Aalborg Stiftstidende, 1834-04-26
Den sidste Postdag over England indløbne Efterretning, at der den 13de var udbrudt en Opstand i Paris, var nem sig ikke uden Grund. Samme fandt virkelig Sted og fortsattes den 14de, men synes dog ingenlunde at have været farlig, saavel med Hensyn paa de Personer, der deeltoge i samme, som paa den Energie, Linietropperne og Nationalgarden ved denne Leilighed lagde for Dagen. I det Hele skal Hovederne for det parisiske Republik=Parti ingenlundet have været enige, om der skulde foretages Noget eller ikke, ligesom der paa den anden Side ogsaa fortælles, at der hos Regjeringen skal have yttret sig afvigende Meninger, idet Politipræfecten (Gisquet) meente, at det var bedst at forholde sig aldeles passiv, for paa engang at kunde gjøre en Enden paa Sagen ved Vaabenmagt, medens derimod General=Procureuren (Martin) raadede til at forekomme samme ved at arrestere de mistænkeligste Personer. Den første Menings synes at være bleven fulgt. Efter en stor Revne, som Kongen den 13de holdt over Garnisonen i Paris, sammenkaldte han Officererne af alle ved Revnen nærværende Regimenter i Marschalsalen, og holdt en Tale til dem, i hvilken hans berørte hvad der var passeret i Lyon, bevidnede dem den Taknemlighed, der tilkom Garnisonen i Lyon, og tilkjendegav sin Forventning, hos dem at finde samme Fasthed. Leiligheden hertil udeblev ikke, thi om Aftenen begyndte Opstanden og fortsattes til følgende Dags Middag. Samme synes dog, som sagt, ingenlunde at have havt nogen farlig Caracteer. Den indskrænkede sig til Opkastelsen af nogle Barricader i Stadens snevreste Kvarterer, i Nærheden af det allerede fra Opstanden i 1832 bekjendte Kloster St. Mery, samt til at besætte adskillige Huse og Kroge, fra hvilke der fyredes paa Tropperne. Den vilde derfor maaskee og allerede være endt samme Aften, hvis Regjeringen ikke havde taget i Betænkning at lade Tropperne rykke ind i de snævre Gader i den meget mørke Nat, hvorfor Kampen endnu fortsattes den følgende Formiddag, da den fuldkommen endtes. Ministerens Guizot meddeelte Kammeret følgende korte og i det Væsentlige vist træffende Beretning om samme. Vi formodede Paris som i Lyon at træffe paa en Jnsurrection, en Borgerkrig, men i det Sted traf vi kun bevæbnede Mordere, thi anderledes kan vi ikke betegne Gaarsdagens Begivenheder. En Bande af Mordere havde lagt sig i Baghold bag Huse og Barricader; intetsteds fandt Tropperne egentlig Modstand, J Mørket skjød man paa dem og dræbte dem. Saadan der de sidste Uroligheders Caracteer; det er det laveste Trin af Vanart, til hvilket et politisk Parti kan synke." Unægtelig faldt paa denne Maade ikke faa af Linietropperne og Nationalgaden, og den 16de saaes jevnlig Ligbegjængelser; ogsaa paa den anden Side fandt beklagelige Scener Sted, f. Ex. i et Huus i Gaden Transnonain, hvor adskillige Personer, og deriblandt ogsaa et ungt Fruentimmer, bleve nedsablede hved en Misforstaaelse, idet der nemlig faldt et Skud fra et i Nærheden liggende Huus. Af ovenanførte Ministerens Yttring sees, at Regjeringen, har betragtet Opstanden i Lyon som langt farligere, ligesom den og var langt mere haardnakket. Først den 14de blev samme fuldkommen dæmpet. Om Løverdagen den 12te blev Forstaden Guillotiere og de fleste andre af Stadens Districter besat af Tropperne, dog ikke uden heftig Modstand, især i Kirken St. Jegn. Man havde haabet, at Rebellionen nu skulde være forbi, men den 13de begyndte Jnsurgenterne Kampen paa Ny, og endnu denne Dag var Kampen haard og blodig. Iøvrigt ere Efterretningerne om de sidste Dages Begivenheder i Lyon temmelig modsigende, men man kan ikke tvivle paa, at Staden har lidt skrækkelig under denne fem Dages Borgerkrig. De Faldnes Antal anslaaes, dog ikke officielt, til 1500. Et af de sidste Punkter, hvor Jnsurgenterne holdt sig, var en Kirke, i hvilken 200 omkom, men flere Tusinde skulle have forladt Staden, og adspredt sig i Omegnen. Ogsaa paa andre Stæder i Frankrig, saasom i Marseille, Grenoble, Auxerre og St. Etienne, have Uroligheder yttret sig, dog ikke af nogen Betydenhed, undtagen i sidstnævnte Stad. Efter den lykkelige og hurtige Undertrykkelse af Opstanden, i Paris - hvor lidet det parisiske Folk begunstigede denne, sees bedst deraf, at de Gader hvor Lygterne vare blevne sønderslagne af Rebellerne, frivillig illumineredes - begav den største Deel af de Deputerede sig til Kongen, hvem Præsidenten lykønskede i Kammerets Navn, og tilbød tillige dets Bistand og Medvirkning til alle lovlige Midler, som maatte være skikkede til at undertrykke lignende Attentater og forebygge deres Gjentagelse. Den følgende Dag forelagde Justitsministeren Kammeret følgende Lovudkast: 1) Ethvert Jndivid, som er i Besiddelse af Vaaben eller Munition uden at kunne paavise en legal Autorisation til sammes Besiddelse, skal stilles for en Politiret og dømmes til Fængselsstraf fra 1 Maaned til 2 Aar, og til en Mulct fra 16 til 1000 Franes. 2) De Jndivider, som under en Opstand, hvis Hensigt er en af de i Straffelovens 5 8697 betegnede Forbryde ser, antræffes med Vaaben i Haand, skulle - hvis de ingen Brug have gjort af disse - dømmes til 5 a 10 aarig Tvangsarbeide; men have de gjort Brug af deres Vaaben, dømmes de fra Livet. 3) De, som uden Vaaben arbeide paa at oprette Barricader eller lignende Hindringer for den bevæbnede Magt, dømmes til 5 a 10aarigt Fængsel. 4) J alle ovennævnte Tilfælde kan tages Hensyn paa formildende Omstændigheder.