Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-03-25
Kjøbenhavn. No. 47. Den 25 Martii, 1805. Udgivet og forlagt af J. Werfel. Visiteurer. Min Herre! Vi leve begge i en Tidspunct, hvor alting i Naturen synes at være i indbyrdes Strid. De behøver kun at kaste et Blik paa de i de sidst henvundne tyve Aar indtrufne Begivenheder, for fuldkommen at overbevises herom. Jordskjelv og Orcaner, Krig og Pest, Jld og Misvext have afløst hverandre, og ødelagt de meest blomstrende Lande. Hvad, der har været høit i Luften, er sjunket dybt ned i Afgrunden, og hvad der har været nede i Afgrunden, er steget høit op i Luften. Troner faldt sammen i Smul Anden Aargang. der, Republikker fremkom som Raquetter og forsvandt igjen ligesaa hastig, Førster styrtedes i Støvet, og Mennesker, der laae begravne deri, reiste sig op deraf og bleve store og vældige. Kort, hvo kan opregne alle de tusinde Forandringer og Modsigelser, vi have oplevet? - Men denne Crisis er endnu ikke forbi. Næsten paa enhver Plet i vort Europa reformeres og projecteres der. Paa saadan en Tid og under saadanne Omstændigheder kan en Mand, der føler hos sig selv, at han just ikke er nogen Bogfinke, umuelig være aldeles taus, og ved sin Taushed, lade Verden savne en sand Velgierning. Hvor beskeden og frygtsom jeg af Natur end er, kan jeg dog ikke andet end tage Bladet fra Munden, og aabenbare Dem her et Project, som er splinternyt, og som, naar det bliver udført, upaatvivlelig vil blive omtalt i alle muelige Aviser med en Berømmelse, der vil gjenlyde fra den ene Ende af Verden til den anden. De veed, at der gives et Slags Folk, der kaldes Visiteurer. Ondskabsfulde Spottegjøge paastaae, at de ogsaa kaldes Poseligere, men det er et Øgenavn, som ikke kaster mindste Skygge paa denne hæderlige Stand. Seer De, ligesom Østerlænderne kalde Solen: Verdens Øie, saaledes kan man kalde en Visiteur i Handelens Me og om den Stat, som i Handelsfaget ikke seer med saadanne Øine, kan man med rette sige: den, der ikke lukker Øinene op, maa lukke Pungen op. Rigtig nok kunne de ogsaa stundom blændes, naar de faae Guldstøi i Øinene; men i Almindelighed ere de ligesaa skarpsynede som Falke, og en Visiteur, som forstaaer sine Ting, kan endog see, ligesom Uglen, midt om Natten. Men beklageligt er det, at man kun bruger denne vigtige Menneskeclasse til at vaage over, at der ikke ind- og udsmugles almindelige Contrebandvarer. Efter min Mening burde der i hvert Fag existere Visiteurer, som skulde være berettigede til at visitere, inquirere og confisquere, hvor de fandt det passende. Jeg vil anføre her nogle af de forskjellige Slags, jeg har tænkt mig. Litteraire Visiteurer. Disse burde være klædte i en egen Uniform, f. Ex. en hvid Kjole med sorte Opslag, sorte Underklæder med hvide Lidser, og en Sølvalon om Hatten. Det burde være dem overdraget at sørge for, at ingen usædelige, irreligiense og skumlende Skrivter, indsneges i Litteraturens Rige. Det maatte være dem tilladt at inquirere hos alle Bogskrivere og Bogtrykkere, og saasnart de forefandt et saadant Skrivt, maatte de i Øieblikket confisquere og forsegle det. Det maatte tillige være dem paalagt, at undersøge, hvorvidt unge Mennesker, som aldrig selv have forfattet et eneste sammenhængende Skrivt paa to Ark, og som aldrig have aflagt nogen privat eller offentlig Prøve paa, at de have nogen Dømmekraft, ere berettigede til, at sætte sig op paa Dommersædet, og afsige Domme over Værker, som de neppe forstaae at tye, mindre at bedømme. Fandtes de uberettigede hertil, saa skulde de, efter foregaaende Dom ved en litterair Toldkammerret, hensættes i et dertil indrettet litterairt Forbedringshuus, hvor det, f. Ex., kunde paalægges dem, at væve Lærred a. istedet for Recensioner, eller hegle Hør istedet for Forfattere. Fruentimmervisiteurer. Disse maatte være tilstede paa alle offentlige Masquerader, Promenader, paa Comoedien &c. Det maatte være dem tilladt, at opfordre ethvert Fruentimmer, som kommer paa Masquerade, til at vise dem sit Originalansigt. Saasnart de fandt, at det var en offentlig Skjøge, skulde de være bemyndigede til at jage hende paa Døren. Saae de et Fruentimmer, som ved overdreven Nydelse af Dansen, nedbrød, sin Sundhed, skulde de strax paalægge hende, at holde op, om det end var midt i Dansen, under en Mulct af 10 Rdlr. for hver Gang hun sad dette Bud overhørig. De skulde tillige have Tilladelse til at visitere Damernes Toilletter. Al den Sminke a., som de forefandt her, skulde, som skadelig for Sundheden, strax confisqueres. Ogsaa med Klædedragten maatte de have Øie. Tynde Musselinsklæder burde, saalænge man kunde kjøre i Slæde til Trekroner, være reen Contrebande. Selskabsvisiteurer. Disse burde have fri Adgang til alle Selskaber og Klubber. De skulde confisquere al Bagvaskelse, alt Hazardspil &c. De skulde vaage over, at Folk ikke i fornemme Kroer svirede til langt ud paa Natten, og at der paa disse Steder ikke handledes med moralsk Contrebande. Juridiske Visiteurer. Disse skulde før ge for, at der ikke indsmugledes forbudne Varer, i Themis's Tempel. Det skulde være dem tilladt, at inquirere hos alle Lommeprocuratorer og Lovtrækkere, undersøge deres Papirer, og confisquere alt, hvad de ansaae for Contrebande. Haandværksvisiteurer. Disse skulde bære Omsorg for, at Folk ikke toges ved Næsen af de i vore Dage saa talrige Boutiqueskomagere, Boutiqueskrædere, Boutiqueguldsmede.