JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-16
J nogle Uger har der været snakket vidt og bredt, om en fremmed Dame, som opholdt sig i Svendborg Egnen, og ved sine Særheder tildrog sig almindelig Opmærksomhed. Jsær viste hun sig som de Fattiges og Syges Ven, da hun selv tilbar dem vederqvægende Underholdning og bekostede deres Cuur, og for øvrigt ved alle Leiligheder var yderst spendabet og godtgjørende, hvortil da hørte Penge i Skjeppeviis. Ogsaa til Odense gjorde hun i forrige Uge. en Dags Reise, efter Sigende for at hæve nye Remisser. Hun besad derhos mange Færdigheder, saasom i at ride og tale flere Sprog. Naturligviis, fandt hun Beundrere og Gjæster. Snart blev hun udgivet for en Frøken Nr., en Comtesse de B. Datter af en preussisk General, snart for endnu en høiere Person &c. &c. Jmidlertid skal det, efter en af Øvrigheden anstillet Forhør over denne Hemmelig hedsfulde, ikke være saa ganske rigtigt med hendes angivne Fødsel, saalidet som med hendes Liv og Levnet. Efter Forlydende blev hun først kjendt at en Person som har tjent i Kjøbenhavn. Formedelst et Krampeanfald har hun foreløbig erholdt Stuearrest og der er sat Vagt for Huset, at Jngen skal tilføre hende Noget. Ligesaa villigt som Rygtet for gjorde hende til Prindsesse, har det nu omskabt hende til en kjøbenhavnsk Nymphe, der skal have taget en Jsralit ved Næsen. Andre forsikkre, at hun sidste Sommer har gjort en Reise i Jylland, med et Beriderselskab. Det Rigtige vil vel snart erfares; men saa meget er vist, at Hendes Naade, har spilt sin Rolle fortræffeligt, og derved sat den kosteligste Anecdoter i Omløb,
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-16
J Foraaret var der i Kjøbenhavn en Historie i Omløb om en ung Jsralit, som i hamborger Aviser søgte Reiseselskab til Kjøbenhavn, hvortil meldte sig en Dame, der udgav sig for en Comtesse; men havde sine Aarsager, hvorfor hun ikke ville lade sit Navn blive bekjendt. Hun reiste da med Jøden til Kjøbenhavn, der blev saa indtaget i hendes Tillokkelser, at hun skildte ham ved nogle Tusende, Daler. Denne Dame formeenes at være den Hemmelighedsfulde, som nu er arresteret i Fyen J Odense opholder sig fortiden en Hr. Cander, som sælger Magneter, eller Staal, som er magnetiseret, og afgiver et Fyrstaal til at slaae Jld med. Han har dem af forskjellig Styrke, den kan trække indtil 25 Pd. Jern til sig. Denne Mand skal være født i Afrika, er vildt opfødt som Barn i Ørken, har ganske hvidt Haar og er kun 37 Aar gammel; Hans Øine ere hverken blaae, brune eller graae; men rødlige omtrent som Agerhønsenes. J graat Veir eller i Mørke seer han bedst; men Solens Straaler kan hans Øine ikke taale. Han taler godt Tydsk, Atter er i Egnen af Odense indtruffet en ulykkelig Tildragelse, da en ung Kone fra Ravnebjerg forleden Dag ved et Vaadeskud af sin egen Broder, blev truffet saaledes, at tvende Knapper, hvormed Bøssen var ladet, bleve siddende fast i Livet. Hun er bragt til Odense under en duelig Læges Behandling, og man haaber at faae hende reddet.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-16
For kort siden blev en Røgter i Svendborg, saa jammerlig forstanget af en gal Tyr, at han omtrent 8 Dage derefter døde. Saarene skulle for en Deel være gaaet igjennem Lungen. At Tyren strax maatte bøde med Livet, derfor skylder man dens Eier al Agtelse, der sikkert ogsaa da Rygteren tjente ham, har viist sig mod den Forulykkede som en Menneskeven.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-16
Kjøbenhavns Børs, den 9de September. Cours. Hamb. 2 M., a vista 209. Spec. 211. Specier solgtes til 12 M. 10 s. BankDisconto 5 pC. 4 pC. kongl. Obligat. (uden Renter 92 Rbd. Sedl. Dito dito 88 Banco. National, bank-Obligationer (af Laanet d. 4de Febr. 1820. 303 a 103 3 Rbd. r. S. Dito dito 109 a 109 1/2 Sedler.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
