Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-12-29
De som fra næste Aars Begyndelse ønske at subskribere paa Den Vest-Siællandske Avis, eller Slagelse Ugeblad, redigeret af Hr. Pastor, Ridder Baltholm, ville behage snarest mueligt, for desbedre at kunne bestemme Oplagets Størrelse, at henvende den paa ethvert Steds Postcontoir i Danmark og Hertugdømme. ne og for Slagelse og dens Omegn hos Undertegnede. Slagelse den 25de November 1832. P. Magnus (J Avisen No. 103 er følgende væsentlige Trykfeil indløben. Side 1659 ere i Linierne 9 og 10 Ordene Haab og Glæde bleven ombyttede med hinanden.) det synes at have i sin nærværende politiske Forfatning opnaaet sin høieste Lykke, ved at være bleven underkastet en mægtig Stats Herredømme, som har Kraft nok til at beskiærme det mod de sydlige Nationers Jndfald, at vedligeholde Enighed imellem de forskiellige Nationer, som beboe det og at komme de Egne til Hielp, som ved KlimatetsHaardhed blive udsatte for en temporair Elendighed. 20. Ligesom Naturen har bestemt dette Land til en politisk Uvirksomhed, ved sin uheldige og isolerede Stilling; saaledes finde vi et andet stort Land i Asien, ligeledes i een af Naturen isoleret Tilstand, men i en sydligere Himmelegn, og under et blidere Klima, hvo tænker ikke her paa det vidt udstrakte Chinesiske Rige, som ved det store Verdens Hav ved Siberiens Jissielde og HøiasiensØrkner er blevet til dette fra den hele øvrige Jord afsondrede Land. Da det er i sin fulde Udstrækning blevet til et enkelt Rige, saa har det aldeles opnaaet den Bestemmelse, hvortil dets naturlige Bygning har anviist det, nemlig at indeslutte et fredeligt Folk af en original Kultur, og som troe har bevaret sin Oldtids Sæder og Meninger; det er derfor ogsaa et høist mærkværdigt Partie af Jordkloden, for den som bestræber sig for at udgrandske den Slægts Charakteer og Skjebne, hvortil han hører. 21. Men forlade vi det sydlige, nordlige og østlige Asien og begive os hen til Middelasiens og Forasiens mærkværdige Egne, saa støde vi paa disse mærkværdige Lande, hvorfra de største Revolutioner ere udgangne over Jordkloden, især i de ældre Tider og saalænge indtil den høiere Europæiske Kultur og fuldkomnere Krigskonst satte mod deres Fornyelse en uovervindelig Grændse. Historien lærer os, at disse Lande have paa tre forskiellige Maader bevirket store Forandringer i Menneskeslægtens Begivenheder, hvortil deres naturlige Bygning og Beskaffenhed har i det mindste meget medvirket: Det midterste Asien eller det saakaldte Høiasien, ligesom ogsaa Landene omkring det Kaspiske Hav ere for det meste biergfulde eller blot skikkede til at beboes af Romader. Deres Mangel paa en naturlig Frugtbarhed, kan let foraarsage, at Folkemængden kan tilvoxe i en høiere Grad, end Landet besidder Evne til at ernære den; naar dette indtræffer og da tillige en nomadisk og omflakkende Levemaade giør Folket haardt og krigerisk saa gives derved Anledning til Udvandringer og altsaa til allehaande Omvæltninger paa Jorden. Alle Sagn, ligesom alle historiske Beretninger fra Oldtiden bekræfte, at store Udvandringer ere i de ældste Tider skeete fra Asien, og at Europa derfra har faaet sine første Beboere (eller dog i de mindste mange nye Beboere; thi maaske Finner mod Norden og Celter mod Sønden vare de oprindelige eller første Jndvaanere). Og hvilke Bevægelser blandt Nationerne og skrækkelige Begivenheder have ikke Skythernes Udvandringer i de ældre, og Hunnernes, Tyrkernes og Mongolernes Udvandringer i Middelalderens Tidsrum foraarsaget? 