JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1843-05-26
Det er virkelig morsomt at see, hvorledes de jydste Aviser gebærde sig ved Kronprindsens Gjennemreise, og, da det Morsomme (efr. Heiberg) er mere end det Jnteressante, saa kunne vi sige, at det endog er opløftende. Lykken vilde nu ogsaa, at Hs Kgl. Høihed skulde komme forst til Aalborg, og at alle Landets Fest-Klokker saaledes fik angivet Tonen af den udmærkede Klokker i Aalborg. J Sandhed, vi beundre "Aalb. A.". Den Salvelse, hvormed den overhovedet forstaaer at tale selv om de ubetydeligste Ting, forbauser, os. Dens Ord flyde, ligesom om dens Tænder af sig selv løb i Vand ved at betragie den vedkommende Gjenstand. Vi have tidt efterlignet Andres Stil; vi have for Ex, skrevet hele Artikler efter "le Charivari", saa at "Aftonbladet" har troet, at de virkelig vare oversatte; men Aalborg Avis søge vi, ofte hele Nættet, forgjæves at efterligne. For at gjøre et saadant Rabalder, maa man nødvendigviis være ligesaa tom. Da Kronprindsen nu havde opholdt sig længe nok i Aalborg, lod "Aalborg Avis" ham trøstig drage til "Viborg Avis", denne overlød ham igjen til "Randers Avis", til "Skanderborg Amtstidende", "Veile Avis", "Thisted do" o. s. v. Thi Hs. Kgl. Høihed. drager kun igjennem Aviser. De omgive ham paa alle Kanter, de notere hans Aandedræt, afmaale hans Skridt, daguerrotypere hans Miner, hans Bevægelser, hans Cour, hans Reise (tilhest) o. s. v., o. s. v. De bringe han os for Dinene, som om han kun existerede paa Papiret. Vi haabe imidlertid, at hvad dog er det Vigtigste for Hs. Kgl. Høihed saavelsom for Landet - at Hs. Kgl. Høiheds Spise og Drikke ikke ogsaa er - paa Papiret.
Corsaren, 1843-05-26
"Deres Majestæter Kongens og Dronningens 28de Aars Bryllupsfest feiredes ogsaa i Aalborg, den 22de dennes, ved Flagning, Bataillonens Musik osv., og fra hvert trohengivent Bryst opstege Ønskerne om, at Hymenskrandsen endnu i mange mange Aars Række maa vinde sig om Kongeparrels Jøse." (Aalborg Avis.)
Corsaren, 1843-05-26
Offciererne ved det 1ste Dragonreginent have ifølge "Dagen", overrakt deres forrige Chef, nu Statholder i Hertugdømmerne, Prinds Fredrik af Augustenborg, en stor Sølv-Taffelopsats, der forestiller et Tempel i gammelgothist Stil. J Midten staaer paa en Piedestal Krigsguden Mars, hvorom findes en "passende" Jndskrift. - Selve Jndskriften meddeler "Dagen" ikke, hvilket er stor Skade; thi ellers fik man dog at vide, om den passer paa Krigsguden eller paa Prindsen.
Corsaren, 1843-05-26
"Criminelkammerdommeren", hidtilværende surnumerair Assessor i Hof- og Statsretten, Hr. Gudenrath, er bleven udnævnt til ordinair Assessor i bemeldte Ret. Man spørger nu hinanden, om det er fordi eller uagtet han satte "Fædrelandets" Redacteur paa Vand og Brød. Vi mene herom blot, at han formodenlig, hvis han ikke havde udført hiin Bedrift, havde faaet Embedet, uægtet han ikke havde udført den.
Corsaren, 1843-05-26
Budgettet er da udkommet. Samtlige Udgifter, der ved Normalreglementet af 1842 bestemtes til circa 13 1/2, Million, men i 1842 virkelig udgjorde 15 Millioner, ere nu for 1843 løbne op til over 15 1/2, Million. Man maa indrømme, at, naar man vil stige ned fra 15 til 13 Millioner og kommer til 15 1/2, saa er det en Omvei. Det er derfor meget fornuftigt og tidsbesparende, hvad Tilnærmelsen angaaer, at man begynder at - forøge Normalreglementet.
