Viborger Samler, 1846-01-26
Storbritannien og Jrland. Da Lord John Russell traadte ind i Raadhuussalen i Glasgow, sluttede en Kreds af de meest anseete Jndvaanere af begge Kjøn sig om ham, og modtoge deres nye Medborger med alle Tegn paa Begeistring. Efterat Lord Provost havde overrakt ham Æresborgerdiplomet og holdt en i Anledning af denne Fest passende Tale, hvori det udhævedes at den ædle Lord stedse havde efterkommet sin fra det russellske Huus nedarvede Forpligtelse at kæmpe for Folkets Friheder og Rettigheder, besvarede Lorden denne Tale og udhævede i Jndledningen sit politiske Livs Bestræbelser for, uden Hensyn til religiøs Tro og politisk Partifarve, at placere Folkets Frihed paa en fast Basis; han omtalte dernæst den efter hans Tilskyndelse bevirkede Ophævelse af Test and Corporation Acts, hvorved Dissenters vare emanciperede, Parlementsreformen og Reformen af Muncipaliteterne samt hans uafladelige Bestræbelser for at sikkre Jrerne de samme politiske Rettigheder som Englænderne og Skotterne, og ophøie til Sandhed Unionen imellem Jrland og Storbritannien, - Bestræbelser, der for ham kun havde været en Kilde til uafladelige Bagvaskelser. - Derefter omtalte han det nærværende Øieblik store Hovedspørgsmaal Spørgsmaalet om den commercielle Reform - og skjænkede den store Adam Smiths, den frie Handels drabelige og novervundne Talmands, Principer sit udeelte Bifald. Men Adam Smith, Ricardo og andre af Nationaloeconomien høit fortjente Mænd havde tillige erklæret, at naar et feilfuldt Monopolsystem engang har slaaet Rødder i et Lands Lovgivning, da maa Forsigtighed anvendes i de Forholdsregler, der skulle tjene til at ophæve hiint. "Derfor var det, at jeg, vedblev Lorden, i Overeensstemmelse med disse Grundsætninger, i sin Tid foreslog Forholdsregler, der i Aaret 184 sprængte det Ministerium, hvoraf jeg var et Medlem. Et af disse Forslag var at fastsætte Korntolden til 8 sk. pr. Qvt. Men vi Ministre udskreges for at være de heftigste Fiender af Agriculturinteresserne. Man proclamerede mig som en Fiende af Forpagterne og Agriculturisterne; man lod haant om mine Forslag; man hindrede mig i at bringe disse i Udførelse. Vennerne af Beskyttelsessystemet, Vennerne af Monopolsystemet troede at have tilkæmpet sig en Triumph. Glæde de sig maaskee endnu over at 8 sk.'s Tolden blev forkastet, (Latter og bifald.) Ville de maaskee være dristige nok til at paastaae, at hiin Told der vilde have forebygget en stor Deel af de Onder, der fra 1841 og ligeindtil Aaret 1843 hjemsøgte Fabrikdistricterne, ikke vilde have tjent som et Middel til at forsone det mægtige, Told beskyttelse forlangende Parti, – Man har udskreget mig for en Fiende af Forpagterne og Agerdyrkningsinteresserne. Og naar jeg nu kaster et Blik tilbage paa mit Forhold dengang, saa nærer jeg kun den Tvivl om jeg ikke allerede da ligefrem havde burdet erklære, at jeg ikke ofte vilde fremtræde med forsonende Forslag. Men jeg gik videre, og da der viste sig et Overskud i Statsindtægterne, erklærede jeg Grundeiendomsbesidderne at Øieblikket nu var forhaanden til at fremkomme med deres Besværinger over Uligheden af Beskatningen og saaledes erhverve Godtgjørelse for Ophævelsen af Kornlovene. Ogsaa ved denne Leilighed hørte man mig med Uvillie, og man behandlede mig som en Fiende af Grundeiendomsbesidderne. Men Hvad har Forkastelsen af mine