Ribe Stifts Adresseaviser, 1840-07-24
Af den Kongl. Kommissarii Tale, hvormed Stænderforsamlingen aabnedes; meddele vi her Slutningen: "Den faste Tillid, Kongen har, til hvad der kan udrettes ved den frie Raadgivning og gjensidige Meddelelse, der fremgaaer i Stændersalene, og derfra gaaer ud til Kongen og Folket, giør, at han ikke kan erkjende, hvad der af Enkelte daglig forkyndes om en dybt og almindelig følt Trang til ved nye, vor Statsforfatnings Væsen ophævende, Former at begrændse den Kongelige Magt, en Magt, der iøvrigt, skjøndt den kaldes absolut, dog ikke er bleven udøvet paa en absolut Maade, men stedse har æret hver Mands Ret og de beskyttende Former, der udgjøre dennes Værn, der har hjemlet Borgerne en Frihed, der i mange Retninger overgaaer den, som de nyde i de fleste Stater, der kaldes konstitutionelle; der omhyggeligen har sørget for Folkeoplysningen, saavelsom for Videnstabelighedens Fremme; der til de Tider, hvor det især gjordes fornødent, har i den folkelige Retning indført indgribende Reformer, og det med en Raskhed, en Klogskab og et Held, hvorved den i al Rolighed har skaffet Folket Goder, som man i andre Stater enten aldeles ikke eller dog senere har opnaaet, tildeels kun har tilkjøbt sig ved Strømme af Blod. Naar Kongen ikke har givet Slip paa noget af den Magtfylde, som Rigets Grundlov har nedlagt i hans Hænder, saa er det ingenlunde, fordi han blændes ved Enevoldsmagtens Glands. Kongen veed, saa godt som Nogen, hvem der er den rette Enevoldsherre, og bøier med et ydmygt Hjerte sine Knæe for ham. Kongen veed, at denne Hans og Alles Herre har skrevet en Lov, der ikke mindre binder den, som han har sat paa Samfundets Tinde, end den, der indtager det laveste Stade, ja at denne Lovs Fordringer og det Ansvar, som dertil knytter sig, blive større i Forhold til den Gjerning, der er Enhver betroet. Ogsaa har han for vel opfattet Betydningen af det store Kald, hvortil han er kaldet, til at kunne troe sig bestemt til at føre dem, til hvis Hoved og Styrer han af Kongernes Konge er sat, som villieløse, blinde Redskaber hen til et Maal, han sætter for dem, uden at dette optages i deres egen Bevidsthed, i deres egen Villie. Nei, han erkjender og føler, at han først da ret kan virke til at betrygge sit Folk den værdige og lykkelige Tilværelse, som han har helliget sit Liv, naar han kan forene sig med det i en fælleds Bevidsthed om hvad der kan tjene til fælleds Hæder og Held, og at han i de Tilfælde, hvori han ei er saa lykkelig at kunne opnaae denne Samstemmighed, ikke kan sætte det igjennem, som han selv erkjender for godt og rigtigt, uden under det varsomste Hensyn til de Begreber og Meninger, som han finder i Folket. Han indseer ogsaa heel vel, at han, hvis en Forandring i Forfatningen endelig lod sig udføre i Rolighed og til alle Folkeklassers varige Tilfredshed, langtfra derved at tabe i Livsnydelse, tvertimod vilde befries for megen Møie og Kummer, og som Stifter af en saadan Forfatning i rigeste Maade vinde et taknemligt Folks Hylding. Men Kongen har gransket for meget over Statsforholdene, han er for bekjendt med de forskjellige Statsforfatningers Organisme og den ældre, nyere og allernyeste Histories Vidnesbyrd, til at han uden videre kan antage, at man i et med en afgjørende Deelagtighed i den høieste Magt forsynet Folkeraad vilde have et ufeilbart Organ for en