Aarhuus Stifts-Tidende, 1828-11-29
J en Afstand af omtrent 1 Miil fra Norden og næsten paralel med ovenomtalte Kjæde af Høie, ligger en Anden eller snarere en Skraaning mod Sønden. Ved Foden af denne og umiddelbart lige over for Giurgewo befinde sig J russiske Leire, fra hvilke man med blotte Øine kan see Minaretterne saavel i Giurgewo som i Rustschuk. Pladsen derimellem er en anden, næsten aldeles flad Dal, bedækket med Buske, Mats=Marker, langt Græs og høie Tidsler, og paa denne kommer det jevnligen ved Fourageringen og imellem Forposterne til Skjermydsler. - J en saadan Stilling kan man vel sige, at Tropperne ere uophørligt under Gevær; Jnfanteriet staaer stedse i Quarreer, spiser, drikker og lover i Quarreer, og ere endogsaa om Natten, om Veiret er aldrig saa traat, formeret paa denne Maade. Kun for Generalen og Stadsofficerene gives der Telte, smaae elendige Hytter, sammensatte af Grene og Græs, ere opførte for de andre Officerer og Tropperne tæt ved deres Plads i Stillingen, og i disse er det dem tilladt at søge Beskyttelse i Middagsstunden imod den frygtelige Hede, som i Sommer var steget til over 40 Grader Reaumur; ligesom det kun paa denne Tid tillades at afladle en Deel af Hestene, saa at der, naar Allarm Signal blev givet, udfordredes en saare kort Tid til at lade hele Styrken, rykke ind i sin Stilling. Paa Dagens giødende Hede følger her i Almindelighed om Natten Kulde, Fugtighed og Riimfrost, og den Tordenluft, som til visse Tider her er meget almindelig, er ledsaget af saadanne Regnskyl, at hele Landet i et Øieblik er som oversvømmet. For almindelige Constitutioner vilde sligt snart være ødelæggende, men paa Russen synes det forholdsmæssig kun at virke lidet. Den russiske Soldat synes som at være skabt til at udholde Krigens Besværligheder; han nærer sig med hvad han kan faae; Veirligets i Forandringer have ingen Jndfindelse paa hans Helbred, han udholder Nattens Fugtighed med samme Ligegyldighed som Dagens trykkende Hede. En Russer ligner en Maskine, som bevæger sig i den Retning hvori den bliver sat. Han gaaet Faaren imøde uden at tænke over den, og byder den Trods uden at kjende den. Det er utroligt med hvilken Ligegyldighed et Regiment kan staae opstillet under Fjendens Batterier, og med hvilken uforstyrret Sindsroe Soldaterne kunne see Kuglerne falde iblandt sig; dette mødte ved Brallas Belerring, hvor en betydelig Kolonne kom ved en Misforstaaelse til at rykke foran nogle Forskandsninger, hvori ingen Bresche var practiseret. Næsten alle Soldaterne bleve, nedstudte i denne Stilling, og dog trak de sig ikke tilbage førend de fik den bestemteste Ordre dertil af Storfyrst Michael. - Men endnu mere opvakte Kosakkerne i min Nysgierrighed og min Jnteresse; ligesaa tappre og uforfærdede som de regelmæssige Soldater, besidde de, desuden en Skarpsindighed og Snuehed, som slet ikke, spores hos de Andre. Naar Jlden begyndte, saa var i det, som om der foer et nyt Liv i alle Kosakker i hele Leiren, og de bleve nu engang saa muntre. Med Hesten ved Siden, aldrig forblivende paa eet Sted, speidede de efter Kanonildens Retning, iagttoge Kuglernes Ricochttering og Granaternes Flugt, for til rette Tid at kunne undvige dem. Det er sandt, at de udgjøre en broget Hob. Her seer man en gammel Gubbe med et langt graat Skjæg, ved Siden af en ung smægtende Knøs; Nogle indhollede i Plalter, besatte med Lapper af forskjellige Farver, og Andre, som ere gandske taaleligt udstafferede. Der gives Folk iblandt dem, som hjemme i Fædrelandet besidde store Rigdomme, som de have gjort til Bytte i de sidste Krige; men deres Tilbøielighed til denne Maade at erhverve paa, er saa stærk, at de, trods deres Rigdomme, frivillig forlade, deres Familie og give sig til Priis for nye Farer for at søge flere Rigdomme. En General vilde vænne dem af met denne Lyst, men Følgen blev, at de dræbte alle Tyrkerne som faldt i deres Hænder. For nu igjen at forebygge dette, lod Keiseren bekjendtgjøre i en Parolbefaling, at Enhver som indbringer en levende Fange skal erholde en Dukat, og to naar Fangen er tilhest. Naar en Kofak har taget en Tyrk til Fange, saa bemægtiger han sig hans Vaaben, hans Turban, ofte et Shawl af stor Værdie og hans Penge; er Fangen ikke farlig saaret, sætter han ham bag op paa Hesten, holder fast paa hans Hænder, og jager afsted med ham til Bagtogten. Paa sin lille Hest, med sine to Pistoler, sin Sabel og sin 6 Alen lange Landse er Kosakken stedse beredt til Kampen, og især skikket til at gjøre Tjeneste ved Forposterne; hans Aarvaagenhed er saa stor, at Jntet undgaaer hans Blik, og der kan ikke komme en Tyrk ud af Fæstningen uden at han bemærker det og strax gjør Al. larm. Ved det mindste Signal bryde først 2 eller 3 Kosakker op fra Bivunken, efter dem komme 6 til 8 Andre, hvorpaa Hovedkorpset rykker bag efter i en Halveirkel; men snart adsplitter sig den største Deel, jager afsted og søger at falde ind paa Siden af Fienden og paa hans Bagtogt, imedens at den mindste Deel angriber forfra. De besidde især deres Styrke i den Lethed hvormed de kunne adsprede sig, og den Hurtighed hvormed de formaae at forsamle sig i Pulks eller Korps paa de forskjellige Punkter af den fjendtlige Linie.