Aalborg Stiftstidende, 1832-09-15
Portugal. Ei heller denne Gang meldes noget Afgjørende eller af Vigtighed fra Krigsskuepladsen her. Men fra London gives under 7de Dennes følgende Skildring af D. Pedros Stilling. Marquien af Palmellas Reise til London havde til Hovedøiemeed Anerkiendelsen af Dronning Donna Maria som factisk Beherskerinde i Portugal, hvilket er mislykkedes for ham. Cabinettet skal ikke have havt eens Anskuelse over dette Punct. Lord Palmerston erklærede, at han personlig nærede et gunstigt Sindelag for den constitutionelle Sag, men at Vanskeligheder traadte i Veien fra andre Sider; medens tvertimod andre Omstændigheder berettige til den Anskuelse, at denne for den offentlige Mening saa vigtige Anerkjendelse er bleven hindret just ved Lord Palmerston. Vel søger man at kaste Skylden paa Lord Brougham, men da denne Minister var den Første, til hvem D. Pedro ved sin Ankomst til England henvendte sig, og af hvem han ogsaa modtog de varmeste Forsikkringer om hans Velvillie, saa fortjener denne Mening ingen Tiltro. En fremmed Gesandt, paastaaes der, skal have stor Jndflydelse paa Lord Palmerston, og derfor kunde heller ikke fra Storbrittanniens og Frankrigs Side nogen Demonstration følge til Fordeel for D. Pedro, som væsentlig kunde forbedre hans Udsigter. En Tid lang hed det, at Hertugen af Sussex, som nu igjen er bleven forligt med sin Kongelige Broder, skulde tage Forsædet i en offentlig Forsamling angaaende de portugisiske Anliggender, og virkelig havde han givet sit Minde hertil, men undskyldte sig i disse Dage med et tidligere lovet Besøg hos en god Ven i Vales. Endnu en anden Omstændighed vækker Opsigt. Jfølge Klage fra den her residerende portugisiske Consul har ThemsePolitivæsenet givet befaling til at hefte Oberst Burrel og Capitain Bell formedelst Overtrædelse af den udenlandske Recrutteringsbill, da begge disse Officerer havde hværvet Folk til D. Pedros Tjeneste. Det bør bemærkes, at denne Bill kun angaaer Hværving af brittiske Undersaatter til Krig, imod saadanne Stater, som staae i Alliance med Storbrittanien, medens dog D. Miguel aldrig, men derimod Donna Maria af det nærværende saavelsom af det forrige Cabinet er bleven anerkjendt som ligitim Dronning i Portugal. Begge Officererne ere flygtede til Frankrig, og følgelig kommer befalingen ikke til Udførelse. Et Dampskib med Rekruter skal være løbet paa Grund, derimod ere 3 andre blevne leiede for D. Pedro, og Rekrutterne have begivet sig ombord paa dem. Siden indfandt sig endnu 1600 Mand, alle dygtige og udlærte Soldater, der vist ville være D. Pedro en meget velkommen Forstærkning. Til en endnu vigtigere Hvervning er Marquien af Palmella personlig befuldmægtiget. Man er nemlig af den Formening, at den nærværende befalingsmand over de constitutionelle Stridskræfter, Grev v. Villaflor, omendskjøndt en tapper og velsindet Mand, dog ikke er sin Post fuldkommen voxen, og at D. Pedro derfor har ifinde, at stille en erfaren og berømt Krigsmand i Spidsen for sine Tropper. Til den Ende havde Marquien en lang Samtale med Sir Robert Vilson; ogsaa har Talen været om General Fabrier. Jmidlertid ere Efterretningerne fra Oporto ingenlunde ugunstige for den constitutionelle Sag. Med Fregatten Stag, som forlod hiin Stad den 22de f. M., er Commandore Sir Thomas Trovbringe ankommen til Plymouth, som rigtignok melder, at den miguelistiske General Santa Martha var gaaet over Dours, og gjorde Mine til at angribe Oporto paa Sydsiden fra Villa Nova, til hvilken Ende det svære Skyts allerede var ankommet; imidlertid troede man ikke, at det var ret alvorligt meent hermed. Admiral Sartorius var endnu ikke afseilet, fordi hans Forstærkninger udfordrede endnu nogle Dages Forberedelser. En af D. Pedros Ministre skriver med denne Leilighed, at der kun behøvedes en Forstærkning af 3 til 4000 Mand, hvoriblandt 2000 Ryttere, og nogle større Skibe, for at sikkre Følgen af Expeditionen, og man troede almindeligt, at en gunstig Træfning vilde formere Miguelisternes Desertation. Der er ingen Tvivl meere om, at jo 3 constitutionelle Guerilla-Bander, hver paa 2000 Mand, have dannet sig i det Indre. Et Brev af 23de f. M., som er ankommen med Skibet Anlaby, nævner Hr. Joao Jose Percira da Silva, en af de største Viinbjergeiere i Douro Egnen, som Anfører for en Guerillahob, der allerede skal have frataget Miguelisterne særdeles meget Forraad, og daglig sende et temmeligt Antal Heste til Staden. Jsær vigtig er den Beretning i dettte Brev, at Geistlighedens Fjendtlighed synes mene. Flere Geistlige have endog prædiket til Fordeel for Dronning Donna Maria. I Hovedqvarteret traf man Anstalter til snart igjen at begynde de offensive Operationer. Vaaben, Krigsforraad og Levnetsmidler havde man rigelig nok af, kun Brødet var meget dyrt, dog indkom hyppigen Foræringer af Korn. D. Pedros Adfærd roses over al Maade, og Troppernes samt Oportes Jndvaaneres Stemning synes ganske fortræffelig.