JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1843-05-05
Generalgouverneur v. Scholten anlagde, som bekjendt, privat Jnjuriesag imod kgl. Fuldmægtig Heilbuth i Vestindien, formedelst nogle fornærmelige Yttringer i et Jndlæg, og lod ham paa Grund af denne private Proces suspendere fra Embedet. Den vestindiske Lands-Overret har i sin Dom over denne Sag erklæret det beviist: at Hr. v. Scholten, den danske Regerings Repræsentant i Vestindien, har gjort Brud paa de bestemte Love ved at tage ulovlige Sportler, har ladet sig give Gaver, der syntes tvivlsomme, har givet den offenlige Mening Anledning til at fordømme hans Pengebegjærlighed, m. m. M. Hr. v. Scholten vil vist ikke taale disse Jnjurier af den vestindiske Lands-Overret, men anlægge Sogsmaal for at faae Æresopreisning og "altsaa" lade den (ikke sig) suspendere. Man forsikkrer virkelig, at Hr. v. Scholten i skal have en stærk Tilboielighed til at suspendere Retten.
Corsaren, 1843-05-05
Vi kastede tilfældigviis forleden Mandag Aften. et Blik paa de udenlandske Efterretninger i "Berlingske Tidende" af samme Dag og fandt der i Slutningen af en Artikel om Norge den Yttring: "Denne radicale Tendens er vor Tidsalder sig fuldkommen bevidst, og den er saa gjennemgribende, at endog Monarchismen i de yngre og livsfriskere Stater, som Preussen og Rusland, har optaget den i sig." Vi bleve nysgjerrige efter at erfare, hvilken Radicalisme det i da var, saae efter og fandt, at det var: Reflexionen, saaledes som den ogsaa viser sig "hos Heiberg. og Herz, i de tydske og franske Malerskoler, i Meyerbeers og Aubers Musik." - Man seer, at, naar man lader Folk forklare, hvad de egenlig mene, saa kommer man nok tilrette med dem. Naar nu engang en Mand fortæller os, at han til Frokost har spiist en Møllesteen, saa troe vi ham, fordi han naturligviis, kun giver det et andet Navn og ikke mener Møllesteen men Franskbrød.
Corsaren, 1843-05-05
J sin Proclamation om Slesvigs Gjenforening med Danmark, kaldte Fred. den 4de (vide sidste Nr. af Prof. Schouws, Dansk Ugeskrift ?) dette Hertugdømme: "et i besværlige Tider Kronen Danmark frarevet Pertinens (Tilhørende)." – Schleswig-Holsteinerne fremkomme som bekjendt derimod med Jmpertinens-Paastand.
Corsaren, 1843-05-05
J sin dramatiske Bearbeidelse af "Agnete og Havmanden" har H. C. Andersen gjort en Opdagelse, der vil gjøre Epoke i den dramatiske Literatur. Han i har nemlig fundet, at man ikke behøver at blive staaende ved at lade Folk døe paa Scenen: de bør ogsaa begraves. Som Følge heraf bliver Agnete begraven, i naturligviis med behorig Ligtale ovenikjøbet. - Hvilken Glæde vil det dog være Andersen, naar han kommer hjem og finder sin "Agnete" begravet!
Corsaren, 1843-05-05
Skizzer. Ny Maade at læse Klassilerne paa "Mit Hjerte revner snart; jeg elsker Eder Begge." "Kjærlighed uden Strømper ", 4. Act, 2. Srene. "Hvor er min Skjæbne grum og umaneerlig stiv! - Hvor skuffedes mit Haab! hvor varede det kort! - - J otte Dages Tid mit Haab steg otte Trin." Sammesteds, 3. Act, 1. Scene. "Uvis Jeg vakler førstegang i hvad jeg vil Dog nei! det veed jeg; men hvorledes kun Er Spørgsmaal her." "Masaniello", 4. Act.
