Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-01-02
Den stridbare, men conservative Roeskilde Stænderforsamling har endt sine Moder. Den har være stridbar; derom vidne de mange Skoler og Gluffer, som ere faldne baade til Høire og Venstre, ikke mindre til de fule Folkeforførere, end fra disse til Arstokraterne. Den har været conservativ, den har paa det bestemteste protesteret mod Alt, hvad der kunde føre til et Jndgreb i Eiendomsretten, hvis Hellighed den har proclameret, den har villet en Udvikling af vore Samfundsforhold, men kun begrundet paa det Bestaaende; den vil ingen Constitution, fordi det er imod vor Statsform, men den vil, at Stænderne skulle indrømmes en virksom Jndflydelse paa Finantsernes Bestyrelse; den vil Trykkefrihed uden Censur, af hvad Navn nævnes kan, men den vil tillige, at der skal opstilles saadanne Betingelser for den journalistiske Virksomhed, at man er viis paa, den kun kommer i hvad man i Pengesproget kalder "gode Folks Hænder; den vil, at Staten skal conserveres som den er, og den vil derfor, at det skal proclammeres, at Dynastiet er til for Staten, og ikke Staten for Dynastiet. Conseqvent har Forsamlingen været fra først tilsidst. Allerede under Adressediscussionen udtalte Majoriteten sit loyale og conservative Sindelag, og den har lige indtil Enden holdt fast ved sit Princip, og bestemt tilbageviist, undertiden endog paa en rude Maade, som f. Ex. i Landbosagen, ethvert Forslag, der havde Udseende af Radicalisme. Naar vi nu uden at ledes af Parti-Hensyn, betragte Sagen reent objectivt, og spørge til hvilket Resultat man ved den gjennem den Roeskildske Stænderforsamling udtalte Opinion kommer om den offentlige Mening i den Deel af den danske Stat, som denne Forsamling repræsenterer, nemlig Øerne, saa kunne vi ikke finde andet, end at Øboerne maae være conservative. Hvad enten det nu er vel, eller ilde, det er saa; den Roeskildske Stænderforsamling, der er udgaaet fra Folkets fri Valg, har lagt det for Dagen. Noget kan vel tilskrives Forsamlingens Sammensætning, hvor det aristokratiske Element er stærkt repræsenteret, men hvad vilde dog Godseierne udrette under et Spørgsmaal, hvor Kjøbstædernes og de mindre Landeiendomsbesidderes Repræsentanter forenede sig imod dem, Og har det da blot været Godseierne der have lagt det conservative Sindelag for Dagen, har det ikke ligesaa vel været Kjøbstædernes og Bøndernes Deputerede, Var ikke netop Chefen for det conservative Parti, Peder Bang, afsendt fra et Landdistrict, Og hvorfor tang de Bønder, som vare tilstede i Forsamlingen, Under Landbosagen skete en directe Opfordring til dem, og det var dog en Sag, hvorom de dog vel maatte kunne have en Mening. En Enkelt reiste sig, og erklærede med et Par Ord, at han foretrak Selveiendom for Fæste, men derom vare jo alle enige; det, hvorom der handledes, hvorom han burde og efter sin Stilling ogsaa med fuld Competence kunde have udtalt sig, var, om Fæsteforholdet udøver en deprimerende Jndflydelse paa Bonden, om det bør afløses ved energiske Forholdsregler eller ved en successiv, frivillig Overgang til Selveiendom; derom tang han, og derom taug alle de Andre. Men den som tier, han samtykker." Hvorledes vi derfor end dreie og vende Sagen, komme vi til det Resultat, at den Roeskildske Stænderforsamling har været conservativ, og følgelig, slutte vi, maae dens Vælgere ogsaa være det. At det iøvrigt gik Oppositionen saa uheldigt i Roeskilde, som det gik, maa den for en stor Deel tilskrive sig selv. Det er en uheldig Egenskab hos flere af Oppositionens første Medlemmer, at de altid tale i Hyperboler, og derved komme de til at sige meere, end de ere istand til at bevise. Dette Sprog kan være ret passende, naar man taler til Spaniere, eller Franskmænd, men det duer ikke naar man taler til Danske. *) Naar vi her sige, at Bondestandens egne Medlemmer forholdt sig passive under Landbosagen, saa maae vi dog bemærke, at Sognefoged Petersen udtalte sig bestemt for Dhrr. Drewsens og Christensens Amendement; men ifølge Hr. Petersens tidligere Livsforhold kan han vel neppe henregnes til den egentlige Bondestand.