JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
J Stifts-Avisen, læses følgende skjønne Hilsen til Aalborgs hjemkomne Søfarende: Gram suser Stormen om den høie Mast. Og Bølgen reiser sig mod Himlens Skyer, Men Mødet ei fra rasken Sømand flyer, Han ændser ei de vilde Bølgers Kast. Han spænder Seilet ud, med hviden Vinge, Han veed saa snild den barske Storm at tvinge. Dog mangen Een sank ned i Bølgens Skjød, Ukjendt er Stedet hvor hans Aske hviler, Ei Mindeblomsten paa hans Gravhøi smiller, Og Viv og Børn de sidde uden Brød, Og klage grædende i Aftenrøden: Hvo hielper nu os Arme ud af Nøden; Men naar en Sømand gjennem salten Sø Har Maalet naaet hvorefter stærk han higer, Hvad er hans Løn, et Smil af væne Piger, Et Favntag af hans Ven, hans Viv, hans Møe Da hæver Blikket ham imod det Høie, Da er forglemt al overstanden Møje. Velkommen da til elskte Bye igjen I som jeg offrer Sangens svage Tone, Og naar det blæser mild fra Foraars Zone Da atter seil til fjerne have hen Fra Biv og Børn, fra Døttre og fra Sønner ledsage Eder hjertelige Bønner.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-02-25
Kjøbenhavns Børs, den 22de Februari. Cours. Hamb. 2 M. 218, a vista 221. Spec. 221. Specier solgtes til 13 Rbmk. 4 s. a 13 Rbmk. 5 s. Disc. 5 pC. 4 pC. Kgl. Oblig. (uden Renter) 911. Nationalbank-Obligationer (af Laanet 4 Febr. 1820, uden Renter) 102 3/4 Rbd. r. S. eller 1131 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. r. S.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
Lord Ambersts Reise til China. (Sluttet.)¬
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
Det blev besluttet, efter at Lord Amherst havde tilbragt en Nat paa Øen, at han og Suite skulle søge at naar Batavia (200 engelske Mile, derfra) i to Baade, fulgt af Leutnanterne Hopp ner, Herrerne Mayne, Cook og Blair, de ankom ogsaa efter mange Besværligheder formedelst Mangel paa Vand, til Batavia. Hans Excellence afsendte strax, uden et Øiebliks Ophold, det engelske ostindiske Kompagnies Krydser, Ternate med Gesandtskabs-Sekreteren Hr. Ellis for at hjelpe dem, som vare tilbage. Den krydsede en lang Tid mod Vind og Strøm, og tabte slutteligen Øen af Sigte. Den Deel af Mandskabet, der vare bleven tilbage ved Vraget, fik fat paa nogle Levnetsmidler, der flød op, og ved et sparsomt Brug deraf, sloge de sig for det Første igjennem paa Øen, (Vand fik de ved at grave i Jorden) hvor de forbleve fra 18 Februar til 7 Marts. J denne Tid bleve de anfaldne af de Vilde fra Naboerne, som efterat have plyndret og brændt Skibene, blokkerede dem paa Strandbredden, men det lykkedes dem med meget faa virkelige Vaaben, at holde dem fra Livet. J et Forsøg paa, at bemægtige sig de tilbageblevne Baade, blev en Morgen ti af dem, deels skudte, deels druknede. For øvrigt vare deres Hændelser. paa denne Øe af et usædvanligt og romantisk Slags. Kaptain Marwels Opførsel, ved Bestyrelsen af Affairerne her, og deres Forsvar mod de Vilde, omtales af hans Officerer med den største Beundring, da han under en Stilling, der var saa trykkende og forenet med saa mange Farer, viste en sjelden Aandsnærværelse og Kulde.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
J Batavia blev Skibet Cæsar bestemt til at hjembringe Hans Excellence med Suite tilligemed Alcestes Officerer og Mandskab. Det anløb Kap, St. Helen og Ascension paa Hjemveien til Engeland.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
