JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Bedrageriet med Melk gaaer her saavidt, at man ikke kjøber den af Kar, men Hyrderne med deres Geder og Køer holde uden for Dørene og malke i Kjøbernes Overværelse. Om Morgenen forestiller derfor Staden en stor Qvægstald. Alting bræger og brøler, og Qvæget æder, i det det malkes, det Affald af Grønt, man tilkaster det, og tjener saaledes til at renovere Gaderne. - Badet Caldos, 10-12 Mile herfra og 2 Mile fra Søen, et hedt Svovlbad, besøges af Mange, saavel af Gigt og af Mavesyge Lidende, som Sunde, der komme her for deres Fornøielse. Folk, der have været ganske krogede af Gigt, og af Andre maatte lægges i Badekarret, sprang og dansede allerede den fjerde Dag.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
J Engelland kan den, som er bekjendt med Landets Vedtægter, ikke saa let blive snydt af nogen Kudsk. Naar man troer, at denne fordrer for meget, saa behøver man kun at række ham en Haandfuld Sølvpenge og anmode ham om, at tage saa meget deraf, som han troer der tilkommer ham for Kjørslen, Han vil da netop tage saa meget deraf, som han har Ret til at begiere, da han i modsat Tilfælde vilde gjøre sig skyldig i Frand, Svig. Et eget Bureau dømmer i alle Forseelser, som Hyrekudske gjøre sig skyldige i mod Almeenheden, straffer dem med Penge eller Fængselstraf, og lader Dommene, med Opgivelse af Kareternes Numer, bekjendtgjøre i de offentlige Tidender.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Kjøbenhavns Børs d. 4 Juli. Cours. Hamb. 2 M. 245, a vista 248. Spec. 248. - Specier solgtes til 14 Rbmk. 16 s. Oblig. 66 1/2. Norske Rigsbkiedler 15 1/2. Svenske Sedler 56 a 66 1/2 s. - Disconto 6 pC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-04
Rettelser. Side 838, Lin. 3 fra neden, stamscho læs: stomacho S. 844, L. 21. Schyterland. Scytherland, Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Syttende Aargang. No. 55. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 8 Juli 1820.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
Hr. Pastor Fuglsang beretter (Antig. Annaler T. 2, S. 4041) at de Steenminder, der forekomme overalt i Sjælland, og i Almindelighed, ansees for Gravkamre eller Altere, fuldkommen ligne de Sanctuaria eller Templer, han har fundet i Jndien, hvor han, som bekjendt, længe har opholdt sig, og at han derfor holder de danske Steenmonumenter ligeledes for Afgudstempler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
Ogsaa Biskop Münter har fundet, at den Høi i det gamle Jlions Akropolis, hvor Hectors Aske formodes at ligge, er af selvsamme Skikkelse som visse nordiske Steenminder, blandt andre den Kivikske Steendysse (Ant. Annal. T. 2, S. 285). Jntet er rimeligere, end at den asiatiske Hierark Odin, ved sin Ankomst til Norden, først tyede til den da allerede frugtbare Øe Fyen, og valgte dette Lands endnu vigtigste Stad Odinsen, eller som den nu hedder, Odense, til sin Bolig, hvilket ogsaa stemmer overeens med Snorres Beretning i Yngling Sag, og i det mindste synes at bekræftes derved, at i Omegnen af Odense Odins formodede Grav, Thors hellige Lund &c. findes. Fra hvilken Tidsalder de nyligen 2 Mile fra Odense fundne Oldsager (see No. 5354 af Skilderiet) ere, lader sig ikke med Sandsynlighed, bestemme, førend det er blevet udfundet, til hvilken Tid de blandt samme fundne Mynter, kunne henregnes. De græske Bogstaver, som findes paa Glaskuglen, vise fra hvilken Egn den hidrører. Men om den er kommen til Fyen med Geterne (de siden saakaldte Gother), fra det sorte Hav, eller med Varegerne, der opholdt sig i Grækenland, vil nok neppe nogentid fuldkomment kunne oplyses.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
