Berlingske Tidende, 1777-06-06
Slutningen af Efterretning om det Indersiske Landhuusholdnings Selskabs tildømte Premier &c. See No. 37, 39, 40 og 42. Saaledes blev Selskabets Handlinger denne gang sluttede, da dets overeensstemmende Nidkierhed opmuntrede enhver til, med ligesaa megen Bestandighed at bidrage til Bondestandens Forfremmelse i dette Fogderie, som det under den lyksaligste Regiering maae opleve en ved mange Glædes Aar, fornyet og velsignet Alder for den allerbeste Konge; Ligesaa smigrende var og Selskabets Haab, at enhver Medborger i disse meest udyrkede Egne, der har Folelse nok at det vigtige Baand, hvorved Fødsel og Fædrenelandets Velfærd blive undskillelige, vilde vende et omhyggeligt Øye til denne spæde Plante, som uden Lye og Beskyttelse skulde hastig bortvisne, endskiønt den fæstede Rodder i een af Naturens frugtbare Haver. - Dagens Glæde endte sig derefter ved en smuk Beværtning af Hr. Præsidenten, med hvis Tilladelse man formoder at kunde meddeele den Tale, hvormed han paa vedtagen Maade aabnede Selskabets hontidelige Forsamling. Her følger Præsidentens Hr. Foged og Konductor Gunneri Tale: Mine Velyndere, Saa skal da atter denne opklarede Dag blive det værdigste Mindesmærke af borgerlige Dyder. Det er Kongens og vor Stiftelses Fødselsdag som opilder de folende Hierter, hvormed vi gaae det Guddommelige Forsyn i Møde, og giør vor Høytidelighed ligesaa hellig, som pligtig. De, Høystærede, give ved denne ærefulde Forsamling sine første fra dette Sted yttrede Tanker og Mennestets Pligter i det Borgerlige Selskab sin fuldkomne Styrke. Den meest tildrende Leylighed bød mig at tale; men deres Bestandighed i at udøve disse vigtigste af alle Pligter fremskinner i Gierningen. Kan det menneskelige Hierte tage nogen Vellyst i fuldkommen Besiddelse, da blive deres Nidkiærhed for trængende Medborgere, og Aarvaagenhed for den vigtigste Deel af Statens Lyksalighed de Strømme, af mægtige Følelser, der giøre Hiertet ligesaa ilende til at udiate den forbindtligste Erkiendtlighed, som Læberne stumme i at udtrytte sig. Et Landhuusholdnings Selskab, som det tienligste Middel til at befordre dette Fogderies nyttige Huusholdning, vare de moersom me Tanker, hvormed jeg underholdt nogle ledige Stunder. Je saae nu Bygningen opført, intet hindrede, Flittigheds Aand ud bredde sig paa mine ærede Naboers Agre, ædle Drifter mange kun en liden Vending til nyttig Virksomhed, Ceres fortiener og her fine Templer, saaledes tænkte jeg, nu mødte ligesaa mange hindringer de forringede, om ikke skrekkede mit Haab. At stifte et nyttigt Selskal, iet af de nordlige og smaae Pletter af Riget, at tænte paa Understattelse af Jndbyggerne i et Fogderie, hvor Flid og Sparsomhed næsten hos enhver maae oprette, hvad de savne af det Overslødige: paa en Tid medens kun saae ophøyede Siæle af de Formuen des Vilkaar lade sig i meere udbredede Selskaber af Kongelige Velgierninger muntres til at afsee lidet for det Almindelige, og Særdeleshed for Agerdyrkningen, som Menneskets ømmeste Moder, i en Alder, da endnu Darii Begiærligheder hellere ville at forgyldte Luftsyner og optaarnede Kunststykker skulle forævige Forfædrenes Sparsomhed, end forbedrede Marke, der skal maaskee giøres frugtbare ved disse tilkommende Ruiner; eller medens vore Croeser endnu ikke oftere nedstige i sine Afguders hvelvede Huler end de stroe Røgelse paa deres Altere, ja videre: en felles Skjæbne for denne, som alle nye og i hvor nyttige Stiftelser ved Skummerens almindelige Eftertale; alt dette kunde ikke undgaae min Overveiel, se og giøre de første Skridt vaklende. Selskabet beæres i Dag med de værdigste Venner af mit Naboelang, hvis uegennyttige Understattelse befrier mig for Mistanke af Smiger ved at nævne dem For disse aabnede jeg mit Forslag, de yndte det og med et opmuntrende Biefald talte for dets Fremvext. Tankerne