Københavns Adresseavis, 1768-04-19
Høyædle og Velbaarne Hr. Stiftbefalings=Mand, Høybydende, gunstige Herre, Deres underdanigste Tiener. Christopher Siversen. Hieltnæs den 29 Februarii 1763. Velagte Dannemand, Høytænkende Medborger, Christopher Siversen Hieltnæs! Hvorledes, min Ven, har J samlet den Dyd, som vores Forfædre har gjort sig saa berømt ved, og som Eders mig i Dag indløbne Skrivelse af 29de Febr. næstleden, bærer et saa aabenbar tydeligt Beviis paa, at jeg ved sammes Læsning næsten troede, jeg levede i de ældre Tider, da Dyd og Kierlighed til Fædernelandet var allene Grunden til alle Bestræbelser, Eders Opdragelse som Bonde, har ventelig ey givet Eder Leylighed af Historterne at kiende de Træk, som saaledes forædlede vore Forfædre, og de nyere Tider have desværre ey heller mange Exempler til Efterstræbelse af dette Slags. Det er allene Eders ædle, fra ulyksalige Fordomme luttrede Siel, Eders ømme Hierte mod de nødlidende Landsmænd, Eders Fornøyelighed med Skiæbnen, uden at tragte efter høyere eller mere, og Eders Kierlighed til den Almægtigste, til vores velsignede Konge og til Fædernelandet, som allene er Grunden til det i Eders Brev gjorte Tilbud. Et Tilbud saa meget meere ædelt, som det er det første af det Slags, som i denne Tid her i Egnen er gjort og, som, naar alle vore Landsmænd, sær de Rige, vilde følge Eders Exempel, vilde forvolde vores allernaadigste Monark den besynderlig Glæde, paa eengang at kunde ophæve en Byrde, som yderste Nødvendighed har paalagt det Almindelige, og som han af Landsfaderlig Omhu og Kierlighed, saa vidt mueligt, har søgt at lette. J min Ven, vil give 150 Rdlr. inden dette Aars Udgang paa eengang, naar J maatte befries for den Eder paalagte Forhøyelses Skataf 6 Rdlr., saa længe indtil det paa en billig Maade kunde rekke til Eder igien. Det er: I er villig til strax at give den tyvende Part af hvad J eyer, for at lætte Eders Landsmænd og glæde vores store Monark paa den meest rørende Maade; Og skulde meere behøves, er J ey heller uvillig til at give mere. Ligesom bange for Lykkens Ustadighed, vil J før jo heller vise Eders undersaatlige Pligt, og da J bær paa et svageligt Legeme, vil J. paa det Kongen ey skal miste noget ved Eders Død, i Forveyenbetale den Capital, som til ævig Tid kan som Rente kaste de Eder som Forhøyelses Skat paalagte 6 Rdlr. af sig. Til Lykke min Ven, med en Tænke=Maade, der sætter Eder langt overde fleste af Eders Medborgere. Jeg kiendte Eder tilforn af Rygtet allene, som en god Borger og Eders Egns Nødlidendes Fader, men dette har langt mere foreget min Høyagtelse. Hvilken Glæde vil ikke vores allermildeste Monark føle i Eder, at finde en Undersaat, som er ham saa værdig. Hardangerne, Eders Medbrødre i Fogderiet, har gjort sig ham tilforn bekiendte og værdige til hans Naade ved deres Troskab og Lydighed paa en Tid, da nogle at deres Naboer af Vildfarelse foretog sig det de saa meget endnu begræde, som Kongen allermildest har tilgivet dem, og som de har søgt og herefter vil søge at bringe i Forglemmelse ved deres Troskab og allerede udviste, samt herefter udvisende Redebonhed, at erlegge det dem allernaadigst af Nødvendighed paalagte. Men hvor meget meere kiert vil ikke dette Fogderie blive en saa velskiønnende Monark, da det i sit Skiød har en Mand, som foregaaet alle hans Medborgere med et saa ædelt, stort og uegennyttigt Exempel, Om Eders Tilbud bliver antaget eller ikke, dertil kan jeg ikke svare, men derom tør jeg i Forveyen give Eder Forsikring, at samme vist med største Naade vil blive anseet af en Monark, hvis ypperlige Egenskaber viser, at han baade kiender den sande Dyd, og veed at skiønne paa dem som udøve den. Gid jeg tillige kunde give Eder Fortrøstning om, at Eders ædle Exempel havde opvakt hos Eders Medborgere, Mod og Lyst nok til at ligne Eder, og paa saadan Maade at oprette Eder et Æreminde, som aldrig vil forgaae, og som J saa vel fortiener. Jeg er med en sand Høyagtelse Eders oprigtige Ven J. E. Scheel, Bergen den 24de Martii 176.