Aalborg Stiftstidende, 1836-10-08
Portugal. Over London har man nu Efterretninger derfra, som gaaet til 2de f. M. Vel er Roligheden aldeles uforstyrret, men, skal man fæste Lid til de engelske Blades Correspondenters, Skildring af Tingenes Tilstand, som man vel maa, da virkelige Kjendsgierninger ere i Overeensstemmelse dermed, saa maa man være beredt paa, snart at høre om en Forandring, eller rettere en total Reaction. Constitutionen af 18201 er nu beediget overalt (dog veed man det ikke med Visheds om Oporto), men Enthusiasme for den har intetsteds viist sig i Provindserne, og populair kan den altsaa neppe kaldes. Jfølge Privatbreve skal man endog have sporet en temmelig almindelig contrarevolutionair Stemning i Gemytterne. Ministrene, som naturligviis staae og falde med den nærværende Tingenes Orden, ere beredte paa at vedligeholde den med Magt. Antallet af Tropper i Hovedstaden forøges og fra Santarem bringes Skyts til Lissabon. Dronningen ere svagelig, dog neppe egentlig syg, da der ingen Bulletins udstedes. Hun har afslaaet nogle Officerer en Audients, i hvilken de vilde retfærdiggjøre deres Adfærd under Opstanden, og synes i at være rede til at forlade sit Pallads i Belem, for at begive sig ombord paa et der udenfor liggende engelsk Linieskib, Malabar, saasnart Omstændighederne skulde bebude nogensomhelst Fare. Dronningens Gemal, Prinds Ferdinand, har paa sin Side formelig protesteret imod Dronningens, ved Tvang bevirkede Antagelse af Constitutionen og i en speciel Dagsbefaling nedlagt den Commandostav, som Hæ tens Overbefalingsmand, ved hvis Modtagelse han i sin Tid forskjærtsede Folkets Gunst. J denne Dagsbefaling udtryk ler han sig saaledes: "Jeg beklager dybt, at jeg befindes mig i den Nødvendighed, at nedlægge Commandoen over den portugisiske Armee. Med største Glæde tog jeg imod den Ære, at commandere denne tappre Hær, som i sin Tid udgjød sit Blod, for at tilkæmpe sig det constitutionelle Charte, som Kronen frivillig skjænkede Folket, og som ydede Nationen de fuldstændigste Garantier for dens Sikkerhed, dette Charte, for hvilket Dronningens Fader, Helten i Oporto, offrede sit berømmelige Liv, dette Charte, der tjente til Losen for at forene Frihedens Venner i Ulykkens og Kampens Dage; dette Charte, som lød fra de døende Martyters Læber paa Azorerne, i Oporto, Almaster og Assenceirac- og som begeistrede dem med det Mod og den Kraft, ved hvilken de, ved egen og Vaabenfællers glimrende Vaabendaad, skaffede Dronningens retfærdige Sag Seier over Tybrani og Undertrykkelse. - Dette Charte blev om Aftenen den 9de traadt under Fødder; ved Vold satte man i dets Constitutionen af 1820, Aftenen for de af Folket valgte Cortes skulde træde sammen. Jeg vil ikke paatage mig at fælde nogen afgiørende Dom over begge Grundloves relative Værd, men jeg kan umuligt forestille mig, at Don Pedros Charte, som man til dette Øieblik har holdt i Ære, ikke skulde være skikket til at sikkre Portugals Lykke. Jeg vil derfor oppebie Nationens Repræsentanters Dom herover og ikke igjen overtage Commandoen over Keiserens brave Vaabenbrødre, de Helte, der i Oporto og Mindello bedækkede sig med Hæder og Laurbær, der maae forblive uplettede, forinden behørige Disciplin, Lydighed og Orden igjen er vendt tilbage og Hæren paany handler efter de Lærdomme, som Don Pedro har indprentet dem. Undertegnet Don Fernando. Dronningens Stedmoder ter sig under disse Omstændigheder med Værdighed; skjøndt Forholdet mellem hende og hendes Datter ikke altid har været det bedste, og skjøndt det for Øieblikket ikke fattes paa Personer, der bestræbe sig for, at skille Moderens og Datterens Jnteresser fra hinanden, har hun dog skriftlig afgivet den Erklæring, at hun under ingen Omstændigheder forlader Dronningen, men har besluttet at dele Skjæbne med hende, hvilken den ogsaa maatte blive. Hendes Exempel er blevet fulgt af Jnfantinden Donna Jsabella Maria, som, fra 1826 til 1828, selv har været Regentinde af Portugal. Ministeriet søger at sikkre sig sin farlige Stilling og nogenlunde at holde sig opret i Folkets Gunst ved et strengt Besparelsesystem, som Statens financielle Stilling og politiske Forhold bydende kræver. Alle, ikke aldeles fornødne, Embedsposter nedlægges, og den officielle Tidende er daglig opfyldt med lange Lister over Afgange. Om Ministeriet ved dette og lignende Midler, blandt hvilke hører et Decret til at undersøge og modificere Geistlighedens Jndkomster, vil kunne naae sin Hensigt, er viist meget tvivlsomt.