Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1813-01-08
En Snees Spørgsmaale, Hr. Mourier helligede. Min Erklæring i forrige Avis var blot Yttringen af en øieblikkelig Følelse ved første Gjennemlæsning af Hr. Mouriers venskabelige Udfordring i den Jversenske Avis. Dens Jndhold fortjener lidt nærmere Drøftelse. Udgiveren er ikke vant til, med Taushed at oversee slige uværdige Sigtelser, som hiint Stykke temmelig direkte vover imod hans Blad. Her vorder Nødværge en om ikke behagelig, saa dog aftvungen Pligt. Den almindelige Stemme taler høit imod en Optrækkerklusse, der reiser sin Trone paa mange agtværdige Familiers Taarer, og Ruin. Herunder forstaaer Jngen den lovlig Handlende, der som oftest handler mindst i vore Dage ligesom det er notorisk, at vore solideste Handelsmænd beklage, at de i Aar ikke have havt en Tønde Korn paa deres Lofter, fordi hine navnkundige Bønhaser, i Handelen saavelsom Herrerne derude paa Landet.) ses opkjøbe og indbyrdes skakre dermed. Men fordi Man taler diærvt imod disse Folk, hvis Natur sædvanlig hører til det djærvere Slags, er jeg mig overbeviist, og tør i saa Henseende frimodig appellere til hver Læsers Vidnesbyrd, aldrig i de samfulde 16 Aar, dette Blad nu ved mig er udgivet, at have tilladt det at være Organet for nubeskedne og bittre Udtryk enten imod heele Nationen eller enkelte Stænder. Slig uforskyldt Hof lighed fordrer en Smule Vederlag. Den mulige Misgunst, Man ved ei at bøie Knæe for Døgnets Modegud. eller ved at bekrige aabenbare Laster og Misbrug, udsætter sig for, kan og bør Manden af Grundsætninger ikke ændse. Følgende Spørgsmaale troer jeg da maae paatrænge sig hver den, som med lidt Eftertanke og uden Fordom læser Hr. Proprietair Mouriers Paradoxer i mueligste Sammenhæng. 1. Udgjør Opkjøbere og Kornvugere nogen autoriseret Stand i vort Danmark, 2. Hvilken Beskedenhed skylder man disse Hædersmænd, 3. Hvor mange Skjepper Byg tør Hr. Mourier, forbinde sig til at betale for Enhver udenfor Handels klassen, der kunde opgives at have i Aar kjøbt Korn heri Landet for Profiteen, de Hr. Jordegodseiere ibegreebne, der (med eller uden egen Tilstaaelse) have opkjøbt Landets Produkter uden for deres egne Godser, for igjen at sælge dem, 4. Have Kjøbmænd andre Befuldmægtigede end Saadanne, som tjene dem for Kost og Løn, 5. Er Mangelen paa Loftsrum ogsaa et Beviis for at de opkjøbte Qvantiteter just ei have været meget store, 6. Bør forrige Aars Afgrøde i det hele kun regnes til de maadelige. 7. Har den danske Nation ikke ligesaavel som enhver anden sit Udskud, og er det beskedent at forvexle denne med Nationen selv. 8. Kan Hr. M. ikke finde Mening i at Mennesker, hvis hele Liv og Virken var ofret den kjære Jnteresse, naar de i Fortiden havde akkorderet sig hele Gaarders Avl til en saakaldet moderat Priis (f. E. 24 Rd. en Td. Rug), kunde hitte paa, ved Auctioner eller andre Leiligheder at opdrive nogle faa Tdr. til det 3 og 4 Dobbelte, for saaledes, ved at opskrue Prisen, at tilspaane sig selv - større Gevinst. Jngen Love kunde forbyde dem det, men var det patriorisk, og var det ædelt at opkaste sig til deres og deres Haandtlangeres offentlige Advoka 3 9. Vil Hr. M. ikke ogsaa forbinde sig Almeenheden, ved at nævne de Gaardeiere og Forpagtere, som have Korn, de forgiæves maa falbydes 4) Vil man ogsaa inddrømme Hr. Mourier, at dette Komplott til Nationens Ære ikke just er talrigt, da behaves der ogsaa kuns Fag af disse Folk, for at gjøre Ulykker nok paa en Øe af Omfang som Fye10. Skal Man (fordi Hr. M. et Sted er af anden Formening) ikke kalde det Kornmangel, naar det intet haves i Huusholdninger, Jntet kommer til Torv, og Enhver, som spørges derom, giver til Svar: han har intet at sælge: 11. Er det rigtigst, at sige Bonden eller Op kjøberen sætter Kapitelstaxten, naar man i Aar ofte har havt Exemplet, at en og samme retsindig og følende Bonde første Gang har overladt sin Medborger i Kjøbstæderne en Td. Rug for 30 Rd. med Undseelse over at maatte tage saa meget; men næst Gang beklagende, at da Ombisserne nu havde budet ham 40 - 50 - 60 - 70 Rd., maatte Man ei fortænke ham i, at han tog det Meste: 12. Burde det i et got Kornaar til nogen Tid være heel vanskeligt for den ikkehandlende Kjøbstæddeboer at faae Levnetsmidler for nogen Priiste. 13. Er det ikke at haarkløve Begrebet om friHandel, naar man ei vil inddrømme samme, med mindre Enhver, som ikke duer til andet end at hænge paa en Hest eller Vogn, maae have Lov til at pidske hele Landet rundt efter Korn paa Speculationskjøb: 14. Kan Hr. Mourier med alle Lovfollanter omstøde den Erfaringssandhed, at Landmanden selv aldrig havde drømt om de ugudelige Priser, der siden blev ham budt af Pugerne: 15. J hvormange Maaneder, Uger eller Dags mener Hr. M. nogen Huusfader bør og kan undvære Fødekorn, 16. Kjender Hr. Mourier værre Fjender af Regiering og Land, end hine Egennyttens lave Trælle, som for at de i Mag kunne mæske sig, fordyre Brødet, ødelægge stræbsomme Borgeres Velstand, og gjøre dem uformuende til at yde Staten de fornødne Skatte, eller frivillig ofte paa Fædrelandets Atter: 17. Er der noget Lovstæd, som billiger fremkonstlet Dyrtid, eller gjør det til Forbrydelse an vække Opmærksomheden paa de Midler, hvorved samme lod sig afhielpe: 18. Hvorfor skal det mere ansees for et voldsom Jndgreb i Eiendomsretten, Despotie ord