Berlingske Tidende, 1801-10-30
Mærkværdigt Dødsfald. Torsdagen den 1ste i denne Maaned er den berømte Herr Krig død af en tærende Sygdom i Dovnings=Strædet. Følgende blog siske Udkast af denne vigtige Karakter vil vel ei læses uden Jnteresse. Han var ligesom Alexander den Store og andre berømte Helte af uvis Herkomst. For og andre Lærde, som have nøle undersøgt hans Genealogie, paasidde, at han var af uægte Fødsel. Pitt og en stor Stemmeflerhed erklærede ham for retmæssig. Selv om hans Forældre vare man uenige, da nogle erklærede dem for Engelske, andre for Franske. Nogle nævnte Her Pitt, andre Borgeren Sansculotte som sammes Fader. Uagtet alle mølsommelige Undersøgelser er denne Sag endnu indhyllet i Tvivl. Men saameget er vist, at om hans Moder end havde for en Dommer endelig udlagt Herr Pitt, saa havde dog denne aldrig kundet vise større Prædilection for dette Hittebarn end han nu gjorde. Hans Venner tilskreve Ministerens store Kiærlighed for Menneskehedens Sag denne Prædilection, men Faddersken Fama, som kun sielden har Kiærligheds Kaabe ved Haanden, udgav Fader følelsen for samme Aarsag. Den Paastand, at et Barn, som tillægges mange Fædre, sielden endog kun erfarer een Faders Kiærlighed, indtraf ikke ved Herr Krig. Fra hans Fødsels Øieblik bekymrede hele Europa sig om hans Skiæbne. Men ingensteds var man mere ængstelig bekymret for ham end i Engelland. Hans tilkommende Ophold, Understøttelse, Udsigter, Midler og Vele til videre Befordring. bleve af de brittiske Ministre overveiede Dag og Nat, som første Nationalanliggende. Den største Vanskelighed bestod i, hvad man skulde give ham til Næringsvei eller Bestemmelse. Herover vare alle Meninger deelte, og naar man endog syntes at blive enige derom, saa kunde man dog vædde 1 imod 10, at den lille Drengs Vankelmodighed og Stivsindighed vilde snart igiengive Anledning til en anden Beslutning. Greve von Liverpool foreslog at træde i Kompagnsemed Hr. John Bull, en respectabel Kiøbmand i London, i det Haab, at Drengen, vilde ved sit indtagende Væsen sikkre Handelsmonopoliets Firma. Hr. Windham derimod, som bemærkede den lille Skielms Behændighed i Aareladning, Amputering og ved alle Beenbrud, og hans store Affection for Kirkegaarde og Liig vilde giøre ham til en Saarlægge. Hr. Dundas var at andre Tanker, og da han saae ham færdig i militaire Manøvrer, vilde han bruge ham til Exerceermester for de til udenlandske Expeditioner bestemte Rekruter. Dog gave alle med sømmelig Beskedenhed efter for Hr. Pitts Stemme, men hvorved de altid maatte sadle om igien; thi aldrig var en Weirhane meere foranderlig end Premierministerens Sind Strax Begyndelsen skulle den unge Hr. Krig lægge sig efter Chemien, for at forstene Schelde og udfinde en opløsende Fugtighed, hvorved Frankerigs og Belgiens Sammenhæng, kunde opløses. Siden vilde han giøre en Tømmermand af ham, for at standsætte Bourbonnernes sønderbrudte Throne. Neppe var denne Beslutning taget, førend han forandrede den igien, og Hr. Krig skulde lade sig vie til Præst, for at blive en Kirkens Pille, til Støtte for Religionen. Kort derefter vilde han giøre en Mægler af ham, for at skaffStaten Assurance for Tab. Strax derpaa skulde han være Fødselshielper ved Europas Forløsning, siden igien en Læge for Afsindige, for at lægge den franske Republik en Capun paa. Siden vilde han giøre ham til en Castust, for at disputere imod franske Grundsætninger, og en anden Gang til Bombardeer for at omkaste Konstitutionen; og endelig bestemte han ham til Regnemester for at oprette et solid Finantsystem. Dette var de Haandteringer og Næringsveie, hvortil man bestemte Hr. Krig, dog førend man udførte en af disse Planer, ansaae man det for nødvendigt, at lade