Aalborg Stiftstidende, 1839-05-03
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 30te April. Den af Høiesteret for ubeføiet erklærede Justitssag mod Landfogden paa St. Jan, Major Magens, danner et saadant Særsyn i den danske Retspleie og har givet Stof til saamegen Omtale, at det maa ansees fortjenstligt, at Kjøbenhavnsposten og Fædrelandet have bestræbt sig for at gjøre denne Sag til Gjenstand for omstændelig Meddelelse og Behandling, hvorved da ogsaa Provindsialisterne blive nærmere bekjendte med Sagens mærkelige Sider. Af nævnte Blade laane vi følgende forkortede Data – Magens er en Mand i Oldingsalderen og har siden 1759, altsaa i over 40 Aar, været, med enkelte Mellemrum, i forskjellige dog ikke særdeles høie eller indbringende, Embedstillinger i det danske Vestindien. Sit nuværende Embede tiltraadte han i Juli 1830. Grunden til den mod ham reiste Justitssag var, at han efter Pligt fandt sig foranlediget til at anstille Undersøgelse om en Afdøds Efterladenskaber, dem han havde Grund til at ansee for temmelig betydelige, men som en Mand, der havde staaet i nært Forhold til den Afdøde, søgte at give Udseende af at være aldeles ingen. Magens's nævnte Embedshandling var ikke uden heldigt Resultat, men den, hvem Samme gik imod, var dristig nok til at klage herover og til siden at faae en saakaldet hemmelig Ret nedsat paa de mæhriske Brødres Establissement Emaus, hvis Hensigt var ikke mindre, end at godtgjøre den Beskyldning, at M. havde tilføiet Retsprotocollen en Række af falske Forklaringer." Efter de Oplysninger, som en saadan Ret havde søgt at tilveiebringe, bestemte den vestindiske Regjering sig ikke blot til i Marts 1837 at anordne en Undersøgelses-Commission, men til ogsaa i paafølgende Julii Maaned at sætte Magens under Justitiens Tiltale for at have misbrugt sin Embedstilling til at fremtvinge en Skiftebehandling – for at have gjort sig skyldig i forsætlig urigtig Protocollation – for at have forledt eller søgt at forlede et Retsvidne til at afgive urigtig Forklaring for Retten osv. osv. At en Embedsmand, der sigtes for saadanne Handlinger, suspenderes fra sit Embede, maatte ansees som en conseqvent og naturlig Følge, men ubilligt og ulovligt var det derimod, at der tillagdes den midlertidigen constituerede Embedsmand faste Jndtægter til et Beløb af 2300 Piastre, uagtet M. stadigen har nægtet selv at have havt saa mange Jndtægter. - Hvad Udfaldet blev af nærværende Justitssag, have vore Læsere alt erfaret, men vi troe endnu at burde hidsætte Fædrelandets følgende Ord: Der ligger en dyb Jroni i de Ord: Justitiens ubeføiede Tiltale. Hvorledes den Magt, der af Kongen er indsat til at hævde Landets Love og til at paasee Retfærdigheden ovet, handler uden Føie, hvor det gjælder en Embedsmands gode Navn og Rygte, timelige Vel og Ære. Det er sørgeligt, men uundgaaeligt, at det kan hænde sig, at en Uskyldig bliver mistænkt og anklaget, at den administrative Myndighed overantvorder den til Domstolene, som her frikiendes, ofte ikke blot fordi der ikke bliver tilveiebragt tilstrækkeligt juridisk Beviis for hans Strafskyld, men ogsaa ofte fordi det ved Sagens Behandling for Domstolen først bliver indlysende, at den Anklagede virkelig er uskyldig. Alt dette er sørgeligt, men det er under Livets saa forviklede Forhold uundgaaeligt. Men der maa dog have været Føie til Anklage, til Retsforfølgning, til Krænkelse. Justitiens ubeføiede Tiltale kan ikke undskyldes som en sørgelig Uundgaaelighed i Udøvelsen af den administrative og undersøgende Myndigheds saa forgrenede Virksomhed – det er en ansvarsfuld Handling, som falder tilbage paa Ophavsmændene af en slig Tiltale, hvor høit, de end staae. (Helsingørs Avis.)