Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1776-04-15
Hvad nu alle deres Specialig og mange fremførte Grunde angaaer, hvor stor Uordentlighed der foregik udi forbigangne Aaringer, det vil jeg ikke judicere over, men lade staae ved sit Værd. Alt hvad jeg herom vil sige, er dette: De afvigte Tider har i mange Ting været mørke og Skyggefulde for os, saa vort Haab, om Formodning til adskillige gode Tings Jndretninger, har mislinget. Men see, Hvad nu, Kand ikke alle retvise Siele med en fuldkommen Glæde fornøie sig over, at see Mennesker og især Ungdommen, at blive dannet til Christne, deres nogne Legeme, klædet og deres hungrige Maver mættet. Alle Goddædige kand med en munter Aand fornøie sig over, at see et ligesaa herlig, som usædvanlig Optog paa Manufacturhuset, hvad vil nu de Jldesindede frembringe til Forsvar for deres Uvittig hed og Ukierlighed, da nogle gandske lidet, og andre slet intet have ydet til de Fattiges Trang, maa nu ikke de Vrangvilliges Øine selv bebreide, dem, og sette en Braad i deres Samvittighed, dog hvad kommer det mig og Eder ved; Dom men er os alle forkyndt, de Miskundelige skal vederfares Barmhiertighed; Nok er det: alle retsindige Borgere og skiønsomme Patrioter, haver faaet største Aarsag at aflægge ligesaa skyldig, som erkiendtlig Taksigelse til de Herrer Administratores for Fattig-Væsenet, og sær for deres besynderlige Omsorg i tvende Tilfælde, nemlig: at berede Ungdommen til christelige og fornuftige Mennesker, og Publicum til gavnlige Medmennesker, saa vi inden føie Tid kand høste stor Nytte af disse Planter, ærede Ven! En saa høi priselig Anstalt, der falder alle i Øinene, at paa Manufacturet i afvigte Aar 1775, allerede er antaget nogle og 30 fattige Børn, der haver nydt Klæde og Føde, samt oplæres i Salligheds Sager, der maa jo endelig fornøie og inderlig Glæde ethvert religiens Menneske og den antendte kierligheds Glød hos de Goddædige vil virkelig opflamme i største Lue, Ja, muelig, Ukierligheden selv vil finde rørende Fornemmelser, og hvor stor Lyksalighed kand vi ikke da forhaabe os af Forsynet, naar en sammenstødende Drift af kierlige Siele, forenes til efter menneskelige Evner i nogen Maade, at efterligne det store kierligste Væsen. Vil nu saasandt vor Stads Lykke faae saa ønskelig Udfald, som de Fattige allerede seer sit Haab opfyldt, ei, da bliver for Alvor hørt alles Jndilæum. Jmidlertid troer jeg, at alle med mig finde sig villig i, med oprømte Hierter og Munde, at udsige Taksigelser uden Ende, til de høie Ober-Commissions Herrer paa Manufacturet, for deres retvise Bestyrelse og Anvendelse med Publici Gave. Jntet behageligere for os at høre end at saa retfærdige Forrgiengere maatte an skrives paa Monarkens Naade-Rulde, og være diges saa stor Ære, som de har verdiget de fattige Barmhiertighed. Jeg for min Deel, forvisser mig allerede i Haabet, om ligesaa lykkelige Vilkaar, i andre Stads Sager, og det saa meget vissere, som denne Tids Punct, viser os at Byens fleste Borgere nesten af alle Stænder, bestræber sig med et Arbeide, som sigter til alles Vel, og saadant Foretagende begger vist Mo. narken, vil og tilvende sig alles Ynde. Her har De Ædle Ven mine Tanker, saa og Aarets sidste Dags Stads Observationer. Jeg er med all Høiagtelse i muelige Tilfelde Dem Bergen den 28de Decembr. 1775. Altid Pligt Skyldig. Der af udkommer hver Mandag et Blad fra det bergenske Adresse-Contoir hos O. Bre