Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-03-29
Denne vigtige Sag har faaet en fornyet Jnteresse, ved det at Hr. Sheil har d. 17de Marts bragt den paa Bane i Underhuset, og i en lang, talentfuld og ironisk Tale, som ofte bragte Husets Medlemmer til at lee, angrebet Ministeriet for dets Forhold i denne Anledning; anklaget dette for at have betragtet Ruslands Jndblandelse i Striden imellem Sultanen og Mehemed Ali med for megen Ligegyldighed; mere søgt ved Aviser end paa en officiel Vei at forskaffe sig Kundskab om hvad der passerede i Constantinopel; forsømt at lade den Storbrittanniske Ambassadeur indfinde sig der i rette Tid, og først begyndt at udvise nogen Virksomhed efterat den Franske Ambassadeur var foregaaet det med sit Exempel. Taleren forlangte de vedkommende Dokumenters Fremlæggelse. Statssecretairen for de udenlandske Anliggender, Lord Palmersion, svarede: at han benyttede denne Leilighed for at erkiende den aabne og skiemtende Maneer, hvori det ærede og lærde Medlem havde foredraget sin Motion; at han har behandlet Sagen i det bedste Lune, da han derved har givet tilkiende, at da Huset har faaet Ende paa en Deel af sit Arbeide og gaaet Overslagene til Statsudgifterne igiennem, nu kunde trænge til at recreere sig lidt og amusere sig med den udenlandske Politik. (Hør, Latter.) Dog følte han sig forpligtet til, uagtet den Duelighed hvormed Talen blev holdet, at sige, at det ikke stemmee overeens med hans Pligt at give Forslaget sit Biefald; thi det vilde ikke harmonere med Statstienestens Jnteresse at fremlægge Documenterne, især de tidligere. Det er, sagde Ministeren, med Hensyn til Striden imellem Mebemed Ali og Sultanen ikke Englands Skik at blande sig i en Krig imellem en Undersaat og hans Souverain. (Hør!) Og maatte han end- og tilstaae, at Mehemed Ali er en meget mægtig Undersaat, hvilken man næsten kunde betragte som en Souverain, saa meente han dog at England burde betragte ham som en Undersaat. Udfaldet af Kampen havde først gjort Sagen vigtig; thi ved de fleste Oprør har Porten conserveret sin Souverainitet. England kunde kun have hiulpet Sultanen til Søes; men dengang var Englands Søemagt beskiæftiget paa et andet Sted; imidlertid havde dog Ministeriet forundet Sultanen en moralsk Hielp, som vist har bidraget væsentlig til at tilveiebringe Freden. – Det er langtfra at det Engelske Cabinet har besværet sig over at Rusland har hiulpet Porten, det har tvertimod glædet sig over, at denne Magt har faaet Hielp fra et Sted, og den Russiske Regiering har ikke skuffet den Engelske i det Løfte, som den gav denne, at den vilde trække sin Krigsmagt tilbage, saasnart Porten ikke længere behøvede dens Bie– J 1832 blev Sir Stratford Canning stand. sendt til Constantinopel for at udvirke en bedre Grændse for Grækenland; det lykkedes ham fuldkomment; han forskaffede dette Land en fortræffelig Grændse. Da han var kommen tilbage fik Lord Ponsonby i Neapel Ordre til at begive sig til Constantinopel; det ugunstige Veir opholdt ham længe; men Sagerne bleve imidlertid meget godt besørgede af den Brittiske Ambassade-Secretair. - Hvad Tractaten af 8de Juli angaaer, saa kunde han ikke, da han blev spurgt derom i August i Fior, give nogen Oplysning derom, da Traktaten ikke maatte bekiendtgiøres førend den blev ratificeret, og dette fandt først Sted i September. Spørger det ærede Medlem ham om Regieringen billiger Tractaten eller selv betragter den med Tilfredshed, saa er det hans Pligt at benægte det. Den har ved det første Blik det Udseende, som at Rusland indrømmes visse Rettigheder og Fordele, med Hensyn til Tyrkiet, som ingen Magt i Europa nyder. Men begge Participanterne have meddeelt Oplysninger i denne Anledning, som nogenlunde svække det ubehagelige Jndtryk, som Traktatens Giennemlæsning har gjort paa Hs. Majestæts Regiering. Den Tyrkiske Regiering tillader ikke at udenlandske Krigskibe passere i Fredstider igiennem Canalen imellem det sorte Hav og Archipelet, og den Russiske Regiering har erklæret, at den forlanger ikke heri nogen Forrettighed for andre Nationers Krigskibe. Paa Hr. Sheils Spørgsmaal, om ikke Traktaten forpligter Porten til i Krigstider at lukke Dardanellerne for Engelske Handelskibe, svarede Lord Palmerston, at Traktaten handler kun om Krigskibe og ikke om Handelskibe. Ministeren tilstod vel at Traktatens Ord ikke vare behagelige; men at Contrahenternes Oplysning vare beroeliggende, og at den Engelske Regiering vel skulde udvise Opmærksomhed; men ingen unødvendig Mistillid. Ministeren omtalte derpaa omstændeligt og med Velbehag de venskabelige Forhold, som finde Sted imellem Frankerige og England; yttrede sit Haab om Fredens Vedligeholdelse, og undskyldte, at den førte Correspondence i denne Sag, ikke kunde fremlægges. - Uagtet en heftig Remonstration af Sir Robert Peel, blev dog Hr. Sheils Motion forkastet. Jmedens man i Parlamentet disputerer om Forholdene imellem Rusland og Porten, dandser den Tyrkiske Ambassadeur, Achmed Pascha, paa sin Tilbagereise fra St. Petersborg, paa de Baller, som gives ham i Moskau, ved en glimrende Fete, som Civilgouverneuren Hr. v. Nebolsin gav ham den 12te Marts, aabnede han Ballet med Værtinden; han er især stærk i at dandse Polonaiser.