Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-06-18
Aldrig har den udenlandske Post bragt mere fredelige Efterretninger end denne Gang. Fra Petersborg meldes: at Keiseren vel er afreist derfra den 26de Mai, for at begive sig til Vilna, for der at holde Revne over de der forsamlede Gardere og andre Tropper; hvortil ogsaa Storfyrste Constantin har begivet sig; men at Keiseren forventes bestemt tilbage til Petersborg den 14de Junii, og Rygtes er almindeligt, at han da kun vil forblive en kort Tid i denne Hovedstad og at han da vil foretage sig en Reise i Udlandet. Dermed kan et, endskiøndt meget usikkert Rygte bringes i Forbindelse, at der er leiet Boeliger for den Russiske og Østerrigske Keiser i Florens, hvor der skal holdes en Congres i Julii Maaned, ifølge den ifior imellem disse to Monarker gjorte Aftale. Jfølge de sidste Efterretninger, som man har fra St. Petersborg, troer man nu der fuldkomment paa Freden, og fra Vilna meldes under 28de Mai, at en Coureer skal være ankommen dertil fra St. Petersberg, og have overbragt Storfyrste Nicolaus den Efterretning, at det gode Forhold med Porten er igien bleven oprettet. Denne Coureer skal tillige have bragt den Russiske Keiserlige Garde den befaling, at marschere tilbage til Petersborg. Alle de Engelske Blade bebude nu eenstemmigen, at det ikke bliver til nogen Krig, og selv Bladet Morgenkrøniken, som bestandig har troet paa at Krigen var uundgaaelig, forkynder nu det samme. Men besynderligt nok er det, at Bladet Coureeren, som bestandig har erklæret sig imod Grækernes Sag og altsaa imod Krigen, yttrer nu den Formodning, at Sagen er endnu ikke ganske afgjort, men at Underhandlerne have endnu bestandigt noget at giøre, hvorved fornemmelig bygges paa Yttringerne i Kongen af Frankerigs Tale. (Til dette Haab ville vi ogsaa overlade os; thi det er aldeles ikke troeligt, at alle disse vidløftige Underhandlinger kunne blive tilendebragte uden at der bliver sørget for den Græske Rations Sikkerhed. Vi ville derfor ikke deele de melankolske Følelser, hvortil nogle offentlige Blade, som vise sig som Christendommens og Culturens Venner, overlade sig, naar der f. Ex. saaledes hedder i et offentligt Blad med Hensyn til Grækerne: De Arme! Over dem maae Gud i Himlen sig forbarme! eller naar der skrives fra Odessat over Grækenland er nu Staven brudt, blodrød vil denne Soel gaae ned og tiene de følgende Slægter til et frygteligt Exempel. De Mahomedanske Persers Hielp, hvis Schak rykker frem imod Mossoul, kan ikke befrie Grækenland fra Undergang, og Englænderne ville vide snart at giøre en Ende paa Jnsurctionen i Morea.) Fra Constantinopel meldes: at da den Russiske Keiser har givet noget efter i sine Fordringer, saa venter man med Rimelighed dertil en Russisk Gesandt og i Vien vil man vide, at Hr. v. Tatischef skal den 19de Mai afgaae til Constantinopel i denne Qvalitet. – Det er en naturlig Følge af disse Fredsefterretninger, at de Østerrigske Statspovirer stige betydeligt, især da man nu erfarer, at Rygtet om det nye Østerrigske Statslaan er ugrundet. Bucharest var vel endnu ikke rømmet den 19de Mai, og Jassyikke den 22de, men Rygtet var dog almindeligt at det snart skulde skee, og at Porten har judkommen indvilget deri, men at den blot paa en forsigtig Maade maae iværksætte Rømningen, forikke at opbringe fine egne Tropper. – Den Østerrigske Jagttager, som nu er bleven meget udførlig i fine Efterretninger fra Tyrkiet, fortæller: at Rømningen af Moldau og Bollachiet er bleven antaget i Divanets Møde den 6te Mai, hvorved Cheferne for Janitscharerne vare tilstæde; tillige blev der med stort Biefald besluttet, at ikke Grækere i Fremtiden, men blot Jndfødte skulle udnævnes til Hospodarer. Den Østerigske Jagttager giver sig nu især af med at holde Lovtaler over Capudan Pascha og den Tyrkiske Regiering. Den siger: at Tyrkerne, med Uret holdes for at være Christendommens svorne Fiender, og den søger især at giøre Grækerne forhadte derved, at den fremstiller dem som Fiender af den katholske Kirke. (Den forglemmer blot, at naar man lader Grækerne reent undergaae, saa forgaaer ogsaa Christendommen og Culturen aldeles i disse Egne. Bliver derimod den græske Nation understøttet og erholder en sikker borgerlig Forfatning, saa vil ogsaa Christendommen med Tiden udvise sine velgiørende Virkniger paa denne talentfulde Nation, som blot trænger til en god Behandling og til at blive oplyst, for at forædles).