Aarhuus Stifts-Tidende, 1847-04-24
Blandinger. Alle interessante Nyheder i Paris concentrere sig paa Skuepladsen og i Justitspalladset hedder det i en Skrivelse fra Paris af 26de f. M. – Vi leve i de materielle Jnteressers høitpriste Tidsalder, og det er dem, der foranledige Processer, som den, vi nu skulle omtale. Albina Laffitte, gift Fyrstinde af Moska, andrager paa Skilsmisse fra sin Gemaal, Napoleon Ney, Fyrste af Moskwa og Hertug af Elchingen. J Aaret 1828 blev dette glimrende Ægteskab sluttet. Den berømte Banquier Laffitte, det liberale Parties Chef, bortgiftede sin Datter til en Søn af Marskal Ney, og Hertugen og Hertuginden af Orleans (de Franskes nuværende Konge og Dronning) og deres Søn, Hertugen af Chartres, undertegnede Ægteskabscontracten som Vidner. Hr. Laffitte gav sin Datter en Brudeskat af 100,000 Francs, en Medgift af 200,000 Fres aarlig Rente (4 Millioner Capital og den glimrende Udsigt at arve ham. Derimod medbragte den unge Fyrste af Mostma endeel Meubler, Vaaben, Heste og Vogne, sine ikke liqviderede Fordringer paa sin Faders, Marskal Ney's Efterladenskab, sine Fordringer paa Fyrstendømmet Moskwa (!) og et ligeledes paa Marskalkens Efterladenskab anviist Udstyr, hvoraf Marskalkinden dog kun var istand til at betale ham Renterne. Demoiselle Albina bragte altsaa næsten Alt ind i Huset; hvad Fyrsten medbragte var kun lidet og problematisk. Laffitte vilde beholde sin eneste Datter og sin Svigersøn hos sig, og det unge Ægtepar beboede en Tidlang Hotellet Laffitte. Fyrsten havde forbeholdt sig Forvaltningen af den fælles Formue, og skjøndt dens Revenner aarligt androge 220,000 Fres, strakte disse ikke til; den unge Ægtemands afsindige Ødselhed førte omsider til en alvorlig Forklaring mellem ham og Lafitte. Efter en meget levende Scene bestilte Fyrsten Postheste, steg tilvogns, og forlod sin Kone og sine Svigerforældre. Hverken Bønner eller Forestillinger kunde bevæge ham til, at vende tilbage. Da kom Julirevolutionen, – Laffitte blev Minister, men hans Credit rystedes; Banken havde en Fordring paa ham, og den maatte ruinere ham, hvis den blev inddreven. Fyrsten kom tilbage til Paris, overbød sig selv i Ødselhed, stiftede Jockeklubben, Concertselskabet, Jagtklubben, var den Første ved alle Væddeløb, og øste med fulde Hænder af Huset Laffittes Kasse. Husets Bøger udvise, at han 1828 hævede over 117,000 Fres., 1829: 110,451 Fres., 1831: 125,447 Fres. Husets Associes kuurrede; Laffitte maatte beslutte sig til et alvorligt Skridt. Fyrsten var (1831) i Garnison i St. Omer; hans Kone havde, næsten mod sine Forældres Villie, fulgt ham did. Her tilskrev Laffitte ham et hjerteligt, rørende Brev, hvori han forklarede ham sin hele Stilling. Brevet blev ikke besvaret, Prindsen fortsatte sin Ødselhed, og vedblev at trække paa Huset Laffitte. Omsider indtraadte Liqvidationen, og man lod Fyrsten vide, at man ikke meere vilde honorere hans Vexler. Fyrsten flytter nu aldeles ud af Hotellet Laffitte, og forlanger sin Kones fuldstændige Udstyr, 200,000 Fres, aarligt. Man svarer ham, at hans Kone i Ægteskabscontracten har forbeholdt sig 100,000 Fres aarligt til sin Disposition, og at han fra 1828 til 1832 har faaet 541,617 Fres. af Husets Kasse, altsaa 40,000 Fres, mere, end der tilkom ham. Han vedbliver sin Fordring; Laffitte erklærer, ei at kunne give ham mere end 3300 Fres, maanedlig. Han modtager dem, trækker nu og da igjen paa Laffitte, indtil dennes Omstændigheder i Aaret 1837 forbedre sig, hans Hotel igjen kjøbes til ham ved en Nationalsubskription, og hans Huus igjen kommer paa Fode. Strax er Fyrsten der igjen, og forlanger sine 200,000 Fres, aarligt, eller Capitalen, 4 Millioner. Efter lange Debatter aftraadte Laffitte ham endelig sit Hotel, Besiddelsen Maisons, og gav ham en Aarsrente af 100,000 Fres, hvoraf Fyrstinden skulde være raadig over de 12000 Fres., og, hvis Manden skiltes fra hende, over 30,000 Fres. Fra den Tid af (1837) hævede Fyrsten punktligt sin Rente af 100,000 Fres, indtil Laffittes Død (Mai 1844); men han kunde aldrig komme ud af det dermed, han sank stedse dybere i Gjæld. Efter Faderens Død vendte Fyrstinden tilbage til sin Moder, som hun ikke har forladt siden, og nu fremtræder hun, i sin og sit Barns Jnteresse, for Retten, idet hun fordrer Skilsmisse, for at redde Ruinerne af sin Formue. Hendes Advocat oplyser, at Fyrsten i nitten Aar af Laffitte alene har oppebaaret over to Millioner, af sin Moder over 400,000 Fres., at han har sat alle disse Penge overstyr, og at han nu maa lade sig stævne og dømme for en Gjæld paa 100 Fres. Hans Kone, som skal have 12,000 Fres, af ham aarligt, har siden 1844, Alt i Alt, faaet 1500 Fres., og havde hun ikke sin Moder, maatte hun lide Nød. Jmidlertid lever Fyrsten i Suus og Duus, holder 2 Eqvipager, en Kudsk med pudret Paryk, en Rideskole, en Concertsal osv. - For nogle Dage siden er der i Theatre francais givet et nyt Stykke af Leon Gozlan, som hedder: "Notre fille et princesse, og har gjort uhyre Lykke. Jndholdet af dette Stykke er, Ord til andet, fortalt i ovenanførte Proces, kun at Catastrophen er tragisk. Saaledes afspeile sig Liv og Scene gjensidigt i hinanden.