Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-04-01
Hvad der i nyere Tider er gjort for Lægevidenskaben, er noksom bekjendt. Fra det Øjeblik af den offentlige Sundhed blev een af Statsbestyrernes første og vigtigste Omsorger, Hospitaler, oprettedes, og autoriserede Læger ansattes, har De Konsten ogsaa mere og mere hævet sig. Mænd, som helligede den deres hele Livs Stræben, saae sig nu belønnede for deres tunge Arbeide, og kunde derfor anvende saa meget mere Tid og Arbeide paa deres egen og deres Lærlingers Uddannelse. Ved gjensidig Meddelelse af Raad, Vink og Erfaringer i trykte Skrifter, bliver Videnskaben et Almeengode for den hele cultiverede Verdens Læger. Hvor der er gjort og gjøres saa meget for Lægekonsten af Mænd, der opoffrede sig ganske dertil; af Regjeringer, der hverken sparede Umage eller Bekostning, for at lade selv den Allerfattigste nyde de gavnlige Frugter deraf, burde Qvaksalverie, der i ældre Tider fandt større Undskyldning i Manglen paa offentlige Sygehuse og autoriserede Læger, upaatvivleligen skyes som en sand Pest. Jeg træder her tilbage, og lader en berømt Læge, S. A. S. Tissot, der selv har skrevet de ypperligste Sundheds Skrifter, baade for fornemme og menige Folk, tale. Hans Ord ere disse: *)"Det staaer nu tilbage at tale om en Plage, som foraarsager mere Ødelæggelse end alle de Sygdomme, jeg har beskrevet, og som, saa længe den skal blive ved, vil tilintetgjøre al den Forsigtighed, som man vil bruge til et Folks Vedligeholdelse. Det er Markskrigere. Jeg henfører dem til tvende Slags: de omløbende Qvaksalvere, og disse bedragerske Læger i Landsbyerne, saavel Mænd som Fruentimmere, der ere bekjendte her til Lands under Navn af kloge Folk, og som hemmeligt ødelægge Landet. "Det er vel sandt, at de saa kaldte kloge Folk ei bringe Penge ud af Landet, som de omløbende Qvaksalvere; men den Skade og Ødelæggelse, som de foraarsage blandt Folk, er vedvarende og derved ogsaa overmaade stor, og der gaaer ei een Dag af Aaret bort, paa hvilken jo et Antal saadanne Offere udmærke sig. Uden nogen Kundskab og uden nogen Erfarenhed, bevæbnet med 3 til 4 Lægemidler, hvis Beskaffenhed de ere lige saa dybt uvidende om, som om Sygdommenes, hvori de bruge dem, og da de fast alle ere voldsomme, saa ere de i Sandhed et Sværd i et rasende Menneskes Haand; de for være de allerubetydeligste Sygdomme, og gjør ufeilbarlig dem dødelige, som ere lidt mere af Betydenhed, men dog kunde have blevet helbredede, hvis man allene havde overladt dem til Naturen, og endnu meer, om de vare blevne vel behandlede. Stratenrøvere, som slaae Folk ihiel paa alfare Veie, lade dog denne dobbelte Tilflugt, tilovers, at forsvare sig og at faae Hielp; men en Giftblander, som bedrager den Syge, der sætter sin Lid til ham, og tager Livet af ham, er hundrede Gange farligere og tillige straffældigere. Man beskriver ved nøiagtige Tegn Tyvebander, som snige sig ind i Landet; men det *) See hans Underretning for Landmanden, oversat af J. Bang, Kbh. 1770. var nok saa meget at ønske, at man havde en Optegnelse paa alle disse bedragerske Læger af begge Kjøn, og at man vilde lade bekjendtgjøre den allernøiagtigste Fortegnelse herpaa, tilligemed en Liste paa deres blodige Foretagender. Man kunde maaskee herved indprente Almuen en nyttig Frygt, saa at den ei skulde underkaste sig at blive et uskyldigt Offer for disse Bødler.""Det er heller ikke at undres over, at deslige Folk (jeg siger det samme om de saa kaldede kloge Folk) som aflive Folk i Tusindtal, hvilke enten Naturen allene, eller, understøttede ved Hielpemidler af Lægekonsten, havde kunnet reddet, at slige Folk, siger jeg, kunne helbrede en Syg, der allerede har været under en dueligere Læges Hænder. Ofte opsøge Syge efter deres Ordre, som betroe sig til Folk af denne Egenskab (enten fordi de ei ville underkaste sig den Behandling, som deres Sygdom udfordrer, eller fordi