Viborger Samler, 1817-10-20
Viborg. Hvormegen Ulykke der er afvendt fra Staden derved, at Veirmøllens Jld, ved Menneskers Anstrængelse at Taget blev revet af det sidst ommeldte Halvtag og at Vaaningshuset ved Sprøiterne frelstes, bidrog især Hr. Capitain v. Un da til saare meget til;) saa hastig slukdes og hvad Nytte Unge og Gamle og Byens 3de gode Sprøiter i Hast virkede, samt især, hvor stor Forsynets Varetægt var over en før saa ofte af Jldsluehjemsøgt og ødelagt Stad (fordums den største i Jylland) kand man bedst skjønne, efterat Faren er forbi. Veirmøllen, som afbrændte, var takt med Rørtag og disse Rør ere fundne i klumpeviis, ikke i ubetydelig Mængde, forbrændte til Kul, paa Vind strøget fra Møllen tet uden om hele Byen, saa at de laae paa Rosejorden, Biskoptoft, Skive-Veien, ja en stor Deel paa den Udgiveren før tilhørende Toft paa Landeveien til Nørremølle, altsaa næsten en Fjerdingvei hiinside Byen i Nordost. Man seer heraf, hvilken Guds Beskiermelse det var, at det ikke fængede i de mange Byens Straatage, som netop til Udsidderne mod Vester og Nordsiden ere de fleste men sprang tet uden om og forbi Byen. Endelig seer man og den gruelige Fare der er fremfor alle ved Rørtage; thi Rørerne, der ere saa lange og altid tørre, føres lettere af Vinden og Røgskyen, end Straae, Lyng og Tang, saa disse Rørtag aldrig burde nogensinde tillades, enten som Underlag nærmest Lægterne og endnu mindre som Brug er mange Stæder til heelt Tække. For nogle Aar siden da Hobro fristede den ulykkelige Skjebne, at ødelægges af Jlden, talte Samlerens Udgiver om, at formindske Faren ved Straatage, ved at vurie dem enten med glat Kalkvurf eller endnu simplere med en Vurf af got Leer, der siden glattedes og kunne for Øiets Skyld males røde. Jeg veed ikke om den nogetsteds er brugt; men at det ville gjøre Taget mindre ildfængende og varigere for Stormvinde, er vis nok, ligesom det og findes anpriist i Svenske Videnskabers Skrifter over for 70 Aar siden, som noget da brugeligt hos de Svenske. Men endnu eet Ønste og et vigtigt Ønske er tilbage, som jeg og tilforn har yttret; dette nemlig at man maatte, ved en Kongelig Befaling, ved alle danske Teglværker forpligtes til, at give Tagstruene den samme Bredde og Længde og Dannelse, som de gamle hollandske Tagsteen, hvortil der kand lægtes paa 12 Tommer Det er desuden kostbart nok i vor Tid baade at bygge og og lægge Tegltag; men, det er virkeligt høist ødelæggende og bedragersk at oplægge de Flensborge, Steen uden at lægte snevrere; thi de ere baade for korte og smalle ved Siden af de gamle hollandske, det endnu ofte over 100 Aar gamle, holde meget bedre, end de Flensborger, naar de ere 10 Aar. De Flensborgske ere oftest ikke heelbrændte, de ere tyndere og lade sig ifølge deres alt for hule Form lettere bevæge af Vinden. At Jylland kan frembringe ypperlige Tagsteen, seer man paa Tagsteenene fra Landting, de nu nedlagte Allinggaardske Teglværker (hvor den tænkende og drivtige Jean de Fischer brændte de fortreffelige Kirke=Muursteen og Tagsteene) og sal Provst Hurtigkarls Tagsteen i Grønbech, den nu, vel i 60 Aar, have lagt paa Grønbech Præsteegaards Tag og bære deres hvide Mos med Ære, naar de 20 Aars gamle Flensborgske see ud som de havde havt Børnekopper og afskalles i Stumper Hr. Justitsraad Ridder Bruun har og ved sit Teglværk nær Asmild-Closter begyndt at brænde Tag, steen. - Ønskeligt, om flere Teglværker ville brænde Tagstene her i Landet, der dog maae give god Fordeel, hvor der er Tørvemoser nok. Disse mangle ikke i Omegnen ved Viborg og de Rudera man seer af de mange Oldtidens Teglværker om denne gamle navnkundige og fordum store Stad, vidne noksom, at Forfædrene vidste at hielpe sig selv med Tagsteene.