Berlingske Tidende, 1775-05-08
Gouvereuren i Melilla har sendt mig en Skrivelse fra Deres Herlighed, hvis Jndhold har foraarsaget mig den største Forundring. Efterat De derudi have talt om en Skrivelse fra mig udi saa tvetydige Ord, at Jndholden derved er bleven gjort tvivlagtig, saa meddeler De mig den Beslutning: som Kongen, Deres Herre havde taget, at ophæve al Fiendtlighed mod den Spanske Nation, og foreslaae paa samme Tid en Congres af begge Kongers Commissarier, for at bilegge de mellemværende Tvistigheder, og paa nye at oprette Fred. Deres Herlighed veed meget vel, at udi min anførte Skrivelse, langt fra at derudi endog ikkun ved en Hændelse er meldt noget og Fred, allene tales om Krig, da sammes Sammenhæng i Henseende til det væsentlige gaaer ud paa at ratificere det, som af Spanien allerede var sagt i Krigs-Erklæringen, og desaarsag forsikrede jeg Dem, at man havde at ansee Krigen som almindelig til Lands og Vands. Ogende skiønt jeg strax efter har sagt Dem, at i Henseende til den Ædelmodighed, som Kongen af Marocco blev ved at lade see mod de 11 Spanske Slaver, vilde Kongen, min Herre, stedse med Naade behandle de Ulykkelige, som erfare den samme Skjæbne paa Kysterne af hans Stater, saa synes det dog ikke at man af disse Erklæringer kunde slutte noget, som havde Hensigt til Beleyringens Ophævelse for Melilla, som De søge at forklare det. Efterat dette er forudsat, som og, at Kongen, min Herre, er uvidende om de Aarsager, som nu bevæge Kongen af Marocco til at anholde om et Forliig, maae jeg nu erklære Dem: at en stor og retfærdig Monark, som Kongen af Spanien, foretager aldrig en Krig mod nogen Magt, uden af meget gyldige Aarsager, nemlig formedelst sin egen Ære, og sine Undersaatteres Beskyttelse, at udi nærværende Strid har Kongen af Marocco været Angriber, da han har brudt en høytidelig Freds=Tractat, strax derefter beleyret Spanske paa den Africanske Grund liggende Stader, og forkyndet, at han i Henseende til alle andre ville forholde sig lige saaledes, at de Grunde som han derved anfører til saadant Forhold, lettelig altid maatte kunde tiene til Paaskud at fornye Fiendtlighederne, saasnart man antager, at han ved de Musselmænners Lov er berettiget dertil, uden at agte noget om Tractaten, da det dog er bekiendt nok, at de Ottomanniske Hof holder sine Tractater med de Christne Fyrster hellige, at paa saadanne Exempler Kongen slet ikke vil resolvere til, at stikke Kaarden i Skeden, uden først gives den fuldkomne Erstatning, som Hs. Høyheds Roes, og de Spanske Vaabens Ære udfordre; endelig, at Kongen ligesaa lidet skal kunde give noget Tilbud Gehør, saafremt man ikke først formelig har fastsat saadanne Sikkerheder, som sted se garanderer det Spanske Herredømme de herefter sluttende Conventioner, og i høytidelige Ord forebygge enhver Overtrædelse, eller vilkaarlig Forklaring. Hvad den besynderlige Tilbøyelighed angaaer, som Kongen af Marocco bevidner at have til Kongen, min Herre, da kan jeg sige Dem, at da imellem Konger aldrig hersker hemmelig Fiendskab og Had, Hs. Majest med Høyagtelse anseer og stedse skal ansee de skiønne Egenskaber, med hvilke den Mohriske Prinz er begavet. Med tilbørlig Agt erkiender jeg de Udtryk, hvorfor jeg har at takke Deres Venskab, igientager tillige, at jeg er til Deres Tieneste, og beder Gud, at han i mange Aar vil bevare Dem. Aranjouez, den 31te Mart. 1775. Marquis af Grimaldi.