Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1834-02-10
Fortsættelse af Samtalen imellem de to jydske Bønder og raadgivende Stænder. (See No. 14 af d. Bl.)A. Men, hvor har Du al den Viisdom fra min Broer, B. Vist nok er der kun faa Mænd, Kongen har betroet Planen til, jeg kan derfor heller intet bestemt sige Dig derom, men jeg vil dog sige Dig, at jeg har læst og hørt meget om deslige Jndretninger, og, naar Tiden kommer, da denne Statsforandring skal gaae for sig, vil Du vel faae at see, at jeg i det Væsentlige har truffen det Rette. Det vil dog blive bekosteligt for saadanne Mænd paa et fremmed Sted, og vil tage megen Tid med, især om det skal gaae tidt paa B. Naturligviis kan det ikke skee uden Bekostning for de beskikkede Mænd, men et heelt Distriet kan da vel ogsaa formaae, at underholde en Mand, samt erstatte ham for hans Møie og Tidsspilde, saa ofte Kongen, enten hvert Aar, hvertandet eller hverteredte Aar paabyder Stænderforsamlingen. A. Men sæt, at denne Forsamling ikke kunde enes om de fælleds Anliggender? B. Saa kan der jo, som sædvanligt ved slige Leiligheder, samles Stemmer baade for og imod den Sag, hvorom der er Tvistighed, og ethvert Partie faaer da at ledsage dets Stemme med Grunde; men Kongen til, hvem Sagen overgives til Afgjørelse, vil da med sit høie Raad nok vide at bedømme, hvad der er det Rette, samt derpaa offentligt tilkjendegive Grundene derfor A. Men om saa var, at Stænderforsamlingen enes, skal da saa Kongen billige de Forslag og følge de Raad, som i samme fandt Bifald, enten han vil eller ikke, B. Nei, han skal ikke, Men nu erfarer han med Vished, hvad der er samtlige hans Undersaatteres Ønske og Raad, som netop er ham maat paaliggende at vide, og hvis de fremførte Ønsker og Raad sigte til de Paagieldendes sande Gavn og Jngen til virkelig Fornærmelse, da kan hver holde sig forvisset om, at Kongen med Glæde følger et saadant Raad, og af Hjertens Grund opfylder ethvert sligt Ønske. A. Ja, nu begriber jeg, hvorfor det danske Folk har Aarsag til at glæde sig over den nye Jndretning med raadgivende Stænder; ikkun dette er jeg bange for, at de andre Stænder ville blive Bondestanden for kloge, saa denne, nemlig Bondestanden, vil komme til at holde Lyset, som man siger. B. Men seer Du da ikke nu, hvi Kongen driver saa stærkt paa Skoleunderviisningen i Almueskolerne, og ellers paa saa mange andre Maader, søger at udbrede Oplysning blandt Bondestanden; thi saalænge Bønderne ikke ere oplyste om, hvad der kan befordre deres sande og varige Lykke og gjøre dem til frie og selvstændige Borgere i Staten, kunne de jo hverken rigtigt dømme derom eller ret forstaae dem derpaa. A. Ja, Du har Ret i det i Vi have ret en god Konge, der er faderligsindet mod alle sine Undersaatter! B. Ja, saa ønske alle Retsindige i enhver Stand, og de have heller ikke Aarsag til andet. A. Men jeg har endnu saa meget at sporg Dig om: Mener Du ikke, naar det kommer saavidt, at der skal samles Stemmer til et godt Raad, Enhver da blot seer til, at mele sin egen Kage, og ret ubehøvlet stræber, at drive sin egen Mening igiennem, ubekymret om, hvordan det gaaer med alle de Andres Meninger og Raad? - B. Jbl saa lad Enhver det, saa længe han lyster; her hvor Alt veies efter Grunde, kommer det ikke an paa, Hvem der kan skrige høiest eller bande stærkest. A. Men der ere saa mange Kneb til, og Skingrunde kunne jo saa let komme til at blive gjeldende. B. Det er nu vel sandt nok, at Erfaringen desværre har leveret Exempler herpaa; men mener Duel, at Jngen iblandt saa mange udvalgte Mænd kunde komme efter saadanne Kned, eller formaae, at blotte Skingrunde? – Eller troer Du vel, at Kongen med sit høie Raad vildfarende i skulde kunne føres bag Lyset deraf, Men Vindesyge, Misundelse, Fordomme, Jndbildskhed og deslige Vildfarelser ville vistnok ret drive sit Spil ved saadanne raadgivende Forsamlinger? B. Dette kan vel ikke paatvivles, at vorde Tilfældet især i Førstningen; men Erfaringen vilde snart overbevise saadanne vindesyge, misundelige, fordomsfulde lave Siele om, at de derved blot indbøstede Foragt og Skjændsel. A. Men men Frygt ikke vilde holde Mange fra, at komme frem med deres billige Ønsker og gode Raad? De Rige og Mægtige holde dog saa saare Mange med, enten de saa paastaae Ret eller Uret blot ene og alene fordi de ere rige og mægtige, B. Det kan vistnok ikke nægtes, at der ere mange frige Mænd til, der enten som Spytflikkere ikke have mindste Ære i Brystet, eller som frygtsomme Trælle mangle Dristighed til, med Beskedenhed at sige imod; men dette gielder langtfra ikke om Alle, og mindre nuomstunder end i forrige Tider, og Stænderforfatningen vil netop bidrage til, at Mange ville føle deres Værd som Statsborgere, og beflitte sig paa, at gjøre sig stedse mere værdige til Kongens og alle retsindige Mænd Agtelse og Tillid. (Fortsættes.)