Lægen, formedelst deres Egensindighed, ei vedblive at yde dem deres Opmærksomhed), saadanne Folk, som love dem en hastig Helbredelse, og fordriste sig til at bruge saadanne Midler, der foraarsage de fleste Døden, og helbrede den, som har Kræfter nok til at imodstaae, noget hastigere, end en retskaffen Lægshavde vovet. Det er meget let at faae hele Optegnelser af hele Sogne, som øiensynligen kunne bevise Sandheden af disse Sætninger. "Hvis den gemeene Mand vidste at slutte fornuftigen, saa vilde det være let, at bringe ham ud af sin Vildfarelse; men da han ei veed det, saa maa de, som ere hans Foresatte, gjort det paa hans Vegne. Jeg har allerede viist, hvor latterlig dens Fortrolighed er til de egenlig saa kaldede Markskrigere; men deres Hengivenhed til de saa kaldte kloge Folk, er endnu ufornuftigere. Det sletteste Haandværk lader sig lære; man kan ei blive Skoeflikker, eller tilberede gamle Stykker Læder, med mindre man tilforn har været i Lære, og til den nødvendigste, nyttigste og behageligste Konst skulde det slet ikke behøves, Man anbetroer er et Uhr til at sættes i Stand af Andre, end Den, som i endeel Aar har lagt sig efter at forstaae, hvorledes det er gjort, samt de Aarsager, som foraarsage dets rigtige og urigtige Gang, og man vilde anbetroe den meest sammensatte, fineste og kostbareste Machine til Folk at forbedre, som ei har det ringeste Begreb om dens Indretning, om Aarsagerne til dens Bevægelse, og om de Verktøier, hvorved den igjen kan bringes tilrette. Jeg sætter, at en Soldat, som formedelst sine Skarnsstykker er dreven fra Regimentet, eller af Liderlighed har taget Flugten, en Bankerottør, en beskjæmmet Eeistlig, en fordrukken Barbeer, og en Mængde andre lige saa slette Folk, gjøre offentligen bekjendt, at de paa det fortræffeligste vide at sætte Ædelstene istand igjen, saa vil ingen, dersom de ikke ere bekiendte, eller man seer noget af deres Arbeide, og har troeværdigt Vidnesbyrd om deres Redelighed og Duelighed, anbetroe dem for 4 Skilling falske Steene; de maae da døe af Hunger. Men lad dem, i Stedet for at give sig ud for Juvelerere, give sig ud for Læger, saa vil man komme dyrt til at betale den Fornøielse, at man anbetroer dem sit Liv, hvoraf de, inden kort Tid, skulle i Bund og Grund ødelægge det lidet, som er tilovers.""De største Læger, disse sjeldne Mennesker, som, fødte med de lykkeligste Gaver, have fra deres spædeste Barndom af oplyst deres Forstand, og siden med Flid lagt sig efter alle Dele af Naturlæren, som have opofret den bedste Tid af deres Liv paa en regelmæssig og flittig Undersøgelse af det menneskelige Legeme, dets Forretninger, og Aarsagerne, der kunne hindre dem, samt alle Midler derimod, som have overvundet den Ubehagelighed, at leve i Sygehuse blandt hele tusinde Syge, og forenet alle Tiders og Stæders Jagttagelser med deres egne; disse sjeldne Mennesker, siger jeg, finde sig ikke engang duelige nok til at paatage sig den kostbare Skataf den menneskelige Sundhed, og man vil overlevere den samme til nogle grove og dumme Folk, som, fødte uden naturlige Gaver, opvoxne uden Undervisning, ofte ei engang kunne læse; som veed lige saa lidet af alt det, der henhører til Lægekonsten, som af de vilde Asiatiske Folks Sæder; som ei have tilbragt vaagne Nætter uden for at sværme, som ofte ikkun drive dette skrækkelige Haandværk, for at erhverve sig Penge til at drikke op, og som oftest ere drukne, naar de øve den; som ikkun ere blevne Læger fordi de ere uduelige til at blive noget andet, En saadan Opførsel maa ethvert fornuftigt Menneske holde for den høieste Grad af Daarlighed. Dersom man indlader sig i Undersøgelse af de Lægemidler, de bruge, og ligner dem med den Syges Fornødenheder, for hvem de anordne dem, saa maa man grue derover, og bejamre denne ulykkelige Deel af det menneskelige Kjøn, hvis Liv, saa kostbar for Staten, jammerligen bliver anbetroet til de allermorderske.