Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-10-08
Den berømte Taskenspiller Bosco blev forleden under sit Ophold i St. Petersborg, af Keiseren opfordret til, at give en Forestilling ved Hoffet. Ved denne Leilighed gjorde han et Kunststykke, som fremfor alle vakte Keiserens og hele Hoffets Forhauselse. "Jeg skal nu gjætte Deres Majestæts Tanker!" sagde nemlig Bosco, idet han bad, at Keiseren vilde see stift paa ham. Dette skete. Bosco fremtog sin Brevtaske, skrev med Blyant nogle Ord paa et Stykke Papir og gav Keiseren dette, idet han bad ham aabne det, naar Kunststykket var gjort. Han tog herpaa et Spil Kort, kastede et Kort efter et andet paa Bordet, og bad Keiseren efter Behag befale ham at holde op dermed. Kort efter sagde Keiseren: "Nu er det nok." Bosco fjernede sig sex Skridt fra Bordet og bad Hertugen af Leuchtenberg tælle Kortene. Der vare ni Var det Deres Majestæts Villie, at lade mig standse ved det niende Kort Havde slet Jntet Jndflydelse derpaa," – "Det var min frie Villie." – "Jeg har ikke nærmet mig Korten, ikke berørt dem:" – "Neil"Jeg beder Deres Majestæt have den Naade, at læse den lille Seddel, jeg overrakte Dem." – Keiseren læste: "Deres keiserlige Majestæt vil befale mig at holde op ved det niende Kort. Gazette de France fortalte for en Tid siden, at en Dame med et Dødninghoved var ankommen til Paris og tilbød Den, som, trods hendes græsselige Udseende, havde Mod til at ægte hende, en Medgift af flere Millioner. Hun vilde ikke see Nogen, ikke tale med Nogen, ihvo det saa var, men hendes Tilbeder maatte skrive til hende, gjøre hende bekjendt med deres personlige Fortrin og deres selskabelige Stilling; hun vilde da skriftligt erklære, hvad Valg hun havde truffet. Dagen efter bragte Gazette de France en anden Artikel, som indeholdt den Erklæring fra Damen, at hun under ingen Omstændigheder turde vise Nogen af sine Beilere sit Ansigt, saa vis var hun paa, at hendes Hæslighed vilde afskrække selv de meest Uforfærdede. Og dog ønskede hun, at gifte sig, Der indløb en Masse af Breve til hende, og hele Paris talte en heel Maaned ikke om Andet. J Salonerne, i Kaffehusene disputerede man levende, om denne Dame existerede, eller om hun blot var en Chimære; unge Lediggængere byggede gyldne Luftkasteller for det Tilfælde, at Valget traf dem, ja, Damen med Dødninghovedet blev endogsaa bragt paa Scenen. Og hvad var saa det Hele? En Opfindelse af En af Gazelte de France's aandrige Redacteurer. En Huuseier i Avignon, under hvis Vinduer, Svalerne, gjennem flere Generationer, have søgt et Asyl, fandt en Billet bunden under en af disse Fugles Vinger. Han aabner den og finder følgende Linier skrevne paa Fransk: "Jeg boer paa Libanon, hedder Frants Barthomæns Petit-Jean, er født i Olargus i Hörault-Departementet, men har for tredive Aar siden forladt mit Fædreland, for at bede paa min Frelsers Grav, og haaber at de paa det hellig Sted. Falder dette Brev i en Christens Hænder, saa beed et Ave for Pater Frants. J Monsoult fløi et Huus pludseligt i Luften forleden Nat med et uhyre Knald. Huuseieren, en Krudthandler, og hans Tjener, sov; ved et lykkeligt Tilfælde naaede Explosionen ikke deres Senge. J Nærheden fandt man det lemlæstede Liig af en ung Pige, som havde tjent Kjøbmanden længe og tro. Siden Denne havde erklæret, at ville gifte sig, var hun bleven tungsindig. Man formoder, at Pigen har hentet Krudttønden ned fra Loftet og antændt den i den Hensigt, at dræbe sig selv og sin Herre paa eengang.