Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-05-11
Nyeste Post-Efterretninger. Man har Efterretninger fra London af 2den Mai, som indeholde: at begge de foregaaende Dage havde en stor Tilstrømmen af Mennesker til St. James Pallads fundet Sted for at erkyndige sig om Kongens Tilstand. Bulletinen af 1ste Mai indeholder at Hs. Majestæt havde i Forgaars endnu befundet sig noget bedre, dog havde Natten været mindre god. De private Meddelelser, som man har om Kongens Tilstand, ere meget ugunstige og Haabet om hans Helbredelse er saare svagt. – Jfølge Breve fra Rour skal Paven være meget farlig syg, paa Folkets Bøn havde han viist sig for det i Paaskefesten, men var saa svag, at han neppe kunde holde sig opret; han uddeelte vel Velsignelsen, men en Prælat maatte holde hans Haand. – Den 29de April begav Hs. Majestæt Kongen af Frankerige sig til den hellige Vincents af Paulas Capel for at holde sin Andagt ved de Reliqvier, som der blive bevarede. - Kongen og Dronningen af Neapel, som ere afreiste fra Madrid under Navnet af en Greve og Grevinde af Castelamare, ere den 26de April ankomne til Bajonne. - Kongen af Spanien er blevet angrebet af sit Gigt Tilfælde. - Det hedder at en stor indvortes Giæring skal herske i de nordlige Spanske Provinser. - En Misforstaaelse skal have yttret sig imellem den Spanske og Portugisiske Regiering i Anledning af at Spanien skal have forlangt, at Don Miguel skulde bevilge en Amnestie, og har sat dertil en vis Termin, og da denne var udløbet uden Amnestien var bleven bevilget, saa hedte det, at den Spanske Minister Hr. von Acosta, som skulde have underhandlet i Englands, Frankeriges og Spaniens Navn angaaende dette Anliggende, vilde afreise fra Lissabon; men den Portugisiske Regiering skal have svaret: at den gjerne vilde meddele denne Amnestie naar den allene kunde bestaae med dens Sikkerhed; men ved at underskrive et saadant Dokument vilde den tillige underskrive sin egen Dødsdom; thi den vilde da ikke blive istand til at modstaae den Reaktion, som da strax vilde reise sig imod den. Man frygter især Jndflydelsen af de Fangers Friegivelse, som nu ere ligesaa godt som levende begravede. Herved bemærkes, at da den Engelske Minister havde sagt i Parlamentet at Don Miguel er bleven Konge med Folkets Villie, saa bliver denne Paastand paa det stærkeste giendrevet ved denne Frygt hos Regieringen. Man erfarer, at Regieringen, siden den har faaet Efter ning om at et Regentskab for Dronning Maria da Gloria er blevet indstalleret paa Terceira, tager uophørlig Forsigtigheds Forholdsregler over hele Portugal for at forhindre en antimiguelistisk Bevægelse. Uafladeligen finde Arrestationer Sted, og man fører især en streng Opsigt med de Personer, som forlange Passe for at afreise; disse Efterretninger indeholdes i den Franske Moniteur. – Jmellem de Constitutionelle og Miguelisterne skal det være kommet til en blodig Fægtning i Guimargens; ogsaa i de nordlige Provinser ere flere alvorlige Affairer forefaldne imellem begge Partier. Jblandt Tropperne hersker en stor Misfornøielse, og Desertionen tager til imellem dem paa en foruroligende Maade. J det 22de Linieregiment, som staaer i Braga, ere Underofficere og Soldater deserterede med Vaaben og Bagage. Regieringen har ladet næsten alle Gouverneure fra Provinserne komme til Lissabon, enten for at erfare af dem hvorledes Landets indvortes Forfatning virkelig er beskaffen, eller for at meddele dem hemmelige Jnstruktioner. Pengemangelen skal for nærværende Tid være saa stor i Portugal, at i flere Kirker, hvor der ellers under Paaskefesten pleier at være en sto Parade med Voxlys og Musik, var det denne Gang dunkelt og stille. Uagtet den Spanske Ambassadeur havde forladt Lissabon og begivet sig til Cintra, saa indfandt han sig dog igien den 10te i Palladset Qvelu; da der var stor Galle og Haandkys hos D. Miguel; men der var helleringen anden Diplomat tilstæde. – J en privat Skrivelse fra London hedder det, at Kongen er elske af Folket, uagtet al den Tummel, som Processen, med hans Gemalinde engang voldte. Han har aldrig gjort sig skyldig i nogen Voldsgierning hverken mod nogen privat Person eller imod Nationens Frihed, og naar det gieldte om Landets Vel, saa har han bestandig undertrykket sine egne Ønsker. Han er desuden velgiørende, en Beskytter af Konsterne og nedladende og venlig imod sine Undersaatter. Desuden besidder han en Egenskab som for nærværende Tid er meget vigtig hos en Fyrste, nemlig at han elsker Fred, og dette saavel af Menneskekiærlighed, som fordi han indseer at Nationerne trænge til Freden. Man troer at savne denne Egenskab hos hans Successor, som man dog i enhver Henseende agter meget høit, thi det skal være ham som opmuntrede Admiral Codrington til at kjæmpe, imedens Regieringen formanede ham til saameget som mueligt at vogte sig for Fiendtligheder; dog kan det ikke historisk bevises, at Hertugen har givet Admiralen Ordre dertil. Det er uvist om Hertugen af Wellington vil forblive ved Statsroret dersom Vilhelm den 4de bestiger Thronen; dog er den Mening herskende i de berst underrettede Cicler, at der ingen Ministerforandring vil finde Sted, uagtet den Disharmonie, som fandt Sted imellem Hertugen af Wellington og Hertugen af Clarence under det Canningske Ministerium. Jmidtertid er dog en Thronbestigelse en meget vigtig constitutionel Begivenhed; thi efter en regierende Fyrstes Død kan kun Parlamentet forblive 6 Maaneder i Funktion, hvorpaa det nye Valg skal begynde. Det nærværende Parlament har endnu 3 Aar tilbage, og man seer ikke gjerne de mangehaande politiske Bevægelser, som pleie at finde Sted ved Udvælgelsen af et nyt.