Viborger Samler, 1846-03-03
Nyeste Postefterretninger. Ostindien og China. Directe Efterretninger til England fra Bombay af 15de Jan. melde at Sikhs, efter en frygtelig blodig Kamp med Englænderne, og efterat de, trods Erobringen af deres forskandsede Leir havde, i 8 samfulde Dage camperet ligeoverfor den britiske Hær, ere den 29de Decbr. vendte tilbage over Sutleschfloden. J Slaget ved Mudkib, den 18de Decbr.) hvor 14,000 Mr. Britter maatte efter en forceret Dagmarsch af 22 engl. Mile kæmpe imod 30,000 Sikhs blev den tappre Generalmajor Sir Robert Sale saaret. Senere er han bukket under for sine Saar. Siths Angreb kastedes vel tilbage; men Englænderne vovede ikke at angribe dem paa ny forinden de fra Ferozepoor beordrede Tropper, vare ankomne. Slaget den 22de var frygteligt. Den engelske Hær var deelt i fire Divisioner: den høire Fløi under General en chef Sir Hugh Gough; Centrum under Gen. Gilbert, venstre Fløi under Gen. Littles; Reserven under Gen. Sir Henry Smith. Sir Henry Hardinge havde stillet sig selv til Overgeneralens Disposition, og fungerede under Slaget som Næstkommanderende. Sikhs Hær, anført af Sirdar Tei Singh, var forskandset i en stærk Stilling og dækket ved Skov og Krat. Englændernes venstre Fløi, der aabnede Angrebet, modtoges af en saa godt rettet Geværild, at den maatte trække sig tilbage, men lykkeligviis blev den understøttet af det i Stormskridt og med fældet Bajonet fremrykkende Centrum, hvis Kanonild anrettede Ødelæggelser i den fiendtlige, den venstre engl. Fløi forfølgende Colonne. Ogsaa Centrum modtoges af en frygtelig Jld, og led meget ved de exploderende fiendtlige, af Fienderne foran Fronten anlagte Miner. Kampen var rædsom, og - afgjørende; thi ogsaa Centrumet trak sig tilbage imod Aften. Det 3die Reg. kgl. Dragoner gjorde et fortvivlet Angreb, der blev afslaaet med stort Tab for de fremstormende Krigere. Sikhs havde om Natten atter besat deres Leir, hvorfra de hele Natten igjennem foruroligede den under aaben Himmel bivonakerende britiske Hær. Slaget aabnedes næste Dags Morgen Kl. 4, og i samfulde 3 Timer var Seieren afgjort, men efter Kl. 7 sagtnedes Fiendernes Jld og Kl. 1 om Middagen stormedes Sikhs Leir: 91 Kanoner faldt i Briternes Hænder, intetsteds formaaede Fienden at holde Stand. Saavel Generalgouverneuren som Overgeneralen befandt sig der, hvor Kampen var blodigst, og navnligen skal Generalgouverneuren have samlet de flygtende Tropper og ledet det sidste afgjørende Angreb. Man forsikkrer at 1/2 af de i Slaget kæmpende 20,000 Md. af den britisk ostindiske Hær er saaret eller dræbt, hvoriblandt Gen. M'Caskill, 2 Brigadiers, flere Oberstlieutenanter og 5 af Generalgouverneurens Adjutanter. Det tredie Reg. Dragoner er sammensmeltet til 200 Md. Saa fuldstændigt Sikhs Nederlag end var, saa maatte man dog være belavet paa yderligere Modstand; thi Resten af den fiendtlige Hær forskandsede sig ikke langt fra den britiske Hær, og, efter Rygtet, forsynedes den stedse med Munition og Artillerie. Der toges altsaa Forholdsregler til atter den 25de at aabne Angrebet; men Sikhs forekom dette, forlode deres Stilling og indtoge en ny Stilling i Nærheden af Ferozepoor. Her skal Tei Sing have villet indlede Fredsunderhandlinger med Generalgouverneuren; men denne skal have betydet ham at Fredsbetingelserne skulde dicteres under selve Lahores Mure. Derefter trak Sikhs sig længere tilbage, og passerede den 29de atter Sutletsch. Man troer at den meget angrebne britiske Hær behøver nogle Ugers Hvile, og at den i den Tid vil drage Forstærkninger til sig. Under 31te Decbr. har Generalgouverneuren