Viborger Samler, 1836-07-17
Udenlandske Efterretninger. Frankrig. Ved Forhøret over Aliband spurgte man ham, hvorfor han var gaaet til Spanien, hvorpaa han svarede: "For at proclamere Republiken i Madrid." – "Og hvorfor er De vendt tilbage hertil 2 – "For at dræbe Kongen." - Hvorfor har de opgivet deres Tjeneste hos Viinhandler Batiza?" Fordi han sagde mig op. Altsaa ikke for at dræbe Kongen" – "Nei, dengang var Øjeblikket ikke gunstigt – Har De nogensinde været Medlem af noget politisk Selskab. – "Nei, aldrig." - Alibaud maatte nu paa Præsidentens Spørgsmaal fortælle, hvorledes han havde tilbragt sin Tid paa den Dag, Attentatet blev begaaet. Tilsidst lagde Præsidenten til ham: "J den frygtelige Stilling, hvori Deres Forbrydelse har sat Dem, en Forbrydelse, der overantvorder Deres Navn til en evig Skjændsel, (her trak Alibaud paa Skuldrene, formaner og beder jeg Dem, ved nogle angrende Yttringer at gjøre Deres Stilling mindre frygtelig og derved i det Mindste at vække nogen Deeltagelse for Deres sørgelige Skjebne." Aliband svarede: "Jeg kjender fuldkomment Beskaffenheden af min forøvede Daad; jeg troer, at jeg tydeligt nok har erklæret mig over mine Anskuelser og Hensigter i den Henseende." – Efterat dette Forhør var sluttet, gik Præsidenten strax overtil at afhøre de 25 tilstedeværende Vidner. (11 Andre vare tilkaldte efter den Anklagedes Ønske.) Den Nationalgardist, med hvem Alibaud havde talt kort for Attentatet, erklærede, at ham ingen Mistanke, havde fattet ved hans Yttringer. Lieutenant Delaborde, der commanderede Kongens Escorte, bevidnede, at Stykker af Forladningen vare blevne siddende i Kongens Bakkenbarter. En Hr. Petit fortalte, at han havde staaet tæt ved Aliband, følt noget Koldt ved sin Kind (nemlig Alibauds Gevær), strax derpaa hørt Skuddet, der dog ikke var stærkt og nu grebet Gjerningsmanden i Haaret. Dette Vidne klagede iøvrigt over, at Vagttjenesten havde paa denne Aften været slet passet, at ingen Adjutant havde staaet i Porten &c., han (Vidnet, havde havt tvende Pakker, under Armen, der jo ligesaa godt kunde have været Helvedsmaskiner, til at kastes i Kongens Vogn. Vaabensmeden Devismes deponerede kun allerede bekjendte Ting. - Værten i et Hotel garni, hvorAliband havde boet, fortalte, at han havde ført et toligt, ordentligt Liv, men at han var bleven ham 200 Fr. skyldig. Det Samme berettede Portneren i dette Huus. Aliband havde iøvrigt undertiden yttret, at han var kjed af Livet, og ogsaa engang forlangt Kul (for at qvæle sig), hvilke dog bleve ham nægtede. Aliband havde omtrent brugt 2 Fr. dagligt; tilsidst blev han ham 75 Fr. skyldig, hvorfor han havde udstædt ham en Vexel, der skulde forfalde ved denne Maaneds Udgang. - "Hvem skulde betale denne Vexel?" – spurgte Præsidenten. - "Mine Forældre - svarede Alibaud – thi jeg vidste vel, at jeg ikke vilde opleve den Tid." – Alibands tidligere Huusbonder, en Limonadier, hvem han ofte havde besøgt, en Student, med hvem han endnu en Time for Attentatet havde spillet Billard, erklærede, Jntet at have anet om hans Beslutning, og heller ikke at have kjendt hans politiske Grundsætninger. Kun Hr. Manoury, hos hvem Aliband havde været Commis, fortalte, at han engang havde yttret, at Fiesch havde været en Skurk, hvorpaa Aliband havde sagt: Der skulde ham ikke sukke om, der forstod han sig ikke paa Alibaud: "Den har jeg aldrig sagt, og torde i min daværende Stilling heller ikke sige." - Derefter fulgte den tidligere omtalt Leonce Freysse: Han kjendte allerede Aliband i lang Tid, ogsaa om hans Stokfiint havde han havt Kundskab, men aldrig troet, at den var bestemt til saadant Øiemed. Aliband havde tvertimod sagt, at han kun havde dette Gevær til Tidsfordriv, for at skyde Spurve dermed. Præsidenten: "Har han ikke snarere sagt til Dem, at han havde anskaffet sig det, for at bruge det i urolige Tider og Tumulter, Freysse: "Nei, jeg har aldrig hørt Andet end Godt om Aliband; man har meget forvansket hans Characteer, især i Journalerne; hvilket man ikke burde gjøre, selv ikke efter hans Vildfarelse." Pra sidenten: "Hvorledes kan De kalde det en Vildfarelse?" (Her afbrødes Beretningen ved Postens Afgang.) – Da Efterretningen om Attentatet ankom ved Telegrophen til Perpignan og Morderens Navn endnu ikke var bekjendt, yttrede Een: Gierningsmanden er en vis Alibaud. Jeg hørte det fortælle i Aftes (den 25de) i et Selskab, maaskee i det samme Øieblik, da Mordforsøget fandt Sted." Dette har foranlediget ivrige Undersøgelser, i Perpignan. Ogsaa Alibands Forældre ere forhørte. Den 7de d. M. om Aftenen indbragtes en i Perpignan arresteret Hr. Corbiere til Paris. Der foregaaer store Forandringer i Præfecturerne. Overalt trække Doctrinairerne sig tilbage og afløses af Mænd af lers Parti.