Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-12-16
Den 17de Juni om Morgenen ankom de til Mundingen af Floden, (hvis Brede de forglemte at angive), de fandt den spærret ved en Rad af Klipper, saa at de næsten ikke kunde komme ind i den; dog lykkedes det dem at komme over Dæmningen, efterat de tre Gange vare blevne siddende fast paa den og nu tiltog Vandets Dybde betydeligt. En utallig Mængde Pelikaner opholdt sig paa denne Deel af Floden; men de formaaede kun at faae een. Strandbredden var bedækket med en stor Overflødighed af hvide geleagtige og giennemsigtige Mollusker (Bløddyr) som Flodden havde ladet blive tilbage og som formodentligen tiente disse Fugle til Føde. - Bredderne (at sige at Flodens Munding) bestaae af meere eller mindre høie Sandbanker, Klipperne, som grændse til Havet, af Kalksteen blandet med Sandsteen, fulde af Huulninger og Revner, som Vandet synes at have voldet. Paa Sandbankerne groede forskiellige Slags Væxter og Buske, hvoraf flere just dengang blomstrende og deriblandt hyppigen Eucalyptus resinifera, talrige Sværme af Landfugle, især af smaae nydelige Papagøier flagrende omkring paa Træerne og som oplivede denne denne øde, vilde og ubeboede Kyst. - Jkke langtfra Havet hæver den venstre Flodbred sig lodret i Veiret med horizontale Lag af Sand og Kalklipper, noget derfra bliver den høire Strandbred ligesaa steil, og seer ud som en høi circelrund, oventil med Grønt bedækket Muur; man seer paa denne Muur de tydeligste Spor til at Havet er i forrige Tider gaaet op i den. Klippen bestaaer næsten allene afJncrustationer af Conchylier og af Rødder og af forstenede Træestammer; et Phoenomen, som man finder i flere Egne af Nyeholland. Forresten er Landet fladt og man seer kun i en Afstand fra Strandbredden noget betydelige Forhøininger. Naar man kommer paa hiin Side af denne cirkelrunde Muur gaaer denne steille Forhøining igien over paa den venstre Flodbred. Efter en føie Tid kom de til et bredt Vandbækken, som danner sig i en Fordybning, hvori Floden kan bedre udbrede sig; en Forhøining i Flodbunden indtager næsten hele Bredden af dette Bækken; paa dens venstre Side, bemærker man Indgangen i en naturlig Canal som Bailly holdt for en anden Forbindelse med Havet og som efter en Søecadet, der var med dem. blev kaldet Moreaus Jndløb. (Da Vlamings Fartøier løb ind i Svanefloden uden Vanskelighed mon de da ikke ere passerede igiennem denne Canal, Dette er saameget mere sandsynligt, som den laae vestlig for de Franske, hvilke efter Flodens Løb seilede i en Retning mod Nordost altsaa sydlig for den Kyst, som ligger ligeledes ligeover for Floden Rotterede, og Vlaming først var landet nordlig for Floden og siden fandt mod Sønden en Canal, hvori han kunde lade sine Fartøier løbe ind; dette kunde være vigtigt for at afbenytte Floden.) Efterat de Franske havde omseilet en meget lav Odde, som gaaer temmeligt langt ud i dette Bækken fra den venstre Flodbeed, saa landede de paa den høire Bredde for at tilbringe Ratten ved Foden af en Høi; denne hæver sig næsten lodret paa en smaal og sand fuld Strækning ved Flodbredden, som er bevoxet med Græs. Fra denne Høi var en meget smuk Udsigt, paa den ene Side saae man den øverste Deel af Floden, som udstrækker sig til Foden af en Biergklæde og paa den anden Side oversaae man dens Løb til Havet; begge dens Bredder ere næsten overalt begroede med smukke Skove, som gaae langt ind i Landet. Klippegrunden, hvorpaa de staae bestod ligesom de øvrige af Kalk, Sandsteen og Conchylier undertiden seer den skaldet ud, den er da bedækket med et Sandlag; men som dog er tilstrækkeligen blandet med vegetabilske Deele for at kunne give Skovene Næring. (Virkeligen et meget liveligt Blik i det indvendige af Nyeholland, som opklarer meget det triste Udseende af dets Kyster, og bag Biergene kan Landet være endnu bedre.) – Den 18de Juni seilede de videre og saae atter mange Pelikaner. Efter en halv Times Seillads satte Baaden sig fast paa en feed og seig Dyndgrund (maaskee en liden Forsmag paa Jordbundens bedre Beskaffenhed inde i Landet.) Med Møie fik de den løs og kom nu til en Række af smaae lave Øer, som stode under Vand og næsten spærrede Flodens Løb, disse bleve paa det Kort, som de optoge