JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1807-01-01
Uvejsomhed paa Roskildevejen. Hovedlandevejene eller Kongevejene i Sjælland ere bekjendte for gode, ere det, og bør være det; men der maae dog hergjøres en Undtagelse med et Stykke af den vestre Kongevej, og det nær ved Hovedstaden, nemlig mellem Frideriksborg og Vejrmøllekroen, hvilket er meget elendigt og farligt. Det værste Stykke er det fra Damhuset af, og her væltede Tirsdagaften den 3 Marti først en Bonde, og siden havde jeg den Ære at følge hans Exempel: han midt paa Vejen og jeg ved den ene Side, saa at Vejen er slem baade paa langs og paa tvers. Efter en Omtradsken den halve Nat efter Hielp, nødtes jeg til at tage ind i Damhuset, og fandt saaledes Lejlighed, Dagen efter at unde søge Vejen, der er fuld af dybe Huller, (blandt andre det jeg væltede i 5 Kvarteer dybi) og da den mere lignede en Flod eller Sø, end en Vej, var det umuligt at vare sig for et eller andet Scylla. Jeg sejlede da midt paa den store Landevej, som en Sømand mellem Klipper og Skjær, bestandig med Livet i Hænderne. Den Vej, der er begyndt fra Frideriksværk, er uden Tvivl et Mønster paa, hvorledes en Vej bør anlægges; men denne lader ikke til at være saaledes anlagt, og er kun maadelig vedligeholdt den er snarere hul i Midten end ophøjet: Vandet har da slet intet Afløb, men derimod stærkt Tilløb fra Frideriksberg Bakke. Med leret eller muldet Sand er Vejen fyldt, og dette er, ved den megen Færsel og Vandet, ført ud til Siderne; og ligger slet ikke fast. Ogsaa neden for Frideriksberg Bakke, hvor Broen begynder, ere et Par Huller. Det var at ønske, at denne Vej maatte grundig omlægges eller istandsættes, da Sikkerheden unægtelig herved blev større. Ved Roeskilde var en Ridende, som ej turde tage til København, for ikke at tilsætte sin Hest og sig selv, og ved Roeskilderoe overnattede mange Vogne af Frygt for Bussemanden, Damhuusvejen. Graah.
Politivennen, 1799-01-01
Til Læserne. Tredie Fjerdingaar af dette Almuesblad er tilbagelagt, og Publikum modtager herved Efterretning om de synlige Forbedringer, der i Anledning af Bladets Paaklage ere skeete indenbyes paa Gader og Pladser: 1) Et farligt Sted ved Byens Ende af Langebro gjort sikrere saavel ved et paaslaget bredt Bræt, som ved den forhenværende Jernkrogs Fastbindelse. 2) Et forfaldet Skilderhus bortryddet bag Børsen. 3) Rendebrættet paa Kongens Nytorv No. 101 forbedret. 4) Er Dito forbedret i St. Pedersstræde. 1) En løs Jernskinne fastslaget paa et Fortog ved No. 6 paa Østergade. 6) J Nygaden 137 et Rende-bræt forbedret. 7) Nogle Vogne borttagne af Gaden i St. Pedersstræde. 8) En Skinne paaslaget paa Gadebrættet imellem Pilestræde og Sværtegaden. NB. men Hullet imellem begge Dele af Brættet er ikke forbedret. 9) To meget farlige Afvisere i Lillekongensgade borttagne. 10) En meget skadende Dito paa Hjørnet af Ulkegaden og Vingaardsstræde røddet af Vejen. 11) Et slet Rendebræt borttaget i Antonistræde for Nabohuset op til Bagergaarden. 12) Nogle Tønder borttagne af Fortoget ved Frueskole. 13) Fortoget gjort ryddeligt paa Hjørnet af Gottersgaden og Myntergaden. 14) Et Vandkistelaag paa Nørregade ved Kirkegaarden forbedret. 