Københavns Adresseavis, 1779-11-02
Tanker. ved Salig Hr. Conferentsraad Dr. Lömkostds Grak, død den 15 October 1779. At Een, i hans Families Sorg deeltagende Ven, Skal Fromhed, Herrens Frygt og mange flere Dyder, Som ziirer Mennesket, og hver et Kiön ret pryder, Ved Dødens skarpe Lee, saa föle Afhugs Saar Da de skinned endnu i bedste Manddoms Aar, Kan heftigst Kierlighed til Börn uden Mage, Dog ikke holde lidt dens Morder Haand tilbage, Skal ömmest Fader saa, fra elskte Börn bort Skal de saa tidlig alt ved dens Tab klædes sort? Hvor er dit Lövte da, og Gud, at vilde give De, som dig elsker, her paa Jorden at forblive Des længere, at de mod den vanartet Slægt, Ved deres Fromheds Pund, maae holde Ligevægt, See denne kiere Fader, som an nu har indskrevet Blandt dine Salige, jo endnu kunde levet I mange flere Aar, og du dog hasted med At tage ham herfra, i Gravens Mörke ned. Dog vi ey mere bør over Guds Veye klage; Mens i Taalmodighed hvert Stod fra ham antage, Han er nu borte, men skal aldrig her forglemmes. Ney uden Hyklerie i mange Hierter gjemmes i Frindringen af ham, som med et frydige Mod, Gud tog fra Verden bort, fordi han var saa god, Slutning om Hvarinthers Skiønhed og Avl, (See No. 177.)De store og smukke Hvarinther maae bindes til smaa Stokke, efterdi Vinden ellers let kan brekke de saftige og af store Blomster betyngede Stængler. Vil man have Blomsterne længe i Flor, saa maae man forvare dem for Solens Heede og Regn, naar de ere udsprungne, og de røde især kan ikke taale sterkt Soelskin. Man maae til den Ende have en Skierm af Voxdug, som er spændt i en Træeramme, og saa lang og breed som Blomsterbedet, hvilken man legger paa Pæle, og fæster den dertil med Jernkroge. Samme kan man legge over dem ved stor Heede eller sterk Regn, og tage den af igien imod Aften, paa det at Blomsterne kan faae Nytte af Duggen. Men da Blomsterne ikke alle komme i Flor paa eengang, saa maae man have Blikhætter, i Form af en Tragt, ved hvilke ere fæstede tre lange Staaltraade, som stikkes ned i Jorden, saa at Blomsterne kan staae tildekkede og frit under samme. Disse Hætter bruger man saa længe, indtil Blomsterne ere ganske udsprungne, og tildekker dem siden med den store Skierm, hvilken man dog legger gandske til Side saasnart Blomsterne begynde at viisne. Naar Floreringen er forbi, kommer den Tid, at Zvieblerne skal tages op af Jorden igien. Her kan man meget let tage Feyl, og skille sig ved sine bedste Hyacinther, naar man tager dem enten for tidlig eller for seent op af Jorden. Jeg tager dem op saasnart som Bladenes Spidser blive gule. Dersom man lader Zwieblerne blive længere i Jorden, saa blive de vel større, men de faae ogsaa flere Sygdomme, hvorom jeg siden skal melde. Man maae bruge stor Varsomhed ved deres Optagelse, efterdi den mindste Beskadigelse kan foraarsage deres Død, siden de ere paa denne Tid fulde af Saft. Jeg afbrækker Bladene er Par Fingersbreedt oven for Zwiedelen, og legger den hen paa et Brædt en Timestid i Solen. Herpaa renser jeg dem fra Jorden, og borttager den unge Yngel, hvormed de ere omgivne, uden at beskadige dem, hvoraf de ellers faae Skimmel. Jeg skierer Rødderne af, og undersøger Spidsen paa Hyacintherne, om den er frisk, derefter forvarer jeg dem paa et luftigt Sted, hvor Solen ikke skinner hen, indtil October Maaned, men undersøger dem hver Maaned engang, for at rense dem fra Skimmel. Jeg veed meget vel, at Hollænderne afkole, (som de kalde det, deres Hyacinther, efterat de ere optagne, i tre til fire Uger, eller legge dem sammen ind i Jord hobe; men jeg har ingen Nytte erfaret deraf, hvorfor jeg heller ikke i fem Aar har gjort det.