Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-05-14
De maae ikke vente, mine Høistærede, at jeg vil drive Forvovenheden saavidt, at angribe med profane Fingre den nyere Læremethodes Helligdom. En græsk Philosoph – om det var Bias, Simonides eller Thales, lader jeg staae ved si Værd - blev engang adspurgt, hvad er, Gud? Han udbad sig først tre Dages, saa atter tre Dages, og tilsidst endnu tre Dages Betænkningstid, og svarede omsider: "Jo længer jeg grunder paa dette Spørgsmaal, desto dunklere synes det mig Ligeledes gaaer det mig, som iøvrigt hverken er nogen Bias, eller Simonides, eller nogen nyere Philosoph, hvoraf vor Hovedstad allene skal kunne levere nogle Skokke, med Spørgsmaalet, hvad er den nyere Læremethode. Dog vil jeg søge, efter Ævne, at udvikle nogle af dens Egenskaber. Jntet haver den nyere Læremethode mere end Pedanterie, og skjøndt nogle Spottefugle ville paastaae: Først svandt Kraften med Qvartanter, Derpaa Lærdom med Pedanter, Og Crediten med Contanter, saa er det dog vist, at vor Tidsalders Læremaade har erhvervet sig uendelig store Fortjenester af at Hedanteries Udryddelse, og at i vort Fædreneland, om en føje Tid en Pedant vil være ligesaa stor en Sjeldenhed som en Ulv; thi som Ulvene nødvendigviis maa aftage, ligesom Skovene efterhaanden røddes, saaledes maa ogsaa Pedanterne forsvinde, ligesom den gamle pedantiske Lærdom efterhaanden røddes. - Vore Forfædres Pedanterie bestod egentligen deri, at de ved Skoleunderviisningen især lagde Vind paa den saakaldte Grundighed. De gik ud fra den Grundsætning, at Kundskabernes Mark var for stor, til at man ganske kunde pløie og besaae den; at man derfor maatte lade sig nøie med at dyrke nogle Tønder Land, for at kunne faae Skatter og Afgivter ud af det. Man parcellerede Eiendommene, og hver Parcellist kunde da desto bedre dyrke sin Jordlod. Af saadanne Parcellister havde man i de Dage en Tycho Rømer, Gram o. fl.; som Selveiere vare de vel i Grunden mere formuende end vore Dages store Godseiere, men seer man, hvorledes disse nu bruge Vexeldrift, og besaae deres Jorder, ikke blot med simple danske Sædearter, men endog med Chicorie, Runkelroer, Raigræs o. s.v., saa maa man dog tilstaae, at vore Dages videnskabelige Herremænd have noget ganske andet at betyde, end hine gamle stavnsbundne, hoveripligtige Gaardmænd. Vist nok kan man, med lige mange Hænder, dyrke til Tønder Land bedre end hundrede, og derfor retter man sig ved Jordenes Bonitet mere efter Qvaliteten end Qvantiteten, og den dybe Grundighed, som findes hos de Gamle, vilde uden Tvivl kunne bringe os til at rødme, naar vi ikke lykkeligviis følte, at vi besidde ganske andre og høiere Fortrin, nemlig - Alvidenhed, hvilken Skolefuxerne kalde Overfladiskhed, fordi den, efter deres Paastand, ikke er andet end ussel Polyhistorie, der veed noget af Alt, men intet i det Hele, eller med andre Ord multa, men ikke multum. Men, efter min Formening, bestaaer den nye Forstandsopdragelses Hemmelighed netop deri, at vor Ungdoms Lærere dyrke Kundskabernes hele Mark indtil de yderste Grændseagere, uden just at agte paa, om Ploven løber løseligen bort over enkelte Steder. At læse, læse Meget, læse Alt, og ligesom sluge Alt, det er vor Tidsalders store Tendenz, og Drengen maa i egentlig Forstand, mædskes med Lærdom, eller, om jeg saa maa de trykke mig, sættes, som visse Smaakreaturer, paa Bogstie, for at kunne sluge Alt hvad Trynen moder, uden længe at opholde sig med at prøve eller vælge, med at tygge eller fordøie. Derfra de utallige Virtuoser i Lærdom, og Genier i Konsten, af hvilke enhver Kjøbstæd i det mindste kan opvise et Dusin; derfra det Særsyn, at man nu tæller næsten flere Doctores end Doctos, ligesaa mange Professorer som Professionister, og en saadan Hær af Philosopher, især Naturphilosopher, at det ikke er at undres over, at af det Visdomsbundfald, der blev vor Tidsalder tilovers, kun en Draabe faldt paa Hver. Derfra de lærde Underbørn, over hvis Alvidenhed vi ved offentlige Skoleprøvelser maa forbauses; thi man spørge dem, hvor mange Tommer Carl den Store holdt i Længden og hvor mange Tommer Carl den Tykke holdt i Gjennemsnit, saa ville de svare med samme Bestemthed, som de ere istand til at sige os, hvormange Fod, saavel efter Dezimalmaalet, som Duodezimalmaalet, Nos Ark eller det babyloniske Taarn holdt i Høide og Brede, eller til hvilken Svaleart, efter det linnæiske System, den Svale, hørte, der gjorde sit Behov paa Tobias's Næse. Derfor er det aldeles ikke at undres over, at de fleste, efterat have forladt Skolen eller Jnstitutet, og have faaet deres Forstandsager tilbørligen dyrket, glemme deres Kundskaber ligesaa hurtigen som de have lært dem. Det gaaer med deres overvældede Hukommelse, som med de for omtalte Smaakreaturer, naar de have ædt for meget; de give det ufordøiet fra sig igjen, eller og som en alt for stærkt læsset Reisevogn, hvis Bagage man for største Delen underveis maa aflæsse, fordi Hestene allerede paa første Station ikke kunne komme afsted mere.