Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-03-16
Det er indlysende, at Jndretningen af de første Skoler af dette Slags vil i ethvert Land koste mere end Jndretningen af de efterfølgende. Naar Maaden først har fundet Yndest, da kan man trykke Tabellerne o. s. v., hvorved saare megen Tid, Arbeid og Bekostning spares. Hvad Tiden angaaer, da beroer det næsten ganske paa den Kappelyst, man opvækker hos Børnene, og som vedbliver uafbrudt indtil Underviisningen er endt. Jngen kan opfylde det Kald, Naturen gav ham Evne til, og Staten bestemmer ham til, uden at føle stadig Lyst til at gaae fremad og engang opsvinge sig til at vorde den første blandt sine Lige i Duelighed paa sin Post. Drengen føler allerede, uden at kjende Stændernes Forskjellighed, dunkelt denne Drivt: han vil bestandigen fremad. Allerede i sine Lege vil han stedse være Anfører. Denne Stræben efter Fremgang yttrer sig hos ham i en tilsyneladende barn lig Herskesyge, som han vil udøve blandt sin Legebrødre. Denne Følelse, der ligger saa dybt i den menneskelige Natur, er det, den ny Læremaad saare vel benytter, thi Drengens første Maal i den Ære, selv at undervise, at commandere 3 til 4 andre Drenge. Han har Frugten af sit Arbeifor Øine, og Belønningen følger umiddelbar paa den anvendte Flid. Aldrig saa snart veed har den ene Dag, at be a siger bag førend han den næste lærer tre eller fire smaae Drenge at kjende Bogstaver, og to Dage derefter bliver Eleve, en anden Classe, for at lære at bar sige bar. Fordelen ved denne Methode er uberegnelig stor. Det bliver nemlig mueligt at antage flere og saa tidt man vil, nye Elever, thi en sidste Classe er her bestandigen i Gang, ligesom en første. Classerne vare i nogle Dage. Deres Taer, om man vil, næsten uendeligt, og deres Sun udgjør den hele Kjæde af Undervisning. Det er en Hovedsag. J alle andre Skoler kan man nødvendigen kun til visse Tider antage Elever, nemlig naar den aarlige Undervisning begynde og i vore Almueskoler bliver enten Skolemesteren til en Slave, eller skjødesløs, eller og antage han, uden selv at vide det, den ny Læremaade thi besøger man vore Landsbyskoler, saa træf man ofte et System af indbyrdes Undervisning men det er ikke ordnet, Leddene i Kiæden sva ikke til hverandre, Lærerne betragte det sin Tvang, som paalagt Pligt, som Arbeide, kom de kjede sig, og den, som kjeder sig, bliver stildent en god Læremester. Derimod kan man i Skoler, indrettede efter den nye Læremaade, oven være Undervisningen i to til tre Timer, uden af see en eneste Dreng gabe, og uden at spore, i Opmærksomheden nogensinde adspredes. Hvorledidette bidrager til Elevernes Fremgang, er klart. Det er naturligt, at een Mand ei kan holde 2 til 400 Drenge i Orden, uden stræng dighed og stor Opmærksomhed. De Hovedindvendinger, som den nye Læremaades Modstand have gjort, ere derfor, at man for tidligen vakt hos Drengen Begreb om den strænge, militaire Lydighed, og om Lyst til at commandere, at man med den ny Læremaade indførte en militair Opdragelse, som ei stemmer overeens med Folkets Tarv. Men dertil svaredes: at man hos en Dreng paa 67 Aar, om han end var opdraget paa militair Fod, endnu langtfra ikke havde vakt Soldateraand for hans hele Levetid, og at Orden og Lydighed sikkerligen ere gode i enhver Stilling i Livet, men absolut nødvendige for Almmeclasserne; saa er der i hvert Tilfælde ingen Skade at befrygte af denne saakaldte militaire Opdragelse.