Københavns Adresseavis, 1774-07-20
Da Maanen ikke saaledes som Jordkloden og de andre Hovedplanter dreyer sig om sig selv, har den ingen saa hastig Afvexling imellem Dag og Nat, som disse; men Dagens Tiders Afvexling kommer af dens Omløb om Jordkloden. Nemlig Maanen bliver, imedens et Omløb varer, rundt omkring beskinnet af Solen. Et hvert Sted, beskinnes det halve Omløb, og det andet halve Omløb beskinnes det ikke. Altsaa er det en halv Maaned (15 Dage) Dag, og ligesaa meget Nat. Maanens Bevægelser ere mindre eenformige end de andre Planters, fordi de virkelige og skinbare Uligheder, som kommer af Tiltrækningen, eller andre Aarsager, ere ved Maanen formedelst dens Nærhed desto kiendeligere. Da Jordkloden dreyer sig inden 24 Timer og sig selv fra Vesten til Østen, synes Maanen ligesom alle andre Verdens Kloder at gaae omkring os fra Østen til Vesten, den staaer op i Østen, og gaaer ned i Vesten. Denne Maa mens skinbare daglige Bevægelse om Jordkloden beløber sig til noget over 24 Timer, af følgende Aarsag. Den skeer, fra Østen til Vesten, og da Maanen tillige i dens virkelige maanedlige Løb om Jordkloden rykker frem i en modsat Direction, det er, fra Vesten til Østen, gaaer den hver Dag sildigere op. Derfor gaaer den ogsaa i en Maaneds Tid op og ned paa alle Dagens Tider, Morgen, Middag, Aften og Midnat. Maanen løber i en Tid af 27 Dage og 8 Timer (omtrent 13 gange i et Aar) i en Kreds omkring Jordkloden, til den Side, til hvilken Jordkloden dreier sig om sig selv, (fra Vesteen til Østen, og næsten med selv samme Hastighed. Den løber tilligemed Jordkloden i et Aar omkring Solen. Da Maanen ikke har saadan Omdreyelse om sig selv, som Jordkloden, vender den stedse een og den samme Side til os. Ligesom en, der for Ex, gaaer omkring et Bord, altid vender samme Side til Bordet. Vi see altsaa stedse denne til os vendte Side, den anden er for evig skiult for vore Øyne. Dog vender Maanen ikke fuldkommen lige samme Side til os, men under dens Omløb kommer noget af den anden tilsyne. Man kalder det Maanens Svinken. Aarsagen dertil ligger for den største Deel derudi, at Jordkloden ikke er i Middelpunkten af Maanens Bane, og at denne med Jordklodens Bane omkring Solen giør en Vinkel. Denne Vinkel er 5 Grader. Maanens Omløb har den fornærmelige Følge for os, at vi ikkun nyde Halvparten af dens Lys, og det paa en dobbelt Maade; 1) i Henseende til Lyset selv, at Maanen er ikke stedse fuld, men tager af og til; 2) i Henseende til den Tid den skinner, at den ikke stedse staaer hele Natten paa Himmelen. Disse to Stykker ere forbundne med hinanden. Dersom Maanen bestandig stod lige over for Solen, skulde den altid være fuld, og staae hele Natten paa Himmelen. Men da den inden en Maaned kommer rundtomkring Jordkloden, sees den i denne Tid i alle muelige Stillinger imod Solen. Engang sees den hos Solen, naar den er imellem den og Jordkloden, (nemlig omtrent derimellem ikke just nøye, hvorom strax herefter) derpaa gaaer den (til Østen) bort fra Solen, indtil den staaer, lige over for samme, nemlig naar Jordkloden er imellem den og Solen; derfra nærmer den sig igien paa den anden Side (fra Vesten til Østen) til Solen, og kommer atter til den. Derfor er af Maanens beskinnede Side snart mere, snart mindre vendt til os, og Maanen er snart længere, snart kortere Tid paa Himmelen. Nemlig naar Maanen sees lige over for Solen, d. e. naar Jordkloden er imellem den og Solen, har vi dens beskinnede Side lige for os, vi see den gandske, det er Fuldmaane. Og