Aalborgs Stifts Adresseavis, 1821-11-12
Græsk tyrkiske Anliggender. Trods de modsigende Efterretninger, der følge paa hinanden Slag i Slag - hedder det i Moniteuren -, Spørgsmaalet og Krig og Fred mellem Rusland og Porten endnu uafgjort. Paa flere Kanter af Pelohonnes have Tyrkerne udskibet en betydelig Magt og med Rette maa Man frygte for Grækernes Sag. De mange Opfordringer til Europas Ungersvende have kun frugtet lidet. Korstogenes Old er forsvundet. Forgiæves stræder Philosophien at reise Korsets Banner." - Lige hermod løber følgende Artikel af Journal de Paris: "Jfølge saalidelige Breve fra Rusland og Tyrkiet er Krigen mellem legge disse Riger at ansee for uundgaaelig og hvert Øieblik bentes Krigserklæringen fra Hoffet i St. Petersborg. Den sidste Efterretning bør vel ansees for den paalideligste, thi hvad Man melder fra Engelland under 30te October, at det skulde være lykkedes Lord Strangford og Grev Lützow, ved deres i nærværende Krisis altformaaende Jndflydelse at formaae Divanet til, at tilbagekalde den sidste Firman, der er at agte lige med en Krigserklæring mod Rusland, giendrives tilstrækkeligt ved nyere Efterretninger directe fra Tyrkiet, ifølge hvilke bemeldte Firman er bleven oplæst i alle tyrkiske Provindser, hvis Jndbyggere nu samtlig reise sig i Masse, saa hele den osmanniske Nation om føie Tid vil være under Vaaben. Samlingspladserne ere for Asiaterne Constantinopel, for de europæiske Tyrker Salonichi, Adrianopel, Silistria og Belgrad. Hver Jnfanterist faaer 20, hver Cavallerist 40 tyrkiske Piastre maanedlig. Sultanen har formelig erklæret, at staae paa Krigsfod med den russiske og græske Nation, samt at Jslamismens Existents er i Fare. Snart ventes Mahomeds hellige Banner plantet paa Sophiamoscheen. Den skal - mener Storherren - ret opflamme Muselmændene mod de Christne. Den plantes aldrig, uden naar Religikonen og Riget svæver i truende Fare. Og denne Tid synes nu at være kommen. Den østerrigske Jnternuntius, der seer alle sine Bestræbelser, for at opretholde Freden, frugtesløse, har trukket sig tilbage fra alle Conferentser med Portens Ministre. Engelland og Frankerig, hvilket sidste Riges Consuler ere blevne mishandlede baade i Athen og paa Cypern, underhandle alvorligt om Maaden, hvorpaa Grækernes Livs-Religions- og Eiendomsikkerhed lader sig hævde, uden at bringe Europa af dets politiske Ligevægt. Rusland bliver da naturligviis Portens Hovedfiende. At Keiser Alexander har frabedt sig Engellands og Østerrigs Mægling, bekræftes paa ny, til Trods for den forhen meddeelte Artikel af den preussiske Statstidende, der fra flere Kanter erklæres for uofficiel. Fra hvad Synspunkt Keiseren betragter Portens Forhold mod hans Gesandt, Baron Stroganoff, sees bedst deraf, at han nys har benaadet Denne med St. Wladimir-Ordenen. De russiske Tropper staae iøvrigt i deres forrige Stilling ved Pruth, begierligt ventende Marschordre mod Tyrken. - Saaledes trues da Porten allevegne udvortesfra, og ligesom indvortes Tvedragt var Et af de Midler, som fordum banede Tyrken Vei til Constantinopel, saaledes synes nu ogsaa samme at skulle lette de Christne Tyrkens Fordrivelse derfra. Janitskarerne true med Oprør, som Regieringen af alMagt søger at quæle i Fødselen. Hver Nat vorde de Personer, Man frygter mest, henrettede og kastede i Havet. De udisciplinerte asiatiske Horder, som i Tusindtal strømme sammen i Staden, foranledigede blodige Uordener; hver Dag slaaes de med Janitskarerne i alle Gader og Jntet kan tæmme deres Vildhed. De udskiælde Regieringen, klage høit over, at Man ikke har holdt det dem givne Løfte, at de nemlig maatte plyndre alle Christne i det europæiske Tyrkie, og true med, at de, hvis Man ikke holder Ord, til Trods for Sultanen og Divanet ville vende tilbage til Asien. Folket knurrer og ængstes for hvad der vil komme. To af den hollandske Gesandts Tienere ere døde af Pesten, der yttrer sig hist og her og frygtes endnu mere, end Russernes Vaaben. For at berolige Pøbelen og give den store Begreber om overordentlige Seire i Moldau og Wallachiet, er der paa Divanets Foranstaltning bleven spilt en ussel Farce. Man greb nogle Hundrede ulykkelige Græker i Constantinopels Omegn, Præster, Kiøbmænd, Agerdyrkere, iførte dem wallachisk og mol dansk Dragt og lod dem ved stærke Troppeafdelinger føre ind i Hovedstaden som gjorte Fanger; her gaves de til Priis for Pøbel og Soldater, der mishandlede dem, indtil de opgave Aanden. Et Kunstgreb, der tilfulde charakteriserer, Regieringens Svaghed. Det lader ikke, som Grækerne ændse stort, hvad fremmede Magter ville beslutte over dem. Freidigen vandre de frem paa deres Stridsvei, og ræddes ei for Døden, men kiøbe gjerne hvert Skridt med deres Blod. Deres Frihedskamp opviser Exempler paa et Mod og en Opoffrelse for den almene Sag, Oldtidens ædleste Grækere ganske værdig. Er end enkelte Helleners Lod over al Beskrivelse grusomt, synes dog Seier og Held at tilsmile Nationens Friheds værk. Tripolizza er ved Capitulation faldet i deres Hænder. De have her fundet en stor Mængde Proviant og Munition, samt betydelige Pengesummer. - Den nye, med Forstærkninger ankomne Pascha af Salonichs har vovet et nyt og heftigt Angreb paa Grækernes faste Stillinger ved Kassandra og paa Bierget Athos, men er, ligesom sin Forgænger, bleven tilbageslagen med et Tab af 3000 Mand. Resten af hans Hær har tabt Lysten til, tiere at maale sig med de kjække Hellener og adspredt sig, forat plyndre de eensomt liggende Landsbyer. - J Epirusvinder den helleniske Sag. Tyrkerne have gjort et Udfald af Arta, forat bringe Hielp til Leiren for Janina, men ere af Grækerne drevne tilbage i Fæstningen med betydeligt Tab. De muselmanske Albanesere af Toridernes Stamme, have gjort Opstand mod Porten, og 2000 af dem have forenet sig med Grækerne, allerede overskredet Zerowina og leiret sig som Miil fra Janina. Kort, Borgerkrigen er udbrudt blandt de epirotiske Muselmænd og Grækerne vide, at vedligeholde Enighed, saavel indbyrdes, som med de Mahomedanere, der slaae sig til dem. - J Widdin levet Man i stedsevarende Frygt for en Opstand af Servierne, hvis Adfærd hver Dag vorder den tyrkiske Pascha mistænkeligere. Det er vist, at henved en halv Snees Byer sysselsætte sig med oprørske Planer. J Nissa og Giacevaere adskillige Tyrker blevne fængslede og myrdede. Jøvrigt veed Man, at Servierne endnu staae i Pagt med Jnsurgenterne i Moldau og Wallachiet, men især med dem i Macedonien. Paschaen vil nu fordre Gidster af dem, men Man faaer at see, om de ville give dem.