JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
Efter hvad vi have erfaret, have Stiftamtmændene over Fyens og Aarhuus Stifter, Kammerherrerne Castenschjold og Rosenørn, indgivet allerunderdanigste Ansøgninger og Entledigelse fra bemeldte Embeder. Som vi tidligere have berettet, forestaaes sidstnævnte Embede, Aarhuus Stiftamtmandskab, under Kammerherre Rosen ørns Fraværelse ved Viborg Stænderforsamling, af Hofjægermester G. Rosenkrantz, Fyens Stiftamtmandspost ansøges af en høi Embedsmand, der i en lignende Stilling har godtgjort en udmærket Qvalification. (Dagen.)¬
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
J nogen Tid har en af vore Landsmænd foreviist i Kjøbenhavn paa Volden ovenover Vesterport et Solmicroscop i en dertil opført Rotunde. Efter Sigende forstørres de deri foreviste Gjenstande over 300,000 Gange, saaledes synes et Haar at have Tykkelse af et Ankertoug og en Fluevinge at være større end en Møllevinge. Da dette Microscop kun yttrer sin Virksomhed i Solskin, har det i Sommerens varme Dage været forbundet med megen Besværlighed at udholde den Hede, der samler sig i et saa indskrænket Rum, men derfor er ogsaa netop den nærværende kjøligere Tid den rette til at tage denne optiske Anstalt i Øiesyn. Den interessante Side af dette Solmicroscop vilde maaskee Mangel finde deri, at man i samme faaer en tro Fremstilling af den hele omgivende Natur med alle dens livløse og levende Gjenstande, der i Forhold til Afstanden præsenterer sig i større eller mindre Skik(Dagen.) kelse.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
Hs. Excell. Geheime-Statsminister Ørsted er i Fredags afreist fra Kjøbenhavn til Viborg, hvorhan som kgl. Commissarius skal aabne Nørrejyllands Stænderforsamling næstkommende Onsdag den 12te (S. Bl.) d. M. J et Jnserat i Aarh. Avis underretter den Deputerede for det 13de jydske Landvalgdistrict, Justitsraad With, sit Valgdistricts Beboere om, at han paa sin Reise til Stænderforsamlingen i Viborg paa en vis Dag vil indtræffe i Skanderborg, for det Tilfælde, at Nogen af dem ønsker at tale med ham og Stændersager eller har skriftlige Andragender til Stænderne, som ønskes fremlagte ved ham. Vi ansee dette som et af de første glædelige Tegn paa, at den viborgske Forsamling vil lade sig være de folkelige Andragender dobbelt magtpaaliggende, efterat Erfaringen har viist, at i Roeskilde mod tidligere, saa saare faa Petitioner og private Propositioner have kunnet opnaae at komme til Behandling. At det ikke vil mangle paa Andragender fra Folkets eller Enkeltes Side i Almeenhedens Jnteresse og at navnlig det store Fællesanliggende paa den Maade vil blive gjort til væsentlig Hovedgjenstand for den jydske Forsamlings Virksomhed, ventes nu med Vished af den i sine Forventninger skuffede frisindede Deel af Østifternes Befolkning, og denne Forventning kan ikke tidtnok gjentages. (Kbhpst.)