udstedet i Ferozepoor en Proclamation, hvori de mange i Siks Hær tjenende Jndfødte i Hindostan opfordres til strax at forlade Sikhs og stille sig til Generalgoverneurens Disposition. Enhver indfødt Ostindier loves Ansættelse, og samme Sold m. m. som de britiske Krigere; men Enhver, der ikke melder sig, skal behandles som Fædrelandsforræder. Antallet af disse, hidtil med de britiske Auctoriteters Tilladelse i den fiendtlige Hær tjenende Krigere anslaaes meget stort, og naar nu Proclamationen opnaaer sin Hensigt og de britisk ostindiske Undersaatter vende tilbage, saa turde derved Sikhs Kraft til Modstand betydelig lammes. Fra Sind meldes, at General Napier samler ved den nordostlige Grændse et Observationscorps, der sikkert igjennem Multan skal i Forening med den britiske Hoved hær fungere imod Sikhs. Dette Observationscorps anslaaes til 14,000 Md. Det i Aaret 1843 efter Slaget ved Hyderabad gjorte Bytte, 500,000 Lstl. Netto, uddeles i denne Tid. Napiers Andeel anslaaes til 70,000 Lstl. – Efter en bengalsk Tidende skal man i Dinapore have opdaget en Sammensværgelse iblandt Muhamedanerne. Hovedrebellen skal være fængslet. - Med foranstaaende Beretning fra Bombay maa sammenholdes det i Gaarsnumeret Meddeelte fra Storbritannien. Frankerig. Loven om Secondairunderviisningen, et af de høitideligste Løfter fra Chartet i 1830, og tilvisse et af de vigtigste offentlige Anliggender og af den meest omfattende Betydning for Folket og dets Dannelse, var for 3 Aar siden omsider kommen for Kammeret; det henvistes til den i den Anledning nedsatte Comite (Odilon Barrot var Præsident), og Beretningen affattedes af Thiers. Efterat Lovudkastet var kommet til det Punct, at Discussionen om samme skulde aabnes, lod man det ligge. Odilon Barrot androg paa atter at optage denne vigtige Lov; han fandt det uværdigt for Kammeret og for Frankerig ikke at løse et saa vigtigt Spørgsmaal; Vanskelig hederne, i hvorvel store, vare dog ikke uovervindelige; Vanskelighederne vare mere theoretiske end practiske, og Mænd, endskjøndt fjernede fra hverandre i Theorien, bleve let enige, naar det gjaldt om at bestemme practiske, anvendelige Forholdsregler. Dette havde Udfaldet af den til at undersøge Udkastet nedsatte Comittes Beretning godtgjort, dette vilde ogsaa vise sig at være Tilfældet i Kammeret. Salvand, spurgte, hvorfor da Odilon Barrot havde ladet Sagen hvile saalænge paa sig, naar han ansaae den forsaa vigtig, Hans egen Tale var jo den bedste Gjendrivelse af hans i flere Aar iagttagne Taushed. Regjeringen skyede ikke Discussionen af dette Spørgsmaal; men Regjeringen vilde bestemme det passende Tidspunct, Thiers understøttede sin Ven O. Barrot, og forlangte i den offentlige Ordens Navn Reguleringen af Secondairunderviisningen; Jntet kunde længere retfærdiggjøre Udsættelsen; den religiøse Gjæring havde lagt sig. Guizot forlangte Tid og moden Overveielse for at afgjøre og løse det vanskelige, af Partilidenskaber omhyllede Spørgsmaal. Majoriteten tilkom det at afgjøre om Ministeriets Anskuelse var rigtig eller urigtig. Berryer ydede Ministrene en overraskende Bistand, der compromitterede disse. Thiers tilraabte Guizot, at han skulde forsvare sig imod den Mistanke, der hvilede paa ham i Anledning af de Ultramontanes og Legitimisternes Bistand; Thiers fremmande af Graven Revolutionens Aand fra 1789. Guizot bebudede et nyt modificeret Lovforslag og forsvarede sig i det han udviklede sin Plan om at opretholde Freden imellem det religiøse og verdslige Samfund. Ved Afstemningen seirede, som bekjendt, Ministrene med en Overvægt af 67 Stemmer.