Berlingske Tidende, 1836-04-15
Den høitærede Forsamling vil heraf letteligen indsee, at en slig Nedsættelse af brænderiafgiften, i Faveur af Landbrænderierne, uundgaaelig maa have alle Kjøkstædbrænderiernes totale Ruin til Følge, hvilket endnu mere bliver indlysende i de Tilfælde, hvor Nedsættelsen, som anført, kan antages at blive 2/3 Deele af Afgiftens Beløb. Hertil kommer endnu. a) At Fordelen for Landbrænderiernes Eiere vil blive langt større og i en dertil svarende lige Grad ruinerende for Kjøbstædbrænderiernes Eiere, naar de første forskaffe sig saadanne Værker, Varsel den Afdødes Arvinger for at legitimere deres Arveret, ved hvilke det bliver muligt bedre at benytte Tiden, end ved de Brændeviinstøier, som nu bruges, saaledes: som det var Tilfældet i England i en vis Periode, da Brændeviinsbrændingens Beskatning var baseret paa, at der med en Kjedel i 24 Timer, kun kunde foretages en Brænding, hvor man - da det kom an paa at benytte Tiden for at vinde paa Afgiften – ved en hensigtsmæssig Forandring af Kjedelen og Hatten bragte det saavidt, at Afbrændingen af en Pande Mæskning ikkun varede i 3 1/2 Minut, istedetfor at der i vore Brænderier medgaaer 2 Timer eller derover. (See Handels- og Jndustrietidenden for 1835 No. 39.) b) At Landbrænderiernes Eiere endvidere vilde erholde en stor Fordeel fremfor Kjøbstædbrænderiernes Eiere derved, at de ikke, saaledes som disse, betale Consumtion af de Sædevarer, som de til Føde for deres Familier og Folk samt til Fedning af deres Kreaturer, lade formale, hvilken for en Tønde Sæd beløber sig til respective 1 Rbd. 3. Mk., 1 Rbd. 12 s., 5 Mk. 10 s. og 2 Mk. 8 s. Sølv, saavelsom derved, at de ere befriede for at svare Næringsskat og for at udrede andre borgerlige Tyngder, samt have den Sæd og Jldebrændsel, som de forbruge, fra første Haand, og i det Hele lettere med deres Folk kunne leve paa Lan Familier og det, end Brændeviinsbrænderne i Kjøbstæderne kunne leve i disse. c) Ved Bestemmelsen af Afgiften paa Kjøbstædbrænderierne har man fornemmelig havt Statskassens Jnteresse for Øie, idet man, uden at see. paa den Jnconvenients, det medfører for disses Eiere at benytte hele Rummet af Kjedelen, har beregnet Brændingsafgiften deraf lige til dens øverste Rand. Ved Beregningen af Landbrænderiernes Afgift er denne derimod bleven underordnet disses Eieres Jnteresse, idet Afgiften ikke er bleven beregnet af Kjedelens Rum, men af Tiden, i hvilken Karrenes Afbenyttelse staaer til fri Raadighed; og Landbrænderiernes Eierre kunne altsaa ikke alene, paa en for Productionen fordeelagtigere Maade, uindskrænket benytte sig af Kjedelens Rum eller af flere Kjedeler, om de ville, men de kunne endogsaa paa den ovennævnte Maade benytte Tiden med langt større Fordeel, end der ved Beregningen af deres Afgift er calculeret paa; – ja de ville i en saa høi Grad kunne lucrere paa Statskassens Bekostning, at det ikke vil være til at beregne, og det til ruinerende Tab for Kjøbstædbrænderierne, hvis Eieres totale Ødelæggelse, saavidt m. formaaer at skjønne, maa blive en absolut Følge deraf. Kunne nemlig allerede nu Landbrænderierne, indrettede paa sædvanlig Maade, og mod Erlæggelsen af den for samme bestemte Afgift, naar Afgiften af et Kjøbstædbrænderi beløber sig til 5000 Rbd., i Forhold til denne vinde 1000 Rbd. aarlig paa Kjøbstædbrænderiernes og Statskassens Bekostning, der, naar man antager, at de endogsaa, som anført, kunne vinde 2/3 Dele af Afgiften, vilde, ved et Brænderi paa 7 Tønder med 3. Kar og 27 a 28 Tønders Størrelse hvor Calculen af Afgiften er beregnet paa 18 Brændinger i en Maaned, istedetfor at der i dette Tidsrum beviisligen kan brændes 30 Brændinger – stige til over det Dobbelte, nemlig til 2016 Rbd. Sølv aarlig saa vilde ethvert Landbrænderi, som construeret paa en for Tidens hurtigere Afbenyttelse meere hensigtsmæssig Maade, blot bragte det dertil, at en Pande Mæskning kunde afbrændes. i 1/2 Time, istedetfor som i England, i 3 1/2 Minut, tilføie Statskassen et overordentligt stort Tab, hvorved det da let blev Landbrænderiernes Eiere muligt at sælge deres Brændeviin. 50 pCt. under den Priis, som Brændeviinsbrænderne i Kjøbstæderne vilde være istand til. Men endogsaa paa sædvanlig Maade ville Landbrænderierne, med den for samme bestemte betydelig ringere Afgift end den, der svares af Kjøbstædbrænderierne, og under de øvrige paapegede store Fordele, som hine have fremfor disse, letteligen kunne undersælge Brændeviinsbrænderne i Kjøbstæderne, og tilde Sidstes Ødelæggelse, nedsætte brændeviinspriserne saaledes for disse, at det bliver dem umuligt at bestaae. Saaavidt man skjønner kan det heller ikke være Kjøbstæderne til den mindre Skade, som det maaskee alene kan synes at medføre for dem, at Landbrænderierne ikke maae anlægges i en kortere Afstand end 1 Miil fra nærmeste Kjøbstad, efterdi ethvert Land brænderi i Reglen vil blive berettiget.