Jyske Efterretninger, 1769-04-07
Oeconomiske Hu Regler. (tagne af den Altonaisch. Gelehrt. Mercur. Salen har et haardt og seyt Liv. Naar man kommer nogen Jord i et Kar, gyder Vand derpaa, legger bredbladet Græs eller Siv derover, og sætter levende Aal deri, saa blive de levende, og kan forsendes vidt og bredt. Naar Borsdorfer Æble legges i et lidet træ Fustage, og hvert Lag bedækkes med vel tørre hvide Hylde=Blomster, saa skal de faae en behagelig Muskateller=Smag. - Æble, nedlagte i Savspaane, holde sig meget længe, dog maae disse ingen Lugt have Musene giøre om Vinteren Erteskok=Planterne stor Skade. En Herremand paa Landet, som tillige var en stor Elsker af Erte Ert slokker, forsøgte alle Slags Midler, for at bode Rise ne fra Erteskokkerne, men alt forgiæves. Til sidst lod han nedlegge, ungefær en halv Alen vidt omkring Erteskokkerne. guule Mor=Rødder, som endnu ere sødere end Erteskok=Rødderne. Musene fandt virkeligen meere Smag i Rødderne, end i Erteskokkerne, aad hine, og lod disse urørte. Det heder, at beværte Fienden vel, at han ikke skal bortrøve det Træer ikke et langt Liv, som hen i Vinteren beholde Bla som er os kiærest. - Forstandige Podemestere spaae de dene. I Gierningen bliver Saften, dersom et Træe da har Blade, flydende, og fryser lettere. Man skal derfor i Høst efterhaanden afplukke de emplindlige Træer Bladene, dog uden at gjøre Knoppene Skade, saa skal de udstaae den stærkeste Frost, som Erfaring med Morbær-Træerne i Engelland, har viist, thi de, som Bladene vare tagne af til at ernære Silke=Orme med, toge om Vinteren ingen Skade af Kulden, da næsten alle andre gik ud med Frosten. Som Træerne ere meere eller mindre saftige til, saa maae Bladene plukkes af nogle tidligere, men af andre sildigere. Man seer tillige Aarsagen, hvorfor Træerne efter Naturens Løb lade deres Blade falde imod Vinteren, og begriber letteligen, hvorledes de Træer, der have Naale lige Blade Nadelbaume (1) her undtages. - Vil man forvare Bomolie, at den ikke skal blive harsk, saa tager man lige saa meget Olie som Vox, smelter det, kommer aftørret Salt og Anis deriblant, og kaster det i Olie Tønden. - Olien taaler ikke at der sætter sig Ureenheder eller Skimmel paa den. Dersom man altsaa afvisker Spund Hullet paa Ølltønder vel, naar man fylder dem med Øll, og bestryger det med Olie, saa skimler Øllet ikke oven paa J Engelland har man i Kielderne under Øll=Tønderne ledt en fersk Vand=Bæk, derved holdes Øl jer hele Sommeren igiennem frisk og smagende. - Mullenhed, Brød kommer af Fugtigheden i det, og der er intet andet Middel derimod, end at det bliver noksom dennet af godt sundt Meel og vel igiennembagt. - Brødet skal blive kraftigere og holde sig længere, naar Deyen røres med Vand, hvorudi Klid var kogt. Man faaer meere Brød, og de c) Gran, Fyr, Tax og Enebærtroe. Neden aftogte Klid kan dog bruges til Foder. Raar de i Papiir indviklede Citroner bestrøes med Salt, holde de sig længer. - Paa et Dansk Skib bleve Æg, nedlagte i Puder Sukker, bragte med til China, og bragtes tilbage igien eftersom de vare glemte deri, og dog vare de gode Reaumur vil, at, naar man vil holde Æg friske, saa skal man overdrage dem med Bukke Talg Røgede Fleske=Skinker, kan i 6 til 8 Aar holdes gode og velsmagende, naar man strøer reen Bøg=Aske i et tørt Kammer, legger Skinkerne derpaa, og bestroer dem igien med en halv Tomme tyk Aske. Man kan legge et Lag paa det andet, og man har hverken at frygte for Heede eller for Kulde, at de skal beskadige dem, naar kun ellers Kammeret, saa vidt mueligt er, vares for Luften. Kornet i Bønder=Huusene i Neder=Saxen, som ingen Skorsteene have, skal bedre kunde holde sig, og ikke saa let kunde slaaes, som det, der kommer fra Loen; thi Røgen igiennemtrænger det, og tørrer det. Man kommer Bærme i en Linnet Klud, og legger det i et Fad med Aske, saa at Asken ogsaa strøes oven paa, Asken trækker Fugtigheden til sig. Bærmen forvandles til en tyk Dey, denne tørret i en maadelig Varme, forvaret i en Pose, og naar man efter nogen Tid vil bruge den, da opløses i varmt Vand. J Engelland lader man Bærmen sætte sig fast paa de indere Sider af Tønden, og tørres. Birke-Saft, kommen i Melk, skal hindre, at der avles ingen Mider i Osten. Nogle giøre i Hollandske, Oste, for at hindre, at der ikke skal gaae Mider i dem, oveni dem et Hull, komme nogen Brændeviin deri, omvikle dem med Klude, og legge dem i et Kammer. - Erfarenhed har lært, at Jis og Snee holde Kulden borte, og udgiør ligesom det beste Harnisk imod Frosten, dog maae ikke Tingene, som man vil bevare for Frosten, umiddelbar berøres af Snee og Jis. Man legger Iis=Stykker for Kielder=Vinduerne, og kaster Snee derpaa, saa fryser intet i Kielderen, og Frosten holdes paa denne Maade meget bedre ude, end ved det stinkende Møg. - Naar der iblant 10 Sække Korn mænges 4 Sække Hirse, saa kommer der ingen Orm i Kornet. Hirsen kan man igien ved et Sold adskille fra Kornet, Hamp, saaet imellem Kaal=Beddene, afholder Om En for fornemme reisende Herre lærte af den erfarenste Tandlæge Paris en Hemmelighed, at Tand=Lægerne intet vilde fortiene, dersom Folk vilde i Foraaret dagligen tage CoclearieBlade i Munden, og tygge. Denne Herre har indført dette Middel i sin Familie, og fornummen en god Virkning deraf til at forvare Tænderne. Orden.