Berlingske Tidende, 1813-06-11
Norrig indsendt svensk Brev. tions Jndførelse i Nørrig 24), norske Embedsmænds Jndlemmelse i det svenske Statsraad 2), fri Handel indenrigs og udenrigs 2, de norske Pengevæsens Forbedring 27), samt Kornvares Indbringelse til Norrig, som skal have stor Mangel paa denne Artikel 28), ere de Midler, Kronprindsen agter at benytte, for derved at forbinde sig, den norske Nation 22), og vise denne, hvor ugrundede de Ænastelsen, ere, hvilke danske Embedsmænd paa befaling og alle oplænkelige Naader 28) søge at udsprede blandt Normændene, og hvilke Du i det seneste Brev berører. Kronprindsen er alfor delicat, til at ville sende Proclamationer ind i Nørrig 11). Jkke ved vakkre Ord, men ved Gjerninger 12) vil han vinde Normændenes Hjerter ; og jeg en for min Deel overtydet om, at denne Handlemaade er denne rette at lagttage mod en Nation, som har Følelse for Hæderlighed og Afsky for Alt, hvad der kan krænke denne *). Til sin Tid skal der no komme Proclamationer. Maaskee Prindsen bier dermed, til han staaer i Jydland med den svenske Armee, maaskee til han er kommen tilbage. Alle saadanne Sager ere Hemmeligheder endnu, og det er ei heller saa farligt interessant at vide Besked dermed. Nok er dette at man kan være aldeles vis paa, at i det Øieblik, Proclamation ud færdes, ere alle de Forsigtigheder og Grader anvendte, som betrygge dens Udførelse." ) Ulykkeligt vilde det være, om vore hæderlige Naboer skulle ryge i Krig med os, det vil sige: om Foreningen ei kunde gaae for sig uden et Landsebrud. Men, tringe Omstændighederne vore Armeer til at slaaes, skal i det mindste det skee paa en Maade, som egner to oplyst 2) Indrettet efter den svenske Stats erfatnings Maalestok og altsaa som i Sverrige, af de meest velsignende følger for Almuesmanden, eller Mængden af Folkes 3) Hvad Ulelutter den duelige Formand fra, i hans og Landsmænds nuværende Forbindelse, at svinge sig og til ligge hale Æredposter, som Pladserne i det svenske Statsraad nogensine ere 10) Jndtil Krig med een, eller anden Stat tilintetgorde, som Tidkomstændighedse nu for Tvillingrigerne, denne Herlighed, inu paa en anden Tid. Man tænke sig f. Ex. det fra Danmark skilte og med Sverrige, der er kan brødføde sig selv engang, forenede Norrige Krig, med England, hvis Mesforbundne mod Sverrige Dannemark 10 maatte blive. Da vilde Nortigs Tilstand verne endnu haardere end den for Øieblikket er. Dog, Brevskriveren stoler vel paa, at et saadant Tilfælde, hvis Mulighed er indlysende nok, vilde de danske Konger om endog Nørret, aldrig harde været deres, en kunne fornedre sig til at sulte et Folk, for at afmatte det til Troløshed. Saa barde og aldrig en dansk Konge kunne tænke. 12) Ved en Forbindelse med Sverrige, Paa hvilken Maade da derved Skulde det ei være raadeligere for Normænden, i Forening med kjendte Bredre og under kjendte Folkelæde, at oppedie de politiske Havblik, der dog vel engang sendes Jorderige, end at overlade sig til de selvbudne Læger, "Naar en Syge, siger de FresnyLøverlader sin Helbredelse til Naturen, spiller han et høit Spa Overlader han den til Lægerne, spiller han og et høit Spil. Men, par"Spil mod høit Spil, betroer jeg mig helst til Naturen; 1di det man dog viis paa, at den handler paa Tro