Berlingske Tidende, 1832-03-13
Det Factum, som blandt alle Begivenheder her, tildrager sig den almindeligste Opmærksomhed, er nu Tvedragten imellem begge Kamre, hvilken Voteringen i Pairskammeret om den af Deputeretkammeret foreslagne Lov angaaende Afskaffelsen af Sørgefesten den 21de Januar, (i Anledning af Ludvig den Uldes Henrettelsesdag) end meer udvidede. Den Følelse af Ærefrygt for Kongedømmet, som laae til Grund for denne Vottering, var ved saare rigtig, men den berørte langt dybere end Pairskammerets Amendement til det Briequevilleske Forslag - angaaende den ældre Bourbonske Kongestammes Forviisning fra Frankrige til evige Tider Revolutionens Sympathier og Erindringer, og opvakte derfor ei allene i de Deputeredes Kammer, men ogsaa hos Massen af Revolutionspartiet en lydelig og heftig Misfornøielse med Pairskammeret, som ved denne Leilighed blev meer eller mindre strængt dadlet af alle ministerielle Blade, Journades Debats undtagen. Hvad der under disse Omstændigheder gjør Ministrenes Stilling endnu vanskeligere, er, at den nyeste Lov om Pairiet overdrager Pairernes Udnævnelse og Antal alde les til Ministeriets Godtbefindende, og altsaa paa en vis Maade, gjør dette Kammer aldeles afhængigt deraf, Partierne troe sig derfor berettigede til at gjøre Ministeriet ansvarligt for Pairs kammerets Adfærd. Man forsikkrer nu, at Conseilpræsidenten Hr. Perier, som mange Yttringer i de Deputeredes Kammer nøde til at fatte en hurtig Beslutning i denne Henseende, agter at vælge det fornødne Antal Pairs af Deputeretkammerets nuværende Medlemmer, og bringe dette Valg i Overeensstemmelse med den Majoritet, han hidtil har havt i dette Kammer, derved, at han tager de Pairs, som vælges deels fra Centrumet, deels fra den venstre Side. Dette Middel vil have et saa meget mere heldigt Udfald, da derved de Medlemmer af Deputeret kammeret, som styre Oppositionen, factisk neutraliseres. Men det bliver dog endnu tvivlsomt, om de Medlemmer fra den venstre Side, der vælges, ere tilbøielige til at modtage det dem tiltænkte Pairie; thi siden dette ophørte at være arveligt og at betrygge, Pairsfamilierne Udsigter til de rigeste Giftermaale, har det tabt den største Deel af sine fordums Tillokkelser. - Medens Frietionen imellem de høiere Statsmagter saaledes vedvarer, synes ogsaa Nationens dominerende Partier endnu at være væsentligen fjernede fra en grundig Udsoning. Vore Blade indeholde Details om den Gjæring, som siden nogen Tid atter har tiltaget i Venden og i Chouanerie-Districtet. Nyelig ere der første Gang uniformerede Bander optraadte; den bekjendte Tildragelse, at Hr. Berthier de Sauvigny med sin Cabriolet, som det synes forsætligen, nær havde overkjørt Kongen, er et nyt Beviis paa, at den ældre Bourbonske Linie i Hovedstaden endnu er i en meget opirret Stemning. Det republicanske Partie vælger derimod Bogtrykkerpressen og Carricaturer - som den ældre Linies Partie heller ikke forsmaaer - til sine Vaaben. Juryens aabenbart partiske Lemfældighed, der synes at gjemme al sin Strænghed for det saakaldte Carlistiske Partie, er just ikke meget skikket til at holde det republicanske i Ave. Hvorvidt dette Partie tillader sig, at gaae i usømmelige Personligheder; derpaa vil uden Tvivl en nærforestaaende Proces imod Bladet Tribune, som en anklaget for at have bagvasket Hs. Majestæts egen allerhøieste Person, indeholde et Exempel, der lader alle foregaaende af dette Slags langt tilbage efter sig; og desværre, maa man vel sige, bliver selv i dette Tilfælde Juryens afgjørende Kiendelse høist tvivlsom. Man saae her med spændt Forventning den Kiendelse imode, som Jurien vilde afsige i Processen angaaende et Kobberstykke, hvorpaa Napoleons Søn, Hertugen af Reichstadt, var afbildet med de øiensynligste allegoriske Hentydninger til den Rolle som Partiet vil, at han engang skal spille i Frankrige. Juryens Kiendelse, der var Anklagen ugunstig, er et mærkværdigt Beviis paa den Parisiske Folkestemnings Nuancering i Henseende til de forskjellige politiske Partier; hvorved dog, for at afværge en Misforstaaelse, vel bør bemærkes, at den Bonapartiske Jnteresse, for Øjeblikket her aldeles ingen umiddelbare Udsigter har, men meget mere med største Varsomhed endnu holder sig skjult i Midten af det saakaldte Republicanske Partie. Exministeren Hr. de Polignac har under Titelen: Considsrations politiques sur Pepoque actuelle udgivet et i det mindste velskrevet Forsvar for sin Adfærd, medens han var ved Statsroeret. Han grunder der sin Retfærdiggjørelse paa den Paastand, at den Revolution, som styrtede Bourbonernes ældre Linie fra Throne, ingenlunde var et blot Tilfælde, som de famøse Forordninger fremkaldte, men at Restaurationen ligefra dens Begyndelse er bleven indviklet i en ulige Kamp med den democratiske Jnteresse, der allerede havde bragt den i en Stilling, hvorom den selv fortvivlede, da Carl X greb til det sidste Forsvarsmiddel o: valgte Ministeriet af 1829.