JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-22
Kjøbenhavns Børs, d. 21 December. Cours. Hamb. 2 M. 246, a vista 249. Spec. 249. - Specier solgtes til 14 Rbmk. 16 s. Obligat. (med Renter fra 11 December 1821) 72 1/2 Nationalbank-Obligationer (af Laanet den 4 Febr. f. A.) 93 1/2 a 94 Rbdlr. r. S. (uden Renter) eller 117 a 117 1/2 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbdlr. r. S. Norske Rigsbanksedler 123. Svenske Sedler 58 s. Disconto 6 pC. Unkunde und Misverstand. (M. f. Dagen No. 301.) Tin mir Unbekannter (und anf jeden Fall det teutschen Sprache Unkundiger) har die BettelArmuth, welche ich dem Studenten Visby vor gehalten und nachgewiesen, auf die muthmaslicheDurftigket seiner antzeren Umstande gedentet, während offenbar von seiner Geistes Armuth, die Rede war. Jene (die Dürftigket ausserer Umstande) wurde ich Niemand, dem Studenten Visby um so weniger vorhalten, da seine anseere Lage mir damals ganzlich unbekannt war, und, wie ich jest erfare, von der Art ist, das er keines Allmosens so sehr bedarf. Sollte indes der von mir verstandenen Armuth mit Gelde abgeholsen werden konnen, so bin ich gern erbotig 200 Rbth. hinzu zu legen. Wie weit aber ein Mensch, der anf erprobte rechtschaffene Manner (wie ich noch immer glaube, aus blosem Muthwillen) mit Steinen wirft, von einem ædeltænkende Hædersmand, wenn dieser auch seinen Mammon nicht zu lassen wüste, aufgemuntert werden durke, sich so wacker zu betragen, will ich jedem an Verstande und Herzen gesunden Leser zur Entscheidung anheimstellen. Strodtmann.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-22
Bekjendtgjørelse. De, som maatte have Bidrag til Skilderiet. og Breve til sammes Udgiver at aflevere, ombedes behageligst at henvende sig dermed til Hr. Bogtrykker Höecke, i store Helliggeiststrædet No. 144. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. paa 8000000 Attende Aargang. No. 103. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 25 December 1821. Tyge Brahe. Seig hvis til Himlens Hvælving af Mit Qvad for Danmarks Tyge, Og paa Olympens stolte Top Hans Hædersalter ryge, Han maatte med sit Grandskerblik, Den grændseløse Himmel, Og medens han paa Jorden gik Han talte Stjerners Vrimmel. Hans Orden var hans Tubusror, Hans Adel var hans Viden; Han agted som sig hør og bør Kun Navnets Ny i Tiden. En ringe Plet var Jorden ham Et Pilgrimherberg Livet, Han loe af Høiheds komme Bram Der høier sig som Sivet. Naar hver Mand laae i Soppens Arn Han søgte Stjerneborgen, Og styred til sin Himmelhavn, Jndtil den lyse Morgen. Opbsindig stod han der paa Kik Og fulgte Soles Bane, Og gjorde derpaa et Bestik For Søens raske Hane. Snart Hveens De blev til Athen, Til Stiernekonstens Sæde, Hvor Lærdoms Venner ei var seen, At søge Aandens Glæde; Som Mester fostred han saa hold Saa mangen herlig Pode, Der kjæmped med sit Visdomsskjold Mod Mørket paa vor Klode. Uranienborg det var hans Lyst, Hans Stolthed her paa Jorden; Fra det udgik den høie Røst, Som hædrede vort Norden. Hans Kløgt udfandt paa Hveens Øe Systemer uden Mage; Hvert Skib, som gaar paa vilden Søe, End mindes Tyges Dage. Dankongen selv til Brahe drog Og saae hans Konstbedrivter, Og læste som i Visdomsbog Hans lærdomsfulde Skrivter. Ved Synet af det stolte Værk, Som viste Stjerners Bane Han trykte ham, med Armen stærk, Til Brystet som en Dane. 9, Tyge, hvo kan lignes Dig J Lærdoms vide Rige, Som Ædelmand jeg er Dig lig, Som Lærd jeg maa Dig vige. Saa taled han, og løste nu Fra Halsen gyldne Kjæde, Og sagde: kun paa Tyge Du Fortjener Kongesæde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