og Løve, som den for mager, og finder ei sin Regning ved Sygdommens Varighee) Det har Nortig; fordi Englænderne have opbragt, og de Svensk deres Høvne oplagt de Kornforraad, danske Skibe med engelsk Lin ser, og Tro til engelske Løfter, og Tro til svenske Havne, have søgt at bringe Bryderlandet. Dannemark og Norriges Konge har saaledes, med blødende Hierte, seet alle de utroligtoltbare Forsøg, hans om i Omsorg og stræng i Pligt, har gjort paa at skaffe kiere BarBred, føildte. Normændene, saa var Planen, skulle fuldes til Troløshed! Hist i det høie Rummets Tempel, hvor Verdner gnistre, . .der boe ei Grumhedens Exempel, der hersker et en lav Tyran, som Pligtens tunge Lænke gjemmer til Dem, hans Vælde døiet har, Han raaber: Menneskel giør RetForbryderi frygt det Lyn, jeg sender. Slæd, Dyd, Dig til en Lønnens Dag. Leopold. 22) Meget forbunden, 3) Saare Meget er her at lægge Mærke til. Det er kun de danske Embedsmænd der gjøre det, og det er paa Befaling. Ved det Første skal kastes Haan paa Personerne, de saa billige Engstelser for stændigt Affalds Følger komme fra; ved det Gidste paa Bevæggrundene, disse Personer styres af. Og ved det hele kastes den meest ufortiente og uværdige Haan paa Normændene, hvem sig intet Hæng til gammel Kongestamme, gammel Broderforening tiltroes. ) Jndklædte i Brev form og kane som tilfældigviis fra Privare til Private lade de sig dog forene med selve den fineste Delicatesse, 12) Disse bestaae i den Ødelæggelse, vi forud have hørt, at den svenske Armee skal tilføie de Norskes elskede Brødre i Provindserne Holsteen, Schlesvig, Jydland, Fyen og Sielland, og hvorved Kongen af Dannemark og Norrig skal toges til at afstaae dette sidste Kongerige, "Skal, siger Tydsklands Velt Veber, jeg taknemmelig kost den Mands Haand, der drægte min Broder, kosse den, fordi et første aaben er udskaaret i hans Fingerring, Den, der krævede det, fortjente at trædes af en kongelig Hæl dybt ved i Støvet ! e) Bee hver en Normand, som ei bliver beed, saa tidt hans Øine det skue. Zinklars Vise af E. Storm ) Men, Hr. Brevskriver, hver briver nu Delicatessen, Er det Dem der glemmer den : Nationer. 2) Vi skulle kanskee paa begge Sider sende Evigheden, nogle tusin ge ulykkelige Offere 38) for Fuldbyrdelsen af en politisk Omvæltning, der er nødvendig for begge Nationers fælleds Vel Fremtider; men aldrig skal denne Krig vække Ditterhed imellem selve Nationerne, derom er jeg overtydet." 17) See saa, min Hæderøven, Nu har jeg vidt og bredt omtalet Hvad jeg med Sikkerhed veed og kjender. Jeg har gjort det; fordi jeg af flere Dine Breve, men især det sidste, mærker : hvor forbandet besat J politicere i Smaastæderne, og fra hvilken bagvende 23) Side J see Tingene. Nu derimod har Da en Nøgel 72) for Dine Bedømmelser ; og jeg haaber, at Du herefter bliver lidt mindre landjunker messig 22) i Dine Slutninger, især siden Du nu har faaet Kundskal som de Garantier, som ere officielt givne af England, Preussen, Rusland og 7) Østerrige, samt siden Du har faaet Begreb om de første "Operationer, vor Hovedarmee kommer til at foretage fra Pommern af. 12) Du nævner og i Dit sidste Brev, at Rygtet i Din Egn siger, at Normændenes Frygt for en Forening med Sverrige har sin Grund deri, at de ansee den svenske Adel