JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Berlingske Tidende, 1836-03-15
Hans Majestæt Kongen har ikke kunnet være ligegyldig ved den Retning, en Deel af Dagsliteraturen i den senere Tid har taget. Det er baade i og udenfor Landet bekjendtgerkjendt, hvormeget Kongen har ladet sig det være magtpaaliggende, saavel ved den høiere Videnskabelighed, som ved Almeenoplysning, at fremme sit Folks Udvikling, dets Jkke mindre vitterligt er Hæder og Held. det, at Hans Majestæt altid har ladet alle de Døre aabne, af hvilke hans Undersaatters Klager og Ønsker kunne komme frem for Thronen. Fra begge disse Synspunkter har han derfor, ligge fra den Tid han tog Statsroret i sine Hænder, hævdet Trykkefriheden, og skjøndt der til flere Tider har været Anledning til Utilfredshed med dens Brug, har han dog ingensinde kunne beqvemme sig til at angribe dens Grundvæsen. Men Kongen har dog aldrig villet eller kunnet ville tilstede, at Pressen danner sig til en fiendtlig Magt, der lægger det an paa, at undergrave Regjeringens Anseelse og Tillid. Vel maa det, i Kraft af hiin Frihed, være enhver Borger tilladt, offentlig at fremstille de Mangler og Feil, som han maatte troe at finde i enkelte Deele af Lovene og Statsstyrelsen. Men den redelige og velsindede Borger kan ved Benyttelsen af denne Frihed ikke have anden Hensigt, end at oplyse og overbevise Regjeringen, for af denne ene lovlige Vei at virke Rettelse og Forbedring. At opvække Gjæring og Utilfredshed for derved at fremtvinge den Forandring, som han attraaer, kan ikke falde ham ind. Han kan saaledes ikke lægge nogen anden Forudsætning til Grund, end at Regjeringen besidder baade fornøden Jndsigt til at bedømme Anken og god Villie til at afhjælpe de befundne Mangler. Men ikke blot den, der ligefrem angriber Regentens Duelighed eller gode Villie, ogsaa den, der ellers tillader sig Udtryk og Fremstillinger, der ikke svare til hiint, den gode Borger værdige Formaal, at overbevise Regjeringen og derved fremkalde den tilsigtede. Forbedring, men kun til at opirre Gemytterne og nedværdige Regjeringen, overskrider Trykkefrihedens rette Grændser.
Berlingske Tidende, 1836-03-15
J Henseende til Lovudkastets anden Paragraph, der bestemmer, at alle de Virkninger, som ledsage andre Straffedomme efter Fdn. 27de September 1799, ogsaa skulle medfølge den Straf, hvormed Nogen er anseet efter Udkastets §. 1, havde Committeen antaget, at Censurforpligtelsen ikke ubetinget burde medfølge enhver Dom for en Presseforseelse, naar Straffen for denne ikke var høiere end en Mulct, men at dette i ethvert enkelt Tilfælde kunde overlades til Domstolenes Bestemmelse. Committeen havde derfor, efter nærmere at have motiveret denne Mening, indstillet: "at Forsamlingen, under den forannævnte Forudsætning, vilde andrage paa, at der for Udkastets §. 2 maa substitueres en §. af omtrent følgende Jndhold: "Da foranførte Bestemmelse alene indeholder et Tillæg til de i Fdn. af 27de September 1799 fremsatte Straffebud mod Trykkefrihedens Misbrug, saa ere de Forskrifter, som fornævnte Forordning indeholder angaaende Virkningen af sammes Overtrædelse, ogsaa anvendelige, naar Forseelse imod nærværende Anordning er begaaet. Dog skal for Fremtiden den i §. 20 af Fdn. 27de September 1799 bestemte Censurforpligtelse ikke ubetinget medfølge enhver Dom, hvorved Nogen for Overtrædelse enten af nærværende Anordning eller af H. 12 i fornævnte Forordning af 27de September 1799 er dømt til Bøder, hvorimod det skal være overladt til Domstolene, i de Tilfælde, hvor Nogen 1ste og 2den Gang gjør sig skyldig til saadan Straf for en af de nævnte Forseelser, at fastsætte, om han skal være den omhandlede Censur undergiven eller ikke, og i første Fald, om denne Censur skal vedblive for bestandigt, eller kun for en vis Tid, der dog ikke skal være under 1 eller over 10 Aar. Naar Nogen derimod 3die Gang gjør sig styldig i en af de forommeldte Trykkefrihedsforseelser, bliver §. 20 i Fdn. af 27de September 1799. ligefrem paa ham at anvende, uanseet at han iøvrigt kun maatte findes skyldig til Straf af en Pengebod. Jøvrigt have alle de Embedsmænd, som det paaligger at virke mod Trykkefrihedens Misbrug, med Omhu og Kraft at vaage over denne Anordning, som over alle de øvrige om denne Gjenstand, udkomne allerhøieste Befalinger, hvortil vi herved paa det Alvorligste ville have dem opfordrede.
