Extraordinaire Maanedlige Relationer, 1681-02-01
hvor enhver, som efter denne Dag til nogen Jagt skal være berettiget, sit Jagt-Skildt paa ny skal lade stemple eller forandre, och de andre casseris; betreffis nogen Skytte eller andre med noget Tegn at ride, som ey paa ny er blefvet stemplet eller forandret, hand skal straffis som andre Krybe-Skytter. 6. Der maa och lingen, som fællis Jagt hafver, enten om skeer paa 2. indet, uher om Affte Forsamling skeer hos Slet observe m Jagt-Frihed haff haffver hun i halff-hundrede Rix recta cum A aff til Qvæst-Huset. scæ, och haffde-Jagten i Hans Kon- paa 2. Grad stæts Land Jylland vor den Tid haff 1, da skal Amtmænde, delst Maaner derom aff Jægermester, see. ret, och samme Tid staaet in linea fereAlgol & lucida Mu ver hendis Stiert sig er udstrecket. Siden ver mand den formens Glands ikke kundet. Den Disse ofverskreffne 4. Rundinger vare som en Soel, dog gandske blackede och dunckele, den Runding som er imellem de fire Rundinger var skicket som en Regnbue baade paa sin Farfve och Skickelse; Den strackte sig ikke ned til Jorden paa Himmelen, som Regnbuer pleyer at giøre, mens var midt paa Himmelen, som ofverskreffne Affritzning udviser. Noget førend det forswandt, kom der en Straale aff den Runding som er i Syd-Ost och en Sverig. Stor holm den 26. Januarii. Mand hafver her nu en Tidlang icke hafft andet end Tegn paa Himmelen, och Syner paa Jorden At jeg intet skal tale om den store Commere, de adskillige Regnbuer, och de 4. Sole, men ickun alleneste om 2. St. ne, som sig siden hafver ladet see: Det første var nu nyligen paa St. Catharinæ Kirckegaard paa Syndermalm, der en Præst tillige med mange Personer, som begrofve et lig, stod ved Grafven, och som de kaste Jord paa, seer de et noget Menniske gandske brun, som en half Morian med en Tørckiske Hue paa Hofve det, och en liden Mantou och vindeCappe om Halse, oc Baste-Sko paa Fødderne, saa och ickun et linnet Klæde hengende for sin Blussel. Der Præsten bleff hannem var, spurde hand hannem ad; hvorfra hand var kommen, hand svarede: Fra Synden. Hvor hand vilde hen ad Norden. Fra hvem hand var udsendt Fra den som hvercken haffde Begyndelse eller Ende. Hvad Got hand med førde, Jntet Got men alt Ont. Hvad det var, sligt skulle de vel faa at see. Hvorfore hand stod saa nogen, om hand vilde hafve noget? Hand svarede Ney, hand var rigere, end at hand noget behøvede. Der paa hafver dette under lige Menniske eller Spøgelse sig omvendt, och gaaet derfra, och det med saa gruel, ge och lange Trin, at hvercken Præsten eller nogen aff alle de andre hafver kundet følge hannem, saasom de och gierne haffde villet see, hvor hand blef af Men som hand kom paa en høy Klippe, der som Gallien staar, er hand forsvunden for deris Øyne. Dette hafver jeg hørt udaff Præstens egen Mund; hand er en meget fiin och from Mand, och hafver sligt for Consistorio och mange 100. Mennisker tilkiendegifvet. Det andet Siun er seet udaff en Ritmester; Samme Ritmester, ville ride herfra til Jacobs-Dal, som er tre fierding Veys herfra. Men som hand var kommen den halfve Vey frem, seer hand 2. Karle til Hest, som kommer lige imod hannem med blotte Degener. Hand raaber och spør hvad de ville, men de svarede hannem intet, men hug tapffer løss paa hannem, dog svarede de hannem icke, Der hand nu formerckte, at det icke var ret sat, gaff hand Hesten med Sporene, och reed fort; Men der hand kom nu nær til Jacobs-Dal, saae hand to Armeer for sig, som vare udi fuld Battallie, och gick der da et grueligt Feldtslag for sig. Ritmesteren forskreckedis, och kunde icke komme igiennem, vende om och begaff sig igien af Stockholm. Men som hand kom noget nær til Staden, saae hand atter saadanne A meer och Felt-Slag lige for sig. bleff saa ofver alt dette meget Selsamme saare forskrecket, och befant sig udi stor Angest, og falt aldeelis affmæctig aff Hesten, saa hand ocsaa blef liggende hos Hesten, som stod hos hannem, indtil om Morgenen, der da Bønderne, formedelst hans store Affmæctighed, hialp hannem paa Hesten, och hand reed til Staden, for fordrede en Præst til sig, hvilcken hand hvad hannem paa Reysen var vederfaret, aabenbarede, oc døde saa Dagen der efter Stockholm den 29. Januarii. Hans Kongelige Majestæt er endnu til Kongs ør, hvor hand sig med Jagt forlyster, i Synderlighed med Biørne-Jagt.