charivari. "Corfaren" taler til sine Abonnenter om Grunden til, at sidste Nr. var saa kort. Oøie, Raadige, Høistærede, Kjære og Troe! - J bleve snydte med det sidste Nr., og, oprigtig talt, var det os, der snød Eder - vi opfyldte kun meget slet Eders billige Ønsker. Det er en farlig Sag, saaledes at handle med Folk, det vide vi; men vi stolede ogsaa paa, at J vare skikkelige og taalmodige Folk, der ikke gjorde Gjengjæld; thi ellers kunde vi jo have risikeret, at J ved Qvartalets Slutning, naar vi kom med den billige Ønske at faae 5 84 af hver af Eder, sendte os - ja, hvad vide vi, hvilken Narrestreg? – istedetfor det rene Valuta, hvilket vilde bringe os i den samme Forlegenhed, som en Regjering vilde komme i, hvis Folket gjorde Gjengjæld imod den og nægtede at betale Skat - Vorherre frie og bevare os! - Vi have forresten havt Ulytte nok for det sidste Nris Skyld, saa lille det end var; thi vor gode Ven Hr. Folket kom op til os og skjældte os frygtelig ud formedelst den lille Mand med den lange Næse, som stod deri. Hr. Folket paastod nemlig, at den lille Mand med den lange Næse lignede ham, og vi kunde ikke faae ham suakket det ud af Hovedet, især da det ved nøiere Betragtning syntes os selv, at der var nogen Lighed, som vi dog ikke kunde gjøre Noget ved. Hvorfor gaaer nemlig Hr. Folket med saadan en lang Næse? Han kan jo gaae med en ordentlig Næse, saa ligne Billeder med lange Næser ham ikke. Vi ere altsaa fuldkommen uskyldige. (Pause.) (Efter at Publicum i nogen Tid forgiæves har ventet paa Mere, træder En frem og trækker "Corsaren" i Armen og siger: "Ja, men Fatter! Hvad var da Grunden til, at vi saaledes bleve narrede?" "Corfaren" antager en stolt Holdning og siger:) Grund? der var ingen Grund. Troe 3, at, naar vi havde en Grund, vi da gjorde Undskyldninger? En Grund! Med en Grund kan man komme Verden rundt, end sige narre sine Abonnenter. Men en Grund er især her i Danmark ubetalelig; om den end er nok saa lille, kan den ikke opveies med Guld. Den kan bruges paa samme Maade som et Pund Kjød i Restaurationerne: Først koger man Suppe paa det og sætter det paa Spisesedlen som aftogt Kjød. Den næste Dag figurerer det som Steg; Dagen derefter som Grilliade; atter den næste Dag som Beufsteg og endelig den sidste Dag som forloren Skildpadde. - En Grund! Forbarmende Himmel! Naar vi engang ville tilføie Dan- mart hundredetufinde Ulykker, saa giv os blot en lille bitte Grund, og man takter os endnu for Ulykkerne. Troe J altsaa, at vi drive den Luxus at holde en Grund, fordi vi narrede Eder? (Da Publicum efter disse Ord bliver staaende med et Ansigt, der er halvt tvivlende og halvt fortørnet, vedbliver "Corfaren" med blød Stemme:) De skulle forresten ikke lide noget Tab, kjære Abonnenter! De skulle faae et Erstatnings-Nr., og det skal være fyldt fra Top til Taa, der skal ikke mangle en Linie, ikke et Ord, ikke et Bogstav; thi - Gud bevarets! - De betale for 11 Spalter, hver Spalte paa 49 Linier, hver Linie paa 40 Bogstaver, og, hvad De betale for, skulle De have – Gud bevares! - thi vi have solgt os til Dem, vi tilhøre dem med Sjæl og Krop, Hud og Haar, det vide vi, jal vi vide, at, naar vi skulde faae det Jndfald at døe, havde vi ikke Lov dertil, for Qvartalet var ude og De havde faaet Deres 13 Nr. - Gud bevares! Nogle Stemmer: "Naa! det er dog skikkelige Folk, de vide, hvad de stylde Publicum." - Majoriteten af Stemmer: "Ja, men vi ville have en Grund; vi lade os ikke føre omkring ved Næsen, undtagen vi faae en Grund derfor.") "Corfaren." Bien i Naar De partour ville have en Grund, skulle De ogsaa faae den; (stolt) vi ere slet itke saa fattige paa Grunde, som De maasker troe; (endnu stoltere) Hvor mange Grunde ville De have? Er een nok? (Stemmer: Jal Jal Een er meer end nok) Nu vel! Grunden var - (almindelig Spænding); Grunden var -: at vi til næste Aar, den første Fredag efter Nytaar - hvis Omstændighederne ikke forandre sig - heller ikke udgive noget Nr.