Aarhuus Stifts-Tidende, 1800-05-31
En Bondekarl i een af de ved Drammens Kiøbstæd, i Norge nærliggende Bøigder har vildet voldtage en til Ægteskab umoden ung Pige og er derfor bleven af Justitien actioneret. Uagtet Forbryderen er af vedkommende Underdommer for denne ufuldbragte Gierning bleven friekiendt er han dog ved den i Sagen nu ergangne Høiesterets Dom idømt Voldsbøder og Underdommeren dømt pro meliori Jnformatione, m.m. Ved en ubehagelig Jldsvaade den 24de sidst i Sønder Galten blev 3 Hartkorns-Eieres og 3 Huusmænds Boeliger gandske afbrænte, Jlden opkom i den østre Ende af Byen hos Hartkorns Eier Las Jensen ved en Kølle om Eftermiddagen Kl. 3 og inden Klokken 7 var 6 Familier huusvilde, 85 Fag asseureret for 1530 Rd. saavelsom det meeste af disses Jndboe i Aske. Mændene vare børte og derfor fik de 2de Hartkorns-Eiere, Søren Pedersen og Peder Porup kun lidet reddet, især er Peder Porups Tab uoprettelig, da han mistede over for 1000 Rd. af Jndboe 2 Koe, endeel ihans Værge betroed Gods og 200 Rd. Bancosedler, de 2de Huus=Fæstere Lars Nielsen og Maren Keisers fik og meget lidet bierget da de fra deres 6 Fags Boelig bag ud ingen Udflugt havde, og den brændende Gaard opfyldt med Huuse og Gierder ei heller gav dem Plads dertil. Det ynkeligste ved denne Jldebrand var at Lars Nielsens Datter som vilde bierge en Dyne ud af et Vindue blev et Rov for Luerne da Huusets Overdeel falt ned over hende. J alt dette fortiener Forsynets Fader Tak som i de sidste af disse frygtelige Timer lod en Plads Regn falde den meget dæmpede Luernes Rasenhed. De Schouby Mænd med deres Sprøite fortiener og min Tak, men takket være især den unge Hollesen fra Vedelslund som med Aands Nærværelse, mandige Anstalter og den af ham saavel anvendte Vedelslunds Sprøite næst Gud afvergede, at Sognefogedens Gaard, der ligger kun faa Skridt fra Jlden, ei blev antænt. Var dette skeet havde der neppe været Redning for den heele nordre Side af Byen. O maatte denne Tildragelse tiene eder til Forsigtighed. J som maaskee ofte ved en skiødesløs Omgang med et saa frygteligt Element som Jlden har bedrøvet eders Naboer, o vilde dog de som have Magt dertil mage det saaledes at ikke 6 Beboere skulde sammenklynges paa saa snever et Rum som dette, hvor der i mine Tanker kun var Plads for 2de. Men medlidende Medborgere som ei har prøvet en lige Nød, føler disses Elendighed; deres Huse vare asseurerede, men deres Jndboe, deres Sommerføde, deres tabte Penge, deres Klæder hvo erstatter dem dette, røres til Medlidenhed, rækker dem en hielpsom Haand. Kan jeg formaae nogen hertil er jeg glad ved at uddeele det mig sendes til de meest Trængende. Stoering Præstegaard, den 26de Mai 1800. M. Thistrup. Tid! Evighed, hvor nøie i Forbindelse! og Afvexlingen hvor vis og vigtig, ved den forlod os saa nyelig mæt af Dage en Siel af sielden Rang - Egenskaber, tænkes ved dette Udtryk, andet Adelskab er Jndbildning ofte og intet tilsidst at komme i Betragtning ved det annærmende store Skrit - kiendende ved Religionens Formynderskab over Fornuften stedse sin sande Værd og det under særdeles Prøvelser af dette Livs Goder og Om der; thi hvad er bedre af Verden, end ved retskaffen Opdragelse indprentede rigtige Grundsætninger og, som gjerne følger med dette, Velstand og Agtelse næst Sundhed, og hvad er herion, om ikke pludselige Tilfælde, som giøre Skaar i disse Følgers Varrighed? En kiær Ægtefælles Tab, en Moders Sorg over sin eneste, Sværdet der trænger igiennem Sielen, og endelig den kraftfortærende Sotteesengs langvarige Smerter, og hvilke Prøver enten af Livets Goder eller Onder er sværest J Striden under Vægten af disse eller hine hvo siger, at Seiren er let eller lettest? Dog den ialt erholdt fra i Dag evig salige Madame Ploug i Oust Møl fød Karen Hvass. Skrev man allene i Hensigt at hædre hendes Mind de udsøgte Ord, som Smiger oftest misbruger, sku da anvendes paa hende, som Ægtefælle, Moder, i gentlig og udstrakt Meening - og i hver enkelt for hold - og i Almindelighed som Ven, Menneske og Chri steen, og det med Sandhed. Men min Pen maler kuns en rørt Vens virkeliOverbeviisning, uden Hensigt at strøe Roser paa Greven, det hendes Navn ikke behøver; thi som Solen gir Legemer Skygge, saa Dyden Aanden Navn. Føel Venl Bekiendt, Fremmed! ved denne og saadan Tidende noget levende om Tidens og Evighedens Forbindelse; Det qvægende Suk lad udqvælde: mit Liv væden Retfærdiges og mit Endeligt, som dennes.