JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1843-01-27
J Anledning af de tre for Fredrik 6tes-Busten fængslede Studenters Udkomst. Vi have alt engang takket Hs. M. Kongen for hans Naade imod disse Unge - Hs. Maj. Kong Christian den Ottende, Konge til Danmark, de Venders og Gothers, endnu Hertug, til Slesvig og Holsteen (det sige vi SchleswigHolsteinerne til Trods) o. s. v. Vi takke Hs. Majestæt paa de unge Studenters Vegne - nu da de ere komne ud - fordi de bleve satte ind. Det er nemlig aabenbart, at, vare de ikke blevne satte ind, kunde de ikke have havt den Glæde at komme ud. Og under Forudsætning af, at det er tilladt at takke Andre end Hs. Maj. Kongen, takke vi Alle dem, der have havt Noget at sige, befale, eller foranstalte ved deres Fængsel og navnlig ved det ene i Castellet, for den Omhyggelighed, hvormed der er blevet sørget for at gjøre dem deres Udgang endnu mere behagelig, dobbelt behagelig, ubeskrivelig behagelig. Hvilken Lykke føler nu ikke det unge Menneske, der sad i det nævnte Fængsel! Hvor mange Lykkens Goder opdager han ikke nu, paa hvilke han aldrig for har sat Priis! Han gaaer hjemme og glæder sig over sin Dør, han beseer sin Dør, han klapper den, han kysser den maaskee; thi han opdager Fortrin ved den, som han aldrig for har troet at være Fortrin ved en Dør: den er aldeles heel og holder Vinden ude. "Hvad jeg dog har for en herlig Dør", siger han til sig selv, det er dog en Fornøielse at have saadan en Dør. Mon alle Mennesker have saadanne Døre? Han seer til sit Vindue. "Min Gud, det Vindue er et Vindue, der kommer Lys derigjennem! Det er dog delligt at have saadant et Vindue! Hvad har jeg dog for et rart Værelse." "Og jeg, Menneskebarn, lægger slet ikke Mærke til, at jeg kan gaae op og ned i dette Værelse, gjøre mig en heel Spadseregang! Nei, det er dog mærkeligt, hvor jeg har været blind." "Og saa har Værelset, ved Gud! den Jndretning, at man kan gaae ud deraf, naar man lyster, og komme igjen, naar man har Lyst." "Gud være Lov, at jeg kom til at beskadige Fredrik den 6tes Buste; ellers var jeg da aldrig bleven saa lykkelig!"
Corsaren, 1843-01-27
En Feiltagelse. (Som bekjendt fortalte Bladene for kort Tid siden, at General Changarnier havde taget Abd-el-Kaders Moder og Datter tilfange, hvilket dog senere ikke bekræftede sig. Le Charivari indeholder en "Correspondents-Artikel" fra Africa, hvori vises, at Anledningen til Rygtet var en lille Feiltagelse. Dette er Grundlaget for efterstaaende Artikel.)
Corsaren, 1841-01-29
En tydsk Lærd har i "Augsb. allg. Zeitung" gjort opmærksom paa den Nytte, som Franstmændene med Hensyn til Krigen i Africa kunde have af at benytte de Vink, der indeholdes i Sallusts Historie om den jugurthinske Krig. Den franske Regjering vil formodentlig finde denne bemærkning saa rigtig, at den forskriver endeel tydske Lærde til Algier for at oversætte Sallust for de franske Officierer der og saaledes lære dem at føre Krig imod Araberne.
