Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-19
Jblandt de mange skjønne Talenter, vore Damer besidde, er det, fuldkommen at have Øiesproget i sin Magt, ingenlunde ubetydeligt. Dette Talent synes de og selv at sætte høi Priis paa, da de idelig søge at glimre dermed. Man behøver ikkun at være en maadelig Jagttager for at bemærke, at vore Skjønne, naar de see et Mandfolk af nogenlunde taaleligt Udvortes, strax sende et ømt Blik til ham, lade Øinene spille, og spille dem op, hvilket i Konstsproget kaldes: at coquettere. Nogle have raffineret dette ædle Talent, og tilføiet et vist Slæng paa Kroppen, en naragtig trippende Gang og en egen Maade at lade Armene dingle paa: dette kaldes: at coquettere med Smag. De der have det Fine i denne Maneuvre fuldkommen inde, coquettere altsaa med deres hele Person. Jkke uden Harme seer man endog smaa Pigebørn, paa 10 til 12 Aar, som allerede have lært denne hæslige Unode, og som give det skjønneste Haab om, naar de voxe til, at blive sande Virtuosinder i denne beundringsværdige Konst. Næsten skulde man troe, at de hjemme øvede sig i disse Grimaser, ellers var det vel ikke mueligt, at de kunde have saa utrolig en Færdighed deri, Slige Fagter ere upaatvivlelig i høieste Grad upassende og stridende imod Velanstændigheden Bedrøveligt er det, at vore Fruentimmer have saa liden Følelse af den qvindelige Værdighed, at de kunne nedlade sig til saadanne uværdige Konster, for at tiltrække sig Mandkjønnets Opmærksomhed. Hvilke Følelser tænke vel disse Flaner herved at vække hos Mændene, Og hvad Agtelse fortjener vel det Fruentimmer, der ikke skammer sig ved at uddeele vellystige og frække Øiekast, hvorved hun synes at indbyde Forføreren til den letteste Seier, Saadanne Fruentimmer opvække vist ikke det fordeelagtigste Begreb om deres Sæder. Bibelen siger i Syrachs Bog 26, 10.12: En Qvindes Horerie kjendes deraf, at hun slaaer Øinene for høit i Veiret, og paa hendes Øienlaage. Giv vel Agt paa et uforskammet Øie, og forundre dig ikke, om det Endskjønt jeg nu ikke forseer sig imod Dig. ganske underskriver denne Sætning, men meget mere troer, at et coquet Fruentimmer vel undertiden endnu kan være dydigt, saa er det dog vist, at hun ved en saadan Opførsel viser, at hun er kjed af længere at være det. Naar en Spradebasse siger og en Pige, at hun coquetterer superbe, betyder det altsaa, at hendes Dyd staaer paa svage Fødder, og at hun let vil blive et Bytte for den, som vilde vove et Forsøg. Et Fruentimmer skader sig ved slige Unoder mere, end hun troer; thi om hun end ikke udsætter sig for et slet Rygte, som vel er den sædvanligste Følge heraf, saa er hun dog selv Skyld i, om hun, naar Ungdommens og Skjønhedens Blomster ere visnede, bliver udelukt fra at opfylde Qvinden skjønneste Bestemmelse. Hvo vilde vel og gjennemvandre Livet ved en Coquettes Haand, der allerede synes at have slættet den Krands, hvormed hun vil zire sin Mands Tinding? Naar ville dog vore Fruentimmer lære at indsee, at slige uværdige Konster ikkun passe sig for Qvinder, som leve af deres Skjændsel, og af Nød bruge dem, for at skaffe sig Kunder, Da imidlertid alle vore Friskfyre ere enige i, at det Fruentimmer, der vil ansees for at besidde Levemaade, maa kunne coquettere med Smag, saa maa man frygte for, at vi, da vi have saa mange andre Jnstituter, ogsaa snart ville faae et, hvori der gives methodisk Underviisning i at coquettere, da det sikkert vilde være en meget fordeelagtig Entreprise. Kommer, som Forfatteren troer, et saadant Jnstitut med det første istand, saa vil det nok ikke være af Veien at tale lidet om saa nyttig en Lærenstalts hensigtsmæssige Indretning. Jnstitutets Formaal maatte være, at lære Eleverne impertinent Dristighed og Fripostighed, og at undertrykke al bondeagtig Blufærdighed. Naar de tilfulde vare øvede heri, skulde der omsider gives Underviisning i at coquettere med Grace. Practiske Øvelser heri skulde anstilles af Eleverne paa de offentlige Promenader. Eengang hver Maaned skulde der holdes offentlig Examen og Præmienddeling. Den største Præmie skulde tildeles den, der havde traadt al qvindelig Blufærdighed under Fødder, og bragt det saavidt, at hun kunde gjøre den skamløseste Skjøge Fortrinet stridig. Til Slutning maa jeg bede en stor Deel af vore Damer om Tilgivelse, fordi jeg har vovet at røre ved deres Skjødesynd, og at stille deres Yndlingssvaghed offentlig til Skue.