Berlingske Tidende, 1781-02-01
Capitain Cook anstillede paa Otaheite rigtige Undersøgelser, især angaaende Maaden, hvorledes Jndvaanerne med deres Ejahaber eller Fahrtøier befare Søen: dette er en Undersøgelse, som kan tiene til at give nogen mere Oplysning om, hvorledes Øerne i Sydsøen ere blevne besatte med Folk. Han skal have befunden, at Otaheiterne have et meget nøiagtigt Begreb om de himmelske Legemers Bevægelse, nemlig saadant et Begreb, som man kan erhverve sig med konstløse Betragtninger. De vide at indrette deres Reise efter samme baade Dag og Nat. Denne Omstændighed, Tilligemed Sprogenes Liighed paa de andre længere bortliggende Øer i Sydsøen kan oplyse meget. - Cook forlod Otaheite sidst i Aaret 1777. Han seilede mod Norden; men da det endnu var for tilig paa Aaret, saa besluttede han, at opholde sig nogen Tid imellem Vendekredserne, førend han gik til den Nord=Amerikanske Kyst. Han opdagede Norden for Steenbukkens Vendekreds paa 200 Graders østlig Længde en Øe, som han kaldte Sandwichs-Øen: mod Østen laae det endnu flere Øer ved samme, hvilke Cook ei havde Tid til at undersøge. Han satte Coursen til det faste Land af Amerika, hvilket han fik fat paa i Martii Maaned 1778 under 49 1/2 Grad nordlig Brede. Denne Længde er over 8 1/2 Grad sydligere, end Spaniernes sidste Opdagelser for saavidt samme ere os bekiendte; heraf sees, at denne vidtløftige Kyst er ganske opdaget, endskiønt den langt fra ei er tilstrækkelig undersøgt. Dette bliver endnu tydeligere, naar man sammenligner de sidste spanske Reiser med dem, som Cook gjorde herpaa; og endskiønt den Efterretning vi have om de første, er meget ufuldkommen, saa vilde det dog være nyttigt her at meddeele Læserne hvad vi vide om samme, især da den har en umiddelbar Forbindelse med Jndholdet af nærværende Efterretning: Den Den første troværdige Opdagelse, som Spanierne gjorde til Søes Norden for California, er den i Aaret 1769, da 2 Skibe løb ud fra Loretto i den Mexicanske Havbugt; men disse kom ei videre end til Landspidsen af Monterey, under 36 Graders nordlig Brede. Paa en anden Reise, som de gjorde kom de, som det synes, til Puerto Trinidad paa 41. 7, men deres fornemste Expedition var den, som blev foretagen efter Vicekongens af Mexico, Don Franzisco Bucarelly, y Ursovas befaling, og ved hvilken D. Bruno de Hecetacommanderede Fregatten St. Carlos, tilligemed en Skaluppe og en Paketbaad. Han seilede fra St. Blas i Nye=Gallicien (paa 217, 34, nordlig Brede og 2488, 51, østlig Længde) den 13de Martii 1775, og efterat han havde undersøgt Øerne Socorro og Tres Marias, saa kom han den 10de Junii til Puerto Trinidad. Derfra gik han til Cap St. Augustin (paa 550 nordlig Brede) hvor man saae, at der vare vidtløftige Bayer og store Aabninger i det faste Land hvilke dog ei kunde blive nøiere besigtede formedelst den stærke Strøm. Floden gaaer der ind hver 6 Timer og 12 Timer. Herpaa fandt Spanierne (paa 558, 7 nordlig Brede og 2168, 40østlig Længde) en fortreffelig Havn, som de kaldede S. Bucarelly. Her havde de Leilighed til at see sig omkring langt inde i Landet, hvor de bleve mange store Vulkaner vaer. Ved denne Leilighed vil D. Robertsons Gisning falde vore Læsere ind, nemlig at det faste Land imellem Asien og Amerika, som ellers haver hængt sammen, er ved en hæftig Revolution i Naturen bleven skilt ad: dette er en