Aalborg Stiftstidende, 1828-02-23
(Jndsendt.) Vor udødelige Suhm siger i sine Saml. Skr. fjerdeDeel S. 86. "Reformationen har ei tjent Verden ved at afskaffe alle Klostere. Det havde været godt, om nogle havde blevet ved Magt for lærde Folk, som vilde aldeles have overgivet sig til Studeringer." Hvo finder ikke denne hans Yttring rigtig? Det skeete nu ikke, og det er meget at beklage med Hensyn til Geistligheden, blandt hvilken man dog kunde giøre Regning paa ikke faa Videnskabsdyrkere, som deraf kunde have høstet Frugt. Disse savne efter den Vending, denne Stands Kaar har taget, ei aleene Formue til selv at 1) Hvortil sikkert ikke hører Dansesko og hvide Strømper. 1) Særdeles megen Leilighed hertil er vistnok i de første forskaffe sig de til Fremgang i Videnskaber fornødne Hielpemidler, men hvad værre er, de see efter flere Tjenesteaar kun for det meeste en ublid Fremtid imøde, naar Alder eller Svagelighed forbyder dem at forrette deres Embede: Faa eller ingen, som denne Skjebne rammer, har kunnet oplægge Noget, som han kan gribe til. Embederne kunne ikke bære Byrden af klækkelig Pension, og Pensionskassen har Udgivter nok til de Mange, som trænge. Besynderligt nok, at der er sørget for enhver anden Stand, kun ikke for Præsterne. Justitsbetjentere have et Justitsfond, hvoraf de kunne faae Hielp endog i deres Embedstid, Toldkammeret har en Extrakasse, hvoraf det tildeeler sine Embedsmænd Understøttelse: For Krigere gives Fondet for Qvæstede: For Skolelærere en Hielpekasse: For Søemænd en Bombebøsse. - Men den gamle, den skrøbelige Præst har kun Guds og Kongens Naade at stole paa, naar han ikke længere kan forrette sit Embede. Var det ikke ønskeligt, om der kunde gives et Fond, hvoraf Præster kunde, naar de nødtes til at afgaae fra Embedet, blive understøttede. Jeg venter, at Mange ville indrømme Gavnligheden heraf, men indseer tillige, at Mange ville spørge, hvorledes skulde dette i saa trykkende Tider kunne bringes tilveie, Jeg tilstaaer, det er vanskeligt, tilstaaer at det for en halv Snees Aar siden vilde have været langt lettere: men for umueligt anseer jeg det ikke. Er Grundvolden først lagt kan man altid haabe, at en nyttig Jndretning vil vorde fremmet. Til nærmere Overveielse fremsætter jeg derfor følgende Forslag: 3) Enhver Præst give 1 Species aarlig i trende Aar! det synes dog overkommeligt - man giver til Bibelselskaber - og Stiftsbibliotheker, ja vel og til Græker og Hedninge; hvorfor da ikke tre Specier, for at komme værdige Embedsbrødre i de tunge Dage til Hielp - Da nu samtlige Præsters Antal i det Danske Monarkie er 1768 blev Capitalen efter tre Aars Forløb med Renters Tillæg 11,480 Rbd. Sølv. Men vilde man indskrænke Bidragene, til Præsterne i de dansk talende Provindser, beløbe samme sig aarlig, efterdi disse tælle 1104 Præster, til 2208 Rbd. som vilde i tre Aar med Renter udgjøre 7152 Rbd. S. Naar nu Enhver, som i disse tre og følgende Aar fik geistligt Embede, ligeledes bidrog tre Spec. i tre paa hinanden følgende Aar, vilde saadant aarligt Bidrag, i det jeg antager, at tredive befordres om Aaret, udgjøre tilligemed den halve Rente af Grundkapitalen 7152 Rbd. (nemlig 143 Rbd. 173 Rbd. og paa denne Maade maatte man ale rede om tre Aar kunne gjøre en Uddeeling af 143. Rbd. - og om tive Aar, da Fondet maatte være voxet til 10,612 Rbd. af 424 Rbd. i det mindste, thi jeg har ikke regnet Renters Rente, og bleve Pengene enten alle eller for en Deel anbragte i Kongl. Obligationer, vilde til den Tid Summen og deraf flydende Rente blive større. 