Norske Intelligenssedler, 1814-10-25
Bekiendtgjørelser. Jeg skylder Publicum og mig selv offentlig at bekjendtgjøre hvorledes jeg er bleven modtaget og behandlet af Hr. Assessor Marhiesen, da jeg som Repræsentant ved Storthinget i Christiania blev indqvarteret hos ham. - Jeg blev anviist et Værelse, der nogenlunde kunde have passet sig for min Tiener; tæt ved dette Værelse var et andet mørkt Hul, der skulle være Sengekammer og deri en Seng, der ogsaa kunde passe sig for en Domestique. Ved Siden af første Værelse var et andet, hvor Værtens Piger havde beres Haandteringer, hvorfra gik en Dør ind til mit Værelse, med et Vindue paa; foruden at det er høist ubehageligt igjennem et Vindne at blive beskyet af Tjenestefolkene og ved deres ide lige Saak at forstyrres i Forretninger, skulde man snarere tige, at desse mig anviste Værelser vare bestemte for en Smørhandler, end for Folk som jeg troede Hr. Assessoren skyldte nogen Attention; det vilde vel heller ikke havelgeraadet Hr. Assessoren til nogen Vanære, om han personlig ved min Ankomst havde modtager mig, idet mindste vilde han dog derved lagt for Dagen, at han hørte til den cultiverede Verden, og for end mere at overkyde mig om, at han ikke giør, eller bør giøre Regning herpaa, tjener følgende til Exempel, uden at jeg hverken erholdt det ene eller det andet til Livers Ophold, som det dog ver af modet, at tildeele Repræsentanterne de første Dage, indtil den havde kunder hermed forsyne sig selv, forlangte jeg blot den første Morgen en Tvekande, men erholdt til Svar, at han kun havde een som han ikke kunde undvære, men som han dog den Dag vilde laane mig; jeg svarede derpaa; at jeg ingenkunde vilde berøve ham samme, og maatte saaledes send Bud i Byen for at erholde een; - alt hvad jeg denne rige Mands Huus har nydt, er blot tagende Vand. Velenstændighed kunne forbyde mig at nævne Beskaffenheden af et vist andet fornødent Sted, søn blev mig anviisk, der til visse var saa besudlet, at man endog traadte nes ved at anviset et saadant Sted til den ringeste Folkeslesse, og erdrig har jeg kunnet formode, at er saadant Svinerte Kuldt tage errer at finde i en saa velhavende Mands Huus, men jeg troer at pliges Publikum, endog ikke med Stilenhed at gaae dette forbi, for at denne Mands Handlemmende fog alle Sider kan vordre vilkjendt. De hele ere saavelsen havnersende, og er fastager paa ethvert ande Sted med den mukkeste Høflighed og forekommende Opmærksomhed, kun denne Prænd har udmærket sig fra en ganske anden Side, der vist ik beraade at til nogen Ære, kun i 3 Dage har jeg værer i denne neskerne Deres Huus, og er at anviist et andet Qvarteer, enhver en for lettelig, at jeg intet har af Laste ham for, men ønsker kan og jeg maade Fude Leilighed til at giengsælde hans Forhold faaledes som der fortjener er en Dagte at han ved Guldet kan trødse Verden, da eller har meget Rigdom i den uværdige Mands Hænder giør ham at faste med sin Rigdom ved at anrette Gjæstebudder i den Hensigtig bedstille sin Friehed, er ligesaa lærterligt og daarligt, som der fortiener den Fornuftiges Medpuk, og blot at benyder til at tilstede sine dariske Lidenskaber, fortjener Foragt. Christionis den 24de October 1818. D. Kræbbe, Oberstlieutenant.