Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1813-09-16
Lovgivning og offentlige Foranstaltninger. 7 September 1813. Forordning for Danmark og Norge, angaaende hvad i Henseende til Svenske, som opholde sig her i Rigerne, samt de Skibe og Varer, der ere svensk Eiendom, bør lagttages. Jfølge samme skal Enhver sig her i Rigerne opholdende Mands= eller Qvindesperson, der er svensk af Fødsel, eller paa nogen Maade staaer i Forbindelse med den svenske Stat eller dens Regjering, inden 3 Dage efter denne Forordnings Bekjendtgjørelse, personligen anmelde sig for Stedets Politiemester og for denne opgive sit Navn, sin Bopæl og Næringsvei. Dem blandt de Anmeldte der her have vundet Borgerskab, eller have faste Eiendomme eller nogen Fabrikdrift, eller og anden saadan lovlig Næringsvei; dem der som Søefolk maatte være forhyrede med danske eller venskabelige og neutrale Handelskibe, dem der ere i fast Arbeide eller stadig Tjeneste, opfordres til at aflægge deres Eed paa, at de ikke staae i Forbindelse med den svenske Regjering eller med nogen af den danske Stats Fjender, samt at de hverken umiddelbar eller middelbart ville indlade sig i nogen Brevvexling med samme, eller foretage noget, som i mindste Maade kunde skade den danske Stat, eller gavne dens Fjender. De som ere i fast Arbeide eller Tjenende maae tillige forpligte sig til, at forblive i den Tjeneste, hvori de nu ere, og ikke forlade samme uden med den Øvrigheds Vidende og Tilladelse, for hvem de nu have anmeldt sig. Mesterne, Huusbonderne eller Madmødenne adspørges ligeledes, om de ere villige til, fremdeles at beholde disse deres Arbeidere eller Tiende, og formaaes, naar de love saadant, til at anmelde for Politiet, om de skulde finde gyldig Aarsag til at gjenkalde dette deres Løfte. Alle de, som aflægge den befalede Ed, og opfylde de foreskrevne betingelser, forsikres rolig Besiddelse af deres Eiendomme, og kunne ubehindret vedblive det Arbeide og de Forretninger, hvortil de have bestemt sig. De, som ei kunne henføres til nogen af Benævnte og desaarsag maae blive at ansee som løse og omvankende Personer, ligeledes de, der ikke ville aflægge den foreskrevne Eed skulle henbringes til det eller de Steder, som, efter Overøvrighedens nærmere Foranstaltning, anvises dem, og der forblive under Politiets nøieste Tilsyn, af hvilket der tillige bør drages Omsorg for, at dem, som mangle Formue, forskaffes saadant Arbeide, hvorved de kunne ernære sig. Koner og Børn dele, i alle foranførste Henseender, Mandens, Faderens eller Forsørgerens Skjæbne. De, som befindes at handle mod den af dem aflagte Eed, eller at overtræde hvad der i Følge samme foreskrives, maa vente sig at blive anseete som Landets Fjender, og at vorde behandlede som saadanne. Paa svenske Skibe i Almindelighed, som befindes her i Rigerne, skal ufortøvet lægges Beslag, hvormed forholdes efter de Regler, som i Forordningen af 9 Septbr. 1807 og dertil hørende befalinger tilforn ere givne. Dog undtages fra saadant Beslag saavel de Skibe, der ere forsynede med endnu i Kraft værende Leidebrev fra Os eller Vor Statholder i Norge, som og de, i hvilke der til sidstnævnte Vort Riger indført Kornvarer indtil to tredie Dele af Skibenes Drægtighed. Endvidere skal og Beslag lægges paa alle Vare-Forraad, tilhørende den svenske Regjering eller dens Undersaatter til hvilken Ende disse skulle angives for Vartkontrol-Kommissionen inden 3 Gange 24 Timer, alt under Straf af at erlægge de fordulgte Varers dobbelte Beløb. Paa Vexler og Pengefordringer, som svenske Undersaatter maatte have tilgode her i Landet, vil Hs. Majestæt, indtil videre, ikke anordne noget Beslag. Endeligt bliver og det ved Forordningen af 30 Octbr. 