Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1838-11-23
J Bestifternes Stænderforsamling er af Hr. Procurator Rye fremlagtet Andragende om at tilstaae Sognefogderne Tillæg til den Erstatning, de have for deres Forretninger, hvilket Andragende imidlertid ikke kom under Commiteebehandling fordi, som Debatterne udvise, Forsamlingen antog, at denne Sag rettest forhandledes i Forening med den forventedelsnye Communalanordning for Landet, og da det saaledes maa forventes at Sagen, da den engang er bragt under Omtale, i sin Tid nærmere vil komme under Overveielse saavel i det kongelige danske Cancellie som i en senere Stænderforsamling, saa skulle vi samtlige Sognefogder paa Falster nu alene indskrænke os til at bemærke, at ligesom vi ere ganske enige i Forslaget, og vilde have underskrevet det, dersom dertil var given os Leilighed, saaledes maae vi med Hensyn til de Penge-Jndtægter, vi have, bemærke, at disse næsten for enhver af os kun beløbe sig til mellem 5 og 10 Rbd. aarlig, og at der er megen Grund for os til at antage, at de i Fremtiden endog ville blive mindre; thi efter hvad der nu begynder at blive Praxis, bruges vil saare sjeldent som Auctionsvidner, da Auctionsreqvirenten, som oftest vedkommende Retsbetjents Fuldmægtig, foretrækker at spare denne Udgivt ved at lade nogle af de tilstædeværende Liebhavere underskrive som Vidner uden derfor at betale dem noget Gebyhr. Den samme Praxis som saaledes bruges ved Auctionerne anvendes, og ved Skifterne og tvende af vore væsentligste Jndtægtskilder standses derved for os, saa at der er megen Udsigt til at vi i Fremtiden kun erholde de byrdefulde Forretninger, og dem hvorfor ingen Penge-Jndtægt haves, at altsaa Sagen egner sig til Forhandling, haabe vi Jngendrager i Tvivl. Dette med Hensyn til selve Forslaget, hvilket vi dog ikke skulde være fremkomne med, dersom ikke andre Hensyn havde bevæget, os til i denne Sag offentlig at tage til Gjenmæle. Den Deputerede for Sædegaardseiernes Valgklasse paa Falster, Hr. Justitsraad Friis til Gedsøergaard, er nemlig under Debatterne om denne Sag fremkommen med nogle Yttringer, hvilke vi ingenlunde kunne lade uberørte, og det saa meget mindre, som vi paa Grund af Forholdene maae antage, at de brugte Udtryk fornemmeligen ere rettede mod os Sognefogder paa Falster, da det vel ikke er rimeligt, at Hr. Justitsraaden har saa nøie Kjendskab til andre af Landets Provindser, at disse og ikke hans Hjemstavn Falster skulde have leveret ham Stof til hans Betragtninger. Hr. Justitsraaden har saaledes yttret: at han var af den Formening, at deres (Sognefogdernes) Virken samUnderpolitiemestere efter Frd. af 14 Novbr. 1791, almindeligviis ikke er af stor Værd." Hvad Værd Hr. Justitsraaden nu tillægger vor eller i det Hele Sognefogdernes Virken, maae vi tilstaae er os temmelig ligegyldigt, thi saalænge vi efter moden Overveielse finde, at vi efter bedste Evne opfylde vore Pligter, og vore nærmeste Foresatte, der vel rettest kunne bedømme vor Færd, yttre deres Tilfredshed med os, skal det Sandhed kun lidet røre os om andre Uvedkommende ere misfornøiede med os og den ommeldte Yttring skulde derfor for vort Vedkommende være passeret upaatalt, dersom den ikke havde viist sig som en af hinerintetsigende Bemærkninger, hvormed man ofte seer det Bestaaende dadlet, uden at man derfor gjør sig den Uleilighed at paapege bestemte Mangler og Midler imod dem. Den anden og betydeligere Yttring, Hr. Justitsraadens Opposition indeholder, er den: at under Sogne fogdernes Øine, endog i deres egen Bopæl, foregaae paa flere Steder betydelige Politi=Uordner, hvoraf Taleren, blot vilde anføre forargerlig Legen om Juul, Fastelavn og andre Aarets Tider, og dermed følgende Kortspil og Brændeviinsdrikken og længere hen at Saadant fortsættes paa en for Moralitet og Helbredlige fordærvelig Maade uafbrudt Nat og Dag i flere Dogn, ved Julen endog i 13 saadanne og hele Aaret om i 2 Maaneder." Det er disse i høi Grad, aggraverende Udtryk, hvorved Sognefogderne ikke alene sigtes for betydelig