Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-08-13
et af Penias senere Numere omtales de Prøver af Døvstumme-Jnstitutets Arbeider, som forefandtes ved Udstillingen af indenlandske Konst produkter, og yttres derhos den Mening, at Priserne paa Papæskerne, som forfærdiges i Stiftelsen, vare for høie. Endskjøndt denne Mening er aldeles modsat det, som de fleste yttre, der kjøbe af Stiftelsens Arbeide, da de, som de paastaae uden Hensyn til dens Jndtægters veldædige Anvendelse, snarere finde Priserne for lave end for høie, fordrer dog ovenanførte Mening en Fremstillelse af den Grundsætning, som er fulgt ved Prisernes Fastsættelse, og vil denne paa den simpleste Maade afgjøre Spørgsmaalet, om de ere for hvie. Hvor der her i Landet begynder en Fabrik af et eller andet Konstproduct, vil, naar han skal bestemme Prisen for sit Arbeide, neppe skrive til udenlandske Steder, for at erfare Priserne, som deslige Arbeider der falholdes for. Han vil erkyndige sig om Priserne paa lignende Arbeider der ere forfærdigede her i Landet, og hvis saadanne ikke forefindes, hans Arbeide altsaa er en ny Jndustrigten, da vil de Priser, for hvilke lignende Arbeider, forfærdigede udenlands, her falbydes, være det, han retter sig efter ved at fastsætte Priserne for sine egne. Den ne er Maaden, hvorpaa Priserne bestemtes for Døv Kumme-Jnstiturets Paparbeide. Da Papæsker af den Slags, som findes hos Conditorne, med Vignetter og udskaarne Border, til den Tid ikke vare forfærdigede her i Landet, bleve Priserne efterspurgte for hvilke de solgtes, og for tvende, som tjente til Mønstre ved Arbeidet, gaves for den ene 8 Mk., for den anden 1 Rdlr. Da nu Arbeidet var kommet i Gang, fastsattes Priserne for disse Fabrikata, som for Stiftelsens øvrige Arbeider, betydelig ringere end hvad de udenlandske sælges for de største runde Papæsker nemlig til 4 Mk.,de mindre til 3 Mk. og de mindste til 2 Mk. Stykket. Fortjene nu Stiftelsens Papasker den Roes, der gives dem i Penia, "at de ere ligesaa gode som de udenlandske, saa vil neppe Nogen finde Priserne paa hine, som er det Halve af hvad disse koste, for høie. Tages endnu hertil i Betragtning, at Værktøiet, som bruges ved Paparbeidet, har kostet Stiftelsen over 200 Rdlr., at den betaler 4 Mk. for hvert Stykke Pap til Bunde paa Æskerne, at den maae give 18 s. indtil 2 Mk. for Arket af farvet Papir, og endelig at det hele Paparbeide egentlig ikkun drives for Ravarbeidets Skyld, da Publicum er vant til at faae Papæsker gratis til at lægge det Rav deri, som kjøbes, saa vil det vel end klarere indsees, at Priserne paa Popæskerne ingenlunde ere for høie, ligesom den Omstændighed, Stiftelsens Regnskaber lægge for Dagen, at den, uden at mangle Afsætning paa Paparbeidet, har mindre Fordeel ved dette end ved noget af dens øvrige Arbeider, heraf vil kunde begribes. Da Stiftelsens aarlige Udgivter ere forhøiede saaledes, at den nu giver 1600 Rdlr. i Huusleie istedet for 600, som den gav i 1809, at det Brænde, Lys o. s. v. den forbruger nu koster fire Gange saa meget som forhen, at saaledes Summen af dens aarlige Udgivter er stegen fra 2100 til 3500 Rdlr.; saa vilde vist ingen finde det ubilligt, om Priserne for dens Arbeider, af hvilke Jndtægterne tilfalde dens Fond, sattes endnu høiere.