Berlingske Tidende, 1836-03-15
Committeen har endvidere bemærket, at den i de forelagte Motiver paaberaabte Dom ikke har antaget en ond Hensigt som betingelse for Anvendelsen af Forordningen af 27 September 1799 § 7, hvortil denne Paragrap heller ikke skal indeholde nogen Hjemmel. Den anfører, at Dommen paa et enkelt Sted har erklæret, at bemeldte Lovsted ei kunde anvendes paa en sammesteds omhandlet Passus, fordi denne ei var affattet i usømmelige og utilbørlige Udtryk, uden at der ved den Leilighed tales om Mangel paa ond Hensigt. Det er vistnok, hvad denne enkelte Passus ongaaer, klart, at Retten har grundet hiint Lovstedets Uanvendelighed derpaa, at Ordene i sig selv ikke vare utilbørlige eller usømmelige. Ligesaa vist er det og i sig selv, at der, hvor egentlige Skjeldsord eller Ubeqvemsord ere brugte, intet Spørgsmaal kan opstaae om Hensigten. Men ved mange Leiligheder, hvor Noget paatales som utilbørligt i den Forstand, hvori tilmeldte Paragraph saavelsom Lovens 6214 tager dette Ord, ligger det Jnjureierende ikke i noget enkelt, i og for sig Foragt yttrende, Udtryk, men i den Tankeforbindelse, der medfører en fornærmende Jmputation, som dog ikke har opnaaet den Grad, at Forordningen 27de September 1799, § 2 forsaavidt der spørges om Fornærmelser imod Regjeringen, eller Lovens 621-2 og 3, hvor der handles og Jnjurier imod Private, kan komme til Anvendelse. Selve Udtrykkene i Forordningen 27 September 1799 § 7 (men dog ikke i den Grad, at han kunde ansees efter § 2) vidne tydeligt om, at samme angaaer Fornærmelser mod Regjeringen, der enten ikke indeholde saa grove eller dog ikke saa bestemte Beskyldninger, som dem, der ere Gjenstande for 6 2, og i det Hele staaer i 7 i samme Forhold til 5 2, som 6– til den foregaaende anden og tredie Artikel. Naar der nu ikke handles om et allerede i sin Form anstødeligt Udtryk, men om en Fornærmelse, der er betinget af Talens Sammenhæng, kan neppe Hensyn til den Mening som den Talende har villet udtrykke, bortfalde. Den oftnævnte Dom indeholder og en anden Passus, hvori Retten finder, at et Sted, i det paatalte Skrift letteligt kunde forstaaes saaledes, at det kom til at indeholde en utilbørlig og usommelig Forudsætning om en mulig ond Villie hos Regjeringen, men at dog de paaankede Udtryk, hverken i si selv eller i deres Sammenhæng, afgave nogen aldeles tilstrækkelig Grund til at forkaste Tiltaltes Benægtelse af at have havt den omtalte utilbørlige Hentydning for Øie. Her synes Retten paa det Bestemteste at have peget paa Forordningens 9 7 som den, der vilde have været anvendelig, hvis den havde fundet sig beføiet til at forkaste hiin Benægtelse. Dette maa forklares deraf, at det i saa Fald dog ikke vilde have været en bestemt beskyldning, men kun en ubestemt Hentydning, der laae i Ordene, og en saadan vilde vistnok været meget fornærmelig men blev dog ikke af Retten anseet lige med den bestemte Beskyldning, der ustridigt vilde have henhørt under § 2. (Fortsættes i næste Nr.)
