Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
J "Mahl. f. geb. St., af 13de f. M., læses følgende interessante Notits om den Jtaliener, der havde stiaalet Prindsessen af Oraniens Diamanter, "Denne berygtede Diamanttyv havde ogsaa begive sig til Amerika, hvor Jngen spørger den Fremmed om Pas eller Cortificat, og som er et sædvanligt Tilflugtsted for flygtende Forbrydere og Lykkeriddere. Paa Overfarten blev Jtalieneren, ved sine Reisefællers Samtaler, bekjendt med nogle amerikanske Toldindret ninger, saasom den strænge Visitation, den overodentlige høie Told paa Diamanter og desl., hvilke tyktes ham meget ubeqvemme i hans Stilling, da har saaledes neppe kunde have Haab om, ubemærket af bringe sin Rigdom i Land, og Tyveriet havde rygtet sig vidt omkring, og Smykket var beskrevet i mange Aviser. Da Skibet landede ved Newyork, skjulte han Smykket, saa godt han kunde, paa sin Krop, sprang i Land under det første Virvar, og tilte hen paa et Gjæstgiversted. Bestyrtet, som om Retfærdigheden var ham i Hælene, traadte han ind i Gjæsteværelset, rakt Værten et Par smaae Æsker, bad ham gjemme dem for sig, og løb igjen tilbage paa Skibet. Tilfældigviis sad en Toldbetjent i Gjæstestuen, der lagde Mærke til hvad der passerede, og strax ahnede et Smugleri. Han bragte derfor Værten og dennes Deposttum hen paa Toldboden, Æskerne blevne aabnede, og man gjenkjendte strax Smykket efter Stikbrevene. Da Jtalieneren saae sin Skat tabt, gav Fortvivlelsen ham Mod; han tog sig en Advocat, gik ud paa Toldboden og forlangte at fortolde sine Juveler. Dette blev ham afslaaet, og Varene erklærte for konfiskerede. Nu kom det til en Proces, der varede længe, gjorde megen Opsigt, og af den nederlandske Consul meldtes til Haag. Den derværende Regjering sendte strax en Commissair til Newyork og forlangte Smykkets og Tyvens Udlevering. Processen antog nu en anden Caracteer og blev bragt for Kongressen i Washington. Denne erklærte Jtalienerens Udlevering for lovstridig. Men langt vidtløftigere vare Underhandlingerne angaaende Smykket. Amerikanerne ansaae det, som Contrebande, for god Prise; derimod protesterede endnu bestandig Jtalieneren, og hans Advocat paastod, at Striden derom var en Privatsag imellem Jtalieneren og Prindsessen, som ikke hørte herhen. Desuagtet var man tilbøielig til at erkjende Prindsessens Ret; men man vilde holde Smykket tilbage som Pant, indtil en ældre Fordring, de forenede Stater endnu havde paa Holland, var liqvideret. Den nederlandske Commissair kunde ikke indrømme dette, fordi Smykket som Privateiendom ikke havde noget at bestille med Statsanliggender; til Slutningen blev Jntet afgjort, og Commissairen reiste til Newyork, for derfra at indskibe sig til Europa. Jtalieneren begav sig ogsaa til Rewyork, steeg trodsig af paa det samme Gjæstgiversted, hvor Commissairen boede, og tog sin Kone til sig, der imidlertid var reist efter ham over Havet, og vel ikke meget glædede sig over den Vending, Sagerne havde faaet. Commissairen beklagede sig hos Gouverneuren, og denne, oprørt over Tyvens Uforskammenhed, lod ham paa Stedet tage ved Vingebenet, bringe ombord paa et amerikansk Skil og, under Ledsagelse af en Constabel, indskibes med Commissairen til Amsterdam. Dette var nu vel en Egenraadighed og en aabenbar Krænkelse af Loven, men man fandt sig deri, og det faldt Jngen ind, i ringeste Maade at holde sig op derover, uagtet Aviserne Dagen efter, gandske tørt, uden al Commentar, forelagde Publikum Sagen. Saaledes kom Diamant tyven til Holland."(Khvnsp.)¬