Aalborg Stiftstidende, 1841-02-06
Aalborg, den 5te Februar. Allerede oftere er der blevet klaget over den inhumane Medfart og overdrevent skarpe Jnqvisition ved Portene, der har modt Reisende og Andre, som ere passerede gjennem Hobro. Et saadant Tilfælde, som indtraf ifjor Efteraar og som giver et ret mærkeligt Exempel paa den utidige Jver, der ofte udmærket Smaa=Toldbetjentene i de smaa Byer, fortjener her nærmere at omtales. Jordbruger og Pottemager J. Jensen af Nørtesundby, en sindig og fredsommelig Mand, kom den 13de October lidt efter Kl. 5 om Eftermiddagen kjørende til Hobro for at begive sig med et Læs Potter til Mariager Marked. Ved Porten blev Vognen paa sædvanlig Viis undersøgt. Toldbetjent Røder forefandt imidlertid Jntet, indtil han omsider var saa heldig at øine en Pose med 1 1/2 Skjepper grottet Byg, der blev erklæret for god Prise. Mandens Forsikkring om, at han kun havde denne Ubetydelighed med som Hestefoer, hialp Jntet; Kornet var er kiæret confiskeret og herimod kan nu egentlig Jntet indvendes, naar det endelig skulde tages saa nøie med de kongelige Jntrader, eftersom de 1 1/2 Skpr. Byg vare pligtige til at erlægge Consumtion. Toldbetjenten henviste imidlertid den Anholdte til Byens Toldinspecteur, der ogsaa med megen Humanitet søgte at jævne denne smaalige Anholdelse og gav en Seddel med til Toldbetjenten, hvori han tillod, at Hesteforet igjen kunde udleveres. Denne var derimod nu ikke tilfreds hermed, men fordrede, at det skulde forblive ved Anholdelsen og den Anholdte svare Mulct oven kjøbet. Da Manden derpaa, efter paany at have henvendt sig til Jnspecteuren, atter indfandt sig hos Toldbetjenten for idet mindste at erholde sin tomme Pose, blev ogsaa dette ham nægtet, og Hr. R. gik i sin Ivrighed endog saa vidt, at han tillaasede Døren og erklærede, at den Anholdte og dennes medhavende Haarige Søn ikke slap ud for Mulcten, der var udregnet til 1 Rbd. 9 s., blev erlagt eller Pant i Uhr, Klædningsstykke eller andet præsteredes. Jmidlertid var Toldbetjenten dog saa naadig at lade den Anholdte slippe fra Arresten, imod at han efterlod sin Søn som Gidsel, indtil han i Byen havde erholdt Penge eller en vederhæftig Mands Beviis. Dette Sidste medbragte han ogsaa, og endskjøndt Betienten endnu gjorde mange Jndsigelser imod dets Gyldighed, lykkedes det dog den Anholdte omsider, ved en anden tilkommende Betients, Hr. Bøgvads, Mellemkomst, at slippe bort med sin Søn, Vogn osv., efterat han paa denne Maade havde været standset i Porten i ca 4 Timer. Paa hans til det kgl. Generaltoldkammer indgivne Klage over denne Fremfærd, er ogsaa af det høie Collegium givet det Svar, at de ommeldte 1 1/2 Skp. grottet Byg vel forblive confiskerede, overeensstemmende med Toldirdn. af 1ste Febr. 1797 5 334, sammenholdt med dens 5 333. hvorimod Paastanden paa Mulct efter samme Lovbestemmelse, efter Omstændighederne, bortfalder, ligesom Collegiet tillige har paalagt Toldstedet i Hobro, at tilkjendegive Betjent Røder, at han har været aldeles uberettiget til at foretage den af. eller hans Søns Person. Vi haabe, at denne Jrettesættelse vil bære sin Frugt og lære Hr. R. og Ligefindede af indsee, at saadanne Smaaligheder aldeles ikke ligge i Told anordningens Aand og at man tet vel kan udføre sin Embedspligt uden ved overdreven Jver at vække Animositet imod sig og sin Stilling.