Viborger Samler, 1847-01-23
Frankerig. Paris, den 14de Jan. "Børsenhalle melder, at de af Guizot fremlagte Actstykker i det spanske Ægteskabsanliggende og i Krakaueranliggendet fylde 20 Folio-Spalter i Journ d Deb. - Det er desværre nu at befrygte, at de forestaaende Parlementsdebatter ville bringe en Række af gjensidige Anklager og forbittrede Bebreidelser, der, istedetfor at formindske den bestaaende Spænding, kun ville tjene til at true Verdensfreden. At dømme efter de fremlagte Actstykker, synes i det spanske Ægteskabsspørgsmaal Retten saa fuldstændig paa Frankerigs Side og Lord Palmerston saa fuldstændig slagen, at de Journaler, der antage sig hans Sag og vise sig fiendtligsindede imod det franske Dynastie, erklære, man maa, forinden man fælder en Dom, nedvendigviis først oppebie Palmerstons Yttringer og de Beviisstykker, han vil fremlægge. Af de fremlagte Actstykker i det spanske Ægteskabsanliggende udhæves især Guizots Note til den franske charge d'affaires i London - Jarnac - af 22de Novbr. 1846; thi i denne Note overbeviser Guizot, idet han stiller Originalterten og den engelske Oversættelse af en fransk Depesche ved Siden af hinanden, Lord Palmerston om, at denne Diplomat har citeret en fransk Note med Steder, der slet ikke findes i samme. (Til hvilke Recriminationer maa denne Beskyldning føre?). - Hele Striden i disse Actstykker bevæger sig stedse i samme Tankegang. Lord Palmerston, paastaaer bestandig: 1) at Frankerig ikke har holdt sine Forpligtelser, medens England har overholdt sine; 2) at saafremt Hertugen af Montpenster ikke renoncerer for sig og Descendenter paa den spanske Throne - da er denne Hertugs Giftermaal imod Utrechtertractaten. - Guizot derimod lægger for Dagen: at Frankerig, uden Hinder for Spaniens Uafhængighed, forpligter sig til at understøtte ethvert Ægteskab, som Jsabella maatte indgaae med en Efterkommer af Philip den Femte, at Frankerig har forpligtet sig til ikke at begjære Dronning Jsabellas Haand for en Søn af Ludvig Philip, saalænge England understøttede Udelukkelsen af alle Jkke=Bourbons fra Ægteskabs=Candidaturet. J Aaret 1845 var man bleven enig om, at Jnfantinden først skulde gifte sig, naar Dronningen havde en Arving; dog under den Betingelse, at Dronningen ogsaa ægtede en Bourbon. Frankerig havde udtrykkelig underrettet England om, at, naar der afveges fra denne sidste Betingelse, naar Giftermaalet med en anden Prinds endog kun blev sandsynligt - ansaae Frankerig sig som aldeles løst fra alle sine Forpligtelser. Dette blev i den Grad anerkjendt af England, at, da Bulwer begyndte at begunstige den Plan at formælPrindsen af Coburg med Dronning Jsabella, underrettede Lord Aberdeen strax Guizot om denne Intrige og desavoyerede Bulwers Skridt. Netop til samme Tid havde Guizot afslaaet det fra spansk Side yttrede Forlangende om Dronningens og Infantindens Formæling til een og samme Tid. - Men neppe var Lord Palmerston bleven udnævnt til Minister, førend han opstillede som øverste Ægteskabscandidat Prindsen af Coburg, udelukkede en Søn af Jnfanten Don Francisco, og annullerede saaledes Overeenskomsten i En. Paa denne Maade bandtes Frankerig heller ikke længere ved sine tidligere Forpligtelser. Dette er Hovedindholdet af Depescherne om det spanske Ægteskab. Om Krakauer=Anliggendet ere fremlagte ni Actstykker. - Det første er et Udtog af et Brev fra Fyrsten af Metternich til Grev Appony, af 20de Febr. 1846. Heri hedder det: "Vil De ufortøvet meddele Hr. Guisot denne Depesche, og forsikkre ham om, at ved den militaire Besættelse af Fristaten Krakau handle de tre Skytsmagter ikke fra politiske Synspuncter, men blot efter deres Pligtfølelse for at forhindre, at den fredelige Befolkning og Regjering skulde falde som Offre for Sammensværgelsen, hvori et af Hovedelementerne er Tørst efter Bytte. – J sin Depesche af 23de Marts til Flahault, den franske Gesandt, i Wien, gjor Guizot Regning paa Østerrigs Maadehold. Han skriver: "Hvad den militaire Besættelse af Krakau angaaer, saa give Fyrsten af Metternichs Forsikkringer - i Forening med de Erklæringer, jeg har