Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-25
(Fortsættelse af den i No. 23 afbrudte Artikel af Coll. Tid., angaaende Overformynderiernes til Rigsbankpenge overgaaede Capitaler &c.)J begge disse Tilfælde vilde det opnaaes, at den Vedkommende fik et Document i Hænde, ved hvi Afhændelse eller Pantsættelse han, skjøndt i første Tilfælde ikke uden betydelig Opoffrelse, kunde skaffsig en Capital, hvis han behøvede den. - Det første af disse Midler fandtes dog at være forbundet med adskillige Vanskeligheder. Da nemlig Overformynderiets Debitorer, efter de udstedte Obligationer, for Tiden kun have med een Creditor at bestille i Henseende til Opsigelse, samt Copital og Rentes Betaling, kunde de ikke uden al Grund besværet sig, hvis det var blevet dem paalagt at have med flere forskjellige Personer at bestille, ligesom det for Debitor, der ofte er langt fraværende, vilde medføre Uleilighed at udstede de nye Obligationer, og paasee Capitalens Afskrivning paa den primitive Obligation, hvorhos han langt mere vilde være udsat for at see Capitalen opsagt til Udbetaling af den nye Creditor, end saadant af Overformynderiet, hvis Penge for Tiden ansees som faste Penge, var at befrygte, en Omstændighed, der muelig endog kunde medføre, at Overformynderiernes Midler ei saa hyppigt, og paa saa gode Hypotheker, vilde blive søgte, som hidtil. Den anden Maade havde derimod det Fortrin, at Sagen, uden Debitors Mellemkomst eller Uleilighed for ham, kunde afgjøres, hvorfor og næsten alle de Øvrigheder, som bleve hørte over denne Gjenstand, erklærede sig for Samme. - Da der iøvrigt, ved saadanne Bevisers Udstedelse, egentligt ikke skeer nogen Omsætning af Capitaler, og de ei kunne ansees som frivilligt udstedte Documenter, fandtes det billigt, at de maatte udstedes paa slet Papiir, hvorved de Umyndige, paa hvis Bekostning Udstedelsen maatte skee, kunde befries for en stundom vist nok følelig Udgift. Dog maatte naturligviis de Transporter, som siden maatte finde Sted, skrives paa anordnet stemplet Papiir. - Dette er, hvad Udgiveren har fundet det hensigtsmæssigt at meddele til Forklaring af den for Kjøbenhavn udkomne Placat af 8 Marts 1814. Nu staaer det tilbage paa lignende Maade at oplyse Placaten af 20 Jan, sidstleden. - Den ved Rescript af 3 Juari 1794 for Kjøbenhavns Overformynderie sanctionerede Jndretning er væsentlig forskjellig fra den, der er bleven fastsat med Hensyn til Overformynderierne uden for Kjøbenhavn; thi, ifølge Rescript for Viborg Stift af 25 Juli 1788 §. 8, Rescript for Aalborg Stift af 10 Juli 1789 s. 8, og Rescript for de øvrige Stifter af 7 Febr. 1794 §. 12, lyde Obligationerne paa den enkelte Umyndiges Navn, som Capitalen tilhører. Ved undtages det Tilfælde, naar flere Umyndiges Midler udsætttes under eet, da Obligationen i saa Fald skal lyde paa Umyndiges Midler i Almindelighed; men i dette Fald er det dog anordnet, at de aarlige Overformynderieregnskaber skulle indeholde, i hvilke Obligationer enhver Myndlings Capital ere anbragte. Jmidlertid findes der udenfor Kjøbenhavn enkelte Overformynderier, hvor Midlerne aldeles ere bestyrede i Fælledsskab saaledes, at ikke blot Obligationerne ere stilede paa Overformynderiet, men de og i eet og alt ere blevne betragtede som fælles Eiendom, uden at der er anviist de enkelte Umyndige Lod i bestemte Obligationer. Hvad deslige Overformynderier angaaer, var det utvivlsomt, at Placaten af 8 Marts 1814, som grundet paa Naturen af et saadant Fælledsskab, og der maatte være anvendelig. - Med Hensyn derimod til alle de Overformynderier, hvor Midlerne ere bestyrede paa den udenfor Kjøbenhavn almindelige Maade, der er foreskrevet i de foranførte Kongelige Rescripter, følger det af sig selv, at en Obligation, der lyder paa en bestemt Umyndigs Midler, uden Hensyn til om den var fra samme Tid, da dennes Capitaler bleve indtagne i Overformynderiet, eller yngre eller ældre, er hans privative Eiendom, de øvrige under samme Overformynderie forterende Myndlinger aldeles uvedkommende. Større Vanskeligheder frembøde sig med Hensyn til de Obligationer, der, som ovenmældt, vare udstedte for sammenslaaede, flere Umyndige tilhørende Capitaler. Disse Obligationer kunde paa en vis Maade synes at være hele Overformynderiets Eiendom, og ikke en særskilt Eiendom for den Umyndige, som Sikkerhed deri var anviist ved Regnskaberne, hvilket syntes blot at være anordnet, for at Revisionen kunde oversee, hvorledes Lovgivningens Bud om tilstrækkelig Sikkerhed for alle Umyndiges Capitaler var efterkommet. (Fortsættes.)(Til forrige Nr., P. 364.)*) For saavidt Renten af de omskrevne Capitaler er modereret ved Forordningen af 5 Jan. 1813, §. 25, og tilsvarende Tabel Litr. 3, kan Creditor nemlig, efter §. 26, først det 6te Aar efter Freden (der, i Følge Placat af 26de April 1814, begynder 14 Jan. 1819) erholde den fulde Capital ved Opsigelse. Der tilkommer altsaa indtil den Tid Debitor en betinget Jndult, hvorimod Jndulten den 14 Jan. 1816 ligefrem er ophørt for de Capitaler, som strax give fuld Rente. *) Dette viser sig og kjendeligt ved Auctioner over Pante-Obligationer.