Berlingske Tidende, 1782-10-01
J Særdeleshed vare paa den Tiid de Saxiske Uldmanufacturer i blomstrende Tilstand, paa hvilken man, formedelst Forarbeydelsen af en Jndenlandsk Product, der sigter til Landhuusholdningens Forbedring, ustridigen stedse maa især have et vaaget Øye henvendt. Jndtil Aaret 1740 blev der ikke gjort Handelen imellem Brandenborg og Saxen nogen Afbræk fra nogen af Siderne. Men da Kong Friderich den anden i fornævnte Aar kom til Regieringen, indskrænkede han strax Handelen. De Forbud og monopoliske Anstalter, som han indførte, havde en lige skadelig Jndflydelse paa Handelen paa begge Sider. Hvorvidt Kongen hermed opnaaede sine Hensigter, kan man med liden Umage slutte sig til deraf, at han for nærværende Tiid aldeles har forandret sit Systeme, og udsætter Præmier for mangfoldige Manufactur= og Huusholdingsstykker. 1749 bleve adskillige fremmede Artikler af Vahre i Saxen belagte med forhøvede Afgivter, og 1755 blev en General Forpagtning over samtlige Accise=Jndkomster, med Udelukkelse af nogle Stæder og Districter. stricter, overladt til den virkelige Geheimeraad, Greven af Bolza, hvilken Forpagtning blev igien af Administrationen 1764 ophævet, efterat denne Ophævelse allerede under den store Churfyrstes, Friderich Christians, Regiering var besluttet. - Følgen af denne kloge Forandring overgik allerede i det følgende Aar al Forventelse, og skulde rimeligviis i Tidens Længde endnu have faaet et fordeelagtigere Udfald, dersom han ikke i Aaret 1765 var, paa Grund af alle Slags urigtige Forestillinger, blevet foranlediget til, at forbyde Jndførselen af østerrigske og brandenborgske Vahre til Consumtion. Hertil kom de efter den forhen værende Vice-Directeur G. A. Tilskyndelse, indførte nye Paalæg paa udenlandske Vahre, hvilke snart fuldkommen ødelagde al Afsætning af indenlandske Fabrikvahre, al Oconomie=Speditions= og Baratto Handel, og foraarsagede andre Uordener, saavelsom et mærkeligt Fald i Jndkomsterne af denne Green. Thi Saxen kan ikke tage de Foranstaltninger, som Frankrige, Engeland og Holland giøre til Handelens Fornødenhed, til Mynster; men maa formedelst dens Provindsers ufordeelagtige Beliggenhed, søge at vedligeholde Afsættelsen af sine samtlige Kunst= og Natur=Producter, blot ved redelig Omgang i Handel, ved udsøgte gode og antagelige Vahre og ved at forskaffe Afsætteren billige Vilkaar fra sin Side. Hine Paalæg bleve derfor 1769 atter ophævede, og ikkun nogle saa forhøyede Afgivter, som angik Overdaadigheden, staaende, og endogsaa herudi forsikre des man om en videre Afskaffelse ved alle forekommende Tilfælde. Disse Operationer havde den lykkeligste Fremgang, de dyre Aaringer 1771 til 1772 allene undtagne, da, formedelst Nærestandens Vakling, i det 150000 Mennester i den Tiid bleve bortrykkede, disse Afgivter anseeligen havde aftaget. J Aaret 1773 gik General=Accise=Collegiumet ind igien, og dets samtlige Forvaltning og Regninger henviste til General=Hovedcassen, over hvilken Hs. Kurfyrstelige Durchlauchtighed forbeholdte sig den Høystegne Direction, men dog alligevel betroede samme til Greven af Wallwitz som Vice-Directeur. Under denne oplyste Oberst og under de fortienest- og indsigtsfulde Mænds Hænder, hvilke som Geheime-Finantzraader vare ham tilforordnede, have General og Land=Acciseindkomsterne i de sidste Aar stegne til