Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-10-06
der da maatte bekiendtgiøres en offentlig Taxt for Gravenes Jstandsættelse, og at der maatte anskaffes en pagneret og af Sognepræsten authøriseret Protocol, som altid skulde forblive i Graverens Værge i hvilken den Afdødes Navn og Begravelsesdag blev at anføre, ligesom og om, af hvem og for hvor lang Tid der er betalt forud for Gravens Vedligeholdelse. Betalingen for at opgiøre Gravene kunde fastsættes af Præsten og Kirkeværgen i Forening med hinanden. Det er ikke uvigtigt at denne Sag er bragt paa Bane og er derved bleven en Gienstand for Overveielse; thi at Gravene opgiøres og holdes i god Orden udkræver den udvortes Anstændighed, men hvem skal forrette dette Arbeide, det vilde være ubilligt at paalægge Klokkerne eller Kirkesangerne det, som maae betale andre for at gjøre det, og hvis Jndkomster ere smaae nok alligevel; der gives ingen Grund til at paalægge Slægtninger at besørge det for deres Afdøde, og desuden have ikke alle Afdøde tilstædeværende Slægtninge; og om de ogsaa ere boende i Nærheden, saa er det altid uvist om de ere villige til selv at opgiøre Gravene, eller at betale Klokkerne eller Graverne derfor, dersom der ogsaa er sat en billig Taxt derfor. Man kan derfore ikke være sikker paa om Gravene blive holdte istand og Kirkegaardene i god Orden, naar ikke andre Foranstaltninger blive trufne, paa Landet kunde maaskee Huusmændene tilpligtes til engang om Aaret at opgiøre Gravene og i Kiøbstæderne Huuseierne ved deres Tienestefolk. J den 10de §. af Reglementet for Kirkegaardene udenfor Kiøbenhavns Nørreport, hedder det: Kirkegaardene skulle af Graverne stedse holdes rene og ryddelige, samt Gravene i et Aar, efter at Liig deri ere nedlagte, vel opklappede, og det skal desuden være Venner og Paarørende af den Afdøde tilladt at besørge dette i længere Tid, efter Anmeldelse derom til Graverne. (Men naar disse nu ikke ville besørge det, skulle da Gravene falde ned?) – J 1816 læste man fra Slesvig, at Degnen ved Domkirken i denne Bye, en gammel Mand paa 60 Aar, havde flere Gange begaaet Ran i denne Kirkes hvelvede Grave hvorfore han af Overcriminalretten blev dømt til at miste sit Embede og til Tugthuusarbeide paa Livstid. – J Politivennen No. 128. f. d. A. klages over, at der begaaes megen Overlast paa Assistencekirkegaarden udenfor Nørreport; at Jern- og Trægitterne, som ere satte omkring Gravstæderne blive sønderbrudte og ruinerede, at Gravpladsene nedtrædes, og at det som er plantet paa dem bliver revet af, eller traadt ned, hvilket ikke allene skeer af Børn, men for størstedelen af Voxne, saakaldte cultiverede Folk, der tilstaaes, at det er umuligt for Graverne og Opsynsmændenne, at afværge disse Uordener, eller at oversee en saa stor Strækning, især om Helligdagene, naar der kunne spadsere nogle Hundrede Mennesker derude paa engang – og der forespørges hvad der er derved at giøre. (Man kan svare derpaa: mod Menneskenes Ubetænksomhed og Tankeløshed, thi videre er det ikke, er ligesom mod Dyrenes, ikke noget andet at giøre, end at betiene sig af physisk Magt. til at forhindre dem fra at begaae Uordener, skulle saadanne Kirkegaarde holdes i Orden, saa er der vist ikke andet at gjøre derved end at inddeele dem i visse Partier, som aflukkes med stærke og med Jernspidser forsynede Stakitter, men som tillige ere lave, at man kan ikke allene see imellem dem men ogsaa over dem beskue Gravpladserne; saa at Publikum blot tillades at gaae i Gangene imellem Aflukkene; vil derimod nogen indlades i disse selv, da maae det være under Tilsyn af Graverne, hvorfor en liden fastsat Kiendelse kunde betales dem.) Kiøbenhavns Skilderie No. 50 f. d. A. Side 7878. læses følgende Beskrivelse over denne Kirkegaards nyeste Tilstand, Paa Assistencekirkegaarden uden for Nørreport, er den store Dødelighed i Kiøbenhavn især mærkelig. J de sidste Aar er denne Kirkegaard bleven saa opfyldt med Grave, at der om føie Tid maae tænkes paa dens Udvidelse, uagtet dog endnu saa mange, Liig begraves, saavel paa Kiøbenhavns, som paa de uden for Østerport værende Kirkegaarde. Hvad Smagfuldheden og Ordenen angaaer, da er Assistencekirkegaarden nu den skiønneste af alle Kirkegaarde her til Lands. Den ligner mere en Hauge med de herligste Anlæg end en Kirkegaard. Af særdeles kostbare Mindestene ere ingen komne her i de sidste Aar, formodentligen fordi de vare alt for bekosteligt. Men dog er der ved Muren opført et mærkværdigt Capel med Straatag paa, for den afdøde Oberstlieutenant og forrige Commandant paa St. Thomas v. Scholten. Det har ordentlige Dørre og Jndgang, og Vinduesruderne ere af et Slags couleurt Glas, der falder i det Rødlige. – Biskop Balle, Skuespiller Knudsen, og adskillige andre bekiendte Mænd, have endnu ikke faaet noget Minde. J disse Dage oprettes eet for Generalkrigskommissair Lange. – Af curiøse Mindemærker fortiener at anføres eet, som er malet paa Muren. Man seer nemlig Tiden med Lee og Timeglas til Hest, i fuld Fiirspring, malet med Sort paa Graat. Nedenunder læses: "Saaledes levet, at naar Ven Mors banker paa Døren, man saa kan sige: kom ind!" – Om Kirkegaardene ved Hovedstaden kan videre anmeldes; i Colleg. Tid. for 1816 No. 18 Side 23338 anføres, Grundene, som have foranlediget en Kgl. Resolution af 24de Februar 1816, hvorved en ældre Resolution af 29de Marts 1825 bliver forandret derhen, at det overlades til Beboerne af de til Garnisonskirken henlagte Gader af den nedlagte Nicolai Menighed, hvad enten de ville lade deres Afdøde begrave paa Garnisons Kirkens Assistentskirkegaard udenfor Østerport eller paa den Helliggeistes Kirke, tilhørende Andeel af den almindelige Assistentskirkegaard udenfor Nørreport.