JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1805-01-01
J Anledning af Hr. Bequtains Benefis. Et Faktum er indløbet ved denne Benefis, som er meget paafaldende. Dette nemlig, at i Mandags kom en lille Pige til en bekjendt Mand her i Staden, med en Liste paa Loger, som vare at faae til Hr. Begutains Benesise. Paa denne Liste havde to af Byens meget agtede Mænd allerede dengang tegnet. Manden, tegnede sig for en 18 Mks. Loge, som som han betalte med 10 Rd. Desuag. tet blev derefter ham af Hr. Begutain sendt en Billet til en anden Loge, end den han havde tegnet sig for. Misfornøjet herover opsøgte han selv Hr. Beantain, og forlangte enten den tilkeg nede Loge ener sine Penge. J en ikke behagelig Samtale, der her ej bør nedskrives, nægtede Hr. Begutain, at hin Liste paa Loger var sendt fra ham, eller af ham besørget sendt Den omtalte Mand lod derfor Addressavisen lyse efter Pigen, som og indfandt sig, og gjorde Rede for sin Omgang saaledes, at hun var sendt af Hr. P. Øgaard, boende paa Hjørnet af Skvaldergaarden og Dybensgade No, 201, og 202, og at han var besyndiget af Hr. Begutain selv. Dette er det blotte Faktum, fremstillet uden nogen Kommentar, hvilken vel Publikum ikke vil undlade at gjøre selv. ifald ikke de Herrer Øgaard og Beautain offentlig bekjendtgjøre Tingens sande Sammenhæng. En af to bliver imidlertid en uundgaaelig Følge, enten at Hr. Øgaard havde uden Hr. Begutains Tilladelse samlet Subskribentere paa dennes Benefise eller at han gjorde det med Hr. Beantains Vidende og Minde. J sidste Tilfælde vilde Tingen blive, at Hr. Beautain havde samlet Supskription paa Loger, men ikke ladet Folk faae de Loger, de havde valgt!!
Politivennen, 1805-01-01
Om Markedet i Adelgaden. Hver Aften i Mørkningen og siden i Mørket holdes i den Ende af Adelgaden, der er nær Nyboder, et af de besynderligste Markeder, og, hvad der endnu er det besynderligste, uden at mange Mennesker i Staden vide, at sligt et Marked er til. Dette Marked, der ikke findes antegnet iblandt Almanakkens Markeder, en Unødvendighed da det holdes hverdag, kunde i en dobbelt Forsland kaldes det staaende Marked, først for den ovennævnte Bestandigheds Skyld, og deels fordi der hverken er Boder eller Stader, som paa andre Markeder, men enhver Sælger har sine Vare i Haanden eller paa Armen. Personerne bestaae, hvad Køberne angaae, meest af Matroser, Bønderkarle, Arbejdsfolk og Tjenestepiger. Sælgerne ere derimod for største Delen pialtede Kjærlinger. Man kan her faae Fruentimmer Natkapper for 4 Sk., Skoe for 1 Mk., Støvler for 26 Sk., og hele Kjoler for 4 Mk., o.s.v. Mørket gjør, at Varene tage sig ud til deres Fordeel, hvilket er en ny Driginalitet ved dette Marked. J Fjor gik der om Aftenen Patrol af Holmens Folk igjennem Gaden, som adsplittede Køberne og Sælgerne, og saa godt som ilintetgjore Markedet. Men i Aar, da dette ikke har Sted, har det opnaaet sin forrige Velmagt. Dersom det var afgjort, at det allens var Ejendom, som her solgtes af Trang, saa maatte man, istedet for at være imod dette Væsen, snarere befordre det, da det sikkert ofte var bedre for den Fattige, om han paa engang, skjøndt for en Bagatelsplgte sin Pialt, end at han sætter den