Aalborg Stiftstidende, 1834-02-27
Om ovennævnte Anfald fra den franske Grændse meddeler den østerrigske Jagttager følgende Beretning: Jgaar Eftermiddag (3die Februar, trængte en Bande af italienske Flygtninge fra Grenoble af, som havde samlet sig ved St. Laurent, ind over Grændsen ved les Echeller, overrumplede den derværende Rytterkaserne og tog en Officeer, og en Gemeen til Fange. En Tredie, som just var i Casernen, reddede sig ved et Spring fra Altanen, og bragte Efterretning om det Passerede til Pont de Beauveisin. Commandanten udsendte strax 50 Mand, som traf Oprørerne dom Natten i en Bivouak, angreb dem dristigen, og for og dem uagtet deres Overmagt de anslaaes til 200 Mand) tilbage over Grændsen. Rebellerne efterlode 2 Døde paa Kamppladsen, og 2 Fanger; tillige befriedes de tvende Jndivider som ovenfor ere omtalte, og en Vogn med Vaaben og Munition faldt i de Militaires Hænder. De 2 Personer, der toges til Fange, ere, i Følge Ordre fra Turin, strax skudte. Om Aarsagerne til at den hele Plan kvaltes i Fødselen, ere Beretningerne forskjellige. Nogle tilskrive dette, som bekjendt, Anførerens Forræderi, hvilket, uagtet hans Adfærd synes noget tvetydig, dog ikke er klart. De, som forsvare Romarino, give Jtalienernes Feighed Skyld for det hele Uheld, og erindre ved denne Leilighed om Begivenhederne i Modena og Bologna i Aaret 1831. Den vigtigste Aarsag har maaske dog de truffen, der finde samme i de Hindringer, der fra Øvrighedens og Politiets Side i Gens lagdes dette Foretagende i Veien, idet disse Autoriteter ikke blot underrettede den sardinske Regjering om Planen, men ogsaa forhindrede Communicationen mellem de forskjellige Jnsurgentbander, og saavel derved som ved andre Forholdsregler, f. Ex. ved at lægge Beslag paa Polakkernes Vaaben hemmede enhver kraftig Fremgangsmaade fra de Revolutionaires Side. At iøvrigt den genske Regjering ved denne Leilighed ikke blot har opfyldt et godt Naboskabs Pligt, men ogsaa virket for sin egen Sikkerhed, synes at blive klart af følgende Artikel fra Gen. Ved de sidste Begivenheder her maa man skjelne mellem 2 forskjellige Ting: den udvendig fra kommende, skjøndt her for en Deel aftalte og forberedte Jnsurtrection mod Savoyen og den projecterede Omstyrtelse af den nærværende genske Regjering, hvorved Gens skulde blive Centralpunktet for den store republikanske Bevægelse i Frankrig, i Savoyen, Piemont og Jtalien. Begge disse Øiemed skulde imidlertid række hverandre Haanden, og virke i Fælledskab. Vi kjende nu nøie de 4 Mænd, som forud vare bestemte til at indtage de nærværende Syndikers Pladse. Slette og udsvævende Sæder, Bankerotter og offentlig Ringeagt betegnede dem allerede længe, og just den piinlige Følelse af ikke at kunne komme frem paa den sædvanlige Vei, fornemmelig ikke at kunne komme ind i Repræsentanternes Raad, tilskyndede dem til at omstøde Hindringerne for deres Ambition. Derhos var Societs patriotique særdeles virksom og det gjorde vel at brænde sine Acter og Protocoller, da det bemærkede, at Planen glippede og at Regjeringen ved de retfindede Borgeres Bistand af alle Stænder havde vunden, stor Kraft. Lignende Begivenheder kunne vel og tildrage, sig i andre Lande, thi Bevægelsespartiets Forbindelser strække sig vidt. En Ting er imidlertid vis og kan være lærerig for alle Regjeringer, som foruroliges af den revolutionaire Aand: at, hvis vor Regjering ikke havde bestaaet af saa fortjente, værdige, kloge og erfarne Mænd uden al Aristocratsmuds; hvis den ikke siden 1828 aabenbart havde arbeidet paa Forbedringen; hvis Folket c: de tænkende, redelige og sindige Borgere ikke i disse 6 Aar havde bemærket en Mængde af slige væsentlige Forbedringer; hvis det ikke deri havde erkjendt en ægte liberal og fremadstræbende Aand og overtydet sig om at ingen anden Regjering vildet virke mere for dets Vel, saa vilde de sidste Dages Crisisk være bleven farlig for Regjeringen, istedet for at den nu blev stærk ved alle gode Borgeres bifald. Som et Beviis paa hvor godt de sardinske Autoriteter, vare underrettede om den forestaaende Fare, anføres følgende Begivenhed. Omtrent 8 Dage for Uveiret brød løs havde 5 Soldater af Garnisonen i St. Julien faaet Permission til at spadsere til Genf en Søndag. Her havde strax Jnsurrectionspartiet lagt Beslag paa dem, tracteret dem godt og foræret enhver af dem 15 Franker for dermed at forføre deres Cammerater, men neppe vare de om Aftenen ankomne til St. Julien, før de strax bleve arresterede og undersøgte, hvorpaa de, efter at Pengene vare fundne, ufortøvet transporteredes til Turin.