2) Vilde Hans Majestæt have den Naade, at tillægge dette Fond noget aarligt Tilstød, som f. Ex., den 1/4 pC. i geistlige Boer, som nu tilfalder Justitsfordet i den Afgivt, som erlægges af Kongetiender, hvis Seminarie=Fondet kunde undvære den, fremdeles en Kiendelse af hver geistlig Mand, som fik akademisk Grad, eller Rang eller udmærket Embedspost, vilde vist samme paaskiønnes med dyb, undersaatlig Taknemmelighed. Desuden var det jo mueligt, at en eller anden af Standens Velyndere kunde betænke dette Fond paa en eller anden Maade. Lader os haabe det bedste, 3) Hver Præst i sit District skulde modtage de aarlige Bidrag og afgive disse til Stiftets Biskop, som i Forening med tvende Præster i hans Bye skulde drage Omsorg for, at samme bleve gjorte frugtbringende paa lovbefalet og samvittighedsfuld Maade. 4) Det heele Fond skulde staae under en Central-Direction, bestaaende af Siellands Biskop, en Profesfor Theologi ved Universitetet samt trende af Hovedstadens Præster, som havde efter modtagen Underretning fra hvert Stift at afgive til det Kongl. Danske Cancellie aarlig detailleret Jndberetning om alt Fondet vedkommende; hvoraf et Udtog ved Trykken skulde udgives og for en moderat Betaling tilstilles enhver Præst. 5) Understøttelse af Fondet skulde kun tilfalde Præster, som formedelst Alder eller Skrøbelighed, maatte være nødte til at resignere og dertil virkeligen trængde; men ingenlunde Saadanne, som enten bleve afsatte, eller afgik efter givet Vink, om de endog trængde: Gaves ingen af førstnævnte kunde en eller anden Præst i et ringe Kald træde i Stedet. 6) Enhver til Understøttelse Qvalificeret havde at henvende sig til Stiftets Biskop, som derpaa i Fælledskab med de bestyrende Præster i Byen skulde fremsende dennes Ansøgning, ledsaget med sandfærdig Erklæring, til Central-Directionen, som derpaa skulde vælge mellem de Søgende, samt bestemme Størrelsen af Understøttelsen. Skulde disse mine Jder finde Bifald, haaber jeg, at Mænd, hvis Stemme har større Vægt, end min, vilde lægge Haand paa Værket ved at udgive en Jndbydelse og andrage Sagen for det Kongl. Danske Cancellie, af hvis for det Gode virksomme Præsident og ædelttænkende Deputerede man vist tør haabe den kraftigste Medvirkning. i Hvasses Carmen til Ravgalismens Pris. Din Pris er stor, du Vrøvlerinde, Frem og tilbage er din Gang: Oplyse vil Du med at blinde, Og trylle vil med Ziffersang. Din Kløgt er stor, i Foliant, Men Sandhed knibes i Octaven: Fornuften sygner og er skrant, Og gaaer med Christendom til Graven. Du Tuen gjøre vil til Bjerg, Og Dværgen hæve op til Kæmpe. Men Dværgen bliver dog kun Dværg, Hvor snildt Du ham end veed at læmpe. I Paasunds Kap Du klæder Dig, Og synes stor, ja rig; men ejer Af Sandheds Kjortel knap en Flig, Kun efter Vinden Kappen dreier. Du veed at dølge Tidens Brøst Med glatte Ord og tomme Talen: Vil overdøve Sandheds Røst. Med Din Besnakken, med Din Pralen. Hvor Roden staaer, Du sætter Green. Du viser Nord og gaaer i Syden: For Brød Du giver frem en Steen. For Gryn Du kommer Sand i Gryden. Ud krøb Du af Dit gamle Hull, Og listed, Dig omkring i Borge; Til Du med Atten, Nul og Nul Din Bød slog op paa alle Torve. Den Kunst at gjøre Hvidt til Sort, Og Sort til Hvidt, sig stor forkynder: Dog Smaat er, hvad kun synes stort: Du kom en Hval, gaaer bort en Flynder. -