Viborger Samler, 1832-09-14
Mine Tanker og Meninger ere saa uforandrede, som Deres; og min Families er : "Alt for det franske Folk!" Vistnok kan jeg ikke glemme, at min Brodersøn Napolcon 11, var proclameret af Kamrene, der 1815 opløstes af fremmede Bayonnetter, og af den Armee, der adsplittedes ved Loires Bredder ifølge en Families Ønske, der af Fremmedepaatrængtes Frankrig, og hvem Frankrig endelig har gjort dens Ret ligesom den gjorde sig selv sin Ret, da den i 1815 forlod Landet, for at søge Beskyttelse under Coalitionens Kanoner. Aldrig vil jeg fornedre mig til at forlade den, som jeg er forpligtet til at elske. Men troe imod min Families Valg. sprog: "Alt ved Frankrig og for Frankrig", ønsker jeg at opfylde mine Pligter mod dette, og jeg seer i de 3 Millioner Stemmer, der bleve os givne, Forbindtligheder mod dette Land, der ere større for mig end for nogen Anden. Dem er min for længe siden erklærede Mening bekjendt. Jndivider og Familier kunne med Hensyn paa Nationer kun have Pligter at opfylde; men disse have Rettigheder af udøve, og de ere Alle Retfærdighed skyldige. Hvis den franske Nation kaldte den meest uberømte Familie i Spidsen for sine Anliggender saa troer jeg, at vi aldeles ubetinget maatte underkaste os dens Villie. Men Nationen alene har Ret til at tilintetgjøre sit Værk. Da Regjeringer ere nødvendige for Nationerne, saa maae de Jndivider, der udgjøre disse Regjeringer, være underordnede Folkets tydeligen udtalte. Fornødenheder. Jeg vilde selv være kommen, for at forelægge mine Tanker herom, hvis jeg havde anseet min Nærværelse for nyttig, og hvis den af Fremmede vort Land vilkaarligt givne, og af den indtrængte Familie sanctionerede, Lov var bleven ophævet af den Autoritet, som Nøden efter de sidste Julidages Begiven, heder gav Frankrig. Jeg forlanger altsaa Ophævelsen, af denne vilkaarlige Lov, som tillukker Frankrig for min Familie, skjøndt den har aabnet det for alle Franskmænd, som Revolutionen havde fordrevet derfra. Jeg protesterer mod ethvert Valg, der er gjort af private Corporationer eller saadanne, der ikke have erholdt Nationens Fuldmagt, hvilken denne alene er berettiget til at give; jeg erklærer under alle disse Omstændigheder, at jeg er beredt til, at underkaste mig den lovligen udtalte Nationalvillie, hvorledes denne end monne blive, idet jeg anseer ethvert Offer, som Landets Vel maatte fordre, for en Tribut, som det en berettiget til at forlange af sine Born, og som disse maae ansee det for en Lykke at kunne bringe. - De Skibet er færdig til at afseile, har jeg kun Tid til at skrive disse Linier, som jeg adresserer til Dem fordi De af alle Franskmænd hvilke have taget Deel i den hemmelige Kamp, der ved Omstændighedernes Magt fandt Sted mellem Nationen og en Regjering af Fremmede, er den Eneste der har seet mig her, der har talt med mig, der kjender min hele Siel og hvis Overeensstemmelse i politiske Meninger med mine indgyder mig en fuldkommen Tillid til Deres Characteer. Jeg har bedt Hr., at forelægge Dem mit Ønske, og jeg beder Dem, at De vil forsikkre de hæderlige Borgere, der tilligemed Dem har hjulpet til at reise Nationalfarverne, om min Tænkemaade, som De her har havt Leilighed til at lære at kjende og som uforanderlig er den samme: "Al for det franske Folk!" - Paa St. Helenas Klipper ditterede Keiseren, min Broder, i sin Dødsstund General Bertrand et Brev til mig, hvori han anbefalede mig sin Søn, og sagde mig et evigt Levvel. Dette Brev slutter saaledes: "Jndpræg min Søn uafladeligt, at han er en Franskmand; lad ham tage til Valgsprog: "Tout pour le peuple Francois." - Jeg har, saavidt det stod i min Magt, opfyldt de mig her paalagte Pligter. Jeg veed at denne hans Søn, Skjæbnen til Trods er ligesaa god Franskmand, som De og jeg, og jeg haaber, at det Øieblik ikke længer vil være fjernt, da han kan hjælpe mig at erstatte Frankrig en Deel af det, hvad vi Alle ere det skyldige. - Lev vel, min dyrebare General, dette Brev beviser Dem tydeligt nok, hvor stor Priis jeg sætter paa de Anskuelser, som De yttrede for mig paa Deres Triumphreise hos en Nation, blandt hvilken jeg nu i 15 Aar har levet. Frihed er ingen blot Chimære; den er en Velsignelse, som en viis og sindig Nation kan nyde, naar den vil. Modtag, dyrebare General, Forsikkringen om min uforandrede Hengivenhed! Joseph Bonaparte.