Viborger Samler, 1849-07-12
J de sidste Dage skal det endog have staaet i Alt. Mercur, at vi havde Noget isinde; men da skal Fienden have ment, at det nu var vident, at dette fra vor Side var en Krigslist. Dette være nu som det vil; men saa meget er vist, efter eenstemmigt Udsagn af Fangerne – at Jnsurgenterne have staaet under Vaaben 3 Dage og Nætter og ventet paa vort Komme; men Aftenen, som Angrebet paafulgte om Natten, havde netop bragt dem Ordre at gaae i Bivouacs og Cantonnements. Det var den 6te en Prinds af Augustenborgs Fødselsdag, som hos Bonin i Bredstrup skulde feires med stor Diner. Maaskee har ogsaa dette medvirket til Hvilcordren. Efter Rygtet ere baade Bonin og denne unge Prinds blevne saarede. Major Staffeldt er falden og Capitain Bassewitz fangen. Den Første blev saaret ved Overgangen over Randsfjorden og opfordret til at overgive sig; men dette vilde han ikke; han kastede sig i Vandet og blev der skudt. - Hvad selve Angrebet betræffer, da skeete dette med udmærket Raskhed af Avantgarden og den 5te Brigade (Rye).Et Øieblik ved Bestormelsen af Skandserne, forinden 3die og 4de Brigade vare deboucherede ud og havde udviklet sig, vaklede den høire Fløi; men da 8de Bataillon (Lem nich) af sidste Brigade kom op, toges den store Forskandsning med Hurtighed, og Fremtrængningen blev nu decideret. Det var, som det jo lod sig forudsee, især den første Periode af Kampen, som var blodig for os. Angrebet maatte for at lykkes, især i første Øieblik, føres voldsomt, altsaa især med Bajonetten, medens Fienden bag sine Forskandsninger udsendte dræbende Skud. Da Vore desuagtet trængte frem, faldt Mange; men de Fjendtlige toges tilfange. Det er vistnok endnu høist vanskeligt at nævne enkelte Afdelinger som de meest tappre; dog skal 1ste og 2den lette, 7de og 8de Liniebataillon, 1ste Reserve-Jægercorps, 1ste Forstærknings-Jægercorps og vistnok mange andre have viist sig uforlignelige i Raskhed og Tapperhed. Een Stemning, een Aand syntes at beherske Alle, fra den commanderende General til den sidste Menige, eet Maal at foresvæve dem Alle, og, da Foretagendet udviklede sig i vor Faveur, steg Begeistringen og Heftigheden. Ogsaa Jndignationen blev medvirkende; thi paa Stimænds Viis reiste de fjendtlige Saarede sig dusinviis op fra Kornmarkerne endog 1000 Skridt bag vore Kjæder og skjøde paa flere enkelte forbiridende Officierer. Dette skeete t. Ex. med Lieutn. Lund af Armeecorpsets Stab, som heldigviis ikke blev truffen, men som hentede en Afdeling af vore Tropper og lode dem med Bajonetten rense denne Mark. Paa samme Viis mener man ogsaa, at General Rye er myrdet. Hans Hest blev først skudt under ham: han er da en kort Tid gaaet tilfods i Kjæden. Her menes han at have faaet et Skud gjennem Laaret, hvorved han sandsynligviis er falden om eller krøbet hen et Sted; den Retning, som derefter det dræbende Skud har taget, gjør det sandsynligt, at han har modtaget det liggende og det af en fjendtlig Marodeur, da han var udplyndret, efter hvad der siges. De høie Kornmarker frembøde ogsaa den fortrinligste Leilighed til Skjulesteder og gjemte mange Døde og Saarede, saa at de ved Hjemmarschen beordredes gjennemsøgte af 4 a 5 Batailloner opløste i Kjæde. Ved denne Foranstaltning skulde tillige Vaaben m. m. opsamles. Et rædsomt Syn frembøde Skandserne ved Stoustrup Veien Nr. 3 og 4. Her laae Liig og Lemlæstede, tildeels jamrende, i Klynger mellem hinanden men Modsætningen hertil var den første skjønne Sommerdag efter det langvarige ugunstige Veirligt. Maatte det være en Forbetydning om, at ogsaa Danmarks Trængsels Tid nu er overvunden, at ogsaa Danmarks Sol nu oprinder til Held for Staten, til Ære, for dens Regjering, da fik jeg og Anledning til at sande de guldbergske Linier, jeg alt lærte som Dreng: Gud, aldrig Danmark Du forlader, Naar Danmark ei forlader Dig.