Berlingske Tidende, 1833-12-28
Hvad der i Særdeleshed frapperer den Reisende, der første Gang besøger vor Colonie Sidney paa Ny-Sydwales, ere - siges i Cast Jndia=Magazine - de Grupper af omstreifende Sorte, hvilke han allevegne møder. Synet af disse Mennesker overgaaer hver Forestilling, som man kan gjøre sig om Menneskeslægtens Misdannelse og Udartelse. De gaae i Almindelighed ganske nøgne; Udtrykket af deres Ansigtsdannelse, der næsten aldeles ikke meer ligner den menneskelige, ligesom ogsaa deres mørkladne, laadne Hud og deres Lemmers uforholdsmæssige Skikkelse gjøre et høist modbydeligt Indtryk. Disse ulykkelige Skabninger ere i andre Henseender de interessanteste blandt de vilde Stammer. De ere ingenlunde falske, men yttre Tiltroe og ere selskabelige. Det Engelske Sprog tale de med megen Færdighed. I Henseende til deres Gebærder ere de ligesaa løierlige som Abekatte. The Times indeholder følgende interessante Artikel om Neger Emancipationen, hvorpaa vi nyelig hentydede. - Sammenkaldelsen af Jamaica-Forhandlingen er, i det mindste i dette Aar, en vigtig Begivenhed, og Gouverneuren Lord Mul graves Tale, ved Sessionens Aabning, er et Actstykke, hans Stilling værdigt, og svarende til den Crisis, hvori han er sat. Beroeligende lyder af en saa troværdig Mands Mund den Forsikkring, at Jværksættelsen af Slavernes Emancipation vil begynde under særdeles gunstige Omstændigheder og i dyb Rolighed. Betragte vi den næsten visse Jndflydelse, som vort Exempel vil frembringe paa Fremskyndelsen af Slaveriets Afskaffelse hos andre Nationer, hvilke endnu betjene sig af Slavernes Arbeide og saaledes paadrage sig Bebreidelsen for slig Menneske trældom - da kunne vi ingenlunde undlade at bemærke den Bevægelse, som vor Fremgangsmaade har fremkaldt i de Forenede Nordamerikanske Stater. J denne Republik, der dog nedstammer fra England, ere Slaveriets Coder og de Love, der bestemme Forholdene mellem den sorte og hvide Befolkning, maaskee den grusomste Beskjæmmelse, der nogensinde er vederfaret den menneskelige Natur. Af omtrent tretten Millioner Jndbyggere ere meer end 2 Millioner, 9, omtrent en Sjettedeel af Nationen, berovede alle Borgerrettigheder, og underkastede den grusom og nedværdigende Behandling, for hvilken selve Huusdyrene ere forskaanede. Hudfarven vil stedse, selv naar den har ophørt at være et Tegn paa Slaverie, være en social Forbrydelse, der, end ikke efter Emancipationen, vil kunne afvaskes, og 3 til 4 Hundrede Tusinde Mennesker af den africanske Race, paa hvis Tvangstjeneste Jngen har nogen Fordring, ville med samme Strænghed være udelukkede fra alle Embeder og fri Menneskers Fordele, som om de endnu bare deres forrige Lænker. Denne Hudens Forbrydelse kan hverken vorde afsonet ved Retsindighed eller ved Talenter. Den vil vedblive at klæbe ved denne ulykkelige Slægt, selv da, naar de Hvide ere tvungne til at bevise dens Tilværelse ved Vidneforhør - den spærrer disse Ulykkelige Adgang til det selskabelige Livs, den offentlige Opdragelses Velgierninger, ja endog til den fælleds Deeltagelse i Gudstjenesten, Disse farvede Borgere i et Frihedens og Liig hedens Land, tør ikke deeltage med deres hvide Brødre i nogen somhelst den sociale Forbindelses Fordeel. Efter Landets Sæder eller særegne Kredses locale Bestemmelser er det dem ikke tillidt, at sidde ved samme Bord med de Hvide, at besøge den samme Skole, at høre samme Underviisning, at bivaane deres religiøse Forsamlinger, at annamme Sakramentet i Samfund med dem, at bede i samme Tempel, eller blot at begraves paa samme Kirkegaard De holdes i en fuldkommen Afsondring, som en forvorpen Race. Foragt, Forfølgelse eller Udelukkelse, der martrer dem hele Livet igjennem, forfølger dem selv i Graven. Deraf kommer