Viborger Samler, 1842-07-05
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Cormenin, af den yderste Venstre, af sine Landsmænd kaldet den franske Timon, har for nogle Dage siden udgivet et Flyveskrift, hvis første Oplag, uagtet det bestod af 10,000 Exempl., udsolgtes i Løbet af tre Dage, Skriftet er betitlet: "Raad til Skatteyderne" (hvis uncontribuables). – Han gjør de franske Vælgere opmærksom paa, at under den billige Regjerings" System er Grundafgiften forøget med 10 1/4 pC., Person og Mobilieskatten med 37 pC., Dør= og Vindueskatten med 104 pe., Patentafgiften med 48 1/4 pC. – "Vi have, udbryder Cormenin, efterlignet Ludvig den Ude og Ægyptens Konger i deres Udskeielser, ikke i deres Storhed. Efter 12 Aars dyb Fred og en – som der forsikkres - stedse tiltagende Velstand have vi et ordentligt Budget med Deficit, og det er desværre at befrygte, at Finantslegemet lider af det ulægelige chroniske Onde. Vore overordentlige Udgiftsposter ere blevne faste Poster og vore overordentlige Ressourcer ere pandsatte. Desuden ville de overordentlige Udgifter – uden hertil at regne mulige Krigsomkostninger, Hungersnød, Oversvømmelser, Ementer, en eller anden stor Catastrophe – udgjøre indtil Aaret 1855. den enorme Sum af henved 848,000,000 Mill. Francs. Hvorledes ville vi paa anden Maade kunne dække denne Sum end enten ved Laan eller ved Paalæg, Ved Laan; Men naar man allerede har Møie med midt i den dybe Fred at tilveiebringe 150 Mill., hvorledes skulde man da kunne gjøre Regning paa en saadan Sum i Krigstid, for Ex naar de mere end 3 Gange Hundredetusinde Jnteressenter i Sparekasserne grebes af en panisk Skræk, og der da maatte udbetales dem mere end 200 Mill. Rigsdaler, Ved directe Afgifter, Men de directe Afgifter, der i Aaret 1830 beløbe sig til 331 Mill. Fres, ere allerede stegne til 402 Mill. Fres. Ved indirecte Paalæg maaskee, Men deres Beløb kan let dale, saaledes som Tilfældet var Aaret 1840. Og dog ere de Finantsmaximer, som vore Statsmænd skulde følge, saa simple. Staten, hedder det, skal ikke ordne sin Huusholdning paa nogen anden Maade end som en god Familiefader. Enhver Stat kan som en boer Privatmand kun berige sig, naar Gjælden afbetales, Staten, som ikke døer, skal ikke som den Vindesyge beskatte den kommende Tid til Fordeel for Nutiden. Naar Staten har overtaget af den forsvundne Tid en trykkende Gjæld, kan den ikke afryste den ved at skyde sig en Kugle for Panden; men den gjør Bankerot. Jndustriens, Handelens og Agerdyrkningens Kasser ere ikke uudtømmelige de blive ved Paalæggenes og Laanenes Luftpompe omsider udtømte. Ethvert Land, hvis Pengeressoureer ere udtømte, mangler det paa Kraft isærdeleshed imod Anarchiet i det Jndre og imod Udlandet. Enhver Stat, der ikke meere formaaer at bestride Fredens Fornødenheder, er endnu mindre Krigens Fornødenheder voxen. Naar Regjeringen, som har indrømmet de materielle Jnteresser en saadan Overvægt over de moralske Jnteresser, dog i det mindste kunde yde de materielle Jnteresser virkelig Tilfredsstillelse, Men Handelsmarinen er i Forfald, Fængslerne ere brøstfældige, Fæstningerne ere forsømte, Veiene til Lands og Vands slet vedligeholdte, Jernbanerne for sildig decreterede. Landhuusholdningen og Vindskibeligheden ligge i aabenbar Feide med hinanden, Norden imod Syden, Havnene imod Jndlandet, Sukkerrøret imod Runkelroen, Viinproducenterne og Viinudførerne imod Besidderne af Kulminer og Jernhammerværker. De strides om Tarifer, saaledes som de Deputerede og Vælgerne efter Gunstbeviisninger og Uddeelinger af Embeder. Med Elendigheden og Nøden i Viindistricterne er det kommet saavidt, at man har foreslaaet Skattekræverne at modtage Viin istedet for Penge i Betaling; ja at der hos nogle Franskmænd, som ei fortjene dette Navn, er i deres Fortvivlelses Vanvid opstaaet det afskyelige Ønske om en Sønderlemmelse af Frankerig. Derfor besværger jeg Eder, Landets Vælgere, at vælge retskafne, afhængige, sparsomme Deputerede. Dette er Øieblikkets store bydende Spørgsmaal. Handler saaledes, at man ikke efter 12 Aars Forløb skal sige om Eder, at J ikke forstaae saameget af Eders Kald, at J vide at drage Fordeel af een Dags Souverainitet. – Men fremfor