Panantis Skjæbne i Algier. Det længselfulde Ønske jeg følte, igjen at formit Fædreland Jtalien, bevægede mig til at forlade Engeland. Min Hensigt var at gjøre Overfarten paa et engelsk Skib, men flere af mine Venner overtalede mig til at indskibe mig paa en ficiliansk Brig, der var bestemt til Palermo- og som skulle afseile med flere Passagerer med første Convoy til Middelhavet. Medens v. nu med Utaalmodighed ventede paa Afreisens Øieblik, erfarede vi til vor store Ærgelse, at Convoyen allerede var afseilet og at vi nu vare udsatte for den Fare, ubeskyttede og overladte til talrige Fienders Angred at gjennemseile en Deel af Oceanet. Endelig lettede vi Anker og seilede ned af Themsen. Uden synderligt Uheld lagde vi den biscaiske Bugt tilbage, og passerede forbi Asturien, Sallicien og Estramadura. Efter at en hæftig Nordostvind, havde drevet os gjennem Strædet ved Gibraltar og langt ud i det atlantiske Hav, mødte vi to engelske, fra Ostindien tilbagevendende Skibe, hvem vi meddeelte de vigtigste Nyeheder og modtoge derimod en Foræring af noget fortræffelig Madeira. Jmidlertid vare vi om Dagen udsatte for de meest brændende Soelstraaler, som contrasterede paafaldende med de skjønne Nætter. Medens vi forsøgte paa at gjenvinde hvad vi havde tabt ved at komme ud af vor Cours, passerede vi først nær forbi Salee, som er bekjendt for fine røveriske Jndbyggere. J det Fjerne viste sig den skjønne Bjergkjæde Atlas og de langs Kysten byggede Minarets og mange andre Bygninger af forskjellig Dannelse, og frugtbare og veldyrkede Dale frembøde de deiligste Prospecter. Efter at vi havde seilet om Kap Spartel, lagde vi endelig Indløbet til Strædet ved Gibraltar tilbage, hvor de skjønne Naturscener, som ender sig i de i det Fjerne optaarnede Bjerge henrykkede os. Formedelst den i flere Egne langs den spanske Kyst herskende gule Feber, torde vi ikke lande. Jkke destominedre bød Klogskab os i vor Stilling, at opholde os nogle Dage ved Gibraltar for at slutte os til den første til Middelhavet seilende Convoi, hvilket forekom os saa meget nødvendigere, som Rygtet i Almindelighed lød, at den algierske Eskadre var i Søen og havde begaaet Røverier i forskellige Egne. Matroserne som kjendte den skrækkelige Skjæbne, der ventede paa dem, naar de skulle falde i Hænderne paa Barbarerne, begyndte at murre og erklærede at de ikke ville blive længere ved Skibet, hvis Captainen vægrede sig ved at opper die den første Convoi. Men denne talede i en høi Tone og søer at hvis de ikke øieblikkelig vendte tilbage til deres Pligt og igjen adløde ham, ville ved Ankomsten til Sicilien lade dem kaste i Fængsel. Jeg tog Matrosernes Partie, men blev ikke til skrækkelig understøttet af mine Reisekammerater.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
Kaptainen lovede imidlertid at anløbe Minorka, for at komme i Følge med det første engelske Krigsskib, som seilede derfra til Sicilien, men istæden for at opfylde dette Løfte, tog han aabenbar en Retning, som nødvendig maatte føre os den barbariske Kyst nærmere. Da vi seilede forbi Øen Sardinien frembød uhældsvanger sig et Skuespil for os, vi fik nemlig Øine paa flere Seilere, af et Slags fremmed Udseende, som holdt sig nær ved Landet, og ved deres vedvarende Manøvres strax opvakte Mistanke hos Skibsmandskabet, at det var Søerøvere. Kaptainen nægtede det haardnakket, og paastod at det var en engelsk Convoj, ja han ville endog at vi skulle seile lige løs paa Skibene. Efter en lang Strid forlangte vil alvorlig at han skulle styre til Øen St. Pietro. Kun imod sin Villie gav han efter for vort Forlangende. Da Pesten rasede paa Malta, saa torde vi vel ikke komme i Staden, men man henviste os paa et Sted, hvor vi kunne gaae i Land og forfriske os igjen efter en ubehagelig Søe=Reises Besværligheder.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
