Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-02-03
Dette Skrift er forfattet af Dhrr. Hill, af hvem Skolen er anlagt i Hazelwood i Nærheden af Birmingham, og oversat paa Svensk af Grev David Frolich. Oversætteren beretter i sin Fortale, at en lignende Skole, i endnu større Scala er oprettet i Nærheden af London. Han haabe med det Første, i Form af Appendix, at kunne meddele Publicum saavel alle Planer, Tabeller og Schemata, der bruges ved Hazelwood-Skolen, som de Forandringer, der muligen i een eller anden Henseende kunne være gjorte ved den nye Skole. Man optager her den største Deel af Oversætterens Fortale for at bidrage til, at forskaffe Værket den Opmærksomhed, man troer det fortjener: carpent tra poma nepotes. Joh. Jhres Skuepenge. Jntet tænkende Menneske, som har gjort siRede for Statssamfundets Øiemed, de Hindringer, som modsætte sig dets Forbedring, og de Midler der befordre dets Stigen til Fuldkommenhed, kan have ladet Ungdommens Opdragelse af Sigte. Dette Middel er af saa stor Vægt, og virker saa sikkert, omendskjøndt i Stilhed, at de næsten er det eneste, som en sand Patriot kan vove naarsomhelst at foreslaae, og som en velvillig Regjering bør antage, for hos Nationen at bevirke en moralsk og politisk Regeneration – for at grundlægge og befæste dens sande Lykke. A give det unge Gemyt en bedre Retning, i Overeensstemmelse med Tidsalderens Oplysning, og at bibringe Ungdommen en Vane, til først selvstændigen og fordomsfrit at overveie, og dernæst med Vedholdenhed og Nøiagtighed at handle, at et Foretagende, som sandsynligere vil lykkes, en om man søger at omskabe den ældre Generation Grundsætninger og Vaner. Historien fremvise heller ikke noget Exempel paa en heel Nation, som inden kortere Tid end een Menneskealder har formaaet at afkaste Aaget af gamle, indgroed Fordomme. Endog hvor en lykkelig Tilfældighehar indført en bedre Statsforfatning og forbedrede Jnstitutioner, ja hvor endog en saadan Omvæltning har været en Følge, ikke blot af Tilfældet, men tillige af de Styrendes større Oplysning, bliver den bedre Tendents dog uophørligen, stundom umærkeligen, men oftest altfor virksomt, modarbeidet af det gamle, forkastede, Systems endnu ei udryddede Elementer. De Statsmænd derfor, som forskaffe sin Nation en friere, og for Misbrug mere renset, Statsforfatning, og som ved dette Skridt alene, og uden at vise tilbørlig Opmærksomhed for Ungdommens Opdragelse efter rigtige Principer, troe at have gjort nok for deres Samtidige og for Efterslægten, skulle snart erfare, at medens de første uafvidende og ofte inden kort Tid synke tilbage til den forrige Standpunkt, uden at have noget Andet tilbage af Friheden end det blotte Navn, – er Jntet blevet udrettet for den Sidste, eller for den opvoxende Generation, hvilken, under Savnet af en hensigtsmæssigere Opdragelse, efterhaanden og ligesom mechanisk træder i den bortgaaendes Fodspor og Forvildelser. Den, som ikke nøiagtigen har gjort sig Rede for den Vælde, som Vaner og Fordomme fra de yngre Aar udøve over Menneskene, endog efterat de i modnere Aar have lært at indsee sine Feilgreb, – den, som ikke har bemærket den efter andre Jdeer og Tilbøieligheder allerede længe active Generations saa godt som absolute Udygtighed til at realisere en ny Constitution eller til deraf at drage væsentlig Nytte – den maae enten geraade i Tvivl om Constitutionens Godhed, ja maaskee endog om dens Nødvendighed, eller og standse ved de ubestemte og tildeels falske Sætninger: at Nationen endnu ikke har været moden for en friere Statsforfatning, at man burde have oppebiet en beleiligere Tid, og deslige. En saadan Vaklen i Overbeviisningen om det Nyttige og Tienlige, hvilken i Secler har forvoldt Misregninger, skulde