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
Propheten, som forleden holdt sit Jndtog i Randers, er nu, ved Hjælp af Eensomhed og Fangekost, kommen til Besindelse og har indseet sin Daarskab. Han er en Huusmands Søn fra Tolstrup Tammestrup i Horsens-Egnen, og tjente paa en Herregaard, hvor han foregiver at hans Medtjenendes Drillerier (formodentlig over hans Hang til mørk Grublen) skal have givet Anledning til hans Sindsforvirring. Natten for han kom til Randers havde han, under et heftigt Regnskyl, præsenteret sig paa samme Viis paa Herregaarden Fussingømen dog ladet sig overtale til at tage Klæder paa og derpaa tilbragt Natten i et af Udhusene. Han transporteres nu fra Randers til sit Hjem; men er nok neppe endnu saa ganske rigtig i Hovedet, da han yttrer stærk Forlangende efter at komme til Kjøbenhavn for at bede Kongen og en Violin, (Rand. Av.)¬
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
Corfarens uheldige, forrige Redacteur yttrer i Kjøbenhavnsposten Vrede over den Medynk, han siger der er ydet ham i Provindsaaviserne, idet han paastaaer, at han ingenlunde har været et blindt og villieløst Offer for Corfaren, skjøndt han ikke anede, at det skulde medføre saamange Ubehageligheder og haarde Ulemper. Men – tilføier han ligesom han, ved at paatage sig Ansvaret, kun spurgte sin egen Villie, saaledes skal han med Fasthed bære, hvad Loven beslutter over ham, og hverken Dom eller Fangenskab skal aftvinge hans Mund nogen Beklagelse.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
Børsenhalle beretter, at den lyse Lue endnu efterat 5 Maaneder ere forløbne siden den store Jldebrand i Hamborg, bryde frem paa flere Steder, hvor der ryddes op i Gruset.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
Jfølge en Annonce i Lollands-Falsters Stiftstidende N 121, angaaende det Fyrværkeri, som den 20de September blev afbrændt i Nykjøbing, finder jeg mig foranlediget til efterstaaende bemærkninger: Uden at være istand til, som fraværende fra Stedet, at bedømme hvori det Mislykkede ved Fyrværkeriets Afbrændelse har bestaaet, tillader jeg mig blot at gjøre Publicum opmærksom paa, at dette kan være at søge, ligesaameget hos Afbrænderen, som hos Forfærdigeren Efter udtrykkelig Forlangende fulgte ingen Afbrænder med fra mit Establissement. Har imidlertid Afbrænde ren dersteds været en øvet Mand, veed jeg ingen anden Grund at angive til Mislykkelsen, end den Omstændighed, at Fyrværkeriestykkerne bleve, mig uafvidende, opbevarede ovre paa Falster paa et for Fugtighed og taaget Søluft udsat Sted, circa 10 Dage efter den Termin, der var opgivet mig til Oversendelsen. For Stykkernes Godhed ved Ankomsten til Falster kan jeg indestaae. Fyrværkerie-Establissementet ved Vordingborg den 7de October 1842. Høegh Guldberg.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
Ledigt Embede. Ballerup og Maaløv Sognekald, 600 Rbd.; opslaaet vacant den 6te October.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
Befordringer. Sognepræst for Høiberg og Elsborg Menigheder i Aarhuus Stift, H. Fangel, er allernaadigst beskikket til Sognepræst for Orbølle Menighed paa Als; Cand. theol. F. W. Trojel til personel Capellan paa eget An- og Tilsvar hos Sognepræsten for Sjørring og Taarsted Menigheder i Aalborg Stift, J. Fabricius; Cand. Theol. P. M. Gorgius til personel Capellan paa eget An- og Tilsvar hos Sognepræsten for Uggilt og Taars Menigheder i Aalborg Stift, A. Høeg; Cand. theol. A. J. Meldal til personnel Capellan hos Sognepræsten for Ormslev og Koldt Menigheder i Aarhuus Stift, Provst I. H. Stabell.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
Blandinger. Den store Søslange gaaer igjen. Fra Jbbestad hedder det under 5te September i den Constitutionelle. Søormens Existence har, saavidt Jndsenderen bekjendt, været meget omtvistet, om ei ganske benegtet, og Pontoppidans Beretning blev jo næsten anseet for et Eventyr. Jmidlertid er der i nyere Tider fremstaaet vægtige Stemmer for dens Tilværelse; man see Norske Morgenbl. 