Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-03-30
Retsforfølgelsen mod Orla Lehmann har, som jeg seer af Dit Brev, ogsaa sat Liv iblandt Folk oppe mellem Eders Lyngbakker, men dog neppe i den Grad, som her paa vore flade Øer. Det Væsentligste af det, der, siden Du skrev Dit Brev, er passeret i Sagen: At her er optaget criminelle Forhør, at den Anklagede i den Anledning er kommen herover, at hans Fordring at blive forhørt har mødt Afslag hos alle Vedkommende, og at han derpaa indtil videre er reist tilbage til Kjøbenhavn, vil Du alt have erfaret af de offentlige Blade, naar dette kommer Dig tilhænde. Allerede ved Lehmanns Foredrag paa Raadhuussalen bleve Falstringerne opvakte til en saa frisk og livlig aandig Bevægelse, som forhen har været ukjendt her, ja som jeg ansaae for umulig hos disse ellers saa phlegmatiske Mennesker, men dette Jndtryk vilde dog snart have tabt sig, dersom det Kgl. danske Cancelli ikke ved Actions ordren og ved her at lade optage Forhør havde sørger for at opfriske det og give det en bestemt Retning. Jeg troer, at man derfor maa være dette Collegiunforbunden, fordi det nægtede Lehmanns, som det synes, meget billige Begjæring at komme i Forhør, det er vist ogsaa meget ubilligt at rive Cancelliet ned fordenne nægtelse, da det meget mere derved har viist, at det betragter sig som Part i Sagen. Paa den anden Side kan denne nægtelse rigtignok være til uberegnelig Skade for Sandhedens Udfindelse, og det skulde mere ærgre end forundre mig, om vi med det Første i "Berlingske Tidende" eller "Dagen" faae at læse Lovtaler over det høie Collegiums upartiske og retfærdige Ærbødighed for Dommerembedets Hellighed, da det ikke har billiget Dommerens Beslutning, endnu mindre "forbudet ham at tage den tilbage, men ikkun ingen Anledning fundet til at forandre den." Jeg beklager, at jeg ikke havde Leilighed til at tale med Lehmann medens han var i Nykjøbing, men jeg har dog ikke havt nødig at spørge mig for, om hvad der er passerer i den Tid, thi hvor jeg har været paa Falster, tales ikkun om denne Sag, og Folk ere uudtømmelige i at fortælle derom. Saasnart Lehmann Onsdag Aften den 10de dennes var stegen af Vognen, løb Rygtet om hans Ankomst igjennem Byen, og Borgerne flokkedes *) Denne Artikel blev indleveret for nogle Dage siden, men Mangel paa Plads har gjort det umuligt at optage den for nu. strax paa Gjæstgivergaarden for at see ham og hilse paa ham, men det lykkedes ham dog baade ved denne og flere senere Leiligheder at afværge enhver larmende Opinionsyttring. Byfoged Buntzen, som var constitueret til at optage Forhør over Birkets Beboere, blev mellem Kl. 11 og 12 seet at løbe om paa Gaden; efterat han forgiæves havde ringet baade ved Døren og Porten af Amtmandsboligen, lykkedes det ham at blive indladt hos Justitsraad Pontoppidan og at erholde hans Vogn til den følgende Morgen for Dag, da han tog ud til den velbekjendte Peder West for der at fortsætte Forhøret, som derpaa over Hals og Hoved blev sluttet og indsendt. Allerede Dagen efter Lehmanns Ankomst og endnu mere de følgende Dage strømmede Bønderne – fra enkelte Steder endog sogneviis med Sognefogden i Spidsen - indtil Nykjøbing, Nogle stillede sig beskedent udenfor hans Bolig for blot at see hans Ansigt gjennem Vinduet; Andre bevidnede ham deres Tak for det paa Raadstuen holdte Foredrag og deres Deeltagelse i Forfølgelsen imod ham, eller bragte ham tildeels meget vigtige Oplysninger om det, der her paa Falster er passeret i hans Sag; atter Andre udbad sig hans Raad og Bistand i deres private Anliggender, thi de vare aldeles overbeviste om, at der i hele Landet ikke gives Nogen, som har bedre Villie og Evne til at tage sig af Bonden. Man glæder sig her især over, at han skal have faaet flere ypperlige Oplysninger og Justitsraad Grandjeans Godsbestyrelse, og man haaber, at disse Oplysninger ville sætte ham i Stand, til ved Pressen og i Stændersalen at virke baade for dette Gods og for Fæstebønderne i Almindelighed. Den sunde og rigtige Følelse, hvormed Bønderne betragte denne Sag som hele Folkets og isærdeleshed som Bondestandens fælleds Anliggende, er i Sandhed ligesaa