Corsaren, 1843-05-05
Scene i et Afyl. En Dane. Hvad har Du Lyst til at være, min lille Pige? (Pigen tier.) Damen. Naa, vær ikke bange, min lille Engel! siig det kun. Pigen (undselig). Jeg vil helst være Prindsesse. Damen (vred og forhauset). Jeg skulde dog ei troe, at min Naade har gjort Barnet hovmodig. "Leipziger Locomotive" anstiller følgende Betragtning: Da Grækerne reiste sig imod deres legitime Hersker, Storsultanen, gjenlod et Sympathiens Skrig over hele Europa, og dette Raab kaldte fra alle Himmelegne unge Mænd til Vaaben for, "den store Frihedskamp", for at tilkjæmpe det græste Folk den allerede opgivne Nationalitet. Følgen af den tilkjæmpede Nationalitet var en tydsk Prinds til Konge og Udsigt til Absolutisme og Censur. - Da Polakkerne, de gamle, frihedsbegeistrede Polakker, reiste sig imod deres Behersker for at tilkjæmpe sig Nationalitetens dyrebare Gode, da hørtes Sympathiens Raab først, da Levningerne af de sprengte Slagcolonner flygtende droge igjennem Tydskland; det var netop endnu tidsnok til at redde nogle Tappre fra Hungersdøden. - Nu er igjen et herligt Folk stedt i en svar Kamp for Nationalitetens dyre Gode: Tscherkesserne er det, de kjæmpe imod en fremmed Erobrer, imod Rusland; til den sidste Blodsdraabe maae de kjæmpe, og ingen Lyd af Sympathi lader sig høre, ingen Flaader udrustes, intet Navarinoslag bliver kjæmpet. - Grækenland reiste sig 1820, Polen 1830, Tscherkessien 1840. Med Mellemrum af 10 Aar har Verdenshistorien lagt Europas Friheds-Sympathier til Probeerstenen - den viste, at Europa lidt efter lidt sov ind. Nu sover Europa". - - Ja. Men de sagde ogsaa, at Brutus sov, for han bekvemmede sig til at drage Sværdet mod den blide Tyran, hans Adoptiv-Fader. De raabte til ham: "Du sover Brutus! Rom bliver aldrig fri.. - Siden vidnede Cæfars Blod, at har ikke sov.
Corsaren, 1843-05-05
"Dagens" Anmældelse af Ole Bulls sidste Concert. - - "Efter at han til Slutningen i fine vanskelige Variations di bravura havde lagt sin mageløse techniske Færdighed for Dagen, blev han fremkaldt og foredrog da et lidet Nr., hvori han gjorde de meeste forhausende Spring." Scene i en Skole. Læreren. Naa, oversæt videre. Drengen. " Ein Mann von unbescholtenem Ruse: En Mand af Scholtens Renommee." Læreren. Er Du gal, Dreng! En Mand af uplettet Renommee!
Corsaren, 1843-05-05
Ernst. (Ligeledes udtaget af det beslaglagte Nr.) Der er i den sidste Tid blevet budt saa meget Smukt, at vi, som Børnene med nyt Legetøi, gribe det ene Stykke efter det andet og finde det smukkest, som vi see sidst. Bull have vi forladt for at ile til Døhler, fra Døhler gik vi til Ernst, ham have vi seet og hort sidst, ham tilhører nu vor Enthousiasme: Ernst for ever! Den tilhøre ham! Den kan ikke befinde sig i bedre Hænder. Jmidlertid har Sagen tillige en anden, dybere, en mere psychologisk Grund, hvilken vi som store Elskere af Psychologien maae have Tilladelse til at udvikle. Vi maae forklare, hvorfor man foretrækker Ernst for Bull, skjøndt de paa Kritikens Guldvægt*) veie lige tungt, og skjøndt "Berlingske" ved nøiere Efterregning vil finde, at Bull havde et forholdsmæssig ligesaa stort Publicum som Ernst. Bull er en Christopher Columbus paa Violinen. J et af hine Øieblikke, som Geniet oplever, har et guddommeligt Lyn lyst for ham, og han har i Violinen fundet et ganske nyt Jnstrument. Men Bull er uforsigtig, han tager ikke Verden, som den er. Ved det første Buestrøg, viser han Geniet, forraader han sin Omgang, med Guddommen, og Menneskene have af Egoisme en instinetsmæssig Uvillie imod Geniet. Det vil desuden ikke gaae efter de almindelige Regler, det giør Tommestok og Læst unyttige, man kan ikke sidde magelig og dog følge det, man maa selv op med paa Pegasus - et besværligt Ridt for dem, der ikke kjende Pegasus. Naar nu denne støder og gjør Caprioler, saa kalde de Manden, der har