i Pant for en endnu langt mindre Bagatel, svarer skammelige Renter af Laaret, og taber tilsidst sin Ret, naar Fornyelsen overstiger hans Kræfter. Men dersom, hvilket baade er muligt og synes troligt, stjaalet Gods her kan bortsælges, saa kan et saadant Marked neppe være ønskeligt, men bør ønskes ophævet. Engen Grund til sligt Ønske er der at ved Hielp af den led selv, og under den Støj, dermed afte er forbunden udsættes de ombe ende Folk i Gaden mere for Tyveri. De have endog ondt ved at holde Markedsgisterne ude af Døre. Butikker og Porte; og undertiden maae de taale, at tre fire Købere, med en Sælger i Hælene, springe ind for ved Lyset at besee en eller anden Gjenstand. Og hver ubehageligt, besværligt, ja endog forlige sligt er for dem i Husene, behøver her ingen vidtløftig Forklaring.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) J Klædeboerne er paa Fortoget adskillige Stene ganske nedsunkne ved Optøningen, et Bevis paa at Brolæggerne have slet lagt dem. 2) Paa Ulfeldtsplads er paa Fortoget uden for No. 125 nogle Fortogsstene ganske løse. 3) Udenfor No. 81 paa st. Købmagergade ligger et Rendebret saaledes med opstaaende Jernfangere, at derved maa foraarsages megen Ulykke paa Fodtøj. 4) Udenfor samme No. paa st. Købmagergaden er en lukket Nedgang til en Kælder; paa Lemmene ligge to Fatringe, som er naturligt for at aabne dem, men paa Forkarme sidde ogsaa to og sværere Ringe, som nok ikke burde sidde der, og som de Gaaende støde Fødderne paa.
Politivennen, 1805-01-01
Om lybske Heste i Smaastæderne. Meget ofte, i det Mindste een Gang hver Uge er man sikker paa, her i Nestved, maaskee ogsaa i andre Købsteder, at faae see flere Bønderheste at løbe løbsk Gaderne igjennem med de sønderslagne Vogne, hvorved Horn og svage Folk, lettelig udsættes for, at blive overkjørte - det sikkerste Middel, til at forebygge dette, vilde i Anm. Øjne være, at der blev givet en Lov for, at enhver, og især Politibetjenterne, blev befalet, hvor de saae en Vogn holde, det være sig paa Torvene, eller uden for enkelt Mands Hus med ufraspendte Skagler, strax at losse Skaglerne og tage saa meget af Køretøjet, som kunde være af Værdi 3 Mk. samt opbringe samme paa Politikammeret, hvor det halve 1 Mk. 8 Sk. strax udbetaltes Opbringeren og det Øvrige bestemtes til Byens Fattigkasse. - Nogle Gange igjentaget vilde dette nok standse en saa skadelig Skjødesløshed. Nestved d. 3 April 1808. C. V. Suhr.
Politivennen, 1805-01-01
Uorden paa Hestetorvet. Løverdagen den 6 April herimod Kl. 1 blev jeg paa Hjørnet af Lavendelsstrædet og Halmtorvet overredet af en Dreng paa en af de Heste, som der falbydes. Og Stenene ere optagne formedelst Broelægning, kunde jeg ikke høre Hesten; jeg styrtede til Jorden, og til Hæld slap med en ikke ubetydelig Kontusion over det venstre Øje, et Stød paa det højre Knæe og Skuldrene. At denne uforskammede Riden vil blive hemmet, paa et Sted, hvor der om Torvedagene er saa megen Færsel, derom tvivles ikke, naar vort aarvaagne Politi erfarer min Klage. Desuden er at ønske, at dette Hestetorv maatte forlægges uden for en af Portene, f. Ex. uden for Vesterport ved Tromsalen, eller uden for Nørreport ved Enden af Blegdamsvejen.