noget anseeligt, og det er ikke at tvivle paa, at Tarisens Revision og General- og Land Accisens Forbindelse turde i Fremtiden blive endnu en rigere Jndtægtskilde, uden at Landets Velstand, derved skulde lide Skaar. Generalaccisen er aldeles bleven fordeelagtig for det hele Lands Jnteresse, og har bragt Haandverker og Handel meget i Veyret. Hvor liden Grund have altsaa Forfægterne af det physiokratiske Systeme, naar de paa den meest forhatte Maade forestille denne Art af Afgivter i General-Consumtionsaccisen. Med Ret kaldes disse Folkes Project et virkeligt Hiernespind, som foreslaae, at man bør hæve alle Afgivter i et Land ene og allene af faste Eiendommes Jndtægter, og ville have alle andre Arter af Pengetilskud og Skatter, som ere langt nyttigere og tillige mindre trykkende, samt bedre passende med alle Jndvaaneres samtlige Haandteringer, afskaffede. Erfaring har lært, at en saadan Indretning, hvor den noget Steds er bleven indført til en Prøve, atter igien har maattet afskaffes. Sagen er for Resten af en ligesaa upasselig Beskaffenhed, som det nye Navner, man i den Henseende har dannet d). Kursarens Folkemængde har taget meget til, siden disse se Afgivter bleve indførte, og Kiøbstæderne ere derved siden Begyndelsen af dette Aarhundrede anseelig komne sig, efterat de ere blevne befriede fra Skatternes trykkende Byrde. Thi indtil 1740 var det hele Land i den meest blomstrende Tilstand, da det ved de bekiendte Krige og ulykkelige Tilfælde 1740, 1742 og 1746 kom mærkeligen paa Knæerne; thi disse Krige have, efter Beregning, kostet Landet 86 Millioner Daler. Hertil kom den store Dyrtid i Aarene 1771 og 1772, ja endog Naboernes Vindskibelighed og Kappen. Jkke destomindre har dog Folkemængden paa nye saaledes tiltaget, at samme har fra 1722 indtil 1773 saaet en Tilvext af næsten 200000 Mennesker, og Antallet paa Jndvaanerne regnes nu til 17740000. Heri blive uden Tvivl Lausitz, Stiftet Merseborg og Zitz medindbefattede; thi Summen, paa de Fødte og Døde fra 1773 giver ellers et ringere Tal. Dog maae denne Summe paa de Fødte ved Jberegning af de Udøbte, mestendeels Dødfødte, formeres med 1471, og løber altsaa op til 39928. Desuden er Aaret 1773, fra hvilket S. 119 disse Dødelighedssummer blive anførte, et saadant Aar, i hvilket Landet endnu ikke havde forvundet den dyre Tids Plager. Ved disse den tiltagne Folkemængdes Omstændigheder er tillige de aarlige Productioners Total masse af Jordegodssenne Forholdmæssigen bleven større, hvilket tydelig sees af Kornpriserne, som næsten i 200 Aar have været saa temmelig lige. Dersom Nationens Arbeydsomhed eller Pengenes og Vahrenes Omløb havde aftaget, siden Generalaceisen blev indført, maatte ved Folkemængdens Tiltagelse : 1) Forfatteren af de almindelige og særdeles Anmærkninger angaaende den indenlandske og fremmede Handel regner han ogsaa iblandt dem, der ere imod Acciseafgivterne, da dog samme kun er det, for saavidt, som saa mange Misbruge have indsnegen sig ved den nu værende Indretning, hvilket Hr. Hunger selv giver ham ret i Noten, Side 61, derhos tilstaaer, at Folkets uundværligste Fornødenheder, saave som det indenlandske Arbeyde i adskillige Artikler, ere Saxen belagte med alt for høye Afgivter, imod de i Concurrence staaende udenlandske Vahre. Meere indvende og visselig ingen imod den i saa lang Tid god og nyttig