Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-10-13
Hr. Bogtrykker P. N. Jørgensen har atter i sin fortræffelige sjællandske Dialect og med sit eiendommelige Lune udgivet en lille Pjece: "Bonden og de vilde Dyr, hvori der findes en høist humoristisk Skildring af en Bondes Besøg i Menageriet paa Vesterbro. Som en Prøve hidsættes Bondens Skildring af hans Sammentræf med Løven og Løvinden: "Paa ingaang gik Daren op til Kangens og Dranningens (Løvernes) Baas, og saa traad der it reitig levendes Menniske med in Trold kiep i Handen ind til dom. Hiane!" sale jeg, hvem er den ded?" – Ded er døreses Kammerjaanker, sale Vindrup. Nu reiste Kangen og Dranningen sig op og gloede fælaadig paa Kammerjaankeren, og han gloede paa dom. "Død og Pine!" sale jeg, begge mine Been ryster under min Krop, den over itte nonen pæn Nadre at see paa ikke; - der skul dou Satan være Kammerjaanker her!" men aldrig i mine livfødte Dage har jeg dou troet at skul opleve saadan in Reelihed! – jeg vilde hale forsøren, at de Fornemme og Lærde kul hitte paa, at kalde saadan it Smøl for in Kange, Nu lettede Kammerjaankeren paa Troldkieppen, og saa tog han Majestæten ved Snyden og filuterede sit Holde ind i Flaben paa ham, for at skjælde ham Halsen fyld. Jøsses Kors!" sale jeg, ded sku vi Bønder barestens fange an med Amtmanden hjemme hos vos!" Den Tid nu Kammerjaankeren ku see, at Kangen itte vilde til at æde ham ikke, saa tog han Majestæten i Nakken, saa han væltede, lilsom in Foersæk, og saa lade han sig sæl saa meiet pænt nør i Dranningens Favn, med begge sine Støvlehæle ovenepaa Kangen. Ein lebendiges Kanaper!" sale Tydsken. Tak for ded!" sale jeg, "næ nu oner deed, Falen æde mei, for hart J skal, min Sæl, itte troe, at Bunden er saa lile it Bæst ikke! Dersom ded er in Kange, sale jeg, saa er, Dælen tyde me, vor Bindehynd, Pasop, derhjemme Keiser, for den aanen Dag bed han Holdet af in Hane, som tog paa at gale paa hans Huus, den Tid han la og drømte om sin Frukost. Ded er Logn, Altsammens" sale jeg, og saa vivtede jeg barestens in Kiende med min Næve, forat maantre dom; men hille den rivende og revnende Syge, nu kom der paa Steden Liv i Kangen, med it Sæt sprang han op paa alle sine Been, og lukkede i Gab op med nonne myrderlige Tænder, – ja, de var da lilsaa store, som Tøirpæle, og saa ga han it Brøl af sig, – ja, ded var it Brøl, saa Jorden den rystede, og al den Levemaade, jeg halde faaet i mei hos Tvermoes, dandsede i mit syndige Liv(Corresp.) Kjøbenhavn, den 11te October. Hr. Cand. phil. Tyge Becker, en Halvbroder til Hs. Majestæts Adjutant, Kammerherre, Ritmester v. Blücher, er med 1200 Rbd. aarlig Gage udnævnt til Archivarius ved et Archiv, der skal oprettes til Opbevaring af Documenter, hørende til "Fædrelandets indre Historie." Saavel Oprettelsen af dette Archiv, der synes noget overflødigt, da vi have et Geheime-Archiv, som Archivarpostens besynderlige, saa at sige overraskende Besættelse, have foranlediget en Deel Omtale. Vi have rigtignok hørt paastaae, at Geheime-Archivet har tilbageviist private Archiver, som have været sendte det til Opbevaring, men denne Hindring kunde jo hæves, og i alt Tilfælde kunde der nok paa det kongelige Bibliothek, hvor der ikke mangler Embedsmænd, nok skaffes Plads.