Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-10-31
Nyheder fra Udlandet. Krigstoget i Afrika. Jndtil den 21de Octbr. havdes endnu ingen nyere Efterretninger fra Constantine. Denne lange Taushed foruroliger stærk det Pariser Publikum, som erindrer sig derved en lignende Pause, der forrige Aar gik foran det ulykkelige Felttog mod den samme Stad. Man tvivle rigtignok ikke om Constantinehs Fald, men man frygter for, at Tilbagetoget derfra vil blive vanskeligerend Jndtoget, og at Franskmændene ville komme til at betale Seiren dyrt. Et til Toulon den 17 Octbr. ankommet Dampskib havde bragt Breve med sig fra Bona indtil den 14de. Alt hvad man der vidste med Vished, var det, at Staden beleiredes og at Franskmændene ventede snart at kunne skyde Bresche. Paris var opfyldt med foruroligende Rygter, som f. En at Achmed Bey havde stukket Jld paa Staden Constantines fire Hjørner og var derpaa med hele Garnisonen flygtet bort derfra; at der havde staaet blodige Fægtninger under Stadens Mure, hvori det 47de Linieregiment var bleven næsten heelt nedhugget; og endelig: at Franskmændene vare efter en kort Modstand rykkede ind i Constantineh, men strax efter Arabernes Udrykning var Staden fløiet i Luften med samtlige Franskmænd. Vist er det, at en stor Mængde af Constantinehs Jndvaanere vare alt førend Franskmændenes Komme flygtede derfra, med Alt hvad de havde kunnet slæbe med sig, og havde søgt Tilflugt hos de paa Veien til Tunis boende Stammer. De stakkels Jøder vare værst farne, da de, af Frygt for at blive udplyndrede af Tyrkerne, ikke vovede at forlade Staden, thi den ringeste Mistanke om Forstaaelse med Franskmændene kostede dem Livet. J Forbindelse med disse Begivenheder er nu kommet en anden, som ha gjort stor Opsigt i Paris. Som bekjendt var Prindsen af Jonville, Kongen af Frankrigs tredie Søn paa en Reise til Middelhavet med Linieskibet Hercules, for dermed at gjøre sin første Søetour som Marinelieutenant. Mens Skibet laae paa Bonas Rhed, gik Prindsen i Land, og fik Kommandanten overtalt til at medgive sig et heelt Jnfanterieregiment samt 3 Kanoner og 250 Heste, hvormed han, uden sin Capitains Tilladelse, begav sig afsted til Constantinehfor, i Forening med sin Broder, at tage Deel i Kampen. Pariserne finde det meget naturligt, at den unge fyrrige Prinds kunde have Lyst til at gjøre dette romantiske Krigstog med, men Gouverneuren i Bona forlange de stillet for en Krigsret fordi han, for en 19aarig Ynglings Skyld har kunnet tilsidesætte sin militaire Pligt og saa betydeligt svække den ham anbetroede Besætning, samt desforuden betroe 900 Md. til en Lieutenant der sætter sig op imod sin Chef. Hvorledes det er gaaet den forvovne unge Prinds, om han er sluppen lykkeligt igjennem Ørkenen, som vrimler af arabiske Horder, og naaet Hæren, vides endnu ikke. Den kongl. Familie, især hans Moder, skal være meget bekymret for ham. Hans næstældste Broder befinder sig ved Hovedhæren. Langs med Kysten krydse tre franske Linieskibe, for at være parat i alle paakommende Tilfælde. J Toulon var givet Ordre til at holde alle Dampskibe færdige til at afgaae paa første Vink med Hjelpetropper til Algier. Kort før Postens Afgang fra Toulon hed det i denne Stad, at Prindsen af Jonville var paa sit eventyrlige Krigstog falden i Beduinernes Hænder. Dog trøster man sig ved, at denne Efterretning beroer for en Deel paa et Brev fra en Officeer som var fulgt med Prindsen og hvori det hedte, at man frygtede for, Araberne vilde afskjære Prindsen og hans Escorte fra Bona Tillige meldtes i det samme Brev, at just i de Dage Prindsen var afmarscheret, var der faldet saadan Regn og Hagl, at Jorden var bleven saa gjennemblødt, at flere Vogne med Bagage vare blevne staaende under veis. Jntet Under derfor, at man i denne Tid ikke taler og Andet i Paris, end de africanske Anliggender. Beyen i Tunis er bleven stranguleret; kort iforveien havde han selv gjort det samme ved som Premierminister. Han havde i mange Aar været en af Frankrigs troeste Allierede. Man frygter for, at hans Efterfølger, Sidi Achmed, den Dræbtes Søn, vil snart gaae samme Vei, da Tropperne ikke ere at lide paa, og der hersker stor Gjæring i flere Provindser. Den danske Consul i Tunis, Hr. Berner, der skildres som en elskværdig, aandrig og formuende Mand, er druknet, ved at bade sig, og hans Tjener, hedder det, der vilde redde ham, havde samme Skjebne.