Berlingske Tidende, 1836-04-06
Committeens Pluralitets Jndstilling blev forkastet: Litr. a med 47 Stemmer imod 21, Litr. med 35 imod 33. Ved Udkastets fjerde Paragraph bemærkede Referenten, at § 4 i Forordningen af 8de Juni 1787 formeentlig viser, at Jorddrotten skal overlevere ogsaa Gaardens Bygninger i forsvarlig Stand, og at den af Minoriteten citerede § 6 i nysnævnte Forordning ikke hjemler noget Slags Eftersyn af den Art, som det nærværende Lovudkast omtaler. Fæstebonden skal vistnok vedligeholde Bygning, Jnventarium etc. i tilbørlig Stand, ger og men der er i den bestaaende Lovgivning kun to Rettigheder tilstaaede Godseieren i saa Henseende, deels Ret til at tiltale Bonden, til Fæstets Forbrydelse, naar Gaarden virkeligt er mishandlet, deels Ret til forlods Betaling i Bondens Bo, naar Gaarden i sin Tid frastrædes. Nu skulde der derimod tilkomme ham en ganske anden Ret, nemlig Ret til ved evnlige Eftersyn at fordre Gaarden med Besætning til enhver given Tid holdt i samme Stand som ved Overleverelsen, og det var denne udvidede Ret, som Committeens Majoritet især ansaae betænkelig, ligesom Minoritetens egne Yttringer noksom viiste, hvor stor Vægt den lagde paa disse Eftersyn, da det yttredes, at naar den her omhandlede Ret ikke tilstodes Godseierne, maatte den hele Anordning ansees uden videre Værd. At en Bonde er pligtig til selv alene at istandsætte Gaarden, naar den beskadiges ved heftige Storme, er neppe antageligt, og i alt Fald synes det høist billigt, at Tiden, inden hvilken Gaarden skal være istandsat, da bør forlænges efter Synsmændenes Skjøn. At der bør tilstaaes Fæsteren Godtgjørelse for de Forbedringer paa Hegn, Ledde o. s. v., som han paa egen Bekostning har gjort, fandt Referenten baade i sig selv billigt og retfærdigt og aldeles stemmende med Grundsætningen i §. 5 i Fregn af 8de Juni 1787, ligesom han ogsaa gjorde opmærksom paa, at en saadan Ret, hvad Hegn angaaer, allerede tilkom Bonden efter Fregn. af 29de October 1794 §. 29, hvorved det altsaa viste sig, at en slig Godtgjørelse ikke er saa upractisk og uanvendelig, som Minoriteten havde søgt at vise. J dette Øiemed citerede Referenten, gsaa §. 11 i Fregn. 15de Juni 1792, der tillader Jorddrotten at lade sig aarligt af Bonden betale Beløbet af Renten, beregnet til fire Procent, af den Kapital, som beviisliggener bleven anvendt paa Loddernes og Havernes forsvarlige Indhegning, Jordernes Forbedring, ved skadeligt Vands Afledning, Stenes, Træers, Krats og Tuers Bortrydning, samt Brøndes og de fornødne Vandsteders Opgravning". Naar Ledde, Vandingsteder og deslige Gjenstande af Godseieren ansaaes saa vigtige og kostbare, at de burde tilsvares af Bonden i den Stand, hvori de vare ham leverede, saa maatte de vel ogsaa ansees ligesaa vigtige og kostbare for Bonden, der paa egen Bekostning har indrettet dem. Grev Holstein fandt Udkastets fjerde Paragraph overflødig, da flere Rescripter f.Ex. af 12te Mai 1791 og 11te Marts 1793 tillade at lade syne ved de i Fd. af 8de Juni 1787. befalede Synsforretninger flere Gjenstande end dem, som høre til den i bemeldte Forordning befalede Besætning og Jnventarium. De treaarige Syn over det Betroedes Vedligeholdelse kunde haningenlunde ønske befalede, da man med mindre Bekostninger kunde opnaae det selvsamme uden at være afhængig af de til Retshandlinger nødvendige Former. Jsær ansaae han det for skadeligt, om Rettigheden til at begjære Jstandsættelsen af Mangler skulde blive afhængig af slige Synsforretningers Afholdelse. J Henhold til sit Anførte fremsatte Taleren det Amendement: "at det i stedetfor denne Paragraph maatte blive Fæsterne tilladt, naar de ønskede det, istedetfor den i Fdn. af 8de Juni 1787 befalede Syns- og Overleveringsforretning, selv at udstede og ved den i Fdn. af 8de Februar 1810 §. 