Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-11-21
Paa de hollandske Kyster er fra Havet inddrevet en død Hvalfisk, 75 Fod langt De jydske Stænder. (Fortsættelse. See Av. No. 187.) Trettende Møde, den 29de Octbr. Schytte oplæste det af ham indgivne Andragende fra 131 Borgere og Jndv. i Horsens om Skattebevillingsret m.m.I Alt, hvad der er sagt for den nu bestaaende Tingenes Orden have Petitionairerne Jntet fundet, der kunde omstøde den Sandhed, at et Folks Vel ei kan være betrygget i Tidens Løb ved en enevældig Konges Personlighed. De vedkjende sig aabent den Overbeviisning, at en Folket indrømmet besluttende Deeltagelse i Lovgivningen bedst vil kunne betrygge Kongens og Fædrelandets fælles Vel. De mene, at nærværende Tidspunkt er betimeligt til at løse den vanskelige Opgave, da vi netop nu have den Lykke, at en høitbegavet, viis og faderligsindet Monark pryder Danmarks Throne. Producenten bemærkede, at der blandt Petitionairerne taltes Byens værdigste, meest anseete og ældste Borgere, og yttrede det som sin fuldeste Overbeviisning, at de i Petitionen udtalte Ønsker og Forventninger dybt og stærkt bevæge den tænkende Deel af Folket. Derefter oplæste Nyholm en af ham indg. Petition fra 30 Landsogne i Aalborg og Hjørring Amter med 878 Underskrifter. Petitionairerne erindre, at om end Stændernes Raad, forsaavidt de ere paaagtede, have stiftet Nytte, saa ere dog mange og væsentlige Forslag, som Stænderne næsten eenstemmigen have tilraadet, ikke tagne til Følge, og mange og væsentlige Bestemmelser, som de ligesaa eenstemmigen have fraraadet, ere desuagtet blevne til Love. De beklage, at Landets Mænd, der ved Pengeforandringer og flere Foranstaltninger ere saa haardt medtagne, endnu efter 26 Aars uafbrudt Fred vedblive at være svært beskattede, og at Landets Gield alligevel er stegen til en foruroligende Høide. Den hedengangne Konge paabøde indgribende Besparelser, men de bleve ikke indførte, ei heller bleve de, som ikke efterkom dette Bud, dragne til Ansvar, og Kongen, hvor dygtig han end er, kan umulig gjøre Alting selv. Petitionairerne ere fuldeligen overbeviiste om, at Kongens og Folkets sande Vel i langt høiere Grad vilde fremmes, naar Danmark erholdt en Forfatning omtrent liig den, der har baaret herlige Frugter for Norge, hvor frit kan siges og trykkes Alt, hvad der angaaer Landet og dets Bestyrelse, hvor Landets Deputerede have Ret til at bestemme, hvad der skal svares i Skat og hvortil den skal bruges, og kunne kalde Regjeringsmændene til virkeligt Regnskab for deres Huusholdning, og hvor Statsgielden for Tiden næsten er afbetalt, medens vi her sukke under trykkende Statsgjelds-Byrder! De bede derfor Stænderne frembære den Bøn for Kongen, "at han vil indføre en lignende Forfatning i Danmark, som han har indført i Norge." Petitionen slutter med de hjertelige Ord: "Med Glæde skulle vi, da offre vor sidste Skilling og vor sidste Blodsdraabe for vort kjære Fædreland og vor kjære Konge." Fremdeles oplæste Brock en af ham indleveret og medunderskreven Petition fra 352 Borgere og Jndv. i Randers om Skattebevillingsret. Petitionairerne vise tilbage til Fortidens sørgelige Erfaring og udtale deres Frygt for Fremtiden. De ønske, at Folket, ved sine Repræsentanter, maa faae en passende og fuldstændig Medvirkning i Finantsbestyrelsen, at intet Laan maatte kunne optages, ingen Skatter paalægges uden Stændernes Samtykke. Paa dette Ønskes Opfyldelse antage de, at Danmarks Fremtidslykke beroer. Producenten oprullede Fortidens med stærke Slagskygger markerede Maleri for Forsamlingen. Ved Frederik den Fjerdes Død var den virkelige Statsgield ikke meget over en Million. Ved Frederik den Femtes Død var Gielden stegen til 20 Millioner. "Mon det havde været muligt, dersom Regjeringen havde været underkastet en folkelig Control," Struensee reducerede Gielden til 16 Millioner, men under de gunstige Handelsconjuncturer, fra 1771 til 1784 steeg den atter med 5 Mill. foruden 8 Mill. Seddelgield. J 1784 greb en kraftfuld Fyrste Statens Roer, som med Jver og redelig Villie virkede for Landets Vel, men fra 1784 til 1799 steeg Gielden til 28 Millioner. "Mon dette vilde have været muligt, dersom Folket havde havt nogen Medvirkning i Finantsbestyrelsen?" Nu kom rigtignok de uheldsvangre Aar, men Gjelden skulde dog neppe alt i 1807 være stegen til 42 Mill., foruden 26 Mill. Sedler, og ligesaalidt Seddelgielden i 112 til 142 Millioner, dersom Finantsbestyrelsen havde været underkastet en folkelig Control. J 1813 blev da, ved et Pennestrøg, Sedlerne i Hvermands Haand, til ubodelig Forvirring og Skade og til Forstyrrelse af alle Gjeldsforhold, reducerede fra 6 til 1. Efter denne Lection skulde man dog troe, at Finantsbestyrelsen havde taget fat med Alvor og Kraft, og det kunde ikke være udeblevet, dersom Folkets Repræsentanter hermed kunde have havt Jndseende." 