Berlingske Tidende, 1836-02-01
Det af Førstnævnte indgivne Forslag er af følgende Jndhold: Hvor skal jeg sætte min Søn i Skole? Hvor kan jeg sætte min Søn i Skole, naar han ikke skal studere? Hvor kan den kommende Kjøbmand, Fabrikant eller dannede Haandværker erholde den første Underviisning, Disse ere Spørgsmaal, som paatrænge g enhver Fader, enhver, selv mindre opmærksom, Jagttager af Danmark Skolevæsen. Det er med disse Ord, at et lille Skrift begynder, som udkom for et Par Aar siden, og hvis Hensigt var at gjøre opmærksom paa det store Savn, der i denne Henseende finder Sted i Landets Underviisningsvæsen, og det er med disse Ord, at jeg aabner dette Foredrag, hvori jeg skal tillade mig at anholde om, at Forsamlingen vil understøtte et Andragende til Hans Majestæt om, at dette for Landet saa trykkende Savn snarest muligt maa blive afhjulpet, og at Realunderviisningen i Danmark maa sættes paa en Fod, som svarer til dens Vigtighed, og staaer i et passende Forhold til det lærde Underviisningsvæsen og Almue-Skolevæsenet. "Det trænger neppe til noget vidtløftigt Beviis, at Middelstanden og de høiere Borger klasser ere meget stedmoderligt behandlede, hvad den offentlige Underviisning angaaer. Jmedens der i Danmark er gjort meget for det lærde Skolevæsen og meget for Almue-Skolevæsenet, er der gjort lidet eller intet for Borger skolerne i dette Ords høiere og ædlere Betydning. En Fader, der ikke ønsker, at hans Søn skal studere, men agter at anbringe ham i en af de høiere borgerlige Næringsveie, ved Handelen, i en Fabrik, til en Konst eller et høiere Haandværk, til Søvæsenet, til Landbruget, til Forstvæsenet o. s. v., har hidtil, hvis hans Formue og Leilighed ikke tillod ham at holde private Lærere til Sønnen eller sætte ham i et privat Jnstitut i Hovedstaden, ikke havt anden Udvei, end enten at anbringe ham i en latinsk Skole eller i en Almueskole. Men begge disse Skoler ere lige uhensigtsmæssige. Ligesom han i de første lærer for meget, saaledes lærer han i de sidste for lidet; det vil sige for meget og for lidet for ham. At en dannet Handelsmand, Haandværker og Konstner ikke kan fremgaae af vore nærværende Almue- og Borger-Skoler, er det vel overflødigt at bemærke. For den egentlige Almueklasse og de ringere Borgerklasser er Underviisningen i disse Skoler uden Tvivl fuldkommen tilstrækkelig, og naar Børnene blot ret tilgavns lære det, de efter Anordningerne skulle lære i disse Skoler, kan man uden Tvivl dermed være ret vel fornøiet. Religion, Læsning, Skrivning, Regning, og et kort Begreb af Fædrelandets Historie og Geographi, er for disse Klasser vistnok mere end tilstrækkeligt, og det Eneste, man i saa Henseende kan ønske, er, at Ungdommen maa lære disse Gjenstande paa en saadan Maade, at de blive ret frugtbringende for Livet. Men for de høiere Borgerklasser ere disse Kundskaber, langtfra ikke fyldestgjørende." Hvad de latinske Skoler angaaer, da ligger det i disses hele Jndretning, at de ikke kunne forsyne den tilkommende Borger med de Kundskaber, som han i sin Stilling maa ønske at være i Besiddelse af. Det vilde fore mig for vidt, om jeg her udførligere vilde søge at oplyse dette, og Rigtigheden deraf er vel ogsaa i sig selv saa iøinefaldende, at det maa ansees ufornødent, at føre noget Beviis herfor. Om ikke disse Skoler trænge til en væsentlig Reform fra deres eget Standpunkt, betragtede, er et Spørgsmaal, som det ikke horer herhid at undersøge, men at der i alt Fald ikke i dem bibringes Ungdommen de Kundskaber, der maae ønskes hos den, der skal gaae over i en høiere borgerlig Stilling, er vel uden for al Tvivl. Det er ikke Latin, Græsk og Hebraisk, man bruger i det daglige Liv, men det er Tydsk, Fransk og Engelsk. Det er ikke en Masse af Aarstal og mythologiske Navne, døde Kongerækker og lærde Undersøgelser om de Gamles Boliger og Klædedragt, som gavne os i det virkelige Liv men det er grundige mathematiske, geographiske, naturhistoriske og andre for det practiske