Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-12
Copie. No. 4. C7. 27 Skilling. 1805. Anno 1805 den 9de Julii com parerede for mig underskrevne, Gottsche Hans Olsen, Notarius Publicus Regius i denne Kongelige Residentsestad Kjøbenhavn, agtbare og søerfarne SkibsCapitain Niels Pedersen Holm, som fører Barkskibet Achilles kaldet, tilligemed følgende af hans Skibs Mandskab, nemlig: Oberstyrmand Jacob Larsen, Andenstyrmand Poul Schow, Baadsmand H. P. Jæger, Tømmermand Daniel H. Meitner, og Matros Hans Jensen, som alle ved Gud og den evige Sandhed declarerede, bekræftede og udsagde, at de i Frederichstæd paa det Kongelige Danske Eilland St. Croix i America havde i bemeldte deres Skib indtaget en fuld og beqvem Ladning, bestaaende af Sukker, Rom, Caffe og Bomuld, hvormed de vare destinerede her til Staden. Den 7de April d. A. Kl. 5 1/2 om Morgenen lettede de Anker med O. N. O. Vind og laber Kuling, og satte deres Cours over af St. Thomas til. Deres Skib var hegt, tet, sterkt og godt, vel forsynet med gode Ankere og Touge, Segl og al Skibsredskab i fuldkommen god Stand til at føre Kjøbmandsgods over Søen. Lugerne vare med dobbelte Pressenninger, Master og Pomper med dobbelte Kraver, vel og behørige forskalkede og forsynede. Kl. 2 1/2 om Eftermiddagen kom en Engelsk Orlogsbrig dem imøde, og skjød et løst Skud; de kastede under Vinden, og en Lieutenant fra bemeldte Brig, kom ombord til dem, som, efter at han havde efterseet deres Skibsdocumenter, advarede dem om at tage sig i Agt for en Røverband, som han den hele forrige Dag havde været paa Jagt efter, da han havde Efterretning fra andre Skibe, at den havde eftersat dem, men som havde undgaaet ham, og berettede han, at bemeldte Røverbaad havde 10. Aarer, og, saavidt han havde bemærket, var 15 Mand stærk, alle bevæbnede med Haandgevær og Maskedonnere, men ingen Canoner. Kl. 3 1/2 gik denne Lieutenant igjen fra Borde, og de braste derefter fuld og satte Seil til alt hvad trække kunde, for at undgaae Faren. Kl. 6 passerede de Grønne Elland ved St. Thomas, efter Gisning 1 1/2 Miil, fra dem i O. t. N. paa Compasset. Kl. 6 1/4, da det begyndte at mørknes, fik de et Fartøi med een Mast og et Rue=Seil i Sigte, tvers til Luvart, som vendte nogle Gange ud og ind imellem de udenfor St. Thomas beliggende Øer. Kl. 7, da det var ganske Mørkt, skimtede de igjen bemeldte Fartøi, som syntes at bære ned paa dem, og efter et Qvarteer var det dem ganske nær, og skjøde et skarpt Skud af en Maskedonner paa dem; de minskede strax Seil, og den lagde sig tvers om Styrbord og befalede dem paa Engelske, at de skulde sætte deres Jolle ud og komme strax ombord tildem; men da de ikke forlangte at see Skibets Papirer, og dette Fartøi i alt stemmede overeens med den Beretning, de af Lieutenanten paa den Engelske Brig havde faaet om samme, bleve Capitainen og Skibsmandskabet strax opmærksomme paa, at der ikkun blev forlangt at komme ombord til dem, og troede, at samme blot var for at lokke Baaden og Folk fra Skibet og bemægtige sig dem, for dessikkrere at kunne overfalde dem, hvorfor og Capitain Holm ved at raabe til dem, at det var et Dansk Skib, kommen fra St. Croix og destineret til Kjøbenhavn, negtede at sende Folk og Baad, ombord til den, og de bedroge dem heller