Jyllandsposten, 1839-05-13
Undertegnede læste for nogen Tid siden i eet eller andet offentligt Blad, at man, under sidste Præliminair examen ved det kongl. Landcadetcorps, havde gjort meget moderate Fordringer til Aspiranternes Syn. Dette foranlediger ham til følgende Linier. Han veed af egen Erfaring, at et kort Syn er en væsentlig Mangel hos en Officeer, endog under fredelige Krigsøvelser, hvor meget mere altsaa i selve Krigen. Krigshistorien viser ogsaa, at denne Legemsfeil ofte har været Aarsag, ikke alene til det kortsynede Jndivids Undergang, - hvo tænker herved ikke paa Gustav Adolph, paa den talentfulde franske General La Harpe og Flere, – men ogsaa til hans Undergivnes. At kunne see i tilbørlig Frastand er derfor, efter Jndsenderens Skjøn, en ufravigelig Fordring til ethvert Subject, som attraaer at vorde Officeer; men det er naturligviis ligegyldigt, om det har et saadant Syn af Naturen, eller ved Konstens Hjælp, naar Hjælpemiddelet kun ikke i nogen Henseende formindsker dets Brugbarhed i Tjenesten. Da nu Lorgnetter, ifølge nødvendige optiske Grunde, paa den meest fyldestgjørende Maade afhjælpe den Feil ved Synet, som man kaldet Kortsynethed, hvilket ogsaa Erfaring bekræfter, og da de, anbragte for Øinene som Briller, ialmindelighed tillige opfylde hiin betingelse, hverken at genere den Afbenyttende eller Andre, saa synes det, at den simple Kortsynethed, som kun begrundes i Øiets Form og Brydningsevne og aldeles ikke i nogen Svaghed eller Sygdom, – kortsynede Øine ere, som bekjendt, de stærkeste, burde aldeles ophøre, at være en Hindring for at optages i Officeerstanden, men at et absolut svagt Syn burde ufravigeligen udelukke et Subject derfra. Det forstaaer sig, at man maatte opgive den vel meget almindelige, men besynderlige Fordom mod Lorgnetters Afbenyttelse i Krigstanden, da det endog maatte gjøres enhver kortsynet Officeer til Pligt, i Tjenesten stedse at bære dem. Det er virkeligt paafaldende, og characteriserer den menneskelige Natur, at denne Fordom saalænge har kunne staae sig mod Videnskabens klare Lys, ja at man hidtil fast aldrig har vovet at angribe den Undertegnede har allerede i flere Aar været betænkt paa, at gjøre det, men dens hellige Nimbus har vel ogsaa holdt ham derfra, skjøndt han længe har været overbeviist om dens skadelige Jndflydelse paa vor Officeerstand, som derved formeentligen berøves flere opvakte Hoveder Man overveie blot, hvor mange Officerer Standen vilde undvære, som nu ere dens Pryd, naar Kortsynethed tidligere havde udelukt derfra. Den vilde upaatvivleligen have udelukt Napoleon af den franske Militair-Etat, naar man dengang havde tillagt den den senere Tids Jndflydelse. Jndsenderen troer endog at have gjort den Jagttagelse, at der findes særdeles mange gode Hoveder blandt de Kortsynede, hvilket muligen kan forklares deraf, at det korte Syn vel som oftest hidrører fra Øinenes tidlige, mangeaarige, uafbrudte Anstrængelse ved vores, desværre saa smaattrykte, Bøger, og at det igjen er denne tidlige og flittige Udvikling af Aandsevnerne, der siden ofte viser sig som Talent. Det er vist unødvendigt at bemærke, at Undertegnede er langt fra, at ville drage Muligheden saavel af Talentets som Geniets Forening med et langt Syn i ringeste Tvivl, hvilket vilde stride mod al Erfaring. C. C. Schwartz, Rosenborg Sundhedsbrønde, i Kjøbenhavn aabnes til Afbenyttelse paa Stedet den 1ste Juni og blive fremdeles tilgængelige indtil den 31te August.