Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-12-10
Vor Tidsalder har været og er endnu riig paa de vigtigste og følgerigste Begivenheder og Forandringer paa Jordkloden; vi kunne ikke charakterisere den mere træffende end ved at kalde den de politiske Skabelsers Periode. Revolutioner fulgte paa Revolutioner; blodige Kampe udbredte sig over Landene; mærkværdige Personer traadte frem paa Menneskelivets Skueplads og forsvandt som Luftens Meteore; Jordlivet viiste sig længe som et Chaos for Jagtagerens Blikke; man begreb ikke hvorfor alt dette skulde være og hvad det skulde blive til; men Stormene have lagt sig, de politiske Elementer have udført deres Kamp; og nu fremtræde efterhaanden de store politiske Fødsler; de nye Baner, som ere brudte for Culturen; de ungdommelige Staters Række, som opvække saa store Forhaabninger for Jordens Forskiønnelse og det menneskelige Kiøns Udvikling til en større Fuldkommenhed. Lær heraf, Du tvivlende Grandsker, at forlade Dig paa og tilbede den usynlige Viisdom, som veed af Menneskelivets Trængsler, af Menneskenes Misbrug af deres Frihed og af deres Forstands Forvildelser at udlede det Gode, saa trøstende er Menneskelivets Betragtning, saa been lærende er dets Gang for os om Jordens Forhold til Himlen. Endnu brænde Krigens Flammer i den Græske Halvøe; thi vi ville ikke kalde den længere den Tyrkiske, endnu er det ikke tydeligt for os, hvilken politisk Skabelse her skal fremstaae; vi aabne blot at her udvikler sig en Forandring paa Jorden, som Forsynet vil at skulle gaae igiennem, og at Undergangstimen er bestemt for en Statsbygning, som har overlevet sig, og som har undergravet sig selv ved ikke at ville gaae frem i Tidens Aand. Vi troe, at noget her skal skee, som ingen menneskelig Magt formaaer at forbindre; men vi vide ikke om de Luer, som staae saa røde paa den sydøstlige Himmel skulle udbrede sig over Europa, eller fordeele sig til et blidt og velgiørende Lys, vi kunne ikke vide det; thi vi staae kun endnu ved Jndledningen til et af de store Skuespil, som skal opføres paa Jordlivets Theater, een af disse Hovedforandringer i Menneslægtens Forhold; hvorover vi allene kunne lade vor Jndbildningskraft svæve; men som vore Efterkommere først ville formaae at overskue og beundre. Men vi ville ikke klage; det Lys, som er opgaaet i vor Tidsalder og Forsynets Veie, om Udviklingen af en høiere Aands Jdeer under alle Menneskelivets Forvirringer er saa stort og trøstende, saa oplivende i Sindets mørke Øieblikke og under dets Forstemmelser, at vi som have oplevet saamange Rædselscener maae prise den Uendeliges Godhed, at han har aabenbaret sin Herlighed for vore Øine. Følsomme og tænkende Aand, som hæver Dine Blikke over Tidens Strøm, hvilke frydefulde Udsigter aabne sig for Dig, hvorfra skal Du hente Dine Farver, Du Historiens Muse, for værdig at fremstille de Underværker Du har beskuet. Hvor skrækkelige vare ikke de 25 Aars Revolutioner og Krige, hvilke Omvæltninger og hvilke Ødelæggelser, hvormange Forhaabninger bleve ikke opvakte og gik igien til Grunde, og hvad kom der ud af al denne Forvirring, alle disse stormende Scener? – det som ingen havde tænkt paa Jordens skiønneste og største Deels Cultur. Syv herlige nye Stater fremstode i den nye Verden, fulde af Haabets skiønneste Tillokkelser; da den politiske Storm var gaaet over, saa viiste det fortryllende Land sig for Øiet udbredet i det herligste Sollys. Et stort Hoveds Forvildelser bleve saalænge taalte til det havde brudt Lænkerne for en fængslet Verden; da gik dette beundringsværdige Phoenomen pludselig under og Graven paa St. Helena gjemte Svøbet om den Kiæmpeaand, som run var et Redskab for den uendelige Aands Hensigter.