Til Tyges Borg kom Skotlands Drot Og lagde ned sin Krone Paa Kløgts og Vidskabs feire Slot, Hvor Lærdom sad paa Trone. Han glemte her sin høie Rang Og Kongemagtens Hæder, Og følte en storhjertet Trang. Til Tyge Brahes Glæder. Kong Jacob ham til Afsked bad, At vælge sig en Naade, Der end i mange Aar i Rad Maa vorde ham til Baade. Og Tyge siger med et SmikTo Døgger J mig sende, Som Billed paa den Troskabsild, Der i mit Bryst skal brænde Flux tvende store Dogger kom Til Tyge Brahes Bolig, Og vogted, som en Kobberbom, Hans Døre saare trolig. Og naar en Walkendorfer treen, Jnd blandt den Ædles Venner, Hver af dem sporer Falskheds Meen, Og ham fra Borgen gjenner. Hans Kierlighed til Lærdom var Hans store Skyld og Brøde, Og derfor Avind til ham har Et Nag, som aldrig døde. Han fulgte Hjertets blide Røst Trods Byrd og Adelstamme, Som i hans varme danske Bryst Ei slukte Troskabs Flamme. Ei Adelsqvinde ægted han, Men kun en Landsbypige, Og meente, at hver Rang og Stand, For Dyden maatte vige. Men, at den Brøde større var End selv hans Ny paa Jorden, Og derfor Solen aldrig har Bestraalt hans Grav i Norden. Men Rudolf tog med kierlig Haand Den Perle, Danmark vraged, Og bandt den med et Keiserbaand, Til Brystet uforsaget. Han vidste at en saadan Skat Ei hver Dag var at finde, At der, hvor Skjebnen den har sat Man evig den skal minde. Uranienborg en Steenhob er, Dets Spor er fast forsvundet, Paa Hveens Slætter fjern og nær Dets Ny er længst henrundet. Hvor for de Hjuldrev gik saa snet Og virked Troldomskonster, Der nu fra et forstoppet Væld Opstige fule Dunster.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
Her Aftenbakken sidder drud J Bøgens høje Tinde, Hvorunder Tyge Brahe prud. Drog Stjerners Løb til Minde. Den Jord nu Ploven vælter op, Som Konger for betraadte, Og Ræve gjæste i en Trop, Den Borg, som Brahe agte. Hyl Danmark Dig i Sørgeslør, Og græd hver Gang man nævner Den Mand, som Du Din Hæder bør, Og end Dig Straaler levner! Hans Been de hvile end i Dag Ei her blandt Dine Sønner, Men hist i Keiser Rudolfs Prag, Hvor fremmed Tak ham lønner. Den danske Skueplads. (Fortsættelse; see forr. No.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
Man har nyligen gjort den bemærkning, at den berømte holsteenske Billedhugger Caius Gabriel Cibber, der døde i det syttende Aarhundrede i London, og hvis Søn var den engelske Hofpoet Colley Cibber, egentligen nok hedte Sibbern, nedstammer fra denne holsteenske Familie. Faderen til den nuværende Prof. Sibbern, Friedrich Gabriel Sibbern, var født i Segeberg i Holsteen. Mueligen har Billedhuggeren Cibber forandret sit Navn, for at give det en mere engelsk Form i et Land, hvor man deels sædvanligen har store Fordomme mod alt Fremmed, deels ikke letteligen udtaler Sibbern rigtigen. - Den berømte Læge N. Sten hedte først Sthen, men forandrede under sit Ophold i Frankrig sit Navn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
Etatsraad Gottlob Benedict v. Schirach, Udgiveren af politisches Journal, har upaatvivleligen hedt Sirach, men af Grunde, som ikke vides – maaskee for ikke at give Vittighedsjægere Leilighed til at drive Skjemt med hans Navn, forandret det til det paa Tydsk bedre klingende Schirach. - Malthe Conrad Bruun skriver sig nu Malt Brun, som udtales almindeligen i Frankrig Maltbron, og Geographen Gaspari hedte oprindelig Casper.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