for trykkende 23). Det danske Parti i Norrig har saaledes heldigt hittet paa den rette 24) Maade, til at vække Nationalmistroen og derved vanskeliggjøre Foreninger, paa. Du kjender, min Ven! ligesaa godt som jeg Forholdet med vor Adel, hvilken og paa sidste Rigsdag har frasagt sig alle sine Prærogativer, lige indtil de allermindste. Rigets høieste Domstol skal altid "bestaae af een Halvdeel Adelige og en anden Halvdeel Uadelige. Fortjenester, men ikke Fødsel, give Rettighed til at beklæde Rigets høier Embeder 27). Jeg rappellerer Dig her i Erindringen Premierministeren Engstrøm, Statsraaderne Rosenblad og Lagerbring, der alle Tre, skjøndt nanseelige Mænd fra Skaane, have vundet Adelskab ved deres Kundskaber og forestaae nu Statens fornemste Embeder. Dog er Skaans en med Sverrige forenet Provinds. Mon Norrig kan flere Sekler opvise, at saa mange af dets Nation ere blevne optagne i den danske Regjering. Desuden er Hofcanzleren Søn af en adlet "Landmaaler. Vor Generaladmiral og Stadsraad har fra Matroaf tjent sig op og er adlet. Ligeledes ere Personer, som ei have været Adelsmænd, blevne ved deres blotte Fortjenester Landshøvdinger i Vermeland, Halland, Malmshuuslehn, Nordbottens og Vesterbottens Lehuer. Tre tjenstgjørende Statssecretairer have nu og den Lykke. J det Militaire er der og to tjenstgjørende Generaler, som paa samme Viis have tjent sig op fra simpel Soldat af 25). Jeg misunder vist ikke Saadanne deres Forrang i Processioner og ved Begravelser; jeg haver dem ligesaa lidet for Ting, hvori de dog ere uskyldige, blot fordi deres Navnendes paa Hjelm, Krone, Skjold, eller noget Lignende, som jeg agter dem derfor ene. Man har ei gjort sig den Umag, at lade det komme til min Kundskab, hvor længe det skeed er Din Sang, Du giftige TroldiZinklars Vise af E. Storm. 4) Den, som har vænnet sig til, med roligt Hjerte at see følende Væner vaande sig i Smertens brændende Angen, skal efterhaanden savne den omme Meolidenhed, Menneskeheden har den meest drivende Trang til at finde, især hos de Store paa Jorden". Leopold. 7) hvo søgte nogensinde Trøst, eller Hjælp hos fine Fjender, Hvekaldte Døden sin Ven og smitsomme Syger sine Yndlinger; Hvo bald til den Jld, som havde brændt hans Hytte af, slugt hans Qvinde og hans Barn, Hvo bevarede, som et dyrebart Kjerlighedspant, den Dolk, der dræbte hans Broder, Kun Den, der opgav haabet om Stridnens Retfærdighed og ventede af Fortvilelsen Hjælp, til at see sig hævnet " Vert Weber. 1) Dette Ord betyder blot, ikke svensk, ligesom Ordene " forhandet besat, betyde: dansk og norsk. e) Derved menes : en Hængelaas. 4) Eensbetydende med patriotisk. J den svenske Kellgrens opperlige Philosophen paa Landeveien hedder det, i Rabrikken Had og Kjerlighed paa Landet, saaledes: "paa afsides. liggende Steder paa Landet og blandt ringe Folk kan man endnu finde en Ven i Fare og en Fjende til Døden; men i Hovedstædernes ypperstbelevne Verden har man Jngen at slaaes for og Jngen at slaaes med." Brevet bærer Hovedstadens Præg. 1) Betyder: Kundskab om at Dit Fædreland er underhaanden foræret fort. 1) Betyder: Begreb om det Blod, der paa Dit Fædrelands Broderalter skal udgydes, Dig og Dine Landsmænd, haabe vi til en Velbehagelighed. e) J sit Brev til en fornem Herre skildrer den klarviedKellaren, der ei agtede at forføre, sit Lands Adel i følgende Ord til Herren: Din Herkomst fra en gammel Æt er en Qvittering for egne Dyder og en Transport af Andres Ret 4) Det danske Parti har ikke gjort det; Eders egne Aarbøger ere fulde af skrækkende Vidnesbyrd; og Maaden er, kun fordi den har Medhold af Seklers Sandhed, den rette. 