Berlingske Tidende, 1813-12-06
Barom. Therm. Vinden. 28 November. 28. 3, 6 10, 8 Barme. N. N. O. N. O. 30 - 28. 2, 9. 1, 2 Kulde. Uris. 1 December. 28. 1. 3 1. 6 - Uvis. 2 - 28. 2, 6 o, 6 Varme. O. S. O. 3 - 127. 10, og 2, 2 -- 127. 9, og 3. 8 - O. N. O. (Jndsendt.) Ved ulige Meningers Drøftning eller Undersøgelse i Sandhedens Rige gaaer man stundom over fra den rolige fælleds Søgning og Eftersvøren efter Sandheden med giensidigen velbevaret Upartiskhed, fuld Velvillie og reen Sandhedsattraa til den Behandling af Sagen, der kaldes Feide, hvori da saa gierne vil blande sig den saakaldede Rethaveri. Sandhedsvennen ønsker heller Behandling af den roligere Vei Dog ogsaa her er vel nogen Feide Menneskedens uundgaaelige Lod. Jmidlertid, dersom saadan Feide føres, ikke fri for Bitterhed og Spot og saadan Voldsomhed eller anden deraf følgende Formindskelse af vant personlig Velvillie, da beklager Sandhedens roligere Ven de menneskelige sig herved yttrende Skrøbeligheder. Til denne Betragtning har Jndsenderen af disse Linier, Assessor Krarup, fundet nu Anledning ved Berberisfeiden og de stedfindende Afvigelser fra den giensidige rolige Undersøgelse, med velbevaret Attraa blot for Sandhed, og Vished under vedligeholdt fuld personlig Velvillie. Blandt Mæn denne af begge Meninger, har jeg det Held, at kiende ikke faa, og at bære for dem saadan Høiagtelse, at jeg just derfor ikke har turdet fatte endnu med Vished nogen Mening. Baade hos Mænd der have Frygt og hos Mænd, som ikke have Frygt for Berberissens Naboskab til visse Kornmarker, kiender jeg Grundene til deres Meninger; dog har jeg ikke turdet ansee Sagen endnu alsidigen nok, roligen eftersporet længe nok, til at turde med fuld Sikkerhed antage nogen af Meningerne. Men ved igjen nyligen at see Frygtsomheden omtalt blosom Foster af Vankundighed, troer jeg mig pligtig, at nævne, hvad Thaer i sit nyeste mig bekiendte Skrift, Grundsatte der rationellen Landwirthschaft, derom yttrer, ved at tale om levende Hegn i Værkets tredie Deel, Side 135 (trykt i Berlin 1810). Hr. Generalmajor Juel paa Thorseng var den første som giorde mig opmærksom paa dette Sted, hvor Forfatteren, den bekiendte Thaer, skriver, Den Berberitzen Strauch, Berberis vulgaris, den man vormahls hausig zu Hecken, entweder allein over vermengt, empfohlen hatte; verwirft man jegt ganzlich, da es durch unlaugbare Erfahrungen, ausgewacht ist, da er dem Getreide bis zu einer Entfernung von fantzig Schritte höchstschadlich werde." - Ligeledes har Hr. Georg, Ludvig Hartig yttret følgende, i sin Lehrbuch for Forster und die et merden wollen, 1 Band, 3te verbesserte Anslage, Stuegardt und Tabingen 1811. "Diese Holzart (Berberis vulgaris) würde zu Hecken sehr zu emosehlen seyn, menn man nicht den Bemerkung gemachhatte, das einige Getreidearten tabe Achren bringen, menn sie inFihrer Nachbarschaft stehen." - Jøvrigt har jeg hos Hr. Kammerherre Schumacher seet et tydsk Forsvarsskrift for, hos Hr. Etatsraad Thaarup et Angrebsskrift i samme Sprog, mod denne ønskelige Plante. - Mit Ønske og fuld Opmærksomhed og Foretagender til Eftersporing af Sandhed, for at komme engang til Vished i denne vist ei uvigtige Sag, deels har jeg før offentlig fremført, deels skal jeg det igien paa et andet Sted, (eller maaskee jeg tør bede om Plads derfor i dette Blad selv; medens mit eget Blad er endnu under en tilfældig Standsning.) Men som Gienstand for Spot eller Anledning til personlig Uvillie, eller som en blot Taabelighed eller indbildsk Selvklog, skal bør Sagen ei behandles. Anførte Forfattere ere vist ikke Mænd uden Kundskaber, men derfor var det dog ei umuligt, at deres Mening heri kunde ved Erfaringer befindes feilende.