Aalborg Stiftstidende, 1842-03-30
Ved den paa Børsen i Kjøbenhavn den 23de Marts paa Rentekammerets nærmere Approbation, afholdte Licitation over Leverancen af Rug til Landmilitairetatens Brødbagning, vare de laveste Bud, at levere i Kbhvn, 5000 Tdr. Rug til 6 Rbd. 28 s., 2000 do. do. til 6 Rbd. 32 s. at levere til Kronborg Fæstning 650 do. do. til 6 Rbd. 12 s.; at levere i Hillerød, Hirschholm og Gjentofte 150 do. do. til 7 Rbd. pr. Tde. Aalborg, den 30de Marts. Den til Dronninglund, Herred sendte kgl. Commission maa betragtes som en sand Velgierning for de nordenfjordske Districter, der ved Commissionens rastløse Jver og energiske Foranstaltninger ere blevne rensede for de mange omsnigende Forbrydere, som før ved Tyveri og Voldsgierninger hæriede denne Egn af Landet, i hvilken nu ogsaa mange ældre Forbrydelser, hvis Spor de vedkommende Politiøvrigheder ikke havde kunne naae, ere bragte til Opdagelse. En stor Deel af de heri implicerede Jndivider sidde arresterede her i den gamle Slotsbygning, og har af disse en Kone fra Halsegnen, der tilligemed sin Mand nylig var bleven arresteret og ifoleret fra denne, i disse Dage hængt sig i Arresten. – Saa stort et Gode forøvrigt saadanne Undersøgelses-Commissioner for de paagjældende Egne udgjøre, maa det dog beklages, at en slappere Politivirksomhed og derved opfostret eller næret Ligegyldighed og Trods mod Loven skal gjøre saadanne extraordinaire Foranstaltninger og de derved forbundne stere extraordinaire Udgifter fornødne, og ubilligt var det vistnok ikke, om de Politiembedsmænd i de Districter, hvorhen det har været anseet fornødent at sende saadanne Commissioner og anvise dem Virksomhed, ogsaa har endeel af den derved for Beboerne voldede Udgift, thi at Ondet i slige Egne skulde kunne være at tilskrive nogen særegen Charakteer hos Beboerne eller andet end Mangel paa tilbørlig administrativ Aarvaagenhed, vil det være vanskeligt at forklare sig. - Om den paa forskjellige Steder yttrede og i sine Følger saa farlige Hundegalskab henvise vi til nedenstaaende Offentliggjørelse fra Veterinairskolens Forstander, Prof. Viborg, der vil danne en nyttig Veiledning til at modvirke denne Sygdoms Udbredelse, hvor den maatte vise sig eller efter de angivne Kiendetegn kunde være at befrygte. Forøvrigt kunne vi med Hensyn til denne Egn, efter de Beretninger, vi fra forskjellige Steder have modtaget fra aldeles paalidelige Folk, ikke antage, at den omhandlede Sygdom er saa uconstateret, om end muligt ikke i Vandskrækkens sædvanlige Yttrings- og Virkningsmaade, eller Frygten for dens videre Udbredelse saa ugrundet som den herom udgaaede officielle Bekjendtgjørelse synes at forudsætte. Vi have paa enkelte nærmest beliggende Steder forskaffet os yderligere Stadfæstelse af de tidligere gjorte Meddelelser og hensætte heraf nogle. Saaledes beretter os en Proprietair i Nærheden af Nørresundby Følgende: For en 3 Uger siden blev min Lænkehund syg, hvilket yttrede sig saaledes: den vilde ikke æde, en paafaldende Urolighed viste sig, den givede uafladelig, havde en egen skrigende Lyd, vilde bide Gaardens egne Kreaturer, hvilket den ellers aldrig gjorde, og Fraaden begyndte at staae ud af Munden. At Sygdommen saaledes havde forværret sig, underrettedes jeg om, Aftenen jeg kom hjem, og havde imidlertid af en paalidelig Mand hørt fortælle, at et Barn var død i Aaby Sogn af et Bid af en syg Hund, og viist Symptomer paa Vandskerk. Dette bestemte mig til at ville skyde Hunden næste Morgen, men om Natten rev den sig løs, løb ud til en Huusmand paa Lindholm Hede, hvorden skrabte paa Væggene, gjorde store Huller i Diget om Haven, afbeed alle Mandens Kaal og var endelig løben i Møddingshullet, hvor den om Morgenen stod paa Hovedet i Vandet og var død.