Viborger Samler, 1844-12-27
Stænderforsamlingen i Roeskilde, 52de Møde. Af de øvrige Foredrag under den foreløbige Behandling af Finantssagen egner følgende Foredrag af Høiesteretsadvocat Lehmann sig til særskilt Meddelelse: Jeg har villet lægge Forsamlingen paa Hjerte at mindes den spændte Forventning og den store Jver, hvormed den i tidligere Sessioner beskjæftigede sig med Finantssagen, og dermed at sammenligne den haa løse Ulyst, som hviler over denne Dags Discussion; thi en saadan Sammenligning maa gjøre det klart for Enhver, som herer tilstede, og jeg troer, det er godt, at dette ogsaa udtales for Folket, hvis Øine vogte paa disse dets eneste folkelige Repræsentations Forhandlinger, hvor stor en Forandring der i denne Henseende er foregaaet, og hvorledes de Forventninger, som man i sin Tid nærede om de raadgivende Stænders gavnlige Jndvirkning paa Landets vigtigste Anliggender, saaledes ere hensvundne, at det vel maa blive klart for Enhver, hvorlidet den nærværende Jnstitution fyldestgiør Folkets Trang. Saa meget maa nemlig være indlysende, at det kun er, forikke at synes at opgive, hvad engang er paastaaet, kun for at reservere en lykkeligere Fremtid vor gode Ret, naar vi nu atter bestjæftige os med Finantssagen – at det i Grunden kun skeer for at fyldestgjøre den egne Samvittighed. Det er nu 5te Gang, at dette skeer, og hvis den Jnteresse, som dertil har knyttet sig, aabenbart mere har været af dramatisk end af practisk Natur, saa haaber jeg, at ogsaa her den gamle aristoteliske Regel vil stadfæste sig, at et Drama ikke bør have fleer end 5 Acter. – J Anledning heraf tog Justitsraad Ussing saaledes Ordet: Jeg skal ikke opholde mig ved det af Advocat Lehmann brugte Udtryk, som om det – saaledes forekom mig Meningen at være – var en blot dramatisk Scene, der her blev opført ved denne Sags Behandling. Denne Sag ligger mig i den Grad paa Hjerte, og betragtes af mig som en saa vigtig Gienstand for Stændernes Behandling, at det har gjort et ubehageligt Jndtryk paa mig at høre den saaledes omtalt. Jeg troer ikke, at Det, Stænderne hidtil have udrettet med Hensyn til Finantserne, kan ansees for saa ganske lidt, men at navnlig den store Offentlighed, der under vor nærværende Konges Regjering er indført i Finantsvæsenet, maa betragtes som en meget stor Aqvisition. Derimod er jeg enig med den ærede Deputerede, forsaavidt jeg deler det Haab med ham, at denne Sag ikke oftere skal komme til Forhandling her, ikke fordi jeg med ham venter, at en besluttende Jndvirkning paa Finantsernes Forvaltning inden kort Tid skulde blive Stænderne indrømmet, men fordi jeg, tilligemed ham, har underskrevet den Comiteebetænkning, som er afgivet over det Andragende, som jeg har tilladt mig at forelægge til Stænderinstitutionens videre Udvikling, og deri med ham af Comiteens øvrige Medlemmer udtalt, at det vistnok er Forsamlingens uforandrede og uddeelte Overbeviisning, at der, det snareste skee kan, bør aabnes Folkets Repræsentanter Adgang til, paa en med den bestaaende Forfatning forenelig Maade, at udøve en vedvarende, regelmæssig og betydningsfuld Jndflydelse paa Finantsbestyrelsen, hvilket Comiteen har troet at kunne skee ved Organisationen af den foreslaaede Finantscomitee som en hensigtsmæssig Udvikling af Stænderinstitutionen, hvorved der vil gives Folkets Repræsentanter den Jndvirkning paa Rigets Finantsvæsen, som nu savnes. Jndretningen af en saadan Finantscomitee har Comiteen anbefalet til Forsamlingen, der, som jeg haaber, atter vil anbefale den til Hans Majestæt, for at derefter de fornødne Skridt kunne blive gjorte til Forslagets Iværksættelse, og jeg nærer derfor det Haab, at der inden 2 Aar kan være bragt en saadan Finantscomitee, istand, at Finantssagens Behandling i samme kan finde Sted paa den foreslaaede Maade. – J samme Møde foretoges den endelige Behandling af Sagen om en Reorganisation af hele Landets Daarevæsen. Da Comiteens Majoritets Jndstilling i denne Sag forkastedes med 32 Stemmer mod 18, Minoritetens med 46 Stemmer mod 4, og alle øvrige Jndstillinger og Amendements bortfaldt, saa faldt hele denne Sag igjennem. J Frederiksborg Amtst." læses Følgende: Under Forhørerne over nogle af de her arresterede Personer fra Strø Sogn er det lykket Jnqvisitor at bringe det til Vished, at den sidste Jldebrand i Slagskunde, hvorved Gaardmand P. C. Skjellerup mistede hele sin Eiendom, var, som vi formodede, paasat af Røverhaand. Vækker det paa den ene Side Medlidenhed med den Brandlidte, saa forfærder det paa den anden Side at erfare, at Røverne hverken have handlet af Had eller Hevn, men ene af den Grund, at de desto meere uforstyrrede kunde komme til at udplyndre Nabogaarden.