Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-03-11
Nyeste Post Efterretninger. Den udenlandske Post har dennegang ikke bragt os nye Efterretninger enten fra Tyrkiet eller fra Rusland; derimod har man faaet nøiere Oplysning om de, som allerede forhen vare bekiendte. Saaledes skal Hr. Stratford Canning under sit Ophold i Paris have fortalt, at Sultanen i sin første Vrede, da han fik Efterretning om Slaget ved Navarino, befalet at man skulde lave tre Lær sække til for at sye de tre allierede Magters Ambassadeurer ind i dem og derpaa kaste dem ud i Havet; men Mufti, Reis Effendi, de Ulemas og Divanet kastede sig ned for hans Fødder og forestillede ham de frygtelige Følger deraf, saa at han opgav sin Beslutning. – J Corfu har man faaet Handelsbreve fra Alexandrien, hvori der paastaaes at Sultanen har givet Paschaen af Ægypten Commando over alle Tropper i Asien, og overdraget ham Statholderskabet over Syrien, som han saalænge har ønsket sig; ogsaa hedder det, at Jbrahim Pascha skal erholde Overcommanden over alle Tropper i Rummelien. – J England har Efterretningen om det Tyrkiske Hattischerif opvakt en overordentlig Sensation; i Begyndelsen omtvivlede Publikum dets Ægthed; men efterhaanden maatte det overbevise sig derom. – Saasnart Efterretningen om dets Udstædelse ankom dertil blev der holdet et meget langt Cabinetsraad og Hr. Borke, som nyelig havde bekjæmpet i Underhuset Krigsministerens Budget og vilde have Armeen nedsat, sagde: dersom det Tyrkiske Manifest er ægte og ikke en Opfindelse af Børspeculatentere, saa er det indlysende, at England gaaer en vigtig Crisis imøde. Den Følelse, som dette Manifest maae indgyde et Folk, som holder sig for krænket og truet i Henseende til sine Jnterresser og frygter for at blive sine Besiddelser berøvet af en stor Magt, som har bevæbnet sig imod det, bebuder vigtige Begivenheder, som ikke kunne tillade, at Englands militaire Kræfter maae formindskes; man svarede vel ikke paa denne bemærkning; men der blev ikkeheller nogen Formindskelse af Armeen bevilget. - Derimod er der udkommet en Carrikatur i London, som forestiller at 4 Souverainer ere beskiæftigede med at slagte en Calcunsk Hane (som hedder paa Engelsk Turkey) og hvorved een af dem siger: at han er meget sulten og han nok troer at kunne allene spise Hanen op; kun mangler han Jndiske Kryderier og disse haaber han snart at skulle komme i Besiddelse af. Paa en anden Carrikaturseer man Europas Kaart; Rusland er bedækket med Fodfolk og Hestfolk, hvoraf kun en liden Deel marscherer imod Donau, men alle de andre brække op fra alle Landets Kanter med en Fane foran hvorpaa der staaer de Ord: "Jndiens Armee."Men paa Stockbørsen behandler man ikke Sagen som Spøg, man er bleven overordentlig allarmeret ved de sidste Efterretninger, som man har faaet fra Paris, og hvormed tillige det Rygte blev udbragt, at Østerrigerne vilde paa nye besætte Neapel. De consoliderede Fonds faldt endog til 82 3/4 ogsaa vare de to vigtige Rygter bragte i Omløb i London ved Postens Afgang: at der var givet Ordre til ufortøvet at udruste 8 Orlogskibe og at Sir Charles Stuart havde faaet Ordre til at afreise med en Proposition til det Russiske Hof og det i en saadan Skynding at der kun var givet 48 Timers Tid at giøre sine Tilberedelser til Reisen. - Hr. Stratford Canning har allerede havt Audience hos Hs. Majestæt Kongen i Vind sor. Bladet Coureren giendriver det Rygte, som har været i Omløb, at Hs. Majestæt lider af Vattersot og at den har udbredet sig til den største Deel af Legemet. – Det er interressant at høre i dette critiske Øieblik hvad de Engelske Blade raisonnere om de østlige Begivenheder, og især den ministerielle Coureer. - Bladet