Københavns Adresseavis, 1774-03-02
Klage over slette Tider. Menneskene ere i ingen Ting meere eenige, end i deres Klagemaal over slette Tider. Denne Mode er allene bestandig. Velan, er der Grund for disse evige Klager, saa vil Forsynet selv ikke gandske kunde fritages for Skyld, Sagen er vigtig, da den angaaer Religionen. At knurre over slette Tider, giver tilkiende, at de fordum maae have været bedre, og da Mennesket Aar fra Aar er bleven ved at klage i een og den samme Tonne, saa maae der sluttelig for nogle hundrede Aar siden have været gyldne Tider imod de nærværende, og det er stridende, imod alle historiske Efterretninger. Vi skulle derfor maaskee ikke ønske at have levet for en tre til fire Hundrede Aar siden, naar vi eftertænke, at Usikkerhed, Vantroe, bitter Armod, mangfoldige Religions=Omkostninger, Pest Hungers Nød, vare vore Forfædres nu af os misundte Lyksalighed. Og om disse vare meere fornøyede, Mon de med deres Roes, over de forbigangne Aarhundrede ikke irre de lige saa stærk som vi Tilforladelig vil man og hundrede Aar prise vores Tidsalder lyksalig; og hvorledes vil dette da kunde bestaae med vores nærværende Klagemaal, Vore Agre, og vore Enge, ere i det mindste lige saa frugthare og veldyrkede, som de vare for hundrede Aar. Vore Biergværke, om ikke saa rige, ere dog tilstrækkelige og aldrig har meere Guld og Sølv været oven over Jorden, end nu. Bekken rasler endnu immer med sine Kristalvande imellem de qvægrige Bakker; Nattergalen har endnu ikke glemt sine angenemme Slag; Træer grønnes Rosen dunster, Mennesket blomstrer, paa samme Maade nu som tilforn. Hvad vil da vores bestandige Klage og Sukke sige, Skabningens Uhrværk er jo endnu ikke gaaet i staae, ikkun for vore Ønsker gaaer det for langsom. Vi fordre en nye Verden; vi vil ikke alene fortære, men end- og bortkaste, Faaret skal bære Silke, og Bekken rinde med kostbare Viine. Nattergalen skal slaae i vort Kammer, og Rosen blomstre i December. Vore Hauger maae være amerikanske, vor Frokost chinesisk, vor Ungdom fransk, engelsk eller italiensk. Denne Yppighed har indsneget sig overalt. Endogsaa Krigene bliver ført med større Pomp og flere Bekostninger. Det er altsaa meget naturligt, at naar vi paa den ene Side vil forøde, maae vi paa den anden nødvendig mangle, Vel er sandt, vore Forfædre levede meer fornøyede meere sælskabelige, og vidste bedre at forvare en Nødskilling og at svare, end vi; men saa leve vi derimod fornemmere, klæder os ziirligere, fortærer mere Udenlandsk, boer mageligere, lærer meere og tænker smukkere. Lykkelig den, som betiener sig af det sande Nyttige og det Skiønne i sin Tid, om han saa end er et halv Hundrede Aar yngere end hans Sæder, Nye Jndsigter og gammel Levemaade er Kilden til Velstand. Jmidlertid kan ikke nægtes, at jo nogle Aaringer og Regieringer kan være meere tunge og strængere end andre. Men i det Hele tager den menneskelige Slægts Velstand dog meere til end af. Endog ved de strængeste Regieringer udfører Forsynet sine gode Hensigter. Ofte skikker Gud det saa, at hans foragtede Kierlighed formedelst strænge Fyrster bliver hevned. F..., og S.... vare i Begyndelsen af dette Aarhundrede nær ved at forfalde til Afguderie, men efter faa Aars Forløb bleve de tvungne, med Taare at bede Gud om Hielp. Han allene skienker og giver gode Tider. Hvor megen Overflødighed finder jeg ikke rundt omkring mig! Jeg vil ikke klage, men takke. Og omendskiønt jeg kunde feyle meget, saa er Summen af det, jeg besidder og kan besidde, dog endnu langt større. Jkkun de umættelige Begierligheder foraarsager slette Tider. Holder jeg Maade i min Nydelse, og fordrer jeg ikke meere, end det Jordens Løn beløber sig til; seer jeg kun meere paa det jeg har, end det jeg feyler; antager jeg alle Ting af Gud med den tilbørlige Taknemmelighed, saa oplever jeg lutter gode Tider, og om disse end bleve savnede, saa er jeg jo skabt til Evigheden. Dette er taget af de fra Agent Holcks Contoir udgivne AftenTanker, som faaes sammestæds for 12 s. og indbunden 14 s. De indeholder saadanne korte Stykker, med korte Titler, saasom: i Min Grav=Skrift, Verdens Begyndelse. Mit Fortrin, Valg Dagen, Lyden og Lysets Bevægelse. Dødens glade Forventning. Den indbildte Nødtørft. Mit Sove=Kammer. Mine Lod de beste. Almisser, Klæde=Pragtens Fattigdom. Trøst for en Døende i en langsom og smertefuld Fattigdom. Min Eiendom. Søvne. Dette Livs ubestandige Gode, Vandet. Min sidste Time. Skue=Spil.