JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1843-02-17
Udnævnelse. Jtalienst Sangerinde Madame Marzialis lille Søn udnævnt til Kammerskriger. "Fædrelandet" beskylder "Berlingske" for at være partisk og uretfærdig i sine udenlandske Artikler. Dette er en Uretfærdighed af "Fædrelandet": Det burde henvende sin beskyldning til "Borsen-Halle". Hr. H. P. Holst har i sidste Nr. af "Ny. Portefruille" strevet en original Recension, som han selv synes saa godt om, at han selv roser den fremfor "de andre Dagblads-Recensioner", og for hvis Forfatterskab han er saa bange for ikke selv at faae Navn, at han, endnu inden den er sluttet, sætter sit Navn derunder. - Naar Folk læste den og fandt den original og god, og ikke saae noget Navn under, kunde de jo ogsaa let gjætte paa en Anden. Den anonyme, "egenlige Forfatter" af Digtet, der stod i vort forrige Nr., har giennem "Fædrelandet" Nr. 1146 ladet annoncere, at han ikke har indsendt det til os, og i den Anledning kaldt dets Offenliggjørelse ,taktløs" og beskyldt den anonyme Jnds. for "Tyveri" Naar nu blot Nogen vilde hjælpe os med at udfinde, hvilken af de to Anonyme der er den egenlige Anonyme! Og bare vi nu ikke tillige faae Brev fra den egenlige anonyme Jndsender, at en anden Anonym har tilegnet sig Honoraret, som vi sendte til ham, for det var dog et rigtigt, egenligt Tyveri. Man misforstaae os ikke, idet vi søge Forsvaret mod den Deel af Beskyldningen, der er sigtet til os, i Anonymiteten. Enhver veed, at vi ikke ere Modstandere af Anonymiteten og holde paa Navns Nævnelse, men at vi tvertimod ere ivrige Anonymister; men her er Sagen den: Vi modtoge Digtet og troede, at det kom fra den anonyme Forfatter; thi Jndsenderen havde den anonyme Forfatters eneste Kjendetegn: Anonymitet. Og hvad, "Taktløst" er der i at modtage en Forfatters Arbeide og offenliggjøre det ifølge hans udtrykkelige Forlangende? Vi ville just ikke retorquere den "egenlige Forfatters" beskyldning paa ham selv og sige, at hans beskyldning er taktløs: men siden den staaer i "Fædrelandet" ville vi nøies med at kalde den schleswigeholsteinst. - Med Beskyldningen for Tyveri er det ogsaa en mislig Sag. Hvo borger os for, at vor anonyme Jndsender nu ikke kommer og siger: "Jeg har skrevet Digtet. Den anden Anonyme i "Fædrelandet" er en Tyv, der vil stjæle min Artikelfra mig"? For nogle Aar siden var man saa vant til at høre de saakaldte Kjeldermænd, at Mange ikke talte om og i Andet og troede, at Alt, hvad der sagdes, maatte være en Kjeldermand. En Person skal saaledes engang ved at møde en Bekjendt, der spurgte ham:"Kan De sige mig: Er Posten kommen? efter nogen Eftertanke have svaret: Nei, den kan jeg ikke. Nu er det omvendt. J Frederiksborg blev baade ved Avisen og ved omgaaende Circulaire bekjendtgjort, at Tirsdag den 24de Januar skulde gives en Concert. Dette tog man ligefrem efter Ordene, kom gaaende fra Byen og kjørende 23 Mile fra Omegnen og sad og ventede med lange Næser og Øren, uagtet det tydeligt stod under Bekjendtgjørelsen "Kellermann" ligesaa tydeligt som naar Banken har trykket "Falsk" paa en Seddel, og uagtet det var gaaet just ligedan for et Par Aar siden.
Corsaren, 1843-02-17
Adresseavis Nr. 2. Prædikanter. Førstkommende Mandag prædiker til Aftensang i Store Kongensgade Hr. Pastor Lindberg over Jeremin Begrædelsesbog 3, 14 ("Jeg er alt mit Folk til Latter og deres Strængeleg den ganske Dag", for det gaaer saa forbandet smaat). En Cantate til Melodien, "Den lille Phonirfugl i Bogelunden" udføres af Menighedens samtlige Klokkere og Bedemænd.
