Berlingske Tidende, 1791-08-29
Den imellem Østerrige og Porten under det Engelske og Preussiske Hofs samt Hollandsk Megling i Stistove den 4de Aar undertegnede Fredstractat bestaaer af 14 Artikler, hvori af følgende er det væsentligste: 1) Der skal for Fremtiden være en bestandig og almindelig Fred til Lands og Vands imelsom begge Rigerne og en fuldkommen Forglemmelse af alle i den nu endte Krig udøvede Fiendtligheder, saa at Jndvaanerne af Montenegro, Bosnien, Wallachiet og Moldau kunne rolig komme tilbage i deres Besiddelser, uden at straf ses, fordi de have erklæret sig imod deres Sonverain, eller holdet det Keiserl. Kongel. Hof. 2) Begge contraherende Partier antage den Status qvo, der var førend den i 9de stebruarii erklærede Krig, stricte som den almindelige Grund til nærværende Pacification, og fornye altsaa paa det nøieste Belgrader Tractaten af 18de Septbr. 1739. Conventionen. af 5te Novbr. samme Aar og 2den Martii 1741, hvilken sidste forklarer den Belgradske Tractat; Acten af 25de Maj. 1747, som lader Belgrader Freden vedvare; Conventioneraf 7de Maji 1775, angaaende Afstaaelsen af Buckovina, og den af 12te Martii 1776, angaaende samme Provindses Grændse, hvilke Tractater forblive alle i deres fuldkomne Kraft. 3) Porten fornyer i Særdeleshed den forbindende Act af 8de Aug. 1783, i hvilken den forpligter sig til at forskaffe de tyrske Handelskibe, som tilhøre det Keiserlige Hofs Havne, Sikkerhed imod Barbarisk Korsarer og andre Tyrkiske Undersaatter, og at erstatte dem den tilfoldigviis foraarsagede Skade; videre Atten af 24de Febr. 1784 til beste for de Keiserl. Kongel. Undersaatteres frie Seilads og Handel paa alle de Lande have og Fløder som tilhøre Ottomanerne; ogsaa det Firmaraf 4de December, betreffende Qvægets Omdriven fra Sibenburgen til Wallachiet og Moldau, saavelsom alle andre Acter og Firmaner som for den 9de Februarii 1788 vare i Kraft. 4) Derimod lover det Keiseel. Kongel. Hof, igien at indrømme, afstaae og tilbagegive til Porten alle de Besiddelser, Lande, Stæder, Fæstninger og Palanker, som under Krigen ere erobrede af de Keiserl. Kongel. Tropper, hele Fyrstendømmet Wallachiet, og de erobrede Districter fra Moldau med indbefattede, ogsaa at bringe de gamle Grændser, som den 9de Febr. 1788 skielnede imellem begge Besiddelserne, igien tilbage til deres forrige Sted. De af Porten erobrede Fæstninger og Palanker, skulle med det den forefundne Artillerie igjen udleveres i samme Stand, som man forefandt dem i Erobrings=Tiden. 5) Fæstningen Choczim og den saa kaldte Raja skulle ogsaa ligeledes gives tilbage: men da først, naar Porten maae have sluttet sin Fred med Rusland, saa længe vil det Keiserl. Kongel. Hof beholde dem som et neutral Depot, uden meere at menge sig i den nærverende Krig, eller give det Russiske Hof, enten directe eller indirecte, nogen Biestand. 6) Efterat Ratificationerne ere udvexlede, vil man paa begge Sider skride til at aflevere og igjen imodtage alle Erobringerne, og til at bringe begge Rigernes gamle Grændser igien i Rigtighed, som ogsaa Tiden hertil skal herefter blive fastsat. Efterat Commissarierne ere udnævnte, skulle nogle have Arbeidet med Wallachiet og de 3 Districter i Moldan, for i 30 Dage, fra Ratificationernes Udvexlings=Dag at regne, at bringe samme til Ende; de andre skulle begive sig til Over=Anna, for igjen at fostsætte Grændserne af Bosnien, Servien, det gamle Sted Op- og med dens omliggende Egne, altsommen efter en strict, sstatus god af de respective Besiddelser for 9 Febr. 1788. Disse. tilstaaes 2 Maaneder fra den