Corsaren, 1843-05-26
"Ringkjøbing Avis" fortæller, at der den 10. Mai fandt en Afskedsfest Sted for Stiftamtmand Tillisch, ved hvilken Fest Deeltagerne vare "Embedsmænd, Borgere og Bønder." Desuagtet beretter samme Avis, at Skaalen for Stiftamtmanden (ligesom ogsaa for den anden Jndbudne, hans Eftermand Grev Schulin) modtoges med den meest levende Enthousiasme af "Deeltagerne af begge Kjøn." Skal det maaskee betyde, at endeel af Dhrr. Deeltagere vare Kjærlinger?
Corsaren, 1843-05-26
"Om Aftenen" vedbliver meerbemeldte Avis, "var der stort Bal, hvorved da ogsaa vor Ungdom fik Leilighed til at udtrykke deres Hengivenhed for den Bortdragende." - Det var da med Benene?
Corsaren, 1843-05-26
(Fortsættelse af Brevet i "Fædrelandet" om Musiken i Kjøbenhavn): Endelig maa man ogsaa, med al Agtelse for Glaesers ovrige Dygtighed, meget bebreide ham, at Sahlerz næsten ingen Stemme har tilbage, og at Schwarzen er skjævbenet.
Corsaren, 1843-05-26
"Forposten" vidste allerede i Søndags, over hvilken Artikel i "Corsaren" for i Fredags man i en jydsk By havde moret sig. Skjøndt vi have havt næsten otte Dage til at indhente lignende Efterretninger om "Forposten" og fra langt nærmere Steder og visselig ikke have ladet det mangle paa Jver, befinde vi os dog endnu i den piinligste Uvished.
Corsaren, 1843-05-26
Sørgelige Følger, der kunne opstaae af Glemsomhed: DHrr. Bing & Søn bekjendtgjøre, at de Subskribenter paa "malerisk Atlas", som ikke tilbagesende 2det Binds 1ste Hefte inden 14 Dage, ansees ufravigelig for at ville vedblive som Subskribenter.
Corsaren, 1843-05-26
Theatret. "Prindsen og hans Lærer" originalt Lystspil i 3 Acter. Det kan tjene til at characterisere dette Stykke og dets Skjæbne, at de liberale Blade, der af en naturlig Consequents ogsaa i Theatersager, høre til Oppositionen, ikke engang ville benytte i den Hyssen, der lød ved Tæppets Fald, men sige, at der herskede Dødsstilhed. De liberalet Blade troe nok, at de kunne gjemme denne Hyssen til en anden Leilighed, naar der er meere Trang, ligesom Kjærlingen, der vilde gjemme Solskinnet til om Vinteren. Eller ogsaa kommer det deraf, at vi Liberale nu engang have vænnet os til, ikke at tage det saa nøie med at sige for meget, og derfor, naar vi eengang ville være ret retfærdige, ikke længere kjende Grændseskjellet men sige for lidt. Sandheden er imidlertid, at man strax efter Tæppets Fald hyssede, men derpaa, erindrende i sig Heiberg: "at Hyssen kun kan være en Opposition mod bifald", holdt op et Øieblik for selv at klappe (da ingen andre vilde). Man skaffede sig selv en Opposition til at overvinde, ligesom Kongerne ved deres krigerske Maneuvrer, skabe sig en Fjende at beseire. Vi høre, at Forfatteren har taget Stykket tilbage. Ak, dette Stykke gjorde ingen Lykke og er dog allerede saligt. Dette gjør os ondt, det vil da sige: det glæder os paa Forfatterens Vegne, men gjør os ondt for det Forslags Skyld, som vi ellers vilde have fremkommet med, og som havde sin Oprindelse fra Stykkets Mærkværdighed. Det er nemlig virkelig et mærkværdigt Stykke. Det kalder sig originalt, men, da Scenen og Sujettet er fransk, Charactererne (?) franske, Jntriguen fransk eller efter fransk Mønster, saa er det netop ligesaa originalt, som en Appelsin fra et Drivhuus er en indenlandsk Frugt. Men, naar man betænker den Møie, der maa være anvendt paa at forfærdige et saadant 3 lange Acters lange Stykke, naar man levende udmaler sig den Jnderlighed, hvormed Forfatteren for at kune fuldføre sit Værk har fordybet sig i den slette franske Hof-Historie fra hiin Tid og i de sletteste franske Lystspil, saa vil man skjænke hans Anstrængelser en vis Beundring. Paa Kunstkammeret gjemmes en pyramideformig Indretning, der bestaaer af en uendelig Mængde snirklede Tingester, udskaarne med den yderste Møie. Naar man spørger den Herre, der viser En omkring deroppe: "Til hvad Brug er det?" saa svarer han: "Det er ikke til nogen Nytte; men det er forarbeidet med en overordenlig Anstrængelse, med en forbausende Taalmodighed; derfor opbevares det her." Paa lignende Maade meente vi, at dette Stykke burde opbevares. Theaterdirectionen i burde kjøbe det og gjemme det - hvis den ikke netop nu var saa beskjæftiget med at indpakke "Dagen før Slaget ved Marengo".
