JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-18
Kjøbenhavns Bygninger. Bygningerne i Kjøbenhavn kunne henregnes til fem Hovedperioder. Til den første eller allerældste hører det saakaldte Consistorii-Huus, som allerede har været til i det femtende Aarhundrede, og er en Levning af de roeskildske catholske Biskoppers Residents, men som Christian den Fjerde, da han 1597 nedrev de gamle Bygninger, for at opbygge Studiigaarden, lod blive staaende. Til den anden Periode hører Børsen, Holmens Kirke, Regentsen, Rundekirke, Tøihuset, Huset paa Hjørnet af Silkegaden og Pilestræde, Dyvekegaarden paa Gammel Amagertorv, Gaarden paa Østergaden, som tilhører Efterslægtsselskabets Skole, Huset paa Hjørnet af Øster- og St. Jørgensgaden, Skipper nes forrige Laugshuus i lille Kongensgade; til den tredie Periode kunne henregnes alle de Bygninger, der bleve staaende i den store Jldebrand, 1728, saasom Landcadetacademiet, Hovedvagten, Slotsholms Vagt, Bygningerne paa den ene Side af Snaregaden, Kongens Nytorv, endeel af Kjøbmagergaden, paa den ene Side af Silkegaden, saavelsom store og lille Regnegaden, Nyboder, og endeligen de fleste Bygninger paa Christianshavn; til den fjerde Periode høre alle de Bygninger, der bleve opførte efter den store Brand 1795, som fortærede 943 Huse og Gaarde, og endeligen til den femte, alle Gaarde og Huse, der bleve opførte efter Bombardementet 1807. Der gives saaledes fire forskjellige Slags Bygninger i Kjøbenhavn, der alle bære Præg af deres Tidsalders Smag. Man har her et beskueligt Billede paa, hvorledes Kjøbenhavn har seet ud i fire forskjellige Aarhundreder. Vil man vide, hvorledes de Stores Pragtbygninger vare beskafne for fire Hundrede Aar siden, saa see man Consistorii-Huset, og for 200 Aar siden, saa see man den saakaldte Dyvekes Gaard paa Amagertorv, eller Gaarden paa Østergade, hvor Efterslægtsselskabets Skole er, eller Gaarden i Christenbernikovstræde, hvor nu en Sadelmager boer, eller Gaarden paa Hjørnet af Kongens Nytorv og Bredgaden, lige for det Thottske Palais. Vil man have et Begreb om, hvorledes almindelige Borgerhuse saae ud, omtrent i samme Periode, saa spadsere man igjennem Permadsens Gang. Saa tarveligen boede Forfædrene og en Slægt, som Carl Gustav maatte vige for.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-18
Jndretningen af de Bygninger, som ere opførte førend 1795, ere i Almindelighed saare ubeqvemme, og tildeels af Bindingsværk. J den borgerlige Bygningskonst var man lige indtil de nyere Tider langt tilbage hos os, uagtet Landcadetacademiet og Charlottenborg ere høist smaa fuldt byggede. Man forstod ikke at benytte sig af Rummet og inddele det paa en beqvem Maade. Krinkelkroge, Svaler, Alkover, mørke Gange, falske Vinduer a., lutter Tegn paa Bygmesterens Forlegenhed med Pladsens rigtige Anvendelse, finder man i Mængde i de fleste Bygninger fra forrige Aarhundreder. De, som derfor ville kjøbe Gaarde og Huse i Kjøbenhavn, søge helst dem, der ere opførte efter Branden 1795, thi endog de fleste af de efter Bombardementet 1807 byggede, ere, hvad Materialierne angaaer, sjeldent saa gode som hine.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-18
