Viborger Samler, 1830-12-08
Kiel, den 25de Novbr. I det Kielske Correspondentsblad læses: "Stormarns skjønne Skovrevierer have i nogen Tid været Gienstanden for Undersøgelser, der umiddelbart udgaaede fra Hs. Majestæt Kongen selv, synes at lede til et for Kongen og Fædrelandet lige fordeelagtigt Resultat, da Beviserne for hidtil i Svang gaaende Skov=Defrandationer og Tyverier, efter Forlydende, i Hobetal indkomme til den anordnede Undersøgelses-Commission. Adskillige i Løbet af de sidste Uger forhørte, hidtilværende Forst= og Skovbetjente ere allerede afskedigede fra deres Bestillinger og Andre interimistisk ansatte i deres Sted; den største af disse Stormarnske Skovødelæggere har, ved hans i rette Tid indtrufne Død, undgaaet al videre Undersøgelse. Ligeledes har en Forstembedsmand af anden Rang, efterat han var bleven forhørt første Gang, ikke holdt det for raadeligt, at underkaste sig det andet Forhør, og har derfor factisk erklæret sig værdig til Galgen. Efterat han havde været savnet i 14 Dage fandt man ham den 9de d. M. bængt i et Træ i hans eget Forstdistrict ikke langt fra hans Bolig, forbakket og opædt af Rovfugle og Ravne. Gud velsigne vor gode Konge, som har anordnet denne velgjørende Undersøgelse, hvorved de rige Stormarnske Slove, der syntes at være Ødelæggelsens visse Bytte, endnu kunne reddes! Hvor mange Mangler og Misbrug i Bestyrelsen af de offentlige Eiendomme vilde ikke snart forsvinde fra Grunden af, dersom vi kunde tildeele vor dyrebare, hans Undersaatters Kjærlighed saa værdige Konge, Allestedsnærværelse ligesom vi nedbede Udødelighed over ham." (Statstid. Flere offentlige Stemmer have hævet sig i Anledning af det Lornsenske Skrift. Ogsaa Hr. Landraad Rumohr har udgivet en lille Pjece, hvoraf vi her ville meddele enkelte Brudstykker: Efterat Forfatteren har nævnt Cancellieraad Lornsen som den, der som Student havde taget Deel i de paa flere at Tydsklands Universiteter herskende saakaldte Burschenschaftliche Umtriebe, blev han efter hans Tilbagekomst til Fædrelandet ansat i det slesv. holst. Cancellie og som saadan beskyttet af vor milde Regiering og ikke udleveret paa en udenlandsk Regjerings Reclamationer. "Jstedetfor at vise sig taknemlig "siger Hr. Rumohr, søger han tvertimod at foranledige Folkebevægelser. Men kan en saadan Mand være Folkets Talsmand, som lønner Kongens Velgierning imod ham med den sorteste Utak, som strax efter at være ansat i Hertugdommene, strax efter at have aflagt sin Embedsted, søger at udbrede democratiske Grundsætninger, og ved Trykken at mangfoldiggjøre dem over hele Landet? J hvilket Øiemed opriver han gamle nylig lægede Saar og søger ved avindfulde Jnsinuationer at vække Had mellem de Danske og Indbyggerne af Hertugdommene. Er ikke Exemplet. som Hollænderne og Nederlænderne stille os for Øiet, noksom afskræktende, Og hvo er Den, som søger at vække dette Had? – En Mand som i flere Aar levede blandt Danske og nød Godhed og Velvillie hos dem. - Efterat derpaa Hr. Rumohr tilstrækkelig har Aplyst, hvorledes Hr. Lornsens Projecter ingenlunde og allermindst ved Voldsomheder ville lede til noget for Almenheden heldigt Resultat, advarer han sine Medborgerre imod at laane Øren til Forførerens skuf sende Stemme og fremstiller ham som et advarende Exempel, der maa afskrække Enhver fra at lønne sin Konges Godhed med Utak og ponse paa Forræderie det Øieblik, hvori Denne er beskjæftiget med, saameget han kan, at afhielpe sine Undersaatters Nød. Sluttelig siger Forfatteren: J Nødens Stund være Tillid til Gud og vor Konge vort Løsen. Fast, urokkelig Troskab mod Ham og Lydighed mod Lovene byde Religion og Ære. Hvor disse fattes, der hersker Anarchie og derfor bevare os Gud! (Sk. A. Av.)