Forslag havt til Følge, Gives der vel Nogen, der som Minister i Parlementet, som sin Souverains Minister, kunde have Lyst til nu at fremkomme med Forslag svarende tilsaadanne, hvormed jeg fremtraadte i Aaret 18402 Jeg troer det ikke, og hvad mig angaaer, da er jeg ligeverfor disse Hindringer og uafladelige Tilbageviisninger kommen til den Overbeviisning, at hine af mig foreslaaede Reformer, som Agriculturinteressen ikke har villet modtage, have været en effectiv Hindring for det Parti, der forlanger fri Kornhandel, hvorfor jeg ogsaa – for at hæve denne Hindring, og da jeg er kommen til den Anskuelse, at de nuværende Kornlove ere skadelige saavel for Agerdyrkningen, som for Handelen - har taget hiint Forslag tilbage og i en Skrivelse til mine Bælgere i London udtalt mig for Kornlovenes totale Afskaffelse. (Lydeligt og vedholdende Bifald.) Det tilkommer mig ikke her at gaae ind paa Facta, som ville finde deres Erklæring, naar Parlementet træder sammen; men det tør jeg sige, at naar Dagen til at afgive denne Erklæring kommer, da ville De finde at jeg ikke er afvegen en Tøddel fra hvad jeg har udtalt i Brevet til mine Vælgere. – Forslaget til en Forandring i Kornlovene ligger nu i Sir Rob. Peels Haand; men jeg veed ligesaalidet som De med hvilke Forslag han vil fremtræde, eller om hvad han er bleven enig med Resten af de forrige under ham arbeidende Ministre, der i Punctet om Kornlovene havde en fra ham forskjellig Anskuelse; men derom er jeg fuldkommen overbeviist, at naar Sir Robb. Peel vil at hans Forslag skal gaae igjennem, da maa dette begrundes paa en bred, udstrakt Basis. Jeg er fremdeles overbeviist om, at, saafremt hans Forslag ikke er baseret paa den fuldstændige Ophævelse af Korlovene, da ville Vennerne af Monopolhandelen og Beskyttelsestolden komme til at fryde sig over en saadan Forholdsregel; thi den vil ikke tilfredsstille Landet, den vil give dem Leilighed til at afvise den, medens de ikke vilde have været istand til at bekæmpe en Bill, der tilsigtede Korn lovenes fuldstændige Afskaffelse. Vel troer jeg ikke at de strax vilde lade sig skrække; vel troer jeg, at de vilde vove en Kamp til Fordeel for Monopolet; ja det vilde end- ogsaa ikke være umuligt at en saadan Bill vilde vorde forkastet; men var billen saaledes, som jeg ønskede den, saa holder jeg mig forvisset om at Nederlaget kun vilde være et temporart, og ikke et definitivt, at den kun vilde være Begyndelsen til en Kamp, som jeg rigtignok hellere ikke gad opleve, men som jeg i ethvert Tilfælde vilde foretrække for en Forholdsregel, der ikke paa en afgjørende Maade løste Problemet og sikkrede Folket den det tilkommende Ret at forskaffe sig sine Fødemidler til billige Priser og saa gode, som det seer sig istand til. - Derefter søgte Lorden at forsvare Sir Robert Peel imod den Beskyldning at denne skulde have forraadt sine Tilhængeres Jnteresser. Af Lord Russells Tale fremgaaer temmelig tydeligt, at han ikke lover sig Meget af Premierministerens Forslag, at han meget mere antager at Ministeren, vil fremkomme med en halv Forholdsregel, som maa finde det liberale Parties Opposition, saa at Agriculturisterne, støttende sig paa denne Modstand, ville see sig istand tilat forkaste det ministerielle Forslag. Frankerig. Paris, den 17de Jan. Med 120 Stemmer imod 23 har Pairskammeret igaar efter otte Dages Debat antaget Adressen.