2) Jkke i mindre Grad hos os, end hos Eder Ove Malling og Christian Colbiørnsen. 1) Al denne møisommelige Sammenskrabelse af Tre, eller To, eller En fortjener ingen Opregnelse af Ti, og Tyve, og Tredive, intet Side, stykke fra dansk Side under en Konge, der saa ofte, som vor sjette Frederik, har viist Hu og Lyst til at hædre og lenne Fortjonesten, den findes saa hvor den vil, blot han kan vine den. Bos Jngen" sagde 1811 Normanden Pram, hos Jngen kan der være Skygge af Tvil om vor Konges Retfærd. Den, der, for at faae et Folk forlykket til Troløshed, endog maa gribe til saa smaalige Midler, som at rangle for det med Adelskab, Ordner og Titter, haaner de Mænd, han vover at lege for, og viser, som Helberg saade, at han for lav Gevinst, paa Frælleviis. har givet Tro, Samvittighed til Priser. Tvillingrigernes Tolk være hiin Nordmand Pram, naar han, Sandhedens Tolk, vedbliver: hengivenhed for Kongen er i begge de Folke Characteer, som lyde Danner kongen, et Hovedtræk, hvilket pryder den og giør den hæderlige: er siden deres Stamfædre gjorde sig fortjente af Fædrelandet. bryder mig aldrig om Antet, end den nærværende Persons i Værd; og Du verd, min Ven, hvorlunde vi Svenske alt i et Rum af Tid have lært, hverken at hade, eller at forgude vorblesse, ligesom Du og kjender, hvor lidet Hæng til at trykke den nu eier 27). Forresten er Du bekjendt med vor Kronprindhans Tænkemaade. Han har, fra sin Ankomst af, hverken optasig til Noblessens Protector, eller til dens Fjende. Du vil let øn begribe, hvor vidt vel han, der selv, fra en uanseelig Mand 2 og uden Fødselsfortrin, er stegen op til Thronarving i et frit 8 skulde være istand til at forglemme sig selv i en saadan Grad, at tillod, at Normændene, hvis Hjerter og Tiltro det naturligvivære ham magtpaaliggende at vinde, 2) i mindste Maade betrykte. Desuden, Hvad have Normændene med vor Nødlese skaffe, Vi leve paa denne, de paa den anden Side af Fjeldryge, Vi handle med hinanden, samles tilhobe for at give os Love, for vore Armeer til fælleds Forsvar. See der vore kommende ForholNogle skikkelige Normænd, har jeg hørt, vil Regjeringen finde i nødvendigt at indkalde til Sverrige, for af dem at vorde oplyst at Norries Love og Skikke, ligerviis som og nogle Svenske natur viis maae employeres i Nørrig. Men ligefuldt kunne Normænvære forsikkrede om, at Prindsen vil i denne Henseende bruge al Delicatesse, Sagen kræver." o "J Øvrigt troer jeg: at Normændene vilde just blive fornøi med vor Kronprinds. Han er opfødt under den franske FrihereFriode og har vedligeholdt alle de Følelser for almeen Menneske han da vænnedes til at elske og øve. Han er desuden i Vanen, at befale og alvorlig i sine Foretagender, uden at være tvær og andrig ved Berandslaaelserne 31). Og Du veed, at vi Nordens Jn byggere, saavel Normænd som Svenske, taale godt en vis Port"af Strænghed og Alvor i Statstyrelsen, saasom vi have en Su"Hæng til Selvraadighed, der ei staaer til at forene med Skit"Orden" *)"Jeg kjendte ikke stort til Prinds Carl August, men jeg er af Mening, at jeg burde kunne sammenligne deres Characterer, i Frigtigt at bedømme deres øvrige store Egenskaber. Dertil skal me have større Kundskab end jeg. Derimod har jeg ikke taget det "Betænkning, saaledes iforveien at udvikle for Dig de Hændelse som forestaae. 