Tidspunkt af, efterdi saa megen Tid behøves til de nye Fæstningsværkers Sløifning, Artilleriets Transport &c. 7) Da alle, imedens Krigen vare de, gjorte Tyrkiske, Borgerlige= og Krigsfanger ere paa det Keiserl. Kongel. Hofs Side uden Undtagelse satte i Frihed. men paa Tyrkens Side ikkuns de Keiserl. Kongel. Undersaat, ter og Soldater bleven udvexlet, som befandt sig i de offentlige Fængsler, eller i nogle Bosniakiske Herrers Magt, saat mange endnu befinde sig i Tyrkiet i huslig Fangenskab; saa forpligter Porten sig til at give alle Krigsfangerne og Slaver ne af enhver Alder, Slægt og Stand, hvor de endog opholde sig, inden 2 Maaneder efter Ratificationernes Udvexling tilbage uden Losepenge, saa at de ikkun derfra ere undtagne som have beviist, at de have antaget paa den ene Side den Christelige, eller paa den anden den Mahomedanske Religion. 8) De Undersaatter imidlertid af det ene Partie, som for eller under Krigen have begivet sig til det andets Lande, og frievillig underkastet sig dets Herredømme, kunne ikke fordres tilbage af deres naturlige Sonverain, men ansee som Undersaatter af den Magt, til hvilken de have overgivet sig. De, som tillige besidde liggende Gods under begge Magterne, kunne efter egen Beqvemmelighed nedsætte sig og slaae Boepæl, paa hvilken af Siderne dem lyster, men i kuns erkiende et eneste Herredømme, og maae sælge de Besiddelser, som de have i det andet Gouvernement. 5) Ti Fordeel for Handelen kunne Undersaatterne af det Østerrigske Monarchie og Porten igien begynde deres Anliggender derhvor de forlode dem, da Krigen var erklæret, give alle deres Rettigheder Gyldighed, indkræve deres udlaante Penge og Effecter &c. &c., og i alle disse Tilfælde fordre Biestand af Domstolene. 10) befalingsmændene og Gouverneurerne: begge Rigerne paa Grændserne, skulle personlig staae til Ansvar for igien paa det hastigste at oprette det almindelige Politievæsen og det gode Naboeskabs offentlige Sikkerhed, og straffe Fredsforstyrrerne. 11) De skulle paa det mueligste bestytte Undersaatterne af det andet Partie, som for Handelens eller andre Forretningers Skyld reise i det inderste af Provindserne til Lands eller Vands. 12) Angaaende den Katholsk-Christelige Religions Udøvelse i det Ottomanniske Rige, deres Præster, Kirker og PillegrimsReiser, da fornyer Porten de i den Belgradske Tractats 9de Actikel indbefattede Privilegier, saavel som de, der siden er ter ere bevilgede ved Fermaner. 13) Man vil fra begge Sider sende Ministre af anden Rang saavel i Anledning af Freden, som tilforn, for at melde de høie Souverainers Thronbestigelse. Disse Ministre skulle imodtages med det sædvanlige Ceremoniel. 14) J en Tiid af 14 Dage, fra Underskrivningens Dato af, eller, om mueligt, før skulle Ratiscationerne udvexles. - Til denne Tractat er endnu føiet er Separat=Convention i 7 Artikler, til Grændsernes Bestemmelse, i hvilken i den 2den Artikel fastsættes, at Slottet og Landstrækningen fra Gammel-Orsova til Eierna skal blive i det Keiserl. Kongel. Hofs Besiddelse og Herredom, saa at Eiernaapaa denne Side bestandig udgiør Grændsen af det Østerrigske Monarchie, dog med den Betingelse, at det Keiserl. Kongel. Hof hverken kan befæste det gamle Slot Orsova, eller ellers nogen Deel af det afstaaede Terrain. Den lille Slette ved Fortet, lige over for Øen Orsona, skal være neutral, Herre, dommet over den ikke tilhøre nogen af begge, og den skal bestandig blive øde. J den 3die Artikel fastsættes Grændsen angaaende Districterne paa den venstre Side af Unna efter et denne Artikel tilføiet Chart.