Viborger Samler, 1829-08-25
Anledningen til det hidtilværende Ministeriums Unaade fortælles saaledes: Man erindrer den alvorlige grundige Discussion af Krigsbudgettet i de Deputeredes Kammer og de talrige Reformer, som Hr. de Caux i Monarchens Navn maatte love selv i Generalstabene og i de priviligerede Corpser. Man forsikkrer, at et Arbeide, der, saavel formedelst den allerede befalede Formindskelse i Udgifterne, som for at tilfredsstille de imod Lovgivningen indgangne Forbindtligheder, indeholdt en fuldkommen Omskabelse i Organisationen af Garden og Garde di-Corps, har været den første Steen, hvorpaa Ministeriet temmelig haardt stødte sig. Efter Forlydende blev dette Arbeide, fuldkommen forkastet af Hofindflydelsen, givet tilbage til Hr. de Caux, uden at sanctioneres. Nogle Forslag af Hr. de Martignat, angl. Fordelingen af de for det hemmelige Politie bestemte Summer, hvis Budget ligeledes var bleven formindsket i Kammeret, havde fundet ligesaa levende Modstand. Man forsikkrer at Admiral Rigni, der er ankommet til Paris, bestemt har, vægret sig ved at modtage den tilbudne Porteseuille. Politiepræfecten Hr. de Belleyme har ladet sig overtale til at beholde sin Post til den 15de Aug., St. Ludvigsfesten. Det første Skridt, Hr. de la Bourdonnaie gjorde som Minister, var at tilskrive ham og forsikkre ham om, at det nye Ministerium regnede paa hans Medvirkning. Hans Svar bestod i, at han indsendte sin Dimission. Den 11te om Aftenen Kl. 7 modtog Kongen ham i en Privatandients, som han ikke havde forlangt. Han vedblev sin Vægring. J et andet Svar til Hr. de la Bourdonnaie, der tilstod, at Ministeriet havde gjort Regning paa at finde en Støtte i hans Popularitet, sagde han, at han ikke ønskede at ombytte denne Popularitet imod de Følelser, som det nye Ministerium opvakte. Som en Følge af denne Resignation har Kongen udnævnt: 1) Hr. Mangin til Politiepræsect, i Seine Departementet; 2) i dennes Sted Præsidenten ved Domstolen i første Jnstants i Paris, Hr. Moreau til Assessor i Cassationsretten og endelig 3) Hr. de Belleyme igjen til Præsident i denne Ret i Hr. Moreaus Sted. De afgaaede Ministre modtage overalt Beviser paa Deeltagelse. Professorerne ved Collegierne i Paris have besluttet in corpore at begive sig til Auceuil for at bevidne Hr. de Vatismenil deres Agtelse. J samme Hensigt erholdt Hr. Hyde de Neuvilse over tohundrede Befog den 11te August. - Striden mellem de offentlige Blade føres meget levende. Garette de France og Quotidienne, det nærværende Ministeriums Organer, dadle lydeligen den forrige Administration, især den udvortes Politik Derimod angribes den nærværende Bestyrelse af de liberale Blade med den yderste Forbittrelse. Blandt disse udmærker sig især Journal des Debats, der i Anledning af nedenstaaende Artikel er bleven anklaget af den kgl. Procureur for 1) at have fornærmet Kongens Person og 2) at have angrebet den kongelige Værdighed og Kongens constitutionelle Autoritet: "Hvad der fremfor Alt grundede den nærværende Regjerings Hæder, hvad der havde forenet alle Franskmænds Hjerter omkring Thronen, det var Maadehold i Magtens Udøvelse. For Fremtiden bliver denne umulig. De, som nu lede Forretningerne, kunne ikke engang være maadeholdne, om de ogsaa ville. De Følelser af Had, som deres Navne vække i alle Hjerter, gaae for vidt, til ikke at blive gjengjældte. De ville blive frygtelige for Frankrig, ligesom de ogsaa frygtes at Frankrig. Maaskee ville de i de første Dage fremstamme Ordene Charte og Frihed; men deres fremmede Udtale vil røbe dem, og man vil kun troe, at høre Frygtens eller Hykleriets Sprog. Store Gud, hvad for en Frihed, en Frihed paa deres Viis, Hvad foren Lighed vil komme fra dem, Hvad ville de imidlertid gjøre, Søge en Stotte i Bayonnetternes Magt? Bayonnetterne i vore Dage have lært at tænke; de kjende og agte Loven. Ville de maaskee berøve os Pressefriheden da de ikke kunne regjere i tre Uger, naar denne existerer, De kunne ikke gjøre det anderledes, end ved at krænke en Lov, der eenstemmigen er besluttet af alle Statsmagtens tre Afdelinger, det vil sige ved at erklære sig selv uden for Landets Love. Ville de sønderrive Chartet, der grundede Ludvig den 18des udødeligen Hæder og hans Efterfølgers Magt? Lad dem vel overveie det; Chartet har nu en Styrke, hvorimod alle Despotismens Anstrængelser vilde knuses. Folket betaler Lover en Milliard, en Ministers Forordninger vil det ikke betale to Millioner. Ved lovstridige Paalæg vilde der atter reise sig en Hampden for at tilintetgjøre dem. Hambden! Maar man endnu tænke tilbage paa dette Urolighedens og Krigens Navn, Ulykkelige Frankrig! ulykkelige Konge!" - Blandt de Rygter, som udspredes af de liberale Blade, for at gjøre Ministeriet forhadt, hører følgende i Courier. Francais, der skulde indeholde Betingelserne i en formeentlig af Lord Wellington og Fyrst Metternich foreslaaet Alliantstractat. 1) England skal anvende sin hele Søemagt i Middelhavet til at ødelægge den russiske Escadre og Marineanstalterne i det sorte Hav 2) Frankrig, skal stille 30,000 Mand. til Englands Disposition, som skulle landsættes i Bugten ved Sa ros, for at undsætte Constantinopel og afskjære (?)de russiske Tropper; dette Corps skal efter Omstændighederne forstærkes. 3) Østerrig skal opstille 30,000 Mand paa den franske Grændse, for under de franske Troppers Fraværelse at holde Partierne i Respect, og kun lade dem rykke ind i Frankrig, naar Regieringen formedelst en Folkebevægelse skulde ansee Saadant for nodvendigt. Disse Underhandlinger skulle være førte meget hemmeligt af Hr. de Polignaa- og blandt de forrige Ministre blot være anbetroede til Hr. Portalis. Artiklerne skulde virkeligen være undertegnede af Dhrr. de Polignac, de Bourmont og de la Bourdonnaie. Hertugen af Ragusa skulde commandere de til Tyrkiet bestemte 30,000 Mand. (Det Hele, især den sidste Artikel, er altfor øiensynlig beregnet paa at opflamme Nationens Had mod det nye Ministerium til at behøve nogen videre Commentar.) Blander.