12); thi aldrig har Du misbrugt min Fortrolig 1); og vær Du kun tranquil! Nu min Ærbødighed for Din Fru Friherinde, Din Søn i hos mig i Løverdags. Du bør være glad over det gode Haab, den hyggelige Dreng giver" **)."Altid Din troe Ven, J. P. S. 7) Ved alt dette Vrøvl af Ord om Forfatterens egen ærede Tænken kan man umuligen lade være at tænke paa Kellgrens saa Dom i Anmærkningerne til 9de Strophe af Digtet "Man eier Genie, fordi man er gal, denne nemlig : "Hvor Daarskadog er frugtbar! Hvor Viisdommen dog er korttalende. Den, so har Sandheder at bevise, standser, naar han har beviist dem. A Den, som er veed, Hvad han vil sige, kan ei vide, naar han be sagt nok. Da han har begyndt uden Præmisser, kan han ei komtil nogen Slutning ; og, har først en saadan Karl begyndt at sin gives der ingen Grund i Verden, hvorfor han nogensinde skulde hol op igien 4) Mig synes dog : at, da det egenligst var fra fransk Marska- og fransk Prinds, han blev svensk Prinds, vilde O gaaen over have passet bedre, end stegen op. Man tilge denne Anmærkning over ubetydeligheder. 7) Kan man da vinde Tiltro hos Den, man vil forlede til Ur Bryder man sig da stort om Dens Hjerte, hvis skjønneste En skab, Hengivenheden, man vil forvandske: "O spilder for døve Mands Øre, Din Smiger, o Mand! Jeg mistroer, belært af Erfarenhed, smigrende Ord. Men Kongen Du med Spot turde nævne! Hvi kan jeg ei hævne forhaanende Ord mod min Konge! Kjend ham og lær: at han eier i fri og lyksalige Undersaats Bryst, en Skat, som alt Guld ikkun fjerlet opveier. hvis Værd han erkjender, tør skue med Lyst Behold Du Dit Sværd og læg Staal i dets Eg, ifald uforsigtig den nordiske Kriger, Du vover at tvinge til Kæmpernes Leeg, Skjøndtruftet, mit Sværd mig til Kampen ei so ger, Prans Stærkodder. 1) Hver ærlig Dansk vil studse over, hvor net op Alt dette netop paaser paa vor sjette Frederik, der blot tilegner sig det Fortrin, ogsaa at have befalet før den franske Frihedsperiode, Lan og Rige et stort Fortrin, 2) Naar loge da Normændene, Folket, sig sidst tilrette selv im deres Konger, Naar Brevskriveren frygte ei for den Tid, be maa anvende paa Opsøgelsen af de tjerne Exempler, der skulle ber dette tomme Udsagn af ham; thi den Tid vil han gjenvinde, naar et derimod gaaer til sit eget Folks Historie. c) 13 Sandhed, hver en Christen burde vide, at der er Jngen mægtig uden Gud. Han ene mægter Jord og Hav at tvinge A. Ochlenschlager. a) See forud den 4de Anmærkning. 1) Da hiin Pillig rykkede videre og videre frem i sine Planer paa at udderkne Grækerland, fortsatte ane Erobringer i Thracien, sendte To per til Euboen, undergaaede dens fornemste Stæder og gik imod selBygantium, udtalede Demosthenes i sin trede Philipperladisse mærkelige Ord: og, billigede endogsaa alle Jordklodens Forreslag Eders Underknelse, da maae, Athenies serel J ligefuldt kæmpe for Friheden,