Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-12-07
(Det er et mærkværdigt Phoenomen, at see kort førend det Vellingtonske Ministerium blev styrtet, hvorledes det Engelske Aristokratie, eller det saakaldte Tory Partie, begyndte at slutte sig tæt til ham og betragte denne ubøielige Mand, som sin faste og eneste Støtte. Hans store Antagonisk Hertugen af Newcastle erklærede for kort Tid siden at han med alle sine Clienter vilde understotte Ministeriet; hans bittre Fiende Marqvien af Vinchelsen, som i Anledning af den Jrlandske Emancipations=Sag saaledes forivrede sig imod Premierministeren at det kom til en Duel, talte om ham med den største Agtelse. Og disse samme Tory som nu sluttede sig tæt til denne Helt i Cabinettet som i Marken, vare for en Tid siden hans lidenskabeligste Modstandere, da de vare opbragte overden Bestemthed hvormed han havde sat sig for at indføre Besparelser, og at gjøre Arbeide og Pligt, Opfyldelse til en Betingelse for at erholde Belønninger og Emolumenter af Staten. Men nu da Aristokratiet indsaae, at Perioden for en Parlamentsreform, begyndte at nærme sig og Grundvolden for deres Overherredømme i Staten at rystes, erkiendte de Nødvendigheden af at indgaae en nøie Forening med det Vellingtonske Ministerium. Hvor forbittret Torypartiet hidintil var paa Premierministeren sees af følgende Skildring af ham som læses i den ivrige Tory-Journal Blakwods Magazine som udkom i Emancipations-Perioden og lyder saaledes: Hertugen af Vellington besidder en Corporals Genie og hele en Klokkers Grundighed. En stiv Characteer, en Jernvillie, en uovervindelig Koldblodighed (bedre Egenskaber hos Generalen end hos Statsmanden) ere hans Fortienester. Han besidder ikke meere Talent end en gammel Feldtkanon; det samme Metal har tjent til at støbe denne og skabe hiin. Denne Apostat denne Kongernes Fornærmer; denne Don Kosak dette Væsen uden Aand og uden Følelse; denne Marmorsiæl fortiener intet uden Ringeagt. (Denne Passage kan tiene til en Prøve paa Skrivefrihedens Excesser i England, saaledes, siger ogsaa den Engelske Forfatter, dypper Partiehadet Helten af Vaterlog i Jnvectiverens Gadeskarn. (Torypartiet familialiserer sig herved med Londons Skiøger og Lommetyve, som kaste det physiske Gadeskarn efter ham. Men vi ville følge den Engelske Forfatter paa hans Skildring af den faldne Klippe. - Hans Ord ere følgende: Faa Mennesker ere saa aldeles berøvede alle Mid ter til at behage som Hertugen af Vellington; Et venligt Smiil, smigrende Lofter, Hof=Forførelser, alle disse Konstareb, som koste Ministrene saa lidt, og som Nationerne maae betale saa dyrt, kiender han slet ikke noget til. Hans Gemyts og hans Væsens Ubøielighed ere blevne til Ordsprog; hans Udvortes mangler Gratie og passer godt til det Stive i hans Jdeer og det Tørre i hans Foredrag. Han mangler Godmodighed for at kunne behage Folket og elegante Manere for at smigre Aristo kratiet; hiint holder ham for at være ubtid og hovmodig, dette, hvis stolte Svaghed han ikke vil smigre for, at være grov og bydende. Som en Mand af Forstand har Hertugen af Vellington vidst at hæve sig over sin Characters Feil og de Farer, som den udsætter for; han har hverken smigret for det liberale Aristokratie eller for Almuen; han er gaaet sin egen Vei og fulgt en nye dristig ligefrem Maneer, hvorved han blot har stolet paa sig selv og som stemmede overeens med hans Forhold som Militair. Hidintil er dette lykkedes ham ret godt, som Aristokrat har han dog ikke stottet sig paa Aristokratiet; ved at afhielpe de meest paafaldende Misbrug har han dog ikkeheller kastet sig i Folkepartiets Arme. (Men dette lykkedes ham ogsaa kun til en Tid, at staae fast og ene, at følge sit eget Hoved uden at have et Partie forsig og uagtet Mangdens Misbilligelse, at sætte store og velgiørende Planer igiennem, hvis Bekgiørenhed Samtiden ikke begriber og Eftertiden først kans indsee kan lykkes en uindskræket Monark som Peter Czar, eller en almægtig Minister som Marqvien af Pombal, men ikke Statsbestyreren i en Fristat. Han drives paa den offentlige Menings Strom, og maae store sin Cours efter den; han kan vel giøre Forsøg paa at kede den og lempe. Statskibet efter den; men vil han seile mod Strømmen saa skylles han bort af den; hvilket de nyeste Begivenheder lære med Hensyn til denne selvstændige Mand. – J den uindskrænkede Regiering aabenbarer sig en skabende Magt; i Folkeregieringen en udviklende. Det nye Engelske Ministerium vil nu probere paa at styre Statens Skib efter den, nærværende Tids, Strøm, ville blot, ikke dens Bølger bruse saa vildt, skumme saa høit, at de ville rive alt det bestaaende i hiint overspændte Land bort med sig - der er virkelig megen Grund til at befrygte det.)