Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-11-20
Nyeste Va Sep af Kjøbenhavn. og 12 Fod. 9 Slet. en reiserne Ciracen, som Tiende Aargang. No. 93. Udgivet og forlegt af Boghandler S. Soldin. den og a 12 og Løverdagen den 29 November 1812. 19 10 Andag: dring tage fik Stage gode Om vor sidste Coursforbedring. hans Kjerste VenVerønsker mig i Deres sidste Brev til Lykke tilfor Coursforbedring, og beder mig meddele Dem en udførlig Efterretning om denne Forbedrings Virkninger, forsaavidt de hidtil have været mærkelige. De lover Dem allerede i Forveien en frydelig Skildring, og Deres for Fædrenelandet saa varmt følende Hjerte glæder sig saa inderliger ved at see Haabets skjønne Straale atter adskille den mørke Sky, der nylig indhyllede vore Anliggender. Bør jeg vel forundre mig herover, De boer fjern fra Hovedstaden, har kun en saare liden Kreds at sørge for, hvis Fornødenheder Forsynet har givet Dem tilstrækkelige Midler i Hænde at sørge forDe, seer Hovedstaden ligesom fra en langt bortliggende Strandbredde; Bjerge forekomme Dem som Myretuer, store Skove som Krat, og fra Deres Stade er det umueligt at betragte Tingene i den Skikkelse som jeg, der staaer saa nær ved dem. Sandt er det, at vi for nogle Maaneder siden befandt os i en høist betænkelig Forfatning, da vi havde en Cours af 14 til 16,000 at drages med. Men for at give Dem et rigtigt og klart Begreb om vor daværende og nuværende Tilstand, er det nødvendigt at gaae tilbage til en Grunden. foreslag. af Penge ere intet uden et Repræsentativ, et Byttemiddel for Varer; thi Varer kunne enten Ras tilbyttes for andre Varer, eller for en Gjenstand, der antages for ligesaa god som Varer, nemlig Sølv eller Beviser, hvori man paalægger sig selv den Forpligtelse, i sin Tid at levere det Sølv de lyde paa. Paa denne Maade opstaaer virkelig Sølvmynt og imaginair Sølvmynt (Papirmynt). Den første bærer Garantie i sig selv, den sidstes Garantie beroer ganske paa Crediteen. Naar man altsaa siger: dette Lands Papirmynt har en god Cours, saa er det det samme som at sige, dette Land har god Credit, da derimod Sølvet ikke trænger til Credit, og den Stat, som seer sig istand til at udrede Alting i rede Sølv, kan, liig hiin Kjøbmand, lade skrive over sin Port: "her forlanges ingen Credit, og her gives ingen Credit." Men da Erfaringen har lært, at Jmaginationen ikke altid er den tryggeste Støtte for Papirpengenes Credit, saa har man anvist den saadanne Hypotheker, der kunne tjene som udvortes Garantie, istedet for den indvortes, Sølvet besidder. Det er af andre Staters Historie noksom bekiendt, at man især har givet Jordeiendomme, Statsindkomster a. til Underpant for Udredelsen af de udstedte Papirpenges paalydende Sum, og man veed, at Crediteen ofte har været saa stor, at man ikke gjorde Forskiel imellem den imaginaire og virkelige Mynt, og modtog med ligesaa megen Redebonhed de første som de sidste. Men foruden disse Hypotheker, hvis Garantie atter beroer paa Tilfældigheder, gives der endnu andre Midler til at forskaffe Papirpenge Credit, det er: ved at drage den ind og gjøre dem sjeldne. Deres Credit voxer da tillige med deres Sieldenhed, men dog kun betingelsesviis. Det kommer alt an paa hvorledes deres Cours har været, da man begyndte at forbedre den, til hvilken Punct af Forbedring den blev dreven, og hvorlænge den bliver staaende derpaa. Dette være nu hvordan det vil, saa gielder ogsaa her det Ordsprog: "det er bedre at stæmme Bækken end Aaen." - Men det er med den circulerende Pengemasse i en Stat, som med Blodmassen i det menneskelige Legeme. Det er ikke den større eller mindre Mængde Blod, der foranlediger physiske Uleiligheder; det er Misforholdet, det er dets større Tilstrømmen til een Deel end til en anden, det er dets Standsning paa enkelte Steder, som foraarsage slemme Tilfælde. At en Stat kan bestaae endog ved en uforholdsmæssig Masse Papirpenge, det havde man det meest talende Exempel paa i de forenede nordamericanske Stater, hvor en Dollat i Sølv. 1779 var stegen til 250 Dollars i Papiir, men hvor den tilbagevendende Fred med alle sine velgjørende Følger for Handel og Skibsfart bragte Alting igjen efterhaanden paa den gamle Fod. Saalænge altsaa Papirpenges Cours er slet, kommer det kun an paa, bestandig at vedligeholde Circulationen, og forekomme enhver Standsning. Jo raskere Circulationen er, jo mere Pengene gaae og komme fra den ene Haand til den anden, destomindre føler det Almindelige Virkningerne af det Ønde. Da Papirpenge i og for sig dog altid ere en imaginair Mynt, og Hovedbestemmelsen endog af virkelig Mynt kun er, som Shakespear siger, at være i Dag min og i Morgen din Træl, saa kan det i Grunden være mig ligegyldigt, hvormange Repræfentativer jeg giver for mine Fornødenheder, naar Antallet af dem, jeg faaer af andre for mit Arbeide, staaer i et fuldkommen rigtigt Forhold dertil. Jeg begynder først ret at føle Virkningerne af det Onde, naar der opstaaer et Misforhold, og naar jeg maa betale dobbelt saa meget for mine Fornødenheder, end andre ville eller kunne betale mig for deres. Jeg vil oplyse Dem, hvad jeg her har anført, med et Exempel. Jeg veed, at der tvers igjennem deres Jordlod løber en Aar, der paa den ene Side vander deres Kjøkkenhauge og paa den anden deres Frugthauge. Sæt, at denne Aa traadte over sine Bredder, og De vilde aflede Vander, hvad vilde De saa gjøre: Jeg er vis paa, at De, som erfaren Landmand, ikke vilde lede alt Vandet over til Frugthaugen, thi da kunde De ikke vente Dem meget godt af Kjøkkenhaugen; heller ikke til Kjøkkenhaugen, thi dette vilde ikke være godt for Frugthaugen. De vilde derimod ved Afledningen søge at fordeele Vandet saaledes, at begge Hauger kunde være tjente dermed, at ikke Frugttræerne skulde blomstre medens Kjøkkenurterne gik ud, eller Frugttræerne gaae ud medens Kjøkkenurterne blomstrede. Efter disse almindelige Betragtninger vende vi tilbage til det vi egentligen gik ud fra.