Ribe Stifts Adresseaviser, 1837-09-05
Professor David leverede for et Par Aar siden i "Fædrelandet en Artikel om "Kassemangel," der nærmest fremkaldtes ved Printzlaus dengang nylig opdagede Underslæb. Man angreb denne Artikel, blandt flere Bebreidelser ogsaa med den, at den var skreven i den bittre og uskaansomme Tone, som maatte irritere osv. Nu har Forfatteren i "Fædrelandet skrevet en Artikel med Overskrift: "Nogle Facta, uddragne af Domsacten i den printzlanske Sag," som han indleder med et Motto af Dyveke: "Ogsaa disse ere bittre", og hvori han paastaaer, at der aldrig er skrevet noget Bittrere og mindre Skaansomt mod den Control, som maa have fundet Sted med en Oppebørselsbetjent, hos os, end det, som denne Retsact indeholder. Efterat have uddraget og behørigen belyst disse Facta, kommer han til følgende Resultat: "Sammenfatter man nu alt Foranstaaende i eet Billede, vil man i vore mangfoldige Kassedefecters Historie neppe finde noget Exempel, der fremviser en saadan Mangel paa behørig Control og Tilsyn som den nærværende. En Kassebetjent overtager en Beholdning af over 80,000 Rbd. i kongelige Obligationer, og den bliver ham ikke anderledes overleveret, end at han i Forveien har deraf udtaget 7,000 Rbd., hvormed han præsterer sin Caution for Embedet. Tre Maaneder efter har han en Kassemangel, som han angiver til 5,000 Rbd., og man seer ikke Kassen nøiere efter, end at der er en Kassemangel af 78000 Rbd. som ikke opdages. Fem Uger efter tilbagegiver man ham Bestyrelsen af hans Embede, imod at han dækker Kassemangelen, og man seer endnu ikke Obligationsbeholdningen efter, men lader ham, lige under Bestyrelsens Øine, i sin Suspentionstid, borttage en Obligation paa 16,000 Rbd, hvormed han dækker hiint Deficit. De Paategninger, som Bestyrelsen giver paa hine Obligationer, forsynes tildeels ikke med Navns Underskrift, og nogle af Paategningerne blive aldeles ikke noterede i vedkommende Bøger, og skjøndt Theaterdirectionen paalægger Printzlau dette, vaager den dog itte over, at det skeer, og han undlader det viselig, for den lettere at kunne udøve den allerede dengang af ham betænkte Disposition over Obligationerne. Selv efterat det har viist sig, at han engang har besveget Kassen, og han tagen er bleven indsat i sit Embede, iagttager man itte denne simple Forsigtighed, hvorimod man, efterat han den 29de Marts 1834 har faaet Embedet igjen lader ham komme i Besiddelse af en Obligation paa 2000 Rbd., dateret den 30te Marts 1834, som ikke er noteret, og ligeledes af en anden Obligation paa 2,000 Rbd., som under 12te April 1834 er forsynet med Paategning, hvilke Theaterdirectionen blot giver ham Ordre til at notere, men som han undlader og som Directionen ligeledes fra sin Side undlader at paasee. Saaledes skeer det, at Printzlan i lidt over eet Aar paafører Theatret, og de samme tilhørende Fonds et Tab at halvfjergsindstyve tusinde Rigsdaler i Contanter og Obligationer. Sandhed, man maa vel sige: Er Pressen bitter, da er ogsaa dette bittert. Og vi ville ikke holde tilbage, hvad vi ved denne Leilighed ansee for gavnligt endnu at udtale. Dobbelt sørgeligt og dobbelt foruroligende er det nemlig, at et saadant Kassebedrag, udført paa en saadan Maade, kan have fundet Sted, under to Mænds Bestyrelse som Conferentsraad Collin og Etatsraad Kirstein, den Første en af vore mest betroede Finantsmænd. i hvis Person Publicum søger en væsentlig Garanti for Ordenen i Finantsvæsenet, den Anden et Medlem af et af vore vigtigste Oppebørsels- og Regnskabs-Collegier, og hvem derhos det specielle Hverv har været overdraget, at foretage Kasse-Undersøgelser hos de under Rentekammeret sorterende Oppebørselsbetiente. Vi ville ikke sige disse to Hædersmænd noget ubehageligt, men idet vi afholde os fra at føie noget videre til, frygte vi for, at Tingen selv kun taler altfor stærkt og altfor bittert. Enonu een Betragtning maae vi fremsætte. Som bekjendt verserer der for Retten en Mængde Sager om Vindicationen af de af Printzlau forvanskede Obligationer, idet nemlig de vedkommende Kasser søge dem som deres Eiendom tilbage fra de private Personer, til hvem de ere overdragne, hvorimod disse gjør dem dette stridigt. Hvorledes disse Sager ville falde ud, vil snart erfares, og dersom Sagen da gaaer hine Kasser imod, er det rimeligt, at Bestyrelsen vil blive kaldt til Ansvar fordens Mangel paa Tilsyn med Printzlau, og hvad Udfaldet af en saadan Sag vil blive, synes, efter det oven Fremstillede, ikke at kunne være tvivlsomt. Skulde end- ogsaa intet Skridt i saa Henseende blive foretaget med Hensyn til den egentlige Theaterkasse, og Theatrets Bygnings- og Reservefond, er det dog at formode, at Jnteressenterne i Theatrets Enke- og Børneforsørgelseskasse, der er en ganske privat Anstalt, ville giøre deres Ret i saa Henseende gieldende. Da Domstolene, om vi ikke feile, have tilpligtet en Værge at erstatte sin Myndling det Tab, som han havde foraarsaget denne ved ikke at lade en kongelig Obligation notere paa Myndlingens Navn, kan det, forsaavidt Tabet for hiin Kasse i nærværende Saa er opstaaet formedelst Mangel af slige Note ringer, neppe være Tvivl underkastet, at Resultatet derved vil blive det samme, og at det i endnu høiere Grad, vil blive Tilfældet, paa Grund af den totale Mangel paa Control og Eftersyn, som iøvrigt har fundet Sted, fra Bestyrelsens Side, forekommer os endnu klarere. Hr. Major Dau fra Haderslev har i disse Dage kjøbt den saakaldte Viintappergaard, mellem Kjøbenhavn og Lyngby, for 12,000 Rbd. Berl. Td.)