Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1781-06-22
Forordning. om Jord=Fædledskabets Ophævelse, med flere Foranstaltninger til Landvæsenets Forbedring udi Danmark. Christiansborg Slot den 23de April 1781. Vi Christian den Syvende a. a. Giøre alle vitterligt: At, som Agerdyrkningen, næst den Allerhøiestes Velsignelse, er Grundstøtten for Vort Riges Danmarks Velstand; saa have Vi, ligesom forhen Vores Høistsalige Hr. Fader, siden Vores Regierings Begyndelse søgt, at sette Vore kiere og troe Undersaatter i Stand til, med Iver og Virksomhed, enhver i sin Kreds, at kunne bidrage til Agerbrugets for dem selv og Staten nyttige Forbedring. Vi have derfor først opmuntret til og siden befalet Fælledskabets Ophæa 36 R. velse, som det første og væsentligste Skridt til Landvæsenets og Agerdyrkningen dermed forbundne Forbedring, ligesom Vi ogsaa end videre have været betænt paa at lette denne nyttige Sags Fremgang, og at bortryddede Hindringer, hvorved samme tilforn for en stor Deel er bleven standset eller gjort vanskelig. I dette Øiemed have Vi nu fremdeles nøie ladet igjennemgaae alle derom forhen udgangne Anordninger, hvis Jndhold, for saavidt Vi allernaadigst have fundet tienligt og passende at lade samme fremdeles gielde og efterleves, nu i Følge Vores befaling, til Beqvemhed og Lettelse for Vore kiere, og troe Undersaatter og Betiente, udi een Forordning er bleven samlet. Og efterat derved tillige er bleven taget i Overveielse hvis videre til denne for Vort Rige høistnyttige Sags Fremme kunde være at tilføie og anordne, saa have Vi nu allernaadigst fundet for godt, herved aldeles at ophæve alle herom tilforn udgangne Forordninger, saasom de af Datis 22. Decbr. 1720, 29 Decbr. 1758, 28 Decbr. 1759, 8 Mart. 1760, 15 Mai 1761, 28 Julii 1769, 14 Septbr. 1770. og 13 Mai 1776, samt derimod ved denne Vores Forordning i Almindelighed at anordne og befale, som følger: C. 1. Da Forordningen af 8 Martii 1760, for at fremme Agerdyrkningens desto større og hastigere Forbedring, allerede haver forandret og nøiere forklaret den udi Danske Lovs 3die Bogs 13de Kapitels 13 Artikel indeholdte, og ved Forordningen af 22 December 1720 igientagne, Bestemmelse, om særskildte Jorders Indhegning paa fælleds Fang, med videre; saa ville Vi allernaadigst, at det fremdeles skal staae enhver Lods=Eier frit for at lade indhegne sin paa et Sted samlede og for sig selv liggende Jord, Skov, Ager eller Eng, som han enten allerede færskilt besidder, eller herefter paa den herudi foreskrevne Maade ved Udskiftning erholder. Og skulle de øvrige Lods=Eiere med ham i denne Indhegning tage Deel, saaledes som herefter anordnes. I deslige for sig selv indhegnede Steder, hvoraf ikkun een er Eier, maa da ingen Jagt paastaaes eller foretages af dem, som der tilforn til fælleds Jagt have været berettigede. C. 2. Ligesom det saaledes til Agerdyrkningens og Landvæsenets Forbedring staaer enhver Lods=Eier frit for, at indhegne den Jord, som han allerede for sig selv, uden Fælleds R 387 Rdlr. skab med andre, besidder, saa skal det ogsaa, til samme Øiemeed, være enhver Lods=Eier tilladt, paa Forlangende at faae sine i Fællig liggende Jorder udskiftede og for sig selv paa et, eller, hvor saadant ikke er mueligt, da paa 2, eller høit der maatte hindre det, heeldst paa et Sted, som det nyttigste. 