Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1786-01-17
Endnu een Grund til Bedragerie var det, at Cagliostro foregav, at han forstod den Kunst, ikke allene at giøre Diamanter skiønnere, og at borttage Pletterne af dem, ja ogsaa at giøre de sletteste til de bedste fra den første Grund af skiønnere - en Kunst, som virkelig nogle Mennesker, skal forstaae - men at han endog kunde giøre Ædelstene større. Paa denne Maade forvirrede han Hovedet paa Cardinalen, som rigelig understøttede ham, og derved kom i endnu mere Gield. Under disse Omstændigheder blev det berygtede Diamant-Halsbaand under Dronningens Navn, og med den sammes forfalskede Underskrivt, tilforhandlet, for hvis Skyld Cardinalen, Madame la Motte og Grev Cagliostro kom i Fængsel. Tilsidst kan man, for nærmere at lære at kjende Cagliostro, efter hans rette Beskaffenhed, tilføie et Sted af Memoire de Madame la Motte, som hendes Advocat har overleveret til Parlementet, og hvori gives et kort Skilderie over denne Mand af en Person, som ved nærmere Omgang maatte have lært at kiende ham paa det nøieste. Jmidlertid, siger Madame de la Motte, kom een af de Personer, som Uvidenhed kalder overordentlige Mænd, i vores Bekiendtskab, det var en Qvaksalver, som gjorde nogle lykkelige Curer, en slet Alchymist, en Sværmer, som 1, foregav, at han kiendte de Vises Steen, en falsk Prophet af en besynderlig Frimurer, Sect, som han vilde oprette, en sig selv kaldende Greve af Cagliostro. Denne var det kostbare Halsmykke af Cardmal von Rohan anbetroet, (hvilket Smykke man i Dronningens Navn skal have kjøbt). Cagliostro skilte dette kostbare Halsbaand fra hinanden, for at giøre Diamanterne større, og deraf at udbringe en utroelig Skat, dog raadede han Cardinalen at lade nogle af de mindre Diamanter deraf sælge ved Madame la Motte, som ogsaa skecte. Da denne Begivenhed med Cardinalen for nærværende Tid underholder Folkets almindelige Opmerksomhed, saa ville vi hosføie nogle Efterretninger om denne høie Prelat selv. Cardinal Ludevig Renatus Edward, Prinz von Rohan Guemene, blev født den 25de Septbr. 1734. Jblandt Hertugerne og de verslige Pairs paastaae disse Rohanner det tredie Sted i Kongeriget Frankrige. Deres Slegt bestaaer af fire Grene, Rohan Guemene, RohanSoubise, Rohan Rochefort, og Rohan-Rohan. Cardinalen blev strax i Ungdommen anført til høie Bestemmelser. Med den lykkeligste Legems Skabning, som alt i hans Ungdom gjorde ham til een af de skiønneste blandt Mænd i Frankrige, høi, ærværdig i sin Gang, munter og vittig, og ofte en satirisk Boumotist over de høieste Personer selv, forbandt han mange Kundskaber og en opklaret Geist. Man havde ikke skullet troe, at saadan en Mand skulle kunne lade sig bedrage af en Cagliostro, men Prinz Rohan var altid ærgierrig, og altid en Elsker af Pragt og Overdaadighed. Derved geraadede han, skiønt hans Jndkomster daglig forøgedes, stedse i en større og større og meere og mere trykkende Gield. Paa denne Maade var det mueligt, at han med List kunde overraskes; - Haabet om at blive endnu rigere og større - hvad er det ikke i Stand til at giøre - Han var i Aaret 1776 Gesandt i Wien, og da han ikkun en ganske kort Tid havde været der, sagde han engang offentlig ved en Fyrstes Taffel derpaa Stedet : Man kunne ikke i Wien komme af med sine Penge. - O! svarede Fyrsten: Jeg befrygter, De skal ikke have Penge nok for Wien. Og det traf rigtig ind. Da Prinds von Rohan forlod sin Gesandtskabs Plads i Wien, var han saa betynget med Gield, at endeel af hans Effecter maatte blive tilbage til Underpant, og endnu ydermere en stor Herre maatte sige god for ham. Damerne søgte han altid at behage, og anvendte umaadelige Summer paa Galanterier. Jmidlertid opsteeg han stedse til høiere og høiere Æresposter. Aar 1777 blev han Storforstander, for de Fattiges Væsen i Frankrige, og Commendeur af den kongelige Orden. 1778 Cardinal, 1779 Fyrstbiskop af Strasborg, 1782 Jnspecteur over Sorbonne, endelig 1785 fængslet i Bastillien.