Alt sparsomme, huusholderske Deputerede!" – Ogsaa paa de udenrigske Anliggender har Cormenin kastet et eritiskt Blik. Om endog vor Administration, udraaber han, har viist sig mindre erfaren i Statshuusholdningen og Finantssager, har den maaskee dog iagttaget en sikker, fast, triumpherende Holdning imod Udlandet, Staae vi maaskee paa en god Fod med Nationerne, Nei. Med Kongerne? Nei. Med Spanien, Nei. Med Rusland, Preussen og Østerrig, Nei, Med Neapel og Sardinien, Rei. Med Portugal, Holland, Brasilien, Mexico, Mehemed Ali, Dictator Rosas, Beien af Tripolis, Keiseren af Marocco, Præsidenterne Tyler og Boyer, med Paven og Storsultanen, Nei, alne. Vor med England saa møisommelig knyttede Alliance A opløses og brydes paa alle Puncter. England har i Algerien saaledes undergravet vor Jndflydelse og Magt, at vi endnu ikke have tvunget hiin Provinds, at vi endnu ikke have coloniseret den; men vi have der tilsat over 70000 Krigere, Kjærnen af vor tapper Hær, og 400 Mill. Francs - den reneste Substants af vor Skattevne. England har flynget imod os Qvadrupelalliancens Excommunication. For sine Maskiner, Kul og sine Lærreder til tvinger England sig Adgang til vore Havne og holder sine Havne lukkede for vore Silke, vore Vine og Brændevine Under Paaskud af at forhindre Slavehandelen tragter det efter Eneherredømmet over Havene. Dette Occan, der bedækker de tre Fjerdedele af Jordkredsen med sine Vande, tilhører England, med Undtagelse af nogle Østersbanker og Fiskeridistricter paa Kanonskudsdistance fra Kysterne og Forterne. Ogsaa paa Middelhavets Bølger seiler det triumpherende; for England smykker sig Gibralter med sine Jern-Stykvolde; Malta hilser Seierherren; England skalter i Syrien; det besidder nu det røde Hav, undertrykker Ægypten og med Besiddelsen af Landtungen ved Suez vil det om føie Tid vorde Herre over Enehandelen. Hvor mange Establissementer og Factorier, hvor mange Øer, Have, Fastlande og Riger holder det ei i sine Hænder, Bengalen, Corommandel=Kysten, Calcutta, Bombay med 100 Mill. Hinduls; Ceilan, Speceriernes Dronning; det paa Sukker rige Mauritius, det paa Tømmer rige Canada; Helene, dette Hvilepunct, for Ostindie- og Chinafarerne; Jamaica, maaskee Antillernes Krone; Vestkysten af Africa med denne saa blomstrende og misundte Gummi=, Elfenbeen, Guldstøv, og Strudsfjæderhandel, det gode Haabs Forbierg, Cafferlandet og dette hele Kystland, som det omspænder og sammensnører med et Belte af Forter og Comptoirer. Og staaer det stille her, Jngenlunde; det pønser paa Chinas Erobring, fordyber sig i Oceanien, tragter efter Senegal, Java, Cuba, og - hvo veed om ikke efter Algier, Nei, det er for meget, meget for meget for vor Handel, for vor Uafhængighed, for vor Ære! – J maae vide, at velordnede Finantser ere den første betingelse for en Stats Magt og Fremskriden, uden gode Finantser kan Jntet udrettes hverken i Krig eller Fred. Med sine Penge bragte den macedoniske Philip Athen under Aaget: med sine Penge gjenoprettede August Roligheden i Rom med sine Penge var vor store Henrik den 18de i Begreb med at styrte sig paa det udparcellerede og sønderslidte Tydskland; med sine Penge førte Napoleon sine store Krige; med sine Penge tog William Pitt Russere og Preussere i Sold. Har Spanien ikke en hervisk Befolkning? Ja, men ingen Penge. Portugal, blottet for Penge, kaster sig i Englands Arme. Mehemed Ali, nu uden Penge, aftakker sin Hær og Flaade. Stortyrken, uden Penge, har hverken Politie, Love, eller Regiering, England udtømmer sig selv; med Loddet undersøger det alle Bugter, alle Golfer, sprænger Klipperne i Floderne, udjevner Cataracter, hugger sig Kæmpetrin over Bjergene, trodser begge Polers Jismarker, udsætter sig for Lybiens glødende Sand, belener og afsætter Beis, Nabober, Sultaner og Konger, holder hvide Slaver i Lænker, hilder de Neutrale, forgifter det himmelske Riges Undersaatter, og hvorfor For at aabne Markeder for sine Bomuldspinderier, sine Kulgruber, sin Staalindustrie, sin Mekanik, sit Opium, og stemple de halvaarige Jnscriptioner af sin Statsgjæld, der tynger det uhyre Legeme. Og J. Franskmænd, Skatteydere, Valgmænd, ville J endnu hurtigere end England ile Afgrunden imøde?"