3, Steder samlede, dog, hvor ikke særdeles OmstændigheNaar altsaa endog ikkun en Lods=Eier i en Bye, hvad enten han eier lidet eller meget af Hartkornet i Byen, forlanger sin Andeel af Byens Mark udskiftet, skal saadant skee, hvad enten den hele Byes Marker forud fra de paagrændsende Byer, og forinden nogen speciel Udskiftning foretages, Byens Mar for sig selv ere indhegnede eller ikke. Dog bør i sidste Fald strax ker ved Skiel og lovlig Merke adskilles fra de tilstødende Byers Marker, saaledes at det da strax bliver fuldkommen afgjort, hvor Hegnet imellem Byerne i sin Tid skal gaae. Og dersom det slige Tilfælde hænder sig, at den ene Bye, haver Aare eller andre ikke alt for betydelige Jordstykker inde det eller Diget ci allene ikke kunde gaae lige, men og tillige vil paa den anden Byes Mark, som maatte forvolde, at Gierde blive længere end det ved en ligere Gang behøvedes, da skal disse Agre eller Jordstykker tage Vederlag paa et andet beqvem saadan Jord først udskiftes, og vedkommende Lods=Eiere for mere og til deres øvrige Jorder grændsende Sted, som ikke hindrer Digets eller Gierdets regelmæsige Gang. Med deslige Magelæg, saavelsom med de derved forefaldende Tvistigheders Afgiørelse, forholdes da i alt paa samme Maade, som i Henseende til Udskiftninger i Almindelighed herefter nærmere findes fastsat. Og skulle Bekostningerne paa Skiellets Bestemmelse og de dermed forbundne Magelæg udreedes af samtlige deri deeltagne Byer, i Forhold til deres Hartkorn. J. 3. Naar Byen saaledes først har faaet sit udvendige Markeskiel bestemt, skrides derefter til den specielle Udskiftning for den eller de Lods=Eiere, som attraae og finde tienligt at faae deres Andeel af Byens Marker og Enge inddeelt for sig selv. Og maae ingen af de øvrige Lods Eiere modsætte sig saadan Udskiftning, men enhver skal (uagtet han selv endnu gandske eller tildeels forbliver i Fælledskab) være pligtig til at befordre denne nyttige Sag, ei allene at lade enhver LodsEier, som det forlanger, komme ud af Fælledskab med ham, Ar 388 R. men endog i Forhold af det ham i Byen tilhørende Ager og Engs Hartkorn, sammenlignet med hele Byens Hartkorn, at tage Deel i Bekostningene ved Opmaalingen af en beskikket Land=Jndspecteur eller Landmaaler, ved Taxationen af uvillige Mænd, og ved Udskifningen af en Land=Jnspecteur, eller, under de herefter fastsatte Betingelser, af en Landmaaler, med flere til Udskifningen nødvendige Forretninger. F. 4. Da Jordernes Forhold til Hartkornet endog i een og den samme Bye, af adskillige Aarsager, og især formedelst de siden den seeneste Matriculs Forfatning af een og anden LodsEier foretagne Landvæsens og Agerbrugs Forbedringer, kan være meget forskiellig; og Hensigten ved Udskiftning af Fælledskab ingenlunde er at tilvende eller fravende nogen Lods Eien Jord og Eiendom, eller, imod al billighed, at tilbringe ham Frugten af en andens Flid og Forbedringer: men allene, at enhver Lods=Eier kan, efter Vedkommendes Eragtning og efter Omstændighederne af Byens Størrelse og Markernes Beliggenhed, samlet og paa et eller høiest paa 2 a 3 Steder, faae al den Jord, han tilforn har havt adspredt paa adskillige Steder, saa skal ved deslige Udskiftninger enten af en heel Byes, eller af en eller flere enkelte Lods=Eieres, Jorder, allene