Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-02-18
Engelske Parlaments Forhandlinger. J Overhusets Møde den 2den Januar androg Greven af Verulam paa Takaddressen til Hans Majestæt Kongen. Han viiste hvorledes den Kongelige Tale kun indeholdt to mindre glædelige Omstændigheder, nemlig den uventede Skræk, som en saadan Klemme havde udbredet blandt Capitalisterne og at Krigen i Jndien endnu ikke var bragt til Ende. Hiin var foranlediget deraf, at man ikke havde vidst, hvad man skulde giøre med den Penge-Overflødighed, som man var beladt med i det sidste Foraar, og havde indladt sig i de galeste Speculationer, som havde havt Tab og Forlegenheder til Følge. Krigen i Jndien var ikke begyndt af Erobringsyge og er maaskee bragt til Ende i dette Øieblik. Forresten lyder alt meget behageligt og fremfor alting er det glædeligt, at Jrlands Tilstand forbedrer sig hver Dag. Han meente forresten, at det var den Vanskelighed, som Capitalisterne havde fundet ved at sætte deres Penge ud paa Renter paa en passende Maade, som havde forledet dem til disse vilde Speculationer, under hvilke det har seet ud til, at det var de Personer, som vare implicerede deri, ligegyldigt om de sank under eller svømmede ovenpaa. Denne Ultraspeculation er Hovedaarsagen til den Nød vi have oplevet i Handelsverdenen; men er dog tillige en Aarsag, som vil hæve sig af sig selv og derfor ikke kan være en Gienstand for Parlamentets Jndblanding. - Dog vilde der gives Anledning til at tage andre Omstændigheder i Overveielse, som staae i Forbindelse med den nyeste Pengeforlegenhed, og han haabede, at det Onde ikke vilde være ulægeligt. Den Maade, hvorpaa Kiøbmænd, Bankere og formuende Personer forholdt sig ved denne Pengeforlegenhed gav megen Anledning til at ønske sig til Lykke, og maatte tilskynde Deres Herligheder til at henvende Deres ivrigste Opmærksomhed paa den store Gienstand, som Hs. Majestæt havde anbefalet, den at befæste Landets Credit paa en fastere Grundvold. - Lord Scheffield understøttede denne Tale: han beklagede den høist skadelige Virkning af saamange Speculationer; men var af den Meening, at den solide Handel og Haandteringerne ikke have lidt meget, og at Jord eiernes Tilstand var meget god. - Lord King vilde ikke saaledes lade Sagen gaae hen uden Bemærkninger, og sagde: Detto ædle Lords, som nyelig havde talet, havde gjort sig deres egne Forestillinger og Aarsagen til Pengeforlegenheden; derfor vilde han ogsaa give sig den Frihed at giøre sig selven: Regieringen og tillige Banken vare Aarsagen dertil; Regieringen dadlede han, fordi havde ved sine Forholdsregler udvidet Circulationen af de private Banknoter paa 1 og 2 Pd. St. og formedelst den Forlegenhed, som var foraarsaget ved den forøgede Circulation fra de usle Land banker. Han dadlede den for at den havde adlydt Bankererne og givet sit bifald til billen angaaende de smaae Banknoter; men dog fortiente den Engelske Banke meest at dadles. Hele Regieringens Plan var gaaet ud paa at nedsætte Renterne; den har saaledes reduceret Renten af Skatkammerbeviserne at det har udstrakt sig til alle Fonds Operationerne; dette var Ministernes store Formaal, og de have taget alle deres absurde Forholdsregler for at anticipere denne store Operation; saaledes forholder det sig og de ædle Lords paa den anden Side kunne ikke nægte det. Nu ivrede han mod den Engelske Banke, hvilken han kaldte en Maskine, der nødvendig maatte frembringe skadelige Virkninger. Naar Deres Herligheder vilde udtrykkeligen construere en Maskine, hvormed man umueligen kunde udrette noget godt, saa maatte de begynde med at tilstaae den et Monopol og at fritage den fra al Rivalitet og Concurrence; derpaa maatte de indrette det saaledes, at Regieringen og Directeurerne ikke havde Jnterresse ved Fordeel eller Tab ved redelige Bankoperationer; men at de skulde finde en Jnterresse ved at de bleve ilde ledte og slet bestyrede. Banken har i Enden af 1824 og i Begyndelsen af 1825 betydelig forøget Udstædelsen af sine Noter. Han troede villigen, at den ædle Lord ligeoverfor (Liverpool) vilde meget gierne ophæve dette System, som har været Aarsagen til saamegen Skræk, men det er Tingen at Banken er ham for mægtig. Han troer ogsaa, at den ædle Lord ikke vilde have bragt de 1 og 2 Pd. St. Noter i Omløb, naar han kunde have forebygget det; men Landbankerne og de Herrer Land Gentlemen ere ham for stærke. De sidste ønske at holde deres Forpagtningssummer og Priser høit i Veiret, og det kunne de ikke uden de smaae Noter, (Det