Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-04-21
Kongen af Spanien holdt sig ikke forpligtet til at tage Hensyn paa Prinsens Raad, hvorved rigtignok det Franske Ministerium var foregaaet ham med sit Exempel, Efterat den omtalte Proclamation var bleven udstillet afsendte Kongen en Kammerherre til Prinsen for at anmelde for ham at han paa den tredie Dag vilde ankomme til Port St. Maria. Hs. Majestæt ankom imidlertid ikke til den bestemte Tid, men den 30te October tidlig om Morgenen erfarede man at Kongens Ankomst kun var bleven forsinket derved at Admiral Valdet havde anseer det for nødvendigt at tage nogle Forsigtigheds Forholdsregler for Hs. Majestæts Sikkerheds Skyld, og at Kongen vilde med sin Familie ankomme hen mod Middag Admiral Vadez, som havde havt Leilighed til at lære at kiende Folkets Tænkemaade og fiendtlige Sindelag imod Ferdinand, slaade ved denne Leilighed et stort Beviis paa sin Loyalitet og sin Følelse for det Offentliges V. De forstandige Ordret, som han havde udstædet for byggede enhver Tumul, i det Øjeblik, da Jndskibningen gik for sig, og beskyttede den Kongelige Familie imod alle Farer. Paa den bestemte Tid indskibede sig Kongen, Dronningen og den heele Kongelige Familie, og passerede derved igiennem to Rækker af udsøgte Soldater, som Val Valde, havde ladet opstille. Havet var roeligt og Solen straalede paa den skiønne Andalusiske skyefrie Himmel. 20 til 30 elegant pyntede Baade optoge Kongens Følge; Hs. Majestæt besteeg den største af dem. Alle Roerkarlene vare hvidt klædte og bare røde Skiærfer. Hertugen af Angoulemi, omgivet af sin Generalstab og den Kongelige Garde, ventede ved Toldboden paa den befriede Konge. Armeen stod under Gevær og en utallig Mængde Mennesker vare forsamlede paa Strandbredden. Kanonerne fra Castel lerne og Escadren affyrede Salver i korte Mellemrum. Den Baad hvorpaa Kongen var, ankom først til Toldboden. Admiral Valdes førte Roret og Gen. Alava stod ved Siden af Kongen. Disse to berømte Spanier tiltrak sig meest Opmærksomheden; thi man var nysgierrig for at erfare hvorledes deres Skjebne vilde blive, man tænkte, at den første vilde strax blive udnævnet af Kongen til Storadmiral af Spanien og den anden til Marskal eller General-Copitain Kongen havde udviist megen Venlighed og Velvillighed imod dem paa Overfarten og endog talt om sin Taknemmelighed imod dem for deres Forhold i Cadix, men alt tik et andet Udseende, saasnart Landjorden var berørt. Neppe var det Kongelige Fartøi gjort fast ved Strandbredden, førend Kongen kastede et Blik paa Valdt; hvori denne læste sin Dødsdom, uden derfor at henvende sine Øine til den Scene; som fremstillede sig for dem, ilede han med at vende sit Skik, stod, te fra Land og afseilede uden at hilse paa Kongen eller at tage Afsked med noget MenneskeBaldez kunde vistnok have gjort Regning paa en anden Løn for de Tienester han i den sidste Tid havde beviist Ferdinand; men den Hurtighed, hvormed han fattede sin Beslutning synes at vise, at han har taget Feil i Henseende til Monarkens Sindelag imod ham. General Ballasteres havde ogsaa bestræbt sig for at være tilstæde paa Toldboden, da Udskibningen gik for sig for at bevise Kongen sin Ærefrygt og at faae Tilladelse til at kysse hans Haand. Denne Generals Nærværelse, som var en af de første, som i Madrid havde underskrevet Constitutionen, opvakte især Nysgierrigheden og man var meget opmærksom paa at lægge Mærke til de Jndtryk, som Synet af ham vilde giøre paa Kongen. Endskiøndt man paastod at Kongen havde nægtet ham at kysse hans Haand- og at hans Phystognomie og hele Comportement syntes at udvise en Fortørnelse imod ham, saa formener dog jeg, som var en upartisk Jagttager, ikke at have bemærket andet i Kongens Ansigt end Udtrykket af et Slags Ringeagt, ligesom han allerede havde udtømmet sin hele Vrede imod Admiral Vald 3.