15) En løs truende Figursten paa Børsen indsadt paa ny. Nogle Forbedringer skulle være skeete i Helsingør i Anledning af Bladet, hvorom man haaber næste Gang at kunne underrette Læserne. Da der i Anledning af hvad i No. 35 i en meget anstændig Tone var indrykket om Raadmand Baadhs Brændeoplags Farlighed i Jldebrandstilfælde, for de Omboende, har staaet et meget bidsk og usømmeligt Avertissement undertegnet Lund i Adresseaviserne, hvori Udgiveren beskyldes for Ondskabsfuldhed imod Raadmanden, Øvrigheden, Brand væsenet o. s. v. vil man atter igjentage, hvad i Planen No. 1 er sagt, og hvad hidtil er holdet, at Dadlesyge eller personligt Fjendskab ikke skal give et eneste Bidrag Plads i Bladet, men blot den Hensigt at gavne. Det er i øvrigt ved Angivelse af Misbrug ligegyldigt hvor fornemme, rige, mægtge, agtede de Mænd kunne være, der foraarsage dem eller lade dem være upaaankede; Det eneste der retfærdiggjør eller fælder Angiveren er: om Fejlen virkelig har Sted (i dette Tilfælde om Brænde under Skuur lettere antændes end Brænde i muret Pakhus), eller om den blot er indbildt.
Politivennen, 1807-01-01
En Uorden paa Vejen mellem Skotterup og Ejergærde. (Efter Jndsendt.) Vejenes uforsvarlige Tilstand imellem Skotterup og Espergærde, maae man af Nødvendighed for den Vejfarende, herved offentlig bekjendtgjøre, og er mere end i een Henseende skadelig. Over Lockensber har Amtet bekostet en Steenkiste lagt, hvor Vejen skulde gaae, men desuagtet har Fæsteren af det Stykke Jord, egenraadig borttaget det der for henværende Led, og anbragt det tæt ved Strandbredden, hvor der maae køres over samme Bek, og som forvolder, at Fiskernes Garn saa ofte gjennemkøres, saavelsom de øvrige Redskaber overkøres og beskadiges. Tillige er der et saa dybt Kildehul i bemeldte Bek, at de Vejfarende ofte ere udsatte for at tilsætte Heste og Vogne deri, hvis der ikke kommer dem nogen til Hielp, for al denne Ulæmpe, som saaledes tilføjes enhver, der skal passere til eller fra Helsingør, og da ingen anden Vej er, og saadant skeer af bemeldte Jordfæsters egen Raadighed, saa er man Vedkommende Vejinspektør venligst anmodende, at han vilde umage sig med at besørge Vejen udlagt paa sit forrige Sted, efter Øvrighedens Ordre, der nu saalænge er bleven kastet i Forglemmelse, til det Almindeliges Skade. Snekkesteen d. 2 Febr. 1807. S. Moller Kongelig Strand Toldbetjent.
Politivennen, 1807-01-01
Uordener. 1. Paa Hjørnet af Grønnegade og Permadsensgang, hvor Huset er ny opmalet, er forbigaaet at paaskrive Gadenavnet Permadsensgang. 2. Uden for No. 92 og 98, er den Fortogtsflise, som ligger imellem begge Gaardrenderne, nu saaledes omdrejet, og saa skævt liggende, at mange Mennesker sees falde derover. Læserne huske, at den, ne Sten flere Gange har været Gjenstand for Paaanke i dette Blad, ogsaa nogle Gange ifølge deraf været omlagt; men det har kun varet hver Gang meget kort Tid, før den igjen er kommen til at ligge lige saa skævt og farligt som forhen. Aarsagen er ogsaa forhen oftere i dette Blad forklaret, og den er virkelig i Øje faldende. Da her 2 Gaardrender løbe tvert over Fortoget i blot omtrent 10 Tommers Frastand, saa er det ikke muligt, at en saa liden Sten, der ligger til 3 Sider frit, kan udholde noget stærkt Stød, eller Paakørsel af Vogne o. s. v., uden at drejes af Led. Det allerede ofte Foreslagne, at begge Gaardrender lededes sammen til een, foreslaaes dere for endnu, som det eneste Middel.