ufeilbar Folkevillie, eller at det kunde undgaae hans Opmærksomhed, at der med Magtens Deeling er forbundne Farer for Folket selv. Men allermindst kunde han oversee enten de store Vanskeligheder, som det i enhver Stat, hvor en saadan Tingenes Orden skal skabes af nyt, vil have, angaaende det Grundlag, hvorpaa den skulde hvile, at tilveiebringe den Forening af Gemytterne, uden hvilken den ei vilde faae mindste Fasthed, eller de eiendommelige Vanskeligheder, der ligge i Forholdet mellem de forskjellige Lande, der ere forenede under det danske Scepter. De, der daglig bearbeide deres Medborgere for at fremkalde Ønsket og en ny Statsforfatning, der, saavidt man kan slutte, skulde have det meest demokratiske Grundlag, synes slet ikke at tænke paa, at der ogsaa vilde behøves en Modvægt imod de Overilelser, og Uretfærdigheder, hvortil den folkevalgte Deel af Statsmagten kan forfalde, at de Midler, som alle Statsforfatningers Stiftere saa omhyggeligen have udtænkt for at danne denne Modvægt, have deres store Skrøbeligheder, og at Magtens Deeling, saa godt end Alt kan gaae, saalænge de forskjellige Grene af Statsmagten ville indbyrdes lempe sig efter hinanden, dog kan føre til en Splid, der lammer hele Samfundet, og stundom ender med, at den ene, understøttet af den største physiske Kraft, faaer en Overhaand, hvorved den Ligevægt ophæves, der dog skulde udgjøre Grundvolden for den hele Statsbygning. Men heller ikke ere de opmærksomme paa hine i Forholdet mellem Fædrelandets forskjellige Deele liggende Vanskeligheder. Disse have de derimod i høi Grad forøget ved om dette Forhold at udtale sig saaledes at det har havt en beklagelig Jndflydelse paa den gode Forstaaelse mellem de forskjellige Stats dele, og det maatte føre til den fordærveligste Spænding, dersom der blev Rum for den Tanke, at Regjeringen deelte disse Forestillinger. - Hvo kan nu, selv naar han ei vil agte de Betænkeligheder, som baade Grundlovens Natur som Grundlov, og dens udtrykkelige Jndhold frembyde, undre sig over, at Kongen, der har læst i Historiens Bog og som kjender de eiendommelige Forhold i den Stat, til hvis Hoved Forsynet har sat ham, finder det altfor voveligt at ombytte en Tingenes Orden, hvoraf vi, under den Høiestes Bistand, kunne vente os en rolig Udvikling af det, der udgjør et Borgersamfunds sande Hæder og Lykke?" Sagen angaaende Bankens Realisations=Forslag er nu definitiot afgjort. Bestyrelsen har d. 18, de modtaget det i denne Anledning udfærdigede allerhøieste Reskript, som i det Væsentligste ikke afviger meget fra Bankbestyrelsens eget Forslag. Hoved=Bestemmelserne ere: at Bankens Seddelmasser ikke maae overstige den Sum, som nu er udgiven, omtrent 16 enhalv Mill. Sedlerne ere realisable naar Banken henlægger det halve Beløb i rede Valuta, nemlig omtrent 4 enfjerdedeel Millioner i Landets Mynt, 2 Mill. i Sølvbarrer og 2 Mill. i Banco Valuta. Jmod den anden halve Deel af Sedlernes Beløb, maa Banken besidde 150 pCt. i gode Effecter, altsaa omtrent 12 trefjerdedeel Mill. Rbd., og deraf kun enfjerdedeel af directe Udlaan i faste Eiendomme. Ogsaa Bankens Sedler kunne træde istedetfor Sølvvaluta, naar 2 Rbd. Sedler henlægges istedetfor 1 Rbd. r. S. Det er Banken tilladt at oprette en Filialbankindretning i Flensborg og et Bank=Contoir i Rendsborg. – saaledes er denne for hele Landet høist vigtige Sag ordnet. (Berl. T.)¬