Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-07-01
J Jversens Avis af 27de Juni læses følgende, under Forlangt Jndrykkelse, af Dr. S. L. Baden: Endskjøndt enhver uindtaget Læser vist har sporet Hensigten af min i den Jversenske Avis No. 72 forlangte Jndrykkelse i Anledning af et Videnskabers Selskab i Fyn, saa have dog de enkelte Fiender eller Uvenner, man altid, men især i disse for Publicitet sky Tider, skaffer sig paa Halsen ved Publisitet, søgt at paabyrde mig ganske andre Hensigter, der sande skulde udsætte mig med snart alle Provinsens, paa høiere og lavere Trin staaende, Medembedsmænd. Hvor dum, som avinds fuld alligevel denne, med al Ridderfærd saa kontrasterende som lumske, Beskyldning er, maa Enhver indse, der ved, at jeg ifølge min Stilling selv. hører til Provinsens Embedsmænd, og selv har i Provinsens største Jurisdiksion de Embedspligter at varetage, hvis Opfyldelse i selskabelig Samening jeg har anset som meget vigtigere for vor Provinds end et Videnskabers Selskab. Jmidlertid da Nogle af disse Fiender eller Uvenner kunde med deres baade aandelige og verdslige Sværd maaskee paa et eller andet Sted naa mig, saa var det mig en behagelig Anledning, Københavns nyeste Skilderi No. 47 gav mig, til deels at fralægge mig hin mig paabyrdede uværdige Hensigt, deels noget nærmere at udlade mig om hvad jeg troer man kan vente sig af et Videnskabers Selskab i Fyn Rigtig nok fortæller den mig ubekændte Forfatter i foranførte Skilderi, at det nu fødte Fynske Videnskabers Selskab allerede skal have havt den Lykke at gjøre et heldigt Valg af Medlemmer, og at Selskabet derfor har Alles Ønsker for sig. Vist nok troer jeg, som hin Forfatter ogsaa tiltroer mig, at kænde Videnskabeligheds Masse her i Fyn, men man tillade mig den aabenhiertige og frimodige Tilstaaelse, at jeg og just derfor troer, at et Videnskabers Selskab, beregnet paa det Store, ikke saa ganske vil trives i Fyn. Efter det Begreljeg gjør mig om et saadant Selskab skulde vel udmærket klassisk Erudision, dybe mathematiske og naturhistoriske Kundskaber, samt udbredt Old- og Historie-Grandskning, være de Lærdomme, der især skulde bringe et saadant Selskab i Lustre. Men upartisk sagt, kænder jeg i Fyn kun en Doctor Rhode, i Matematik og Naturkyndighed kænder jeg mange Dilettanter her i Fyn, men ingen Udmærkede, maaske kan jeg heller ikke bedømme Nogen i disse mig ganske fremmede Videnskaber. Af Old og Historie Grandskere ere mig her i Fyn kun een Udmærket bekændt, hvem, saa uenig man kan være med ham i en Deel hans Grandskningers Resultater, dog kun Misundelse kan nægte den Rang, ham som Videnskabsmand tilkommer, og som Hovedstadens Lærde og forlængst have tilkændt ham. Alligevel var just denne Lærde, som heel synderligt nok, ikke indbuden, uagtet han er en indfødt Fynbo, opholder sig og arbeider paa sit Fædrenegods, hvor han engang kan ventes i et lykkeligt Otium ganske at kunne leve for Videnskaberne, der for den sande Videnskabsmand er en langt større Opmuntring, end Rang, Ordener og andre jordiske Udmærkelser. Ligesom denne Lærde ved Jndbydelsen var forbigaaet, saa var og det samme Tilfældet med flere Provindsens som Videnskabsmænd lige fra deres Universitets=Aar og til nu bekændtEmbedsmænd. Overalt maatte allene det Valg, man i Jndbydelsen til dette Selskab havde gjort, støde og støde dobbelt naar man, under denne Jndbydelse, saa Navnet paa to Præstemænd, som Lærde tildeels ganske Ubekændte, der egentlig paatoge sig at organisere Stiskabet og dertil indbyde Lemmer, som udentvivl meget rigtigere og paa en beskednere Maade vare indbudne ved et offentlig Advertissement, der ikke navngav nogen Særlig, men kun opfordrede dem til Deeltagelse, der troede at kunne nytte et saadant Selskab. Jeg skulde ikke have sagt dette og meere offentlig, naar man havde vist mig den, som jeg troer, skyldige Opmærksomhed, at tage Notise af hvad jeg herom tillod mig privat skrivtlig at yttre, men hvilket Brev aldeles ikke fremkom i Selskabets Forsamling. (Fortsættes.)