1837 N. 258 og Tillæg til No 272 samt Urda 2det Bd., 2det Hefte, Pag. 157. Jndsenderen heraf, der ei er naturkyndig, tør ei afgjøre Sagen, men troer dog, at følgende, af mange Personer afgivne Beretning ei vil være Publicum aldeles ukjærkommen: "Paa Gaardene Aarsten, Aagaard og Strøm næs, beliggende i Graatangen i Jbbestads Præstegield, bemærkede man i Førstningen af Marts d. A. et uhyre stort Sødyr, ganske havende Lighed med en Slange. Mangfoldige af Beboerne saae det i flere Dage og det i klart Veir. Snart slog det Bugter, fjernede nogle Alen fra hinanden, snart dannede det en Cirkel, snart laae det udstrakt efter hele sin Længde, der syntes at udgjøre mindst 200 Alen. Bugterne vare saa store som en omhvælvet Ottringsbaad. Hovedet saae man ei nøie, men Halen lignede ganske Stjerten af en Fisk. Dyret var brunladent af Farve. Skjøndt Sundet mellem Aar de sten og Strømnæs kun er et Bøsseskud bredt, turde man ei roe over samme." – Saavidt Øienvidnerne. Jndsenderen saae ei Dyret; men da vedkommende Personer, der ere bekjendte for fuldkommen troværdige, flere Gange saae det, saavel samlede som enkelte, og Afstanden fra Gaardene var for kort til at tillade noget Øienbedrag, troede han ei at burde tilbageholde Meddelelsen heraf, der maaskee kan tjene som et lidet Bidrag til hine nøiagtigere Relationer.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
Kjøbenhavns Børscours den 7de October 1842. Hamborg 2 Maaneder – a vitsa 201. Species 200. - pCt. Kongelige Obligationer (uden Rente) 101 a 101 1/2 Rbd. Sedler. - Nationalbank Actier 110 a 110 1/2 Rbd. i rede Sølv.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
Kjøbenhavns Torvepriser den 8de October. Rug, 4 Rbd. 80 s. a 6 Rbd. 16 s.; Hvede, 6 Rbd. a 8 Rbd.; Byg, 2radet, 3 Rbd. 44 s. a 3 Rbd. 64 s.; dito, Gradet, 3 Rbd. 12 s. a 3 Rbd. 32 s.; Havre, 2 Rbd. 60 s. a 3 Rbd.; Erter, 3 Rbd. 80 s. a 4 Rbd. 64 s.; dito, graae, 4 Rbd. 80 s. a 5 Rbd.; Flæsk, røget, Lpd., 2 Rbd. 48 s. a 2 Rbd. 64 s.; dito, grønsaltet, 1 Rbd. 60 s. a 1 Rbd. 80 s.; Smør, Pd., 25 a 28 s.; Æg, Snesen 23 a 25 s.; sjællandsk Smør, Fogn., 14 Rbd. 72 s. a 15 Rbd. 72 s. S. og T.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
AVERTISSEMENTS. Lollands-Falsters Stiftstidende. (October Qvartal 1842.)
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
Subskription paa dette Blad, der meddeler ugentlige Correspondence-Artikler fra Hovedstaden, og som i Reglen udgaaer med et Halvark 3de Gange ugentlig, men hvoraf dog Extra- eller Dobbeltnumere udgives saa ofte større Artikler gjøre det ønskeligt, modtages paa alle kongelige Postcontoirer og hos Udgiveren. Betalingen er paa Udgivelsestedet 72 s. og, forsendt med Brevposten i Stiftet 90 s. og udenfor Stiftet 94 1/2 s. qvartaliter.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
Sparekassen i Nakskov.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
Den i Nakskov for Lolland oprettede Sparekasse modtager første Gang Jndskud Tirsdagen den 11te dennes, og fremdeles hver Tirsdag, om Eftermiddagen Kl. 5. Contoiret er paa Raadhuset. Det nærmere erfares af Jndbydelsen og Lovene, som i disse Dage ville blive omdeelte, saavel i Kjøbstæderne, som paa Landet. Nakskov den 5te October 1842. Directionen.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-10
Mariboe Amts oeconomiske Selskab. Overeensstemmende med Selskabets Love, afholdes en Generalforsamling Fredagen den 21de October 1842, Formiddag Kl. 11, paa Gjæstgivergaarden i Saxkjøbing, hvortil Directionen giver sig den Ære herved at indbyde Medlemmerne. Directionen. Steenkalk. Ved Berritzgaards Teglværk kan erholdes Steen kal den 14de og 15de October til sædvanlig Priis. Nyfanget levende Torsk vil for det meste kunne erholdes hver Dag i Efteraaret, ligesom undertiden levende Ruseaal og andre Fiskearter, hos Havnefoged Ell i Stubbekjøbing. Adressecontoirets Commissionairer ere: Ocher. Baghir. Thierry i Nakskov, Kammer. Suhr i Navn, Posterediteur Christensen i Stokkemarke, Boghdlr. Giegengack i Maribo, Apotheker Grundtvig i Saxkjøbing, Postmester v. Staffeldt i Nysted, Kbd. Wulff i Stubbekjøbing, Færgeforpagterne Arnkiel i Gaabense og Dyrehauge i Vordingborg.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-13
Lollands Falsters Tidende. Stifts Redigeret, trykt og udgivet af W. F. Laub i Nykjøbing. No 126-127. Torsdagen den 15 October. Olger Danskes Krønike.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-13
