Aalborg Stiftstidende, 1838-05-12
Det europæiske Statsystem ved Begyndelsen af Aaret 1838. (Fortsat. See Nr. 72.) Brudet imellem den franske Regjering og det revolutionaire Parti blev fuldstændigt, og derfor gjennemløb ogsaa dettes rasende Had Statsomvæltnings=Attentaternes hele Tonestige, ligefra Gadetumulterne til Kongemords=Manien. Regjeringen forfulgte Fjenden Skridt for Skridt og fra Skandse til Skandse i hens lønligste Smuthuller. Fordreven fra Barricaderne, trak Fienden sig tilbage til Clubberne; men disse bleve sprængte, og da de Sammensvorne pukkede paa at blive frikiendte af Ju rien, fremdroges de for Pairsrettens Domstol. Da de vovede at kaste deres fanatiske Læresætninger i Ansigtet paa Lovens Repræsentanter, og at forvandle sig fra Anklagede til deres Dommeres Anklagere, for, da de ikke længere kunde giøre Regning paa at slippe for Straf, idet mindste at vække Scandal; fratog man den Ordet, og da de nu vare trodsige nok, til aldeles ikke at forsvare sig, bleve de dømte uhørte, alene efter de under Forhørsprocessen fremkomne Beviisligheder. Man skjænkede de fremmede Flygtninger Asylrettigheden ikkun under den Betingelse, at de afholdt sig fra alle politiske Machinationer, og de, der ikke vilde det, maatte forlade Landet. Frankrig, lod sig ikke nøie med at fordrive de for det selv farlige Personer - men udøvede ogsaa en god Nabos Pligt; thi dets Politi tilintetgjorde ligesaavel Anslag, der smededes imod fremmede Regjeringer, og til Beviis for, at ingensomhelst Urostifter kunde have noget at vente af det, begyndte det med Fordrivelserne fra Schweitz. Den paa alle Puncter slagne Faction havde dog endnu et Organ i de antiemonarkiske Journaler; men Frankrig, men Europa vare kede af, uophørligen at blive gjorGrundprinciperne for deres Statsforfatninger stridig. Derfor blev der lagt Tømme paa Pressen ved Septemberlovene, og dette Undertrykkelses-System, der med Standhaftighed dreves igjennem, havde de bedste Følger. Regjeringen vandt større Kræfter under Kampen; den illegale Opposition sad enten i Fængsel eller var jaget i Landflygtighed, eller ogsaa var den traadt tilbage indenfor sine lovlige Skranker. Da vilde Doctrinairerne spænde Buen endnu høiere; men Nationen følte, at Pilen vilde flyve udenfor Maalet, og Kongen sagde: Holdt! J forrige Aar, den 8de Mai feirede Louis Philippe en stor Forsoningsfest; Fængslerne i Ham og Doullens bleve aabnede, Endnu gives der skjændende Legitimister, kuurrende Republikanere og ærgiærrige Bonapartister, som ingen Ansættelse have - men som Partier, der kunde blive farlige for Verdensfreden, ere de gaaede til Grunde. Frankrig har ikke længere nogen anden Politik, end sin Konges uforanderlige Villie, og den er conservativ. Naar det imellem har Anfald af Opposition, saa er det imod den broderede Hofdragt eller Apanagerne, og naar det forlanger videre Fremskriden, saa mener det Forbedringer, og som saadanne nævne vi Nedsættelse af Summen for at blive valgberettiget og valgbar, 5 Procent-Renten, de hemmelige Fonds's Formindskelse og Forbedring i de fattigere Classers Kaar; Fabrikanterne og Kulgrube=Eierne kunne ikke faae Skyts tolden høi nok, Søstæderne raabe paa Handelsfrihed og Provence paa Algiers Colonisation. - Ogsaa Algier - dette vigtige Capitel i Pressens og Tribunens Tvistigheder - har Ald vig Philip paa en lemfældig Maade indledet i statsoconomiske Overveielsers stille Kreds, maaske ved en Overeenskomst med England om et Minimum af Territoriets Udvidelse i Afrika, som den brittiske Skinsyge vil indrømme. Tractaten til Tafna, hvori Frankrig giver Slip paa en ubegrændset Erobringsret, er baade et Mindemærke og klog Maadeholdenhed og hæderlig Agtelse for fremmed Nationalitet. Frankrig indsaae, at det ikke alene var langt værdigere, men tillige fordeel¬l Oattigere, at det, ved at concentrere sig i Kystslæderne, foregide Jndfødte med Exempler paa gavnlige Kunster, end ved at vise den europæiske Overlegenhed i Ødelæggelsen af deres begyndende Uddannelses adspredte Foreningspuncter, ved at bortføre deres Hjorder, afbrænde deres Sæd og plante Krigens Fakkel paa Mascaras Ruiner og i de ryggende Duars. Om denne deelvise Frasigelse ikke engang var andet, end Opfyldelsen af et Løfte, Carl X havde givet, bliver den dog derfor ikke mindre hæderlig, paa Grund af den Ordholdenhed, som den røber. Thi hvilken let Sag havde det ikke været for Kongen at illudere enhver Forpligtelse, ved at stikke sig bagved Folkets Ønsker, og hvo havde villet tvinget ham, England, der har andre Ting at tage vare, vilde ikke have yppet Kiv med ham desangaaende. Ved Constantines Erobring blev den frivillig dragne Linie rigtignok paany overskreden, men den er uden Tvivl i det Hele taget ikkun provisorisk, hvilket heller ikke kan andet end blive Tilfældet, naar Nationer af ulige Dannelse komme i Berøring med hinanden, paa Grund af den ligeledes ulige Udvikling af deres Hjælpekilder. Man maa imidlertid troe, at Louis Philippe gjerne havde skaanet Beyen for denne Catastrophe, endskjøndt det maatte koste den franske Stolthed stor Overvindelse at tilbyde Forlig, hvor man havde et Nederlag at hævne. Denne Afholdenheds Dyd, der nu har bestaaet enhver Prøve, vidste det monarkiske Europa ogsaa at skatte. Juli=Dynastiets Forhold til Udlandet blev langt meere fleersidigt, og Oppositionen fra den østlige Alliances Side har mistet endeel af sin oprindelige Skarphed. Familieforbindelsen,