J en Afhandling om den Krimske Sygdom, af Dr. H. v. Martius, berettes, at denne frygtelige Huudsygdom, eller Krimske Spedalskhed, hersker især i Egnen af Cherson, i Uralskoi og andre Egne af den kankasiske Linie, i Astrachan og ved Jaikfloden. Den er snart smitsom, snart ikke, hvilket beroer paa det forskjellige Anlæg, Mennesker af enhver Alder ere underkastede samme, men især Folk af de lavere Classer, den behøver et Tidsrum af 6 Aar, førend den har naaet den høieste Grad af Ondartethed, og først i det syvende Aar bliver den dødelig, naar enten ingen, eller kun uvirksomme og uhensigtsmæssige Midler anvendes derimod. Den nærmeste Aarsag, der frembringer Anlægget til denne Sygdom, er en slet og ussel Diæt, især den i Krim næsten uafbrudte Nydelse af Fisk, Mangel paa spiritnøse Drikke, Grønt, det tagede Clima, Opholder ved Søkyster, men fremfor Alt det grændseløse Smuds, den ubeskrivelige Ureenlighed blandt de lavere Folkeclasser. Ved denne Leilighed kommer Forf. ogsaa til at tale om det russiske Medicinalvæsen. Trods den aarlige Tilstrømmen af Hundrede fra Udlandet forskrevne Læger, savnes dog meget i det Jndere af Riget selvtænkende og oplyste Læger. De bedre foretrække ubetinget Opholdet i begge Residencerne for Livet i det Jndere af Landet, og følge i det Høieste med rige Familier 45 Sommermaaneder paa deres Godser. En Post, som Kredsphysicus, eller Fripractiker i en Kredsstad, paatager sig neppe en Mand, der forstaaer sit Fag. Den sande videnskabelige Læge æres og belønnes i Rusland paa en Maade, man ikke kjender Mage til i de fleste europæiske Lande.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
Jndenlandske Efterretninger. Odense, d. 21 Decbr. Her i Fyens Vesteregn er død en Fæstebonde, hvis Efterladenskab siges at udgjøre over 20,000 Specier. Man troer han har erhvervet sig denne Formue ved al Slags Handel, ved Forpagtninger i de gode Tider, og ved Sparsommelighed. - Efter vor Tidsregning begynder da idag eller imorgen Vinteren, i Almanakken. Vel have vi lige til nu havt sande Foraarsdage; dog er ingt Vinden gaaet til S. O., som derfra da nok vil bringe os endnu endeel Uveirs Udrømmelse, og derefter sandsynligen gaae Østen om til virkelig Vinter, der var at ønske, paa det vi maatte vorde befriet for en Paaske Vinter. (Jversens Av.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
J den Cimbriske Merkur opfordrer en Unnævnt alle Nørrejyllands Geistlige, som have nogenlunde gode Embeder, til at bidrage aarlig noget til den i Horsens sig opholdende 60 aarige Præst, der med Kone og 5 Børn intet har at leve af. Selv tilbyder han, skjøndt han er ubemidlet Præst og slet ikke kjender den uheldige Mand, at give ham aarlig 8 Specier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
Blandede Efterretninger. Den 21 f. M. døde i Bergen den i vor Literatur fordeelagtig bekiendte Skribent Jonas Rein, Sognepræst til Nykirkens Menighed. Han var født i Sturedalen paa Nordmøer, hvor hans Fader var Præst. Han deponerede 1777, og skrev allerede 1786, under sit Ophold ved Kjøbenhavns Universitet, et originalt Sørgespil: Hagen og Axel, der dog ikke gjorde synderlig Lykke. Han var en flittig Medarbeider af Ugebladet Samleren og Maanedsskriftet Minerva.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