Corsaren, 1843-05-26
En Professor i Brüssel, Advocat ved Appellationsretten sammesteds, har udgivet en "Reise gjennem Hansestæderne og Danmark: hvori han bl. M. giver følgende Characteristik, af den danske Presse. "Paa Regeringens Side staaer den Berlingske Tidende, saaledes kaldet efter Hovedredacteuren. Denne Journal forsvarer Magten med en udmærket Dygtighed, med en udsøgt Sands for det Passende og med et sjældent Maadehold. Det Samme kan ikke siges om dens Staldbroder "Dagen" der understotter Magthaverne med en blind Hengivenhed, aldeles hensynsløst, med Næb og med Kløer. Den første Vlads blandt Oppositions-Journalerne indtager "Fædrelandet". Redactionen af dette Blad er fortræffelig, dets Politik stedse frimodig, fast, uforanderlig! "Den Frisindede" (skal formodenlig være "Kjøbenhavnsposten", der slet ikke omtales), den ældste Oppositions-Journal, tillader sig i sin Egenskab af Familiens Ældste, en Smule trodsige Manerer; den tager jevnlig Munden fuld (il taille en plein drap). Oppositionens satiriske Organ er "Corsaren". Dens Motto er Omkvædet af den skrækkelige Carmagnole: Ca ira, ca ira! "Corsaren" er den danske Charivari. Mængden oprøres ved Bebudelsen af dens Ankomst, den trænges ved Indgangen, den ledsager med sit Echo dens Concert af træffende eller ikketræffende, skarpe eller slove Epigrammer, som naae den Fattige saagodtsom den Rige, Tiggeren saagodtsom Kongen, pauperum tabernasregumque turres. Man kan sige om "Corsaren", hvad en aandrig belgisk Skribent har sagt om Sentinelle des Pays-Bas: "Den er vittig, meget vittig, maaskee altfor vittig; den bruger sin Vittighed, og den misbruger den; den critiserer ikke, den sønderslider; den gjør ikke Nar af Næsten, den flaaer ham." Ved min Afreise fra Kjøbenhavn havde Regeringen sat "Figaro" i Gang, en Journal, hvis Bestemmelse var at gjennemhegle, barbere, aarelade, "Corsaren".
Corsaren, 1843-05-26
Foruden de ordinaire Billetter er atter Brev til Hr. S....s. y.
Corsaren, 1843-05-26
Til Efterretning for vore ærede udenbyes Abonnenter melde vi - hvad vi da alt for længe siden burde have meldt - at Bladet nu ogsaa kan bestilles paa Postcontoirerne og erholdes tilsendt med Posterne, dog imod en Kjendelse til vedkommende Distribuent.
