Berlingske Tidende, 1752-04-21
Post Svinder. af Fredagen den 21 April. ere berede borde de de ere der bedres Fortsættelse paa Efterretningen om Hr. Paul Beck. Der havde ogsaa indsneget sig stor Misbrug ved Told- og Consumtions-Væsenet, som skulde tilhøre Staden; men nogle faa Particuliers gik af med Profiten, til stor Svækkelse for Byens Casse. Hr. Beck satte med Magistratens Samtykke alting paa den gamle Fod igien, og fik derover alle disse Blod-Jgler til Fiender, som tilforn havde skuffet det Almindelige, samt Byen og Kongen. En Borger, der giør sit Fæderneland deslige Tienester, fortiener sandeligen at belønnes for sin Umag og Arbeyd. Den Belønning, som Hr. Beck nød for sin Flid, var ikke heller at foragte: Hanblev gjort til Schoppen-Herre, kom udi besynderlig Gunst hos den Kongelige Prætor (som er den fornemmeste Øvrigheds-Person i Strasborg) og blev æret og elsket af alle ærlige Folk. J saadan Velstand levede han i mange Aar, til stor Fortrydelse for hans Avindsmænd, som søgte hans Undergang; thi saa længe som han havde Prætorens Skyts, faldt alting ud til deres egen Beskæmmelse. De maatte derudover være betænkte paa, at skille ham ved denne Protection, hvortil de længe søgte en beqvem Leylighed, som de omsider fandt saaledes. A. 1736 blev den Kongelige Prætor farlig syg, og derudover overgav Regieringen til sin Søn, som havde Exspectance paa denne vigtige Charge. Samme var den Tid et ungt Menneske paa 24 Aar, overmaade indbudsk, ustadig og ubesindig, for Resten uden Religion, uden Sæder, og hengiven til all Liderlighed, hvorudover han idelig trængde til Penge, som han aldrig kunde faae nok af til at fornøye sine Begiærligheder. Det var Vand paa Hr. Berks Fienders Mølle, at dette Subjectum kom til Regieringen, og galt det kuns om at irritere dette ubesindige Menneske mod ham, hvilket var ikke vanskeligt, saasom deslige Folk, som den unge Prætor, holde ikke gjerne længe Venskab med dem, der sætte sig imod deres Lyster. Den gamle Prætor kiendte Hr. Becks Oprigtighed, og derudover har saadan Fortrolighed til ham, at han ey allene lod ham raade for adskilligt, der hørde til hans Embede, men havde ogsaa betroet ham Administrationen af sit eget Gods og Mid ser, som han havde forvaltet i mange Aar med saadan Troer der de de de derbeider herverer der heder A skab, som der vel neppe skal findes Mage til. Den unge Prætors umaadelige Udgifter og idelige Penge-Trang kunde ikke lange harmonere med Hr. Beckes Retsindighed, som ikke altid vilde føye den unge Ødeland, men krævede en regulaire Opførsel. Dette var nok til at sætte i det unge Menneske et dødeligt Had, som begyndte at yttre sig ved følgende Leylighed, hvor den unge Prætor meente at overbevise Hr. Beck et Utroskab. Den gamle Prætor var kommet sig igien saa vidt, at han fandt sig i Stand til at gjøre en Reyse til Paris, hvor han havde noget at forrette. Forend han reyste, forbød han Hr. Beck, at udi hans Fraværelse ingen slags Korn maatte udføres, saasom det var dyrt der udi Provinzen, hvorfra man allerede havde forsendt 180000 Tønder til Frankrige. Uagtet dette Forbud vilde den unge Prætor, som derfor havde faaet en god Foræring, at det maatte være tilladt, endnu 20000 Tønder at udføre. Han lod saadant proponere for Hr. Beck, som skiød det strax fra sig paa en høflig Maade. Da man blev ved at trænge ind paa ham om det samme, gav han omsider den unge Prætor til Svar, at han kunde gierne giøre ham den Fornøyelse, men med det Vilkaar, at han maatte give ham sin skriftelige Ordre dertil at fremlegge til sin Befrielse, sigende, at hans Hr. Fader pleyede at gjøre saadant udi slige Tilfælde. Dette Vilkaar vilde den unge Prætor ikke forstaae sig til, og derudover fandt sig nødt til at give den annammede Foræring tilbage; hvilket opirrede den unge Prætor saaledes, at han forsvoer sig paa at ville bringe ham til Galgen. Hvor latterlig nu denne Trusel kunde synes at være af det unge ubesindige Menneske, saa blev dog derved Grundvolden lagt til den Dom, som omtrent et Aar derefter blev fældet over Hr. Beck.