Berlingske Tidende, 1836-03-15
Kjöbenh. Avn. Trykt i det Berlingske Officin, med Hurtigpresse.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
sendelse. til en Kongelig er ster Br. legerede. (St. Berlingske politisk Hvertissements. ende. Udgivet og forlagt ved Brødrene Berling; redigeret af Archiater Schönberg Onsdagen den 16 Marts. No 65. Ba
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Udenlandske Efterretninger. England.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
London, den 8de Marts. Professor Wheatstone har bygget et Jnstrument, som bestaaer af en Tonekasse og et Par Blæsebælge ved den ene Ende og indvendig har det Fingerløb. Trykker man Luften gjennem Bælgene og griber med den ene Haand paa Fingerløbene, saa taler Maskinen tydeligt: Papa, Mama, Thumb (Tommelfingeren) og Plum (Fjeder.)¬
Berlingske Tidende, 1836-03-16
J Omnibus-Vognene her i Staden er følgende Reglement opslaaet: "Man lægge ikke Fødderne paa Sæderne; man tage intet Hjørne for sig alene i Besiddelse og aabne intet Vindue, naar Naboen derved kommer i Trækvind; ved Aftrædelsen holde man Pengene beredt, har end den Nølende Tid at tabe, saa er denne dog af Vigtighed for Andre; man indtage, idet man sætter sig ned, en regelmæssig Stilling, for at Fødderne ikke beskrive nogen Vinkel at 45 Grader, thi da vilde man indtage Plads for tvende Personer; man spytte ikke paa Straaet, thi man er ikke i nogen Stald, men i en Omnibus og rejser i et Land, som roser sig af Høflighed og Civilisation; Vognføreren sætte man ikke i den Forlegenhed at maatte vexle Penge, thi en Omnibus er intet Vexelcontoir, man tage Hensyn paa Damerne og nøde ikke unge Piger, uden Beskyttere til at rødme, thi de kunne ikke tilbørlig tilbagevise Paatrængenheder; har man en Hund, saa maa den i det ringeste være lille og holdes i en Snoer, man vente indtil man er steget ud, forat strides eller sluddre med Nogen, hans Stemmes Tone kan for den Talende være Musik, men til samme Tid være meget besværlig for Naboens Øren; taler man om Politik eller Religion, saa beflitte man sig paa Maadehold; Enhver har sine Meninger, og alle have Ret til at skaanes; man bryste sig ikke og erindre sig, at man gjør en Reise for fire Pence, som i en Hyrevogn maaskee vilde koste fire Shilling.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Frankerig.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Nogle Personer, der have gjennemgaaet hele den franske Revolution, ville i Fieschis Ansigt have fundet den største Lighed med Marats.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Man troer stedse at Slavehandelen er ganske eller i det ringeste næsten ganske afskaffet; men efter hvad Revue brittannique, beretter, hentede i Aaret 1833 endnu 150 Skibe Slaver fra Africa, hvoraf ethvert af disse havde 400 saadanne Ulykkelige ombord.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
For et Par Uger siden fandt en Dreng ved Aurerre i sin Faders Viingaard nogle Guldstykker, som han længe legede med, da han ikke kjendte deres Værd, indtil Moderen tog dem med til Aurerre, hvor man bød hende 30 Franker for de tvende mindste. Det havde den fattige Familie ikke ventet, og næste Dag blev Viingaarden gjennemgravet i alle Retninger. Virkelig fandt man et stort Antal Guld og Sølvmynter af forskjellig Størrelse. De have alle Kong Philip II. af Spaniens Billede. Man kjender endnu ikke nøjagtigt Skattens Værd, men man anslaaer den til halvanden Million Franker. De fleste fandtes i en strikket, med Læder overtrukket Sæk.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Tugtpolitiretten har atter den 5te dennes bragt Septemberlovene i Anvendelse. Steentrykker Des haver er blevet dømt til en Maaneds Fængsel og 1000 Frankers Pengestraf, fordi han uden Tilladelse havde solgt et Steentryk, hvorpaa Fieschis og hans Medskyldiges Henrettelse var afbildet.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
