Viborger Samler, 1847-06-17
I Anledning af Spørgsmaalet om Forlæggelse af Herredsfogdens Boepæl fra Viborg til et Sted i Middelsom eller Sønderlyng Herreder, blev fremlagt en af Statsraad Holm forfattet Betænkning i bekræftende Retning, hvilken det øvrige Amtsraad med Undtagelse af Formanden i det Væsentlige tiltraadte. Denne Betænkning er saaledes lydende: Det Kongelige Danske Cancellie har, i Skrivelse af 13de f. M. til Amtmanden over Viborg Amt, forlangt, at Amtsraadet sammesteds skulde afgive Betænkning, angaaende det Spørgsmaal, om og hvorvidt der ved den forestaaende Besættelse af det vacante Herredsfoged og Skriver Embede for Middelsom og Sønderlyng samt en Deel af Houlberg Herred, maatte være Anledning til, at paalægge den afgaaede Herredsfogeds Eftermand, at tage Bopæl i selve Jurisdictionen, og i saa Fald hvilket Sted i denne dertil maatte ansees meest passende. J Henseende til dette Spørgsmaal skal jeg, som Medlem af bemeldte Amtsraad, tage mig den Frihed skriftlig at fremsætte mine Tanker, først fra et almindeligt Synspunct og dernæst under Hensyn til de særlige Forholde i den nævnte Jurisdiction. Det ligger i Sagens Natur, at den, der skal bestyre en Jurisdiction, næst de dertil fornødne Evner og de til et saadant Embede behøvende almindelige Kundskaber, ikke kan have noget fortrinligere Hjælpemiddel, end et fortroligt og specielt Kjendskab til Districtets Localiteter og Personligheder, samt til de særegne Forholde, som, under Tidens og Omstændighedernes Gang, der have udviklet sig. Men dette kan ikke tænkes at finde Sted i nogen høiere Grad, end naar Embedsmanden boer i Districtet og idelig i den muligste Nærhed seer og hører, hvad der passerer, samt, saa at sige, lever sig ind i de derværende Forholde og i Landlivets eiendommelige Væsen. Han vil da lettest og hastigst erfare alt hvad der for ham, som Embedsmand, er vigtigt at vide, han vil for det meste kunne komme efter de som oftest dybt skjulte, sande Aarsager til Tildragelserne, han vil ved egen umiddelbare Iagttagelse, kunne faae det rette Begreb om alle vedkommende Omstændigheder, og han vil derved blive istand til at give paalidelige og til Sagens Kjærne gaaende Erklæringer, som ere saa høist vigtige, ja vel uundværlige, naar høiere men fjernere Auctoriteter skal ved Resolutioner tilfredsstillende afgjøre herhen hørende Sager. Fremdeles vil han i Tide kunne træffe de rette Foranstaltninger i de hans egen Virksomhed anbetroede Sager, være sig af administrativ eller justitiel Beskaffenhed. Herved maa jeg i Særdeleshed paapege Politivæsenet, hvor Ledetraadene mangen Gang ere saa vanskelige at udfinde og hvor det er saa høist vigtigt at gribe ind, forinden en Spire eller en oprindelig ringe Omstændighed voxer op til en Betydenhed, der spotter Politimesterens Bestræbelser, at raade Bod paa Ondet. Og vel maa det herved bemærkes, at denne Embedsmand nu har en langt vanskeligere Opgave at løse, end tidligere, og det af mange Grunde, hvoriblandt jeg kun kortelig skal nævne, foruden Andet, den stærkt tiltagne Folkemængde, med Følgerne deraf og Aandsevnernes Udvikling, der har udstrakt sig til Forbryderne, som nu ere langt mere raffinerede og farlige end forhen. Betragtet fra en anden Side vinde Jurisdictionens Beboere store Fordele ved Herredsfogdens Ophold omtrent i deres Midte, i det de da beqvemmere, med mindre Tidsspilde og mindre Bekostning, kunne komme til ham, i de mangfoldige Tilfælde, da de enten maa søge hans Bistand, eller kaldes til ham i det Offentliges Jnteresse. En Vei længde af henimod 3 Mile tilbagelægges uden Vanskelighed Tour og Retour i een Dag, og man beholder dog dens Midte til Forretningen. Er Veien derimod 5 til 6 Mile, da gaaer, i det mindste i Vintertiden, en Dag til Henreisen, en til Tilbagereisen og en eller dog den bedste Deel deraf til Forretningen. Dette er en Byrde for Enhver, men særdeles for den Fattige og Svagelige, der tillige skal leve 2 til 3 Dage paa fremmede Steder, tildeels i den dyre Kjøbstad. Kan han, saa undgaaer han det og taaler af den Grund hellere Forurettelser, end at paatale dem, ja mange Tyverier gaae upaatalte hen, fordi den Bestiaalne, endog den meere Formuende hellere