Af Jndvaanerne paa Øen St. Pietro erholdt viden foruroligende Efterretning at den algierske og trepolitanske Eskadre krydsede i Nærheden; og at de algierske Baade nogle Aftener før vare landede paa Kysten og havde bortført en Mængde, Qvæg og en Dreng. Uagtet den Fare, der truede os, lod Kaptainen dog om Aftenen lette Anker og sætte Seil til. Medens vi seilede ud af Bugten, kom en Matros, som Kaptainen havde sendt i et eller andet Ærende i Land med Skibsbaaden, tilbage med den Efterretning, at man paa San Pietro troede at have hørt Allarmskud. Endnu bade vi Kaptainen indstændig om, under disse farlige Omstændigheder at vende tilbage til Havnen; men han forblev døv mod alle vore Bønner. tog Tankefuld og tause fortsatte vi vores Reise, indtil pludselig et Vindstød fra Landet tog vor Store stang overbord, saa at den i Faldet nær havde slaaes. Kaptainen ihjæl. Luften blev immer mørkere og mørkere og i Bølgernes Brøl blandede sig Tordenens Rullen fra de optaarnede Skyer. Saaledes begyndte den første Nat efter vores Afreise fra San Pietro. Forgiæves søgte vi at lukke vore Øine, og neppe havde Trætheden mod Dagens Anbrud lukket dem, da Ridder Rossi med skjælvende Stemme bragte os den Efterretning, at man just nu havde faaet Øie paa de samme Skibe, som vi ved Jndseilingen til San Pietro havde seet. Jeg ilede op paa Dækket, hvor jeg fandt alt i Angest og Forvirring. De fremmede Seilere, sex i Tallet, vare dengang endnu kun neppe mærkelige Pletter paa Horizonten; men lidt efter lidt bleve de større, og snart viste deres Bevægelser, alt for tydelige deres fiendtlige Hensigter. Reppe havde man lagt Mærke til dette for en almindelig Skræk og Bestyrtelse angreb hele Skibsmandskabet. Ulykkeligviis lagde Vinden sig, som hidtil havde blæst hæftig, saa at vi derved bleve satte ud af Stand til at forandre Skibets Retning. Kaptainen forstummede af Skræk og havde tabt al Kraft til at handle. Da en sagte Vind reiste sig, bade vi ham om at seile ind mod Landet, hvorvi da, hvor galt det end gik, kunne rædde os i den store Skibsbaad. Men han viste hen mod en fiendtlig Skib, der laae under Vinden, og som afskar os Tilbagetoget i denne Retning. Fra nu af gjorde han intet Forsøg mere hverken til Forsvar eller til Flugt. Da vi først saae Fienden, var den i det mindste femten Mile, og Kysten af Sardinien derimod kun fem engelske Mile borte. Selv Søerøverne yttrede siden efter, da de havde taget os, at vi havde et slet Rais Kaptain; thi hvis vi havde gjort den mindste Bevægelse mod Kysten, ville de ikke have vovet at følge os. Men da de havde mærket vor hele Uvirksomhed og en tilsyneladende Tilbøielighed til at nærme os, havde de været af den Mening, at vi vare forherede og bleve drevne frem af en uundgaaelig Fordærvelses Aand. Alt var i Frygt og Skræk ombord paa vores Skib. Jsteden for gjensidig Hielp og Opmuntring. viiste sig Had og Strid blandt Skibsmandskabet.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
Blandet. Kongen af Frankerig har allerede sat for den engelske Hofmaler, Hr. Lawrence, der af sin Monark er sendt til Paris for at male Carl X.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
Da Videnskabsakademiet i Lyon i Slutningen af August uddeelte sine Præmier, tilkjendte den Prof. Dittmar i Berlin den første Priis for Meteorologien.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
J Lonquedok og det sydlige Frankerig lover man sig en fortræffelig Viinhøst, og har derfor besluttet at kalde dette Aars Væxt Carl Xdes Viin."¬
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
