Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-07-07
Hr. Pastor Giessing har i dette Blad paastaaet, at Hr. Estrups Yttring: "at Jndførelsen af almindelig Værnepligt har skadelig Jndflydelse paa Studeringerne, bør debatteres, samt at jeg har brugt Personalia imod Hr. Etatsraad Estrup. Herimod vil jeg blot bemærke, at saavist som det er, at en Flues Liv maa gjælde ligesaameget i Skaberens Haand, som Elephantens, saavist er det ogsaa, at den ringeste Hyrde drengs Vel og Vee, maa ligge Statsherskeren ligesaameget paa Hjertet, som den mægtigste Godsbesidders; thi Staten er en Bygning, og dens Jndivider de Dele, hvoraf den bestaaer. Værnepligten bør følgeligen ei indskrænkes til en enkelt Stand, men derimod udvides til Enhver, som er udsprungen af Statens Skjød, spiser af dens Brød og beskyttes af dens Love. Denne Sætning behøver ikke at debatteres, thi den er en Sandhed, og "Sandheden er kun een. Hvis den iøvrigt blev Gjenstand for Debatteren, da vilde man sikkert faae ligesaamange Slags Resultater, som der ere forskjellige Slags Statsraader, Stænderforsamlinger, Collegier eller Commissioner, hvori den blev debatteret. Bestaae disse t. Ex. blot af Godseiere eller Embedsmænd, da vilde man sandsynligt finde det baade retfærdigt og hensigtsmæssigt: "at Bondens Søn vedbliver at være Soldat; thi han er vant til strengt Arbeide, Regn og Kulde, og har, snart paa Vei- og Hovarbeide, og snart paa Kongereiser, erfaret hvad det er at adlyde, og han er desuden, fra Arrilds Tid, enepligtig Soldat, og har følgelig et Slags Hævd derpaa. Bestaae de derimod af Bønder, da vilde udentvivl Resultatet blive dette Agerdyrkningen er Danmarks eneste Erhverskilde, og det er Frugten af Bondens Flid, som føder hele Staten. Man bør følgeligen ei blot sætte ham istand til at dyrke Jorden med sin hele Kraft, og bortrydde enhver Hindring, som fjerner ham derfra; men de Stænder, der spise det Brød, han aftvinger Jorden, bør til Gjengjæld beskytte hans Virken. Det er desuden godt, at Grundeieren, der er opammet paa Silkepuden, og, som Barn, er vant til at have sin Villie i alle Ting, og at befale baade over Forældre og Tyende, hærdes ved Strabadser og lærer at adlyde, og billighed byder, at de andre Stænder bør forholdsmæssigt ligesaa længe være værnepligtige, som Bonden, har været det. "Militairtjenesten kan iøvrigt ei have en saa skadelig Jndflydelse paa Studenten, som paa Bondekarlen, thi hiin kan udtjene sin Tid i en Universitetsstad, og anvende sine Fritimer til Studeringer; denne mister derimod sin Condition, bortødsler de bedste Aar af sit Liv med at exercere, gaae Byærinder, staae paa Gadehjørnerne, og vender tilbage uden Penge og vant til Ørkesløshed, og vel ei sjeldent svækket ved Mishandlinger, Udsvævelser o. des. Studenten kan iøvrigt ei vanæres ved at staae i Geled med Bondekarlen; thi det er Manden, som adler sin Stand, men ei Standen, der adler Manden. Mine Yttringer om Hr. Etatsraad Estrup ere ingen Angreb, men blot en Følge af Sagens Natur, thi en Mand, der kan offentliggjøre en saadan Artikel, som den omtalte, maa efter min Mening enten ansee Bonden med samme Øine, som Meieren sine Køer eller Vognmanden sine Heste, eller han anfører Sætninger paa Papiret, hvilke ei stemme med hans Overbeviisning. Bonden er Statsborger ligesaavelsom Godseieren og Borgeren, og det Tidspunkt er forlængesiden forbi, da Jefferson, i hele Menneskehedens Navn, besvarede Voltaires Yttring: "Det er dog et vigtigt Spørgsmaal og Nitiende dele af Menneskeheden ere skabte til at være Abekatte?"med: "Endeligen ere vi komne saa vidt, at vi veed, at Mængden ikke er født med Sadler paa Ryggen, og nogle Enkelte med Støvler og Sporer for at ride paa den. Jørgensen Jomtou. (Forlangt indrykket.) Nogle faa Mænd i Gundsemagle By have givet et mærkeligt Exempel paa, at de ansee uindskrænket Frihed for en meget god Ting.