sees paa, uden Hensigt til Hartkorn, hvad og hvormeget enhver Lods=Eier er i Besiddelse af eller haver i Brug. Og for hvad Jord en Lods=Eier mister ved Delingen paa et Sted, skal ham paa et andet Sted igien gives ligesaa megen og ligesaa god Jord. Men i Fald den Jord, som han faaer igien, ikke i alle Maader befindes ligesaa god, som den han mister, da skal ham derimod igiengives mere og et større Stykke Jord, saa at han i Størrelsen faaer Vederlag for det han taber i Henseende til Jordens Godhed; ligesom han og, i Fald den Jord ham tildeles skulde befindes bedre, end den han forhen har været i Besiddelse af, faaer et i Forhold til Jordens Godhed mindre Stykke. Skulde imidlertid nogen Lods=Eier formeene, at en anden er i Besiddelse af mere Jord, end han haver lovlig Adkomst til, og førstbemeldte Lods=Eier paa nogen saadan Jord, som, efter hans Tanker, af den anden uretmæssig besiddes, gjør Paastand, da bør den, der fremfører slig Paastand, skrivtligen tilkiendegive og fremvise sine Rettigheder til Amtmanden og Landvæsens=CommissaA 389 Nærrierne, som derefter afgive deres Eragtning, om Delingen Lands Lov og Ret skal afvises, da Udskiftningen (for at svare skal gaae for sig, eller Tvistigheden først til Afgiørelse ved er, indtil Spørsmaalet endelig bliver afgjort, om Sagen er Bekostningerne og Arbeidet ved Inddeelingen) saalænge bero af den Beskaffenhed, at den, i Henseende til Eiendoms Retten, ikke kan tilendebringes, uden at henvises til Rettergang. Og paa det at i den Henseende kan haves desto større Sikkerhed for, at paa den ene Side ingen unødvendig Rettergangs Trette tillades, og at derimod heller ingen Jord=Eier paa den anden Side betages sin lovlige Ret, i Tilfælde at samme ikke allene ved Vort Rentekammers Kiendelse, eller, i Sager af den uden ved ordentlig Rettergang kan bestemmes, da skal det ved Vores egen allernaadigste Resolution, endelig afgiøres, Beskaffenhed, at de Os allerunderdanigst blive at foredrage, hvorvidt slige med omtvistet Eiendoms Ret forbundne Sager, de Amtmandens og Landvæsens=Commissariernes Eragtning til Lands Lov og Ret bør henvises, eller ikke; til hvilken En i dette Fald, hvad enten Parterne samme paaanke eller ikke, altid til Rentekammeret skal indsendes, og ikke iverksættes, førend samme eller Vi Selv derpaa have resolveret. Eier i en Bye, naar han uden foregaaende Opmaaling af he H. 5. Ligesom ved Erfaring er befunden, at en enkelt Lods le Byens Jorder, og altsaa uden almindelig Delings=Plan, for hele Byen, er bleven udskiftet af Fælledskab, ofte haver faaet sine Jorder paa et saadant Sted, at derved er bleven eller i det mindste foraarsaget, at samme ikke har kunne blive lagt Hindring i Veyen for de øvrige Byemænds Udskiftning, saa beqvem, som den med Rette burde; saa følger ogsaa af saadan Udskiftning efter blot særskilt Opmaaling af een eller es, da Vedkommende maae betale, foruden Udskiftningen nogle enkelte Lods=Eieres Jorder, at Bekostningerne forhøiselv, tillige tvende Opmaalinger, nemlig: deels af den Strækning, hvor den, som udskiftes, skal tildeeles sin Jord, og deels af hans forhen havte Jorder, hvilke sidste, naar siden videre Udskiftning skal Ere i Byen, paa nye maae opmaales, som, naar hele Byen strax blev opmaalt, kunde undværes. Vi ville og befale derfor allernaadigst, at, uagtet