Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-03-28
om Morgenen bleve tre af det Kongel. Slots Porte spærrede, alle i Staden tilstedeværende Officierer kaldtes til Kongen, og Hs. Maj. Afreise blev bestemt til om Middagen. Fra flere Sider gjordes Kongen de indstændigste Forestillinger om hans egen og Landets stedse voxende Fare. Jsær forenede Feldtmarschal Klingsport og General Adlererens sig for at besværge Kongen, at beslutte sig til de Forholdsregler der ene formaaede at redde Landet. Den første skal til den Ende have gjort et Knæfald for ham. Men Kongen forblev urokkelig og viste sig meget opbragt og utaalmodig. Nu troede de Sammensvorne, at der ikke mere var nogen Tid at spilde. General Adlerkreutz, som Kongen havde bortviist med Yttringer af den meest levende Harme, vendte tilbage til Kongens Gemak med fem af sine Adjutanter og med Hofmarschal Silversparre, erklærede ham, at han maatte arrestere ham i Nationens Navn og fordrede hans Kaarde af ham. Kongen greb sin Kaarde, og da denne var vristet ham udaf Haanden, tog han endnu et Par Lysestager og kastede dem efter de Sammensvorne. Paa hans Raab om Hielp mod Vold og Forræderie, opbrækkede Generaladjutant Melin, Capitainlieutenant Grev Løvenhaupt, Baron Aakerhjelm, en Kammerhusar og en Lakai en tillukt Dør og trængte ind i Kongens Gemak. De to første bleve arresterede og de andre bortjagede af de Sammensvorne, der i samme Øieblik, omtrent 30 i Tallet, styrtede ind i Gemakket. Kongen benyttede sig af denne Forvirring til at undflye gjennem den opbrækkede Dør. Men de Sammensvorne løb efter ham, grebe ham nederst paa Trappen og bare ham op igjen. Var han kommen til den store Slotsvagt, saa var han maaskee bleven reddet, og der var sikkert opkommet et skrækkeligt Blodbad. Slottet blev nu besat med Vagt paa alle Sider og alle Udgange bleve spærrede. Hertugen af Sødermanland blev udraabt til Kongerigets Regent; der hørtes ingen Stemme til Fordeel for Kongen, den offentlige Sikkerhed blev uforstyrret, Sagen var afgjort og endt førend den største Deel af Stockholms Jndbyggere vidste hvad der foregik. Der afsendtes Courerer, for at kalde de allerede afmarscheerte Tropper tilbage, og de beordrede Borgervagter bleve afbestilte. Om Eftermiddagen udstedte Hertag-Regenten en Proclamation. Denne Revolution har intet Blod kostet. Generaladjutant Melin, Oberstlieutenant Martinau, Borgermester Oldenburg, Grev Carl Løvenhaupt og Understatholder Edelereutz bleve i det første Øieblik arresterede, men endnu samme Dag igjen løsladte. Næste Nat Kl. 1 fortes Kongen til Drottningholm under en stærk Cavallerie Escorte. Han bevogtes der strengt af en talrig Garde; to Officierer opholde sig Dag og Nat i hans Gemak. Slottet er omringet med skarpladte Canoner. Tropperne sammesteds staae under Hofmarschal Silversparres Commando. Man siger, at Kongen senere har skuller føres til Gripsholm. Dronningen, som ved denne Leilighed har viist største Hengivenhed for sin ulykkelige Gemal, har gjort de indstændigste Bønner om at følge ham i hans Fangenskab, men det er blevet hende aldeles afslaaet. Hun er forbleven paa Haga med sine Børn. Rigsdagen er udskreven til den 1ste Maji. Man forudseer, at den vil blive meget stormende. Regentskabet bestaaer, foruden Hertugen af Sødermanland, af følgende Personer: Feldtmarschal Kling sport, Rigsdrot Grev Wachtmeister, General Steding, General Adlererentz, Boron Ehrenheim, Admiral Lager bielcke, Statssecretair Lagerbielcke, Grev Oxenstierna.