Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-02-19
Captain Trant forlod Corfu imod Enden af October 1829 for at begive sig til Pyrgos, en liden Stad paa Vestkysten af Morea, som i de sidste Krigsaar havde været Hovedpunktet over hvilket Forbindelsen imellem de joniske Øer og Grækenland blev vedligholdet. Han fandt denne Stad, som i 1825 havde havt 4000 Jndvaanere, liggende i Ruiner, da den var bleven aldeles ødelagt af Jbrahims Tropper. Herpaa reiste han over Land til Napoli di Romania; denne Reise var meget besværlig, da den blev foretaget paa slette Veie, med maadelige Heste og i Egne, hvor der var Mangel paa Levnetsmidler; Beboerne vare mishandlede af de Græske Tropper selv, ligesaavel som af Jbrahims; han kom i Nærheden af det gamle Olympia til en Landsbye, hvor man betragtede ham og hans Følge saalænge med Mistillid, indtil man erfarede, at de vare Englændere og ingen Græker. - Han forlod nu Olympia og passerede en Dal, som laae paa begge Sider af Floden Nabura; den var meget romantisk, paa begge Sider omgivet med høie Klipper, prydede med Græsflader, Buske, Egetræer, Pinier og Cypresser, alt havde et frisk og grønt Udseende; men han opdagede ikke een Boepæl for Mennesker; høiere oppe dannede sammenstyrtede Klipper en naturlig Broe over Floden. Paa en Høislette ved Udgangen af Dalen græssede talrige Flokke af Faar og Gedder, bevogtede af store og modige Hunde og under Opsyn af Hyrder, klædte i Faarepelse og bevæbnede med Flinte, Pistoler og Dolke. J den øverste Deel af denne Slette laae Staden Lalla, før Revolutionen beboet af nogle Tyrkiske Familier; men som alle havde taget Flugten til Patras; nogle faa Græske Familier havde boesat sig i denne ødelagte Stad. Han passerede nu igiennem den paa Mennesker tomme Dal, Erymanthas; hans Veiviser, Angstasius, forkortede ham Tiden med Fortællinger om Krigsbegivenhederne, hvori han selv havde deeltaget, han skildrede med meget Beltalenhed de Trængsler, som de stakkels Landbeboere maatte udholde; men nu sagde han, lægge vi ikke længere Haand paa andres Eiendomme. Neppe havde han sagt disse Ord, førend et Lam, som havde forvildet sig fra Flokken, løb over Veien; øieblikkeligen løb Anastasius afsted og trak sin Kniv frem for at dræbe det, hvorved han dog saae sig forsigtigt omkring om Jngen lagde Mærke dertil. Trant erindrede ham om hvad han nyeligen havde fortalt om hvorledes de Græske Soldater nu havde forandret deres Forhold. J hvad, svarede han, naar vi ikke fortære det, saa vil Ulven giøre det. - Trant beskriver Faarehyrderne i disse Egne, som et i bøi Grad vildt og uciviliseret Folk, de beskjæftige sig blot med at passe deres Hiorde, og føre dem i disse eensomme Bierge fra en Græsgang til en anden. Deres Hytter ere omgivne med Riisgierder, indenfor hvilke deres Hunde bevogtede unge Lam; imedens de selv vandre omkring med den øvrige Deel af Hiorden. Fruentimmerne spinde Bomuld til deres Klæder og lave Velling af Hirsemeel og nogle smaae Oste, deres deste Retter. Han kom dog ogsaa igiennem an ere Egne, hvor Tilstanden var bedre, hvor man dog i to Aar havde kunne komme til at faae og høste, og hvor han forefandt fyldte Lader og Udsigter til en bedre Fremtid. Folket var udmattet af syv ødelæggende Krigsaar, ønskede Rolighed og var meget villigt til at underkaste sig Greven af Capodistrias Regiering (det samme vil udentvivl blive Tilfælde naar Konge Otto tiltræder Regieringen.)