Gisning, som jo mere og meere bekræftes ved enhver nye Opdagelse i disse Egne. Den ligeover for liggende Kyst af Asien har for længe siden været bekiendt af sine ildsprudende Bierge; de af Russerne opdagede Øer, som ligge derimellem, indeholde den ene flere, den anden færre af saadanne Bierge, og nu erfare vi, at endogsaa det faste Land af Amerika ved Puerto S. Bucarelli og Cap St. Elias er fuldt af saadanne. Spanierne befandt, at denne Egn, saavelsom andre Deele af denne Kyst, ere ligeledes Folkerige, og Jndvaanerne ei allene ere menneskelige og omgiængelige, men endog i visse Maader polerede. 6 Søemile Sønden for den nye opdagede Havn S. Bucarelly saae man 3 smaae Øer, som man kaldede St. Carlos. Det af Tschirikow og de Jsle i Aaret 1741 opdagede Land paa 56, nordlig Brede blev af Spanierne nøiere undersøgt: disse bleve endnu videre ved at trænge sig frem mod Norden, og opdagede den 16de August Cap Enganno og Cap Puerto Guadeloupe 578, 12 nordlig Brede, og 2147, 38 østlig Længde. Denne Havn er ei af synderlig Betydenhed, eftersom den kun fra Sønden af har et Jndløb og ingen Ankergrund, uden paa 50 Favnes Dyb. Tredie Dagen derefter vare de lykkeligere, og fandt 2 Søemile høie re oppe en fortresselig Havn, som de kaldede Puerto de los Remedios. Den 20de gik de uden at opholde sig længere, meere mod Norden, og bleve et Forbierg vaer, 588, 3 nordlig Brede, hvilket efter deres Gisning var Cap Elias, som Bering opdagede 1741. Her fandt Heceta en Havn, hvor han gik til Ankers, og strax derpaa tiltraade sin Tilbagereise til St. Blas, hvor han ankom den 20 Oct. 1775 efter en lang Fraværelse af 7 Maaneder og 7 Dage. Paa denne Tilbagereise, gjorde han i Egnen, som Frantz Dracke 1578 først saae og kaldte Nye=Albien en nye Opdagelse. J Besynderlighed fandt han en meget beqvemmelig Havn under den 300 18 nordlig Brede, hvilken han kaldte Puerto de la Bodega. Endskiønt Spanierne holdte deres Foretagender i denne nys beskrevne Egn meget hemmelig, saa vil man dog formode, at de her have oprettet adskillige Missioner, og i Nord fra California forsøgt at anlegge Kolonier. Man skal ogsaa af disse Opdagelser kunne drage umiddelbare Fordeele, eftersom det var let her at drive Hvalfiske=Fangst og andre Fiskerier. Man seer af denne Fortæling, naar man sammenligner den med Cooks nyeste Opdagelser, at den største Deel af denne Nordvestlige Kyst, paa Amerika endnu er ubekiendt, i Besynderlighed er det at beklage, at hverken den af von d'Aguilar 1503 opdagede Bay, eller den store Havbugt eller Giennemfart, som de Fokar 1592 skal have opdaget, nøiere er bleven undersøgte, ei at tale om den foregivne Admiral de Feontes uden Tvivl fabelagtige Opdagelser. Men vi komme tilbage til vores Brittiske Verden Omseyler. Han havde paa sin Reyse til de Nordamerikanske Kyster udstaaet mange Storme, hvorved hans Skib var bleven meget beskadiget, ja endog læk. Han søgte derfor en Havn og lykkeligen fandt den i Egnen ved Cap St. Augustin ikke langt fra Jndløbet til Aguilar. Men han blev paa nye overfaldet at saa stormende Landvinde, at det var ham umueligt, at undersøge Kysterne nøyere. Dette var intet overordentlig, saasom det var i Martii eller Begyndelsen af April Maaned, da stormigt Veyr er ikke sieldent i de nordlige Egne. Coomaatte paa nye søge Tilflugt i en Havn, den han traf i en Bar under den 58228. Dette stemmer