Københavns Adresseavis, 1768-11-15
Om Aarsagen til Vindenes Kulde og Varme Vi setter forud, at, da Vinden ikke er andet, end en fortbevæget Luft, en varm Vind maae komme fra saadan en Egn, hvor Luften paa samme Tid er varm, men en fyld, hvor Luften er kold. Luftens Hede kommer fornemmelig af svovelagtige og olieagtige Dele eller Dunster, som ved Solens Straaler, bliver trakte ud af Jorden op i Veyret. En heed Vind maae altsaa komme fra aadan en Egn, hvor Luften er opfyldt med saadanne Deele. Den maae komme over saadan Jordbund, og ydermeere over en gandske Strekning. Det hindrer dog ikke, at det jo endog kan være varmt ved en i sig selv kold Vind, naar de i vor egen Luft befindtlige svovlagtige og blieagtige Deele bliver satte i Bevægelse ved Solens Straaler. Thi derfor kan det, uagtet den kolde Østenvind om Sommeren, være varmt, naar Solens Straaler virker, da det er koligt Morgen og Aften. I Vandets Uddunstninger kan man ikke søge disse hede Deele. Derfor er Luften over Vandet, særdeles Havet, og for sig selv ikke heed eller varm, men hvad den antager af Hede, maae den faae af Land=Luften. Men endog denne antagne varme Luft maae blive tempereret ved Blanding med Vandluftens vandagtige og saltagtige Deele. Erfarenhed stadfæster dette. Thi derfor er det aldrig saa varmt paa den aabne Søe og paa de dermed omgivne Øer, som paa det faste Land. Og Engelland nyder i Særdeleshed deraf og en tempareret Varme midt om den hedeste Sommer. Men Luften over den aabne Søe, kan i og for sig selv ingen stor Kulde have, da den i sig selv er opfyldt med vand agtige og saltagtige Deele. Vel bliver Saltet tillagt en stor Kulde; men af Forsøget følger ikkun, at det uddriver de vandagtige Dunster, og derved foraarsager en Kulde. Derfor bliver Salt brugt til Kiøbs og Fiskes Bevarelse. Naar altsaa denne Luft antager Kuld, saa maae enten Søen sammesteds fryse, eller Kulden maae blive den tilbragt fra det faste Land, som er frøsset. Omendskiønt dette i sig selv er klart, saa vil man dog bestyrke det ved Erfarenhed. Derom beretter Engellænderen Perup i sin med mange physicalske Anmerkninger opfyldte Ruslands Staat, at i Archangel ved Vinterens Begyndelse i September eller October Maaned, naar den hvide Søe endnu ikke er gandske tillagt med Jis, saa medfører en lige fra Søen blæsende Nordenvind en merkelig Varme med sig i Sammenligning med den over det frøsne Land blæsende Søndenvind. Han hidleder ogsaa deraf med Grund, at paa de med det aabne Hav omgivne Øer, saasom Engelland, finder den høyeste Grad af Kuld ikke Sted. Vi antager det derfor som en Vished, at en Vind, som blot allene kommer over den aabne Søe, medfører ingen Jis kulde med sig. Da Landluften i sig selv har faa egne vandagtige Dele, men at de af Jorden opbragte Dunster bestaaer mere af Harpix, Olie og Svovl, saa maae Landluften, følgelig og den hede Luft, miste sin Varme, naar i Mangel af Solens Varme, disse Uddunstninger ophører, og de forhen opbragte ere blevne fortærede. Den nedfaldende Snee kan da ved den underste Lufts Varme ikke blive smeltet til nogen Regn, men kommer ned som Snee, og naar de endnu øvrige sugtige Dunster ere gandske optrakte af Jorden, saa slutter Jorden sig, ligesom Vandet, tilsammen og fryser. Kommer da en Vind over saadant et frosset Land, saa maae den nødvendig bringe Jiskulde med sig. Naar Havet skal fryse, saa maae Jiskulden bringes til det ved en Landvind; thi det kan ellers nok beholde sine vandagtige Uddunstninger, omendskiønt det ikke finder en lige Solens Varme. Følgelig skulde det i og for sig selv ikke fryse, men Jiskulden maae bringes til det fra Landet. Og derfor lærer og Erfarenhed, at et Havsund og indsluttet Søe, saavelsom og Bredderne og Kysterne af Havet, men ikke den nindsluttede aabne Søe tilfryser. Efter disse forbemelte Sætninger er Vestenvinden hos os maadelig kold og fugtig, efterdi den kommer fra det store Atlantiske Verdens Hav. Den er derfor og af samme Art i Batavia, fordie den der kommer over det vilde aabne Hav. Østen Vinden er derimod tør, og bringer stor Kulde med sig om Vinteren, men om Sommeren varme Dage, Thi den kommer over en lang Strækning af fast Land. J Batavia bringer den ogsaa klart Veyr med sig, efterdi den ikke allene paa Øen Java selv trekker over et stort Stykke, Landjord, men stryger endog fra Nye=Brittannien og NyeGuinca over de temmelig nær i en Række sammenliggende Molukkiske Øer. J Engelland medfører den Regn, fordi den der kommer over den aabne Søe. Sønden=Vinden er varm hos os saavel om Sommeren som og om Vinteren, efterdi den kommer i et Strøg fra det varme Jtalien og Africa. Dersom disse Lande vare frosne om Vinteren, saa skulde og Sønden=Vinden være kold hos os.