Aarhuus Stifts-Tidende, 1832-04-06
Flere hundrede Aars Erfaring har lært Engellænderne den vigtige Regel for Hesteavlen at holde Racerne rene, de sørge derfor for den omhyggeligste Vedligeholdelse af en reen Fuldblodrace, og en reen Landrace (der skal ligne den danske.) Erfaringen har ogsaa lært dem, hvorledes de skulle blande disse to Racer for at frembringe de dygtigste Ride- og Kjøreheste, der betales med saa høie Priser over hele Verden, og som vi efter vore Forhold kunne frembringe meget billigere; thi som en erkjendt Authoritet i dette Fag, Justinus, i sit Skrift, om Grundsætningerne for Hesteavlen siger: "Den rene Orientaler (Fuldblodshesten) er for hæftig, utaalmodig og folsom, for hurtig, begjærlig og urolig; den indfødte Landrace har kun faa af disse Egenskaber. Man ønsker hiin mindre, denne meer, og ved Begges Krydsning fremkommer Halvblodshesten, skikket til ethvert Brug i den bedre Ride- og og Kjøretjeneste, til Krig og i det borgerlige Liv. Disse Blandinger af begge Racer anvendes derimod ikke til en selvstændig Avl, da Erfaringen har viist, at en saadan Avl af 2 Bastarddyr er høist usikker. Justinus siger derom: "Kun Daaren og den Fattige avler ved Halvslag af begge Kjøn, men de saaledes opdrættede Dyr have ingen Credit. Derfor producerer man ikke en Halvblodshest med en Halvblodshingst og en Halvblodshoppe, men ved en Fuldblodshingst og en Hoppe af Landracen, en 3/4 Blods Hest derimod ved en Fuldblodshingst og en Halvblodshoppe, eller omvendt. Fuldblodshesten bruges som Stammen til Brugshestene, og holdes reen ved Stamregistre og dygtig ved Væddeløb, men dens Hensigt er i Almindelighed ikke at være Brugs hest, hvortil den er for kostbar og sjelden, derfor er det ogsaa en urimelig Frygt, at der her i Landet skulde blive for mange af dem!!Man maa saaledes undre sig over, at en agtet landoeconomisk Forfatter i et i denne Tid udkommet Skrift, under Afsnittet om Hestens Forædling yttrer: "Væddeløberen, dette Jdol, saamange tilbede, passer endnu mindre til vort Øiemed; Alt hvad dens Forsvarere end sige, er den dog, nogle faa Jndivider maaskee fraregnede, et til sædvanligt Brug aldeles uskikket Dyr. Forfatteren kan trøste sig med, at dette Brug heller ikke er dens Hovedbestemmelse, men han kommer dog selv alligevel til at vise os, hvad Brug vi bør gjøre af den, idet han siger et andet Sted: "Kort Halvblods- og Trefjerdeblodshesten er ikke saa forkjelet og fantastisk (!)et Dyr som Væddeløberen. (Har han seet Hertugens Fuldblodsheste eller læst hans Durchlautigheds Skrift om Aarsagene til den danske Hesteavls Forfald, m.v., især Pag. 38?) "Det ere disse Racer som afgive de udmærkede Ride- og Kjøreheste, Engellænderne ere saa stolte af, og Europa beundrer. Men han vil, at vi skulle bruge Hingster af disse Racer til vore Hestes Forædling; lad os være glade, at vi begynde Forædlingen i et Øieblik da det øvrige Europa allerede har betalt Lærepenge for os, der begyndte man ogsaa Forædlingen med disse Hingster, men Englands Erfaring maatte man med stort Tab fande, at slig Forædling er høist mislig. Det vilde være formeget forlangt, at Selskabet strax skulde tilveiebringe Fuldblodshingster til alle Landets Følhopper, som vist aldrig har været dets Hensigt, tvertimod maa det sørge for, at det Gode af vor Landrace bevares i sin Reenhed, hvis den nogetsteds endnu er selvstændig, og Hr. Gen. Krigskommissair Neergaards lovede bemærkninger, herom ere saameget mere ønskelige. Jndsenderen anseer det for et af Selskabets vigtigste Øiemed at vække almindelig Jnteresse for Hesteavlen, som vil skee ved Væddeløb, Fordeling af Heste, og allerede tildeels er opnaaet ved den levende Omtale og offentlige Drøftelse Jndbydelsen har foranlediget. Enhver god Fuldblodshingst det anskaffer (i de første Aar kan jo deres Tal jo ei blive store er en herlig Frugt af Selskabet, der ved saaledes at udbrede Kundskab om denne Avl ogsaa vil foranledige, at enkelte private Foreninger og slige Hingsters Anskaffelse ville dannes.