(Neddeelte Sager.) Vigtige Følger af store Herrers Jndigestioner.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
Efter det ulykkelige Slag ved Mülsberg fik den Albertinske Linie af Sachsen, Churlandene tilligemed Universitetet i Vittenberg. Den Ernestinske Linie, som saa ivrig havde befordret Reformationen, søgte Tilladelse til at anlægge et Universitet istedetfor i Jena, thi uden Keiserens Confirmation kunde det ikke skee, men Carl den V. nægtede det reent ud og Ferdinand den 1 tilstod. det vel, men dog paa Vilkaar, at ingen theologiske Promotioner maatte foretages; men det var det samme som slet ikke at confirmere Universitetet, thi et Universitet, som ikke kunde creere Doctores i det fornemste Facultet, var efter den Tids Tænkemaade saa godt som et Intet. Men lykkeligviis var Johann Schrøter, een af den Tids dueligste Læger, dengang Professor i Jena. Keiser Ferdinand den 1, som gjerne spiste godt og drakdygtig dertil, havde 1557 oftere Jndigestioner.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
De Wienske Læger kunde ei faae Bugt med dem, Schrøter blev da hentet, bragte Keiserens Mave. i Orden, og fik Adelspatent for sig og Ret til at creere Doctorer i alle Faculteter for Universitetet. Store Herrers Vellevnet have flere Gange i Historien havt vigtige Følger. Af Carl den VIte sidste Jndigestion opstode 2 store Krige; der nær havde ødelagt Tydskland, ved Følgerne af Chur fyrst Marimilian Josephs Jndigestion var Baiern nær bleven deelt, og ved en lignende Anledning fik Universitetet i Jena Doctorer i Theologien. Maa man ei med Persius udraabe: Quantum in rebus inare! Wer von Leipzig komme ogne Weid, Von Wittenberg mit gesundem Leib, Von Jena ungeschlagen, Der har von grossem Glück zu sagen! heed det for omtrent 50 Aar siden i Tydskland, Den Tid udmærkede de Leipziger Studentere sig ved deres Galanterie, de Wittenbergske ved deres overdrevne Flid, ligesom de jengiske strax vare kjendelige paa den vældige Pallask, de havde ved Siden, de tyve Glas, de kunde styrte i sig og de lærde Syllogismer, de Sloge om sig med. Verset om Leipzig kan godt anvendes paa Kjøbenhavn. Det første en Student i Almindelighed tænker paa naar han kommer dertil, er en Forlovelses Ring om den ellers ikke Attraaede er forhvervet i Mesterlectien, dog meget faa reiser derfra med frit Hjerte. Det andet Vers passer og; thi Flid hersker hos de Fleste ved vort Universitet, hvorimod det vildtydske Væsen, endskjøndt det for en kort Tid havde nogle faa Efterlignere, ikke har kunnet faaet Jndpas, saa de kjøbenhavnske Studentere, med Rette roses for Orden og Sædelighed.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
Nürnbergsk Høflighed. Fr. Nicolai i hans tydske Reises 1ste Deels VI Afsnit fortæller følgende om Nürnbergerne: Til ethvert Gjestebud indbydes tre Gange, thi den nirnbergske Høflighed fordrer, at Jndbudne førstegang skal undskylde sig, andengang ei love for vist, og først trediegang, efterat have ladet sig nøde forskrækkelig, tage imod Indbydelsen, og den vilde blive anseet for et Menneske uden Levemaade, som strax havde sagt ja. Med Rette kaldet Pollnitz i hans lettres et memoires Tom. 1. Side 183 Nürnbergerne: les plus penibles complimenteurs.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
