Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-12-12
at der udkommer en dansk Oversættelse af den tydske Stændertidende, hvilken sidste indeholder den Protocoll, der føres i Forsamlingen. Præsidenten har nu, ved at afgjøre det omhandlede Spørgsmaal, antaget den Grundsætning, at det ikke kan formenes den Deputerede, der ikke er det tydske Sprog tilstrækkelig mægtig, at benytte sig af det danske, og dette er vistnok ogsaa fuldkommen rigtigt, da ellers de Districter af Slesvig, hvor det danske Sprog er Folkesproget, vilde blive indskrænkede ved Udøvelsen af deres Valgret. Derimod har han erklæret, at en Deputeret, som er det tydske Sprog fuldkommen voxen, og som hidtil stedse har benyttet sig deraf, ikke burde forstyrre Forretningernes Gang ved at bruge et Sprog, som Fleerheden af Forsamlingens Medlemmer ikke forstod, noget, som nødvendig vilde gjøre Forhandlingernes Fremme yderst vanskelig, isærdeleshed naar flere vilde benytte denne Fremgangsmaade, ligesom det ogsaa med Hensyn til den spændte Stemning, der herskede i det Øieblik, da den her omhandlede Deputerede slog ind paa denne Vei, maatte have en skadelig Jndflydelse. Som det sees af den slesvigske Stændertidende Nr. 48 bad Præsidenten den Deputerede indstændigen at tage Hensyn til Forsamlingens Stilling, og navnligen at betænke, hvor faa af dennes Medlemmer der forstode danske Foredrag. Det forekom ham, at det, som den Deputerede efter det hidtil Passerede havde gjort for at udtale sine Grundsætninger, var tilstrækkeligt til at godtgjøre, at han ikke feigt og ikke for tidligt havde opgivet samme og ladet dem uforsvarede. En videre Fortfaren paa den af ham engang indslaaede Vei maatte aabenbart føre til store Ulemper, og han bad derfor den Deputerede endnu engang vel at overveie, hvad han gjorde, og tage Hensyn til Forsamlingen, til Forretningernes Gang, til Ordenen i Stændersalen, kort, han bad ham om at indrette sit Forhold saaledes, som det kunde være tjenligt for Forsamlingens Forretnings gang." Det sees saaledes, at Præsidenten har taget alt muligt Hensyn til den Deputeredes Stemning og til den Berettigelse, som han kunde synes at have til at benytte sig af det danske Sprog, og at han først, da den Deputerede ikke vilde føre sig efter hans indstændige Anmodning, har taget en Beslutning, som det tilkom ham som Præsident at tage. Det forekommer mig, at man, hvorledes man end tænker over det Spørgsmaal, om Enhver ubetinget er berettiget til at tale dansk i den slesvigske Forsamling, maa erkjende, at dette i alt Fald er tvivlsomt, og at det maa være forstyrrende for Forretningernes Gang, naar Nogen, blot fordi han finder for godt at bruge det danske Sprog, afsondrer sig fra det, som er almindelig vedtaget, og som er det, der er det tjenligste for Forhandlingernes Fremme i en Forsamling, hvor ingenlunde Alle forstaae dansk. Det er vistnok en Uleilighed for den danske Befolkning i Slesvig, at Forretningerne føres i det tydske Sprog, en Uleilighed, der iøvrigt ikke saameget viser sig i Stænderne som ved andre Leiligheder, saasom ved Overdicasterierne. Men det er en Uleilighed, som følger af Landets Stilling, og som finder Sted i alle Stater, der beboes af forskjellige Folkestammer, og hvor Forholdenes Udvikling have medført, at et Sprog, der ikke overalt er Folkesproget, er blevet Forretnings sprog. Det er ogsaa bekjendt, hvorledes et saadant Forhold har udviklet sig i Slesvig. Dette Hertugdømme, eller i det mindste en Deel af samme, var i lang Aarrække forbundet med Holsteen under en fælleds Hertug, der residerede i Holsteen, hvor Sproget stedse har været tydsk, og dette Sprog blev ogsaa brugt ved de fælleds Landdage, som holdtes i ældre Tider. Det tydske Sprog har senere bestandig vedligeholdt sig som det Sprog, hvori Regjeringen taler til Landets Jndvaanere, dog med nogen Modification siden 1807. J adskillige Cantoner i Schweitz, i Nederlandene og flere Steder er ligeledes Forretningsproget efterhaanden blevet afvigende fra det, der var det oprindelige Folkesprog, og som paa enkelte Steder endnu er det eneste, der forstaaes af Beboerne. Dette er en Ulempe, som man bør søge at formindske, men som man ikke bør forøge, ved at sætte Sagen paa Spidsen. Det er saaledes vist, at saa foranlediget end den Harme kan være, som den Deputerede Lorenzen følte, saa var det urigtigt, at han overlod sig til denne Harme, og det synes, at han, efter de Forestillinger, som Præsidenten gjorde ham, gjerne kunde have traadt tilbage uden at opgive den Characteer, som han vilde vise ved sin Opposition modet Parti, som han troede at burde modsætte sig. Men i alt Fald er der ikke foregaaet noget, der er saa himmelraabende, at det kræver et overordentligt Skridt fra denne Forsamlings Side. Jeg mener ogsaa, at ligesom man derved vilde komme i Collision med de slesvigske Stænder og forøge den bittre Stemning, der desværre hersker hos endeel af vore Brødre i Slesvig, saaledes vilde det heller ikke være passende, om Forsamlingen vilde træde. imellem i en Sag, hvor der allerede er blevet indgivet en Klage til Kongen, der vistnok vil vide at afgjøre Sagen paa en værdig Maade. (Fortsættes.)