Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-12-26
Veile. Borgerrepræsentanterne have her offentlig indbudt til et Møde, for at discutere og udfærdige en Adresse til den sønderjydske Stænderdeputerede Hr. P. H. Lorenzen." (Th. Av.) Adresse. til Hs. Majestæt Kongen. fra den jydske Stænderforsamling. angaaende de slesvigske Anliggender, vedtagen med 46 Stemmer imod 3: Det danske Folks Opmærksomhed har allerede længe i "Allernaadigste Konge! høi Grad været henvendt paa de sørgelige Vilkaar, som dansk Sprog og Nationalitet ere underkastede i det med Kongeriget forenede Hertugdømme Slesvig. Jngen Dansk kan uden krænket Nationalfølelse betragte, hvorledes en tidligere fremmed Erobring og paafølgende uheldige Forhold have bevirket, at det danske Sprog i en stor Deel af Slesvig er blevet tilbagetrængt, og i en anden Deel, hvorden oprindelige Nationalitet endnu har bevaret sig, holdes i en uværdig og forkuet Stilling, idet de dansktalende Beboere ere underkastede Brugen af tydsk Sprog ved Retspleie og Administration, tildeels endog ved Skoleunderviisning og offentlig Gudsdyrkelse. At denne Tilstand, og den derved bevirkede fremskridende Undertrykkelse af det danske Sprog endnu finder Sted, synes saa meget meer at maatte være Gjenstand for Beklagelse, som Hertug dommets, imellem flere Landsherrer adsplittede, Dele allerede i Løbet af det forrige Aarhundrede ved Fredsslutninger og andre Tractater atter ere blevne samlede af og forenede med den danske Krone, for hvilken det maa være af høieste Vigtighed, at dansk Nationalitet opretholdes i dette oprindeligviis danske Land. Den kraftige Opvaagnen af den danske Nationalitet, der i de senere Aar har viist sig hos det nordslesvigske Folk, og dettes Bestræbelser for, at erholde Modersmaalet indsat i dets naturlige Rettigheder, kunde derfor ikke Andet end finde levende Sympathie hos Folket i Kongeriget, og det vandt den taknemmeligste Paaskjønnelse hos alle Danske, da Deres Majestæt, uagtet et formaaende Parties Modbestræbelser, kom disse Ønsker imøde ved at befale, at det danske Sprog i de slesvigske Districter, hvor det er Kirke- og Skolesprog, efterhaanden ogsaa skulde indføres i Regjerings- og Retssager. Men, allernaadigste Konge, jo meer indlysende Retfærdigheden og Billigheden af dette Deres Majestæts Bud maatte synes at være, desto meere maatte man forbauses over den heftige Modstand, som hiint Parti, og deriblandt flere af Statens egne Embedsmænd, nu vovede at opreise mod Udførelsen af Deres Majestæts bestemte Befaling, og Pariets hele Fremfærd maatte opvække saa megen større Uvillie, som den syntes at kunne lede til Løsningen af de Baand, der forfatningsmæssigt, knytte Hertugdømmet til Kongeriget. De samme Betragtninger kunne ikke andet end fremkaldes ved hiint Parties hele Virksomhed i den nuværende slesvigske Stænderforsamling, i hvilken det er optraadt ligesaa formaaende ved Antal som ved enkelte Deeltage res personlige Indflydelse. Den Række af krænkende Udfald imod den danske Statsforbindelse, danske Sprog og dansk Nationalitet, som Stændertidenden har fremlagt for Verdens Øine, ligefra de Forhandlinger, hvorved Slesvig blev betegnet som et tydsk Hertugdømme, indtil den Beslutning, hvorved en dansk Mand blev udelukket fra Forsamlingen, fordi han benyttede den hidtil ubestridte Ret til at tale sit Modersmaal, har fremkaldt en saadan almindelig Bevægelse hos det danske Folk, at Norrejyllands nu forsamlede Provindsialstænder have anseet det som Pligt imod Konge og Fædreland, at henvende sig til Deres Majestæt, for at udtale den hos Folket herskende Stemning. Værdiges derfor, allernaadigste Konge, velvilligen at høre Deres troe Provindsialstænders Stemme, naar vi udtale som vor Overbeviisning, at det danske Folk har fundet sig saa meget mere krænket og foruroliget ved den ovennævnte statsfarlige Partivirksomhed, som det har maattet bemærke, at Regjeringens Organer ikke have modt Samme med den tilbørlige Alvor og Kraft. Vi tør forsikkre, at det ingenlunde er det danske Folks Tanke, at ville krænke Hertugdømmet Slesvigs nuværende, i de historiske Forhold begrundede, Stilling som en særegen Deel af den danske Stat, med egen Lovgivning, Retsforfatning og Administration, ligesaa lidet som den jydske Nationalitet i Hertugdommet, saavidt som den nu virkelig strækker sig; men paa den anden Side nærer ogsaa Folket den Fortrøstning, at den danske Nationalitet i Hertugdommet maa i enhver Henseende erholde lige Betingelse og samme Pleie og Beskyttelse, som den tydske, og det ved saadanne virksomme Foranstaltninger, som saavidt muligt ikke henskyde Forandringens Jndtrædelse til en fjern Fremtid, imedens Varetagelsen af den danske Nationalitets Jnteresser for en stor Deel overlades til modtvillige Embedsmænd. Jkkun paa denne Maade vil en sand og naturlig Garanti kunne tilveiebringes for den varige Forbindelse mellem Kongeriget og den efter saa store Opoffrelser dermed gjenforenede vigtige Statseel, hvilken Regjering og Folk ikke kan være sindet, uden den kraftigste Modstand, at lade fraskille den danske Krone. Tillad, allernaadigste Konge, at vi til det Overanførte endnu føie Forsikkringen om, at det danske Folk med den inderligste Taknemmelighed vil modtage Efterretningen om enhver Forholdsregel, som Deres Majestæt maatte anordne til Opretholdelsen af dets Nationalitet og Statens Eenhed, og at det eendrægtigen vil slutte sig til Deres Majestæt og understøtte Deres Jdrætter, for at hævde disse magtpaaliggende Goder. Vi nedbede den almægtige Guds Velsignelse over Deres Majestæt; Han give sin kraftige Bistand til, at det maa lykkes Dem at udnævne de fra Fortidens Feilgreb hidrørende Misforhold, til uforgængelig Hæder for Deres Majestæt og til Held og Lykke for det Deres Scepter undergivne Folk. (Da den foregaaende Discussions Jndhold ikke er blevet meddeelt i Stændertidenden, kan det naturligviis ikke vides, om Adressen er vedtaget i sin oprindelige eller i en emenderet Form. Det hedder blot i bemeldte Tidende, at Adressen vedtoges efter foregaaende Discussion.")