Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-26
Rosenkrandsens Beskrivelse. En catholsk Præst, Anton Pass, har udgivet en Rosenbüchlein, hvori han forklarer hvad en Rosenkrands egentlig er, nemlig en af 150 Ave Maria, 15 Fader Vor og den catholske Troesbekiendelse bestaaende og af Paverne med mange Aflad benaadet, Bøn. Den kaldes ogsaa Palter, fordi den har Lighed med Davids, da samme bestaaer af 150 Psalmer, og Rosenkrandsen af 150 engelske Hilsener. J Anledning af Forf. Forsikkring, at Jomfru Maria skal have aabenbaret sig for den hellige Dominicus, der i den første Halvdeel af det 13de Aarhundrede begyndte at prædike Rosenkrandsen, og 1226 stiftede Rosenkrands Broderskabet, siger Bogens Recensent, at han ikke vil bestride denne Mening, men gjøre den bemærkning, at Opfindelsen af Rosenkrandsen, tilhører yngre Tider; at Benedictinerne i det 6te Aarhundrede forrettede deres Bøn ved deres Arbeide efter en Rad smaae Kugler, de havde trukket paa en Snor; at Muhamedanerne bære en saadan Snor med 99 smaae Kugler, som de ved deres Bøn efterhaanden lade gaae ned, medens de udtale de i Koranen forekommende 99. Guds Egenskaber, og at Jndierne give deres Gud Brahma den hellige Vedam til Studeren og Rosenkrandsen til Beden i Haanden. Rosenkrandsfesten høitideligholdes i den romerske Kirke den første Søndag i October. Gregorius XIII., der var Pave fra Aaret 1572 til 1585, og havde stiftet den til Erindring om den Seir, som de Christne vandt over Tyrkerne d. 7 Oct. 1571 i Middelhavet, paa hvilken Medlemmerne holdt festlige Bøngange, for at nedbede Himlens Bistand til det forestaaende Søslag. Festen skulde, efter den pavelige Forordning, høitideligholdes i alle Kirker, hvori et Rosenkrands=Alter befandt sig. Men efterat den romerske Keiser Carl VI. d. 5 Aug. 1716 havde slaaet Tyrkerne paa Flugten, medens den hellige Rosenkrandses Brødre og Søstre bade om Seir for hans Hær, havde Pave Clemens Kl. udvidet Rosenkrandsfesten til alle catholske Kirker i Occidenten. Et Ord i rette Tid af Tieck. Jeg troer, at den, der ikke giver være jordisk, kan heller ikke være overjordisk, Nat og Dag, Søvn og Vaagen, Opløftelse og Ligegyldighed maa afløse hverandre. Vi beklage med Føie, at det er saa og maa saa være; dog, det kan ikke være anderledes. Men den, der gjør en himmelsk Kierligheds Henrykkelser til en staaende Artikel i sit Hjerte, den befinder sig uden Tvivl paa den allerfarligste Standpunct, som Mennesket kun kan vove sig paa "Det Menneske, som Gud ikke aabenbarer sig for i Naturen og Historien, er allerede at betragte som dødt; den, som ikke seer i Fornuftens Kraft, hans høje Nærværelse, er allerede forloren. Ogsaa den er gudfrygtig, som fra Maleriet straaler en Henrykkelse i Møde, og som, saalænge han læser Shakespears Sommernat, føler sig salig og i Himmelen. Thi ogsaa Skjæmt, Lyst og Vittighed ere af guddommelig Oprindelse og vi blive saa meget renere og luttrede, jo mere vi kunne erkjende den guddommelige Straale i disse fine Spil." Schlers Tanker om Philosophien i Aaret 1803. "Hellige Philosophie, jeg tilbeder dig! uden dig vilde vi være Dyr=Mennesker, ja end- og Bestier, Men hvad er Philosophie? Varjeg en rig Mand, saa vilde jeg love den, der fortalte alle de Betydninger, dette Ord har faaet siden 3000 Aar, en Belønning af 200 Ducater.