Jyllandsposten, 1840-12-29
(Jndsendt.) Jeg tør forudsætte, at den plumpe og ublue Maade, hvorpaa en Ondskabsfuld har angrebet mig i Jyllandsposten Nr. 67, maa have vakt Jndignation hos de Fleste, som have været Øienvidne til min Vandel. Jnseratet i bemeldte Blad udgjør nemlig en Opstabling af falske og fornærmelige Beskyldninger, som jeg muligen vil have Forpligtelse i min Stilling til at paatale andensteds imod Vedkommende, og tillige af factiske Urigtigheder, som jeg allerede her, for at gjøre den Agtelse, jeg nærer for Offentlighed, Fyldest, skal søge at sætte i Lys, med den Besindighed, som den anfægtede Selvbevidsthed tilsteder. For nogle Aar tilbage, før jeg selv erholdt et Agerbrug, som Fæster af Østergaard, der giver mig fuld Virksomhed ved Jordforbedringer, foranledigede jeg, ved at pønse paa Midler til at ophjælpe nogle af Bjørns holms Godses fattige Gaardmænd, enkelte af disse til at lade oparbeide nogle raae eller ufrugtbare henliggende Kiær= og Hede= eller gamle lyngsprungne Jorder, ved Hjælp af Mergling, som paa disse Steder gaves, og et af Stederne ved Hjælp af Beenstøv og Patent Gjøde, som af mig dertil anskaffedes, ligesom Merglingsarbeidet, Udgrøftning, samt det Meste af det optagne Stykke Lands øvrige Behandling, af mig blev bekostet, imod at jeg successiv skulde have mine Forskudde tilbagebetalte af de vundne Grøder. Det er altsaa usandt, indtil en høi Grad af Frakhed, at jeg skulde have foranlediget Bønderne til at udkjøre deres Gjødningsmasse paa Brakmarken til Raps, eller havt ulovlig Halvsæd med dem, hvorved jeg forstaaer at hjemføre Hælvten af Korn og Straa til hver Side. Ved Ligegyldighed paa Fæsternes Side for Fred og anden Omhu for det bearbeidede nye Agerland, lykkedes Foretagenderne ikke, og jeg trak mig tilbage med ikke ubetydelig Tilsætning efter min Stilling og Evne, men dog senere med den Fyldestgjørelse, at see Virkningen af de ved mig fremkaldte Jordforbedringer, deels i en prangende Korngrøde, som er bleven den vedkommende Bruger, der har kunne udholde sin fortrykte Stilling, en Hjælp og Støtte, deels i et ved Exemplet fremkaldt kraftigere Agerbrug, og indtil den Dag idag viser sig i adskillige af Godsets Byer gavnlige Virkninger af Exemplet af mine nævnte Forsøg. Det er en umodsigelig Kiendsgierning, hvis Modsatte man jo efter Jnseratet skulde formode, at Velstanden, saavelsom Dyrkningsculturen er i stedse tiltagende Fremgang paa Godset; hvilket Regnskaberne og Restancelisterne oplyse, og rigere Grøder bekræfte. At Godset alligevel stundom maa renses for enkelte uduelige Fæstere, og en Saadan maa vel Udfaldene imod mig snarest tilskrives, er vel et overalt forekommende Onde. Hiint Foretagende fandt Sted med al den Aabenhed, som ethvert formeentlig fortjenstligt Foretagende pleier at bære Præg af, og saavel Principet som de specielle forehavende Experimenter bleve gjorte til Gienstand for Discussioner med Godsinspecteuren, og de Sidstnævnte paavistes denne, ligesom jeg endnu vedkjender mig den Anskuelse: at den sikkreste Jmpuls til forarmede Bøndergaardes Ophjælpning er, paa min Maade at bidrage til et kraftigere Jordbrug, og til raae Jorders Opdyrkning, uden at angribe den ordinaire Gjødningsmasse eller at betage Jndmarken noget af samme, og jeg vilde fra mit nærværende Standpunkt, som Fæster af 100 Tdr. Land Lyng- og Kjær-Jorder, ansee mig saare vel tjent, om Nogen, paa hine Betingelser, vilde forvandle dem til merglede Markjorder. Ei heller kan jeg troe, at nogen fornuftig, privat Godseier ikke skulde ønske, at der paa hans Bøndergods foretoges Cultiveringsarbeider som de nævnte, uden at Bonden havde enten Bekostning, Gjødningsoffer eller tilbagesættende Arbeide; og saameget mindre kan jeg formode dette, som Selveierbønder have henvendt sig til mig om sligt Foretagende hos dem, som jeg dog ikke har havt Lyst eller Evne til indlade mig paa Hvad Jnseratet indeholder og Restancers Henstand til Betaling ved de følgende Aars Afgrøder, om at jeg har havt Andeel i Fiskeriet i Liimfjorden, i Teglbrænderiet, og har trukket svær Jndtægt af den Jord, jeg forberedede til Skovplantning, da burde jeg vel helst lade Yttringer ubesvarede, der i saadan Grad som disse røbe Ukyndighed i Forholdene og Letsindighed i Maaden at tilfredsstille Ondskaben. Sætningen: at Bønderne, imod den erhvervede Dilation, eller endog Forudbetaling, maatte indgaae at udkjøre Gjødning paa Brakmarken til Raps, er uforstaaelig, da Dilation og Forudbetaling ikke synes at passe sammen. Jeg maa imidlertid deels henvise til den Kiendsgierning, at Godsrestancerne aarlig examineres og documenteres i de aflæggende Regnskaber, og at det ikke staaer i Forvalterens Magt, saaledes som forudsat, at lade paa egen Haand Skatterne staae paa successiv Afskrivning af følgende Aaringers Avl.