Politivennen, 1807-01-01
Fare ved Soldaternes Geværer paa Skildvagtposterne. (Efter Jndsendt.) Ofte har Jndsenderen til sin store Misfornøielse seet, at de hist og her i Byen posterte Skildvagter, paa en uhensigtsfuld Maade, udsætte Folk for den øjensynlige Fare, ved deres Bajonet enten at faae Ansigtet eller i det mindste Hatten beskadiget. Skildvagten stiller sig nemlig eller spadserer midt ud paa Fortoget med horisontalt eller næsten horisontalt paa Skuldren hvilende Gevær, som ej allene ofte er Tilfældet om Dagen, men endogsaa om Aftenen, og fornemmeligen ved den foran Børsen posterte Skildvagt. Her nødes altsaa Fodgængerne, saavel Damer som Mandspersoner (dersom de have deres Øjne kjære) at vade midt ud paa Gaden i Snavs og Søl, for at undgaae den trunde Fare. Dette gaaer vel an om Dagen; men om Aftenen vil den, som ej veed om denne Ting, ved Lygtens matte Skin, let staae Fare for at bøde for Soldatens Uforsigtighed. Ogsaa ved at komme en saadan Skildvagt paa Siden er man ikke uden Fare, da man ikke kan vide, naar det falder ham ind at vende sig, hvorved Geværet eller Bajonetten, under saadan Stilling, let kan støde an paa Ens Hoved eller Hat. Fra et andet Synspunkt betragtet vilde det være højst urimeligt at forlange: at Skildvagten sin hele Vagt igjennem skulde holde sig og sit Gevær bestandig i een Stilling; thi Soldaten maae, for at holde Varmen, røre sig - for at kunne bære sit tunge Gevær, undertiden forandre dets Hvilepunkt og Stilling. Men da dette kan skee, uden at Fodgængeren derved enten Udsættes for Fare eller besvare - - saa var det at ønske: at høje Vedkommende vilde indskærpe Soldaten Forholdsregler i denne Henseende.
Politivennen, 1807-01-01
Bøn til høje Vedkommende ved Pryborg Postning. (efter Jndsendt.) Da den megen Tang, som af Søen hin stormende Nat den 26 Desbr. f. A. blev opkastet ved Kronborg, allerede begynde at gaae i Forraadnelse og derved givt en ikke behagelig Lugt fra sig, der kan befrygtes, om Tangen ej snart bortføres, at blive, naar Foraars Varmen indfinder sig, meget skadelig, ved Paalands Vinde, saa vel for Beboerne paa Kronborg, som for de i Helsingør nærmest Fæstningen boende Jndvaanere, som og for at afværge slig for Menneskers Sundhed pestartig Lugt, fremlægges for Vedkommende denne vel grundede Bøn: at denne Tang maatte, før mildere og varmere Vejrligt indtræffer, bortføres. Da den er brugelig til Misbænke og giver god (dske, saa vil dens Bortførelse neppe geraade Fæstningen eller den kongelige Kasse til nogen Udgivt, helst naar det bekjendtgjordes, at den til hint Brug frit kunde afhentes. Ved Bortførelsen maatte, om en Mængde Lysthavere skulde indfinde sig, iagttages en vis Orden, nemlig at et vist Antal Vogne kunde afhente Tang een Dag, et andet Antal en anden Dag, og saa fremdeles, for at ikke alt for mange Vogne skulle spærre Kørselen for hinanden, og derved forsinke Bortførelsen.