Liigbegængelse i Reapel. Göethe beskriver saaledes et Barns Begravelse i Neapel i hans Fragmenter over Jtalien: Overalt seer man der en udmærket Munterhed, og som de leve, begrave de ogsaa deres Døde; der forstyrrer intet sort langsomt Sørgetog, den muntre Verdens Harmonie. Jeg saae et Barn at blive begravet. Et stort, guldstukket Teppe af rødt Fløiel bedækkede en bred Baare, derpaa stod en udskaaren, stærk forgyldt og forsolvet lille Kiste, hvori den hvidklædte Døde laae gandske bedækket med rosenfarvede Baand. Paa de fire Hjørner af Kisten vare fire Engle, enhver omtrent 2 Fod høi, som holdte store Blomsterkoste over Barnet, og, fordi de vare befæstede nedenunder med Traade vaklede ligesom Baaren, bevægede sig, og synes at udsprede Blomsterduft over Barnet. Englene bevægede sig saameget desto stærkere, som Toget ilede hurtig igjennem Gaderne, og de forangaaende Præster, snarere løbe end gik. Den lille Løvehund. Fortælling af Göethe i hans die guten Weider.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
To Adelsmænd, Ferrand og Bardano, havde fra Ungdommen af levet i et venskabelige Forhold. Pager ved et Hof, Officerer ved et Regiment, havde de fristet mangen et Eventyr sammen, og lært hinanden tilfulde at kjende. Bar dano gjorde Lykke hos Fruentimmer, Ferrandvar heldig i Spil. Hiin benyttede sig af sin Lykke, med Letsind og Overmod, denne med Betænksomhed og Vedholdenhed. Tilfældigviis efterlod Bardano, just da han hævede en nøie Forbindelse, en lille smuk Løve hund; han anskaffede sig en ny, gav den til en Anden; just da han var i Begreb at forlade hende, og besluttede nu fra den Tid af at give enhver Elskerinde til Afskeed en saadan lille Hund. Fer rand vidste denne Spøg uden videre at bryde, sig derom. Begge Venner bleve en lang Tid adskilte, og samledes først atter, efterat Ferrand var bleven gift og levede paa sine Godser. Bardano til bragte nogen Tid deels hos ham, deels i Naboelauger, og var paa denne Maade bleven over eet Aar i en Egn, i hvilken han havde mange Venner og Beslægtede. Engang seer Ferrand hos sin Kone en allerkjereste lille Løvehund, han tager den op, den behager ham, han roser den, klapper den, og naturligviis spørger han, af hvem hun havde faaet dette smukke lille Dyr. Af Bardano, var Svaret. Med et erindrer han sig de forrige Tider og Begivenheder, den fornærmede Ægtemand mindes det frække Kiendetegn, hvormed Bardanopleiede at ledsage sin Ustadighed; han bliver rasende, kaster den arme Hund fra sig, og forlader i Øieblikket den forskrækkede Kone. En Tvekamp, og mangehaande ubehagelige Følger, vel ingen Skilsmisse, men en Overeenskomst om at leve afsondrede, og et forstyrret Huusvæsen, endte Historien. Den ustadige Ægtemand.)
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
Blandet. I Pitsfield, i Massachuset, har man fundet ellastisk Marmor som lader sig bøie. J Varmen mister det sin Elasticitet; men erholder den igjen, naar man dypper det i Vand. Dybt inde i det kolde Rusland f. Ex. i Sara tow ved Volgafloden, har Veiret sidst i Decbr. været saa mildt, at Græsset stod paa Marken som i det skjønneste Foraar, noget uhørt dertillands.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
J Storhertugdømmet Hessen klager man iaar igjen bitterlig over Markmusene.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
Jfølge Privatbreve fra Ostfriesland anslaaer, man den Skade, som her er skeet paa Diger, Huse, Qvæg og Varer, til 5 Mill. Rdlr.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
