Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-08-29
Kl. 8 om Morgenen ankom Storkantsleren i Overhuset, og Lorderne indfandt sig i stor Mængde til Kl. 10. Ogsaa indtoge Dhrr. Tierney, Grenfell, Calcraft og flere Oppositionsmedlemmer af Overhuset deres Pladser ved Thronen, Rigets Dommere, satte sig ved Siden af Lordkantsleren, derpaa bleve Lorderne opraabte. Kl. 10 1/2 forkyndte Udraab Dronningens Ankomst; hun satte sig i den Deel af Salen, hvor Underhusets Medlemmer pleie at sidde og var klædt i sort Atlas og bar en liden Bønnet, af Kniplinger med et hvidt Slør. Lord og Lady Anna Hamilton ledsagede hende, hun hilføde alle Lorderne, som havde reist sig op af deres Pladser. - Hertugen af Susser lod undskylde, at han ikke mødte, da han var en saa nær Paarørende af Kongen, denne Grund blev antaget. Hertugen af York stod op og sagde, at han kunde anføre samme Undskyldning, men han troede ikke, at den kunde holdes for gyldig. – Den 70aarige Lord Er skine overleverede en Protestation fra Staden, London, og Hertugen af Leinster indgav en Petition fra Valgmændene i Middelser imod den begyndte Fremgangsmaade; han gjorde tillige den Motion, som han havde anmeldet den 15de, at ophæve Dagsordenen; men som blev forkastet af 250 mod 41 Stemmer. Lord Caernarvon talte med Eftertryk imod Billen, saaledes at han tildrog sig den største Opmærksomhed hos Dronningen. Greve Grey erklærede sit Forsæt at ville gaae til Værks paa den sædvanlige Rettergangsviis, dersom man vilde vedblive med den begyndte Fremgangsmaade, hvilket han haabede at alle Pairs vilde giøre tilligemed, ham og foreslog derfore at indstille følgende Spørgsmaal til Dommernes Afgiørelse: Naar den formodentlige Thronarvings Gemalinde boer uden for Riget, og der violeres af en Udlænding og selv indvilger deri, er hun da efter den rigtige Fortolkning af Edvard den 3dies Statuter, skyldig i Majestæts Forbrydelse? Lordkantsleren gientog sin forhen yttrede Meening, at han ikke troede, at dette Statut kunde være anvendeligt; men modsatte sig ikke Forslaget; som ogsaa blev antaget uden Stemmesamling. Dommerne bleve derpaa adspurgte; de gik i 20 Minuter til Siden for at overlægge desangaaende; hvorpaa Lord-Overdommeren erklærede i alles Navn: at Kronarvingens Gemalinde i et saadant Tilfælde ikke er skyldig i Majestæts=Forbrydelse. – Begge Parters Raader fik nu Tilladelse til at tale. Efterat Lordcantsleren havde anmeldt for Dronningens Advokater, at de enten nu, eller naar de ville kunne tale imod Billens Grundsætninger; men at det, dersom de ville strax giøre det, ikke kunde siden blive dem tilladt. Hr. Brougham valgte det første og angreb denne Grundsætning i en Tale som varede i 2 Timer. Lordeantsleren sagde: at efter den sædvanlige Brug ved Rettergangene, saa kunde det kun tillades 2 Advocater at tale imod og for ved ethvert Møde, hvorfor det nu stod Dronningens 2den Advocat Denmann frit for at tale; men han udbad sig Opsættelse fordi Tiden var rykket saa langt frem og formedelst hans Sundhedstilstand, og Huset udsatte sit Møde til Kl. 4 1/2 om Eftermiddagen. Dagen gik mere roelig hen end man havde ventet. Den uoverseelige Mængde Mennesker, som ledsagede Dronningen frem og tilbage, lod sig nøie med at tilraabe hende et umaadeligt bifald og udstødte kun et heftigt Skrig imod Hertugen af Vellington, som havde mistet dens Yndest, man veed ikke hvorfor. – Som Coureren melder var den Folkemængde som ledsagede Dronningen den 18de frem og tilbage fra Parlamentet ikke saa talrig som Dagen tilforn, men Politieanstalterne vare ligesaa virksomme.