Berlingske Tidende, 1836-08-11
skjøndt man alligevel maatte ønske, for at formindske Debitorernes Byrde, at det tillodes Bestyrelsen ved dens Forvalter selv at maatte lade Auctionen afholde uden videre end de allernødvendigste Udgivter. befandtes det imidlertid fornødent, istedetfor fem, at maatte sanctioner sex pCt. af Udlaanene, var dette dog alligevel et stor Gode, da ikkun faa Trængende til enhver Tid nu ville kunne erholde Hjelp herfor. 2. At Udlaanene ordentligviis ikke burde skee paa længere Tid end tre Maaneder og som vistnok maatte rette sig efter Aarets fire Qvartaler, saa at Panterne efter otte resp. Dage skulde offentlig forauctioneres, om de ikke inden den Tid bleve indløste; imidlertid kunde det vel tillades Bestyrelsen, at tilstaae indtil 1/2 Aars Credit, naar Debitor havde betalt det forfaldne Qvartals Renter, og Pantet forøvrigt ansaaes betryggende. 3. At om Jngen skulde ville byde det for et eller andet Pant, som Kassen derpaa havde udlaant, Bestyrelsen da, uden Omstændighederne ellers maatte fraraade saadant, skulde være pligtig til, at lade sig det selv tilslaae, for enten ved en paafølgende Auction paa ny at forsøge det bortsolgt eller tillade Salget underhaanden, om Nogen imidlertid skulde melde sig som Kjøber dertil, skjøndt man vist altid kunde formode, at selv endog de meere formuende Haandværkere, Marschandisere eller Andre, som have Vare til Salg af samme Beskaffenhed, nok vilde sørge for, at Priserne ikke gik betydelig under hvad de selv vilde sælge dem for 4. At den Debitor, hvorved Sparekassen, al mulig Forsigtighed uagtet, havde lidt Tab, ingensinde oftere blev tilstaaet nye Laan, saalidet som Andre, som vare i Fælledskab med ham, for han havde betalt eller givet betryggende Sikkerhed for Alt, hvad han skyldte til Kassen. 5. At det selvfølgelig maatte være Bestyrelsen tilladt, at nægte Laan paa alle tilbudne Panter, som ei alene ikke maatte ansees fuldkommen betryggende, men endog især paa alle de Ting, som enten umulig eller endog ikkun saare vanskelig lade sig opbevare under dets Laas g Lukkelser, ej at tale om saadanne Ting, som enten slet ikke eller ikkun forbunden med Bekostninger lode sig gjemme uden Bedærvelse eller Forringelse, hvorvel den vist nok kunde sørges for saa rummelige Localer, som muligt, vel helst i tvende Afdelinger, for at der, hvor der sidst blev afholdt Auction, paa ny kunde indlægges Panter; ligesom og, at af alle Debitorer burde de, som melde sig med egne, let gjemmelige Fabricata eller Huusflidsproduceringer til Laan herpaa, altid foretrækkes alle Andre, og forresten en Selvfølge, at alle Panter, som og Alt hvad videre Kassen maatte eje, stedse maatte holdes forsikkret mod Jldsvaade, forsaavidt det lader sig gjøre. 6. Anseer man det – som er troeligt – for meere gavnligt, at kjøbe end leje Gaard, kunde man vel ikke resicere stort ved endog for Sparekassens Penge at indkjøbe en saadan, naar Handelen ellers ikke var ufodeelagtig, da selv endog den allermindste af disse Kassers Status maa vist være betydelig nok for at antage, at en saa stor Sum, som hertil udfordres, altid vilde være i Behold fra de Capitaler, man havde Brug for, ikkun naar Mangel paa Tiltro til Bestyrelsen, som man før har seet ved lignende Jndretninger, skulde indfinde sig, kunde man befrygte en almindelig Opsigelse. 