Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-08-29
21de Aarg. alle No. 69. saa eller: Flagelse Ageblad. Redigeret af Pastor, Ridder Bastholm. Trykt og forlagt af Peter Magnus. Løverdagen den 29. August 1835. Med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene. Den halleyske Komet. (Frit bearbeidet af Edinburgh Review). Solsystemet, hvortil vor Planet hører, bestaaer af en Deel andre, hvilke tilligemed den dreie sig næsten kredsrunde Baner omkring Solen; alle disse Baner ligge saa omtrent i samme Flade; det vil sige, at naar Jorden gaaer i en vis Bane omkring Solen, og de andre Planeter enten indenfor eller uden om Jorden, saa ligge deres Baner ikke bety lig over eller under Jordens. - Man kan derfor fra Jorden af næsten forfølge Planeternes Bevægelse i deres hele Kredsløb; den ene Planet er desuden ved sin Størrelse, eller ved Udseendet af dens Overflade, dens Lysskiær, eller ved de omgivende Maaners Antal, eller ved andre Egenskaber, som Saturni Ringe, gode at skille fra hinanden. Man veed at Planeternes Bevægelse omkring Sølen kommer af en uafladelig Kamp imellem to physiske (kosmiske) Love, som Skaberen har foreskrevet Himmellegemerne, eller af to Kræfter, han har nedlagt i dem, nemlig Solens Bestræbelse for at drage Planeterne til sig, og disses for at undflye den. Universet er et Billede paa den fuldkomneste Harmonie, og denne Harmonie fremgaaer dog af en Kamp som aldrig ophører, saaledes vil af Jordlivets aldrig hvilende Kamp, hiin Verdens faliggiørende Harmonie engang fremgaae. Men foruden Planterne gives der en anden Klasse af Himmellegemer, som er ulige talrigere, nemlig Kometerne; disse have ikke saadanne bestemte Egenskaber ved sig, hvorved den ene kan saa let skilles fra den anden; Jngen af dem viser sig fuldkomment som et rundt Legeme, eller overhovedet som et Legeme af en bestemt Form. Det er afgjort, at mange af dem ere blot Dunstmasser; andre ere saa tæt omgivne af en Dunstmasse, at man umueligt kan afgiøre om de have en fast Kierne; man har observeret, at de i faa Dage ere blevne hundredfold forstørrede eller formindskede, (derfor er man ogsaa kommen paa den Jdee, at Kometerne ere Himmellegemer, som ere i en Dannelses= eller Udviklings Tilstand, og som efterhaanden ville blive til Planter). Naar Kometerne dreiede sig som Planeterne i elliptiske Baner omkring Solen, saa kunde man observere dem paa ethvert Skridt af deres Bane og lettere skille den ene fra den anden; men deres Baner have en ganske anden Beskaffenhed. Man seer disse Himmellegemer komme pludselig frem paa et eller andet Sted paa Fimamentet; i Begyndelsen, rette de deres Løb lige hen mod et Punkt, som i Almindelighed er ikke langt borte fra Solen. Saasnart de komme Solen nær, saa krummer Banen sig mere og mere, og Krumningen den convexe Side) vender mod Solen. Ere de nu komne Solen saa nær, som de kunne komme den, saa gaaer Krumningen igjen over til en lige Linie; tilsidst forlade de ganske vort Planet=System og ile hen til en ganske anden Himmelregion end hvorfra de ere komne. (Dette er nu saa forunderligt som det kan være, naar man kunde antage med den gamle skottiske Digter Ossian, at Skyerne ere Aandernes Boliger, saa kunde man betragte Kometerne som Aandeverdener, der nøde det Fortrin, at kunne besøge meget langtfra hinanden afstaaende Egne af Firmamentet. Planeterne bevæge sig saa omtrent i den samme Flade, de bevæge sig ogsaa alle i samme Retning omkring Solen; men Kometerne lade sig ikke genere, hverken i denne eller hiin Henseende; de krydse igiennem Firmamentet i alle Retninger, og nogle bevæge sig selv i en lodret Gang mod Planeternes Flader, (derfor har man ogsaa altid yttret nogen Frygt for Kometerne, naar mange løbe omkring i alle Slags Retninger, saa er man altid bange for at een eller anden skal rende paa os).