Corsaren, 1843-06-02
En frygtelig Drøm. Mine Herrer og Damer af det danske Folk! Jeg vil tillade mig at fortælle Dem en Drøm, som jeg har havt. Jeg udbeder mig udtrykkelig Tilladelse dertil, da De formodenlig i Deres nærværende Tilstand, selv ikke har Mangel paa Drømme. Det er en Behagelighed i vore Dage at kunne drømme. Som Epicuræer af Natur har jeg bragt det i System og kan drømme vilkaarligt. Saaledes, da jeg forleden Aften kom fra Trykkefrihedsselskabets Repræsentantforsamling (Jngen vil finde det underligt, at jeg drømte ovenpaa den), hvor Trykkefrihedens Tilstand, de uendelige beslaglæggelser og Processer havde været paa Bane. Jeg saae Magazinet, hvor de beslaglagte Blade gjemmes, jeg saae disse som ved en pludselig electrisk Berørelse reise sig og blive Personer af Kjød og Blod. De ordnede sig, iførte røde Silkekapper, om et rundt Bord og dømte med stor Alvorlighed deres Dommere for Mangel paa pligtskyldig Opmærksomhed. Sommetider forekommer det mig endog, som om den hele nuværende Birkelighed slet ikke er Andet end en Drøm. Drømmer man ikke undertiden ganske livagtig, at man dreven af Frygt og Vævelse gjør store Fremstridt, hvorved man dog ikke kommer af Pletten? Drømmer man ikke ogsaa tungt, en stor Vægt synes at ligge paa En, man snapper efter Luft, Trykket bliver alte stærkere og stærkere, tilsidst, naar det bliver utaaleligt, naar man troer sig nærved at kvæles, saa vaagner man, og saa er hele Trykket borte? Men til Drømmen, jeg vilde fortælle. Jeg havde om Aftenen stureret Budgettet og det nys udkomne Finansregnskab. Mine Øine havde vandret op og ned af de lange Colonner af Tal, havde lagt nøie Mærke til Statens Jndtægters Balanceren, op og ned med Udgifterne og havde nu næsten samme Møie med at holde sig aabne som Finanserne med at udbringe et Overskud. Tilsidst faldt de i. Efter nogen Tids fuldkomne Bevidstløshed syntes det mig pludselig, at jeg befandt mig paa et fremmed Sted. Jeg var i en Sal, der var omgiven af en Mængde Søiler og omhyggelig udsmykket. Paa en af Søilerne hang en Placat, jeg traadte nærmere og læste:
Corsaren, 1843-06-02
Auction Gives herved for Alle og Enhver tilkjende: At Tirsdagen den - - 2043 førstkommende bliver ifølge Vedkommendes Requisition opbuden til absolut Bortsalg uden flere Auctioners Holdelse den for sin fortrinlige Beliggenhed bekjendte Eiendom, "Danevang" kaldet, med fuldstændig Besætning og Jnvenlarium. Conditionerne og Adkomstdocumenterne ere forinden til Eftersyn hos Procurator Kraft. Eiendommen paavises af Huushovmester "Fædrelandet". Til Auctionsesterretning og som Vurderingsforretning er fremlagt det sidste Regnskab. Denne Bekjendtgjørelse tjener tillige Panthavere og andre Vedkommende til Efterretning overeensstemmende med Placaten 22de April 1814. Jeg vendte mig hurtig om og saae mellem Søilerne Godset ligge udstrakt for mig. Der vare mange Liebhabere, som regnede efter, hvorledes Udgift og Jndtægt ballancerede, og hvor meget man kunde give for Overskuddet ; men Alle syntes dog at træde tilside for tre Herrer, der gik op og ned og virkelig saae paa Godset, "som om de vilde kjøbe det". Det var en Prinds af Oldenburg, en do. af Hessen og en russiske Godseier. Jblandt de andre Concurrenter saae jeg, underligt nok, Eieren af Kjongs Fabrik. Han gik og talte ivrigt, men blot følgende Ord naaede mit Øre: "Førend jeg kjøbte Fabriken, kunde det s'gu kun daarligt svare Regning. Ved en saadan Anstalt sluger en kongelig Direction alt for meget af Fortjenesteen. Nei, naar Sligt skal gaae, maa det bestyres privat...." De 22 Herrer, der have udstedt den store slesvigske Substriptions-Indbydelse, faaes der ligeledes. De havde de 10,000 Rbd. contant med, men saae ud som en Dame, der skal kjøbe sig et Schawl til 5 Rbd. og beseer et fransk Caschemirs blandt det usædvanlig rige Udvalg, Hans Holm iaar har havt Leilighed til at kjøbe i Paris. Endelig begyndte Auctionen, hvorved en vis uhyre i høi Mand var Auctionsdirecteur og flere andre uhyre høie Mænd førte Protocollerne. Man bød, man underhandlede indbyrdes, man tilbød Bytte, man bød igjen, tilsidst faldt Hammerslaget. Udenfor saae man Godsets Beboere staae og vente for at modtage den nye Herre med Hurra. Med Et forandredes Scenen, jeg stod ved Foden af Skamlingbanke. Overst oppe stod Bonden Lars Skou med en vældig Hammer og var Auctionsdirecteur. "Hoverifrihed er buden! Er der Jngen, der byder, høiere?" - Der blev budt Noget, der endte sig paa Frihed. "Er der Jngen, der byder høiere?" rungede det igjen deroppe fra. Nye Bud .. .. nye Spørgsmaal.... endelig hævede sig en enkelt Røst: "Frihed" -"Første, anden, tredie Gang!" svarede Bonden, "han skal have det", den mæglige Hammer faldt, et bedøvende Hurra lød - - det var Drømmen.
