Berlingske Tidende, 1778-10-01
Den saa kaldte Regredienz=Ret til den Bajerske AllodialArv, som Keiserinde Dronningen, af hendes Nedstammelse fra Maria Anna, en Datter af H. Wilhelm af Bajern, og Keiser Ferdinands den andens Gemahlinde hidieder, og afstaaer til Churhuuset Sachsen, som et Æqvivalent, synes at stride deels med Rigets næsten almindelige Sædvane, og det Bajerske Huuses besynderlige Observantz, som meget vel kan bevises og bekræftes ved Exempler af de i Aarene 1340, 1425, 1503 og ellers saa ofte uddøde Mandlinier af det Bajerske Huus mod den i saa Fald gjorte Jndvending, deels og med de Grundsatzer, efter hvilke Høistbemeldte Keiserinde, Dronningen har udelukt fra den Østerrigske Arve=Suces sion. sion saavel det Bajerske som Sachsiske Huus, hvilke nedstamme fra Hendes ældre Farbroders Keiser Joseph den 1stes Datter. Man overlader til Churhuuset Sachsen videre at udføre dette, og vil nu ikkun allene anmærke, at dersom Hs. Kongel. Majestæt af Preussen vilde udføre saadanne Prætentioner, kunde han ligesaa got, som Keiserinde Dronningen udlede samme fra sin Nedstammelse fra den Bajerske Prinzesse Elisabeth, Chur fyrstens af Brandenborg Friderich den 1stes Gemahlinde, og at de Huuse Bourbon og Würtenberg, og alle andre, i hvilke Bajerske Prinzesser have været gifte, kunde fremkomme med samme Fordring, hvoraf maatte reise sig saadan en Jndvikling af Prætentioner, som de Lovkyndige og de Retter, hvilke med den almindeligere og mere grundet Meening vil forsvare Regredienz Retten, ikke let skulde kunde udvikle, saasom da de Acqvisitioner, som ere skeete af ethvert Giftermaal med en Bajersk Prinzesse, maatte afsondres, hvilket altsaa beviser den næsten umuelige Udøvelse af Regredienz=Retten. 4) Da nu den Bajerske Lehns Succession tilhører det Pfalziske Huus og Allodial=Successionen det Sachsiske Huus; saa skulle med Rette de, som formeener sig at have Prætentioner paa nogle Deele af denne Arve Succession, ei udføre samme paa anden Maade, end enten ved Rettens Vei, og i saa Fald lade de naturlige Lehn og Allodial=Arvinger blive udi roelig Besiddelse indtil Rettens Kiendelse faldt, eller ved et frivilligt Forliig med alle de Arvinger, som have lige Ret til denne Fidcicommissariske Arv. 5) Den gamle Prætention, som udi Keiserinde Dronningens Navn giøres paa Nedre=Bajern, men hvorpaa hidindtil endnu intet authentiqve Beviis offentlig er kommet for Lyset, skal grunde sig derpaa, at da de Neder Bajerske Hertugers mandlige Linie var ved den sidste Hertug Johans Død i Stranbingen Anno 1425 uddød, og de andre Hertuger af Bajern i München, Landshut og Jngolstad havde stredet om hans Arv, skal Keiser Sigismund have erklæret Nedre Bajern for et Riget tilfaldet Lehn, saasom Hertugerne af Bajern skulle have begaaet Lehns=Forbrydelse, ved det at de uden Keiserens Samtykke havde ofte, som Lehnsberrer foretaget Deelinger; i Folge deraf, skal han den 10 Martii 1426 have givet sin Sviger, søn, Hertug Albrecht den 5te af Østerrig, hvis Moder og var en Søster til den sidste Hertug af Strandingen, et Lehns brev paa hans Ret til Nedre Bajern, men strax derpaa den 21 Martii, har han med samme Hertug sluttet et Forbund, hvorved han fastsatte: at da Nedre Bajern var hiemfaldet til Riget, vilde han, Keiseren, beholde dette Land for sig og sine mandlige Arvinger, og, saalænge han levede, lade samme forvalte ved Hertug Albrecht; men dersom han afgik uden Mands Arvinger, skulde det falde til hans Datter Elisabeth, Hertug, Albrechts Gemahlinde og hendes Arvinger, og, dersom hun og døde uden Arvinger, saa skulle Nedre Bajern falde til Hertug Albrecht og hans Arvinger. Dette er det væsentlige Jndhold af disse tvende gandske overordentlige Documenter, hvilke det Wienske Hof hidindtil ikkun Udtogsviis i private Skrifter, har bekiendtgjort, og som man altsaa efter paalidelige Gienparter har fundet fornødent herved at fremlægge: Man behøver ikkun at eftersee begge originale Documenter, for at overbevises om, at det ene ophæver det andet, at Keiser Sigismund har søgt snart et snart et andet Paaskud, for at trække Nedre=Bojern til sit Huus, saasom han i det første Lehnebrev har overdraget Hertug Albrecht sin egen Ret til Hertugdommel Bøjern, som et Qvindelehn, men udi Contracten af 21de Martii har forlehnet dette Land først til sig selv som en Mandslehn, men strax derpaa til sin Datter og hendes Arvinger, og saa igien til Hertug Albrecht og hans Arvinger, som et blandet Lehn. Da nu bemeldte tvende Documenter, formedelst deres egen Modsigelse, ophæve sig selv, saa ere de og i sig selv af ingen Betydenhed, da de ere bygte paa urigtige Grundsatzer, og indeholde modstridige Foranstaltninger.