Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-10-10
Følgende Sager bleve i Mødet foretagne: 1) Fra Sogneforstanderskabet for Væggerløse Sogn, var indkommet en allerunderdanigst Ansøgning, hvori samme havde fornyet sin Begjæring om at Regulativet for Mariebo Amts mindre Landeveie, hvorefter ikkun den Strækning af den forrige Landevei imellem Nykjøbing og Gjedser, som gaaer over Kjøbstadens og Jdestrup Sogns Grund, er bibeholdt i denne Klasse af Veie, igjen maa optages i samme, forsaavidt Strækningen igiennem Væggerløse Sogn angaaer, i alt Fald med den Modification, at Sognet besørger dens Vedligeholdelse mod en passende aarlig Godtgjørelse af Amtsrepartitionsfonden. Som Grunde for denne Begjæring, havde Sogneforstanderskabet, foruden de tidligere fremsatte, navnlig Veiens Vigtighed for Communicationen og den store Færdsel paa samme igjennem Væggerløse, Sogn fra de tvende sydligere Sogne Skjælby og Gjedesby, paaberaabt sig den store Byrde, som Vedligeholdelsen medfører, hvilken var udregnet til en Bekostning af 3 a 4 Mk. pr. Tønde af Sognets Hartkorn aarlig, medens Vedligeholdelsen kun kan koste Amtet 1 Sk. pr. Tønde Hartkorn, samt at der ikke paa noget andet Sted i Amtet skal gives en Kjøbstadvei, der i saa lang en Strækning (1 Miil) udelukkende for to Sogne falder igjennem et tredie, som tillige selv skal benytte den; at brugbart Materiale ad en lang Omvei skal hentes ved Østersøens Kyst, og at Sognet til sine 4 reglementerede Skoler har at udrede imellem 400 og 500 Rbd. aarlig. - Over denne Ansøgning vare Erklæringer indhentede fra Birkedommeren, Justitsraad Pontoppidan, og Bestyreren af Amtets Landeveisarbeider, Jngenieurcapitain Dreyer, af hvilke den Første havde anbefalet samme paa de af Sogneforstanderskabet anførte Grunde, og den Sidste vel havde formeent, at der fra Principets Side taler meget for, at den omhandlede Veistrækning eller i alt Fald en Deel af samme optages blandt de mindre Landeveie, som Kjøbstadvei for en betydelig Landstrækning, men ikke kunde ansee dette for at være Tilfældet, naar Sagen betragtes fra billighedens Standpunkt, da der vistnok er mange Sogne, hvor en Vei benyttes mere af fremmede Sognes end af dets egne Beboere, og denne Vei er den eneste af nogen Betydenhed i Væggerløse Sogn, eftersom de øvrige Biveie ere af saa ringe Udstrækning og saa lidet befarede, at de kunne vedligeholdes for en Bekostning af 100 a 150 Rbd. aarlig, og naar dette lægges til Omkostningerne ved hiin Vei, vil Sognets hele Udgift til de offentlige Biveie kun udgjøre 4 a 6 Mk. aarlig, hvilket ikke er nogen særdeles stor Byrde, da mangfoldige andre Sogne, i Landet ere i langt høiere Grad bebyrdede af deres Biveie (i Kjøbeløv Sogn er Arbeidet paa disse i indeværende Aar anslaaet til en Bekostning af 2 Rbd. 3 Mk. pr. Tønde Hartkorn). Endelig havde han foreslaaet som en Middelvei, at optage Strækningen fra Præstestrædets Begyndelse indtil den søndre Udkant af Højet By som Landevei, men tillige udhævet Betænkeligheden ved at concedere noget i denne Henseende, formedelst de deraf mulig flydende Conseqventser. Saavel han som Birkedommeren havde forøvrigt været enige om, at der ei bør gives Sognet Pengehjælp til den omhandlede Veistræknings Vedligeholdelse, men at den enten bør behandles paa samme Maade som Amtets øvrige mindre Landeveie eller aldeles som andre Biveie.