Corsaren, 1843-01-27
Blandinger. "Aarhuus Avis? melder angaaende det i denne By afholdte Gilde for dens Deputerede, at "en overordenlig Munterhed besjælede Forsamlingen". Vi haabe, at det kun er en Hyperbel af , Aarh. A.", og at Munterheden ikke er gaaet over det Ordenlige. Mexicanerne slaaes som bekjendt stærkt med Aucatekerne og ville heller ikke modtage nogen Mægling i deres Strid med Republiken Texas, som de partout ville erobre. Forresten lide de meget ved deres tappre Krigsmænds Deserteren. Deraf, at Hs. M. Kongen og Cancelliet ved at fastsætte Fattigskat for iaar, aldeles ikke have taget Hensyn til Borgerrepræsentationens enstemmige Votum, tager, Kjøbenhavnsposten" Anledning til ret indstændigt at lægge Kjøbenhavns Borgere paa Hjerte at vælge dygtige Borgerrepræsentanter (!) -  - Et forunderligt Tilfælde, hidført af Skjæbnen, kan sees af Enhver paa Hjørnet af Gothersgaden og Store Regnegade. Halvt nedenunder halvt ovenpaa en Bekjendtgjørelse fra Eieren af den chinesiste Løvhytte er heftet den Bekjendtgjørelse fra Politiet, der forbyder al offenlig Glæde i otte Dage formedelst Kongehusets Sorg over Hertuginde Louise Augusta. Resten af det gamle Avertissement i Forening med det nye har frembragt Ordene:
Corsaren, 1843-01-27
En chinesisk Behjendtgjørelse fra Politiet. Hr. M. W. Morch, boende paa Østergade, Hjørnet af Pilestræde Nr. 56, bekjendtgjør i Berlingske Tidende Nr. 19, at han er forsynet med følgende courante Artikler: Elephant Baand. Storkors Do. Kammerherre Do. Commandeur Do. Ridder af D. Do. Dannebrogs-Mænds Do. Medaillen for ædel Daads Do. Medaillen for 2den Aprils Do. Sammensatte Baand: Ridder af D. M. Ridder af Æreslegionen. Af fremmede Ordener : Leopolds. Sværdordenen. Nordstjernen. Preussisk Militair Medaille for 1814. Det er ellers første Gang, at vi see disse Sager saa offenlig udbydes ilfalg. J det strengt protestantiske England gjør Puseyismen (Catholicismen) betydelige Fremskridt, og der indsamles Bidrag til Oprettelsen af Klostre. En Lord skal have tegnet sig for 1000 Pund Sterling i paa den Betingelse, at man gjør ham til Prior i et Nonnekloster.
Corsaren, 1843-02-03
Charivari. En Jagttagelse. Nogen Tid for Fredrik den Sjette døde, bortkaldtes Hofmarschal Hauch. Nogen Tid for hans Søster, Hertuginde Louise Augusta, døde, maatte Hofmarschal, Harthausen afsted. Man skulde næsten troe, at de, der maae gjøre Honneurs for de fyrstelige Personer i levende Live, ogsaa maae gaae foran og lukke Døren op til den anden Verden. Troen paa en saadan Skjæbne er forresten meget gammel. J Oldtiden troede man at efterkomme Skjæbnen ved at give enhver Høvding sin Yndlingshund med sig i Graven. Overtroiske Folk ville med Hensyn til Ovenstaaende rette deres ængsteligste Opmærksomhed paa Hofmarschal Kammerherre v. Levetzau. De ville for at conservere ham forlange ham sat i et Glasskab og, om muligt, i Spiritus. Han har virkelig et svært Ansvar paa sig. Den mindste Uforsigtighed ---. ringeste Jndigestion - - - vi vilde ikke være Hof- marschal for aldrig det. Det hedder i et tydsk Blad: at det store preussiske Skib, "die gute Hoffnung" (det gode Haab) er strandet, og at Kongen af Preussen er meget interesseret i dette Skibbrud.
Corsaren, 1843-02-03
Et Ord af Børne, til hans (tydske) Landsmænd. De simple Tyrker troe, at der paa ethvert StykkePapir, som de tilfældigviis finde, usynlig findes Guds Navn skrevet. Derfor undlade de aldrig at tage saadanne Stykker Papir op og sluge dem, idet de ere overbeviste om, at denne Religiøsitet vil blive gjengjældt dem hinsides. De fornemme Christne have et andet Slags Overtro: de bilde sig ind, at paa ethvert Stykke Papir staaer Diævlens Navn usynlig trykt, og derfor lade de disse formeentlige Satans-Papirer sluge af dertil ansatte Tjenere. Disse stakkels Mennester ere meget at beklage; thi Satan plager dem. Hollard Nielsen er naturligviis afgaaet fra Nedactionen af Dansk Ugeskrift for alle Stændert; thi, naar en Hest styrter, maa Nytteren stige af. Som Belønning, enten for, at hans Og er styrtet, eller for, at han er steget af, eller ogsaa for noget Andet - thi det er i Grunden vanskeligt at vide hvorfor - har han faaet en aarlig Pension af 500 Rbd.