J flere Aar har jeg iagttaget, at, for at sætte Publicum i Jld og Lue for sig, maa man fremfor alle Ting skjænke samme eet Mesterstykke, eller et Par saadanne, men tillige at, naar Publicum er først bragt i Varme, kan man gjerne lade flere Sludskestykker følge paa hinanden, uden at skulle have mindste Frygt for, at Sindelagene vilde kjøles derved; thi det ligner, dette Publicum, Theevandet, der kun i Begyndelsen bringes til at koge ved et stort Baal, men holdes siden let ikog blot og har af en liden vedhængt Spirituslampe. En Undersøgelse af, hvad der monne har stiftet meest Ulykke i Verden, Forbrydelser, eller Udduelighed, maatte blive ret meget moersom. Ogsaa det vilde være en ret god Folketone, ikke utaknemmeligen at forglemme de ældre bedre Digtere, eller Prosaister, og atter og ideligen at trække frem af Støvet samt opløfte til selve Stiernerne Mange, hvis eneste Fortjeneste det dog bliver, at have tilhørt en Fortid, i hvilken vi kun havde betraadt et saare lavt Trin af Dannelse. En god Mening er Hjælpemidlet og Undskyldningen for de Enfoldige, der, naar de have fordærvet Alt, tale om deres gode Mening og, hvad endnu er værre, faae Belønning for den. Er Nogen domfældet formedelst Overtrædelse af fiscalske Lovbud, især politiske Forbrydelser, da er Benaadelse paa sit rette Sted. J slige Tilfælde er det en Grundsætning, at Enevoldsherren er angreben, og da ligger der Storhed i at tilgive. Eftergiver Førsten Straffen, saa opløfter Folket ham over Fornærmelsen og skriger mod Fornærmeren. Følger Førsten en modsat Grundsætning, saa haves han og udraabes for Tyran. Benaader han afskyelige Forbrydelser, saasom f. Ex. Mord, udraabes han for svag, eller ildesindet. Napoleon 1808 til sin Broder Ludvig i Holland. Lær mig dog, hvorledes man har at bære sig ad, for at skrive en god Stiil!" sagde man til Swift. "Jntet er lettere!" svarede denne. Man maa bare altid sætte det rette Ord paa det rette Sted."De samme Mennesker, der ei blues ved at begræde opdigtede Ulykker paa Skuepladsen, kunne, uden at røres, see paa al den virkelige Nød, vor Usamdrægtighed bringer over os, ja, ofte ere de saa langt fra at sørge derover, at den Fortræd, de tilføie Andre, forhjælper dem, snarere end alt det Gode, de eie, til en saare kildrende Livsnydelse. Det er ligesaa vanskeligt at rose den Mand, der overgaaer Andre i Dyd, som at rose Den, der slet ikke har udført noget Rosværdigt. J Henseende til Hiin mangler Taleren Ord, i Henseende til Denne Ene. Der er Jntet en viis Mand har at vogte sig meer for, end for at vredes over Menneskers ulægelige Galskab. Alt i Verden har en Tid, da det er bedst, fra den af vorder det altid slettere, indtil det omsider duer aldeles ikke længer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
Den arragoniske Konge, Alphons den Vise, skal have haft følgende Mundhæld, der er blandt alle de Ting, Mennesker eie, eller hige efter deres hele Liv igjennem, Jntet bedre, end gamle Skove at brænde, gammel Viin at drikke, gamle Venner at pleie Omgang med, gamle Bøger at læse. Resten er Barneværk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
Digtermandslingerne træde nu omstunder fremmed et stygt Januskjæs. De ansee den bare Bestræbelse for allerede at være Maal og Palme. Dog, de aflægge venteligen eengang deres anværende Svøb, det de indbilde sig at være Vinge. Var jeg Konge, og der i een af mine Byer døde et Menneske af uforskyldt Trang, lod jeg alle de Rige sammenkalde og kaste Lod under Galgen. Lykkelige de Værker, man brænder, Publicum elsker de brændte Bøger. Erindringen har ofte gruelige Følger. Er der hundred Ting, hundred Personer, jeg mindes med Fornøielse, er der uden Modsigelse tusind, jeg gjerne gad glemt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