J Grevskabet Limmerick, i Jrland, har atter viist sig forskjellige Spor af udøvede umenneskelige Grusomheder. I Wunstedel, i Overmainkredsen i Bayern, har dannet sig et Selskab til Lærredsfabrikationens Fremme og Fabrikaternes Forsendelse til Mexico.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
J Slutningen af August sender det berliner Søehandels Compagnie et Skib fra Stettin til Lima, for størstedelen ladet med Lærreder og Klæde.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
De østfrisiske Diger ere nu forstørstedelen istandsatte. Ogsaa de ældre, hidtil blot som Kjøreveie brugte, indre Diger skulle nu samtlig forhøies og med betydelig Bekostnig igjen gjøres til værnende Diger. I Griz endte Fyrst Henrich Kl af Reuss, keise after. Feldmarschal, der 30 f. M. sit daadfulde Liv To af Luthers Efterkommer, Seorg og Ernst, som i Anledning af Reformationsfesten, 1817 opdroges paa offentlig Bekostning, studere nu, den Ene Theologie i Tübingen, den Anden Malerkunsten i Cassel.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
Udenlandsk. Tirsdagen den 6te d. M., paa hvilken Dag 100 Aar vare forløbne, siden de gravensteen de Godser bleve det høifyrstelig augustenborgske Huses arvelige Eiendom, blev paa Gravensteen, feiret en af Hans Durchl. Hertugen foranstaltet Folkefest for sine derværende Undergivne, hvortil mange Horatiores ogsaa vare indbudne. J denne Anledning blev først holdt Gudstjeneste, hvortil Præsten Hr. Hog holdt en passende skjøn Tale. Derefter blev en heel stegt Oxe og nogle Lam, med flere Forfriskninger, uddeelt mellem den forsamlede Mængde. Paa flere Steder opførtes Dands og Caroussel, om Aftenen var Skoven illumineret og et smukt Fyrværkerie afbrændtes ved Slottet. Rygtet om denne Fest havde lokket flere tusinde Mennesker did, saavel fra den nærmeste Omegn, som og fra Stæderne Flensborg, Tøndern, Apenrade og Sønderborg. Veiret begunstigede den ogsaa særdeles.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
Det af flere Hundrede søgte Præstekald, Spentrup og Gassum ved Randers, skal være givet til Steen Steensen Blicher, Sognepræst i Thorning. Hr. Petri, Capellan pr. p. ved Frelserens Kirke, er bleven Chatechet i Veile, og Cand. Theolog. Brøchner, Catechet i Fredericia.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
J Anledning af Prof. Herholds Fratrædelse fra Frederichs Hospital og hans paa samme Tid indtræffende Fødselsdag, have samtlige Hospitalets Candidater oversendt ham en Gulddaase med et Brev, hvori de bevidnede ham deres inderlige Taknemmelighed, og yttrede deres Smerte over at de skulle skilles fra en elsket Lærer og Ven. Nogle af dem, der forhen havde været Hospitalets Candidater, havde i samme Anledning oversendt Professorerne en Erystalvase.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
Dr. Goldbeck, practiserende Læge i Altona, bekjendtgjør: at han modtager døvstumme Drenge indtil det tolvte og Piger indtil det 10de Aar, Aar i sin Anstalt for at blive curerede, saa at de faae Hørelse og Taleorganets Brug.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
Den forhen omtalte eventyrlige Dame i Fyen, er nu i disse Dage transporteret til Kbhvn., hvor hendes Meriter endnu skinne bedre. Hun opholdt, sig egentlig i Skaarupøer, hvor hun først var landet, og gav et Bal for over 30 Jndbudne af Omegnen.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
For nogle Aar siden skal hun have spillet Commedie i Svendborg, under Navn af "Jfr. Bombasin.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
En Hr. A. C. Hansen tilbyder, i en Bekjendtgjørelse af Kjøbenhavns Adresseavis, at ville visse Vand, hvor der paa hele Miles Distance haves Vandmangel; ja endogsaa i de hedeste Sandørkener (!)
