Aalborg Stiftstidende, 1834-02-15
Under Debatterne om Adressen fremstod Hertugen af VelFlington som Opponent. Han dadlede især Regjeringens Politik i Henseende til Portugals og Orientens Anliggender, Hans Jndvendinger angaaende det første Punkt vare imidlertid meget ubetydelige, for ikke at sige flaue. Saaledes paastod han, at D. Miguel for længe siden burde have været anerkjendt, fordi han er rettere var) Konge de facto og fordi denne Anerkjendelse vilde have gjort Ende paa Borgerkrigen, ikke blot i Portugal, men ogsaa i Spanien, da D. Carlos nu har kunnet søge Beskyttelse hos D. Miguel istedetfor at reise til Jtalien, hvortil han kunde være nødt, naar man havde anerkjendt D. Miguel. Hertugen af V. replicerede i denne Anledning Grev Grey - formener altsaa, at Regjeringen, naar den havde anerkjendt D. Miguel, ogsaa havde faaet Ret til at forbyde ham at yde D. Carlos et Tilflugtsted. Han derimod Grey) troede, at Jngen er berettiget til at forlange af en uafhængig Fyrste, at han skal bortvise sin Slægtning, og dette vilde her have været saameget vanskeligere, som det apostoliske Parti neppe havde været villigt til at give efter, og Hert. af V. dog ikke selv formeente, at Tvangsmidler her burde anvendes. - J Henseende til de orientalske Anliggender meente Hertugen, at man ved en Flaades Afsendelse burde have standset Mehemed Alis Tog mod Porten, og bestemt fordret hans Tilbagetog, hvilken Fordring ikke vilde være bleven afslaaet. I det Sted havde man ladet Rusland spille en Dictator Rolle, og beskjeftiget de engelske Flaader i Douro, Tajo og Cana gen, deels til at understøtte Borgerkrigen i Portugal, deels til at blokere Hollands Havne, og denne Magt tilligemed Spanien, Portugal og Tyrkiet var derved fra at være Englands Bundsforvandt kommen til at staae under andre Magters Beskyttelse. - Hertil svarede Grev Grey, at en engelsk Flaades Nærværelse ikke vilde have havt større Jndflydelse paa Mehemed Alis end Englands i April 1833 afgivne Erklæring, med mindre man vilde have ledsaget samhme med en Krigserklæring, hvortil der dog ikke syntes at være Grund. At Tyrkiet nu er underkastet russisk Jndflydelse, er ikke det nærværende Ministeriums Skyld. Tractaten til Adrianopel, sluttet i den Vellingtonske Periode, havde givet det tyrkiske Riges Uafhængighed Banesaaret. Iøvrigt ser dette Riges nærværende Tilstand en Følge af en lang Række af Begivenheder. Krigen i Grækenland havde berøvet samme en mægtig Støtte, og Krigen med Rusland aab. nede Skibsfarten paa Donau. Hospodarerne erholdt en uafhængig Stilling, kan hverve Armeer og trodse den tyrkiske Magt. Selv Statens Souverainitet er bleven truet, iden de russiske Undersaatter ikke ere underkastede Landets Love, men deres egne Consulers og Embedsmænds Jurisdiction. Han (Grey) maatte derfor kalde det Forstillelse, hvis har under saadanne Omstændigheder vilde erklære et Land for uafhængigt. Jmidlertid maatte man søge at vedligeholde Tyrkiet i sin nærværende Udstrækning, men dette opnaaedes ikke ved at bekrige Mehemed Ali, men ved at holde sammen paa det saalænge muligt. I Underhuset gik Ordvexlingen mellem Dherrer Peel og Palmersion ud paa det Samme som ovenstaaende mellem Hertugen af Vellington og Grev Grey. Adressen gik igjennem i begge Huse. Af andre Yttringer fortjener det at anføres, at Lord Althorp erklærede, at Ministrene endnu ikke i dette Møde vilde giøre Forslag til nogen Forandring Kornlovene, ikke heller understøtte et saadant. Derimod agtede de at forelægge Huset en Plan til Tiendevæsenets Regulering.