Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-05-01
Det af da værende Hofpræst Christiani oprettede blomstrende Opdragelses Institut var paa den Tid meget i Omtale, baade som yndet og ypperligt, og som lønnende dets Stifter. At oprette en lignende blev Rahbeks Jdee. Jmidlertid fik han af Christiani Tilbud om paatage sig Lærerpladsen i Historien ved hans Institut. De bleve enige herom, og det varede ikke længe førend Rahbek tillige blev Bestyrer for den lærde Underviisning i Jnstitutet. Her tilbragte han ved den vennehulde Samvirken med Bestyreren af Handels-Underviisningen, nuværende Etatsraad og Nationalbankdireker Jacob Thomsen, og Opdragelses Forstanderen Professor Gensiken og ved de mange og aandfulde Elevers Hengivenhed, Flid og Fremgang, syv lykkelige Aar; ligesom det siden blev mellem hans Livs sande Glæder at see ikke faa af disse som duelige og hædrede Mænd og Statsborgere, og sine uforandrede Venner. Strax efter at have begyndt denne nye Virksomhed giftede han sig. 1805 foretog Hofpræst Christiani en Forandring med Jnstitutet, hvorved Rahbek afgik fra sin Post, ligesom hans Collega Gensiken Aaret forud var afgaaet. Rahbek var Aaret forud, nemlig 1804, ved den Forandring der foregik med den hidtil værende Kommission over Universitetet og det lærde Skolevæsen, at den blev forvandlet til en Direction, bleven forlovet fra Secreteriatet, som han i 11 Aar havde beklædt. Ham tillagdes en aarlig Naadepenge af 400 Rdl. Jmidlertid var hans mangeaarige Velynder, Hs. Ex. Hr. Overkammerherre v. Hauch, som *) Erindringer V. 223 o. f. Conv. Ler. . . da værende Theaterchef, kommen til aldeles tilfældigt at foreslaae ham, at tage Deel i Undervisningen ved den under Instructeur Rosings Bestyrelse nysoprettede Dramatiske Skole, hvilket han antog. Her mødte han blandt dens unge qvindelige Elever den Jver, den Lyst, den Frem stræben, der havde gjort ham det christianiske Institut saa kjert, i en endnu høiere Grad, hvilket særdeles bandt ham til denne Indretning, hvis Uundværlighed han fra sin tidlige Ungdom havde forfægtet, og fik naturligvis denne hans Stemning en ikke ringe Forøgelse, da faa Maaneder efter hans Tiltrædelse Eleverne befandtes istand til offentligen at give Forestillinger, som af Publikum mødte en særdeles gunstig Modtagelse, og som Directionen i et hæderfuldt Brev, hvorved han ansattes som lønnet Lærer, da han hidtil frivillig og uden Tanke om Løn havde virket, erklærede endog at have overgaaet dens Forventning, ligesom og de følgende Aar disse Forestillinger stadigen fortsattes med Held, indtil endeligt, – uvist paa hvad Klokke – deres Time slog De syv Aar fra 1799-1806 regnede han forsit Livs lykkeligste, skjøndt de naturligviis ikke gandske vare uformørkede af Vanheld, hvoriblandt især maa regnes en tre Maaneders Nervefeber, han 1803 havde at igjennemgaae, men som lykkeligvis efterlod sig mindre og færre Følger end han troede at have Føje at befrygte. Ogsaa var han i disse 7 Aar særdeles virksom, tog foruden hans to gamle Tidsskrifter, Minerva og Tilskueren, og den af ham udgivne poetiske Nytaarsgave, Charis (som udkom for 1797. 99. 1800. 18037) virksom Deel i Qvartalskriftet, For Sandhed, og i den tydske Kielske Literaturtidende, forestod Udgaven, som nu begyndte af Holbergs samlede Skrifter, (hos Schultz, 21 Bind18041814) samt i en begyndt Haandudgave af danske Digtere (hos Seidelin), og udgav de Forelæsninger han i Forening med sin arbeidsomme Ven Nyerup holdt over Fædrenelandets Digtekunst, 4 Dele 1800-1808. Da han i Aaret 1806 vilde ophøre med Tilskueren, opmuntrede en af Danmarks allerædleste Mæcener ham til at fortsætte den, med forandret Plan, og gav ham et aarligt Tilskud af 400 Rdl. 180, blev han Jnspector i det pædagogiske Seminariums danske Klasse. Hans Lykkes Stierne syntes kjendelig at stige indtil det uventede engelske fjendtlige Besøg 1807. Medlem af Kronprindsens Livkorps fra dets Stiftelse, og paa sine Vaabenbrødres Forslag ansat derved som Officier, begav han sig, ved de Engelskes Landgang, efter Pligt fra Bakkehuset til Kjøbenhavn; hvorhen hans trofaste Hustrue fulgte ham. Han blev nu forfremmet til Capitain, og som saadan fik han Forretningerne ved Understøttelsen til trængende Studerende m. M. Under Bombardementet var han hos den ham underordnede Studentervagt ved de akademiske Bygninger, hvilken, da de tvende Auditorie Bygninger første Nat vare blevne ødelagte af Bomber, tog Post paa Rundetaarn til Universitets Bibliothekets og det astronomiske Observatoriums Beskiermelse. Det kjereste, sagde han, af alt hvad offentligen er sagt om ham, er det Vidnesbyrd Bibliothekaren, hans oftnævnte gamle Ven Nyerup, gav ham i den Anledning i Engelstofts Annaler.