Corsaren, 1843-06-02
Skizzer. Reiseren af Marocco. "Godt! Hils Kongen af Danmark!" Ny Mlaade at læse Klassilerne paa. "Og var det end kun for at trodse Dig, Jeg vil ei græde meer." Af "Ørkenens Søn". Velkommen, ædle Ridder! Du kommer saa alene." "Dyveke", 1. Act, 8. Scene. "En vakker dristig Mand, en deilig Hustru, Et yndigt Barn - der staaer et Paradiis Af huuslig Lykke færdigt for os alt." "Correggio". 3. Act.
Corsaren, 1843-06-02
Naar man kjender Lidt til, hvorledes det forholder sig med visse offenlige Beviser paa Kjærlighed - og vi troe, at man kjender det, saavel i Kjøbenhavn som, ved Leilighed, i Provindserne - saa kan man med en vis Fornøielse læse følgende Beretning fra "Ribe Avis" (hvortil vi ere saa frie at levere de fornødne Tegninger) især naar man erindter, at den Stads, som i den sidste Tid er bleven gjort af flere Stiftamtmænd maatte vække visse Ønsker andre Steder. "Da Ribe Byes Borgere i længere Tid havde ønsket (1) at give Stiftamtmanden, Kammerherre Grev Sponneck, et offenligt Beviis paa den almindelige Agtelse og Kjærlighed, han i sin 14-aarige EmbedsVirksomhed her har erhvervet sig, saavel blandt Landmændene som Borgerne, valgte (2) man følgende Maade: Mandagen den 22de dennes, da det var Stiftamtmandens Fødselsdag, havde nemlig Brandcorpset, der bestaaer for største Delen af Byens Borgere, udbedt sig Tilladelse (3) til at blive mynstret for Stiftamtmanden, og da denne, ledsaget af de fleste af Byens Embedsmænd, derfor nærmede sig Torvet, hvor Brandkorpset var opstillet, blev han modlaget af Borgercapitainen Farver Utzon, Brandinspekteuren Snedkermester Hornum og Assistenten Skomagermester, Greisen, og hilset af Brandkorpset samt øvrige Tilstedeværende med gjentagne Hurra. Efter endt Myn(1) Borgerne paatage sig hele Skylden. (2) Efter længe at have speculeret, fandt man det pludselig : (3) "Aa. bravl, maae vi? .... uf! vi maae!"
