Viborger Samler, 1848-08-29
Den forhen omtalte Protest eller Erklæring til Centralregjeringen i Frankfurt lyder saaledes: "Med Hensyn til Forhandlinger, der have fundet Sted i den tydske Centralregjering i Frankfurt, skulde det undertegnede Folkeraad i Forbindelse med hele Befolkningen paa Øen Als ikke undlade at meddele den tydske Centralmagt Følgende: Vi kunne ikke anerkjende nogensomhelst Forhandling i den tydske Central regjering angaaende Hertugdommet Slesvig, for gyldig, da ve her hverken have hørt til det tydske Rige eller ville høre til det eller ville underkaste os den i Frankfurt dannede tydske Centralmagt; ligesom de Mænd, der have tilladt sig at tale der i Hertugdømmet Slesvigs Navn, ere aldeles uberettigede dertil, da vi, som Følge af ovenstaaende Erklæring, ikke have valgt dem dertil, og aldrig, – hvor vore Anliggender skulde debatteres, vilde vælge saadanne Mænd, der hos os hverken nyde Agtelse eller Tillid. Saa ofte vi have kunnet, have vi udtalt vor Anskuelser, og kunne ikke troe, at det tydske Folk i den Grad skulde være forblindet, at det ikke nu snart skulde være kommen til Erkjendelse af, at det, hvad vore Forhold angaaer, desværre i altfor lang Tid er ført bag Lyset ved Logn og Bedrageri af et Parti, der har arbeidet paa at tilintetgjøre vor Velvære og undertrykke vor Ret, vor Frihed og vort Sprog. Men da vi maae beklage, at man endnu i Tydskland har aldeles urigtige Anskuelser om vore Ønsker, skjøndt mange af de Fjender, der for Tiden under Navn af Venner ødelægge Slesvig, vistnok ere stærkt paa Veien til at overbevises om vo sande Stilling, nødes vi atter til at gjentage for den tydske Centralmagt i Frankfurt: "at vi prise os lykkelige ved at være i Forbindelse med Kongeriget Danmark, og at vi aldrig ville opgive denne; den har givet os Lykke, Velstand og Fred hidtil, og vistnok søger man forgjeves paa Jorden et Land, der har været saa mildt, kjærligt og faderligt regjeret, som Hertugdømmet Slesvig af de danske Konger. Her er en materie, Velvære, som ikke let findes andetsteds. Her herske milde Love; her er Frihed i Tale og Skrift saa stor som nogensteds; alt dette have vi Danmarks Konger at takke for, og derfor ville vi fremdeles med al Magt stræbe at holde os fast sluttede til dette Land, hvis Folk er beslægtet med os og os kjært, og hvis Sprog er vort. Det tydske Tydskland har Jntet, aldeles Jnteat byde til Erstatning, om vi opgav vor Forbindelse med Danmark, det er, om det end havde Villien aldeles ikke istand tilat gjøre os saa lykkelige, som vi ved vor Forbindelse med Danmark kunne være det. Med al Agtelse for Tydskland er den derfor nu kun et Ønske i vore Hjerter, det, at være og blive Danske, uden videre Forbindelse med Tydskland, hvor en Lykke, større end vor, ikke findes paa nogen Plet. Maaskee vil Yttringen af denne Anskuelse, ligesom saamange andre, lyde upaaagtet og være uden Følge i den første Tid, men vi have troet at skylde det danske Folk og os selv, at gjentage den for det tydske Folk, og selv for Centralregjeringen i Frankfurt, hvis Færd med Hensyn til os vi betragte som ulovlig, og i hvilken Forhandlinger have fundet Sted, der have fremkaldt den største Uvillie og Harme hos os. En Afskrift af denne vor Erklæring have vi tilsendt General Wrangel, der, som Anfører af en tydsk Fjendehær staaer i vort Land, for at han og med Ord kan see udtalt, hvad vistnok hans Øine mange Gange have seet, og for at det kan overbevise ham om, at han fægter for en uretfærdig Sag, naar han troer at kæmpe for at frelse Slesvig, som ved ham og hans Hær kun stedes i Ulykke og Elendighed. Ketting, i Folkeraadet den 7de August 1848. Civil Gouverneuren, Folkeraadet, samt 3351 Underskrifter."