Selskabet for Trykkefrihedens rette Brug har i sine Love udtalt det som et af de vigtigste Midler til at opnaae sit Formaal: "at fremkalde og udgive populaire Skrifter, skikkede til i alle Borgerklasser at forædle Sindet, forbedre Smagen og udbrede Kundskaber, fornemmelig om Communalvæsen, Handel og andre Næringsgrene, samt hvad der overhovedet griber ind i Borgerlivet." Har Selskabet end ikke altid været saa heldig, som man kunde ønske, i sin Bestræbelse efter at fremkalde saadanne Skrifter, saa ligger Skylden herfor mere hos Forfatterne end hos Bestyrelsen, og man maa erkjende, at denne ærlig har stræbt at virke i den angivne Retning, og at herved virkelig mange gode Skrifter ere blevne til og udbredte i en videre Kreds end forhen noget lignende Skrift. Ved Udgivelsen af "Olger Danskes Krønike, synes Bestyrelsen imidlertid at have gjort en Undtagelse fra de Regler, der hidtil have været fulgte for Antagelsen af Skrifter, som udgives for Selskabets Regning; det falder i det mindste vanskeligt at forestille sig, at denne Krønike skulde kunne forædle Sindet, forbedre Smagen eller udbrede nyttige Kundskaber hos nogen Læser: Det er et Sammensurium af rasende Heltegierninger eller rettere Slagterier af en Blodmand, der selv ved Troldom var gjort uovervindelig, blandet med Middelalderens Ridderromaners "christelige Overtro. Som Kuriositet kunde denne Krønike vistnok have Værd og Jnteresse, naar den var en Gjengivelse af den franske Ridderroman i dennes oprindelige Skikkelse, men dette er saa langt fra, at den først efter den poetiske Original er forkortet til fransk Prosa, derpaa af en leiet Tolk oversat paa Latin, hvorefter den troskyldige og indskrænkede lundske Munk Christjern Pedersen med Forkortninger og Forandringer skrev den paa Dansk. Som Oltidsmonument har den nærværende Olger Danske kun lidet Værd, og endnu mindre har den for os nogen national Jnteresse; thi naar man undtager Heltens Tilnavn og nogle Tilsætninger af den første danske Oversætter for at bringe den nogenlunde i Overeensstemmelse med den danske Historie, er Bogen i Characteer og Form saa udansk som mulig, og kan altsaa ingenlunde saaledes tiltale den ufordærvede danske Smag, som de oldnordiske Sager. Med alt dette er det vist en aldeles rigtig Tanke, som har ledet Trykkefrihedsselskabets Bestyrelse ved Antagelsen af denne Krønike. For at vække Almuens Læselyst maa man - i det Mindste for en enkelt Gang give den saadanne Skrifter i Hænde, som den gjerne læser, og især i Begyndelsen mere tage Hensyn til dens egen Smag end til de mere Dannedes Forestillinger om det Nyttige og Forædlende, naar kun det, man byder den, ikke kan skade. Det var vist godt, om de, der forestaae Almuens Læseindretninger, mere end det almindelig skeer, havde dette Hensyn for Øie, thi er først Læselysten vakt, vil Almuen snart faae Smag for mere nærende aandelig Føde. Med denne Hensigt har man i nærværende Tilfælde udentvivl villet forbinde en anden. Ved en forbedret, renset og dertil priisbilligBearbeidelse at fortrænge de jammerlige Udgaver af en Bog, som Almuen hyppig og gjerne læser.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-13
Men Valget af Olger Danskes Krønike er neppe heldigt. Er det end sandt, at denne Bog i en lang Aarrække har udgjort den danske Almues meest yndede Læsning, og at den endnu for 40 til 50 Aar siden kunde henregnes dertil, saa veed Enhver, at især Bondestanden i dette Aarhundrede og navnlig i den seneste Tid har gjort mægtige Fremskridt, og at den ikke længere finder sig tilfredsstillet ved det, der tiltalte den nærmest foregaaende Slægt. Vi troe derfor, at denne og lignende Krøniker allerede ere i Begreb med at forsvinde af dens Læsekreds, og snart ganske vilde forsvinde, naar de ikke ligesom med Magt bleve den paatvungne. Herom kunne dog Meningerne og Erfaringerne være forskjellige, men vilde man endelig udgive den som Folkelæsning, da var det en ueftergivelig Fordring, at den blev saaledes bearbeidet, at dens Læsning i det Mindste ikke kunde forvirre Begreberne eller virke skadeligt paa Sindet og Smagen, og det saa meget mere, som ingen Pietet mod den allerede 3 Gange med største Vilkaarlighed omkalfatrede Krønike kunde lægge noget Baand paa Bearbeidelsens Frihed.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-13
Jndenlandske Efterretninger.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-13
Stænderforsamlingen i Roeskilde. (Slutningsmødet den 21 September.)
