Jyllandsposten, 1841-08-20
Af de flere i Tidens Aand afholdte folkelige Taler, maae vi især udhæve Pastor la Cours, som særdeles passende. Forsaavidt han imidlertid anførte, at nærværende Blad, siden forrige Aars Folkefest, havde gjort Nar af de deri Deeltagende eller af Festen, da maae vi herimod have nedlagt en bestemt Benægtelse, og bemærke, at hans Mening om, at hvad der i Bladet Nr. 57 offentliggjordes ogsaa kunde paagjælde Deeltagerne, ikke er rigtig. Derimod nægte vi ikke, at den Beslutning, Medlemmerne af det her til Folkesamlingers Jndstiftelse paa Bulbjerg fremtraadte Selskab – ved de efter den første Folkefests Afholdelse f. A. til en nærmere Bestemmelse af Selskabets Tendents afholdte Generalforsamlinger - ifølge Stemmernes Pluralitet, tog, naar det skulde være et Selskab, rigtignok forekom os at være noget besynderlig; thi et Selskab stiftet alene for Forlystelser og hvis Directeurer altsaa ikkun have at arrangere saadanne, er vistnok i en Periode, der opfordrer til Mere, end at kalde Folk sammen blot for ligesom en Flok Børn at legge eller more sig, aldeles intetbetydende. Ligesaalidet som derfor ogsaa den Tale, der ifjor gjaldt som Jndvielsestale, fandt bifald, forsaavidt deri nedlagdes Protest imod, at Selskabet og Folkefesterne skulde have mindste politiske Betydning, saalidet kan man naturligviis tale om, end sige billige, at Selskabet skulde have en politisk Tendents af den Beskaffenhed, som et andet æret geistligt Medlem anførte ved en af de senere Generalforsamlinger, da han forklarede for et Par tilstedeværende Bønder, det der var Forhandlingernes Gienstand, at nemlig samme, forsaavidt det Politiske angik, var synonymt med, at man vilde have, at Kongen ei skulde længere vedblive at regjere. Kan endog vor Annonce i Bladet Nr. 57 for f. A. siges at være Satire, da angielder saadant saaledes ikke i mindste Maade Deeltagerne i de afholdte Folkefeste, der in cas, vel at mærke, maae adskilles fra det til disses Foranstaltning stiftede Selskab. Det er vel sandt, at den ifjor afholdte Folkefest, saavelsom den, der iaar afholdtes, er Frugten af Selskabets Virken, da det ei har taget sig nogen anden stadig Virksomhed, men vi paastaae, at de afholdte Folkefeste (de kunne, eller skulle efter den endeligen vedtagne Bestemmelse vel egentligen blot kaldes Folkeforlystelser) – saavel paa Grund af den Anledning, der ifjor dertil toges, nemlig den betydningsfulde Kroningsdag, og at der iaar ikke valgtes nogen Leilighed, skjøndt Festlighederne ved Kongehuset frembød sig, som efter de Taler, der ere blevne holdte, og hvad der videre er passeret - ikke mindre end Mai Gilderne have havt et politisk Anstrøg, og naar man bliver kjendt med, hvad der ved Generalforsamlingerne er foregaaet, eller er forhandlet forinden en endelig Bestemmelse toges om Selskabets Formaal, vil Enhver finde, at end ikke disse Folkefeste samstemme dermed. At imidlertid Folkefestene ere udfaldne saaledes som de ere det, nemlig at de ikke samstemme med det vedtagne Formaal, godtgjør Selskabets feile Organisation. Erkjend dette, J gode Herrer, indrøm saaledes et Forlystelses=Selskabs Jntetbetydenhed, vær ei bange for Ordet Politik, men læg Eder la Cours saa træffende forklarede Betydning deraf paa Hjerte, saaledes, at J maatte vise Eder som sande, selvstændige, besindige, jydske liberale Mænd, og gid han herefter maatte være og kaldes Bulbjerg-Præsten som blicher Himmelbjerg-Præsten. Dette er vort Ønske, idet man dog vistnok ogsaa billigen bør tilskrive det omtalte, og som vi see, ei heller til Overholdelse