Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1798-08-29
Digteren Haste, som nu boer i Middelfart her i Fyen, har prydet de Kiøbenhavnske Adresse=Aviser med en nydelig Elegie ved Jomfrue Withs Grav (See S. 528). Den er alt for skiøn til, at Fyenboerne - især da denne Musernes Yndling nu lever midt iblant os - skulde nægtes den Glæde, ogsaa at læse samme, hvorfor den her aftrykkes: Om, hvem Skiønheds unge Rose pryder, paa hvis Bane Giekke Birak strøe, Ane Roser døe Du, hvem Vid paa muntre Læbe spiller: bør, fra denne friske Gravhøi lyder: spørg ei, hvor Beundrings Grændse staaer, Ak: den klare Perlestrom som triller, svarer: "Vid forgaaer. Ogsaa Du, som huld i skyldfrie Dandse. kun har stille Dyd og skyld kiær, glæd Dig ved Din Adels Hæderskrandse, See, de visne her. Hun var yndig, vittig, skiøn, den Gode, Tidligt Marter Sundheds Rase stial; Himlen smil de - hun er vel tilmode, vel i Søvnens Dat. Og paa Vaarens Eng hun høsted Smerte, Laalmod Engel vogted hendes Barm, Stille længtes hendes piinte Hierte, Efter Dødens Arm. Reiser Eder nu, J Modgangs Vinde, Truer, Avind, Had, Elendighed; Her en from, begrædt Korsdragerinde. bytter Qval med Fred. Derfor du, som gjennem Taarer blinker, did, hvor Ædles Yndling hviler sig græd. - Fra Hvilen selv hun kiærligt vinker: Græd. - det lindrer dig, Klag ei - Han, hvis Faderblikke smille til den Haandfuld Stov, han Aande gav, reder selv vort Leiested til Hvile. i den trygge Grav. O! naar du Naturens Ret har yder, kom den nys Begravnes held ihu J det Ly, som vi har blomsterpryddet, Anna sover nu. Føl, det er saa saare godt herneden, At en Søvn vi dog kan trøstes ved Dunkel er vor Drøm om Evigheden, vis er Gravens Fred. Middelfart den 16de August 1798 Haste. Forleden hadede endeel engelske Matroser fra de ved Knippelsbroen liggende Steenkul=Skibe sig i Kanalen. Iblant disse befad En fortrinlig Færdighed i at dukke under Vandet. Adskillige Gange gjentog han dette Forsøg med Held; men siden han sidste Gang dukkede under, har man ikke seet ham mere. Formodentlig har han faaet Krampetrækning under Vandet, hvilket saa let kan skee, og burde afskrække Børn og Andre fra, uden Nødvendighed at anstille slige vovelige Forsøg Hvor behændigen Tyveqvinderne i Kiøbenhavn vide at gaae til Værk, og i hvilket Forbund de staae med hinanden, kan sees af følgende Tildragelse. Et Fruentimmer kom forleden Dag ind til en Hosekræmmer, og forlangte at see nogle Varer. Medens hun stod og betragtede dem, kommer en af hendes Søstre, og forlanger ligeledes nogle at see. Disse to tiltaler hinanden ganske fremmed, og raadfører sig indbyrdes om Boniteten og Smagen; men under denne Discomse lister den ene uformærke, et heelt Stykke Tøi op under sit Forklæde, Hosekræmmeren kommer just i det samme ind i Boden, og ved Synet af ham (thi hidindtil havde de kuns handlet med hans Folk, slaaen Samvittigheden Heltinden; hun begynder at skiælve og taber det Stiaalne. Hun sprang ud af Døren, og ved en Deel Menneskers Sammen. løb slag hun bort blant Mængden. Men som mislykkede Ting gjerne forsøges paa nye, saa gik det her, thi hun gik ikke længer end hen i næste Gade, hvor hun strax havde den Frækhed, ligeledes at stiæle i en Bod, men blev de ogsaa - paagreben. Hun udlade nu to af sine Medhielperinder. Et Par af dem skal nylig have forladt Forbedringshuset.