Viborger Samler, 1775-06-12
Mandagen den 12 Junii Venner gik eengang paa en Gade, i en Kiøbsted her i Jylland, og spadserede. De vare begge riige, den ene en Herremand, som eiede vidtløftig Gods i en anden Egn af Landet, men var paa en Reise kommen her for at besøge sin Ven, der var Kiøbmand, og var nu gaaet ud med ham for at vise ham Byen. Et Huus faldt her den Fremmede, i Øinene, der var stærkt bygget, stort og gammeldags, og viiste fuldkommen, at det var bygt i de Tredie Aargang. Aal. Tider. Tider, da man endnu byggede langsomt og ærligt, for at Eftertiden skulle have Nytten af Arbeidet. Hvad er det for en Bygning, spørger han; monne det ikke ogsaa er en Frugt af den gamle overtroiske Gavmildhed, der regierede i de Katolske Tider, Det er et Hospital, sagde Kiøbmanden, om det ellers er det, De kalder Frugter af overtroisk Gavmildhed. Just saadant, svarede han, thi i den Tiid lærte Præsterne, at man skulde giv Siælegaver, for at kjøbe sig ind i Himmerige, og hvad kunde være større Overtroe. Det gaaer med dette, var Kiøbmandens Svar, som med alting; enhver Ting har sin onde og gode Side, fra hvilken den kan betragtes. Det er vist i denne Sag en Feil, at man vil tænke at tilkiøbe sig Sallighed, og det var nok snarere egen Fordeel, som drev Munkene til at passe op ved enhver Sygeseng, for at faae een, om aldrig saa liden Sielegave, end det var for at erindre Folk om Godgiørenhed imod den Trængende. Ja sagde Herremanden, det var de Geistliges sædvanlige Kneb, men det var jo desuagtet Taabelighed og Overtroe, ja endog Uret hos Giveren. Bør jeg tage det fra mine Børn og retmessige Arvinger, som jeg kan selv have arvet eller fortient, og give til Hospitaler. Hvad er vel slige Stiftelser og deres Nytte: Endeel Dagdrivere fødes der, uden at de har nødig efter Skaberens Befaling at spise deres Brød i deres An Ansigtes Sveed, og hvorofte har saadan Nar mange Aar efter sin Død været Aarsag udi, at jeg og mangen anden fattig Mand maa, under Navn af Collecter, Brandhielp eller deslige, skatte til saadanne Stiftelser. Altsaa foruden at det er naragtig, bliver det Uret, lastværdigt, ja endog til Tyngde for hans Medborgere, at giøre saadanne Stiftelser, og De kan ei visse mig i Mose Lov, eller i Kristi Lærdomme, at der tales noget om saadanne store Tilflugt stæder for Dovenskab. De maa ei slutte saaledes, var Kiøbmandens Ord, at fordi de Tider ei endnu behøvede saadanne, fordi de er nævnes der, som besynderlige Maader at giøre Got paa, De maa ei heller laste Stifterne, fordi Stiftelserne ved slet Forvaltning komme i Aftagelse, og at en viis Regiering, overbeviist om Stiftelsens Nytte, tillader at man maa anmode Deres og andres gode Hierte for at faae dem i Stand igien. Ja, gode Hierte hid og gode Hierte did, sagde den Haardhiertede, jeg giver aldrig med en god 6. Villie, men enten af Skam, fordi min Naboe giver, eller forman plager mig dertil; og overalt, om endog en Stiftelse skeede i de katolske Tider, saa lad den gaae under nu, naar den er længer kan staae; Det var dog Synd, svarede Kiøbmanden, i saadan Stiftelse kan gamle Folk blive pleiede paa deres Alderdom, efterat de deres heele Livstid igiennem har stræbt, naar mange Børns Opdragelse, naar Sygdom, Jldebrand, Vandhæld har taget fra dem, hvad de har samlet, og Mangel paa Kræfter nu ei meere tillader dem at ernære sig selv, her kan den Vanføre, som har fuldkommen Ret til vor Almisse, blive forsørget, og undertiden dog noget nyttig for Landet. Her kan de Men Aal. nesker, nesker, som Forsynet har negtet Forstand, blive bevaret, og afholdt fra at skade andre Mennesker. Her kom den Faderløse, som ellers overladt til sin egen Skiæbne, var sultet eller frossen ihiel, eller maaskee ved Tiggerie bleven forfort til Tyverie, og sine Medmenneskers Plage. Her kan denne faae Opdragelse og Underviisning, hvorved Landet kan vinde mangen nyttig Borger: Og hvi skulde vi laste, eller ønske afskaffede saa nyttige Stiftelser, Ja, min Herre, var Herremændens Ord, vend Bladet om, og læs: Herer Forførelse for mangen til at blive ødsel, som kan haabe paa sin Alderdom at faae Naadsens Brød i et Hospital; Her er Tilflugtstæd for mangen Doven, som veed, at den ved Venner, Foræringer eller Slegtskab, kan komme til at trække Renterne af den Rigdom, en anden med Møie har sammenskrabet. Her er det, hvor mangt et Barn bliver opfød i hellig Dorskhed og Dumhed, som intet lærer uden at bede og læse papegøymæssig, og de siden bliver til Horer og Tyve, der har kostet Staten Penge; og overalt hvad skal jeg tænke, naar jeg hører, at Fattige=Stiftelser, som man siger at oprettes for at underholde og pleie alene de Nødlidende, haver Embedsmænd, (thi de ere for store paa det til at ville kaldes Betientere, som ere i Rangforordningen, kjøre i prægtige Vogne og klæde sig i Fløel; skulle man ikke troe, at Stiftelsen var gjort for deres Skyld, Nei, jeg bliver ved min Sætning: den er en Nar, som giver sine Penge til Hospitaler.