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-13
(I Anledning af ovenstaaende Tale bemærker Js
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-13
Fædrelandet. Foruden det reglementerede Jndhold af Commissarii Tale gav samme denne Gang en blodig Satire paa den nu sluttede roeskildske Stænderforsamling, idet den som dennes eiendommelige Characteer betegnede de materielle Jnteressers crasse Fremtræden, og som det egentlige Jndhold og Culminationspunkt af Forsamlingens Virksomhed fremhævede Huusmandssagen, der, som bekjendt, førte til et Resultat, som om muligt var endnu betydningsløsere end Discussionerne. Commissarius dvælede derfor udførligere ved denne Sag, og idet han med sædvanlig Humanitet skienkede dem sin Medlidenhed, der af deres gode Hjerter lode sig forlede til at misbruge deres Talenter til at tale de ringere Classers Sag, undlod han heller ikke til Slutning med et Par Ord at henstille til de Store at bruge deres Rettigheder med Maadehold. Saalidet vi forøvrigt ville negte, at denne Commissarii Fremstilling som et Foredrag, under Huusmandssagen vilde have været talentfuld, og fra en vis Side betragtet ogsaa havt sin relative Berettigelse, saa traurig forekommer den os baade for Ørsted og Forsamlingen paa dens nuværende Plads, hvor hele Sessionens Physiognomi burde have samlet sig i store Hovedtræk. Det er os derfor ikke liden Fyldestgjørelse som Modsætning dertil at kunne meddele Præsidentens i al sin Simpelhed dog saa rige og mandige Slutningstale); Præsidenten: En Række af Sager, af Lovudkast og Andragender har været i vore Hænder i de snart henilede Uger, siden vi første Gang vare samlede i denne Sal. Og hvad der er indkommet for Forsamlingen er ikke udgaaet fra den i uforandret Skikkelse. Om Forsamlingens Arbeide angaaende de forskjelligste Forhold i de forskjelligste Retninger ligge Vidnesbyrdene aabne for vore Medborgere, og, naar en Stænderforsamlings Virksomhed for en væsentlig Deel er at vurdere efter den Vedholdenhed og den Sagkundskab, hvormed der er arbeidet, naar denne Villie og Evne til ufortrøden Virken hos Nationens Deputerede bliver under en hvilkensomhelst Statsform den nødvendige Betingelse for Samfundets Fremgang til det Fuldkomnere: da tør denne Session ikke tvivle om at ville finde Medborgeres billige Anerkjendelse. At, uagtet det anstrengte Arbeide, Andragender af national Betydning, hvis fornyede Drøftelse fortrinligen hører hen for Stænderne – jeg vil iblandt dem alene nævne Sagen og en politisk Journalistik, svarende til Folkets Trang og Tarv, og om en friere Adgang til Selveiendoms Erhvervelse - have maattet henstaae uforhandlede, beklages af Forsamlingens store Fleerhed, ligesom det vil blive beklaget af den store Fleerhed i Nationen. Det tør imidlertid haabes, at det Forarbeide, som foreligger fra de nedsatte Comiteer til Offentliggjørelse, vil blive Grundlag for fortsat Forhandling, og saaledes, om end middelbart, ikke vil savne sin Virkning; og sikkert vil den Erfaring, som er traadt klart for Dagen, om Nødvendigheden af en forlænget Sessions tid, naar Forsamlingen skal kunne opfylde sit Kald ikke alene som Regjeringens Raadgiver, men ogsaa som Organ for Folkets Ønsker og Begjeringer, for Fremtiden betrygge den gunstigere Vilkaar i denne Henseende.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-13
Den kongelige Commissarius reiste sig derpaa, og erklærede i Kongens Navn Provindsialstændernes nærværende Forsamling, for hævet. Forsamlingen udbrød derefter: Længe leve Kongen, hvorpaa den adskilte sig.
