Viborger Samler, 1833-09-08
Det er naturligt: at det der omtales saameget som Fuldblod og Halvblod nu omtales, opvækker Lyst hos dem, der omgaaes med Hesteavl, til selv at see det der anbefales som Fortrinligt; thi ved at dømme efter de Jndivider af Blodet der have været at see paa Veddeløbsbanerne have de Jydske Heste-Opdrættere ikke Grund til at istemme den Roes nogle tillægge disse forædlede Dyr. Det være sig, nu Bønder eller Besiddere af større Gaarde, eller maaskee endog Cavallerister der foretage sig en Reise for at see og overbevises om andre Egnes mulige Fortrin i slig Henseende, saa er denne vist meere Roes end Daddel værd, og en saa videlysten, ja muli saare gavnlig Jdræt, bør langt fra ikke betitles med Donquiroterie. At Hertugen af Augustenborg troligen sørger for Alt hvad der kan fremme de alsiske Bønders Vel er Jndsenderen bekjendt; men han tvivler paa at denne sandhedelskende Første nogensinde vil paastaae: at have været den som gav de alsiske Bønder de første Exempler paa udmærkede Jordebrug, eller dets gode Agerbrug den første Jmpuls; thi han veed med Vished, at saare gode og rigelig lønnende Avlsbrug have fundet Sted paa dette særdeles frugtbare Geland, allerede for nuværende Durchlauchtighed var i sin Opvæxt. Det Hr. Walther melder og Rug-Avlens Slethed her i Jylland denne Sommer – deler Jndsenderen heller ikke saa ganske hans Anskuelser. Vist nok gives der Egne i hvilke Kug=Avlen er høist maadelig, og navnligen i den Egn Hr. Walther har at færdes fra Harraldslund til Randers, Ulige bedre vilde han have funden den Norden og Østen for Randers til Hadsund og Udbyehov; ligesom Rug-Avler i VesterJylland langt fra ikke kan kaldes slet som Hr. Walther mener. Jndsenderen maa for at tydeliggjøre sig tilkjendegive: at han med det sidstnævnte Strøg mener Egnen fra Jyllands Ryg til Vesterhavet. Ved Horsens, Veile, Colding, Fridericia og disses Omegn paa nogle Mile staaer Rugen i det Hele taget godt. Ja selv i Bjerre Herred, som dog tildeels har stærke og fun tige Jorder, staaer Rugen godt. Usædvanlig god er den fra Ribe og Varde langs Vestkysten til Lemvig, paa hvilket Strøg formedelst Naturbegivenheder, den ellers ofte staaer feil. – Ogsaa i Salling Land er Rugen god. – Jnds. har just i Sommer havt Leilighed til enten Selv at passere ovennævnte Strøg - eller ved Samtale med paalidelige Jordbrugere erkyndiget sig derom. At Rugen i det Hele taget er tyndere end de foregaaende Aar, er en almindelig Klager, og foruden flere Aarsager hidrører dette formeentlig derfra, at Sæde Rugen som høstedes 1832, ikke blev tilbørlig haard i Kornet paa Ageren, altsaa tildeels blev beskadiget ved Tærskningen, og derfor enten ikke spirede eller afgansvage Planter. Desaarsag fandt Jndsenderen ogsaa, overalt i Jylland hvor han færdedes i Efteraaret, Rug-Sæden langt mindre lovende end de 2 foregaaende Aar. At megen Sæd ikke nedlagdes medens Jorderne vare beqvemme – at paa nogle Steder Vandfurer forsømtes – at de graae Snegle formedelst Frostens Udeblivelse dreve deres Ødelæggelser uhindrede til Juul, bidrog ogsaa til denne Vinter-Sædens Tyndhed enkelte Steder. Men Jnds. formener dog Hr. Walther seer Jyllands Kornavl i Aar fra en alt for ugunstig Syns-Punkt. Have endog Mænd, som Jnds. veed, Hr. W. Selv erklærer for udmærkede Landmænd, seet sig nødsagede til at ompløie en Deel af deres Rugsæd afvigte Foraar, saa troer han dog ikke at der kan befrygtes Mangel paa Brødkorn i Jylland 1834, om vi endog ingen Tilførsel faaer fra Østersøen. Deels er Rugen, som før meldtes, mange Steder paa store Strækninger bedre end Hr. W. antager, deels kan det en Egn mangler erstattes ved de bedre Afgrøder i Andre, deels have Kjøbmændene tildeels betydelige Oplage, og endelig kan Byggets Fortrinlighed og Mængde i Aar hielpe meget paa det Rug der maatte savnes. Jnds. troer derfor ikke at de Penge Jylland inddrager ved sin Heste-Avl skulde medgaae til derfor at indkjøbe fremmed Kug, hvis Korn-Afgrøderne paa Ageren, ikke bedærves enten af Uveir eller formegen Regn. (dog pleier det første kuns at være partielt.)