Københavns Adresseavis, 1763-08-01
Om Caffe=Drikning. Jer gives ret lærde Sprogkyndige, som ere i de Tanker, at Caffe har allerede i gamle Tider været i Brug, hos Orientalske Folk. Dette veed de saa artig at lede ud, af det Hebraiske Ords Betydning, som Luther haver oversat ved Sang, at man snart skulle troe, at David har været en Elsker af denne Drik, efterdi hans Brødre har bragt ham brændte Caffebønner i Leyren. Dette vil no komme mange sælsomt for, Men hvorfor det? Jo, fordi man indbilder sig, at Naturen da har frembragt gandske andre Mennesker end nu omstunder. Aarsagen er denne: Da gamle Tider ere saa langt borte fra os. Skarpe Øyne, kand alleneste see, at de Gamle har i de fleste Stykker lignet de Mennesker som nu leve: De øvrige som har en sløvere Syn, betragte altid de Gamle igiennem visse Kikkerter, saa at Sagerne forestilles dem enten større eller mindre, end de i sig selv har været. "Jeg forlanger ikke her at afgiøre, om det allerede i Davids Tid har været Maade at drikke en Skaal Caffee, da dette lader sig dog ikke vist bevise, men berver ikkun paa en Gisning, der grunder sig paa Sproget, men saa meget er vist, at man til Cairo har havt Caffe=Huser, længe førend det ringeste om denne Drik har været Europæerne bekiendt. Jkkun for en 90 Aars Tid har man begyndt i Frankerig at betiene sig deraf, og de øvrige Europæiske Nationer har herudi fulgt Frantsoserne. Men at denne Drik saa hastig er overalt kommen i Møde, er aldeles ikke at undre over; thi Forlystelse ere ligesom Strømme, hvoraf Menneskerne lettelig kand blive henrevne, og Hoffærdighed er Vinden, som hielper til at befordre deres Fart. Kand man da vel forundre sig over, at Caffe saa hastig er bleven indført, da det er en Virkning af tvende saamægtige Aarsager; den opvækker en Fornøyelse i Sandserne, og altsaa henhører til Forlystninger, som pleyer at være den yderste Hensigt, hvorefter de fleste Mennesker tragte: og hvo vil vel fortænke Menneskerne om de bemøye sig derfore, da sande Forlystelser mestendeels fortiene at kaldes en Fuldkommenhed i den menneskelige Stand, Naturen selv synes at have seet dette forud, og derfore har indrettet Menneskernes og Dyrenes Legemer saaledes, at alt det som sigter til deres Fuldkommenhed, opvækker i de fleste Tilfælde (thi i alle har det ikke været mueligt) en Fornøyelse; men det som skader dem og bringer Ufuldkommenhed med sig; maae opvække en Misfornøyelse: ikke desto mindre tvivler jeg dog, om den behagelige Smag hos Caffe kunde allene være mægtig til at bringe den i saadan Elske hos alle Europæer, hvis ikke Forfærgeligheds Lyst ogsaa havde gjort sit dertil; Forlystelser synes at være hos alle Mennesker uden Forskiel, men Forfængeligheds Lyst alleneste hos de Siele, som ere gjorte af en finere Malm. Derfore er det ikke forunderligt, at den tager Plads i deres Hierter, som ved Lærdom, Klogskab, Stand, eller og ved Dyd bemøye sig, for at ophøyes over andre. Og nu kand man læt vide, hvorfore Caffe=Drikken har taget først sin Begyndelse hos fornemme Folk og hvorledes det har været mueligt, at den siden har kundet. forplantes, alt indtil Pøbelen. For nærværende Tid, da det synes snart at være kommen paa det Høyeste med at bruge denne Drik, skal man neppe finde en Bye, idet mindste i Sachsen, hvor der ikke skulle træffes Caffe=Tøy og dette er just Aarsagen, hvorfore man saa stærk har lagt sig efter at plante unge Caffe=Træer og hvorfore den er kommen i saa billig Priis. Efterretning hvorledes Caffe voxer. Caffe voxer paa et Træe, som er 20. 