J Reims skal oprettes en Filialbank af Frankerigs Bank. Dennes Vice-Gouverneur havde skrevet til hiin Stads Kjøbmænd, for at spørge dem om Forslaget, og Handelstandens Svar er faldet gunstigt ud.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Spanien. J Breve fra Officerer af den engelske Hjelpe Legion hedder det blandt Andet: Jfølge de nyeste i Madrid stadfæstede Anordninger, har General Evans faaet Commanden over Operations-Armeens venstre Fløj. Esparteros og Espeletas Divisioner vare ham underordnede, og hans hele Magt beløb sig omtrent til 18000 Mand. Flere Forandringer, ere foretagne med Hensyn til Legionens Organisation. Brigade-General Evans, hvis Sundhed er blevet svækket ved lang Tjeneste i Ostindien, og som især ved et Fald med Hesten nylig har lidt meget, opgiver sin Commando, men vil dog blive i Spanien. Brigade-General M. Dougall træder i Spidsen for General-Qvarteermester-Staben, hvis Forretninger hidtil ere blevne meget forsømte; fire Oberster forlade Tjenesten aldeles. Tvende Regimenter, der ved Sygdom have lidt saameget, at de neppe kunne gjøre Fordring paa Navnet af Bataillon, skulle indlemmes i andre Regimenter, og man vil benytte denne Lejlighed til at give alle de Officerer, hvis Duelighed endnu ikke er prøvet, deres Afskeed. Paa denne Maade haaber man, aldeles at afhielpe de Afbræk, Legionen har lidt ved Sygdomme, ved de spanske Øvrigheders slette Forholdsregler og ved en feilfuld Organisation, og at gjøre den skikket til den effective Tjeneste i Feldten, som den ved Foraarets Jndtrædelse skal begynde. – Legionens sidste Bevægelser, indskrænke sig til den, allerede omtalte unyttige Marsch til Balmaceda, der blev taget, men senere igjen forladt af Carlisterne. General Chichester er blevet tilbage i Trevino med en Deel af Legionen, der var tilstrækkelig til Pladsens Besættelse; General Evans var derimod gaaet til Vittoria med Resten af Tropperne, for at indtage sin tidligere Stilling paa Veien til Salvatierra, og derved at blive sat istand til, saavel at iagttage Fjendens Bevægelser, som at dække, Cordovas projecterede Tog til Borunda. Carlisternes Bevægelser og General Zarco del Valles Ankomst bevirkede imidlertid atter en Forandring i Operationsplanen. Carlisterne viste sig nemlig i betydeligt Antal for Portugalete, og man frygtede fordenne Pladses Sikkerhed. Derfor gav General Evans strax de under hans Commando staaende Generaler Espartero og Espeleta Ordre til, med deres Divisioner at rykke frem i Retningen af Portugalete, og drog selv med fem Batailloner til Armeuon, for i Nødsfald at kunne understøtte hine. Espartero er rykket frem til Quinerces; paa Marschen standsedes han ofte af den dybe Snee. Ved Brevets Afgang nærede man endnu Frygt for et Angreb paa Lequeitio. Don Carlos befandt sig endnu i Durango med sit Hof. - J et andet Brev, dateret Vittoria den 22de f. M., forkyndes det som ganske vist, at Mina vil i Cordovas Sted blive udnævnt til Armeens Over-Befalingsmand. At Dronningens Tropper have taget Balmaceda tilbage stadfæstes i dette Brev, det af Carlisterne paa Pladsen, tilbageladte Skyts var blevet bragt ind i Vittoria. En meget ondartet Feber rasede endnu blandt de engelske Tropper i Vittoria, og en stor Mængde Officerer og Soldater blev Offere for den, deels ved den raa Aarstid, deels ved det slette Qvarteer i fugtige Klostre og ved Soldaternes Mangel paa Maadeholdenhed i Spise og Drikke.