lokket dem op, en Charlatan. Ernst er klogere, maaskee uden selv at vide af det. Han begynder ganske som et andet Menneske, han siger med de første Buestrog til dem, der endnu skjælve fra Ridtet med Bull: Værer ganske rolige; jeg løber ikke fra Jer, jeg er i Grunden ogsaa en Spidsborger. Engang *) Aftenbladets", "Dagens ", Rathjes o. s. v. imellem klinger vel en ganske fremmed Lyd i med, et lille Lyn slynger sig igjennem det sædvanlige Daglys; men det er kun et Lyn, det er strax forsvundet. Men, naar han nu har mættet dem med det Solide, og de ere komne i Stemning, see, da lader han pludselig Champagneproppen knalde, det skummer i Glassene, de gribe til, og de tømme den levende Jld. Jeg tømte den med dem. Jlden kom i mit Bryst, i mit Hoved, i mit Blod. Mine Nerver zittrede, jeg lo, og Andre omkring mig lo med - har man nogensinde hørt Folk lee af Musik? Jeg lo, og jeg var nærved at græde, naar jeg saae paa hans rolige, blege Ansigt, paa dette, marmorne Jmperatorgesicht", med de store, sorte, melancholske Øine ..... melancholske, medens vi loe! Jeg kunde have sprunget ned og omfavnet Mennesket, kysset ham; men saa tænkte jeg: Du kunde komme til Skade ved Springet; og hvad vilde Folksige?.
Corsaren, 1843-05-05
Spillebog af "Spadille, Manille, Basta." (Kleins Forlag.) (Før vi, ligesom, "den Frisindede", anprise denne Spillebog, burde vi egenlig, ligesom bemeldte Blad. lade os nøie med at bemærke, at vi ikke forstaae os paa Spil. Men vi lade det ikke blive derved: Vi tilføie, at vi slet ikke have læst den, og at vi kun optage efterstaaende Artikel, som man har tilstillet os, for at gjøre Forlæggeren en Tjeneste, da Bogen vistnok har liden Afgang, fordi man har begaaet den i vore Dage utilgivelige Feil, ikke at dedicere den til en eller anden høi Person, som dog ikke kunde være saa vanskelig at finde.) Dersom Lediggang er Begyndelsen til alle Laster, maa Spil ikke dadles, da det er en Hindring mod Lediggang. Paa en eller anden Maade maa Tiden kvæles; og hvormed skulle de Ulykkelige fordrive den, de, som ifølge Fodsel kun behøve at give Venge ud, ikke at erhverve dem, for hvem Penge aldeles ingen Værd have, og som ogsaa vise, hvor lidet de agte dem, da de bortkaste dem til Høire og Venstre; og, laane de Penge, er det kun for at betale fire og femdobbelt igjen, af sand Menneskekjærlighed. Hvormed skulle disse Adelige og Uadelige, Ægtemænd og Ugifte dræbe, just ikke Tiden, da den er evig, men Kedsomheden. Alle ere ikke gamle Jomfruer, der snuse af Kede, saa at man af deres Daases Jndhold, kan see, hvor meget de have kedet sig. Spil lærer os Taalmod og Taushed, befordrer Ligheden og nærmer Folk til hinanden meere end andre Selskabelighedens Befordringsmidler. Ved Spillebordet ere Birkedommeren og Sognefogden, Vrindsen og hans Kammertjener, Ceremonimesteren og Placatbudet lige; men udenfor Spillehuset, ja kun i Døren, lad saa Sognefogden komme og sige, at han er Volitimesterens Jævnlige; dog lad Politiet være borte fra alt Spil. - J et Huus, hvor der spilles, er der langt mere Stilhed, Fred og No, end der hvor der, ikke spilles. Kun hvor Jndsatserne ere meget store, og vore Lidenskaberne komme for stærkt i Bevægelse, opstaaer let Ufred. Derfor er der saa stor Larm blandt Schleswigholsteinerne: De spille saa høit Spil. Lydierne opfandt ifølge Herodot Spil for at adsprede sig i en stor Hungersnød, en Dag spillede de, en anden Dag spiste de, og tilbragte saaledes 18 Aar. Hos os derimod er aandelig Hungersnød Kilden til Spil, og da de Hungrige sulte Dag og Nat, spille de bestandigt. (Som en Curiositet, der maaskee kan modsige dette, anføre vi, at der ikke spilles lidet ved Hoffet.) Som Prinds græd Alexander over, at hans Fader Philip ikke havde ladet ham noget tilovers at vinde; vore Alexandre kunne græde over, at deres Forfædre ikke have ladet dem blive noget tilovers at tabe.