vare ikke udførte, førend et hvert Lem af Fogderiets Embedsmænd og Proprietærer, fra de høyere til de mindre ogsaa besluttede at være Lemme, af et Selskab, som nu ihukommer sin Stiftese paa en Dag, hvis Glæde ikke kunde samle den Allerhøyeste redeligere Hierter, frembære Kongen anstændigere Frydstegn, end erindre og de Pligter, vi have indgaaet med vore Medborgeres Vel, hvis Krone i Dagopnager en nye Glands til Rigernes Glæde, til Styrke for Flittighed, Arbeydsomhed og alle borgerlige Dyder. Den hengivenste Erkiendtlighed maatte blive et ringe Aftryk paa de Pligter, som forbinder mig med Selskabets Stiftelse, Bestandighed og udmærked Gavmildhed til dets værdige Hensigter; Følelser over Monarkens allerhøyeste Liv og lyksaligste Regiering maatte være den første, skiønt ufuldkomneste Erindring af lyksalige Undervanere; men Ædeltænkende, hvis kierlige Forbindelse udgjør det priisværdigste Forsæt for Gud, for Kongen og Fædrenelandet. De tillade, at jeg i Stedet for at fylde Tiden med tomme Ønsker og intet betydende Lovtaler, forener den beste Villie og Redebonhed med deres mødne Handlinger. Paa denne Maade skulle vi heldigst udos. vore Ønsker for Christians Trone, at mange saadanne lyksalige Dag maae store vor Titi Scepter, at Julianes ophøvede Dyder længe og til en sildig Alder maae forøge Hs. Krone Glands, ikke Tungen, kunne udføre et større Offer af vor Hengivenhed for Tronens glimrende Lys: de Kongelige Egenskaber, som opliver vor naadigste Kronprinds, Landets Haab, den Viisdom der bestyrer vor dyrebare Arveprindses frugtbare Raad, den Ømhed og Naade, hvormed de Høytongelige Prindsesser favner det bortliggende Norden, jad elskede Longiner, som staaer imellem Kongen og Folket. Saale den tænke og føler altid Kiærlighed til Fædrenelandet. Opmuntred at disse Dritter ville vi lile med langsomme Skrit for at forviste os om Maalet. Andre nyttige Selskaber blive vort Mønster. De glinrende iblant dem savne ikke nye Opfinder af Linnæer og Haller m. Konerneforter og Reaumuhrer: disse opdirke Naturens hemme lige Gematter fremstille uendelige Ordener af Havets og fordens Stattammere, vi ville kun her hente Lys, for at udbrede det Fornødne blant vore Naboer, foriage Overtroe, forklare Naturen Love, følge dem, grandske, prøve, med Erfarenhed stadfæste vor eget Lands Herligheder. Vi ville derimod stræbe efter at kunne efterligne Tuller og Dühamler, Münchhaussener, Schrebere, og Bergier. Selskabets Love, som i Dag fortiene dets opmærksomme Bedømmelse, blive et helligt Baand paa vor felles Jver og Arbeydsomhed, De Belønninger viskride til for første Gang ar uddeele, falde fra dette Øyeblik i Flittigheds Hænder, derved forad les endog den ringeste Opmuntring, derved fremmes Selskabets Ære og Hensigter, og veltænkende Landsmænd, udi hine fældede Kratskove, udtørrede Moradser, og øde Levninger af Ladhed og Vankundighed, skulde Øyet forlyste sig ved opelstede Græsgange, frugtbare Agre; og tilvoxende Slægter skulle oprette hine Velgiørere Ærestytter, som de hvert Aar pryde med nye Blomsterkrandse, og Velsignelsers Gud vil frugtbargiøre Landet, og Dalene skulle raabe, og Biergene give Gienlyd af Tarnemmelighed. Ved Døden ere afgangne: J Tronhiem Mad. Else Margrethe Schwartz. Den 15de Mai Hr. Marcus Busch, forhen Auctions-Directeur, 85 Aar. J Wensyssel den 9de Man Hr. Michael Johansen, Eiere af Gaarden Sweie. J Ringsted den 30te Mai Mad. Sophia Hedevig Mackoll, sødMosberg, 30 Aar. Her i Staden den 28de Mai Jomfr. Sara Lund, 51 Aar. Den 1ste hil Kornmaaler JoranLarsens Hustrue, Maren Bøltzers Datter, 76 Aar. Spekhøker Jens Gunstes Hustrue, Johanne Hans Datter, 50 Aar. Mad. Kirstine Bilsted fød Erichsen 77 Aar. Den 3die hui Mad. Anna Elisabeth Glerop, fød Hassel Balck, 44 Aar. Den 4de huj. Hr. Peder Holm, Doctor og Professor Theologi Primarius ved Kiøbenhavns Universitet, 71 Aar gl.