skal skee derved, at Landmændene ved at optage Laan i Provincialbankerne kunne blive istand til at lade deres Kornvarer henligge til Priserne stige) og dette havde den ædle Lord ikke vovet at afslaae dem. Maatte den ædle Lord besvare et Spørgsmaal, Har han i Sinde at foretage en Forandring med Kornlovene, og til hvilken Tidspunkt, vil han driste sig til at bringe den i Forslag, (Greve Liverpool reiste sig nu og sagde: at han ved Leilighed skulde besvare det). Lord King sagde derpaa, at han glædede sig over, at han skulde faae et Svar; men han frygtede for, naar han skulde slutte fra den ædle Lords Øiekast, at derikke vilde blive gjort noget derved, og at Tiden til at forandre Kornlovene vilde aldrig komme. Disse Love ere imidlertid en Gienstand, som under enhver Omstændighed burde tages i Overveielse af deres Herligheder; denne Gienstand kan ikke undgaaes, og han var tillige overbeviist om, at en Forandring kan allene tilveiebringes ved en gientaget Discussion. Lorden endte sin Tale, som var opfyldt med bittre Sarcasmer, med at foreslaae: at de Ord bleve føiede til Takaddressen: at Huset ansaae sig forpligtet til at revidere Kornlovene, som det bedste Middel til at ophielpe Kongerigets Handel og Velfærd. – Greve Grosvenor understøttede vel ikke denne Forbedring af Takaddressen; men gav dog Ministerne Skylden og forlangte Besparelser; især en Formindskelse af Armeen. Nu stod Greve Liverpool op og sagde: jeg holder mig ikke beføiet til for nærværende Tid nærmere at henvende Husets Opmærksomhed paa den høist vigtige Tale fra Thronen; dog synes det mig at være nødvendigt nu strax at bringe et Anliggende i Erindring, hvorom Regieringen vil fremkomme med Forslag. Allerede i Marts forrige Aar berørte jeg de Følger af de vilde Spekutationer, som man havde Grund til at befrygte, og som i de sidste to Aar ikke indstrænkede sig til Hovedstaden allene; men ogsaa udstrakte sig til det Jndvendige af Landet. Landbankernes Noter have bidraget meget til dette Onde. J Aaret 1824 udgiorde deres Beløb 6 Millioner Pund Sterling; i 18258 Millioner, og saaledes dobbelt saameget som i Aarene 1821, 22 og 23. Vel er ogsaa i dette Tidsrum den Engelske Banks Seddelmasse bleven forøget; men ikke i samme Forhold, som Landbankernes. En ædel Lord giorde Ministerne den Bebreidelse, at de have bidraget til den almindelige Forlegenhed i Landet ved deres Bestræbelser for at nedsætte Renten af Statsgielden og jeg tilstaaer, at de fortiente Dadel, naar de havde bevirket det ved tvungne Forholdsregler; men det har ikke været Tilfældet. Formedelst den vedvarende Fred og den voxende Velstand stege Statspapirene og Renterne faldt, og Ministerne vilde have feilet, naar de ikke havde benyttet disse Forhold for at lette Folkets Byrder. Ved at benytte dem blev der tilveiebragt en Lettelse i Folkets Byrder, som bestod af 1,400,000 Pund Sterling aarlige Skatter, af 1,400,000 Pund Sterling Renter paa eengang, og 150,000 Pund Sterling aarligen. En af de nye Forholdsregler, som Regieringen har ifinde at tilraade Huset, har til Formaal at standse Udgivelsen af de smaae Noter fra Landbankernes Side, og tillige en Overeenskomst fra den Engelske Bank til at forandre de Forhold, hvori dette Jnstitut staaer til Publikum. Bankens Privilegium kan i Fortiden have været høist velgiørende for Landet; men nu er den skadelig for det. Enhver Privatmand kan nu oprette en Landbank, og dette skulde dog være en Foreening af velhavende Mænd tilladt; Parlamentet maae søge at forskaffe Landbankerne en større Soliditet. Hvad endelig det Spørgsmaal angaaer, som den ædle Lord har gjort til mig om Kornlovene, saa gientager jeg den Meening, som jeg yttrede i forrige Session, at det tidligt eller sildigt vil blive høist ønskeligt, at Systemet for disse Love bliver underkastet en Revision. Dog maae der tages Hensyn paa mange Omstændigheder i Henseende til Tidspunkten, naar det skal skee, og jeg bekiender uden Tilbageholdenhed, at det hverken er min Hensigt, eller noget andet Medlems Hensigt i det Kongelige Cabinet i den nærværende Session at giøre noget Forslag angaaende denne Gienstand. (J den forrige Session sagde Ministrene, at Kornlovene kunde umueligen forblive som de ere, og at Sagen vilde blive at tage i Overveielse i den næste Session. Da nu Ministrene i Aar have taget en saa definitiv Beslutning af en modsat Natur, saa synes det at bebude, at der ville indtræffe Omstændigheder i Aar, hvori Parlamentets velvillige Biestand vil blive aldeeles fornøden for dem).