Corsaren, 1843-02-17
Særstildte Behjendtgjørelser. "Til Hr. Premierlieutenant F. T. D. v. Bressendorf. paa hans Fødselsdag d. 8de Febr. 1843. Hver Fremtidsdag Dig bringe Fryd! Bagtalelse Dig aldrig smerte; Thi Fred boer i Dit rædle Hjerte: Høit er Dit Skjold mod Lavheds Spyd!" Ferdinand.
Corsaren, 1843-02-17
Jtaliensk Opera paa Hoftheatret. Jmorgen gives: Ciulietta e Romco. NB. Da det samtlige Personale er hæs, bedes Publicum denne Gang være saa skaansomt, ikke at forlange for Meget - da capo.
Corsaren, 1843-02-17
Fremlysning. Den juridiske Klogt, som "Fædrelandet" tabte i Sagen om de fra Statsminister Stemann bortkomne, Papirer, er funden og udleveres, uden Douceur eller Douceurer, paa den Berlingske Tidendes Contoir. Samtidig henligger paa "Fædrelandets" Contoir den Contenance, "Berlingske" tabte over dettes Frækheds i samme Sag.
Corsaren, 1843-02-17
Falbydelser. Vare. De saa meget efterspurgte "Aftenblads"-Pølset, spækkede med det for sin Sjældenhed saa bekjendte Nonsens, faaes daglig med Undtagelse af Søndag og Onsdag hos Undertegnede. Den, som kjøber et heelt i Pund, faaer et Lispund gamle, veltørrede , Ugeskrift for alle Stænder" i Tilgift. J større Partier gives Rabat. Bøotius. Et Hoved er glemt.
Corsaren, 1843-02-17
Kundskabsvæsen. Jndbydelse til Subskription. Undertegnede agter, hvis et tilstrækkeligt Antal Subskribenter tegner sig, snarest muligt at udgive i Trykken: et engelsk Lexicon, med en Forklaring over alle vanskelige Ord og Tallemaader og forsynet med et Tillæg af nogle hundrede nye Ord, hvorpaa Forfatteren i længere Tid har samlet. De bedste Anbefalinger mangle ikke; man behage at henvende sig til Hr. Repp og "en gammel Timelærer". Ærbødigst C. R. Onsholdt.
Corsaren, 1841-01-29
Spørgsmaal. - J den Roeskildske Stænderforsamling var som bekjendt Ørsted Commissarius; men hvem var Dromedarius?
Corsaren, 1843-02-17
J den chinesiske Løvhytte, som er bleven forskjønnet med mange nye, morende Gjenstande, blandt hvilke nævnes Følgende: 12 store Transparenter, blandt hvilke især lægges Mærke til: En Scene, hvor nogle faae Prygl. Det Hele er fremstillet saa livagtigen, at et æret danske Publicum vil kunne troe, selv at fole Bankene. Et Balpare paa Christiansborg Slot i fuld Belysning. Sluttelig et Phantasmagori, hvori man seer Naaden, Retfærdigheden med flere skjønne Figurer, Altsammen i som sagt phantasmagorisk og i den brillanteste Belysning. (Eftersætningen følger.)
Corsaren, 1843-02-24
Charivari. Ved Rescript af 10de Febr. d. A. har Hs. Majestæt paalagt sit slesvigholstenske Cancelli at indgive Beretning om den ved Sprogrescriptet af 14de Mai 1840 befalede Brug af det danske Sprog som Forvaltnings- og Retssprog i de danske Districter af Slesvig, og angaaende de Hindringer, der have stillet: sig i Veien for dette Rescripts Efterkommelse. - Hs. Majestæt kunde virkelig ikke henvende sig til Nogen, der bedre var istand til at give en saadan Underretning. Samtidig hermed er det blevet paalagt bemeldte Cancelli at yttre sig over, ved hvilke Midler hine Hindringer for det danske Sprogs Ret kunne fjernes. Det slesvigholstenske Cancelli vil vistnok med inderlig Paaskjønnelse modtage dette ophøiede Beviis paa Hans Majestæts Tillid til dets Medlemmers i Høihjertethed og - Selvopoffrelse. Et nyt Blad med Caricaturer: " Billeder af det daglige Liv", der udkommer til ubestemt Tid og koster 1 Mk. pr. Nr. og hedder, "Comus", er paabegyndt her i Byen. Det glæder os saa meget mere at opfylde den Pligt at gjøre vore Læsere opmærksomme paa dette Blad, som vi kunne gjøre det uden Fare.
