Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-09-18
Frankerig. Republiken er ræddet, Dens Venner juble af Fryd, dens Fiender skiælve og rase af Forbittrelse. Medens disse see hver af deres diævelske Planer kuldkastet, hvert Haab tilintetgjort, kiempe hine med altid fordoblet Held, med mandig Kraft og glødende Enthusiasme for Frihedens Altar. Den politiske Krise, som i sidste Avis blev fra enhver Side fremstillet som uundgaaelig, er indtruffen De 2 Direktorer Carnot og Barthelemplaf hvilke den første enten er flygtet eller har dræbt sig selv), Pichegru og mange andre af de meest udmærkede af 500 og de Gamles Raads Lemmer ere afsatte og satte i Forvaring. Under alt dette har Staden Paris forholdt sig ganske rolig, og man haaber, at det hele vil løbe af uden allermindste Blodsudgydelse. Følgende er Historien af denne vigtige Forandring og dens nærmeste Følger m. m., Den 4de Septbr. vil blive evig uforglemmelig i Republikens Aarbøger; den er en af de mærkværdigste Dage i den franske Revolution. Efterat der og Natten var af Emigrantere og leiede Mordere gjort et frugtesløst Angreb paa Posterne for Direktorialpaladset, bundrede Allarmkanonerne om Morgenen Kl. 4. Linietropperne besatte alle Tilgangene til Forstaden St. Germain; General Angeran (som ved denne hele Expedition har have en betydelig Rolle) nærmede sig Tuilleriernes Haveport, hvor det lovgivende Korpses Grenaderer vare forsamlede og forlangte, at man skulde lukke og for ham. Det blev ham nægtet af Skildvagten. Jeg vil selv aabne mig Veien, raabte han, og lod alt rykke Kanoner frem, for at nedskyde Gitteret. Nu kom endelig Rammel, Grenadeerernes Oberst, frem og lod lukke op. "Usling, - sagde Angereau, i det han rev Epauletterne af ham - du fortiener ikke at tiene Republiken. Derpaa spurgte han Grenadererne, om de vilde lade sig blende af Royalister eller være Frihedens Soldater: "Leye Republiken var Grenaderernes Svar, som saaledes strax gik over til Angereau. J samme Øieblik lod Direktoriet opslaae et Skrivt i alle Gader af Paris, som indeholdt de haandgribeligste Beviser for, at flere Medlemmer af begge Raadene havde sammenrottet sig for Monarkiets Gienoprettelse til Ludvigs VIII Fordeel. Man læste deri en Korrespondents mellem Pichegru og Prindsen af Conde fra den Tid den første var General over Rhin=Armeen, hvilken Korrespondents er opdaget af Papirerne, som fandtes i den af Buonaparte i Jtalien arretterede Grev d'Antraigues Brevtaske. Af samme sees, at Pichegra havde forenet sig med Prindsen af Conds til at indføre Monarkiet i Frankerig. Til Belønning derfor, var giver ham Løfte paa 1,500,000 Dukater, paa at blive Marechal de France, faae det røde Baand, betydelige Godser (som skulde føre hans eget Navn), 12 Kanoner, store Livrenter for sig og sin Kone, et Hotel i Paris a. Aarsagen, hvorfor dette Projekt ikke blev iværksat var, at Conde vilde ene have Æren for Kontrerevolutionen, og kunde derfor ikke tilstæde Pichegru at optage Østerrigerne, til at virke med i Planens Udførelse, og paa andre Vilkaar torde denne sidste ikke vove at lægge Haand, paa Værket. (En fuldstændigere Beretning om dette den troeløse Pichegruls Forræderie og hine Ærgierriges nedrige Fremgangsmaade forbeholder man sig - for sin Vidtløftigheds Skyld - at give i et af de næste