Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-02-09
J Klubben Enigheden paa Compagniehuset var stort Aftensmaaltid, under hvilket Skaaler for vor gode Konges og det hele Kongehuses Vel bleve udbragte og stadfæstede ved 27 Kanonskud, som tordnende lod sig høre fra Slotsbroen. Selskabet var overordentlig talrigt. Ved passende Sange udtrykkede det sine blide Følelser. Til Huusarme blev af Selskabet indsamlet 93 Rbd. 16 s. N.V., samt i Sølv 1 Rbd. Et ligesaa muntert, som glimrende Bal, vedvarede hele Natten igjennem. Om Aftenen var i Østeraae lige for Compagniehuset indlagt et Fortøi, tiltaklet som en Fregat, og rigt belyst med Lanterner, som vare anbragte paa Ræerne, Gaflerne og Sprydet, samt fra Topperne og lige ned til Dækket paa begge Sider. Mellem Stormasten og Mesanmasten var anbragt Deres Majestæter Kongens og Dronningens Navnetræk med Krone over, som var dannet af Glasperler, og oplyst ved Lamper. De kongelige Chiffre vare omgivne med en Krands af Evighedsgrønt og ligeledes oplyst med Lamper. Ligeledes var den forhen omtalte Brig paa Fjorden om Aftenen meget skjønt illumineret med Lanterner. – J Klubben Harmonien var ved samme høitidelige Leilighed, ogsaa et stort Aftensmaaltid, hvorved udbragtes Skaaler for Kongen og Kongehuset og en passende Sang afsjungen. Ballet vedvarede med lige Munterhed hele Natten over. Sammesteds var og anbragt 2de smukke Transparenter malede af N. Rodschou, det ene forestillede Minerva Tempel, hvori stod et brændende Alter og derpaa de kongelige Navne med Krone over; ved Siden faaes Krigs- og Handels Attributer. J Midten af Alteret var anbragt Aalborg Vaaben. Oven over Templet stod den Jndskrivt: Holligdommens Jld antænder Flammen, som i Hjertet brænder. Og forneden ved Templets Fod. Landets Held og Aalborgs Flor Gjennem Sekler vorde stor. Paa det andet Transparent var anbragt det fulde danske Vaaben, omgivet med Grantræer. Neden for Vaabenet saaes Bondestandens Attributer, der ovenover en Glorie med Dato og Aarstal, og nedenunder: Oy til Himlen Ønsket stige For vor Konge og hans Rige. Med et Ord: Allevegne herskede en usædvanlig Munterhed og Glæde, og intet Selskab adskiltes uden med de varmeste Ønsker for Kongen og Fædrenelandets Held. - Fredagen den 29de Januari høitideligholdte det herværende dramatiske Selskab, vor allernaadigste Konges Fødselsdag. Stykket, som i denne Anledning blev opført, var Kjerlighed paa Landet, Syngestykke i tre Acter, sat i Musik af Professor Kuntzen. For samme blev fra Parterret afsiungen en Sang. Efter Stykket blev fremsagt en Epilog med tilhørende Sang. Saavel disse tvende Sange som Epilogen var forfattet af Hr. Pastor Henneberg, og begge Dele endtes med et eenstemmigt Udraab: Længe, leve vor elskede Konge! – J Anledning af Hs. Majestæt Kongens Fødselsdag havde de i Nørresundbye boende Embedsmænd og en Deel andre af Byens Jndvaanere i Aar foranstaltet Aftenspiisning i Klubben Prøven, ved hvilken Leilighed een til Dagens Høitidelighed passende Sang blev afsjungen, og derefter under Kanonernes Torden og Trompeternes Lyd Hs. Majest. Kongens Skaal drukket med Selskabets varmeste og oprigtigste Ønsker for Kongens og det hele Kongelige Huses Held og Lykke, hvorefter Selskabet passerede Natten med et efter Stedets Leilighed skjønt Bal. Viborg, d. 3 Febr. Skiøndt nogle Dage før, have dog Muslingerne ogsaa denne Gang været rigtige Spaamænd. - Efter flere og især de to sidste Dages blide og foraarsagtige Veir indfandt sig Kyndelmisse Knuden rigtig paa Kyndelmissedog med streng og bidende Kulde og derefter en Mængde Snee og Frost, der dog gjør det muligt at kiøre i Kane. Synderligt nok, at allerede for en 10 Dage siden vare i 2 Haver her i Viborg opkomne de først i Januar saaede Sukker Erter. J Viborger Samler af 1ste Febr. d. A. læses følgende: "Jblandt de mangehaande Ulemper, det forandrede Pengevæsen og dermed følgende Pengløshed har ført med sig, synes den ikke at kunne kaldes den mindste, at Slegfredbørn erholde af deres Fader en ganske ubetydelig Understøttelse. J de gode Pengetider kunde det dog kaldes Noget, naar Moderen blev givet eller af Øvrigheden tillagt 8 a 16 Rdlr. Courant aarlig til Barnets Opfostring. Saalænge Sølvværdien gav næsten et dobbelt Beløb i Sedler, var det og Noget, skjøndt langt under det gamle, men nu, da Sedlerne nærme sig pari, og især da de Føde og Klæde=Midler, et Barn behøver, og den idelige Oppasning, volder, at enten den ulykkelige Moder selv maa sidde i et Lukaf med et Barn og hungre med det, eller og tilveiebringe, ved at tjene, i det mindste 30 og derfra til 60 Rbd. N. V. aarlig til en Fremmed, som paatager sig for den usle Gevinst, et sligt forladt Barns Opfostring; da er det virkelig alt for Lidet. Hvormeget slige Børn og deres Mødre ligge Fattigvæsenet til Byrde, er bekiendt; hvormeget Barnet, der dog er den uskyldigste Person i denne Tragoedie, taber i physisk og moralsk Værd, ved en saadan leiet Fostermoder, det behøver man sandelig ikke to Øine til at see. Moderens Byrder og daglige Besværligheder ere alt for svære og kjendelige; Faderen, der dog maae være at ansee som den eneste Aarsag til Barnets Existents, lusker sig behændig fra alle disse Byrder og ofver en saare ubetydelig Penge, der ikke engang forslaaer til Huusleie, Vask og Linned, end sige til Føde og andet Barnet behøver. Det er derfor, foruden den tabte Ære, aldeles nødvendigt for Moderen i Tienestestanden og Almueklassen at blive fattig og forsømme mange af Moderpligterne under nærværende Fosterløn. Man tør af vores blide og retfærdige Regjering haabe, at der raades snarlig Bod herpaa, og at Barne faderen bliver pligtig at give saameget, som Fødselsskiftelsen i Kjøbenhavn tilstaaer Bønderne og Andre, som opfostre Børn. Ligeledes synes det høistbilligt, naar Skilsmisse tillades Ægtefolk, at Moderen, der burde have Døttrene til de vare udskrevne af Skolen, tilstodes det samme for hver Barn af Manden.