meente, Udfald af Selskabets indbyrdes Forhandlinger, en ved sammenstødende Omstændigheder foranlediget Misforstaaelse og mindre nøie Overveielse, ligesom det ei heller bør oversees, at Selskabet ei havde pecuniaire Kræfter at virke med i andre Øiemed, og det overalt var vanskeligt omfattende at betegne et passende Formaal for et saadant Selskab, og endnu mere at angive Midlerne dertil. Vi tilføie blot som vor Mening, at i ethvert Tilfælde Politik ei bør udelukkes. Jøvrigt falder det os ind, at det ikke vilde være upassende, at Bulbjerg=Selskabet. traadte i Forbindelse med det nylig oprettede landoeconomiske Selskab for Thisted Amt. Bulbjerg er da fremdeles Stedet til Folkefestens Afholdelse for Nordjyderne. Her samles man saaledes i fredelig Enighed ved betydningsfulde Leiligheder, opvækkes ved Taler og Sange, samt deeltager i Adspredelser og Fornøielser; her oplives Nationalaanden; her udvikles Friheds- og Ligheds Principet; her høres ei blot concentriske Taler, men ethvert oprigtigt Ord, i hvilken somhelst Retning, maa fremføres, Forsamlingens Bifalds eller Mishagsyttringer er Dommen og tilkjendegiver Meningen i Folket, og Selskabet eller dets Directeurer har blot at drage Omsorg for, at Alt skeer inden Lovlighedens Grændser. Kun under en saadan Form have Folkesamlingerne Betydning. Og spørger man, om det nogne, mod det barske Vesterhav steille, og i en skovløs Egn mellem vilde Sandklitter liggende, Bul bjerg er hertil et passende Sted, da paastaae vi, at det er mere imposant end Himmelbjerget, og gjentage, hvad tidligere offentligen er fremhævet, at ligesom det ligger i et District, der i flere af Historien bekjendte Tilfælde i ældre Tider har været Samlingsstedet for det nordfjordske Folk i de vigtigste Anliggender, saaledes bringes Betragteren her ogsaa uvilkaarligen paa en alvorlig og ophøiet Tanke ved Mindet om jydsk Uvillie mod Undertrykkelse, om Selvstændighed, Kraft, Mod og Udholdenhed! Tale paa Himmelbjerget, holdt d. 3die August 1841 Peder Jensen, Huusmand paa Viby Mark ved Aarhuus. Høistærede Medborgere. Der ligger mig en Sag paa Hjertet, og den er mig saa kjær, at jeg vover at udbede mig Ordet, skjøndt jeg kuns er en simpel Mand, i denne hæderlige og store Forsamling. Seel det var den 20de Juni 1838, at jeg bivaanede en Fest paa Bellevue i Sjælland, der holdtes til Erindring om Stavnsbaandets Løsning. Jeg maa regne denne Dag til een af de glædeligste i mit Liv; her sad jeg tilbord med mange ædle Herrer og gjæve Bønder, og hørte saa mangen herlig Tale om Bonden i gamle og nye Dage; men blandt Andet var der en Bonde, navnlig Peder Rasmussen, fra Pederstrup, som havde tilskrevet Politimesteren, at han, formedelst uundgaaeligt Forfald, ikke selv kunde møde ved Festen, og det gjorde ham ondt, men at han erkjendte Festens Betydning, det vilde han vise, ei i Ord, men i Gierning, og derfor havde han ved Skrivelsen heftet en Halvhundrededalerseddel, som et Offer, til Grundlæggelsen af et Fond, hvis Hensigt skulde være, at fremme Agerdyrkning og Landbo-Flid. Han bød Foreningen at gjøre nærmere Foranstaltning i denne Henseende, ifald, som han haabede, Flere vilde følge hans Exempel og offre en Skjærv paa et saadant Alter; skeete det ikke, da skulde Renten af hans Gave gives hans Sogns Fattige, indtil flere Bidrag kunde komme til. Mange fulgte dette hæderværdige Exempel, men hvormeget der indkom, og Anvendelsen deraf, er mig ubekjendt; men jeg tvivler ikke paa, at samme venter stærk efter mere Tilskud, for at kunne virke til Statens Vel. Det er er denne Sag, der ligger mig paa Sinde.