Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-05-22
J Regnveir findes de i stor Mængde paa den underste Flade af Træernes Blade; i Kulde finder man af dem i Møddinger; i Soelskin sværme de gjerne over Damme og Vandkjære, og sees løbende paa Vandet, hvori de lægge deres Æg; men i Soelskinsveir og Varme sværme de ogsaa i svær Mængde omkring Dyr og Mennesker, og stikke baade Heste og især Hornqvæg, stundom ogsaa Mennesker, og ved deres Stik fremkomme Knuder; de sidde ofte i en utroelig Mængde især paa Hornqvæget, stikke med deres Snabel, forat suge sig fulde af Blod, saa at Blodet ofte derved løber ned at Yorene paa Køerne, og, hvis de sidde i Mængde paa Hornqvæget, og man da stryger lidt fast derover med Haanden, kan samme see ud deraf, som om den var oversmurt med Blod, de see forresten ud som smaae smalle Fluer med lange staalgraae eller som det her kaldes blakkede Vinger. At jo baade Heste og Hornqvæg lide meget ved disse smaae MygsStik, er unægteligt, uden dog derved at paadrages Døden; men da de krybe ind af alle Aabninger, saasom Munden, Næsen og Ørene, og desforuden stilles ind af Hornqvæget, for at befries fra de besværlige Stik, hvorved Jndvoldene inflammeres, Halsen hovner, og Døden ofte hurtigt paafølger. Mangfoldige ere de Midler, som man har anvendt mod denne Sygdom: Aareladning paa 3 a 4 Potter Blod griber man gjerne til, for at dæmpe Jnflammationen; Somme indgive derpaa Bomolie, Skorpionolie, Terpentinolie, Tjære &c.; men er Jnflammationen tiltaget i høi Grad, da er ingen Redning mere muligt. Hovedsagen er her, at forebygge Sygdommen, og saasnart derfor disse smaae Myg i stor Mængde anfalde Hornqvæget, da fører man dem ufortøvet i Huus, og om man finder det fornødent, for aldeles at fjerne Myggene, da røger man med Forsigtighed i Stalden f. Ex. ved at dryppe Tjære paa en heed Strygholdt, thi Røg af hvilketsomheist Slags fordriver dem. Nogle lader Vand staae over Tjære, og overbørster dermed Hornqvæget daglig, førend det kommer ud, saare godt var det, at blande Tjære med Terpentinolie, og ved Hielp af en Pensel, som dyppes i denne Blanding, bestryges Hornqvæget dermed øverst paa Tungen hver Morgen førend det føres ud af Stalden, i Ørene og Næseborene stryges ogsaa lidet; herved forebygges, at Myggene frivilligen krybe der igjennem; men da det endnu kan slikke en Mængde i sig, er det allersikkrest, at bringe det i Huus, saasnart man befrygter Faren. At der maa haves nøie Tilsyn med Hornqvæget, er en følgelig Sag. Endnu har man ingen Exempler havt paa, at Heste og andre Huusdyr ere døde heraf, som Hornqvæget. Det er meget sandsynligt, at der længere hen paa Sommeren, naar den nye Yngel af disse Myg fremkomme efter Forvandlingerne, at de da atter ville indfinde sig i Mængde. Hvis Naturkyndige, eller duelige erfarne Dyrlæger ville meddele paalidelige Anviisninger, saavel til at forebygge saa rædsom og ødelæggende en Sygdom blandt Hornqvæget, som og, om muligt, et ret virksomt Middel til at helbrede de deraf angrebne, da gjorde de sig saare fortjent af det Offentlige. Ønskeligt var det, at det blev offentliggjort, hvilket Antal af Qvæghøveder der i dette Foraar ere dræbte i disse ellers saa ubetydelige smaae Myg, der formedelst Virkningen, de frembringe, vorde saare betydningsfulde.