Jyllandsposten, 1839-04-22
J Anledning af denne Statsgieldens Status bemærker Fædrelandet, at denne ikke er forbedret siden 1835, da der i de siden forløbne 3 Aar ikke er anvendt en eneste Skilling af de saa høit stegne og saa regelmæssigen og rundeligen indkomne ordinaire Jndtægter paa Formindskelsen af vor saa trykkende Statsgield. Enhver Fædrelandsven henvise vi imidlertid til egen Læsning af de Uddrag, som i denne Anledning findes i Kjøbenhavnsposten eller i selve Folkebladet og Fædrelandet, som have høit Krav paa Opmærksomhed og nøie Gjennemtænkning. Et stort Spørgsmaal vil det saaledes altid blive, imedens man med sand Taknemmelighed paaskjønner den af Majestæten 1831 instituerede stænderiske Forsamling, om og hvorvidt det almene Ønske om gjennemgribende Forholdsreglers Jværksættelse i selve Finantsbestyrelsen, ved dennes Jndførelse blev hemmet eller fremmet. Høist sandsynligt er det nemlig, at Regjeringen, i Tilfælde der ei var aabnet Folket Leilighed til at deliberere om Statens Finantser ved de raadgivende Stænderforsamlinger, der som bekjendt uden alle Jndledninger opfordrede til de alvorligste og hurtigste Reformer, var, hvad dette Statens vigtigste Hovedpunkt angaaer, selv optraadt mere activ og selvvirkende, hvortil i hiin spændte Periode, hvori flere Statsforfatninger vaklede, Alt syntes at tilskynde den dybt forgieldede Stat, medens Regjeringen nu ligesom med Rolighed og Tryghed først til en anden Tid kunde oppebie de adspredte Stændersales Røst, som endnu, hvad Landets financielle Forbedring angaaer, intet har udrettet, uagtet alkjærnefuld og indtrængende Tale, idet Finantsministeren i det Land, hvor man i 28 Aar har stiftet 23 Millioners Gield, istedetfor at afbetale 1 Million aarlig, nu først synes at være kommen til Kundskab om, at de separate Kasser eller Fonds egentlig ere at ansee som Grene af den almindelige Statskasse, hvilket vistnok ingen dansk Mand vil nægte ham, ligesom man endvidere seer, at Finantsministeren i sin Beretning for 1837 anfører, at Forbedringerne nu beroe paa, naar den ommeldte Finantsplan som med forskjellige af Collegierne og Departementerne er under Forhandling, er afsluttet – hvilket Alt nu synes at kunne have vide Udsigter. Mere om Amtsforvalter magten. Med en fast Villie kan man flytte Bjerge. En vis Amtsforvalters oprigtige Beundrer, har i Nr. 6 af dette Blad givet en Skifte af "Amtsforvaltermagten, og Redactionen har i den derunder tegnede Stykket "Om Amtsforvaltermagten, i dette Blads, Nr. 6, var indsendt til Redactionen fra Aarhuus Red. egnen. Note yttret: at det vilde være den kjært i hiint Jnserat at see den Amtsforvalter navngivet, der tør udøve en saa gevaltig Magt. Redactionen har Grund til at yttre dette Ønske, dog kun for saavidt Bladets udenandske Læsere (her menes Læsere udenfor Nørrejylland) angaaer; thi enhver Mand paa denne Halve, som da ellers hører og seer, hvad der bevæger sig i det offentlige Liv, kjender meget vel den magtudøvende Amtsforvalter, – og til Ære for denne Embedsclasse være det sagt: at man ikkun kan opvise eet Exemplat af en saadan Magtudøver, da der iblandt de Øvrig endogsaa gives Flere, som med særdeles Forekommenhed og Velvillie møde Enhver, og ligesom med en vis Forbindtlighed modtage Landmandens Bidrag til Stats huusholdningen, hvilket denne som oftest har havt ondt nok ved at sammenskrabe. Saaledes bør det ogsaa være. Men naar man betænker, at hiin Magtudøver besidder en betydelig Force i at opvarte Contribuenterne med Grovheder, – især Bønderne, – da er det ikke saa sært, – skjøndt det ellers skulde synes utroligt, at en vis hæderlig Bonde satte sig paa det Point: aldrig at møde paa Amtstuen med sine Skatter, men rolig oppebie Sognefogdens Komme med Udpantningslisten, og da først betale – hvorved han i det høieste for 12 Skilling (Sognefogdernes Udpantningsgebyhr) løs kjøbte sig for et Læs Grovheder, som det maatte være haardt for enhver ærekjær Mand igiengieldt at modtage.