Viborger Samler, 1844-03-21
Nyeste Postefterretninger. Storbritannien og Jrland. Tolvhundrede Personer toge i det mindste Deel i det til Ære for DanO'Connell i Conventgardens Theater arrangerede festlige Maaltid. Ved sin Jndtrædelse modtoges Agitatoren med den meest levende Enthousiasme. O'Connell indtog sin Plads imellem the Chairman, Duncombe, Parlements medlem for Finsbury, og Greven af Shrewsbury. Jblandt Deeltagerne bemærkede man Lorderne Camoys og Dunboyne og et stort Antal Parlementsmedlemmer af Whig og Radicalere, til Ex. Berkeley, Sir R. Bulkeley, Met cale, Ellis, Murphy, Gisborne, Elphinstone, og Sir V. Blake. Præsidenten udbredte sig i Anledning af den af ham udbragte Tost for Dronningen over det irske Folks loyale Følelser, og over Sir Rob. Peels Erklæring i Underhuset, "at Dronningen vilde ansee det Moment som det lykkeligste i sit Liv, i hvilket hun kunde sætte sin For paa den irske Jordbund", – i hvilken Erklæring han (Præsidenten) kun kunde see en ufortjent Fornærmelse imod Jrerne, da Jntet vilde have kunne hindre Dronningen i at begive sig til Jrland istedet for til Frankeri- og Belgien, naar kun Ministrene, der i Medfør af deres Embedsforhold vare forpligtede til at ledsage Dronningen paa hendes Reise til Jrland, havde turdet vove at lade sig see i Jrland. Tosten for O'Connell indledede Præsidenten ved at oplyse Hovedmomenterne af den imod O'Connell afgjorte Proces, samt af Agitatorens politiske Virksomhed, navnligen hvad angik hans utrættelige og med et lykkeligt Resultat kronede Bestræbelser for Catholikernes Emancipation og for Parlementsreformeen. Alle de Tilstedeværende reiste sig nu fra deres Sæder, og hilsede Agitatoren med længe vedholdende, tordnende Hurraraab. O hvor glødende udbrød nu O'Connell, "maa Deres Kjærlighed være for Retfærdighed, hvor standhaftigt og strengt maa Deres Had være imod ethvert Tyranni; hvormeget maa det ikke hæve Deres Hjerter at see Retfærdigheden haandhæves ærligen og paa upartisk Maade, naar De, mine Herrer, med saa inderlig Følelse lægge for Dagen, at De bære en saa dyb Foragt for enhver Partiskhed i Justitsens Udøvelse, Hvilket Krav kan jeg vel gjøre paa Deres Godhed og Deres Understøttelse? - Kun det Krav, at De ansee mig for et Offer for Uretfærdigheden; – at De troe, at Loven er krænket med Hensyn til mig; at de Mænd, som have Magten ihænde, have udøvet denne Magt i Uretfærdighedens Aand, og at Deres Følelse for Ret lærer Dem at hade og foragte hine Jndivider. Ja, mine Herrer, De ere istand til at forvandle et Nederlag til en Seier, og at gjøre hiin Processes Udfald til en Kilde, ei for Straf, men for Triumph. Jeg er glad over hvad der er skeet; thi det har givet mig Leilighed til – og jeg siger det af et oprigtig Hjerte – ja, det har givet mig Leilighed til at erkjende det store Maal af den Deeltagelse, som England udviser imod Jrland; – thi det har overbeviist mig om, at en høiere Aand gjennemtrænger Masserne, Middelclasserne og den bedre Deel af de høiere Classer med Hensyn til Jrland, og at vi ere skabte til at danne eet Folk, og staae ved hinandens Side imod hele Verden." O'Connell gik derefter over til at characterisere den hele, imod ham indledede Proces, nærmest hvad Abnormiteten af det valgte Fundament for Anklagen angik the Conspiracy – en Forbrydelse, der ikke kunde defineres, der i ethvert Tilfælde ingenlunde kunde bevises i hiin Retssag, saameget mere som Repealforsamlingerne, der havde maattet levere Stoffet for Beviismidlerne, i og for sig ikke vare erkjendte eller stemplede som ulovlige. Han omtalte derefter de ved Bedrageri eller Tilfælde udeladte Navne af Hovedlisten over de Eedsvorne, alle Catholikers Udstrygelse af den specielle Liste, og gik derefter over til at retfærdiggjøre Attraa efter Repeal, hvorhos han udviklede, at Unionen i enhver Henseende kun var at ansee som nominel. Han skildrede Jrlands ulykkelige Forfatning, og viste Nødvendigheden af en gjennemgribende Reform. Han vilde ikke, at Jrland skulde adskilles fra England, han fordrede kun en Local-Legislatur, saaledes som samme fandt Sted i England, ja endog i de britiske Colonier. Forst da kunde Jrland vente Retfærdighed. "Men" – saaledes endte O'Connell – udvise vel Ministrene den allermindste Tilbøielighed tilat være retfærdige imod Jrland, De troe at kunne kaste Skarn paa mig og mine Staldbrødre, ved at stemple os som overbeviste Sammensvorne." – De elendige Renegater! Der seer J denne Peel, der har opoffret ethvert Princip, - Renegaten Stanley, der er Hovedaarsag i at Reformbillen er bleven frugtesløs, – Renegaten Six James Graham, der har skiftet Plads i Underhuset. Disse kalder jeg Sammensvorne; thi de have i Sandhed sammensvoret sig imod Folket." – Greven af Shrewsbury udbragte en Toast for Juryen, uden Bedrageri, uden Mistanke og Bedrageri.