Politivennen, 1805-01-01
Mere om Assistentskirkegaarden. Ved min Hjemkomst fra en Liigbegjængelse i Gaar fandt jeg Politivennen No. 363, hvor jeg S. 5776 læste, at ingen Begravelse om Søndagen skeer. Allerede var da derved denne Paastand de fald gjendrevet, men til ydermere Bekræ telse maa jeg anmærke at samme Dag af Nikolaj Sogn fire Liig begroves paa Assistentskirkegaarden, at ingen Søndag gaaer bort, da jo Begravelse skeer der, ja at jeg endog engang selv første Paaskedag har fulgt Liig derud. Som oftest er det rigtig nok kun Fattiges Børn som da begraves, men der gives dog Undtagelser, og paa denne som paa andre Dage har jeg derude bivaanet højtidelige, om just ikke pragtfulde Liigbegjængelser. End ikke Søndag Eftermiddag kan det formenes dem, der have Bevilling at lade begrave om Eftermiddagen, at benytte sig af denne Tilladelse. Spørgsmaal altsaa: Skal det forbydes Enhver, der ikke har Raad til at betale 3 a 12 Sk. for Entreen, at besøge sine henfarne Paarørendes Grave, at hente Stof til alvorlig Eftertanke mellem de Dødes Boliger, ja endog blot ved at besee Monumenterne og læse Gravskrivterne at tilfredsstille en uskyldig Nysgjærrighed, at finde en Times uskadeligt Moerskab. At en militair Vagt enten bestandig er derude, eller, om dette ej lader sig gjøre, da kan regvireres ved alle pragtfulde Liigbegjængelser, vil vist have sin Nytte, men at paalægge en Skat - der som forhen er viist bestandig maatte finde Sted, da der alle Dage begraves Liig - for Adgangen til et Sted, hvortil ved utrykkeligt Kongebud for saa Uger siden fri Adgang er aabnet Enhver, var hverken viist eller humant, altsaa ubilligt at fordre og umuligt at vente af vor vise og humane Regjering.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) J sidste No. omtaltes et Hul i Klædeboerne, men ved en Trykfejl sattes at det var i Fortoget. Dette slemme Hul er tvertimod midt i Kørebroen. 2) Paa Toldbodvejen er en med Udfald truende Mur, som vel nogenledes er forstøttet, men ikke saaledes, at man jokan frygte, at dens Fald vil afstedkomme Ulykke. 3) Paa Amalienborg er paa Kælderetafjen a Søkadetakademiet tre Ruder ituslagne, den ene er ganske tilklistret med Papir, den anden halv tilklistret med dito, den tredie er fyldt med Pjalter. Da denne Plads plejet at beskues af alle Fremmede, torde man ønske slig en Vansir hævet.
Politivennen, 1798-01-01
Politie-Opsyn paa Fisketorvet. For enhver Ven af Orden og Borger-Rettigheds Haandhævelse er det overmaade stødende og ærgeligt at see, hvorlunde Fiskekjerlingerne, stundom og næsten alletider have og beholde Fortrinsret for alle Stadens Borgere, saa ofte det gjelder om Jndkjøb af her til Staden kommende Fiske. Uden at forstyrres af Vægtere eller Politie, trænge de sig klyngeviis omkring Fiskevognene og frastøde ærværdige Borgerkoner, der blot med Tanken om bedre Kjøb og lettere Priis have tyet til Stranden; og naar disse ikke strax vige, overvælde hiine dem med uhørte Skjeldsord, og ledsage dem med en Strøm af Eeder, som sikkert nok kan afskrække enhver fra at nærme sig disse Uvæsener. Sikkerligen vilde det geraade vores Politie til megen sand Ære, dersom det imellemstunder tog sig lidt mere af Borgernes Sag. Saavidt jeg veed, existerede i Politiemester Flindts Tid en Skik, som strængeligen overholdtes, denne nemlig, at ingen Fiskerkjelling tillodes at nærme sig Fiskervognene før paa et bestemt Klokkeslet, til hvilket Borgerne altsaa maatte være betænkte paa Jndkjøb af Alt, hvad de ønskede sig. Denne Skik var herlig i sig selv og i sine Følger. Det er vel ikke nogen Forbrydelse at spørge, om den hersker endnu? Uskikke, som ikke saa let kunne afskaffes, vil jeg her forbiegaae, f. Ex. at agtværdige Borgerkoner udskjeldes paa det skammeligste af Fiskekjerlingerne, naar de vove ved Hielp af Lugten at undersøge, om de Vare, der falbydes dem, ere bedervede eller ubedervede cc. Umueligt troer jeg dog ikke det vilde være at raade Bod ogsaa paa Uordener af dette Slags. Endeligen synes mig, at der burde haves meere end sædvanligt Opsyn med Fiskekjerlingerne, især i Sommermaanederne, for at forhindre Udsalg af halvraadne Fiske der dog, efter al Rimelighed, kunne foraarsage pestagtige Sygdomme. Denne lille Erindring skylder ingenlunde Dadlelyst sin Tilblivelse, i hvor vigtig den end under alle Omstændigheder kunde være; men jeg har selv, endnu i forrige Aars Sommermaaneder, seet med egne Øjne, at raadne Sild ere blevne solgte for ferske, og denne Handel er blevet tilladt, eller i det mindste ikke forbudet.
