Berlingske Tidende, 1803-06-06
Skrivelse fra London den 27de Maji. Underhusets vigtige Debatte over Adressen til Kongen i Anledning af Krigsbudskabet blev ikke endt den 23de, men blev fortsat den 24de. Lord Hawkesbury foreslog Adressen i en stærkere Sprog, end det, Overhuset førte. Adressen erklærede nemlig: "At man ikke længer burde taale Frankerige Forhaanelser, Uretfærdighed, Beskiemmelser og Angre mod dette Land efter Freden i Amiens, uden hiin Modstand, som Hs. Majestæts Regiering nu havde begyndt. - Hr. Grey foreslog en Forandring i denne Adresse, for at udelade adskillige haarde Udtryk og erklære Underhusets Ønske, at modtage enhver Communication, som kunde lede til Freden Vedligeholdelse. Der blev talet længe deels for Original, Adressen, deels for Hr. Greys Forandring deri, indtil Original=Adressen blev bevilget med en stor Majoritet, Den 23de tog Hr. Pitt første Gang Ordet i Underhuset, Han sagde: Vi skulle i Dag blot undersøge det Spørgsmaal, om Frankerigs Opførsel har giort Krigen nødvendig. Et andet Spørgsmaal, om Ministrene fortiene Roes eller Dadel, bør ikke omhandles i Dag. Spørgsmaalet bliver altsaa har Frankerig tilføiet os tilstrækkelig Uret og viist en tilstrækkelig fiendtlig Stemning imod os, for at giøre krigerske Forholdsregler nødvendige for os, Her opvækker den min store Tilfredshed, at Hr. Erskyne, som talede for mig, besvarede dette Spørgsmaal med ja, og er tilligemed de øvrige Medlemmer af Oppositionen overbeviist om Frankerig, Uretfærdighed og Forstørrelseslyst. Jeg har samtykket Tractaten i Amiens, ikke fordi jeg fandt Betingelserne i samme fyldestgiørende - hi hvem kunde ansee dem for fyldestgiørende: men fordi jeg ansaae dem for de fordeelagtigste, som man den gang kunde erholde, og følgelig fordeelagtigere end Krig, Men dersom Frankerig siden efter ikke har viist nogen Tilbøielighed til at handle overeensstemmende med hiin Tractat Aand, dersom de Acquisitioner, det giør, og den Tænkemaade, det yttrer, ikke kunne forenes med Engellands Sikterhed, hvad bliver saa tilbage for os, uden at opofre Landets Resourceer for dets Sikkerhed, Just den Plads, hvor engelsk Mod sidst udmærkede sig imod fransk Ærgierrighed (Egypten, blev udvalgt af Frankerig til at giøre et nyt Angreb derfra mod Engelland. Sebastianis Sendelse og Beretning ere tilstrækkelige Beviser derpaa. Hvad kunde Engelland altsaa giøre mod Hensigter, som vare saa farlige for en af dets vigtigste Besiddelser (Ostindien), Det maatte med muligste Ha forskaffe sig den virksomste Sikkerhed imod hine Hensigter. Maltha var denne Sikkerhed. En anden meget alvorlig Omstændighed vande franske Commerceagenters Ankomst, et Slags Commissairer, som sandsynligviis aldrig ere blev afsendte fra en Nation til en anden, som man ikke kunde an for andet, end authoriserede Spioner, og som de kongel M. uistre strax burde have forjaget, uden først at kræve deres Tibagekaldelse af den franske Regiering. Endnu et andet Forsøg, som maae opfylde enhver, der ikkun har mindste Agtel for sit Fædrelands Uafhængighed, med Fortrydelse, var Frankerigs Fordring, at indskrænke vor Skrivefrihed og unddrage de franske Emigranter vor Beskyttelse. Tilføier man endnu Helvetiens og Hollands Behandling, saa viser Frankerig en saa stor Ærgierrighed, Forstørrelseslyst og Fiendskal imod Engelland, at der bliver nødvendigt for os, at beholde Sikkerhedsmit ler imod samme, som vi nu have i Hænderne, i hvor kostbar en Krig det end kan foraarsage. Om denne Krigs gode Udfald har jeg grundet Haab, men jeg vilde