Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-03-09
J en aldeles urigtig Fortolkning. Naar Hr. Dahlerup er ubeskeden nok til selv at gjøre Lovtale over de almindelige Landeveie i det samlede Frederiksborg Amt, da bliver det et nimodsigeligt Beviis for, at han, i det ringeste i Cronborg District, ei har bereist andre Veie, end fra Frederiksborg til Kagerup og fra førstnævnte Sted til Wexeboe eller Nyrup; thi paa alle de andre mindre Landeveie her i Districtet er ikke noget kjendeligt foretaget siden den Tid, da Hans Høihed Prindsen af Hessen reiste fra Helsingøer, over Esrom, til Frederiksværk. Ved at opfordre mig til at bevise, at Veiene ere ufremkommelige, sætter Hr. Veisiskalen mig rigtig nok i Forlegenhed, dersom. Ordet, ufremkommelig, skal tages i strængeste Forstand; thi frem kan man dog omsider komme, naar man har en stærk Vogn og gode Heste; men jeg veed ikke, om en Vei, efter Talebrugen, kan kaldes fremkommelig, naar man undertiden maa dreie af for store Stene, som ligge midt i Veien, naar man snart kommer over aldeles opkjorte Steenbroer, hvor Hestenes Been og Hjulene staae lige stor Fare for at brækkes, snart mode saa store og brede Vanddamme midt i Veien, at en ubekjendt lettelig kunde fristes til at see sig om efter en Færgebaad. Af denne Beskaffenhed er i det mindste Veien imellem Helsingøer og Enrom, uagtet dette er en af de meest alfare Torveveie i hele Amtet. De andre mindre Landeveie ere kun lidet bedre, og ville snart blive lige saa vanskelige, dersom der paa dem forefaldt mere Kjørsel, thi baade i disse og hine flyder Regnvandet langs igjennem Vognsporet, hvor Veien næsten overalt et dybest; kun meget sjelden seer man, ved en eller anden Sognefogeds Foranstaltning, en liden uregelmæssig Ridsning, hvoraf en Smule Dynd er bleven opkastet paa Veien, som netop derved bliver mere søelet, indtil Regnen atter skyller Dyndet bort. Skulde Hr. Dahlerup faae Tid til engang at besee disse Veie, da vil han vist neppe opfordre mig til at bevise, hvad jeg her har sagt. Det glæder mig i øvrigt, at mit Forslag om militaire Veiarbeide har vundet Hr. Dahlerups bifald. Gid det kun snart maatte skee, og dette vil det upaatvivleligen, naar Sagen med Fynd og Varme bliver vor gode Konge forestillet. – Esbønderup, den 26de October 1810. Denne Declaration er upaatvivlelig communiceret Hr. Veisiskalen, tilligemed en Paamindelse om, at besørge de alt for yderlig forfaldne Veie i nogenledes fremkommelig Stand, thi strax derefter blev Veiarbeidet foretaget ved Horserød og Maarum. Paa hvilket sidste Sted man, til alle Veifarendes store Bedrøvelse, har opbrækket den gamle Steenbroe, anvendt den til et Steengjærde ved Siden af Veien, og opkastet af Grøvterne det fede og bløde Leer til en høi Rygaas, saa smal i Midten, at 2de Vogne, med høit Læs, umuelig kunde kjøre forbi hinanden, uden at velte ned i en af de dybe Grøvter. "Dog vil jeg ikke troe, at Hr. Veisiskal Dahlerup har havt videre Deel i dette høistbesværlige og aldeles uhensigtsmæssige Arbeide, end blot at afstikke Veien, og afsætte dens Bredel imellem Grøvterne, men at han siden har overladt den hele øvrige Foranstaltning til Sognefogden; thi som Magasin Bestyrer i Sorøe maadet naturligvis være ham langt vigtigere at opholde sig der. Havde han selv været tilstæde, vilde han upaatvivleligen have ladet den gamle opkjørte Steenbroe jevne ved Smaastene og Gruus, hvorved den var bleven varig, i Forhold til den der værende Færdsel næsten uforgjængelig, og meer end de 3/10 Dele af Arbeidet var bleven sparet.