Aalborgs Stifts Adresseavis, 1819-03-08
Efterat Justitsraad Baggesen ved Proces og Rettergang havde beviist, hvad hele Verden, af Agtelse for den sidste Gnist af aandelig Natur, der endnu besteler hans Jordebylster, vilde have forsvoret, at nemlig Trylleharpen, hint sande gunneriske Kunstprodukt, var hans Værk, har han igaar ladet det opføre til Fordeel for sig selv. - Om han, i Overbeviisningen om, at den almindelige Dom stemte for dets gientagne Fald, at altsaa Billetterne vilde vorde stærk søgte, eller af andre Grunde, opskruede Priserne til det Firedobbelte, vide vi ei, saameget er vist, at slig Fremfærd blandt danske Digtere, hidtil var uden Exempel. - Der var godt Huus, propfuldt ikke: thi sionerne beholdt billetter tilbage, uagtet de falbøde dem for det Halve af Originalprisen. Det siges - sandt er det vel sagtens ikke, at Holmens faste Stok skal have faaet Fribilletter, for med deres haand fastere Næver og meere giennemtrængende Brøl at kalde Forfatterens dødprebne Forfatterære tillive igjen - sandt er det vel sagtens ikke. Gud bevares. - Der siges end videre: at en Deputation fra Kleinsmedlauget skal have været hos Justitsraaden, forsikkret Velsamme om deres bedste Nidkiærhed og broderlige Troskab og desaarsag ligeledes være blevne regallerede med Fribilletter: men det er utroligt. - Stykket gik sin Gang tildeels uforstyrret. Man gav sig urigtigviis til at hysse af Bifaldsyttringerne over Hr. Kuhlaus Musik; men Misforstaaelsen opdagedes snart og Musiken nød sin Ret. - Teppet gik ned. Et gyselig anstrængt Bravoskraal, alt for heftigt til her at være ærligt meent, giennemtordne de fra Parterret hele Huset. Men flur begyndte Piberne ovenfra at lyne derimellem og det i saadant Antal og i saa skiærende Toner, at de brutale Klappere, aldeles overstemte, fnysende stampede i Gulvet og med oppustede, sveddryppende Kiæver og aaresvulmende Pander truede op mod de roligt hen i frygtelig Somklang hvinende Piber. J 37 Minuter varede denne Larmkamp; det kom i Parterret til Slagsmaal og Adskillige bleve af Politiedirecteuren egenhændigen arresteerte. Dækket gik op, Musikken lød, Entreen begyndte, men de Dandsende maatte træde tilbage: Vagt traadte i Parterret, Taushed paabødes - forgiæves! Endelig bleve Struberne, hæse, Armene trætte, Applausen og Bravoraabene sagtnedes, og en skingrende Pibe havde den sidste Lyd. - Entreen udførtes nu og optoges med bifald. Teppet faldt atter og Kampen begyndte paanye. Et Horn, som det man tuder i paa Blegdammen, ledsagede kraftigen Piberne og det viste sig nu klart, at Parterristernes anstrængte Kiævemuskler ikke havde faaet Hvile nok: de hvæsede kun. Under en Pause raabte en lydelig Stemme. Baggesen frem!" (hvorledes mon Justitsraaden blev tilmode ved at høre det 2) og hele Huset skoggerloe- Under en anden Pauseskreges pereat Baggesen og - ærlige gode Smedde og Slagtere, der toge J feil. - Man klappede vældigen dertil. - Omsider, efterat de dierveste Haandklap, de forfærdeligste, dog tilsidst hæsthendsende Brøl ikke formaaede at bringe Piben til Taushed, (den skingrede endnu i Øret paa de gode Mennesker og de ærlige faste Mænd, da de ganske tause ginge deres Vei - dog, de giorde deres) ryddedes Huset af Soldater. - Saaledes endtes da dette i sit Slags eneste Optrin. Drenge pebe, Mænd, Mestre jublede - Leve Geniets Hammer=Tang= og Øxe Værn!