Viborger Samler, 1839-09-10
Udenlandske Efterretninger. Storbritannien og Jrland. London, den 30te August. Siden den 27de er O'Connell atter i Dublin, og allerede den følgende Dag paabegyndte han Udførelsen af sine Agitations-Forholdsregler, hvormed han pleie at udfylde Parlements-Ferierne. J en Forsamling af Vælgere aflagde han Beretning om sin parlementariske Virksomhed, og underrettede dem om, at han nu for Alvor tænkte paa at tilveiebringe Ophævelsen af den legislative Union imellem Jrland og Storbritannien. Den Tale, han holdt, varede i næsten tre Timer, og behandlede Jrlands Forhold i deres hele Omfang. Marquis Normanby og dennes Efterfølger, Lord Fortescue, tildeeltes megen Roes; skarpt medtoges Lord Brougham; derefter mønstrede O'Connell de enkelte Foranstaltninger, som angik Jrland, og som Parlementet enten havde forkastet eller ikke afgjort efter Folkepartiets Sind, og endte sin Tale omtrent saaledes: "Jeg har nu viist Dem, at vi maae mistvivle om, nogensinde at erholde Noget af England. Jeg har sagt Dem, at Torierne herske i England, at Lordernes Huus er os imod, at Mellemelasser, ne ere af Frygt for Chartisterne afskrækkede fra at yde os Bistand. Jeg har sagt Dem, at vi af Rigets Parlement (Imperial parliament) Jntet have at haabe. Men skulle vi have bragt Fordærvelse over vore egne Hoveder af den Grund, at vi ere forblevne Lovene troe? Fortjene vi den Behandling, vi nu maae lide? – Tilvisse ikke. Kaster Eders Blik paa Jrlands Tilstand, og J ville da see, hvorledes vi ere blevne behandlede. Have de vi ikke været fredeligsindede, vilde de da (Englænderne) have kunne fjerne Tropperne fra vort Land, for at unddrage deres eget fra Chartisternes Ødelæggelse? Jstedet for at forene os med Chartisterne, stillede vi os imod dem, istedet for at besmitte os med Forbrydelser, blev neppe Navnet: Forbrydelse, hørt i vort Jrland. Saaledes har vor Færd været; – og hvilken Løn have vi erholdt, Man har negtet os vore velbegrundede Rettigheder; man har vægret sig ved at afhjælpe vore mangfoldige Besværinger; man har ganske forkastet vore forfatningsmæssige Fordringer. Hvortil nytter det at tale om vore Fortjenester, og rose os af vor Troskab. Med Foragt forkastes Eders Petitioner, og Eders Repræsentanters Forestillinger finde kun Forhaanelse. Ende nu engang gjentager jeg det: af England ville J ikke erholde nogen af Eders Rettigheder. Kun en Ting er endnu mulig, og det er – Repeal (Lydeligt og vedvarende Bifald). Jeg har sagt det, og jeg gjentager det; Jntet er tilbage for os uden Ophævelse af den legislative Union med Storbritannien. Vi tør ikke længere sige, at vi vente paa Dette eller Hiint, eller at vi ville see til, om vi mulig kunne gjøre Jndtryk paa et eller andet Sted. Jeg er fuldkommen overbeviist om, at det nu er min Pligt at drage Omsorg for Unions Ophør (repeal). Jeg maa gaae tilværk med Forsigtighed og Overlæg; men fra denne Dag og til mit Livs Ende er jeg en Repealer. Ofte og nøiagtig har jeg overveiet denne Sag. Jeg erklærer, at jeg, uagtet mine Fordomme og min Forkjærlighed for mit Fædreneland, nøie har overveiet Sagen, og Gud skal være Vidne til mine Hensigters Reenhed, og han veed, om jeg enten har givet efter for Lidenskaben eller for Fornuften, da jeg fattede den Beslutning, jeg nu har meddeelt Eder. Men paa det høitideligste erklærer jeg atter, at fra denne Dag begynder min Agitation til Bedste for Repeal." Til Slutning tilføie O'Connell, at Talen ikke var om en Adskillelse fra England, en Bebreidelse, man ikke vilde undlade at gjøre ham, – men kun om en Gjennindførelse af en særegen Legislatur, saaledes som den bestod før Unionen, og som den endnu bestaaer i alle Englands Colonier, uden Skade for deres Hengivenhed (?) til Moderlandet.