vil bære Tabet, end gjøre flere Reiser til det fjerne Herredscontoir og savne hans Tjenestefolk i lige Anledning. Svage og meget gamle Folk kunne slet ikke gjøre den lange Vei. Deres Udsagn i private Sager kan kun erhverves med Bekostning, og i Justitssager maa Herredsfogden reise til dem, hvilket foruden Andet, altid forhaler og som oftest skader Undersøgelsen. Kunde man opsummere de Ulemper, som saaledes i et Aar hidrøre fra Herredsfogdens 5 til 6 Mile borteliggende Bolig, da vilde det vistnok mangen Gang opløbe til en stor Masse. Som en Modvægt har man anført, at Landmanden jevnligen har Anliggender af forskjelligt Slags at varetage i Kjøbstæderne, og at han kan røgte disse, naar han møder paa det derværende Herredscontoir. Dette kan ofte være rigtigt, hvad Landmænd udenfor Bondestanden angaaer, men det maa erindres, at det hyppigt er den Klasse, der staaer under Gaardmændene, som maa møde i Politi og Justitssager samt ved andre Leiligheder. Deres Affairer i Kjøbstæderne ere sjelden af Betydenhed, da de som oftest kun have et Par Mark eller mindre i Lommen og jævnligen fristes de til at udgive disse for Brændeviin, eller de fortære dem i alt Fald paa anden Maade i Værtshusene; hvorimod de, ved at møde paa et Herredscontoir paa Landet, medbringe deres Smørrebrød, og nøies dermed, indtil de igjen komme hjem. Endog mangen Proprietair og Gaardmand finder ved Nærværelsen i Kjøbstaden Anledning til unyttige Udgifter, som ikke kunde godtgjøres ved nogle besørgede Jndkjøb eller Andet, og desuden kan neppe nogen dygtig Landmand være i flere Dage fra sin Eiendom uden Tab. Det turde derfor nok blive Resultatet af en rigtig Opgjørelse, at de her omhandlede Fordele ved Herredscontoirets Establering i Kjøbstaden kun blive dennes Jndvaanere og i Særdeleshed, Værtshuusholderne til Deel. Det er endvidere bleven fremhævet, at Herredsfogden ofte har Vanskelighed ved at faae en Bopæl paa Landet. Dette forholder sig rigtigt; men Vanskeligheden lader sig i værste Tilfælde overvinde, naar man opfører en Bygning for offentlig Regning, og derefter lader Herredsfogden betale Udgiften med aarligt Afdrag. Jeg har brugt Ordene værste Tilfælde, fordi Herredsfogden i de fleste Tilfælde vil foretrække og vide at finde Udveie til selv at skaffe sig en Bopæl. Ulemperne ved offentlige Herredsfogedgaarde kan jeg her forbigaae. Forresten kan Vanskeligheder, som de ommeldte, kun afgive Grunde af en ringe Vægt, naar der er Spørgsmaal om 10,000 og flere Menneskers Beqvemmelighed og Velvære, foruden Andet. Betragter man dernæst den Jurisdiction, hvorom det Spørgsmaal verserer, som her ovenfor er behandlet fra den almindelige Side, da vil den findes at have en temmelig god Figur, med en største Udstrækning i lige Linie af noget over 4 Mile, undtagen imellem Skaber=Mølle og Hornbek, hvor der er henimod 5 Mile. Den kunde altsaa blive særdeles beqvem saavel for Herredsfogden som dens Beboere, naar den førstbemeldte fik Bopæl omtrent midt i den. Der vilde da med Undtagelse af nogle lidet betydelige Udkanter, kun blive to Mile i lige Linie fra Jurisdictionens længst bortliggende Dele til Herredscontoiret. Jngen vilde have over 2 1/2 Miil derhen, eller hvis et passende Sted ikke kan findes aldeles i Midten, over 3 Mile. Maatte og vilde Herredsfogden derimod bosætte sig i en Kjøbstad, saa vilde dette blive enten Viborg eller Randers, begge ligge udenfor Jurisdictionen, den sidste endog udenfor Amtet. J Randers sælger og kjøber den østlige Deel af Jurisdictionen, i Viborg den vestlige, dog gaaer ogsaa herfra en Deel Kornvare til Randers og Adskilligt kjøbes der. Hvad enten Herredsfogden boede i Viborg eller Randers, vilde der for de længst fraliggende Steder i Jurisdictionen blive 5 Mile i lige Linie til Herredscontoiret; kun 2/3 eller endog mindre af Beboerne vilde faae en Vei længde af 2 Mile og derunder. Sammenholder man nu det saaledes af mig Yttrede om Jurisdictionens individuelle Beskaffenhed med de ovenfor anførte almindelige Synspuncter, da forekommer det mig, at der er aldeles overveiende Grunde til at paalægge den nu afgaaede Herredsfogeds Eftermand at tage Bopæl i selve Jurisdictionen. Hvad angaaer Stedet, hvor