Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1831-01-03
J Jtalien har i dette Aar Jntet af Mærkelighed tildraget sig. Dette Land vegeterer i sin gamle Tilstand og holdes i Lydighed af de der opstillede store østerrigske Armeer. Ligesom Paven er Kong Frantz 1ste af Neapel gangen til sine Fædre og hans unge Søn har besteget Tronen under Navn af Ferdinand 2den. J det tyrkiske Rige fortsætter Keiseren sine store Reformer med en haardnakken Jver, og arbeider paa at ophielpe Staten saa meget som muligt. Vi have derfor med Forundring hørt den store Forandring, som derved foregaaer i Tyrkernes Sæder og Skikke, og kunne ikke nægte den Mand vor Agtelse, der formaaer at udrette Saameget. Jøvrigt var det ingenlunde roligt i Statens Jndre. Albanesernes Oprør blev dog dæmpet ved Tyrkernes sædvanlige Troløshed og Grusomhed, da Man vidste at udrydde de fornemste Høvdinge; men der findes endnu mange Misfornøiede i Provindserne, som ingenlunde ere tilfredse med de nye Forandringer. Med Forundring maatte vel Tyrkerne høre, at Prinds Leopold frasagde sig Regjeringen over Grækenland, ligesom de vel neppe kunne forstaae de øvrige Begivenheder, som have tildraget sig i Europa, og vi maae inderlig beklage, at det frie Grækenland nu maa blive overseet og mangle den Understøttelse og Hielp, som er nødvendig, dersom det skal reise sig med Held af det Anarkie, hvori det hviler. Ogsaa maae vi beklage, at Samos og Candien ere forblevne i Tyrkernes Hænder, ligesom og at Grændserne for den nye Stat i det hele ingenlunde svare til Folkets og Europas Forventninger. Hvad der derfor vil blive af Grækenland, hvis talentfulde Præsident har en saa vanskelig Opgave at løse, vil først Tiden lære Os Gaae vi herfra til det nordlige Afrika, da har denne skjønne og frugtbare Strækning langs Middelhavets Kys vundet vor Opmærksomhed, deels ved Ægyptens stedse tiltagende Kultur, deels ved den franske Expedition mod Deien af Algier. Allerede i flere Aar havde der hersket Misforstaaelser mellem ham og den franske Regjering, og da disse ikke kunde bilægges i Mindelighed, fordi det franske Ministerium ønskede, ved et populært Foretagende, at vinde Jndflydelse i dets Fødeland, saa afseilede en mægtig Flaade under Admiral Duperres, med et talrigt og velforsynet Armeekorps under Krigsministeren Bourmonts, Kommando til Algier den 18 Mai. Efter en temmelig heldig Overfart landede Hæren(14 Juni) uden Vanskelighed i Nærheden af Algier, og kastede lettelig de udisciplinerede afrikanske Horder tilbage, som vilde standse deres Fremgang. Med en forhausende Hurtighed trængte de Franske frem mod Hovedstaden og indtoge med Storm det berømte Keiserslot, hvorefter Deien formeligt kapitulerede og de Franske besatte Staden den 5 Juli. Med stor Glæde blev denne Efterretning modtaget af hele Europa, der nu endelig haaber, at see det skjændige Søerøverie standset i Middelhavet og Fyrsterne derved befriede fra en aarlig og vanærende Tribut. Men ogsaa her maae vi beklage, at de øvrige Begivenheder i Europa have været saa betydningsfulde og vigtige, at Opmærksomheden tildeels har været bortvendt fra Algier, og dette Lands endelige Skjebne derved er bleven uafgjort. Den overvundne Dei har begivet sig med sin Familie og sit Harem til Jtalien.