Berlingske Tidende, 1778-03-01
Den Tale, som Lord North holdt den 18de Febr. i Parlementets Underhuus, angaaende han, Forslag til Forliig med de Americanske Colonier, J et Forslag, som jeg har den Ære, at forelegge dette Huus, angaaer tvende Parlements=Acter. Jeg vil nu anmelde sammes Jndhold, og derpaa fremlegge dem for en Deputation af det heele Huus. Jeg har ved den nu værende Sessions Aabning, strax den første Dag, under Debatterne over Addressen til Hs. Majest., sagt Huuset, at man maatte, efter mine Tanker, indlade sig i et Forliig med Colonierne, uden nogen uvilkaarlig Underkastelse, og saadant maatte skee paa er To, da man havde vundet Seyer. Jeg sagde det i den Tanke, at den af Sir William Howe indlagte Seyer havde været meere decisiv, end den virkelig var, anden da at vide noget om den Ulykke, som havde truffet General Burgøyne. Da Efterretning om denne bedrøvelige Tildragelse indløb, faldt det mig ind, at det torde være for seent, at tilbyde Forlige Vilkaar, og at det nødvendigste, man havde at giøre, var at forstærke vor Magt. Man kunde ikke forud bestemme Følger: ne af hiin ulykkelige Tildragelse; det var i Almindelighed at formode, at den seierrige Armee skulle rykke frem mod Philladelphia, og stolt af Seyer indlade sig i en Hoved=Trefning som torde blive decistv. Jeg holdt det desaarsag for nødvendigt, at oppedie Feldttogets Slutning, og en Efterretning om alt hvad som derved var passeret. Feldttoget er nu slattet, og intet Afgiørende er forefaldet. Washington er ikke stærk no til at forandre sin Plan, at agere desensive. Vor Armee er anseelig, vor Søemagt er stærk, vore Tropper ere funde, fulde af Moed, og vel forsynede; men Americanernes Modstand er større, og Krigen har vedvaret længere, end man i Førstningen befrygtede, meget længere, end nogen Ven af dette Land kunde ønske, og jeg tænker ikke, at Krigen vil endes med dette Feldttog. Jeg er vel af den Meening, at vor Magter tilstrekkelig nok til at tvinge America til et antageligt Forliig :men mit Forslag grunder sig derpaa, at det er bedre, paa nerværende Tid at indrømme Colonierne noget, hvorved Krigen i dette Aar kunde endes, end at fortsætte samme endnu i 2 til 4 Aar, endog med Vished om det lykkeligste Udfald. Ud Sagernes nu værende Tilstand kan ikkun giøres 3 Forslag, Enten: 1) at forstærke vor Magt; og fortsætte Krigen efter den nu værende Plan, eller: 2) at kalde vor Magt tilbage fra America; eller: 3) at giøre Americanerne Forliigs Forslag, - Det første Forslag vilde koste saa mange Penge og Folk, at endog det lykkeligste Udfald ikke kunde gotgiøre disse Omkostninger. Det andet Forslag skulle have det Anseende, som om man allerede havde tilstaaet Colonierne Uafhængighed. Det tredie Forslag er altsaadet, som jeg holder for det beste og klogeste. Jeg har aldrig havt de Tanker, at forelaage Americanerne nogen endelig Beslutning. Udi en Strid, som indeholder saa mange betænkelige og besværlige Poster, og har mange Gienstande, som endnu i Fremtiden maae afhielpes, vilde saadant ikke være raadeligt, ja umueligt. Man ind tomme dem endog nok saa meget, det vil dog være forgiøres naar det ikke er antaget og bevilget af saadanne Personer, som Kongressen har givet Fuldmagt dertil. Det skalle altsaa være farligt at publicere saadant et Unimatum. Ethvert Ord vilde af misundelige Magter blive paa en kritisk Maade undersøgt, og underkastet en falsk Udtydning, og urigtige deraf uddragne Slutninger. Ethvert Forslag skulle, førend det endog komtil America, blive forsalsket; og om de endog alle kom derover, saa skulle dog Colonierne, naar de satte sig imod ikkun et eneste Vilkaar, tilintetgiøre alt. Jeg ønsker derfor, at man vil indlade sig en offentlig Underhandling med America. Jeg tænker, at der endnu findes saa megen Kierlighed til vort Land, at Sagen skal allerede være meere end halv afgjort, saasnart man ikkun indlader sig i Underhandling. Det er min Plan, at aabne saadan en Underhandling. Jeg vil desaarsag foreslaae først en Parlements Atte, for i den Hensigt, at udnævne visse Befuldmægtigede, og til det Ovemmerke at meddeele dem en meget uindskrænket Ret og Magt. Uindskrænket maae denne Magt være, dersom den skal have nogen Virkning; og det uindskrænket saavel i Henseende til de Personer, med hvilke de maae indlade sig, som i Henseende til de Poster, som skal afdandles. J Henseende til Personerne have de nu værende Befuldmægtigede vel store Rettigheder, men den nærværende Acte maae være bestemt, tydelig, og ingen Tvivl underkastet: ingen Tvivl, om de skal handle med Congressen, med Redellere, med Personer, som have grebet til Vaaben, om med en General Forsamling af alle Colonierne, eller med een Colonies Forsamling især. Den eneste Regel, hvorefter de Befuldmægtigede have at rette sig, maae være, om de Personer, med hvilke de indlade sig i Underhandling, ere forsynede med Fuldmagt dertil. Jeg vil derfor foreslaae, at saadanne Personer maatte beskrives udi de almindeligste Udtryk. Om EtiquetEtiquetten maatte ikke tales; Tiden dertil er forløbet. Traa Jeg tvivler paa at saadant nogen Tid skal skee i den strengest talens Gienstænde maatte lige saa almindelig anføres. De Meening; men de kan maaskee komme udi en Tilstand, som Befuldmægtigede maatte have Ret til, at handle om alle virke er næsten ligesaa fordeelagtig for dem. Siden bemeldte Aar lig herskende eller formeente Fortrykkelser i Coloniernes Love, ere gjorte mange Statuter, nogle af dem ere Colonierne til eller i dette Riges Statuter, om alle Materier og Messyrer, Fordeel, nogle ere i Henseende til Handelen nødvendige, an og om alle de Skatter og Contributioner, som Colonierne i dre maatte ophæves, men de maatte maaskee alle revideres. Fremtiden skal betale; thi efter Coloniernes egne Erklæringer Jeg vilde give Commissarierne fuldkommen Magt til, at over har jeg Aarsag til at troe, at de ere villige til, at bidrage deres vene alle disse Acter, og forkaste dem, som behøvede at ophøAndeel til de offentlige fornødne Udgifter. Derved vil det rette (Slutningen følger.) Venskabs=Baand imellem os og dem blive fastere knyttet. Den er billigt, at de, som drage Fordeel af en Stat, ogsaa hielpe