Berlingske Tidende, 1794-03-07
London, den 18de Februarii. I Gaar gjorde Lord Lansdowne i Overhuset sit forslag til Freden. Han forsikrede, at han længe havde ventet et saadant Forslag af andre, og egentlig af Ministrene. Da han nu selv maatte giøre det, vilde han hverken opholde sig ved Krigens Aarsager, eller ved dens slette Bestyrelse; men kun anmærke om den sidste, at dersom det saaledes vedvarede, maatte Parlementet mærke Ministrenes Opførsel. Han vilde begynde med at bevise en Sætning, som ingen vilde tvivle om, nemlig, at vor nuværende indvortes og udvortes Tilstand, i Forhold til det den har været, var yderst sørgelig, og at man derfor maatte alvorlig tænke paa Freden. - Denne Krigs Hensigt var heller ikke endnu bestemt angivet, og skulde den bestaae i at tvinge Frankrig til, at antage en anden Regieringsform, da var denne Hensigt, om ikke umuelig, dog høist usandsynlig, især naar Udfaldet skulde bestemmes at Grændsestædernes Erobring; en Plan, som fra Mariboroughs og Schomborgs Tider, indtil General Loyd, som nyelig har skrevet en Afhandling derom, var befunden und førlig. Hvorfor man ogsaa urigtig havde lastet den store Hertug af Brunsvig for hans Tilbagetog. Maaske troede man, ved saa mange Magters forenede Kræfter, og ved en meget duelig Officeers (Oberste Macks) Planer, at giøre det mueligt, som man hidtil havde holdt for umueligt. Men han tvivlede derom, da Prindsen af Coburg og General Clair fat, som ere dannede i Marskal Landons Skole, ikke have kunnet giøre det mueligt. Da ogsaa enhver Magt havde sin forskiellige Jnteresse, saa kunde man ikke sikkert forlad sig paa disses Medvirkning til een Hensigt. Hvor forskiellig alle disse Magters Jnteresse var, saae man af Hertugen af Brunsvigs, Prindsen af Coburgs, General Wurmsers, og endelig Lord Hvods og Don Juan de Langaras, og tilsidst General O'Harras Manifester og Erklæringer, som modsag, de hverandre. Han giennemgik herpaa Engelands Forhold mod de forskjellige neutrale Magter, hvorved han søgte at vise, hvormeget det stred mod billighed og Politik, Sæt endog, at vi kunde vente meere Enighed af de Forbundne saa var det dog ikke troeligt, at man nogentid skulde overvinde Meningerne og Tænkemaaden i Frankrig, man maatte derfor ikke forkaste nogen Fred af Mangel paa Skadesløsholdelse, Ja man kunde ikke heller vente nogen Godtgiørelse, som belønnede Krigens Fortsættelse; og saa lidet som Frankrig havde ønsket Krigen, saa tilbøielig var det ogsaa til at slutte den. Han sluttede med det Forslag i en Ansøgning at forelægge Kongen sine Grunde, og bede ham, at være betænkt paa en Fred. - Lord Fitzwilliam satte sig imod Forslaget. Frankrig havde begyndt Krigen, og vilde give alle Nationer Love. Vi kunne ikke bryde vor Tractat. En saadan pludselig Forandring i vor Tænkemaade vilde være skammelig. At søge Freden vilde ikke være Middelet til at erholde den; Frankrig vilde kun blive trodsigere. - Hertugen af Grafton understøttede forslaget. Saa liden endog Oppositionen var havde den dog tilforn udvirket den amerikanske Fred, og saaledes skulde den ogsaa nu opnaae sin Hensigt. Han lastede den alt for store Tillid til Ministrene. – Lord Grenville haabede, at denne Debatte vilde overbevise enhver om, at Krigen maatte fortsættes med Eftertryk. Sammes Hensigt var Sikkerhed. Man troede at Krigen ved en venskabeligere Opførsel mod den forrige franske Minister, Chaugelin, havde kunnet undgaaes, men denne havde gjort Alt for her at opvække indvortes Uroligheder, og her vare endnu Folk, som vilde oprette Selskaber, der fuldkommen lignede den franske Convent. Krigen var ikkun begyndt af Frankrig, og nu var kun Spørsmaalet: Skulde de franske Misgierninger indføres her, Til Beviis for, at Frankrigs Barriersteder ikke kunde indtages, var Marlboroughs Exempel slet valgt; thi han havde just taget Ryssel. Lord G. sammenlignede herpaa Krigens Tilstand ved det forrige Feldttogs Begyndelse, da Franskmændene endnu vare i Holland, og sammes Ende. Aldrig havde vi været saa lykkelige i en første Campagne, og man havde ikke kunnet vente saa meget. Forholdet mod de neutrale Magter havde kun havt til Hensigt, at forhindre disse fra, at skaffe Frankrig Midler til Krigens Fortsættelse. Med America var intet Brud at frygte, det skulde før erklære sig mod Frankrig. At Engeland skulde have søgt at ophidse Jndianerne mod America, var en falsk Beskyldning, man havde meget meere stræbt at stifte en Fred. Han undrede over, at Lord Landsowne havde kunnet giøre et Forslag til Fred, uden at angive hvorledes en saadan Fred skulde sluttes. - Forslaget blev herpaa ved 103 Stemmer mod 13 forkastet.