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
Den 13de Dennes havde en Høitidelighed Sted i Fyen, der var ligesaa ædel, skjøn som sjelden, og udførtes paa Einsidelsborg med en mageløs Orden til alle Tilstedeværendes Glæde: Det var paa denne Dag, (Hr. Greve af Petersdorffs 25de Fødselsdag) at Greven lod sin førstefødte Søn, Grevskabets tilkommende Stamherre, bringe til Daaben i Kirken. Fadderne vare: Frue Grevinden selv og alle Grevskabets Gaardmænd, som vare indbudne at møde i Kirken kl. 10. En halv Time derefter indfandt hun sig med sin Spæde, som hun selv holdt over Daaben. Fadderne udgjorde 240 Personer, og det var et interessant Syn at see Toget kjøre fra Kirken i 123 Vogne, som bleve opstillede i den Orden de ankom, og Hestene ligesaa tøirede paa en stor Græssmark. Veiret var meget behageligt. Der spistes ved store Borde, 80 Personer ved hvert Bord; Herskabet og de fra Odense ankomne Venner af Greven spiste ved samme Borde. Anretningen var rigelig, og indrettet i alle Dele efter en Landmands Smag. Efter Spiisningen blev den store Strand Alle illumineret, og nu indfandt sig Ungdommen, og alle Huusmænd med deres Koner, og der dandsedes hele Natten. Glæden var almindelig og Taknemlighed fremlyste af alles Øine. Greven tog selv Deel i Dandsen, og man saae ham med Hjertelighed give mangen brav Bonde Haanden. Det skjønne Veir, den herlige Musik, Jlluminationen. Kanonernes Torden, og Overflødighed i Alt, hvad der kunde ønskes, oplivede enhver, og Jntet forstyrrede Glæden og den selskabelige Orden. Med alle dem, der indfandt sig fra Odense og Omegnen, var vist nok om Natten et tusinde Mennesker, forsamlede paa og omkring Einsidelsborg.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
Fra Odense Cathedralskole er iaar til Universitetet dimitterede 7 Candidater, fra Aarhuus 6 et fra Aalborg 9. Ti nye Disciple bleve optagne de . i sidstnævnte Skole, der nu ialt tæller 60. - Fra Randers Skole, der, med sin Tilvært ved denne Examen, omtrent vil have et ligesaa stort Discipel antal, som Aalborg Skole, bliver iaar slet Jngen dimitteret.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
J forrige Uge, fødte en Kone i Jedsted, RibeStift, Trillinger: to Drenge og en Pige. Konen saavelsom Børnene befinde sig vel.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
Kjøbenhavns Børs, den 16de September. Cours. Hamb. 2 M., a vista 210. Spec. 212. Specier solgtes til 12 M. 11 1/2 s. BankDisconto 5 pC. 4 pC. kongl. Obligat. (uden Renter. 92 a 92 1/2 Rbd. Sedl. Dito dito 88 Banco. Nationalbank-Obligationer (af Laanet d. 4de Febr. 1820) 303 a 103 3/4 Rbd. r. S. Dito dito 109 1/4 a 109 1/4 i Sedler.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
Avertissements. Efter afholdt Dimisions-Exammen paa det kongelige Skolelærer-Seminarium i Snedsted den 5te og 6te September bleve Følgende dimitterede: Hans Christian Christiansen Munch, Udmærket duelig. Meget duelig. Lauritz Larsen Høien. Niels Sørensen. Meget duelig. Meget duelig. Jens Christensen Feld. Anders Christian Jensen Meget duelig. Christian Sørensen . . Meget duelig. Peder Michelsen . . . Meget duelig. Lauritz Nielsen Høm . Meget duelig. Hvilket herved bringes til offentlig Kundskab. Snedsted Præstegaard, 14de September 1824. Bentzon, Seminariets-Forstander.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-23
