Berlingske Tidende, 1830-01-16
Om Admiral Lord Cochrane, der i den nyeste Tids Krigshistorie saa ofte er bleven nævnt, læses Følgende i en Reisebeskrivelse, som i disse Dage her er udkommen. Det var i Aaret 1823, da Forfatteren mødte Cochrane i Rio Janeiro. "Den brasiliske Flaade, som den bekjendte Lord Cochrane da commanderede, bestod af et Orlogsskib, to Fregatter, tre Brigger, og nogle mindre armerede Skibe. Denne Sømagt var vel meget ubetydelig, men i god Stand, og dens Chef en ligesaa dygtig som tapper Mand. Kort tilforn havde Cochrane ikkun havt eet Orlogskib og een Fregat; med disse to Skibe angreb han en portugisisk Eskadre af to Linieskibe og fire Fregatter, drev den paa Flugt, og forfulgte den lige til Lissabons Havn, efterat han havde taget alle de 40 Koffardieskibe, som den convojerede. Til Belønning for denne Heltedaad udnævnte Keiseren af Brasilien, ham til Admiral, og gav ham Titelen Marquis af Marinion, som han ikke benytter. Cochrane havde forinden været i Republiken Chilis Tjeneste, hvor han meget vel forstod at forene sin pecuniære Interesse med sine militære Functioner. "Da jeg kom til Rio Janeiro, havde Cochrane været der omtrent et Aar. Nysgierrig efter at see en saa navnkundig Mand, fandt jeg snart Leilighed at gjøre hans nøie Bekjendtskab. Hans Udvortes har, inden man lærer ham at kjende, noget Frastødende. Han er høi og mager, har et meget markeret, alvorligt Physionomie, taler meget lidet, bøjer Hovedet dybt og har sit Blik stedse fæstet paa Jorden. Aldrig seer han paa den, som han taler med; sine haarrige Øjenbryn trækker han saa dybt ned, at de som oftest aldeles skiule hans livfulde Øine. Med eet Ord: det er ikke let, i ham at opdage den talentfulde, erfarne og tappre Mand, som han unægteligen er. - Nu (1829) er han 56 Aar gammel. - Ofte hørte jeg ham ønske, at det maatte lykkes ham, at staae Grækernes hellige Sag bi og slaae Tyrkerne. Dette Heltens Ønske gik siden, til hans Hæder, i Opfyldelse. - Krig er hans Attraae, og enhver Fare for den Sag, han forfægter, er hans største Glæde. Det er vanskeligt, at forene hans i saa mange Henseender hæderværdige Charakteer med den skidne Pengegridsthed, der har gjort ham ligesaa berygtet, som hans Tapperhed gjorde ham berømt. - Det er bekjendt, at han, allerede dengang en meget formuende Mand, maatte forlade den engelske Marine, hvori han var Capitain, fordi han, overbeviist om, med beraad Hu at have udbredt falske Rygter, der bragte Statspapirer, som han eiede, til at stige - blev dømt til at staae i Gabestokken (pillory)."Hans Kone contrasterede paa den besynderligste Maade med ham. Hun er ung, smuk, behagelig, og elsker sin Mand saa lidenskabeligen, at hun aldrig har forladt hans Side, end ikke i den farefuldeste Stund. Hun var tilstæde hos sin Mand i hvert Søslag, medens han tjente i Sydamerica, og udsatte sig, at Kjerlighed til sin Mand, ofte for de fjendtlige Kanoner." - (Gaa nu, Niels - sagde Niels Juuls Kone til sin Mand, - i det hun tog Afskeed med ham, kort før Slaget i Kiøgebugt - og hold dig kjækt. Kom ikke for mine Øine, dersom Du ikke slaaer Danmarks Fjende. Hellere vilde jeg see Dig død.) Det engelske Monarchie er i Aar et tusindaarigt Rige. Det er nemlig nu 1600 Aar siden Egbert blev Konge over hele England. Prinds Leopold, der almindeligen og vedvarende nævnes som Grækenlands tilkommende Konge, fyldte den 18de December sit 30te Aar.