Aarhuus Stifts-Tidende, 1809-10-07
Indenlandsk. Danmark har det Lod at miste kort efter hinanden to kostbare Besiddelser, to stærke Midler til dets Fienders Bekiæmpelse, og at miste dem paa en Maade, der giør al Modstand ved det ene Tilfælde yderst vanskelig, ved det andet umulig. Det eiede en Flaade, der skiøndt maaskee kun 5te af Europas Flaader efter Tallet, var dets første ved Flagets mageløse Bedrivter; denne Flaade kom 50000 Røvere uventet at fravriste en svagtbesat- og svagt overbefalet Stad; det eiede en prøvet fortræffelig General, og for at fratage det ham maae Mirakler skee, en Konge maae i blindt Raserie bekrige meere end tyvefold mægtigere Monarker, Følgerne maae drive hans Folk til at sætte en Værdigere paa hans Trone og denne nye Konge tilligemed hele Nationen maae vælge Danmark, en Fiendes, Hærfører til Tronfølger. - Prinds Christian Augusts sieldne glimrende Rolle opfyldet alle Journaler, men man synes ei ret at have fattet den. At stige fra Prinds af et saare lidet dansk Fyrstendomme, til Konge over 2 1/2 Millioner Mennesker er Stort, men ei det Største. At naae denne Værdighed ei ved Lis eller ved Magt, uden Guld som uden Blod, det er Større, men end ikke Størst, men at eie en i slig Grad erkiendt Værd, at medens den Nation som hvis Mand han staaer i Feldten, inderlig elsker og agter ham, tilbyder ham det Folk han bekrigede, ved Valg sin Trone, og medens han indgaaer vilkaarlig at modtage denne, vedbliver hans egen Konge at betroe ham sit halve Rige, at hædre og ophøie ham; dette er sieldenhøit og en saare skiøn Triumph, som Dyden vandt over Politik, over selviske Lidenskaber, over Nationalfordomme. - Modtagelsen af den svenske Nations hædrende Tilbud skede i en Skrivelse fra Prindsen til Statsraad Baron Adlersparve, dateret 15de August (findes i Polit. Journal for Sept. d. A. oversat paa Tydsk efter den danske Original, og nu her derefter fordansket). Skrivelsen er følgende: "Høivelbaarne o. s. v. Jfølge Hs. Maj. Kongen af Sverrigs naadigste Yttring har jeg den Ære, at henvende mig til D. Høivelbaarenhed med der forlangte Svar paa det formig saa ærefulde Tilbud fra Hs. Majestæt og fra en Nation, som i Verdens Aarbøger indtager en saa udmærket Sted. Saa uventet et saadant Tilbud maatte være mig - i min Stilling - og da jeg allerede har naaet en Alder, hvori man lærer at kiende sig selv og sine Evner mere upartiskt, saa smigrende maatte dette Beviis paa en saa ædel og udmærket Nations Agtelse være for enhver der sætter Priis paa den Kiækkes og den, Retskafnes til i defulde Omdømme. At jeg med sand Taknemmelig ved fører dette, derom ønsker jeg at overbevise Hs. Maj., Sverriges Riges Stænder, D. Høivelbaarenhed og enhver udmærket Mand af Deres Nation. - Vis paa, at D. Høivelbaarenhed deri er enig med mig, at kun de større Jndsigter og den Retskafnes Dom kunne have nogen Værd for en Mand af Characteer; at denne Dom ene beroer paa, om og hvorvidt Handlemaaden ledes, blot af det Ønske at opfylde sine Pligter, at vise sig sine Grundsætninger troe, og ikke af nogen anden Bevæggrund - maae jeg med en smertende Følelse beklage, at vort saa grundede Haab, igjen at see Freden oprettet i Norden, ikke er opfyldet, at de nordiske Rigers indbyrdes Stilling ei er forandret; thi D. H. tillade mig at bemærke: Kunde Sverrig, kunde Europa have Tillid til den Mand, og var han i dette Tilfælde passende for denne Stilling, der glemmende sin Pligt han skylder sit Fædreland, eller opofrende den for egennyttige Hensigter, modtog det Tilbud, som nu er gjort mig, fra et Land der var i Krig med hans Fædreland, før Fred var sluttet. med samme Jeg nærer imidlertid det grundede Haab, at Danmark og dets Bundsforvandtes alvorlige Ønske, at see Freden gienstiftet mellem de nordiske Riger, at dette Ønskes Overeensstemmelse med Sverrigs Tarv, snart vil hidføre det af Nordens Beboere længe ønske Tidspunkt. Skulde dette mit Haab opfyldes, og dette forønskte Tidspunkt indtræffe, da - men for den Tid seer jeg mig ikke istand dertil - er jeg rede til at indtræde i Kredsen af de oplyste og talentfulde Mænd, der omgive Hs. Maj. Kongen af Sverrigs Trone, at modtage ovenmeldte ærefulde Tilbud, og, saavidt Mangel paa Kræfter kan erstattes ved Bestræbelser, at give Beviis paa de Følelser, som den mig af den Svenske Nation saa ufortient beviste Ære og dens Tillid have opvakt hos mig. - Jeg anmoder D. Høivelbaarenhed, overeensstemmende med Hs. Majestæts naadigste Yttring, at forelægge Høistsamme Jndholdet af denne Skrivelse, Med den oprigtigste Høiagtelse o. s. v. (undertegnet, Christian, Prinds af Slesvig Holsten."Et saadant Brev maae om mueligt forhøie hver Danes, hver Svenskers Agtelse for Manden. Prinds Christian bestyrker paa en synderlig kraftig Maade de Danskes Skiæbne=Tro, "at nemlig enhver Ulykke, der møder det gamle Danmark, skal vendes det til Gode." Vi haabe sikkert Flaade og Opreisning fra det England, der blues ved sin Ugierning, og Christian, Frederiks og Carls Frænde, Yndling og Ven, lader os ane at han vil vorde Midler til den Enigheds og det Venskabs Knyttelse i Norden, der altid var hver fornuftig dansk og norsk Mands og vist tillige hver god svensk Mands varme Længsel og glade Fremsyn til varigt og selvstændigt Nationalheld og Fredliv.