overSvanesloden, kaldte efter den commanderende Officeer: Heirissons Øer. Da de vare komne disse Øer forbi saae de første Gang sorte Svaner, hvoraf Hamelin bragte et Par levende med til Frankerige; disse Svaner seilede majestætisk omkring paa Vandet, flere af dem bleve dræbte. Den Deel af Landet, som de havde den heele Dag havt for Øinene, bestod af et Lag grovtornet Sand, som syntes at være kommet fra et Ur bierg og som bedækker en meget tyk Banke af en seig rødlig Leerjord. Med denne Forandring i Jordbundens Beskaffenhed sammentræffe andre vigtige Omstændigheder; der bliver nemlig forefundet fersk Vand; thi da Regnen og Duggen bliver standset af Leerlaget, saa forbliver det paa Jordens Overflade og danner smaae Sumpe, Damme, Søer og Vandløb, hvorfra smaae Bække udgyde sig i Floden, som derved taber noget af sin Salthed; thi næsten ligetil dette Sted er dens Vand ligesaa salt som Havets. Her toge de Franske deres Natteqvarteer, paa en Plet, som dannes af Floden og af en liden Arm af den. Heirisson og Moreau spadserede en Fierdingvei langs op med den og lige til Enden af den og fandt nu til deres Forbanselse Fodspor af Mennesker af en overordentlig Størrelse. (Peron har dog i den 2den Deel af sin Beskrivelse over denne Reise, som Freycinet har udgivet, yttret Tvivl om denne Jagttagelses Rigtighed; den strider i det mindste imod de Erfaringer, som man har om de Jnd fødtes Legemstørrelse i de øvrige Egne af dette Fastland.) Den 19de Juli seilede de høiere opaf Floden efterat de havde fyldt deres Vandkar af en Vandbeholdning der saae ud som en Brønd(og som maaskee er endnu fra Vlamings Tid.) Floden synes her at komme fra en Biergkiæde; men de toge dog Feil deri; thi efterat de havde seilet op af den hele Dagen til om Aftenen, saae de at Biergene vare endnu meget langt borte; dog blev Flodleiet fra nu af stedse smallere; men dog bestandig 7 til 8 Fod dybt uden mærkelig Forandring. Den 20de Juni nødte Mangel paa Levnetsmidler dem til at vende om og at seile tilbage, og de maatte opgive deres Plan at seile til Foden af Bierget. Tilbagereisen var høist besværlig, de søgte forgiæves at undgaae Grundene i Floden ved at holde sig til den høire Side; Baaden kom til at sidde fast og det kostede den største Møie at faae den flot igien. Dagen gik hen med disse Vandheld og da de om Aftenen vilde gaae i Land for at tørre sig bleve de forskrækkede af et Dyrs Brølen, hvilken var langt stærkere end en Oxes og syntes at komme fra Sivet; denne Lyd betog dem al Lyst til at gaae i Land og de maatte tilbringe en kold og regnfuld Nat paa Baaden. (Man troer det har været en Dugong, et stort græsædende Søedyr af Pattedyrenes Classe; thi Peron fandt et Beenrad af et saadant Dyr i Hamelins Havnen.) De Franske kom tilbage fra denne Expedition med den Overbeviisning at Floden ikke kan besøges af Skibe for at indtage fersk Vand, da baade Flodens Jndløb er meget besværligt og Floden er opfyldt med Sandbanker og man tillige maae seile altfor langt op af den for at finde drikkeligt Vand. - Men denne Flod maae holdes for vigtig i to andre Henseender først for fra den af at foretage en Expedition ind i det Jndvendige af Nyeholland og for det andet for anlægge der en Colonie, hvilket allene Hollænderne, som de første Opdagere, kunne gjøre de Franske stridigt; thi det ferske Vand, de store Skove, Landets frugtbare Udseende indbyder dertil og lader formode, som paa Østlandet, en endnu bedre Naturbeskaffenhed paa hiin Side af Biergene, foruden den Mængde Sælhunde, som opholde sig paa Øerne udenfor det gielder allene om at opdage en god Havn i Nærheden. Ogsaa Zimmermann i sin Anstralien 2 Th. 819 nærer samme Haab om at en Colonie kunde anlægges her med Fordeel og Cunningham i det i 1827 i London udkomne Værk: Two Years in new South Wales Vol 1 Pag. 131 tilstaaer at store Forhaabninger have bestandig været henvendte paa denne Flod og at Englænderne have sat Qvæg, Gedder, Faar og Sviin i Land paa Øen Rotterede, som ligger uden for Floden, og om hvilken alle Efterretninger tale høist fordeelagtigt, for at de skulle tiene som en Forberedelse til en nye Colonies Anlæg. Men det meest besynderlige er, at der fortælles i neue Geographische Ephemeriden 1828, 26 B. 12 St. Side 380.