Aalborg Stiftstidende, 1828-01-10
Persien. Om den Persiske Kronprindses Abbas Mirzas Besøg i en Russiske Leir meldes, at General Benkendorf havde saaet det Hverv at tage imod ham og vise ham de Russiske Tropper i Parade. Den første Velkomst fandt Sted nogle herster hinsides Tjevister paa en udstrakt Slette, ikke ngt fra Urmio=Søen. Kronprindsen, som allerede iforgjen var underrettet om det Benkendorfske Detachements bevægelser, kom det imøde, ledsaget af en eneste Feth Al han, to udenlandske Officerer, som vare komne til ham saa Teheran, og to Rideknegte, der rede ved Siden af m. General Benkendorf detacherede til Eicorte for Prindsen en Afdeling Dragoner under Commando af GrevColstoj. Abbas Mirza red langs hen for Fronten og hilde de Russiske Krigere paa Russisk, og der han kom nær sen til General Benkendorf sagde Persiens Kronprinds til sam: "Det glæder mig meget, Hr. General, at De, som har var den første, der drog Sværdet imod mig, ogsaa først kommer mig imøde nu da Freden er ved at sluttes. Her saa sagde han med Værdighed og imponerende Anstand, Enhver Nation behøver megen Tid for at danne sig til Krigere. Vi have først nu begyndt. Ogsaa J havde Eders Prøvelsestid forinden J naaede til det Trin, som J nu saae paa. Derpaa tilføiede han: "Men hvorledes det nu dog har sig, i Fremtiden ville vi leve i Fred; imidlertid, ske sandt (sagde han smillende), er det paafaldende, at jeg kommer i denne Egn som Gjæst til Eder." Nu bad Abbas Mirza Generalen at vise sig Tropperne, der vare opstillede en Linie langs med Landeveien i en Frastand af en halv Perst fra Sammentræfningsstedet. Først bad han Gene len om navnligen at forestille ham alle Personer af hans følge. Kosukkerne vare i Spidsen af Detachementet og Kronprindsen ønskede at gjøre Bekjendtskab med deres An Pier Oberst Schamschev. Efter Husen paa Obersteen og alle Kosakkerne sagde han til General Benkendorf: "Dette, formoder jeg, er vel Eders bedste Rytteri." Synet af Fodfolket satte ham i Forhavselse, men da han bemærkede deres Randsler, rystede han paa Hovedet og udbrød: "Hvorledes kunne Folkene gaae under en saadan Byrde. Den er moxen ligesaa stor som en af vore Rytteres hele Oppakning." Artilleriet opvakte især hans Opmærksomhed og Nysgierrighed. Han red bag Fronten for bedre at tage Kanonerne i Øiesyn, stedse henvendende sin Hilsen til de Russiske Soldater, som muntert svarede ham. En stor Mængde Folk var stimlet til fra de omliggende Landsbyer, og paa den anden Side af Veien holdt 300 Persiske Ryttere under Commando af Kronprindsens Søn, en vakker 15aars Knøs. De Persiske Krigere saae mørkt hen for sig; paa deres Aasyn var Følelsen af den krænkede Egenkjærlighed tydeligen at læse. Abbas Mirza bevarede en tilsyneladende Munterhed saalænge Sammenkomsten varede. Han bad General Benkendorf, at lade en Batallion defilere forbi i Ceremonialmars. Før han forlod Lejren yttrede han det Ønske for Generalen, at see H. M. Kejseren af Rusland og hele Hans høje Familie og sagde, at han haabede Freden nu snart vilde komme i Stand og at han med Jver vil bestræbe sig for saadant; endelig sluttede han med, at han vilde skrive Generalen til og haabede snart at see ham i Rusland. Efterat han med Tegn paa største Hengivenhed, havde taget Afsked, sendte han Feth Alt Khanen til Generalen for at bede ham om en Mønsterrulle over alle Officererne i hans Følge og for igjen at forsikkre om hans Bevaagenhed. Jkke lader sig beskrive det Ædle i hans Væsen, hans Anstand og den forbindtlige Tone, som han i sin Person forener med Herskerens Værdighed. Jkke lader sig beskrive den Jld, der er i hans Blik, den vedvarende utvungne Smilen, som bessæler hans Ansigts Fystognomio, næppe lader en skjult Kummer skimte frem. Hans Ansigtstræk ere høist tegelrette, hans Øjne store, livfulde og gjennemtrængende Tænderne smukke Ansigtsfarven er brunlig og noget bleeg, og det lange Skjæg kullenesort. Hans Dragt var yderst simpel og kuns hans Daggert var besat med kostbare Ædelstene. Han er imellem 40 og 50 Aar gammel. Hans Hest er den deslig ste, som Nogen kan see for sine Øjne, en Ganger med saare kosteligt Ridetøi og Plader af det pure Guld. Kort: denne Prinds er et af de sjeldne Syner, hvis Jndtryk aldrig udslettes af Erindringen. Skade, at Folk omgive ham, som undertiden give hans Anskuelser en forkeert Retning. Alle Udlændinge i Persien lade ham vederfares fuldkommen Ret. Hans forigste Ønske er at oplyse sit Folk, men dertil mangler han Energi og Folket Christendom. Fordomme ligge i Veien for ethvert nyt Foretagende. Der hersker i Nordpersien det deligste Veirligt. Russerne staae ved Bredderne af en Sø, der næsten ligner et Hav, da den er 140 Verster (20 Mile) lang og 80 Verster, bred. Den omfatter en Mængde bjergige Øer og Holme, og i det Fjerne ønner man Kurdistans snetoppede Fjeldtinder. Jndvaanerne strømme til Lejren med Levnedsmidler og de udsøgteste Frugter og Russerne have aldrig levet saa godt eller ere blevne saa herligt beværtede, ikke engang 1813 i Tyskland.