J Emden maa man, af Mangel paa Fachinertil Digearbeidet, kappe alle Træerne paa Voldene, Jndvaanernes Hoved=Promenaade. Skjøndt der daglig arbeider nogle hundrede Mennesker i Stadens Gader, saa gives der endnu de Steder, hvor man neppe kan komme igjennem tilfod, langt mindre med Hest og Vogn.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
J Flandern er det næsten allevegne Brug at plante canadiske Poppler oven paa Digerne. Den Berægelse, hvori disse Træer sættes ved Stormens Magt, mener man, har skadet Digernes Fasthed, og man giver dem megen Skyld for den Skade, som nylig er skeet.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
I Hannover mener man, at der paa nogle Aar vil indgaae et Par Regimenter, hvoriblandt et Cavallerie-Regiment, og den derved skeete Besparelse blive anvendt paa Digereparationen.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
Paa Kysten imellem Lindesnæs og Frederikshald skal der anlægges lave Mærker for Søfarende, paa de Steder, hvor de høitliggende Søemærker undertiden, ikke kunne skjælnes for Snee og Taage.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
Indenlandsk. Hs. Majestæt har under 9de Febr. ogsaa paabudenen almindelig Collect i Hertugdommerne Slesvig og Holsteen til de ved Digebrudene og Oversvømmelsen forarmede Medborgeres Understøttelse.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
Paa Søndag gives i Trinitatis Kirke i Kjøbenhavn en stor Concert, hvis Jndtægt bliver til Understøttelse. for de ved Oversvømmelsen adelagte Familier. Mange af Kjøbenhavns første Damer have villigen taget Sangpartier i denne Concert, som forventes allernaadigst beæret med det kgl. Herskabs allerhøieste Nærværelse.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
J en Anmeldelse af Gradthausens Eidara i Tillægget til der Gesellschafter No. 208 for f. A. hedder det. Der lange Epistel des verstorbenen. Baggesen &c. - Vi ville af vort ganske Hjerte haabe og ønske at det er en Feiltagelse, og at det kun er paa Papiret, denne berømte Landsmand, er død.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
Etatsraad Fr. Thaarup har indtil videre overtaget Redactionen af Bladet Skilderiet.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
Efterat det nu er afgjort at Bygindførselen ikke bliver tilladt i Engelland - siger Handelstidenden, af 1ste Marts - er det flaut med denne Artikel. For tørret Rug bydes derimod forgiæves 3 Mk. 10 s. hamb. Banc.; Sælgerne fordre 4 Mk. Banco. Utørret Rug er solgt for 14 Mk. Repræsentativer frit ombord i Provindserne.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
Indsendt. Luset kan, vedbørligen anbragt, i den for udanne Krede at sprede Mørket.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-04
Kjøbenhavns Børs, den 1ste Marts. Cours. Hamb. 2 M. 217, a vista 220. Spec. 221. Specier solgtes til 13 Rbmk. 4 s. a 13 Rbmk. 14 s. Disc. 5 pC. 4 pC. Kgl. Oblig. (uden Renter) 91 1/2 a 92. Nationalbank-Obligationer af Laanet 4 Febr. 1820, uden Renter) 102 a 102 3/4 Rbd. r. S. eller 113 1/4 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. r. S.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
Frue Bruun i hendes Briese ans Rom skildrer de rommerske Damer paa følgende Maade: Jntet paa Jorden kan tænkes skjønnere end en romersk Brunette, især ved Lys. Den blændende, hvide Pande, ombølget af det glindsende sorte Haar, under hvilken Øiet funkler frem af den herlige Hvælving, under skyggende Øinehaar, over hvilket ziirlig krummede Buer svæve Hovedets hele herlige Form, den grandiøst hvælvede Kind og fremfor Alt Maaden, hvorpaa Hovedet hos enhver Romerinde fra Prindsessen af til Almues konen hviler paa Nakken, og denne paa Skuldrene, og Maaden hvorpaa det bevæger sig, om hvor guddommeligt,
