Corsaren, 1844-08-16
En Knap. Kjøbenhavns Gouvernement har maattet taale mangen Skose, fordi det anvendte og endnu anvender en særdeles Opmærksomhed paa Uniformernes Knapper og har befalet, at der netop skal være et vist Antal Knapper, hver Knap af en vis Størrelse og Uniformen knappet til en vis, bestemt Side, hvilket i sin Tid gav Anledning til det bekjendte Bonmot om "Uniformitet i Frakkernes Luvslidthed". Aarsagen, hvorfor man saaledes spottede, var, at man ikke opdagede nogen høiere Visdom i bemeldte Knappereglement og troede, at det kun var en Grille, at det var et blot Lune af Gouverneuren, naar han en Dag ved Parolen gav Ordre til, at den Dag skulde Frakken knappes til Høire o. s. v. Savnet af et officielt militairt Organ, der kunde opklare den offenlige Mening og meddele Motiverne til tilsyneladende ubegribelige Ordres, viste sig aldrig føleligere; thi kun Savnet af et saadant Organ har gjort det muligt, at man først nu, efter flere Aars Forløb, opdager den høiere Gouvernements-Visdom, som stak bag Knapperne. Hvad der fuldendte Sagens Dunkelhed, var, at Foranstaltningen ikke var af indenlandsk Oprindelse, men truffen efter preussisk Mønster". Det kunde altsaa ikke hjulpet, om man, for at faae Grunden at vide, havde henvendt sig directe til Gouvernementet; man maatte være gaaet til Preussen - derfra er nu ogsaa Oplysningen kommen. Den 26de Juli sidstleden skjød en forhenværende Borgermester Tschech paa Hs. Maj. Kongen. af Preussen. Kuglen traf allerunderdanigst Hs. Majestæt paa Brystet; men "ved et Vidunder" gled den af, og Hs. Majestæts Liv var frelst. Hs. Majestæt har Allerhøistselv i sit Svar paa hans troe Folks allerunderdanigste Adresser erklæret det for et Vidunder; følgelig er der ikke engang nogen Tvivl om, at det er et Vidunder. Gud har for Kongen af Preussens Skyld gjort et Vidunder. De Læger, der med al den Nøiagtighed, som et sligt Tilfælde kræver, have undersøgt Hs. Majestæts Klædning, have imidlertid fundet, at Kuglen har truffet en af de venstre UniformKnapper og derved er bleven bragt ud af sin Retning. Herved gives vel en naturlig Forklaring, der er yderst kjærkommen for vor rationalistiske og vantroe Tid; men desuagtet bliver Vidunde, ret, det skydes kun længere tilbage. Thi, om det end er aldeles,naturligte, at Knappen bragte Kuglen ud af Retningen, saa ligger nu det Vidunderlige i, at Knappen netop skulde sidde paa det Sted, hvor Kuglen traf. Og dette maa tilskrives det preussiske Knappereglement, som altsaa er vidunderlig godt beregnet, hvilken Ros selvfølgelig bør overføres paa det danske dito. Knappen var paa sit Sted, ifølge Reglementet om, hvormange Knapper og hvor de skulle være; men det vilde ikke have vær et tilstrækkeligt uden Reglementet om, at Uniformen skal knappes til høire Side. Kuglen kom nemlig fra Venstre, og det er bekjendt, at knappede Knapper aldrig sidde aldeles regelmæssig, da de ved Brugen løsnes og forrykkes. Følgelig har Reglementet om, at Uniformen skal knappes tilhøire, bevirket, at venstre Sides Knapper sadde paa deres Plads, parate til at modtage Kuglen. For dem, der vilde mene, at den lykkelige Skjæbne, der ledede Kuglen, ogsaa kunde have forandret Knappens Plads, hvis denne ikke havde været rigtig, bemærke vi, at Sligt gjørt Skjæbnen ikke. Skjæbnen gjør Sit, Menneskene skulle gjøre Deres. J begges Overeensstemmelse ligger det Vidunderlige. Skjæbnen bestemte Kuglens Retning, Reglementet bestemte Knappens Plads, og saaledes traf Kuglen Knappen ved Hjælp af Reglementet. Vi overlade til Philosopherne, navnlig de Schellingske, at anstille en dybere Undersøgelse over denne Mediation mellem den absolut raadende Skjæbne og Menneskets selvbestemmende Villie, hvorved det Vidunderlige fremkommer. Derefter ville de maaskee være istand til at analysere den Tryde-Grundtvigske Sætning, at den danske Konge skal være absolut uindskrænket og det danske Folk absolut frit. Men først og sidst: Respect for det preussiskdanske Knappereglement!