Aalborg Stiftstidende, 1841-01-04
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 29de December. I det i disse Dage udkomne December=Hefte af Bibliothek for Læger, læses følgende, i det kgl. medicinske Selskab oplæste, mærkelige Beretning af Districtslæge, Krigsraad Weiss i Holbek om en Mand, som i 30 Aar har opholdt Livet ved Nydelse af Mælk: "Fattiglem Hans Hansen, født i Tingerup, boende i Soderup, 56 Aar gammel, af tilsyneladende stærk Legemsbygning, med meget stærk Haarvært, er født af fattige Forældre og kom derfor tidlig ud som Tjenestedreng, iblandt Bønder. Han nød et uafbrudt godt Helbred indtil sit 18de Aar, da han fik en saakaldet, gammel Beenskade", hvilket dog ikke forhindrede, at han jo i sit 22de Aar blev udskreven som Jæger og som saadan i Aaret 1806 marscherede til Holsteen; men her tiltog Saaret i den Grad, at han blev casseret og hjemsendt. Da Beenskaden hindrede ham i længere at arbeide som Hjulmand og Snedker, henvendte han sig i Begyndelsen af Aaret 1810 til en saakaldet klog Mand, som lægte Saaret; men kort derefter blev han lam i begge Underextremiteterne og fik Mundklemme, saa at han alene ved Hjælp af en Pennepose kundet nyde flydende Ting, hvilke imidlertid alle, især Bondens Yndlingsdrik, Øl, strax opkastedes, indtil han begyndte at nyde kogt Mælk i smaa Portioner, som han kunde beholde. Lidt efter lidt hævedes nu Mundklemmen, medens Lamheden, for bestandig vedblev; han kunde da paa sædvanlig Maade, drikke Mælken, hvortil han alene yttrede Lyst, og han har saaledes vedblevet i 30 Aar, saa at sige uafbrudt, at opholde Livet ved Mælk alene. Hans daglige Portion kogt Mælk er 2 1/2 Kande (5 Potter), hvoraf han nyder Trediedelen ublandet og kold om Middagen og det Øvrige, varmt og blandet med Vand, Morgen og Aften. Han føler sig ved denne Levemaade altid vel og klager blot over, 2 Gange aarlig at lide af Jldebefindende, under hvilket Mælken bliver ham modbydelig, og han kun finder Behag i og Lindring, ved Honning blandet med Vand; dette Jldebefindende opstaaer hvergang Koerne forandre Foder, især stærkest om Foraaret, naar de komme paa Græs. For 19 Aar siden svækkedes Synet, og da han yndede Læsning, søgte han atter Hjælp hos en klog Mand, men fik, strax efter Brugen, af et Middel, voldsomme Smerter i Øinene og derpaa den graae Stær i den Grad, at han er aldeles blind. Desuagtet kan han ikke være ørkesløs, og han har i sin Seng, et lidet Værksted, hvori han forfærdiger Hægter af forskjellige Størrelser og til Træskoe Blikkramper, hvilke han med Nøiagtighed tilskjærer blot efter Følelsen. Hans Arme ere kraftfuldt udviklede, men Musklerne paa Underextremiteterne slappe og tynde. Han skal i sin Ungdom have været af et yderst heftigt Temperament; nu et han Nøisomheden og Tilfredsheden selv. En liden Gave afslog han med den bemærkning, at han ikke alene ingen Fornødenheder havde, men endog ved sine Hænders Arbeide ofte kunde understøtte den Trængende. Om Familie=Sygdomme kunde blot erfares, at han havde en vanvittig Broder, om sine Børnesygdomme kunde han Jntet erindre. Paafaldende er det, at han har et saa godt Udseende, da han tilbringer Livet i en lille, smudsig og fugtig Bondestue og kun forlader sin, med Brædder og Døre temmelig tillukkede, Seng omtrent engang hvert Fjerdingaar, for at faae den fordærvede Sengehalm skiftet. Da han aldeles ikke kan føle, om Sengen er haard eller blød, ønsker han ikke sit engang passende Leie forandret."(Kbhvnsp.)¬