Viborger Samler, 1823-01-27
Naar Keiseren af China, som man længe misundte det fra Europa vundne Guld og Piastre, at Trang præger Kobberskillinger; naar Storherren, hvis Forfædre hver for sig samlede store Skatte, som bleve lagte i forseiglede Hvælvinger og som desuden vel har got Greb paa at indsætte sig som Arving hos sine Undersaattere maae reducere og forringe sin Myndt, for i et Aars Tid at holde sin Landmagt og Flaade imod Fjenden, naar England med ald sin Handel og Vælde, dog er i bundløs Statsgield, der egentlig aldrig menes at kunde vorde betalt; naar andre Stater gjøre Laan hver paa større eller mindre Summer - Det synes nu, som om den Rothschildske Familie kan hielpe dem alle - Da seer man, ligesom ved Trylleri, de ædle Metaller forsvinde af Jorden. Kuns Frankrig synes at undvære slige Palliativer; men, naar man under alle Former betragter den franske Revolution; Statsbankerotten med Assignaterne Napoleons Snille, der lod saa mange Kirkekar Apostle og Helgenprydelser, hvor han seirede være Sit og forvandlede den til Penge, og især førte Krigen uden for sit egen Land - paa Andres Bekostning; saa bliver ogsaa dette forklarligt - Naar det paa Sølv og Guld hoved tige Mexiko, Peru og andre Stæder i Sydamerika, hvor man i Jordens Mave finder deligt Guld og Sølv, er i Pengetrang; saa spørge noturligviis Menneskene, der see, men ikke forstaae det " "Hvor blive dog Pengene af: "" Jkke megen profetisk Aand behøves der til at besvare dette Spørgsmaal. Naar alle Mennesker ville have lige Fornødenheder, hige meere efter Fremmedes end søge Tilfredshed i sit Eget; lade Andre arbeide for sig og ikke selv arbeide; see Vindskibelighed, beundre den; men ikke selv være andet end Doven; have knappe Jndkomster og paastaae at leve som de Velhavende, saa et det meget begribeligt, at om end ikke den saa misforstaaede Cultur var (der dog egentligst skulle virke paa Aanden og ikke paa Ganen, Maven og Dragten, ville Verden dog være fattig, fordi den netop vi være det. Det mange kalde Menneskeslægtens Fremskridt, vil snarere fortjene Navn af Dens Tilbagegang og til Barndom, hvor Legetøiet og Nydelse af Fødemildler udgjør Lyksaligheden - Alt i Verden, bølger sig frem og tilbage som Havet; i en evig Kredsgang kommer og forsvinde Gienstandene. Den var i Kong Salomons Tid som nu og vil saa blive saalænge Kloden staaer - Dog lærer Historien os at Folkefærdenens Aandskraft og Sands for Afholdenhed, Tilfredshed med sit Eget Tarvelighed og Flid giør størte Mirakler, end at dandse, fægte spille, svire og klæde sig i udenlandske Tøier og gle des ved konstig Dingeldangel Disse ere de fand Surrogater for stor Trang, ligesom Statslaan og Papiirpenge ere det for Metalmyndter og Kobberskillinger for Skillemynt i Statsfaget - At England har forstaaet at tage Nyholland og Sydindien, fange Millioner Sælhunde og sælge Kineserne Skindene, tage Strækninger Nordvest i Nordamerika og sælge Chineserne det derved vundne Peltsværk, har bragt dem Millioner; men det har og forstaaet, at afholde sig fra den fortærende Landkrig, saameget muligt og hellere dominere bortfjernede Lande ved sin Sømagt - Da Kinas Thee, Silketøier, Nankin, Kamfer, Tusk, Gummier, Ambra Moskus &c. ere saa afsætlige i Europa, ville Kinas Handel endnu vedvarende sluge Europas Skatte, indtil man lærer at undvære disse Ting og, som Kineserne, foragte alt Fremmed Men, skulle den Tid komme, da gamle Europa mistrøstede, udmattet ved Krige, for stor Appetit til Andres a. &c.; saa kand det dog trøste sig med, at en stor Deel af dens Befolkning, i Asien og Aftika vil finde hvad den her tabde og koppes med det sig nu hævende Ameriks paa at kravle op paa de saakaldte Cultur- og Lykketrin.