Københavns Adresseavis, 1777-09-10
Naar man nu har udvalgt en Qvantitet Rødder til Sirup, saa bliver 1) det Grønne afskaaret, dog saaledes, at man ikke skierer for nær i Rødderne a). Dernæst ren sees alle Rødderne enten paa engang eller paa adskillige Gange fra den vedhængende Jord i et temmelig rummeligt Kar med en tilstrækkelig Mængde Vand, og slaaes frisk Vand derpaa saalænge, indtil det bliver ikke mere ureent b). Dette kan best giøres med en afstumpet Kost. a) Kiødet paa Gulerødderne bestaaer af lutter smaa langs efter løbende Rør, som ere opfyldte med Saft, og naar disse Rør aabnes, saa flyder allerede af sig selv en Deel Saft ud. Naar man altsaa afskierer det Grønne for dybt førend Rødderne ere torde, saa bliver disse Rør ikke allene aabnede, men Saften opløses endnu meere ved det i Rørene indtrædende Vand, og flyder ud i stor Mængde. Af denne Aarsag maae ikke heller de nederste Spidse af Rødderne bortskiæres, førend de ere aftoede, efterdi nogle Saftror ligeledes derved aabnes, og nogen Saft gaaer til Spilde. Nogle raader til, at skrabe eller skrælle Rødderne efterat de ere afvaskede, hvilket andre derimod fraraader, og det af den Aarsag, fordi nogen Saft derved gaaer til Spilde. Dette er heller ikke ugrundet. Men vilde man ikke regne dette Tab af Saft, som ey kan være meget betydelig, og ikke see paa den Tid, som anvendes til Skrabningen, for at faae en bedre Sirup. Saa vilde jeg give denne Methode Fortrinnet, især, naar Rødderne koges for Udpresningen; thi den yderste Hund, saavelsom den grønne Skalle paa den øverste Ende af Rødderne, har en bitter Saft, som ved Kogningen fuldkommen bliver opløst, og skaber Sirupens Sødme. Dog er denne Skade ikke saa 2) Afskieres af de saaledes rensede Rødder de smaa Grene, som kan være udskudte paa Siderne, samt den grønne Skalle, som sidder paa den øverste Ende c). 3) Maa giøres Forskiel, om Rødderne skal udpresses ukogte, eller om de for Udpresningen først skal koges. Skulle Rødderne først koges for Udpresningen, saa støder man dem temmelig smaa i et reent Trug med et sædvanligt Jern d), kommer en Deel deraf i en Kiedel, flaaer saa meget Vand derpaa, som fornødent er, paa det at de ey skal svies, og koger dem, indtil de lade sig trykke i Stykker med Fingrene. De maa i den Tid de koges, flittig røres. Nu ere de færdige til Afpresning; og de endnu ukogte, koges ligeledes medens de andre afpresses e).Men skulle de afpresses ukogte f), saa river man de efter No. 1 og 2 tillavede Rødder paa et Rivejern, ligesom man pleyer at rive Peberrod, og udpresser derpaa disse (Fortsættelsen følger.) revne Rødder 8) betydelig, naar Rødderne udpresses ukogte, efterdi den bittre Saft da ikke opløses saa meget. Nogle raade ogsaa til at udtage Marven, siden de holde for, at dens Saft er for vandagtig, og skaber Smagen, men dette kan ikke udgjøre saa meget i det Hele, som naar man derimod vil regne den Umag at udskiære Marven. c) Det er fornødent, at de yderste Spidse, som for den største Deel bestaaer af Huden og Marven, afskiæres, saavelsom og den grønne Bark, efterdi begge har en bitter Saft. Nogle vaske de stødte Rødder endnu engang, men det er meget skadeligt, da den største og beste Deel af Saften gaaer til Spilde derved. e) Nogle slaae mere Vand paa under Kogningen, hælde det siden af, og kaste det bort; men dette er ikke raadeligt, efterdi megen Saft spildes derved. Denne Maade holder jeg for den beste, efterdi den i den udvendige Hud befindtlige bittre Saft og mange grove Dele af Rødderne tillige opløses ved