22. Som det midterste eller Høiasien er Folkevandringens Moderland; saaledes har Forasiens været Sædet for de store saakaldte universelle Monarchier; her opstod den ene store Stat i Østen efter den anden og udbredte sig mod Vesten; indtil Alexander den Store udøvede Giengieldelsens Ret og viiste, at en saadan Stat lod sig ligesaa let udbrede fra Østen til Vesten. Landenes naturlige Skiønhed og Frugtbarhed og de store Sletter, som de indeholdt, foranledigede og befordrede disse politiske Phoenomener, hvortil ogsaa andre Aarsager, som laae i de Nationers Forfatning og Charakteer, som beboede dem, medvirkede. Det fortiener ellers ved denne Leilighed at bemærkes: at Lilleasien i Forbindelse med Syrien og Palæstina, som af Naturen synes ved sin Beliggenhed imellem Armeniens Bierge, Arabiens og Mesopotamiens Ørkner og Havet, og ved sin naturlige herlige Beskaffenhed at være bestemt til at være et sammenhængende, fra andre afsondret, uafhængigt, kultiveret og lykkeligt Rige aldrig er blevet det, saaledes opnaae ikke Landene den Bestemmelse, som de af Naturen synes at have; men maaskee den kan endnu være dette Land forbeholdet. 23. Men de største Revolutioner, som ere udgangne fra Forasien, ere unægtelig de Religionsmeninger, som derfra have udbredet sig over Jorden: her lærte Zoroaster, her opstod Magernes vidt udbredte Lære; her dannede Jødedommet sine mærkværdige og uforgiængelige Principer; her var den Vugge hvorfra Christendommen udgik, som har fængslet saamange Hierter; her antændte Mahomed Sværmerier Arabernes Phantasie og drev dem til med væbnet Haand at udbrede deres Magt. og deres Meninger. Hvo kan i disse Revolutioner i Menneskelivet lukke Øinene for Jndflydelsen, af de Landes brændende Clima og fortryllende Beskaffenhed, hvorfra de udgik, i Phantasiens Land maatte Phantasiens Børn frembringes; thi selv Christendommens rene og høie Grundsætninger bleve ikke forskaanede for dens Paavirkning (f. Ex. ved Gnosticismen) 24. Naar man saaledes overtænker Asiens Bygning, saa kan man vel give Herder Ret Gesch. der Philos. der 1ste Th. 50 – 1) at denne Verdensdeels Forskiellighed fra Amerikas i Henseende til deres Biergkieders Strækning, da disse i Asien strække sig fra Vesten til Østen, imedens de i Amerika strække sig fra Norden til Sønden, have en stor Jndflydelse paa deres Beboeres forskiellige Beskaffenhed. Men naar han (Gesch. der Ph. der - 1 Th. 435) forklarer den Vedholdenhed, som finder Sted blandt Asiens Beboere i Henseende til Despotie, Fædrenes Anseelse og nationale Skikke af denne Jordensdeels Bygning, af det at den er et bredt sammenhængende Land og ikke adskilt ved Bugter af Havet, hvorved den indbyrdes Communication ikke kan blive saa stor, saa synes dette at være en Vildfarelse; thi deels har den indvortes Landhandel og Forbindelse imellem Nationerne stedse været stor i Asien, og deels finder man samme Vedholdenhed i Fædrene=Skikke i de Asiatiske Lande, som ere adskilte i forskiellige Stykker og som have til alle Tider staaet i den nøieste Forbindelse med andre Nationer, som f. Ex. Jndien; ogsaa finder man at denne characteristiske Egenskab ved Asiens Nationer ikke lader sig udslette ved det at de i en lang Tid have været underkastede andre Nationers f. Ex. Grækernes Herredømme; dette synes altsaa snarere at være grundet i disse Nationers oprindelige Natur. 25. Endnu maae tilføies den Formodning, eller hellere den Gisning, at naar man kalder den bedre Deel af Asien med Rette et Phantasiens Land, og forklarer dets Egenskab til at virke paa Jndbildningen af dets delige Himmelegn, dets Skiønhed, dets indtagende og pirrende Naturprodukter i Forbindelse med dets tørre Klima, hvilket altid frembringer en stor Activitet hos Menneskene, naar Nød eller Phantasie sætte dem i Bevægelse og overvinde den Dorskhed, som en varm Luft ellers medfører, saa tør man maaskee haabe at finde i den nye Verdensdeels blidere Egne en heldigere Blanding for Udviklingen af den menneskelige Naturs Fuldkommenhed; thi de samme Naturskiønheder og Fortrin findes her i Forbindelse med et fugtigere Klima, som modererer Phantasien og stemmer Siælen til Betænksomhed; kunde her det skiønne Baand slynges imellem Phantasien og Fornuften, som man saa ofte søger forgiæves at finde; med hvilke haabefulde Blikke maatte man da ikke henvende sin Opmærksomhed paa denne nye Verdens deels fremskridende Beboelse og Cultivering? 