Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1844-07-20
Under den foreløbige Discusion om en Adresses Jndgivelse til Kongen, yttrede Biskop Tage Muller, at det var efter hans Overbeviisning, at en Addresse burde indgives. "At Forsamlingen ogsaa denne Addresse kan og bør udtale Hvad der især ligger den som Provindsens Repræsentant paa Hjertet er min fulde Mening, kun vil jeg inderlig ønske, at det maae skee uden Bitterhed, som jeg befrygter snarere vil skade end gav ne den gode Sag. J den Egn, hvor jeg har mit Opholdsted, har jeg havt megen Leilighed til at erfare, at en ubyggelig Stemning har gjort sig gieldende, og jeg har ikke truffet Nogen, som jo med Smerte har omtalt Sprogpatentet. Kammerraad Bentzon stemte ikke for en Addresse, som den forestaaede, men forsaavidt man har nævnt Sprogpatentet, som en Hovedaarsag til Folkets Misstemning, da maatte han erkjende, at der her i Provindsen gives en Stemning med Hensyn til denne Gjenstand, som ikke er fordeelagtig. Taleren troede, at de som læse Sprogpatentet ville komme til det Resultat, at Regjeringen van skeligen uden at fornærme den tydske Befolkning kunne bruge andre Ord, end de valgte. Der er stor Forskjel paa ved andre Foranstaltninger at fremme det danske Sprogs Brug, og paa at gjøre det lige berettiget med det tydske i en Stænderforsamling, for at bruge til at drille eller vække Misnøie, Naar Stænderinstitutionen skal bære Frugter, er det nødvendigt at et Sprog bruges, som Alle forstaa, og da Tydsk er Pluralitetens Modersmaal, er det naturligt, at dette gjøres til Forretningsprog. Justitsraad With bemærkede, at naar Kammerherre Bentzon har talt om at tale dansk for at drille, da er dette en Beskyldning, rom ingen fortjener, men sørgeligt er det, at der alle tede i Brugen af dansk skulle ligge noget drillende thi dette viser, hvormegen Antipathi der maa herske mod Sproget, og at dette er bleven utilbørligen tilsidesat. Naar han har yttret at flere slesvigske Deputerede udentvivl ei forstaae danst. Apotheker Dahlerup kunne ikke forestille sig Andet, naar Kammerherre, Bentzon har sagt, at han ikke stemmer for en Adresse i den forestaaende Retning, end at det da er hans Mening, at Adressen skulle indeholde Complimenteringer; men faare Ord fik Hs. Maj. uden Tvivl nok af ved sit Hof, saa at den jydske Stænderforsamling neppe behøvede ogsaa at sende ham saadanne. Den kongelige Commissarius antog, at det dog neppe kunde være Forsamlingens Hensigt, at de Klagepuncter, som ber ere anførte, skulle indflyde i Adressen. For det Første troede han, at man ved nøiagtig Overveielse, ville finde det aldeles upassende, i hvilken Henseende han blot skulle fremhæve hvad der var yttret at andrage paa, at en høi Embedsmand i Hertugdømmerne maatte afskediges, hvilket saa aldeles laae udenfor Grændsen af den stænderske Competence, og i den Grad maatte være saarende og krænkende for Kongen, at den ærede Deputeret som var indkommet dermed, neppe kunde ønske, at der skulle indgaae med et saadant Andragende. Det var ogsaa en Feiltagelse, naar man troede, at titnævnte Embedsmand har nogen Forventning om, i Tilfælde at den kongelige Mandsstamme skulle uddøe, at erholde Slesvig eller Holsteen, det maatte i alFald være hans Broder, der har flere Descendentere. Oberst Brock erklærede at han vel vidste at Prindsen, af Augustenborg ikke er den nærmest Arveberettigede, han nærede heller ingen personlig Uvillie mod ham, hvem han tvertimod høitagter; men kun af Hensyn til Statens Vel. "Jeg skulle intet have imod sluttede Taleren, at han ansættes i den høieste militaire Post her i Kongeriget, men at han er ansat der, hvor han er omgivet af et Partie, som har erklæret Huset Augustenborg for arveberettiget, maa jeg, mildest talt kalde upolitisk og farligt. Efter at Præsidenten havde sat under Betænkning, om der i Anledning af det indgivne Forslag skulle nedsættes en Committee, til at forfatte en Adresse til Hs. Maj. og dette var eenstemmig besluttet med 49 Stemmer, bemærkede den kongelige Commissarius kun endnu, at han stolede paa, at der, saafremt der i Udkastet til Adressen maatte blive noget, som, enten fordi det som Petitionsgjenstand burde behandles paa sædvanlig anordnet Maade, eller fordi det er anstødeligt, maatte være af den Natur, at det ikke deri burde have Plads, vilde give ham Leilighed til at overvære Discussionerne. J det tredie Møde den 11 te Juli besluttede Forsamlingen, at nedsætte en Petisionscommittee, til hvis Medlemmer valgtes Biskop T. Møller, Kammerraad Aagaard, Cancellieraad Møller, Provst Møller og Cancellieraad Jngerslev.