Berlingske Tidende, 1836-02-05
Jndenlandske Efterretninger. Uyborg. – J Nr. 103 af Fyens Stifts AdresseAvis for 1835 omtales en Beretning angaaende den for Nyborg By vigtige Begivenhed, hvorledes dens Gjeld af 80,000 Rbd. Sølv, som var paadraget i Anledning af en Byen overgaaet Jldebrand i Aaret 1797, var paa en for den særdeles fordeelagtig Maade, blevet afgjort, saa at denne Gield i 11te December Termin 1835 blev aldeles afbetalt. Ved en Raadstueforsamling den 27de Januar 1836 ansaae Byefogden, Cancellieraad Bierfreund, det passende at fremhæve denne mærkelige Begivenhed, hvorfor han, efter at have omtalt Mødets Hensigt og hans Forhold til Borgerskabet i det forbigangne Aar, skildrede denne med følgende Ord: For Byen var Aaret 1835 mærkeligt derved, at den betydelige Byrde, som Rentebetalingen til Odense Communitet medførte, og som især i de senere Aar var trykkende, med Aarets Udgang ophørte, og derved begrundede Haab om bedre Tider med Lettelse i Afgivterne. Den Maade, hvorpaa Regjeringen afgjorde dette Anliggende til Fordeel for Byen, bør besjæle enhver Borger med Kjærlighed og Taknemmelighed, saavel til Hans Majestæt Kongen, der saa faderlig sørgede for Byens Tarv, ved at skjænke den en betydelig Sum, hvorved dens Gield til Communitetet skades blev dækket, som og mod Stiftets ædle Gouverneur, Prinds Christian Frederik, der med saa megen Varme ivrede for denne Sags heldige Afgjørelse. Men idet vi med Taknemmelighed paaskjønne den nys erholdte Velgierning, bør vi erkjendtlig mindes den Mand, hvis sjeldne Klogskab og ufortrødne Jver for Nyborg Byes Vel, der besjælede ham lige til det Øjeblik, da han fratraadte sit Embede, lod ham fatte den klogtige Jdee, hvilken Byen har at takke for en Hjelp, der efter den ulykkelige Jldebrand i Aaret 1797 ei alene reiste den saa skjønt af sin Aske, saa at den stedse af Fremmede betragtes som en af Danmark skjønneste Stæder, men og ydede saavel Byen som dens Jndvaanere en Bistand ved Laan, hvis Afdrag ingenlunde var byrdefuldt for Laantagerne, skjøndt vel Omstændighederne foranledigede, at sammes Ophøren med Længselimødesaaes af den senere Slægt, der ikke havde nydt den umiddelbare Fordeel, da Hjelpen raktes. Denne Byens Velgjører, Stiftamtmand Buchwald hviler forlængst i Jordens Skjød, fjernt fra sit Fædreland, og fjernt fra denne By, som han elskede saa højt, han selv kan derfor ikke modtage den velfortjente Hylding; men idet jeg paa denne Dag med Erkjendt ligheds Følelser, dem jeg er forvisset om, at Byens Borgere deele med mig, fremkalder Mindet om hans store Værd, og hvad Nyborg By skylder ham, da Virkningerne af hans Fortjenester længe have, og længe ville overleve ham, anseer jeg det for Pligt, at tilbagekalde Erindringen om en Jdee, der af en af Byens Borgere, Kjøbmand J. Beck, for nogle Aar siden blev udtalt: at reise denne fortjente Mand et Minde, naar Byens Gield til Odense Communitet var afbetalt. Denne Jdee er skjøn og Udførelsen et høihjertet Borgerskab værdig. Dog, jeg vil ikke foregribe Borgernes Anskuelse i denne Henseende, overbeviist om, at finder Jdeen billigelse, da vil Udførelsen ikke udeblive paa en for Borgerne værdig Maade. Med Almeeninteresse blev dette Forslag modtaget, og enhver Tilstedeværende viste varm Deeltagelse for samme. Man yttrede Ønsket om, at besidde hans Buste og opstille samme paa Raadstuen, hvor Borgerne ved deres Samlinger kunde see deres Velgjører i deres Midte. Sikkert vil man derfor erkjendtlig paaskjønne, hvis Nogen vil meddele Oplysning om, hvo der eier et veltruffet Portrait eller en Buste af Stiftamtmand Buchwald, som man kan gjøre sig Haab om at faae afcoperet.