Berlingske Tidende, 1783-10-27
Af en Skrivelse fra Jsland, den 30te August. De fornemste Nyheder hos os i denne Tiid, er den megen Jordbrand, som i dette Aar har hiemsøgt os; først i Foraaret, har Jlden brudt ud i Havet i Sydvest fra Reikenes og Jldøerne. Denne underjords Jld har været meget stor, og vedvaer endnu, ved hvilken og er af Havet opkommen en stor Øe, saa høy som et Bierg, saa at i Nærheden af den, hvor der i Fior var et 100 Alen Dyb, skal nu ikke være mere end 40 Alen. Siden efter, den 17de Junii, opkom en underjordisk Jld paa Landet selv i Skaptefields Syssel, hvorfra udflød en utrolig Mængde brændende Materie og Lava, som faldt i den sto te Elv Skaptaa, udtørrede den ganske og overstrømmede alle den nærliggende Egne, samt opbrændte 10 til 12 Gaarde, hvoriblandt 2 Præsteboliger, Holmosel og Aser, og 3de Kir ter, nemlig Holmosel, Afor og Skaal, hvortil endnu legges, efter Rygte, den 4de Bulands Kirke om hvis Ødelæggelse behoves nærmere Bekræftelse. Den flydende Jldmaterie var saa høy som et Bierg, ganske igiennemgloende, og gik snart med en sagte, snart med hastigere Fart, overdækkende alt med sen skrekkelig Lava. De mange ulykkelige Familier ere flygtede og ustrøde over andre Sogne og Herreder, men Jlden udbreder sig endnu alt mere og mere, saa man venter med Frygt og Bekymring efter Udfaldet. Foruden de ganske opbrændte og under Gruus og Lava nedgravne Steder, er der stor Skade, skeet over hele Landet af den udkastede og nedregnede Pimpsteen, Sand og Svovel, af den første ere hele Gaarde reent ødelagte og hele Sommeren har Solen meget sielden været at see, da den endog i klart Veyr har syntes at være ikke større end Maanen i stærk Taage, og dog tillige saa rød som Blod. Svovelen har faldet saa stærk, at Qvægets Mund og Kløver have været guul og grønne af Svovelen, men Skaden, som hele Landet har taget derved i Henseende til Græsvexten og Melken, er ubeskrivelig, saasom ganske vist enhver Mand har mistet derved for dette Aar Halparten eller mere af Melk, Smør og Ost, som skulde være hans Vinter Provision, og over Halvparten af Høeavlingen, hvorved den største Deel af Qvæget maae af Foermangel, slagtes til Eiernes største Skade, hvoraf her i Landet seer ud til stor Dyrtid. Foruden den Mangel af Græsvexten, er det lidet som har voxet allerede i Julii Maaned henvisned og bortfalden, ligesom ellers i October Maaned, hvilket tildeels tilregnes den usædvanlige stærke Frost, som faldt ved St. Hansdags Tider. J næstafvigte Aar ere i Skalholt Stift copulerede 161 Par, fødde Drenge 434, Piger 445, tilsammen 879, deraf Uægte 60, døde Mandkiøn 446, Qvindekiøn 497, tilsammen 943. ere altsaa 64 flere døde end fødde. Jblandt de døde ere 9 hastig døde; ellers regnes blandt de, som fra den Tiid jeg sidst havde den Ære at skrive, efterfølgende: Provst Hr. Paul Gudmundsen, Præst til Vallanes, døde den 27de December, og Provst Hr. Thorleifar Biarnesen, Sognepræst til Reykholt, begge omtrent 60 Aar gamle; Hr. Oluf Brinjolssen, forhen Præst til Garde, 76 Aar; Hr. Jon Eggertson Præsttil Holt i Ønundarfiord, hen ved 60 Aar; Hesten faldt under ham, og slæbte ham ned af en Banke i Snee og Steen grus, 40 Favne lang Vey, hvoraf han blev saa qvæst, at han kort efter døde. Præstens Hr. Torfe Eggertsons Kiæreste, Mad. Ragnhild Jonsdatter reyste en lang og besværlig Vey til forbemeldte sit næstsøskende Barns Begravelse, blev deraf syg, og døde omtrent 30 Aar gammel.