ikkun nogle faae, ja endog ikkun en eeneste af Lods=Eierne i en Bye, = 300 Reer. maatte forlange at blive udskiftet, skal dog heele Byens Jorder paa samtlige Lods=Eieres Bekostning strax opmaales og derover forfattes Karte, og bør ved denne almindelige Opmaaling, ligesom al Byens øvrige Jord, tillige komme under Maal Byens og enkelte Mænds Tofter, enten de ere indhegnede eller uindhegnede, dog saaledes, at disse, Tofter saavidt Planen til Byens almindelige Udskiftning det efter Omstændighederne tillader, skulle tillægges sammes Eier eller Bruger. Men hvor saadant ikke, uden Hinder i Byens almindelige Udskiftning, kan skee, der udskiftes bemeldte Tofter efter Størrelse og Godhed imod anden Jord, saavidt Omstændighederne det tillade, og ingens Rettigheder derved fornærmes. H. H. Naar saaledes Opmaalingen af Byens samtlige Jorder er fuldført, skal Amtmanden, Landvæsens=Commissairerne og den Land=Jnspecteur eller Landmaaler, som til at forrette den derefter forehavende Deeling antages, udi samtlige Lods=Eieres Overværelse og ved fælleds Overlæg med dem, udkaste en almindelig Plan til hele Byens Udskiftning, alt til at forebygge, at ikke den særskilte Udskiftning af en eller nogle Lods Eieres Andeel, som for det første, i Fald ikke alle Lods=Eierne med det samme ville gaae ud af Fælledskab, foretages, skal blive hinderlig i Byens videre Deeling. Og endskiønt der ikke strax kan lægges en saadan almindelig og nøie bestemt Plan, som i eet og alt i Tiden kunde følges, siden Taxationen af de Jorder, der ikke strax blive udskiftede, da først, naar saadan Udskiftning skal skee, iperksættes og følgelig tilligemed andre Omstændigheder, der imidlertid kunne indløbe ved Kiøb og Salg, Jordernes Forbedring, med videre, deri ofte maa giøre en nødvendig Forandring, saa skal dog over den saaledes udkastede almindelige Deelings=Plan forfattes en nøiagtig Beskrivelse, som bør følge Kartet, til Efterretning i Fremtiden. J. 7. Efterat paa denne Maade Deelings=Planen i Almindelighed er fastsat, og Vedkommende altsaa kunne vide det eller de Steder, hvor den eller de Lods=Eiere, der have forlangt Udskiftning, blive at tildeele deres Jorder, skal saavel over de Jorder, enhver af disse Lods Eiere besidde, for saavidt samme komme under Deelingen og ei fremdeles af Besidderen de 391 Aar, beholdes, som og over de Strækninger, hvor dem igien for des under den til Deelingen antagne Land=Jnspecteurs eller lig Taxation ved uvillige Mænd, som dertil af Retten udmelsamme skal tillægges Vederlag, foretages en ordentlig og lov Landmaalers Anførsel og Bestyrelse. Og naar saadan Taxpation er foretagen, skal, forinden samme afhiemles eller nogen Deeling derefter iverksættes, samtlige Lods Eieres skrivtlige Tilstaaelse indhentes, om de med den skeete Taxation ere fornøyede eller ikke, hvilken Tilstaaelse, eller i andet Fald Antal Taxeringsmænd, de da skulle være pligtige at give fø deres Erklæring: at de forlange ny Taxation ved et dobbelt rend Taxations=Forretningen i Retten afhiemles, nemlig: Jordegods=Eierne for deres Bønder (undtagen for saavidt Udskiftning skeer imellem Hovedgaards=Taxt og Bønders Jord, i hvilket Tilfælde Bøndernes Erklæring skal indhenuden Rentekammerets Forevidende og bifald, i Overeens tes, og i Almindelighed ingen saadan Udskiftning bør skee