Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-02-27
Fra Paris selv lyde Efterretningerne med Alt dette frede ligt. Thuilleriernes Kabinet er saa langt fra at have opgivet Jdeen om en Afvæbning, at det endog skal have tilbudet sig at opløse Nordarmeen efter 1 Marts. Østerrig og Preussen ere ogsaa tilbøielige til Afvæbning, hvilken Forholdsregel desuden baade Nationernes Tarv og Finantsernes Tilstand i alle 3 Riger paabyder; men saalænge Rusland, staaer under Vaaben, kan Jntet afgjøres. De fremmede Kabinetter skulle ogsaa til deres Staters Beroligelse, ønske en Deel af den franske Nationalgarde afskediget; men om Ministeriet heri tør eller kan give efter, er tvivlsom, i de mindste af den Misnøie at slutte, som Forsøgene mod Nationalgardens Opløsning i Lyon og Perpignan har vakt Efter officielle Angivelser bestod de franske Stridskræfter den 1 Januar 1832, Landmagten af 410,520 Md., hvis Underholdning ifølge Budgettet koster henved 250 1/2 Mill. Fr. eller over 607 Fr. for hver Jndbygger; med 120 udrustede, Fartøier bestaaer hele Søemagten af 279 Skibe, som koste 7 1/2 Mill. og Mandskabet over 9 Mill. Fr. Grev Orlow er først den 20 dennes naaet til Haag. Den fra Begyndelsen saa udbasunede fredelige Hensigt af hans Sendelse vil ikke ret fæste Troe hos Liberalerne. Talen er og saa om en nybagt Protokol, hvori Belgierne og Hollænderne af Magterne skulle opfordres til, inden den 13 Marts at rømme de giensidige Gebeter. Fra den russiske Grændse læses vidtløftige Gjendrivelser af de i fremmede Journaler udspredte Rygter og den fiendtlige Stilling, Rusland i senere Tid skulde have antaget mod Engelland, hvorhos det benægtes, at en saadan Artikel nogensinde har staaet i den Moskauske Tidende, men meget mere har vakt den største Uvillie i hele Rusland. Tillige modsiges de krigerske Rygter, dog med tilbørlige Hensyn til Ruslands Vælde, der ikke først af Journalisterne behøver at lære, hvor velgjørende Freden er. "Naar de - hedder det - gjøre de 24 Artiklers Ratifikation til en Æressag for Rusland, hvorpaa den enropæiske Kulturs Udvikling skal beroe, tør det dog vel være tilladt, ligesaavel at forkaste som antage samme. Man kan være overbeviist om, at den russiske Regjering er langt fra at ønske Krig for Krigens Skyld, eller har mindste Tanke, om at gjøre sig Europa skatskyldig; men skulde Æren kræve det, da vil Rusland, sig sin Ret og sin Kraft bevidst, ikke betænke sig paa at møde sine Fienders Udfordring med Værdighed. Dette vil være den bedste Gjendrivelse af flere Dagblades Foregivende om de Trudsler, som en stor Stats Minister Præsident skulde have tilladt sig imod den russiske Ambassadeur, &c. Alt, hvad der har været talt og skrevet om Keiser Nicolaus's forventede Komme til Berlin, erklærer den Würtembergske Hoftidende for løs Snak, opspundet af et vist Partie, som ønsker at benytte den Deeltagelse, der vises de ulykkelige Pohlakker overalt i Tydskland, til at vække Had imod Rusland og ængste Nationerne med Frygt for en forestaaende Krig. Fra Berlin læses en Artikel, der har til Øiemed at bestride den vrange Troe, som om Preussen i sin Politik tog Rusland til Rettesnoer. Hvor nøie begge Hoffer end ere forenede ved Traktater og Familiebaand, skal Berliner Kabinettet dog have erklæret Grev Orlow, at det ønskede hans Hof vilde tiltræde det preussiske Hofs Beslutning angaaende Ratificationen af den belgiske Traktat.