bedrage Nationen, om jeg ikke udtrykkelig erklærede, at dette Udfald ikke kan ventes, uden Opofrelser og meget overordentlige Anstrængelser, som sandsynligviis endnu ville blive langt større i nærværende, end i forrige Krig, Hr. For besvarede Hr. Pitts Tale. Han sagde: Efter minOverbeviisning kan Undersøgelsen om Ministrenes Opførsel ikke adskilles fra det nærværende Spørgsmaal. Vil Hr. Pitt vel takke Ministrene for deres fredelige Bestræbelser, Vil han ikke det, saa kan han heller ikke stemme for Addressen. Hvorfor have vi sluttet Freden i Amiens Jkke fordi den var fordeelagtig; ikke fordi vi stolede paa Frankerigs Retfærdighed og Moderation; men fordi de da værende Omstændighed giorde Freden ønskelig, fordi den sat Landet i en, vel ikke ganske fuldkommen Sikkerhedstilstand, men fordi den dog forskaffede saa stor Sikkerhed, som man med Rimelighed kan vente under Nationernes nærre rende Forhold. Det Princip, at vi ved Tractaten i Amiens skulde have udelukket os fra al Deeltagelse i det faste Lands Anliggender, er vist nok meget urimeligt; imidlertid maa vore Ressoureer bestemme denne Deeltagelse. Klagen over Frankerigs Fremgangsmaade mod Schweiz stemmer jeg af ganske Hierte; det er en styg Handling, men ingenlunde en Sag, som kan være os meget magtpaaliggende, og endnu mindre en Aarsag til Krig; thi det er ikke nogen Aggression imod Storbrittannien, undtagen man vil antage den er ra vagante Grundsætning, at ethvert Skridt, som Frankerig giør til sin Magts og Jndflydelses Forstørrelse, er en Fiendtlighed imod Storbrittannien en Grundsætning, som maatte giøre enhver Forbedring ved Frankerigs Manufacturer og indvortes Ressourcer til en Krigsaarsag. Frankerigs Opførsel mod Holland kan jeg ikke bifalde, ligge saa lidet som ToussaintsBehandling. Hvad de franske Emigranters Forlagelse angaaer, saa er jeg langt fra, at bifalde samme, fordi dette Princip vilde lede til en skrækkelig Giengieldelse, da de Franske ligeledes maatte udlevere de irlandske Flygtninge. De Franske Yttringer, at der ingen Forbindelse maatte være imellem Engelland og Schweiz, og at Engelland ikke kunde ene imodstaa Frankerig, havde vel fortient en Remonstration; imidlertil vilde det dog have været meget mandigt, at oversee dem med Høimodighed. Sendelsen af Spioner under Titel af Commercial=Agenter berettigede vel til Remonstrationer og til at fordre Satisfaction, men ikke til Krig. Man lægger stor Vægt paa den første Consuls Yttringer imod vor Ambassadeur; men jeg seer ikke, at det er noget skrækkeligt, naar en bærgierrig Rival ikke gjør sig Umage for at skiule sine Hensig, er Jeg anseer ikke Ægypten og Maltha for saa meget vig lige og kan ikke andet end forundre mig over, at Ministrene giøre saa meget Væsen af Frankerigs Forstørrelser i Europa, nedens de tilegne sig et saa udbredt Gebeet i Jndien. Skulle Listytte os i Krig for Ægypten, Underhuset kan ikke have forglemt Tractaten imellem Engelland og Frankerig i Aare 186. Det tyrkiske Riges Deling var Øiemedet, og Ægyp len Frankerigs Deel. Erklærede vore Ministre dengang Frankerig Krig, Nei, De negocerede en Handelstractat ved Frankerig. Ministrenes hele Fremgangsmaade er fuld Af Feil. De kræve tilsidst Sikkerhed af Frankerig; men lunne ikke sige, hvilken Sikkerhed. Jeg beder Underhuset af modtage Ruslands Mediation; thi Krigen vil have værre søger for os, end alle hidtil førte Krige I Dag har det Rygte udbredt sig, at Fregatten Amazone, som fører Hertugen af Kent hertil fra Gibraltar, er bleven taget af nogle franske Krigskibe.