Corsaren, 1843-06-02
string tilkjendegav Stiftamtmanden Korpset sin særdeles i Tilfredshed med samme (4) idet han tillige udtalte det Ønske, at intet alvorligere Tilfælde maatte sætte dets Dygtighed paa Prøve (5)." Lige herpaa faldt Brandinspecteuren, Snedkermester Hornum, saaledes med Døren ind i Huset, nemlig udbrød i en Talle: Det er ikke Borgerne ubekjendt, at det i Dag er Deres Hvivelbaarenheds Fødselsdag, hvorfor vi bede, at det maa være os tilladt, paa Borgernes Vegne, at bringe Deres Høivelbaarenhed den Forsikkring, al det er vores oprigtigste Ønske, at De endnu i mange Aar maatte leve blandt os, og at Sundhed og Tilfredshed maatte blive Lønnen for den Nidkjærhed, Flid og sjeldne Dulighed, hvormed De forestaaer Deres besværlige Embede. Længe leve Hr. Stiftamtmand Kammerherre Sponneck!" (6) og mange gjentagne Hurra vidnede om, at Talleren ikke blot havde talt i sit eget Navn (7). J sin Tak for den ham bragte Lykønstning yttrede Stiftamtmanden tillige, hvor kjært Opholdet i Nibe havde været ham, og udbragte derpaa et Leve for Nibe brave Borgere (8). For at forskjønne Dagen havde Jægerkorpsets Musik(4) Det troe vi s'gu nok! (5): At ingen stærkere Jld end den nærværende Kjærlighedslue maatte være at slukke. (6) Er der Røgen, der kan huste den Tone, hvormed Phister holder Talen til de franske Soldater som Carmagnole i "Dagen for Slaget ved Marengo", saa læse han nærværende Tale op med samme Tone. (7) Det er netop Ulykken. (8) de fortjene det af han. personale frivillig (9) tilbudt sig at gjøre Tjeneste ved Mynstringen, hvilket Tilbud naturligviis (10) og var modtaget." (9) Apropos - deres frivillige Frivillighed aldeles ufortalt - paa Java offrer man Mennester til Guderne; men, for at det skal synes, at de offre sig selv frivilligt, og til den Ende bortfjerne al Modstand, knækket man i Forveien Arme og Been paa dem. (10) naturligviis!
Corsaren, 1843-06-02
Normanns Stok. Epos. Besyng, Gudinde, Hr. Politimester, Birkedommer. Normanns Stok. Har Du ikke besunget Napoleons Hat, Frederik den Andens Snuustobaksdaafe, Goethes Paryk - hvi da tie om Normanns Stok? Denne Stok er død, den er dod en gloerværdig Død, den en faldet i Slaget. Og Slaget stod, eller rettete faldt, i Mad. Schæffers Telt paa Hr. Wesch's Nakke, under Larmen af Politibetjent Poulsens springende Burer. Han vilde nemlig have sig et Par nye. Du sporger, hvad denne Stok har gjort, hvad den har udfort, hvad den har været? Hør og syng. Det var en Stok, tilhørende en dansk Politimester, altsaa en Magt i Staten. Franskmændene have tre Magter i Staten, Regjeringen, Pairerne og Deputeretkammeret, vi have ogsaa tre Magter: Bræstrups Stok, Leerbecks Stok, Normanns Stok. Og denne sidste Stok var en kunstig Stok, kun stigere end selv den lille Stok, hvormed Glaser ordnede hele, "Skabelsens". Med den kunde Normann staae foran en Mand og slaae ham i Nakken, uden at berøre Hovedet. Og, hvad der er endnu mærkeligere, Mandens Hoved gik desuagtet itu. Besyng, Gudinde, denne Stok. Den gjorde sit Kunststykke, det anstrængte den over Evne, den brast, den sprang. Gjor Du Springet saa høit, at det naaer Sjernerne, at den bliver en Stjerne, idet mindste - et Kors.
Corsaren, 1841-02-12
Charivari. Jeg ("Corfaren") er ikke nogen Ven af Censur; det troer jeg, at Enhver, der kjender mig, vil indrømme. Men, naar det gjælder om mine Medmenneskers Vel, naar Ulykker kunne forebygges ved Hjælp af Censuren, da stemmer jeg for den, ja jeg vilde endog opfordre Autoriteterne til at anvende den - hvis overhovedet en saadan Opfordring vilde være nødvendig - anvende den skarpt og strængt. Som Følge af denne Anstuelse maa jeg i høi Grad beklage, at der ikke er bleven anvendt nogen Censur paa de af Molbech udgivne: Forelæsninger over Historiens Philosophio. Der findes Yttringer i denne Bog, som kunde forlede mangt et ungt Menneske til at blive en Revolutionair; men den allerfarligste Attring er dog den, som siger, at en Tyran egentlig kun er en Enehersker, en Souverain. Jeg beder hver retsindig Mand betænke, hvilke Ulykker der kunde følge af, hvis Nogen troede disse Ord og som Følge deraf kaldte enten vor egen Konge eller en anden souverain Monarch, f. Ex. den russiske Keiser, en Tyran. Alene Tanken om at bruge saadant et Ord om tronede Hoveder bringer mig til at skjælve, og jeg har egentlig kun med Nød og Næppe vovet at nedskrive det; thi hvor let kunde ikke vedkommende Embedsmand troe, at mine Ord ere Jroni, at jeg virkelig mener, at vor Konge eller den russiske Keiser - nei, jeg tør ikke strive mere, jeg tør ikke! Bød man mig end Alverdens Skatte, jeg fuldførte dog ikke denne Sætning - vig fra mig Satan, frist mig ikke! Ved den levende Gud! jeg gjør det ikke!
