Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-08-12
Sverrig. Ved Privatbreve - hedder det i "Aftonbladet" – have vi faaet at vide, at fire finske Studenter, nemlig Asplund, Olzoni, Løfstrøm og Wendelin, som hændelsesviis vare nærværende ved den skandinaviske Studenterfest i Upsala og Stockholm, ere blevne forbudte atter at indtræde ved Helsingfors Universitet Det er saaledes muligt i Aaret 1843, i Oplysningens og Humanitetens Tidsalder, at nogle unge Mennesker, vel anseete for Kundskaber og Retskaffenhed, udskydes fra Finlands eneste Universitet, blot fordi de have deeltaget i en Ynglingsfest i deres gamle Moderland, fordi de vare unge og glædede sig med de Glade, og ligesom de Andre drak en hjertelig Skaal for Nordens Enighed og Lykke, men uden paa nogen Maade at have forløbet sig i Tale eller Handlinger. En Regjering, der staaer i det meest venskabelige Forhold til vor, lader nogle unge Mennesker udstryge af Universitetets Katalog og afbryder paa een Gang deres hele Fremtid, blot fordi de have besøgt os og deelt vore Sympathier, Heraf kan man omtrent slutte sig til, af hvad Art Venskabet er. Havde nogle unge Svenske ved en Fest i Rusland drukket en Skaal for Ruslands Held, saa kunde man antage for givet, at de ikke alene ikke vilde lide noget Skaar derved i vore Magthaveres Øine, men endog være komne i stor Gunst derved. Saa ulige sees Tingene i Vest og Øst. Jmidlertid faaer man herved god Anledning til endnu mere at ønske et skandinavisk Fostbrødrelag Fremgang, thi det er den eneste Kraft, som kan opstilles mod den østlige Politik, der lægger sin tunge Haand paa Europa. Mythen beretter, at Cybele, Gudernes Moder, skjulte sine Børn, da Uranus vilde opæde dem; da sloge Corybanterne paa deres Skjolde, og endnu den Dag idag finder denne Lignelse sin Anvendelse. Med alt dette er det dog mærkeligt, at see den Frygt, der giver sig Luft i saadanne Forfølgelser; thi den, der frygter, er ogsaa behæftet med en vis Svaghed, det vide vi alle Norge. Under 14 Juli sidstl. har Hs. Maj. resolveret: 1) at den af Prof. Christian Keyser, Lector Kau rin og Catechet Wexels ifølge Resolution af 17 Decbr. 1839 udarbeidede nye Udgave af Luthers lille Katechismus og af Pontoppidans Forklaring over samme, saavelsom den ligeledes af disse Mænd gjennemseete og rettede ældre Udgave af bemeldte Bøger autoriseres til Brug ved den anordnede Religionsunderviisning, saaledes at ved denne de ikke authoriserede ældre Udgaver i Almindelighed kun vedblive at benyttes indtil Udgangen af Aaret 1848. 2) At det naadigst befales offentlig kundgjort, at det i Fremtiden staaer Enhver frit for at foranstalte Oplag og lade udsælge Exemplarer, til Brug ved den anordnede Religionsunderviisning, saavel af den ved naadigst Res. af 6 Mai 1834 authoriserede Udgave af Katechismen, som af de ovenfor nævnte nu authoriserede Udgaver af denne og af Forklaringen over samme, blot under betingelse af, at derom skeer foreløbig Anmeldelse til Departementet for Kirke- og Underviisningsvæsenet, for at det Fornødne kan blive paaseet med Hensyn til Udgavens Fuldstændighed og Nøiagtighed m.v., i hvilken Henseende Vedkommende ville have at rette sig efter de af bemeldte Departement i hvert enkelt Tilfælde nærmere meddeelte Forskrifter. 3) At Departementet naadigst bemyndiges til af Oplysningsvæsenets Understøttelsessond at anvende indtil 200 Spd.