Corsaren, 1843-02-03
Philosophisk Betragtning. Ved en Hunds Bid i en Purpursnekke opdagedes i Purpuret og kom til Hæder og Værdighed blandt Menneskene.-Hvad Under da, om Purpuret nu ved alle Leiligheder viser sig erkjendtlig mod Hunden? Ved Valget af Borgerrepræsentanter for Kjøbenhavn, der kunne prove, hvad det kan hjælpe at sige Nei, naar Kongen og Cancelliet siger Ja, var den 31. Januar af 1966 Vælgere dog ikke udeblevne fleer end 1304. Siden vi ere komne til at anstille philosophiske Betragtninger, saa er her endnu en: I det 11te, 12te og 13de Aarhundrede droge Folk ud for at befridet forjættede Land. De heftede til Tegn derpaa et Kors paa Brystet og bleve deraf kaldte Korsfarere. J vor Tid have Kors farerne derimod den Mission af spærre Adgangen til det frie forjættede eller forjættede frie Land.
Corsaren, 1841-01-29
Rector Dichmann paa Herlufsholm har i denne Tid erholdt udbetalt 2800 Rbd., nemlig som Gratiale for hans syvaars Virksomhed ved Skolen, for at han kan trøste sig over den Tilbagegang, som Skolen i disse 7 Aar har lidt.
Corsaren, 1843-02-03
Fordi Lector Hjort i Sorø har ladet sig forstaae med, at Etatsraad Estrup som Svoger af Conferentsraad Engelstoft, første og styrende Medlem af Universitetsdirectionen, vel kunde have Nys om, at der i Directionen forhandles Noget om Soro Academi, er Conf. Engelstoft bleven saare vred og "Dagen" øieblikkelig efter overmaade vred. (En god Porthund, undlader aldrig at gjøe af den, hvem Herren eller en af Lakaierne viser Vinterveien og gjør langt mere Spectakel end disse selv). "Dagen" gjør nu først en gruelig Støi af Lector Hjorts foregaaende Synder, buldrer derpaa frygtelig los over den sidste, og, idet dens Stemme lidt efter lidt synker ned til en mørk Brummen giver den Hr. Hjort et hemmelighedsfuldt Vink om, at han ved saaledes at blive ved let kunde komme i Kast med Censor. Det har noget forunderlig Besynderligt ved sig at see "Dagen" true med Censur - Censur, som "Dagen", "Berlingske" og Prof. Sibbern omtale med den største Hølagtelse, ja, som de endog befinde sig saare vel ved". -Men i Lidenskabens Hede bliver selv "Dagen" Menneske, og føler som et Menneske, og truer med Censuren. Civilisationen trænger stedse stærkere frem i Asien, og Journalerne der faae et europæisk Snit. - I Persien forsikkrer Hof-Journalen, at den ingenlunde er farvelds og endnu mindre servil, men at den tilhører det Parti, der tæller Hs. Majestæt Schahen og de viseste Mænd i dets Midte, nemlig det Parti, der kjæmper for det Ædle, Sande og Rette. - Oppositions-Journalen svarer, at ogsaa den tilhører et Parti, nemlig det, hvortil Folkets Martyrer hore, og som kjæmper for det Ædle, Sande og Rette. Besynderligt! Disse to Journaler have ganske samme Tendents, og dog ere de Dødsfjender.
Corsaren, 1843-02-03
Skizzer af Livet. En Søndagsjæger. Jægeren. Har De fiint nyt Krudt. Jo, til Tjeneste. J. Hvad koster det? 4 Mk. Pundet. Det er forbandet dyrt. Har De ikke brugt, til bedre Kjob?
Corsaren, 1843-02-03
Høistærede Mellemrumherre! De skulde allerførst bekymre Dem om Udfyldningen af de tomme Mellemrum, der angaae Dem meest, nemlig i Deres eget Hoved.
Corsaren, 1843-02-03
Til Slesvigeren. - Parole d'honneur: Discretion!
