Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-01-13
De udenlandske Blade berette os: at den græske Regiering er i Begreb med at flytte til det berømte Athen, for der at residere. Denne mærkværdige Stad, er da saaledes bleven bestemt til at reise sig af sin forfaldne Tilstand, og erholde en nye Glands, om den endog ikke kan nogensinde blive til det, som den engang har været. – Lader os lære at kiende dette Oldtidens Underværk i sin Fornedrelse, for at vi bedre kunne fatte den nye Glorie, som skal omgive den. Det første Blik, som en Fremmed kaster paa denne Stad, overbeviser ham om, at de gamle Grækere boe der ikke længere. Kastellet (Akropolis, som ogsaa er blevet mærkværdigt under de nyeste Krigsbegivenheder, staaer vel endnu, og synes, naar man kommer fra Eleusus at læne sig op til Bierget Hymettus; Propylæernes Søilehoveder, Parthenons Søiler og Erechtei Tempel vise sig for os, men gothiske Ruiner og Kanonerne paa Bastionerne betage os snart enhver Jllusion. Paa den nordlige og sydlige Side af Castellet hæve sig Anchesmi og Mu sæt Høie, imellem dem ligger Athen med sine flade Tage, Minarets, Kuppler og Ruiner, nedsunken i Gruus. Solen bestraaler Oldtidens pragtfulde Ruiner og Nutidens Usselhed. Sletten ved Athen begrændses af en Række af Høie, som strække sig lige til Havet; en Deel af den er begroet med Lyng, en anden bruges til Kornavl, og paa en tredie staaer Skove af Olietræer, hvis Frugt nu kun bruges til Sæbe. Det nuværende Athen er en Stad uden al Skiønhed, og interesserer kun ved sine Ruiner og sin Historie. Landskabet er tørt, øde og trist; Biergene ere nogne, og et Træe, naar Olivenskovene undtages, er en Sieldenhed. Saasnart Erindringens Fortryllelse hensvinder, saa finder man sig ikke fornøiet. i denne bare Egn, som har næsten et africansk Udseende. Hverken Staden eller dens Beboere svare til Fortidens Storhed; disse have lagt det forDagen under den sidste Krig, og deres feige forræderiske Forhold under Castellets sidste Beleiring, viser, at de Døde maae staae op af deres Grave, naar det her skal blive til noget. - Hvor ganske anderledes saae det ud i det gamle Athen, den laae paa den samme Slette, som udstrækker sig omtrent en Miil til Havnene Piræus og Murrychia; afbrudt af Klippehøie; paa den høieste af disse byggede Cecrops Castellet Cecropia, som siden blev kaldet Acropolis. Omkring dette udbredte Staden sig, og det nærværende Athen er kun ubetydelig imod hiints Størrelse. Biergets Top er 800 Fod lang, halv saa bred, og synes at være beredet af Naturen selv, forKonstens ærværdige Mindemærker. Man steeg i hine Dage, ligesom nu, kun op af en eneste Stie dertil og kom først til Propylæerne, eller Forgaar denne, hvis Fløie, Seierens og Konstens Templer, vare prydede med Polygnots Malerier; deraf staae kun nu nogle Søiler, og et Par Architaver. Denne stolte Pragtbygning, hvormed Grækernes største Statsmand og Administrator Perikles pryded Castellet, var et Værk af Mesikles, og dets Billedhugger-Arbeider af Phidias. Bag ved Propylæ erne stode Statens Helligdomme; paa venstre Side Pallas eller Athenes Tempel; Statens Beskytterindes med Palladium, Gudindens Billede, som var efter Sagnet nedfaldet fra Himlen, det hellige Olie træe og Erechte Tempel, som udgjorde et Heelt med Pallastemplet. Paa den høire Side hævede sig høit i Veiret Grækenlands herligste Pragtbygning Parthenon med et kollossalsk Billede af Pallas, dannet af Phidias Mesterhaand. Ruinerne staae vel endnu; men fra Sullas den Plynderers Tid, har Templet lidt saameget af Albanesere, Venetianere og Tyrker, at det er ikke langt fra at forvandles til en Gruushob; endelig har den skottiske Lord Elgin borttaget dets Basreliefer af Phidias og bragt dem til det brittiske Museum. Lord Byron skrev i sin Fortørnelse paa Bygningen, qvid non fecerunt Gothi, hos fece runt Scoti. – (Athens Ruiner, den danske Flaades Borttagelse o. s. v., f. Ex. lidt Smaat i Ostindien, siger en udenlandsk Forfatter, ere Materialier, hvoraf et Nemesis Tempel vil engang blive opført.) Ved Foden af Castellet stod fordum Prytaneum paa den ene Side og Odeon tilligemed Bacchus Templet paa den anden; i hiin erholdt Stadens fortiente Borgere frie Beværtning. J Odeon bleve Digternes Veddekamp given, og de første Sørgespil opførte. En liden Dal ved Navn Cøle skilte Akropolis fra en Høi, hvorpaa den Rettergang, som kaldtes Areopag, blev holdet og som omtales i Apostlernes Gierninger 17 Cap. V. 19.) I Nærheden deraf var Pyr, en anden Høi, hvor Demagogerne smigrede Folket, og dette fattede Beslutninger om Statsanliggender. Man seer endnu Archonternes Sæder og den Tribune udhugget i Klippen, hvorpaa den retskafne Aristides; Grækenlands ypperste Statsmand, den veltalende Perikles; Manden med det glimrende Genie og de fordærvede Sæder Alcibiades, og Grækenlands største Taler Demosthenes ha rangerede Folket; men hvor ogsaa en Socrates og en Phocion bleve dømte til Døden. Foruden disse vare i det gamle Athen mangfoldige andre herlige Bygninger; men som vi kun kiende af de Gamles Beskrivelser, og især af Pausonias, dog er noget levnet hist og her. Hele Veien fra Castellet til Havnen Piræus var opfyldt af de skiønneste Monumenter; de lange Mure, som førte til denne Havn, vare opførte 40 Alen høie af Qvaderstene, og tiente denne Videnskabernes, Konsternes og Handelens Stad til Forsvar.