Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1834-01-02
Ao. 1834. No. 1. THISTEn Kongelig allernaadigst privilegerede. Alvavis og Avertissementstidende, Den nordtimbriske Tilskuer. Forsendes med Brevposten overalt i Danmark og Hertugdømmene. Torsdagen den 2 Januar. Redigeres, trykkes og udgives i Thisted af J. S. Lund. Den 1ste Januar 1834. Aner svandt et Aar benad Tidens Strøm, mere rigt paa diplomatiske Underhandlinger, end paa store politiske Verdens Begivenheder; Redacteuren vil derfor indskrænke sig til, ved en kort Oversigt af nogle af de vigtigste politiske Tildragelser, at forene en kort Anskuelse af Magternes nærværende politiske Stilling; han maae derfor først henlede Læserens Opmærksomhed paa Forskjellen af de politiske Begivenheders Stilling den 1ste Januar 1831 i Europa, og deres nærværende Standpunct. J Slutningen af Aaret 1830, havde vigtige Reactioner og Revolutioner funden sted i de fleste europæiske Stater, og de mægtigste europæiske Regentere, skrækkede af de stedfindende oprørske Bevægelser, forenede sig for Størstedelen, til Opretholder sen af det monarkiske Princip, som maa fortrinlig ansaae truet; at de Messures som dertil dalgtes, vare fortrinlig grundede paa absolute Jdeer, har Tiden lært, og kun denne vil vise, hvorvidt de have været hensigtsmæssige eller ikke. Forbunds-Beslutningerne i Frankfured, for nes hidindtil ikke at have ledet til Tydsklands Pacification, thi det har den senere Tid ikke været saa riig paa Opløb af den lavere Pøbel, men mellem Stændernes Forsamlinger og de respective Ministerier, hersker en Spænding og Utilfredshed, der paa sine Steder diser at Regjegjerings Principerne og Folke-Jnstitutionerne ikke maae staae i Samklang med hinanden; der paastaaes imidlertid, at den Congress som nu samler sig Wien, skal fortrinlig have Tydsklands indre Pacification til Øiemed. Den Kamp, der opstod mellem Regjeringerne og Nationerne, og den Opmærksomhed Cabinetterne bleve nødte til at yde denne Sag, foranledigede tvende Følger: for det Første, at Europa deeltes i to store politiske Partier, og Frankerig, Engeland, Schweitz, Belgien og flere Stater, hvis constitutionelle Regjeringsform og liberale Politik, ikke kunne forenes med de absolute Magters monarkiske Jdeer, dannede sig en egen Politik og et politisk Forbund, som bestandig maae komme i Collission mod den hellige Alliances Principer, og dette foranledigede igjen de staaende Armeer, der ere saa ødelæggende for ethvert Lands Financer. For det Andet havde Kampen mod de liberale Jdeer til Følge, at Regjeringerne, sysselsatte med Bevægelserne i deres eget Land, forhindredes ved den Krig, som den polske Ration saa appert i længere Tid bestod, mod den mægtige russiske Overmagt, at hævde de Justitutioner og Rettigheder, som ved Wiener-Congressen var bleven garanteret Polen, hvem Keiser Alexander havde tilstaaet en lideral Constition, der ikke skal være bleven opretholdt af hans Eiermand i sin fulde Udstrækning. Kongeriget Polen berøvedes sine Jnstitutioner og sig, Armee, som selvstændig Stat under russisk Suprematie, og Eurove mistede en For muur mod den russiske Stats Magt og Alvælde, som den maaskee engang kan komme til at savne. Ruslands Politik, har aldrig vist sin Jndflydelse paa de andre Cabinetter i saa høi en Grad, som for Øieblikket; snart vil det maaskee udstrække dets Besiddelser til Bosporus, medens den russiske Ørn, veier ved Østersøens Bredder og ved Caucasus, og da vil vanskelig noget, kunne standse dets Magi