Jyllandsposten, 1838-01-15
Bankdirectionens tidligere Opfordring om fra Landeiendomsbesiddere og Grundeiere i Stæderne at erholde Capitalers Jndskud i Banken, for derved at grundlægge Bankens Fond og indfrie Eiendommenes Bankhæftelser, blev nemlig overalt i Jylland mødt med den Patriotisme man skyldte sit betrængte Fædreland, idet Mængden af redebonne Actionairer vare overbeviiste om, at Landets Penge- og Creditvæsen ved denne Jnstitution vilde forbedres, hvis Øiemed at fremme Pengeomløbet til Lettelse for Production, Handel og Omsætning maatte opmuntre hele Nationen til med aabne Arme at gribe og fremskynde Opnaaelsen af dette Maal, ligesom Landets faderligsindede Konge paa en Maade frasagde sig al Jndblanding i Bankens Bestyrelse i den sikkre Forudsætning, at en national Bankdirection og Repræsentation vilde fremme hele Statens Jnteresse, uden Tilsidesættelse af den længst bortliggende Provinds. Utrolige Summer gik derfor fra Jylland ind i Nationalbanken i Aaret 1818, hvilke Opoffrelser saameget mere fortjente Paaskjønnelse, som Penge-Reductionen 1813 faa Aar i Forveien havde givet Jylland, saavelsom hele Landet, et Stød af saa følelig en Art, at dette af den nærværende Generation endnu ei er forvundet. Beklageligt var det derfor, at de Millioner, som for henved 20 Aar siden fra Jylland bleve sammenskudte til Exectionen af en Nationalbank, og at de Tønder Guld, som Bankadministrationen i dette Tidsrum har kostet Landet, saalidet skulde svare til de billige Fordele og den gavnende Jndvirkning, som Jylland efter et saadant patriotisk Offer nødvendigviis maatte forudsætte; og haardt var det for den jydske Handelstand, at den paa Grund af Bankens Bestemmelser ei kunde trassere i længere Tid end 8 Dage, forinden samme blev forandret ved Pl. 14 Mai 1835, da Handelen her skeer i Sedler, hvorfor den jydske Handelstand blev afskaaren al Handel med Landets egen Hovedstad, og, som ovenfor bemærket, maatte nu trække paa Hamburg til stort Tab for Provindsen. Jyllands Handels saavelsom Landboe-Stand har derfor saagodtsom ingen Nytte havt af Nationalbanken i Kjøbenhavn, og den hele Bank institution har saaledes, hvad Jylland angaaer, aldeles ikke opfyldt sin Bestemmelse, nemlig at lette og bevirke Pengecirkulationen. Jntet Under derfor, at man allerede for mange Aar siden begyndte og senere vedblev at anholde og Filialbankers Oprettelse her i Provindsen, men ogsaa disse Andragender lode Bankdirectionen uændsede, hvoraf man kan uddrage den Slutning, at sligt Establissement muligen endnu kunde have varet en Snees Aar, i Tilfælde det havde beroet paa samme og ei var bleven kraftigen paatalt og indledet ved vore indsigtsfulde Deputerede, der udvirkede Hans Majestæts Sanction af Filialbankers Oprettelse, hvilket Jyderne vare saameget mere overbeviiste om at erholde iværksat, som Kongen i Octroiens 57 § dertil lover sin Bevilling, naar det fandtes tjenligt, og tillader Directionen at fremkomme med Forslaget. Forsømte altsaa Directionen at indgaae med Forslag, uagtet Octroiens Bestemmelse, uagtet Jydernes haarde Trang, uagtet disses idelige Andragender derom, uagtet Nationalbankens Øiemed kun kunde opnaaes ved Filialbanks Oprettelse i Provindsen, da vidste vor Stænderforsamling, Gud være lovet, at standse og forpurre Jyllands Tab og Udelukkelse af de Fordeele og Goder, der billigen tilkom dem, saavelsom Statens øvrige Undersaatter, og som paa en Tid, da Pengeløsheden var stegen til sin største Høide, fik opreist en Bank i Aarhuus, af hvis Virksomhed man i det mindste har Grund til at forvente betydelig Nytte. Jntet Ønske ligger derfor Jyderne her nærmere, end at Stænderne ved næste Forsamling ville andrage paa, at der, for at iagttage Jyllands Jnteresse, maa udvælges en jydsk Repræsentation i Bankbestyrelsen, da tidligere Erfaring uomstødelig har beviist Nødvendigheden deraf, og som nu ved Filialbankens Oprettelse ville bespare Reise-Omkostninger og Diæter af en fra Kjøbenhavn frem, og tilbagereisende Directeur, der dog er ukjendt med Jyllands lokale Forhold, en mislig Sag, – hvor Udlaan i faste Eiendomme attraaes. Af en saadan jydsk Bankrepræsentation vilde Provindsen sikkert kunde see sine Forhaabninger opfyldte, da som bekjendt Fremmedes Anskuelser, Jyllands Jnteresse