Københavns Adresseavis, 1765-03-18
Besvarelser. J Adresse=Contoirets Efterretninger No. 23 har Demin Herre behaget at giøre Anmærkning over at der handles i vore Tider og Agerdyrkningens Forbedring, men man forglemmer at give Agt paa Handelens Forbedring, det lader som min Herre har Ret derudi naar man vil reflectere paa Lovtaler som bestaae meest i tomme Ord uden Virkning eller Frugt, som een og anden fremsetter for at gjøre sig stoer i andres Øyne, men jeg kand forsikkre Dem, at, naar man nøye undersøger de fleste Forslager og man tillige vil gjøre en noye Ballance imellem Bekostningen og Forbedringernes Jnteresse, saa skulle de Handlende ikke ønske at deres Umage og Bestræbelser vare saa frugtesløse, den beste Forbedring i Agerdyrkningen er den som hemmelig eller uformærket udkommer af enhver Jordbrugeres daglige Fliid efter ethvert Steds befindende Jordart, hvilken befordres ligesom enhver har Jndsigt, Evne og beleylig Tid fra andre Forretninger, vil min Herre derimod conferere Handelen for 50 Aar siden med nærværende Tiders Handel og Søefart fra vores egne Havne (ikke at tale om de Vahres Forhandling som Fremmede tilforte os, og vi som Høkere for andre udsolgte med god Fordeel) saa troer jeg at de skal befinde Handelen i 50 Aar langt meere forbedret end Agerbruget. Jeg tilstaaer Dem ellers gjerne at der er en nøye Forbindelse imellem de Handlende og Landmanden, og at begges Opkomst er høyt magtpaaliggende, men De maae forlade mig at jeg giører Dem Spørsmaale hvorfore De ikke i Deres Anmærkninger har medtaget flere Stænder end Handelen, og om De ikke synes at 1) Borgerstanden i Almindelighed i alle Kiøbstæder, 2) Fabriqver af alle de Slags som i Stæderne eller paa Landet kand drives og 3) Landvæsenet og Landets Forbedring. ere alle 3 lige vigtige og med hverandre saa forbundne at den enes Velfærd dependerer af den andens, uden at man burde præserere noget Slags Næringsbrug eller Fabriqve, for et andet. De vil uden Tvivl svare mig, at Handelen er det vigtigste Næringsbrug i Stæderne hvoraf flyder Levebrød til alle andre Borgere: at Handelen i en Stad er som Sielen i et Legeme, men jeg beder dog at De uden Fortrydelse vil svare mig paa mine fremsatte Spørsmaale og oplyse mig nærmere om deres Tanker og alle Stænder i Almindelighed, saa skal jeg, naar Tid gives, og ligesom mine Herrer giver Anledning replicere hvad mine Tanker er om hver Stand og Brug i Særdeleshed. At faae Kurven (s. Nr. 30, 3) er en Talemaade, som bruges, naar en Frier faaer Ney af sin Kiereste. Men da samme ikke meere kand ansees for nye, end andre Danske Ordsprog, saa er og dens Oprindelse lige saa vanskelig at sige. Dette veed man, at de Gamle gjorde sig Umage for at sige meget med faa Ord. Talemaaden kand altsaa ikke ville sige andet, end: Tag Kurven og gak til Torv eller Market for at søge dig en anden. Men da saadant Ney eller Afslag for en Frier kand ansees som en Slags Utaknemmelighed af den der giver det, naar en værdig tilbuden Kierlighed ikke bliver erkiendt, og altsaa kand foraarsage Sindet en Slags Smerte, kand samme og udtrykkes ved Tallemaaden: Han faldt igjennem Kurven. Nederlænderne pleyer i saa Fald at sige: Er habe ein blaues Schienbein erloffen, det er, han har vel faaet den Smerte, at faae Afslag i sit Kierligheds Tilbud, og ligesom stødt sig paa Skinnebenet, men Svien vil snart gaae bort. Det Ord Billanze (s. Nr. 30, 4) synes at have sin Oprindelse af bis & lang, saasom bilang, der kaldes paa Dansk en Skaalevægt, hvilket de kiere Gamle ikke uden Grund har opfundet og saaledes kaldet. Thi ligesom en Vegt i det almindelige menneskelige Levnet har den Nytte, at den giver et æquilibrium eller Ligevægt til Kiøberens og Sælgerens Enighed, saa at enhver kand være vis paa, at han vederfares Ret: Altsaa er ogsaa en Bilanze i Bogholderiet ikke andet, end som Tungen i Vægten, eller en rigtig Prøvesteen, som ophæver al Tvivl og Uvished, hvorved en Bogholder ogsaa kand være vis paa at alle de Positioner, han har overdraget fra Journal i Skyld=Bogen, ere rigtige og uden al Vildfarelse, i hvor mange Slags de endogsaa ere.