Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1774-12-23
Fortsettelse om Hegn See Nr. 48. At overgive en Sandhed, slippe den, og unddrage den sit fornødne Forsvar, den Stund man endnu formærker vittige. og skiønsomme Folks Tvivlsmaal og Jndsigelser, er i nogen Maade at forraade Sandheden, og maatte vel bedømmes for en utilladelig Nedrighed. Altsaa giøres herved endnu et Forsøg, den forhen fremsatte Sandhed til Oplysning. Da de fleeste formærkede Tvivlsmaal og Jndsigelser mod halvt Hegns billighed reiser sig deraf, at man ikke fuldkommen fatter, hvad der ligger i Spørgsmaalet: Om Byer, bør tage halvt Hegn med hinanden, eller tage Hegn efter Hartkorn, da agtes det fornødent, (og meere skulde man heller ikke tænke at behøves, at forklare Spørgsmaalet, og fremsette det med andre Ord saaledes: Enten bør enhver Bye, den være liden eller stor, hegne det halve af sin Omgrændsningslinie (da halvt af samtlige Deele udgjør halvt af det Heele) eller bør den snart hegne meere, snart mindre, ligesom den har, eller faaer, ligesom Skiebnen og Tidens Forandringer har givet eller giver den mindre, eller større, Naboe=Byer og Steder, Enten bør en Bye faae Hegn efter eget Anlæg, større, eller mindre Jordsmon. Eller efter Naboe=Byers og Steders Anlæg? Enten bør en Bye vinde ved større, og tabe ved mindre Naboe=Byer og Steder i Hegns Tagelse. Eller hverken vinde eller tabe ved Naboer, i hvad Størrelse de end har eller erholder. Men stedse uforandret hegne halvt af sin Omgrændsningslinie, hvilket skeer ved halvt Hegn med Naboer, Enten bør en Bye, ved at hegne halv Deelen af sin Omgrændsningslinie c: Halvt med Naboer, bære den Byrde, som Tingens Natur og naturlig billighed medfører (da ingen Bye kan have mindste Grund til at fordre, at Naboe Byerne skal være større, end den, eller den mindre, end Naboerne, men i Hegns Tagelse bør ansee og regne dem, som de vare af lige Størrelse med den; thi videre kan den jo ikke fordre, Eller bør den, i fald Naboe=Byerne ere eller bliver større, paabyrde dem en Deel af det den tilfaldende Hegn, og derimod, i fald Naboerne ere eller bliver mindre, lade sig paabyrde meere, end halvt Hegn af sin Omgrændsningslinie Naar Spørgsmaalet saaledes med forandrede Ord, men i Meeningen aldeles uforandret, fremsættes, da synes billigheden af halvt Hegns Paabud saa tydelig og aabenbare, at al Modsigelse bliver aldeles uventelig, og utroelig. For desto større Tydeligheds skyld (thi paa Tydeligheds Gave maa det vel have feillet mig, da jeg mærker, at Een og Anden, ved mine hidindtil anbragte Grunde for billigheden af halvt Hegn, ei fuldkommen er overtydet, har jeg da ikke vildet undlade Spørgsmaalet saaledes at paraphrasere. Og til denne min anførste Paraphrasin vil ieg endnu til ydermeere Oplysning vedføie følgende Spørgsmaal. Hvilket er rettest, og meest fornuft mæssigt: Enten at Hegne paalegges og paabydes efter et vist og fast Princip. Et Princip, udledt af Tingenes Natur, og som i alle Tilfælde lagt tager den nøiagtigste Billighed. Eller at Hegn paabydes efter en blind Skiebne, uvis Hændelse, efter tiligere eller sildigere, ældre eller nyere foretagne Forandringer, Naar Byer og separate Steder anbefales at tage halvt Hegn med hinanden, da følges dette unegtelige Prinop og Grundsetning: At lige Byer faaer lige Andeel i Adskillelsens Hegn. At en Bye med lige Naboe=Byer faaer halvt Hegn. Og (siden ingen med føie kan paastaae, at Naboerne skal være af en anden og forskiellig Størrelse, siden ingen kan sige sig at tabe ved Naboers Lighed. Eller det Hegn, som falder mellem lige Naboer at være for besværligt og ubilligt) At det Hegn, som falder med lige Naboer, er det retteste og billigste og altsaa at enhver Byr, eller adskildt Sted hegner Halvdelen af sin Omgrændsningslinie; thi halvt af det heele giver halvt af samtlige Dele, halvt med hver