stemmelse med efterfølgende C. 25.) og Beneficiarii for sig selv og deres Fæste=Bønder, skriftlig paa Taxations=Forretningen førend den afhiemles, og Selveier=Bønder, som eye selv Herligheden til deres Gaarde, i Fald de ikke skriftlig paa Taxations=Forretningen erklære sig, da inden Tinge den Dag men enhver Lods=Eier, som ikke saaledes førend AfhiemlinTaxationen efter foregaaende lydelig Oplæsning afhiemles; ten, lader svare eller erklærer sig, skal ansees som fornøiet gen, enten skriftlig paa Forretningen eller muntlig for Ret med den foretagne Taxation, og Afhiemling derefter skee. Ud udtrykkelig eller stiltiende tilstaae at være fornøiede med Taxafalde da forbemeldte Erklæringer derhen, at alle Lods Eierne tionen, da blive denne inden Retten af Taxerings=Mændene, cedelig afhiemlet, og bør i den Forretning, som derover fra Retten udstædes, tillige indføres berørte Lods=Eiernes Erklæringer, hvorefter Taxationen skal være og blive udsvækkelig, samt Udskiftningen efter samme foretages. Men dersom een eller flere af Lods Eierne ved deres Erklæringer forlange nye Taxation ved et dobbelt Antal Taxerings=Mænd, da bør den udmeldes dobbelte Taxerings=Mænd, om hvis Forretning, første Taxation ei afhiemles, men derimod strax fra Retten naar samme ligeledes under den deelende Land=Jnspecteurs ala 32 Rdlr. ler Landmaalers Anførsel og Bestyrelse er fuldført, Lods=Ef ernes Erklæring ei indhentes, men samme bliver paa lovlig Maade til Tinge at afhiemle, og, naar dette er skeet, Udskiftningen derefter at foretage og fuldføre, uden at nogen videre ny Taxation siden maa tages eller tilstaaes. Til alle deslige Taxations=Forretninger, saavelsom dem, om hvilke herefter meldes, maa allene udnævnes Gaardmænd, og Avlsbrugere, men ingenlunde Huusmænd og Jnderster; og skulle Taxations=Mændene være pligtige, efter Aftens Varsel at møde paa Aastedet til Forretningens Foretagelse. J Betaling for Forretningen skal enhver af dem gives 48 s. for hver Dag, som til Taxationen medgaaer, og ligeledes førden Dag de møde for Retten til dens Afhiemling. C. 8. Dersom vedkommende Land=Jnspecteur eller Landmaaler, som skal forrette Deelingen, befinder, at Taxatiomen og det virkelige Maal, derefter samme bestemmes, giør Iverksættelsen af den udkastede Deelings=Plan enten umulig, eller dog ubeqvem, da anmelder han saadant for Amtmanden, som tilligemed Landvæsens Commissarierne møder paa Aastedet, for, i samtlige Vedkommendes Overværelse, med ham at overlægge, hvad Forandring i Planen til fælleds Nytte og Beqvemmelighed kan foretages. Skulde da Amtmanden, Landvæsens Commissarierne og Jnddeleren imellem sig selv indbyrdes blive ueenige om Delings=Planen, og de ei heller kunne forene Lods=Eierne om at antage den Plan, der har saadanne deres egne fleste Stemmer for sig, da indberettes Sagen til Rentekammeret til endelig Afgiørelse, efter hvilken da, eller efter Amtmandens, Landvæsens=Commissariernes og Land=Jnspecteurens eller Landmaalerens Plan, naar de alle om samme ere enge, Delingen paa Kartet bestemmes og paa Marken afsettes, og skulle de Tvistigheder, som deraf kunne reise sig, afgiøres ved Amtmandens og Landvæsens=Commissariernes Eragtning, eller, naar denne af en eller anden paaankes, ved Rentekammerets Kiendelse, saaledes som herefter i 32 s. ommeldes. J øvrigt bliver, naar