Viborger Samler, 1845-07-29
Fædrelandets" Tirsdagsnumer meddeler første Afsnit af Lehmanns Forsvarsskrift i den imod ham anlagte Sag i Anledning af hans Tale i Christiansborg Slots Ride huus ved det nordiske Studentermøde, af hvilket Afsnit vi her uddrage Følgende: det jeg herved skal have den Ære for mit Vedkommende at besvare Generalfiskalens Jndlæg af 8de d. M., kan jeg ikke andet end beklage, at den Maade, hvorpaa Etatsraad Treschow har fundet det nødvendigt at angribe ikke blot min Tale, men ogsaa min personlige Characteer, i høi Grad har forbittret mig den Pligt, at skulle tage til Gjenmæle imod ham. Uden at kunne paaberaabe mig nogen lang Erfaring veed jeg dog saameget, at en offentlig Anklager kan udføre sit Hverv med al mulig Alvor, uden at mishandle og forhaane den Anklagede. Men den ærede Ret skal ikke befrygte, at jeg kunde svare i samme Tone; thi ligesom min personlige Ære ikke kan lide ved Jnjurier, der bag Magtens skjærmende Skjold udslynges mod den forsaavidt Værgeløse, og som Etatsraad Treschow vel vilde have vogtet sig for, hvis ve under lige Vilkaar stode over for hinanden, som Mand mod Mand, saaledes kan min Sag kun vinde ved, at min Anklager ikke har kunnet begrunde sine Sigtelser uden ved Midler, han sikkert vilde have forsmaaet, dersom bedre Grunde havde staaet til hans Raadighed. – – Efter foreløbigen at have sigtet mig ikke blot for en Masse af Usandheder og Ordskryderi, men endog for fremhyklet Begeistring, affecteret Religieusitet, og deslige, betegner Generalfiskalen min hele Tales Jndhold som en Bestræbelse for at godtgjøre Nødvendigheden af at fuldbyrde Nordens Eenhed ved at forene dets tre Kroner paa samme Hoved", og denne Usandhed, han saaledes strax stiller i Spidsen for sin Anklage, vil den ærede Ret ogsaa finde gaae igjennem alle paafølgende Raisonnements, ikke blot som den ideligen tilbagevendende Hovedanke, men som det egentlige Fundament for den hele mod mig reiste Sag. Denne staaer eller falder altsaa med det Spørgsmaal, om den Nordens Eenhed, jeg anbefaler, bestaaer i, eller forudsætter, eller gaaer ud paa de tre Rigers Forening under eet Dynaste, og det vil da ikke være vanskeligt at finde dette Spørgsmaals fuldstændige og utvetydige Besvarelse i selve Talen". – – Efter derpaa at have henviist til vore Oltidsfange og Oltidssagn som historisk Hjemmel for Jdeens og Nordens Eenhed, og at have viist, at han i sin Tale har anviist som den rette Vei til at naae dette Maal ikke Vold og Undertrykkelse men Frihed og Kjærlighed, vedbliver Forfatteren: "Disse Ord ere saa klare, at selv Generalfiskalen ikke derimod har vidst at sætte Andet, end den Paastand: at jeg vil sige saa, men mener det modsatte af hvad jeg siger, at det er "Phrascologi, bestemt deels til"at sætte Lettroende Blaar i Øiene", deels til Værn imod Tiltale fra Regjeringens Side, men at det kun er paa Skrøm." jeg angiver denne lovlige Vei, da jeg aldrig vilde giøre mig nogen Samvittighed af at slaae ind paa en anden, selv den voldsomste Vei, naar den kun førte til Maalet. Det er saadanne Raisonnements, i sin Tid Fouquier Tinville brugte, naar han for Revolutionstribunalet anklagede Magthavernes virkelige eller indbildte Fiender som mistænkelige; for en lovligen og regelmæssigen organiseret Domstol behøve saadanne Argumenter intet Svar.