Jndenlandske Efterretninger. J disse Dage ankom her til Kjøbenhavn den af sin Reise i Ægypten saa berømte Belzoni, men opholdt sig her kun i to Dage. Jmidlertid havde han dog i denne korte Tid Leilighed til at tage Bibliothekerne, foruden andre Mærkværdigheder, i Øiesyn, og tale med adskillige af vore første Konstnere og Lærde. Da hine alle havde været i Rom, og derfor forstaae Jtaliensk, saa maatte det glæde ham, at kunne tale med dem i sit Modersmaal. Hos een af vore Lærde, der arbeider paa et Værk om Ægypten, overraskedes han paa en behagelig Maade, ved at finde herden af ham udgivne Reise til Ægypten. Han kom egentlig over Sverrig fra Petersborg, hvor han, ligesom i Stokholm, ligeledes kun havde opholdt sig nogle Dage. Formaalet for hans Reise er ubekiendt, men sandsynligviis staaer den i Forbindelse med den af ham i engelske Blade tilbudne Afhændelse af Afstøbninger af Basreliefer, fra den store ægyptiske Grav, samt Modellen af hele Excavationen, ligesom og hans Samling af Oldsager, Statuer, ægyptiske Manuskripter, Mumier, Modeller af forskjellige Templer og Pyramidder, som, efter Bekjendtgjørelsen, ville kunne faaes tilkjøbs efter den 1ste April d. A. Man har en trykt Catalog derover, hvori tillige anføres de Steder, hvor alle disse Oldsager ere blevne fundne. Alle Afstøbningerne og Antiqviteterne kunne forsendes til ethvert europæisk Land. Men han vil dog helst sælge det Hele samlet, naturligviis paa fordeelagtigere Vilkaar. Belzoni er velst herfra til Frankrig. Han er iøvrigt en Mand af høi Væxt, og taler Engelsk og Fransk med stor Færdighed. Om de Undersøgelser, han med saa stor og sjelden Anstrængelse anstillede i Ægypten, har der forhen været talet i Skilderiet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-18
Aalborg, den 11te Maj. Paa Aager Strand forliste den 27de April Fregatskibet Odin, Capt. Halberg af Stockholm, fra Mallaga bestemt til sit Hjemsted med Salt og diverse Varer. Skibet, som var bygget af Fyrretræ, gik strax istykker, og af Ladningen kunde Jntet hjer ges. Besætningen af 11 Mand er i Behold.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-18
Skonnerten Happy Return, Capt. John, Monro junior, af Limekins, bestemt fra Aalborg, til St. Petersborg med Ballast, kom, under sin Nedkrydsning til Hals, uden Lods, paa Grund paa Sundbye Hage den 9de, men slap af igien Dagen efter, uden at have taget nogen Skade.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-18
Paa det store Opera Theater i London gives i denne Tid en Composition af Rossini, hvilken i Engelland gielder for hans Mesterstykke. Denne er den i Jtalien som geistligt Ocatorium bekjendte Musik: "Moses. Eftersom et Sniet af Bibelen ikke tør bringes paa Theatret i Engelland, men denne geistlige Musik af Rosini dog er saa himmelskskjønt passende for Theatret, saa har man gjort sig den Umage, at underlægge samme en anden historisk Text, for det meste af fabelagtigt Jndhold. J denne Omdannelse figurerer nu "Rossinis Moses" som Eremiten Peter paa det italienske Theater i London. Det engelske Publicum er henrykt over denne Composition, og finder hver enkelt Arie uforlignelig skjøn. Kun varer Stykket alt for længe, thi det har først været ude ved Midnat, og i fire Timer uafbrudt at høre Musik - den være nok saa ypperlig kan dog blive alt for meget; imidlertid maa man tilstaae, at denne Composition, som Opera, tager sig ulige bedre ud end som geistligt Oratorium. (Ligger, tilføjer den tydske Anmelder, i denne, ikke ironiske, men med fuldkommen Alvor meente, Yttring, ikke en, ingenlunde smigrende, Bedømmelse af Componisten?)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-18
