Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-26
Det Tvangsarbeidshuus, som Odense, efter Reser. af 11 Juni 1817, har, og som efter Rescr. af 21 Dec. 1825 er udvidet til hele Fyens Stift, tør vel ansees som Følge, af de Jdeer Selskabets Formænd have fremsat (Cfr. Thaarups fuldst. Statist. 5 B. S. 357.). Om Fængslerne i Fyens Stifts Kjøbstæder i Aaret 182, læser man Oplysninger i Dr. Nathan-Davids statsøkon. Archiv 2det Binds 3die Hæfte. S. 350 - 380. Men om hint Selskabs Virksomhed og Historie vides ikke mere at være bekjendt end ovenfor bemærket. Er det ophævet, og hvorledes, Antallet af Fangerne i Tugt-Rasp- og Forbedringshuset i Kjøbenhavn ved 1828 Aars Slutning var 671, deraf 465 af Mandkjønnet, 206 af Qvindekjønnet. Deraf 611 for Forbrydelser mod Ting eller Brud paa Eiendoms-Sikkerheden, og 60 for Forbrydelser mod den personlige Sikkerhed. De 41 vare inddømte for Tyverie. J Stokhuset var d. 31 Dec. 1828 Antallet af Slaverne 397 (See foran S. 151.) deraf de 386 for Forbrydelser mod Eiendoms-Sikkerheden, (354 for Tyverier), og 11 for Forbrydelser mod den personlige Sikkerhed. Under Titel: Ere vi beføiede til at anklage Civilisationen for Forbrydelsernes Tilvært, læses en interessant Afhandling af Hr. Det. Nathan David i hans statskonomiske Archiv 2 B. 4, H. som for kort Tid siden er udkommet paa Hr. Univ. Bogh. Reitzels Forlag. Fængselsvæsenets Forbedring, heder det der, blev til et Folke=Anliggende i Slutningen af det attende Aarhundrede, fordi de Oplyste i Folket dertil knyttede Haabet om en ny Garanti for Folkets stigende Cultur og Sædelighed, og fordi Massen dertil knyttede Haabet om en ny Garanti for Opretholdelsen af hvad man da almindeligen kaldte dens Menneskerettigheder; men jo vigtigere og kjerere dette Haab var, desto mere sangvinisk regnede Almenheden paa dets Opfyldelse. Tidsomstændigheder, der have ledsaget Civilisationens Fremskridt i de sidste Decennier, have gjort dette Haab for en stor Deel til Skamme. Man regnede saa sikkert paa, at naar Fængslerne ophørte at være Lasternes Planteskole, vilde deres Befolkning aftage; at naar Sæden til den moralske Fordærvelse mistede sin ypperste Jordbund, vilde Forbrydelserne blive færre, og dog tælle Fængslerne nu flere Fanger end dengang, og dog synes Lovsovertrædelserne nu at være hyppigere end dengang. Dette er isærdeleshed Tilfældet i England, Ho wards Fædreneland, hvor hans Lærdomme sloge dybest Rødder, og hvor de meest sangvinske Forhaabninger, støttende sig paa Fængselsvæsenets Forbedring, bleve nærede. Overbeviiste om deres Hensigters Reenhed, og om deres Bestræbelsers Vedholdenhed, see disse i deres Forhaabninger dragne forbausede og sørgende paa det voxende Antal af Forbrydere, Ude af Stand til at give Slip paa de ædle Bestræbelser, til hvilke Menneskekjerlighed opfordrede dem, og gav dem Styrke ville de ogsaa nødig tilstaae sig selv, at de gik for vidt i deres Menneskekjerlighed, som i deres Forhaabninger. Uvisse om, hvor de skulle søge den sidste Grund til det feilslagne Haab, blive de staaende ved Civilisationen, hvis Fremskridt ere tøinefaldende, medens hin skjuler sig dybt i de selskabelige Forhold. Saaledes i England, og saaledes paa Fastlandet; mens Amerika, der delede Englands Forhaabninger, og redeligen samvirkede med det til det samme Maal, ogsaa i det mindste for en Deel deler dets Anskuelser om Civilisationens Følger. Hvad der har været eenstidigt med Civilisationens beundringsværdige Fremskridt i de seneste Decennier, og hvad der er udsprunget af Forhold og Omveltninger, der have ledsaget denne, tilregner man den som nødvendig Virkning. Saaledes sætter man Forbrydelsernes Formerelse i en nødvendig causal Forbindelse med Menneskeslægtens Udvikling i Staten, og Statsborgernes fremskridende Cultur, og seer nu blot i Fængselsvæsenets Forbedring en svag Dæmning imod Civilisationens fordærvelige Strøm, som kun kan standse, naar dens Vover bryde sig mod Kirkens Muure, inden for hvilke Folkeopdragelsen, igjen i Staten skal banlyses. Paa denne Maade ere Civilisationens Anklagere betydeligen blevne forøgede i Antal og Styrke. Derfor er det vist nok ogsaa en af Tidernes Fordringer at undersøge: om vi ere beføiede til at anklage Civilisationen for Forbrydelsernes Tilvært, ifald denne overhovedet er beviislig Dette Tidsskrift har forhen (Nr. 24 S. 379) anmeldt Hr. Pastor Visby's 2de Prædikener, ved hvis Udgivelse han opfordrede Almeenheden til at øve en Kierligheds Gierning imod 2 Mands og 2 qvindelige Fanger, som efter en Fængselstid, af 11 til 1, Aar vare blevne benaadede, men endnu vare hensiddende i Kjøbenhavns Tugthuus, fordi det ved slige Benaadelser er en sædvanlig Betingelse, at Fangen skal, forinden Besiddelsen af Friheden erholdes, opgive lovligt Erhverv; hvilket de ikke vare istand til. Allerede faa Dage efterat denne Opfordring var gjort, erklærede Hr. Fabrikejer Fibiger sig villig til at modtage de to Fruentimre, Vognmand Johnsens Enke den Ene af Mændene, og den Anden fik Løfte om at blive antaget paa et Skib. Dette berettes i det nylig paa Hr. Reizels Forlag udkomne 4de Hæfte af Maanedsskrift for Literatur, hvor man finder en en Anmeldelse af Hr. Visbys bemeldte Prædikener, samt af Hr. Pastor Gudes aandelige Betragtninger for Forbrydere i deres Fængsler. Recensenten hensætter bemærkninger over en Fængsels præsts Virksomhed og Stilling m. M.