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-13
J Løverdags er Udfaldet af Censuren over de skriftlige Udarbeidelser ved Examen Artium bekjendtgjort. For latinsk Stil have af de 140 Dimittender 3 erholdt Characteren Landabilis præ ceteris, nemlig Hattesen, dimitteret fra Borgerdydskolen paa Christianshavn, Berggreen, dimitteret af Stud. med. M. Trier og Fibiger, dimitteret af Stud. phil. Ussing; 31 have erholdt Landabilis, 67 Haud. illand., 37 Non contemnendus og 2 ere rejicerede, hvilke sidste begge vare dimitterede fra Nykjøbing Cathedralskole. For dansk Stiil have 5 erholdt Landabilis præ ceteris, nemlig Dahl og Hjorth, dimitterede fra Metropolitanskolen, Sibbern fra Borgerdydskolen i Kjøbenhavn, Salomon fra Borgerdydskolen paa Christianshavn, og Hoskiær, dimitteret af Underbibliothekar ved Universitetsbibliotheket, Gundorph; 93 Landa bilis og 42 Hand illandabilis. For Oversættelse fra Latin til Dansk er 1 Privatist rejiceret. Antallet af de for den skriftlige Udarbeidelse rejicerede er saaledes ialt 3. - Det ovennævnte Udfald er saaledes atter sørgeligt hvad den latinske Stiil angaaer, idet ikke engang en Fjerdedeel af samtlige Dimitteender have erholdt bedste Characteer, men over en Fjerdedeel have erholdt Non contemnendus og 2 slet ingen Characteer have kunnet opnaae. Derimod er det glædeligt at bemærke, hvorledes Modersmaalets Vigtighed efterhaanden opnaaer en større Erkjendelse, idet over 3/4 Dele have erholdt bedste Characteer, og Jngen ringere end anden Characteer. (Dagen.)
Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-13
Den nylig afdøde Christoph Ernst Friederich Weyse er – ifølge en Meddelelse i Dagen" - født den 5te Marts 1774 i Altona, hvorhan erholdt sin første musikalske Underviisning af sin Bedstefader, dengang Cantor og Rector ved det derværende Christianeum. Uagtet sin lidenskabelige Lyst til Musikken, maatte han indtræde som Lærling paa et Handelscontoir, hvilket dog ikke forhindrede ham fra paa det ivrigste at fortsætte sine Musikøvelser. Prof. Kramer fra Kiel, der i et Aftenselskab blev henrykt over hans Spil, skaffede endelig Ynglingen Leilighed til at følge sit sande Kald; og med en varm Anbefaling til den daværende Capelmester Schulz reiste han til Kjøbenhavn. Schulz modtog ham venligt og ledede hans videre musikalske Uddannelse. Paa hans og Reichardt's Anbefaling blev Weyse 1796 bekjendt ved sine første Compositioner, og det varede ikke længe, inden han indtog en betydelig Plads blandt sin Tids Konstnere. Operaen Ludlams Hule" bragte ham Professortitelen, og Sovedrikken 1809. en Ansættelse i Capellet. Disse saavelsom hans følgende Værker vandt det største bifald; senere hengav han sig med afgjort Kald næsten udelukkende til Kirkemusiken og lagde her, som i alle sine Præstationer, grundig, gediegen Dannelse, skarp Dømmekraft og stor Routine i Behandlingen af de musikalske Udtryksmidler for Dagen. Paa hans eminente Evne til fri Fantaseren og contrapunctistisk Bearbeiden af opgivne Motiver fortæller man mærkværdige Exempler, saavelsom paa hans overordentlige Hukommelse og udbredte Bekjendtskab i alle Grene af den menneskelige Viden. Den 4de April 1792 erholdt den Afdøde sin første Ansættelse som Organist ved den fransk reformeerte Kirke i Kjøbenhavn, og han havde saaledes den 4de April d. A. den Lykke at opleve sit 50-aarige Embedsjubilæum, i Anledning af hvilket Kongen skienkede ham Dannebrogsmændenes Hæderstegn (Ridder var han allerede fra 1ste August 1829), ligesom Consistorium ved Kjøbenhavns Universitet tilstillede Jubeloldingen en Lykønskningsskrivelse (han blev i Aaret 1805 af Consistorium valgt til Organist ved den Universitetets Patronat underlagte Frue Kirke; hvilken Post han beklædte til sin Død), og Universitetets philosophiske Facultet ved dets Decanus, nu afdøde Geheimelegationsraad Brønsted og Conferentsraad Werlauff overrakte ham dets Diplom som Doctor philosophiæ aftrykt paa Atlask med Universitetets Segl i en vedhængende Sølvcapsel. Fædrelandet har tabt meget i Weyse, men han vil leve i sine Landsmænds Høiagtelse og sine udødelige Værker.