Valpladsen ved Waterloo er bleven saa hyppigen besøgt af engelske Familier og Reisende, at Bønderne i denne Egn ere blevne berigede ved Følgerne af en Begivenhed, der i Begyndelsen, truede dem med fuldkommen Undergang. Her boer den flamske Bonde, Jean Boptiste de Coster, som Bonaparte tvang til at tjene ham til Fører, og i hvis Hytte han hiin betydningsfulde Dag har opholdt sig. Alle Rædselopvækkende Levninger af Kampen ere enten blevne opbrændte eller begravede i Jorden, og Reliquierne bestaae nu kun i Hesteknokler, gamle Hatte, Laaser af Klæder og Læder, Brudstykker af Bøger, som i største Uorden bedækkede Pladsen, da Walter Scott tog den i Øiesyn, især der, hvor Slaget var blodigst: hvad man hyppigst fandt blandt de sidste vare de franske Soldaters Monderinger. Aaret 1817 var et sørgeligt Hungersaar for Cantonerne St. Gallen og Appenzell. J begge mistede Bomuldsmanufacturerne, som allerede siden 50 Aar ere drevne der med stedse voxende Jver, henved 8000 Mennesker. Blandt Appenzells 38000 Jndbyggere vare 18000 Fattige, og inden et Aars Forløb mistede det 2484 Mennesker. Af Jnnerhodens Beboere vare 6000 Betlere, og Mennesketabet var 941. St. Gallens Befolkning af 134,000 Mennesker led en Formindskelse af 4162. J Aaret 1816 begyndte og i August 1817 var Hungersnøden stegen til saadan Høide, at 20,000 Mennesker droge 4 Mile langt tig gende omkring, og disse Skarer, efterhaanden vante til saadan Levemaade, frygtede hverken Trudsler, Opbringelse eller legemlig Straf. Fiirsindstyve aarige Oldinger vandrede 1 1/2 Miil langt, for at faae en Portion Rumfordsk Suppe; Folk, der vilde besøge deres Venner, bleve liggende paa Veien. Paarørende kunde ikke kjende meere deres afdøde Slægtninger, faa Timer efter deres Død, paa Ansigtstrækkene, men kun paa de ydere Tegn; Børn maatte blive indtil Middagen i Sengen, for at bortsove Frokosttiden; Mænd forlode deres Koner, og toge Krigstjeneste, for ved deres Sold og Haandpenge at redde deres Familiers Liv, Hunde, Katte, Aadsler vare Lekkerbid; brunt He blev afkogt, og Afkoget, med Salt i, fandt Mange at være en velsmagende Suppe; Blod, som gik over i Gjæring, blev med Begjerlighed nydt; man saae Mennesker gjennemrode Møgdynger og græsse ved Siden af Qvæget. Følgerne heraf vare en gusten Farve, Elephantfødder, Huudsygdomme og Bylder. J et eneste Sogn døde 30. 40 egentlig Hungersdød. J Foraaret forøgedes Nøden ved Brand, Hagel, Sneelaviner, Vandflod, og forsinket Markarbeide.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-18
J Calcutta hersker en ualmindelig stor Luxus. Enhver af Regjeringens Embedsmænd har ligesom fine Cour=Dage, hvor man samles hos dem. Hvert Gjæstebud, hvoraf der i den kolde Aarstid gives adskillige om Dagen, tæller 3040 Personer. Man staaer tidligen op, for at nyde den kjølige Morgen, som især ved Solens Opgang er behagelig. Jmellem Kl. 1 og 2 tager man en Forfriskning, som kaldes Tiffe, hvorpaa man igjen lægger sig til at sove 23 Timer. Hovedmaaltidet tages sædvanligen efter Solens Nedgang, saa at Gjæsterne nødvendigen maa blive oppe indtil Midnat. Madden er kostbar og overflødig, men kan formedelst det hede Clima ikke gjemmes, og maa tilsidst kastes for Pariahundene og Rovfuglene. De lavere Portugisere ere ikke istand tilat fortære Alt, og alle indfødte Tjenestefolk nyde ingen Mad, der er tillavet af Personer, der høre til andre Caster. Uforstyrrede af Menneskene kunne derfor Skarer af Krager, Griffer og andre Rovfugle, leve fredeligen sammen, og de bedække næsten Huse og Hauger. De graadige Storke komme dem til Hielp. Efter Solens Nedgang indfinde Pariahunde, Ræve og Schakals sig fra de tykke Skove i Nærheden, og gjøre Natten frygtelig ved deres Hylen. - Man drikker blot Madera- og Bordeauxviin, den første ved og den sidste efter Bordet. Frugterne ere uforlignelige og i Overflødighed. Efter Solens Nedgang gjør man Spadseretourer til Vogns indtil Spisetiden. Saasnart det bliver mørkt, komme Betjenterne deres Herrer med Fakler i Møde, og løbe med overordentlig Hurtighed langt foran Vognen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-18
