Kiøbenhavns Extraordinaire Relation, 1737-10-25
de. jøbenhavns Fatraordine. PATION Af 25 October. Min Herre! Fra Constantinopel. skrives, det mand nu vidste Aarsagen, hvorfor den Persianske Schach Thamas Kouli Chan er bleven bevæget, til et Gesandtskabs Afsendelse til det Ottomanniske Hof. Der Store Sultan, forfaldt i Krig med den Russiske Keyserinde, kunde de Tyrkiske Ministrer læt forud see, at den Romerske Keiser sin Allierede ey vilde forlade, lade, mens med fælles fiendtlige Vaaben bryde løs imod det Ottomanniske Rige. Den Frygt, mand havde for, at Porten ikke maatte være disse tvende mægtige Fiender voxen, og Krigen imod de same ey længe kunde udholde, gav Anledning til at være betænkt paa en Bistand fra KouChans Haand. Mens paa det mand nu denne desto bedre hertil kunde overtale, anvendte mand alle tienlige Midler og bevægende Aarsager, mand forestillede ham meget tydelig og vidtløstig, at den Romerske Keysers og Russiske Monarchindesbefrygtelige Forening kunde uformodentlig svække den Ottomanniske Portes Kræfter, og endelig for de øvrige Asiatiske Printzer være af et slet Følge, til disse almindelige Aarsager føyede mand endnu andre, som angik KouldChan og det Persiske Rige i besynderlighed Den Ottomanniske Port erbød sig at overgiv til de Persianiske endnu eller 3 angrændsendt Lænder foruden de Provincer, som i Kraft af den sidste sluttede Fred ere aftraadde. En eene ste Omstændighed, som den gandske Handel lal havde kundet underbryde, gjorde det Tyrkiske Ministerio Værket lidet vanskeligt, eftersom nemlig endeel stridige Artikler imellem de Tyrkiske og Persianerne, betræffende de tvende Omars og Ali Secter, endnu ikke vare bragte til Rigtighed. Dog beviste det Tyrkiske Hof sig i denne Materie ikke meere saa vanskelig som tilforn, og Persianerne bekom alt, hvad de for lan langede. Herpaa tog Thamas Kouli Chan Store Sultans fordeelagtige Tilbud i nøyere Betragtning, og for desto snarere at opnaae sit Øyemeed, sendte en befuldmægtiget Ambassadeur til Constantinopel. Mand sagde og, at alting var kommen til Rigtighed angaaende Forliget imellem begge Mahomethaniske Puissancer, ja at Thamas Kouli Chan vilde komme Ottomannerne til hielp med 160000 Mænd. Fra Genua indberættedes, at de Puncter, hvorpaa Senatet de Corsiske Rebeller et Forliig tilbød, lydede saaledes: (1) skulde alt, hvad paa Øen var passeret, i en ævig Forglemmelse henstilles, og til den Ende begge Parthiers Fanger, efter dette Forliigs Natification imellem hinanden ud vexles. (2) Paa det og Baronen Theodor af Neuhof ingen Anledning skulde gives til at klage, skulde den samme Gouvernementet af Bastia meddeeles, dog med Vilkaar, at hand sin Troe skabs Eed for Republiken aflagde, og sin Ammunition i den hertil af Republ. udnævnende Commissaries Hænder udleverede. (3) Alle i offentlige Betienninger staaende Geist, og Verdslige Personer, baade Adelige og Uadelige skulde derudi forblive og krafftigen beskyttes. (4) Den Corsiske Adel skulde have Magt, af deres egne Personer et Senat at kalde, som dog skulde staae under det Genuesiske, og i Criminal-Sager sig hos det samme raadføre. føre. (5) For Jndvaanerne paa Jnsulen ved saa langvarige Troubler igien at giøre formuende, skulde de næste trende Aar, fra dette Forliigs Ratifications Dato, være befriet fra alle Afgifter, i hvad Navn de end kunde have (6) Republiqven vil bære Omsorg for, at sætte Handelen paa Corsica i Stand, og lade passere Told-fri alt derfra i de Genuesiske Havne indførende Gods. Om nu disse Puncter, af Rebellerne vorder antagne, det staaer derhen. Fra Paris mældes, at sammestæds for nogen tid ankom en Spansk Edelmand, der, som siges, var befalet en besynderlig Commission ved Hove at aflegge. Hr. Thomas Oglethorpe, Gouverneur af Georgien og Sud Carolina, haabede mand med forste didhen at skulde afgaae, og vilde maaskee, saa snart mueligt, et Detachement af adskillige Jnfanterie-Compagnier didhen forsendes. Ellers relateres, at de Franske vare sindede et gandske District af de Chicagas at udrydde, som boe Lusitanien ongefæhr i Egnen af Missysipp, og ere meget vilde og slemme Mennesker, eftersom de mange af den Franske Nation paa en forræderit Maade havde overfaldt og ombragt.