Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-02-09
Dr. Hofpræst Christiant har nu udgivet virkelig læseværdige Bemærkninger over Hr. Justitsraad Rafns Jndbydelse til alle Dannemark og Norges Mænd &c., hvori han fremsætter de Jndvendinger, som kunde giæres og tildeels virkelig gjøres derimod. De vigtigste ere: 1) at Forpligtelsen er for ubestemt, og at derved mueligen een, som uden modent Overlæg er indgaaet den, siden let kunde fristes til at overtræde den 2) at en stor Deel Medborgere vilde forarmes derved, da der i Kjøbenhavn gives Handlende, som for det meste og maaskee ene og allene handle med Engelske Varer; 3) at Jveren for levende at drive Caperie vilde svækkes, naar ingen Dansk Patriot skulde turde tillade sig at kjøbe Engelske Varer; 4) at en saadan Forpligtelse, naar den skulde vedvare for bestandig, vilde være uhensigtsmæssig og upolitisk; 5) at Formaalet for Opfordringen: "at skade Fienden ikke stemmer med Moralloven, da Pligten endog at ville sin Fiende vel er uadskillelig fra denne Lov. – Efter de Bestemmelser og Jndskrænkninger Hr. Christiani har gjort, for at betrygge Jndbydelsens Forf. mod muelige Mistydninger, mener han den foreslagne Forpligtelse vil være: 1) at understøtte indenlandsk Fabrication i alle dens Grene, alle Haandværk, Manufacturer og Konster; 2) saalænge den nærværende Krig med Engelland varer, ikke at kjøbe Engelske Varer, undtagen: a) saadanne, som for nærværende Tid findes inden for den Danske Stats Grændser og ere Dansk Undersaatters Eiendom; b) saadanne, der i Foreningen selv udtrykkeligen ere blevne bestemte som tilladelige Undtagelser eller herefter maatte erklæres derfor, og c) saadanne, som Regjeringen selv – enten til Caperiets Opmuntring eller af nogen muelig anden Grund – vil have undtaget fra den Forpligtelse, som attraaes indgaaet. Uden at negte disse Jndskrænkninger deres Værd, maa man dog tilstaae, at der mod de fremsatte Jndvendinger selv atter kan gjøres adskillige Jndvendinger. Jndbydelsens Forfatter har vel aldrig forudsat, at den foreslagne Forening skulde være et Slags Frimurer-Forpligtelse, eller at et aldeles frivilligt Løvte skulde indgaaes under saa strænge Betingelser og høitidelige Forsikkringer, at det jo maatte kunde overlades til enhver at gjøre en Undtagelse fra Regelen, naar Omstændighederne krævede det. Saaledes vilde det jo være en reen Absurditet at antage, at den, som ved et Skibbrud henkastedes paa en ubeboet Øe hellere skulde vilde omkomme af Hunger og Kulde end modtage det Engelske Brød og Ost, eller den Casimirs Vest, som hans Engelske Medreisende vilde give ham. Hensigten af Jndbydelsen er, at forene saa mange Danske og Norske som mueligt til, frivillig at forpligte sig, at forvise Engelske Producter og Fabricater, for saavidt de ikke ere uundgaaelig nødvendige for vort Helbred, eller Næringsbrug." Det er umueligt at bevæge alle til at indgaae en saadan Forpligtelse; det er endnu umueligere at forebygge, at jo en Enkelt overtræder den, thi det maatte under andre Omstændigheder ogsaa kunne være Tilfældet; men det er allerede nok, naar Fleerheden indgaaer og overholder en for Fædrenelandets Vel saa vigtig Forening. Til den ubehagelige Virkning et saadant Forbund mueligen kunde have paa enkelte Medborgere, der handle med Engelske Varer, kan umuelig tages Hensyn her, hvor det gjelder om det Heles Bedste. Desuden vilde det nok blive vanskeligt at bevise, om nogen af hine just vilde forarmes ved en saadan Jndskrænkning. – Jveren for at drive Caperie kunde umuelig svækkes derved, thi deels findes der ikke altid lutter Engelske Varer, paa de Skibe, der opbringes, deels kan Caperen ikke i Forveien vide, hvilke Varer han vil forefinde der, deels kan Varernes forringede Værdie, forudsat at en saadan Forringelse virkelig vilde være en Følge af hiin Forening, aldrig gjøre et saa afskrækkende Jndtryk paa ham. Desuden er en saadan Forening ikke Øieblikkets Værk Det er ikke let at indsee, hvorfor Foreningen ikke skulde kunne vedvare endog naar Fienden har ophørt at være Fiende. En saadan Forening er jo ikke hele Landet eller Regjeringen; et Forbund af Medborgere kan jo gjerne indgaae en Forpligtelse, der ikke behøver at gielde for Staten, og en Forpligtelse, at forvise Engelske Producter fra Huus og Hjem, forudsætter jo ikke ingensinde paa ny at træde i Handelsforbindelse med Engelland." Jndbydelsens Formaal er jo kun at forekomme Forbrugen af Engelske Varer indenlands, ikke Handelen dermed. Aldrig kunde det skade den indenlandske Konstflid, om man, i Fredstider, lod komme Engelske Artikler og solgte dem igien til andre Nationer. Udtrykket, at skade Fienden, kan aldrig misforstaaes, thi man kan i Handelen skade en Anden paa to Maader, enten ved uretfærdigen at giøre ham Afbræk i sin lovlige Næringsvei, eller og ved at formindske hans Fordeel i det man unddrager ham sin Søgning. Naar vi ophøre at benytte os af Engelske Fabricater, saa skade vi unegtelig Engelland, ved at formindske dets Jndtægtskilder, men vi handle ikke umoralsk. Den Pligt: endog at ville sin Fiende vel er ikke anvendelig her og kan heller ikke forklares lige efter Ordene. At skade Engelland paa den her anførte Maade, vilde, selv under de fredeligste Forhold imellem os og denne Stat, aldrig kunne kaldes umoralsk. (Fortsættes.) udsendt.)¬