Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-03-24
Naar en Veimester kan taale slige Handlinger af sine Undergivne og tie til at disse, som ere satte til Opsigt over Veiarbeidets forsvarlige Udførelse, lader dem betale, under Paaskud selv at ville besørge det Fornødne ved Veiene, saa ligge hans Birk somhed og hans Jver for Landmandens Tarv og det Almindeliges Bedste saa klart for Øiet, at ethvert andet Beviis derom er overflødigt. Hvem mon controllerer den Controllerende, naar denne selv paatager sig Arbeide og andre Præstationer 2. Attesten No. 2 viser, at Næraas Sogns Veipligtige i flere Aar have maattet betale Veibetjentene gjennem deres Sognefoged 1 Mk. pr. Gaard for at undgaae Chikane under Veiarbeidet - at de formedelst Veibetjent Gieses Uefterrettelighed og Uduelighed have forgiæves opoffret Tid, Folk, Heste og Vogne til Landeveis-Arbeide – at de i December Maaned 1835, da Veiene vare ufremkommelige, bleve beordrede 2 Mile fra deres Hjem at harpe 8 Cubik=Favne Gruus og paakjøre Hovedlandeveien ved Langeskovskroe samme – at de forgiæves bade Capitain v. Recke om Udsættelse hermed til hen i Foraaret 1834, hvis Aarsag de nødsagedes at leie Folk til Arbeidet i Nærheden af Gruusgraven, og Veistykket, og maatte derfor betale 151 Rbd., hvorefter disse af dem leiede Folk erholdt den Udsættelse, Sognet selv forgiæves udbad sig – at Sognet samme Efteraar, som Gruset af de leiede Folk skulde være paakjørt Veistykket og Foraaret, igjen selv maatte harpe og paakjøre det selvsamme Veistykke 7 CubikFavne Gruus, hvilket Arbeide de udførte med hver een Spand og een Gangdag – en saare ringe Byrde mod hine 131 Rbd. Udredelse for et lige Arbeide – at de af samme Veibetjent Giese urigtigen have været tilsagte at oprense Andres gamle Vandløb, samt til Gruus=Kjørsel paa en dem aldeles uvedkommende Vei. Det er en særdeles mærkelig Omstændighed, at Entrepreneurerne, med den ublue Betaling de erholdt for forannævnte Arbeide, kunde bevirke en Udsættelse, som Sognet selv ikke var i Stand til. Den sande Aarsag dertil lader sig ikke ligefrem sige, men det maa antages, at disse Entrepreneurer have havt vægtigere Grunde end Sognet selv. 3. Attesten eller Skrivelsen Nr. 5 opklarer ikke alene, at den sædvanlige Bestikkelse af 1 Mk. pr. Gaard til Veibetjentene ogsaa har funden Sted i Østrup Sogn, hvor Arbeidet paa en Bi vei til Einsidelsborg er i Gang, samt at Sognet een Gang ugentlig, nemlig hver Løverdag, maatte befordre 2 Veibetjente til Odense eller til Nærheden af denne Stad og igjen hente dem næste Dag, imod at slippe for at sammenkjøre Steen til adskillige Steenkister paa Landeveien – item, at en Veibetjent Møller f. A. af 2 Mænd, hvem Render Bye havde leiet til at forrette deres Landeveis=Arbeide ved Korseberg, paa Hovedlandeveien til Middelfart, affordrede den Ene 5 Specier i Penge og en Qvie, naar Arbeidet blev kjendt gyldigt, og den Anden 9 Rbd., som Lønning for Betientens Behielpelighed i at faae en ny og nærmere Gruusgrav foranstaltet, og endeligen at Brændekilde og Sanderum Sogne ogsaa have maattet betale de sædvanlige Stikpenge, 1 Mk. pr. Gaard, igjennem Sognefogderne til Veibetjentene, for ei at blive chikanerede. 4. Attesten eller Skrivelsen Nr. 4 oplyser: at ogsaa Render Bye i Brylle Sogn i flere Aar gjennem Sognefogden har maattet betale hine Stikpenge, 1 Mk. pr. Gaard, til Veibetjentene – at een af Betienterne sædvanlig under Opsigten ved Veiarbeidet har været saa drukken, at der har maattet afgives en Mand til at lede ham, samt at de, af Mangel paa Opsyn, have maattet lade møde flere Dage med Folk, Heste og Vogne, end udfordredes, naar tilbørlig Orden og Anviisning havde fundet Sted, – at Sognefogden, hvem ogsaa Opsynet ved Arbeidet tilkommer, har ladet sig betale for enhver af disse Byemænd at levere 9 Læs Steen til den mindre Landevei imellem Wissenberg og Assens, 2 Mile fra deres Hjem, hvilken Mængde Steen de maatte betale, uagtet de ikkun havde omtrent 3 1/2 Favn Vei at istandsætte for hver 8 Tdr. Hartkorn, og uanseet Bestemmelsen, i Cancellie-Cirkulaire af 4 Mai 1819, samt Kongelig Resolution af 25 Januar 1826, der, som forud bemærket, ikke uden i særegne Tilfælde fordres Steen til dette Slags Veie, især naar disse skulle præsteres fra saa fjern en Afstand. Med Hensyn til den af Sognefogden modtagne Betaling for Steen-Leverance, maa jeg inhærere, hvad jeg under første Post har anmærket, angaaende Veibetjent Petersens Forhold, med Hensyn til lignende Accord for Marslev Sogn. Endelig lærer dette Bidrag No. 4, at Veibetjentene have af de til Landeveis=Arbeide tilsagte og mødte Vogne, flere Gange udtaget een, med hvilken de have forladt Arbeidstedet og kjørt i Besøg, under Paaskud at de skulde ud i Veivæsenets Forretninger, hvilket endog een Gang fandt Sted, da Betienten endog selv klagede over Mangel af fornødne Vogne til Arbeidet. Jkke alene denne Misbrug er i og for sig selv lastværdig, men Opsynet ophørte i Betientens Fraværelse, og Arbeidet standsedes til Tab for Bonden. 5. Attesten Nr. 5 oplyser, at Veibetjenterne Petersen og Giese 2de Gange f. A. have reqvireret Befordring af Kjølstrup Sogn, som de alene have afbenyttet til Lysttoure, og til med disse at kjøre til Munkeboekro, hvor de svirede til langt ud paa Natten, det Bønderne maatte opholde dem efter og kjøre dem tilbage.