Corsaren, 1843-02-10
Charivari. Ros over fyrstelige Personer. Der gives som bekjendt Folk, hvis Levebrød det er at rose Kongerne. Egenlige Embeder kunne disse Bestillinger nok ikke kaldes, deels fordi Vedkommende paastaae at udføre dem med den største Uegennyttighed (idet mindste udføre de dem uden fast Gage), deels fordi de aldrig findes opslaaede som vacante. Mod dette Slags Folk nærer man i Almindelighed nogen Fordom. Man vil ikke ret respectere dem, man kalder dem servile, og man undskylder dem kun med, at det formodenlig ikke due til noget Bedre. Vi dele ikke denne Fordom, især ikke den sidste Mening. Vi ansee dem for særdeles dygtige Folk- i Betragtning af deres Hvervs store Vanskelighed. J Almindelighed er det jo ogsaa Digtere; men, da Digte kunsten ikke tilhører nogen enkelt Stand, findes de iblandt alle Klasser. - De ere to Slags: 1) De, som holde sig til, hvad der er sandt, og 2) De, som ikke ere aldeles samvittighedsfulde i dette Capitel. Af det førstnævnte Slags har man fundet flere døde af Sult. Andte af samme Art ere imidlertid - det være sagt til Ærefor Vedkommende - døde som ret holdne Folk. Blandt det sidstnævnte Slags skulle findes Flere, der ere blevne Millionairer; men der tilføies dog om dem at de især have samlet deres Formue ved at have erholdt Privilegium paa at drive et eller andet indbringende Haandværk. De have saaledes uden at plages af Næringssorger kunnet lægge sig efter deres Kunst, de have drevet den i det Store, de have anlagt uhyre Hjælpe-Fabrikker: De have destilleret Laster til Dyder; de have udhamret en lille Gjerning til en uhyre stor Handling; de have af et Lod Virkelighed spundet en Ende paa flere tusinde Alen, altsaa til en endnu større Fiinhed, end de berømte engelske Horspinderier have bragt det; de have flebet chromatiske Øienglas, hvorigjennem man seer Alt i de meest straalende Farver. - Det er Virtuoser i deres Kunst, kan man end ikke elske dem, beundre dem maa man dog. Heri Landet have vi endnu Jngen af denne Art. Cancelliraad Fribert vil maaskee gjøre Indvendinger ; men med al Agtelse for hans Præstationer, er han dog endnu en Fuster imod disse Mænd; de forholde sig til ham som Forfærdigeren af de konstige Chronometre til en slet og ret Klokker. Kun een Mand kjende vi, der synes at besidde Talent til at kunne bringe det til nogen Fuldkommenhed, men nok kun driver Kunsten som Dilettant. Vi slutte os til Tilstedeværelsen af dette Talent af en Tale, denne Mand; forleden holdt i "Selskabet for den mosaiske Ungdoms Anbringelse i Lære", i Anledning af dette Selskabs Stiftelsesdag. Det var, som man erindrer, Hs. Ærværdighed Herr Pastor Visby. Han sagde nemlig, at denne Dag ikke blot var mærkelig for Selskabet men ogsaa havde en historisk Mærkværdighed. Paa den Dag var nemlig Kong Christian d. 7de født, en Konge, der udmærkede sig ved, at han havde faaet en Søn, senere Fredrik d. 6te o. s. v. Man tænke sig! - Det maa da være nylig blevet, at det ansees som en Fortjeneste af en fyrstelig Person, at han sætter et Barn i Verden.
