Københavns Adresseavis, 1766-07-29
Seeden og Aasum i Fyen. Vacancen her blev forrettet af Capellanen til Lumbye Meenighed, Hr. A. Celebye, som brugte til Jndgang: Dan. 2, v. 20. 21. Hans er baade Viisdom og Magt, han omskifter Tider og Leyligheder, han afletter Konger og han isetter Konger, han giver de Viise deres Viis dam og de Forstandige deres Forstand. Af hvilke Ord, saavelsom afden anordnede Høymesse Text: Psal. 127, 1 blev viist, Propos; Da bliver en jordisk Konges Regimente lyksaligt, naar hannem af Kongernes Konge forleenes A) Magten til at regiere. 3) Viisdom til at bestyre sit Regimente. 4) Kongerne paa Jorden maae af Kongernes Konge have og gives Magten til at regiere, Prov. 8, 15, og i deres Regiering for Deres Riger og Lande at bestyre. 1) Det indvortes Beste. 2) ved en god Oeconomie. - Dersom Herren ikke bygger et Huus - Her forstaaes ikke at samle Træe, Steen, og beqvemme Materialier til et Huuses Bygning, men at indrette og forestaae en god Huusholdning, con Jer. 22, 13, hvilken er fornøden i et Huus meget meere i et Rige. - Kongen er det, som i saa Maade giver Love og vise Anordninger - hvortil ham gives Magten af Gud. Sir. 10, 4. b) Ved at holde en god Politie. - Detsom Herren ikke bevarer en Stad - Her forstaaes ikke en Stad, som bestaaer af Muure, Huuse a. - men en Republiqve - hvis beste ved en god Polities Holdelse bestyres af dem, som af Gud er given Magten at forvalte Republiqven Rom. 13, 4.2) Det udvortes Beste. a) Ved at holde Fred med sine Naboer og Paagrændsende, b) Ved at forsvare sine Riger og Lande for deres Fiender, naar de af disse foruroliges, thi da erholdes Freden best, naar man er i Stand til med Vaaben at forskaffe sig den. Viisdom er en Videnskab, eller rettere, en Færdighed i at udvælge de tienligste Midler til at naae et ønskeligt Maal af gode Hensigter. - Den maae gives af Gud St. 171. Jacob. 1, 5. - og er fornøden for alle Mennesker i Almindelighed. - J Besynderlighed for en Konge til for sine Lande at bestyre. 1) Det indvortes Beste a) ved en god Oeconomie. Prov. 24, 4. b) Veden god Politie allerhelst da der til denne udfordres - Betænkning - og Retfærdighed. Det udvortes Beste. a) ved at stifte og veligeholde den ædle Fred. b) Ved i Ufred at forskaffe sig Fred. Haver nu en jordisk Konge Magten af Gud til at regiere over sine Undersaatter, haver han tillige Viisdom af Gud til at bestyre sit Regimente, hvor lyksalig bliver da ikke hans Regiering! Hvor lyksalige de Undersaatter, som lever under samme. Anvendelsen: Sap. 6, 26. - Psal. 72, 1. 2. Psal. 61, 7. 8. Glostrup i Siælland, Hr. Peder Andr. Asgaard. Indgang: Prov. 16, 3. Velt dine Gierninger og Omhue paa Herren; saa skal dine Anslag stadfæstes. Theema: Guds Kraftes og Forsyns Vigtighed til menneskelige Forretningers Begyndelse og Fremgang. 1. Menneskelige Forretningers Begyndelse og Fremgang. 11. Guds Kraftes og Forsyns Vigtighed dertil. l. A) Vore Forretningers Begyndelse forestiller David ved et eller flere enkelte Huuses Bygning. At bygge Huuse til Opholdstæder, stadfæster Erfarenhed næsten at være en naturlig Drift hos Mennesker, og det første iblandt vore Gierninger, der tænkes paa, og da altsaa derved beqvemmelig kand forrestilles vore Forrætningers Begyndelse. Der behøves Konst, Viisdom og Overlegning, ja strengt Arbeyde til at bygge og indrette eet Huus. (a) Der maae overlegges og samles fornødne Materialier, og de stridige forkastes. (b) Der maae overlegges og forstaaes, Sammensettelsens Maade og Orden, dertil udfordres langsomt og strengt Arbeyde; De arbeyde siger David. (e) Der maae sees til at Grundvolden bliver ret lagt. Matth. 7, 24. (d) Der maae overlegges Huusets fornødne Størrelse og Rummelighed, som og bestemmes af flere vel overlagde Hensigter, og sees paa, at Jndretningen og intet strider imod saadanne Hensigter. Dette appliceres til Menneskers rigtige Foretagende, særdeles i deres Begyndelse. b) Menneskelig Forretnings Fremgang forestiller David I det han slutter fra enkelte Huuse til en heel Stad. Enkelte Huusets og Eiendommes Formeerelse har gjort det fornøden, at fleere Sælskaber og Familier ere oprettede, hvorudi Grunden ligger til en heel Stads og Lands Opkomst, da lidet er bleven til meget, saa ere blevne mange, afmægtige blevne mægtige, de som før ikke vare sig selv nyttige ere blevne nyttige for mange conf. Jer. 12, 2. Loth og Abraham kunde ey længere have deres Eiendom samlede. Gen. 13. Conf. Gen. 32, 10.