Adresseavis for Børn, 1781-10-24
Da Hertug Ernst den Fromme selv blev Fader, har han ogsaa en viis faderlig Omhue for sine Børns Opdragelse. Ligesom man havde gjort for ham, saaledes valgde han ogsaa ikke andre end forstandige, dydige og duelige Lærere for dem. Hans geistlige og verdslige Raadgivere maatte Tid efter anden prøve, hvad Fremgang hans Prindser havde gjort i Videnskaberne, og raadslaae med deres Lærere om den bedste Maade, at bilde deres Forstand, Gemytsbeskaffenhed og Levemaade. Han var selv meget opmerksom paa deres Opdragelse og hele Opførsel. Han nyttede enhver Leylighed, ved hvilken han kunde give dem gode Lærdomme og Formaninger. Han søgde fremfor alt, at bevare dem fra Umaadelighed i Mad og Drikke. Han foreskrev dem baade Maal og Orden derudi, og befalede alle sine Betientere, nøye at see paa, at disse foreskrevne Regler ikke bleve overtraadte. Han tillod dem kun uskyldige Fornøyelser, og nægtede dem alle Forlystelser, hvorved Børn let kunne faae Lyst til en yppig og vild Levemaade. Han stræbede efter, at de kunde have og beholde deres største Lyst og Glæde i Guds Kundskab og Dyrkelse, i deres Bøgers Læsning, og i deres Læreres Underviisning. Paa det at de Religions sandheder, som de lærde, maatte gjøre desto dybere Jndtryk i deres Hukommelse og Hjerte, saa maatte de skrivtlig optegne samme igien, og forevise ham deres Optegnelse. Naar hans Prindser kom til modnere Aar og Jndsigter, saa maatte de gaae med ham i Landets Kollegier, og sidde der, som Tilskuere, for tidlig at lære, hvorved Menneskenes Fromhed og sande Velfærd bliver befordret. Paa det at de og betimelig kunde vænnes til nyttige Forretninger, og blive øvede derudi, saa gav han enhver af dem et eget Embede. Den ene gjorde han til Kantzler, den anden til Oberintendant, og betroede saaledes enhver af dem et Embede efter sin Duelighed, som de maatte forestaae under hans egen og hans erfarne Raadgiveres Opsigt. Hans Prindsesser lod han opdrage med ligesaadan Omhyggelighed. Det Fornemste, som han søgde at opnaae ved deres Opdragelse, var, at de skulde blive anførte til Fromhed og Dyd, til de for Fruentimmer velanstændige Sæder og nyttige Videnskaber. De bleve afholdte fra al kjelen. Avis kjelen og ørkesløs Levemaade, paa det at de engang maatte blive gode Gemahlinder, Mødre og Fyrstinder. De bleve meget nøye paapassede, at de ikke skulde faae Tilbøyelighed til Yppighed, Forfængelighed, Flanevurenhed, og til unyttig og spøgende Tidsfordriv. Den kloge Fyrste vidste de mange bedrøvelige Følger, naar fornemme Fruentimmer har en umaadelig Tilbøyelighed til Forlystelser, derfor passede han selv meget alvorlig paa, at hans Døttres Kierlighed til Forlystelser ikke skulde blive til en Lidenskab hos dem, og det var paalagt alle dem, under hvis Opsigt de stode, som en hellig Pligt, at vogte deres unge Hjerter fra denne Lidenskab, af hvilken Børns Siele allerlettest lade sig forføre og henrive. Den vise og fromme Hertug Ernst kjendte den store Velsignelse, som tilflyder enkelte Familier og hele Lande af Børnenes gode Opdragelse, derfor var han ogsaa en ivrig Befordrer af samme iblandt sine Hofmænd og Undersaatter. De af dem, der opdroge deres Børn bedst, vare ham ogsaa kjerest. For Pagernes og den adelige Ungdoms Opdragelse drog han megen Omsorg. Naar han antog dem ved sit Hof, spurgde han dem: om de vilde opofre sig til den lærde eller til Soldaterstanden, Hvad de nu havde Lyst til, dertil lod han dem ogsaa forberede ved fornøden Underviisning. Han gjorde den Anstalt, at de ikke, formedelst deres Tjeneste ved Hoffet, skulde hindres i deres Studering; han gav dem de Bøger, som udfordredes, underholdte dem paa Akademiet, og lod dem reyse paa sin Bekostning Han skjende en stor Summa, til at opbygge og sætte de Skoler i Stand igjen, som vare blevne ødelagte i den tredive Aars Krig. Han fik at vide, at mange Skolelærere maatte, for at ernære sig, drive et Haandværk, og arbeyde som Daglønnere, hvorved Ungdommens Underviisning blev forsømt. Alle faadanne gav han Tillæg, paa det at de kunde forrette deres tunge Embede med Glæde, og ikke behøvede at forrette noget Arbeyde, som ey skikkede sig for dem. Han oprettede tyve nye Skoler i sine Lande. Han stiftede Friborde og Stipendier for unge Studerende; – De Børn og unge Personer, som vare de flittigste i Skolerne, og som opførde sig bedst, forærede han nyttige Bøger for Børn. Frivillig gav han sine Betjentere en større aarlig Løn, naar deres Familier bleve talrige, og han fik at vide, at de førde en ordentlig Huusholding, paa det at de kunde desbedre ernære og opdrage deres Børn. Da han engang spadserede og hørde, at en Moder foreholdt sine Børn deres begaaete Feyl, og alvorligen formanede dem til at bedre sig, saa erkyndigede han sig om, hvem denne Kone var og da han fik at vide, at hun var givt med en af hans nederste Hofbetientere, saa forærede han ham hundrede Gylden, for at betale den Gield med, som endnu hæftede paa hans Huus. Dette gjorde han, for endnu mere at opmuntre ham og hans Kone, til at opdrage deres Born til det Gode.