der jo vel tillige bør opføres et Ting= og Arresthuus, da drister jeg mig ikke til at paavise det med Sikkerhed, men hælder dog til den Mening, at det beqvemmeste turde være at finde i eller ved Løvskal. J denne By vilde da Tinghuset være at opføre, hvorved bemærkes, at et Arresthuses, Beliggenhed i en By bedst sikkres imod Fangernes Befrielse ved Vold udvendigfra, og dernæst har Arrestforvareren, paa et saadant Sted, Leilighed til at forsyne sig med de fornødne Fødemidler til Arrestanternes Forpleining, ligesom han og der hastig kan forskaffe sig Bistand i andre Henseender, naar det behøves. Jeg brugte angaaende Stedet til Herredsfogdens Bolig Udtrykket: i eller ved Løvskal; dermed sigter jeg til, at det maatte være Herredsfogden uformeent, om han hellere vilde og kunde skaffe sig en Bopæl indtil en Fjerdingmiil fra Løvskal dog at han forbliver paa den høire Side af Nørreaa. Forresten vil hans egen Fordeel bevæge ham til, helst at blive der, hvor Tinghuset er, eller i muligste Nærhed, thi det vilde ved mange Leiligheder blive en mærkelig Byrde for ham, at maatte gjøre længere Reiser for at holde Forhører over Arrestanterne; hvorved tilføres, at man ikke vel kan paalægge Arrestforvareren at bringe Arrestanterne ret langt til Forhørerne. Om Løvskal skal jeg iøvrigt kun bemærke, at den ligger i en Skovegn ved en mindre Landevei imellem Viborg og Randers og ved Nørreaa, hvorpaa der erPramfart. Endnu skal jeg kun nævne, at muligen andre Byer eller Steder end Løvskal kunde komme i Betragtning ved at bestemme Stedet saavel for Herredsfogdens Bopæl, som for Ting- og Arresthuset; men herom ville Amtsraadsmedlemmerne, som boe i Jurisdictionen, kunne fælde en modnere Dom end jeg. De vil fremdeles vide, om det blandt Jurisdictionens Beboere er et almindeligt Ønske at have Herredsfogden i deres egen Kreds, og de ville kunne skjenne, om deraf tør forhaabes et gjensidigt Forhold, der kan forøge Herredsfogdens Jndflydelse og bevirke eller lette mangen velgjørende Foranstaltnings Iværksættelse. Slutteligen tillader jeg mig den bemærkning, at jeg har fattet mig saa kort, som Sagens Natur tilstæder det, da større Vidtløftighed eller Detaille vilde være overflødig med Hensyn til mine Yttringers Bestemmelse og Sagens videre mundtlige Drøftelse. Dalsgaard, den 17de Mai 1847. H. H. Holm." Formanden havde derimod endeel Betænkeligheder ved den foreslaaede Forandring, som han i det Væsentlige henter fra, at en stor Deel Søgning vil tabes for Kjøbstaden Viborg, at Ting= og Arresthuses Opførelse samt Procuratorernes Reise til og fra Tinge medføre endeel Bekostning m.m. Disse Betænkeligheder kunde Raadet imidlertid ikke finde overveiende. For det Tilfælde at Herredsfogdens Bopæl, skal forlægges til Jurisdictionen formener Raadets Pluralitet at Ting- og Arresthuset burde opføres i Tingbek, med Forpligtelse for Herredsfogden at tage Bopæl i ikke længere Afstand end høist 1/2 Miil fra Tinghuset. Hofjægermester Lüttichau maatte dog, med Hensyn til Beliggenheden ved Hovedlandeveien og Postveien formene, at Hammershøi vilde være det rette Sted for Ting= og Arresthuset. Et af Formanden Raadet forelagt Andragende fra Beboerne i Skiød og Grandslev Sogne, om at henlægges under Frysenborg Birk, fandt Raadet ikke at kunne anbefale uden forsaavidt Politivæsenet angaaer, især naar Tinghuset, forlægges til Tingbek, hvorved Distancen for disse Sogne ikke bliver meget længer fra Herredsfogden, end den bliver for Jurisdictionens andre yderste Sogne. Nr. 21 D. - 1847. I Anledning af et Raadet til Betænkning forelagt Forslag til Lønning for en Arrestforvarer ved Arresthuset i Skive og for en Politibetient sammesteds, yttrede Raadet den Formening, at det var ønskeligt, at Polibetjentposten, fremdeles kunde vedblive at være forenet med Arrestforvarerposten, som af Communalbestyrelsen foreslaaet, men at saafremt en særskilt Arrestforvarer skal ansættes, da er der dog ingen Anledning til undtagelsesviis for Salling at oprette en Politibetjentpost for Landet i Forbindelse med Kjøbstaden, saa at Bidrag fra Landjurisdictionen til Politibetjentens Lønning ikke kan tilraades. Samtlige Landcommuneregnskaber bleve fremlagte og deciderede.