Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1765-12-23
Her meddeler den sig alle dem, som i deres LivsTid have søgt den paa Dydens og Retfærdighedens Vei. Du skal finde den i Skyggen i hin mørke-Cypres-Skove. Den tredie Skygge. Jeg har bivaanet tolv Hoved-Slag. Med min Kaarde har jeg fortienet at kaldes Krigs-Torden. Diogens. Du maa da vel have kiendt de Veie, som føre til Dødens mørke Dal, og derpaa have ledet et stort Antal af Mennesker, Skyggen. Jeg har i min Herres Tieneste ihielslagen mange Tusinde. Di- ogenes. Og din Herre har tienet den daarlige Begiærlighed efter Ære, Gaae hen, og forøg Bødelernes Tal i denne Under-Verden. Den fierde Skygge. Jeg Studerede Mennesket. Diogenes. See der har vi en viis, Mand! Lærede du at kiende det? Skyggen. Af alle Muskler, Aarer, Rør, Canaler, Been, Knokker, Huder, hvoraf det menneskelige Legemes forunderlige Bygning bestaaer, var ikke det hemmeligste Blodfange mig ubekiendt. Jeg kiendte Mennesket intus & in ente. Dogenes. Du har uden Tvil ligesaa flittig bekiendtgjort hans Siæls Beskaffenhed, hans Hiertes Vraaer og Gange; Thi mig tykkes, at denne Videnskab hjælper ligesaa meget til at giøre Mennesket dydigt og lyksaligt, som Kundskaben om Legemet. Har du opdaget meget latterligt hos Mennesket? Skyggen. O! hver Skole-Pog er lærd i den Sag. Hvo veed ikke, at Mennesket begaaer Tu finde Daarligheder, Hvem mangler Milt til derover at opslaae en Latter, Legemets Anatomie, udfordrer mere Eftertanke, større Alvorlighed, større Flid. Diogenes. O du Uvidende, Jeg holdt dig for en verdslig Viis, hvilken i sin Grund havde erkiendet og indseet Menneskets latterlige Hierte. Men jeg mærker, at du overgaaer andre i Daarlighed. Du anvendte stor Møie paa at betragte Menneskets Over-Klæde, og paa at undersøge af hvad Stof det var gjort, og efter hvilke Regler det var tilskaaren og sammensyed. J det øvrige spurgte du ei efter hvilken Person, derunder laa skiult. Legemet er kun Gemyttets og Aandens Over-Kiortel. Giv ham min gamle Kiortel til at anatommere. Den femte Skyggge. Saa længe jeg levede afslibede jeg mine Lede-Mode, og sønderrev mine Blod Fange, ved at slaae en tung Klump Jern paa den anden. Dog, Hvad Behag fandt du i dette Arbeyde, Skyggen. Jeg fandt ikke stort Behag i Arbeidet selv. Men jeg maatte giøre det for nogle Penge, paa det jeg kunde ernære en Kone og et temmeligt Antal Børn, som jeg havde avlet med hende. Dog, Det var ikke billigt, at du for din Møie at formere det Menneskelige Kiøn, skulde afslaae dig selv Lemmerne. Jeg fritager dig for at avle Børn, og for at slaae Jern paa Jern. Den slette Skygge. J hvilket Sprog skal jeg tale til Dig, du de Dødes Dommer, J det alvorlige spanske, i det behagelige Jtalienske eller i det haandfaste Tydske, Men maaskee man her meere elsker de døde Sprog. Skal jeg tale chaldaisk, syrisk, æthiopisk, coptisk, arabisk, Jeg for min Deel giver det græske Fortrinnet for alle andre formedelst dets sammenbøiede Tillægs-Ord. Diogenes. Forstaaer du da alle disse Sprog, Jeg formoder, at du i din Leve-Tid i disse Sprog haver talet meget skiulte Sandheder og høistnyttige Ting. Du har vel læret dem, paa det du der, kunde