Fine Ligeurer, saasom: Ratasia, Kirsebær, Persico, Soelbær a., som ogsaa Kirsebærviin, faaes til billigste Priser paa Apotheket. Thisted, den 21de September 1825. Dyerr. Kjøbmænd som handle med Skolebøger, kunne erholde disse hos Undertegnede til samme Priser som i Aalborg. Billig og reel Behandling, skal stedse være Formaalet for mine Bestræbelser. Mühlendorff, Boghandler og Bogbinder.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-30
De nye Slagtofferes Tal af forskjellige Nationer, som samtlig paa Barbarernes sidste Krydstog, vare gjorte til Fanger og passerede ved denne Leilighed Mynstring, beløb sig til fire Hundrede. Efterat vi have erholdt befaling til at begive os hen til Skuepladsen for vort Arbeide, skrede vil fremad, ledsaget af vore Opsynsmænd, som bevæbne med Piske, ofte udraabte: A trabajo can insidel, a trabajor til Arbeide, J vaniro Hunde, til Arbeide.) Under denne Bedækning kom vi til de offentlige Bagerovne, hvor enhver af os blev tilkastet to sorte Brød, saaledes som man kaster noget til Hunde. Begjerlig grebe de ældre Fanger dem, og nedslugede dem med skrækkelig Graadighed. Da vi vare ankomne til Marinens store Halle, fandt vi der Regjerings Medlemmerne, med Jndbegreb af Agaen for det Militaire, Stor=Admiralen, den øverste Rais, Cadien, Muftien og Ulemas, siddende med heele Tyraniets Pragt. Vi bleve derpaa ordnede i Rækker af dem, talte og mynstrede med særdeles Opmærksomhed. Med bankende Hjerte fæstede vi vore Blikke paa Forsamlingen og en dyd Tanshed herskede i hele Salen. Endelig blev den afbrudt ved Ministeren for Søevæsenet og den første Statssekretair, han nævnte mig ved Navn og befalede mig at træde frem. Da jeg havde adlydt, blev der forelagt mig mange Slags Spørgsmaale, over mine Beskjæftigelser i England og mine øvrige Forbindelser med dette Land. Efter at jeg havde besvaret det saa godt jeg kunde, udsagde Ministeren følgende Ord, der virkede paa mig som en Talismaan; Ti star francol. (Du er frie. Et saadant Tilfælde, som dette, var det Eneste i Algiers Annaler, thi der gaves intet Exempel paa at en Slave saa umiddelbar efter at han var tagen til Fange, var bleven frie uden Løsepenge. En Soldat fik Ordre til at aftage mig Jernet; efter at dette var skeet, opfordrede han mig til at aflægge Ministeren min Tak. Den ne besvarede min Tiltale med et Haandtryk og mange artige Udtrykke, og befalede endelig Drasomanen at føre mig hen til den brittiske Consuls Bopæl. Mit Hjerte flød over af Glæde ved den første Tanke om den igjenerholdte Frihed; den anden Tanke var helliget mine ulykkelige Reisekammerater, som begyndte at smigre sig med det søde Haabom en lignende Behandling. Næst min egen Rædning ville i dette afgjørende Øieblik, intet have ydet mig saamegen Glæde, som Opfyldelsen af deres Forhaabninger. Langsom gik jeg bort med min nye Fører og ofte standsede jeg i den længsels fulde Forventning at see dem følge efter; men allerede var befaling meddeelt at føre dem alle til Arbeide og at anvise enhver sin Forretning. Med nedbøiet Hoved og svømmende i Taarer, nærmet de de sig, og med et sagte Haandtryk tilsukkede de mig et Levvel og forsvandt.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-30
