Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-10-12
Dr. Jenner er bleven betragtet som Menneskehedens Velgjører, og, seet fra den politiske Arithmetiks Side, er hans Opdagelse sikkert ubetalelig. Stater, som Nordamerica, der rigeligen kunne føde al den Befolkning, de kunne faae, burde oprette ham Ærestøtter. Han har ogsaa kun bekjendtgjort sin Opdagelse som Læge, ikke som Statsoeconom. Men hvad der giør, at den for Europa ikke er saa stor en Velgierning, som den maaskee ved første Øiekast synes, ligger deri, at den alt for pludseligen skjænkede de Lande, hvor Vaccinationen almindeligen indførtes, en for pludselig Tilvært af Befolkning i en Forøgelse af omtrent 1/2 Deel aarligen. Det forekommer mig, som om et Par Ægtefolk, der, efterat have levet ti Aar i et ufrugtbart Ægteskab, med eet velsignedes med Tvillinger, fire Aar efter hverandre. Hvor meget det end maatte glæde disse Folk, at de fik Børn, kunde dog en saa overvættes Velsignelse neppe være dem saa kjer, thi deels er det dem, der ikke ere vante til saadan Børnetummel, vanskeligt at holde Styr paa saadan en Flok, deels er det dem maaskee ikke heller mueligt at skaffe dem alle Føde. Glæden maa da snart forvandles til Sorg. Nogle af de Unge omkomme i Usselhed, Andre voxe op uopdragne, og det, der i Begyndelsen syntes at være en Velsignelse, bliver næsten til en sand Ulykke. Europa befinder sig, i henseende til Vaccinationen, omtrent i samme Stilling som dette Ægtepar. Længe ønskede man i de fleste Stater at kunne bringe Befolkningen til en saa stor Høide, som mueligt, og sparede intet Middel til at befordre dette Yndlingsøjemed. Nu, under en almindelig Fred og en saa stor Forvænthed i Levemaaden, synes det at være meget forlegen med sin Velsignelse. J Engelland gik det meest besynderligt til. Medens dets Jenner ved sin Opdagelse forøgede Armene, søgte dets Mekanikere, ved tusinde Slags Maskiner, at gjøre disse Arme overflødige. De hyppige Udvandringer fra Engelland ere derfor aldeles ikke at undres over; thi hvor man gjør Alt for at forøge Befolkningen, og Alt for at formindske dens Udkomme, maa ogsaa Menneskene, som saa meget Andet, blive til Varer, der mere produceres til Udførsel end til Forblivelse i Landet. Det er vist en afgjort Sandhed, at intet Land kan have for mange velhavende og arbeid somme Jndbyggere; thi de føde sig selv og skaffe Staten ogsaa Underhold. Men det, som af Folkemængden er for meget, ere de Medlemmer, der ikke allene ei see sig istand til at forsørge sig selv, men som endog fordre Understøttelse og Hielp af det Offentlige. Jkke nok, at de falde Samfundet til Byrde, deres hele Stamme bliver saa meget mere skadelig, som de ikke see sig istand til at give deres Børn nogen Opdragelse, men maa lade dem voxe op i den største Raahed. Almuens Demoralisation har derfor sin Oprindelse fra de unyttigste Medlemmer i Staten. Betænker man nu, at 10,000 af Kjøbenhavns 100,000 Jndbyggere ere Almisselemmer eller egentlige Fattige; at der foruden disse endnu gives maaskee 4000, der, uden at falde det Offentlige til Byrde, dog en leve af Slægtningers, Venners og Andres Understøttelse; antager man, at kun en Femtedeel af dette Antal ere gifte og have for det meste Børn, saa vil man let kunne gjøre sig et Begrelom, hvilken Moralitet der maa herske blandt en stor Deel af saadanne Mennesker.