da er Maanen heele Natten paa Himmelen; thi da den staaer lige over for Solen, gaaer den op, naar Solen gaaer ned, og ned naar den gaaer op. Men ligesom den (fra Østen til Vesten) nærmer sig til Solen, bliver dens beskinnede Side efterhaanden bortvendt fra os, og desto meere er den med Solen, d. c. om Dagen paa Himmelen. Naar den har nærmet sig den halve Vey til Solen, saa at den staaer en ret Vinkel fra den, see vi Halvparten af dens beskinnede Side, og da er Maanen omtrent den halve Nat paa Himmelen, og gaaer op ved Midnat. Naar den efter Anseelse er ved Solen, d. c. naar den staaer imellem Solen og Jordkloden, er dens beskinnede Side gandske bortvendt fra os, vi see slet intet deraf, vi har Nye maane. Maanen er da heele Tiden med Solen, d. c. om Dagen paa Himmelen. Ligesom den nu paa den anden Side (til Østen) bortgaaer igien fra Solen, tager dens Lys til, og den er desto længer paa Himmelen om Natten. Naar den er Halvveien borte fra Solen, see vi den atter halv, og den er halve Natten paa Himmelen, gaaer op ved Middag. - Vi vil kortelig igientage dette, Fuld og Nye=Maaneskee paa 2 modsatte Steder i Maanens Bane, Fuldmaanen, naar Jordkloden staaer imellem Solen og Maanen, og Maanen sees altsaa lige over for Solen; Nyemaanen, naar Maanen staaer imellem Solen og Jorden, og sees ved Solen. J 2 andre modsatte, imellem de forrige beliggende Steder af Maanens Bane, naar Maanen er halvveien borte fra Solen, see vi den halv, hvilket man kalder det første og sidste Qvarteer. Maanen har sit Løb fra Vesteen til Østen. Naar den altsaa staaer Vestverts fra Solen, gaaer op og ned for den, saa nærmer den sig til Solen, og er altsaa aftagende Naar den derimod staaer østlig fra Solen, gaaer op ned efter den, saa gaaer den bort fra Solen, og er altsaa tiltagende. Heraf kan man altid strax vide, om Maanen tager af eller tilDen af eller tiltagende Maanes Rand paa den Side, som er bortvendt fra Solen, er Grændsen imellem Maanens lyse og mørke Deel. Denne Rand er i sig selv stedse eens, nemlig cirkelrund, fordi Maanen er en Klode. Men da den faaer forskiellige Stillinger imod os, sees den ogsaa forskiellig. Naar Maanen er mindre end halv, sees bemeldte Rand huul eller krummet indfad, og naar Maanen er over halv, sees den buget eller krummet udad. Naar Maanen er just halv, (i første og sidste Qvarteer,) sees Randen, som en lige Linie; thi da staaer den lige for os, eller, som man kalder det, vi ere i dens Plan, vi kan derfor ikke mærke dens Forhøyning eller Runding. Naar man betragter denne Rand med en Kikkert, viser, den sig takket, ja der ere nogle lyse Pletter adskildte fra den beskinnede Maanens Deel, og ligge ligesom Øer i den mørke Deel. Disse enkelte lyse Pletter ere rimelig Biergenes Spidser, som tidligere og længere beskinnes end det omliggende platte Land. Tiden i hvilken Maanen kommer engang rundt omkring, Jordkloden, er som meldt 27 Dage 8 Timer. Men Maanen skinbare Omløb, det er Tiden, f. Ex, fra en Fuld= eller Nyemaane til den næstfølgende, er 29 Dage 13 Timer, alt saa 2 Dage længer. Dette Overskud kommer deraf, fordi i den Tid da Maanen rykker frem fra Vesten til Østen, Solen *) ligeledes rykker frem fra Vesten til Østen. Naar altsaa Maanen engang har fuldbragt sit Omløb, og f. Ex. atter er igjen paa det Sted af sin Bane, hvor den stod i sidste Fuld= eller Nyemaane, finder den Solen ikke meere der, hvor den i forrige Fuld= eller Nyemaane havde forladt den, men den er rykket noget frem. Maanen maae altsaa endnu løbe noget