det: at vi høre tale om en fuldkommen Adskillelse mellem dem og de øvrige Folkeklasser. Derfor høre vi tale om de Couleurte Kapeller, Couleurte Skoler, Couleurte Forsamlingshuse, Couleurte Theatre, Couleurte Selskaber, ja endog om Couleurte Begravelsespladse. Denne Afsky for Negerracen er meer eller mindre udbredt over hele den nordamerikanske Union, men virker naturligviis med den afskyeligste og meest trykkende Heftighed i de sydlige og sydvestlige Stater. J Staten Louisiana vorder et hvert Forsøg paa at lære en Neger at læse i en Søndagsskole, straffet med en Pengemulkt af 500 Dollars. Dette er Straffen, for den første Overtrædelse - paa den anden hviler Dødsstraf J Georgien og Nordcarolina blive frie Negere, der besøge disse Stater, kastede i Fængsel, selv naar de som Skibskokke eller SkibsProviantsforvaltere betræde disse Stater, I den ny engelske Provinds Massachusetts er det under stræng Straf forbudt dem at gifte sig med de Hvide, og i Connecticut, der ei er nogen Slavestat, tør de, naar de komme fra en anden Deel af Unionen, hverken erholde Underviisning, Kost eller Boelig, uden speciel Tilladelse. For nogen Tid siden læste vi i en Avis fra Connectieut en besynderlig Retsforhandling, der var foretaget efter Andragende af Generalfiscalen, formedelst en Overtrædelse af denne Lov. Miss Prudence Crandall blev indstevnet, fordi hun havde aabnet en Opdragelsesanstalt for couleurte Piger, at hvilke nogle vare blevne hende sendte fra New-York og andre Stater. Ved at antage slige Elever havde dette Fruentimmer overtraadt Lovbudet, og erholdt strax et Besøg af Stedets Ovrighed, der skulde constatere Gierningen. Herpaa blev affattet en Klage i lovbefalet Form, af en Provindsial=Edsvoren; en Fredsdommer udstedte Arrestbefaling imod den menneskekjerlige Forbryderske; hun var ikke i Stand til at kunne stille Caution, og blev desaarsag kastet i Fængsel, indtil den Dag kom, da hun skulde forhøres. Anklagen var ikke lidet latterlig formedelst Anvendelsen af vor forvierede Lovgivning i Henseende til Ting, der aldrig vare beregnede paa at komme under sammes Bedømmelse. Den indeholdt følgende Beskyldninger : 1) Benævnte Prudence Crandall har den 24de Juli d. A., med Magt og Vaaben (vith force and arme), i en Skole, bestemt til Couleurte Pigers Underviisning, optaget visse Elever, der paa den Tid, da de bleve optagne og underviste, ikke have været Jndvaanere af en Stad i Staten; 2) den Anklagede har, med Magt og Vaaben, virkelig huset benævnte Elever. Jngen beskyldning blev frembragt imod Sædeligheden og Læremethoden, i denne Skole; tvertimod tilstod man almindeligen: at sammes Indretning var mynstervædig, at Lærerinden begyndte og endte Dagens Arbeider med Bøn, og at hele Underviisningsgangen i de forskjellige videnskabelige Grene var saavel oplyst som følges riig. Men Miss Crandall havde gjort sig skyldig i den Forbrydelse, med Magt og Vaaben" at have lært unge Fruentimmer Grammatik og Geographie, Bogstaver og Bidel, skjøndt Elevernes Hud formodentligen ikke var saa hvid, som Generalsiscalens i Connecticut, og af denne Aarsag blev hun forfulgt som en Forbryderske. Den engelske Emancipationsbill var imidlertid allerede tidligere bragt i Underhuset, Englands Exempel blev under Forhøret anført af den Anklagedes Sagførere, de Edsvornes Ret kunde ikke blive enig om sin Kiendelse, og man lodProfessen falde for ikke at begynde den paa Nyt. Selv i denne Deel at Unionen bemærke vi et nyt Selskab, oprettet til Slave=Emancipationens Fremme i de sydlige Stater; hvilket, efter dets Beslutnings udtrykkelige Erklæring, er kommet overeens om : "ved alle af Lovene, Menneskeligheden og Religionen helligede, Midler at bidrage til at Slaveriet kan vorde afskaffet i de forenede