(Jndsendt.) Det er indtruffet i en Præstegaard i Sielland, at, et Faar tidlig i Fjor Foraar fødte et Gimmerlam. Det skede atter, at samme Faar igjen fødte et Lam tidlig i dette Foraar. Det i Fjor Foraar fødte Gimmerlam fik et Vædderlani Aar sildig, og døde fra det. Men hendes Moder, som havde født hende tidlig i Fjor Foraar, kastede sit eget Lam, som hun i dette Foraar havde født, og antog sig den moderløse Dattersøn og opfostrer det. Saadant synes usædvanligt iblandt andre Dyrearter. De Naturkyndige eller maaskee Landmænd kunde i Anledning heraf have Leilighed at yttre deres Erfaringer, og have den Godhed at meddele Publicum deres Formening, om dette skulde være en simpel Hændelse, eller deri kunde findes noget særdeles Forstandigt hos Faaret.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
Jndenlandske Efterretninger. Odense, d. 4 Juli. Den saakaldte Skovs gaard ved Willestofte, 1/2 Miil herfra, blev Natten imellem sidstafvigte Løverdag og Søndag et Rov for Luerne. Kun med Nød fik Beboeren med Familie Livet reddet. Jlden, som udbrød i en Tørvekube, var efter al Formodning paasat.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
Aalborg. Ved den i Rold, i Mandags den 26de Juni, holdte Stutterie=Besigtigelse, tilfaldt den 1ste Præmie, Smeden fra Kundstrup, og den Anden, Sognefoged Rasmus Larsen fra Skjørbek.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
Viborg, d. 3 Juli. Det i fordums Dage saa berømte Viborg Snapsting har da og været holdet dette Aar; men Fortidens Pengevæsen, Betalingsevne og Contanter vare der ikke. Hvad man saae, hørte og erfarede, var en endnu uer faret Mangel paa Penge til at klarere baade Kapitaler, Fordringer og Renter med, saa at der vist ikke har været slettere Termin i de sidste 30. Aar. Den almene Nød ligner et Hav i stormende Veir, hvor det vrimler af Vrag og Skibbrudne, alle stædte i lige Fare, og hvor de Fag, som svømme ovenpaa, ikke kunne redde hverken sig selv eller Andre. Ligesom i Aalborg saaes derimod det store Torv her pakket fuldt med alskens store og smaae Boutiker og Borde med al den Fylde af Nødvendigheder, Unødvendigheder, Luxusartikler, Glimmerstads og Knas, lige til Kager fra Christiansfeldt og Fuselsnapser fra Staden. Og uagtet de Handlende i denne pengetrange Tid holdt deres Vare dyrere end i Fjor - maae man dog tilstaae, at Boderne altid vare velforsynede med Damer, som Kjøbere og Beskuere. - Af indenlandske Fabrikater udmærkede sig Hr. Meyers Blikarbeide og lakeerte Sager fra Aalborg, som sædvanlig. - Manden med Kongressens ubehagelige Valtsemusik syntes denne Gang ikkun at være besøgt af Faa. - Derimod havde Manden fra Holland, der havde den Godhed at uleilige sig hid for at bage middelmaadige Vafler og udskjænke Drikkevare i sit medbragte Træhuus, vistnok en mageløs Søgning, om Aftenen havde han Musik, og Sang til Vaffelgildet. – Den finere musikalske Nydelse fik Kiendere og i denne Termin, da dHrr. Kapelmester Funck og Kammermusikus Lemming gav hver 2 Concerter i det dramatiske Selskabs Huus, til Glæde for Kiendere af den musikalske Konst. - For at see det Bedrøvelige derbedre, om behov gjordes, vare 3 Optici her, nemlig Weymann, Leia og Blumenreich. Derimod manglede aldeles en Skjærsliber til at istandsætte de skiærende og klippende Jnstrumenter. Terminen begyndte egentlig først den 27de, hvad Pengebetaling angik. - Endeel Specier solgtes fra 15 Mk. 6 s. til 15 Mk. 12 s.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
Blandede Efterretninger. Ved et Rescript ere nu de Bestemmelser, fastsatte, der skulle udføres ved Christiania Tugt og Manufacturhuus, saasnart den nu paabegyndte Udvidelse af dets Locale er tilendebragt. Blandt andet skal Mandkjønnet og Qvindekjønner holdes afsondret saavel i Arbeids, som Sovetiden; een eller to ensomme Fængsler skulle indrettes; Tugthuuscommissionens Medlemmer skulle ugentligen paa en ubestemt Dag besøge Tugthuset og optegne de Uordener de der have opdaget. Jstedet for Spisemester skal det ansættes en Marke tender, som skal udsælge visse bestemte Sorter Madvarer og Øl, men ingen stærke Drikke. Hvert Lem *) skal dagligen have 4 s. Species (omtrent 3 s. Dansk) og 1 1/2 Skaalpund Brød, men intet videre, det skal undersøges, hvad Fangen er istand til ved Arbeide at fortjene til Stiftelsens Bedste, og det skal ansættes til 6 s. daglig i det Mindste og 16 s. i det Høieste. De Penge, Fangen fortjener mere end han er ansat til, udbetales ham i Pengetegn, der ere forsynede med Stiftelses directionens Segl, og ene ere gieldende som Betaling til Marketenderen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