Ved min Ankomst til det brittiske Consulat, forlod Dragomanen mig; min ædelmodige Ven Ridder Rossi ilede mig imøde, og vi sank maalløse i hinandens Arme. Snart kom ogsaa Consulen, hvis Aasyn Bevidstheden om en god Handling omstraalede. Aldrig vil Erindringen om Navne Mac Dønne, og Tanken om hans Ædelmod udde hos mig. Faa Consuler have besiddet en større Jndflydelse over disse Barbarer, saa sandt er det, at Magten allene ikke er tilstrækkelig, naar den ikke er understøttet af Talenter og Caracteer.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-30
Ved deres Tilbagekomst til Slottet modtog den Ulykkelige et Brev. Lad os, raabte han, efter at have læst det, ile til Paris. Mine Anliggende: ere bragte i det Rene; Mine Kreditorer have modtaget 10 pC. Kom lad os tile! Begge Vennerne reise. Til mit Hotel! tilraabte den Ulykkelige Postillionen, jeg vil ikke tillade, at Du boer andetsteds end hos mig. Og Vognen rullede nu ind i et af de smukkeste Hoteller, som laae i et af de skjønneste Qvarterer i Paris. Er det Din Eiendom, spurgte Manden fra Jndien, forundret over denne Bygnings Pragt. Ziirlighed og Størrelse, den maae jo være en Million værdt, At mere, min dyrebare Ven, svarede den Ulykkelige i en følsom Tone, og det er alt hvad mit sidste Uheld har levnet mig Man siger efter alle disse Ulykker, skal Manden, endnu have havt det Uheld, at blive gift med en skjøn ung Kone, som paa hendes Side ogsaa havde lidt trende Uhæld, nemlig trende Ægteskabskilsmisser, som den ene med den anden iberegnet, har indbragt hende en Kapital af firehundrede tusende Franks. Phantasien kan neppe forestille sig at nogen høiere Grad af Ulykke, endnu kunne være disse Mennesker forbeholdt, men Samvittigheden gruet ved denne Høide, thi dens Synspunct har allerede ved første Uheld været oversteget.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-30
Blandet: En høist vigtig Proces svæver i denne Tid for Domstolen i Neapel. En Skomager og en Parykmager have beviist, at de nedstamme fra en naturlig Søn af Fyrst Ludovis, der efterlod sig store Midler, som Fyrst Piombino arvede. De have indgaaet den Accord med en Jurist, at hans skal have en Trediepart af Arven, ifald han vinder Sagen for dem. Ved første Jnstants have det virkelig allerede vunden, og stadfæstes Dommen ved de høiere Instantser, tilfalder dem en Formue, af omtrent 14 Mill. Fr.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-09-30
J Kassel, ved Maynz, stak en Fader den 4de dennes, sin Søn ihiel. Faderen, som var meget drikfældig, vilde i beskjænket Tilstand gaae til en Lystighed og forlangte Penge af Sønnen, som afslog ham dem. Da han derfor gjorde Allarm paa Gaden, og flere Folk stimlede til, tog Sønnen, ham om Livet og har ham ind i Huset; men ulykkeligviis laae her en Kniv paa Bordet, som den Beskjænkede griber og stikker sin Søn dybt ind i Siden med. Fire Dage derefter var han død. Faderen er bragt til Tugthuset i Maynz, hvor han allerede skal have gjort flere Forsøg paa at hænge sig. Baade Fader og Søn vare Slagtere.