Aalborg Stiftstidende, 1845-03-01
– Berlings Tidende optræder med et halvt advarende og halvt truende Fingerpeg i Anledning af Subscriptionsdækningen af den "Fædrelandet, ved sidste Høiesteretsdom idømte Pengemulet. Endskjøndt nu vel Subscriptionsdækninger af Mulcter, der af Landets høieste Ret ere idømte som Straf for Presseforseelser, i sig selv ikke er den rette Maade, hvorpaa Partisompathierne bør give sig tilkjende for ikke at faae Udseende af en Manifestation imod den høieste Domstols ukrænkelige Beslutning, saa kan der dog være Tilfælde, som f. Ex. det nævnte, hvor deels og fornemmelig de forskjellige Anskuelser om Sagen, de heelt modstridende Resultater i to saa anseete Domstole (af hvilke Hof- og Stadsretten totalt frikiendte og Høiesteret idømte en saa betydelig Straf) berettige til i Publicum, deels Mulctens Størrelse og den uafhængige Presses ved mange Difficulteter noksom besværede Stilling, let fremkalde et uvilkaarligt Udtryk af en inderligere Sympathie, der, saaledes som den heromhandlede, af Berlings Tidendes Forfatter selv er antaget, snarere at have en saadan Udstrømning end at bære nogen manifesterende Tendents i sig. Naar man altsaa allerede gaaer ud fra en saadan Supposition, hvis Nødvendighed, saa nødig den end af hin Forf, synes indrømmet, Billighedsfølelsen dog ikke har kunnet fornægte: hvortil da den truende Bevægelse og Skræmmebilledet af en gjourneret skarp Presselovs endnu skjærpede Bestemmelser og Recursen til personlige Straffe, Troer Berlingsk Tidende virkelig, at Agtelsen for Loven i Publicum er saa svag, at den behøver Skræmmebilleder for at opretholdes, eller troer den, at nogen Lov kan vinde fortrinligere Indgang i Folkeerkjendelsen, ved at fremkunstles som Straf for maaskee urigtige eller utidige Opinionsyttringer, Det Første er saa lidet Tilfældet som det Sidste vil blive det. J ethvert politisk-oplyst Folk udvikle sig de politiske Meninger til Partier, hvis Bestræbelser slutte sig til de dem repræsenterende Presseorganer. At en saadan Bestræbelse ikke bør søge sit Udtryk i Noget, der kan synes at ville neutraliserede Domstolene (der forøvrigt, siden Berlings Tidendes Forfatter holder sig saa stærkt til den franske Presselov, i politisk Henseende ere hos os meget forskjellige fra den franske Pressejury).men snarere vise sig virksom i Abonnementsforeninger og lignende kraftige Bestræbelser: maa af enhver besindig lige saa vist erkjendes, som Berlings Tidende selv har praktisk erkjendt det Sidste ved nylig at seende en Reisende ud for at undersøge "Stemningerne" mod Bladet og mede Abonnenter der dog, ved Berl. Tidendes politiske Farve, ere lige med politiske Tilhængere, i alt Fald ved Relation til Udtrykket Stemningerne" endog er givet det temmelig aabne Udseende heraf. Dog hvorledes end Sympathien rører og yttrer sig hos nogetsomhelst Parti, saa er den en Yttring af Parti stemninger, der ikke lade sig undertrykke og for hvis mulige Udskeien udenfor den rolige og lovlige Handlings Sphære der altid er hæmmende Lov tilstede. At ville undertrykke Sympathierne er dog en Umulighed og forfeiler lettere Hensigten ligesom Forskjelligheden af Partier altid vil være tilstede saalænge Forskjelligheden af politiske Meninger har Ret til at udvikle sig for at den sande Folkemening kan træde fremfor Thronen. J Folket og den discussive Politik er derfor altid Partierne en Nødvendighed og et Gode. Men Regjeringen staaer over Partierne og en Regjering, der saa sandt vil det Rette som vor, vil ikke som Lovgiver lade sig bestemme af en Opinions mulig for stærke eller urigtige Udtryk Det er den almene indre Trang og ikke tilfældige ydre Omstændigheder, der fremkald-Love og bestemme deres Jndhold, og de Skræmmebilleder, Berl. Tidende af Begivenheder som den omhandlede tager Anledning til at opstille, eller prøver paa at ville fremmane ere derfor lige upassende for Folkets moralske Følelse, for Regjeringens Lovgivningsmotiver og for Berlings Tidende selv som Presseorgan. – Slutteligen maae vi endnu bemærke, at det ikke er "Oppositionspressens Ønske, men Stænderanordningens Løfte, at ingen indgribende Anordning vil udkomme for den har erholdt alle Stænderforsamlingers Betænkning, og Berl. Tidendes Forfatter kan tilvisse ikke borttage Trygheden for at dette ogsaa i Presseanliggender vil skee Fyldest.