Almuevennen, 1843-09-20
J Falsters Landboforening reiste sig en levende Uvillie over den Beskyldning mod Gaardmændene, at de ofte ere værre til at plage Huusmændene end Godseierne. Vi troe ei heller at denne Beskyldning er grundet, men at det vel paa enkelte Steder kan være Tilfældet, at Bonden er en streng Herre mod sine Undergivne, det staaer ikke til at negte, thi der gives naturligviis haarde og ubarmhiertige Mennesker i alle Stænder. Som et Exempel herpaa berette vi, efter "den Frisindede, følgende Kjendsgierning. Man har et Ordsprog, som siger: "Naar Smaafolk komme til Ære, vide de ikke, hvorledes de ville være, og dette Ordsprog passer ikke aldeles ilde paa Bønderne, der ere Eiere af Godset Nr. 2 paa Møen, idet disse nu selv, uden Godsforvalter, bestyre benævnte Gods paa en for dem og Colleger fordeelagtig Maade, paa de mange stakkels Huusfæsteres Bekostning. Det er ikke nok, at de ingen Fattighuse opbygge, og istedetfor dette fratage Fæstehusene nogle Fag til Fattigbolig, som Huusmanden paa egen Bekostning maa indrette og vedligeholde, hvorved de for deres eget Vedkommende undgaae at bidrage til disse Udgivter; men de forhøie tillige Jndfæstningerne i en utrolig Grad. For et lidet Fæste-Huus, med tilliggende Græsningsret eller Jordlod, c. 1 1/2 Skpr. Hartkorn, hvorfra fornævnte Fattigboligendog er fratagen Huusfæsteren, og hvis oprindelige og almindelige Jndfæstning er 8 Mk., tages saaledes nu flere Rbd.; ja, vi have endog Fæstebreve liggende for os, udstedte af Bønder som Eiere af det omskrevne Gods, hvori Jndfæstningen er opskruet fra bemeldte 8 Mk. til 16, 20, 25, ja endog til 60 Rbd., uagtet der dog fra nogle af disse Fæstehuse er taget Fattigboliger. Kommer nu hertil, at Huusfæsterne ogsaa af det fæstede Huus med Tilliggende skal betale de aarlige Skatter og Afgivter, som engang ere paalagte efter Capitelstaxten, og desforuden Tiende, som ligeledes betales efter Capitelstaxten, samt aarlig forrette nogle Arbeidsdage for Godsets mange Eiere, saa er det formentlig Alt, hvad der af et saadant, undertiden beklippet, Fæstehuus kan udredes og med nogen billighed fordres. Men at desuagtet Gaardmændene i Korebye og Vollerup, som Eiere af meerbemeldte Gods, ikke hermed ere tilfredse, hvorimod de nu, ligesom de have forhøiet Jndfæstningen, ogsaa ville forhøie den aarlige Afgivt af den Husene tillagte Græsningsret eller Jordlod paa en maaskee vilkaarlig Maade, uden at holde sig Hartkornet efterrettelig, mulig fordi en eller anden Huusfæster ved Flid har opdyrket sin Jordlod saaledes, at han deraf kan have lidt mere Fordeel, end tidligere har været Tilfældet, eller, om de ikke kunne opnaae dette af dem formeentlig urettelig Fordrede, da ved Dom ville fratvinge Fæsterne den Ret til Jordenes Afbenyttelse, der efter Udskiftningen kan tilkomme dem, – dette maa vistnok forundre og bedrøve Enhver. Til Ære for adskillige af de Gaardmænd, som ere Medeiere af omhandlede Gods, skylde vi at tilføie, at Enkelte i høi Grad misbillige denne af deres Colleger brugte Fremgangsmaade mod Huusfæsterne, og have ei heller villet tage nogen Deel deri, men modsat sig samme. Da imidlertid Pluraliteten af Godsets mange Eiere, der ene bestaaer af Bønder, uden nogen styrende Forvalter, har viist, ikke at være i Besiddelse af den ædle Følelse, at lade billigheden, være den gjældende Rettesnor i Forholdet imellem Eiere og Fæstemænd, saa ansee vi, der have gjort os bekjendt med flere af denne Sags vigtigste Documenter, det for Pligt, offentligen at udhæve og bringe under Omtale disse formeentlige Forurettelser, som Fleertallet af Godsets Eiere, paa Grund af en temmelig vag Dom, der forhaabentlig vil blive underkjendt af høiere Ret, staaer i Begreb med at udøve imod de allerede noksom bebyrdede og tildeels nedtrykte Huusfæstere. Disse Sidste ere i denne deres fortvivlede Stilling tyet til Hs. Majestæt Kongen med allerunderdanigst Andragende desangaaende. Huusmandssagen i Sengeløse Sogneforstanderskab.