Corsaren, 1842-08-19
Stor politisk Forsoningscene, arrangeret af Hr. Professor Rasmus Nielsen. Jfølge Indbydelse fra Hr. Professor R. Nielsen, indrykket i sidste Hefte af Jntelligensbladene, ville de to politiske Hovedpartier, de Liberale og de Conservative, den 1ste April næstkommende forsamle sig i den velforstaaede hegelske Philosophies Pallads hos Herr Professor Heiberg for at slutte en høitidelig Forsoning. For at bevirke denne vil Hr. Professor Nielsen mundtlig gientage, hvad han paa Prent har yttret i nævnte Jntelligensblade Pg. 258, nemlig: "Lad de Liberale beholde Ret i, at Kongemagten absolut maa begrændses, og lad os tillige indrømme de Conservative, at den maa forblive uindstrænket; vi ville da komme til følgende Resultat: Naar det liberale Parti forsvarer en Jndstrækning af Monarchiet, der ikke kan bestaae med dets væsentlige og sande Uindskrænkethed, da have de heri Uret, efterdi de Conservative have Ret; men, naar disse omvendt ville hævde Monarchiets Uindskrænkethed paa en saadan Maade, at det ikke skulde fordrage nogensomhelst lovmæssig og paalidelig Begrændsning, maae de nødvendigviis ogsaa have Uret, efterdi de Liberale have Ret. Ligger altsaa de Liberales politiske Ret i deres Jdee om Kongemagtens Begrændsniug, da ligger netop deri ogsaa deres Uret, efterdi de slet ikke kunne forsone sig med de Conservative; ikke mindre ligger de Conservatives Uret i den Ret, hvormed de forsvare det rene Monarchi, hvis de aldeles ikke kunne forlige sig med de Liberale." Ere de respective Partier endnu ikke efter dette tilbøielige til at give efter for hinanden, saa paatager Herr Professor Nielsen sig at bedøve dem med en philosophisk Argumentation, der spækket med alle mulige philosophiske termini varer fra Pg. 259 til Pg. 278. Allerede Pg. 261 give Partierne ubetinget efter, paa Betingelse, at de maae være frie for det Øvrige, hvornæst de anmode Hr. Professor Nielsen om at fremkomme med, hvad de saa egentlig skulle være enige om. Da erklærer Hr. Professor Nielsen, at dette egentlig ligger udenfor hans Competence", da han ikke forstaaer sig paa dette, men maa overlades kyndige og grundige Statsmænd." Begge Partier staae et Øieblik fordybede i Betragtninger over det, de saaledes have fornummet. De søge derpaa selv at opnaae Forsoning gjennem en Bataille, som medierende Moment. De indbyde Professor Nielsen til at tage Deel deri, men han afslaaer det, fordi en Kamp i sin Absoluthed som saadan er en Realitet, der aldeles ophæver Idealiteten, hvilken sidste han ifølge sin Subjectivitet er tilbøielig til at ansee som det eneste Medium for en streng logisk Contraction, Expansion, Centralisation og Combination. - Der gives to Blade ved Navn-Jntelligensbladen, som det hidtil har været saare vanskeligt at skjelne fra hinanden. J Førstningen var der den væsentlige Forskjel, at Heiberg kaldte sine Blade "Intelligensblade" uden "t"; men "Figaros" Jntelligentsblade adopterede strax denne Forholdsregel for ikke at staae tilbage for Heiberg i Jntelligens. Hvad Udgivernes Personlighed angaaer, forsvandt ligeledes snart Forskjellen, da Heiberg steg ned til Figaro og Figaro saaledes med Lethed steg op til ham. Endnu var der en Forskjel, den nemlig, at Heiberg og hans Jntelligensblade holdt Parnasset besat. Heiberg thronede der, Hertz var assessor auscultans og Intelligensbladene Secretair. Jngen tilstededes Adgang. Men nu have Figaros Jntelligensblade ogsaa anskaffet sig et Parnas. Det er indrettet saaledes, at vor store Digter P. L. Møller er Præsident, Professor Hauch er indbuden til at tjene som Zirat, Carstensen er Ceremonimester. De have i deres sidste Nr. erklæret Parnaset aabnet, og den Første, som skal optages der, er den anonyme Forfatter Jcan Pierre. Han kan risikere det, da han jo er anonym og ifølge Grimur Thomsen ingen Personlighed har at sætte paa Spil. Det vil blive en hjerteopløftende Scene, naar Ceremonimesteren udstrækker Armene imod den lykkelige Ankommende og gjentager Jntelligensbladenes Ord: "Det glæder os at være de Første, der ønske dem velkommen paa Parnasset."