Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-03-31
Blandede Efterretninger. Hidtil er Ulphilas moesogothiske Oversættelse af de 4 Evangelier, der gjemmes i Upsala, blevet betragtet som det eneste i sit Slags, nu har Bibliothekaren i det ambrosianske Bibliothek i Mailand, Abbed Ange Mai, opdaget et mærkværdigt Supplement dertil. Kundgjørelsen desangaaende i det franske Sprog er saa interessant for danske Læsere, at vi troe at burde meddele den. "Medens Nedre Jtalien leverer til de skjønne Konsters Studium en Overflødighed af gamle Mindemærker, der drages op af dets Ruiner, aabner den nordlige Deel af dette skjønne og berømte Landen ny Mark for Literaturen, ved at kundgjøre en Deel kostbare classiske Skrifter, som Barbariet og Tiden havde begravet i Forglemmelse. Abbed Mai opdagede, da han undersøgte adskillige meget gamle Haandskrifter, under den latinske Skrift en anden fra en langt ældre Tidspunkt, af forskjellig Form. Materien, saa at sige, maskeret ved den anden Skrift, udfyldte to haandskrevne Volumina, og Jndholdet var en moesogothisk Oversættelse af tretten af Pauli protocanoniske Breve, forfattet i det 4de Aarhundrede af Biskop Ulphilas, hvis Savn man længe har beklaget. - Det er bekjendt, at efter gamle Historieskriveres Vidnesbyrd, Ulphilas, der ogsaa kaldtes Nordens Mose, har i samme Tidspunkt oversat hele Bibelen, maaskee paa Kongernes Bøger nær. Dette hele Værk var forsvunden, indtil omsider i det 17de Aarhundrede den Upsalske Coder argenteus fremkom, som indeholder en stor Deel af de fire Evangelier, og blev i Aaret 1665 bekjendtgjort af Fr. Junius. Denne Udgave, saavelsom de følgende, der efterhaanden udkom ligge til 1805, gjorde for deres Nyttes Skyld megen Lykke. Den lærde Fr. Knittel havde ogsaa i Bibliotheket i Wolfenbüttel undersøgt et Man, palimpsestus (et Pergaments eller Æselshundshaandskrift, hvori han paa 18 Sider fandt endeel Vers af det femte Capitel af de ved Ulphilas oversatte Pauli Breve til Romerne. Han udgav 1762 disse Brudstykker med meget lærde Oplysninger. Men de sidst opdagede Haandskrifter overgaae i Omfang Alt hvad der hidtil, siden det Upsalske og Wolfenbuttelske er blevet bekjendtgjort, og aabner en viid Mark for den hellige Skrifts Critik og de tydske Oldsagers Studium. Det er skreven med en anden Haand, og synes at være forfærdiget imellem det 5te og 6te Aarhundrede. Det, der mangler i de hellige Breve, i det ene Haandskrift, findes i det andet, men de udgjøre intet Heelt. Man finder derfor otte Breve (i det mindste stykkeviis) skrevne paa begge Haandskrifter, hvorved man sættes istand til at anstille en Sammenligning. Bogstaverne ere store og smukke. Man seer Brevenes Titel foran Haandskriftet og Anmærkninger i Margen i samme Sprog. Een af Siderne er af meget mærkværdigt Jndhold. - Ulphilas Sprog kaldes moesogothisk af følgende Aarsag. Gotherne droge ud fra Skandinavien, og besatte Landene langs med Østersøen, Pommern, Preussen og Weselens Bredder. Efter saaledes at have bemægtiget sig Sarmatien, siden Dacien, gilde videre i deres Erobringer, indtil det sorte Hav. Nationen dette sig derfor i Ostgother og Nord gother. J det fjerde Aarhundrede kunde en stor Deel af Gotherne ikke taale den slette Behandling af Hunnerne, der vare komne fra det nordlige Asien, og bade derfor Keiser Valens om Tilladelse at drage igjennem hans Provindser. Da de havde faaet denne, gik 200,000 vaabendygtige Mand over Donan, og nedsatte sig i Moesien, hvor de sik det Navn Moesogother. Adskillige af de gothiske Sværme antoge efter nogen Tids Forløb den christelige Religion, og Theophiles, een af deres Biskopper, mødte første Gang paa Kirkeforsamlingen i NicaAar 326. Moesegother havde til Sielehyrde en Mand af sieldne Aandsgaver, Ulphilas, en Cappadocier. Nationen selv var ikke aldeles barbarisk Jordannes, Biskop i Ravenna, der 676 skrev en Bog om dem, forsikkrer, at de alt i nogen Tid havde dyrket Videnskaberne. Brevet fra St. Je rom til Sunnia og Fretela er ogsaa et Beviis paa, at den hellige Skrifts Studium blomstrede, meget, i det mindste nogen Tid derefter, hos denne Nation. Ulphilas, allerede berømt ved ne Sendelser og sit Møde paa Kirkeforsamlingen, vilde gjøre sit Folk bekiendt med Bibelen i dets eget Sprog, hvilket ogsaa fuldkomment lykkedes ham. - Denne er Abbed Mais Opdagelse, og om hvilken han vil udgive en foreløbende Afhandling.