Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-03-01
Lafayette tiente i sin Ungdom i den Nordamerikanske Revolutions Krige; da han kom tilbage til Frankerige var han fuld af republikanske Jdeer: han vilde være det for sit Fædreneland, hvad Washington var for Amerika. At han ved Revolutionens Begyndelse gav efter i at Ludvig den 16de beholdt Souverainiteten, var ikke en Følge af, at han havde opgivet sine Grundsætninger; men kom af at han maatte give efter for Nødvendigheden. Hans Forhold under denne Epoche udviser, at denne Eftergivenhed ikke kom ham fra Hiertet. Man saae ham først træde op som Medlem af Assemblée des Notables; man bemærkede hos ham en Lethed til at tale i et behageligt Foredrag om alle forekommende Gienstande, især naar liberale Jdeer kom paa Bane; men ikke med megen Grundighed. Man sagde om ham, at han besad et Væsen og Manere, som en Marqvis ved det gamle Hof, og man bemærker det samme hos ham endnu. Han forlangte Sammenkaldelsen af Assemblée nationale. Som Medlem af Etats Generaux, drev han paa og udvirkede at Ludvig den 16de maatte bortfjerne dei Versailles samlede Tropper, og foreslog d. 11te Juni 1789 den saa berygtede Declaration des droits, som tiente til Basis for Assemblee constituante. Under hans Forfæde blev om Natten imellem den 13de og 14de Julii Ministernes Ansvarlighed decreteret. Den 15de Julii blev han proclameret til Commandant for Borgergarden, gav d. 16. Julii Ordre til at bestorme Bastillen og modtog d. 17. Julii Kongen i Paris i Spidsen for 200,000 Mennesker. Kort efter foreslog han en Forholdsregel, som er bleven af megen historisk Vigtighed, nemlig Oprettelsen af en væbnet Magt under Navn af Nationalgarde; thi derved blev Monarkiets eneste tilbageblevne Støtte, den staaende Armee, undergravet. Da han vidste hvormeget udvortes Tegn virke paa Gemytterne, saa blev de Bourbons hvide Cocarde forbundet med Staden Paris's røde og blaae Farve, (som atter er indført siden Juli Revolutionen.) Den 5te October lod det oprøriske Skrig: Versailles og Brød, sig høre. Lafayette forlangte og fik af Communen i Paris Tilladelse at begive sig til Paris med en Deel af Nationalgarden. Den Rædselscene, som her gik for sig, da en Hob Banditer, som havde skiult sig i Haven ved Versailles, overvældede de Schweitzere, som bevogtede Slottet, brød ind i det for at myrde Dronningen, tilskriver Sarrans Ludvig den 16de selv, som kun havde tilladt Lafapette at besætte de Vagtposter ved Slottet, som tilforn havde været besatte af de Gardes francaises. – Lafayette reddede Kongen og hans Familie fra en forhaanende Død for at føre den en frygteligere Skjebne imode. Fra denne Tid af see vi ham i Kamp med Tumultuanterne i Paris, han opstillede dengang den Grundsætning, som man ofte har bebreidet ham: at Jnsurrection mod Despotisme er den helligste Pligt; men at man under en fri Regiering skal være lydig imod Lovene. Det var en Følge af hans republikanske Grundsætninger, at han afslog alle de Tilbud Kongen giorde ham til at blive Marskal og Connetabel, ja selv at blive Rigets Generallieutenant og føre Commanden over alle Frankerigs bevæbnede Borgere, og at blive Dictator. Han understøttede paa det livfuldeste det Forslag at afskaffe alle adelige Tiller. Dersom Lafayettes Forhold ved Kongens Bortførelse fra Versailles til Paris viser sig i et tortydigt Lys, saa hviler ogsaa en Dunkelhed over hans Forhold ved Kongens Flugt fra Paris. Sarrans paastaaer, at han vidste ikke noget derom, han fortæller, at da Een omtalte