Københavns Adresseavis, 1772-04-28
en Bonde Karl i mit Kald har jeg og lært det, som har okuleret 43, og mistet ingen. Her ere altsaa af os tilsammen okuleret 162, og deraf døde 4., hvilket er omtrent ald den Lykke, man kunde vente paa en Tid, da de naturlige har været skrekkelig slemme og dræbende; saa jeg veed allerede vist, at man blant dem kan med fuldkommen Vished regne, i det allermindste, 1 død af 5, og er altsaa ved Okulationen svaret, i det mindste hundrede Menneskers Liv, foruden maaskee ligesaa manges Helbred, Selskabet troer, at skylde Publikum en Efterretning om denne Jndpodnings Lykke, hvorfor det herved lader samme offentlig bekientgiøre, ligesom det ey heller har kundet undlade at tilkiendegive Hr. Provst Krogh, hvormeget det ved hans ædle Gierning er bleven rørt, og har det til den Ende, til et Beviis paa dets paaskiønnende Agtelse, besluttet at tilsende ham sin større Medaille i Sølv. At Selskabet i øvrigt ønsker at mange andre som dertil haver ligesaa god Leilighed som Hr. Provst Krogh, vilde, naar deres Tid, Jndsigt og Lyst tillod det, efterfølge ham i Jndpodningens Forfremmelse, det er noget som lettelig sluttes af Selskabets Hensigter og andre Handlinger. Kiøbenhavn den 20 April, 1772. C. Martfelt. Selskabets Sekretær. En Skrivelse til Landfoged Skule Magnusen. fra Jsland. Siden at Landfoged Skulle Magnusen saa hastig blev eure, ret for sin Hæftighed, ved det Svar, han fik udi disse Efterretninger No. 9, at han No. 6 ikke vilde have Navnet for de skiønne Patriotiske Indretninger udi Island, der medbragte saadan anseelig Kapital af Kongens Kasse, og siden udi Skriftet Deo, Regi, Patria kaldet, er lagt for alles Øyen, at Profiten blev borte. Men siden jeg fordres ikke til Regnskab derfor, tør jeg vel tænke derpaa, endskiønt Haaret maae reyse sig paa enhver sand Patriot, der kiender Jsland, hvorledes det har gaaet og endnu gaaer til Jslænderne skal nok erindre sig, at de har været Actie Eyere efter Skule Magnusens Projekt 1752. Hr. Landfogden erindrer sig vel, da jeg havde skrevet den første Deel af mine bekonomiske Tanker over Jsland, kom han selv til mig, og takkede mig derfor o. s. v. Men da den anden Deel kom for Lyset, blev han meget taus; thi der staaer, at Fabrikerne, hvortil Kongens Penge gik, burde ikke have kostet meere i 5 Aar at istandsætte og vedligeholde end 11000 Rixdaler, og at fortiene i 5 Aar 24550 Rdlr. og Kapitalen i Behold, hvilket var 35550 Rdlr. fortient, vid. Pag. 65 til 75; det staaer ligeledes Pag. 55 til 59, at Fiskerierne med 660 Rdlrs. Indskud burde tiene i 4re Aa 3500 Rdlr. Dog ved alt dette var han den Tid meget roelig, siden det var godt som det gik at være Foged. Endnu staaer tilbage Land ogdens vigtige Plan og Demonstration for Aar 1767 af 24de April, den findes ligeledes anført udi Jslændernes Haab til Kongen Pag. 39 a., at der skal 50000 Rdlr. af Kongens Kasse til Jsland, foruden Visiteurer o. s. v. den rører han ikke ved, thi det skulde under Haanden gaae for sig. Men hvorvidt denne hans Projekt af den fra Jsland, hiemkomne Kommission vil biefaldes, er endnu ubekiendt. Saa meget er allerede vist, at hans Plan har medbragt en Deel Bekostninger allerede. - Rdlr. hver Dag - - - Rdlr. til Eqvipering o. s. v. Jslændernes Tilstand er derfor ikke bedre, Kongens Jnteresse intet større, og Fiskerierne i Island, endnu de samme. Det sidste Skrift: Islændernes Haab til Kongen om allernaadigst Forandring af deres haarde Skiebne a., maae ikke synderligen have fundet Landfogdens Biefald, siden har siger: der findes adskillige Feyltagelser. Endskiønt Snak vil ikke giøre det, han har endnu ingen Feyl bevist, og ved det sidste, han fore og sig, har Publikum intet meldet om den Ære, han derved indlagde sig. Der siges i samme Skrift Pag. 25 og 26, at i Kongens Kasse burde aarlig indbringes over 55000 Rdlr. af Jsland, og de Handlende profitere ved Negotien, som den nu er, aarlig 80000 Rdlr. At det ikke er saaledes, staaer jeg ikke til Regnskab for, men vist er det, at det burde være saaledes. Mig synes, det var ligesaa godt, om vi kunde indbringe noget i Kongens Kasse, uden nogens Fornærmelse, hvorved Skatten og Tyn gen for det Annindelige kunde lettes, heller end at giøre Projekter at slæbe Pengene ud af Landet til ingen Nytte. Mærkeligt er det, at der tales saa meget og Faare Pesten i Island, da det falder mig ind, at fra Jsland føres Salt Steene at sælges i Kiøbenhavn for Faarene i Siælland, og disse Stene, kan ikke kurere de Islandske Faar. Hvoraf det maae da sluttes, at disse Salt=Steene ere for Faare=Syge i Siælland, men ikke for Faare=Pest i Island. Jeg vil ellers ønske Hr. Landfoged til Lykke med de Grosserer, der har Midler, og giør Kompagnie med ham i Aar til Jsland. Kommissarierne, som har været i Island at undersøge Sagen, vil vel neppe overtale nogen dertil, og selv kommer de der ikke, uden paa de sidste Vilkaar. Dersom Landfoged Skule Magnusen. ellers vilde giøre sit Fædreneland Tieneste, da maae han først lære dem bedre at fiske, end sidste Gang, og lade det siden komme an paa Herrens Velsignelse, hvad der skal blive af Jsland; thi førend han i den Deel viser noget bedre, end hvad han til Dato har udrettet, bliver nok Alt forgieves. Jeg forbliver hans Tienstvillige. Kiøbenhavn den 24de April 1772. Thomas Balle. biskop Rottbøll har med en levende Erindring af sin elskede og uforglemmelige Meenighed i Trinitatis Sogn, læst den i Adresse=Kontoiret gjorte Opfordring at lade sin Præken paa 4de Søndag efter Hellig Tre Konger, trykke. Forudsat at han dermed opfyldede en Begiering, som virkelig kommer fra et oprigtigt og veltænkende Antal af hans Venner, er han tilbøyelig at antage saadant Ønske, for en befaling af hans Skyldigheder; men seer sig for nærværende Tid nødt til at undskylde Opsættelsen af denne Begierings Fuldbyrdelse, med sine mangfoldige og afbrudte Embeds Forretninger: og forbeholder sig at vise sin Redebonhed, endog fraværende, at ihukomme det Baand, som personlig Skilsmisse ikke kan ophæve. Wiborg den 24 Martii, 1772.