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Tydskland. Det berømte Dresdner Galleri blev i Aaret 1835 besøgt af ikke mindre end 16,000 Personer. Det er nu næsten ganske nyt ordnet, og indeholder i fem og tyve Afdelinger 2000 Malerier. Svejz.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
J en Landsby i Nærheden af Bern lod en Bonde for nylig sit syv og tyvende Barn, hvis Fødsel havde kostet Moderen Livet, døbe. Af dette Barns ser og tyve Brødre og Søstre ere endnu tyve levende og befinde sig fuldkommen vel.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Jtalien. Man paastaaer nu, at Kongen af Neapels Broder, Prindsen af Capua, der skal have ladet sig bortføre af den skjønne Miss Penelope Smith, ikke er gaaet til Spanien, men i Livorno har indskibet sig paa et americansk Skib, for derfra at gaae til de forenede nordamericanske Stater, eller sandsynligere – til England.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Tyrkiet. J Constantinopel har man i Vinter en overordentlig Kulde. Mange Personer have mistet Livet, navnlig ere tvende Englændere frosne ihiel paa Jagten.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Paa Asiens Grændse skal Kulden være ligesaa stor, J afvigte December er den sidste Hofnar død, det i Constantinopel; han heed Abdy Bey og tjente i fyrretyve Aar under forskjellige Sultaner. Forhen var dette Embede en Sinecure og han havde intet Andet at gjøre, end at tjene Hoffets Store til Maal for deres Vittighed og Drillerier. Men Mahmud fandt ingen Fornøielse i disse Spøg, og AbdyBey maatte fordrive ham Tiden med smukke Historier og Vittigheder. Embedet maa være indbringende, som alle, der sørge for de Stores Fornøjelser, thi Abdy Bey efterlod sig en Formue af omtrent 975,000 Daler.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
America. I America ere 46 Jernbaner fuldendte, 137 ere under Bygning og til en fra Valtimore til Ohiodalen, der vil blive 330 engelske Mile lang, gjør man Forberedelser.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Jndenlandske Efterretninger. J No. 21 af den Vestsjellandske Avis findes følgende Udtog af en meteorologisk Dagbog for Februar. De vestlige og sydlige Vinde vedbleve at beholde Overmagten over de østlige og nordlige; thi det blæste kun 12 Gange af Norden og 12 Gange af Østen; men 18 Gange af Sønden og 20 af Vesten; det blev en Følge deraf, at Vinteren kunde ikke erholde Herredømmet. Det frøs af og til, der faldt ofte Snee, saaledes den 7de, 9de, 11te, 12te, 14de, 18de, 26de og 28de, men den optøede strax igien. Veiret var meget foranderligt: efterat man havde havt det vildeste og det deligste Vejr, endte dog Maaneden, om ikke med Vinterkulde, saa dog i den fuldkomneste Vinterdragt, og Jorden og Træerne vare bedækkede med Snee ved dens Udgang. Man havde havt meget vaadt Veir, thi det regnede og sneede i 13 Dage (hvilket var saare velgjørende, da alle Vandsteder bleve nu opfyldte); megen tyk Luft; thi i 25 Dage var Himlen meer eller mindre