Aalborg Stiftstidende, 1837-01-30
Fra denne Dag af gjaldt Jackson ikke længere for en Galing, men han var nu bleven en betydelig, indflydelsesrig Mand. Demokratiet tillægger stedse militaire Talenter stor Værd; det beundrer den Tapperhed, som spotter Døden; det tilbeder Dristighed, og Bestemthed; og netop ved disse Egenskaber udmærkede Jackson sig. Mængden behagede han ogsaa, fordi han viste den et ganske nyt Phystognomt, Hidtil havde, efter Washingtons Exempel, alle Jamerikanske Feltherrer stedse vist sig meget ærbødige imod Civilautoriteten og lagt en stor Ærefrygt for Dagen imod Loven og Øvrigheden; de vare først Borgere, dernæst Soldater. Jackson derimod tro hede, at Folkets Vel var ikke alene den første, men ogsaa den eneste Lov, og saaledes fulgte han kun sine egne Jndgivelser, uden at bryde sig om de befalinger, som sendtes ham fra Regjeringens Sæde. Med Magt udskrev han i Ny-Orleans alle vaabendygtige Mænd, og da han fandt Øvrighederne kun lidet tilbøielige til at suspendere Habeas-Corpus=Acten, saa proclammerede han Krigsloven i dens fulde Strænghed, ophævede alle borgerlige Domstole, lod Retssalen lukke og stillede Vagt for den. Tillige kundgjorde han Jndvaanerne, at de skulde forholde sig rolige da han ellers vilde stikke Staden i Brand paa alle fire Kanter. Ogsaa forbød han ved en Dagsbefaling alle Blade at lade nogensomhelst Linie trykke som angik Krigsbegivenheder, og da den louisianiske Coureer dog vovede at optage en slig Artikel, lod Jackson dens Forfatter, Hr. Bouvillier, der var Medlem af Statsraadet, fængsle, og Overdommeren, Hr. Holl, der interesserede sig for hiin, forvise af Staden. To Dage efter disse Voldscener blev Freden undertegnet, og Hr. Holl udøvede nu Gjengjældelsens Ret og dømte Generalen i en Mulct af 1000 Dollars. Jacksons vilkaarlige og despotiske Fremgangsmaade imod Pressen, den lovgivende Magt og Øvrigheden, gjorde liden Opsigt; Amerikanerne syntes at være kjede af deres Aristiders kolde Dyder, de vide engang paa en anden Viis have en stor Mand Gen. Jackson kom dem netop tilpas. Han havde endnu desuden fundet den Hemmelighed, at tage Demokratiet ved dets svage Side, ved Nationalstoltheden. Han havde stødt Alt, hvad som ikke var amritansk, for Hovedet med sin Støvlehæl. Napoleons Proclamationer imod Englænderne ere Sukkervand, naar man sammenligner dem med Jacksons Proclamationer. Ligesom Homers Helte skjælder han paa sin Fjende, for han anfalder ham. Men især var det hans Fremgansmaade imod den spansk Regjering i Florida, som forraadede hans Kjækhed, hans Foragt for alt Fremmed og hans nationale Ærgjerrighed. Han indsaae, hvor vigtig Besiddelsen af Florida var for de forenede Stater; han fik Lyst til Pensacola, som er den eneste gode Havn i den mexikanske Havbugt, og bemægtigede sig den, uden at nogen Krigserklæring havde fundet Sted imod Spanien, og uden at have faaet befaling dertil af Præsidenten. Dog netop dette ulovmæssige Voldsskridt, forøgede hans Ry og bidrog ikke lidet til at erhverver ham Tilgivelse for Udbruddet af sin utæmmelige He tighed, og han betraadte nu sin politiske Løbebane. Hans Mod, hans Uegennyttighed, hans urokkelige Fasthed og hans glødende Patriotisme havde erhvervet ham den store Hobs Gunst, men ikke Statsmændenes Agtelse, da de holdt ham for en farlig Sal ning og intet Andet. Præsidenten Monroe vilde gjerne være ham qvit, og foreslog at seende ham som Gesandt til Frankrig; men Jefferson, som han to paa Raad med, sagde ham, at han, dersom det var hans Hensigt, inden tre Maaneders Forløb, at være indviklet i Krig med Frankrig, kun behovede at sende Jackson til Paris. Man anmodede derpaa Jack. son om at gaae som Gesandt til Mexico til Keiser Jturbide; men han svarede, at han vilde ikke have noget med en Tyran at bestille, og forblev i de forenede Stater.