J Hall. Liter. Zeit. f. Aug. 1821 recenseres: Versuch einer Theorie der Criminalgesetzgebung, von Villaume, Copenh. 1818. Rec. begynder strax med en Feil. Han siger nemlig: "Forfatteren har allerede i sit Skrift: Dannemarks Handelslage (Kopenh. 1817. viist sig som en Mand, der i sine Anskuelser og Domme ynder at afvige fra det Almindelige, og ligeledes i Udarbeidelsen af det nærværende Skrift vilde han helst gaae sin egen Gang o. s. v. Men Rec. forbytter her Faderen, Oldingen Peter Villaume, der endnu i sit 74 Aar for ikke længe siden har holdt franske Prækener i den reformeerte Kirke i Kjøbenhavn, og som er Forf. til det recenserede Skrift, med Sønnen (Carl Anton), der er Forfatter til Bogen om Danmarks Handel. Hvad det første angaaer, da tilstaaer Rec., at det indeholder mange gode Tanker, og saavel bemærkninger som Forslag, der fortjene Opmærksomhed, men at det, for at kunne bære Navn af en Prøve holdende Theorie, trænger til Omarbeidelse, hvorved Forf. ikke bør forsmaae at læse nyere Criminalisters Arbeider, som han selv (S. 23) tilstaaer ikke at have læst.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
Lady Morgan, som for to Aar siden tog den 1800 Aar i Jorden begravede Stad Pompeji Øiesyn, beretter, at Gaderne i samme ere saa snevre, at ingen af vore moderne Kareter kunne passere dem, men alligevel seer man dog Hjulspor. Gaderne ere besatte med Facader af smaa simple Bygninger, der ligne italienske Huse fra Middelalderen. Naar man træder ind i dem, kommer man i en liden Gaard, lig de moderne Cortilii Florenz og Rom, omgiven af lave, i smaa afsondrede Værelser (ikke saa store som Klosterceller) afdeelte Bygninger. Mange Huse have til Gaden, Boder, hvis Skildter ere udhugne i Steen over Døren. J en Melkebod og et Apothek fandtes endnu Disker og Kar, der nu ere bragte til Museet i Neapel. Af Privathusenes Lidenhed og Ubeqvemhed maa man formode, at den gamle som den nyere Befolkning af Rom og Neapel var mere udenfor, som i Husene. Og saa afstikke de offentlige Pladser i Pompeji meget mod Privatbygningernes Lidenhed og Ligefremhed. Jøvrigt er det at beklage, at saavel fra Jsistemplet, som fra andre offentlige og private Bygninger, alle Løsører ere blevne borttagne, og end- og Brostenene i Forum opbrukne, og henbragte til Museet. Havde man kun ladet et eneste Huus og et eneste Tempel blive staaende, saa kunde Jndbildningskraften fuldkomment have sat sig tilbage halvanden Aartusinde i Tiden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
Om det i Aar udkomne Skrift: Schreiben, des Herrn Karl Ludwig von Haller, chemaligen Mitalied des souverainen Raths zu Bern, an seiner Familie, worin er ihr seinen Rebertritte da der Catholisch aposkolisch udmischen Kirche er klart. Aus dem Franzssischen (C. L. v. Hallers Skrivelse til hans Familie, om hans Overgang til den catholske Kirke), fortælles i jenaische Literaturzeitung, at der af den franske Originals første Oplag i utrolig kort Tid solgdes 10,000 Exemplarer og at det andet Oplag strax blev oversat i adskillige Sprog, samt trykt og eftertrykt paa adskillige Steder i Tydskland, læst overalt, deels med umaadeligt Bifald, deels med lydelig Dadel, lige stærkt vækkende Yndest og Had. Det var først en halv ubevidst Attraae, og siden Omgang, Studier, selv politiske Grundsætninger, der efterhaanden stemte von Haller til denne Overgang.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
