Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-09
J Jversens Avis af 5 Dec. læses følgende: Til igaar Morges Kl. 9, var i Aviserne bekjendtgjort en Auction, ved denne Byes Kanal, over en Deel Lægter, Planker, Fielle og andet norsk Tømmer, som en heri Byen hjemmehørende boesiddende Borger og Skipper havde i sit eget Fartøi bragt hertil fra Norge, hvor han i Betaling for sine dertil bragte danske Produkter havde maattet tage dette Tømmer: Da desværre Farten til Norge fra vore Provindser nu meget, fra visse Byer endog ganske er aftagen, saa maa Landmanden, og Andre, der ikke kunde kjøbe fra første Haand, i dyre Domme, tilkjøbe sig hos Stædernes Handlende deres Tømmer. Begierlig havde derfor Flere fra Landet indfundet sig, for ved denne Auction at forsyne sig. Men uventet møder en Prokurator med en Protest fra Odense Kjøbmandslaug, som man vel i et halvt Sekel ikke har hørt tale om, og paastod Auctionen ikke maatte fremmes, da Skipperen skulle være uberettiget til denne Han deel. Tildeels desværre naaede dette Prokuratorned sin Hensigt. Thi da Auctionsdirecteuren ikke afgav Kiendelse før om Eftermiddagen, kunde de fra Landet komne Auctionsgjæster i disse korte Dage. ikke bie saalænge og toge altsaa hjem. Auctionen fremmedes nu vel om Eftermiddagen ifølge Kjæn delsen, grundet ikke paa Skipperens egen Ret men paa et Brev han havde fremlagt fra en Byens Kjøbmand, hvis efter Brevets Foregivende, Ladningen skulde være. Jmidlertid da de bedste Gjæster nu vare borte, blev og kun Lidet af Ladningen solgt og det Solgte vist ikke udbragt til hvad det kunde været udbragt. Tungt altsaa for Vedkommende om de ifølge denne, al Virksomhed kvælende, Omgang skulle nødes til for spot Kjøb at sælge den hele Ladning. Hvor skal der kunde opmuntre en Skipper eller anden Eier af et Fartøi til at udføre Landets overflødige Produkter, naar Han ved sin Hjemkomst med de Varer han har tilbyttet Sig, skal være udsat for saadanne Fortredeligheder, som de hiin Skipper mødte ved denne Auction. Norges usle Pengevæsen er noksom bekjendt og enhver Handlende og Seilende finder nu bedre sin Regning ved stædet for de ringe norske Penge at tage Varer som her kan afsættes. Men hvad skal en saadan Mand gjøre naar han fører sin Ladning hjem til det Sted hvor han boer og har svoret Borgerskab, ikke uden Tab kan afsætte det til de egentlige Handlende, og dog heller ikke maa sælge det. Er og ikke, jeg spørger herom, en Skipper berettiget til paa lovlig Maade at ernære sig paa det Sted hvor han er boesadt og har svoret Borgerskab, Er det velgjørende endog udenlands anpriste Kongelige Reskript af 10de April 1761 ikke ligesaa vel gjældende i Odense som alle andre danske Kjøbstæder. Jeg tør vel spørge herom, da det hæderlige Kjøbmandslaug endog gaaer saavidt, at det vil forbyde Skipperne og deres Koner, Smaahandel hjemme i deres Huse. Noget ingen andensteds forbydes og kan forbydes og som er nødvendigt da man veed, at naar en Skipper vil være ærlig, kan han ikke leve af sin Hyre men lader sin Kone og sine Børn ernære sig i sin Fraværelse af Handel med de Varer han paa sine Reiser har Leilighed til at skaffe sig. En Skipper maae altsaa i Odense ikke handle med Varer som man upaatalt taaler at handles med af vore Apothekere, Viinhandlere, Brændeviinsbrændere, Haandværksfolk og Andre, som dog ikke have nedsat Sig paa Handel med saadanne Varer. Vor Handel heri Odense er dybt nok sunken, lad os dog ikke ved saadanne nidugrundede og interesserede Jndskrænkninger bortjage fra Byen, Skipperne og de Seilende der her som overalt for deres Mod og Virksomhed udgjøre nogle af Kiøbstædernes nyttigste Borgere. Men skal Skipperne saaledes forfølges vil de lettelig finde deres Regning ved, med deres Skuder og Fartøier at flytte ud paa Landet, hvor de leve baade friere og lettere. Overalt maae jeg spørge, har Odense Bye Kjøbmandslaug, Jeg veed nok at for et Sekel siden har her, som i flere Kjøbstæder, været saadanne Laug, men jeg veed og, at i de samme Stæder have nedsadt sig, som Handlende i en Række af mange Desennier, forulykkede Studentere, Millitære, Skriverkarle, Haandværkere, Prangere fra Landet og alskens andre Folk, uden nogensinde at ændse disse Laug, og uden nogensinde ved deres Borgereeds Aflæggelse at paalægges de skulde melde sig til Lauget. Jeg veed og at selv her i Odense, da endnu i dette Aar var Spørgsmaal om en gammel Veis Jstandsættelse, som fordum havde paalagt Kjøbmandslauget, ville ingen i saa Henseende være i Lauget. Saadanne Laugsindretninger have kundet været meget gode for den Tid de oprettedes, men ere nu vist ganske upassende, deres Artikler derfor ikke heller i mange Aar konfirmerede, skjøndt jeg derfor ikke nægter Nytten af en Jndskrænkning i Tilladelsen at nedsætte sig som Kjøbmand. Men denne Jndskrænkning skulde da grunde sig paa Kundskaber, jeg ville, enhver Kjøbmand burde have, og i saa Fald er jeg vis paa, at Pluraliteten af de Handlende, der nu gjøre sig til af at være i et Kjøbmandslaug, ikke skulle kunne forsvare deres Post, om de saa og med Held havde handlet paa Middelhavet; thi blind Lykke er ikke Kundskaber. Jeg erindrer mig for mange Aar siden en saadan Grosserer, i en ikke saa lille jydsk Bye, der fortalte mig med hvilken Lykke hans Skib to Gange var gaaen igjennem Spanien. - Saaledes har jeg tilladt mig her, offentlig at yttre min Mening i en Sag, som baade i sig selv og for sine Følger, er og kan blive af yderste Vigtighed for vore Kjøbstæders Handel og Næringsvei, der sandelig just i denne Tid trænger til al mulig Opmuntring, som kun skeer ved Friehed, og ikke ved ulovgrundede Jndskrænkninger, der allene qvæle al Handels Virksomhed og Næringsdrift. Kan Nogen af de endnu gieldende Love godtgjøre det Modsatte af hvad jeg her har paastaaet, han komme da frem, og jeg skal høre og svare ham, naar han fremkommer anstændig og under sit Navn; thi anonyme Jndvendinger indlader jeg mig ikke i. Odense, 4de Decbr. 1817. - Gustav Ludvig Baden."