Viborger Samler, 1775-03-20
J sær have Skole=Lærere kun faa Stæder saadanne Jndkomster, at de saa tilstrækkelig, som de burde, kunne forsyne sig med Bøger. Og dog har det altid været, og vil herefter blive end meere nødvendigt, at Ungdommen bringer nogen retskaffen Kundskab med fra Skolerne. De Høikongelige Anordninger, som alt ere udgangne om Examen Theologicum, og de, der nu snart ventes om Skolerne, maa formodes at ville fordre af Ungdommen saadanne Jndsigter, som en Lærer, der blot besidder Duelighed og Fliid, men mangler Bøger, ei altid kan give sine Lærlinger. Derforuden kunde en saadan offentlig Bogsamling give de Unge selv Leilighed til, ved Lærernes Anviisning, at lære at kiende adskillige nyttige Bøger. Tillige kunde en saadan Bogsamling ogsaa være til Tieneste for andre Elskere af nyttig Læsning, særdeles for den Lærde i vor Provints, som maatte have et eller andet Arbeide for, til hvis Nytte han kunde finde Hielp i saadan Bogsamling. Dette har bevæget os underskrevne til, at begynde paa et Anlæg til et saadant lidet Bibliothek, ved Skolen her i Viborg. Vi ere forsikkrede, at enhver indseer, at den Fordeel, som Skolelærerne deraf. deraf kunde have, blev fornemmelig Ungdommens, dog ogsaa andre Lærdes. Vi haabe vore ærede Medborgeres og Landsmænds Understøttelse og Hielp til et saa nyttigt Foretagende, fornemmelig haabe vi og, at de, som enten selv have gaaet her i Skolen, eller haft deres Børn her, eller agte at sætte dem hertil, ligesom og andre Skolens og Studeringers Velyndere, og Lærde baade i Stiftet og uden for samme, ædelmodigen understøtte denne vor Hensigt, saavidt deres Vilkaar tillade. Til den Ende er det vort Forsæt nærmere at vende os til enhver i sær, med Begiering, at de ville tegne sig for det, de maatte behage hertil at give. Det skal staae i saadanne ædelmodige Giveres Magt at bestemme, enten De vil give noget paa eengang, eller De vil forbinde sig til noget vist aarligt, og i første Henseende, da og selv at fastsætte, enten De vil have, at hvad De give, strax skal sættes i Bøger, eller om det skal udsættes paa Rente, som en Fond for Bibliotheket. Skulde Giveren heri intet bestemme, kunde man enten udsætte det alt, eller i det mindste det halve, og bruge det halve strax til Bøger. Vi ville og erkiendtlig modtage nyttige Bøger af alle Slags Videnskaber og Sprog, naar de heller maatte bydes, end Penge; Dog da der i saadant Fald kunde indkomme fleere Exemplarier af eet Skrift, maatte vi forbeholde os Frihed til at omtuske de overflødige med med andre paa den fordeelagtigste Maade, vi vidste og kunde, undtagen Giveren udtrykkelig bestemmer andet. Den ene af os, nemlig Mangor, paatager sig Regnskabet, til hvis aarlige Eftersyn og Paadømmelse vi haabe at formaae vor Høiædle og Høiærværdige Hr. Biskop Rottbøll, hvis Jver og Nidkierhed for Videnskaberne i Almindelighed, og Ungdommens Underviisning og Skolevæsenet i særdeleshed, tillader os at haabe det. Dog skal til lige Publikum sættes i Stand til at indsee dets Rigtighed, da det, forfattet i mueligste Korthed, skal tillige med Paategningen, hvert Aar blive indrykt i Samleren, eller om den skulle ophøre, da i en anden offentlig Tidende. Med Regnskabet følger tillige den Brevvexling, som maa føres med Boghandlere og andre. For Umagen hermed forlanges aldeles intet. Alleene det, som udgives i Post=Penge, Transport og Emballage, maa gotgiøres. Den anden af os, nemlig Hiersing, paatager sig Opsigten over Bøgerne, forfatter det første Aar Catalogus over dem, og siden hvert Aar Supplementer til samme, der ligeledes tilligemed Givernes Navne- og Gaver skal indføres i Samleren. For saadan Umage forlanges ligeledes intet. Hvad Hvad der da kan faaes til Fond for Bibliotheket, vil man søge at faae udsat, enten iblant Stiftets Penge, eller i Ober=Skatte=Directionen.