Corsaren, 1843-06-09
Skizzer. Den 28de Maj blev i Aalborg iaar ikke er indret ved nogen almeen offentlig Festlighed, hvorimod man i enkelte private Selskaber festligen og oprømt mindedes Dagens Betydning.
Corsaren, 1843-06-09
Jllustrationer til Classiberne. Weil ich dich liebe, mird so blässlich, So elend mager mein Gesicht. (Heine.) hvad fattes Dig Gjuseppl. Du bliver mager. H. P. Holst. (Ude og hjemme S. 277.) Vinger mangled min Sang, og i Strengene daarlig jeg samled' Jkke Spor af Natun? ingen Sandhed og Kraft! "Nei jeg kan ei", fortvivlet jeg skreg, "jeg føler, jeg kan ei." Og dog Lyren mig lad! Nei jeg slipper den ei. (Ude og hjemme, S. 291.)
Corsaren, 1843-06-09
Rettelser. Da Redaktionen maatte reise uden at faae læst Correctur, er der i forrige Nr. indløben et Par Feiltagelser. Den Ribe Borger, som undfangede Jdeen til at vise Grev Sponneck almindelig Agtelse og Kjærlighed, saae i Undfangelsens Øieblik ikke saaledes udsom i forrige Nr., men saaledes: Sp. 13, Lin. 10 f. o., er fremdeles i den eneste Udsættelse, vi have gjort ved Prof. Heibergs sidste Atlas, indløbet den Trykfeil "Nikkelai" istedetfor "Nikkelei". Derved tabte vor dristige bemærkning sin hele Vægt, da Enhver indseer, at "Nikkelail" ikke rimer bedre i paa "Conterfei", "Vei", "ei", o. s. v. end "Nicolai". Det er de sørgelige Følger af at udsætte Noget paa Prof. Heiberg.
Corsaren, 1843-06-09
Høistærede Hr. Magister! Som man endnu daglig seer af Adresseavisen, har De henvendt Dem til alle Corporationer, Selskaber, Foreninger o. desl. for at bringe dem til at virke for Statsgjældens Afbetaling. Vi haabe, at De ikke vil glemme et Selskab, der ganske nylig er blevet stiftet, og som synes at love Dem en rig Frugt af Deres Bestræbelser, nemlig Maadeholdsforeningen. Naar Folk nu herefter ophøre at drikke Brændeviin, vinde de jo betydeligt derved. En af deres Statsgjældsafbetalere har vist ikke undladt at meddele Dem den Beregning, han gjorde deroppe paa Generalforsamlingen, da han horte en af Hovedstadens Præster fortælle, at han for havde drukket 3 Snapse om Dagen, men nu slet ingen drak. "Tre Snapse", mumlede nævnte Afbetaler, dog saa høit, at jeg hørte det, "tre Snapse! det er 6 Sk. om Dagen, 23 Rbd. om Aaret, det er Renten af næsten 600 Rbd.! Og den Sum kunde en ædruelig Præst spare i Brændeviin til Statsgjældens Afbetaling - hvilke uhyre Summer kunde da ikke indkomme fra Arbeidsmænd og Sjouere, der hele Dagen tylle Brændeviin i sig!" -Jeg gav Manden Ret, og jeg opfordrer nu Dem til at skride energisk ind, for at benytte Maadeholdsforeningen. Hør min Beregning, den gaaer til den yderste Detail. Brændevinet bliver altsaa offeret til Statsgjældens Afbetaling; men, da det ikke længere vil blive drukket, bliver det heller ikke tilberedt, og man leverer istedet derfor Kornet. Dog - da Kornet ikke vil blive brugt, vil det heller ikke blive avlet; man vil spare sig Uleiligheden med at dyrke Markerne, at gjøde dem, man vil spare Gjødningen, den er tilstede, altsaa: den er til Tjeneste. Hvad dog Alt vil komme i den Statsgjældsafbetalingskasse!