videre, indtil den indhenter Solen, og det bliver Fuld= eller Nyemaane igien. Altsaa ere omtrent 12 sande og 12 skinbare Maanens Omløbe i Aaret. Men Maa J Remlig skinbar. Egentlig er det Jordkloden der bevæger sig afsted. nederne, i hvilke man deler Aaret, ere endnu længere end Maanen skinbare Omløb. Aarsagen hvorfor man har maattet giøre dem længere, er fordi Aaret har 365 Dage og 12 skiubare Maanens Omløbe udgjøre ikkun 354 Dage. Maanen løber rundt omkring Jordkloden, følgelig kommer den, hvert Omløb engang imellem Jordkloden og Solen, og Jordkloden kommer engang imellem Maanen og Solen. Det første skeer, som meldt, i Nyemaane, det sidste i Fuldmaane; men da Maanens Bane ikke staaer lige imod Solen, eller som man kalder det, da Solen ikke er i dens Plan, kommer ikke i hver Nye= og Fuldmaane Sor len, Jorden og Maanen i en lige Linie, men mestendeels staaer Maanen ikke nøye imellem Jorden og Solen, eller Jorden imellem Maanen og Solen. Naar Maanen kommer til at staae lige imellem Solen og Jordkloden, bedekker den Solen for Jorden, det er, der skeer en saa kaldet Soel= eller egentlig Jord=Formørkelse. Og naar Jordkloden kommer til at staae lige imellem Maanen og Solen, bedekker den Solen for Maanen, det er, der skeer en Maane Formørkelse. Altsaa skeer alle Soel=Cord= Formørkelser i Nyemaane, og alle Maane=Formørkelser i Fuldmaane. Da Jordkloden er større end Maanen, ere og Maane=Formørkelserne større end Jord= eller Soel=Formørkelserne. Ved en Maane=Formørkelse bliver Maanen vel fordunklet, men den er endda stedse synlig. Den beholder altsaa noget Lys fra Solen, uagtet denne gandske og aldeles bedekkes for den. Dette Lys faaer den ved Luften, som omgiver Jordkloden, formedelst den paa et andet Sted forklarede Lysets Brek ning; nemlig det Solelys, som farer frem tæt ved Jordkloden, og som ikke skulde treffe Maanen, om det gik frem i en lige Linie, bliver ved Brekningen i Luften bøyet ind af, og kommer saaledes til Maanen. Jordkløden er en Maane for Maanen, med den Forskiel, 1) at den synes 15 Gange større for Maanens Jndbyggere, end Maanen synes for os; 2) at da som meldt Maanen stedse vender en og samme Side til Jordkloden, bliver denne til Jorden vendte Side bestandig beskinnet, den anden aldrig. Altsaa har den ene Side af Maanen bestandigt og meget klart Maane= eller Jord=Skin; men den anden Side har derimod slet intet. Formodentlig reyse Indvaanerne fra hiin Side herover til den Side, som vender imod os, for at see det prægtige og for dem gandske nye Jordskin. J øvrigt har man i Maanen de selvsamme Syner af Jordkloden, som vi har af Maanen. Naar vi har Fuldmaane, saa har de Nyemaane, og naar vi har Nye maane, har de Fuldmaane. Vore Soel=Formørkelser ere Maane=Formørkelser for dem, og vore Maane=Formørkelser ere Soel=Formørkelser for dem. Ligesom vi har smaa Soel= og store Maane=Formørkelser, har de i Maanen tvertimod store Soel= og smaa Maane=Formørkelser. At Jordkloden ligesaa vel beskinner Maanen, som Maanen beskinner Jordkloden, derom kan man overbevise sig ved Øyesynet. Jkke længe for og efter Nyemaane, seer man foruden det lidet af Solen beskinnede Stykke, den heele øvrige Maaneskive i et mat Lys. Dette Lys paa den Deel af Maanen som Solen ikke beskinner, kommer aabenbare fra Jordkloden, der paa den Tid er Fuldmaane for Maanen. Til anden Tid er Jordlyset paa Maanen deels af den Aarsag ikke at see, fordi det formedelst Jordens Aftagelse er i sig selv svagere, deels fordi det fordunkles af det fra Solen beskinnede Stykke.