J Anledning af at Lima, Hovedstaden i Peru, nyligen er faldet i den Chilisiske Armees Hænder, fortjener at anføres hvad der angaaende dette Rige allerede har været sagt 1820 i Skriftet: Sudamerica, wie es war und jest ist. "Peru og Nyspanien saavelsom Guatimala, ere de eneste, der endnu en rum Tid ville blive ved at være forenede med Spanien, naar den ny Catastrophe sammesteds frembringer i Forvaltningen samme frisindede Tænkemaade; dog af lang Varighed kan en saadan Forening i Fremtiden ikke være. Med den tiltagende Befolkning stiger Følelsen, Drivten til Selvstændighed og de nordamericanske Fristaters Exempel, Antipathien imellem Kreoler og alle Jndfødte mod Europæerne er for indgroet, til at Løsrivelsen maa fremskyndes"
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
Dr. C. Rømer har udgivet paa Tydsk en udførlig historisk Fremstilling af en høist mærkværdig Somambulinde, samt et Forsøg til en philosophisk Vurdering af Magnetismen, med 3 Afbildninger af en af Sommambulinden i hendes magnetiske Søvn opgiven Magnetiseermaskine, og dens Forandring til Brug i forskjellige Sygdomme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
Denne Sygehistorie er, som man forsikkrer, uddragen af de Protocoller, som Patientindens Fader, saasnart den somnambule Tilstand indtraf, sædvanligen selv førte. Den Læge, som behandlede hende, er endnu i Besiddelse af den meget sammensatte Magnetiseermaskine, som blev forfærdiget efter en Model, Patientinden udskjar i Søvne af Papir. Hun yttrede sig ogsaa om Maanen og Juno, til hvilken hun troede sig forflyttet, og der med hendes afdøde Bedsteforældre, Sødskende og andre Paarørende holdt Samtaler, der for det meste have Hensyn til Tilstanden efter Døden, og tillige indeholde Betragtninger over Forskjellen imellem disse Verdenslegemer og vor Jord. Efterretningerne om disse Reiser maatte man endnu engang forelæse hende, da hun siden atter kom i en somnambul Tilstand, hvor hun da berigtigede hvad forhen aldeles ikke eller urigtigen var optegnet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
En ny tydsk Forfatter inddeler Jordklodens Lande, i Henseende til Verdensrigdom, efter Producterne, paa følgende originale Maade: 1) Jis clima; 2) Moos og Rensdyrclima, 3) Skov Byg, eller og Fjeld- og Hedeclima, 4) Rug- og Havreclima; 5) Træfrugt- og Hvedeclima; 6) Viinclima; 7) Silke- og Castanieclima; 8) Olivenclima; 9) Citronclima; 10) Palmer, Brød frugt- og Kryderierlima.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
Anecdot. En geistlig Taler i Jtalien drog i en Præken drabeligen løs mod J. J. Rousseau, og efterat have opregnet paa Fingrene endeel af hans Paastande, satte han sin Kabuds paa Prækestolen. og talede saaledes til den: "Nu, Hr. Rousseau, hvormed beviser de alle disse Absurditeter!" Efteren Pause henvendte Harlequinen sig til Folket, og Der seer J jo, den Æsel han kan ikke streg: svare mig et Ord!" – Paa en lignende Maade gik Munkene i München i en Rosenkrandspræken i Hoskirken 1779 løs mod den tydske Digter Andreas Zaupser, som havde skrevet en Ode omJnquisitionen. Prædicanten sagde blandt andet: en letfærdig Poet har i en Ode kaldet den hellige Jnquisition en Megæra, et Udyr, en Pest for Fornuften, en Furie, ja endog Kobberstikkeren har forestillet den som en Furie! Du vantro, opblæste Aand, du lyver, du skjændige Poet! Nolite creddere, Troer ham ikke, mine andægtige Tilhørere,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-25
Svar paa det af Hr. Candidat Borring i forrige Numer Jndrykkede, følger i næste No. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-29