Den 24de Marts d. A. døde i Friedersdorf, ikke langt fra Waldenburg i Schlesien, Jordbrugeren Elias Hausdorf i en Alder af 93 Aar. Han havde ført et høist exemplarisk Levnet, og efterlader 8 Børn, 46 Børnebørn og 56 Børnebørns Børn, altsaa tilsammen Et Hundrede og Ti Efterkommere!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-18
Kjøbenhavns Børs, d. 17 Maj. Cours. Hamb. 2 M. 250, a vista 253. Spec. 254. - Specier solgtes til 15 Rbmk. 4 s. Obligat. (med Renter fra 11 Decbr. 1821) 76 a 76 1/2. Nationalbank-Obligat. (af Laanet den 2den Febr. 1820) 98 Rbdlr. r. S. (uden Renter) eller 124 1/2 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbdlr. r. S. Norske Rigsbanksedler 12 1/4. - Svenske Sedler - Disconto 6 pC. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-18
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeiststrædet No. 144. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-21
Nyeste Kilderie af Kjøbenhaf Nittende Aargang. No. 41. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 21 Mai 1822. Gaade. Mit Hele kun bestaaer af tvende Leed, Og begge ønsker sig Enhver paa Jorden; Mit første er en Vei til Salighed, Mit Hele tidt forkyndte Lyn og Torden. Min stolte Byrd er fremmed som min Lyd, Og dog man kjender mig i hver en Zone. Jeg mindes tidt med Sorg og tidt med Fryd, Som Lastens Ven, men og som Dydens Krone; Om til mig Selv jeg altid svaret har, Det Efterslægten ene kan bedømme; Dog, hvad jeg eengang for min Samtid var, Hin muelig agte vil for lutter Drømme. Mit Første Dydens første Kilde er, Og alt i Paradiset blev paaskjønnet, Mit Sidste Du kan møde fjern og nær, Og, uden det, man ei kan tænke Kjønnet. Mit Hele blev udtalt med største Frygt, Og kunde gjøre Dig til tyrkisk Keiser; Ja, om det gjaldt, ved umaneerlig Kløgt, Lycurgus selv til velbekjendte Reiser. Tre Verdensdele har min Fod berørt, Den fjerde var paa Veje jeg at gjæste, Men til en anden Skjebnen mig har ført, Som næsten ingen kalde vil sin Næste. Søg ei mit Væsen i en Kongeborg, Men ønsker Du mig fuldelig at finde, Til Hyrden gak, der lever uden Sorg, Hvor Lerken synger og hvor Bække rinde. Nu tror Du, kjere Læser, ganske vist, At Mimers visdomsfulde Brønd er funden, Men Fuglen sidder end paa skjulte Qvist, Og smiller af Din Famlen om i Lunden. Det hvad jeg var, jeg aldrig bliver meer, Og det jeg er, det var Du ingensinde; Men enten Du nu græder eller leer, Saa bør Du Dig i denne Sag at finde. Gak nu og læg Dit Hoved ret i Blød, Og naar Du saa er ganske trængt til Bunden, Du svore vil, at denne haarde NødHalvknækket var, for Du den tog i Munden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-21