endnu i Secler have kunnet forsinke, eller aldeles forhindre, Menneskeslægtens Fremskridt til politisk Udvikling, hvis man ikke i vor Tid omsider almindeligen havde erkjendt den Sandhed, at den egentlige Overgang fra et forældet System til et nyere og bedre ikke skeer førend med en yngre Generations Indtrædelse i den ældres Sted, – thi først denne yngre har kunnet faae en Dannelse, skikket til at sætte den i en inderlig og levende Forening og Overeensstemmelse med de nye Former for Statsforfatningen, og at Reformationsværket ikke er fuldstændigt, naar der ikke itide er sørget for Ungdommens Opdragelse, ligesom ei heller den nye Statsforfatning tilfulde er indført, førend den er prøvet af de med samme samtidigen opvoxede nye Medborgere. Det nægtes vist ikke, at Mænd af sjeldne Egenskaber stundom, under særdeles gunstige Omstændigheder, fremstaae, hvilke ligesom electrisere sine Samtidige og med hurtige Skridt føre dem frem langt over den Dannelse, som de have modtaget af den forældede Tidsalder; en forbedret Statsforfatnining bliver da muligen et af Resultaterne, og unægteligen blandt de lykkeligste og meest indflydelsesrige for Fremtiden; men Rystelsen har kanskee været voldsom, og sjeldent kunne da Fordelene, i Henseende til den vundne tildigere Pentode, opveie de Ulykker, som Revolutionen har ført med sig; dens Saar fordrer lang Tid til at lægges, og, om ei udenlandsk Indblanding og Intrige kan undgaaes, staaer Reactionen inden den Tid strax færdig at oprykke og tilintetgjøre den for hastigt fremdrevne Plante, for hvilken der ei er bleven beredt en noksom solid Grund, og som ikke har havt Tid til, deri ved en Mængde af friske Skud at rodfæste sin Tilværelse. Er det saaledes beviist, ikke alene at Reformation i Sæder og Tænkemaade, saavelsom i Statsforfatning, med mindst Rystelse, sikrest og varigst bevirkes ved Ungdommens hensigtsmæssige Dannelse, men at ogsaa en nye Constitution, uden Bistand af tilbørlig Opdragelse, som Veikel og Støtte, er et ufuldkomment Værk, hvoraf faa Fordele for Fremtiden ere at høste; saa torde det være paa høi Tid for os svenske, som allerede 1809 undslag Enevoldsmagten, men ligesiden den Tid ikke have faaet væsentlig Forbedring i Opdragelsesvæsenet, herpaa at henvende al mulig Opmærksomhed. Lykkeligere, end andre europæiske Nationer, at vi endnu er in statu qvo, saa at Reactionen, om vi end ikke særdeles ere gaaede fremad, ei heller har gjort betydelige Gjenerobringer, bør vi ikke troe det endnu for seent for veltænkende Medborgeres forenede Kræfter at tilveiebringe, hvad der allerede fra 1809 savnes, i Særdeleshed da vi have al Grund til at formode, at Regjeringen, langtfra at modarvede, snarere vil være tilbøielig til at befordre den fuldstændige Plan, hvormed Nationen erklærede sig tilfreds, og for hvis Udvikling det ligesaameget torde paaligge Nationen selv som Regjeringen at bestræbe sig, da Spørgsmaalet vedkommer Nationens dyrebareste Rettigheder, med Hensyn til hvis Udøvelse ingen bedre end den selv kan kjende dens Behov og dens Villie. Jstedetfor at beklage sig og det Offentlige over, hvad i denne Henseende fattes, og istedetfor passivt at vente paa de Foranstaltninger, som Regjeringen i dette Anliggende føier, antager jeg, at det paaligger Enhver hertil efter Evne, at give sit Bidrag. Paa Grund heraf har jeg foretaget mig at oversætte nærværende Arbeide, som mere end noget andet, jeg i dette Amne har havt Anledning til at læse, forekommer mig interessant, for dets dybe theoretiske Anskuelser, og dets nye, sindrige, skjøndt simple og naturlige Methoder, og som desforuden besidder den Fordeel, at have udholdt en flereaarig og mangfoldig Granskning, saa at det bærer Præget af baade Theoriens og Erfaringens Sanction.