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. 700000 RookAttende Aargang. No. 10. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 29 December 1821.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-29
Svar paa de af Hr. Kandidat Borring i No. 102 indrykte bemærkninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-29
Hvad Hr. Kandidat Borrings Antikritiangaaer, saa vil jeg oplyse først saadanne af hans bemærkninger, til hvis Drøftelse ikke udfordres alt for megen Plads, og siden skulle de andre følge. Bemærkn. I. Det af mig brugte parler femmes dadler Hr. Kandidaten som ufransk, man siger altsaa ogsaa, tilføier han, parler 2) Havde Hr. Kandidat Borring blot gjort sig lidt bekjendt med mine større Arbeider, da vilde han have læst et meget passende classisk Exempel, som findes i Dupaty's Reisebeskrivelse over Jtalien, nemlig: Nous avons Nabord analys tous nos beaux espriis, tonte notre reputation, temps, hvis Recensentens Dom bør ved Magt at skande. Bemærkn. 2. Angaaende parler uden de og uden Artikel isærdeleshed bemærker Hr. Kandidat Borring: "Det er kun i en egen indskrænket Betydning, at parler, uden at være actif 7) bruges uden de, naar det nemlig betyder, at udvikle sig over en Materie, at foredrage en Videnskab, f. Ex. parler physique, er ikke at tale om, men at foredrage Videnskaben, see Pacademie francoise. tous nos cerveaux qui pensent og qui croientpenser, ensuite au desert nous avons parle Italie, femmes et printemps.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-29
Hvad iøvrigt Hr. Kandidatens Parler tempe angaaer, da vil jeg gjerne indrømme ham, at det vilde være meget slet fransk, men ikke fordt det strider mod Analogien, men fordi det lyder som parler tant. Saaledes maa den duelige Sprog lærer altid bruge noget Overlæg, ogsaa isaaenseende findes mange skjønne Vink i mine større Arbeider, især i mit Forsøg, Men det franske Akademies Ordbog taler ikke det Mindste, som kunde stadfæste Hr. Kandidatens Mening. Naar man altsaa vilde oversætte, Hr. Prof. Ørsted foredrager Physik, kunde man sige: Mr. le Professeur Oersted parle physique. Her havde man nok Aarsag til at sige med Hr. Kandidaten: "Hvis Recensentens Dom bør ved Magt at stande. Havde Hr. Kandidat Borring kjendt mine større Arbeider, da vilde han ikke blot have seet, naar parler physique kan bruges, men ogsaa naar par ler de physique maa bruges. Hvad forstaaer Hr. Kand. Borring iøvrigt ved Materie, Er ikke enhver Gjenstand, man taler om, tillige Materie, Stof til Talen? Man seer baade af Hr. Kandidatens Exempel og af hans Ord, at han har taget Materie i den sædvanlige didaktiske Mening, at han har tænkt paa Afhandlinger, konstmæssige Taler, paa et ordnet Foredrag, saadant som der finder Sted i Skoler og paa Læresale, at det isaafald netop er urigtigt, veed enhver med det franske Sprog nogenlunde bekjendt Læser. Bemærkn. 3. Efter Hr. Kandidatens Paastand er det af mig brugte elle et amateur de la musique ikke fransk, det Rigtige er, bemærker han, elle est amateur de musique Fortsættelsen følger.) 2) Var Antikritiken ikke skrevet i en saa bydende Tone, skulde man bestemt troe, at det Hele var blot Spøg, for at more Læseren lidt. Det franske Akademies Ordbog, som Hr. Kandidaten sikkert har ved Haanden, siden han citeret den, har amateur de la peinture, de la musique fl. Elsker af Musik er meget godt Siellandsk, men det franske Sprog har ikke den Føielighed her at rette sig efter det danske ihenseende til Artiklens Udeladelse. Antikritikens Amateur de mussque hører altsaa til saadanne Sprogfeil, der kaldes Danismer, Barbarismer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-29