J Paris fandt nyligen følgende Pudseerlighed Sted. En Pyntmagerske, Cæcilie Larme, levede paa en fortrolig Fod med en Strømpevæver, ved Navn Petit. Hun havde lovet at gjøre ham til Fader, som var den eneste betingelse, hvorpaa han vilde lade sig vie til hende. Larme sukkede forgjeves efter dette lykkelige Øieblik, og da hun nu ikke vilde bie længer, besluttede hun at betjene sig af en List. Med rødmende Kinder lod hun Strømpevæveren vide, at han nu snart kunde see sit Ønske opfyldt, da hun befandt sig i velsignede Omstændigheder. Noget derefter møder hun en Tiggerske, med et Barm paa Armen, om Aftenen paa Gaden, og ved at række hende en Almisse og vise en tilsyneladende Deeltagelse, formaaer hun den fattige Kone til at overlevere hende Barnet, og følge hjem med, for at faae nogle Klæder til det. Neppe var hun kommen igjennem nogle Gader, førend hun forsvandt. Hun ilede Hjem med Barnet, omklædte det, og lod sin Naboerske vide, at hun var kommen i Barselseng med en liden Dreng. Naboersken henter Faderen, og denne er ude af sig selv af Glæde, da han fandt Drengen at være hans udtrykte billede. Næse, Mund, Øine, alt viste en original petit Petit. Jkke mindre glædede han sig over Norets Trivelighed (thi det var 3 1/2 Maaneder gammelt). Men kun kort var hans Glæde. Kjerlingen, der havde mistet Barnet, var utrøstelig, og skjøndt det kun var født til Tigger, gjennemvandrede hun dog alle Stadens Dele, og søgte efter sin Livsarving, som en rasende Løvinde efter sin ranede Unge. Følgen heraf var, at Strømpevæveren maatte give Slip paa sin Faderret, og Barselqvinden blev af Assiseretten dømt til 5 Aars Fængsel, og at staae i Gabestokken.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
En Forestilling hos Paven. Vi fulgte vore Herrer Gesandter i Paladset Quirinal- og bleve af en Schweizer=Sergeant forte op ad Trappen. Derpaa kom vi igjennem 10-12 store Værelser og Sahle. J de tre første var en Vagt, deels af Borgergarde, deels af pavelig Nobel garde, der var glimrende og smagfuldt klædt i lange Skarlagenrøde rigt broderede Kjoler. J de næste Værelser saae vi adskillige Herrer i geistlig Embedsdragt; i det næstsidste bleve vi af to Herrer, i bispelig Dragt, modtagne, og anmodede om, at vente lidet. Den ene meldte vor Ankomst; man førte os derpaa igjennem et lidet, smalt Kabinet ind i Hs. Helligheds Værelse. Dette var kun af maadelig Størrelse og havde to Vinduer. Paa et Bord ved Væggen stod et stort Uhr, over hvilket der hang to smaae Oliemalerier: et Christushoved og en Madonna med et Slør og blaat Gevandt. Ogsaa laae nogle Bøger og sammenrullede Kobberstykker paa et andet Bord. Paven kom os fra et andet Værelse i Møde og blev hele Tiden staaende. Han var upasselig og meget bleg, men hans Øine vare fulde af Jld og Liv, og havde et ret indtagende, godlidende Blik. Hans Haar er noget graat af Alder, hans Stemme stærk og levende, da han endnu ikke synes at have mistet Tænder. Hans Paaklædning bestod af en ganske flad Klædes Hue, der knap bedækkede hans Tonsur, af en hvid, geistlig Klædeskjole, der foran, fra øverst til nederst, var tæt besat med Knapper, med lange tilknappede Ærmer, der nedentil vare korte, og ikke naaede til Albuen. Hans Fødder bedækkede Tøfler af rødt Fløiel, med et guldbroderet Kors. Han rakte hver af os, saavel ved Jndtrædelsen som ved Bortgangen, den høire Haand til Kys, og overeenstemmende med Vedtægten, bøiede vi ved denne Handling det venstre Knæ, medens Catholikerne berørte med samme Gulvet. – Nogle Dage derefter kom la familia deel Sancto patre (saa hedder i Rom Tjenerne) og bad, efter italiensk Skik, om Drikkepenge. (Udaf Charpentiers nyligen udkomne bemærkninger paa en Reise.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
