Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1831-01-17
Nederlandene. Frygten for Anarkie og Modrevolution saavel i Brissel, som i Provindserne bliver daglig større. Fornemmelig fra Be Be Lüttich klages over den nærværende Forfatning; i Mons og Verviers forlanger Man at blive forenet med Frankerig, og i en Petition til Kongressen fra Hærens Officerer opfordres den til at ile med Valget af et Statsoverhoved, og derved frelse Belgien fra de Farer, som true det. Kongressens senere Forhandlinger have ogsaa angaaet Kongevalget, og det er blandt andet fastsat, at Dynastiet skal være arveligt i den mandlige Linie. Regenten i en anden Stat kan ingensinde, uden begge Kamrenes Samtykke, tillige blive Konge i Belgien; hans Person er hellig under Ministrenes Ansvarlighed. Den 5 Januar holdt Kongressen et hemmeligt Møde, hvori Hr. Rogier forsikrede, at de 4 store Magter ingen Vanskeligheder vilde gjøre, naar kun ingen fransk Prinds blev valgt. Grev de Celles paastod, at Frankerig selv hverken vilde tilstæde en Forening med Belgien, eller at Hertugen af Nemours blev Konge her, derimod vilde det heller ikke gjerne see, at en østerrigst Prinds blev valgt. Flere Medlemmer advarede mod Overilelse i dette vigtige Punkt, men Hr. Rogier søgde ved en Skildring af Partiernes Urolighed at vise, hvor nødvendig en hastig Afgjørelse var. J Kongressens forskjellige Seltioner have siden Stemmerne været deelte mellem en fuldkommen Forening med Frankerig, Valget af en indenlandsk Fyrste, af Hertugen af Nemours, og Prinds Otto af Baiern, Kongen af Baierns næstældste Søn, 15 Aar gammel. Fra Gent og Antwerpen er der desuden indkommet Petitioner til Gunst for Prindsen af Oranien. J Mødet den 6 Jan. herskede saa stor Forvirring, at Præsidenten sagde: "Jeg beder Dem, ikke for Guds Skyld, men for Deres egen Værdighed og Æres Skyld, at vende tilbage til Orden og Velanstændighed!" den diplomatiske Kommittee blev især angrebet med stor Hæftighed. Dette skeete ogsaa den 8de, da Hr. Rodenbach fordrede, at nogle nylig ankomne Depescher skulde meddeles Kongressen. Efter nogen Vægring nødtes Grev d'Aerschot, Medlem af den diplomatiske Kommittee, til at erklære, at den havde givet Hr. Gendebiendet Hverv, at udforske det franske Ministeriums Mening om Prinds Otto af Baierns Valg. Herpaa var der blevet meddeelt, at dette Valg vilde være Kong Ludvig Philip behageligt, at Prindsen, som Belgiens tilkommende Konge, vilde kunne gjøre sig Haab om at faae Kongens tredie Datter, Prindsesse Maria, tillægte; at Frankerig ansaae Belgien som sin naturlige Allierede, og vilde, hvis det gjordes fornødent, med væbnet Haand værne om dets Rettigheder. Man billigede Centralkommitteens Svar paa Protokollen af 20 Decbr. med Hensyn til den nye Stats Grændser. Frankerig kan aldrig tilstæde, sagde Grev Sebastiani, at Belgien bliver udstykket. Derimod vilde Hs. Majestæt afslaae enhver Forening med Frankerig. Hele Europa vilde i dette Tilfælde begynde en Krig, som vilde blive ført i Belgien og paa dets Bekostning. Hvis det vilde erklære sig for en Republik eller vælge en indenlandsk Fyrste, da vilde det slet ikke blive anerkjendt; maaskee af Frankerig ene i sidste Tilfælde. Men Prinds Otto af Baiern vilde blive anerkjendt endog af Rusland &c.