Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-01-15
Efterretninger og ledige geistlige Embeders Jndtægter og de paa samme hvilende Byrder: 1. Hem og Sem Sognekald i Aarhuus Stift. Dette Embede, som efter den gamle Angivelse er anslaaet til 200 Rd., har nu følgende Jndtægter: 1) Korntienden af begge Sognes tiendeydende Hartkorn 171 Tdr. 7 Skpr. 1 Fdkr. svares med 27 Tdr. 6 1/2 Skpr. Rug, 25 Tdr. 4 Skpr. Byg, 40 Tdr. 6 Skpr. Havre. 2) Landgilde og Tiende af en Annegaard i Sem 5 Tdr. 5 Skpr. Rug, 2 Tdr. 5 Skpr. Byg, 5 Tdr. 4 Skpr. Havre. 12 Pd. Smør, 2 Høns og 1 Gaas. 3) Qvægtiende udgjør 10 a 11 Rbd. 4) Nannest og Smaaredsel 500 Pd. Brød, 58 Snese Æg og 11 Lpd. Ost. 5) Tiendeskat af nogle Beboere, som have frivillig Akkord, omtrent 24 Rbd. 6) Offer og Accidentser 90 Rbd. 7) Præstegaarden staaer for Hartkorn 5 Tdr. 4 Skpr. 2 Fdkr. 2 Alb., men er for Tiden bortforpagtet og kan ei tiltrædes førend den 1 Mai 1836. 8) Fornøden Tørv haves, og til Præstegaarden høre 4 Skovskifter, som ere aldeles op hugne, og staae for 6 Skpr. Hartkorn. Enkepension udredes med 3 Tdr. Rug, 7 Tdr. Byg, 7 Tdr. Havre og 12 Rbd. Sølv Statistik. J Aaret 1834 behandledes i Kjøbenhavns Garnisons=Hospital 4594 Syge, hvoraf 4172 udgik som helbredede, 53 afsendtes til Koppehospitalet, 90 kasseredes som Utjenstdygtige, og 71 døde. J forrige Uge fødtes i Kjøbenhavn 62 og døde 100; altsaa 17 flere døde end Fødte. Allene af Meslinger døde 28. valgforhandlinger. Til de Midler, hvorved Aand og Sands for den velgjørende Jnstitution, vor dyrebare Konge har skjænket det høitelskede Fædreland ved Provindsialstænders Jndførelse, foreløbigen vækkes og næres, regnes med god Grund de festlige Forsamlinger, som finde Sted i Anledning af de foretagne Valg paa Deputerede, naar de fremkaldes af varm Jnteresse for Sagen, ledes med Værdighed, og i det Hele bære Præget af den Kjærlighed til Konge og Fædreland, som er den fasteste Grundvold for den nye Bygning, der skal reises. En slig Fest afholdtes den 9 de paa Bellevue af det andet Valgdistrikt for de mindre Landeiendomme, til Ære for den for Distriktet valgte Deputerede, Eieren af Strandmøllen, Kammerraad Drewsen, efter en Jndbydelse af 2de af Distriktets Eiendomsbesiddere, Dhrr. Lund til Fuglevads Mølle og Nellthrop til Nymølle og Ørholm. Henved 100 Personer deeltoge i Festen, og efter de Tilstedeværendes Anmodning overtoge Dhrr. Justitsraad, Birkedommer Knudsen og Kancelliesekretair Allgreen=Ussing, (som ogsaa er Grundeier paa Amtet), at præsidere ved Festen. Justitsraad Knudsen aabnede Festmaaltidet med følgende Skaal for Landets elskede Konge: "De mange velgjørende Foranstaltninger og Jnstitutioner, der udmærke den Række af Aar, i hvilken Danmarks elskede Konge har styret Landets Anliggender; den omfattende utrættelige Virksomhed for Nationens Vel, som end ikke tunge Sorger og mørke Bekymringer have standset, har erhvervet ham det fortjente Navn af sit Folks Fader. Vi ville bede Gud den almægtige, at krone vor Konges kommende Dage med den Lykke, hans ædle Hjerte fortjener, – at lønne hans Bestræbelser for sit Folk med et Held, der svarer til hans Hensigters Reenhed, - og især at forunde Folket at gjengielde hans faderlige Omhu med mange Glæder!" Denne Skaal optoges med et længe gjentaget Hurra. Derpaa udbragte Sekretair Ussing en Skaal for Provindsialstændernes Jnstitution, der optoges med samme bifald, som den af Justitsraad Knudsen ubragte for Kammerraad Drewsen, hvem han skildrede som en Deputeret med en lys og dannet Aand, et frit Blik til at skjelne det Rette fra det Urette, og Fasthed til at holde ved hvad der er erkjendt for Ret. Derpaa reiste den Deputerede sig og bevidnede sin Tak for denne Æresbeviisning, der hos ham fornyede Erindringen om alle de modtagne Beviser paa Medborgeres Agtelse, Velvillie og Deeltagelse. Af hans Tale tillader Rummet os kun at meddele et Uddrag. Uforglemmelig yttrede han - til min sidste Stund skal denne Dag være mig; uforglemmelige de Timer, da jeg saae den krumbøiede Olding, den neppe Helbredede, Venners og Velynderes Skare, hele Sognes Vælgere og Amagernes sammentrængte Klynge fremstaae og kaste saa mange Stemmer i min Vægtskaal, at hverken Misforstaaelse af vor nye Jnstitutions Tarv, eller krænket Selvkjærligheds Krampetræk formaaede atter at løfte den." Han fremsatte derpaa, hvorledes han, efter den