Norske Intelligenssedler, 1805-04-23
Fra Jnderøens Fogderies Almue: Staten lønner alle sine Embedsmænd, for denne Løn skulde den vente sig bestyret paa bedste Maade. Jkke allene ere Embedsmændenes Antal saa stort, naar man tænker sig de mindre med de større, at Staten kunde blive bestyret vel, naar Enhver brugte sin Tid og sine Evner til Opoffrelse for Statens Bedste, men Enhver er og saaledes lønnet, at Næringssorger ikke ret vel, hvor Nøisomhed og Tarvelighed finder Sted, behøver at drage Opmærksomheden bort til uvedkommende Ting, eller friste til Uretfærdigheder. Dog, ikke altid er Tingen saaledes, som man skulde troe, den maatte eller burde være, saa og med Embedsmændene. Vi skulle agte og ære Statens Embedsmænd, men ikke altid kunne vi det. Vi skulle hos Dem finde Hielp og gode Raad, men at ære og agte Mænd, hos hvem man har seet Uretfærdigheder, eller endog Tvetydigheder, er ligesaa umueligt, som at have Tillid til dem og deres Raadgivning. Gode, brave Foged Laurentius Borchsenius! Dig var det let at agte og ære, hos Dig fandt vi Hielp og gode Raad, vor Tillid til Dig tiltog bestandigen, thi Redelighed skinnede frem af alle Dine Foretagender og Din Raadgivning var os alle Tider Borgen for, at Du villede os vel, thi Dine Raad vare de bedste; Du stræbte at beskytte os for uretfærdig Behandling af Andre; Din Bestræbelse endte end ikke, om Du end selv voldte Dig Uretfærdiges baade lønlige og aabenbare Efterstræbelse. De Fattige iblant os, som ei altid i disse svære Tider strax havde det, de skulle betale til Staten, havde Du Taalmodighed med, og ikke strax med den frygtelige Udpantning endnu meer gjorde deres Kaar elendig; først naar Du umueligt længere kunde, maatte Du gribe til dette Middel - som var Dig, Dit Hierte saa imod - i Følge Din Pligt; Du fulgte altid billighedens Love. O Borchsenius, Dit Hoved var lyst, Dit Hierte godt, Dit Embede, skiønt det ej var af de høiere, agtet du højt, og derfor forvaltede Du det saa vel; Du brugte Tin Tid og Dine Evner, som det sømmer en Embedsmand. Alt for stor Lyst til Magelighed hindrede Dig ikke, naar Nogen tyede hen til Dig, for at raadspørge sig i en tvivlsom Sag, da afviste Du os aldrig, heller sagde os, hvad Du selv ikke vidste, men Du hørte os med Taalmodighed, og, hvor Du i Øjeblikket ikke selv var sikker, sparede Du ikke Umagen med at eftersee i Statens Dokumenter, thi Du vilde Enhver skulde faae Sandhed, og ikke Vildfarelse, at høre. For nogen Tid siden forlod Du os, vi have ikke meer at vente af Dig, tag ikke disse Linier ilde op om de maatte træffe Dit Blik. J hvor simple de end ere, ere de dog et Beviis paa, at vi og alle Bønder i Almindelighed ikke ere uskiønsomme eller verkiendtlige, endskiønt vi som oftest ikke enten have Leilighed til at bevise det, eller have Dristighed nok dertil. Hvad vi i disse Linier have sagt om Dig er vist ikke alt, hvad der kunne siges til Din Ære, thi dertil mangle vi Kunst. Af det Lombske Compagnie under Oplandske Jnfanterie-Regiment er følgende unge Mandskaber, bortreiste, og da i Følge Ordre at Regimentet skal have Completterings-Session i Aar, skal jeg tienstligst bede Millitaire, Civile og Geistlige, hvor disse efterstaaende unge Mandskaber opholder sig, at tillægge dem Ordre at indfinde sig ved Compagniet til førstkommende Mai Maaneds Udgang h. a. Af Lægds No. 8. Gaardmandsen Knud Amundsen Bustad, Amundsen Bustad. skal være i Tronhiem. Niels Amundsen Bustad, Af Lægde No. 10. Gaardmandsøn Lars Olsen Haaven, skal være i Ørkedalen. Af Lægds Nr. 30, Gaardmandsøn Martin Olsen Grimstad, reist til Nordfiord. Ole Olsen af Dito, skal være i Bergen. Lars Hansen af Dito, skal være i Bergen. Af Lægds Nug; Huusmandssøn Christen Christensen, skal være i Tronhiem. Gaardmandsen Christen Christensen, i Meldahls Præstegield Af Lægds No. 79. Huusmandssøn John Amundsen Øverboe, i Tronhiem. Lomb den 16de Martii 1805. Torv. Compagniets Commandeur.