J Jtalien har den forrige Vinter været usædvanlig stræng. Postbarken, som afgik fra Padua, blev, i Januari, siddende fast i Jsen. J Genua var Thermometret faldet indtil 5 1/2 Grad under Frysepunkten, hvilket man i mange Aar ikke havde oplevet der. J Florenz og Omegnen var der faldet en forfærdelig Mængde Snee, og i Rom maatte, formedelst den Snee, der var bleven liggende paa Tagene og i Gaderne, Underviisningen i Skolerne og paa Gymnasterne i adskillige Dage ophøre. J Faligno fandt i Aarets Slutning stærke og vedholdende Jordrystelser Sted, og som Taknemmelighedsbevis mod Stadens berømte Skytspatron, siger et italiensk Blad, for hans kraftige Forbøn, blev anordnet en almindelig Communion og Te Deum.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
Kjøbenhavns Børs d. 7 Juli. Cours. Hamb. 2 M. 243, a vista 246. Amsterd. 2 M. 232. London 2 M. 11 1/2 Rbdlr. Spec. 247 1/4. - Specier solgtes til 14 Rbmk. 14 s.a 14 Rbmk. 14 1/2 s. Oblig. 66 a 66 1/2. Norske Rbsedl. 16 1/4 a 16 1/2. Svenske Sedler 66 a 67 s. - Disconto 6 pC. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-08
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeiststrædet No. 144. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-11
Nyeste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-11
Skilderie af Kjøbenhavn. Syttende Aargang. No. 56. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 11 Juli 1820. Dana til Jens Jmmanuel Baggesen. "Sig, kan min Harpes svage Klang En Adgang til dit Hjerte finde?" Baggesen. O! sig, har du din Moder nu forladt For fjernt at gaae ved fremmedvilde Bølge? Sig, kan du mellem Sydens Rosenkrat Din Længsel efter Herthas Bøge dølge? O, du, min evigunge, store Skiald! Hvi vender du dit Blik fra mine Lunde? Kan blid om mig i Klippens Blomsterdal Din Aand i søde Længsler venligt blunde? Sig, tænker du din Moder end med Lyst? Mørk hænger Taaren tung i hendes Øie, Thi mangen Søn drog bort fra hendes Bryst, Det maatte vel til dyben Vemod bøie. Hun fulgte dig, da blid din unge Aand Sang Kjærlighedens rosenmilde Glæder; J Harpen greb med sælsom Kraft din Haand, Mens yndig Emma for vort Blik du leder. Hun saae dig gribe høit i Harpens Guld, Mens kjæk din Aand i vinget Flugt sig hæved, Og skjøndt du Lille var, dog underfuld Med mandig Kraft frem i min Lund den svæved. Hun saae dig ile hen med venlig Blik, Mens lued blid i hellig Glands dit Øje, Thi himmelsalig Anelse man fik Om ham du sang, om ham, den Evighøie, Hun faae dig ile hen, mens Harpen klang Mørk i sin Lyd fra Sveas Klippeegne; Vemodig Thora for mit Blik fremsprang, Jeg hende saae i Grimlas Hule blegne. O! da din Aand saa vild paa Harpen steeg, Og tolked blid min Baldurs søde Klage, Ei lytted Nanna blot til Strengens Leeg, Mens toned Gudens Længsel blid og faae. Ohulde Søn, jeg horte tidt din Rost J Aften lyde under mine Eege, Min Datter sang dit Kvad med hellig Lyst, Da blid i Sjælen søde Længsler stege. Tung suser Vinden paa min Bølge, Hvor Sanggudinden staaer med mørke Blikke; Ei seer hun Skialden meer, den hulde Mø! Ham røre Harpen meer hun hører ikke. "Kun her, o Danmark, i dit stille Skjød, Fandt det i fremmed Lyst beruste Hjerte". Saa før ved fjerne Strand din Klage lød - Den hele Fryd det længselsfuld begjærte. Ol gaaer du snart i stille Midnatsstund, Og Freya seer i lys og venlig Blinken Med kjærligt Blik at stirre til min Lund, Det Nanna er, og følg, følg hendes Vinken! O! lad huldsalig her din Harpeklang End lyde i din Oldingsaftenrøde! Da mine Sønner under Bogens Hang Skal smilende, som for, den gaae imode.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-11
