Berlingske Tidende, 1800-01-13
De personlige Forbrydelser som have til følger Legems= eller vanærende Straffe, og ere blevne begaaede af en Medlem at Senatet, det lovgivende Corps eller Statsraadet blive forfulgte for de sædvanlige Retter, efterat en Raadslagningkadet Corps til hvilket den Beskyldte hører har anthoriseret denne Forfølgelse. 71) De Ministre, som man beskylder for Privatmisgierninger, der drage Legems eller vanærende Straffe efter sig, blive anseete som Medlemmer af Statsraadet. 72) Ministrene ere ansvarlige: 1) for enhver Acte af Regieringen, som er undertegnet af dem og af Sentet er erklæret for uconstitutionsmæssig; 2) for at ikke have udført Loven og Anordningerne om den offentlige Administration; 3) for Privatbefalinger, som de have givet, naar disse ere mod Constitutionen, Loven og Forordningerne. 13) Jndtræffer dette Tilfælde i den foregaaende Artikel, saa angiver Tripunatet Ministeren ved en Acte, hvorover det lovgivende Cortsraadslaaer i de sædvanlige Former, efterat det har kaldet den Anklagede for sig, eller forhørt ham. Den ved et Derret af det lovgivende Corps under Anklage satte Minister bliver dømt af et Over=Tribunal, hvorfra ingen videre Appellation eller Re cours til Cassation finder Sted. Hiint Overtribunal bestaaer af Dommere og Edsvorne. Dommerne blive valgte af Cassationstribunalet blandt dets Medlemmer, og de Cedsverne af Nationallisten, alt efter de Former, som Loven bestemmer. 74) Civil- og Criminal=Dommerne blive for Forbrydelser, som angaae deres Fuuctioner, forfulgte for Tribunalerne, til hvilke Cassationstribunalet har henviist dem, efterat det har tilintetgjordt deres Acte. 75) Regieringens Agentere, foruden Ministrene, kunne formedelst Sager, som angaae deres Forretninger, ikke anderledes blive forfulgte end i Kraft af Statsraadets Beslutning. J dette Tilfælde skeer Forsølgelsen for de sædvanlige Tribunaler. Syvende Afdeling. Almindelige Bestemmelser. 76) Enhver Persons Huus, som ligger paa det franske Gebeet, er et helligt Fristed. Om Nattetider har ingen Lovat begive sig ind i samme, undtagen i Tilfælde af Jldebrand, Oversvømmelse eller en Anmodning, som skeer ud af Huset selv. Om Dagen kan man begive sig ind i Huset angaaende en speciel Gienstand, som enten er bestemt ved en Lov, eller ved en offentlig Autoritet. 77) Paa det den Acte, som befaler en Persons Arrestering, kan blive bragt i Udførelse, maae 1) Grunden til Arresteringen, og Loven, i Følge hvilken den er anordnet, bestemt angives deri; den maae 2) være fra en Embedsmand, som Loven formelig har meddeelt denne Magt: og 3) blive den arresterte Personbekiendtgjort, og en Afskrifaf samme ham meddeelt. 18) En Fangefoged eller Slutter kan ikke indtage nogen Person, eller beholde ham i Arrest, førend han har skrevet Acten, som befaler Arresteringen, paa sit Register. Denne Acte maae være et Mandat, som er udstædt i de ved de foregaaende Artikler foreskrevne Former eller en Ordre til Paagribelse, et Anklagedecret, eller en Dom. 79) Enhver Fangefoged eller Slutter er forpligtet til uden at nogen Ordre kan frifinde ham derfra, at forestille hver Gang den arresterte Person for den Civilbetient, som fører Politiet i Arresthuset, naar det forlanges af samme, 30) Den arresterte Persons Forestillelse kan ikke nægtes hans Beslægtede og Venner, naar de have en Ordre fra Civilbetienten ; og denne er stedse forpligtet til at bevilge samme, naar ellers Fangefogden eller Slutteren ikke foreviser nogen Befaling fra Dommeren, at holde den arresterte Person hemmelig og uden Adgang. 