Pligtforsømmelse, men endog for vitterlige Lovovertrædelser, der bringe os til at spørge Hr. Justitsraaden. Hvor foregaaer sligt, og hvilke ere de paagjældende Sognefogder, Efter den Størrelse Hr. Justitsraaden har opgivet paa den af ham kjendte Jurisdiction (7 Mile, antage vi, og sikkert flere med os, at Falster maae være meent, og det isærfordi, som for bemærket, Justitsraaden her bedst maa være local seret, men for vort Vedkommende erklære vi nu herved offentligen at de ommeldte Politie=Uordner ingensinde ere foregaaede enten hos os, eller under vore Øine, og indtil Hr. Justitsraaden derfor oplyser hvilke Steder eller Sogne han har meent, maa han finde sig i at vi, dog naturligvis kun for vort Vedkommende, herved paa det bestemteste erklære, at han er fremkommen med en aldeles grundles Beskyldning, og vi overlade det derefter til enhver at afgjøre, med sig selv, hvem de ville fæste meest Liid til enten Hr. Justitsraaden, eller os Sognefogder. Da vi have hørt, at det maa ansees som et stort Gode at der i Stænderforsamlingen hersker Yttrings=Frihed, og vi fuldeligen erkjende dette, saa haabe vi og at Jngen vil ansee dette vort Gjenmæle som en Stræben efter at indstrænke denne, eller skreven for at fortrædige den Deputerede, men alene som et aftvunget Forsvar mod et, vi tør vel kalde det uforskyldt Angreb. J en Forsamling af Landets udvalgte Mænd er Beskyldningen fremsat, og gjennem Stændertidenden, hvor den findes med udmærket Tryk, er den kommen ud blandt hele Folket, og til det maa derfor og vort Forsvar være rettet og neppe kan den Deputerede klage over at vi have valgt denne Vei, thi ere vi ei sigtede, da have vi nu givet Justitsraaden Leilighed til at give os den Fyldestgjørelse, vi retligen kunne fordre. Er forøvrigt de brugte Udtryk anvendte efter moden Overlæg, da maa jo nødvendigviis bestemte Facta ligge til Grund for dem, og vi tvivle derfor ingenlunde om at Hr. Justitsraaden jo nøiagtigen vil paapege disse, da han kun paa denne Maade kan fri en stor Deel uskyldige fra en uforskyldt Mistanke, og faae den Skyldige fjernet fra en Post, han er uværdig til, og i det viderfor vente at Hr. Justitsraaden vil, ihukommende sin offentlige Stilling, efterkomme den Opfordring, vi have rettet til ham, forlade vi hans kun lidet opbyggelige Tale, for at bevidne den Deputerede Sognefoged Peder West herfra Falster vor Tak for den Maade, hvorpaa han strax gjendrev Justitsraad Friis, ligesom vi og bede ham fremdeles at virke til at denne Sag bliver bekjendt i dens rette Lys. Skulden forøvrigt Justitsraad Friis fremdeles vedblive at være fjendtlig stemt mod Sognefogderne, da ville vi bed ham erindre, at simpel Retfærdighed dog vel gjør ham det til Pligt at erhverve sig Kundskab om hvad Gavn vi Sognefog, der have gjort og i den Henseende henvise vi ham til Overøvrigheden herfor Stiftet, der oftere har bevidnet flere af os sin og undertiden høiere Vedkommendes Tilfredshed med vor Virken, især med Hensyn til Veiene her paa Landet, og under den kjendte Epidemie. Sluttelig maae vi endnu i denne Sag bemærke, at det høi Grad har undret os at see en anden Deputeret i Forsamlingen yttre, at vi dog vel ikke vare saa knapt lønnede som foregaves, da de fleste Sognefogder vedblive Bestillingen over den befalede Tid, og derved indirecte erklæret at han troede at kun Egennytte var Motivet for vor Færd. Paa denne bemærkning svarede allerede P. West i Forsamlingen og vi ville derfor ene tilføie, at den skeete bemærkning synes at staae i en betydelig Contrast med den Almeen=Aand, man nu saa ivrig søger at vække, og som jo netop skal vise sig i ikke at skye personlige Opoffrelser, naar man derved kan gavne. Naaar Sagen næsteGang kommer for i Stænderforsamlingen haabervi, at flere af Medlemmerne ville have indhentet nøiagtige Olysninger om Sagen, og de ville dansikkert gjennem Retsbetjentene og Godsbestyrerne erfare, at det kun meget sjældent er de pecuniaire Fordele, der bringe Sognefogderne til at vedblive deres Bestilling Samtlige Sognefogder paa Falster.