denne Flugt som en National-Ulykke i Lafapettes Overværelse, svarede Generalen med Kulde: Dersom man kalder denne Begivenhed en Ulykke, saa maatte man vel spørge hvorledes man skulde omtale en Contra Revolution, som vilde berøve al Folket sin Friehed, Men han gav strax Ordre til at arrestere Kongen, og lod denne Ordre udbrede saa hurtigt som mueligt. Marqvien, som opholdt sig i Luxemborg, beskyldte Lafayette i en Skrivelse for at han vilde omskabe Frankerige til en Republik, imedens Danton forlangte i Jacobiner=Klubben hans Hoved, paa Grund af at han var en Tilhænger af Kongen. Hans Stil slutning at nedlægge Commanden over Natio ling blev farlig, hvorfor han fattede den vise Benalgarden, og at trække sig tilbage i Eensomheden i Auvergne. Den Ærgierrighed endnu engang at vise sig paa Ærens Kampplads, forledte ham til at overtage Commanden over en Armee paa 50,000 Mand, som forsamlede sig paa Nordgrændsen imod Østerrigerne. Men ikke Kampen imod de udenlandske, men imod de indenlandske Fiender bevirkede hans Fald. Da han blev forfulgt af Jacobinerne saa vidste han ingen anden Udvei til Frelse, end at tage Flugten til Udlandet. Han vilde begive sig til Nordamerika, men de allierede Magter arresterede ham og slæbte ham fra et Fængsel til et andet, indtil han blev bragt til Olmutz. Hvor skrækkelig hans Skjebne end var i denne Periode, saa har han dog sin Flugt fra Frankerige at takke for at han frelste sit Liv. Bonapartes Seiervindinger forskaffede ham Frieheden. Bonaparte, som var den første Consul, forsøgte flere Gange paa at drage Lafayette paa sin Side; men denne der nu, som tilforn, var Frie heden hengiven, foredrog det at leve fjernet fra al offentlig Virksomhed paa sit Gods Lagrange. Først i Aaret 1815 traadte han offentlig frem Kongressen i Wien havde erklæret Bonaparte uden for Lovenes Beskyttelse; de allierede Armeer rykkede frem for at retablere Bourbonernes Throne; da formeente Lafayette ikke at burde afslaae Prins Josephs Jndbydelse at komme til Paris. Ved denne hans Fremtrædelse paa nye seer man ham ganske som Republikaner, saaledes som han altid har viist sig. Han vil paa nye opplante det trefarvede Flag; alt skal forene sig i Friehedens, Lighedens og den offentlige Ordens Navn. - Ligesom Lafayette bidrog meget til Ludvig den 16des Undergang, saa var han ogsaa et Hovedredskab til Napolions Fald. Hans Forslag i Senatets Møde den 21de Juli 1815 var en af de vigtigste Anledninger til Napoleons Frasigelse fra Thronen. Jmidlertid blev dog Laanette, da et vigtigt Partie, med Fouche i Spidsen, arbeidede ham imod, hverken udnævnt til Medlem af den nedsatte Regierings-Commission eller til Chef for Nationalgarden i Paris; men han blev, for at bortfjerne ham i et critisk Øieblik, udnævnet til een af de Deputerede, som skulde anmode de Allierede om en Vaabenstilstand; hvilken dog blev afslaget. Lafayette havde baaret Omsorg for, at 10 Fregatter skulde bringe Napoleon til Nordamerika; men Fouche og hans Partie vilde tilberede ham en anden Skjebne. Capitulationen af Paris blev afsluttet og Lafavette reiste tilbage til Lagrange. Da Congressen i Aachen blev holdet, blev han udnævnet til Medlem af de Deputeredes Kammer. Hans parlamentariske Forhold svarede til hans forrige Grundsætninger. Hans Reise til Amerika forskaffede ham efter hans Tilbagekomst en nye Anseelse hos de Liberale; han betiente sig af den paa sine Reiser i det Jndre af Frankerige, især i Auvergne, Dauphinat og Lyon til at undergrave Bourbonernes Throne. (Fortsættes.)