bedækket, og Solen lod sig kun see i 14 Dage; meget vildt Veir, saaledes den 9de og især den 11te og 12te, en flyvende Storm af Sydvest, hvorved det lynede og tordnede paa Vestkysten af Jylland og i det Hannoverske; men ogsaa det skjønneste Vejr, saaledes den 24de. Barometret og op og ned og bebudede Vejrets Ustadighed, og der var intet Bestandigt ved dette uden dets Ubestandighed. Der var meget Anomalisk ved Vejrglasset, ligesom ved Naturen selv, saaledes stod det paa Storm den første Dag i Maaneden, uagtet det bedste Vejr fulgte ovenpaa, og under smukt Veir den 19de, uagtet en stærk Regn kort derefter indtraf. Den 5te blæste Vinden af Nordvest, som ellers er det koldeste Hjørne, uden at en Jishinde viiste sig paa Vandet. – Veiret i denne Maaned havde megen Lighed med Veiret i Februar i Fjor.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Fra Baagø er indløben Efterretning om følgende oprørende Begivenhed. Om Aftenen den 29de f. M. vare Matroserne Hans Nielsen og Hans Peter Nielsen, samt Gaardmand Peder Kjellings Tjenestekarl Lars forsamlede hos en Huusmand paa bemeldte Ø, formodentligen for at slaae en Sviir af. Ved denne Lejlighed affordrede H. P. Nielsen denne Karl et Par Daler, han var Førstnævnte skyldig, hvorover han følte sig saa krænket, at han, efterat Matros H. P. Nielsen var gaaet, overtalte den tilbageblivende Matros Hans Nielsen, der er bekjendt for sin Brutalitet, at hævne den lidte Fornærmelse. De satte derpaa efter H. P. Nielsen, og indhentede ham ved et Gadekjær eller Vanding, hvor han paa den skammeligste Maade blev mishandlet af bemeldte H. Nielsen, og derefter, i en afmægtig Tilstand, af denne kastet i Vandet. Heldigviis kom kort efter en Karl forbi Stedet, som maaskee endda i Mørket ikke vilde have opdaget Mennesket, naar ikke en Hund, han havde med sig, ved sin Piben og Frem= og Tilbageløben, havde tilkjendegivet at noget Udsædvanligt forefandtes paa dette Sted. Efter nærmere Undersøgelse, fandt den Forbigaaende det halvdøde Menneske, opdrog det af Vandet, og ilede derpaa til nærmeste Huus om Hjelp. Tilfældet vilde nu at Redningsmanden netop traf paa den Mishandledes egen Fader, der med Bestyrtelse saae sin Søn i denne elendige Forfatning. Sønnen blev da indlagt i Faderens Huus, og de fornødne Foranstaltninger trufne til hans Gjenoplivelse. Men kort efter indfandt Gierningsmændene sig udenfor Huset, hoverende over deres Udaad. Her bleve de imidlertid paagrebne, og under Bevogtning afsendte til Stege paa Møen, under hvis Herreds-Jurisdiction Baage henhører. Men da man ankom til Møen, vilde den nærmeste Sognefoged, til hvem man henvendte sig, ikke modtage Forbryderne, fordi Sognefogden paa Baags havde forsømt at medgive Bevogterne en skrivtlig Anmeldelse om det Passerede. Disse vendte derfor tilbage til Baagø, hvor de satte Personerne i Frihed. Morgenen efter fandt man den ene af dem, nemlig Matros Hans Nielsen, hængende død i et Hyldetræ. Den anden, Tjenestekarlen Lars, blev derimod transporteret til Stege Arrest, hvor, efter Rygtet, ogsaa han skal have hængt sig ved Hielp af sit Halstørklæde. Den Mishandlede er, saavidt vides, uden Dødsfare. Kariboe, den 11te Marts. – Fredagen den 25de dennes, Formiddag Kl. 11, bliver Hr. Candidatus, Theologi og Adjunct ved den lærde Skole i Nakskov, Jens Rudolph Johannes Berg, ordineret og indviet i Mariboe Domkirke, til Vicepastor for Sandby Menighed, til hvilket Embede han under 9de f. M. allernaadigst er kaldet. Over de saamesiske Tvillinger.