Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-02-25
En Formue af 3 Tønder Guld er vel blændende stor, men en sikker Udgivt af 14,262 Rdlr. 2 s. hvert Qvartal ikke mindre betydelig. Jkke saa af dette Selskabs Medlemmer ere udtraadte af det med betydelig Opoffrelse, fordi der alt for ofte er bleven vendt op og ned paa dets Jndretning, og fordi man endnu ikke en viis paa, om ei Contingenten end mere vil blive forøget og Entepensionerne nedsatte. Da denne Enkecasse, som sagt, er sluttet, saa er det overflødigt her at taler mere om dens Jndretning. Allerede for henved to Aar siden har Forfatteren af disse Linier offentlig sagt, at Selskabet maa sluttes, saafremt det skal kunne reddes fra Undergang. Den Gang troede man ham ikke, men siden nødsagedes man dog til at vælge dette Middel, som den eneste Redning der endnu var tilbage, efterat man gjentagne Gange havde forhøiet den oprindelig fastsatte Contingam og formindskes Enkepensionerne. Følgen heraf var, at adskillige, der ikke saae sig istand til at tilveiebringe Forhøielsen, og andre, som forudfaae Cassens tilkommende visse Skjebne, udeluktes fra Selskabet, og ikke allene til Unytte havde betalt deres Bidrag, men endog ere blevne Skyldnere for den ved Jndtrædelsen udstædte Obligation. Af dette Selskabs Vika og Fara og Endelig kan uddrages den nyttige Lærdom, at enhver, der ikke er alt for ængskelig for sin tilkommende Skjebne, eller hvis Liv ikke saa at sige er forfalden til den første den bedste Sygdom a vista, bør holde sig fra alle Privatunderstøttelses og Forsørgelsesrasser uden Forskjel. Enhver i sit Fag søge ved Flid, Stræbsomhed og Tarvelighed at forskaffe sig lidet mere end det, han netop daglig behøver, han følge Myrens Exempel, der i de skjønneste Sommerdage, tænker paa den barske Vinter, og ikke blot samler for den Dag i Dag, men ogsaa for den næste han sørge for, at hans Kone, endog i Tilfælde af hans tidlige Død, ikke strax behøver at være et ræntfortærende Medlem af Staten, og naar han har gjort alt dette, saa gaae han roligen enhver Fremtids Skjebne i Møde, styrket ved den Tanke, at mange af vore Fædre ogsaa have efterladt Enker, men at disse, uden at der var tænkt paa Enkecasser, dog sædvanlig fandt anstændigt Udkomme, deels ved det, deres Mænd havde efterladt dem, deels ved den Flid og Tarvelighed, de i deres hele Vandel iagttage. Giver der nogen, som er af andre Tanker, saa gaae han ind i den Kongelige Enkecasse, da er han dog vis paa, at hans Enke i sin Tid vil komme til at høste Frugter af den Sæd, han har udsaaet, og ikke skuffes i sin Forventning. Ved de flere nærværende Enkecasser vinder altid den Formuende meest, fordi han bedst kan udholde at betale den bestandig stigende Forhøielse, af Contingenten; den mindre Formuende taber meest, fordi han nødsages til at standse med Betalingen, og denne Standsning er forbunden med hans fuldkomne Udelukkelse og en saare betydelig Pengeforliis. Jmidlertid gjør den sidstes Kone sig dog sædvanlig Regning paa den Pension, hun vil komme til at nyde, og den skuffede Forventning bliver dobbelt smertelig, jo større Haab hun gjorde sig om at faae Pensionen. Jeg kjender hele Familier, som saaledes have seet deres meest glimrende Forventninger briste som en Sæbeboble. Den Uformuende udelukkes, medens stundom den Formuendes rige Enke nyder, hvad han under trykkende Kaar har indbetalt. Charade, ved Hedegaard. Hvis Du Dig i Ægteskab indlade vil, Min Første da sikkerlig hører dertil Min Anden man danner ved Staal og ved Hammer, (Gud naade hver Mand, jeg i Ansigtet rammer.) Og hvis Dig behager, at tage mit Hele, Min Første da ved mig, Du mægter at dele Jnden- og udenlandske Efterretninger.