Aalborg Stiftstidende, 1834-04-14
Holland. I Generalstaternes Møde den 4de April har den interimistiske Minister for de udenlandske Anliggender, Baron v. Zuylen, meddeelt en Beretning om de hollandskebelgiske Anliggenders nærværende Standpunkt. Han begyndte med at omtale Fyrsten af Schvarzenbergs Mission mod Slutningens af forrige Aar, hvilken havde et dobbelt Øiemeed: 1) at fremskynde Afsendelsen af Kongens Begjering til Huset Nassaus Agnater samt Forbundsdagen om at give deres Samtykke til Aftrædelsen af en Deel af Luxemborg; 2) at forny Underhandlingerne om en Definitiv=Tractat, der vare afbrudte, ved Conferencens Forlangende at hiin Begjering først skulde afgaae. Omendskjøndt nu Kongen aldrig havde vægret sig ved at opfylde hine ved Vieneracten og den nassauske Arve forening foreskrevne betingelser, saa havde han dog ikke funden Underhandlingerne om Definitiv=Tractaten saavidt frem rykkede, at hiin Begjering endnu behøvede at afsendes. En delig gav han dog efter for den østerrigske Ambassadeurs Forestillinger, og den 3die Novbr. expederedes Noterne desan, gaaende, som overleveredes i Biberich den 7de, og i Frankfurt den 15de Novbr. Kongen erklærer i disse uden Forbehold, at han hverken kunde give sine Agnater eller det tyske Forbund nogen Territorial-Erstatning for de aftrædende Landskaber, hvilket dog ikke skulde hindre ham i ogsaa for Fremtiden at efterkomme sine Forpligtelser som Agnat og som Medlem af Forbundet, naar man vilde lade ham beholde de ham i denne Qualitet tilkommende Privilegier. J Forbundsdagens Møde, bemeldte 15de Decbr., fremsattes af Pluraliteten adskillige Indvendinger der i det Væsentlige kunne indbefattes i følgende Spørgsmaal. "Hvorfor tillade Underhandlingernes Standpunkt ikke, at en Territorial=Erstatning for de aftrædende Landskaber indlemmes i Forbundets Gebeet" En Note af dette Jndhold blev nu oversendt Kongen, og denne svarede derpaa i en anden Note, som ufortøvet afgik til Frankfurt, men formedelst adskillige Gesandters Fraværelse først kunde overleveres den 8de Januar. Paa den i Biberich afleverede Begiering kunde Hertugen af Nassau ikke strax svare, formedelst sin Broders Fraværelse, først den 18de Januar modtog vor Gesandt i Frankfurt Svaret; ogsaa dette var afslaaende, og saaledes saae Kongen sig i den Umulighed at opnaae det fornødne Samtykke til Afstaaelsen af en Deel af Luxemburg, da denne efter Vieneracten kun kan iværksættes ved Eensstemmighed mellem Medlemmerne. Saasnart vort Cabinet i Novbr. havde afleveret den fornødne Begjering i Frankfurt, troede det hermed at have opfyldt de af den londonske Conference fastsatte betingelser, og forlangte derfor af samme, at Underhandlingerne atter skulde tage deres Begyndelse, men nu fremtraadte England med den Paastand, at det ikke var Begjeringens Aflevering, som Conferencen havde forlangt, men sammes Resultat, nemlig Forbundets og Nassauernes virkelige Samtykke, iøvrigt vilde det jo være let i Limburg at finde en Territorial=Erstatning for hine. Denne den engelske Ministers Fordring blev siden den 6te Febr. gientagen af England og Frankrig i en af alle 5 Magter afholdt Conference. - Ministeren gjorde sig nu Umage med at bevise, det Ubillige i denne Fordring, og navnlig af en Artikel i den 12te Protocol at godtgjøre, at man dengang havde tilkjendt Kongen af Holland en Deel af Limburg, som en meget vigtig Besiddelse, og derved lagt for Dagen, at denne Deel af Limburg ikke igjen skulde afstaaes af Kongen, som den Erstatning til Forbundet, naar man altsaa vedblev Ministren gjør os den Bebreidelse at forhale Underhandlingerne, saa kan denne Bebreidelse med større Ret gjøres Hofferne i England og Frankrig; Kongen har meget mere, for at fremkalde et endeligt Resultat, besluttet sig til et nyt Skridt hos de nassauske Agnater, og til dette Øiemeed afsendt Grev Reeden med en særdeles Mission til Biberich, hvor ogsaa Gesandte fra Østerrig og Preussen skulde indtræffe. - Trods alle disse Opofrelser fra den hollandske Regjerings Side, hersker dog hos Mange en stor og uretfærdig Fordom mod samme, en Fordom, der gaaer saavidt, at selv en Nabomagt, med hvem vi stedse have stræbt at staae i god Forstaaelse (Storbrittannien), nylig gjennem sin Gesandt har adresseret adskillige Spørgsmaal til det HaagerCabinet, som ere aldeles grundede paa falske Facta. - Taleren forelæste nu en Note fra den engelske Gesandt, at 27de Marts, i hvilken Hollændernes bekjendte Troppebevægelser omtales som en Forholdsregel, der under den nærværende Tilstand ikke kan betragtes som blot hørende til Defensiven, og tillige forlanges Svar paa det Spørgsmaal, omdet er sandt, at hans nederlandske Majestæts Stridskræfter paa Ny concentreres til Vands og til Lands paa den belgiske Grændse, og i saa Fald til hvilket Øiemed dette skeer; Baron van Zuylens Svar gaaer ud paa, at saameget en Belgiernes Adfærd er egnet til at retfærdiggjøre Forsigtigheds anstalter fra Hollændernes Side, har disse dog ikke truffen slige, at derfor Flaaden paa Schelde ikke er forstærket, tvert, imod, efterat have overvintret i andre Havne, vendt tilbagtil sin sædvanlige Station, at ogsaa Landarmeen er forbleven i sine forrige Cantonements, aldeles ikke forstærket, og at der altsaa ei heller har været Tale om nogen Concentre, ring paa den belgiske Grændse.