Corsaren, 1843-02-24
Theatret. "Kronjuvelerne". Ved Opførelsen af dette Syngestykke sidste Fredaggjorde man i Almindelighed den bemærkning, at de, som deri sang godt, ikke spillede godt, og at de, som spillede godt, ikke sang godt. - Dhrr. Sangere Sahlertz og Hansen spillede fortræffeligt. 2Dagen" af 1ste Febr. meldte: Hr. Mantzius er ansat som Skuespiller paa Prøve ved det kongelige Theater. Dagen af 11. Febr. meldte: Hr. Mantzius, er ikke ansat som Skuespiller paa Prøve ved det kgl. Theater. Man kom her i det kildne Tilfælde at skulle vælge mellem to , Dagender ". Hvilken af dem skulde man troe mindst? – Endelig den 16de kom 1 "Fædrelandet" med en Beretning, hvoraf faaes (hvad da, ogsaa naturligt var): at den "Dagen" havde havt Ret, som af en anden "Dagen" var bleven erklæret forLøgner. - Hr. Mantzius er altsaa ansat, det tør vil antage, skjøndt, "Berlingske" endnu iagttager en diplomatisk Taushed. Dermed er da dette vigtige Sporgsmaal lost, som i 15 Dage har sat alle de Kjøbenhavnere i Bevægelse, der ikke have havt Vigtigere at i tænke paa. Men hvorfor varede det saa lang Tid? Har Nogen ret forestillet sig det Besynderlige i, at man er 10 Dage om at berigtige den sande Efterretning herom og 5 Dage om at gjendrive den falske Berigtigelse? Det simple, yderst simple Sporgsmaal, Manpius ansat or Mantzius not ansat, er ikke en simpel Kjendsgjerning, som Enhver kan gaae hen og erfare, det er et Problem, hvori man efter enhver Modsigelse fra Modstanderen fordyber sig med ivrig Beregning, finder et Resultat, kommer frem dermed og tvinger sin Modstander til ogsaa at begynde Beregningen forfra. Vi talte i forrige Nr. om den Hemmelighedsaand, som gjennemtrænger hele Organismen, have vi nu ikke Ret: En Skuespillers Ansættelse - eller rettere en ung Mands Ansættelse som Skuespiller - er et Problem, en Mands Udnævnelse til Ridder er en Gaade, en Andens Pension en Charade, en Tredies Forfremmelse en Logogryph, en Fjerdes .... ja, vi kunde udkomme alle de Variationer og Saucer, "den Frisindede" sætter paa sine Gaade-Navne, og dog i ikke blive færdige.
