Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-02-07
Det synes, at Holland finder det raadeligere, roligen at trække Renterne af den Capital, som det har forhvervet ved den tillukte Schelde, og at holde sin Formue i Circulation, end i det uvisse Haab om et vedvarende Monopol til sine Skatters Forøgelse at sætte den paa Spil. J det ringeste veed man endnu ikke, at Holland, har reclammeret Engelands Hielp, det synes meget meere, ei at ville indvikle sine Allierede i denne sin Handel, men ved de Allierede at blive trakt i de sammes Handel. Krigens Forbandelsee, sagde For 1791, er endnu større i Holland, end i England . Vil man beraabe sig paa Traktaternes Hellighed, uden at see tilbage paa de naturlige Rettigheder og den sande Politik af den interesserte Stat, saa er det mærkeligt, at da den westphalske Fred, uagtet Garantierne, næsten i alle væsentlige Punkter er bleven brudt for Protestanterne; at, da England 1720 intet videre gjorde, end at bringe en velmeent, men i Grunden skadelig, Convention tilveie, da annus normalis saa ofte er tilsidesat, da den tilsigtede Ligevægt af Tydsklands evangeliske og catholske Stænder er ganske stødt over Ende, Protestanternes Venner og Protestanterne selv nu ængsteligen ville have de Traktater holdte, som for længe siden ere brudte, uden at bekom re sig om, at de igien kunne vinde det Tabte, 7) Annalen der Brittischen Geschichte, 17 B. og at en Leilighed nu frembyder sig, at oprette igien det, som Tydsklands evangeliske Deel med saa megen Møie har tilfægtet sig i det 16de og 17 Aarhundrede. Men kom det nu ikke ogsaa derpaa an, at Protestanterne skulle handle efter deres Stats legems Aand, saa er det en unægtelig Sandhed, at en Stat ei maae sætte sin egen Velfærd paa Spil, for at understøtte en andens Traktater, der ikkun have en maadelig Rettighed. Det være mig tilladt at anføre to vigtige Auctoriteter. Den ene er Marquis af Landsdown. Denne øvede Statsmand sagde : " Stadigen, at understøtte Traktater, og at understøtte ved alle Leiligheder dem, som man har Forbund med, ere smukke Ord; men aldrig skulde de overhovedet forandre min Grundsætning, som er: At fra det Øieblik, da man indseer, at en Traktat er imod Landets Fordeel, ophører den at være forbindende for Landet. Dette var ogsaa Friderich den Stores Grundsætning. Han sagde: "At Traktater bleve gjorte for at betragtes, men ikke for at handle derefter. Han lignede dem med visse Kunstarbeider, som vel giøre deres Kunstnere Ære, men ere ganske uden Nytte. Den anden herhidhørende Auctoritet er en af Beslutningerne, som Staden Manchester i Aaret 1791 den 19de April tog imod Krigen. mod Frankerig H. Her hidder det: " At alle Alliance=Traktater, som kunne tiene til at forvikle England i Stridighed med fierne Folk, ere aldeles skadelige for dette Lands Fordeele." 2) Følgerne af de franske Erobringer. a) I Henseende til Ligevægten af Europa kan vel den fierneste Anledning saa lidet gives 7) Annalen der Brittischen Grschichte, 17. B. e) Sammesteds. S. 189. til et Angreb paa Frankerig, at det maatte ansees for overflødigt, om man møisommeligen vilde kuldkaste denne Paastand. Hvo underskriver ikke den ædle Frihedsforsvarer, ForlsErklæring, naar han siger: "Han havde stedse været en ivrig Forfægter af Ligevægten, saa længe Franskmændene havde viist sig som en intrigante og uroelig Nation, men nu, da Frankerigs Stilling er saa meget forandret, og dette Rige har befæstet en Regiering af hvilken hverken forsætlige Fornærmelser ei heller Uretfærdigheder imod Naboerne kunne være at frygte for, saa var Ligevægten ham høist ligegyldig, og han vilde vedblive at tænke saaledes, indtil han saae, at en anden Nation forbandt den samme store Magt med de samme Regierings Grundsætninger, og derved vilde opfordre alle Stater, i Europa til Opmærksomhed og Sikkerheds Forholdsregler. At Frankerig, uagtet den nu værende Storm, der fra Frankerig har udbredet sig til Tydskland, ikke igien er blevet den af For betegnede Magt, af hvilken man kunde befrygte Ligevægtens Ophævelse, vilde vel Vægtskaalens Stormester, Walpole, selv ei nægte. Øiemeedet er stillet paa, at danne nye Fristater; og disse kunne, efter deres Natur, lige saa lidet, som Holland, Schweiz og Nordamerika, omstyrte Jordens politiske Ligevægt. Frankerig gjorde dette, som bekiendt, under Ludvig Kl. mere ved Cabinettets Jntriquer, end i offentlige Krige. Jntriquer falde i den tilkommende Tid aldeles bort, og den nærværende convulsiviske Tilstand fortiener, som snart over gaaende, ingen bemærkning, da den er foraarsaget ved en fremmed Jndblanding i Frankerigs Handling, og for at dømme om Frankerig, maae man bie og see, hvorledes det, sig selv overladt, vil forholde sig. b) Jeg gaaer nu over til Staternes fær deles Jnteresse. Tydskland har først en fælles, dernæst en deelt Jnteresse af de evangeliske og catholske Stænder. Den fælles Jnteresse bestaaer deri, at Statslegemet ingen Afgang lider, paa det at den samtlige Magt ikke bliver svækket i Bidraget af Contingentet og Rømermonathe.