angaaende, som oftest ere støttede paa Grundsætninger, der stride mod dem, hvorom den længere og prøvede Erfaring har samlet sig en Overbeviisning, der ei lader sig rokke eller forandre, og mindst ved nationale Forsamlinger, hvor det gjælder og at haandhæve Nationens Selvstændighed. Derfor kan man heller ei undre sig over, at de jydske Deputerede standhaftig vedbleve deres Paastand, om den liden Nytte, Nationalbanken i Kjøbenhavn havde ydet Jylland, hvorved den kongelige Commissarius paa mangfoldige Maader søgte at gjendrive og tilintetgjøre denne Forsamlingens eenstemmige Mening. Naar derfor Commissarius under Stænderforsamlingen bemærker: at Banken ingenlunde har været mindre rede til at assistere Provindsernes end Kjøbenhavns Jndvaanere med Laan, naar antagelig Sikkerhed tilbødes, og den har ogsaa virkeligt udlaant betydelige Summer i Jylland og tildeels derved paadraget sig Tab. - da kan man med fuld Føie, ifølge det under Stænderforsamlingen Oplyste, ansee den høitagtede Commissarii Formening her for ligesaa modbeviist, som hvor han bemærker, at Jngen, der er bekjendt med den af Bankbestyrelsen brugte Fremgangsmaade, vil nære den Tanke, at samme i at tilstaae Laan skulde have viist en sneverhjertet Forkjærlighed for Kjøbenhavn: thi 20 Aars haarde Prøvelser og Erfaringer opvise her Kiendsgierninger, der yde vore Deputerede rigelig Hjemmel for deres kjærnefulde og sanddrue Vidnesbyrd paa samme Tid Commissarius ansaae sig forpligtet til at modsige disse Forestillingsmaader og Domme, som det efter hans Overbeviisning vilde være skadeligt, om samme maatte finde Indgang hos Forsamlingen." Endvidere bemærkede Commissarius, at Aarsagerne, hvorfor Bankbestyrelsen ei har troet at kunde indlade sig paa Andragenderne og Filialbanker i Jylland, var fordi den holdt for, at intet betydeligt kunde udrettes til Bedste for Jylland, hvorfra Banken kun modtog faa Begjæringer og Laan in Specie paa faste Eiendomme, hvorpaa iøvrigt directe Laan ei kunde tilstaaes; hvoraf det sluttedes, at det ikke saameget var Pengemangel, der foranledigede adskillige Eiendomsbesidderes Forlegenhed, som den Omstændighed, at Eiendommene allerede vare behæftede saa høit, at der for yderligere Laan ikke kunde gives en for Banken tilfredsstillende Sikkerhed." En Sætning saa ubillig og urigtig, som denne, fandt da til Held ogsaa fortjent Opposition, idet en Bankbestyrelses Troe, at Banker intet betydeligt kunde udrette til Bedste for Landet, vistnok er eneste i sin Art, hvilken Undskyldning ogsaa indeholder sin egen Gjendrivelse, ligesom Slutningen af denne mærkelige Anførsel er aldeles feilagtig; thi Grunden, hvorfor der fra Jylland paa den senere Tid muligen er indkommen faa Begjæringer til Banken om Laan i faste Eiendomme, er den, at de Ansøgende stedse bleve affærdigede med den Beskeed: at Banken ingen Udlaan gjorde i faste Eiendomme", og Gjentagelse af disse Begjæringer altsaa var unyttig, medens netop de jydske Eiendomme fortriinsviis fremfor nogensomhelst anden dansk Provinds kan stille Banken den meest tilfredsstillende Sikkerhed, idet Besidderne, afskaaren all Leilighed til at erholde Laan, af gyldige og meget naturlige Grunde have været befriede for at faae Eiendommene høit behæftede, imedens Provindsens overhaandtagende og al Jndustrie ødelæggende Pengemangel ved ingen Hypotheser lader sig tilintetgjøre. Af uendelig megen Vigtighed er derfor den Omstændighed, at Jyderne nu paa alle Maader forstaae at betage den kjøbenhavnske Bankbestyrelse, saavelsom sine øvrige Landsmænd, denne skadelige Overbeviisning, der nu engang som bekjendt har fundet Jndgang hos de fleste Jkkejyder; thi skal Filialbanken i Jylland vente ifølge Octroiens § 58 andre og flere Benaadninger for med udvidet Virksomhed at gribe ind i de Statsforhold, der for denne pengeløse tilbagesatte Provinds ere fornødne til dens Opkomst, da maa man ei lade sneverhjertet Beængstelse og Mistroe faae Jndpas der, hvor kraftige Forholdsregler ville blive lønnede med største Held og Velsignelse, idet de ærlige Jyder, takkende deres gode Konge og indsigtsfulde Deputerede for Filialbankens Oprettelse i Aarhuus, efterhaanden ville glemme at istemme det guineiske Mundheld: der er høit til Himlen og vidt til Kjøbenhavn." Den jydske Dagvogn.