Aalborg Stiftstidende, 1829-04-15
Russisk tyrkiske Krigs-Anliggender. Paa Krigstheatret selv synes intet at være forefaldet siden vore sidste Efterretninger; derimod tegner det til en mere directe fiendtlig Stemning hos Porten ogsaa imod det franske Cabinet, som skal hidrøre fra, at baade Herr Jaubert og Reis-Effendi paa en synderlig Maade skulle være førte bag Lyset. Begge havde nemlig paa en hemmelighedsfuld Maade erholdt en falsk Afskrivt af den franske Konges Throntale, i hvilken denne Monark udlod sig om Porten i de fjendtligste Udtryk. Reis-Effendis Uvillie herover var alvorlig, og Jaubert saae sig ikke i Stand til at dæmpe den. Da den franske Konges ægte Throntale endelig indtraf og Herr Jaubert med denne begav sig til Rels-Effendi, var han heller ikke tilfreds med den, og Herr Jau bert skal siden ikke have kunne erholde nogen Andients. J Pera antager man almindeligt, at denne Spænding vil føre til virkelige Fjendtligheder imellem Porten og Frankrig og denne Efterretning fra Constantinopel af 11te Marts finder Bekræftelse i en Skrivelse fra Ancona af 14de Marts, hvori det hedder efter Breve fra Constantinopel, som man vil have erholdt paa Corfu, at man taler høit om Mueligheden af et Brud med Frankrig, da Fjendtlighederne paa det græske Fastland fortsættes under de franske Troppers Øine og Porten følgelig begynder at betragte den franske Expedition som et directe fjendtligt Foretagende imod sig, og ikke meere som en Forholdsregel, der udelukkende var bestemt til at beskytte Morea. Naar Porten ikke strax har ladet sig henrive af det første Jndtryk, som denne Anskuelse gjorde, skal dette ene kunne tilskrives den engelske Lord Overcommissair Sir Friderik Adams Jndflydelse hos de tyrkiske befalingsmænd i Livadien og Albanien, hvorved han har afholdt Sultanen fra et raskt Skridt, som paa eengang kunde have compromitteret baade ham og det franske Ministerium. Blokaden af Candia og Afbrydelsen af Communicationen imellem Alexandrien og de asiatiske Kyster ved russiske Skibe, foranlediger nye Besværinger hos Porten, da den i disse Forholdsregler troer at finde et nyt Beviis for det franske Kabinets Partiskhed for den græske Jnsurrections=Sag, og vil antage, at ingen anden Magt vilde have tilladt sig at handle uafhængig fra de øvrige i et Tidspunkt, hvor Porten hver Dag kun hører tale om Eenhed, naar ikke Morea havde været besat af franske Tropper. Porten synes at ane, at der finder en særegen Forstaaelse Sted imellem Frankrig og Rusland for at aftvinge Porten Betingelser, som den frivilligt aldrig vilde indgaae, og drager deraf den Slutning, at dens Krigstilstand med Frankrig ikke er mindre factisk end den hvori den befinder sig med Rusland. Ledet af disse Anskuelser skal Portens Foranstaltninger røbe farlige Hensigter og man trøster sig endnu kun med den Tanke, at de engelske Agenter ikke ville lade noget uforsøgt for at forhindre den videre Udbredelse af Krigens Flammer. Men det er at befrygte, at de opirrede Gemytter ville forglemme at Maadehold, og at Porten ved Omstændighedernes dagligt mere fortvivlede Forvikling, tilsidst vil vove det Yderste uden at tage Klogskab paa Raad med sig i og en heldigere Diversion kunde Rusland da neppe ønske sig.