Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-03-02
Om nogle Yttringer i Hr. Prof. Olufsens statsoeconomiske Oversigt af Danmark, 2det Hefte. I det nylig udkomne Hefte af Hr. Prof. Olufsens Bidrag til en statsoeconomisk Oversigt af Danmark, hedder det Pag. 204 "Da Danmark er et Kornland, saa er det første som her bør gjøres, at dyrke Landet tilgavns. Jeg indrømmer nok, at en bedre Dyrk ningsmaade kunde ønskes, men jeg paastaaer, at man i denne Post ikke maa troe vore Agerdyrk ningsskribentere for meget paa deres Ord. Det er let at slaae om sig med Theorier og Kunstord, let at skjænde paa de sludskende SlentriansLandmænd, og paa Papir gjøre dem en Hob Regninger, om hvad et bedre Agersystem kunde indbringe, og at vise, hvor slet deres Maade er imod den man efter eensidige Spekulationer vil paatrænge dem. Alt saadant er let, siger jeg, men der hører et almindeligt Overblik og dybere Jndsigt i Sagen, end de fleste Landvæsens Doctere drømme om, til at lempe det Særdeles til almindelig Nytte. Og jeg troer ingenlunde, at det er Landbrugsskribenter, som have i noget Land voldet nogen vidt omgribende Forbedring, og at de ligesaa lidet kunne det her. Almindelige Forbedringer i Agerdyrkningen, thi om andre og smaa enkelte kan ikke være Spørgsmaalet, ere fjelden Følge af andre Aarsager end statsoeconomiske. Aa Hvor disse fattes, skrive og skrive Forfatterne forgjeves. Jngen Forfatter overtaler nogen Landmand til at avle fem Tønder Korn meere aarlig, men enhver Kjøbmand, som bestiller dem, og lover for bestandig at modtage dem, udretter dette upaatvivlelig. Er dette rigtigt, hvorom jeg ikke spørger om vore Dages oeconomiske Forfatteres Mening, men om rigtig bedømte Erfaringer fra alle korn dyrkende Nationer, saa er det fra Lovbud, ikke fra Bøger, vores Fædreland skal vente noget betydeligt Stød frem imod det Bedre. Og det kan da ikke være tvivlsomt hvad der skal begyndes med, om enkelte Dyrkere skulle gaae from med Bogen i Hænde, eller hele Landet bør stræbe til Maalet efter en stor almindelig Plan. Kun to Maader er mulige. Agerbruget kan drives uden saavel intensivt som extensivt. Saavist det er, at den enkelte Landmand befordre sin Dont bedst ved intensiv Dyrkning, saa vist er det ogsaa, at et Land som Danmark, er i det Hele bedst tjent med at dyrkes extensivt. Denne extensive Dyrkning forudsætter Virksomhed paa alle Arter af Jordbund og i alle Arter af Expositioner mod Vinden og Solen, den omfatter da alle Landets dyrkelige Pletter og giver Anledning til Folkemængdens tilbørlige Fordeling, til Tryghed om tilstrækkelig Jndtægt af Agerbruget i ethvert Aar. Disse Fordeele ere vigtige, og overgaae meget hvad der kunde ventes af enkelte særdeles veldyrkede Egne. Det er derfor at jeg anseer vore mange udyrkede Strækningers Opdyrkning for overmaade vigtig for Danmark, og det Maal vi først maa stræbe til. Saaledes have vi omtrent 100 Qvadratmile at opdyrke, og naar vi ere færdige dermed, er det for vores Agerdyrkning, betragtet som Statsmiddel, først Tid at anbringe den intensive Kultur. Jeg bør naturligviis her ikke gjøre Projecter; jeg afholder mig derfor fra at fremsætte nogen Plan til dette store Maal, det er mig nok, bestemt at have angivet det, som det vigtigste; dog kan jeg ikke tilbageholde den Mening, at saadan Opdyrkning af øde Jord udkræver nogle statsoeconomiske Foranstaltninger til Lettelse og Betryggelse, samt at den maaskee bedst kunde udføres af et Selskab, indeelt i Actier og forresten rigtig organiseret. Jeg maa tilføie, at mange Strækninger og Moser og Heder ere i Engelland, blevne satte i dyrket Stand paa denne Maade, og endnu finder saadant daglig Sted i Jrland, som for nærværende Tid er det Europas Land, hvor saadanne Opdyrkninger fornemmelig skee.