Berlingske Tidende, 1836-04-07
Naar det endvidere er yttret, at man i alt Fald burde indskrænke flere af de i Lovudkastet indeholdte Bestemmelser til de Tilfælde, hvor høie Jndfæstninger, Hoveri og Naturaltiende beviisligen vare afskaffede, saa er det herimod anført, at dersom dette Lovudkast opfylder Retfærdigheds og Billighedens Fordringer, saa maae det ansees upas seende at knytte dets Virksomhed til saadanne Betingelser, som det ingenlunde staaer i den Enkeltes Magt at opfylde, og hvis absolute Rigtighed med Rette drages i Tvivl. Jndfæstninger ere ikkun da skadelige, naar de staae i Misforhold til den Fæstendes Kræfter, men ingen Lov kan bestemme dette Forhold, Hoveri kan ikkun afskaffes, naar begge Parter ere enige, og Naturaltienden ikkun paa den Ydendes Begærring. Naar det fremdeles er blevet bemærket, at det nærværende Øieblik ei egner sig til at der gives nye Bestemmelser og Retsforholdet idet det udviser en bevæget Tid i denne Henseende, saa bør det formeentligen netop paaligge Lovgiveren i Tide at søge at standse denne Bevægelse ved bestemtere at udtale sine Anskuelser, forinden Bevægelsen erholder en større Betydning; og maa Lovgiveren nu ansees saa meget mere beføiet dertil, som det nærværende Retsforhold har bestaaet saalænge, og været underkastet flere forskjellige Undersøgelser, saa at man nu vel maa være istand, til at bedømme dets Værd, samt afgjøre, om nogen Forandring deri er ønskelig. At Lovbestemmelser som nærværende skulde forurolige Fæsteklassen kan ei heller antages for grundet; thi de ere saa langt fra at gaae udi paa noget Nyt eller en Skjerpelse af det Bestaaende, at de meget mere knytte sig umiddelbart dertil og indeholde ikkun en Regulering og med det Samme, hvad især fortjener at bemærkes, en Formildelse af de i Loven indeholdte strængere Bestemmelser. Forsaavidt altsaa Fæsteklassen i dette Lovudkast troer at finde Noget, der med Rette kan forurolige den, da maa dette beroe paa Misforstaaelse, paa Uvidenhed om de nu gjeldende Lovbestemmelser; og bør dette snarere modarbeides, end gives yderligere Næring ved at tilbageholde Loven. Naar det endeligen er sagt, at det hele Fæsteforhold maa ønskes afløst, saaledes at Fæstegodset undergives en frie og fuldstændig Afbenyttelse, og at det derfor maa ansees utidigt ved en ny Lov at give den gamle Indretning en ny Sanction, saa maa herimod erindres, at, om end en saadan mere gjennemgribende Forandring i Tiden maatte være ønskelig, denne dog, saalangt fra at vanskeliggjøres ved en Regulering af det bestaaende Forhold, meget snarere derved vil blive forberedet. Den nuværende Usikkerhed, og Uvished med Hensyn til de gjensidige ettigheder og Forpligtelser kan ikkun fremkalde saa høist forskjellige og tildeels eensidige Anskuelser af dette Forholds Natur, at en Berigtigelse af disse, saaledes som ov udkastet indeholder, ikkun kan antages at forberede meere gjennemgribende Forandringer, forsaavidt saadanne i Tiden maatte blive iværksættelige. Henhold til de af den førstnævnte Deel af Forsamlingen gjorte bemærkninger, var der foreslaaet følgende tvende Jndstillinger: a) "Om Forsamlingen ikke, ved at afgive betænkning over dette Lovudkast, maatte finde Anledning til at indstille til Deres Majestæts Viisdom, om det ei paa de ovenfor udviklede Grunde maatte ansees for rigtigst, ikke for Tiden at lade en Lov af Jndhold som den paatænkte emanere, men at Fæsteforholdet indtil videre maatte forblive bestaaende med de Rettigheder og Pligter, som den nærværende Lovgivning hjemler. b) At det maatte behage Deres Majestæt, istedet for det Provindsialstænderne forelagte Lovudkast om Retsforholdet mellem Jorddrotten og Fæstere, ved deres næste Møde at lade forelægge dem et Lovforslag over denne Gjenstand, hvori de Bestemmelser, som det nærværende Forslag indeholder, sigtende til en hurtigere Afgjørelse af Retsstridighederne, og som findes i §§ 1, 2 og 9, bleve optagne.