ikke i deres Formodning om dette Røverpak; thi de begyndte strax at fyre paa Skibet af deres Maskedonnere og Flinter, Skud paa Skud. Capitain Holm lod strax hidse Seil og prange af al Magt for at undgaae dem, men da de baade roede og seilede, var det Skibet ikke mueligt at slippe fra dem. Capitain Holm tilligemed sit Skibsmandskab resolverede da, til Frelse af Liv, Skib og Gods, at sætte sig til Nødværge, og da Røverfartøiet havde indhalet dem og lagt sig til Siden, stillede de dem alle agter ud med Haandspager, for at forhindre Entringen. Styrmand Larsen tog Slibestenen, og kastede den ned i Baaden, men om den traf veed han ikke, dog formodes det, da den sakkede lidt af, og i det samme Øieblik fik han et Sabelhug igjennem Hatten og omtrent en Finger lang, som gik ned i Hovedet. Styrmand Schow traf en af Røverne med sin Haandspage i det han med sin Sabel huggede efter ham, og da han forestilte sig som aldeles død, kastede de ham overbord, men da han kom i Vandet, svømmede han ganske rask, og er formodentlig igjen bleven bjerget af sine Kammerater. Tømmermand Daniel Meitzel traf ligeledes en af Røverne saa han styrtede tilbage, imidlertid skiød Røverne i Baaden bestandig for at dække Entringen, og Capitain Holm var med fire Mand om Bagbord forat faae den eneste Canon de havde bragt om Styrbord, som de derefter ladede med et Stykke fiirkantet Stangjern, da de ingen Kugler havde, og 12 i Kr. 3 da de havde faaet Sigte paa Røverne, fyrede de af. De hørte derpaa en stor Allarm imellem dem, og Baaden dreiede noget af, men blev dem dog bestandig i Sigte. De undersøgte strax Skibet uden bord, og fandt een af Røverne siddende under Storrøstet, som, da de bleve ham vaer, kom op paa Dækket, og da han var ubevæbnet, bandt de Hænderne paa ham. Efter 1 1/2 Time fik de igjen Øie paa en anden, som havde klædt sig ganske nøgen og holdt sig fast ved Roret. Denne kom ogsaa, da han mærkede de vare blevne ham vaer, en trende op paa Dækket. De gave ham Klæder paa og satte ham i Bøien. Paa Dækket befandtes en Sabel og en Dolk, som havde tilhørt den Røver, som havde villet entre Skibet. Alle Mand paa Capitain Holm Skib holdte hele Natten Vagt. I Dagbrækningen bleve de igjen samme Røverbaad vaer, der, ligesom Vinden varierede, halede og sak kede, for at have dem i Sigte. De befandt da og ved nærmere Undersøgelse under Storrøstet den nøgne Røvers Klæder, som bestode i et Par lange Buxer og en Bosseronde, tilligemed en Sabel. Agterspeilet vare 9 Kugler truffen, hvoraf een fandtes i Cahytten. En Kugle var gaaen tvers igjennem Hekjollen, som havde tørnet mod et Jernbaand paa et Vandfad; i Mesansmasten 1; igjennem Aben 2, i Storseilet 3, i store Mersseil 2, i store Stenge=Stagseil 1, i Mesanen 2, i store Merseklæde 1, om Styrbords Side paa Skibet 1, foruden Smaahagel, som overalt viste sig. De vare i bestandig Frygt, og vidste dem intet Øieblik sikkre for et nyt Overfald, især da Vinden var saa ubestandig med Stille, saa de ikke kunde vente at undgaae Røverfartøiet, da det baade kunde roe og seile, og altsaa let igjen kunde indhalle dem. Den ene af Røverne, som talede Engelsk, tilstod, at han var en Portugiser af Fødsel, og at de havde havt Udkik paa een af de ovenmeldte Øer, og havde seet, at den samme Engelske