Politivennen, 1807-01-01
Om vore Færgesteder. Dette Blad har for lang Tid siden, og igjentagne Gange, paaanket vore i Privatmænds Eje og Raadighed værende Færgefarters maadelige Forfatning, og yttret det ønske, at samtlige Færgefarter maatte lægges enten under Admiralitetets eller under Generalpostamtets Overbestyrelse. Det er ikke af ussel Skribentforfængelighed, men af varm Følelse for alt, hvad der befordrer Fædrelandets sande Tarv og Nationens Ære, at Udgiveren højt yttrer sin Glæde over, at det nu paa vort utrættelige Generalpostamts Forestilling tør vorde bestemt, at samtlige Færge- og Sundsteder for Fremtiden lægges under Generalpostamtets Overbestyrelse, og at en Plan til bedre Færgeindretninger nærmest tør vorde iværksat ved Færgefarten mellem Kallundborg og Aarhus, saaledes, at de Rejsende kunne vorde overførte med letsejlende allene til deres Bekvemmelighed bestemte Fartøjer, uden at være, som hidtil, bundne til at følge med, eller opholdes efter de Færgefartøjer, der egentlig kun ere indrettede til Kvægførsel. J Aanden skuer Udgiveren forud de herligste Forbedringer ved denne Del af vore offentlige Jndretninger, den Deel, der vist trænger højligst til at forbedres. Ogikke blot indskrænker han sine Forventninger til de Færgesteder, som alt ere. Han tør tvertimod haabe, at naar disse først ere hvad de bør være; naar der ved dem ikke blot er vundet den Sikkerhed og den Hurtighed, som bedre Fartøjer og dulige Søfolk yde, og den Bekvemmelighed, som smagfuld Omsorg kan skabe; naar derved Rejselysten og Samfærselen er bleven større og Danmarks vandomslydte Provinser ligesom mere nærmede hinanden; naar de Rejsendes større Tal gjør de bedre Anstalter lønnende, - da vil der tænkes ogsaa paa nye Færgefarter, hvor disse endnu mangle: da ville vi faae Færgefart til børnholm, og - til Norge, til den Statens Hælvt, der synes saa uendelig fjærnet fra Danmark, medens der dog fra Land til Land kun er atten danske Mile. Da først ville disse store Statens Dele lære ret at kjende og deltage i hinandens Velgaaende, og uberegnelig Nytte lønne den Omsorg og de Bekostninger der skabte den nye Forbindelse.
Politivennen, 1807-01-01
Berigtigelse i Henseende, hvad i Dagen No. 30 er anmeldt fra Slagelse, angaaende afdøde Mag. og Konrek tor Borch, foranlediget ved adskillige Omstændigheder, som urigtig eller ufuldstændig ere anforte. (Efter Tilsendt.) Denne ærværdige Olding var fod i Begyndelsen af Aaret 1720, altsaa 87 Aar, han blev dimiteret fra Slagelse Skole 1742 af Rektor Nyholm, efter at have været Hører i 3 Aar, tog han Magister Graden Ao. 1749, og tjente som Konrektor i 44 Aar, med Rektores Scholæ Rund og Professor Voldike, hvilke Mænd han omgik venskabeligen. Hører Vinthers Enke ægtede han 1797, som af 6 Sønner havde 4 levende, hvoraf den yngste var fød efter Faderens Død, til disse Børn tvudet hun sin Fader, og har opdraget dem med fuldkommen faderlig Omhu og Bekostning, og oplevede den Glæde, at see de 2de af dem, som studerede, agtværdige Præstemænd, hans Fortjeneste af Staden er saa meget større, som han med Jndkomster af lidet over 300 Rd. aarlig i mange Aar anstændig underholdt saa talrig en Familie, (han havde selv en Datter) men for at kunne