Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1835-06-04
J 24 Aar har jeg aarlig overværet Stutteribesigtelserne i Veile og selv nogle Gange fungeret som Medcommissair ved samme. J de sidste 13 Aar har jeg bereist flere af Landets Amter og overværet flere besigtelser der. J Aaret 1830 gjorde jeg som Stuttericommissair en Reise igjennem Hertugdømmerne. Hver Dag har jeg Leilighed at betragte en stor Deel af de mange Heste som drage ud af Jylland. Og endda skulde jeg ikke have Øine for en Sag der angaaer mig saa meget. - Jngenlunde holder jeg vore jydske Heste for et Jdeal paa Fuldkommenhed, dette troer jeg ofte nok at have viist. Men naar man seer hvor ofte de meest anpriste Ting mislykkes, eller seer saadanne feilfulde Dyr som de 4 Fuldblodshingster der ere komne til Jylland, kan det vist ikke fortænkes den, som ved egne Midler maa erhverve Livets Ophold og intet har at opoffre, om han fordrer uomtvistelige Beviser for hvad der tilraades ham. Anskuelserne forandre sig daglig, nye Jdeer afløse de gamle, Om faa Aar maaskee optræder en Sect som forlanger Hingster hentede fra Jsland. Og saaledes gaaer det op og ned i denne Verden, alene fordi man ikke vil tage Erfaring til Raad, men Sandheden tiltrods, sætte Meninger igjennem. - Jeg vil derfor raade Forfægterne af Fuldblodet, hvis det virkeligen er dem om Sandheden at gjøre, at holde dem til Sagen, og lade alle Personligheder fare. Ved Major Jngversens udbredte Stude handel kommer der aarligt omtrent 1 Td. Guld i Contanter til Jylland. Hvert Foraar og Efteraar have et Halvhundrede fattige Huusfædre en betydelig Fortjeneste hos ham som Studedrivere, og som de længe have godt af. Foruden hans Studehandel driver han ogsaa Landvæsenet og Hesteavl. Han har anskaffet sig en Hingst som af Stuttericommissionen er erklæret værdig til 1ste Præmie. Har altsaa viist at han forstod sig paa Hesten, og kan følgelig have en Stemme i Lauget. Aldebertsminde, den 22de Mai 1835. C. Dalgas, Hr. Dr. med. Fangel, Stadsphysicus i Fredericia, har i Kjøbenhavnsposten" taget til Gjenmæle imod to Afhandlinger i Prof. Ursins Folkeblad og i Journal for Medicin og Chirurgie, hvilke ere stillede imod Homsopathien. Om den første mener han, at den vel skulde have til Hensigt at berøve Folket al Tillid til Homopathien; da denne imidlertid - yttrer han - saavel i Hovedstaden som paa flere andre Steder i vort Fædreland, paa Grund af mangfoldige lykkelige Helbredelser, har erhvervet sig betydelig og fortjent Tiltro, vil den tilsigtede Hensigt ei kunne opnaaes." Om den anden Afhandlings Forfatter, Hr. Kayser, haaber han, at Beviser for de forbausende Resultater af Homsopathien engang ville nøde ham til at agte, ja maaskee ynde en Videnskab, der endnu er ham temmelig fremmed. Man seer heraf, at Hompopathien begynder at gjøre gode Fremskridt her i Landet. En af de væsentligste Hindringer for dens Fremgang skal, efter nogle Forfatteres Forsikkring, – relata refero - have været Homsopathernes Tvivlraadighed om, hvorledes man skulde foranstalte homopathiske Aareladninger; men i Følge Gesundheitstempel der Dentschen, 1 H. 1835 – har en fransk Homeopath endeligen efter møisommelige Studeringer opdaget denne vigtige Kunst. Han bruger dertil nogle smaae Dyr, som høre til den Klasse, der bide om Natten og sædvanligviis kaldes - Lopper. J Tilfælde af Fuldblodig hed eller Betændelses=Sygdomme anbringer han, med lykkeligt Udfald, et eller to af disse smaae Dyr paa den store Taae. Men efter homoopathisk physiologiske Undersøgelser er det klarligen beviist, at der er en forskjellig Livsvirksomhed tilstede i begge Halvparterne af det menneskelige Legeme, af hvilke den tilvenstre er den svageste. Ere altsaa den venstre Sides Organer syge og Aareladning nødvendig, saa sættes en Hunloppe paa den venstre Taae, i modsat Tilfælde en Hanloppe, paa den høire Taae. Skulde Hunloppen være for kraftig eller suge for stærkt, saa at Aareladningen blev for voldsom, saa anbefaler Opfinderen at opløse en Billiondeel af et Gran Kogsalt i hundrede Deele Vand og heraf holde den homoopathiske Jgle - (thi med dette ædlere Navn betegnes nu Loppen) - en Ubetydelighed under Næsen; dette bevirker at den falder af, og den koncentrerede Saltopløsning tillukker Saaret strax og forhindrer saaledes Efterblødning, der kunde blive farlig. Som der fortælles, skal der oprettes et Depot af disse nyttige Dyr paa de Steder i Frankerig, hvor et stort Antal Homopather sindes. (Hemp. Av.)