Kogningen, hvilke sidste ikke lader sig ganske afsondre igien ved Afskumningen, og altsaa ere skadelige for Sirupens Sødme og Varighed. Det paaspæede Vand maa ogsaa ey allene med meget Brændespilde bortløbe igien, men det efterlader sig endnu Jordpartikler og andre faste Dele, som blande sig med Sirupen, og formindske dens Bonitet. Naar Rødderne udpresses ukogte, saa falder alt dette bort. At rive Rødderne er et meget besværligt og langvarigt Arbeyde, og jeg vilde heller raade dem, som aarlig vil tillave en betydelig Mængde Rødder til Sirup, at bruge den Maade, som man betiener sig af i de Rhinske Lande til de Æbles Stødning, som bruges til Most eller Eddike. Der giøres et Trug, som er omtrent otte Fod langt, og halvanden Fod breedt i Ud hulingen, i samme rulles en Steen, som en Skibesteen, Hvorledes Æblemost skal tillave Af de svenske Indenrigs Tidender. Frugten plukkes af førend den bliver for moden, og maa ligge i nogle Dage. Naar det er mueligt, maa Sommer= og Vinter=Æbler ey blandes sammen, men hver Sort blive for sig. Æblerne males eller stampes smaa, Saften presses derpaa ud, stes igiennem en Sigte, og slaaes strax paa Ankeret, som ey maa være fuldere, end at Mosten beholder Plads til at arbeyde, den maa ingen videre Lafs have, end et lidet Huul strax ved Tøndebaandet, og i øvrigt være gandske tæt tilspundset. Til et Oxhoved Saft kommes 3 til 4 Pd. Rosiner, og 2 Pd. Sukker. Det beste Middel at klare denne Saft, er at aftappe den ofte, og altid paa smaa Fustager, som ere vel tilspundsede, og ikkun have et lidet Lufthul. Skulde den komme i Arbeyde, efterat den er aftappet, kommes nogle faa Rosiner derEfter 6 Maaneders Forløb kan den drikkes, og enten slaaes paa Bouteiller, eller tappes af Ankere, ligesom andre Drikkevare. Pæremost kan giøres paa samme Maade. Nyheder. I Dag bleve en Mohr og en Mohrinde, som begge høre Hr. Kammerherre Moth til, i Nicolai Kirke døbte af Hr. Saxtorff. For Døbe=Acten blev holdt en Tale over Es. 49, 6. Mohren fik i Daaben det Navn Christian Victor, Mohrinden blev kaldet Christiana Amalia. Fadderne vare: Frue General=Krigs=Commissairinde Brown, Frue Søebørker, Frue Thalbitzer, Frue Nully, Hr. Kammerherre Moth, Hr. Kammerherre Bas halle, Hr. Kammerherre v. Lüttichau, Hr. General frem og tilbage, hvilken noksom knuser de under den liggende Rødder, uden at noget af Saften gaaer til Spilde. Steenens Størrelse er omtrent halvtredie til tre Fod i Tværmaal og trefierdedeel Fod tyk, og Randen bliver riflet som en Møllesteen. For at rulle denne Steen frem og tilbage i Trugen, er igjennem samme gjort en Jern Rulle, som med sine Ender er indlagt i to ikke meget sterke Sidetræer, af omtrent sex Fods Længde; disse ere ved hver Ende sammensæstede med et Tværtræe, hvis begge noget ovenfor staaende Ender ere runde og tiene til Haandgreb, ved hvilke 2 Personer med gandske liden Magt kan trekke Stenen frem og tilbage i Trugen. - Dersom nogen ikkun vilde tillave lidet Sirup, og ey giøre Bekostning paa at anskaffe saadan en Steen, saa kan han ikkun lade sig giøre et Trug af behagelig Størrelse, og en Støder af haardt Træe, i hvis underste Ende ikkun skiæres to Skurer paa Kryds. Med samme kan man stampe Rødderne saa smaa som behøves. Benge Maader bruges til Æbles Udpresning; og jeg holder det for bedre, end at rive Rødderne, efterdi deres Saftrør derved fuldkommen knuses. Krigs=Commissair Brown, Hr. General=Krigs=CommissaiHesselberg, Hr. Baron Bretton, Hr. Kammerraad Søebotker, Hr. Agent Thalbitzer, Hr. Mac. Evoy, Hr. Beverhoudt.