dette, maatte han og, skjøndt begge vare gode Husholdere, anvende megen Tid paa at undervisse privat, hvorved han ligesaa fuldkommen, som ved den offentlige Undervisning, fortjente det hædrende Vidnesbyrd, som S. T. Hr. Prof sfor Nissen i Sorø giver ham i sit latinske Vers i Berlings Avis, at han, nemlig elskede og omgik sine Disiple som sine Børn, og disse igjen han som Fader, hertil kommer at han egennyttigen antog seiv de Fattige, hos hvilke han ansaae Flid for fuldkommen Betaling. Hans Kone som døde 8te Uger før ham, var 80 Aar gammel. Hvad hine Ord at Sønnerne skylde Bønder deres Opdragelse, vil sige, er slet ikke at forstaae, naar ikke derved sigtes til at Oldingen var en BondeSøn, men herhos siger Rektor Nyholm i hans akademiske Testimonio, at han var af den berømte Doktor og Professor Ole Borchs Familie, og ikke allene med personlige Egenskaber, men og med Sjels Fuldkommenheder, Flid og Sædelighed, eftertragtede sine Forfædres Roes. Denne Berigtigelse troer Undertegnede som hyldende Ven af de agtværdige hedenfarne, at skylde de Efterlevende, saasom hans Kone er en fød Vinther og Sødskende Barn til Hører Vinthers Børn. Slots Bjerby d. 6 Marts 1807. H. Ejler. *) Udgiveren af Politivennen bor herved bemærke, at Tallet 81 og det paaankede Ord Bønder, ere Trykfejl, istedet for 87, og Borchsom stod i det fra Slagelse Jndsendte, og altsaa blive blot Korrekturens Skyld, hvilke Trykfejl, der først senere ere mærkede, ogsaa rettes i Dagen.
Politivennen, 1807-01-01
Ønske for Rosenborgs Haves Besøgere. Ved Kongens Have er i Vinter denne Forandring foregaaet, at Alleen paa venstre Haand fra Gottersgade, der forte ned til Kavaleer- og Damegangene nu er omhugget, Vejen tilkastet og gjort frugtbringende. En bred Spadseregang, indelukket af et grønmalt Stakade fører nu ned til Adgangsporten for Kronprinssessegaden, hvorfra igjen en nye indhegnet Gang begynder, og leder ned til de nysnævnte tvende Spadseregange. - Saare skjønne for Øjet ere disse Anlæg, den Unge og Raske, som har Smag og Følelse, vil glæde sig derved; kun den Aldrende og den Svage ville maaskee sukke og ømme sig over den længere Vej de have at gaae, inden de naae Ly og Skygge og Sæde. Højligen maatte man for disses Skyld, hvem en Spadseregang, eller blot et Siddende i Haven, NB. lunt og beskygget, er sand Lægedom, ønske, at der i den saa aabne Gang, der, saa langtsomt for svage Kræfter, fører til Maalet, maatte sættes ikke en, to, tre Bænke, men 12, 20, 301 hvad er denne Bekostning, imod den inderlige Glæde, derved at have kræget saa mangen værdig gammel Medborger eller Medborgerinde, saamangen under Sygdom eller Svaghed lidende Broder og Søster. Sandelig den Konge, der har aabnet Haven for sine Kbhvnere, vil sikkert unde dem der en saa nyttig Bekvemmelighed. Faa Bænke ere i den her omtalte Henseende det samme som intet. Disse bemægtiges strax af Ammer, Drenge, unge Lapser, ja endog af Dagdrivere, som, Udstrakte i fuld Længde, der udsove Rusen. Endelig bør atter her yttres det Øne ske, at i Kavallergangen paa begge Sider maatte sættes et Antal omlukkede Bænke fornden de faa der værende. Disse slags Bænke ere for den Gamle og Svage saa særdeles velgjørende, især imod Foraarets kolde Vinde.
