Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-27
Da de jordiske Levninger af Lord Byron vare ankomne fra Missolunghi til England, bleve samme af Dhr. Hobhouse og Hanson, som Testaments Executorer, modtagne og strax bragte af et pragtfuldt Liigtog til deres sidste Leie, dog hverken Digterens Gemahlinde, eller Adda, hans Hjertes elskede Datter, fulgte hans Aske. Men istedetfor Hustruen førte et forunderligt Tilfælde en Kon til Ligskaren, hvis forbudne Kjærlighed til den Afdøde engang havde været Dagens Tale. Lady Caroline Lamb havde villet forlade sin Gemahl for Byron's Skyld, men paa sin Side igjen forladt af Digteren, troede hun virkelig ikke mere at elske denne, og bestyrkede sig i denne Tro ved en satirisk Roman, som hendes krænkede Stolthed lod hende skrive mod den Troløse. - Vendt tilbagetil hendes Slot Brocket Hall modtog Caroline der igjen Hr. Lamb, som høimodigen forglemmende det Skeete, ikke forsagede Gjenvækkelsen af en tidligere Hengivenhed. Efterretningen om Lord Byron's Død i Missolunghi indtraf, men Caroline, hvem engang hendes Kald og huuslige Lykke ikke var et for højt Offer for Hiin, syntes nu ved dette Budskab kun lidet rørt. Da Hr. Lamb og Lady en Dag gjorde en Ridetour paa Nottingham-Veien, bleve Hestene pludseligen staaende, standsede ved et langt, sort Sørgetog. Constabler og Vaabenherolder gik foran; da kom ført af to Pager, en Pragthest, rigt beklædt med sort guldbroderet Fløiel, den bar en sort Ridder, der paa en skarlagenrød Pude holdt den engelske Pairskrone. Strax bag samme bevægede sig langsomt en af sex Heste trukken med Flor og Sørgegardiner bedækket Vogn, paa hvilken en Ligkiste stod. Toget sluttedes af andre Sørgevogne, og flere Ryttere med sænket Hoved og alvorligt Blik. Lamb og Caroline vare redne til Side, for at lade Toget tage forbi. Bleg og forbauset havde Caroline kun alt for vel kjendt Lordens Vaabenskjold og Devise, hvilket hun engang som Segl paa hendes Breve saa ofte havde trykket til sine Læber. Halv død blev hun bragt tilbage til Brocket Hall, og en lang haard Sygdom fulgte paa det rystende Optrin. Under samme var hun næsten vedvarende hengivet til sin Fantasie, og førte en tilbagestrækkende Tale, kun Legemets Sundhed vendte endeligen tilbage; hendes Forstand var undflyet med hine vilde Drømme. J roligere Øjeblik var hun sine Tankers Forvirring bevidst, men hendes Erindringer vare saa sørgelige, at de skiærende Udtryk som hun havde betjent sig af i de Timer, naar hun havde Delirium, kun endnu mere skjærpedes. Hun tilbagestødte hendes Gemahl, naar han sørgmodig nærmede sig, og erklærede ham, hun kunde kun efter længere Tid gjensee ham, og hver Gang turde han kun kort opholde sig hos hende. "Jeg bedrog Dig, sagde hun, aldrig har jeg ophørt at elske ham; men nu drager jeg dobbelt Skyld over mig, naar jeg gjør Dig til Vidne om, hvem der er mig en større Skat, end Du. Ja jeg elsker ham endnu, i Døden som i Livet. Jeg seer ham, jeg taler med ham, han beboer dette Slot, bortfjern ham eller lad mig alene med ham. Lamb ærede en forbryderisk Lidenskabs Smerte, og var barmhiertig mod den Vanvittige. Han kom en Gang hver Maaned, for at see sin Gemahlinde, og vendte endnu samme Dag tilbage til London; han tilskrev hende, naar han ikke turde være hos hende, og indgik i alle hendes Forestillinger. Kun Døden endte Carolines Tilstand; dog skal hun i den sidste Tid have været roligere. Byron's Ligtog havde fortsat Veien til Hucknell ikke langt fra Newstead Abbey i Grevskabet Nottingham, hvor Digterens Familiebegravelse er. Hans jordiske Levninger fandt deres Mads ved Siden af hans Moders, i Følge det Ønske, som han i et af sine tidligere Digte havde yttret. (Das Ausland Jan. 1830.)