Aarhuus Stifts-Tidende, 1830-09-07
Om dette Oprør haves mange forskjellige Beretninger, af hvilke her leveres følgende Uddrag: Allerede i lang Tid havde man bemærket en stærk Gjæring mod Ministeriet og i Særdeleshed mod Justitsministeren van Maanen. Denne Gjæring tog til med hver Dag siden Revolutionen brød ud i Frankrige. Den 24de Aug. var det Kongens Fødselsdag, men uagtet de sædvanlige Festiviteter allerede forlængst vare bekjendtgjorte, gik den gandske stille af. Allerede den 23de fandt man Plakater opslagne paa Gadehjørnerne med følgende Ord: Paa Mandag Fyrværkerie, Tirsdag Jllumination, Onsdag Revolution." Man holdt dette for intet betydende Trusler, og brød sig ikke videre derom. Jmidlertid blev der hverken Jllumination eller Fyrværkerie, men den 25de og Aftenen opførtes den Stumme fra Portici. Huset var saa propfuldt, at utallige Menneske vrimlede udenfor. Inde i Huset var det roligt for saavidt, at alle de Scener som i bemeldte Opera skildre det neapolitanske Folks Opstand under Masaniello, beklappedes med en uhyre Jubel, hvorimod der kuurredes høit, over, at man havde udeladt mange af de bedste Friheds sange. Da Stykket var tilende, drog en stor Folkemasse hen til den ministerielle Avis Nationals Trykkerie og slog Vinduerne ind med Stene, som man brød op i Gaa derne, og derfra til Udgiverens, Libri Bagnanos Bolig, hvor Dørrene Sloges ind, Meubler, Bøger, Papirer, Alt kastedes ud paa Gaden, hvor Folket sønderrev det og traadte det i Skarnet. Der raabtes: "Lader os bære os af som Pariserne!" og Jngen tog noget med sig. Politikommissairen Hr. Wageneer kom med nogle Sol datter for at bringe Folket til Rolighed, men der kastedes ham et stort Stykke Brænde i Hovedet, saa han blev farlig saaret. Man opbrød nogle Sværdfæger- og Kjøbmændsboutiker, og bemægtigede sig alle de Vaaben som forefandtes. Derpaa deelte Folket sig i tvende Hobe. En drog til Justitsministerens Pallads, og lod sig for det første nøie med at slaae dets Vinduer i Stykker fra øverst til nederst, medens en anden brød ind i Husene, hos den kgl. Procureur Schuermann og hos Politidirecteuren Hr. de Knyff, hvor den slog Alting istykker. En tredie Hob var marscheret op paa Torvet, rev Kaarden fra Kommandanten, General Vauthier, og tvang han til at raabe: Friheden leve! Tropperne samledes, men Folket tvang dem ved Steenkast til at retirere. Nogle Jægerkompagnier begyndte at fyre, hvorved endeel Borgere faldt, men da blev Folket som rasende, rev Brostenene op, og begyndte med at opkaste Barricader; Gouverneurens Huus blev stormet, alle hans Meubler og Papirer kastedes ud paa Gaden, hans Eqvipage opbrændtes, o. s. v. Der blev sat Jld paa van der Maanens prægtige Hotel, som opbrændtes med Alt hvad der var i. Alle Skildter med det kgl. Vaaben bleve nedrevne og slæbte hen paa Torvene, hvor der var opreist store Baal. Den oprørske Folkemasse tog med hvert Øieblik meer og mere til, og kom af og til i Haandgemæng med Soldaterne. Hobene droge omkring med store Kobber. kjedler, hvorpaa der sloges istedetfor paa Trommer, og de førte Faner med sig af Ministerens, Politidirecteurens og Avisredacteurens nedrevne Gardiner; ja en af Hobene førte paa en lang Stang en Skjørte som havde tilhørt Hr. Bagnano. Samme Hobs Anfører havde iført sig Dennes Slaaprok, og kommanderede paa Hollandsk, men Pøbelen skreg : "Paa Fransk, paa Fransk, Og en uhyre Mængde Fruentimmer, væbnede med Knipler og Stænger, fulgte bagefter. Allevegne hørtes, Raabene: "Frihed! Retfærdighed Ned med van Maanen. Ja paa sine Steder hørtes endogsaa Napoleon leve Sprøitefolkene vilde slukke Jlden i van Maanens Huus, men baade de og Gensdarmerne bleve drevne paa Flugten. Men Folket sørgede selv for, at ingen af Nabohusene leed Skade. Ministerens Gaard brændte indtil næste Formiddag. Mange af Tropperne bleve afvæbnede, Resten trak sig op i den øvre Deel af Staden, hvor de forbleve uden at udøve nogen Fjendtlighed. De bestode af Husarer, Marechaussee, Grenaderer og Jægere. Alle de forladte Poster vare blevne besatte af Folket. Hvor dette traf enkelte Soldaterhobe, tvang det Officererne til at give deres Æresord paa, ikke at udøve nogen Fjendtlighed. Paa Place da Sablomvar det kommet til en blodig Kamp; Soldaterne havde her foret i Pelotoner. Hele den næste Dag saae Brussel ud som en ved Storm erobret Stad, Portene vare spærrede og Husene lukkede, Borgere med Knipler og Geværer, stode paa Vagt ved alle Gadehjørner, der hørtes Skud endnu, og man frygtede for Nattens Komme. Alle Acciseboder ved Stadens Porte vare blevne ødelagte. Om Eftermiddagen morede Folket sig med at brænde alle de Meubler som endnu vare tilbage fra Kommandantens og Politidirecteurens Huse. De Faldnes Antal vidstes endnu ikke. En Proclamation fra Stadsraadet havde gjort meget til at stille Gemytterne. Det har paa egen Haand ophævet Formalingsafgivten.