Københavns Adresseavis, 1769-09-27
Tanker om Commeten. Jeg har merket at dette Syn er forskrækkeligt for nogle Mennesker. En gammel Tradition vil giøre det til et Forbud for en stor Ulykke. Det gamle Riim: Commeterere onde Propheter, har endnu ikke kundet blive fuldkommen forviist fra Sandhedens Gebeet. Og maaskee mange antager denne Sætning for sand, fordi den rimer sig. Men, der kommer endnu andre Omstændigheder dertil, som skal giøre disse Tanker rimelige. Halens riisagtige Skikkelse kan for en levende Jndbildnings Kraft lettelig forestille et virkeligt Malerie af det guddommelige Vredes Erindringen om den Commet, som lod sig see over Riis. Jernsalem, for denne Stads Forstyrring Commendskiønt samme var af gandske anden Art, og, ligesom de Vises Stierne, lod sig see i den nedre Luft, giver deres befrygtelse en nye Grund, til at formode de jammerligste Tider. Og denne Formodning bliver understøttet derved, at efter den Commetsom lod sig see i Aaret 1744, kom Qvæg=Sygen strax efte; dog ikkun ihenseende til dette Land, thi i Holland, hvor man den gang og saae Commeten, havde Qvæg=Sygen allerede været i 14 Aar forhen. Jeg vil ikke frietage Commeterne fra al Virkning paa vor Jord Kugle. Paastaaer man dog med stor Rimelighed, at Maanen, som dog alligevel ikke umiddelbar berører vor Dunst=Kreds, kan ved sin Trykning foraarsage Ebbe og Flod i Havet. Hvorfor skulde da ogsaa en Commet, som streifer igjennem vor Plante=Hvirvel, og kommer mangen en Planet temmelig nær, ikke og ligeledes i samme kunde frembringe Forandringer, og følgelig ogsaa virke paa vor Jord, naar den eller dens Dunstfulde Hale kommer samme fornær, Men alligevel kan jeg ikke indsee, hvorledes deraf kunde foraarsages Krig og andre Ting i Verden. Dog, den almindelige Meening vil just ikke giøre Comme terne til en Aarsag; men rettere til et forbetydende Tegn. til en stor Ulykke. Skal de nu være vilkorlige Tegn, saa maae man bevise, at Gud har erklæret dem for Ulykkens Forbudde. Men han har meget mere sagt. J skal ikke frygte eder for Himmelens Tegn, som Hedningene frygter sig, Jer. 10, 2. Skal de være naturlige Tegn, saa maae de have den Egenskab, at de strax kan føre os den betegnede Sag til Gemyt, eller det, som skal møde os. Men et Riis! - Er det ikke Ulykkes=Tegn nok, Men hvad om min Jndbildnings Kraft ligesaavel gjorde en Vifte, en Hovedbrydelse af det Slags, som man kalder Sultaner, eller slige smukke Ting deraf, Dernæst bliver det jo endda immer tvivlagtigt, hvem det skulde gielde. Skal maaskee det Land blive ulykkeligt, hvor Commetten er at see, Saa truer den gandske vist vor hele Jordklode, ja det hele Plante=Systemme med alt Ont, efterdi den kan sees overalt. Sandt er det, at nogle Aar efter den merkværdige Commet, som lod sig see 1680, paa fulgte TyrkeKrigen. Tyrkerne trængte ind i Østerrige, og beleyrede Wien. Nu har vi atter en Commet og Tyrke=Krig, og hvor tilbøyelig er man at sammenligne den gamle Historie med den nyere? Men hvilke fæle Slutninger kommer ikke af saadan Sammenligning, Dog frit Mod! Hisset blev Wien i rette Tid undsat, og der blev anrettet et stort Nederlag iblant Tyrkerne. Jkke at melde om, at paa andre Steder i Verden, hvor man dog og saae denne Commet, har tildraget sig mangen lykkelig Begivenhed, og mangt et Folk paa Jordkloden er vederfaret Glæde, omendskiønt Wien blev beængstet. Altsaa kan der gandske vist og uden Commeter hist og her være Elendighed nok i Verden. Vil man troe Himmelens Maale=Kunstnere (og man troer jo dog enhver i sit Haandværk, saa ere nogle Commeters Løbebane allerede udregnet, og Tiden, naar de skal komme igien, bestemt af store Matheematikere. Den ovenmeldte Commet, som lod sig see 1680, skal komme igien efter 575 Aar. Den fra 1682 lod sig allerede see 1758, og altsaa efter 75 Aar. Vi har i Aaret 1789 den samme Commet at vente igien, som faaes sidst 1661. Af alt dette lader sig giøre den Slutning, at Commeter ere mørke Verdens Korporer, som Gud i Begyndelsen har skabt tilligemed alle andre, og saaledes anordnet deres Løbebane, at de igiennemvandrer adskillige Plante=Systemmer, kommer snart en Soel meget nær, snart igien forskrekkeligt langt bort fra al Soel=Lys, og følgelig maae befinde sig i det største Morke. (En Helvedes Qvale for deres Beboere!) Naar Comme ten nu befinder sig ud af Sphæra Fixarum, ud af det umaalelige Mørkheds Dyb, som befindes imellem Plante=Systemerne og Soelhvirvlerne, skynder sig til os, og ere komne til Orbitam Saturni, Jovis &c. saa maae de blive synlige for os; men naar de vender sig tilbage, efterat de har besøgt vor Soel (maaskee for at hente Jld eller for at bringe Jld) saa bliver de usynlige for os. Vi kan derfor ansee disse Vidnesbyrd paa den guddommelige Almagt og Viisdom, i den selvsamme rolige Gemyts Forfatning, med hvilken vi betragter den øvrige stiernefulde Himmel. Ligesom nu dette giver alle fromme Hierter Leyliglighed og Tilskyndelse, at prise den Tilbedelsesværdige Skaber, saa skal og den nærværende Commet opfordre os til denne behagelige Forretning. Frie for al tungsindig Ahndelse, og derimod fulde af barnlig Høyagtelse, ville vi udraabe med David, Herre, hvor mange ere dine Gierninger, du gjorde dem alle visseligen, P. 104, 24. N. den 6 Sept. 1769.