Corsaren, 1843-05-05
Til Hr. - fal! Det er meget godt; men er det originalt? Hvis ikke, saa lad os blot vide, hvorfra det er taget.
Corsaren, 1843-05-12
Politimester Schrader i Haderslev anlagde, som man veed, ogsaa Sag imod "Fædrelandet"; men den er bleven afviist og Hr. Schrader dømt til at betale Kost og Tæring til Jndstævnte. Hr. Schrader, skal have sat et suurt Ansigt op hertil og udbrudt: Fik den Karl endda Tæring for de 5 Rbd.!
Corsaren, 1843-05-12
Skibsefterretning. Sydhavsfareren "Concordia", Capitain Sodring, er efter 1 1/2 Aars lykkelig Reise hjemkommen med fuld Ladning, sisket op af Havet, til en betydelig Værdi. Paa samme Tid hjemkom Orlogsbriggen, "St. Jan" fra Trekroner med et betydeligt Qvantum af det af Hr. Dr. Hjaltelin saa meget anbefalede Saltvand. - Bogtrykker Voigt i Wandsbeck har lillige et Bogtrykkeri i Hamborg og staaer saaledes med den ene Fod i Wandsbeck og den anden i Hamborg. Han har ladet trykke et Værk i Wandsbeck og er bleven muleteret derfor i Hamborg, fordi han ikke har ladet det passere hamborgsk Censur. Naar han nu næste Gang lader et Værk trykke i Hamborg, bliver han formodenlig mulcteret derfor i Wandsbeck. Den stakkels Mand vil snart ikke vide, hvilken Fod han skal staae paa. J samme Mands Trykkeri har hans hamborgske Øsrighed ligeledes ladet anstille Politi-Jnquisition, efter et andet Skrift. Den frie Stad Hamborgs Borgerret synes altsaa at gjælde til Wandsbeck.
Corsaren, 1843-05-12
Skizzer. Det er ogsaa fordømt! Nu har jeg siddet her i to, tre Aar og kan ikke faae et lum.... et lille Korstil at bide paa. Og der er dog nok af Dem. Flinch sc. Jeg tor s'gu ikke komme hjem til min Kone med det Bugget.
Corsaren, 1843-05-12
Solo af Fædrelandet. Herre, hvad skal Enden blive.