Vending, Stemmegivningen en Stund havde taget, og efter den Modtagelse, han havde nydt, med en vis Grad af Velbehag og med en end større af Pligtfølelse, havde modtaget Valget, uagtet de Offere af mange Slags, af Tid og Kraft, han maa bringe. Efter derpaa at have skildret Æren, forenet med Fædrelandskjærlighed, som den klare Kilde Sal for de største Borgerdyder, og tolket sin bestemte Villie til, med dette for Øie, at virke efter Evne i sin nye Stilling, vedblev han: "Undlader jeg at tale, hvor de Kundskaber, jeg kan besidde, eller de, jeg efter Pligt i Fremtiden kan erhverve mig, gjør mig skikket til at tale; eller skulde jeg være ulykkelig nok til at stemme mod min Overbeviisning, forledet dertil af personlige Hensyn, af Frygt, eller af anden Usselhed, da ramme velfortjent Foragt mig, som Fædrelandets utro Søn, da vende hver fædrelandsksindet Mand mig Ryggen, som den, der bærer Kainsmærket paa min Pande. Men - ufortjent Dadel ramme mig ei, fordi jeg aldrig kan ansee mig selv som ene eller fornemmeligt tilhørende det Amt, som har valgt mig, den Stand, hvortil jeg hører; thi ved Stændernes Forsamling kan aldrig det ene Sogns, det ene Amts, den ene Kjøbstæds, end ei den ene Provindses Tarv gjøres gjeldende mod Almeenhedens Tarv. Skete det Modsatte, da vilde Danske snart staae fiendtligt stemte mod Danske; Jyden imod Sjellænderen og Fyenboen; ja, det ene Amt i samme Provinds mod det andet, og Danskheden, ligesaa vist gaae tilgrunde i en ussel Provindsialaand, som Græskheden tabtes i Grækernes Adsplittelse og indbyrdes Fiendtlighed. - Lad os derfor være hverandre ærligtsindede Landsmænd, lad eet Broderkjærlighedsbaand omsnoe alle Danske; lad os ærligt deele Godt og Ondt med hverandre, og i Farens, maaskee ei fjerne, Dage, vise Verden, hvad et lidet, men samdrægtigt Folk kan udrette, samlet om en elsket Fyrstes Trone, Enighed er Magt!" – Broderkjærlighed og Borgereenighed - saaledes sluttede han - være vort Løsen, Æren og Fødelandet vort Raab, Naar disse vorde vore Ledere, er Almeenaanden vækket, og vi kunne da med Tryghed vente, at Himlens skjønne Datter, hun, som vi alle elske - Friheden - vil, lig den venlige Svale, bygge og boe under hver Dannemands Tag. Lad os tømme vore Glas for Æren og Fødelandet." Efter en med udeelt bifald optagen Skaal for den ikke tilstedeværende Suppleant, Hans Larsen i Vridsløsemagle, udbragte Kammerraad Drewsen følgende: "Forfædrene brugte i Oldtiden at benævne deres Skaaler efter deres Anledning. De drak Mindets Skaal ved Kjæres eller Stores Hedengang; Løftets Skaal drak de, naar de vilde udføre en stor Daad. Lad os tømme vore Glas til Ære for Hs. K. H. Prinds Christian og kalde den Erindringens og Haabets Skaal. Erindringens, fordi vi ihukomme, hvad et Broderfolk har modtaget af hans Haand; Haabets, fordi denne Erindring, vækker i os et stort Haab: det, at han vil lægge den sidste Tagsteen paa den Bygning, som vor alderstegne Konge - hvem Gud bevare os længe, længe. - saa faderligen Denne Skaal. har grundlagt. Prinds Christian leve!" modtoges med et længe gjenlydende bifald. - Af de efterfølgende Toaster optoges neppe nogen med meere eenstemmigt Bifald, end den, hvorved Pastor Obsen i Lyngbye, med faa, men smukke Ord, henledede Opmærksomheden paa den Mand, hvis Aand, Kundskaber og utrættelige Flid den nye Jnstitution især skylder sin Tilværelse. Jnden han endnu fik udtalt denne Mands Navn, istemmede den hele Forsamling som med een Mund: "Anders Sandøe Ørsted, leve!" og ledsagede denne Skaal med et Hurraraab, der syntes aldrig at ville ende. Kammerraad Drewsen tømte derpaa et Glas for Danmarks Bønder og Agerdyrkere, for hvilken Skaal Schouten paa Amager, i samtlige Bønders Navn, aflagde sin Tak. De øvrige Skaaler, for Handel og Skibsfart, for alle Rigets Deputerede, for alle Rigets Suppleanter, for Valgdirekteuren i Distrikket, for Enhver, der virker og kjæmper for den gode Sag, at han i sin egen Bevidsthed og i sine Medborgeres Agtelse maa finde den bedste Løn for sine Gierninger, vandt alle almindeligt Bifald, der dog især blev den Skaal til Deel, som Sekretair Ussing udbragte i Forening for Kongen og Trykkefriheden. Til Slutning takkedes de tvende Herrer, der havde givet Jdeen til denne Fest, der i enhver Henseende fortjente Navn af en Folkefest, hvorfor den ogsaa havde Krav paa en vidtløftigere Omtale, end Festmaaltider i Almindelighed.