Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-01-16
J lang Tid er der ikke foregaaet saa voldsomme Optrin i de Deputeredes Kammer, som de Debatterne over Civillisten, foranledigede den 4 og 5 Jan. Efterat adskillige Talere, havde yttret sig for eller imod Kommissionens Forslag, betraadte Hr. Dupont de l'eure Tribunen. Han yttrede, at Chartet af 1850, som jo skulde være Sandhed, ikke tilstædede en saa enorm Civilliste, og spurgte, om det var Ret, at det nye Kongedømme allerede siden Julirevolutionen havde oppebaaret 30 Mill. Fr., for hvilke intet Regnskab var aflagt, Vel - sagde han - hedder det, at det vilde være udelikat at anstille Undersøgelser angaaende denne Gienstand, men skal der da ikke tages Hensyn til de Forpligtelser, vi have mod Skatteyderne? Mod enhver Sammenligning med Carl Xs Civilliste maa jeg protestere; men sæt, at den virkelig foretages. Man siger, at Carl Xs Civilliste udgjorde 35 1/2 Mill. Fr., og at der saaledes spares over 20 Mill.; men det vil let kunne oplyses, at over 22 Mill. anvendtes til Øiemeed, som aldeles intet koste den nærværende Regjering, og saaledes bliver Carl Xs Civilliste betydeligt mindre end Ludvig Philips. Jeg forlanger ingen smaalig Karrighed, men en forstandig Oekonomie, og denne kræver Skatteydernes ulykkelige Stilling." Til Slutning erklærede han sig for 12 Mill. eller 6, hvis de faste Dotationerskulde vedvare. For Kronprindsen foreslog han 1/2 Mill., og en heel, hvis han giftede sig. Nu reiste sig Ministeren for den offentlige Underviisning, Hr. Montallivet, og fremkom atter med den - som Koureren kalder det - fire Jdee hos Ministeriet, at ikke egentlig nogen Revolution havde fundet Sted; men at de gamle Forhold endnu vedvarede. Udfaldene mod Civillisten skildrede han som Udbrud af republikansk og carlistisk Faktionsaand. Ludvig Philip kan ikke - sagde han - fortsætte Hertugen af Orleans's jævne Privatliv. Hans Værdighed kan ikke tillade ham at sige til den, som anraaber ham om en Understøttelse: Ludvig af Orleans skal staae Dig bi efter Evne; men de Franskes Konge har intet at give bort. Luxus, som begrunder de civiliserede Folks Velstand, kan endelig ikke forjages af Kongens Bolig, for ikke ogsaa at forsvinde af hans Undersaatters." Dette sidste Udtryk var det, som gav Anledning til den frygteligste Tumult. Mange Medlemmer raabte paa eengang: "Siden Julirevolutionen er der i Frankerig ingen Undersaatter, Respekt for Chartet, Vi ere ingen Undersaatter, Vi have skabt Kongen. Til Orden. Til Orden!" Præsidenten, erklærede, at da han ikke kunde tage Ministerens Udtryk i nogen konstitutionsstridig Forstand, saa kunde han heller ikke kalde ham til Orden. Nu raabtes der igien: Vi protestere mod denne Benævnelse, Han skal tage dette Udtryk tilbage, Gaaer til Spanien, og søger Eder Undersaatter for en absolut Konge. Carl X havde Undersaatter; under Ludvig Philip gives der kun Borgere. Der gives her hverken Undersaatter, Monseigneurs eller Exellencer!" Mine Herrer, - sagde nu Præsidenten - Agtelse for Kammerets Værdighed! Ministeren kunde ikke komme tilorde; Man paastod bestandig, at han skulde tage Udtrykket Undersaatter tilbage, og et Medlem foer saa hæftigt frem imod ham, at han spurgte: gielder det mig personlig, hvortil et andet svarede: "Jkke Dem personlig, men Ministeren; vilde Man have en personlig Erklæring af Dem, da vilde den blive fordret udenfor Kammeret." Præsidenten bedækkede sig endelig, og hævede Mødet. Efterat det atter var aabnet, begyndte Hr. Montalivet at afgive en Erklæring med Hensyn til det omtvistede Udtryk. "For Loven - sagde han ere alle Franskmænd lige; men Kongen ere de dog alle underordnede, og for saavidt hans Undersaatter." – Nei, Nei, lød det atter fra alle Sider. Ordet Undersaatter staaer ikke i Chartet, Undersaatterne ere begravede underJulibarrikaderne, Gienkald, Gienkald! "Jeg gienkalder intet - svarede Ministeren - men jeg protesterer mod Deres Fortolkning af mit Udtryk." - Det er en Kontrarevolution, Vi ville ikke høre Ministeren, Vi gaae vor Vei, lad saa kun Undersaatterne blive her, Nu bemærkede Casimir Perrier, at en Minister kunde gjøre Fordring paa at blive hørt, og ikke burde afbrydes, hvorpaa Hr. Montaliver fortsatte sin Tale, idet han jævnt og betænksomt gjentog Udtrykket Undersaatter." Den følgende Dag forlangte Hr. Tracy forgiæves, at Udtrykket skulde forandres i Protokollen, og Seglbevareren erklærede, at Regjeringen slet ikke lagde den Vægt paa dette Udtryk, som Man forudsatte, skjøndt det ogsaa Revolutionens første Tid var blevet brugt. Odilon=Barrot erklærede sig mod Ordstrid, men bemærkede, at Udtrykkene Konge af Frankerig, og Undersaat med Flid vare undgaaede i Chartet af 1830, og at Kongen aldrig havde brugt det sidste om Borgerne. Seglbevarerens Ord: Kongen er den levende Lov passede sig bedre for Carl Xs Ministre. Da Casimir Perrier spurgte, om Man havde med Nationalkonventet at bestille, forlangte mange Stemmer ham kaldet til Orden, og Hr. Lafitte, som besteeg Tribunen, kunde i Tumulten slet ikke komme tilorde, indtil endelig den almindelige Discussion om Civillisten sluttedes.