Brig, som havde gjort Jagt, efter dem, havde været ombord, samt at deres Hensigt havde været at erobre Skibet og dræbe Mandskabet, for at gjøre Ladningen til Bytte; men han vilde ikke nævne bemeldte Røverbaads Anfører. Den anden vilde intet bekiende, men tang skille til alt hvad man spurgte ham om. Capitain Holm holdt derpaa Skibsraad med sit Skibsmandskab, og da bemeldte Røverbaad bestandig holdt af efter dem, og sammes Hensigt nu var dem fuldkommen bekjendt, maatte de resolvere til, hvad mod disse tvende Røvere skulde foretages, da det vilde være for farligt at beholde dem ombord naar et nyt Angreb skeete, da de ikke havde Anstalt til at fængsle dem saaledes, at de kunde forsikkre sig deres Person, og heller ingensteds at nedsætte dem, da baade Lasten, Cahytten og Kabelrummet var belemret, og vilde det altsaa have svækket deres Modstand for Fremtiden, ifald om de havde beholdt dem, og da ovenmeldte Røverbaad igjen satte efter dem, resolverede de at skille sig ved disse tvende Røvere, hvilke de bandt Hænder og Fødder paa, og kastede dem overbord, hvorpaa de strax sank. De gjorde sig strax færdige alle Mand til igjen at modtage Røverne; men i det samme begyndte det noget at vinde, og de satte alle Seil til og vare saa lykkelige at undgaae ham, men han blev dem dog bestandig i Sigte, Den 8de om Morgenen Kl. 8 befandt de, at Vandet ved Pompen var meget tykt og at der var mere end sædvanlig Vand ved Pompen, og da de undersøgte overalt hvor de kunde komme til, fandt de, ved at hale noget Tøndegods op af Piggen agter, at en Lekkasie var ved Agterstevnen lige for Hegtbjelken, hvilket strax af Tømmermanden indvendig fra blev tilstoppet saa godt som mueligt, og maatte de pompe hver 2det Glas og derefter den 9de hver 8de Glas, og bemærkede de igjen samme Dag, at Røverne endnu forfulgte dem, saavel som næste Dag, da han kom dem ganske ud af Sigte. De fortsatte saaledes deres Reise til den 17de, da det begyndte at blæse haardt, og de fik endeel Styrtsøer over Dækket, Vinden sydlig. De fortsatte saaledes Reisen til den 4de Maji, Vinden vestlig med tiltagende Kuling, som Kl. 6 om Aftenen tog meere og mere til, saa de maatte reve deres Fore Mersseil, Stormen tiltog, og Kl. 8 maatte de tage sidste Reev i store Mersseil og gjøre Fore Mersseil og Storseil fast; Søen blev meget voldsom og brækkede bestandig over Dækket, og bemærkedes mere Vand end sædvanlig ved Pompen, men kunde dog holde læns Skib. Den 5te tiltog Stormen endnu meere med en forskrækkelig opreist Søe; de maatte føre fuld Fuk og trerevet Mers seil, for at lense fra Søen, som brækkede bestandig over Dækket. Skibet arbeidede stærkt i den forskrækkelige Storm og Søe, og de maatte styre 2 Streger fra Coursen, for at holde dem frie for Søen. Kl. 5 1/2 fik de en forkeert Søe fra Læe af, som opbrækkede 6 Lønningsstøtter og 9 Alen Skau dæk, hvorved der da kom endeel Vand ned i Skibet. De pumpede bestandig for at holde læns Skib. De fik de meeste Stumper af Skandækket samlet igjen og paasat, og kalfatrede samme det bedste de kunde. Den 8 bedarredes Veiret, og de fik deres Skib igjen bedre forseet og istand; lens Skib. Den 9de Kl. 5 praiede et Skib, som viste Dansk Flag og sagde, at det kom fra St. Thomas, men ikke Skibets eller Capitainens Navn.