26. Man kalder Nye Holland et Underland man betragter det med Nysgierrighed og med Studsen paa sin Fart til det mærkværdige og cultiverede Asien; men bliver vor Følelse vel anderledes naar vi over, det paa Culturens Trin saa lavt staaende, Afrika tager Veien til det oplyste Europa. Hvor ligt er ikke denne Verdensdeel med hiin her finder man det samme indre hede og ubekiendt Land og beboet af en sort og som det synes ufuldkomnere Menneskerace; (som dog er væsentlig forskiellig fra den i Nyeholland) blot Kysterne ere Afrika meere befolkede, frugtbarere og oplivede Ved denne Verdensdeels store Brede under der hede Zone bliver det utilgiængeligt for Kulturen Klimatets Varme svækker Menneskets Aandskraf- og formere dets Sandselighed; derfor synes de at Forsynet har skabt en Menneskeart for dette mindre gunstige Jordstrøg, som kunde være passende til dets Ufuldkommenhed; og ligesom Aberne disse menneskelignende Dyr, beboe dets Skove, at saaledes en Menneskeart, som i sin indvortes og udvortes Bygning nærmer sig mere til Aben, end som Jordens øvrige Nationer, skulde beboe dets Sletter (det er tydeligt at see, at Negernes Hierneskal staaer midt imellem Europæernes og Orangoutangs) en Menneskeart hos hvilken Modificationen af den fornuftige Natur ved den sandselige er til mindre Fordeel for den første. Historien lærer at den midterste og største Deel af Afrika har stedse været den grove Sandseligheds, den ucultiverede Fornufts, det raae Barbaries og det trælsomme Slaveries Fædreneland. Afrikas udstrakte Beliggenhed under den hede Fone, i Forbindelse med den Menneskeraces Organisation, som beboer den største Deel af dens Overflade, har og vil stedse afholde denne Jordens Deel fra nogensinde at erholde en historisk Mærkværdighed. Menneskenes Foretagender i disse Egne blive stedse de samme; Sandselige Nydelser, overtroiske Beskjæftigelser og indbyrdes Kampe afvexle med hinanden; men ingen store planmæssige giennemtænkte Foretagender finde Sted; Sandseligheden er yppig og Fornuften svag og Negerslaveriet er den mærkværdigste Begivenhed som er udgangen fra disse Egne. Kun Africas Sydspidse og dens nordlige Egne ere skikkede til en større historisk Mærkværdighed; hiin tiener til en høist vigtig Hvilepunkt og Forberedelses Sted for Handelen til Jndien og til Expeditionerne til dette Rige, (ingen har sat dette i et bedre Lys og har udførligere handlet derom end Barrow i Biblioth, der Reiseb. 17 Th.); det er derfor ogsaa blevet til et Stridsæble for Europas handlende Nationer. De nordlige Kyster af Afrika ere derimod ved deres Beliggenhed ved Havet, ved deres større Frugtbarhed og deres mere tempererede Varme skikkede til at blive Opholdsteder for cultiverede Mennesker, og de ere saaledes, som det er beskrevet om det vestlige eller saakaldte Forasien, skikkede til at frembringe Handel, en vis Grad af Jndustrie, og til at frembringe en stor Grad af Virksomhed naar Jndbildningskraften antændes ligesom til at slappe hiin, naar denne kjølnes. Erfaringen har imidlertid ikke fremstillet denne Deel af Afrika, som et saadant originalt Land, saaledes som Asien er det, thi store Ørkener lægge uovervindelige Hindringer i Veien forat udbrede den Kultur, som kan har modtages, paa nogen ret virksom Maade til denne Jordensdeels oprindelige og raae Beboere. 27. Men Afrika har endnu i sit nordøstlige Hiørne et Land af en overmaade mærkværdig naturlig Beskaffenhed, nemlig Ægypten. Man træffer der paa en Ørken og en Biergstrækning som adskilles ved en stor Flod, hvilken giennemstrømmer det hele Land, og som tillige er den eneste i Landet (paa den ubetydelige Torrens Ægypti nær); denne Flod stiger hvert Aar over sine Bredder og giør den Deel af Landet frugtbart, som den formaaer at overskylle; og da den ved at udgyde sig i Havet deler sig i mange Arme og altsaa bliver i Stand til at vande en større Strækning, saa danner den ved Havets flade Kyster et temmeligt stort og overmaade frugtbart Land.