6 befalede Tinglæsning af Fæstebrevene for Retten at vedgaae Syns- og Overleveringsforretningen over det Modtagne." Professor Bang bemærkede, at han fandt det ikke tilraadeligt at optage Hegnsgjenstande, Vandgrøfter og deslige i Overleverelsesforretningen, da disse Gjenstande ei kunne vurderes til en Pengeværdi, og der saaledes savnes Hovedbetingelsen for, at Synet kan afgive tilstrækkelig Sikkerhed for de overleverede Gjenstandes Beskaffenhed efter flere Aars Forløb. Derimod giver Lovgivningen vistnok allerede Godseieren Ret til at fordre Gaardens Bygninger og den overleverede Besætning ventarium vedligeholdt under Bondens Besiddelsestid. Godseieren skal ei roligt see paa, at disse Gjenstande forfalde, og vente til en Tid, da Bonden eller hans Bo ei kan erstatte Manglerne, hvilket Erfaringen hundrede Gange har viist at være blevet Tilfældet. Godseierens Ret til at foretage Eftersyn forekom Taleren klar, ligesom de derimod fremsatte Betænkeligheder ei formeentes at være af stort Værd, naar man erindrede sig den efter hans Mening naturlige Bestemmelse af Fæsterens Forpligtelse i saa Henseende, at der nemlig, om det end ved Eftersynsforretningen findes, at enkelte af de overleverede, til Besætning og Jnventarium hørende, Gjenstande have nogen Mangel, dog ei skal kunne paalægges Fæstebonden noget Ansvar, naar Synsforretningen udviser, at andre Gjenstande igjen have faaet saadanne Forbedringer, at disses Værdi opveier Mang lernes Beløb. Taleren fremsatte derefter det Amendement til den fjerde Paragraph: at Bestemmelsen om de omtalte Hegnsgjenstandes saavelsom Vandingsteders og Vandgrofters Optagelse under Overleveringsforretningen maatte udgaae."Et Medlem yttrede sig ligeledes imod at optage Hegnsgjenstandene i Overleverelsesforretningen, da dette paa mange Steder kunde blive Bonden til større Byrde end Landgilden, og hvad han iøvrigt har at præstere, eftersom Hegn er en betænkelig Gjenstand at overtage til Vedligeholdelse og Aflevering i sin Tid. Procutator Nye stillede 1) det Amendement: at Fæsteren i Henseende til de i denne Paragraph omhandlede Hegnsgjenstandes, Vandingsteders og Vandgrofters Vedligeholdelse ikke paalægges noget andet Ansvar end det, der umiddelbart flyder af deres Overlevering, nemlig til sin Tid, ved Gaardens Fratrædelse, at aflevere dem i ligesaa god Stand som de ere modtagne." Proponenten motiverede dette Amendement, idet han bemærkede, at da Paragraphen indeholdt en Udvidelse af de gieldende Bestemmelser i Henseende til Omfanget, af de Fæsteren til Ansvar overleverede Ting, og dermed forenede Fæstets Forbrydelse saa maatte man, for at bedømme Hensigts Vi mæssig. heden af en saadan Udvidelse, tage Hensyn deels til Bondens Kræfter deels til hine Gjenstandes større eller mindre Vigtighed for Godseieren. Hvad nu det første af disse Punkter angik, da turde det vel hænde sig, at Bonden, naar Paragraphens Bestemmelser, skulde følges, fik et saa stort Ansvar for Vedligeholdelsen af de ham overleverede Ting, at denne kunde blive for besværlig for ham, just fordi Godseieren, efter Forelæggelsen af den i Paragraphen nævnte Frist, kunde paastaae Eftersyn til enhver Tid, og altsaa de forskjellige Vedligeholdelser samtidigen med hinanden. Godseieren vilde det ikke kunne nytte stort, at der i de mindre væsentlige Deele paalagdes Bonden Foretagender under Fæstets Forbrydelse, medens dette var forbudt i Henseende til den væsentligste Deel, en bestemt Driftsplan for Bonden. Der syntes ogsaa at være noget Modsigende i at sætte Fæstets Forbrydelse for den mindre Forseelse ved Agerbruget, naar dette ikke var bestemt for den større og skadeligere Forseelse. Procurator Nye fremsatte endviderere 2) det Amendement: "at Eftersyn ikke skulle være anvendelige paa andre Bygninger end dem, som Jorddrotten selv for egen Regning og ved Andreend Fæsteren enten har foranstaltet opført af ny eller ombyggede, saaledes at samme med den Gaarden tilhørende Besætning og Jnventarium ere blevne Fæsteren overleverede uden Mangler. Da nemlig Bøndergaardene i de allerfleste Tilfælde gaae over fra Slægt til Slægt, i den forfaldne Tilstand, hvori de engang ere komne, idet de nye Fæstere modtage dem overleverede ved et lovligt Syn under det Prædicat i gammel men brugelig Stand, og da det er indlysende, at det maa være vanskeligt i Tidens Løb at vedligeholde saadanne forfaldne Bygninger, saa maatte Taleren formene, at Fæsterens Forpligtelse i saa