Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-03-02
Til en Bondegaards Jnventarie- og Drivtscapital regner Prof. O., sikkerlig ei for høit, 1500 Rbd. Føie vi hertil blot 1000 Rbd. for hver Gaard, til Avlsbygninger, saa behøves til hver Bondegaards Drivt 2500 Rbd. eller omtrent 41 1/2 Million Rbd. til det Hele. For imidlertid at møde den Jndvending, at en stor Deel af den øde Jord der skulde opdyrkes, kunde bringes i Forbindelse, med allerede bestaaende Avlsbrug, vil jeg antage, at blot paa det halve af hint Areal, eller paa 500,000 Tønder Land skulde opføres Bygninger, hvorved altsaa noget meer end 8 Millioner Rbdlr. gik fra hiin Sum. Men selv i Forbindelse med allerede bestaaende Avlsbrug maatte naturligviis til den øvrige Halvdeel af det nye Areal der skulde opdyrkes, anvendes en Drivtscapital, der ei kunde vorde mindre, end allerede antaget; og det end ydermere fordi paa uopdyrkede Jorder Lyng maae røddes, Sten opbrydes og det værste Jordsmon pløies. 33 Millioner Rigsbankdaler vil altsaa efter Prof. O. Data i det mindste behøves; og vi forvente nu blot, for at see rige Afgrøder prange paa hine øde Strækninger, at Professoren eller nogen anden, der er begavet med "almindeligt Overblik og dyb Jndsigt i Sagen snarest mueligt opgiver hvorfra denne Sum skal tages, uden for Papiret." Men da dette mueligen kunde vorde vanskeligt, saa er det rimeligt at Professoren for det første indskrænket sig til at raade os, at udlægge de Jorder til Græs, som nu ere under Dyrkning og derimod at anvende Arbeide og Gjødning paa de øde Jorders Opdyrkning. Dette kunde vel lade sig gjøre, for saavidt de raae Jorders Beliggenhed er saaledes, at disse kunne dyrkes i Forening med allerede ordnede Avlsbrug. Store Hedestrækninger kunne derimod blot opdyrkes ved nye indrettede Avlsbrug; men selv i hint Tilfælde ville dog formodentlig de meer omskuende Agerdyrkere tage i Betænkning at vandre denne Vei, i det de ret vel vide, at naar de ved at gjødske deres gamle Jorder kunne haabe 8 Fold og derover, saa tør de paa de raae Jorder – nemlig saadanne som i almindelighed findes i vort Land – efter lige Gjødskning og mere Arbeide maaskee neppe vente 5 Fold, thi som bekiendt udrettes ved den første Gjødskning, paa saadanne Jorder, ei saare meget, og disse Jorder bør ikke destomindre, under sædvanlige Forhold, udlægges i en Rad af Aar til Græs, naar de have ydet et Par Halme, thi først da blive de fuldkommen skikkede til at behandles som de ældre Jorder. En tredie Maade er imidlertid endnu tænkelig, naar nemlig de raae Jorder kunde opdyrkes ved Siden af allerede indrettede Avlsbrug. Af det Qvantum Gjødning og Arbeide, som nu anvendes til de gamle Jorder, kunde nemlig en Deel, f.Ex. Halvdelen offres de raae Jorder og saaledes udstrækkes til et dobbelt Areal; men, over, hvad blev Udfaldet, Selv den blotte Theoretiker bør jo vide, at Afgrøderne ei staae i Forhold til det dyrkede Areal, men til dets Kraft og det derpaa anvendte Arbeide og maae kunne give Svaret. Hvorfor fremskride Opdyrkninger saa langsomt, selv i Forening med allerede bestaaende Avlsbrug, Hvorfor tager den kloge Landmand blot lidet efter lidet den uopdyrkede Jord under Ploven, da han dog sikkerligen gjerne, om han er en drivtig Mand, det snareste mueligt ogsaa derpaa ønskede rige Afgrøder, De gamle Jorder ere nemlig i hans Øine Grundvolden for de nye Jorders Opdyrkning; han tør ikke svække denne, at ikke den himmelhøie Bygning, som han ellers hurtigen kunde reise, skal styrte sammen over hans Hoved og knuse ham. Fra hvilket Synspunct jeg end betragter Prof. Olufsens Paastand, at den extensive Drivt, er os gavnligere end den intensive og at denne hos os bør være en Følge af hiin, finder jeg den ugrundet. Hver kyndig og upartisk Agerdyrker skal sande, at varige Opdyrkninger – jeg taler ikke om den saakaldte Opdyrkyning, hvorved Jordsmonnet afnødes et Par usle Havrekjærne, for dernæst at udlægges til Græs, uden endog at være i stand til at frembringe dette - ikkun iværksættes ved et Overskud af Arbeide og Gjødning, eller ved forskudsvis at anvende en, i Forhold til det Areal, der skal opdyrkes, større eller mindre, stedse betydelig Capital, og jeg tvivler meget paa at man vil paastaae, at de Danske Landmænd i deres nærværende Stilling have Arbeidskraft og Gjødning tilovers eller betydelige Capitaler at anlægge. - Ved den af Prof. O. flygtigen henkastede Jdee, at saadanne Opdyrkninger skulle iværksættes af Selskaber, som til dette Øiemeed forenedes, saaledes som nemlig er Tilfældet i England, vildleder han ikkun den med Sagen ubekjendte. J det rige England, der tæller saa mange oplyste Landmænd blandt sine Jndvaanere, kunde saadant skee, men hos os, hvor Capitalen ei sjelden fattes til Vedligeholdelsen af det allerede Tilværende, og hvor vi kun vanskeligen finde en Avlskarl til at drive under vort eget Opsyn, anseer jeg saadant som uiværksætteligt, især i vor nærværende Stilling. Og hvor var nu endelig Kjøberne til hint Selskabs opdyrkede Jord, som skulde sælges, for ved den indløste Capital at kunne begynde en nye Opdyrkning? Jeg frygter saare, at dette Jnteressentskabs Dividendum længe maatte vorde - O. Agerdyrkerne, især af den nyere Skole, formene derimod, at de ved Anvendelse af arbeidsparende Redskaber, ved større Foderavl og deraf følgende større Gjødningsmængde, ligesom ved hensigtsmæssig Sædfølge bør stræbe, paa det alle rede dyrkede Areal at frembringe større og større Afgrøder, der ei forholdsmæssigen maae koste saameget, som de forrige mindre Afgrøder, og at de først naar de have Arbeidskraft og Gjødnintilovers, lidet efter lidet bør udstrække denne tilde raae Jorder. (Fortsættes.)