Almuevennen, 1843-04-05
Nogle Ord i Anledning af Landcommunalforeningen for Kjøbenhavns Amt. Skal det kunne ventes, at denne Forening imellem Amtets Beboere skal blive af Varighed og Jnteresse, er det vistnok af megen Vigtighed baade at Lysten ikke svækkes hos dem som allerede ere indtraadte deri, og at den kunde vækkes hos Flere til at indtræde. For at naae dette Maal vil det uden Tvivl være nødvendigt, at den deraf flydende Byrde bliver saa lidet trykkende for Medlemmerne som muligt; thi ellers vil Følgen ventelig blive Foreningens successive Opløsning. Nedskriveren af disse Linier, der var tilstede ved Forsamlingen den 20de Febr. og antegnedes som Medlem, fandt vel allerede den Gang Anledning til enkelte bemærkninger i denne Retning, men som uvant Taler dristede han sig ei til i en saa talrig Forsamling at yttre sine Tanker, idet han fuldtvel følte, hvorlidet han besad Dygtighed og Talerfærdighed nok til paa staaende Fod at forsvare sine Meninger ligeoverfor de øvede og duelige Talere, der ledede Forsamlingens Forhandlinger. Jeg skal derfor tillade mig her at fremsætte mine Anskuelser. Først maa jeg da gjøre opmærksom paa den ubeqvemme Beliggenhed af Foreningens Locale. Beliggende i Amtets ene Ydrekant, hvortil mange af Beboerne have en Reise af 2–3 Mile at gjøre, til visse Aarstider ad meget besværlige Veie, kan dette ikke andet end afskrække Mange fra at indlade sig i den attraaede Forbindelse, eller i det mindste fra at møde jevnlig; ei at tale omdet indskrænkede Rum, hvis Foreningen skulde blive talrig. Saavidt muligt maatte der, for at rydde denne Hindring afveien, drages Omsorg for, at Møderne kunde holdes omtrent i Midten af Amtet, for at Afstanden fra ingen af Siderne skulde blive for lang, og at Localet dernæst var saa rummeligt, at alle Deeltagerne kunne være samlede i eet Værelse. Dog er denne bemærkning af mindre Vigtighed, fordi dette rimeligviis ogsaa er Bestyrelsens Hensigt. Men meere magtpaaliggende anseer jeg det for, at de dermed forbundne Omkostninger ikke blive for store. For den, som hver Gang vil møde og deeltage i det Hele, vil den aarlige Udgivt, Staldrum og Alt iberegnet, udgjøre 5 a 6 Rbd.; føies hertil noget for Reise og Tidsspilde, der stundom kan være kostbar nok, og altid noget værd for den flittige Mand, saa kan det Hele, uden Overdrivelse lettelig opløbe til Renten af et Par hundrede Rbd., noget der ikke af Alle kan ansees for en Bagatel. Man vil maaskee indvende, at Enhver efter Behag kan unddrage sig fra det dermed forbundne Maaltid; men dertil maae jeg bemærke, deels at Værten dog vel burde vide forud, hvormange Gjæster han omtrent kan gjøre Regning paa, deels at de langtfra Tilreisende alligevel ikke uden Udgivter kunne drage hjem uden mindste Vederqvægelse, og endelig, at det vilde være saare ubehageligt at maatte frasige sig al Anpart i den derved faldende ofte meget interessante Underholdning, der udgjør en Deel af det Hele, hvorfor Reisen, er gjort. Vel har Jngen forpligtet sig til just at give Møde hver Gang; men det er neppe ønskeligt at ret Mange altfor ofte skulde udeblive fra Moderne; thi den som jevnlig maa holde sig tilbage, vil efterhaanden tabe Jnteressen derfor, og omsider aldeles gaae ud af Foreningen. Endeel ville saaledes af Nødvendigheden see sig tvungen til at lade det berøe ved fromme Ønsker, og deriblandt maaskee Mange med den bedste Villie og meest forige Kraft, medens Andre, der muligen af Nysgierrighed og Nybedssyge dreves til den første Forsamling, snarligen, naar det Nye ikke længer tilfredsstiller, ville betragte Sagen med Ligegyldighed; især naar de derved begynde at føle noget kjendeligt Tryk, da man neppe kan antage, at den rette Sands for Communallivet endnu i Almindelighed er lys levende iblandt os. Hertil kommer, at Foreningen ingen faste eller staaende Sager har at holde sig til: Alt skal beroe paa Tilfældet og Bestyrelsens Dygtighed; hvor let kunde det da ikke hænde sig, at Forhandlingerne stundom bleve af liden Jnteresse, og saaledes atter gave Anledning til Frafald. Jeg vil endda ikke tale om den Mulighed, at Standsinteresserne ogsaa her ville søge at gjøre deres Jndflydelse gjeldende, og foranledige Misnøie og Sønderlemmelse. Det er derfor Jndsenderens Mening, at 2de aarlige Møder vilde være tilstrækkelige, især da det jo staaer i Bestyrelsens Magt, at indbyde til overordentlige Møder, saa ofte noget af Vigtighed i Mellemtiden skulde indløbe. Herved vilde Byrden blive mindre følelig; meere Stof til Forhandling vilde forefindes, og Jnteressen saaledes bedre vedligeholdes. Jeg kan tænke mig, at Andre kunne have en aldeles modsat Anskuelse, i det de nære den Formening, at de jevnligere Sammenkomster skulle bidrage til hurtigere at vække og kraftigere at nære Almeenaanden, og det skulde meget glæde mig, om dette maatte vise sig som en sand Virkelighed, da jeg af ganske Hjerte deeler Ønsket om det unge Folkelivs kraftige Opvaagnen, uagtet jeg forlængst er indtraadt i den ældre Slægts Geledder. Men Aarene og Erfaringen har lært mig at sætte nogen Mistroe til den altfor opbrusende Varme, der let igjen kjøles, naar Udfaldet ikke svarer til Forventningerne. Vel nærer jeg aldeles ingen Tvivl om, at den nærværende Bestyrelse er besjælet af den oprigtigste Jver for at lede og fremdrive Foreningens Øiemed; den ærværdige Formands Talent og brændende Varme for Folkevellet er almindelig anerkjendt, og tilstrækkeligen prøvet; han forbinder i høi Grad Aarenes Erfaring og en mangesidig Verdenskundskab med Ungdommens hele Kraft og Fyrrighed; men den Dygtigste kan dog forregne sig i Henseende til sine Medborgeres Stemning, og denne er endnu neppe saa livlig for Sagen, at ikke selv mindre Vanskeligheder skulde influere, derpaa. Man har i de senere Tider seet nogle lignende Foreninger fremstaae blandt enkelte Classer af Folket, og hvor man ret af Hjertens Grund frydede sig ved skjønne Forhaabninger, der, desværre, snart opløste sig i Vand, og det Hele sank enten tidlig i sin Grav, eller i det Høieste vedligeholdt et svagt vegeterende Liv, uden Kraft, uden Varme. Det er derfor neppe raadeligt fra Begyndelsen af at spænde Buen for høit, at den ikke skal briste, den kan altid spændes høiere. Spores der først nogen sand Nytte af disse Foreninger, ville de nok efterhaanden finde kraftig Deeltagelse, og da vilde det vist være tidsnok at fremkomme med større Fordringer i Henseende til Opoffrelserne.