Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-16
J en haandskreven Fortsættelse af Hungurvaka berettes: at Ridder Bjørn Thorleisen, som var Kongens befalingsmand paa Jsland i nogle Aar fra 1450, men blev myrdet af nogle Engelsmænd 1468, leed paa en af hans mange Søreiser Skibbrud ved Grønland, overvintrede med sin Kone sammesteds paa Bispegaarden Garde, men kom næste Aar tilbage til Jsland. Er denne Efterretning rigtig, var han den sidste Europæet der, saavidt vi vide, opholdt sig hos de ældre christne Grønlændere. Jeg mindes at have læst i Island, i andre gamle haandskrevne Efterretninger, at et Skib, hvorpaa den sidste katholske Biskop til Skalholt, Augmund (Ogmund befandt sig, engang blev forslaat til Herjolfsnes paa Grønlands Øster kyst, saa nær op til Landet, at Skibsfolkene kunde see baade Mennesker og Kreature. Dette finder jeg nu saaledes anført hos Torfæns (Grönlandia. S. 262.) at man kunde tydelig see fra Skibet, hvorledes Folkene paa Landet, dreve Faar og Lam ind i et Jndelukke. Tildragelsen maa henføres til Aaret 1520, da Biskoppens Skib, efter at have paa Udseilingen fra Jsland drevet til de Grønlandske Kyster, maatte vende tilbage og overvintre i hans nævnte Fødeland. Torfæus anfører endvidere, at efter For2) Temmelig usandsynligt er det, at denne Hvalfisk skulde, efter at være dødelig faaret ved Harpunen, have drevet den lange Vei forbi Cap Farvel til Julianeshaabs Distrikt (hvor Eggers's Prisskrift sætter Østerbygden) og dog være ret brugbar endnu til Mennskeføde. Derimod kan Fortællingen ret vel rime sig med den før antagne Mening om Øster bygdens Beliggenhed. tællingen skal Skibet have ankret paa Patrixfjords Havn den næste Dag efter at det havde været saa tæt op under Herjolfsnes. Dette ansees vel for umueligt, men man kan dog slutte heraf, at man i hine Dage ikke har anseet Øster bygdens islandske Koloniers Afstand fra Moderlandet for at have været meget betydelig 10 Vi have adskillige Vidnesbyrd for, at Vesterbygden er bleven ødelagt eller blottet for de europæiske Nybyggere, medens Østerbygden endnu ikke var i synderlig Aftagende. Det fornemste er af Jvar Bere eller Bardsen, der skal have været øverste Forvalter over Garde Bispestols Gods i det 14de eller endog først i det 15de Aarhundrede, dog have vi ikke noget rigtigt Bevis for denne kronologiske Angivelse. Hans Beretning er denne: "Nu besidde Skrællingerne hele Vesterbygden. Der ere ellers Heste, Oxer, Kiøer, Faar og Gjeder, samt alleslags vilde Dyr i Over"flod, men ingen Folk, enten Kristen eller Hedning, lode sig til syne, da jeg Jvar Bere "eller Bardsen) med flere, var af Laugmanden, udnævnt til at uddrive Skrællinger af Vester bygden. Og blev der samme Tid saa meget "vildt Fæ og Faar borttagne som Skibene kunde "bære, hvormed vi seilede hjem 1) J andre Efterretninger (hos Torhallesen i hans Beskrivelse over Rudera i Grønland) siges der, at i Aaret 1379, skal Nybyggerne have havt en uheldig Feide med Grønlænderne, hvorom Efterretninger skal være komne til Norge med et Skib fra Grønland 1383 22). En Skrivelse fra Pave 20) Hermed kan den gamle Efterretning jevn føres, at det er mueligt i meget klart Veir at skimte Sneefjeldsjøkkelen i Island og Hvidserken i Grønland paa en Gang, midt i Farvandet mellem Landene. See Tillægget til Arngrim Jonsens Historie om Grønland, fordansket ved Bussæus Kjøbh. 1732, samt Minerva for Jan. 1788.