Politivennen, 1804-01-01
P. M.! Da jeg i Søndags forrettede Jordspaakastelse i Hospitalets Lugstue, og Gangkonen aabnede Kisten for at forevise mig Liget, blev jeg vaer at dets Hoved ikke var i Kisten. - Andre Embedsforretninger tillode mig ikke strax at anstille den fornødne Undersøgelse, men efter at have fuldendt disse, gik jeg tilbage, og i Degnen Hr. Topps Nærværelse fordrede Kisten atter aabnet, og saae da at Ligets Hoved var borte. - Jeg havde i Sinde strax at melde dette til Kongens Foged, som den der egentlig skulde undersøge de nærmere Omstændigheder herved, men Gangtonen sagde: at D. V. Amanuensts Hr. Sager havde afskaaret det. Hvorfor jeg førend videre fortoges besluttede at tilskrive D. V. herom med Forespørgsel om det er skeet med Deres Villie, og om det af Direktionen eller i noget (maaskee mig ubekjendt Reskript) er tilladt at Ligene benyttes til anatomisk Brug for den lovbefalede Jordspaakastelse af Præsten er skeet, og om intet af dette er Tilfældet, De da behageligst vilde forestille Hr. Sager dette, at jeg ikke efter Embedspligt skal nødes til at movere om en Ting der ellers er saa velgjørende for Menneskeheden, og af samme Nødvendighed for det ædle kirurgiske Studium, som Bøger og andre Apparater for de øvrige Videnskabers Dyrkere. - Efter Befaling af min nærmeste gejstlige Foresatte, udbeder jeg mig Deres ærede skrivtlige Svar. Herpaa fik jeg Søndagen d. 18 Marts Svar fra Hr. Seidelin, men da jeg ikke har hans Tilladelse til offentlig at bekjendtgjøre det, heller ikke har anmodet han derom, vil jeg blot i Anledning af samme melde: at af det hele Brev at slutte misforstaaer Hr. Seidelin mig ganske, thi jeg har jo ikke i mit Brev meldt et Ord om Ligenes Brug i Almindelighed, thi jeg veed og billiger af Hjertet, at Lægerne have Tilladelse hertil men jeg spurgte blot om det var tilladt at benytte dem før Jordspaakastelsen. J denne Henseende, og for tillige at retfærdiggjøre mit Forhold i denne Sag, har jeg i disse Dage tilskrevet Hospitalets spesielle Direktion, som, da Sagen ved Avertissementet i Jversens Avis og ved de mange forskjellige Rygter desangaaende dog nu engang var bleven offentlig, ej burde være uvidende om dens sande Sammenhæng. Saaledes har jeg handlet, og troer at have handlet ret. Aldrig har jeg hverken ynkelig eller ikke ynkelig klaget til noget Menneske over Ligenes Brug til angtomiske Jagttagelser. Heller ikke har jeg fulgt det sit Hoved berøvede Liig til Jorden, men forrettet Jordspaakastelsen i Hose pitalets Liigstue; dog da det modsatte fortælles i oftmældte Avertissement, skulde jeg næsten troer at her er sigtet til en anden Person og et andet Sted. Er det ellers mig Forfatteren kalder ortodor Præst, da kan jeg forsikkre ham at denne er en Benævnelse, hvori jeg virkelig sætter min Ære. Er det mig, over hvis Hoved han gjør sig lystig, da tilgiver jeg ham af Hjertet, thi det er neppe levende Menneskehoveders Værd han forstaaer sig paa at bedømme. J øvtigt har jeg handlet efter Overlæg og Pligt. og forsikkrer Hr. Anm., at jeg agter stedse at handle saaledes, ubekymret om min Handlemaade publiseres i nok saa mange Aviser, og om mit Hoved roses eller lastes. Til Slutning overlades det Retsindige at bedømme om det var mig som Religionslærer uværdigt at paaanke Uorden hvor den forefandees, eller om jeg fortjener at dadles, fordi jeg som ung og i mange Henseender endnu uerfaren Embedsmand raadførte mig med mine Foresatte, og fulgte deres Raad. H. C. Mølsted, Præst ved St Hans Hospital.