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
Kun i Rom allene finder man saa almindelig denne Halsens, Skuldrenes og Barmens klassiske Skjønhed. Ogsaa Arme og Hænder ere en Raphaels Pensel værdige. Med eet Ord: saalænge romerske Damer sidde eller knæle, ere de Gudininder eller Hellige, Men staae de op og gaae, er Trylleriet for største Deelen hævet. Thi saasnart de første Ungdomsaar ere forbi, gjør Sundhed og Magelighed, at Skjønheds Fylde bliver Fedme, men dandse de er Trylleriet gandske forsvunden. Dog hos Koner af den fattigere Middelstand og Almuesklassen bevare Tarvelighed i Levemaade og taaleligt Arbeide; (thi tungt Arbeide paatager sig end ikke den ringeste Romerinde) længere den skjønne Legemsskabning; disse gaae og bevæge sig hurtig; og i de raske, vilde Sattariis ere de liig de rasende Bacantinder paa de Gamles Basreliefs. Forbryderen. (Sand Tildragelse, af Golds London Magazine.) Syden for Fortet Cumberland paa Kysten af Hampshire reiser sig en lille Høi i Veiret, hvorfra det tilgrændsende Landskab antager det meest maleriske Udseende. Paa den ene Side kaster et mørkt Moras et dunkelt Skjær paa den fjerne Horizont; men derimod paa høire Side af Fortet, stiger den ene Høi fremfor Øiet efter den anden langs Søekysten, indtil de sluttelig blive mindre og mindre og endelig begrændses ved Synet af Oceanets dybe Blaae. Paa den yderste fjærne Grændse staaer Galgen hvor de ulykkelige Forbrydere blive henrettede, den staaer paa et koldtøde Morads, og eftersom de hensmuldrende Levninger af Retfærdighedens Offere svinge frem og tilbage med Vinden eller falde stykkeviis til Jorden, istemme Rovfuglene deres hæse Skrig omkring Stedet, ængstelige for deres Rov, og fremstille en evigvarende rædselsfuld Scene. Er Dagen stormende, bryde de mørke Vover mod Høiene, Søetaagen ruller ned af deres Sider og den kunstige spidse Høi at Jord, vædes ved Skummet, der spreder sig rundt, om med uimodstaaelig Magt. Vandrerens Øie drages maaskee da hen til Stedet; thi naar den lavere Deel af Landet er tildeels oversvømmet, kneiser Høiens blaae Top frem i Havet, der omringen den. Den interesserer Vandreren, ved dens fuldkomne øde Beliggenhed; men den bliver hellig for hans Erindring, naar han hører den Sorgens Fortælling, der er forbunden med den, hvilken vi ofte have hørt i vor Barndom og aldrig fuldkommen: kunne udslette af vor Erindring.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
Anecdoter. J Anledning af en høitidelig Formæling, var en Aften Frittheater i Residentsstaden S. Blandt Tilskuerne var et Menneske, som aldrig for havde bivaanet nogen Opera. Han sad ganske stille og hørte opmærksom til; men da der blev sjunget en Duet, hviskede han til sin Sidemand: Der har vi det; da de i Aften maa spille frit, gjør de dem ingen Umage. Nu synge saagaar To paa een Gang, for at de kunne blive desto før færdige. dele Nationalforsamlingen for to Sons" raabte en Colporteur paa Parises Gader, idet han faldbød enhver Forbigaaende en lille Brochure med denne Titel. a Ven!" sagde et vit tigt Hoved til ham, hvem vil vel afkjøbe Dig den, Du siger os rigtignok hvad den er værd: men ikke hvad den kofter.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
