Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-03-25
Denne lykkelige Periode indtraf i Julii 1765. Dengang tiltraadte Tode sin Udenlandsreise i Selskab med nuværende Professor Schønheider. Leiden, hvis Universitet altid har været et af de berømteste i Europa, var den første Stad, han besøgte. Her opholdte han sig et heelt Aar; her hørte han lutter Latinske Forelæsninger hos en Gandius, B. S. Abipas og andre i deres Tidsalder store og hos rømte Mænd. Han havde tre hundrede Rigsdaler aarligen achleve af, som ved Christian den Syvendes Tronbestigelse endnu bleve forøgede med to Hundrede. Ogsaa dette var en Frugt af hans Velynderes Bestræbelser for at fremme hans Lykke. Han reiste nu over Søen, til Edingburgh, hvor han atter havde Leilighed til at blive bekjendt med de første Mænd i hans Videnskab, drog derfra til London, og kom i Aaret 1769 over Holland tilbage til Kjøbenhavn. Hvilken Masse af Kundskaber og Jdeer havde han ikke Leilighed til at samle paa saadan en Reise, hvor hver Time af hans Liv var helliget den ædleste af alle Videnskaber, hvor tusinde forskjellige Mennesker og Caracterer gjorde de stærkeste Indtryk paa hans forgefri og lyse Aand? Her var det, hvor Lægen samlede de Kundskaber, der siden bidroge saa meget til at lindre den Lidendes Kummer, og hvor der lagdes en frodig Sæd til den tilkommende humoristisk satiriske Skribent, der forædlede Sæderne ved at revse dem, og morede sine Medborgere ved at vise dem Gjenstandene fra den behageligste Side. Men nu maatte han allerede smage den første bittre Draabe af Skjebnens Kalk. Hans Stivendium var ophørt, og han havde intet vist Udkomme, en Tilstand, som for en Mand af Følelse og Genie ikke kan være andet end meget tung. Han havde bestemt sig til Chirurgien, men for at faae Brød maatte han undertrykke sin Tilbøielighed. - for at faae Brød maatte han søge om at blive Chirurgus ved Slaverne i Stokhuset. Endog dette ubetydelige Embede kunde han ikke opnaae. Man havde, skjønt uden hans Vidende og mod hans Villie, saa at sige, nødt ham til at dyrke Medicinen, uagtet han fra Begyndelsen havde Finderet Chirurgien af Lyst og Tilbøielighed, og han endnu ikke havde medicinsk Examen. Det var ham ikke mueligt at faae det mindste cirurgiske Levebrød, og han saae sig derfor nødt til at gribe til Medicinen. Det var hans egne Velyndere, som saaledes af Venskab kjæmpede mod hans Tilbøielighed, fordi de troede, at han som Læge bedre kunde dyrke sine Sprogkundskaber og andre Anlæg, de vidste, at kan hos den fortræffelige Myhlert havde have meest Øvelse ved indvortes Sygdomme, og at denne hans Lærer selv havde saar, at han have de bedre Hoved end Hand. Dertil kom, at naaden Tid den største Deel af Chirurger ikke dehøvede den Grad af Kundskaber som Lægerne. Men hvor ædel deres Hensigt end har været saa vil Efterverdenen dog neppe takke dem derfor. De omplantede en Rose, som i sin naturlige og første Jordbund maaskee vilde blomstret dobbelt skjøn. Intet Baand har skadelig gere Virkninger end det, der paalægges Geniet. Hvorledes hans oeconomiske Omstændigheder paa den Tid vare, kan man slutte deraf, at han først ved den ny Understøttelse, som han fik ved Kongens Hjemkomst, saae sig istand til at tage Examen og Doctorgraden. Doctordisputatsen skrev han om Natten, medens han vaagede hos Conferentsraad Schumacher, som laae syg. J sine Fritimer oversatte han Engelske Bøger i Tydsk, og i Efteraaret 1769 begyndte han at holde offentlige Forelæsninger, som han siden fortsatte i en Række af henved 36 Aar, hvor han bestandig vidste at indklæde de alvorligste Gjenstande i den behageligste og muntreste Dragt, hvor mange hundrede unge Studerende, af hvilke endeel ny beklæde de hæderligste medicinske og chirurgiske Embeder, ligesom spøgende indsamlede de vigtigste Kundskaber. De lærte hos ham, foruden deres Videnskab, hvad de hos Europas største Professorer ikke kunde lære, altid at være glad og betragte Verden i det skjønneste Lys. - Bergers Venskab forskaffede ham Titel af Hof=Medicus, Doctor Clausen, som var syg og behøvede en Medhielper, beviste ham ogsaa megen Godhed. - J samme Aar veenskrev han for en passende Godtgjørelse, den samme harmaan pore danien, som han i de sidste Aar af hans Levealder, da den blev udgivet paa ny, var den fornemste Medforfatter af