Berlingske Tidende, 1812-07-17
Hertug af Tarent. Polens almindelige Conforderationsact, Da vi Undertegnede, som udgjøre den almindelige Rigsdag i Warschau, ere forsamlede i et Øieblik, da alt det som omgiver os indgider os Forhavselse og Beundring, da alt begeistrer os med den meest levende Fædrelandskierlighed, og tilkiendegiver at Nationen af os venter eftertrykkelige Forholdsregler, at Verden fæster sit Blik paa os, at Efterverdenen, som dømmer os efter vore Gierninger, enten vil velsigne eller forbande vort Minde, og da vi med Mødenhed ville overveie nærværende Omstændigheders hele Vigtighed, saa have vi udnævnt en Committee, for at forelægge os Tingenes nærværende Tilstand, saavelsom Midlerne til at benytte den Leilighed Himme en giver os til at naae alle vore Ønskers Maal. J den Beretning Committeen idag har aflagt for os, har den tro fremstillet de Følelser som besielle os, og den polske Nations ufortabelige Rettigheder, og tillige anviist os det Maal til hvilket vi stræbe samt den Ve vi skulle følge. Vi erklære derfor, at vi have besluttet at danne og til en almindelig Conforderation. For des udtrykkeligere og tydeligere at tilkiendegive Reenheden af vore Bevæggrunde og vore Hensigter, erklære vi for Himlens og Jordens Aasyn og for hele den polske Nation, at vi ikke have anden Hensigt eller Ønske, end igjen at oprelse vort Fædreland, som ved den ulovligste Voldsomhed er bleven adsplittet, og at giengive det sin forrige Tilværelse og Flor. Vi erklære, at i det vi med Samtykke og under Autoritet af Hs. Majestæt Kongen af Sachsen, Frederik August, Storhertug af Warschau, vor allernaadigste Souverain, danne os til en General Conforderation, hvorved vi have Fyrst Adam Cartoriski, Generalstorost af Podolien, Landbud fra Warschau - en ved sine Aar, sine Dyder og fine Fortienester overalt, saavidt de polske Enemærker strække sig, ærværdig, el skeet og agtet Borger, i vor Spidse - ville vi blive vore Fædres Tro den romerskecatholske apostoliske Religion, som vi for stedse erkiende for Statens Religion, tro. Vi ære Tronens Autoritet og Prærogativer, saavelsom Nationallovene, og vi ville i al sin Reenhed og Kraft vedligeholde hiin Nationalaand, der har modstaaet Storme og Gienvordigheder, og som den polske Caracteers meest udmærkende Træk, maa gaae over til fierne Aarhundreder. For at skaffe denne Conforderation, som bestaaer af Rigsdagens Lemmer, af de offentlige Autoriteter, 3 kort saat af hele Nationen, mere Kraft til at handle, overdrage vi den Magt den er beklædt med, til et Almeenraad, som skal staae ved Siden af Marschallen, og have sit Sæde i Warschau Et Foretagende, der er indskudt af saa dydige Bevæggrunde, og at undet paa den øiensynligste Retfærdighed, fortiener at hædret med Kongen af Sachsens, Storhertug af Barschau, vor elskede Monarks Navn- og Samtykke, og har han end i Dag ikke kunnet tage Sæde iblandt es paa denne Trone, som han smykker med de Dyder Europa ærer, er han derfor ikke mindre nærværende i vore Hierter. Vi have føl- og gelig besluttet, at der skal afgaae en Deputation til Kongen af Sach, til sen, for at bede ham at tiltræde denne Generalconforderationsact, til og skiænke den sit bifald. Den undertrykte Uskylds Sag kan ansees som Guds Sag ; en ud= F. mærket Retfærdighedshandling kan ene læge alle de Onder som Uretfærdighed har udbredt over Europa. Da denne vigtige Forandring to vil fuldende alle de Forandringer som give Verden et nyt Udseende, go og begrunde Menneskeslægtens Lykke; da Tilværelsen af et polsk Rige, en som har gienerholdt al sin gamle Magt, vil forskaffe det første Rige i 9 Verden en Allieret, om hvis Troskab det vil være forsikkret, en Allieret ste af hvem det ingensinde vil have nogen Fare at befrygte, en Allieret, F. der ved sin geographiske Beliggenhed, sin Nationalcaracteer og saa af mange andre Forholde ikke vil være uden Nytte, - hvorfor skulde sk. vi da ikke turde haabe, at den, som intet finder værdigt for sig uden de hvad der er ædelt og stort, som vi have at takke for vor nærværende Tilværelse, og som med eet Ord, een Tanke kan give vor tilkommende Tilværelse al den Glands den formaaer at modtage, - ikke vil nægte vort Foretagende sit altformaaede bifald, Vi ville altsaa nedlægge m. vor Hengivenheds og Tillids Hyldest for hans Trones Fødder, vi ville le bede ham udtale hint skabende Ord, der vil fuldende den Tilværelse som fo vi alt af ham have modtaget. Men for at giøre os des værdigere til hans Beskyttelse, indgaae vi le her den høitidelige Forpligtelse, at intet Tilfælde skal kiølne den Enehusiasme som beggeistrer og forener os; at ingen menneskelig Magt skal be svække det Mod og den Hengivenhed hvormed vi begive os paa denne 6 ædle Bane, at vi urokkelig ville forblive ved det forehavende vi idag proclammere, indtil vi igien have samlet vor gamle Families adsplittede Dele, til vi paa ny have forenet med os hine Brødre, som vor Kierlighed bestandig søgte paa hiin Side af de Grændser som Tyranniet s. havde trukket for at adskille os fra dem. Pelakker, J som vore Ønsker fremkalde til vor Midte, Vi slutte sig fra vore Følelser til Eders, og indbyde Eder i vort felleds Fædrelands af Navn, til at forene alle Eders Kræfter for at ile samme til Hielp. Lader os altsaa broderlig række hverandre Haanden, og den guddommelige Retfærdighed vil ikke nægte os den Løn som vi forvente, nemlig, igjen at see Litthauens Vaaben i vort Vaabenskjold, og paa Volbyniens frugtbare Marker, saavelsom i Podoliens og Ukraines Sletter i at høre det Glæderaab: leve Polen, leve Fædrelandet Vor Tidende indeholder følgende Parolbefaling til Storarmeen.