befundne Maade at hæve Afgivterne paa. De endog, som drive paa Taxationer, ere Venner af Accisen; i det mindste har jeg stedse holdt dem derfor. De forlange blot, at det meget Vilkaarlige, som de derved ansatte Personer tiltage sig, maa formindskes, om ikke meest afskaffes, da derved mange Undertrykkelser turde ophøre, som nu løbe ind me iblandt. gelse i første Fald Prisen paa Kornet mærkeligen have stegen, derimod i anden Fald ligesaa meget være falden. Men da den saa temmeligen har holdt sig eens, uden kiendelig Stigen eller Falden; saa beviser dette, at tilligemed Folkemængdens Tiltagelse, ogsaa Landets Dyrkning er bleven befordret, Producternes Masse formeeret, og følgeligen ingen fordærvelige Virkninger sporet af de indførte Consumtions=Afgivter *) 1) Hr. Forfatteren har ved Enden bekiendtgjort Kornprista bellen for Dresden fra 1602 til 1780 aarligen i Mai og Nov. Maaneder, iligemaade Dødelighedstabellen for samme Stad fra 1617 til 1780, hvoraf man altsaa kan see, at Kornprisen er aldeles meget lidet stegen, at Folkemængden ogsaa Forholdsmessig derimod har tiltaget. Det er ganske sandt, at man af de lidet stegne Kornpriser i et Land, i en lang Række af Aar igiennem, tilvisse ogsaa maa slutte til samme tiltagende Folkemængde. Men der flyde deri endnu andre Aarsager tilsammen, som man ikke bør tilsidesætte. J en Tiid at nogle og 50 Aar have en stor Deel af Jndvaanerne i alle Tydske Lande, og vist over den tiende Deel, næret sig med Jordæbler eller Kartofler, og denne stærke Brug af samme holder stedse Kornprisen noget lættere. Det samme gielder og om den idelige Brug af dem ved Qvægfoeringen og Mædskningen, hvorimod der i forrige Tiden blev brugt meere Korn. Og det synes overhovedet, som der for nærværende Tiid mænges mindre Korn i Mædskningen til Creaturene, end tilforn. Ligesom hernæst Pengenes Formerelse i et Land er den fornemmeste Aarsag til Kornprisernes Forhøyelse sammesteds, saa lader det sig ogsaa paa den anden Side slutte at, naar Pengenes Tiltagelse i et Land er kun maadelig og forholdsmessig indrettet efter enhver Tids Nødtørftighed, da Priisforhøyelsen stedse bliver ikkun maadelig og umærkelig. Dersom et Lands rullerende Pengesummer uophørligen voxte, saa maatte Kornpriserne meget stærkt blive drevne i Veiret, hvis ikke en anden med virkende Aarsag, nemlig den forholdsmæssige Tilvext af Folkemængden, paa den anden Side stedse holdte dem berunder, eller forhindrede deres overmaade Stigen. Unger har i sin Liste paa Frugt=Priserne, ved en ligesaadan Undersøgelse af Kornpriserne igjennem næsten 100 Aar, sammenlignet med den voxende Folkemængde og Pengenes Formerelse i samme Tiid, fundet hvad Staden Hanover angaaer, naar han har taget et Middel=Tal af Kornprisen, Penge= og Folkemængden fra 1650 til 1750, hver Gang 25 Aar tilsammen og de første 25 Aar fra 11650 til 1675. almindeligen ansatte for 100, at dette Forhold derpaa har forandret sig i de sidste 25 Aar fra 1725 til 1750 paa folgende Maade: Kornprisen 160, Pengeqvantitæten 270 Folkemængden 200. Og han er overhovedet af den Mening at Frugtpriserne bleve bestemte ved det tilsammensatte omvendte Forhold af de cirkulerende Penge og Folkemængden. Naar jeg kun løseligen betragter denne Dresoner Kornpriis, Tabel og Døde=Listen, saa synes mig, der ikke vilde sattes meget udi, at joet aldeles ligesaadant