Det er netop fordi mine Skrifter allevegne gjøre Læseren opmærksom paa det danske og det franske Sprogs indbyrdes Forskjel, at de burde være Hr. Kandidat Borring kjærkomne og ikke saa ligefrem angribes af ham.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-29
Den danske Skueplads. Fortsættelse; see forr. No.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-29
De danske Skuespil, under Montaigus Bestyrelse, bleve givne i en meget stor Bygning i lille Grønnegade; Jndkjørslen var fra denne, men Udkjørslen til Gothersgaden. Aarsagerne, hvorfor disse Skuespil maatte ophøre, erfares af den danske Comoedies Ligbegjængelse. Montaigu, klædt som Kok, træder selv frem, og hans Samtale med Hammer gaaer ud paa, at de skulle have Besværlighed ved at faae de Penge, som de ha Thalia kommer ve forstrakt Acteurerne med. til Slutning og holder en Tale, hvori det blandt andet hedder. første Aar, som vi en gylden Tid kan kalde, Vi frygted for at see vort Gallerie nedfalde; Det andet Aar var knapt, dog fik vi stundom lidt; Den tredie Vinter vi fremslæbed med Credit. Da Hunger nogle drev til Jylland, Fyen, Norge, Da truede Tyon ei Draabe Viin at borge Hos Kræmmer, Haandværksmand, hos Bager, Brygger, Kok, En Streg ei mere var at faae paa Karvestok, Vi trakte Vexler, men, som ingen endossered, De komme med Protest igjen uhondrered.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-29
J saadan Tilstand vi til denne Tid har levet, Jmellem Slutteri og Raadhuus vi har svævet, Jndtil Comedien sin Død og Helsot fik, J Dag al Verdens Gang af Hverdags-Feber gik.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-29
Hvad der upaatvivleligen trykkede dette Skuespillerselskab, som afvexlede med at spille danske og franske Stykker, var nok den tydske Trop, under en vis von Qvotens Bestyrelse, der i Brolæggerstrædet opførte Comoedier deels med Marionetter, deels med levende Personer. Over disse var det Holberg ved adskillige Leiligheder satiriserede, saasom i Ulysses von Jthaca, hvor det hedder: Om nogen tydsk Comedie Her i Brolæggerstræde. Man bedre mig kan lade see Vil jeg Johannes hedde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-29
J Prologen til Lystspillet: Uden Hoved og Hale svarer Saanere, Vulcanus, der mener, at det kommer ud paa eet, enten en Comoedie er deelt udi 10 Acter eller i een Act, naar han kun faaer noget for Øinene, "at det saa er bedst, at han gaaer paa de tydske Comoedier i Brolæggerstræde, hvor han kan faae at see Beleiringer, Feldtslag, Gespenster, Hexerie og et halvt Hundrede Aars Historier paa eengang. - Efterat Montaig havde ophævet sit Theater, adspredte Skuespillerne sig. Philoe, der spillede Elskere og Characteer-Roller, ombyttede Thalias Maske med en Drueklase, og blev Viintapper; Rammel kastede Henriks Liberie og blev Borgermester og Byfoged i Nakskov; Gram, der havde spillet Bønders og gamle Mænds Roller, blev Pedel ved Universiteter, og Wegner, der havde spillet Tiener-Roller, blev ansat i Krigscancelliet. Hald, der ligeledes spillede Tjener-Roller, skal siden være død som Provst i Jylland. Disse anseelige Befordringer vise, at Skuespillerens Kald var i de Dage agter i Danmark, og at Frederik den Fierde vidste at belønne Konstnere.