En Kjøbmand i London modtog et 5 Shilling-Stykke, som ikke forekom ham at være ægte, og kaldte derfor en i samme Øieblik forbigaaende Procurator ind, for ogsaa at høre hans Mening. Procuratoren besaae opmærksom Mynten, forsikkrede, at den var ægte, og stak den med det samme til sig, udbedende sig endnu en Shilling, og 8 Pence. - De engelske Love fastsætte nemlig en Taxt af 6 Shilling og 8 Pence, som Betaling til Procuratorer for gode Raad.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
Under Ludvig den Aldes Billedstøtte fandt man en Dag følgende Linier skrevne: II est ici, comme a Versaille, Sans coeur, saans Ame, sans entrailles.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
Blandet. J Landsbyen Versois, i Canton Gens, var den katholske Præst Mudry forleden bleven af sat af Bispen i Freyburg, alene fordi han i en Tale, han holdt ved en Skolexammen, have anprist den indbyrdes Underviisning. Sognefolkene, som holdt meget af deres Præst, have formelig af Kirken udpeden og udhysset de tvende nyeSjelesørgere, Bispen siden har sendt dem; ja de have endog, istedetfor at søge deres egen Kirke, i Masse begivet sig til den nærliggende protestantiske Landsbye Genthod, for der at bivaane Gudstjenesten.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
I du Commerce melder, at man i Spanien, ved den vedvarende Tørke maa opgive alt Haab, om en Host. - Tørken skal nu have vedvaret over 10 Maaneder. Papavoine, det Uhyre, der i Skoven ved Vincennes myrdede to smaa Børn, er funden skyldig og dømt til Døden.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
En tydsk Student, K. L. Rudolph, fra Wittenberg har den 11te Jan. afsvoret Protestantismen. i Rom.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
Skibet "Haabet, ført af Skipper Koln, bestemt til Rotterdam, er overseilet i Canalen. Mandskabet er reddet.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
Skibet Guldberg, Captain Nielsen, fra Føbt, ladet med Havre, er i Følge Efterretninger fra Parmouth, forladt af Mandskabet, fundet af Baade fra Aalling og med Tab af Mellemmasten, sat paa Grund.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
Ved Stavanger er Sildefangsten iaar meget god. Fra Klipperne uden for Staden kan man vine en Mængde Hvalfiske, hvor paa der ogsaa gjøres Jagt.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
Indenlandsk. Digterinden Frøken Jessen har udgivet et Qvad atil alle ædle Danneqvinder, i Anledning af den haarde Skjebne, vore Brødre, Jyderne og Holstenerne, fristede ved Oversvømmelsen den 3die og 4 Febr. 1825. Prisen er 4 s. og Jndtægten deraf til Fordeel for de Oversvømmede.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
Som en Følge af Colonialvarernes overordentlige Stigen baade i London og Hamborg, ere de ogsaa gaaet i Veiret i Kbhvn. Forraadet her, er desuden ikke betydeligt.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
J No. 54 af Dagen findes følgende Linier: Med graadblændet Øie hilser og takker den Viborgensiske Klokker samlige sine Velgiørere, Velyndere og Venner. - Vale Valete omnes.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
Et Sagn har udbredt sig her: at i Aarhuus ved Aftenstid en spøgelseklædt Figur løber omkring, og især sætter Tjenestepigerne i Skræk. Det skal endnu ikke være lykkedes Politiet at faae fat paa denne Spetakkelmager, især derfor, at saasnart man kommer Figuren nær, forstaaer den at gjøre sig pludselig usynlig og forsvinder med en sær Mumlen. (Man maatte see med egne Øine og høre med egne Øren, for at kunne troe.)(Aalb. Stifts Av.)
