Viborger Samler, 1839-08-15
Udenlandske Efterretninger. Orienten. Alexandrien, den 17de Juli. (Af franske Blade.) 1. Udtog af et Circulaire fra Mehemed Ali til de 4 Magters Generalconsuler. Om 2 Dage vil Ahlif Effendi (Abdul Meschids Afsendte til Mehemed afreise til Constantinopel. Han vil fra mig overbringSultanen en Lykønsknings- og en Underkastelses-Skrivelse. J et Brev til Chosrew Pascha vil jeg forestille ham 1) at den høistsalige Sultan i sin Tid tilbød mig fordeelagtigere Forslag, end dem, Hs. keiserlige Høihed nu forelægger mig; i sin Tid tilbød Sultanen mig arvelig Besiddelse af Ægypten, Syrien, Said og Sandschakskabe. Tripolizza; 2) at jeg under nuværende Omstændigheder udbeder mig (je Sollicite) Ægypten, Syrien og Can dig som arvelige Besiddelser, – hvilket Forslag jeg tidligere har gjort; 3) at jeg under denne Betingelse, og naar man gaaer ærlig (en bonne for) til Værk modmig, vil være den meest troe blandt Hs. keis. Høiheds Tienere og Vasaller, og forsvare ham, naar og mod hvem han vil. Omtrent saaledes agter jeg at skrive til Constantinopel. – J mit Brev til Storherren vil jeg ikke omtale Flaaden, fordi det er mindre passende at yttre sig om dette Anliggende; men jeg beder Dem at forsikkre de store Magters Repræsentanter i Constantinopel om, at det aldrig har været min Hensigt at beholde den (Flaaden), eller betjene mig af den til fiendtlige Hensigter imod Sultanen; jeg forpligter mig derimod til at udlevere den, saasnart mine Forslag ere antagne. Naar Sultanen har samtykket min Bøn, og Chosrew er fjernet fra Bestyrelsen, vil jeg ikke tøve med at begive mig til Constantinopel, saasnart Sultanen indbyder mig, og jeg vil de begive mig derhen ikke med min Escadre, men paa et Dampskib, og kun for at bringe min Souverain min Hylding, og tilbyde ham min Tjeneste. – Endelig erklæret jeg Dem, at jeg, naar man ikke antager mine Forslag ikke vil føre Krig, men tvertimod hævde min nuværende Stilling - og vente." 11. (Meddelelse til Consulerne, hvilken ledsagede den foregaaende Note.) Førend Chosrew Pascha drog til Constantinopel, og der erholdt forskjellige Værdigheder og Embeder, levede Mehemed bestandig i den bedste Forstaaelse med sin Souverain, og søgte enhver Leilighed for at give Sultanen Beviser paa fuldkommen Hengivenhed, og i mange Tilfælde har Mehemed ydet den høie Port store Tjenester. Dette veed hele Verden. Men neppe var Chosrew ankommen til Constantinopel, førende Misforstaaelser fandt Sted, fra denne Tid daterer deres Fiendskab sig. Dettes Følger, saa fordærvelige for Muselmændene, kjender Enhver. Da Sagerne nu forholde sig saaledes, saa vil Chosrew, som Følge af sin høie Post, styrte Riget i nye Farer, d. er fuldende dets Undergang. For at gjøre Ende paa saadanne Jntriguer, og gjøre hans onde Villie afmægtig, har Mehemed fattet den Beslutning at tiltræde de Ønsker, Flaadens Officierer have udtalt. Jdet han fordrer Chosrew's Fjernelse fra Statsanliggenderne, nærer han den Overbeviisning, at han arbeider paa et for Nationen yderst vigtigt Værk Lykkes dette, ville Ægyptere og Constantinopolitanere kun danne et Legeme; de ville forene deres Anstrængelser, for at befæste Osmans Throne, og fremme Rigets Vel." 111. (Andet Bilag til Mehemeds Note.) "Medens den osmanske Flaade laae for Anker ved Dardanellerne, erholdt Capudan Pascha Efterretning om Mahmuds Død, Abdul Meschid's Thronbestigelse og Chosrews Udnævnelse til Storvezir. Neppe var denne sidste Efterretning kommen til Flaadens Kundskab, førend alle Officiererne forsamlede sig hos Admiralen, og sagde til ham: "Vi kjende Chosrew meget godt; hans tidligere Rænker ere os ikke ubekjendte. Nu da han staaer i Spidsen for Statsbestyrelsen, og er udrustet med fuldkommen Magt, vil man see det osmanske Rige gaae fra en slet Tilstand over til en endnu slettere. Vi ville ikke gaae til Constantinopel, for at overlevere Flaaden til en Rænkemager, og en saadan er Chosrew; thi vi ere overbeviste om, at Flaaden da vil vorde anvendt til Portens største Skade. Vi forlange at gaae over til den Mand, der er vor Souverains gamle og hengivne Tjener. Vi ville drage til Mebemed; vi ville bede ham om at befrie Riget fra denne fordærvelige Ministers Aag." – Da Capudan Pascha ikke kunde haabe at formaae Officiererne til at opgive denne Beslutning, erholdt Flaaden befaling at seile til Alexandrien.