Politivennen, 1807-01-01
Ønsker til Fodpostvæsenets Bestyrelse. (Efter Jndsendt). Man ønskede, at Listerne paa de ved bemeldte Kontor uindløste Breve, maatte vorde skrevne saa tydelige som muligt; da der findes saamange underlige Udskrivter paa endel af disse Breve, saa er denne Ting saameget mere nødvendig. - Ligeledes ønskedes Publikum underrettet om, til hvad Klokkeslet om Formiddagen, saavelsom om Eftermiddagen der sluttes med at modtage Breve til samme Dags Befordring, da det har truffet sig, at man har sendt Breve til Kontoret i den Tanke, at de skulde komme Vedkommende i Hænder samme Dag, men dette dog ikke førend den næste Dag har indtruffet.
Politivennen, 1807-01-01
Et Kirkeønske. (Jndsendt.) J een af Stadens Kirker var i Søndags ottedage bestilt en Daab. Ved en Forglemmelse skede det imidlertid, at da Børnene (det var Tvillinger) og Fadderne ankom, maatte de tøve der en Times Tid, for Børnene kunde blive døbte. Den Kulde, Børnene derved udsattes for, var Aarsag, at de begge bleve syge. At den Person, som Kirken bestilles hos, som det kaldes, kan forglemme sligt, er menneskelig muligt, men da Følgerne kunne være vigtige, bør saadan Jndretning føjes af Vedkommende, at Uorden i saadant Tilfælde gjøres saa lidet mulig som sligt skee kan. Man foreslaaer derfor, at den KirkeBetjent, der modtager slige Bestillelser, har en Tavle hængende paa sin Væg, hvorpaa de strax, i hans Fraværelse som i hans Nærværelse kunne optegnes; thi for Forældre er det dog haardt, at faae sine Børns legemlige Helbred fordærvet, medens der sørges med Pengendgivt for Sjælens,
Politivennen, 1799-01-01
Velment Vink til Theaterdirektionen. Da Kungens Geburtsdag nu snart indfalder, og det Almene faaer glæde sig ved en ny Theaterpiece, saa spørges Directionen for Skuespillene, om De ikke her saavel som paa andre Stæder i Europa vilde forekomme at intet ulovligt Snyderi med denne Dagens Billetter forehavdes? Hvorfor bruger ikke Directionen her samme Forsigtighed som i Sverge? Da Gustaf Vasa første gangen og de følgende, paa den store Theatren i Stokholm blev upførd, og enhver gerne vilde have Entreebilletter at see dette yndede Stykke; singe slet ingen Soldater eller Tjener hente Billetter, men enhver der længslede efter at see det, maatte selv anmælde sig og hente dem, hvorfore de i nogle Dager førud finge lade antegne sine Navn paa Theatercontoiret. Dog erholdt ingen meer end en Billet ad gangen, samt de der havde anmeldt sig først erholdt Preferencen; saalunde gik man Touren om til enhver havde erholdt sin ønskens Opfyldelse. For øfrigt synes det være fornærmende for Directionen, at Soldater, der den øfrige delen af Dagen staae ved Gottersgaden og Hjørnet af store Regne- og Grønnegaderne, enhver Morgenstund ved Skuespilhuset bloeguere Porten, for at upkøbe Billetter og dermed drive et skamligt Snyderi; ja kan det vel være hædrende for Directionen, naar man udenlands spørger en fra Kjøbenhavn kommende Rejsende, hvad en Entreebillet paa det Danske Skuespilhuset koster? at faae til Svar, at Anslagene vel fastsætte en vis Pris, for hvilken man dog allene kan erholde dem ved slette Stykker, imedens de for gode koste mere, af Aarsag at med Politiets og Directionens Tilladelse, ved slige Stykker Stadens Soldater gjøre Forprang, og dermed drive Handel, saa at man som oftest er nødt til at give 5 a 6 ganger meer end sædvanligt. Den ærede Indsender af dette Stykke tilgive, at det indrykkes i sin svenskdanske Dragt. Der er saa ofte ivret af Danske imod dette Forprang, men med saa lidet Hæld, at man vilde være glad ved at skylde Agtelsen for Fremmede en Forbedring, som man forgæves havde haabet fra Embedspligten.
