Berlingske Tidende, 1784-07-01
Da Gouverneuren og Raadet af Virginien fik i October 1753 Befaling fra Engeland at standse med Magt de Franskes Jndgreb paa de vestlige Grændser langs ved Strandbredden af Ohio og Boeuf, blev Hr. Washington, den Gang Major i Provindsens Tieneste og General=Adjutant ved dens Tropper, sendt af General Dinviddie med en Skrivelse til den Øverstcommanderende ved Ohio, for at beklage sig over de gjorte Jndfald, hvorved de imellem begge Magter oprettede Tractater bleve aldeles fornærmede. Han havde og Jnstrux at drive Underhandlinger med de 6 Nationer og andre vestlige Stammer af Jndianere, og forpligte dem til at holde fast ved Engelands Partie. J dette farlig Ærende begav han sig med 15 Ledsagere sildig i October Maaned 1753 paa Veien, og var saa lykkelig, at da han kom tilbage med Svar fra Hr. St. Pierre og med et godt Udfald paa de Jndiske Underhandlinger, blev han imodtaget med sig Lands Taksigelse og bifald. Hans Dagbog over alt, hvad han udrettede, blev trykt i Virginien, og satte hans Jver, Opmerksomhed og dømmekraft i stor Anseelse. Dette blev og dem til usigelig Nytte, som siden maatte reise igiennem disse uvenskabelige Egne. Da de Franskes Hensigter strax derpaa meere udviklede sig og deres Bevægelser og Forhold bleve dristigere, gav Regieringen Colonierne befaling at ruste sig og at slaae sig sammei en Forbindelse. Forsamlingen af Virginien var Anfører, saasom den voterte en Summa Penge til offentlig Tieneste, og oprettede et Regiment af 400 Mand til Beskyttelse for Coloniernes Grændser. Major Washington, den Gang omtrent 23 Aar gammel, blev udnævnt til Anfører for dette Regiment. Førend Slutningen af Maji Maaned næste Aar kom han til at fegte med et stærk Partie af Franskmænd og Jndianere ved et Sted, Redstone kaldet, og slog dem aldeles, efterat han havde nid lagt og fanget 50 Mand. Jblandt de Fangne var den berømte Jæger Hr. de la Force og tvende andre Officierer, af hvilke Oberste Washington fik den sikre Efterretning, at den Franske Franske Magt ved Ohio bestod af flere end 1000 Mand regulerte Tropper, og nogle hundrede Jndianere. - Omendskiønt hans lille Hær var noget formindsket og aldeles tilstrækkelig til at være den angribende Part imod de Franske og Jndianerne, saa gik han dog paa denne Efterretning sin Fiende i Møde, og indtog en fordeelagtig Post. Her forskandsede han sig, for at oppebie en Forstærkning fra Nye fork og Pensylvanien, og opførte et lidet Fort, kaldet Nødvendigheds Fortet. Paa denne sin Post forblev han uforstyrret og uden nogen Forstærkning til paafølgende Julii Maaned, da hans lille Magt, som nu var indsmeltet til mindre end 300 Mand, blev angrebet af en Hær under Hr. von Williers, som bestod af mere end 1100 Fransoser og Jndianere. Virginierne udholdte i nogle Timer Angrebet af den hele fiendtlige Hær, og nedlagde over 200 af dem paa Valpladsen. Den Franske Anfører, bevæget af denne behiertede Modstand, valgte derpaa den mindre farlige Vei, nemlig at forjage sin Fiende ved Overtalelser, som bleve endte ved en ærefuld Capitulation. - Denne Capitulation blev brudt ved de Vildes utæmmede Sæder, som den Franske Anfører ikke kunde afholde fra at plyndre Provindsialerne i Begyndelsen, af deres March, og at giøre et betydeligt Nederlag paa Folk, Qvæg og Heste. Den Storbritanniske Gesandt ved Hoffet i Versailles gjorde stærke Forestillinger angaaende dette Brud af Capitulationen, og man kan ansee det som den Tidspunkt, da det Franske Hof begyndte at tage Masken af, og at billige (omendskiønt paa en hemmelig Maade) sine Gouverneurers og Officierers Forhold. De fordoblede deres Virksomhed og Flid ved Ohio og paa andre Stæder den hele Vinter af 1754 og det følgende Foraar igiennem. Virginien besluttede at udsende en større Magt; Forterne Cumberland og London, bleve bygte ved Willsbugt, og en Leir sammestæds opslaaet, for derfra at forurolige Fienden ved Ohio.