7. Maatte vel og en saadan Bestemmelse ønskes, som den 29 Juni 1753 § 8 indeholder for Assistentshuset, om stiaalet og Hittegods, og om den ikke kan forstaaes, om at Løsøre-Ejendoms- og Panteret i Almindelighed, og da hertil formeentlig udvides. Og at nu en saadan Foranstaltning ved enhver af Landets yndede Sparekasser højligen vilde gavne Borgersamfundet, kan man vist ikke have deelte Meninger om, var man vel endog berettiget til at antage, at Mange, som nu i et fortvivlet Øjeblik sætte den sidste Skilling i Lotteriet, i Tanke om, ved Gevinst at finde Frelse, i hvor usikker et saadant Haab endog er, især efter de Fundamenter, hvorpaa disse forføreriske Jndretninger ere byggede, skjøndt det vel for Tillokkelsernes Skyld fjernet alle andre Hensyn – vist ikke kan eller bør være anderledes, eller i sin Fortvivlelse griber, som man siger til Flasken", ej at tale om andre Yderligheder, ville blive afholdte derfra, og hvormeget er ikke da herved vundet Jkke vil man sige, at hvad man saaledes tilsigtede at gavne i een, skadede man i en en anden Henseende, jeg mener derved, at disse Sparekasser blive fjernede fra Udlaan i faste Eiendomme. Ganske blev dog vel sjeldent en Følge heraf, men antog man endog dette, erdet vist udenfor disse Penges Natur, ikke i længere Tid at være disponible. At gjøre Udlaan til Eiendoms mænd synes endog hensigtsløst, da de Penge, disse kunne ønske sig, maa være nogenledes faste, for at de ikke hvert Øjeblik skulle foruroliges med Opsigelse og alle med et nyt Laan forbundne Omkostninger, ligesom der desuden er Resourcer nok for den Deel af disse, som har betryggende Pant, og anderledes bør jo Sparekassens Penge ikke udlaanes, ei alene ved de mange offentlige Stiftelsers og Umyndiges Capitaler, men og rige Particulairer, der, som bekjendt, sjeldent eller aldrig laane enten paa haandfaaet Pant eller Løsøre-Underpant, men heelt naturligt helst paa faste Eiendomme, thi seer man endog stundom Løsøre nævnt i deres Obligationer, er det snart altid for, ligesom at medtage Alt, hvad der kan faaes til Betryggelse, uden at man derpaa egentlig har synderligt Hensyn. Vist ei heller behøver man at frygte for, at man ved saaledes at lette Maaden for Almuesmanden og Andre at erholde Laan, ligesom skulde give Nogen Midler i Hænde til desto snarere at forøde sit Gods, ne heelt Modsat. – At aabne en saadan Creditkilde er jo vel endog snart ikkun at gjengive den mindre Formuende en noget sikkrere Kilde i selve Anstalten, end den man lukkede ved at aabne Sparekasserne. Thi ved f. Ex. at meddele Haandværksmanden Laan paa sine Fabricata, giver man ham ikkun Midler i Hænde til at arbeide, som man siger, paa Kjøb, og afværger, at han ikke skal lægge Hænderne i Skjødet, naar han ikke har bestilt Arbejde, samt ikke enten, som forhen sagt, skal bortsælge sine Forfærdigelser eller andre Effecter for en Spotpriis, eller tye til Aagerkarlene, for at faae et øjeblikkeligt Laan, i hvor gavnligt et saadant, mod taalelige Renter, kan være ham i saa mangfoldige Henseender, være sig som nødvendigt til Skatter, Folkeløn &c., ved Jndkjøb af raae Materialier eller deslige, hvorved han sættes i Stand til at kunne oppebie Salg af hvad han ønsker at afhænde til en beleilig Tid, maaskee ved et anstundende Marked eller maaskee vel endog nærmer en Termin sig, hvori han kan vente flere Regninger betalte og saaledes kan finde Hjelp for sig selv til Gjen betaling eller deslige. – Overalt: Misbrug kan indsnige sig ved alle Jndretninger, saa og her, vil den myndige Mand forøde sit Gods, staae mange Veje ham aabne. Dette korte, lad endog være, mindre fuldstændige Omrids og Betragtninger end jeg ønskede, henstilles nu saaledes til behagelig Overveielse, finder man Jdeen gavnlig, det jeg sikkerlig troer, vil den Jndsigtsfuldere let vide at gjøre det fuldstændigere til Almeenvellets Befordring, som vi alle bør stræbe efter. Odense, den 31te Juli 1836. N. A. Holm, Procurator.