Corsaren, 1843-05-12
Theatret. "Dagen før Slaget ved Marengo" Operette i 1 Act af Heiberg, efter en fransk Vaudeville. Eftersom der i dette Stykke ikke forekommer nogen Handling, der har videre Jndflydelse paa Slaget ved Marengo, spørger man sig selv, hvorfor det da er døbt Dagen for dette Slag. Svaret er imidlertid ikke vanskeligt. Slaget ved Marengo er meget berømt, saa at man tænkte, at det godt kunde laane dette Stykke noget deraf. Andetstedsfra vil det nok heller ikke erholde nogen Berømmelse. Det toi ikke nægtes, at Jdeen til denne Operette er ret heldig (skjøndt ikke aldeles ny); men dens enkelte Momenter synes ligesom skruede fra hinanden for at skaffe Stykket en Længde, der gjør betydelig Gavn - efter Regulativet. Der bliver derved saa megen Tid mellem de faa interessante Scener, at man udmaler sig dem i Forveien, og, naar de saa komme, gaber man i Forudfølelsen af det Følgende. Den eneste Leilighed, hvorved Forfatteren ikke har givet sig Stunder, er der, hvor Phister løber for at bring: Bud til den franske Hær. Han løber saa langt, at de Kanonskud, der skydes efter ham, lyde fjernt, han løber fra det ene franske Corps til det andet igjennem et østerrigsk Corps og tilbage igjen, altsaa idet mindste 3 Kanonskuds Distance, to Gange eller betydeligt over en Miil, kommer desuagtet tilbage paa 1 1/2, Minut med Svar paa Brevet, synger ved Tilbagekomsten en Bravourarie og giver sig først derefter til at puste. Derimod bruger man til det Qvarteer, han faaer for at berede sig til Døden, et virkeligt Qvarteer, og det Øieblik, man faaer til at ordne Krigsretten (den skal sættes "øieblikkelig"), varer endog ti Minutter, som udfyldes med, at Schwartzen med huul Stemme holder en tordnende Tale om den franske Hæder. Hr. Phister giver Cormagnogles Rolle med en markeret dansk Dialect, formodenlig for at man ret skal mærke, at Cormagnogle ikke er nogen ægte Jtaliener, idet hans Bedstefader var en Franskmand. Fru Heiberg er en meget nervens Marketenterske. Musiken er ikke istand til at gjøre Stykket slettere.
Corsaren, 1841-02-05
Til vore Critici. Vær saa god, Hr. Hollard Nielsen, at stille Dem paa venstre Side af os og fortsæt Deres frygtelige Skjældsord; "Søndagens" Criticus er saa god at stille sig paa vor høire Side med sine Lovtaler og ligeledes fortsætte: Saa ere vi da i alle tænkelige Maader juste-milieu.
Corsaren, 1843-05-19
!Aalb. Avis" melder angaaende Festmaaltidet som den 13de ds. fandt Sted der i Byen for Kronprindsen, at dens egen Nedacteur, Hr. Ree, udbragte en Skaal for Hs. Kgl. Høihed Kronprindsessen, under Mærket: "den skjønneste Skat, Danmark har i Eie." - Hs. Kgl. Høihed Kronprindsen, tilføies der, bragte sin varme Taksigelse paa Kronprindsessens Vegne og skjænkede Udsigten til.... at Hs. Kgl. Høihed snart vilde besøge Jylland. Jfølge samme Avis blev Hs. Kgl. Høihed ved samme Leilighed opvartet med "levende Kanonsalut" og senere endog med "levende Hurraer". Besparelsesystemet har naaet Landcadetacademiet og fæstet Bo der. Da Hs. Majestæt nylig besøgte Academiet og allernaadigst behagede Høistselv at foretage en Examination, blev Allerhøistsamme af Academiet beværtet med Viin til 2 Mk. Flasten. Da Hs. Majestæt drak deraf, troede en Tilstedeværende, i hans Miner at kunne læse: Ja! den høiere Tilfredshed, et energisk gjennemfort Besparelsesystem skjænker, koster en Regent adstillige sure Øieblikke. J flere Blade curserer det Rygte, at Pryglesystemet nu skal afskaffes i den russiske saavelsom i den danske Armee. Et saadant Rygte trænger vistnok til officiel Bekræftelse; men i ethvert Tilfælde tænke vi, at man ikke vil generes betydeligt, om end Pryglesystemet virkelig afskaffes. Man slaaer sig igjennem i uden System.
