Københavns Adresseavis, 1775-10-10
Forrige Vinter skal udi Øster= og Norder=Deelene af Landet have været meget god, undtagen den sidste Maaned, men paa andre Stæder var den temmelig god indtil midt i Februarii, da der udi Sønder= og Vester=Landfierdingerne begyndte at falde megen Snee, som til og fra vedholdt indtil i April, saa at mange Kreature, i sær Heste, som skulle gaae paa Marken, maatte crepere. Foraars Veyret var meget ustadigt og meest sludagtigt, hvorfor Fiskeriet paa de fleste Stæder var meget maadeligt, og desuden i sær paa Vesterlandet slet virket, men udi Havnefiords og KebelevigsDistricter faldt saa got Fiskerie, at de har kundet forsyne 2 a 3 Skibe, og desuden hielpe deres nødlidende Naboer med Vist til deres Huusholdning. Faaresygen vedholder endnu, og grafferer paa adskillige Stæder meget stærk, saa at deraf tydelig sees at den ey kan udryddes, uden ved en a mindelig Slagtning, hvilket Middel har udi Rangaavalle, Bardestrands og Dale Sysseler gaaet meget vel for sig. Det meenes dog at være vist, at endskiønt Udrydningen af de syge og Forplantelse af de friske Faar gaaer best udi RangaavalleSyssel, saa følger dog derved den Forhindring, at de fleeste Lam som fødes, ere Væderlam, saa at neppe iblant 20 sk. des 4 Gimmerlam, hvortil Aarsagen overlades til de Naturky diges Undersøgning, imidlertid er det dog vist, at saadant gjør Hin ring i Forplantelsen. - Herla og andre ildsprudende Bierge hvile nu saavidt, at de giøre ingen besonderlig Skade, dog har man fornummet 2 a 3 Gange temmelig stærte Jordskiælv, af hvilke det som indfaldt den 22 Mai, var det stærkeste. Jundertid er det en vigtig Olservation, at hvor Heklas Sand og Aske i Førstningen, tiente til den beste Giødning, der foraarsager den nu Jordens Furraadnelse, med mindre den bliver dyrket, eller aa lig brugt til nogen særdeles Nytte, hvorpaa man har upaatvivlelige Beviser i sær i Nærheden af dette Bierg, som give Aarsag til at tænke, at de nundkommende Damper og Aske maa være af anden Beskaffenhed, end den første vovelagtige Aske. - Udi Skalholt Stift ere i Aaret 1774 kopulerede 231 Par, Fødde 556 Drenge, 527 Piger, tilsammen 1083 ; Døde 446 af Mandkiøn, 460 af Qvinderion, tilsamm en 906, ere altsaa 177 flere fødde end døde. Blant de ved en naturlig Død bortrykkede ere i sær at mærke: Hr. Halder Brinjolssen, Præst til Hroingerde, Ham holt og Logarvalte, 50 Aar. Hr. Thorvardur Andunansen, Præst til Saurbay paa Hvaliardarstrønd, 71 Aar, endskiønt han havde været to gange gift, efterlod han sig dog ingen Børn, hvorfor han med kongelig Bevilling testamenterede sit Gods til sine Venner, og to Bøndergaarde, til Saurbayer Præstekalds Forbedring, og en dito til fattige Børns Underholdning og Opdragelse i bemeldte Sogn. Hr. Magnus Svendsen, Præst til Dahl udi Rangaavalle Sysset, 80 Aar. Tychoebøys Klosterholder ThorlakThorladsen mellem 30 og 40 Aar, og i disse Dage Obserpator Ejølv Jonson, noget over 40 Aar. Af uformodentlige Dødsfald ere og indfaldne adskillige, nemlig endeel faldne ned af steyle Klipper, andre druknede, nu enkelte Personer, nu hele Fiskerbaade, endeel og opbrændte, hvorhen kan regnes en Bondegaard i Husewigs District, i Holum Stift, hvor 5 Mennesker siges at være qvalte, deels opbrændte. Blant de Druknede synes den Tildragelse at være mærkeligst, som skede hos Provst Biorn Haldorssepaa følgende Maade: Udi Provstens Huus var en Student, ved Navn Zacharias Johnsen, og en Præstesøn, Provstens nærpaarørende, hvilken han havde begyndt at informere. Disse 2, tilligemed en ung Person, exercerede sig en Aften, som ellers, at fare paa Jsen, som var lagt over det store ferske Vand, som ligger tæt ved Præstegaarden, men da de i Tusmørket holdt og dermed, og ville gaae hiem, faldt de to første i et Hul af Jsen. Den yngste løb af alle Kræfter med Graad og Skrig hiem, og hentede Folk, men saasom det var mørkt, kunde Aabningen ikke findes, førend Dagen efter, da de begge vare døde.