Gavnlige Erindringer. J Frankrig har man den gode Skik, at Enhver, som ønsker at see Opførelsen af det andet Skuespil, kan tilstedes Adgang imod at betale det Halve af det, der ellers betales for Comoedie billetter. Paa denne Maade kunne de, der enten ikke have Leilighed eller Raad til at see begge Stykker, finde en behagelig Underholdning, der tillige maa blive indbringende for Theatercassen, da ellers mange Pladser vilde blive ubesatte. Denne Skik fortjente at efterlignes hos os, og baade Skuespillet og Publicum vilde være lige tjent dermed. At spille for tomme Bænke, som ofte er Tilfældet, maa ogsaa være ubehageligt for de Spillende, og det skjønnes ikke, hvorfor man ei i den Henseende skulde ville lade Theatercassen tilflyde den Fordeel, som en saadan Jndretning nødvendigen maa kunne forskaffe den.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-21
Æsthetiske og dramaturgiske Bemærkninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-21
Jægerbruden har gjort en sielden Lykke i Tydskland. J Dresden, hvor Stykket første Gang gaves d. 26 Jan. d. A., tiljubledes, efter første Act, C. M. v. Weber, som Componist, et stormende bifald; efter den anden fik Bravoraabet næsten ingen Ende, og efter tredie Act blev han fremkaldt. Han fremtraadte ogsaa, men med Sangerinderne Funk og Hase ved Haanden. J Berlin er Stykket blevet givet i kort Tid 36 Gange efter hverandre. Man kan næsten sige, at det ikke er Friskytten Caspar, men Carl Maria v. Weber, der har skudt med Troldomskugler, i det mindste har han saa ganske rammet den Fugl, man kalder den nyeste Smag, at man skulde troe, at Sammel selv har laant ham Kuglerne dertil. Jøvrigt er en saadan Lykke ikke uden Exempel i det tydske Theaters Aarbøger. Apothekeren og Doctoren, med Ditter v. Dittersdorfs Musik, blev i sin Tid givet 48 Gange efter hverandre.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-21
Om Fattige og Fattigvæsen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-21
J et 1819 i Slesvig udkommet lidet læseværdigt Skrift, under Titel af patriotische Phantasien &c., bemærker Forf. med Rette, at siden den Tid, Fattigforsørgelsen paa det flade Land mindre betragtes fra Christenkierlighedens og Religionspligtens Synspunkt, og ved regulære Fattiganstalter har antaget Characteren af en mekanisk Statsindretning og Tvangssag, er de Fattiges Tal stedse blevet større og Fattigforsørgelsen, stedse vanskeligere. Han mener derfor, at det havde været bedre, ikke at underkaste Fattigforsørgelsen paa Landet nogensomhelst Tvang, og troer, at dersom den nuværende Indretning skal vedvare, vil menig Mands Forarmelse og Forvildelse paa Landet, og Byrden af de Fattiges Underholdning, som Alle lidet eller intet have følet til, voxe fra Tid til anden, saaledes som Storbritannien ved sit Exempel kun alt for tydeligen beviser. For at undgaae dette, tilraader han at vende tilbage til den gamle Grundsætning. Han anbefaler, at ophæve den lovlige Forpligtelse for hvert Sogn, at forsørge den Fattige, der en Tidlang har boet deri. Netop denne Jndretning er det, der frembringer saa mange Fattige, den vanskeliggjør det for den Fattige, at opsøge det Sted, hvor han bedst kan finde sit Udkomme; den fører altsaa Folkene til Forarmelse, i det man derved tilsigter deres Understøttelse. Forf, vil at man skal ubetinget give den Fattige Anviisning paa sine Medmenneskers Gavmildhed. Hans sidste Omgivelser ville sikkerligen før tage sig af ham, end hans Fødebyes Sogn, som ofte er blevet ham ganske fremmed. Den Fattige vil ogsaa snarere opbyde det uderske, for at hielpe sig frem, naar han veed, at han blot har sine Medmenneskers gode Villie at takke for sit Udkomme, end naar man giver ham Udsigt til, at han omsider nogensteds vil kunne tiltvinge sig Understøttelse og Ophold. Vist nok vil dette System omsider føre til Bettelstaven. Men Bettelstaven vil stedse, selv af den usleste Fattige, kun gribes som det sidste Middel, og veed Politiet at skille den sande fattige Betler fra den dovne Landstryger, saa vilden Velhavende kun have lidet at befrygte af Betlerie, og det saa meget mindre, som selv de bedst indrettede Fattiganstalter paa Landet ikke ganske formaae at standse Betleriet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-21