Times formener, at Porten vil sandsynligen holde sig i en ganske defensiv Tilstand imod Rusland, for ikke at give dette Land Anledning til at begynde Krigen, og derimod fortsætte Kampen imod Grækerne; men det er ikke sandsynligt at Russerne ville staae stille med deres efter al menneskelig Beregning uimodstaaelige Armee, eller naar Rusland begynder Krig, at Keiser Nicolaus da vil indskrænke de Fordeele, han kunde tilkæmpe sig, til de Gienstande, som ere bestemte i den Londonske Traktat. Vi ville derfor ikke undre os over, dersom det vil blive den første Følge af en Krigerklæring fra Tyrkernes Side, at der vil blive afsendt et Korps Brittiske Tropper for at beskytte Morea og Attika imod Barbarerne (Man vil ogsaa vide i Paris at den Engelske Regiering skal have gjort den Franske Forslag i denne Henseende, endskiøndt Coureren omtvivler det. At saadant noget maae være i Værk kan man ogsaa slutte sig til deraf, at den Division Engelske Tropper, som hidintil har været stationeret i Portugal bliver transporteret til Malta og Corfu, desuden dersom de store Magter ikke træffe med hinanden et Arangement i denne Sag, saa er det rimeligt, dersom Porten giør ved sine Excesser en Angrebskrig nødvendig, at England og Frankerige erklærer den Krig paa samme Tid som Rusland, og at enhver Magt da fører Krigen i sin Jnterresse.) Bladet Globe søger omstændeligt at demonstrere, at der ingen Krig, behøves imod Tyrkerne for at hielpe Grækerne; da Tyrkiets indvortes Anliggender ere i en saadan Confusion for nærværende Tid, at det ikke kan tænkes paa, at Tyrkerne kunne foretage noget alvorligt imod Grækerne. (Det er vel sandt nok, saalænge Russerne staae ved Pruth, saa kunne de ikke giøre det; men de kunne ikke blive staaende der til evig Tid og naar de trække bort saa kunne Tyrkerne paa nye angribe Grækerne). Bladet Coureren sagde under 26de Februar: Constantinapel er ikke saa god at betvinge og det er ikke saa let en Sag at forjage Tyrkerne af Europa. (Hvorfor just forjage dem: Russerne have jo ikke forjaget de Mahomedanske Tatarer af Krim, da de erobrede Landet, Ønsket maa allene gaae ud paa, at bringe Barbarerne under en regelmæssig og civiliseret Regiering; thi da vil vel ogsaa med Tiden Christendommen finde Jndgang hos dem, især naar de ikke længere kunne bryste sig af at være i Besiddelse af de Christnes hellige Steder) men fremfor alting var det ikke engang ønskeligt, de Allierede have ikke det isinde og Østerrig vilde ikke række Haanden dertil. Den Nødvendighed at vedligeholde Ligevægten i Europa udkræver at Tyrkerne ikke blive forjagede af det; man synes ofte at forglemme, at de allierede Magter ere bundne ved visse Forpligtelser, og at de have nøie erklæret deres Hensigter og Formaal; det er desuden ikke rimeligt at Porten skulde hellere sætte sine Europæiske Besiddelser paa Spil end modtage det gjorte Tilbud - Samme Blad meldte derpaa, at den Franske Ambassadeur Fyrsten af Polignac var ankommen samme Dag til Dover som Hr. Stratford Canning, at begge havde strax derpaa fortsat deres Reise til London, og neppe givet sig Tid til at nyde nogen Forfriskelse underveis, at man tydelig kunde see paa deres Vogne med hvilken Hastighed de vare reiste. Fyrsten af Polignaks Reise skal være beskyndet ved de sidste Efterretninger fra Constantinopel; han havde ogsaa strax ved sin Ankomst en lang Samtale med Hertugen af Wellington og Greven af Dudley. (Dette halvofficielle Blad, som hidintil havde ført en saadan Tone, som den, hvori Hertugen af Vellington havde talt i Begyndelsen af Parlamentsdebatterne, har pludselig forandret det paa en høist mærkværdig Maade. Da man kan betragte et saadant halvofficielt Blad, som det Organ hvorigiennem