Corsaren, 1843-02-10
Det yderst sjeldne Tilfælde, at en fyrstelig i Person er bleven udnævnt til en hoi Charge uden Byrde for Landet, er indtruffet. Prinds Emil af Augustenborg er nemlig bleven forfremmet til General uden nogensomhelst Gage - eftersom han nemlig erholdt Forfremmelsen i Ligkisten. To andre fyrstelige Personer, der opholde sig her i Landet, Prindserne Bentheim og Sain-Wittgenstein, skulde ved Prindsens Begravelse ifølge Ceremoniellet kjøre sammen i egen Equipage. Dette er, som "Fædrelandet" meget rigtig bemærker, en Umulighed. "Wandsbecker Jntell. Bl." indeholder efter et andet tydsk Blad en Oversigt over Maadeholdsforeningerne i Hannover. Jfølge samme var der: J Aaret 1837 I Forening med 26 Medl. 1838 11 225 - 1839 44 1300 1840 132 10,188 Det hannoverste Folk, tilføies der, bliver mere og mere maadeholdende. "Skrift- og Forretningscomiteen" for det holbergske Samfund - hvis Medlemmer for deres 1 Rbdlr. Contingent skulde have Alt, hvad Selskabet udgav i Aaret 1842. - bekjendtgjør nu gjennem alle Aviser, at det er flere, "uforudsete, uafvendelige Hindringer, uopfyldte Løfter og Forhaabninger," der have bevirket, at Selskabet slet ikke har udgivet Noget i 1842. Derimod vil der endnu i Midten eller Slutningen af denne Maaned blive fremlagt et Prøveaftryk af det første Ark, og, naar ikke uforudsete Uheld indtræffe, tør Comiteen gjøre sig det bedste Haab om, at det første Bind i en Tid af 4-5 Maaneder vil forlade Pressen. - Efter dette gode Løfte tillade vi os blot at henstille til Comiteen, om den skulde finde sig foraulediget til endnu længere at kalde sig Forretnings-Comitee.
Corsaren, 1841-01-29
Den bekjendte tydske Forfatter Saphir har i et af sine Værker leveret et Beviis for, at der maa eristere Vand. Vi ville paa lignende Maade levere Beviser for Nødvendigheden af adstillige andre Tings Existents og fremsætte foreløbig en Prøve: Censur. - Var der ingen Censur, saa var der heller ingen Censor, var der ingen Censor, saa var der heller ingen Justits, var der ingen Justits, saa var der heller ingen Regjering; var der ingen Regjering, saa var der heller intet Folk; var der intet Folk saa var der heller ingen Folkefrihed. men Folkefrihed maa der være, følgelig maa der ogsaa være Censur. Gjæs. - Var der ingen Gjæs, saa var der heller ingen Gaasefjer; var der ingen Gaasefjer, var der heller ingen Penne; var der ingen Penne, saa var der heller ingen Skribenter, endsige Skribentinder; men Skribentinder maa der være, følgelig maa der ogsaa være Gjæs. Militair. - Var der intet Militair, saa var der heller ingen Krig, var der ingen Krig, saa var der heller intet Mod; var der intet Mod, saa var der heller ingen Feighed; men Feighed maa der være, folgelig maa der ogsaa være Militair.
Corsaren, 1843-02-10
Placaten 27de December 1842. "Paa det at bemeldte Samfunds Medlemmer dog ikke skulle udsættes for nogen Samvittigheds. tvang -. (Præmisserne til Pl. M. Dec. 1842.) Jndholdet af denne Placat give vi nøiagtigt efter Collegialtidenden, ledsaget af nogle oplysende bemærkninger. §I. "Baptisterne kunne stifte en særegen Menighed i Fredericia" (hvor de rigtignok i Forveien havde Ret til at udøve deres Religion). Men af Danmark 1016 Qvadratmile er dette District paa en halv Qvadratmiil indrømmet dem til "aldeles fri" Religionsøvelse i et " lukket Bedehuus ". Ved denne Bestemmelse have Cancelliet, Biskoppen og Stiftsprovsten, formeent, at en Deel af Faren for, at Secten skulde udvide sig for meget, for en stor Deel er bleven formindsket, medens der indenfor denne halve Qvadratmiil er tilstaaet dem uindskrænket Frihed til at udbrede sig saa meget, de ville. Men, naar der nu engang ikke bliver Plads nok? Naar de staae pakkede saa tæt som Sild i en Tønde eller endog som Anchiovis? Hvad da ?- Grulige Tanke!. - Enhver, hvorsomhelst. han lever i Danmark har Ret til at deeltage i Baptisternes Frihed, imod at han reiser til Fredericia. Træder han igjen udenfor Fredericia, saa hører Friheden igjen op. §2 er vidtløftig omtalt i et andet Blad. §3. " Baptisternes Børn skulle ligesom andre Børn døbes inden den almindelige foreskrevne Tid" -  hvilket Baptisterne ansee for syndigt, urigtigt og formasteligte" §4. En Baptist, der gifter sig med en Pige af Landets almindelige Religion, skal forpligte sig til at lade sine Børn forblive i det, han anseer for "Mørke og Fordærvelse". §5. Indeholder nærmere Bestemmelser om Tilfælde, hvori Baptisterne igjen kunne miste hele deres Religionsfrihed. "Paa det at bemeldte Samfunds Medlemmer dog ikke skulle udsættes for nogen Samvittigheds. tvang - - - - " (Præm. til Pl. 27de Dec. 1842.)
