Berlingske Tidende, 1795-11-13
Vi ville paa nærværende Tid, ikke nærmere opholde os ved den ringe Stemmeflerhed, hvorved den hanoverske Tron følge blev etableret; men vi skulde tilsidesætte den Agtelse, som vi skylde vort Lands Dyder, dersom vi, Sire, ikke erin brede Dem om, hvor troe og standhaftig Nationen indtil den de Time har holdt over sine Repræsentanteres Kiendelse paa den Tid, uagtet den velgrundede Bekymring for en Jnhasion og en Borgerkrig - til Trøds for udenlandske Hoffert Jntriquer og mægtige Prindsers Misundelse - mod den arbelige Stammes erklærte Forsvarere, og selv mod andre sandt indenlandske Frihedsvenners Meninger og Bestræbelser, som af historisk Erfarings fornuftige Raadgivning udledede meget vægtige Grunde mod udenlandske Connexioner. - Vekes Majestæt har, ved Deres bekiendte Medlidenhed mod den forviste Konges Afkom givet Deres troe Undersaatter et Beviis paa hvor bekiendt De er med hine Tiders hemmelige politiske Historie; og det vil derfor ikke være nødvendigt, længe at opholde os ved de Velgierninger, som dette Land beviste Deres Fyrstehuus, da det ophøiede samme til den da værende, men nu ikke længere største Souverainitets Værdighed, og Rigdom i Europa. - Deres Majestæt maae vide alt det ste, og det kan ikke være Dem ubekiendt, at dette Lands Folk, der ofte kun er alt for lettroende og haabefuldt, havde det velgrundede Haab, at en ævig Taknemmelighed skulde forbinde Deres Huus til at understøtte den Nations Frihed og Lyk ske, der under saa store Besværligheder og Farer havde viist saa udmærkede Gunstbeviisninger. - Hvorvidt dette ærlige og retfærdige Haab er bleven opfyldt, overlade vi til Deres Majestæts naadigste og alvorligste Eftertanke. - Voxnærværende Hovedhensigt er, at fornye en Klage, som vi i form af en Adresse til Deres Majestæt overleverede sidste 15de Julii i Hertugen af Portlands, Deres Statssecretairs Hænder, hvori vi korteligen bad Dem at tage i Betragtning den store Masse af Deres flittige, men ulykkelige Undersaattere, som udstode al Elendighed af Dyrtid og en standset Handel, hvilke ere Vidner paa Banquerotternes Formerelse, der i deres Omfang og Virkninger staae i et lige Forhold med Forø delsen af de offentlige Penge, og som føle den billigste Smerte over Opofrelsen af vor arbeidsomme unge Mandskab, over vore Vaabens Beskiæmmelse udenlands og over de Faderløse, udlevede Oldinge og Enker, som i Landet selv fortsætte deres elendige Tilværelse endnu i nogen Tid. Vi aabenbarede Deres Majestæt i samme vor Dom over Deres Ministre, thi da vi have bedet Leilighed og Midler til at komme efter det hele Lands Tanker, saa vide vi og, at det hele Folk tænker ligemed os deri, at de, under en misbrugt Sanction af Deres Prærogativer, have paa en letsindig Maade styrtet Nationen i al den nærværende Ulykke, og endnu vedblive at for saare Bestikkelsesyst met til deres Giærrigheds og StolthedsTilfredsstillese, og tillige sig selv i deres Magt; vi gave Dem vor bekymring tilkiende for Folkets Rolighed og Deres Trones Sikkerhed ifald disse Ministre ikke strax bleve afskedigede, og at en Reform i Folkerepræsentationallene skalde bringe Landerigen til dets oprindelige Styrke og Lyksalighed, som det er i Stand til at modtage, men nu er berøvet. - Menvi have bedet forgiæves, og have, foruden disse National besværinger, endnu ogsaa at beklage os over, at vor Adresse ikke er bleven saaledes optaget, som det passer sig for Kongens Tienere, for Deres egen ophøiede Værdighed, for Nationalcaracterent Ære, og for Undersaatternes Rettigheder hvilke de have til i en særdeles og alvorlig Tidspunkt at forebringe deres Forlangender. - Under alle Lovenes og Retfærdighedens Forbindelser, Sire, skulle vi da kun lide, og ikke tlagi, Hvad have vi da ikke at frygte, naar der imellem de Undertrykte og Øvrigheden kom en uovervindelig Skillerag: O, vi haabede i den 3die Souverain af det brunsvigske Huus, i disse critiske Tider, at finde et Exempel paa Kongedyd, et Beviis paa For Jeraknemmelighed et, skiønt simpelt, dog mægtigt Beviis paa vor Regieringsforms Fortrestighed Skaldet være forglædes at bide Deres Majestat, som dog en Ugesaa incetisseret i vort Ønskes Fremgang, som vi selv, at tænke paa deres egen talrige Familie, paa den uhyre Vield- og Paalæg hvormed Folker betynges, paa de Pligter, som De er skyldig saavel Deres Kongelige Børn, som Folket, af hvis Fid allene de til Prindsernes Underholdning nødvendig Fonds maae blive trukket, og efter Historien at undersøge, om saadanne Hensigter meer befordres ved forhadte Mænds slette Foranstaltninger, end derved, at Folket gives Frihed, Fred og en Reform, som det søger, og som skulde giørt dets Kiærlighed, Hingivenhed og Ædelmodighed vis Hør De da, Sire, paa et trættet og undertrykt Folkes Stemme, hvis Besværinger ere saa mangfoldige og store, at de ind gode Skrak. Tænk De paa den Afgrund mellem Begiæring, og Fortvisselse. - Redningsmidlerne ere i deres Haand, vil have Ret til ligesaavel at raade, som at bede, 23 erkiære her i med, at en Reform i Folkerepræsentationen, de nu værende Ministres Afskedigelse, og en hastig Fred ere de eneste Midler til at redde Landet, og bettryge Dem Folkets Hengivenhed. Skrevet paa Forsamlingens Befaling. J. Binns, Præsident. Ashley, Secretair.