Stater, de frie, couleurte Menneskers Charakteer og Stilling, forbedret, og den offentlige Mening oplyst og berigtiget med Hensyn til deres Tilstand og Rettigheder. Den velgjørende Jndflydelse af det fra Storbritannien givne Exempel er ikke blot synligt der: at det har fremkaldt Stiftelsen af nye, mod Slaveriet rettede Associationer; men ogsaa der: at den har ansporede gamle Forbindelsens Jver, og adskilt legge fra det saa aldeFamerikanske Colonisations=Selskabs egennyttige og troløse Politik. Det tilsyneladende og offentligen ertiærede Øjemeed hos denne sidste Forening er: at samle Fonds og organisere Midle til at overføre de Forenede Staters fri, couleurte Befolkning til en Besiddelse paa den africanske Kyst, hvilken man har givet Navnet Liberiad. Ved første Øjekast, og uden foregaaende nøie Undersøgelse, synes Formaalet, roesværdigt, og derfor lykkedes det i Begyndelsen for Medlemmerne af denne Association, at forbinde deres Sag med Emancipationens Venners. Men af selve Selskabets Beretninger, og af de frieCouleurtes Skræk, der ere Gienstanden for dets foregivne Omhu, er det nu aabenbart: at Egennytte og ikke Menneskekjærlighed er dets Hensigt - at det stræber efter at forvise de fri Negere didhen, for at kunne smede Slavelænkerne endnu fastere - at det handler med Afskye for deres Personer, og ikke af Hensyn til deres Velfærd, i det Selskabet samler Underskrifter, for deres Deportation; og at det, dersom dets Overtalelser mislykkedes, gjerne vilde bruge Magt, for at tvinge sine farvede Medborgere til at ombytte deres amerikanske Fødeland med deres fjerne Stammefædres brændende Himmelegn. I en af deres Beretninger sige de: "Det nærværende Antal af denne ulykkelige, nedværdigede og anomale Klasse af Jndbyggere kan ikke være meget under 51,000. De ere virkeligen en Rust paa vore Kornagre, en Svøde paa vor Ryg og en Plet paa vor Skjold. Deres Bortfjernelse er en Velgierning for os, og Retfærdighed for dem. Endvidere erklærer Selskabet: "Dersom ikke en Deel af dem blev bortledet, da maatte der uundgaaeligen og hurtigt opstaae en sand Oversvømmelse af Negerslaver. Men dersom det virkelig skulde komme saa vidt, hvilken Udvei eller hvilket Middel blev da tilovers, Skulde man tage sin Tilflugt til et aabenbart Myrderie, ligesom Spartanerne gik tilværks mod Heloterne; eller til en almindelig Emancipation og Jndlemmelse, ligesom i Sydamerika; eller skulde Herrerne forlade Landet? Kun een Udvei gaves i dette Tilfælde, nemlig: at besørge en Afledningskanal og holde samme aaben, for Overmaalet af dens Stigen i Forhold til den Leilighed, der fandtes til at beskjeftige dem med fordeelagtigt Arbeide." Disse Steder og endnu halvtredsindstyve andre, hvilke man kunde anføre af deres egne Beretninger, bevise: at hiint Selskab var langt snarere beregnet paa at gjøre Slaveriet varigt og fast, end at afskaffe samme; og at Emancipationens Venner i Nordamerika handlede ret i at afsløre dets grusomme og hykkelske Planer. Men Selskabets Snak om Loverstrømmende Slavebefolkning, om Farer ved det stigende Overmaal" og om Nødvendigheden af en Afledning", denne Snak, sammenholdt med et, efter Sigende, af Plantage Ejerne i Syden skeet Forslag: at ville frigive 100,000 Slaver, forudsat at man fandt Midler til at transportere dem til Afrika - beviser tydeligt, at hverken disse Plantage-Eiere eller Unionens andre hvide Jndbyggere føle sig nu saa tilfredse med de gamle Forhold at Slaveriet dog til Slutning bliver en lidet inddringende Misbrug, og at Emancipationens Venner om kort Tid kunne vente en riig Høst af deres Anstrængelser, dersom de saaledes formaae at forene Slave Eierens Jnteresser, i det han giver Slip paa sin Eiendom, med Negerslavens, til Gjenvindelsen af sine Rettigheder.