Ribe Stifts Adresseaviser, 1835-05-16
Da Pairernes Alder i Gjennemsnit et 60 Aar og de Anklagedes kun 25, kalder man denne Proces: det Forbigangnes Proces mod det Tilkommende. 147 Pairs vare tilstæde, 81 udebleve, de af Ministrene, der ere Pairs, deeltoge ei heller i Mødet. En Det af de Anklagede vægrede sig ved at nævne deres Navn, Stand, o. s. v., og de fleste erklærede, at de ingen anden Bolig havde end Fængslet, hvor de havde været i 13 Maaneder. En af de Anklagede, Beaune, forlangte, at deres Koner Børn og øvrige Familie, som skarevis havde begivet sig fra Lyon, for at bivaane Processen, skulde tilstædes Adgang i Salen, men dette blev nægtet. Videre paastode de haardnakkent den dem, som bekjendt, for nægtede Ret til at vælge sig Forsvarere ogsaa udenfor Advokat-Standen. Efter en Deel Snakken frem- og tilbage herom, hvorved nogle Anklagede ved deres Stenterstemmer og flydende Tunger aldeles over døvede, baade Præsident, General Advokaten, og MunicipalGardisterne, som vilde bringe dem til Tavshed, begav Pairs=Retten sig i sit Deliberations=Værelse, og efter 2 Timers Deliberation bekjendtgjordes den Beslutning at overeensstemmende med Criminal=Loven og efter at have hørt General=Procurørens Conclusioner, kunde Retten ikke tilstaa de Anklagede Ret til at vælge Defensorer udenfor Advokat Standen. Derefter erklærede Præsidenten, at Retten var hævet, og de Anklagede bleve bortførte uagtet deres Jndsigelser og mange nye Forslag. Den anden Dag begyndte Forhandlingerne med, at Præsidenten Pasquier befalede, at Anklage Acten skulde oplæses, men strax reiste sig en af de Anklagede og forlangte først at fremsætte et Retsspørgsmaal i alle Anklagedes Navn. Præsidenten bød ham Tavshed og lovede, at naar Acten var forelæst, skulde alle Anklagede blive hørte. Men han lodsig ikke forstyrre, og da Præsidenten, Reisbetjenten- og Muncipalgardisterne forgiæves søgte at bringe ham til Taushed, reiste alle Anklagede sig, 20 Lyoneser undtagne, og protesterede mod Sagens videre Fremme, da Retten havde nægtet dem at vælge til Forsvarere, hvem de vilde. Nu raabte General-Procuteuren og de andre Advokater, idet de documenterede, de Anklagede, idet de protesterede, og Præsidenten og Retsbetjentene, idet de bøde Tavshed, saaledes imellem hinanden, at ingen kunde høre Ørenlyd, dog syntes Procurøren Martins og hans Navne den Anklagede Martins Stemmer at prædominere, til den Pariser-Anklagede, Cavaigna tog Luven fra dem, og idet han uophørlig raabte, om dog at maatte blive hørt, skreg saaledes, at man næsten ikke kunde høre de andre 100 ivrigt arbeidende Stemmer, og uagtet 3 Gardister uophorligt vare beskæftigede med at faae ham til at tie og sætte sig. Endeligen anklaget Gen. Adv. ham som Forstyrrer af Rettens Fred og efter mange Debatter og frugtesløse Forlog at bringe ham til Tavshed, begiver Retten sig til deres Deliberations Værelse. Efter nogle Timers Forløb kom Pairerne tilbage og Præsidenten oplæste da denne Decision. J Betragtning af at betydelige Uordner ere forefaldne; at de Anklagede ved Skrig, Tumult og Voldsomheder have standset Rettens Løb, billiger Retten den af Gen. Adv. over den Anklagede Cavaignac førte Klage, men udsætter Paadømmelsen af den til Hoved=Spørgsmaalet er afgjort, og erklærer, at den, hvis fremdeles Uordener forefalde, vil gribe de fornødne Forholdsregler, for at hemme dem og fremme Justitiens Løb. Dermed hævedes Sessionen. Den 3die Dag var ligesaa stormende og bragte ligesaalidet Resultat. De Anklagede protesterede den ene efter den anden mod Lovligheden af den mod dem brugte Fremgangsmaade, og erklærede, at de ikke oftere vilde stille sig for Retten, uden slæbte derhen med Magt.