Corsaren, 1843-02-24
Skrivelse fra Justitsraad Frederiksen til Redactionen. (NB. Det er alteles falsk. Justitsraad Frederissen har aldrig skrevet dette Brev.) Sogneforstanderskaberne tilføie Landet stor Skade; Amtsraadene mulig endnu storre. De nedbryde Respecten for Embedsmændene og svække Embedsmyndigheden. Hvorledes det gaaer de andre Politimestre, veed jeg ikke; men, hvad mig selv angaaer, da tør jeg bande paa, at jeg i den korte Tid, siden de traadte i Live, har tabt mere Respect, end jeg maaskee i hele min øvrige Levetid har vundet. Man tænke sig blot, at nogle Personer, for en stor Deel Bonder, naar de samles under Navn af Forstanderskab, kunne have Lovtil at kalde flere af mine Embedshandlinger uforsvarlige, kræve Regnskab og Betænkning af mig og desl., medens jeg, naar de samledes under ethvert andet Navn, kunde lade dem fugtle fra hinanden af mine Politibetjente! Jeg er - Gud forlade mig min Synd - nærved at bebreide Regjeringen altfor stor Liberalisme. Ellers har jeg vel ikke kunnet klage paa den; men denne Indretning med Sogneforstanderskaber. og Amtsraader - jeg for min Part havde hellere seet den give Skattebevillingsret. Hvad kunde Skattebevillingsret skade mig? Jeg havde maaskee tvertimod selv sparet Penge derved. Men disse f.... Sogneforstanderskaber. Lade Bønderne faae Stemme og Myndighed ved Siden af Embedmanden! "Naar en Bonde kommer op at tide, kan Herremanden ikke følge ham", siger Ordsproget. Der er meget Sandt i gamle Ordsprog; Regjeringen burde lægge sig dem paa Hjerte. Forresten troer jeg dog, at dette Ordsprog her er aldeles galt; thi det Onde stikker i Grunden ikke i Bønderne, det er de Andre, der ere med, som sætte det i dem. Endskjøndt - det er i Grunden, heller ikke de Andre, flere af dem ere grundskikkelige Folk. Nei! ieg troet, at Satan ved et Tilfælde er faret stinbarligen i Sengeløse, Hoictostrups, Frederiksbergog Hvidovre Sogneforstanderskaber, eller ogsaa er Satan skinbarligen faret i mig ..... jeg er saa arrig, tilmode, at jeg sign ikke er bange for at troe det.
Corsaren, 1843-02-24
Annonce-Videnskaben. Her i Norden ere vi endnu i mange Henseender Barbarer. Vel gaae vi ikke klædte i Dyrenes raae Skind; men i mange andre Henseender ere vi saa kunstløse, saa mange af vore Fornødenheds Artikler have endnu den samme raae Form, som de have havt i de Aarhundreder, da vi først lærte dem at kjende, medens man andre Steder har ladet Kunsten og Videnskaben gjennemtrænge og forædle dem. Saaledes for Er. vore Annoncer og Bekjendtgjørelser. Adresseavisen bærer hver Dag de tydeligste Præg af, at der endnu i den fremherster den meest barbariske Ligefremhed og Plumphed - de forholde sig til Udlandets ligesom en Ret afkogt Kjød til silet de boeuf med sauce piquante, eller som et Fad Grød til en omelette souffiee. Troer man, at i Frankrig og England for Ex. en Ligtornelæge bekjendtgjør: "Undertegnede anbefaler mig til at bortskjære Ligtorne" eller i det høieste tilsætter, for dog at gjøre en lille Smule Vind: "uden Smerte"? Jo, vist! Der fortælles i dette Øiemed en Novelle. Lord den og den var forelsket i Lady den og den, men maatte taalmodig lade Andre gjøre Cour til hende paa Ballerne; thi han kunde ikke dandse. Hvorfor, Det var en Hemmelighed; men endelig betroede Lorden sig til den undertegnede berømte Ligtornelæge - efter kort Tids Forløb dandsede Lorden først paa Bal, siden i Brudeseng. Alle de, som ogsaa ville giftes med en rig og smuk Lady, behage at henvende sig til den undertegnede Kunstner. - Og saaledes videre. En, der handler med Pølser og Fars, anbefaler sig i en Cantate eller Sonnet; en Ligkistefabrikant i en Elegi, en Modehandlerinde i et Hyrdedigt; en Slagter i et Drama: en Fægtelærer i et Heltedigt, og en Kræmmer, der sælger ud, i en Tragedie. Denne skjønne Skik, der undertiden tillige beriger Literaturen i med værdifulde Gienstande, er ikke undgaaet visse tydske Reisende, som i deres Fritimer gjerne beskjæftige sig med Æsthetiken, især blandt: Skrædderprofessionens Medlemmer, og de have gjort sig Umage for at forplante den i Tydskland. Her har den assimileret sig med den det tydske Folk eiendommelige philosophiske Verdensanskuelse og grundige logiske Tænken og opstaaer saaledes i en ny, hensigtsmæssig Form. Vi skulle uden Commentar gjøre vore Læsere bekjendte med nogle saadanne Annoncer fra et enkelt Atelier (fra Kunstneren Høyer i Leipzig) og haabe derved at vise, at det at skrive Annoncer virkelig er en Videnskab, en Kunst, og bør dyrkes som saadan. Om der forøvrigt burde oprettes en særegen videnskabelig Dannelsesanstalt dertil her i Landet, skulle vi ikke driste os til at afgjøre. Jmidlertid overlade vi til Prof. Hjort at yttre sig, naar Nogen skulde gjøre det Forslag i denne Hensigt at tye til Sorp Academies Midler og Mobilier.
