Berlingske Tidende, 1786-12-08
Sclavonien, den 10de November. Tyrkernes almindelige Murren i Provindserne imod Sul tonen, som de kalde en Sover og et svaat Hoved, har om sidder udvirket en Firman fra Divanet, der er bleven sendt til med Brød, Statholderen af Bosnien. Sammes usandfærdige Jndhold, der igien skal beroelige Gemytterne, lyder i det Væsentlige saaledes: Den anseelige Port er til sin største Mishag kommet i Erfaring om, at ikke allene det Ottomanniske Riges vantroe Undersaattere, fornemmelig Grækerne, men endog rettroende Musselmænd, i deres Sammenkomster understaae sig til at holde forvovne Samtaler, og at yttre Tvivl om, at den høie Port var de Christnes Magt voxen, fordi man ligesom frivillig havde underkastet de Crimske Tartarer det Russiske Aag, samt givet det sorte Hav aldeles til Priis for de Christne. Uagtet den høie Port var berettiget til, paa "Stedet at straffe saadan utilladelig Tale med Døden, saa havde dog Hs. Sultanske Høihed, som en Beskytter af alle "Rettroende, aldeles forbudet sit Divan at skride til nogen "Afstraffelse, og kun befalet, at give sine troe Mahomedanske Undersaattere den fornødne Oplysning herom, og ihenseende til Halvøen Crim og den frie Skibsfart paa det sorte Hav at bekiendtgiøre dem følgende: Det er bekiendt, at en stor Deel af de Crimske Tartarer, forblindede af Ruslands Løvter, omsider geraadede i den Fristelse, at forraade sit eget Fædreneland og sine MedbrøAdre, samt at forhielpe Russerne til at sætte sig i Besiddelse af 2det hele Land. Men vi vide nu, og have Prøver paa, hvor "meget Tartarerne fortryde denne Overilelse. Det er ligeledes bekiendt, at Porten aldrig har samtykket i denne tiltagene Besiddelse, omendskiøndt den yttrede en Ligegyldighed derved, som er uden Exempel, og derfore maatte opvække Fortrydelse hos saa tapre Mænd, som vare rettroende Undersaattere. Jmidlertid ere deels saadanne Aarsager dermed forbundne, som man endnu ikke kunde bekiendtgiøre for "Folket, og deels troede den høie Port, at Rusland, saavel formedelst den begaaede øiensynlige Uret ihenseende til denne tiltagne Besiddelse, som af Skaansel for Menneskeblods Udgydelse, vilde af sig selv igien forlade Crim, allerhelst, da TarStarerne, som vore Rettroende vide, have allerede fægtet adskillige Gange med Fordeel imod hiin Magtes Tropper. Dette sidste og nogle andre Omstændigheder holdte den høie Port endnu bestandig tilbage fra et offentligt Fredsbrud. Men skulde Ruslands Ubøielighed giøre det i Fremstiden til en Nødvendighed at bruge Sabelen, saa vil den af yderste Kræfter ei allene giøre denne, men endog enhver anden Fiende Modstand, han maae komme fra hvilken Verdens Kant det maatte være, og da giør den sig Regning paa sine retskafne Musselmænds Styrke og Tapperhed. -"Hvad derimod det sorte Havs frie Beseiling angaaer, da fortiener denne Tilladelse ikke Undersaatternes Fortrydelse, eftersom den kun er givet til Rigets Gavn i Almindelighed, og i Særdeleshed for vores Jstambol; thi jo stærkere Tilforflerne ere, jo lettere maae Priserne blive. Denne vor Storherres Villie, den Gud velsigne, give Vidig, du Bosniens troe Bevogter, ved denne Firmantilkiende, og anbefale dig, herom omstændelig at underrette de til din Forsørg overdragne Rettroende &c.