Politivennen, 1804-01-01
Enkelte Tanker om dansk Lovkyndigheds Politi med Hensyn til kriminelle Snger. Efter Begrebet om borgerligt Selskab, er enhver Overtrædet at Selskabets Love en offentlig Forbrydelse; thi det hele Selskab fornærmes ved enhver Handling, som strider imod Love, der antagne maae agtes at stræbe til Selskabets Maal: muligste Fuldkommenhed. Debitor, som ej betaler sin Skyld i rette Tid, er ligesaavel som Tyven, der bestjæler sin Naboe, Forbryder imod det offentlige. Den ene haver saavelsom den anden overtraadt Selskabets Love. Men da i Følge mange Anordninger og især ifølge Forordningerne om Forligelses Væsenet, ikke enhver Overtrædelse hvorfor Lovene sætte Straf, ansees som Forbrydelse imod det offentlige, det er: gvalificerer sig til Justitiens Forfølgning, saa spørges: hvilke Overtrædelser gvalificire sig til Justitiens Forfølgning? Det er dette Spørgsmaal, som jeg formener ikke kan besvares anderledes, end at det beroer paa visse Embedsmænds vilkaarlige Lovfortolkning og Anvendelse af Lovene paa en denneeret, men endnu ikke undersøgt eller beviist Handling, for saa vidt at det her tilkommer disse at beslutte, om Justitiens Forfølgning skal anvendes eller ikke. Dog bør herfra undtages nogle af de groveste Overtrædelser af Lovene, saasom Ormen læse Majestatis, Mord, Mordbrand Røverie, Tyverie og nogle andre, som bogstaveligen i Loven befales forfulgte af Justitien. Da Erfaring overbeviser om at Justitien er meere haard i at forfølge, end i at straffe, saa synes det, at dens Forfølgning, som ofte er langt værre, end sammes Maal: Straffen, ikke burde være overladt til Embedsmandens vilkaarlige Beslutning og Anvendelse af Lovene paa en denundret, men ej beviist Overtrædelse. Med en Række af Exempler kunde jeg bevise at Justitien forfølger med Jnqvisition, Fængsel, Nærings og Formues Tab Haan og Spet; men efter lang Omsvøb ofte dømmer: uskyldig og straffrie. De Embedsmænd, som ifølge Embedsmyndighed tilkommer den Ret vilkaarligen at beslutte Jusattens Forfølgning for en denunceret Overtrædelse af Lovene, ere fornemmelig Forligelses Commissioner, Amtmænd Underdommere, de Kongelige Collegier og andre Øvrigheds Personer. Jeg haver nævnet Forligelses-Commissioner, paa hvis afgjørende Lovfortolkning det beroer at fordømme en Lovens Overtræder under Justitiens Forfølgning. Herom overbeviser Forord. af 10de Julii 1795 for Danmark og Forord. af 20de Januarii 179 for Norge. Ved disse Love ere Forligelses Commissioner bemyndigede at paakjende enten en Slags Gjenstand henhører under civil eller kriminel Søgsmaal, og i sidste Fald at afvise Sagen fra Commissionen, om den der ej maae forliges, men skal paatales af Justitien. Forligelses-Commissioner ere her vigtige Dommere og dømme om en Handling, som blot i Jndklagen til Commissionen er denunceret, men ej beviist eller undersøgt. For at kunne dømme herom maae de nødvendig bruge Lovfortolkning og anvende Lovene paa den anklagede Sags Gjenstand. Det heder i Forord. for Danmark: at Sager betræffende Fornærmelser ved Ord og Gjerninger, hvoraf kan flyde Volds og J Vits Bøder (Jnsamie) ikke maae forliges. Dette kunde man ansee for en almindelig Regel, hvorefter Forligelses-Commissioner kunde dømme; men naar vore kyndigste Jurister ere uenige om, hvilke Overtrædelser med Vold og 3 Mks Bøder kan afsones og hvilke ikke? saa skulde man vanskelig troe, at vore Forligelses Commissioner kunde dømme rigtigst herom, i Provindserne hvor ofte beskikkes til dette Embede i Kiøbstæderne Kræmmere og Handelsmænd og paa Landet Bønder og Landmænd. Forligelses Forordningen for Norge giver i denne Henseende endnu en anden almindelig Regel at bedømme Sager efter, som henhøre ikke til Justitiens Forfølgning, den siger, at Sløgsmaaal og Voldsager henhøre ikke til Justitiens Forfølgning, med mindre at den offentlige Roelighed derved er bleven forstyrret. At der over denne Regel kan og maae gjøres mange vilkaarlige Lovfortolkninger, fremlyser især af Cacellie P. M. af 16de Sept. 1797 til Stiftamtmanden over Aggerhuus Stift, i Anledning af at han forlanger en nøjere Bestemmelse over bemeldte Lovstedda en Dommer i Følge heraf havde afviist en Justits-Aution han havde foranstaltet imod 11 Personer for voldsomt Overfald. Bemeldte P. M. (hos Fogtman lyder saaledes i Udtog. "At naar man undersøger, hvorvidt berørte Lovsted trænger til en nøjere Bestemmelse, eller om det deri brugte Udtryk, Forstyrrelse af offentlig Roelighed, er saa harakteristisk, at man ved Hielp deraf i forekommende Tilfælde kan skjønnehvilke Slagsmaale eller Volds Sager Justitien bør paatale og hvilke ikke; da vil man finde, at Sproget endnu ikke er saa fuldkommen uddannet til philosophisk og seientifisk Brug, at alle saadanne Udtrykke kunde have ganske individuelle og bestemte Bemærkelser; men i Almindelighed forstaaer man ved den offentlige Roligheds Forstyrrelse: naar Nogen især naar fleere aabenbare og uden Skye foretage sig Handlinger imod Lovene, som forvolde en udbrudt og overordentlig Sensation. Den højeste Grad heraf er, naar Lydighed imod Lovene med Frækhed, nægtes, og den udøvende Magt finder Modstand i at haandhæve denne; i ringere Grad forstyrres den, ved saadanne Handlinger, som aabenbare stride imod almindelig god Skik og Orden, og hvorved anden Frygt eller andre usædvanlige Bevægelser opvækkes iblandt Medborgere. Heri kan være mange Grader, men til at forstaae det omhandlede Lovsted behøves ikkun foranførte almindelige Begreb om Forstyrrelse af den offentlige Rolighed, og dette Begreb synes ikke allene at ligge klart i Udtrykket selv, men og at være den almindeligen bekjendte conventionelle Betydning deraf. At forfatte Love, hvis Application i alle Tilfælde skulde falde ligesom af sig selv, forudsætter en nøjagtigere Amalysis afde menneskelige Handlinger, end man endnu haver opnaaet; det skjønnes i øvrigt ikke at en Forklarende Lovgivning her vilde være passende. Betræffende den Kjendelse in specie ved hvilken den af Stiftamtmanden mod de Skyldige foranstaltede Tiltale er afviist, da galificerer samme sig til Paaanke for den vedkommende OverDomstoel, som aldeles overlades ham at forstalte paa Justitiens Vegne, ifald han anseer det fornødent (Slutningen følger.)