Aalborg Stiftstidende, 1846-12-12
Den kgl. færøiske Handels-Skonnert Havfruen" Capt. H. S. Seistrup, ankom igaar Aftes fra Færøerne. J Fædrelandet læses Følgende: Paa en Vei, som Braaby Sogneforstanderskab i et Møde, hvor Politimester Brun i Gisselfeldt Birk var tilstede, havde vedtaget at istandsætte i afvigte Efteraar, tilsagdes en Dag af Sognefogden Gaardmændene til at møde hver med en Vogn for at udføre det besluttede Arbeide. Da disse imidlertid antoge, at det vilde være unyttigt at møde med saa mange Vogne, som det tilsagte Mandskab ikke vilde kunne betiene, besluttede de at være to og to sammen om Vogn, imod hvilket de, naar Arbeidet ellers forsvarligt udførtes og i rette Tid, ikke troede, at deres Standsfælle og Nabo, Sognefogden, vilde have Noget at erindre, og som de saa meget mere troede sig berettigede til at gjøre, som to Mænd af deres Midte vare Sogneforstandere, og den ene af disse af Sogneforstander skabet var bestandig committeret til at føre Tilsyn med de Sogneforstanderskabet paahvilende Veivæsensforretninger. Jkke desto mindre bleve de Alle – eller dog de fleste af dem – hvoriblandt de to Sogneforstandere, indkaldte for en Politiret der blev optaget Forhør over dem, og de bleve endelig dømte til at betale en ubetydelig Mulct for deres Overhørighed imod Sognefogdens Ordre, uagtet Politimesteren erkjender at Arbeidet paa den omspurgte Vei inden Dommens Afsigelse var forsvarligen tilendebragt. Alt dette fik nu være hvad det vilde – uagtet det er faldet Vedkommende noget haardt at blive mulcterede for forsømt Arbeide paa en Vei, paa hvilken de efter bedste Evne og med den bedste Villie have udført den af Sogneforstanderskabet besluttede Grundforbedring; – men hvad der ikke kan lades upaatalt det er, at Politimesteren under de ommeldte Forhører tillod sig med truende Gebærder, idet han rystede sin Haand med opløftet Finger saa heftigt og saa tæt under Sogneforstanderens Øine, at denne maatte frygte for, hvert Øieblik at føle selve Politi-Næven i sit Ansigt, og med en Stemme, der kunde høres udenfor Gaarden, hvori de opholdt sig, at forsikkre ham om, at han nok skulde lære Sogneforstanderne ikke at blande sig i Sager, der ikke vedkom dem. - Altsaa paa den Maade agter en Politimester at afgjøre Competencespørgsmaalet imellem sig og et Sogneforstanderskab; det tør en Politimester byde en Mand, der ved sine Medborgeres Tillid har faaet Sæde jævnsides og jævnbyrdig med selve Hr. Politimesteren, i det Raad, ved hvis Jndførelse Kongen har havt til Hensigt at fremme og nære Jver og rigtig Sands for det almene Vel;" i det Forhold staaer endnu Bonden til de saakaldte dannede Classer, at Jndivider, der gjøre Fordring paa at henregnes til disse, ikke engang troe i Forhold til dem at behøve at bevare den holdning, som idetmindste er Dannelsens ydre Kjendemærke. Og hvad Værn har Bonden herimod, Efter vore Forhold intet Andet, end Offentligheden; denne Offentlighed, som, indladt indenfor Retssalens Skranke, vilde ophæve Muligheden af slige politimesterlige Overgreb og Uhøfligheder, og som, saalænge vi ikke have den der, maa søges ved at meddele Publicum igjennem Pressen ethvert Factum som forestaaende, der kommer til vor Kundskab. * Digteren H. C. Andersens samlede Værker ville om kort Tid udkomme hos Boghandler C. B. Lorck. i Leipzig i en af Forfatteren selv besørget fuldstændig tydsk Oversættelse. Prof. Wolff har paataget sig at gjennemsee samme og afhjælpe de Feil, der muligviis kunne indsnige sig Værket vil udkomme i 25 smaae Bind, hvoraf de tvende første ville indeholde et kun for denne Udgave bestemt Originalværk, og alle de Arbeider, der senere forlade Digterens Haand, ville efter kort Tids Forløb finde Plads i denne tydske Oversættelse. De to første Bind, som skulde udkomme i Slutningen af Novbr. og vilde indeholde: "Das Marchen meines Lebens; autobiographische Skitzer, agtedes ledsagede af Andersens Portrait efter en Originaltegning af Prof. Grahl i Dresden.