ham giøre en Reise igiennem Europa. Man gjorde derfor et Overslag, over hvad han vilde behøve til sine Udgivter og gav ham Hr. Jacobin med som Hofmester for at ledsage ham med talrig Følge paa sin Reise. Det uvisse Valg af denne Hofmester maae man for det meste tilskrive Lærlingens Laster og Tøileløshed. Den unge Hr. Krig var af Naturen vild, tølleløs og vilste sig snart voldsom og blodtørstig. Jsteden for at dæmpe denne Tilbøielighed opmuntrede Hofmesteren snarere samme med uendelig List. Naar Lærlingen gav en hollandsk Borgermester et Fodspark, undskyldte Hofmesteren det strax med, at det var fransk Frihed. Naar Lærlingen trykkede nogen ihiel, saakaldte Hofmesteren det et Broderkys, naar han drev en Fyrste eller Landmand ud af Landet, saa sagde Hofmesteren: han giver ham Frihed, naar Lærlingen ombragte en uskyldig, saa sagde Hofmesteren det skeer, for at skrække de Strafskyldige, røvede han en Kirke, saa skede det for at bespise de Hungrige. Kort Hr. Krig var nu ikke allene den frækkeste Skurk, som krævede med Sværdet i Haanden, men endog den største Lommetyv, som nogensinde har været, og som intet Røverie var forlidet. J hele Tydskland, Holland, Schweitz, Jtalien a. blev selv den ringeste og fattigste Hytte ei skaanet af ham. Hvor han kom hen bragte han Tvedragt og Død med sig. Hans Ødelæggelse kunde man ei sætte ungen Grændse for. Han var bestemt til at blive Menneskeslægtens Forstyrrer. Kun imod Monopolister, Aagerkarle og Commissarier gjorde han en Undtagelse og behandlede dem godmodig. Men det var Cyclopens Høimodighed imod Ulysses, som Polypham forbeholdt, for ligeledes til Slutningen at fortære ham. En saa afskyelig Karakteer kunde ei love sig nogen lang Varighed. Man gjorde 13ten Anslag paa hans Liv i Paris og Ryssel, som begge mislykkedes. Et tredie Anslag skrede paa ham i London i Aaret 1800, som ligeledes slog sell. Til Lykke for Verdens Rolighed blev han truffet i sit stærkeste Ob den 9de Februar i Luneville af et Slagflod, som kun lod han Brugen af den ene Arm; og da en Ulykke sielden kommen allene blev det ham fremdeles forundet at betræde Fastlandet Siden hiin Dag strandede han og blev Dag fra Dag svagere Alle foreslagne Lægemidler kom for sildig. Doctor Hawkes bury, hans Huuslæge, som som ei gjerne vilde lade en Patient døe under fine Hænder, foreslog en Reise, for at forsøge, den frie Luft; men den Syge var for mat, og til en Reise til Paris manglede han fysiske Kræfter og Penge. Ener Raadførsel med sine Kollegar blev beredet en Dosis af Sukkere og og Kryderier, og efterat denne var fyldet i ham, paafulgte hans Oplysning og han døde Torsdagen den 1ste Octbr., om Aftenen Kl. 2, i smaae Værelser i Downingsstrædet, uden endelig kun at have opfyldt en eeneste af de Udsigter, som hans Venner og Patroner havde gjort sig om ham. J sine sidste Øieblikke gjorde han endnu et Testament, og den Utaknemmelighed, som han har viist deri, leverer en ny Rubrik til Fortegnelsen over hans Forbrydelser. Paa sin Reiser havde han, saa ofte en lykkelig Begivenhed tilstødte ham, sendt sin Patron Hr. Pitt enten en Kapsfugl eller er hollandsk Ost, en Æske med Frugter, en Krukke med vestindiske Konferturer og andre smaae Frugter til Engelland. Den ne fandt sig ogsaa smigret derved, at han kom i Gield til over Ørerne for at tilfredsstille sine bestandige Pengefordringer. J sit Testament har Hr. Krig taget alle disse smaae Foræringer tilbage og skiænket dem til sin Hofmesters, den høisalige Jakobins Familie, der som bekiendt allerede døde i St. Clond den 9de Novbr. 1799 og som aldrig har givet en Skilling til dens Underholdning. Hans Liig blev jordet Løverdagen den 10de October om Aftenen ved Fatlers Skinn og uden almindlig Jllumination.