Den Vest-Sjællandske Avis, 1815-08-08
Kroningsfesten. Allerede adskillige Dage for Kronningsfesten sporede man overalt i Hovedstaden og paa Frederiksberg, Slot levende Forberedelser til den Højtidelighed, som med Rette fortjente at kaldes en almindelig Nationalfest. Regaliernes offenlige Udstilling havde sat hele Hovedstaden i den livliste Bevægelse; hvert Øjeblik ankom Fremmede fra Rigets forskjellige Provindser, og allevegne overraskedes man enten af aldeles fremmede Ansigter eller af Monnester, som man i endeel Aar ikke havde seet. Endeligen nærmede den længe ventede Dag sig. Landeveien vrimlede af Mennesker, som kiørte ud til Frederiksborg. Løverdagen den 29de Juli tog begge Deres Majestæter og det øvrige Kongelig Herskab i al Stilhed did. Fra Løverdagen til Mandag Morgen ankom der Vogne i en næsten uafbrudt Række. Lige ved Bommen holdt Gui derne, og saasnart der ankom nogen, som mødte efter Tilsigelse og skulde indqvarteres, red strax en Gulde med Vognen til det anviiste Qvarteer, Dette varede lige indtil den Time nærmede sig, da Høitideligheden skulde gaae for sig. Menneskevrim en paa Gaderne og omkring Slottet overgaaer al Forestilling. Da det første Gang ringede Kl. 11 1/2 var Rørelsen almindelig, og da det ringede anden Gang tog alle de, der enten skulde følge i Processionen eller overvære Høitideligheden i og uden for Kirken derhen. De Kjørende sadde i de skjønneste Equipager og vare klædte i fuld Galladragt. Ved Jndgangen til Slotsgaarden havde Kongens Livjægere Vagt. Da Klokken var 12 3/4 bleve ingen flere indladte. Det ærværdige, nu henved 200 Aar gamle Slot, der har een af Danmarks største Konger, Christian den Fjerde, at takke for sin Tilværelse), indgjød Ærefrygt, og dets høje tyrke Mure, med de stolte gothiske Taarne, der syntes bygte for Evigheden, stemte Sjelen til de højtideligste Følelser. Man trylledes her tilbage i Danmark herligste Aarhundrede, og saae i Tankerne hiin store Konges forklarede Aand fryde sig over, at det Spir og den Krone, han med saamegen Hæder havde vaaret, to Aarhundrede efter ham, skulde i denne højtidelige Stund, i ottende ved overgives en værdig Ætling. Da Klokken i Slotstaarnet slog 12 3/4 begyndte Processionen til Kirken: Klokkernes dybe Lyd; Trompeternes og Pankernes Skrald fra Altanen, den festlige Stilhed som herskede blandt Tilskuerne, hvis Opmærksomhed, lige fra den mindste Aabning paa Taarnene og Tagene, var spændt paa det yderste, forøgede i høi Grad Handlingens Høitidelighed. To Herolder, klædt i rødt Fløiels Dragt, stærkt besat med Guldgaloner, aabnede Teget. Derpaa fulgte Laquaierne, Løberne, Vagerne, og næst efter dem vare de første i Processionen fire Deputerede fra Universitetet i Kiel. Siden fulgte alle de andre efter den i Ceremoniellet foreskrevne Orden. Hele Toget bestod af 400 Personer. Da Hs. Majestæt kom under den af Riddere af Elephanten baarne Baldachin, overtrukken med rødt Fløiel og besat *) Frederiksborg Slot var oprindelig en Herregaard, Hillerødsholm kaldet, og tilhørte Rigens Admiral Herlof Tolle. Gaarden blev ved Mageskifte overladt til Kong Frederik den Anden, som lagde Grunden til den ældre Bygning, hvorfor man ogsaa finder Aarstallet 1562 paa de store runde Taarne ved Enden af de forreste to Længder. Christian den 4de udførte det af hans Fader begyndte stolte Værk, som denne ikke kan have bygget paa over 2 Aar; thi Mageskiftet sedte 1560, og paa Taarnene, som ere det sidste fra Frederik den Andens Tid, staaer, som forhen ansort, Aarstallet 1562. med Guldgaloner, løsnedes Kanoner, og disses Torden blandede sig paa en høitidelig Maade med den fra Altanen gjenlydende Musik, hvormed Marschen, som var componeret af Herr Kammermusicus Kuhlau, paa en konstig Maade harmonerede. Den Trappe, Deres Majestæter kom ned fra, var overtrukket med lige saadant rødt Klæde, som den Gang i Slotsgaarden, over hvilken Processionen gik ind i Kirkea. Toget gik over Altanen, og derfra over den anden forhen nævnte Gang. Den for sin Pragt og Skjønhed saa berømte Kirke var smagfuldt decoreret. Lige for Alteret stod opreist en stor Throne, overtrukket med rødt Fløiel; den runde Himmel var besat med broderede Guldkroner. Over Thronen læstes med gyldne Bogstaver, Magten kommer fra Gud. Paa høire Side stod den bekiendte Elphen- eller Eenhjørningbeens Kongestoel, hvorpaa Hs. Maj. Kongen nedlod sig, og hvori den forhen omtalte store Amethyst var anbragt, og ved Siden af den Hs. Majest. Dronningens Stoel, af massivt Sølv. Foran Thronen stode tre Løver af Sølv i naturlig Størrelse. Noget efter at Hs. Maj. Kongen havde nedladt sig paa Thronen, ankom, overeenstemmende med Ceremoniellet, ogsaa Hs. M. Dronningen. Texterne til Hovedtalerne vare: "Saa bør det ethvert Menneske at være underdanig" s. og "Jeg formaner først for Alleting at der gjøres Bønner – for Konger" a. Kirkegulvet var belagt med violet Fløiel i Midten og guult Fløiel paa begge Side langs den Vei, Majestæterne gik fra Thronen til Alteret, naar man veed, at Kirken er 60 Alen lang, saa kan man let gjøre sig en Forestilling om Afstanden mellem Thronen og Alteret. Den for Alteret anbragte Knæeskammel, og det ved hver Side staaende Pulpet, vare overtrukne med rødt Fløiel og besatte med Guldgaloner. – Da Klokken var lidt over 5, var hele Salvingsacten, saaledes som det findes beskrevet i Ceremeniellet, tillende, og begge Deres Majestæter begave sig i samme Procession og under samme Høitideligheder, som ved Toget til Kirken, igien tilbage til Deres Cabinetter, medens der fra alle Sider gjenlød det lydelig ste Hurraraab. Derpaa holdt de Kongelige Herskaber aabent Taffel i Riddersallen 4). Ved Tafelet opførtes af det Kongel. Capel og de Kongel Sangere en Cantate, hvortil Texten var af Ridder Th. Thaarup, og Musikken af Professor og Capelmester Ridder Kunzen.