Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-09
Den engelske Journal literary Gazetter indeholder følgende biographiske Skibe af den berømte Alm Pascha, Herre over Epirus, Thessalien og endeel af den omliggende Egn. Han har givet sig al muelig Umage for at faae Stæderne Parga, Narda, Vulriato, Prevesa og Bonizza under sit Herredømme, men det lykkedes ham ikke, og de forsvarede i de sidste Aar, under brittisk Beskyttelse, deres Uafhængighed. Aly Pascha, som Porten frygter meest blandt alle Paschaer, har aldrig ophørt at svare samme den Deel af sine Jndkomster af hvert Paschalik, der tilkommer den, men han vidste ogsaa at forøge sine egne til 15 Mill. Livrestource. En stor Deel af disse Jndkomster drog han af Domainer og af sine talrige Faarehjorder, der tælle 50,000 Stykker. Han har en saa overordentlig Hukommelse, at han i Hovedet beregner sine Jndtægter og Udgivter. En Dag lod han kalde Opsynsmanden, over sine Domainer og sagde til ham med stræng Mine: "jeg har regnet i Hovedet, at Du i tyve Aar aarligen har bedraget mig for 50,000 Piastre, bring mig paa Stedet 100,000, eller..." En Bevægelse med Haanden viste Opsynsmanden, hvilken Skjebne der ventede ham, hvis han ikke efterkom befalingen. Han bukkede sig dybt, og bragte nogle Minuter derefter den forlangte Sum. Aly Pascha kan stille 40,000 Mand i Marken men Kjærnen af hans Armee bestaar af 6000 Arnanter eller Albanesere, som han udtager i sine egne Lande og som vove for ham Alt. En fransk Officier organiserer for ham hans Kanonstøberier, der nu levere Mørsere, som i Fortræffelighed ikke give de bedste europæiske noget efter. Han traadte med tre store europæiske Magter efter hinanden i Underhandling om at faae de joniske Øer, som han med Føie anseer for nødvendige til at bringe sin Plan, at stifte et uafhængigt Rige, til Udførelse. Men da han altid fandt sig skuffet i sin Forventning, vendte han af sig selv tilbage til den ottomaniske Port. Han er endnu ubestemt i sit Valg, hvilken af sine tre Sønner han skal lade arve det Slags Souverainctet, han selv har skabt sig. Prinds Mouaktar Pascha, den ældste, forener med sin Faders Mod og Virksomhed, en høisindet Characteer og blide Sæder. Et smukt græsk Fruentimmer, ved Navn Euphrosyne, havde vundet hans Hjerte. Hos hende deeltog han i Aftenselskaber, hvor al orientalsk Pragts Tvang var handlyst. Engang om Natten befalede Aly Pascha at gribe Euphrosyne tilligemed 15 af hendes Veninder og drukne dem i Søen ved Jogning. Jngen vilde lægge Haand paa hende, af Frygt for at paadrage sig Mouaktaras Mishag. Paschaen greb derpaa selv de Ulykkelige, og druknede dem. Hans Palladser bære, som han selv, Præg af Stort og Høit ved Siden af det Rædsomme og Uædle. Jgjennem mørke og smalle Gange kommer man i prægtige Sale. Der ere Gulvtæpperne af Fløiel og Drapperierne, broderede og besatte med Kniplinger af det smagfuldeste og fineste Arbeide, men pludseligen stødes Øiet ved en eller anden selsom Sammenstilling; et Forhæng af det groveste Tøi er besat med Guldfryndser, eller en Goblins Tapet, der tjener istedet for en Dør, ophængt med grove Snorer. Videre hen i smaae Hvælvinger, har Paschaen Sieldenheder af alle Slags Uhre, Spænder, Shawler, kostbare Kjøkkenkar, kort, alle Frugterne af hans Røverier og Udsuelser opdyngede.