Corsaren, 1842-03-11
Charivari. Endnu een Gang, og saa aldrig mere. "Corfaren" har i den sidste Tid paa det fuldstændigste maattet indrømme Sandheden af Jesu Sirachs Søns Ord: "Nu ere de onde Dage komne, om hvilke Du skal sige: de behage mig ikke". J Sandhed, o, Jesu Sirachs Søn! - eller, som man ifølge "Dagens" Fordring paa alle geistlige Folks og deres Fruers Vegne vel maa kalde ham - Hr. Jesu Sirachsen! de ere komne, og Gud give, at de vare borte igjen uden at have taget altfor mange smaae "Corfarer" med sig. AK! Gud give det! ... Naa! det hjælper ikke at sukke eller ønske; der maa handles, tages Forholdsregler. Naar det regner, gaaer man med Paraply, naar det regner Beslaglæggelser .. ja, hvad skal man saa gjøre, det er Spørgsmaalet. Kunde Paraply hjælpe herimod, saa vidste vi nok, hvem vi bekostede heelt indsyet i en Paraply; men den hjælper ikke, ligesaa lidt som nogen Ting hjælper, og det er derfor heller ikke mod Beslaglæggelserne selv at vi forgjæves ville plage os med at søge Raad; det er imod Noget, der er værre. Ligesom det nemlig ikke altid er Døden, der er det Værste, men Døds maaden, saaledes er for os Maaden, hvorpaa vi beslaglægges, værre end selve Beslaget. De andre Blade beslaglægges een eller to Timer efter at være blevne tilstillede Justitsraad Reiersen; med dem gjøres Pinen kort; men vi blive seigpinede (de, som ville gjøre sig vittige over os, kunne sige, at Justitsraad Reiersen bor drages til Regnskab for Dyrplageri). Naar han faaer sine to Exemplarer om Onsdag Aften, giver han næsten aldrig Bested for Torsdag Eftermiddag. Han kan ikke undskylde sig med den Betænkning, det mulig fordrer ved "Corsaren"; thi for en Mand, der har en saadan Routine i Beslaglæggelser, maa Sligt jo være gjort i en Haandevending - hvis ellers ikke os ubekjendte Omstændigheder ere med i Spillet. Nei, Kuuden stikker deri, at, effectuerede han Beslaglæggelsen Torsdag Morgen, saa kunde Cancelliet allerede samme Dag (Torsdag er det nemlig Cancellidag) resolvere, og da blev Beslaglæggelsen os mindre ubehagelig; thi saa kunde et nyt Nr. udkomme allerede Løverdag. Og Justitsraad Reiersen mener maaskee, at man dobbelt opfylder Reglen: "Foreen det Nyttige med det Behagelige" for sig selv, ved paa samme Tid at forene det Skadelige med det Ubehagelige for Andre. Men, dersom det nu ikke er for meget forlangt, saa ville vi allerydmygeligst bede om, for Fremtiden at maatte blive beslaglagte hurtigt. Naar Justitsraad Reiersen saaledes vil nægte sig en lille Bifornøielse, saa ville vi ogsaa nægte os en lille Bifornøielse, og Overskriften over denne Artikel: Een Gang endnu og saa aldrig mere skal da gjælde ham, vi skulle da næsten aldrig ved nogen Beslaglæggelse beklage os over ham, vi skulle betragte disse som en Tilskikkelse for vore Synders Skyld og ham som det uskyldige Riis, der ikke kan gjøre ved, at man slaaer med det. Saavidt er det da kommet med os! Vi bede ikke længere om at blive frie for Beslaglæggelser, blot om at blive beslaglagte paa en honnet Maade. Saaledes forandre Tiderne sig. For tre Maaneder siden skulde Nogen kommet og underhandlet med os om Beslaglæggelser - vi havde ikke indladt os paa en eneste. Nu tilstaae vi alle Beslaglæggelser, sige: "Vær saa god! geneer Dem ikke!" og forlange kun en honnet Maneer derved. Naar vi nu tilsidst indrømme ogsaa den uhonnette Maneer, hvad vil man saa forlange af os? Dog itte, at vi selv skulle beslaglægge os?.... Hvo veed?.... Naa, og saa ville vi vel ogsaa gjøre det. Vi have nu engang den Svaghed, at vi ikke funne afslaae det kongelige danske Cancelli og Justitsraad Reiersen Noget.