Almuevennen, 1843-11-01
Den 9de Marts 1843. Foruden alle Forstander skabets Medlemmer overværede flere af Sognets Beboere, dette Møde. Over Marschandiser Rasmus Hansens Andragende om at fritages for Fattigskat, efter det af ham ved sidste Møde gjorte Forslag, bleve følgende Betænkninger afgivne. Sogneforstander Skolelærer Wagtmann, formeente, at en aldeles Fritagelse for den paalagte Skat burde ikke finde Sted; men Communalbestyrelsen maatte vistnok tage Hensyn til og Stedet var udleiet til Sognets Beboere eller til Fremmede, og i første Fald beskatte efter en mildere Maalestok end i sidste. Sogneforstander Hans Larsen bemærkede herimod, at da Marschandiser Hansen tildeels ved Hjælp af den Jndtægt de omtalte Beboelsesleiligheder indbragte, forsørgede sin gamle fattige Moder, der hører til Sengeløse Sogn, og der ved det Tilbud, med Hensyn til hvem han for Fremtiden, vil antage som Leiere, var meere Garanti for Fattigvæsenets fremtidige Bebyrdelse, end ved den paatænkte Skat, maatte han stemme for en efter Forestaaende betinget Fritagelse. Præsten tiltraadte ganske denne Mening og tilføiede, at han foruden de alt anførte Grunde troede, at Lovgivningen hjemlede Klageren denne Fritagelse, da han ikke boede i Sognet. Formanden yttrede hertil, at Pl. 5te Decbr. 1815 § 2 kun forbyder at beskatte en udensogns Mand efter hans Formue og Leilighed, hvilket vil sige med Hensyn til den Stilling han indtager hvor han har sit stadige Ophold, men Forsamlingen har ingenlunde tænkt at ville beskatte Klageren efter den Jndtægt han som Marschandiser bar i Kjøbenhavn, men alene efter den Jndtægt det ham i Sognet tilhørende Sted indbringer. Foruden at Cancelliskrivelse af 29de Juni 1788 begrunder denne Mening, maa man ogsaa antage, at den første § i fornævnte Placat af 1815, der omtaler Hartkornets Beskatning, maa kunne anvendes analogisk i dette Tilfælde. Forøvrigt var dette ikke fremført for at modarbeide Hans Larsens Forslag, hvilket han efter Omstændighederne med Fornøielse tiltraadte; men alene for at bevise Forsamlingens lovlige Ret til den paatænkte Beskatningsmaade. Da Jngen havde noget videre at erindre herimod, blev vedtaget, at Marschandiser, Rasmus Hansen bliver efter det af ham gjorte Forslag fritagen for at svare Fattigskat af det Sted han eier i Sengeløse Sogn. Efter at Formanden havde oplæst Vadsbyernes Erklæring angaaende Forvalter Niepers og Sengeløse Gaard eieres samt Møller Jensens Forlangende til Forstanderskabet om dette ville medvirke til at formaae Vadsbyerne at frafalde deres Forehavende med at lede Vandet fra ders Moser gjennem den ny anlagte Sluse, og efter at Sogneforstanderne Peder Hansen og Peder Pedersen af Sengeløse samt Jens Hansen af Vadsby, som Parter i denne Sag havde afholdt sig fra at votere, vedtog Forsamlingens Majoritet efter længere Discussion at sende følgende Svarskrivelse til Vedkommende: "Forstanderskabet har ved nøie at undersøge denne Sag overbeviist sig om, at uden et forbedret Vandløb, som kun kan opnaaes ved den omtalte Sluse, maa Vadsby Gaardeere fremdeles lide ubodelig Skade, saavel ved Hø- og Tørvebjergning som ved Opdyrkning af raae Mosejorder, der navnlig er paabegyndt af Gaardeier Schou men de af ham, saavel som andre paa slige for hele Staten vigtige Foretagender anvendte Omkostninger ville være aldeles spildte, naar ingen Garanti havdes for Afløbet af skadeligt Vand. Hvis dette Vands Ledning ud over Sengeløse og Frederiksholms Enge vilde danne et ganske nyt Vandløb, der foranledigede betydelige Omkostninger og Jordtab ved nye Grøvters Anlæg, kan Forsamlingen vel indsee, at Eierne af sidstnævnte Enge, skjøndt uden Hjemmel i Lovgivningen, ville modsætte sig samme; men da der alt existerer en Aa med et fortrinligt Vandfald flere Tommer dybere end Grøvten i Vadsby Enge, og da Forordningen af 25de Juni 1790 i dens Præmisser siger, at Aaerne ikke skulle være til enkelte Lods eieres, men til hele Landstrækningers Bedste, samt i den 2den 9 saa aabenbart taler til Vadsbyernes Fordeel, kan Forstanderskabet ikke billige den Modstand der vises dette Foretagende, og drister man sig derfor ikke i Henhold til Ovenstaaende at tilraade Vadsbyerne at borttage den alt anlagte Sluse; men da sidstnævnte Gaardeiere i deres Erklæring af 1ste Februar d. A. har tilkjendegivet, at denne Sag er dem af saa stor Vigtighed, at de, hvis videre Modstand gjøres, ville requirere et Landvæsens commissions Møde, skal Forstanderskabet, for at forhindre unødvendige Bekostninger, og for at søge at tilveiebringe en god Forstaaelse imellem Sognets Beboere, herved bringe i Forslag, at Eierne af Frederiksholms og Sengeløse Enge ikke forhindre det nye Vandløb, imod at Vadsbyerne, saafremt Aaen imod Formodning paa enkelte Steder ikke skulde have den fornødne Dybde, bekoste den første Opgravning i denne Anledning. Med Hensyn til Møller Jensens Besværing over at Vadsbyerne ved en lovstridig Handling vil aflede Vandet fra hans Mølles, maa Forstanderskabet bemærke, at Lovens 5te Bogs 11te Capitel, der nu maa ansees betydelig modificeret ved Forordningen af 25de Juni 1790 ikkun forbyder at give gamle Vandløb en forandret Retning, ikke kan anvendes i dette Tilfælde, da Slusen er anlagt et langt Stykke fra den Aa der fører Vandet til Mølle søen, og det paatænkte Vandløb vil dannes ved en ny Grøvt, der aldeles ikke kommer til at staae i Forbindelse med benævnte Aal. Pastor Johnsen og Sogneforstander Lars Hansen, dissentierede i denne Beslutning saaledes: at de kun til raadede ovenstaaende Forlig forsaavidt at Vadsbyerne igjennem benævnte Sluse ikkun have til Hensigt at udelukke det Vand der kommer fra Sengeløse Marker; men ikke naar en almindelig Grøvt henfører Vandet fra Vadsbymse, da de antage, at en saa betydelig Vandmasse vil skade Sengeløse og Frederiksholms Enge.