mærkelig, som den afgiver et glædeligt Vidnesbyrd om det Opsving, som denne Stands aandelige Liv i den senere Tid har gjort herovre. Saaledes have troværdige Mænd, der selv have hørt det, berettet mig, at simple Bønder have sagt til Lehmann. "Det har saamænd ingen Nød med Deres Sag, naar den først kommer ind til Høiesteret og Kongen faaer Sammenhængen at vide, men det er vel sagtens kun nogle af de fornemme Etatsraader, De talte om, der ikke kunne lide, at vi Bønder faae saadan Noget at høre; – dersom De skulde blive straffet, saa maatte jo Andre blive mistrøstige, saa de ikke turde sige deres sande, oprigtige Mening og tale Bondens Sag; – "Herregud, er det da saa stor Ære at blive forhørt, at Deskal have saa mange Bryderier for at faae Lov dertil."- Om en ganske eiendommelig og characteristisk Tankeretning vidne en Mængde Yttringer og Sammenligninger - ikke om Lehmanns Person, men om hans Sag - som man jevnlig hører af Bønderne, Yttringer, som Mange vist ville finde blasphemiske, men som Du, min Ven, dog sikkert vil erkjende for smukke og naturlige. Du kan maaskee endnu mindes en Samtale, vi for nogle Aar siden førte efterat have besøgt et Bondegilde, da Du bittert klagede over vore Bønders Mangel paa Jnteresse for alle høiere og aandelige Gjenstande. Du indrømmede mig dog, at de i det Hele taget havde Sands og Følelse for en fornuftig og sund Opfattelse af Religionen, og vi vare enige om, at naar et høiere aandigt Liv ogsaa i andre Retninger skulde vækkes hos dem, da maatte dette skee af Religionsunderviisningens Vei og paa en eller anden Maade sættes i Forbindelse med dennes Jndhold. Vi have nu seet at Lehmanns glimrende Veltalenhed ogsaa uden hiint Middel har kunnet skaffe frie, patriotiske Jdeer Jndgang hos dem, efterat de vare begyndte at vækkes ved de senere Tiders Begivenheder, især ved Valgkampen; men efterat disse Jdeer, som ogsaa forhen almindelig bleve hyldede, nu først med Liv og Kraft ere gaaede op i deres Bevidsthed, maatte de her træde i Forbindelse med og laane Form og Jndklædning af de bibelske Forestillinger, saameget mere, som der i flere Kirker i denne Fastetid prædikes over Lidelseshistorien. Det har virkelig noget Rørende ved sig at høre simple Bønder, og det netop de alvorligste og gudfrygtigste, at anføre Paralleler heraf ligesom vi af Göthe og Virgil, f.Ex. om de to falske Vidner, der bleve fremførte, men hvis Vidnesbyrd dog ikke stemmede overeens, – om Pilatus, der toede sine Hænder og bevidnede sin Uskyldighed o. s. v. Ligeledes har et Øienvidne fortalt mig, at Lehmann bivaanede Gudstjenesten i en Landsbykirke, hvor næsten hele Menigheden vendte Øinene paa ham, da Præsten i det til Dagen hørende Stykke oplæste: "Jeg haver talet frit for Verden, – jeg haver Jntet talet i Londom; - - Haver jeg talet ilde, da beviis at det er ondt, men haver jeg talet vel, hvi slaaer du mig da?" – Endog Lehmanns yderst faa Modstandere synes at gaae ind paa dette Sprog; saaledes har man hørt en lille bitte Agitator efterabe Kaipha's bekjendte Sætning "det er godt at Ender for Folket, ved meget ivrig at demonstrere, at det er bedre at dette ene Menneske kommer til Christianss, end at hele Landet bliver ulykkeligt – (ved at faae en Constitution?) Jeg vil ret ønske, at Du, min Ven, snart kunde komme herover for selv at see dette livlige Røre, hvorover selv de ivrigste Absolutister burde glæde sig, thi som det vidner og Kraft og Sundhed, saaledes bærer det ufeilbarlig Spiren til meget Godt i sig, og det holder sig strængt indenfor Lovlighedens og Localitetens Grændser. Paa Lolland (som jo ogsaa i al denne Tid ved den faste Jisbro har været sammenvoxet med Falster) er Bevægelsen næsten lige saa stor, dog maaskee især i Kjøbstæderne. Man havde haabet, at Lehmann var kommen derover, men han holdt sig hele Tiden meget stille og gik ikke engang ud i Nykjøbing, undtagen Dagen før sin Afreise, da han gjorde en Deel Afskeds visitter; men forhaabentlig kommer han snart tilbage, thi hans Fordring at komme i Forhør maa dog absolut blive opfyldt. Ogsaa for hans og vor Sag i det Hele er det vort tillidsfulde Haab, at Sandheden skal seire. (Forlangt indrykket.)