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
Oversvømmelsen. Natten imellem 3die og 4de Februar.) Grumme Natl Du skrækkelig Breder ud Din mørke Vinge, Jntet kan Din Almagt tvinge. Alt maae underkaste sig. Hver en Skabning bange sittrer, Tordnen buldrer - Lynet knittrer, Vilden Storm saa rædsomt bruser: Bølgen voxer - Bølgen suser -At, hvor skal de Arme fly Hvor er Brød, og hvor er Ly Grumme Nat, ja Nød og Sorg, Rædsom stor, ja fast utrolig, Bragte Du til Armods Bolig : Bragte Du til Riges Borg. Hisset ak! her stummer Læben. Svandt hver Frugt af møisom Stræben, Her Du dybt i Hjertet saarer: Øiet fylder sig med Taarer -Men hvor skal de ArmeflyHvo vil give Brød og Ly Himmelske Medlidenhed. Haabet alt din Hjelp bebuder Elskte tvende hulde Guder! Fyld med Trøst den Armes Fjed. Fjernhans Nød og spred hans Smerte. Smelt den Haardes haarde Hjerte! Husk ham paa : at lindre Nøden. Bringer Fred og Roe i Døden. - Viis de Arme Vei at fly Liv dem Brød og giv den Lyk Ak! saa rædsomt Nattens Nød. - Oldingen i stille Slummer. Tænkte ei paa Dagens Kummer Vaagned op til Skræk og Død, Moderen sin hulde Spæde. Favnede med salig Glæde - Ak! da raste grumme Bølger, Døden deres Fodspor følger: Brat og snart de lukke sig Skylle bort de Armes Liig. I som nu tilbage staae, Uden Haab og Trøst herneden, Kast et Blik til Evigheden Atter i vil Glæder faae. Gud forlader ei de Fromme; Hjelpen den vil sikkert komme; Hvert et Hjerte vil bevæges Glæden straale - Saaret læges! Bange ei I mere fly Her er Brød og her er Ly Op da Dul som Skjebnen gavHjelpens Midler udi Hænde; Ei Du Blikket bort maae vende Givl Din Broder han har Krav, Vær taknemlig mod den Høie Tænk den store Sorg, den Møie! Husk: at lindre Brødre Nøden Bringer Fred og Roe i Døden. Tag de Stakler som maae fly Giv dem Brød og give dem Ly Schjern.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-11
Kjøbenhavns Børs, den 8de Marts. Cours. Hamb. 2 M. 213, a vista 216. Spec. 217. Specier solgtes til 13 Rbmk. 1 s. Disc. 5.4 pC. Kgl. Oblig. (uden Renter) 93 a 93 1/8. Nationalbank-Obligationer af Laanet 4 Febr. 1820, uden Renter) 102 Rbd. r. S. eller 110 1/2 Rbd. Sedl. pr. 100 Rbd. r. S.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Skibbrudet ved Calais.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
J Napoleons første Regjerings-Tid havde et Skib, der var reist fra England, for at gaae til Vendee, og som havde ombord 9 Personer af de ældste franske Familier: Talmonter, Montmorencyer, Choiseuler, lidt Skibbrud paa Kysten ved Calais. Disse Reisende vare Emigranter, man havde arresteret dem, og siden vare de blevne slæbte fra Fængsel til Fængsel, fra Domstol til Domstol, uden at deres Skjæbne var bleven afgjort. Deres Komme til Frankrige var ikke skeet med deres Villie: det var ulykkelige Skibbrudne; men man hentede Grunde imod dem fra deres Bestemmelsested. De sagde vel, at de vilde til Indien; men Skibet, dets Forraad af Levnets midler, Alt vidnede om, at de vilde til Vender. Uden at indlade sig i disse Undersøgelser, indsaae Napoleon, at disse Menneskers Stilling var hellig: de beskyttedes af Gjæstfrihedens Love. At sende til Retterstedet Ulykkelige, der havde valgt at overgive sig til Frankriges Ædelmodighed, og ikke at kaste sig i Bølgerne, vilde have været et besynderligt Barbarie. Napoleon ansaae Lovene, imod Emigranterne for politiske Love, og troede, at disse Loves Politik ikke vilde krænkes ved Skaansomhed imod Personer, der vare stedede i et ganske overordentligt Tilfælde. Han havde allerede afgjort et lignende Spørgsmaal, da han som Artilleriegeneral, væbnede de sydlige Kyster. Medlemmer af Familien Chabrillant vare, paa Veien fra Spanien til Jtalien, blevne tagne af en Caper og opbragte til Toulon: de vare strax blevne kastede i Fængsel. Folket, som vidste, at de vare Emigranter, vilde myrde dem. Napoleon benyttede sig af sin Folkegunst, ved Hielp af Kanonererne og Arbeidsfolkene paa Tøihuset, hvilke vare de mest spændte, reddede han denne ulykkelige Familie, og da han befrygtede en nye Tumult, sendte han den, i tomme Kasser til Hieres Øerne, og frelste dem saaledes fra Døden. Rappertand, Blackwell.