Politivennen, 1799-01-01
Uordener. 1) J Trompetergangen er Fortoget ved begge Hjørnerne til Skindergaden ufremkommeligt. Da dette engang er paaanket forgjæves, ønsker Politivennen at Hr. Raadmand Skibsted, som boer i Gaden, og hvis Fortog viser hvorledes de andres skulde see ud, vilde antage sig denne lille Gade. 2) Den 14 Dec. havde Kældermanden paa Hjørnet af Fiolstræde og Skindergaden, paa en dumdristig Maade henlagt sine ledige Tønder op for Skolens Fortog. Det er ubegribeligt at Kældermænd ikke har mere Agt for Politi. 3) No. 6 paa Østergade har en løs Jernskinne paa sit Fortogsbræt. 4) Maskandiseren pva store Købmagergade mellem Silke og Østergaden tilskramler ofte Fortoget. 5) No. 16 i Skindergaden har et alt for højtliggende Fortogsbræt og i øvrigt et upassabelt Fortog. Man maatte ønske at dette saavel som alt hvad der gjør Fortoget uvejsomt foran No. 17, 18, 19, item Amagerkonen ved No. 15 skaffedes af Vejen, Da Slagterboderne gjøre Gaden paa dette Sted saa overmaade smal. 6) Kældermanden i Farvegaden No. 9 troer sikkert at hans Koste bør optage Fortoget, siden Brolægningen er slet og der ingen Fliser er. Rendebrættet er ikke heller godt. 7) No. 71 Lit. p. p. i Bredgaden har to maadelige Rendebrætter. 8) Kældermanden i 104 i Løvstræde anmasser sig hele Fortoget med sine Koste uden at frygte for Politict. Da det Rygte har omløbet, at der var anlagt Politisag mod Politivennen, synes det passende at oplyse Læserne om Sammenhængen: I Politivennen No. 32 er talt om TorveMesterens Øjemaal i Anledning af det smalle Rum paa Ulfeldsplads imellem Hjørnehuset til Tugthusporten og Slagterne. Torvemesteren, der fandt sig beskyldt for Skødesløshed, anmodede Politiretten om, at lade opkalde Forfatteren eller Redaktøren for at høre hans Modgrunde. Retten troede ikke at burde nægte Torvemesteren dette. Grundene vare: 1) at ikke han, men Stadens Kæmner havde angivet disse Stader; 2) at der selv paa det smalleste Sted, som i Politivennen No. 32 var angivet, var magelig Rum til 2 Kareter. Da der ikke var Sted til at anføre noget herimod, siden der ikke var klaget, kunde Redaktøren blot erklære, at det skulde være ham kjært hvis Torvemesteren ikke var Skyld i den altforsnævre Passage. Dette var alt. Da dette imidlertid har foranlediget en nøjere Beskuelse af Torvet, saa skal i et følgende Nummer indrykkes en Betragtning over Ulfeldsplads, som man vil anbefale saavel Torvemesteren som Stadskæmneren til Gjennemlæsning.
