Københavns Adresseavis, 1791-06-15
Da den saa kaldte Kirsten Piils Kilde i Jægersborg Dyrehave, for Gientofte Hospitals Regning, i Aar meget er forbedret og istandsat, til Publici Sikkerhed og Fornøielse, og paa adskillige Steder i Skoven er anskaffet og opsat Borde og Bænke, saa bekiendtgiøres saadant til den Ende: at enhver, som indfinder sig paa disse Steder, ville holde sig fra, at beskadige de saaledes gjorte Indretninger, enten ved at binde Heste ved det om Kilden opsatte Stakitværk, eller ved at nedrive de paa Kildebakken anlagte Græstørv, ikke heller at ud skiere Navne eller andet i de i Dyrehaven værende Borde og Bænke, med videre, som kan henregnes til Skade og Ødelæggelse, paa de, (med ikke liden Bekostning for Hospitalet) forskaffede nyttige Ting. Til at have Opsyn hermed, bliver ansat fornøden Mandskab til Vagt i Kildetiden, hvilken Vagter instrueret om: ikke alene at anholde den eller de, som maatte begaae Uorden og Skade i forommeldte Tilfælde, indtil saadanne have givet Erstatning for Skaden, og tillige ere blevne anseete med en vilkaarlig Mulct; men endog at paasee, at ingen Ridende eller Kiørende, i Kildedagene med Vogne, eller Heste, farer Veien forbi Kilden, og de der opsatte Telte, da samme i den Tid alene kan afbenyttes af Gaaende, for derved at afværge Ulæmpe; hvorimod de, som kiørende eller ridende maatte ville passere forbi Kilden og Teltene, maa, som sædvanlig, drage uden om i Skoven, bag ved samme, ifald de vil undgaae at blive anholdte og anseete af den der værende Vagt; hvilket enhver ville lade sig tiene til behagelig Efter Scheel Plessen. retning. Sørgelig Erindring af den elskværdigste Olding Hr. Commander, Jensde Frantzen i Stavanger. O! han er død den Ædle, Fromme, Gode, Vort Haab, ja Fryd er skiult i Gravens Skiød; Nu raser Sorgen der, hvor Vellyst bode; Skræk hersker der, hvor Glædens Hymner lod. Ach, ved hans Kommes glade Morgenrøde, En Soel for Dem Enkefrue sank ned, De tabde, da den sølvgraae Olding døde, De, ja, skiønt vi et lidet, dog tabde meest derved. Forgieves stræber gittrende Cammene Den Trøst, hun mangler selv, at stamme ud; Dem, Tante, trøster ingen Melpommene; Dem, hans fande Venner, ingen uden Gud. P. M. S....en. Afbrudte Tanker ved Søren Slots Grav. den 14 Junii 1791. Her hviler det Jordiske af den retskafne Menneskeven. Han forlod Verden den 9 Junii 1791 i sit 35te Aar, meget for tidlig for Hans efterladte Familie og Venner. Hans hele Levnet har viist, at Han agtede Religionen og gode Sæder høit. - Uagtet at Han ei havde nydt en kostbar Opdragelse; saa bevidnede dog Hans Opførsel og ædle Tænkemaade, at hans Hierte vilde gjort enhver anden af den store Verden Ære - Han var et meget sielden Menneske af sin Stand, og faa er i Stand til at følge hans Fodspor - altid sig selv liig, stedse færdig til at tiene sine Medmenneskeer, saavidt det stod hans Magt; - derfor nyder Han og den sieldne Lykke, at beklages af enhver, som kiendte Ham. - Formig er hans Tab uopreiseligt, Han var i mange Aar min oprigtig prøvet Ven, hans Venskab for mig var uden Grændser. - Hans Minde skal stedse være mig uforglemmeligt, med den Overbeviisning, at han hisset nyder Belønningen for hans gode Handlinger imod mig. - Forvisset at vi der sees igien, hvor ingen skal adskille os, ønsker jeg at hans Legeme her maa hvile i Fred. TAneding af Hr. C. C. 50 DSTrøus Død. Ak! at du maatte saa i Livets beste Alder Omskifte Tiden med det Evige! For Dødens grumme Lee vi alle engang falder ;Men du dog alt for kort for os her levede. Jeg haabet nu at see dig for din Flid belønnet; Thi det min Glæde var, at see dig lykkelig. Men hvad, min Ven er nu dog allerbest belønnet: Thi Livets Glæder er hun kort forgiengelig Reysende.