30, ja undertiden 40 Fod høyt. Men de Caffe=Træer som bliver plantet i Europa holder neppe 8te Alen i Høyden. Aarsagen er læt at begribe. Vores Luft er langt koldere end i Arabien hvor Caffe=Træer forplantes af sig selv, og groer vilde. Dog har man og der anlagt ordentlige Plantagier, og det endog i den lykkelige Arabien, uagtet den sammesteds voxer, vild, besynderlig skeer dette i det Kongerige Yemen, ved den Stad Tage, Monab; Bethel=Fagnii, Redia og Zedia. Herforuden ere der og Plantagier i Ostindien, fornemmelig til Java. Ja nu finder man dem og i America. J Arabien vil Caffe=Træerne have et fugtigt og Skygge fuld Sted, om de skal komme sig godt. Derfore pleie Jndvaanerne mestendeels at sette Poppel=Træer i Synder for dem, saa at Caffe=Træerne kommer til at staae i deres Skygge, og for at lade dem faae sin fornøden Fugtighed, lede de Vand til Stammen ved Roden, men saasnart de mærker, at Frugten begynder at moednes, saa leder de Vandet derfra igien. Hr. Neuman beskriver os dette Træ saa omstændelig at man troer det ikke skulle være Læserne ubehageligt her at see et lidet Udtog deraf. Han har mærket, at Venden af dette Træe er veeg, læt at bøye, har og nogen Smag hos sig; Barken er hvidagtig, og Bladene ere aldeles ikke saa tykke, men større end Laurbær=Blade, de smager slet ikke behageligt, men som anden Urt, og har ogsaa ingen Lugt, Træet er grønt paa alle Aarsens Tider, og bære Blomster og Frugt saaledes, at man paa adskillige Aarsens Tiden kand see Blomster, moedne og umoedne Frugter. Blomsterne ere hvide og undertiden meget rødagtige, de har dertil en stærk Lugt, og efter sin Skikkelse kand de med ingen bedre sammenlignes end Jesmin. Frugten er i Førstningen grøn, derefter bliver den rødagtig, og naar den er fuldkommen moeden, befindes den at være dunerød. J sin Størrelse ligner den et langagtig Kirsebær, betragter man dem noget nøyere, saa finder man, at den uden til har en rød Hud, hvorunder befinder sig lidet sey Materie af en ekkel sød Smag, hvormed Kiernen er omgiven. Kiernen er i Førstningen temmelig grøn og giennem klar, men tilsidst taber den baade Gronheden og Giennem klarheden. Den er ellers sammensat af tvende Parter, hvorimellem der befindes en Kløvning, og dette er just Aarsagen hvorfore man i Førstningen her i Europa har paa ingen Maade kundet faaet Caffe=Træer af de saakaldte CaffBønner, naar de bleve saaede, sadte, i hvor stor Flid og Umage man derpaa har anvendt. Thi i det man holdt dem for virkelige Casse=Bønner, saa har man altid ikkun stukket halvparten af Kiernen i Jorden, som umuelig har kundet voxe op igien. Man pleyer at indsamle den moeden Caffe tre Gange om Aaret, sk. om Vaaren, Sommeren og Høsten, og det paa følgende Maade: man breder Duge ud under Træer, ne og ryster dem, saa de moedne Frugter falder af, disse Frugter tørrer man ved Solen, til de yderste Skaller bliver møre og gaaer af, og at dette desto bedre kand skee saa ruller man dem under Træer eller Steen=Ruller; herefter drøfter man dem, hvorved Skallerne bortflyer; ligesom Sprør og Avner. Dog maae de herefter nok engang tørres i frie Luft; thi hvis der bliver for megen Fugtighed ved dem, kand de læt blive fordærvede.