Liv nyttige og uundværlige Kundskaber. Om Nogen vil mene, at man ikke kan blive en dygtig Præst, Læge eller Sagfører, uden at kunne til Examen arlin opgive 4 Bøger af Homers Jlinde og skrive en latinsk Stiil idetmindste til Charakteren Non contemmendum, da ville vi lade det staae ved sit Værd, thi det vedkommer os ikke her. Men at den tilkommende Konstner og Fabrikant, Handelsmand og Haandværker har ganske andre Ting, at lære, for at blive en dygtig Mand i sit Fag, end at tolle me min nu mis og skan dere Virgils Georgica; at der for ham er langt nyttigere Ting at gjøre i hans Ungdom, end at commentere over renophons Anabasis og Platos Apologia Soeratis: den Ting er dog vel i sig selv klar nok. Var det til alle Tider ønskeligt, at Ungdommen i de høiere Borgerklasser fik en saadan Dannelse, som svarede til deres tilkommende Bestemmelse, da er dette i vore Dage af dobbelt Vigtighed. Det er netop Middelstanden, som i vor Tid spiller Hovedrollen, og denne Stands aandelige Dannelse maa derfor ligge Regjeringen særdeles paa Hjerte. Efter de Fremskridt, Jndustrien har gjort i det sidste halve Seculum, strække de Kundskaber ingenlunde til, som tidligere kunde ansees nogenlunde tilstrækkelige. Jernbanerne og Dampskibene alene gjøre en heel Revolution i Læregjenstandene nødvendig; thi ved dem ere Nationerne rykkede hinanden saameget nærmere, og Communicationen imellem dem er bleven saaledes lettet, at den Kundskab til fremmede Sprog, der for et halvt Aarhurdrede siden ikke synderlig savnedes hos en Kjøbmand eller Konstner, nu bliver saa godt som uundværlig. Det samme gielder om de mathematiske, physiske og naturhistoriske Kundskaber, som den dygtige Konstner, Fabrikant, og Haandværker i vore Dage ligesaalidt kan savne, som hine Sprogkundskaber. Ville vi derfor have en dygtig Middelstand, og det er dog den alene, som udgjør Folkets Kjerne, maae vi fremfor alting sørge for at faae en oplyst Middelstand; thi kunden oplyste Middelstand er den kraftige og den dygtige. Vore Kjøbstæder ere, som bekjendt, i den sidste Tid i megen Opkomst, og nogle af dem have tilvendt sig en ikke ringe Handel og Velstand; men de vilde være i en langt mere blomstrende Tilstand, naar der hos Borgerne i Almindelighed fandtes en større Jntelligents og meere alsidig Oplysning end nu er Tilfældet. Men hvorledes kan man vente dette efter den Maade, paa hvilken der hidtil er sørget for den høiere Middelstands Underviisning i Kjøbstæderne, Af vore Almue- og Borger=Skoler, saaledes som de for Tiden ere indrettede, kan Jngen udgaae, udrustet med de Kundskaber, som udkræves for værdigen at udfylde en Plads i Borgersamfundet, og den, der mangler disse Kundskaber, vil aldrig udrette det i sin Stilling, som han ellers formaaede. Først naar vore Provinds Kjøbmænd i Almindelighed ville komme til at staae paa et omtrent lige Dannelsestrin med Hovedstadens Handelsmænd, ville de ret kunne rivalisere med disse, og hvad denne Concurrence vil bidrage til Landets Opkomst, behøver ingen videre Udvikling. Det viser sig allerede nu, hvorledes Handelen i flere af Rigets Kjøbstæder, ved at være kommen i Hænderne paa dygtige Handelsmænd, har faaet et betydeligt Opsving; men vil man undersøge, hvor disse Mænd have faaet deres Dannelse og Kundskaber, vil man i Almindelighed finde, at de enten ere oplærte paa et større Handelscontoir i Hovedstaden eller opdragne i et Handelsinstitut i Udlandet, eller i alt Fald i tidlig Alder fra den studerende Bane ere gaaede over til Handelsveien. Selve Kjøbstaden har visselig ikke ydet noget passende Underviisningsted for dem. Af ikke mindre Vigtighed er det, at der gives den tilkommende Landmand Leilighed til at erhverve sig andre og flere Kundskaber, end dem, han nu kan forskaffe sig enten i de lærde Skoler eller i de fattige Almue- og BorgerSkoler. Hvad der giør, at Landbruget i Danmark endnu staaer paa et forholdsmæssigt saa lavt Trin, er ligesaameget Mangel paa Jntelligents som Mangel paa Capital.