Aalborg Stiftstidende, 1835-10-24
Nr. 57 af Fædrelandet gjennemgaaer det i Collegialtidenden Nr. 40 meddeelte Budget. Forfatteren finder flere væsentlige Mangler ved samme, saasom : at det kun er meddeelt for 1 Aar, og Sammenligning med de foregaaende Aar derfor bliver umulig, hvilket, især med Hensyn til denne extraordinaire Udgifter, er af Vigtighed; at Detaillen, der eraldeles nødvendig, for at gjøre sig et Begreb om Udgifterne anvendes, mangler; at der kun er taget Hensyn til hvad der er gaaet igjennem Finantserne og de dertil nærmeste hørende Bureauer, hvorimod man ikke seer, hvor store de Jndtægter og Udgifter have været, som gaae ind og ud af særskilte Kasser; at Ordenen ikke er den bedste, og endelig og væsentligst, at ikke Bruttobeløbet af Afgifter og Skatter er taget til Indtægt og Oppebørselsomkostningerne til Udgift. - Derefter gaaer Forfatteren over til at anstille nogle Sammenligninger med andre Landes Afgiftsvæsen, som han dog tilstaaer ere noget usikkre. Jfølge samme skal f. Ex. Civillisten i Norge udgjøre 16 i Sverrig 11, i Danmark af Statsindtægterne. Spørger man, hvad hvert Menneske i disse Stater bidrager til Civillisten, saa bliver Svaret, i Norge 1 Mk., i Sverrig lidt over 1 Mk., i Danmark 4 Mk. 8 s. Bidraget til Staten er i Norge 3 Rbd., i Sverrig 5 Rbd. 1 Mk., i Danmark 7 Rbd. pro persona. Senere gaaer Forfatteren over til Spørgsmaal, om den Underballance, der finder Sted, bor dækkes ved nye Skattepaalæg, eller ikke, og troer at burde besvare dette benægtende. Adskillige Luxusartikler, mener han, kunde vel beskattes høiere, naar ikke Landets geographiske Beliggenhed gjorde det til en absolut Nødvendighed at sætte Tolden, den vigtigste af de inddirecte Afgifter, saa lavt, at det ikke stort kan betale sig at smugle. Men kan man ikke forøge Indtægterne, siger han, saa maae man indskrænke Udgifterne: den eneste Maade til at helbrede en Stats, saavelsom en Privatmands forfaldne Finantser; og som de vigtigste Puncter, hvori Udgiften synes at kunne formindskes, nævnes da : Civillisten; det udenlandske Departement, ved overalt at holde Charges d'assaires istedetfor Ministre; Armeen og Flaaden; Pensioner og Gageringer, Sidste dog ikke ved Landmilitairetaten, hvor de tvertimod ere for knappe, og Colonierne, som Forfatteren troer det var bedst jo før jo hellere at sælge, endogsaa de vestindiske med. - Grønland og Jsland have derimod formegen historisk Jnteresse til at opgives og love desuden, rigtigt benyttede, ganske andre Fordele, gend hine. Vi have tilladt os siger Forfatteren, at paapege nogle Besparelser, der synes os nødvendige. Disse vilde, troe vi, føre til Øiemedet, men ei strax; det ligger i Sagens Natur, at man ei, uden at være grusom mod mangfoldige Jndivider, pludselig kunde indføre et Besparelsessystem. Hvorledes skal imidlertid Deficiten dækkes: Vi tor ikke anmasse os at give nogen Mening herom tilkjende; men kunde man ikke standse med Afbetalingen paa Statsgjælden 2 Eller, hvis dette ikke lader sig gjøre, vil det da ei være nødvendigt vi skamme os ved Spørgsmaalet) at optage Laan, indtil Finantserne blive frie for Tilskuddet til Banken, Man vilde saaledes nogenlunde slaae sig igjennem; men derfor oversee vi ikke, at der kan møde utallige Tilfælde, hvor overordentlige Anstrængelser ere nødvendige o. s. v. Efter endnu at have foreslaaet, som nødvendigt til at opnaae fornøden Jndsigt i Landets finantsielle Forhold, Oprettelsen af et statistisk Bureau, ender Forfatteren saaledes: "Vi slutte disse Bemærkninger med det Ønske, at Folket ei vil blive mismodigt lover den vistnok høist beklagelige Finantsforfatning, hvori vi, tiltrods for de utallige Opoffrelser, som under og efter Krigen ere bragte, nu ere stedte. Vi tvivle paa, at man i nogen: Stat, som i saa lang Tid har havt ydre og indre Fred, vil kunne paavise et saadant Resultat. Dog, vi ville ei vende Blikket tilbage til den forbigangne Tid; den er i den Henseende ei mere til for os; det er med Nutiden, det er med Fremtiden vi have at bestille; Sagen er nu engang saaledes og kan ei gjøres om igien; lader os da, istedetfor at svække Modet ved nedslaaende Betragtninger eller opirre Gemytterne ved bittre Bebreidelser, hellere anvende vor hele Kraft paa at fremlokke en lysere Fremtid. Lader os haabe, at Regjeringen ærligt vil arbeide med Folket til dette Maal og at den vil indsee Nødvendigheden af de Reformer, som Folket ønsker. Og, ligesom vi haabe, at Folket ikke vil være træt at at bringe Offre paa Fædrelandets Alter, saaledes nære vi den bestemte Forviisning, at det kun da ikke vil trættes deraf, naar det hos høie Vedkommende seer en alvorlig Bestræbelse, for at indføre alle mulige Besparelser, og Lyst til at meddele Borgerne fuldstændigt Regnskab over deres Penge Anvendelse.