Viborger Samler, 1806-11-17
Keiser Napoleons Skrivelse til Kongen af Preussen, Dagen før Slaget ved AuFritadt. Min Hr. Broder, Deres Majestæts Skrivelse af 25de September, bekom jeg først den 7de d. Jeg beklager, at manhar ladet Dem underskrive samme. (Den var af samme Jndhold som det Preussiske Krigsmanifest) Jeg svarer blot, for at forsikre Dem om, at jeg aldrig kan tillægge Dem, hvad der staaer i samme. Det hele strider imod Deres Karakteer og Begges Ære. Jeg beklager og afskyer Forfatteren af sligt net Produkt. Strax derefter har jeg faaet Deres Note af 1ste Octbr. Som en god Ridder har De bestemt mig en Rendezvous til den 8de October. Jeg har holdt Ord. Jeg er midt i Sachsen. TroDe mig, jeg har slig en Magt, som Deres hele Krigsbær ikke længe kan giøre Sejren uvis. Men hvortil saa meget Blodsudgydelse, Til hvad Nytte, Jeg fører det samme Sprog imod Deres Majestæt, som 2 Dage før Austerlitz=Slaget mod Keiser Alexander. Himlen give, at solgte eller fanatiske Mennesker, som mere ere Deres og Deres Regjerings, rend mine og min Nations Fjender, ikke skulde give Dem lignende Raad, for at bringe Dem til samme Resultat Sire! J 6 Aar har jeg været Deres Ven. Jeg vil ikke benytte mig af den Forvirring, som hersker i Deres Conseil og har forledt Dem til Misgreb. Havde De i Deres Note forlangt mulige Ting af mig, da havde jeg tilstaaet dem. De har for langt min Vanære og kunde være vis paa mit Svar. Krigen er altsaa udbrudt imellem Os og Alliancen for stedse ophævet. Men hvorfor vil Vi lade vore Undersaattere myrde? Jeg tragter stikke efter en Seier, som vil blive kjøbt med en Deel af mine Børns Liv. Begyndte jeg først min militære Løbebane og behøvede jeg at grue forSlagenes Ongefær, da vilde dette Sprog ganske vare paa sit urette Sted. Sire! Deres Majestæt vil blive over bunden. De kompromitterer Deres Dages No. Deres Undersaatters Existenz, uden en Skygge af noget Paaskud. De er endnu uantastet, og kun me underhandle med Os paa en til Deres Rang svarende Maade. Inden een Maaned vil Delunderhandle i en anden Stilling. De har ladet Dem bevæge ved konstig beregnede og forberedede Opæggelser. De har ladet mig høre, at De ofte har gjort mig Tjenester. Na"velan! Jeg vil give Dem det største Beviis paa, "at jeg erindrer mig disse Tjenester. Det staaer nu til Dem, at redde Deres Undersaatter fra Krigens Ødelæggelser og Plager. Neppe er Krigen begyndt, før De kunne ende den; og det vil være en Handling, hvorfor hele Eur opa vilde takke Dem. Ville De give de opbragte Personer Gehør, som "for 14 Aar siden vilde indtage Paris, og nu have indviklet Dem i en Krig og Offensiv=Planer, der ere lige saa ubegribelige; da tilføje De Deres Undersaatter en Skade, som De i Deres hele øvrige "Levetid ikke kan gjøre god igjen. "Sire. Jeg har Jntet at vinde af Deres Majestæt. Jeg har Jntet villet have af Dem. Denne "Krig er upolitisk. Jeg indseer vel, at jeg i denne "Skrivelse rører ved den, enhver Souverain natur"lige Delikatesse; men Omstændighederne tilstæde ingen Tilbageholdenhed; jeg siger Dem Tingen, som jeg tænker den. "Jøvrigt tillade Deres Majestæt at sige Dem, at det er let for hele Europa at indsee, at Frankerig er tre Gange saa folkerig og lige saa brav og krigersk som Deres Majestæts Stater. Jeg har ingen grundet Anledning givet Dem til Krigen. Befael De hiin Svarm af ildesindede og ubetænksomme Personer, at tie med den tilbørlige Agtelse ved Synet af Deres Trone. Giv Dem selv og Deres "Stater Roligheden tilbage. Finder De aldrig mere en Allieret i mig, saa skal De i mig finde en Mand, der blot fører saadanne Krige, som mit Folks Politik gjør uomgjængelig nødvendige, og intet Blod ønsker at udøse i en Kamp med Sou"verainer, som ingen Opposition have med mig hvad Jndustrie, Commer; og Politik angaaer. "Jeg beder Deres Majestæt, i denne Skrivelse, allene at see mit Ønske efter at skaane Menneskeblod, og at spare en Nation, som i geografisk "Henseende ingen Fjende kan være af min, den bittre Anger, at have givet øjebliklige Følelser, som saa let opkomme og igjen forsvinde mellem Nationer, saa meget Jndpas.