Naboe. (Da endogsaa denne Setning: At enhver Bye eller Sted bør hegne halvt af sin Omgrændsningslime, gandske uden al Beviis med megen Ret kan og bør antages, som en Grundsetning.) Og er det, som man vel maa agte, ligeledes fra dette Princip, at det Hegn, som falder med lige Naboer, er det retteste, at det af Lovens Paabud udflyder: at Byemænd skal tage Hegn efter Jormond og Andeel i Byens Marker; thi ved at tage Hegn efter Jordsmon faaer en Byemand lige og halvt Hegn med Naboer, om hans Byemænd og Naboer med ham vare lige i Jordsmon. Saa at de 2de Løvens Paabud, for Byer, at tage halvt Hegn, og for Byemænd, at tage Hegn efter Jordsmon, skiønt de for en flygtig og løselig Betragtning kan synes forskiellige, ja stridige, dog ere gandske overeensstemmende, og fra et og det samme Princip udflydende, nemlig dette: At det Hegn, som tilfaldt med lige Naboer, er det retteste, ja ene rette og billige og deciderer denne Regel alle om Hegn opkommende Tvistigheder baade paa det retteste og letteste. Paabydes derimod Byer og separate Steder at tage Hegn efter Hartk., da bependerer Byens Hegn af paastødende Naboers mindre eller større Grundstrekninger; da faaer den med større Naboer mindre, og med mindre Naboer meere at hegne. end det halve af sin Omgrændsningslinie; da faaer den et uvist Hegn, alt efter Naboers ved Separation og Udflytning foretagne Forandringer; da vinder den ved større, og taber ved mindre Naboe=Byer og Steder. Den mindre Bye selv, som nu, ved halvt Hegn at tage med de større, agter sig besværet, kan da faae meere, end halvt Hegn, naar den ved Udflytning omgives med mindre Naboer. For det Paabud, at Byer skulle tage Hegn efter Hartkorn, er altsaa intet vist, intet fast og stadigt Princip. Men deres Hegn, enten det skal være meer eller mindre, end halvt af deres Omgrændsningslinier dependere af en Slump, af en Hændelse, af Raboers gamle og ældre Anlæg, eller nyere foretagne Forandringer, Adskillelser og Udflytninger. Naar enhver Bye derimod hegner halvt med enhver af Naboerne, og altsaa Halvdeelen af sin Omgrændsnings inie, saa har den altid et vist og fast Princip at følge. Et Princip, som aldrig kan geraade enten den, eller Naboe=Byerne, enten til Tab, eller Vinding. Og der allene observeres billighed, hvor der paa ingen af Siderne er Tab eller Vinding, siden Vinding paa den ene Side her nødvendig medfører Tab paa den anden. Jndvendes her, at ved Hegns Paabud efter Hartkorn haves og følges dette Princip og Grundsetning: lige Hartkorn, lige Hegn. Lige Fordeel, lige Byrde. Da svares: (foruden alt hvad forhen hertil svaret er) at dette Princip, hvad Byers Mellemhegn angaaer, ikke har Sted, og kan ikke antages, uden med det Tillæg: saafremt begge Byers Anlæg er det samme. Men har den ene Bye taget et Anlæg, hvorved mindre Hegn falder paa hver Tønde Hartkorn, og den anden et Anlæg, hvorved større Hegn falder paa lige Hartkorn, da kan og bør Hartkornet ikke bestemme disse forskiellige Byers Andeel i Hegnet. Jeg vil oplyse dette med et Exempel, angaaende Konge=Ægters Paabud. Siger man her: lige Hartkorn, lige Konge=Ægter, lige Fordeel, lige Byrde. Da svares: Ja, i fald Beliggenheden er den samme. Men er en Bye i Amtet saaledes beliggende, at den kan giøre sine Ægter paa een Dag med 5 Miles Reise fra og til sit Hiem, og en anden derimod af den Beliggenhed, at hver Konge=Ægt foraarsager 10 Miles Reise, og medtager 2 a 3 Dage. Kan det da være billigt og ret, at den sidste skal giøre ligesaa mange Ægter, som den første Bør den forskiellige Beliggenhed her ikke nødvendig komme i Betragtning, Saaledes bør Byernes forskiellige Anlæg nødvendig tages i Betragtning i Hegns Tagelse, saa at de, hvis Anlæg medfører mindre Hegn, naar det paa Hartkornet udregnes, og faaer mindre, og de, hvis Anlæg medfører større Hegn, og faaer større. Saaledes, at enhver