udtrykke overordentlige og uhørte Tanker, Tanker for hvilke de gemeene Sprog ingen Ord have. Skyggen. Jeg har læret dem, siden jeg var begierlig efter at vide hvorledes disse fremmede Nationer nævnede Brød, Kiød, Vand og Vin Jeg kunde intet sige i disse Sprog uden det jeg først havde tænkt i mit eget. Diogenes. den nyttige Giernvidendhed Fører ham til Furierne, og lader ham lære, hvorledes det heder i deres Sprog, at vidske en med Slanger og Scorpioner. Den Syvende Skygge. Jeg opkiøbte Bøger, og stillede dem i en Zirlig Orden, efter deres Høide, Brede og Farve. Jeg tællede allerede 8000 Bind i mit Bibliothek. Jeg havde bragt Tallet til 10000, dersom jeg endnu havde levet 2 Aar. Diog. Du har da været en Polyhistor. Skyggen. Adeles ikke. Jeg havde ikke Tid til at læse een eneste af dem. Jeg havde nok med at inddeele dem, opsætte dem, afstøve dem og forvare dem for Orme. Diogenes. Du bar dig ikke klogere ad, end et døvt Menneske, som vilde sammenkiøbe en Mængde af Fioler, Fløiter, Luther, Cimbler, Theorber, Citharer, og andre musicalske Jnstrumenter, og ophænge dem paa Væggene i den skiønneste Orden, uagted at han intet kunde høre af al deri værende Symphonie, Gaae hen og hjælp Sisyphus til at vælte sin MølleSteen. Den attende Skygge. Mit Bibliothek var ikke meget mindre i Bøgernes Tal end dennes. Men jeg læsede de fleste deraf, og jeg læsede dem med Eftertanke. Diog. Det kand da ei feile, at du maa besidde alle Videnskaber. Skyggen. Efter store Bekostninger, efter igiennemvaagede Aar, efter aftærede Kræfter saa jeg mig ligesaa uvidende som tilforn. Drog. Hvoraf kom dets Skyggen. Mine Lære-Mæsteres mod hinanden stridende Lære Bygninger, Meninger og Lære Maader forvirrede mig. Jeg var ligesom et Menneske der har fordybet sig i en stor Skov. Da han gjorde sig Umage for at finde Udgangen, traf han en Hob Bønder, af hvilke enhver berømmede sig af at kiende alle Vraaer i Skoven, og snart skulde hjælpe ham ud igien. Men de var ikke enige indbyrdes. Denne paastod, at man maatte gaae til den høire, hin at man maatte gaae til den venstre Side. En anden bad ham gaae lige frem Endnu en anden raadede ham til at gaae tilbage. Om de end og med Flid vilde have forvildet ham, kunde de ikke have anstillet det bedre. Diogenes. Giv dig tilfreds. Du er kommen i et Land, hvor alle Jndbyggerne have en Slags Mening. Lader hin komme for mig, som bærer de malede Muskeler i Hænderne. Niende Skygge. Jeg har klavret op paa Biergene for at søge efter Stene, hvilke forestillede selsomme Skikkelser af Fiske, Snegler, Muskler, Urter og detslige. Jeg har oplagt dem i Skabe og Skuffer, og gjort mig Umage for at udfinde deres Navne. Diogenes, Vidste du ikke at du paa Jorden kun var en Reisende? Eller hvorfor forsømmede du at optage alle de spettede Stene som du saa ligge paa Gaden, Gaae hen og søg paa Biergene i Tartarus. Maaskee du der finder en forstened Vinge af en Aften Bakke (Flagger-Muus) hvormed du kand berige dit Cabinet. Ælendige Mennesker! De klage over, at deres Leve-Tid er for kort. De vide dog ikke at benytte sig bedre deraf. De lade den hengaae i Ledig Gang, eller de bruge den i de unyttigste Forretninger.