Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1815-11-24
J de Stæder, der ligge i det Gebeet, som de Allierede besætte, maa Kongen af Frankerig holde faste Garnisoner, hvis Antal dog er indskrænket, i Calais f. E. til 1000 Md., i Arras til 1000, i Lille 3000 i Dunkirchen 1000, i Verdun 500, i Met; 3000, i Strat burg 3000, i Schlettstadt 1000, i Nye-Breisach, og Fort Mortier 1100 og i Besort, 1000 &c. &c. Den borgerlige Forvaltning. Justits og Afgivternes Hævelse bliver i de franske Embedsmænds Hænder; Douanerne og Gensdarmeriet blive ligeledes i Tjeneste. Konventionen om Gotgjørelses-Summen fastsætter iblandt andet, at de allierede Magter erholde 15 Beviser paa den Kongelige franske Skat, hver paa 46 2/3 Millioner, hvoraf den første forfalder den 31 Marts 1816, den anden den 31 Juli og siden hver 4de Maaned. De forfaldne Beviser ombyttes imod ligestore Bons, og paa det, som hver Dag bliver at betale, udstædes ikke een enkelt Bons, men Courons paa 1000, 2000, 5000, 10000, 20,000 Fr. &c. Af hine Bons skal aldrig være mere end 50 Millioner i Omløb paa eenging. For den Haarige Frist med de 700 Millioner got jør Frankerig ingen Renter; men til Sikkerhed for punktlig Betaling giver det en Rente af 7 Millioner, kapitaliseret til 140 Millioner, paa den store Skyldbog m.v. - Neys Proces har taget en underlig Vending, og yden det nye Særsyn, at medens den ringeste Undersaat kan søge sin Ret for simple Fornærmelser er en Regent over 30 Millioner neppe istand til at faae en aabender Meeneden og Forræder af det forligste Slags tilkjendt Lovenes Straf Den nidsatte Krigsret, der bestod af Marskal Jourdan(som Præsident), Marskallerne Massen, Augereau og Mortier, Generalerne Villatte, Ciaparede og Grev Maison, foruden Baron Joinville (som Kongl. Kommissair), Grev Grundler (Rapporteur) og Hr. Boudin(Greffier), - har nemlig erklæret sig inkompetenttil at dømme Ney, da han er Pair, og som saadan maa dømmes af Pairskammeret. Af Forhandlingerne i denne mærkelige Sag er følgende det Væsentligste: Den 9de holdt Krigsretten sit første Møde, hvorved Man havde brugt den (ventelig fornødne) Forsigtighed, at omgive Justits=Palaiet fra om Morgenen udlig med Nationalgarder og Pikets af Gensdarmer. Paa St. Miche. elis Broen vor endog opstilt en Piket af Sappeurer og Arbeidere med Sprøiter og andre Slukkeredskaber (og unægtelig er her overflødigt Brendstof). Trængselen var overordentlig. Foruden mange andre fornemme Fremmede bivaanede Prinds August af Preussen, Lord og Lad Castlereagh og Fyrst Metternich Mødet. For samme aabnedes fremkom Masseng med en Vægring for at optræde som Dommer over Marskal Ney, hvilket streed imod hans Ømsølsomhed formedelst de Tvistigheder, som vitterlig havde fundet Sted imellem ham og Ney i Spanien. Men denne Jndvending forkastedes af Krigsretten. Herpaa oplæstes flere til Sagen hørende Artstykker. J det første af Politipræsekten afholdte Forhør svarede Ney(med Fornavn Michael, fød den 10 Januar 1769 i Saarlouis) paa det Spørgsmaal, om han ikke havde givet Kongen gjentagne Forsikringer og sin Troskab, selv saaledes: "Kongen sagde mig, at Bonaparte var landet, hvorpaa jeg troer at have svaret: Bonaparte er en Nar og hvis Man kunde faae ham fat, fortjente han at føres omkring i et Jernbuur. Dajeg siden fortalte Bonaparte dette, loe han meget deraf. Jeg kyssede Kongens Haand, da han rakte mig den. Da jeg den 12 Marts kom til Lonsle Saulier opflammede jeg Officererne til at servere Kongen. Men Natten imellem den 13 og 14de fik jeg en Proklamation, som paa Bonapartes Befaling var udstælti mit Navn. Jeg meddeelte Gener lerne Lecourbe- og Bourmont den, og da den Første bemærkede: at det var ude med Bourbonnerne, oplæste jeg den 14de Proklamationen paa den store Plads, lod den trykke, og skreer først (hvor uskyldigt!) den 15de til Bonaparte. Paa Spørgsmaalet, hvor det var muligt, at han saaledes kunde omsadle: tilstod Ney: "Jeg havde Uret (ja tilvisse!);men jeg (den franske Marskal, Pair &c.) blev revet med af Strømmen, og frygtede for en ny Borgerkrig. Jeg stolede paa den Forsikring: at de allierede Magter vilde understøtte Bonapartes Projetter. Mine foregivne Proklamationer vare udstrøede i Schweitz, hvor Bonaparte havde skikket dem til sin Broder Joseph. Da jeg i Auxerre kom sammen med Bonaparte, sagde han mig selv; han havde kunnet inde Kongen og hans Familie arrettere; men han var alligevel viis paa Staden Paris. Han fortalte mig, at han Dagen før sin Afreise fra Elba havde spiist Frokost ombord paa et engelsk Skib. Siden hiin Proklamation var Livet mig en Byrde, jeg søgde allevegne Døden, men fandt den ingensteds; ofte var jeg i Begreb med at jage mig en Kugle igjennem Hovedet, og ene Haabet om, at retfærdiggjøre mig engang (neppe i denne Verden!) og Hensyn til mine Børns Ære holdt mig tilbage. J det andet Forhør siger han: "Jeg lignede en gjennembrugt Dæmning; jeg kan ikke selv ret forklare min fatale Omstemning. Videre foregav han, at Bonaparte allerede i Rusland havde brugt samme Kunst greeb som med den omtalte Proklamation, og ladet et Brev under Neys Novn og Russerne indrykke i Moniteren, og næste Dag sagt til ham: "Marskal, jeg har ladet Dem skrive ret aandrig. Af de talrige Vidner talede Nogle til Neys Fordeel, men de fleste imod ham. Af de første at slutte har det til den 13 Marts endnu været hans Forsæt at blive Kongen troe. Prindsen af Poir og Hertugen af Dures udsagde, at de havde været tilstæde, dengang Ney lovede Kongen at bringe Bonaparte i et Jernbuur. General Marmet erklærede: at han var bleven arresteret af Ney, fordi han vilde blive Kongen troe; Grev de la Jennetiere: at Ney, havde sagt, at Bonapartes Sag allerede var arrangeret for over 3 Maaneder siden. Mairen i Dole, Hr. Germer, udsagde: at General Ney havde den 15 Marts i hans Nærværelse udstørt de groveste Udtryk imod Bourbonnerne, og lod Staden og Aftenen i luminere. Vidnet skulde have været hæftet, men undkom og vankede i hele 32 Dage omkring i en Skov. General Grev Bourmont søgde forgiæves at bevæge Marskallen til at vende tilbage til sin Pligt imod Kongen. Saasnart Denne havde oplæst Proklamationen for Soldaterne, raabte de: "Keiseren levelt Baron Capelle vidnede, at Ney havde sagt til ham: at Bonapartes Tilbagekomst var aftalt imellem ham og de andre Marskaller, Krigsministeren og Madame Hortensig.