1807 givne Forbud mod Samqvem med Landets Fjender paa ny indskjærpet; og vil i Følge heraf Enhver, der maatte driste sig til at tilsmugle Fjenden Korn, Fedevare eller andre Levnetsmidler saavel som Krigsfornødenheder, saa og Enhver, der maatte befindes at deeltage i, eller at have forsøgt paa saadan Tilsmugling, paa det strængeste vorde anseet efter bemeldte Anordnings Jndhold. 8 dito. Forordning for Kongerigerne Danmark og Norge, angaaende Told-Afgivtens Erlæggelse i Sølv, af følgende Jndhold: Vi Frederik den Sjette, af Guds Naade Konge til Danmark og Norge, gjøre vitterligt: Da Vi finde fornødent, under nærværende Omstændigheder at tillægge vore Finantser en sikker Indtægt i rede Sølv, og Vi ville, at dette skal udføres paa den for Bere kjære Undersaattere mindst bebyrdende, Maade, hvilket lettest og billigst kan skee fornemmelig ved de Afgivter, som hidrøre fra Handelsforbindelse med Fremmede, saa er det Vi allernaadigst befale: 1) Følgende Afgivter skulle i Vore Kongeriger Danmark og Norge erlægges i rede Sølv eller Sølvvaluta efter vedføiede Tabel: a) Jndførselstolden for alle fremmede til Jndførsel, almindeligen tilladelige Varer. b) Udførselsfolden for alle til Udførsel til fremmed Sted eller Hertugdømmentilladelige Varer. c) Mellemrigstolden for Varer fra Hertugdømmen, forsaavidt den ikke er inddraget under Jndførsels=Konsumtionen. d) Den Afgivt, som efter C. 68 i Forordningen om Tolden al under visse Omstændigheder saaves, for at maatte tage Varer paa Kredit oplag. e) Den under 1 October 1802 paabudne Extra afgivet af Varer, som søeværts indføres eller udføres med de deraf flydende Forhøielser, forsaavidt denne Afgivt ikke er ophævet ved Forordningen af 23 Juli 1811. f) Transittolden, saaledes som denne Afgivt nu for Tiden er bestemt i Rigsbankpenge. 3) Transit-Oplæggelsesafgivten efter S. 62 og 365 i Toldforordningen. b) Lastepenge efter den Beregningsmaade, som nu for Tiden finder Sted. - 2) For efter Omstændighederne at lette disse Afgivter saameget muligt, ville Vi allernaadigst: a) At alle senere end Tarisen af 11 Febr. 1797 paa Jndførselstolden, Udførselstolden, og paa den her under 1. Litr. c. anførte Mellemrigstold paabudne almindelige Forhøielser, nemlig Tillægsafgivten efter Forordningen 21 October 1803 og 6 Juni 1806, samt Forhøielsesafgivten efter Forordninger af 11 Novbr. 1809 og 17 Febr. 1810 skulle bortfalde. ligeledes skal den paa adskillige raae Materialier og Fornødenheds Varer under 7 April 1812 fastsatte høiere Told, nedsættes til det, den ved Tarisen af 1 Febr. 179. var bestemt til. Tariserne af 1 Febr. 1797 for Jndførselstolden og Udførselstolden med senere Forandringer og specielle Tillæg i Placaterne af 30 Decbr. 1797, 3. Decbr. 1798, 27 Jan. 1800, 17 Jan. 1801, 31 Marts 1802, 22 Decbr. 1803, 30 Jan. og 24 Decbr. 1805 17 Mai 1810 og 5 April d. A., blive saaledes den Regel hvorefter Jndførselstolden samt den dertil svarende Mellem rigstold og Udførselstolden skal beregnes med et Tillæg af 60 Procent, saaledes, at for hver 1 Rd. d. K. bliver at beregne og erlægge 12 Rigsbankdaler i rede Sølv eller Sølvvaluta efter Tabellen. Fra denne almindelige Rege undtages: Bestemmelsen af Udførselstolden for Heste og Qvæg efter anden Afdeling Litr. d. i Forordningen 23. Juli 1811 skal fremdeles vedblive, saaledes at 2 Rbdlr. i Sølv erlægges for hver Specie. Kolonialvarer, som ved Forordningen af 27 Octbr. 1810, 19 April 1811 og Placat af 10 Juni 1812 ere tarifferede, skulle, forsaavidt de ikke ere nævnte i Placaten af 5 April d. A.