Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-12-15
Hvad der især ikke hover mig ved min Patientinde er, at der har været saamegen Præk ved hende paa den sidste Tid, som aldrig er noget godt Tegn; idelig snakker hun om, at hun trænger til en Forbedring i sin Constitution, og jo mere jeg flikker paa den for at opfylde hendes Ønske, jo værre bliver det med hende; hun er nu ogsaa bleven saa vranten og fortredelig, at ingen kan giøre hende det tilpas. Det forstaaer sig hun er gammel og svækket og megen Ærgrelse har hun af sin langt Datter, hvilken hun avlede med Mercurius, som nu løber fra hende paa hendes gamle Dage, og slaaer aldeles Haanden af sin Moder. Men jeg maae bede De af mine Herrer, som i denne Crisis ville gaae mig tilhaande med deres gode Raad, at tage min Patientinde ret i Øiesyn i hendes naturlige Stilling og Situation, saadan som hun pleier naar hun er rigtig i sit Æs, at sætte Næsen i Veiret og at strække Armene hver til sin Side, og jeg vil derpaa forsøge paa at skildre hendes Legemsfeil saa godt jeg kan, for om der skulde endnu være Midler derimod i Tide at finde, inden det Onde tager Overhaand. J Forveien maae jeg sige, at hun har længe været noget katholsk i Hovedet; dette har nu faaet en anden Blanding siden, og saavidt jeg kan bedømme hvad der foregaaer i hendes Hierne, saa er hun ikke langt fra at gaae fra Forstanden, trods al hendes Spanske Væsen. Ovenikiøbet har hun faaet paa en lang Reise, hun har gjort, en fæl Kræft i Næsen, det skal være en Amerikansk Sygdom; imellem os sagt holder jeg den for ulægelig. Den høire Arm forbrændte hun slemt i Fior, især Haanden; men jeg anvendte med stort Held og paa en nye Maade en god Portion Wiener Vand imod Skaden, og som jeg haaber staaer Saaret til at læge. Om den venstre Arm feiler noget skal jeg ikke saa lige kunde sige; den svulmer stærkt op, jeg skulde dog ikke troe, at det skulde blive til en Vattersot, J Brystet har hun længe havt et dybt Saar, men hun har været heldig nok til at faae en fortreffelig Saarlæge til at behandle det, saa at det groer hver Dag bedre sammen, naar han kun maae blive allene om det. Jeg maae tilstaae, at jeg var i lang Tid bekymret for hendes Mave, den var bleven reen tydsk. ver var en Rumlen og Skrumlen deri, saa at man kunde blive bange derover; men derfor er jeg nu ganske roelig; da jeg seer det blev ikke til andet end til lutter Vinde og Dampe. Men hvad der er det allerværste, hun gaaer som man veed i disse lange og vide Klæder; jeg har nu til nok advare hende om, at hun ikke skulde staae saalænge over Jden; men hun har ikke agtet paa det, og nu har Jlden fænget saa alvorlig i dem, at jeg ikke troer hun slipper fra det uden en svær Blodstyrtning. Gode Raad ere derfor virkelig dyre, og maae des uden bruges snart, vel har jeg forskrevet derimod en god Portion Donauvand; men da det ikke har hiulpet, saa tvivler jeg paa at Elbvandet vil giøre mere Nytte. Skulde derfor nogen i en Hast vide et godt Raadat give mig, saa modtages det taknemmeligst af Doctor Politikus. Utovia den 31te October 1821. Eftsk. Jeg maae dog tilføie, at jeg beder at Brevene maae blive mig frankerede tilsendte; da man har i den senere Tid sendt mig paa min Bekostning saamange ufordøiede Projecter paa Halsen, at det gaaer min Pung som min Patientindes; den taaler ikke, at der kommer større Hul paa den.