faaer og beholder det halve af sin Omgrændsningsiinie at hegne c: tager halvt Hegn. Hvorimod Byerne, hvis deres forskiellige Anlæg ei tages i Betragtning, snart kan faae meere, og snart mindre Hegn, end Halvdelen af sin Omgrændsningslinie, alt som Skiebnen og Tidernes medførte Forandringer giver Byen mindre eller større Naboer. Da den nu mindre Bye ved Naboers Fordeeling og Udflytning kan blive den større, og derved selv faae den Last af meere end halvt Hegn, som den nu vil paabyrde andre. Jndvendes: At den mindre Bye kan have en Situation saa ufordeelagtig, og som foraarsager saa meget Hegn, at halvt Hegn vilde blive den besværlig, da svares: At den større Bye kan have ligesaa ufordeelagtig Situation, og at en Byes ufordeelagtige Situation gemeenlig medfører, at de paagrændsendes Situation, i Henseende til Hegnet, heller ikke er fordeelagtig Videre, at en og anden Byes ufordeelagtige Situation ei kan komme i Betragtning i at bestemme en almindelig Regel for Hegnet. Og endelig: At med lige Naboer fik den dog uomgængelig halvt Hegn, og med mindre meere end det halve, i fald Hegn efter Hartkorn, som den nu ønsker, blev fastsat. Jndvendes: At der kan ingen billighed være i, at den mindre Bye, fordi den har sine Grunde nærmere, skal have større Hegn, da svares: Nei, Den skal vist ikke have større, men lige Deel i Hegnet efter Alen=Maal, enhver heigner det halve, den større Bye af sin større, og den mindre af sin Mindre Omgrændsnings=Linie, uagtet hvad Alen Maal, der kan beregnes at falde paa lige Hartkorn i hver Bye. Men at den mindre Bye, hvis man faar i Sinde(som her er ufornødent, Sagen uvedkommende og ilde passende) at udregne, hvad Hegn der i hver Bye falder paa 1 Tde. Hartkorn, da faaer meere, end den større, det er en Sag, som er naturlig og uadskillelig forknyttet med deres forskiellige Anlæg, mindre eller større Grundstrekningers Indhegning, som jeg af Mathesi viist og oplyst haver, og ligesaa let af Parallelogrammer, Jsosceles, samt regelmessige Tre=Fem= og Serkanter vises kan, som af Qvadrater. Almindelig ønskes og søges jo nu at giøre Byerne mindre. Dette Ønske og Attraae er jo slet haarligt, dersom de allerede værende smaae Byer ikke kan bære den Byrde, af Omgrændsningslinien halve Hegn, det de dog nomgængelig maae faae, naar de har eller faaer Naboer af lige Størrelse. Kan den Fordeel af Grundenes Nærliggenhed ikke fuldkommen erstatte og opveie den med smaae Byers og separate Gaardes Anleg naturlig og undskillelig forknyttede Besværlighed af større Hegn paa lige Hartkorn. Hvorfor søger man da ved Udflytning at giøre Byerne mindre, og ikke langt heller, at giøre Byerne større, og samle fleere i Een? Thi den Regning, at vilde afvelte den største Deel af Hegnet paa tilgrændsende større Naboer, kan, om endog Hegn efter Hartkorn blev paabudet, blive de udflyttende Gaarde heel falsk, og høist bedragelig, siden det staaer Naboerne ligesaa frit, som dem, at udflytte og fordeele sig. En Fordeeling til smaae Byer og særskilte Steder, naar og saafremt de ikke kan taale den Byrde af halvt Hegn, naar de ikke kan undvære paagrændsende større Naboer, var da ingenlunde at tilraade, mindre med anseelig Uleilighed og Bekostning at foretage, om end Hegn, tvertimod Loven og sidste allernaadigste Forordning, blev paabudet efter Hartkorn; thi da kan ingen forsikre dem, at de jo Tiden endog vil faae meere, end halvt Hegn, ved udflyttede paagrændsende mindre Naboer. Jeg haaber, at Publicum anseer det ikke for overflødigt, at en Sandhed af saadan Vigtighed og Indflydelse i Landvæsenet betragtes paa en og anden, ja, om mueligt, paa alle Kanter, at dens Lys desto bedre kan falde i Øinene; thi hvor vanskelig en Sag er det ikke, af sit eget, og endnu meer af andres Hoveder, at udrydde antagne Meeninger og gamle Fordomme, Hedensted den 12 Dec. 1774. J. F. Lukken.