Henseende ikke burde strække sig videre, end til at Gaardene ved Dødsfald eller Fratrædelse afleveredes i samme Stand, hvori de vare modtagne. En anden Sag var det derimod, dersom Godseieren lod en Gaard opbygge eller ombygge og i god og forsvarlig Stand overlevere Fæsteren; thi i dette Tilfælde, var Vedligeholdelsen let, og Ret og billighed talte da for, at Godseieren til enhver Tid burde sikkres den ufor ringede Tilstand i Fæsterens Besiddelse. Fremdeles fremsatte Procurator Nye - idet han bemærkede, at Committeens Pluralitets Jndstillinger under Litr. a, b. e og No. 1 vilde blive overflødige ved de af ham alt stillede Amendements. – 3) det Amendement til Pluralitetens tredie subsidiære Jndstilling: at naar Gaardens Bygninger ved Orkan storme eller andre Fæsteren utilregnelige Omstændigheder tilføies saa betydelig Skade, at Jstandsættelse vil gjøre Fæsteren til deres Krav paa en længere Tidsfrist end den Fæsteren ved Udkastet tilstaaede sædvanlige Frist, enten saaledes som den deri er bestemt eller som den ifølge Committeens Pluralitets subsidiære Jndstilling maatte vorde bestemt, han da, strax efterat Skaden er skeet eller senest nogle faa Dage efter, saasom 2 a 4 Dage, beviisligen underretter Jorddrotten derom, forat denne, forsaavidt han dertil maatte finde Anledning, kan gives Leilighed til betimeligt at søge Oplysning om Skadens Størrelse og Omfang ved en foretagen Synsforretning eller ved et Tingsvidne; samt a) at dersom Fæsteren forsømmer at meddele Jorddrotten, denne Underretning, skal Præsumtionen være for, at den Skade, der findes paa Fæsterens Bygninger, hidrører fra ham tilregnelige Aarsager; og b) at dersom Fæsteren siden maatte ville disculpere sig i saa Henseende, Beviisbyrden og et nøiagtigt Beviis for Skadens Størrelse og Omfang maa paaligge ham, Dette Amendement motiverede Taleren, idet han blandt Andet gjorde Forsamlingen bekjendt med en Retssag, hvori Dommen formeentligen urigtigt var bygget paa den modsatte Grundsætning af den, hvorpaa Amendementet grundede sig. Endvidere bemærkede Procurator Nye, at den i § 4 nævnte Betaling til Synsmændene maatte ansees for at være altfor ringe, og at den ikke burde rette sig efter den Omstændighed, om Udmeldelsen til Synene (under hvilken Mændene ikke møde) skeer paa eengang, men derimod bestemmes efter Antallet af de Forretninger, de foretage paa een Dag hvorfor han antog, at da Eftersynene skulle foregaae i April og inden Slutningen af September, paa hvilken Aarstid Synsmændene, ville kunne foretage 4 a 5 Forretninger om Dagen, burde Betalingen ikke være være mindre end den dem ved Fregn. 8de Juni 1787 og Sportelreglementet hjemlede. Taleren maatte i denne Anledning bemærke, at da det ikke beroer paa Synsmændene at foretage Eftersynene i hvilken Orden de ville, kunne de saaledes komme til at foretage dem adsplittede paa Steder, der kunne være beliggende i temmelig Afstand fra hinanden. Henhold til sit Anførte fremsatte Procurator Nye 4) principaliter det Amendement: "at det i Henseende til Synsmændenes Betaling har sit Forblivende ved Fregn. 8de Junii 1787 § 9 og Sportelreglementets § 148, og 5) in subsidium det Amendement: at der i alt Fald tillægges dem noget høiere Betaling end den i Udkastet foreslaaede. Endeligen fremsatte Procurator Nye 6) det Amendement: at naar der foretages Syn over Gaarden ved dens Overlevering til Fæsteren, Beskrivelsen af Tømmerets Beskaffenhed og meere eller mindre gode Tilstand samt bygningsmaaden skeer nøiagtigt, og at ikke alene de paa samme værende Mangler tareres, men at hele Bygningen taxeres til en vis Værdi per Fag, og saaledes at Fagenes enkelte Bestanddele, saasom Stolper, Løsholter, Sparrer og Bielker taxeres hvert Slags for per Fag; at Ansvaret for Fælden paa bygningerne til sin Tid ved Gaardens Fratrædelse af Fæsteren ikkun bestemmes efter denne Værdi for det Manglende; og at det indskjærpes Synsmændene, at de ikke maae foretage Syn over Fæstegaardens Bygninger til Tider, naar disse ere besatte med Sæd eller Foder, eller til andre Tider, end at de kunne komme til nøie at eftersee alle Bygningens enkelte Deele.