Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-09-27
Naar man imidlertid betænker, at vi have Krig, og at enhver krigførende Stats Papir penge maa tabe deres Værdie, hvilket Østerriges og flere Staters Exempel noksom har godtgjort, og at vi have med Hamborgere eller rettere sagt Udskuddet af Europas Handlende at gjøre; saa vil man ved at betragte disse Omstændigheder i deres rette Lys, ikke finde det saa meget besynderligt, at vor Cours er i en maadelig Tilstand. Andre Stater have for at raade Bod paa lignende Onder, valgt strænge Midler. Enten have de reduceret den circulerende Masse Papirpenge eller de have paalagt Undersaatterne at aflevere en vis Deel af deres Sølv til Mynten. Men Midler af denne Natur ere alt for voldsomme og den Danske Regjering uværdige. Saalænge et Folk besidder Patriotisme og Villie nok til, uopfordret at fremme Statens Tarv, er det ubilligt at bruge Tvangsmidler. Jeg vover at foreslaae her nogle Maader, som under nærværende Omstændigheder, ikke synes upassende. Det være mig tilladt, at tale om denne Gjenstand med den Frimodighed, der anstaaer en Dansk Borger og den Utilbageholdenhed, som vor Regjering selv sætter saa høi Priis paa. Der gives tre Grundaarsager til hiint Onde1) Massen af de i Omløb værende Papirpenge; 2) en Underballance i de udgaaende Artikler eller en større Forbrug af udenlandske end indenlandske Natur= og Konstproducter, og endelig 3) Hamborgernes Konstgreb, bestandig at regulere vor Cours efter deres egennyttige Hensigter. Skulde det end være, at Massen af de Papir penge, vi have i Omløb, er anseelig, saa maa en hver dog tilstaae, at den Danske Stat i en Række af Aar ved exemplarisk Redelighed har gjort sig værdig til Europas Tillid, at den med samvittighedsfuld Nøiagtighed har søgt at afbetale sin Gjeld; at den ved en viis og beundringsværdig Oeconomie i enhver Green af Statsbestyrelsen har arbeidet paa at forbedre sine Financer. Alt dette veed og paaskjønner Europa. Have end ulykkelige Omstændigheder og upatriotiske Mennesker blottet vort Land for Guld og Sølv, saa er den sande Nationalrigdom dog desuagtet ikke liden, og femten Aars blomstrende Handel i Fredens Ly, midt under den Kamp, der søndersled Europa, kan umuelig andet end have bragt Nationalvelstanden til en høi Pynt. En Stat, som desuden, naar den vil indskrænke sig til de Producter, Naturen har anvist den, kan finde det meste af det, den behøver i sit eget Skjød, besidder de sandeste Guldminer, om den end aldeles ikke drev nogen Handel eller Skibsfart. Hvor stor den circulerende Masse af Papirpenge end er, overgaaer den hverken Statens Ævne til successiv at indfrie den, eller den Garantie, som den formaaer at give. Men saalænge vore Bancosedler skulle være en bestandig Handels- og Speculationsgjenstand for egennyttige Hamborgere, kunne vi ikke vente, at deres Værdie vil blive bestemt efter nogen billig og rigtig Maalestok, Den eneste Maade, hvorpaa dette Onde lader sig standse, er ved patriotiske Opoffrelser at formindske den circulerende Masse af Papirpenge og ved den indenlandske Jndustries Fremme Forbrugen, af udenlandske Producter. Overordentlige Sygdomstilfælde kræve overordentlige Lægemethoder. J den Crisis, hvori Staten for nærværende Tid befinder sig, maa der anvendes usædvanlige Midler, og ingen sand Patriot vil agte noget Offer for stort, naar det kommer an paa at hielpe det, der bør være ham det kjereste paa Jorden – Fædrenelandet.