Aalborg Stiftstidende, 1832-03-22
Hos den carlistiske Agent Grev Floirac har man funden adskillige vigtige Papirer, som har givet Anledning til nogle fornemme Herrers Fængsling, blandt hvilke nævnes Greven af Riviere og Baron Maistre. Man har ved denne Leilighed tillige opdaget, at skjønt den sidste Sammensværgelse vist nok udgik fra Carlisterne, har dog den anseeligste Deel af disse ikke indladt sig i samme. Den udgik fra en Underafdeling af Partiet, som har betydelig Jndflydelse paa den gamle Kongefamilie, og til dette Øiemed havde faaet 600000 Fr. af et af dens Medlemmer. Projectets Udførelse faldt i Paris i subalterne Hænder, hvorfor Pengene tildeels bleve bortødslede, tildeels bleve saa uklogt anvendte, at en Mængde af Politiets Spioner vare indviede i Hemmeligheden; de egentlige Hoveder for det carlistiske Parti havde vægret sig ved at tage nogensomhelst Deel i Planen, men af de Papirer, som Politiet ved denne Leilighed har bemægtiget sig, er man dog kommen til Kundskab om, at der virkelig i Paris existerer en carlistisk Commitee=Directeur. J de vestlige Departements har dette Parti endnu betydelig Jndflydelse, og Regjeringen sender bestandig friske Tropper til hine Egne. Ophidsende Skrifter circulere i Stæder og Landsbyer og de legitimistiske Gazetter fordeles fra Slottene af i alle Værtshuse, Markedspladser og blandt de bevæbnede Bander. Man forsikkrer, at disse Blade bruges af Carlisterne til at meddele hinanden Efterretninger paa en hemmelig Maade, idet de første Artikler i hver Spalte begynde med Ord, hvis Sammensættelse kun er de Jndviede bekjendt. Hvorledes iøvrigt Partivæsenet kan bruges af Spitsbuber, derpaa meldes fra Paris et curiøst Exempel. Hos Skatteincassatoren i det 5te Arrondissement traadte nemlig den 8de Marts en ubekjendt Person ind og holdt ham en Pistol for Brystet, med de Ord: J min legitime Monark Henrik den 5tes Navn giør jeg et tvunget Laan af Deres Kasse. Herpaa tog han 300 Fr. og gik. At Talefriheden i de Deputeredes Kammer ikke indskrænkes, derpaa havdes nylig tvende mærkelige Beviser. Den franske Gesandt i Madrid, Grev Hartcourt, som for Tiden opholder sig i Paris og er Medlem af de Dep. K., gjorde der et bittert Anfald paa Oppositionen. Han sammenlignede de Franske med Skoledrenge, som, efterat have jaget deres Lærer bort, af Glæde derover kaste Bøgerne og Stolene ud af Vinduerne. Denne Lignelse træffer dog ikke Franskmændene hidtil, thi deres Adfærd har dog virkelig, især hvis man sammenligner den med Scenerne i den første Revolution, været ret maneerlig, men Grev Harcourt er en gammel og ivrig Artistocrat og kan - som det synes - ikke glemme, at han, da han for nogen Tid siden kom til at bruge det Udtryk, mine Vælgere, blev parodieret af nogle af Oppositionens Medlemmer, som raabte: mine Vasaller! mine Forpagtere. Det andet Beviis gav Hr. Pages, som beskyldte Ministrene for selv at tage Deel i en hemmelig Propaagaanda, og paastod, at han kunde forevise Statuterne for en revolutionair Commitee (hvis Hensigt var at bevirke en Jnsurrection i Spanien), under hvilke man læste Navnet paa Hr. Periers egen Søn. Conseilpræsidenten svarede hertil ganske tørt, at dette ikke var Regjeringen, og en enkelt Stemme lod sig forlyde med, at Ministeren ikke var ansvarlig for sin Søns Meninger.