Politivennen, 1805-01-01
Svar paa det i Politivennen No. 365, angaaende Hr. Beautains Benefis. (Meddelt af Hr Beantain selv.) At Hr. Beentain har givet Hr. P. Øegaard Fuldmagt selv at gaae om med en Subskribtions Liste det er sandt, men om den omtalte Pige vidste Hr. Beautain aldeles intet; Det var om Mandagen at en Mejer, tegnede sig paa Listen for Logen No. 13, til 10 Rd. men betalte ej Pengene eller angav nogen Adresse hvo han var eller hvor han boede, Saaledes forblev det indtil Fredagen, i dette Mellemrum solgte Hr. Beautain Logen No. 13, da han ej vidste hvor Mejer boede, og troede Mejer havde mueligen faaet Forfald og ej lod afhente nogen Billet, men om Fredagen sendte Mejer Bud med 10 Rd. om en Billet og Buddet erholdt en billiet til Legen No. 17, som endnu var tilovers. Hermed var Mejer ikke fornøjet og kom selv til Hr. Beautain og paastod enten Billiet til No. 13 eller og sine Penge tilbages hvilket sidste han og erholdt; Dette er Sagens egentlige Sammenhæng, og enhver vil letteligen indsee at det ej var Hr. Beautains men Mejers egen Forseelse, ved i saa lang Mellemrum at lade Hr. Beautain i Uvished. J øvrigt haaber jeg de Højstædlede Publikum inseer selv vem Skulden ligger paa.
Politivennen, 1805-01-01
Gjendrivelse af et falskt Rygte. Da jeg har bragt i Erfaring, at slet findede Mennesker have udspredt et Rygte, i hvis Følge jeg skulde være Aarsag i Karlen Hans Uriksens hos mig indtrufne pludselige Dødsfald, seer jeg mig nødsaget til offentlig at bekjendtgjøre det passerede, for derved at tilintetgjøre disse Nedriges skammelige Hensigt, at forspilde min Velfærd, gode Navn og Rygte. Bemeldte Urik Jensen, som fra Lolland var kommen over Jsen her til Staden, for at fremme en Profes, der havde medtaget alt hvad han ejede, blev mig rekommenderet for at passe mine Heste m. v. i de 14 Dage min Tjenestekarl opholdt sig i Jylland, hvorefter jeg antog ham, paa Vilkaar, i samme Tid, at nyde den Løn, som min Kari ellers erholdtDa han havde været hos mig omtrent 8te Dage, gik jeg en Morgen Kl. 6 ud i Gaarden for at kalde paa ham, men i stedet for at svare bankede han paa hans Kammervinde; jeg gik derpaa op til ham og fandt ham meget syg, Paa mit Spørgsmaal hvad ham fattedes? svarede han, at han siden Kl. 2 om Natten havde lidt meget af Hovedpine og Tørst. Da jeg yndede Karlen for hans udviiste gode Opførsel og Omgængelighed, bad jeg ham blive og sendte strax Pigen op til ham med Theevand, hvoraf han drak nogle Kopper men var herimod Kl. 11 ikke i Stand til at svælge meere; Jeg sendte da Bud efter min Huuslæge Hr. Doktor Jakobsen, som i sit Forfald skikkede Hr. Vinter, Læge- Assistent ved almindelig Hospital, da denne kom, erklærede han strax, at ingen Redning var mulig; imidlertid forblev han hos Karlen til denne døde, hvorom velbemeldte Hr. Vinter har meddeelt mig Attest saa lydende: at Hr. Doktor Jakebsens Forfald, som er Huuslægge hos Hr. Bager Jansen paa Hjørnet af Pille og Anthonistræde, gik underskrevne efter Begjering den 23de Marts om Eftermiddagen Kl. 5 slet til bemeldte Hr. Jansen for at see en anmeldt Syg, hvilken ved min Ankomst fandtes i den Tilstand, at han ikke kunde tale, men døde imedens jeg var nærværende af Ovælings Tilfælde af en brusten Byld i Brystet. At Patienten, efter mit Skjønnende af udvortes Vold ikke fik denne pludselige Død, og at alle de tilstædeværende i Hr. Jansens Huus eenstemmig fortale den Afde des pludselige Sygdom og dennes hastige Tiltagen forpligter jeg mig til ved Eed at bevidne. Da jeg var nød til at antage en Karl i den Afbødes Sted og derfor ikke havde Plads til Liget, blev jeg raadet at henve de mig til Undersøgden, som strax besørgede det Fornødne, samt optog synsForretning over den Afdøde, hvilket alt skedte paa min Bekostning, da denne var i i yderste Armod og ikke havde efterladt det mindste. Efter saaledes at have gjennemgaaet min heele Handlemaade i denne Sag haaber jeg fuldkommen at være retfærdiggjort, og jeg udlover derfor herved 100 Rd. til den eller dem, der beviisligen kunne opgive mig Ophavsmændene til forommeldte aldeles ugrundede skammelige Rygte.
