Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-08-07
Administrationen for Kjøbenhavns Central-Kasse bekjendtgiør, at Central=Kassen indtil videre modtager Summer, dog ikke under 1000 Rbd. rede Sølv ad Gangen, mod derfor at give Jndbyderen Central Kassens Sola Vexler endosserede til hans Ordre, lydende paa forskjellige Forfaldstider indtil 3 Maaneder a Dato, og mod 3 pCt. pro Anno, dog med Rettighed for Vexlens Jhændehaver, til enhver Tid forinden Forfaldstiden, efter Anmeldelse 3 Dage forud, at erholde dens paalydende Sum udbetalt af Kassen, mod Tilbage=Endossement og Udlevering af Vexlen, samt Godtgjørelse af den erlagte Disconto for dens resterende Løbetid. Hr. Oberst L. Fr. v. Brock, forhen Adjutant hos Kongen, senere Toldinspecteur i Randers, har i Trykken udgivet et Skrift om Nødvendigheden af en almindelig Værnepligt og bedre Gagering for Officerer og Underofficerer i Armeens Cadres, tilligemed Anviisning til Bestridelse af begge Deele, uden betydelig forøget Bekostning for Statskassen. Tilegnet den danske Stats raadg. Provindsialstænder. Der foreslaaes blandt mere Ansættelsen af en Krigsminister, under hvis Ressort der, som i andre Lande, maatte henhøre Alt, hvad Forsvarsvæsenet vedkommer; denne Minister maatte være Medlem af Statsraadet, og maatte for Monarken kunne paatale Armeens Tarv, samt Alt, hvad der angik Krigsvæsenet i det Hele, saavelsom alle enkelte Deele deraf, som behøvede Monarkens Decision. Endvidere foreslaaes en almindeligere Værnepligt, hvorefter, fra 1834 af, hver Mand, uden Hensyn til Byrd, deriblandt alle Borgersønner, og selv Studerende, skulde ansees værnepligtig fra hans 22de Aar af, og være forbunden til at forskaffsig den fornødne Vaabenfærdighed, for i Farens Stund at værge for Fædrelandet. Endvidere foreslaaes: Formindskelse i Fredstid af Officerer og Forøgelse af Underofficerer, bedre Gagering for begge, men mere Tjeneste for enhver især. Underofficeren er Sjælen i den militaire Tjeneste; hans Exempel, som Mandskabet nærmest i Kaar og Stilling, hans Færd og Tale er meest egnet til at udbrede militair Aand, Disciplin, Orden, Tapperhed og militaire Dyder hos samme. Derfor kan der heller aldrig anvendes Opmærksomhed nok paa, i denne Klasse at skaffe duelige Subjecter, men ogsaa disse maae være saaledes besoldede at de kunne leve uden Trang. Ved et Kavallerieregiment haves i Fredstider kun 10 til 30 Mand pr. Esqv. til Tjeneste, og for disses Behov vilde 2 Officerer og 3 Sergeanter pr. Esqvadron vist være tilstrækkelige. Ved Jndkaldelsen af de Permitterede, samt i Krigstid, kunde disse Sergeanter forrette Tjenesten som subalterne Officerer. Disse 5 Sergeanter skulde have 121 Rbd. aarlig Gage, foruden Qvarteer, Mondering og Brød, ved saadanne bedre Kaar maatte ogsaa kunde findes et større Udvalg at dertil med Lyst, Evne og de fornødne Kundskaber, udrustede Mennesker. De for større Troppesamlinger, som ogsaa for den virkelige Krig, mere fornødne Underofficerer maatte, under Navn af Corporaler eller Vicesergeanter, for saadan Tid og Tjeneste udvælges blandt det til hvert Regiment hørende Mandskab, gives 1 Mk. daglig Tillæg, og, forsaavidt de maatte ønske det og kunne være duelige dertil, forfremmes til Sergeanter. Aff Officererne bleve alle disse Sergeanter at behandle som hidtil Vagtmesterne, og Corporalerne maatte allevegne behandles med Agtelse, Formindskelsen af Officerernes Antal bør ikke skee voldsomt, men successive; derimod burde ingen Officerer paa længere (f. Ex. 5 Aar) eller ubestemt Tid unddrages fra Tjenesten ved det Regiment, han staaer i hvad enten det saa var til hans egen eller Statens Gavn, uden at hans No. blev besat og Oprykning derefter skeete, thi i det Militaire, mere end i nogen anden Stilling, er der bestemte Mænd, som afgjort tabe ved slig Fremgangsmaade, foruden hvad det Hele lider ved saadanne Enkeltes Fraværelse.