Berlingske Tidende, 1836-04-19
Paa Frederiksborg Amt: Frederiksværk, Esrom Kro, Farum Kro, Hellebek, Bregnerød. Paa forrige Roeskilde Amt, Buske-Kro. J Præsts Amt, Mogenstrup Kro. Om der existere flere, vides ei. Disse Brænderier ere saare ringe beskattede i Forhold til Hovedstadens og Kjøbstædernes Brænderier. Til nærmere Oplysning herom vil man blot som Exempel anføre Kongstedlunds Brænderi, der af en Kjedel paa 1205 1/2 Pot svarer aarlig 1196 Rbd., og, om man endog vilde antage, som dog ei skal være Tilfældet, at Værket hviler den fjerde Deel af Aaret, saa bliver Beskatningen for en Brænding 4 Rbd. 36 s., og da der daglig kan brændes 7 Tønder Sæd til en Vægt af 7 Gange 14 Lspd., saa vilde der af en saasom anført, ikkun dan Brænding, hvoraf, svares 4 Rbd. 36 s., i Kjøbenhavn blive at 8 a 30 Rbd. Af Roeskilde Kro sva svare 2 res aarlig 931 Rbd. 75 s. J Kjøbenhavn. vilde, efter den anførte Calcul, være at svare circa 7600 Rbd. Med Hensyn til de andre Brænderier finder et lignende Misforhold Sted. de disse privilegerede Landbrænderier, hvoraf en Deel, især i den senere Tid, drives med langt større Kraft end forhen, have baade Kjøbenhavns og Kjøbstædernes Brændeviinsbrændere allerede lidt et uberegneligt Tab. Mange af de mindre Brænderier have Eierne derfor seet sig nødte til at nedlægge, hvortil de have havt saameget mere Anledning, da de ere blevne nedtrykte af de andre Brændeviinsbrændere, der, paa Grund af Landbrænderierne, have maattet drive deres Værker med al mulig Kraft for nogenlunde at kunne subsistere. Skulde der endnu fremdeles meddeles flere Bevillinger til Landbrænderier, da vilde upaatvivlelig den sørgelige Følge deraf blive, at Boren betydelig Klasse af næringsdrivende 2 gere maatte gaae til Grunde, og endeel af Landets Kjøbstæder blive ødelagte, uden at det hele Statssamfund derved paa den anden Side vilde vinde noget. Forsamlingen har derfor, efter en Beslutning med 44 Stemmer imod 16, anseet det for Pligt allerunderdanigst at anholde hos Deres Majestæt om, at der ei maatte meddeles nye Bevillinger til Landbrænderier paa Sjælland og de af denne Forsamling repræsenterede Øer. Man nærer saameget mere det allerunderdanigste Haab, at Deres Majestæt allernaadigst vil skjænke dette Andragende Deres allerhøieste Opmærksomhed, da Forsamlingen formener at have grunder Anledning til at antage, at den allerhøieste Resolution i Særdeleshed har taget Hensyn til Jylland, hvor de locale Omstændigheder muligen gjøre den tilsigtede Forandring tilraadelig, i hvilken Henseende Forsamlingen, som dertil desuden mangler den fornødne Sagkundskab, dog ei fordrister sig at yttre nogen Mening. De locale Omstændigheder og Tingenes nuværende Tilstand i Øestifterne ere derimod efter Forsamlingens Overbeviisning af den Beskaffenhed, at en Forandring, efter hvad man har tilladt sig at anføre, ikkun vilde ødelægge en stor Deel af Landets Kjøbstæder og bringe mange af Statens Borgere udaf deres Næringsvei. Forandrede Conjuncturer og en anden Tingenes Orden, som er udenfor Forsamlingens nærværende Synskreds, kunde imidlertid tænkes, hvorved Brændeviinsbrænden kunde blive en vigtigere Jndustrigreen for Danmark, og Landmanden blive deelagtig i samme, uden at Kjøbstæderne berøves de Fordele, som de for Tiden synes, at kunne gjøre Krav paa, og hvis saadanne Omstændigheder skulde indtræffe, da vilde upaatvivleligen andre Principer, den omhandlede Gjenstand betræffende, som hensigtssvarende blive at tage til Følge. Deres Majestæt har i Deres allerhøieste Resolution fulgt de strænge Retfærdigheds bud, at de existerende privilegerede Landbrænderier skulde beholde de Rettigheder, som Bevillingerne hjemle dem, hvorimod, forsaavidt disse ere personelle eller temporære, Brænderierne skulle inddrages under de almindelige Bestemmelser for Afgifts-Systemet for Landbrænderier. Paa hvormange af Landbrænderierne for Tiden det Sidstnævnte er anvendeligt, er Forsamlingen ubekjendt; men Deres Majestæt vil ei tage unaadig op, at man allerunderdanigst beder om, at en Undersøgelse i saa Henseende allerunderdanigst maa vorde befalet snarest muligt anstillet, og den paabudne Forandring med Afgiften iværksat for de Landbrænderiers Vedkommende, hvis Bevillinger der ei ere til Hinder; thi enhver Udsættelse i denne Henseende vil ikkun, mod Deres Majestæts allerhøieste Villie, bevirke, at Kjøbstædbrænderierne, ved den stedfindende Ulighed i Afgiften, lide et ufornødent Tab, som de ei kunne taale, og Finantserne berøves en samme tillagt Jndtægt. Det er med en Stemmefleerhed af 47 mod 13, at Forsamlingen har besluttet allerunderdanigst at andrage paa det Anførte. Slutteligen maa Forsamlingen endnu tillade sig allerunderdanigst at gjøre den bemærkning, at det ei synes at være aldeles hensigtsmæssigt, at Landbrænderierne skulle være fritagne for at erlægge Afgift for en længere Tid end 4 Dage af Gangen, og at saaledes Værket skal sættes under Forsegling hver Gang det ei benyttes i et saadant Tidsrum, thi deels er Controllen i saa Henseende vanskelig, og de med Forseglingen og Seglets Fratagen forbundne Reiser medføre ikkun Vidtloftighed for Toldopsynet og kunne letteligen efter atter delser. Brændeviinsbrænder Bertheel Giødesen, ligesom give Anledning til Collusion mellem Eieren og Underbetjenten. Desuden synes man uden Ubillighed at kunne fordre af den, der vil drive et Værk af nogen Betydenhed, at han ordner sig saaledes, at han kan være istand til i det mindste i en ei alt for kort Tid at fortsætte sin Drift uafbrudt, og at han for et saadant Tidsrum betaler Afgiften. Forsamlingen formener derfor, med en Stemmefleerhed af 59 mod 1, at Afgiften retteligen burde erlægges for i det mindste 12 Dage af Gangen.