Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-01-13
Endog Ruslands Merkantilsystem er ikke uden betydelig Jndflydelse paa vore Haandteringer. Hele Jndustrien i een af vore anseeligste Fabrikstæder er derved gaaet til Grunde. Endskiøndt vi maae taale en stor Trængsel af de øvrige Europæiske Nationer, saa kiøbe vi dog af enhver som tilbyder os. Vi gaae prægtigt klædte i Engelske og Jndiske Stoffer, i Silke fra Jtalien og Frankerig; vi dufte af vellugtende Sager fra Paris og Levanten, og hvad det høieste Norden og dybeste Syden tilbyder. af Lækkerheder for Ganen nyde vi med Velbehag, fordi vore dybt giennemtænkte Theorier retfærdiggjøre disse Nydelser. Dette er et herligt Liv næsten det ligt i hiint Fabelland, hvor Klæderne skaarne efter de nyeste Pariser Moder, og myntede Dukater voxe paa Træerne og hvor overalt Tafler som af sig selv blive serverede, indbyde de ledige Beboere til yppige Nydelser. Hvem maatte ikke, dersom saadan en Oeconomie kunde bestaae, tilhøre en Nation som lægger Hænderne i Skiødet og lader sig betiene af alle Nationer paa Jorden. Dog viser Sagen sig nu for os i et andet Lys, ville vi kun henvende vore Blikke paa Folkets Tilstand, paa vore Haandværksfolk forladte Værkstæder, paa Handelen, som er sunket ned til Kræmmerie, paa Landmandens Forlegenhed, som ved disse lave Priser paa alle Jordens Produkter, ikke kan udrede Omkostningerne paa at dyrke sin Jord, ikke at tale om Renterne af Capitaler og Afgivterne, som gaae fort efter de gamle Pengeforhold. Disse sørgelige Phoenomener kunne ikke mindre tilskrives Mangel paa indvortes merkantilsk Sammenhæng i Tydskland, end fremmede Nationers fiendtlige Forholdsregler. Baiern belægger vore Fabrikater og Vine med høie Toldafgivter og giør det besværligt for os at erholde raae Materialier; Østerrig anvender sit Prohibitivsystem imod os ligesom imod fremmede Nationer. Den nye Preussiske Toldforordning har næsten tilintetgjort det Handelsforhold hvori Sydtydskland stod hidindtil til disse Lande. Rhinstrømmen, vor eneste Vandvei, til Verdenshavet, er imod de tydelige Bestemmelser af den Wiener=Kongresalt og Forbundsatten indtil den Dag i Dag spærret ved Stabelpladserne og Toldstederne i de Stater, som ligge ved Bredden af denne Flod. Hvor Hiertet maae bløde hos en Fædrenelandets Ven ved et saa sørgeligt Syn, at see Brodernationer, som engang skulle forsvare Tydsklands Uafhængighed, at staae i Freden som Fiender over for hinanden, at fordærve for hinanden den fattige Fortieneste som Udlandets Brødnid endnu har levnet dem og at svække og berøve hinanden de Midler som kunde have gjort det mueligt for dem paa en kraftfuld Maade at forsvare det fælleds Fædreneland. Længe har vor Regiering indseet dette store Misforhold ved vor National Jndustrie, og dette Kammer har allerede tilforn erkiendt med en glad Taknemmelig hed, at vor ædeltænkende Konge fattede den Beslutning i Forening med Naboestaterne at gribe til kraftige Forholdsregler derimod. Vi kunne ogsaa tillidsfuldt haabe, at Regieringen vil drive paa denne Sag med Virksomhed og Kraft. Dog vil det høie Kammers Medvirkning være af en stor Nytte ved en Gienstand, som griber saa dybt ind i alle det borgerlige Livs Forhold, og hvorved der udkræves saamegen Detal=Kundskab og Erfaring. Desuden ere endnu saamange andre paatrængende Gienstænde, som angaaer Handels- og Jndustrie Faget at tage i Overveielse, f. Ex. Revisionen af Lovene om Laugvæsenet og Smaaehandelen og især Jødernes Skakkerhandel. Jeg foreslaaer derfor at det høie Kammer nedsætter en varig Commission, som kan tage de Midler i Overveielse, hvorved Jndustrie og Handel kunne paa nye blive ophiulpne.