Berlingske Tidende, 1836-03-05
Fremdeles havde Proprietær Tutein i Henseende til disse Reiser foreslaaet: "at de ved samme foranledigede Omkostninger blive at fordeele i Forbindelse med Marsch- og Fouragepengene paa hele Landets contribuable Hartkorn, dog saaledes at 1/3 Deel deraf bæres af Kjøbstæderne i Lighed med Bestemmelserne i Forordningen af 15de September 1832, hvilket Forslag i det Væsentlige stemte overeens med det, Committeens Pluralitet i denne Henseende havde gjort. Derimod stillede Grev Ahlefeldt det Amendement: "at de ved disse Reiser foranledigede Omkostninger maatte fordeles paa de forskjellige Amter i Forhold til den Byrde, der nu paa hviler dem af Reiserne." Han fandt det nemlig ubilligt, at den i Stedet for Reisernes Præstation in natura trædende Afgift skulde paa samme Maade paalignes alt Hartkorn, da derved Egne, i hvilke nu næsten ingen Reiser, præsteres, vilde komme til at udrede en betydelig Sum. At lette Byrden for Jordbrugerne i de Egne, som nu ere meest besværede med Frireiser, kunde formeentlig ikke være nogen tilstrækkelig Grund dertil, da Beliggenheden af hines Gaarde yder dem fremfor andre Egnes Jordbrugere Fordele, som opveie denne Byrde. Herimod yttrede Proprietær Tutein, at han ei kunde finde dette Amendement billigt, og maatte navnligen gjøre opmærksom paa, at der kunde indtræffe Omstændigheder, som ganske kunde forandre Forholdet i Henseende til Fordelingen af Reiserne mellem de forskjellige Egne. Grev Holstein og flere Medlemmer talte ogsaa imod Grev Ahlefeldts Amendement. – Fremdeles fremsatte Etatsraad Steenfeldt, i Henseende til den her omhandlede Gjenstand, det Amendement: "at de ved de kongelige Tjenesterelser foranledigede Omkostninger maatte fordeles paa hele Landets contribuable Hartkorn og Kjøbstæderne efter et passende og nærmere bestemmende Forhold." Han gjorde nemlig opmærksom paa det Vanskelige i at regulere Kjøbstædernes Bidragsforhold, eftersom der er paalagt dem særskilte Kjørseler, med Delinqventer, Betlere m. fl., i hvilken Henseende Kjøbstæderne bære en for dem alle fælles Communalbyrde. En Forandring, heri turde være betænkelig, men forinden Taleren i alt Fald kunde ansee det foreslaaede Forhold af 1/3 Deel for rigtigt og passende, maatte han ønske, at der havdes Materialier til derpaa at bygge en sikker Beregning. Forordningen af 15de September 1832 kunde, som bygget paa specielle Grunde, formeentligen ikke lægges til Grund. Den Kongelige Commissarius bemærkede, at de Kjørseler, som Kjøbstæderne have at bekoste i Delinqventsager eller andre Tilfælde, hvori Kjørselerne paa Landet maae henregnes til Amts- eller Sogne-Reiser, ere Forholdet til Landet vedkommende, og at i saa Henseende ingen Forandring behøves, men at det, saavidt ham bekjendt, hidtil næsten alene havde beroet paa Tilfældet og tildeels paa den Befordringsberettigedes eget Valg, hvorvidt Befordring til de Kongelige Tjenestereiser, er ydet af Kjøbstæderne, og da Udgiften betalt af Kæmnerkassen og i visse Provindser lignet paa Stiftets Kjøbstæder, eller om den er ydet af Landdistrictet ved Pligtægter. Han kunde derfor ikke antage, at nøiere Oplysning om Kjøbstædernes og Landdistricternes hidtilværende Byrde af Fribefordring, kunde tjene til at begrunde det Forhold, hvori Udgifterne, hvis Forsamlingens Forslag blev taget til Følge, for Fremtiden skulle fordeles, men troede, at det maatte komme an paa de Regler, som ellers kunde ansees billige forde Tilfælde, hvor en Byrde forholdsmæssigen skal lignes paa disse forskjellige Stats dele, og forsaavidt man herved skulde drage Analogi fra en allerede gjeldende Anordning, saa syntes Forordningen af 15de September 1832 rigtignok at være den mest pas seende. Ved Afstemningen over de trende af Proprietær Tutein, Grev Ahlefeldt og Etatsraad Steenfeldt fremsatte Forslag besluttede Forsamlingen med 36 imod 26. Stemmer at henstille dem alle alternativt til Hans Majestæts allerhøieste Bedømmelse; dog havde denne Afstemning ikke Hensyn til Spørgsmaalet, om det paa Landet alene skulde være det contribuable eller tillige det frie Hartkorn, der skulde tage Deel i den omhandlede Udgift, hvilket Spørgsmaal gjordes til Gjenstand for en særegen Afstemning, hvorom nedenfor. Hensyn til Reiserne for Kongen og Mel Dronningen med deres Suite og Gods, eller de egentlige Kongereiser, var fra Committeens Side foreslaaet: "at de fremdeles Herved stillede maatte udredes som forhen. Farver Svane det Amendement: "at Reiserne maatte udredes efter Forordningen af 13de Mai 1707 og Placat 13de October 1728, forsaavidt Kongen og Dronningen angaaer, men at i Henseende til Suiten Betalingen for Befordringen maatte udredes af Amtstuen, og lignes paa Kjøbstæderne og Landets Hartkorn." Forsamlingen besluttede ved Afstemningen at henstille begge Forslag alternativt til Hans Majestæts Bedømmelse; for det første var der 38 Stemmer imod 24, for det andet 36 Stemmer imod 26. Med Hensyn til de her omhandlede Reiser havde Grev Holstein gjort det Forslag: "at Reiser, som forrettes for Kongen og Dronningen med deres Suite, maatte præsteres af Proprietærer, Borgere og Jordbrugere, som have Heste, saalede der egne sig dertil, uden Betaling som Hans Majestæt finder for godt, enten i en Anordning eller i hvert enkelt Tilfælde, igjennem vedkommende Embedsmænd at befale, da ingen Stand i den Henseende ønsker at staae tilbage for de andre. Dette Forslag blev imidlertid ikke antaget af Forsamlingen, idet 21 Stemmer erklærede sig for, men 41 imod samme.