Politivennen, 1807-01-01
Uordener. 1. Paa Hjørnet af Rosenborggaden og Aabenraa hænger et Lejebræt som Bogstavelig lyder saaledes: der Er Ver Ell Ser Til Leie. Atter et ækelt Bevis paa en Skrivefrihed, som fortjener Jndskrænknig, den nemlig, hvormed Malere og Stenhuggere idelig i offentlige Jndskrivter og Paaskrivter læmlæste vort gode Danske Sprog. 2. Huset No. 109 i Pilstræde mangler Husnummer paamalet. 3. Den Spadserende paa Volden bliver ikke sjælden, tildels paa en meget overhængende og besværlig Maade, tryglet om Penge, af Drenge, som der vende Mølle, eller staae paa Hovedet. Dette er en Uorden og et Betleri. Det var at ønske, at man paa en Maade kunde faae disse Drenge til at begribe, at de aldeles bør lade det komme an paa de Spadserende, om de, af Behag i deres Smidighed, uanmodede ville give dem noget, men paa ingen Maade oplade Munden for at for ange det. 4. J store Kannikestræde No. 45, findes en meget stor, ret glubende Gaardhund, som ikke allene ved en afskyelig Gjøen, foruroliger Naboer og Gjenboer, men endog afskrækker mangt et Menneske, som kunde have noget at besørge der, fra at søge Huset. - Man haaber, at denne fæle Hunds Ejer dog engang afskasser samme, af Agtelse for sine Medmennesker; - saameget mere som denne Hund end een Gang i Forvejen allerede er bleven omtalt i dette Blad. Paa det gule Hjørnehus af st. Grønnegade og Diderikbadskærsgang mangler Gadenavn. 6) Paa det gule Hjørnehus af Sværtegade og Kristenbernikovstræde er endnu intet Gadenavn paamlet, uagtet det her dog virkelig behøves. 1) Ligeledes er paa det modstaaende Hjørne, uagtet den oftere gjorte Paaanke, endnu ikke skeet nogen Forandring med Skildtet, der hænger saaledes, at det aldeles skjuler Gadenavnet.
Politivennen, 1807-01-01
Ønske, Kunstakademiets Foresatte tilegnet! Da det, ved Akademiets aarlige Udstillinger af Malerier og andre slige Kunstsager, er enhver tilladt frit at besee disse, saa hænder det som oftest, at Børn og Voxne af den laveste Klasse saaledes indtage det ellers saa indskrænkede Rum, at der ingen Plads bliver tilovers for dem, der ere Kjendere, ja samme endog nødsages til at forlade Salen, uden at faae noget ret betragtet; det fremsættes derfor som et ønske, at der mod en liden Afgifts Erlæggelse f. Ex. 4 Sk. for Personen maatte tilstedes Adgang, derved vilde Akademiet erholde en liden Fond og man kunde da være frie for at stødes af saadanne Folk man ellers nødig vil være nær; man kunde vel herimod erindre, at det var ubilligt saaledes at spærre Adgangen for dem, der ej kunde afsee denne Afgivt, og at det stred imod den engang givne Tilladelse: nemlig Adgang staaer aaben for enhver; men hertil kan svares, at naar de tre Udstillings Dage, i hvilke Adgangen betaltes, vare forløbne, kunde der endnu gives tre, hvori Adgangen var fri. Paa denne Maade kunde Kjendere, og sande Elskere af Kunststykker i de første Dage bekvemmeligen tage dem i Øjesyn, og den nysgjerrige Mængde i de sidste. Dersom disse Linier maatte værdiges Vedkommendes Opmærksomhed, haaber man at der vil føjes Anstalt tilsligt ønskes Opnaaelse.