Corsaren, 1843-05-19
Sporgsmaal og Svar. Sp. Hvad Forskjel er der paa en Straalemester og en Vandmester? Sv. En Straalemester kan ikke være her og der tillige; men en Vandmester kan godt være Lector m. m. tillige. Man havde i "Fædrelandet" rost Hr. Rung for det skjønsomme Udvalg af Musiknummerne til Arnesens "Et Reise-Eventyr". Hr. Arnesen har imidlertid strax fundet sig foranlediget til at gjøre "Fædrelandets" Redaction opmærksom paa, at han selv har gjort hiint Udvalg, og at Æren altsaa tilkommer ham. Vi finde det i sin Orden, at Hr. Arnesen ikke lader sig berøve Noget af Æren for "Reise-Eventyret". Der er virkelig Jntet at gike bort. - Hr. Professor Molbech bekjendtgjør i Lectionscataloget for Sommersemestret 1843, at han vil "to Gange om Ugen begynde holbergske Forelæsninger". Hr. Professoren vilde vist vise Publicum en stor Tjeneste ved ligeledes at bekjendtgjøre, hvor mange Gange han vil ende dem. Cancelliraad Friberts Malkeko, "Paris" Mysterier", som i længere Tid har været næsten gold, da man oftere kun har faaet 3 smaae Spalter, skal i disse Dage - hvorfor ogsaa Feuilletonen reent er udebleven - være indbrændt til Fælleden, og man vil derfor, hvis Vorherre snart giver Regn, kunne glæde sig til et klækkeligt Product, saameget mere som Cancelliraaden nu, som Pensionist og Selvstyldner, har god Tid til at gaae ud paa Fælleden og malke hende. Malkes hun 3 Gange om Dagen, vil hun efter en rimelig Calcule kunne give 9 smaae Spalter. Vare han nu ikke spæder Melken formeget med Holger Danskes Brillevand.
Corsaren, 1843-05-19
Bekjendtgjørelse. Til det af Undertegnede nylig oprettede Asyl søges nogle Børn. Bornholm d. 1. Mai 1843. Ærbødigst Rønne By.
Corsaren, 1843-05-19
Skizzer. Ny Maade at læse Klassiberne paa. "J Norden er endnu der Kæmper". "Tordenskjold", 3. Act. "Og Jntet Fordreiet og udsmykket, Herre Konge." "Karl den Store", L. Act. " Ja, kun for Styrken bøier sig min Nakke." Sammesteds. ("Kjøbenhavnsposten" og "Forposten") " Ja, kjære Faer, hvi skulde jeg da døe? Jeg er saa lille, det er altfor tidlig." "Den lille Hyrdebreng."
Corsaren, 1843-05-19
Konstudstillingen. En "Calembourg" a la "Frisindede." Hvad er altsaa Courts Kroningsmaleri?
Corsaren, 1841-02-05
Theatret. Forestillingen til Fordeel for 'Frederik den Sjettes Asyl'. Le vrai n'est pas toujours vraisemblable. Søndagen den 24de Januar opførtes i ovennævnte Øiemed paa det kongelige Theater, efter en af Madame Nielsen nypperligte fremsagt Prolog: J det italienske Sprog, sidste Act af Vaccays 'Giulietta e Romeos', samt det lyriske Drama: Preciosa. Fædrelandet vilde neppe troe sine egne Øine og Øren-; ja, tænk Dig, kjære Læser, det maatte endogsaa see neen, to, tre Gange paa Placaten' for at komme til Overbeviisning om, at det var Jfr. Fonseca, der gav Romeos Parti, saa godt blev det givet. Den Berlingske Tidende fandt derimod, at Udførelsen af Romeo nikke svarede til det, den vanskelige Rolle udkræver. - Jfr. Lichtenstein tilfredsstillede ikke Fædrelandet; - den Berlingske Tidende syntes, at hendes "livlige Fremstilling" af Giulietta var 'særdeles tilfredsstillende". – Saaledes lød Dommen fra Venstre og Høire. "Corfarens" Mening er naturligviis i dette som i alt Andet juste-milien; den fandt nemlig, at Jfr. Fonsecas Romeo var la, la, ligesom den skylder at sige: at Jomfr. Lichtensteins Gjulietta virkelig ogsaa var la, la. "Fædrelandet" omtaler ikke Udførelsen af "Preciosat; den Berlingske Tidende siger, efter pligtskyldigst at have røget for "Fruen": "Hr. Ferslevs Don Engenio kunde ikke andet end fremkalde Publicums Mishag. Corsarens Mening er, at "Don Eugenio" fremkaldte Mishag. Hvorledes det gik til, begribe vi ikke saa ganske og maae derfor tilskrive Aarsagen, at Publicum havde glemt, hvad Gothe siger i Wilhelm Meister: "der Schauspieler schict sich in die Rolle, wie er kann."