Corsaren, 1843-02-24
I. Practisk Philosophi. Klæder skabe Folk, det er en gammel Sandhed. Og Klæderne skaber Skrædderen, det er ogsaa en gammel Sandhed. Følgelig skaber Skrædderen Folk. Dette er en simpel logisk Slutning, som ingen Kant, ingen Fichte og ingen Schelling omstøder. - Nu gives der imidlertid forskjellige Folk, eftersom der nemlig gives forskjellige Klæder, og forskjellige Klæder, fordi der er forskjellige Skræddere. Den ene Skrædder syer timple, schofle Klæder, hvoraf opstaaer simple og schofle Folk; den Anden leverer solide, ærbare Klæder, hvoraf solide, ærbare Folk. Kun Faa er det givet at stabe noble Klæder og altsaa noble Folk. Men de noblefte leverer Skræddermester Høyer. i Leipzig.
Corsaren, 1843-02-24
II. Parabel. Verden er et Skrædderværksted. Mesteren regjerer almægtig og fører med urokkelig Retfærdighed Scepteret, Saxen, og skjærer til efter den ubonhørlige Skjæbnes, Modens, strenge Lov. Hans Alter er Skrædderbordet, og hvad der falder ned fra Alteret, synker i Bedrageriets Afgrund eller Helvede. Hans Offerpræster ere hans Svende, hans Folk Kunderne. Han er en retfærdig og christelig Konge: Høi og lav bliver maalt med samme Maal, Alle maae betale samme Priis, og de, som betale ærlig, blive paa Dommens Dag stillede ved hans høire Side i Credit, medens de Onde, de slette Betalere, komme paa venstre Side i Debet. - Vennerne af en storartet Verdensanstuelse indbydes til at betjene sig af min Skrædderverden. Alt storartet, Alt billigt. Høyer i Leipzig.
Corsaren, 1840-10-28
For at der kan blive gjort en Ende paa den Scharlingske Affaire, foreslaae vi, at Hr. Lector Schar- ling ansættes som Professor under det juridiske eller theologiske Facultet. For 150 Aar siden nemlig, da der herskede stor Nepotisme ved Universitetet og det var ganske i sin Orden, at en Professor fik sin Svigerson, gjort til Lector og sine øvrige Slægtninge paa anden Maade forsørgede ved Universitetet, herskede tillige den Skik, at f. Ex, en Mand, der var ansat under eet Facultet og ikke kunde komme ud af det der, blev hensat under et andet. - Hvorfor ikke saa endnu? - Vi brugte i det Foregaaende Ordet Nepotisme, og da dets Betydning, maaskee ikke er Alle ret klar og indlysende, gjøre vi følgende Uddrag af Rasts Morskabslæsning, næstsidste Hefte - "Nepotisme: Naar høitstaaende og indflydelsesrige Mænd benytte deres Jndflydelse til at skaffe Slægtninge, Paarørende, Venner eller Tilhængere Embeder eller Fordele og Gunstbeviisninger uden Hensyn til, om Andre Dueligere findes, saa kalder man Saadannes Handling Nepotisme, og de Begunstigede Nepoter. Jsær under svage Regenter drives et saadant Uvæsen. Benævnelsen har sin Oprindelse, skjøndt denne menneskelige Svaghed er meget ældre, fra det pavelige Hof. Da Pavens Værdighed og Magt ikke er arvelig, saa stræbte de i deres Levetid at berige og forsørge deres Slægtninges".
Corsaren, 1843-02-24
III. Recommandation. "Hvor i al Verden tager De alle deres Vittigheder fra, Hr. Redacteur?. "Jeg ryster dem ud af Ærmet". "Det maa være nogle ganske mærkelige Ærmer, jeg gad have et saadant Par." "Saa henvend Dem til Skræddermester Høyer i Leipzig".
