Berlingske Tidende, 1776-03-29
Gouverneur Johnstone søgte den 29de Febr. udi Underhuuset at bevise, at Kierlighed til Frihed maatte hos Americanerne overvinde alle Vanskeligheder, som kunde møde. Til Exempel anførte hand Hollændernes Modstand imod Spaniernes, hvilke sidste dog omsider maatte erkiende de første for en frie Staat, efterat de først, ved deres Bestrebelser, at bringe dem under Aaget, havde sat sig i 19 Miltioner Pd. Sterl. Gield. Hr. Fok gav Ministeren Skyld: han forandrede, sagde han, stedse sine Tanker. For nogle Nætter siden havde han tilstaaet, at han kunde ikke love, at fremmede Magter ey skulle blande sig i Stridighederne med Colonierne, men nu taler bemeldte Lord, som om han var viis paa at America kunde afskiæres al offentlig og privat Hielp fra fremmede Magter. Han ønskede, at Lord Nortville vælge den ene eller anden Deel af Argumentet og blive derved. Naar han tilstaaer, at det er mueligt, at fremmede Magter kan blande sig udi bemeldte Stridigheder, saa falder hans hele Argument bort; men saafremt han er vis paa en nøiagtig Neutralitet paa Frankerigs og Spaniens Side, saa vil man bede ham aldrig meere at tale noget om at det er mueligt, at hiint kan skee. - Da Oberste Barre talede om hvor farligt det var, at indføre saa stort et Antafremmede Tropper, saa anførte han iblant andre Exempler det Tilfælde med Franciscus den første, som havde erfaret saa farligt et Forsøgs Uleyligheder. - Lord North forsikrede, at man formedelst Udrustningen til America, ey skulle være udi nogen Fare her i Landet, saasom ikke et eeneste Skib a Linien skulle gaae derhen. Oberst Barre erindrede derimod, at Krigs Secretairen og nyelig havde forsikret, at ikke en eeneste Fremmed skulle tages i Brittisk Sold. Der blev og talet om den Fare, som vore smaae Skibe vare underkastede i America, naar de ikke bleve understøttede af store Skibe. General Convay paastod: Administrationen havde, i Betragtning af de Circular=Skrivelser, som af Lord Hilsborrough vare sendte til adskillige Provincial Forsamlinger brudt sit Ord med America. Han anmerkte og, at Administrationen den ene Dag tilstaaer, at have opgivet alle Tanker om en Revenne af America, men den anden Dag paastaaer en Taxation, den tredie Dag forbeholder sig allene Oberherredømme, og Handels Paalæg, og saa omsiden igien vil ikke taxere, men have en vis Summe Penge. Han beraabte sig herved paa deres Oprigtighed og sunde Forstand, som hørte ham tale: om det er mueligt for America at indsee, hvad det har at giøre, eller hvortil samme kan holde sig, thi, blev han ved at sige, lad være, at America er villig til at samtykke i een eller alle af disse Planer, hvor skal det ved saadan en Ebbe og Flod af Meeninger, ved saa modhinanden stridende Tanker, ved saadan en Ustadighed at Raadslag kunde være forvisset om andet, end at næste Dag efter det heele System bliver kuldkastet, og nye Fordringer gjorte, Hvad var, sagde han videre det Forliigs Forslag i afvigte Aar, efter den mildeste Forklaring, andet, end den gamle Taxations Fordring, indklædt i anden Skikkelse? Kort sagt, han kunde ey blive andet vaer end Ødeleggelse og Fordærvelse, thi hvad enten America samtykte, eller modsatte sig, saa var, efter den Overbeviisning han havde, Rigets Ruin uundgaaelig. Den Forestilling, at undertvinge America, ansaae han for umuelig og urimelig, og lad være, sagde han, det var ikke saa, saa var den dog grusom, undertrykkende, upolitisk, fordervelig og uretfærdig. Lor North anførste til Svar paa det, General Conway havde talt : at han ikke havde at forsvare, hvad der maatte være gjort eller lovet af Lord Hilsborough eller noget andet Administrations Medlem; dog meente han, at kunde fuldkommen forsvare sig selv i Henseende til det Forliigs Forslag, som han i forrige Aar havde gjort Underhuuset. Med nogle at de Argumenter, som Gouverneur Johnstone, General Con way, og Oberste Barre havde fremført drev Lord North, megen Skiærts. Hr. Burke fandt her en bevem Leylighed for sig. Han complimenterede først Lord North i Henseende til hans store Gaver i det Latterlige i Henseende til hans Politiske Jndsigter, og formedelst hans vel udmærkede Jroniske Afskildringer. Men han talede strax i en anden Tone, og viste tydelig nok, hans Complimenter havde været intet mindre end Alvor. Efter hans Meening tog man paa den modsatte Side da altid sin Tilflugt til at giøre en Sag latterlig, naar man skulde, men ikke kunde igiendrive faste Grunde. Efter hans Regning kunde man for det, som 1000 Mand fremmede Tropper vilde koste os, hav 1500 fra vore egne Lande.