Bidrage. - De mistænkelige Deputerede bleve nu satte i Arrest, og, uagtet det store Sammenløb af Menneskeer, blev hele Paris tolig, og al Eiendom skaanet, paa det nær, at nogle ropalistiske Journalisters Presser bleve slagne i Stykker. (Da Pichegru vilde benytte sig af sin forrige Jndflydelse paa Soldaterne, sagde den som fængslede ham. Republiken saae i dig en god General, men du har forraadt den; jeg er kuns en Soldat og er bleven den troc.) -Et stort Antal af begge Raadenes Lemmer forsamlede sig derpaa, nemlig: de af de Gamles Raad paa den chirurgiske Skoles Amitheater og af 500 Raadet i Oden Sal. I det første blev Roger Dücos og i det sidste La Marque Præsident, 5000 Raadet sendte strax et Budskab, til Direktoriet, hvori det forlangte Oplysning om det skeete. Efter Grandpres Andragende (som var den første der besteeg den nye Talerstoel, blev en Kommission af 5 udvalgt, som skulde for slaae Forholdsregler, til at sikre det lovgivende Korpses og Direktoriets Frihed og Konstitutionens Sikkerhed imod deres Fienders Angreb. Paa Laaportels Forslag tillod 500 Raadet Tropperne at gaae over den konstitutionelle Grændse, hvilken Beslutning strax samtykkedes af de Gamles Raad. (Denne Akt kalder Redakteuren en anthentisk Æreserklæring til Armeerne.) Begge Raadene erklærede sig for permanent, og af 5000 Raadet blev strax udnævnt en Kommission af Sal. Jnspektorer, Paa den meldte Kommissions Beretning er klærede nu Raadet og Aftenen Kl. 11 ikke mindre end 52. Valgforsamlingers Valg for ugyldige, og besluttede følgende, størstedelen af store Talenter bekiendte Personers Deportation, nemlig: Anbry, Job=Aim, Bally, Ballard, Boissyd Anglas, Bornes, Bourdon de Dise, Cadroy, Couchery, Lahave, Delarste, Doumaire, Dumolard, Duplantier, Duprat, Gilbert=Desmolteres, Henri=Lariviere, Jmbert-Colomes, Camille Jordan, Jourdan fra Rhonemundingernes Departement, Gaux, Lacarrikre, Marchand=Gomicourt, Lernerer, Marson, Madier, Maillard, i 5000 Raadet, Noailles, Andre de la Logere, Marcourtin, Pavie, Pastoret, Pichegru, Polissart, Clermontaux, Qvatremmere de Quiney, Saladin, Semeol Tarbe, Vauvillieres, Vaublant, Villaret=Jøyeuse, Villot, BarbsMarbois, Dumas, Detorop, Ferrant=Vaillant, LasondLadebat, Lhomond, Maillard af de Gamles Raad, Maraire, Mürinais, Paradis, Portalis, Rovere, TronconDücondrai, Blain fra Rhonemundingerne, Carnot og Barthelempbegge Medlemmer af Direktoriet, Brottier, Lavilleurnois, Daverne de Presse, Cochon, Dossonville, General Miranda, General Morgan, Journalisten Saard (Udgiver, af politiske Nyheder) Maithe, Ramel, Kommandant ved det lovgivende Korpses Grenaderer. (Normandes og Thibandeauls Navne, som vare med paa Listen, bleve igien udslettede, da mange Lemmer talede til deres Fordeel. Saa har Raadet ogsaa blant andet besluttet at alle Emigranter inden 5 Dage skulle rømme Republikens Gebet, og ifald nogen herefter findes, da overgives de til en Militair=Kommission for at dømmes og straffes. Overhovedet ere alle de Love, som Clichianerne have udvirket, f. E. de til Emigranternes, deres Paarørendes de eedskye Præsters eller de af det Kongelige Huus Overblevnes (som Hertugen af Orkeans Enke a.) Gunst, de om Nationalgarden, om politiske Selskaber a., afskaffede og en stor Deel af de gamle Dekreter igien satte i Kraft.