1835 var Statsgielden stegen til 130 Millioner. "Mon dette, under en saa velsindet Konge, skulde have været muligt, dersom Folkets Repræsentanter havde havt kraftig Medvirkning i de finantsielle Anliggenders Ordning? Seidelin oplæste derefter en Petition fra 79 Borgere og Jndv. i Veile om at der maatte etableres saadanne Garantier ved vor Statsforfatning, at Landets Kræfter med raskere Skridt kunne udvikle sig. Ogsaa her udtales Overbeviisningen om, at en den norske lignende Constitution vil være gavnlig for Danmark, og de ønskede Garantier antages at være ligesaameget i Kongens Jnteresse, som i Folkets. Herpaa forelæste Brinck-Seidelin en Petition fra 427 Jndv. i Aalborg om en Forandring i Statsforfatningen, overeensstemmende med det constitutionelle System Principer. At den absolut monarkiske Statsforfatning har bestaaet her i 180 Aar, dertil maa Grunden tildeels søges i, at vore Konger ikke have conseqvent udført Absolutismens strenge Princip. Dette paavises historisk. Petitionairerne udtale tydeligt, hvilke Garantier det er, de ønske; de ville, at Folket ikke betragtes som en Hob uden Rettigheder, men som et Samfund af selvstændige Væsener at Domstolene forblive afhængige at Folket erholder tilstrækkelig Andeel i Lovgivnings magten. at Folket faaer Skattebevillingsret at Folket faaer Trykkefrihed, at Folket vorder berettiget til at kalde Kongens slette Raadgivere til Ansvar. Naar Kongen giver sit Folk disse Garantier, som nu savnes, da vil baade Folkets og Kongens og hans Efterfølgeres Fremtid være betrygget. Producenten tilføiede, at blandt hine 427 Mænd, findes den første borgerlige Raadmand og Borgerrepræsentanterne, at de 406 ere Borgere og at Aalborg ialt har 432 Borgere. Forandring i Statsforfatningen er altsaa et alm. Ønske i Jyllands største Kjøbstad. Vel meente han, at mange af hine Mænd ikke have nogen klar Forestilling om Petitionens Gjenstand, men han maatte dog ogsaa tilstaae, at der paa Petitionen findes saare agtede Navne, der tilhøre Mænd, som virkelig nøie have overveiet Sagen og hvis Underskrift har været en Følge af Overbeviisning." Endelig oplæste Aagaard en Petition fra 40 Borgere og Jndv. i Hobro om Skattebevillingsret. Petitionairerne ansee Skattebevillingsret for det bedste Middel til at sikkre Landets Fremtid. De erkjende, at Kongen ei kan indrømme den, uden at bortgive en Deel af sin absolute Magt, men slige Modificationer er jo saamangen en Statskontract undergaaet. De frabede sig forud den Bebreidelse, at de ikke vide, hvad de gjøre, og bemærke med Hensyn til en af Hs. Maj. ved flere Leiligheder yttret Mening, at Ønsket om Forandringer i Rigets Forfatning er saa langt fra, at være fremkommet fra, nogle Enkelte, at det strækker sig til de fleste, med alm. sund Sands og med nogen Jndsigt i Forholdene begavede Mænd fra Skagen til Kongeaaen." Den kgl. Commissarius holdt derpaa et vidtløftigt Foredrag, hvori han, som Schytte siden udtrykte sig, fremkom med mangfoldige bemærkninger ang. Sagens Realitet." Han henvendte Opmærksomheden paa det Spørgsmaal, om det vilde være lovligt eller tilraadeligt, at indgaae med en Petition om Forandring i Statsforfatningen, hvortil Ingen er beføiet til at raade. Han henstillede, om det ikke vilde være betænkeligt, ved deslige Raad at opvække Utilfredshed i Landet med det Bestaaende, naar det maa kunne skjønnes, at den forønskede nye Tilstand ikke lader sig indføre." Det var ogsaa i den roeskildske Forsamling erkjendt, at Petitioner af dette Slags ikke laae indenfor Stændernes Competence. Herved bemærkede Præsidenten, at den roeskildske Forsamling ingenlunde har erkjendt, at den var incompetent til at andrage paa en Forandring i Statsforfatningen. Man havde netop været enig om, at lade Spørgsmaalet herom uafgjort, eftersom det ansaaes unødvendigt at gaae ind herpaa. Commissarius betegnede det fremdeles som en Feiltagelse, naar man paaberaabte sig Kongens Svar paa nogle til ham indkomne Adresser, som om Hs. M. derved havde erkjendt Lovligheden af at fremføre Ønsker om Forandringer i Statsforfatningen. Hs. M. har aldrig erkjendt, at disse Ønsker kunde iværksættes, men tvertimod, at de vare ubetimelige. "Foret Aar siden vilde man neppe have vovet, at fremføre slige Ønsker. Kongen har vel henviist til Stænderne, men ingenlunde har Hs. M. gjort dette med Hensyn til saadanne Ønsker. Hs. M. har den Tillid til Stænderne, at de ikke ville understøtte, hvad der er lovstridigt og betænkeligt. Vel har den roeskildske Forsamling indsendt Petitioner, hvori hine Ønsker udtales, til Hs. M., men "Commissarius skulde dog troe, at Petitioner af dette Slags, der ere ulovlige, ikke fortjente saadan Opmærksomhed, men at det vilde have været det Rette, aldeles at tilbagevise dem. De her oplæste Petitioner kunne ikke have større Vægt, end de, der fremkom i Roeskilde."