81) Alle de, som ikke ved Loven have Magt til at arrestere, og dog befaler, undertegner og udfører nogen Persons Hæftelse. - videre alle de, som endog i Tilfælde af en ved Loven tilladelig Arrest, imodtager eller beholder den arresterte Personiet Arreststed, som ikke offentlig eller lovmæssiger bleven bestemt dertil, og alle Fangefogder og Slut tere, som overtræde de 3 foregaaende Artiklers Foranstaltninger, skulle være skyldige i en vilkaarlig Arresterings Forbrydelse. 82) Al Strænghed, som bruges ved Arresteringer, Hæftelser eller Executioner, den undtagen, hvortil Loven berettiger, er Forbrydelse. 83) Enhver Person har Ret til, at adressere særskildt for sig Petitioner til enhver constitueret Autoritæt, og fornemmelig til Tribuntet. 84, Den offentlige Magt er væsentlig adlydende, og intet bevæbnet Corps kan raadslaae. 84) De Militaires Forbrydelser, ere underkastede specielle Tribunaler og særskildte Retsformer. 86) Den franske Nation erklærer, at Kriger Pensioner skulle blive bevilgede alle Militaire, som ere saarede i Fædrenelandets Forsvar, saavelsom Enker og Børn af de paa Valg. pladsen Dræbte eller i Følge af deres Saar Døde. 87) Der skulle blive bestemte Nationaldelønninger for de Krigere, som i Kampen for Republiken have gjorde en udmærket Tieneste. 33) Et constitueret Corps kan ikke raadslaae undtagen i en Forsamling, i hvilken i det mindste 3/8 Dele af dets Medlemmer ere nærværende. 89) Et National-Jnstitut har den Forretning at samle Opdagelserne, og fuldkommengiøre Konster, og Videnskaber. 90) En Commission af National-Comptabilitetet regulerer og verificerer Regningerne over Republitens Jndtægter og Udgivter. Denne Commission bestaaer af 7 Medlemmer, som Senatet vælger af Nationallisten. 91) Regieringen over de franske Colonier bliver bestemt ved særskilte Love. 92) Jfald et bevæbnet Oprør eller Ucoeligheder true Statens Sikkerhed, kan Loven, paa det Sted og for den Tid, som den skal bestemme, suspendere Constitutionens Herredømme. Denne Suspension kan i samme Tilfælder provisorisk blive erklæret ved en Regierings Beslutning naar det lovgivende Corps er i Vacance, forudsat, at dette Corps i den korteste Tid bliver sammenkaldet ved en Artikel i samme Beslutning. 93) Den stanske Nation erklærer, at den i intet Tilfælde vil tillade, at de Franske komme tilbage, som siden den 14de Julii 1789 have forladt deres Fædreneland, og ikke ere indbegrebne i de undtagelser, som man har gjordt ved de imod de Emigrette udstædte Forordninger. Den forbyder alle nye Undtagelser i denne Punkt. De Emigrertes Godser ere uigienkaldelig hiemfaldne Republiken. 94) Den franske Nation erklærer, at efter et lovligt fuldbyrdet Salg af Nationalgodser, det maae have sin Oprindelse, hvorfra det vil kan den lovmæssige Kiøber ikke igien afsætts fra sammes Besiddelse, en Tredie ufornærmet, som forlanger, naar der er Grund dertil, at faae Erstatning af det offentlige Skatkammer. 95) Nærværende Constitution skal ufortøvet, blive forelagt det franske Folk til Antagelse. - Saaledes skeet i Paris, den 22de Frimaire (Den 13de Decbr.) i den ene og udelelige franske Republiks 8de Aar. Undertegnet af Regnier, Præsident i Commissionen af de Gamles Raad, Jacquemmot, Præsident i 500des Raadets Commission, af disse Commissioners Secretairer Rousseau, Vernier, A. Villetard og Fregeville, af Consulerne Røger Ducos, Sieyes og Buonaparte, og af følgende Medlemmer af begge Commissionerne, P. C. Laussat, Fargues, N. Neaupun, Beanvais: Capants, Petrin, Deyere, Cornet, Ludet, Girot, Pouzol, Lemmercier, Chatry, Lafosse, Cholet, Caillemer, Bara, Chatziron, Gourlay, Pers, Porcaer, Vimar, Thiesse, Berenger, Casenene, Sedillez. Thibault, Dannou, Herwin, Jeseph Cornudet, P. A. Laloy, Lendir=Laroche, J. A. Creus, Latouche, Arnould, Goupil=Preselns Sønnen, Ma tien, Chavaat Cretet, Boulay, Garat, Emile Gan din Lebruun, L. Buonaparte, Devinck Thierry, J. P. Charat, M. J Chenier.