Viborger Samler, 1800-02-03
Pro Memoria. Da der over følgende Punkter, Forligelses Væsenet, vedkommende, er forlangt dette Collegii Resolution, nemlig : Om Klageren ligesaavel skal indvarsles af Stevnevidnerne, til Møde for Forligelses-Kommissionen, som den anden paa 12 2. Hvorledes skal forholdes naar de indkaldte Parter, deels udeblive deels undertiden møde saa drukne, at de ere ude af Stand til at slutte Forliig. Og 3. Hvad der skal skee, naar Stevnevidner opsige dette deres Ombud og attraae sig derfra befriede, men det paa eet og andet Sted medfører Vanskelighed at erholde andre Stevnevidner i disses Sted, at Mangel paa dertil deels beqvemme deels villige Subjekter; Saa skulle man, i den Anledning, herved tienstligst melde, til behagelig Efterretning og Bekiendtgiørelse for Vedkommende, i Henseende til den 1ste Punkt, at dermed vil forholdes efter den 33 i Forordningen af 10de Julii 1795. Hvad den 2den Punkt angaaer, og det a) i Henseende til, om de indkaldte Parter udeblive, da kan en saadan udeblivende Part ikke paalægges andet Tvangsmidder, end det, som Forordningen allerede har fastsat, nemlig at han skal dømmes til at betale Sagens Omkonninger om det kommer til Profes, naar altsaa den indkaldte Part ikke har modt, kan Kommissionen ikke foretage andet, end efter Forordningens Forskrift meddele Klageren Attest om Udeblivelsen. Men da man har bragt i Erfaring, at nogle Dommere ikke al til holde sig Forordningens Bud efterrettelige, og tillade sig Fortolkninger, der ikke stemme overeens med den Aand, saa maatte det behageligen tilkiendegives an Dommere, at de, efter Forordningens 393, have at domme den fra Forligelses Kommissioner udeblevne Par til at bøde for unødig Trætte, og det, enten han ved Dom vinder eller taber Sagen, samt desuden, i sidste Tilfælde at dømme ham til at gotgiøre Modparten dennes Tidspilde, ved at møde forgleves i Kommissionen, saavelsom Bekostningen paa Jndkaldelsen. b) J Henseende til, om Parterne møde ved Kommissisionen i saa beskienket Tilstand, at de ere uskikkede til at til kontrahere, da bør Kommissarierne i dette Tilfælde foreholde dem det uanstændige i deres Forhold, hvorved de tusidesætte den Agtelse, de skylde saavel Lovgivningen sel, som de Mænd, Hs. Majestæt har ansat til at haandhæve samme, og derefter vise dem bort, med Tilhold, at indfinde sig i en anden Forfatning ved næste Kommission, og til den Ende lade begge Parter i Protokollen vedtage Mødet uden videre Jndkaldelse. Hvad endelig angaaer den i 3die Punkt ommeldte Vægring af dem, som til Varselmænd ere udnævnte, at paatage sig dette Ombud, da bør Varsels-Forretningen, i Tilfælde, at ingen maatte findes villig til at paatage sig samme, ansees som et andet Ombud, hvilket enhver Almuesmand, efter Tuur og Omgang skal være forhunden at modtage; og bør Amtmanden da, i Modtvillig heds-Tiffælde paalægge den udnævnte Kaldsmand en, efter Omstændighederne passende, Mulkt for hver Dag, han sidder det ham paalagte Ombud overhørig. Men naar en Mand saaledes i 2 Aar har forrettet dette Om bud, skal han derfra igien forløves, og en anden beskikkes i hans Sted, om han ellers selv ikke attraaer længere at vedblive. Det Kongelige Danske Cancellie de 31de Decbr. 1799. Moltke. Til Schow. Colbiørnsen. Reiersen. Kammerherre og Stiftsbefalingsmand Schestedt.