Forfatteren har med ovenstaaende Sang blot søgt at tolke sin, som fleres, inderlige Ønske, at den Danmarks Digter, hvis herlige Sange endnu lyde med reen Sølvklang fra hans Sjæl, vilde i sin Alders Høst lade sin Harve lyde under Herthas lyttende Hang, og ei blandt Fremmede i det fjerne Syden. M. Winther
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-11
I Anledning af Kjøbenhavns Skilderie, anden No. 54.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-11
Jndsenderen beraaber sig i dette Numer paa den rene Sandhed; men mig synes, at jeg tydelig og fuldkommen nok paa flere Steder i samme Numer har fremført flere Sandheder, saa Bebreidelsen slet ikke kan hvile paa mig. Men ved at yttre Ordet Sandhed, saa lad os, da vi begge ere Præster, brevvexle over dette Æmne, og jeg forsikkrer, at jeg slet ikke vil melde noget om Anledningen til Deres forrige Opfordring i No. 44, ei heller anvende nogen Satire, men blot skrive et latinsk Brev over denne Gjenstand; thi saakan vore Ordensbrødre bedømme det Hele efter philosophiske Opgaver hos ældre og nyere Forfattere. Vil De heller, da jeg formoder, De har været Hovmester ligesom jeg, at vi skulle brev vexle paa Fransk, saa kan dog endeel Damer bedømme Æmnets og Sprogets Genius, og da fortolke for de mindre Kyndige, hvad Sandhed egentlig er.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-11
Men maaskee Kjøbenhavns Skilderie ikke vil optage denne vor Brevvexling, som interesserer kun saa Faa. Vel, lad os da bruge Tydsk, som dette Blad før har optaget; da vil begge Hertugdømmerne og Universiteterne atter see mit Navn. Kan det convenere Dem, skriver jeg og gjerne Dansk, thi da kan alle og enhver see, at det her er ingen Pennefeide om Personer og Feil, ingen Satire eller Legende, ingen Poeste eller Karakteerskildring, men blot en Afhandling om Sandhed; og udbeder jeg mig da blot, at de ville berigtige de Data, som jeg anfører over Ordet Sandhed, og behageligst yttre, hvorvidt De og jeg stemmer overeens i disse Sætninger. De ønsker at være unavngivet. Vel - lad saadant være - Enhver tænker efter sin Følelse. Jeg har baade her og udenlands sat mit Navn under mine Skrifter, men ogsaa derved havt nogle Feider, som Anonymen er forskaanet forEverdrup Præstegaard, d. 8 Juli 1820. Wedel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-07-11
Strøblomster, samlede hist og her paa fremmede Agre og bundne sammen der afhentin, John Barthold. Overalt og til alle Tider ere Forbrydelser og Tyveri den eneste Tilflugt for det Menneske, det har ingen Fortjeneste, lider Sult og eier aldeles Intet. Mange Mennesker troe, at Armod er en Stand, og at et Menneske er skabt til at tigge, ligesom en Anden er født med Kaarden i Vuggen. Stifterne af nye Systemer efterabe de Forster, der, for at befolke en ny Stad, altid ind villie Enhver, som der vil nedsætte sig, store Forrettigheder. Anden. Sand Beskedenhed er et tykløvet Træ, der under sine Blade skjuler de Frugter, det frembringer. de 2 at Hr. N. Man bliver aldrig Det, hvortil man ei er født. Man bliver ikke altid det, hvortil man er født. Der gives Tycho Braher, som kjøre Ploug, og Vesseler, som vogte Sviin. at Kappelyst er en Extract af Avind, ligesom visse Lægemidler ere Extracter af Giftplanter. mul af Overmættelse af Det, der i lang Tid har nydt Smagens bifald, forandrer Meningerne og fører i Vildfarelse. Man længes efter, man prøver paa Nyt. Brændende Jver for at udmærke sig lokker altid levende Aander til at opkaste sig til Opfindere, og det især i de yngre Aar; man er fuld af Tillid til sine Kræfter, let at forføre af Jndbildingskraften, og man foragter Alt, hvad Forgjængerne have udrettet. Vor Tids overspændte Hoveder haabe: at den gyldne Tidsalder, de drømme sig, skal umiddelbart gaae ud af den Jernalder, der neppe nok er forbi.