Aalborg Stiftstidende, 1829-09-12
Jmedens hans Throne saaledes rystedes af den eneste Fiende, han havde at kjæmpe imod, og som dog hans hele Riges opbudne Kræfter kuns svagt har formaaet at opholde paa sin Seiersbane, har han i sin egen Hovedstad maattet taale den Ydmyggelse at lade sig nøde af fremmede Hoffers Gesandte til at indsee sin farlige Stilling og at gjøre det Skridt, som han forlænge siden kunde have gjort og rimeligviis dengang med mere grundet Formodning om et heldigt Udfald. Det er nemlig nu vist, at Sultanen omsider har erklæret sig villig til at træde i Underhandlinger, med Hensyn til Grækenlands Emancipation og til samme Tid at lade sig foreskrive Love af det russiske Cabinet eller, med et mildere Udtryk, at underhandle og Fred paa Basis af Tractaten til Ackjermann, men det er ogsaa vist, at det russiske Hovedqvarteer den 20de August om Morgenen Kl. 9 befandt sig i Adrianopel. Den russiske Gesandt ved det østerrigske Hof, Herr von Tatischtschew har nemlig modtaget en Skrivelse fra Grev Diebitsch, saalydende: Hultanens Hertil i Adrianopel, den 20de August 1829. "Jeg har den Fornøielse at melde Dem, at Keiserens seierrige Tropper i Morges Kl. 9. have besat Staden Adrianopel uden Sværdslag. Den hele musselmanske Befolkning, (Byen har 130000 Mennesker) har givet sig under vor Beskyttelse. Dette vigtige Punkt naaede den russiske Armee altsaa først den 20de August, imedens overilede AvisEfterretninger allerede lod dem levere et Slag i disse Egne den 26de Juli. J en Rapport til Keiseren, som gaaer til 13de August, har Grev Diebitsch tilstrækkelig retfærdiggjort den forsigtige Langsomhed, med hvilken han er rykket frem, og det er næsten aldeles utvivlsomt, at en hurtigere Fremrykning, saafremt han, med Foragt for sin Fiende, havde ladet en Bjergryg, som fra Balkanen strækker sig ned mod Adrianopel, ligge i sin høire Flanke, uden at recognoscere den, endnu maaskee kunde have givet Krigen en anden Vending. Vi see nemlig af denne Rapport, at et fjendtligt Armeecorps, bestaaende af 13 Regimenter regulairt Jnfanterie, 3 Regimenter regulairt Cavallerie og omtrent 5000 Mand irregulaire Tropper med Artillerie havde sat sig i Bevægelse fra Schumlafor at operere i Ryggen af den russiske Hær, eller idet mindste at naae Adrianopel. Dette Foretagende maatte nødvendigt tilintetgjøres, forinden nogen videre Fremrykning var raadelig. Generalen detaillerer sine Dispositioner til at hindre dette fjendtlige Forsøg, men da den omstændelige Udførlighed ikkun kan have Jnterresse, naar man er i Besiddelse af meget gode specielle Korter, finde vi det passeligst ikkun at meddeele Læserne Resultatet af den paafulgte Træfning den 12te August, i hvilken Russerne ved Staden Sliwno, (vesten for Karnabad) vandt en fuldstændig Seir over det fjendtlige Armeecorps og fratoge samme 9 Kanoner, samtlige Amunitionsvogne, 6 Faner og en Deel Fanger. Efter denne Seir lod Generalen de endnu ubesatte Passe Sydvest for Schumla, nemlig Defileerne ved Tschelikawak og Tschenge besætte og kunde nu først med Rolighed fortsætte Marschen til Adrianopel. Ogsaa fra Søesiden har Flaaden bidraget til at sikkre Marschen ved at bemægtige sig 2 befæstede Stæder, Wassiliko og Achtepol, begge Sønden for Sesopolis, Erobringer, der under nærværende Omstændigheder ere af dobbelt Værd, deels formedelst det Jndtryk, deres Besiddelse maa gjøre paa det tyrkiske Folk, og deels fordi deres Beliggenhed ved Sortehavet lette den russiske Hær Midlerne til at blive forsynet med en Armees Fornødenheder.