Corsaren, 1843-05-26
Skizzer. Dommeren. Seer De, denne Politibetjent i har gjort sin Ed paa, at han bar sit Skildt udenpaa Brystet, da De slog ham. De maa derfor paa Vand og Brød. Arrestanten. Jeg saae virkelig ikke Skildtet. Dommeren (til Betjenten). Havde De ikke Skildtet hængende udenpaa Brystet? Politibetjenten. Jo, Gud bevares, udenpaa mit Bryst, saa sandt hjælpe mig Gud! Jeg havde blot for et Øieblik knappet min Frakke, ellers havde det, ved Gud! været udenpaa Frakken med. "Bruus min Parpe! Bruus vældigt. Budgettet er udkommet! Bruus .... fordømt, der brast den! Saa lover jeg dog vor Taalmodighed - den kundeman da trygt spille paa." "Dagen" og "Kjøbenhavnsposten" ifærd med at afgjøre, om Jomfru Grahn var levende eller død. En Adelsmand.
Corsaren, 1843-05-26
Using har, eftersom Budgettet ikke vilde komme til ham, og han formodenlig senere ikke til Budgettet, for dog at fordrive Tiden med Noget og give sit berømte gode Sværd Noget at bestille, henvendt sin Opmærksomhed paa Laugsvæsenets Finantser og saaledes skaffet en Mand i Odense 67 Rbd. tilbagebetalte, hvilke uretmæssig vare bleve ham affordrede, da han gjorde Mesterstykke her. Ussing er altsaa det Modsatte af den ofte omtalte berømte Chirurg Dieffenbach. Denne øvede sig paa Kattehaler til sine senere store Operationer. Ussing har ovet sig paa Finanserne til Operationen af Laugshalerne.
Corsaren, 1843-05-26
Skjøndt de Fleste af vore store Mænd ere udkomne i Lithographier, har dette dog, saavidt vides, ikke været Tilfælde med Cancelliets Præsident, Geheime-Statsminister Stemann. Da saaledes, med Undtagelse af dem, der have havt Andience hos Sidstnævnte, kun saare Faa vide, hvorledes han seer ud, er det meget hensigtsmæssigt, at hans Portrait har været udhængt paa dette Aars Udstilling paa Charlottenborg, malet af Prof. Jensen, og ligner særdeles træffende. J Forbindelse hermed tillade vi os at anføre en Dom om bemeldte Portrait, efter en Critik i "Dagen" for 26de April d. A. Denne Dom lyder ordret saaledes: ..... "den yderst kras fremtrædende uskjønne Maneer, hvori han (Jensen) udfører sine Portraiter, berøver dem al konstnerisk Ande, naar den Portraiteredes Jndividualitet ikke tilfældigviis gjør den paa de meest forskjellige Personligheder anvendte Malemaade naturlig. Af denne Grund ere alle Kunstnerens iaar udslillede større Portraiter, med Undtagelse af Hs. Exellence Statsministeren. Stemanns, med hvis Characteer Manerens Anvendelse godt forener sig, af en meget uhyggelig Virkning."
Corsaren, 1843-05-26
Hs. Durchl. Prinds Wilhelm af Hessen stal commandere den ene Division af det tydske Forbundscontingent, der i September skal foretage Øvelser i det Hannoveranske. Vi troe, at Hs. Durchlauchtighed, under denne Commando i Tydstland vil være paa sin rette Plads.
Corsaren, 1843-05-26
At man vil være meget tilfreds med Hans Durchlautighed, betvivle vi ikke heller, da han stedse skal have havt megen Lyst til at commandere.