Corsaren, 1843-03-03
Charivari. En Fastelavns-naragtig Tanke. Hos Romerne var det Skik, at Slaverne en vis Dag i Aaret fik fuldkommen Frihed, turde tillade sig den tøilesløseste Licents. Det Samme burde - forresten sans comparaison - være Tilfældet med Folket nuomstunder: Een Dag hvert Aar burde det ikke regeres, og man burde hertil vælge Fastelavns Mandag, som allerede har det folkelig burleste Præg. Kongen steg ned fra Thronen, Folket satte sig paa den, Regjeringen var underkastet alle Lovene, Folket slet ingen, Regjeringen stod under Censur, Folket censurerede, Regjeringen betalte Skatter, Folket gav dem ud paa Regjeringens Vegne, Regjeringen forstyrrede den offenlige Rolighed, Folket opretholdt den paa behørig Maade osv. Men det kunde ikke gaae an, at man ved en saadan Leilighed gik med de dagligdags Ansigter, det maatte være en Maskerade, Enhver maatte gjøre sig ukjendelig. Regjeringen bar en smilende og sorgløs Maske. Hoffolkene behovede ingen yderligere Maske. De gik omkring, Nogle oprigtige, Andre bestedne, atter Andre virkelig-vigtige, kloge, indflydelsesrige o. s. v. Politiet vare sande Lam, Fromheden og Sagtmodigheden selv! Præsterne vare magre, Skolelærerne fede, de største Gavtyve vare Fi Frihed, de mindste i Cachotten (eller omvendt, dersom man maaskee fandt dette meest passende for Maskeringen), den nye"Adelsforening" var "Videnskabernes Selskab", "Videnskabernes Selskab" var "Adelsforeningen", Gülich og Veseler vare Medlemmer af "Danske Samfund", "Danske Samfund" var ravgal tydsk - det udkom i Oversættelse. De italienske Sangere vare blevne danske Skuespillere. De danske Skuespillere vare blevne Jtalienere. Vægterne bleve baarne paa Stigen af de Fulde, disse vare Medlemmer af den projecterede Maadeholdsforening. "Fædrelandet","Kjøbenhavnsposten" og "Corsaren" vare dømmende Assessorer i Høiesteret, Høiesteret dømtes efter Pl. 27de September 1799 § 1-26, sammenholdt med Placaten 1ste Novbr. 1837. § 1 -3. - Fattigkassen blev fuld af Mulcterne, som ikke betaltes. - Gouverneuren stod Skildvagt og rog sin Pibe, Skildvagten sad oppe og lovede ham Fugtel. Endelig var Enbedsmændenes Ansigt forsagt og undseligt, Folkets derimod modigt, som en Løves. Jeg siger, at Alt gik forkeert til, hor nu blotFolket slog Politiet. Men hvorledes lod dette sig arrangere hensigtsmæssigt og overeensstemmende med Festen og Fastelavn? Jntet er lettere. Politiet blev sat i en Tønde, Folket slog Katten af Tønden.
