Viborger Samler, 1834-04-03
Af den i Collegialtidenden meddeelte Beretning om begaaet Mordbrand, hvorved 2 Gaarde og 3 Huse med endeel Kreature i Hyllested Bye, Sorøe Amt, Søndag Aften den 21de April f. A. bleve et Rov for Luerne, sees, at den egentlige Gierningsmand, Søren Olsen, som var udbrudt af Slagelse Arrest, og i flere Dage havde vanket omkring i Landet, da han ankom til den anden Tiltalte Hans Hansens Huus i Hyllested, af denne blev givet Anviisning paa at forøve Tyveri hos en Mand, der skulde eie omtrent 200 Rbd., til hvilken Ende Konen Karen Andersdatter endvidere raadede ham at sætte Jld paa den næste Gaard, som stødte op til deres Huus, hvilket de alligevel havde ifinde selv at afbrænde, for at faae det udflyttet, eftersom det ikke duede, og kunde han saaledes udføre Tyveriet, medens Alle begav sig til Brandstedet. De forsynede ham til den Ende med et Huggejern, samt en i Svovl dyppet Fyrre pind samt et 4 til 5 Tommer langt Stykke Svamp, som Hans Hansen antændte paa Skorstenen, førend han leverede Olsen det. Jldspaasættelsen blev mærk sat, men Tyveriet ikke, da Søren Olsen forgiæves, søgde at opbryde et Chatol ved Hjelp af Huggeiernet og tog Flugten, da Nogen kom tilbage. Saavel Hans Hansen som hans Hustrue have forklaret, at de ikke tænkte sig, at noget Menneske kunde komme til Skade ved Jlden, da Folkene i Byen nylig vare gaaede til Hvile. Jmidlertid var det neppe, at Beboerne i den første Gaard med 2 Børn fik Livet reddet, da det brændende Lofte alt begyndte at falde ned. De Tiltalte vare ved alle Retter dømte til at have deres Hals forgjort og derefter henlægges paa Steile. Siden blev Karen Andersdatter af samtlige Tilforordnede i Høiesteret saavelsom Cancelliet indstillet til at fritages for Dødsstraf, imod at hensættes til Arbeide i Kjøbenhavns Tugthuus for Livstid. Hvorvidt ogsaa hendes Mand Hans Hansen kunde være at anbefale til Benaadning var deelte Meninger underkastet; imidlertid fandtes det, at Sagen frembød Omstændigheder, som talede for at betragte hans Forbrydelse for ringere end Søren Olsens, isærdeleshed, at han vakte Beboerne i det nærmeste Nabohuus, hvorfor han ved allerhøieste Resolution blev fritaget for den idømte Straf, imod at kagstryges og hensættes til Fæstningsarbeide for Livstid under stræng Bevogtning. J Henseende til Søren Olsen befalede Hs. Majestæt, at Dommen paa ham skulde fuldbyrdes, dog at det Tillæg til Straffen, at hans Legeme skulde lægges paa Steile, skulde bortfalde. Under Overskrivt: "Penge og ingen Penge" har Hr. O. Th. i "Dagen" ladet indrykke et meget interessant Stykke, hvoraf vi uddrage Følgende: Verden inddeles i to Slags Mennesker, i Mennesker, som have Penge, og i Mennesker, som ingen Penge have. Men disse Sidste ere egentligen slet ikke Mennesker; de ere nemlig enten fattige Diævle, eller Taalmodighedens og Savnets Engle Uden Penge, uden Tænder og uden Kone komme vi til Verden; uden Penge, stundom uden Tænder og uden Kone gaae vi atter ud af Verden. Jndtil man faaer Tænder og Koner har man Febre, Smerter, Lidelser og Krampe af alle Slags; har man dem eengang, saa gjøre de En ofte ondt hele Aaret igjennem, og man maa stundom skille sig baade ved Tand og Kone. Tænderne og Konerne komme af sig selv; men man maa behandle dem med Omhu, ellers blive de let hule, og saa Gud naade En, Men Penge komme ikke af sig selv, og ofte gaaer Mennesket ud af Verden, uden at have havt Penge. Man siger: "Pengene circulere ikke ret iblandt Folk," – Det er ikke sandt. Men de rette Folk circulere ikke iblandt Penge! Dersom blot de rette Folk havde Penge, saa kom Pengene nok til at circulere iblandt Folk, Hvo har Penge, De rige Folk, Men der ligger Knuden. Dersom engang de fattige Folk havde Penge, saa skulde vi først see, hvad mangen en rig Knast er for en arm Diævel! Det er ingen Kunst at være rig, naar man har mange Penge, og det er ingen Fortjeneste, at være fattig, naar man har ingen Penge Hvad er Penge, Penge er et Ziffer, som kun faaer stor Værdie ved Ruller, som sætte sig selv bagved. Men hvad er ingen Penge!" Jngen Penge er en Ting, hvoraf alle tomme Lommer ere fulde, som ethvert Menneske, der Intet har i Haanden, kan gribe med Fingrene. Jngen Penge er en sagte Jndbydelse af Naturen til at gjøre Gjæld. Jngen Penge er hos de Fornemme en let Hovedpine, en Sygdom hos Soldaterne og et dødeligt Nerveslag hos Kjøbmanden. Jngen kan fuldbringe Noget uden Penge; kun Sangeren og Digteren synger og digter uden Penge. Digteren digter først rigtigt, naar han ingen Penge har; han digter, naar han faaer nogen.