Aarhuus Stifts-Tidende, 1839-01-17
Det i Stænderforsamlingen, af den hvnske Deputerede, Justitsraad Skibsted, stillede Amendement at Haandværksmesterne skulde i enhver By bestemmes til et vist Antal, har, tilligemed de Motiver de var bygget paa, givet Anledning til, som forhen meldt, en moersom og satirisk Artikel i Khvnsposten, hvori det bl. a. hedder saaledes: "Det vil rigtig nok see noget curieust ud blandt vacante Embeder at finde opslaaet en Skomagerpost i Nibe, et Slagterembedi Svanike, eller en Kukkenbagerbetjening i Rødbye, men det vænte man sig snart til, naar man derved opnaaede, at ligesom Jngen sætter flere Arbeidsdypaa sin Mark, end den passende kan føde, der saaledes heller ikke af Regjeringen blev beskikket flere Bagere, Skomagere og Skrædere i hver By, end som der med Familie kunde finde et godt Udkomme. Men Intet i Verden er fuldkomment, ikke engang Justitsraad Skibsteds Forslag; thi om end Regjeringen faderlig drog Omsorg for, at der ikke var flere Arbeidsdyr paa nogen Mark, end der var Græs til ikke flere Haandværker i hver By, end der var Kunder til, saa var derved dog ikke afskaaret Muligheden af, at den Ene kunde rive Brødet ud af Munden paa den Anden." Hvad gjør man derfor ved Arbeidsdyrene? Svar, man tøirer dem. Hvad skulde man derfor gjøre ved Haandværkerne, Svar: man anviser dem hver et bestemt Antal Kunder. Dette kunde skee paa en dobbelt Maade, enten derved, at man indskrev Enhver, der blev født i en Bye, helst ved Daaben, i en bestemt Bager-, Skomager=, Skræderrulle, osv., og da tildeelte hver enkelt Haandværker sit Mandskab, som han skulde arbeide for og som skulde til holdes at lade arbeide hos ham; eller ogsaa derved at man i hver Gade eller hvert Qvarteer for offentlig Regning kjøbte eller opbyggede et vist Antal Embedsboliger, og i dem hensatte det fornødne Antal Haandværkere, hos hvilke da Gadens eller Qvarterets Beboere under Livs- eller anden passende Straf efter Omstændighederne tilpligtedes at søge. Skjøndt der ved disse Boligers Indretning vilde være en Deel at fortjene for Haandværkerne, skulle vi dog give det første Forslag Fortrinet, efterdi man saa ikkun behøvede at forbyde Folk at forlade den By, hvori de vare fødte, hvorimod det efter det sidste Forslag ikke kunde tillades dem at flytte fra den ene Gade til den anden, da saadant vilde forstyrre den indførte Orden og det, som bekjendt, er om Orden Hovedspørgsmaalet dreier sig." – Naar man rigtig eftertænker Sagen. saa er det for Resten gandske utroligt, hvor ypperligt dette Forslag er. Der er nu f. Ex. en Fordeel, som ikke engang Hr. Skibsted synes at have tænkt paa at naar saaledes alle Haandværkere bleve til Embedsmænd, kunde man meget godt gjøre alle deres Koner til Fruer, hvilket sikkert vilde bidrage overmaade til at forsøde dem Livet, saa at de ikke blot med Familie havde deres gode Udkomme, men at de ogsaa nøde den saa meget efterspurgte qvalificerede Agtelse. Alt dette vilde endnu fuldkomnere opnaaes, naar deres Mænd efter Ancienneteten erholdt stedse høiere Rang med tilsvarende Titel, Uniform og Jndkomster. (F.Ex. nederste Classe af Skomagerne med tillagte 600 Sjæle tegentlig 1200 Fødder) Rang med Overkanoneer, Titel, Tøffelraad, Uniform graa med sorte Underbeenklæder og een Messing Ørenring. Opfindelsen af Titlerne kunde vel overdrages til Hr. Archia ter Schönberg og af Uniformerne til Hr. Dr. Ryge. En anden Fordeel var, at de Fornemme, som skulde bortgive disse Haandværkeriater, kunde faae alle deres Fornødenheder gratis, thi naar f. Ex. En, der et Par Aar tjente hos en Geheimeraad, kunde være viis paa at erholde et net lille Embede i en eller anden Profession paa en circa 400 Rbd., saa vilde han vist gjøre sig en Fornøielse af at tjene Geheimeraaden uden Løn, og naar Oprykningen i høiere Classe var afhængig af den nævnte Geheimeraad saa vilde det være dem en stor Glæde uden Betaling at forsyne Hans Excellence med de fornødne Støvler og Hendes Naade med de fornødne Tøfler osv. Hvilket God det vilde være for de menige Folk, mod at tjene er Par Aar uden Løn, at kunne sikkre dem selv med Familie et anstændigt Udkomme, hele deres øvrige Liv, behøver ingen Udvikling, og det sees altsaa, at Alle vilde staae sig godt, da Enhver maa høre hen til de to store Classer, Fornemme og Pøbel." – (Den i dette Stykke anbragte Spot – siger Vests. Avis - forekommer os at være vel anbragt; men hvorfor Grosserer Nathanson skulde trækkes ind i en ham uvedkommende Sag, indsee vi ikke.