Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-07-06
Af en Originalskrivelse. Viseilede den 28de August 1789 til Ostindien. Skrækkelige Storme gjorde denne Søereise besværlig. Jsær rasede et Uveir den 6te September saa sterkt, at 90 Faar, 36 Sviin og over 500 Høns og Gæs, som befandt sig paa Fordekket, tilligemed hele Kiøkkenet, mange Fade a. gik forloren. Alle Matroser havde heldigviis ladet sig binde fast. Under Tordenveiret, som varede henimod 23 Minuter, saae man paa enhver Spidse af Masterne en blaae Jldslue i Størrelse som en Kugle, man slaaer Keg ker med. Neppe var Tordenveiret forbi, før Matroserne maatte undersøge disse Spidser, og de bragte den Efterretning, at en slimmig Materie som Eggehvide befandtes der, hvor Jlden var seet. - Endelig ankom vi den 27de October 1789, med 3 Mands Forliis til Batavia. - Generalgouverneuren Alting tog venlig imod os, men forundrede sig, at alle ankomne Officierer var af det Würtembergske Regiment, da han dog kuns havde forlangt et Compagnie Sol datter og Officierer. Forresten viste han saa meget større Glæde herover, da han havde stor Mangel paa gode Officierer. Om Staden Batavia, der allerede er saa almindeligen bekiendt, kuns nogle faa Ord, Ogsaa vi fornam, hvor dødelig den er for Europa. Jeg har selv erfaret det nogle Gange, naar jeg var til Gæst hos nogen og neppe havde været en Time hiemme igien, før jeg fik Efterretning, at den og den af Selskabet, der syntes ligesaa frisk som jeg og enhver anden, var Død. Det første Spørgsmaal er: "var han mig intet skyldig, og er dette ei saa, drikker man til hans Erindring et Glas Viin og han er forglemt. - Paa Østsiden af Batavia beundrede vi de Palleer og Haver, som ligge indtil 3 Mile fra Byen. Her boe sedvanligen alle Fornemme og Rige, som ei i Byen vil lade sig forgifte af Kanalernes Uddunstninger. Jmellem disse Haver ere anlagte de skiønneste Spadsereveie, hvor vel de 100 Vogne fare hver Aften en Spadserefart. Paa den anden Side af Byen boe Kineserne. Og saa her er det behageligt. Enhver Kineser har for sit Huus en Krambod eller driver et Haandværk. Kineserne giøre alt, hvad de see, efter, undtagen Uhre. Om Aftenen fra Kl. 6 til 10 ere alle Kramboder illuminerede, hvilket giver et indtagende Syn. Tillige spilles i enhver Hovedgade en Kinesisk Commedie; ogsaa at see paa disse engang imellem er ret smukt og underholdende. Kinesernes Antal kan være 200,000. som staae under en Capitain og hans Lieutenant. Besøger man en af disse Mænd, befinder man en ubeskrivelig Pragt og modtages paa det høsligste. - Generalgouverneurens Fødselsdag blev helligholdt paa hans Landgods 3 Mile fra Batavia. Jeg var ogsaa buden dertil. Om Morgenen Kl. 6 samledes hele Selskabet. Derpaa aflagde enhver sin Lykønskning til Generalen. Man trak sin Kiole af, og hvem der bar Paryk, lagde den fra sig og satte en Kappe paa. Enhver gjorde sig saa magelig som muligt. Dette er Landers Skik og nødvendig for Hedens Skyld. Kl. 8 spiste man Frokost. Derpaa spillede eller spadserede man. Under Maaltidet. erkyndige Generalen sig nøie og Hertugen af Würtemberg, og hans Lande. Kl. 1 blev blæst til Middagstaffel. Generalen tildrak mig Hertugens Sundhed, og jeg takkede ham med en stor Pokal. Om Aftenen blev givet et Kinesisk Fyrværkerie, som brændte ret prægtigt over halv anden Time. Vi forundrede os især over de mange Afvexlinger i Dekorationerne og Jldens Farver. Herefter blev dandset til Dag; men Heden og de stygge, sorte, erkle Fruentimmer Ansigter beroge mig al Lysten dertil. Disse tygge bestandigen alle Slags Blade af skarp Smag, især røde, og ofte segler den røde Saft disse erkle Skabninger ud af Munden. Naar en saadan Damme tager den røde Tygning ud af Munden og byder et Mandfolk, saa fordrer Levemaaden, at man tager derimod og putter det strax i Munden. Vist nok betyder denne Gunstbeviisning noget meere; han indbydes derved til et hemmeligt Stevne med den Skiønne; thi vellystige ere de næsten alle i høieste Grad. Fruentimmerne blive i det 9 eller 10 Aar mandbare og frugtsommelige, men i det 40 allerede saa gamle og affældige, som i det Würtembergske en Kone paa 70 Aar. - Fruentimmernes Dragt paa Batavia er ganske eensformig. Hele Legemet bedekkes kuns af en eensformig fiin Kiole af Silke, Sirts eller og et langt Klæde. Jntet Fruentimmer i Jndien bær Serk. Som Hovedsmykke bære de Haaret kemt sammen med Olie imod Jssen, vikket sammen i en Klump og saa fuld besat med Diamanter, at man seer næsten intet af Haaret. Knappe af Juveler seer man i Mængde paa Kiølen, Vest og Buxer; ja nogle lade endog deres Slaver bære denne Pynt. Endeligen den 6te December 1789 gik jeg med min Bataillon ombord for at segle til Makkassar. Storme, et gammelt lekt Skib, hvor alle Pumperne maatte gaae Nat og Dag, og en anstikkende Sygdom i Skibet, gjorde denne Fart ret besværlig. Denne Sygdom rev Skibets heele Bemanding bort paa Capitainen, 2 Li utenanter og 3 Matroser nær. Ogsaa af mine Soldater døde nogle og over hundrede blev syge. - Jeg landede paa en liden Compagniepost og sørgede for mine syge. Men her var endnu ingen Krig, og Jndbyggerne forskrækkedes over vor Ankomst. Gouverneuren gav mig Ordre at blive liggende for det første og dekke min Post. Det Hollandske Compagnie havde formodet Krig i Makassa- og derfor sendt Soldater derhen fra Kap. Mennu da vi kom, var Alting roligt og intet af Partierne ville angribe. Nok 40000 bevæbne, de Jndvaanere kom mig i møde til en Afstand af nogle 100 Skridt og jeg havde kuns 450 Mand under mig. Men hvad formaaer ei Frygten, en Europæer staaer immer imod et Dousin af disse Jndianer. Og enhver forsikkede mig, at endnu havde man aldrig paa engang seet saamange Europæiske Soldater paa denne Øe.