Politivennen, 1805-01-01
Kroorden paa Kronborg Geværfabrik, (Efter Jndsendt.) Det er bedrøveligt at see og høre, hvorledes der drikkes og støjes hele Nætter igjennem paa Kroen, paa Kronborg Geværfabrik; undertiden er der saadan en Allarm og Slagsmaal, at de Omkringboende ikke kunne faae Nattero? - Hvormangt et ungt Menneske er her ved Nattesvir blevet i Bund og Grund fordærvet. Hvormange Mænd ødelægge her, ved Svir, deres for jente Penge, hvoraf Kone og Børn kunde have levet, og som maaske undertiden savnes haardt af disse. - O at denne i sine Følger saa skadelige Nattesvir maatte vorde hemmet. Hvormegen Taksigelse vilde de Vedkommende, i hvis Magt det staaer at hæmme denne Uorden, ikke nyde, af den bedre tænkende Deel af Fabrikkens Beboere - hvis denne Uorden blev hæmmet. Man smigrer sig med det Haab, at denne Begjæring ikke vil være forgjæves.
Politivennen, 1805-01-01
Brandvæsenet vedkommende. J Størrestræde No. 385 og 86 ved Holmens Kirke bendes paa Taget anbragt et Dueslag, bestaaende af Lem, med flere dertil hørende Træ Stilladser. En muelig Jld i den tæt ved opgaaende Skorsteen kunde maaskee have de skadeligste Følger for det Almindelige. Man troer derfor at burde gjøre den høje Brand og Vand Kommission opmærksom paa samme. - Visheden af dette kan erfares fra Gaden, hvor Duerne daglig sidde paa et Bræt, der er anbragt paa Rygningen af Huset, men de øvrige brændbare Stilladser sees daglig af Gjenboerne til Gaarden.
Politivennen, 1805-01-01
Ønske, Badehusene angaaende. Ønskeligt var det, om den eller de, som har Bestyrelsen eller Opsigt over de ved Langebro liggende Badehuuse, vilde (istedet for at lægge Dem langs med Strømmen, som de i foregaaende Aaringer have ligget) lægge Dem tvers paa Strømmen, da den i saa Tilfælde vilde virke i alle VadeKammerne, og tillige bidrage meget til at holde Kasserne reene. Om de farlige altfor lave Kælderskure. Meget ofte er ivr t i dette Blad imod de afskyelige Kælderskure, hvoraf vi til vore Gaders Vanstir have saa mange. Nogle Husejere have agtet paa denne Anke, og følsomme ved at see deres Medmenneskers Lidel er, opsat højere Skure, hvorunder Folk godt kunde gaae, uden at støde sig, og Kældertrappen dog have Ly. Kælderskure ere i sig selv en Vansir for en Stad, ligesom de ældre og nymodens Karnapper. Naar en Husejer er forbunden til ikke at opbygge sit Hus anderledes, end de bestaaende Jndretninger tillade, for Stadens Sirs Skyld, naar han ifølge Los maae indskrænke sig til en vise øjde, for Brandsikkerhedens Skyld, saa maatte han vel ogsaa uden mindste Jndvending borttage sit Skur aldeles, ifald det ved en Lov befaledes, at en saa styg Ting, der tillige er saa farlig for de Gaaendes personlige Sikkerhed, overalhele Kbhvn skulde afskaffes. Men dersom det nu heller vælges, at lade Husejere selv som fornuftige Væsener skille deres Huse ved det Vansirende end at tvinge dem dertil, dersom Øvrigheden, anseer Husejerne ikke for ufølsomme ved deres Medborgeres af dem tilføjede Lidelser, - da bør Husejerne saameget mere ile af egen Drivt at afskaffe hvad der bør afskaffes og forbedre hvad der bør forbedres. Saa meget mere er Udgiveren bragt til her at ivre mod disse hæsselige Udbygninger, som han iforgaars, i Pilestræde uden for Kandestøberens, var Vidne til at et velklædt Fruentimmer stødte sig et stort Hul i Hovedet paa det derværende meget for lave Kælderskur, saa at hun med det blodige Hoved maatte af de Tilstædeværende ledes ned i den nærved værende Vinkælder, for at modtage Hielp. Vel er dette, som man maaskee vil sige, kun eet Tilfælde, men der vil vist iblandt Læserne være mange, der ved disse Tingester enten have selv faaet eller seet andre faae meget ubehagelige Stød.