overeens med Kap Elias's Beliggenhed, hvor Bering kom til Ankers. Da Coolatter hafde repareret sit Skib her, seylede han endnu videre Nord opad Kysterne, og gjorde mange Forbedringer i de hidtil havde Karter. Endelig efterat han havde fulgt disse Kyster, som hænge sammen i hverandre, men ere lidet bekiendte, kom han til det saa inderligen søgte Sted, hvor Asien og Amerika skilles fra hverandre allene ved et smalt Sund. J dette Stræde og noget nordlig uden for samme fandt han, at Havet ikke var dybt. Dette Sund ville nogle tydske Geographer nu ikke meere kalde Strædet Anian, men for at giøre Cooludødelig, hellere Cooks Sund. Men da vi allerede have Et af dette Navn, og Cook ved Tankerne vel ikke vil leve et Aar længerere for Efterkommerne, saa ville vi bestandig kaldet med sit gamle Navn. Dette Sunds Længde og Brede, saadan som Cook fandt det, er endnu ikke tilstrækkelig bekiendt; formodentlig ligger det, efter Coursen af hans Reise at slutte, imellem den 65 og 67, nordlig Brede og 2000 østlig Længde, hvor hvor Hr. Møller siger, at Stachtan Nitada eller det store faste Land ligger. Begge Verdens Deele have ved dette Sundet lavt, ganske blot og ufrugtbart Land. Cook reyste igiennem dette Stræde, Anian, og fandt, at de amerikan, ske Kyster strækker sig ligge hen mod Nordost. Formodentlig haabede han at finde den allerede saa længe søgte Giennemfart til Hudsons= og Bassins=Bay, og fortsatte sine Undersøgninger til midt i August Maaned 1778, da han under den 70275 nordlig Bredde og 198 østlig Længde blev saaledes omringet af en uigiennemtrængelig Jis, at det blev ham umueligt, at trænge videre frem. Det var ikke læt for ham, at giøre sig løs igien da han saa pludselig lev indsluttet af Jsen, dog lykkedes det ham. Da han mod Norden ikke blev andet vaer end Js, troede han derved at finde sin forrige Mening stadfæstet, at der, hvor denne Jis laae, maatte være fast Land imod Polen, hvorved samme blev avlet og befæstet; en Mening, som Hr. Prof. Forster har imodsat vigtige Grunde. Cook vendte sig herfra mod Vesten, for paa den Siberiske Side at finde en Vey omkring Asien til Enropa. Denne Kyst naaede han under 68255 nordlig Brede og 1800 30løstlig Længde. Endskiønt denne ikke er saalangt oppe i Nord, som det saa kaldte Schelazkiske eller Tchuktschiske Forbierg, saa er det dog høiere end Bering eller nogen anden russisk Søemand hidindtil er kommen, Krenitzin maaskee undtagen, hvilken 1769 paatog sig en Reise forat giøre Opdagelser, og Beskrivelsen over samme har W. Coxe nylig udgivet. Saa vidt vi vide, ere Russerne seilte over den 67, 18, nordlig Brede; dette er i det ringeste Grader sydligere, end det Schelaziske Forbierg, omkring hvilket der vel endnu intet russisk Fahrtøi er seilet. Cook kunde ligesaa lidet komme til samme; thi her befandt han ogsaa, at der vare uigiennemtrængelige Jisbierge i Veien. Han vendte altsaa tilbage til Strædet, og gjorde ogsaa her paa Kysterne de Anmærkninger, hvorom vi allerede have talt, det er mærkværdigt, at den Længde, som Cook giver den Nordostlige Kyst af Siberien, stemmer temmelig overeens med den, som de nyere russiske Kort tillægge samme: ved denne Leilighed giendrives den Bebreidelse ganske, som den berømte Schweizerske Landfoged Engel giør Russerne, at de for at giøre den nordostlige Giennemfart urimelig, havde lagt Af sien for langt hen imod Østen.