Hvor velmeente, og under visse Omstændigheder maaskee rigtige, disse Forfatterens Raad kunne være, saa er det dog vist, at de, saaledes som Tingene nu staae, ikke ere anvendelige. Vist nok var det bedre, at de mere Formuende vilde gjøre af Pligt, hvad de nu gjøre, for en stor Deel, af Tvang. Men da de Fattiges Tal i nyere Tider saa meget har forøget sig, og da den offentlige Orden og Sikkerhed kræve, at et saa stort Antal Statslemmer, der ikke kunne hielpe sig selv, men som dog ville leve, maa anvises et bestemt Ophold, saa vilde det være alt for farligt at overlade disses Forsørgelse blot til den frivillige Understøttelse. Christenkierligheden er jo ved et tvunget Fattigvæsen ikke betaget Leilighed til at gjøre Vel, ligesom og saa mangfoldige Exempler vise, at den virkelig gjør det, og det skjønnes ikke hvorfor den, der vil og kan udøve Veldædig hed, mindre vil gjøre det nu end ellers. Agtes Byrden allerede for stor nu, hvor den er temmelig fordeelt, og selv den Haardhjertede, der ellers maaskee vilde lukke sin Haand, tvinges til at bidrage sin Skjærv, hvor meget vanskeligere vilde det da ikke blive, at holde Orden i Tingene, naar den Haardhjertede ganske kunde unddrage sig, og det blot overlodes til Gavmildheden, at sørge for den Trængendes Understøttelse? At lovlig Forpligtelse at forsørge den Fattige fører til Forarmelse, staaer i Modsigelse med det, Forf. siden siger, "at Bettelstaven kun som det sidste Middel vil gribes, selv af den usleste Fattige. Rigtig nok tilføjer Forf., at naar Politiet veed at skille den sande fattige Betler fra den dovne Landstryger, vil den Velhavende kun have lidet at befrygte, men Maaden, hvorpaa Politiet skal kunne gjøre det, har han ikke sagt os. Ere de bedst indrettede Fattiganstalter, som han anfører, ikke istand til, ganske at standse Betleriet, saa vildet saa meget mindre standses, naar det bliver en tilladt Næringsvei, men de følger, Tiggerie har, ere næsten en større Landeplage, end Betleriet selv. Medfører den nye Fattigunderstøttelse end mange Uleiligheder, saa vil den utvungne dog medføre endnu flere. Laplændere i London.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-21
Jndenlandske Efterretninger. Det har behaget Hans Majestæt Kongen, i Henseende til det gieldende Forbud imod at indføre fremmed Cichoriekaffe, under 26de April 8. A., for Hertugdømmene Slesvig og Holsten allerhøiest at resolvere følgende: I. Det skal være Alle og Enhver forbudt at sælge Kaffesurrogater, det være sig under Navn af Cichoriekaffe, Sundhedskaffe eller andre deslige Benævnelser, med mindre Pakkerne ere forsynede med autoriseret Stempel fra en indenlandsk Fabrik. 