Politivennen, 1805-01-01
Om løse Stene paa Gaderne. Meer end nogensinde vil man i denne Tid see paa vore Gader løse liggende Stene, og ligeledes paa Fortogene flere end sædvanligt. Deels Brolægningens slette Forfatning paa et eller andet Sted af vore Gader, deels Løsskyllingen af samme paa de Steder hvor Kælderfolk slaae Vand i Ballievis idelig og med Vold ud i Rendestenen, endelig ogsaa de idelige Lejligheder ved Udbedringer i Brolægningen, give Anledning til disse løse Stene. Man seer ikke fjelden Kælderfolk med Flid føre løse Stene paa Fortogene, for at lægge samme til Srytte ved deres Døre, men naar Dørene om Aftenen lukkes blive Stenene liggende, for at Folk kan støde sig derpaa eller falde derover. Man vil ligeledes bemærke at Skaragerne, om endog de løse Stene ligge tæt ved den Mødding de oplæsse, dog ikke tage dem med. Udgiveren har nylig paaanket den ubegribelige Stødesløshed som Kbhvns mange flittige eller dagdrivende Fattige vise mod de mange nyttige Ting, der her i Staden kastes som Skarn paa Gaden, Ogsaa her er Aarsag til at gjentage denne Anke. Enhver Husejer har seent eller tidlig Lejlighed til at bruge Brostene. Hvad var altsaa naturligere, end at enhver Husejer, der fra sit Vindue saae disse sande Anstødsstene ligge paa Fortoget eller Gaden, lod dem optage og skjønt i Fære i en Krog i sin Gaard. Bleve de for mange, kan han altid sælge dem og faae 2 Rd. i det mindste for Læsset, saa at Umagen dog blev ganske godt betalt. Da dette imidlertid vel var alt for meget at vente af Kbhavns højmodige Husejere, hvad var da naturligere end at Skarnagere toge dem op, og uden for Porten afkastede dem i en Samlekrog, for at fortjene sig en god Skilling, og tillige befrie Gaderne fra en Ting, der ikke bør ligge derpaa.
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Til Efterretning for dem, som have seet hvorledes jeg i Torsdags d. 18 dennes, da jeg kom med Diligensen fra Helsingør, blev behandlet i Nørreport, og mulig deraf kunde gjøre den Slutning, at jeg var skyldig i en eller anden stor Forbrydelse, og ligeledes for alle dem, der rigtig eller urigtig have hørt denne forargelige Sag fortælle, mældes: at jeg strax da jeg kom til Posthuset, anmældte Sagen, og siden skrivtlig indgav min Klage til det Kongelige General Postamt, der som mine Foresatte nok vil vide at skaffe mig den Ret der tilkommer den, som opfylder sine Pligter, den Fattige og Ringe ligesaa godt som den Rige eller Mægtige, og skal Publikum i Fremtiden ved Trykken vorde underrettet om Sagens Udfald. Jens Johansen Postkarl ved Dilligensen, logerer i Agent Gyldendals Gaard.