Viborger Samler, 1848-11-16
En Dame fra Haderslev, som i nogen Tid har opholdt sig paa Fyen, men nylig er reist tilbage, skriver efter sin Hjemkomst: "Da jeg kom til Kolding, mærkede jeg tydelig, at jeg havde naaet Danmarks Grændse. Jngen offentlig Befordring kunde jeg erholde, og en privat lod sig ikke opdrive; man havde en afgjort Afsky for at reise til de Steder, hvor den spottende Fjende regjerer, Al Samfærdsel var saa godt som ophørt: kun Oxedridrivere, maatte jeg høre, vedligeholdt endnu Forbindelsen, med Sønderjylland, og "Danmark til Eideren, forekom mig at være Jroni. Jeg erholdt omsider en slesvigsk Bonde til at kjøre mig hjem. Hvilken bitter Følelse, Jngen Forskjel kunde jeg bemærke imellem den jydske og sønderjydske Befolkning, og dog skulde den sidste være tydsk. De faa Ord, jeg vexlede med min Ledsager, tjente ikke til at trøste eller opmuntre mig. Nu, hvor blive Danskerne af, lød det: "Sove de igjen, Ja, det er en delig Tilstand, Vore Sønner staae ved den danske Armee, og Provisorerne sende os tydsk Militair for at beskytte os imod dem!" Et Suk, og Der kommer en anden Dag var mit Svar. Kl. 11 1/2 om Aftenen kom jeg til Haderslev. Ved Jndkjørselen til Byen raaber en fremspringende Soldat: "Halt!" Kudsken kjører nærmere: Halt oder ich schiese." Paa mit ængstelige Spørgsmaal, hvad han vilde, forlangte han Oplysning om, hvem jeg var, hvorhen og hvorfra, osv. Da jeg forklarede ham, at jeg var fra Byen og havde gjort et Reise, lod han mig endelig passere. Jeg har nu været her et Par Dage; men hvis mit Ophold her ikke var nødvendigt var jeg atter paa Fyen. Tydskerne vinde meer og meer Terrain iblandt Landbefolkningen; de Urokkelige blive behandlede som Forbrydere, og maae som Saadanne snige sig omkring. Hr. Hansen, hos hvem Kongens Fødselsdag blev feiret, har man frataget hans borgerlige Rettigheder og hans lovlige Næringsvei. Vi vide her hverken om vi ere kjøbte eller solgte. Destoværre kan vel Jntet gjøres for os, men man burde da idetmindste sige os det reent ud, saa at vi kunde vide, hvorefter vi havde os at rette."J en lille Picce, som den bekjendte slesvigske Bonde Laurids Skau nyligen har udgivet, under Titel Hvorvidt ere vi komne?" og hvori han giver en ret interessant Oversigt over Begivenhederne kort for Oprørets Udbrud, fortæller han ogsaa Følgende, der synes at vise, hvor sorgløs og ligegyldig den forrige danske Regjering har været, samt hvilken Soution Schleswigholsteinerne altid have fundet i Kjøbenhavn: "Planen var længe lagt til et Oprør, og man forberedte sig til en stor Forsamling i Rendsborg, hvortil endog de danske Deputerede i Nordslesvig, bleve indbudne: thi Partiførerne vare kloge nok til at paatage sig Upartiskhedens smukke Maske, for deslettere at vinde Sympathi i Folket. Beseler og Overretssecretair Clausen vare i Haderslev, hvor de søgte at gjøre deres Anskuelser gjældende, men uden Held, idet kun saare Faa gave Møde i den foranstaltede Forsamling i Borgerforeningens Sal. – En ung Dame, som formedelst et Tilfælde havde hørt Beseler udvikle hele Planen, følte sig oprørt over Forræderiet og røbede imidlertid Alt til mig; og endnu samme Nat skrev jeg et udførligt Brev til Hs. Maist. Kongen, hvori jeg, efter mit Skjønnende med Klarhed, udviklede hvad der vilde skee, og i Et og Alt blottede Forrædernes hele Forehavende, navnlig ogsaa, at man vilde bemægtige sig Fæstningen Rendsborg, hvorfor jeg paa det Jndstændigste bad om dansk Militair Besætning. Havde man uopholdeligt fulgt mit Raad og sendt et Par Regimenter pr. Dampskib derover, saa vilde hele Oprøret være forebygget, og Alt have opløst sig i nogle truende Adresser. Efter et Rygte, som senere er kommet mig for Øre, er det heller ikke Kongens eller Generaladjutantens Skyld at det ikke skete. Hvorledes Oprøret senere udviklede sig, hvorledes Prindsen af Augustenborg med en Haandfuld Jægere bemægtigede sig Rendsborg m.m., er tilstrækkelig bekjendt." (F. Av.)