Viborger Samler, 1829-12-05
Den preussiske Statstidende giver en fuldkommen Oplysning om de sidste Tildragelser mellem Mustapha=Paschas Albanesere og Russerne, hvorom man hidtil har havt saa mange modsigende Rygter. Da hiin Hærfører nemlig efter Afslutningen af Tractaten til Adrianopel var rykket frem fra Sophia til Philippopel, saae Grev Diebitsch sig nødsaget til, at træffe de nødvendige Foranstaltninger for at standse hans Bevægelser. Paa samme Tid henvendte han sig directe til ham, og lod ham ved de tyrkiske Befuldmægtigedes Mægling opfordre til at rette sig efter Fredsbestemmelserne, og som en Følge deraf ikke at overskride den af ham besatte Linie, hvorved han gar ham at forstaae, at han (Paschaen) i modsat Fald. vilde blive anseet som en Overtræder af Freden og en Oprører mod sin Herre, Sultanen. Jstedetfor alt Svar lod den tyrkiske Hærforer, efterat han havde bekjendtgjort sit Forehavende, at ville tage sit Vinterqvarteer i Adrianopel, Grev Diebitsch i en Skrivelse af 4de Octbr. vide, at han den næste Løverdag, altsaa den 10de, vilde sætte sig i Marsch, imod denne Stad. Herved maa bemærkes, at ifølge de i en Separatact indeholdte Bestemmelser, hvorved den successive Rømning af de af Russerne besatte tyrkiske Provindser er fastsat, Stæderne: Adrianopel, Kirklissa, Lule=Burgas o. s. v. først skulle overgives til de tyrkiske Autoriteter en Maaned efter Ratifica tionernes Udvexling og den fuldstændige Opfyldelse at Tractatens forskjellige Clausuler, navnligen af dem, som angaae Berigtigelsen af den første Termin af den for den russiske Kjøbmandstand bestemte Skadesløsholdelse Serviens Privilegier og Giurgevos Overgivelse. For nu at forebygge de onde Følger, hvortil Mustaphas fjendtlige Stilling og hans mod Tractatens Bogstav saa gandske stridende Forholdsregler kunde give Anledning, havde Feltmarschallen givet befaling til Generaladjutanterne Kisselew, og Baron Geismar at iagttage hans Bevægelser i Nærheden. Da sidstnævnte General fi Underretning om Paschaens Hensigt at marschere til Adrianopel, rykkede han den 14de og 15de Octbr. frem paa den fra Wratza til Sophia førende Vei. Ved Arnaut-Kalissi, en befæstet Post, stødte han den 16de paa et Detaschement af 170 Mand, der med tre Kanoner modsatte sig hans Gjennemmarsch, Hans Parlamentair blev modtagen med Flinteskud. Det var især de albanesiske i Paschaens Sold staaende Tropper, der foranledigede Fægtningen, medens Tyrkerne yttrede det Ønske at trække sig tilbage. Albaneserne angrebe General Geismars Forposter. Den herpaa følgende Kamp varede til Aften, og begyndt igjen den næste Dag den 17de Octbr. ved Daggry Resultatet var tre tyrkiske Redouters Jndtagelse, Albanesernes fuldkomne Nederlag og Tabet af deres Skyts. Lykkeligviis kostede denne Kamp kun faa Mennesker paa begge Sider. En russisk Officier og nogle Soldater saaredes. (At Paschaen nu gav efter og efter Marschal Diebitsches befaling erholdt sine Kanoner tilbageleverede, vide vi af tidligere Beretninger.) Medens General Geismar marscherede mod Sophia, var General Kisselew brudt op fra Silistria og rykket frem paa Veien til Gabroma, og havde den 21de Octbr. sat sig fast i denne Stad. Da Storvexieren sendte ham en Forsikkring, om sit venskabelige Sindelag og formeligen nægtede enhver Forstaaelse med Paschaen af Scutari, besluttede han indtil videre befaling at gjøre Holdt. -