siden i en Bye, foretages videre Udskiftning, med samme paa lige Maade at forholde, som foran findes anordnet, for saavidt Omstændighederne dertil maatte være passende. S. 9. J Henseende til Veie og Fodstier skal ved den almin Nr. 393 Nær delige Udskiftnings=Plan, saavel som ved enhver særskilt Udskiftning, nøie paasees, at de almindelige Hoved=Landeveie, som enten ere anlagte, eller i Fremtiden anlægges, ingenlunde forandres, men at derimod de mindre Veie imellem Bye, og Bye, eller til Kirke og Mølle, som maatte eragtes fornødne over Byens Marker, saavelsom og de nødvendige Fodstier, anlægges uden omkring og imellem Lodderne, saavidt saadant, uden at Veien derved alt for meget forlænges, er muligt. Dog maa ingen gammel Vei aflægges, førend den ny, som i sammes Sted anlægges, er sat i forsvarlig Stand, hvortil Amtmanden skal forelægge Byemændene, som heri bør være hinanden behielpelige, en vis Tid, og dersom Præsten i Byen tilforn haver for sin Præstegaard havt Deel i de gamle Veies Vedligeholdelse, da bør han ligeledes tage en forholdsmæssig Anpart udi Arbeidet ved de nye Veies Anlæg og Jstandholdelse. Tvistigheder, som i denne Anledning imellem Vedkommende kunne forefalde, blive i øvrigt paa samme Maade som de, om hvilke udi næstforegaaende 8de §. er meldt, at behandle og afgiøre. C. 10. Da Erfaring haver lært, at Hegnets Jnddeeling i Forhold af Lods=Eiernes Hartkorn, endskiønt denne Liigningsmaade i gode Hensigter haver ved foregaaende Anordninger været befalet, medfører mange Vanskeligheder og megen Besværing, fornemmelig for de store Bønderbyer, der desuden, formedelst deres Jorders Luagtfraliggenhed, ere bebyrdede med andre vigtige Uleiligheder, samt tillige giver Anledning til jevnlige Tvistigheder og Uorden i de Byer, hvilke enhver især ikke paa eengang, men Tid efter anden udskiftes; Saa ville og befale Vi nu allernaadigst, som Regel for Fremtiden ved alle de Udskiftninger, der foretages efter denne Vores Forordning, at alle til hinanden grændsende Byer, Gaarde og Lods=Eiere, som udgaae af Fælledskabet, altid skulle tage halvt Hegn med hinanden, paa den Maade, at enhver saadan Bye, Lods Eier eller enkelt Mand skal af det omkring den Byes, Lods=Ejers eller enkelte Mænds Jorder, som udskiftes, fornødne Skiel=Hegn tildeeles, til Jslandsættelse og bestandig Vedligeholdelse, den halve Deel for saavidt og i saa lang en Strækning, som dens eller hans Jorder umiddelbar grænse til den udskiftede Byes eller Lods=Eiers Jorder, og det Ark 34. uden nogen Forskiel hvad enten en saadan til den udskiftede Bye eller Jordlod grændsende Bye eller Lods Eier tillige lader sin Eiendom udskifte, eller ikke, dog saaledes, at Grundens forskellige Beskaffenhed og Hegnets større eller mindre Besværlighed ved denne Deeling tillige kommer under billig Betragtning, saaledes at enhver tildeeles af den ham tilkommende halve Henns Strækning noget af den besværlige og noget af den lettere Grund. Men hvad derimod angaaer den videre Deeling af det Hegn, der saaledes tilfalder en i Felledskab liggende Bye for sine tilstødende Grunde til en udskiftet Bye eller Jordlod at opføre og vedligeholde, saavelsom og det Hegn, hvilket den udskiftede Bye, Lods=Ejer eller Beboer hidtil haver havt andensteds paa førstnævnte i Fælledskab forblivende Byes Mark, men