Forhold i selvsamme Tiidsrum skulde udkomme. Thi det er en overalt rigtig befunden Sætning, at de ringe Kornpriser, saaledessom samme undertiden vare, gamle Tider, efterhaanden ganske ophøre, og at disse Priser nu endeligen hælde sig fra Middelpriserne til de høyere, uagtet Priserne i det Hele ikke ere stegne saameget i de sidste hundrede Aar, som man af mange Aarsager forestiller sig. Jmidlertid er en saadan maadelig Stigen. stedse noget Godt. J det Hr. Forfatteren giør Landets Velstands Tiltagelse og den nyttige Brug af Consumtionsafgivterne, i Særdeleshed Generalaccisen, beviislige af den nu lidet forhøyede Kornprise imod de forrige i gamle Tider: saa er os i nyere Tider bleven aabnet endnu en anden Grund til denne Velstand, som ligeledes tydeligen viser, at disse Afgivter aldeles ikke have forstyrret eller blot svækket Næring og Haandtering, men snarere befordret sammes Opkomst tillige: nemlig Jnteressernes Formindskelse af de i Landet udestaaende Capitaler, som umærkelig er kommet af sig selv Ringe Jnteresser i et Land ere stedse et Beviis paa, at det i saadan et Land er kommet meget vidt med Vindskibeligheden, og at samme har forbredet sig igiennem det hele Land; thi Pengene maa i dette Tilfælde være i mange Hænder, og altsaa deres Tal mindre, som ville borge, end naar Jnteresserne ere høye. Gaaer man fra denne Følge af de ringe Jnteresser et Skridt videre, saa vil man finde, at Midde lerne imod Ødselheden og Yppigheden dog maa have været af en god Virkning, og vist Folkene i noget tilbage til Maadelighed og Sparsomhed. Og iblandt saadanne Middeler er Accisen stedse et af de kraftigste. Endskiønt nu Landets Banko aldeles bidrager til en slig Formindskelse i Jnteresserne, naar samme betaler mindre Jnteresse end Private, som have Penge til Laans, saa er det dog uden Modsigelse vist, at ogsaa Landsvelstanden overhovedet, saa vidt den tillige beroer paa en almindelig Tilstrækning af Pengene i et Land, foraarsager Afslaget i Jnteresserne. En Sætning, som alle Statskyndige fælles paastaae. Det er i øvrigt et meget grundet Svar, som Hr. Geheime Finanzsecretairen giver dem, som troe, at naar de Consumerende paa saadan Maade yde Staten deres Afgivter, og tilsammen aarligen betale f. Ex. en Million, tillige have fortsat dette i hele 20 Aar, deres Formue, da skulde have forringet sig, og ved Enden af denne Tiid aftaget 20 Millioner. Staten, svarer han, lader alle disse Afgivter for største Delen ved andre Kanaler atter flyde tilbage i den arbeidende Deels af Nationen og Undersaaternes Hænder overhovedet, og sætter samme istand til, stedse at kunne tilveiebringe deres Consumtion i en lykkelig Cirkel. Regieringens Bekostninger ved disse Afgivter beløbe sig og ikkun, efter Hr. Forfatterens Beviis, i det høyeste til den tiende Deel af Jndtægten, og de derved beskikkede Personer bestaae, til stor Fordeel for Krigskassen og Pensioners Besparelse, endnu derforuden at Militairepersoner. Forresten melder Hr. Forfatteren endnu ved Enden af de øvrige Consumtionsafgivter i Saxen, foruden om Land= og Generalaceisen, ogsaa om Kiødskatten, som siden 1628 for Huus=Slagtning er ansat til 1, og ved den offentlige Slagtning til 2 Penge; om Skatten paa Drikkevahre siden 1649, Viinskatten; Paalægene af det stemplede Papiir og Spillekortene; Calendernes Stempling, og Mahlgroskener.