Corsaren, 1843-03-03
"Corfarens" Forhold til Literaturen. Særskildt fra den første af de to foranstaaende Artikler ville vi behandle et Thema, der ved samme Leilighed uvilkaarlig gives os, men hvorover vi ikke kunne yttre os paa samme Maade. Om "Corsaren" har noget literairt Værd, tilkommer det af Alle os mindst at afgjøre, men for Andre, der ville bedømme det, opstille vi et bestemt Redeligheds-Princip. Vi fordre ikke Redelighed paa den Maade, at man f. Ex. ikke overdriver vore Feil. Men overdrive dem, men sætte til hver let 0, man sætte to, tre Ver til, om man vil, det skal ikke genere os. Men man gjøre ikke Literaturens Republik til et absolut Monarchi med Forfatningen af 1660 og Kongeloven til Lov. I det Øieblik, man siger, at "Corsaren" har leveret Vittigheder, ja, at den forraader "Talent", saa henhøre disse Vittigheder og dette Talent til, "Corsarens" literaire Side, der ikke kan forringes ved den politiske Retning, den være bifaldsværdig eller nok faa forkastelig, "Corsaren" følger. En Vittighed, der bliver sagt paa Souverainitetens, ja paa en Konges Bekostning, har ligesaa meget literairt Værd som en, der bliver sagt over Theeselskaber og Kaffesøstre. Det literaire Værd er i det Skrevne ligesom Alkoholen (Spiritus'en) i Mæsken, om Mæsten er af Korn, Kartofler eller det reneste Sukker, er Alkoholet deri lige godt Alkohol. Ellers gaves der et forskjelligt literairt Justeerkammer under hver forskjellig Statsforfatning, hvad der ikke stempledes med Kronen under en souverain Regjering, var uægte. Heivergs Vaudeviller vilde ikke være vittige, hvis Personerne, hvorover Skjæmten der gaaer ud, vare Stormænd istedetfor Smaafolk; men samme Øieblik, som vi fik en Constitution, bleve de igjen vittige. Vi ville ikke sætte os i Sammenligning med Heiberg, vi paastaae ikke engang at have viist Vittighed; men, siger man det om os, bliver i denne vor Vittigheds Værd eller Jkkeværd at bedømme aldeles uden Hensyn til Politiken. Ligesaalidt forkleiner det den literaire Fortjeneste, man vil indrømme "Corsaren", at dens i Ord en Tid udgik under en simpel Mands eller lad os sige det med det allerværste Ord: under en Sjouers - Ansvar. Literaturen bestaaer af det Talte ikke af de Talende, af det Skrevne, ikke af de Skrivende, den er det Levende i de døde Bogstaver, ikke Hjernen, der udtænkte og sammenføiede dem, endnu mindre Haanden, der skrev dem.
Corsaren, 1843-03-03
Skizeer. I. Statsraad Schraders Ansigt, da de slesvigske Bønder, "ved et Tilfælde", ved "Kroværtens Underlighed" ikke kunde komme til at holde Gildet for Lorenzen i Haderslev. Sammes dito, da de opnaaede at holde det i Sommersted. En italiensk Sanger, der synger: Jeg troer s'gu, jeg vil gaae hen og tage mig en Snaps og et Stykke Smørrebrød.
Corsaren, 1843-03-03
Jstedetfor Conferentsraad Bornemann, der ikke længere var dygtig nok til Justitiarius i Høiesteret, er Kammerherre Lowzow bleven valgt til denne Post. Regeringspressen siger, at Hr. Lowzow fuldkommen vil erstatte Hr. Bornemann. Samtale. Hr. Folket. Hør Du, gaa op til Bræstrup og bed ham om Tilladelse til, at jeg maa være Nar Fastelavnsmandag. Den Tiltalte. Aa, det behøver Du vist ikke at bede om. Det har Du jo Lov til hele Aaret igjennem. "Kjøbenhavnsposten " yttrer, at den uagtet alle erholdte Oplysninger ikke kan indsee Grunden, hvorfor Hr. Marasini har nægtet Mad. Fink-Lohr at optræde sammen med det italienske Operaselskab i nogle Forestillinger, eftersom hun jo dog er "en langt fortrinligere og mere uddannet Sangerinde end selv den meest assoluta prima donna af hans Selskab." Hvilken Naivitet af "Kjøbenhavnsposten" hvilken Naivitet! Vilde den vel sende et vittigt Blad, der blev forlagt af en Anden, ud sammen med sin "Forpost"? Gu vilde den ei! Og tænk saa, at den Anden kom og klagede og sagde: Jeg kan ikke begribe, hvorfor "Kjøbenhavnsposten" vægrer sig ved at lade dette Blad følge med Forpostens, eftersom det dog er langt mere vittigt.
Corsaren, 1843-03-03
Literatur. Af H. P. Holsts "Ude og hjemme" er en ny Udgave - en Art Godtkjøbsudgave - udkommet, der kunkoster 1 Rbd., medens første Oplag kostede 2 Rbd. Vi frygte, at Folk herefter ville blive saa fifsige ved Hr. Holsts Digte, at - formedelst Haabet om at faae 2den Udgave saa billig - Jngen kjøber af første.