2. Enhver som overbevises om at have handlet mod dette Forbud, straffes med Varernes Confiskation og en Mulct af 4 Rbd. Sølvmynt for hver Pakke, af hvilken Mulct den halve Deel tilfalder Angiveren og den anden halve Deel Stedets Fattigkasse. Det har behaget Hans Majestæt Kongen, paa Cancelliets allerunderdanigste Forestilling, under 1ste Mai d. A., allernaadigst at resolvere: Vi ville, at det, under en Mulct af 16 Rbdlr. Sølv, skal forbydes alle og enhver i Danmark, at antænde Rapsædshalm paa Marken tidligere end Kl. 8 om Morgenen, eller senere end Kl. 10. Formiddag. De fleste Menneskeer kunne ligesaa lidet mindes en saa tidlig Sommer, som den indeværende, som en saa mild Vinter, som den afvigte; men heller ikke en saa blæsende, som denne har været og hiin er. Kjølighed og Varme, begge i lig unaturlig Grad paa den Tid af Aaret, have af vexlet i den sidste Tid. Frugttræerne ere bedækkede med Blomster, og adskillige, som f. Ex. Kirsebær, Apricoser a. have tildeels allerede sat Frugt; men hvor meget end alt dette lover, kan man dog neppe vente sig megen Frugt i Aar, naar vi ikke snart faae en god Regn. Jnsecterne formere sig alt for meget i den store Tørke, og Jordlopperne bortæde alle de unge Spirer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-21
Rudkjøbing. Under en heftig Storm af N. O. udbrød Natten imellem den 10 og 11 d. M. en heftig Jldebrand i Veiermester Krogs gaards Enkes Gaard her i Byen og som truede os alle med aldeles Ruin, hvis Kjøbmand H. H. Bals tilstødende betydelige Gaard var bleven antændt, hvilket Man ikke havde troet kunde afværges, men ved Brandcorpsets Anstrængelse lykkedes det dog, og iblandt de Mange, vi have at takke, maa vi især nævne Brandinspecteuren Hr. M. J. Hansen og vor almindelig agtede Postmester Hr. Lind; den Første for den gode Conduite hvormed han posterede Sprøiterne, og den Sidste ved at assistere og commandere Nedbrydningen, som for en stor Deel hindrede Jldens videre Udbredelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-05-21
Odense, d. 17 Mai. Gaarden Store Hesberg, beliggende en Miils Vei her fra Odense, staaende for over 15 Tdr. Hartkorn, med betydelig Skov og Tørvemoser, blev ved 4de Auction i Onsdags tilslaget Hr. Proprietair Roulund til til Lille Hesborg for - 8200 Rbd. Sølv. Noget om Aalborg (Fra ældre og nyere Tider.) 1) Aalborg i gamle Dage. (Slutning; see Skilderiet Nr. 7 og 8 d. A.) "J Aaret 1431 findes det, at Borgermester Peder Jlfarsøn har stiftet det nye Convent, Calands Broderskab, eller, som det ogsaa kaldes: Guds Legems Laug (Convivium Institorum Aalborgensium. J Justitsraad Hoffmanns historiske Efterretninger fra 1769, siges: at denne gamle grundmurede Gaard nuomstunder bruges til Kjøbmændenes Børs eller Compagniehuus. Ommeldte Laugs Statuter (Grundlove, der bestod i 33 Poster, eiedes den Gang af Søren Hassel, Klokker ved St. Budolphi Kirke. Anmelderen veed iøvrigt ikke om de endnu ere til, eller hvor de i dette Tilfælde beroe. - St. Budolphi Kirke var i gamle Tider den samme faste collosale skjønne Bygning, som i vore Dage. Naar den er bygt, vides ikke. J Hoffmanns Samling af Fundatser og Gavebreve 1759, Pag. 11, anmeldes om Kirkens smukke Ornamenter, hvori holdtes Præste-Vielser. Af dens Epitaphier og Liigstene udmærkes blandt de Fortrinligste. Biskoppernes Jørgen Bornholm, Jacob Joh. Holms Christianus Joh. Riibers og FrandThestrups. Det findes ogsaa, at sammesteds ligger begravet: Hans Himmerich, Oberst under den polske Krone, Politie= og Borgermester i Kjøbenhavn; han døde 1735 paa Halkier, i sit 64 Aar, og var gift med Elisabeth Bjørn skau. Blandt Kirkens Lysekroner er der een foræret 1679 af 34 Borgere, og som veier 21 Lispd. 8 Pd., en Anden skienket 1706 af Anders Madsen Klæstrup og Agnette Wirchmester, og en Tredie 1718 af Christ. Lou og Dortho Cords Datter. Bemeldte Hoffmanns Fundats-Samling udviser, at frivillige Gaver til Kirken omtrent beløbe sig til 9000 Rdlr. Courant, foruden skienkede Jordeiendomme.