Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-06-01
J Overhuset har, maaskee netop i denne Anledning, Hertugen af Wellington givet tilkjende, at O'Connel (Sønnen af Agitatoren) tilligemed flere andre Fredsdommere ere blevne afsatte fra deres Embeder formedelst Deeltagelse i Repealintrigerne. At dette imidlertid ikke tykkes Regjeringen at være Nok til at dæmpe Urolighederne, synes at fremlyse deraf, at der i Juni Maaned vil blive 25,000 Mand Linietropper forsamlet i Jrland, medens der under Statholderen Lord Fortesene (under Whigministeriet) kun var 12,000 Mand. Som et mildere Middel har Wellington i Overhuset foreslaaet, at der, foruden de til offentlige Bygninger i Jrland bevilgede 25,000 Pd. Sterling, endnu skal føies 21,000 Pd. i samme Øiemeed. - Med Jrland er det en ganske egen Sag, dette Land har været og vil i lang Tid forblive Engellands omme Sted. Der er ikke Spor af Sympathie mellem disse to Lande. Siden Henrik Il berøvede Jrland dets Uafhængighed, har dette Land, som aldrig havde bøiet sin Nakke under Romersk Aag, ikke kunnet tvinges til at lystre Engelland og har siden den Tid stedse befundet sig i en moralsk Jnsurrection. Naarsomhelst Engelland, havde at kæmpe imod noget Uheld, reiste Jrland sig, for at drage Fordeel heraf. J Krigen mellem den røde og hvide Rose erklærede Jrland sig for Pork, og Henrik Vil maatte erobre Landet med Vaaben. Fra denne anden Erobring daterer sig egentlig den Undertrykkelse, under hvilken Jrland sukker den Dag idag. Det modstod heeltemodigt Henrik VIII's Forsøg paa at paatvinge det Protestantismen. Strømme af Blod udgjødes til den Tid; de ædleste Familier uddreves og deres Godser bort gaves til engelske Generaler. Denne overmodige Misbrug af en tilkæmpet Magt blev først noget mildnet, da de amerikanske Kolonier hævede deres Uafhængigheds raab, og atter sattes Engelland i Forlegenhed ved den første franske Revolutions Udbrud, og Man maatte beqvemme sig til nogle Concessioner; dog tjente disse kun til at forhalle Udbruddet af Fiendtlighederne. 1796 udbrød en Rebellion, som rigtignok strax undertrykkedes, men atter idelig fornyedes. Den franske Armee, som dengang landede paa Øen, vilde maaskee for bestandig have befriet den for det engelske Aag, hvis den itide havde faaet de fornødne Forstærkninger. Til Straf for denne Bevægelse til Fordeel for Frankerig, blev Jrland berøvet sit Parlament, der holdt sine Forsamlinger i Dublin. Den lovlige Forening af begge Landeproclameredes og det er imod denne Forholdsregel at de irske Nepealere nu kæmpe med fornyet Kraft: de ville have deres gamle Repræsentantforsamling i Dublin. Jfølge hiin Forenings akt er Jrland berettiget til at sende 105 Medlemmer til Underhuset i London og 32 Pairs, hvoriblandt 4 Biskopper, til Overhuset. Men denne Repræsentation, som i Virkeligheden bliver paa enhver Maade forkuet, byder ingen alvorlig Borgen for Jrlands Rettigheder. Derfor er det, at O'Connels Repealere og saagodtsom hele Jrlands Folk saa lydeligt og kraftigt forlanger Unionens Gjenopløsning. Bevægelsen er almindelig og Anførerne synes at ville drive det til det Yderste. For den øieblikkelige Ophævelse af Kornlovene er til Parlamentet indtil 9 Mai d. A. indkommet 2777 Bønskrifter med 880,831 Underskrifter, medens der imod samme er indkommet - 2 Bønskrifter med 12 Underskrifter, J Manchester er den 22 Mai Pøbelen og Militairet kommet i Sammenstød med - Politiet. To Jrlændere sloges nemlig paa offentlig Gade, Politiet vilde skille dem ad, men dette vilde ikke Soldaterne og Pøbelen tillade, de vilde have deres Moerskab af at see paa Nævekampen; 5 Soldater arresteredes, men løslodes næste Dag efter en lempelig Straf. For at hævne dette angreb om Aftenen henved 200 Soldater i Forening med Pebelen en af Politistationerne, Vinduer og Døre sloges ind, saa at Politiet maatte væbne sig med Sabler og Pistoler og kalde: Compagnier af det 15de Regiment til Hjelp. Nu flygtede Massen, men Hovedmændene indfangedes.