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Anden Artikkel.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Vi have i denne Tidende Nr. 7 havt Leilighed til at meddele vore Læsere nogle paalidelige Efterretninger om dette Tvillingpar. Senere findes i Nr. 151 af "Lancette Frangalse" en Afhandling over samme Gjenstand, hvoraf vi udhæve Følgende, for at fuldstændig gjøre vor foregaaende Meddelelse. Deres Statur er liden og de synes at være af en svagelig Constitution; deres Physiognom er som Chinesernes, deres Teint noget bruunagtig. Tvillingen paa Høire synes at holde den anden Noget under sin Afhængighed. Deres Hoved er af en med det øvrige Legeme forholdsmæssig Størrelse; er mindre udviklet i Tværgjennemsnit end forfra og bagtil. Panden er lige g temmelig høi, Hjerneskallens Basis er mindre udviklet der, hvor den lille Hjerne ligger. Deres Forening bevirkes ved en Art Commissur, som ligger ved Brystets Basis fra den sværdformige Brusk til fire Tvær fingre under denne Brusk. Denne af Huden dannede Stræng er i Stand til at forlænge sig Lidt, eller at dreje sig om sig selv, uden nogensinde at frembringe en besværlig Følelse: den er to Tværfingre tyk, og har paa sin nederste Deel et Ar, Navlen. Jndtil deres tiende Aar kunde den ene let dreie sig hen over den anden; men siden den Tid ere deres Bevægelser blevne meget meer indskrænkede. Disse indskrænkede Bevægelser forhindre dem dog ikke i at have en vis Frihed, da de let kunne lægge sig paa Siden og antage den stilling, der mindst generer dem. Tvillingen til Venstre har dog noget mindre Frihed i sine Ledemoder; han har en tydelig Fremstaaenhed paa den høire Skulder og holder sin høire Arm sædvanlig bag ved sin Tvillingbroder. De have en afgjort Tilbøielighed til alle legemlige Bevægelser; de elske Jagten: i America have de forfulgt og skudt en Hjort; de bruge et Gevær med Behændighed; den paa høire Side kan skyde med begge Armene; den venstre Tvilling kan kun gjøre det med den venstre Arm. De bruge iøvrigt, den ene saavelsom den anden, helst den høire Arm. J de sidste Aar have de særdeles fuldkommengjort Omfanget og Overeensstemmelsen af de Bevægelser, som de foretage sig. De holde meget af at ryge Tobak. Paa det dem gjorte Spørgsmaal, for at erfare om begges Excretioner skeete paa en og samme Tid, svarede de, at dette var ikke altid Tilfældet, og yttrede det Ønske, at man ikke længer vilde fortsætte dette Spørgsmaal i Overværelse af de tilstedeværende Fruentimmere. Undseeligheds Følelsen er særdeles afgjort og bestemt hos dem.
Berlingske Tidende, 1836-03-16
Hvad man fortæller om en foregiven Strid mellem dem, der skulde være opstaaet af, at den ene havde vildet tage et Bad, den anden ikke, er aldeles ugrundet; den fuldkomneste Overeensstemmelse mellem disse Brødre er aldrig blevet afbrudt; men der gaae ofte flere Dage hen uden at de tale med hinanden, og dertil føle de ingen Trang. De tale meget færdigt Engelske, og man har bemærket, at de rettede en af de Omkringstaaende, der ucorreet udtalde et Ord i dette Sprog. De tale ogsaa Fransk, dog langt mindre færdigt. De elske Malen og Musik og synge rigtigt samstemmig; de elske ogsaa Post og læse med Fornøielse Lord Byrons Værker. De læse samtidig og i samme Bog. Den ene har en næsten ligesaa god Hukommelse som den anden. De spille Skak eller Dam med andre Personer, men aldrig med hinanden; de regne temmelig let.