Corsaren, 1843-02-10
Skizzer. En liberal theologisk Candidat, der brugeVandkuren. II. Mesteren. Du skal stee Allandsens Ulykker i Hvordan er det, Du seer ud? jeg maatte gaae ud at more mig. Drengen. Mester gav mig jo selv Lov til, at Troløse! Hvis er denne Nathue? Et det Lonnen for min Kjærlighed?
Corsaren, 1843-02-10
Vi troe at kunne forsvare for Verden, at vi optage efterstaaende Forsøg i den høitragiske Poesi, som er blevet declameret i et Selskab af Studenter, og som er blevet tilstillet os (formodenlig af Forfatteren), og som vi ærlig og redelig honorere. Sørgevise over de 3 Studenter. Mel. Peter Skjøt i Barndomsalder. Hvor Soldaterne forlyste. Sig paa tapper Krigsmaneer, Stod engang en gammel Büste, - Nu den staaer der inte meer; :,; Ak! thi 3 Studenter kom - Som jeg nu vil synge om. : Og saa sagde da den Fø'lte: (Ei jeg siger, hvad han hed) "Lad os slaae til denne BüsteSaadan, at den falder ned." Og, skjøndt det var ikke Ret, Gav de den paa Hovedet. Stedse sanke Syndens Børen. Paa sit Holde gloendes Kul; Og saa sagde Gouvernøren: "De skal puttes i et Hul, Og om De bliver nok saa vred Skal De sættes alle tre." Angling! agt paa denne Lære! Vogt Dig vel for Syndens Ruus! Dyden elsk! - og hold i Ære, Kongens Exercerehuus! Derfor vogt Dig vel for Sligt : Paa Prinds Wilhellems Distrikt.
Corsaren, 1843-02-10
Foruden ordinaire Billetter et Brev til Hr. N. N. Nr. 1.
Corsaren, 1843-02-10
Jndhold af Jndmaden: En Coopersk Roman; Et Brev fra Lord Pottinger; "Pl. 27de Decbr. 1842".
Corsaren, 1843-02-17
Charivari. Fabler XVI, (Denne Fabel er ikke, som nogle af de foregaaende, oversat efter det Tydske eller det Franske. Skulde den absolut have et saadant Tilnavn, maatte det altsaa være: efter det Danske.) Der stod en Sommeraften et Tællelys med en lang Tane paa et Bord og udovede en dunkel, mystisk Magt over de vevre Fluer, der fløi i Værelset og gjerne vilde kvæge sig i Aftensolens langt skjønnere Glands og hellere indaande den frie Luft i Vinduet end den tunge Os, der omgav Lyset. Men forgjæves. Med ubøielig Herskermagt tvang Lyset dem til at blive i dets Dunstkreds, og, naar da en enkelt af det smaae vevre Skabninger kom til at fornærme det en lille Smule, blot kom det ganske lidt for nær, saa stækkede det ubarmhjertigt dens Vinger, saa at den maatte døe eller føre et elendigt Liv. Forgjæves sagde Fluerne til hinanden: Ere vi ikke fødte frie og uafhængige af dette Lys? Have vi ikke Vinger, der kunne bære os bort fra dets Tyranni? Forgjæves; de maatte adlyde en Magt i dem, der var stærkere end de selv, de maatte adlyde den Drift, der trak dem omkring: Tællelyset. Men nu begyndte Lyset at blive rigtig stolt af sit Herredømme. Med hvert Øieblik osede det stærkere og fordrede flere Offere, indtil hele Værelset opfyldtes af dets Dunst. Dunsten bedøvede aldeles Fluerne, og i en tæt Masse styrtede de fortvivlede henfor at døe Alle paa eengang - men see! Da de komAlle paa eengang, var det Lyset, der maatte døe, det kvaltes under deres Mængde. Da fløi Fluerne frie og glade hen i Solens Glands og indaandede den frie Luft.