Ministeriet pleier at tilkiendegive Publikum sine Hensigter, saa fortiener dets Yttringer megen Opmærksomhed. Den indeholder nemlig følgende Artikel). Depescher ere ankomne fra Vien. De fra St. Petersborg indeholde ikke saa omstændelige Efterretninger fra Constantinopel som de Parisiske eller de Vienske. Spørgsmaalet kan ikke længere holdes for tvivlsomt og Publikum var i nogle Dage forberedet paa Resultatet deraf. J Onsdags forkyndte vi den Forandring der var foregaaet i Portens Politik, i Fredags opstillede vi den Sætning at Fred eller Krig beroede paa den; i Løverdags yttrede vi endog et svagt Haab om Freden; i Dag kunne vi derimod bekiendtgiøre Portens Manifest i sit heele Omfang. J dette Dokument er der intet tvivlsomt og intet tilbageholdende; det lader intet blive tilovers for at underhandle om; det fører et Sprog, som man ikke kan misforstaae; det aander Trods og erklærer de allierede Magter Krigen. Som man kunde vente bliver Rusland meere angreben deri end de øvrige Magter. Manifestet paastaaer, at det har været Ruslands vedvarende System at føre Krig under ugrundede Paaskud og at England og Frankerige have ladet sig lede af dets Jndflydelse. Slaget ved Navarino betragtes som en Krigerklæring. Porten tilstaaer, at have antaget en meere moderat Tone for at vinde Tid og opfordrer endelig alle sande Muselmænd til at forene sig som een Mand. Lad ogsaa Tyrkerne sætte nogen Priis paa at have skuffet os; det er en jammerlig Triumph, og det vil vist fortryde dem at have opfordret os til Vaaben. Vore Formaal og Hensigter have vi yttret uden al Tilhageholdenhed, nemlig at befrie en Nation, som er bleven holden under et slavisk Aag. Det er ingen nye Forretning for vort Land, allene er Skuepladsen for vor Berømmelse bleven forandret. Grækenland, som først har givet os Underviisning om Friehed maae indsee, at vi ikke forgiæves have modtaget den; Studiet, af dets udødelige Skrifter har gjort os frit og Englands Friehed lader ikke sin Gield blive ubetalt, da vi ville igien bevise Grækenland den samme uvurdeerlige Tieneste. Man maae dog imidlertid ikke troe, at vi glæde os over, at vi ere blevne tvungne til Krig, den er forhaanden; men vi have hverken ventet den eller ønsket den. Det stod ikke i vor Magt at forblive i Freden, og Opløsningen af denne Qvæstion beroede ikke paa os, da vi besidde den Overbeviisning, at vi ikke have foranlediget Krigen, saa have vi tillige den Bevidsthed, at det Formaal hvorfor vi kjæmpe erikke forbundet med nogen ærgierrig Plan. Vi ville hverken bestemme Grændser for et Distrikt, som vi ville erobre, eller bringe noget Handels anliggende i Orden; men vi ville forskaffe flere Millioner Mennesker den Friehed og Lykke, som de have savnet i Aarhundreder. J en sildigere Artikel yttrer dette Blad, at uagtet Slaget ved Navarino kom ubeleiligt, saa kan det dog forsaavidt betragtes som en gunstig Begivenhed, da Porten har fra Begyndelsen af besluttet ikke at ville give efter, og man derved fik endeel af dens Krigs mag ødelagt. Vi kunne derfor bemærke med inderlig Tilfredshed, at dersom vi skulle blive tvungne til Krig, saa vil aldrig nogen Krig være tilforn bleven ført med en saadan Enighed, med en saadan inderlig og oprigtig Bestræbelse for en giensidig Medvirkning, med en saa fuldkommen Overbeviisning om Nødvendigheden af fælles Bestræbelser for at opnaae erkiendte og bestemte Formaal, som den der nu er bleven paatvungen Rusland, England og Frankerige, og vi skylde isærdeleshed Rusland at yttre denne vor Erklæring, paa den aabenhiertigste Maade, fordi man saavel middelbart som umiddelbart har gjort og vil giøre sig Umage for at drage dens Oprigtighed i Tvivl, og at giøre dens Ugennyttighed mistænkelig.