Viborger Samler, 1827-04-14
Forordning af 30te Marts befaler Ophævelse, af den i Loven og enkelte Anordninger stundom forekommende Straf af Fredloshed eller Forviisning fra de Kongelige Lande, som, foruden at medføre en Deel anden Ulempe, ikke aldeles passer til de nuværende Forhold mellem Staterne. Ved ethvert af disse særskildte Lovsteder ere andre passende Straffe fastsatte. J Stedet for den Fredløshed, som Loven 124 - 49 foreskriver for Modstand, der vises Rettens Betiente, kommer saaledes enten Fængsel paa Vand og Brød eller Hensættelse til Straf arbeide i en forholdsmæssig Tid. Ligeledes skal den i L. 3 - 16 - 9 - 8 fastsatte Landsforviisningsstraf bortfalde, hvorimod Lovens almindelige Straffe ere anvendelige, hvis nogen Undersaat udenfor Riget, indgaaer Ægteskab i de her forbudne Grader eller gjør sig skyldig i Bigamie. Den i L. 6 - 1 - 12 fastsatte Landsforviisningsstraf for Signen, Manen, Maalen, Jgienviisning a. forandres til Forbedringshuusarbeide indtil 3 Aar efter Sagens Omstændigheder. De Misgierninger, som omhandles i Forordningen af 27de Septbr. 1799, H. 2, 3, 4. og 5, skulle for Fremtiden straffes med Forbedringshuusarbeide fra 4 til 8 Aar, forsaavidt Straffen efter bemeldte Forordning skulde være Landsforviisning for bestandig, men fra 1 til 3 Aar, hvor den ifølge samme vilde være at bestemme til Landsforviisning fra 3 til 10 Aar. Dog skal Dommeren, naar den Tiltalte ikke forhen allerede har været dømt for de i denne §. omhandlede Misgierninger, være bemyndiget til, i Stedet for saadan Arbeidsstraf, at bestemme Hensættelse i et Statsfængsel for lige Tid, hvor Omstændighederne klarlig vile, at Forbrydelsen ikke har sin Grund i bestemt Ondskab, men kun i Ubesindighed, saa at der er Grund til at haabe, at den Skyldige, ved større Modenhed eller Eftertanke, selv vil komme til at indsee sin Forvildelse. Hvor Dommen lyder paa denne Straf, bliver den Domfældte at hensætte i det paa Christiansøe indrettede Statsfængsel, med mindre der maatte mangle Plads sammesteds, da Vi i saa Fald forbeholde os at bestemme et andet Fængsel, som skal træde i Stedet. Men, om endog Domstolene maatte, i Medhold af foranførte Bestemmelse, finde Anledning til at vælge den sidstnævnte meere skaanende Straf, maa dog den Fortabelse af Embede, Rang og al anden hæderlig Udmærkelse, som den for hiin Forbrydelse ordentligviis fastsatte Straf efter sin Natur vilde medfore ligefuldt finde Sted. Jøvrigt vedbliver Landsforviisningsstraffen som Politieforholdsregel mod Fremmede, naar de enten formedelst deres Stilling eller foregaaende Opførsel eller af Mangel paa rigtigt Pas eller Beskeed, ikke bor modtages her i Riget, eller og de, ved deres Opførsel, forbryde den dem i saa Henseende tilstaaede Ret, eller de, inden de nogetsteds i Landet have erhvervet Hjemstedsret, blive satte ud af Stand, til at ernære sig. Som følge heraf vil og i Særdeleshed Bortviisning af Riget finde Sted udi det i Forordningen af 19de Septbr. 1766, 1 ommeldte Tilfælde; ligesom med Hensyn til L. 611 de Undersaatter, der maatte affalde fra den evangeliskchristelige Religion, fremdeles skulde udelukkes fra Ophold her i Riget, naar de ei dertil maatte have erhvervet Kongel. allernaadigst Tilladelse.