Aalborg Stiftstidende, 1845-05-26
En af de fortræffeligste og vistnok oprigtigste Kunst nydelser, der i lang Tid er skjænket os, var vor hjemvendte Componist, Hr. Niels Gades, Concert i Onsdags Aftes, ved hvilken hans herlige Compositioner under hans egen aandrige og kraftfulde Ledning, blottet for al anden Effect, end den, Kunstens Jnspiration umiddelbart maa give, fremdroges for Publicum. Vi vide ikke, om det er den skjønne Melodi rigdom, den aandfulde Production af genialt opfattede og tvangløst sammenslyngede Jdeer, Herredømmet over Sujettet og den kunstneriske Anordning af det rigt udstyrede Tone tableau, der i Gades Compositioner, navnlig i hans Symphonie, især tiltrækker sig Beundringen og vinder Begeistringen, eller om det er den, endnu saa ungdommelige, og dog alt saa fuldkomne Mesterhaand, hvormed Toneværkets Fremstilling ledes: som især bemestrer sig Jndtrykket hos Tilhørerne; men, hvorledes end en fuldkommen kritisk Pen vil kunne skildre det, saa er det for Tilhørerne ikke blot en Tilfredsstillelse, men en Velgierning, at have modtaget et Jndtryk, der som dette hviler i Sjælen og dobbelt qvæger Gemyttet ved Tanken om, at det er paa Fædrelandets Jordbund, Genialiteten har ladet en saa herlig Plante fremspire og trives. En saadan Virkning maatte nærmest fremkaldes ved Opførelsen af den berømte Symphonie: en Composition, hvori Geniets Skaberkraft fremtræder med al sin Styrke og frembringer et Tonebillede, som forener Phantasiens Billedrigdom med et levende Colorit og en harmonisk technisk Anordning. Jsær aander Geniet i den fortrinlige Scher, og ikke mindre vidner Slutnings-Afdelingen om, at det ikke blot er Kunsten, men ogsaa den fædrelandske Oldtids traditionelle Toner, der have begeistret Componisten og giver hans Composition et eiendommeligt nationalt Udtryk. Det er denne Symphonie, der, som bekjendt, efter at have mødt en forunderlig kold Behandling hos vor herværende Musikforenings kunstlærde Direction, modtoges med en saa inderlig Varme af en af Musikens Heroer, Felix Mendelsohn Bartholdy og foranledigede en Jndbydelse af Componisten til Leipzig, hvor han, efter Mendelsohns Fratræden, hædrede med det betydningsfulde Valg af Dirigent for Gewand haus-Concerterne, hvormed tillige et ikke ubetydeligt Honorar for Saisonen var forbundet. Man skulde troe, at et saa frodigt musicale Genies Optræde hos os, forenet med den smigrende Anerkjendelse, han som Componist havde saa tidligt erhvervet sig i et kunsterfarent og strængtdømmende Udland: ogsaa i en fortrinlig Grad maatte henlede Opmærksomheden paa den hjemvendte begavede Ynglings første Concert. En saadan Opmærksomhed og Deeltagelse gav sig ogsaa levende tilkjende blandt Musikens Dyrkere og meere hengivne Venner, men som en, i sit Slags charakteristisk, Mærkelighed kan det dog anføres, at hele første Logerække stod temmelig tom og at saaledes la haute voilde, hvem en italiensk Bravourarie saa let veed at fængsle, i en saa svag Grad lagde Jnteressen for en genial indenlandsk Kunstners første Optræden og for Nydelsen af hans aandfulde Compositioner for Dagen. En Cutiositet er det ogsaa, at den unge Componist, der, kun 27 Aar gammel, allerede henriver os som mesterlig Componist og Musikdirigent, endnu kun er Elev i det Capel, som dog, selv i sine Veteraner, just ikke har saa grumme mange Mestere at fremvise. Jmidlertid er det neppe at betvivle, at Hr. Gade ved en passende Livstilling vil blive vunden for Hjemmet og at Hs. Maj. Kongens Sands for Kunsten og Jnteresse for dens Udøven ogsaa her vil gjøre sig gjældende, Hr. Gade, som er Søn af uformuende Forældre, var først bestemt for Snedkerhaandværket og allerede en kort Tid anbragt herved, men Geniet brød snart sin Bane, der, som Auspicium for alle større Geniers, i Begyndelsen heller ikke var aldeles rosenstrøet. Den unge Kunstner, af hvis Øie taler Begeistring for Kunsten ved Siden af en utvungen, men ikke mindre beskeden og fordringsløs personlig holdning, har en - saavidt erindres, allerede andensteds bemærket – fremtrædende Ansigtslighed med Mozart, og vi ville ønske, at Aandslægtskabet med Musikens store Fader heller ikke maa udeblive. Hr. Gade siges, i Slutningen af Sommeren at ville begive sig til Paris, for der i længere Tid at leve for sin Kunst.