Københavns Adresseavis, 1772-09-16
Her spørges, at naar en Urtekræmmer=Dreng haver tient en Hosbonde i to Aar, og samme da døer eller opgiver Handelen til en anden, og han da forbliver hos samme, om den da ey skal tilstaae ham kuns fire Aar at tiene sig som Dreng. Herpaa bedes om Svar i Avisen. Om Stald=Forring og Foer=Avl i Almindelighed. Endskiønt Engenes og Agrenes Deling og Forening i og for sig selv var giørlig, og kunde være nyttig formedelst de mange særdeles Fordeele, som strækker sig til en Huusholdnings hele Indretning, uden at der blev forudsat en Qvægfoederets Formerelse og Forbedring, saa er det dog afgjort, deels at Fælledskabets Ophævelse saa længe finder uendelige Vanskeligheder, indtil vi seer, at vi virkelig kan undvære samme i Henseende til den nærværende forvildede Beskaffenhed. for vort Qvæg, naar først Staldfoeringen og en ordentlig Foeravl er bleven indført, deels at det store Øyemeed af den af vor Agerdyrkning trekkende mueligste Fordeel og den sig derpaa grundende større Folke Mængde næsten bortfalder. Vilde vifor Fremtiden bruge vore hidindtil til Fæe=Drifter nyttede Pladse paa den gamle Foed, og ikke ved Konsten komme dem til Hielp, saa vide vi ikke, hvad vi ved sammes Deling skulde særdeles have vundet; meget meere skulde vi, i Henseende til de særdeles Hyrder, man da maatte holde, finde en stor Uleylighed, som nu omstunder ikke befindes meget stor, naar man nu med mindre Bekostning kan holde en fælleds Hyrde for det Qvæg, som tilfælleds drives ud paa Græsning. Hvor ulige større maa de Pladser ikke tages, som skal græsses paa, naar Græsmarkerne blot skal nyttes efter deres naaturlige Godhed. Paa mange Steder er den allerrummeligste Plads ikke tilstrækkelig, at give et godt og tilstrekkeligt Qvægforder, saafremt man ingen videre Umage vil anvende med Fædrifterne, end at ind- og uddrive Qvæget derpaa. Herved forstaaes fornemmelig Hede Egnene. Paa samme hører man mangfoldige bittre Klager, at Græsningen er for knap, ommendskiønt at Græsmarkerne har saa stor Omkreds, at Qvæget ikke kan overløbe samme den længste Sommerdag, om det endog blev drevet omkring i Gallop. Det skulde egentlig hede, at Græsmarken var alt for slet uden anvendt menneskelig Frid. Og i den anførste Forstand skulde virkelig Halvparten af Jordens Overflade være alt for knap for en eneste Bye, det er, give saadan Græsgang, hvoraf Qvæget ikke kunde faae tilstrækkelig og nærende Forder nok, til fuldkommen Vext, Mættelse og god Mærkning, saafremt det altsammen bestod af blot Hede eller Lyng, eller i lidet kort og tørt Græs. Men her tales om Hornqvæget, da det er bekiendt, at et vist Slags Faar kan gandske got ernære sig paa en god Hede, fornemmelig naar den efter nogle Aars Forløb bliver fornyet igien ved Afbrænding. For eengang at erfare, hvor rige vi ogsaa havde kundet være paa Qvægforder i vore slette Egne i saa mange Aar, da vi indtil denne Tid har været ugemeen fattige derpaa, særdeles i Hede=Ennene; for med Tiden med ret Nytte at sætte nye Beboere i saadanne Egne, og at bringe det paa en fast Fod, hvor mange der kunde finde Plads og Næring, uden nogen Trykning for de gamle Jndvaanere, eller deres fornærmelige Jndskrænkning; synes det at nære en uomgængelig Fornødenhed, fuldkommen at grunde Forder=Avlen. Saaledes som vi hidindtil have været nødsagede til, fra utænkelige Tider af at bringe Kornavlen i Stand paa vor ringe Jordbund, paa saadan Fod maae vi nu sætte Qvægforderets Avl, efterdi vi faae Øynene meere opladte til at see, at Kornavlen, uden en fornuftig Qvæg Avl, forestiller langt fra ikke det, som den kunde forestille. Vi ville derved af sig selv blive bragte til at indsee, at vi paa de fleste Steder virkelig udmatter ulige meere Jord til Kornsædens Fremavling, end som er nyttigt for os og at vi med langt større Fordeel kunde dyrke mindre Jord naar vi opofrede en Deel deraf til Qvægforder, for at pleye den øvrige desbedre med Giødning, I Almindelighed kan vi og være forsikrede, at der i Henseende til Foeringen ere endnu mange særdeles Fordeele skiulte for os, omendskiønt nogle maatte tykkes, at den paa nogle udenlandske Steder, hvor den er i stærk Drivt, er allerede dreven til det Høyeste. Anstillede Forsøg torde derom overbevise inden en ikke alt for lang Tid; thi det er ikke uden behørig Grund, at forestaaende Formodning settes forud, ligesom en rigtig indtreffende Erfaring.