hvil tet Hegn bemeldte udskiftede Bye, Lods-Eier eller Beboer nu ved Udskiftningen forlader, da bliver samme Deeling de Udskiftede, som derefter allene tage halvt Hegn for deres egne ved Udskiftningen erholdte Jorder og intet videre, aldeles uvedkommende, og bemeldte Hegn derimod at deele mellem den i Fællig værende Byes Lods Ejere og Beboere indbyrdes paa den Maade, som disse ved Forening og eenstemmig Vedtægt med hinanden maatte bestemme, eller, naar ingen saadan ved Amtmandens og Landvæsens=Commissariernes Hielp kan tilveiebringes, da i Forhold af enhvers Hartkorn. d. 11. Ligesom den udi foregaaende 10de §. anordnede almindelige Regel om Hegnets lige Deeling imellem de Byer og Lods=Ejere, hvis Jorder umiddelbar grændse til hinanden, egentlig angaaer ikkun det Slags Hegn, som foraarsages ved de Udskiftninger, der herefter i Overeensstemmelse med denne Vores Forordning foretages, for saavidt enten Byernes Markeskiel ved nye Ligning forrykkes, eller og nyt Hegn behøver at opføres, hvor intet Hegn tilforn har været; saa ansee Vi og tienligt udi efterskrevne tvende forskiellige Tilfælde: 1) At med Vedligeholdelsen af alt det gamle Hegn, som ved Jord=Udskiftninger, foretagne i Følge Forordningen af 13de Mai 1776, ei er bleven forrykket eller forandret, og ligesaalidet ved de Udskiftninger, som herefter i Overeensstemmelse med nærværende Vores Forordning foretages, vorder forrykket eller forandret, men tvertimod fremdeles staaende paa sam r. 395 Rd. me Sted og Maade som tilforn fra gammel Tid, bliver, naar dette Hegn i saa Fald ikke paa nogen Maade vedkommer deslige Udskiftninger til Fælledskabets Ophævelse, eller dem som ordningen af 13de Mai 1776 udlom, skeet er, efter de Ad udskiftes, forholdt paa lige Maade, som hidtil, og førend Forkomster, Domme, eller lovlige Foreninger og Vedtægter. ville Vi med allernaadigst Velbehag ansee, 2) at den Ligning som derom paa ethvert Sted maatte haves. Men derimod og Jnddeeling af Hegnet imellem Byer, Lods=Ejere og enkelte Beboere, som er skeet i Forhold af Hartkornet, paa Grand af Forordningen af 13de Mai 1776, overalt hvor Udskiftninger efter samme Forordnings Forskrift indtil Datum ere foretagne, kunde saavidt mueligt bortfalde og for Fremtiden tilsiddesættes; og at derimod alt Hegn af dette Slags, paa det ubillige Fornærmelser for en stor Deel Jordbrugere, som saaat herefter kunne forebygges de mangfoldige Vanskeligheder og danne i Forhold af Hartkornet skeete Hegns=Ligninger, naar de fremdeles skulde saaledes vedblive, nødvendigen vilde medføre ved nye Udskiftninger efter nærværende Vores Forordning og i Collision med den herudi anderledes fastsatte Ligningsmaade, nu bleve saavidt giørligt inddeelte og lignede til Jstandsættelse og bestandig Vedligeholdelse for Fremtiden paa selvsamme Maade som udi foregaaende 10de §. er anordnet. Vi ville derfor, til at fremme denne nyttige, og til Ensformighed i det Heele sigtende Sag, hvorom Vore Amtmænd og Landvæsens=Commissarier i ethvert enkelt Tilfælde bør lade sig være angelegent at tilveiebringe tienlige Foreninger imellem de paagieldende Lods=Ejere, allernaadigst være betænkt paa, at bevilge af Vores Kasse passende Understøtninger og Opmuntringer, naar saadanne efter Omstændighederne maatte eragtes nødvendige dertil for en eller anden Lods=Eier.