Corsaren, 1843-02-17
Dano-hunniske Opdagelser. Efter Løfte gjøre vi opmærksom paa, hvilket mærkeligt Slægtskab der igjennem enkelte Ord kan udledes at være mellem det Danske og det Hunniske. J Førstningen ville Mange tvivle; men tilsidst ville de nok overbevises. Saaledes finde formodenlig Faa ved første Øiekast Slægtskab mellem: Det Hunniske Brastrap (Directeur) og vort: Stokkeprygl. Men, forandrer man det sidste a i Brastrap til u, saa faaer man strax ud: Brastrup. Pet forandret til k giver Braskrup; læst i to Ord: bra Skrup eller brav Skrup, altsaa meget nær det Samme som Stokkeprygl. (De hunniste Folk have formodenlig ved Ordet Brastrap ikke blot tænkt sig en Directeur, men specielt en Politidirecteur.) Dagan (Avis) Hund. Slægtskabet mellem Dagan og Dogge og altsaa i det Hele med Hund er let paaviseligt. Det indre Slægtskab mellem Hund og Avis hos hunniske Folkeslag er heller ikke vanskeligt at forklare. Schaltan (Gouverneur) og Despot. Schaltan er aabenbart tyrkisk Sultan. Ved at passere Linien og gaae maaskee baade over ost- og vestindiske Sprogracer er Schaltan blevet til Dansk Despot, der rigtignok forst paa sin sidste Tour fra det Græste er gaaet over i det Danske. Tabac (Gouverneur), ligeften - Tobak; men det synes rigtignok ikke troligt, at der er noget videre intimt Slægtskab imellem dem. Nu komme vi dog til mere vanskelige Ord: Marde (Tribut) - hvo skulde troe, at det var synonymt med Dansk : Ære? Og dog er det saa. At der er en Ære, eller at idetmindste slige upolerede og fattige Nationer satte en Ære i at bringe Andre til at betale Tribut, og at altsaa "Tribut" og "Ære" for dem bleve synonyme, er ikke saa vanskeligt at fatte. Den sproglige Lighed kommer ogsaa ud. Kaster man nemlig M bort, staaer der aroc; kaster man oc bort, staaer der ar, og ar og Ære ligne dog hinanden betydeligt. Følgelig er Marde (Tribut) paa en Prik dansk: Ære.
Corsaren, 1843-02-17
Skizzer. 1. En Mand, der søger efter den Vittighed, vi i næstsidste Nr. anmeldte, vilde komme i "forposten". Jeg kommer for at bede Hr. Grosseren bevise min afdøde Kone den Ære at følge hende til ..... "Nei, nei! jeg har sigu ingen Tid . ... næste Gang - næste Gang. Lægen. De vil bruge Gronkuren? Patienten. Ja. L. Men har De nu ogsaa Leilighed til at holde den Diæt, der er nødvendig hertil? P. Ja, jeg skal sige Dem, jeg er nylig bleven ansat paa Landet, som Hjælpelærer. Ny Maade at læse Klassiherne paa. Oehlenschlægers Digte, 5 D., S. 134. "Paa blotte Laurbær er det alt for haardt at hvile, Men Kongens Hjælp gjør dem til Edderduun."
Corsaren, 1841-01-29
"Fædrelandet" for i Mandags har beviist, at "Dagen" aldeles ubeføiet havde modsagt Rigtigheden af vor Artikel i Nr. 10 om de kongelige Slotte i Danmark og Storbritanien. Omendskjøndt vi maae være "Fædrelandet" takskyldige for den Assistance, det saaledes har villet bringe os, kunne vi dog ikke undlade at bemærke, at denne Assistance var aldeles unødvendig; thi ethvert fornuftigt Menneske vidste naturligviis, at Corsaren havde Ret, alene af den Grund, at "Dagen" modsagde os.