Københavns Adresseavis, 1774-08-05
Dette Fruentimmer, hvis Navn er Mademoiselle de Sallignae, og som nu er omtrent tyve Aar gammel, mistede sit Syn, da hun var to Aar. Jmidlertid kan man sige, at Naturen har, til Erstatning for denne bedrøvelige Skade, forlenet hende et muntert Gemyt, et fornøyeligt Sind, en skarp Forstand, og mange andre Gaver, som vist nok kan lindre hendes Ulykke noget. Hun spiller Revertis uden Anviisning, og ofte hastigere, end de andre af Partiet. Først bringer hun begge Hobene i Orden, som ere blevne hende til Deel, i det hun betegner dem med forskiellige Stik, saa ukiendeligt, at man ved den skarpeste Beskuelse neppe kan see hendes Tegn; hun forandrer dem ved hvert nyt Partie, og ingen forstaaer dem, uden hun selv allene; hun lægger Kortene saaledes, som de skal følge efter hinanden, med ligesaadan Nøyagtighed, og næsten ligesaalet, som de kan giøre, der har deres Syn. Alt, hvad hun udbeder sig af dem, som spiller med hende, er, at nævne hvert Kort, som bliver udspillet; og dette beholder hun saa nøye, at man har seet hende giøre ret merkværdige Stræger i Revertis, som tilkiendegiver en stor Styrke i Begrebernes Forbindelse, og en sterk Hukommelse. En meget forunderlig Omstændighed er det, at dette Fruentimmer har endog lært at læse og skrive; hun fører en ordentlig Brevvexling med hendes Venner, og læser selv deres Svar. Naar man skriver til hende, saa bliver Bogstaverne ikke skrevne med Blek, men indstukken, og med hendes fine Følelse kiender hun hver Bogstav, i det hun forfølger Trækkene med Fingeren, og saaledes læser Søn. Ord for Ord. Hun selv, naar hun skriver, bruger en Pensel, efterdi hun ikke kan vide, naar hendes Pen er tør, til at skrive lige, betiener hun sig af en liden Linial, der er saa bred, som hendes Skrift. Naar Brevet er færdigt, saa giør hun det vaad, hvorved Trækkene af hendes Pensel bliver faste, og ikke lettelig kan udslettes. Hendes Linier ere meget lige, Bogstaverne veldannede, og Bogstaveringen rigtig. Til at opnaae saadan besynderlig Færdighed, har tilligemed hendes besynderlige Siæls Gaver, ogsaa hendes Moders store Umage bidraget der, i det hun vænnede hendes Datter til, at føle Bogstaver, som vare stukne i Kort eller Pap, bragte hende saa vidt, at hun kunde skille et A fra et B, og saaledes adskille hele Alphabetet, hvorefter hun lærte at bogstavere hele Ord. Derpaa begyndte hun selv at tegne Bogstaverne paa Papiret, eftersom hun erindrede sig deres Dannelse, og endelig at sætte dem saaledes, at der blev Ord og Udtryk deraf. Hun har næsten ganske allene af sig selv lært, at spille temmelig got paa Cither, og for at komme hendes Hukommelse til Hielp, har hun selv opfundet et Middel, at udstikke hendes Melodier i Papiir, og paa det at hun des lettere kan adskille dem, bliver Node=Linierne slagne vidtløftigere fra hinanden end ellers skeer. Hun har ogsaa lært at synge; og hendes Sandsers Redskaber ere saa fine, at naar hun hører en ny Melodie synges, er hun i Stand til at nævne Noderne, og at lade nedskrive dem under Sangen, efter den rette Tact. I figurerede Dandse veed hun at gjøre hendes Sager ret godt, og en Mennet dandser hun med den største Lethed, og Behagelighed. J alle Slags Fruentimmer=Arbeider er hun den Mester. Hun forfærdiger Punge af Silke og Sølv, syer og sommer fuldkommen godt a. Ved alle hendes Arbeider træder hun selv hendes Naale, i hvor fine de endogsaa ere. Hun har et ordinair Uhr, og hendes Følelse lader hende ikke giøre noget Feiltrin i Timernes og Minuternes Tælling.