Jyske Efterretninger, 1770-12-21
Ligeledes skal Keiseren give den Svenske Konge alle Slags Tegn paa den nøyeste Forening, uagtet han dog imidlertid hemmelig ophidser Polakkerne imod ham, og sender den desuden Hielpetropper. Dette giør Keiseren, for at forebygge, at Svensken skulle og faae i Sinde eller blive i Stand, til at hielpe det fortrængte Tydskland. Ja, saafremt Svensken ikke paa anden Maade kan afvendes fra at tage Deel i disse Uroeligheder, uden ved at gjøre ham cedelig Forsikkring om en bestandig Fred, saa skal Keiseren og deri føye ham, da han vil ansee den List, som kan tiene til den Katholske Kirkes Beste, for heel gudelig. Og imidlertid kan man giøre sig Haab om, at Kongen, som er meget for at vove sig i alle Slags Farligheder, skal snart omkomme i samme. Heele Sverrigs Tilstand vil i saa Fald blive høystbeklagelig. Men derved bliver til vor største Lykke den fornemmeste Hindring for vore Anslag ryddet af Veyen. Hollænderne skal Spinola saaledes plage og tumle om med, saa de nok skal glemme at blande sig i fremmede Sager, saasom de vil faae nok at gjøre med deres egen Ulykke. overmaade vel ud for os, og man staaer i Tvivl om, en Men det Haab, vi har slaaet til Buckengahm, er faldet ten han har givet større Prøver paa sin Redelighed mod vor Sag, eller paa gudelige Trækker mod sin Konge. Nu er han og paa nye dragen ud med en Flode mod Frankerig. alt, hvad stort er, har derfor og Keyseren, saavelsom Kon Denne store Herre, som ligesom af Naturen er dannet til den nu regierende Konges Død har at modtage paa de Vil gen af Spanien, lovet den Engelske Krone, som han efter kaar, at han igien bringer de Engelske Kirker til deres forrige Skikke. merske Rige bragt i største Sikkerhed og Rolighed, og vore Naar nu alting paa denne Maade er overalt i det Ro Sager ere, som sagt, baade til Lands og Vands satte paa ven dette, at, uagtet ham ingen Anledning eller Leylighed en god Foed, saa har Keiseren og i sær eedelig tilsagt Pa maatte gives, saa dog (saasom store Herrer ere frem foralle forpligtede til at drage Omsorg for Sielene, saa det end og paaligger dem at tvinge Kiættere til at antage den Katholske Troe, og det ved al Slags gudelig List og Bedragerie, understøttet med Magt, og, hvis de forsømme det, dentlig falde ind i Siælland, som ligger midterst i det Dan den hellig Aand) saa vil han ved første Leylighed uformogiøre sig skyldige i den gruelige og vederstygelige Synd imod 20 Rd. ske Rige, og bemægte sig Herredømmet over det der værende meget navnkundige Sund, og for at beholde samme sende saa mange Tropper derover, som Tydskland kan bringe paa Benene. Jeg har i denne Sag ofte desuden underhaanden gjort Erindring om, og det vilde ikke stride mod de Statskyndiges forborgne Hensigter, at fra alle de saaledes erobrede Søe steder skulde Adelen og det fornemmeste Borgerskab forflyttes til langt fra liggende Steder, og Fremmede derimod, og Folk af vor Troe, skulde derimod besætte deres Steder og Boeliger. Jligemaade har jeg nu og da gjort Forestilling om at anlegge Casteller i hver af disse Byer for desto større Sikkerheds Skyld. Men det giør endog nu jævnlige Forestillinger om, at Øresund er det betydeligste Sted i heele Europa, hvor de østlige Lande kan afsondres og adskilles fra de vestlige, og begge Deele fra de nordlige, i Henseende til Skibsfarten, og Hollænderne i sær holdes ude fra deres meget riige KornForraadstæder. Men dette ene staaer tilbage, som jeg meget frygter for, at nemlig Hollænderne og Svensken i Forveien skal faae Nys og slige vore Bestræbelser, og forebygge vore Anslag; thi fra Bryssel er nyelig det Rygte udspredt, at Hollænderne kiendelig har det samme i Sinde i Henseende til Sundet ved Kiøbenhavn, og lykkes det dem, saa frygter jeg høilig, at de Danske Borgere og Bønder (som begge, men i sær Bønderne, behandles meget unaadigt og strengt af Adelen, skal forene sig med Hollænderne, og i slemmeste Maader, kuldkaste alles vores Anslag.