Den Vest-Sjællandske Avis, 1839-01-03
Roeskilde. Nr. 5657 af Stænd. Tid. Anden Række indeholde Fortsættelsen af den under Nr. 31 anførte Sag om Forbedring i Underrets Procuratorernes Kaar. Den i Sagen nedsatte Comitehavde indstillet til Forsamlingen som Gienstande for en allerunderdanigst Petition: 1) at Minimum af det Procuratorer ved Underretten i Medhold af Forordn. 21de Octbr. 1806 tilkommende Salarium som Actores og Defensores ved Lov maa fastsættes til 10 Rbd. for Actor og 5 Rbd. for Defensor; 2) at de dem ifølge Placaten 21de Marts 1800 i offentlige Sager tilkommende og til 1 Rbd. bestemte Diæter maae forøges til 2 Rbd. Sølv. Under Sagens foreløbige Forhandling stillede Kammerjunker Benzon det Amendement, at Minimum af det Underretsprocuratorerne tilkommende Salarium bestemmes til 6 Rbd. for Actor og 3 for Defenser; dette Amendement blev tiltraadt af Comiteen og antaget af Forsamlingen med 33 Stemmer mod 6. Comiteens anden Jndstilling blev forkastet med 31 Stemmer mod 28, hvorimod Kammerjunker Benzons andet Amendement, at Underrets procuratorernes Diæter skulde forøges til 1 Rbd. 3 Rk. Sølv, antoges med 12 Stemmer mod 17. Et mendement af Cancellieraad Haastrup, at adskillige Embedsmænds Fuldmægtige og Contoirister ikke maatte krive Retsdocumenter, Klager o. s. v., blev forkakastet med 32 Stemmer mod 27. Endelig blev det efter Etatsr. Stenfeldts Forlangende sat under Afstemning, om Petition i nærværende Sag skulde indgives, hvilket Spørgsmaal med 19 Stemmer mod 10 blev besvaret bekræftende. – Det er i Nr. 205 blevet beklaget, at Avisens indskrænkede Plads ikke tillod at optage den af den kgl. Commissarius i Slutningsmødet holdte Tale, imidlertid har i det Mindste een Deel deraf Krav paa at blive almindeligt bekjendt, og vi ansee det derfor nødvendigt at oprette det Forsømte. "De have vidst at tilendebringe de mange og betydelige Arbeider, som Kongen havde forelagt Dem, og tilendebringe dem saaledes, at De have befæstet den Tillid til Deres Dygtighed, og til Deres Nidkjærhed for Kongens og Fædrelandets Tjeneste hvortil De allerede forhen havde erhvervet saa velbegrundet Adkomst. Det Stof, som Deres Granskninger over de Dem forelagte Lovndkast frembyde til disses yderligere Bearbeidelse og Forbedring, vil siktert blive villig og omhyggelig benyttet. Ved Siden deraf have De vidst at finde Tid til at antage Dem og gjennemarbeide en Mængde private, tildeels høist vigtige Forslag, fremkomne deels fra Enkelte af Deres Midte, deels fra Andre udenfra. De Bønner, der, som følge heraf, fremtræde for Thronen, vill ufeilbart finde Kongens landsfaderlige Opmærksom hed. Dog har jeg den befaling at tilkjendegive Dem at de Bønner, der gaae ud paa Forandring i selve Provindsialstændernes Jndretning, ikke kunne bevilges De ville, derpaa stoler jeg, med fast Tillid til Kongens ubegrændsede Kjærlighed til sit Folk, erkjende, at han maa have sine vigtige Grunde, hvorfor han ikke seer sig istand til at opfylde Ønsket og saadan Forandring, ligesom De og ville være forvissede om at det var efter nøie Overveielse af alle Forhold, han i sin Tid har taget sin Beslutning angaaende en saa vigtig Sag. Naar Allerhøistsamme allerede nu igjennem sin Tjeners Mund bebuder sin Villie, saa er det for at det ikke længe skal være uvist for hans Folk, om det skal slutte sig til den Jndretning, som han har stiftet, for at drage det nærmere til sig, eller om det skulde vende Hjerterne fra samme og henimod en ny Jndretning, der skulde træde i dens Sted Ogsaa stoler jeg paa, at selv de, hos hvem Ønsker om en Udvidelse af hiin Jndretning er meest levende, erkjende, hvor Meget Folket dog har i Indretningen saaledes som den er kommen fra Giverens Haand, og allermindst kan dette miskjendes af de Mænd, som allerede have virket saa kraftigt til Opnaaelsen af de landsfaderlige Hensigter, Kongen derved har havt for Øie. Den vil derfor fremdeles blive Gjenstand for Deres ømme og trofaste Kjærlighed, og denne vi vedblive at vise sig virksom i værdig Benyttelse af Jnstitutionen.