erholdt fra Berlin – mig den Overbeviisning, at hiin Occupation kun er en Undtagelses-Forholdsregel, der er bestemt til at ophøre, naar Omstændighederne tillade at vende tilbage til de ved Wienertractaterne bevirkede Forhold. Agtelse for Tractaterne er et af de væsentligste Grundlag for den conservative Politik, og jeg veed, hvor meget denne Politik tiltaler den østerrigske Regjerings Hensigter." – Tillige tillader Guizot den franske Gesandt at give de Polakker, der vare interesserede i den sidste Bevægelse, Passer til Frankerig, da den franske Regjering, endskjøndt det forøgede Antal af Flygtninger forøgede Frankerigs Byrder, dog ikke kunde afvise denne Appellation til Frankerigs Menneskekjærlighed og Politik. Denne Depesches Jndhold meddeelte Flahault Fyrsten af Metternich. "Fyrsten skriver Greven under 1ste April til Guizot, kunde kun gjentage, hvad Grev Appony havde meddeelt Dem: Krakaus Besættelse var ingen politisk, men en militairisk Forholdsregel, paabuden ved Nødvendigheden, og retfærdiggjort ved den Ret, som enhver Stat, har, at beskytte sig imod Faren; af denne Fare er Varigheden og Besættelsen afhængig." Paa en mere utvetydig Maade havde det preussiske Cabinet erklæret sig. Fra Berlin skriver den franske Charge d'assaires – Humann – til Guizet: Von Cantz den preussiske Udenrigsminister) bemærkede med Hensyn til Deres Note: "Tilforladelig have vi aldrig tænkt paa at forlænge Krakaus Besættelse ud overden Tid, som den virkelige Nødvendighed paabeder. De russiske og preussiske Tropper have, som De veed, næsten strax i Øieblikket rømt Staden, men vi maae reconstruere, Alt; der existerer ikke længere en Regjering; Præsident Schindler kunne vi ikke igjen sætte i Spidsen for Senatet; alt Dette er langvarigt og vanskeligt, vi føle ganske hvor presserende det er at komme til Ende dermed. Naar Roligheden er gjenoprettet maa der ogsaa dannes en regelmæssig Regjering. Kun altfor længe har den offentlige Rolighed været udsat for Forstyrrelser, og de Onder, som denne heftige Crisis avler, ville ulykkeligviis først forsvinde efter lang Tid." Nu paafulgte desuagtet Krakaus Jndlemmelse i den østerrigske Stat. Metternich tilstiller den østerrigske Charge d'assaires i Paris et Memorandum til Hr. Guisot, hvilket Memorandum allerede under 20de Novbr. blev offentliggjort i den "Oesterr. Beobachter, Fyrsten af Metternich betegner Forholds reglen som et ved Nødvendigheder af den meest absolute Natur nigienkaldelig faststillet Factum, som en Forholdsregel af den moralske og materielle Nødvendighed, af Skytsmagternes Forpligtelser imod sig selv og deres Folk, Men da imidlertid de tre Magters Overeenskomst med Hensyn til Fristatens Oprettelse var indregistreret, i Wiener=Kongresacten, saa holdt disse tre Magter sig forpligtede til at udtale sig for det franske og for det engelske Hof om den Nødvendighed, hvorfor de ikke paa ny organiserede en Stat, der havde udtømt sine Begrunderes Langmodighed." Guizots Protest er allerede meddeelt efter Journal de France. Det nye Parti Billault-Dusaure, der har skilt sig fra den gamle venstre Side, anslaaes omtrent til 40 a 50 Deputerede. Dette nye Oppositionsparti har løsrevet sig fra Thiers, hvis Ærgjerrighed demoraliserede Oppositionen. Det nye Parti erklærer sig for Forbund med Tydskland. For Forbundet med Tydskland udtaler sig ogsaa, da Forbundet med Rusland er bleve meere umuligt end nogensinde for, Grev Mole, der, som bekjendt, er udnævnt til Præsident i Pairskammerets Adressecommission. Grev Mole og Barthe ere erklærede Modstandere af Guizot. End større Lys vilde der kastes paa Billaults nye Stilling, saafremt Dagsbørsrygtet bekræftes, efter hvilket Billault er i Dupins Sted udnævnt til Hertugen af Anmales Consulent. Hertugen arvede Hertugen, af Condes uhyre Privatformue. Addressecommissionen er – som National udtrykker sig - af ægte ministeriel Deig, paa hvilken Substants der, trods den nuværende Hungersnød, ingenlunde er nogen Mangel. Kun den ene Desmousseaux Givre er ikke reen ministeriel, da Guizots Protest imod Krakaus Jndlemmelse ikke er ham energisk nok.