Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1838-12-18
Jndsendt. J 136 af Lollands-Falsters Stiftstidende læses et Stykke, undertegnet "Samtlige Sognefogder paa Falster, hvilket følgende af Hr. Justitsraad Friis i Østifternes Stænderforsamling fremførte Yttringer erklæres forhen aldeles grundløs Beskyldning. At under Sognefogdernes Øine, endog i deres egen Bopæl foregaae paa flere Steder betydelige Uordner, navnlig forargelig Legen om Juul, Fastelavn og andre Aarets Tider, og dermed følgende Kortspil og Brændeviinsdrikken; samt at Saadant fortsættes paa en for Moralitet, og Helbred lige fordærvelig Maade uafbrudt Dag og Nat i flere Dage, ved Julen endog i 13, saadanne og hele Aaret og i 2 Maaneder.", Vi undertegnede, Godsforstandere, og Sognepræster paa Falster, hvis borgerlige Stilling sætter os istand til nøie at kjende, hvorledes det hermed i Birkeligheden forholder sig, finde os, i Anledning af ovennævnte Stykke, paa Sandhedens og Almeenvellers Vegne opfordrede til herved at erklære, at Justitsraad Friis's herovenfor anførte Yttringer i alt Væsentligt er Sandhed. Vel kjende kun Enkelte af os Tilfælde, hvor saadanne Uordener ere foregaaede i en Sognefogeds Bopæl, og vi lade det staae derhen, hvorvidt disse Uordener, naar de finde Sted i den Bye, i hvilken Sognefogden boer, eller inden for Kredsen af hans Distrikt, med Rette eller ikke siges at foregaae under hans Øine, Vi skylde tillige Sandheden at erklære, at flere Sognefogder meget have beklaget sig over disse Uordener og forgiæves søgt at modarbeide dem. Det er os endelig ikke juridisk vitterligt, om Antallet af de saaledes bortsvirede og bortspillede Dage og Uger netop er det af Justitsraad Friis opgivne. Men det vide vi at disse Uordener meget almindeligt finde Sted her paa Øen, og at de ere høist skadelige for Moralitet, for Helbred, for Tyendeforholdet og derved for Landoeconomien. Vi have ofte hørt og seet de unge Karle og Piger Kl. 8, 9, 10 om Formiddagen. komme larmende og støiende fra slige Sammenkomster, og, naar de have udsovet, atter at tre til dem. Noglenfoster det undertiden ikke gaaet bedre med vore egne Tjenestefolk, skjøndt vi aldeles ikke have erfaret at Tjenestefolk fra Herregaarden have meest Skyld i disse Uordener – som dog Stænderforsamlingen er sagt vi mene meget mere, at Erfaring viser, hvad vel ogsaa ligger i Forholdenes Natur, at Proprietairen har større Autoritet blandt sine Tjenestefolk, og ikke tillader hvad Bønden ofte taaler og mener at maatte tie til. Det er vel tvivlsomt, om Sognefogderne have Ret, naar de sige at deres nærmeste Foresattes – her vel Birkedommerens - Tilfredshed er dem tilstrækkelig, og om Øens øvrige Beboere her ere uvedkommende, hvis Misfornøielse kun rører dem lidet. Det er vel mere end tvivlsomt, om Biveienes Vedligeholdelse, Sneekastning o. dest. fortjener Roes overalt, Men at een Mand er Politimester paa Landet for hele Falster er vistnok en væsentlig Hindring for et bedre Landpolitie, da Distriktet er for stort, til at tilbørligt Opsyn kan haves, og da, navnlig i det nordlige Falster, i den senere Tid saa hun pige og dumdristige Tyverier, der i Reglen forblive uopdagede lade os meget beklage, at den saa almindelig attraaede og fo Landmandens Jnteresse i flere Hønseender saa gavnlige Deling af Landjurisdictionen paa Falster mellem Byfogden 13, Stubbekjøbing og den i Nykjøbing boende Birkedommer ikke er bleven tilveiebragt ved den nylig stedfundne Vacance af begge disse Embeder. Da det, vi her have anført, i flere Stykker modsiger det, af samtlige Sognefogder paa Falsters Jndrykkede, maae vi endnu tilføie, at det er urigtigt, at samtlige Sognefogder skulle have undertegnet det indrykkede Stykke. Atene i vor Kreds have de 3 Sognefogder i Horbelov og Falqverslev Pastorat, samt Lillebrænde Sognefoged ikke underskrevet. For ikke at misforstaaes tilføie vi endnu: Vi ansee det for aldeles retfærdigt og ønskeligt at Almuen har sine Forlystetser og Sammenkomster, naar kun saa skadelige Misbrug, forebygges, og vi formene, at Sognefogderne have mindre Jndtægter og Uafhængighed end de burde have H. Stampe. Classen. Eiers Koch. Giessing. J. L. Fog. Lund. Winding. Ved Kjöbmand Hans Holsts Grav. den 14de December 1838. Vemodsfulde staae vi ved Din Baare, Dybt bedrøvede vi skue den; Fra vort Øie rinder Smertens Taare: Tabt vi har en prøvet Broder – Ven, Tabt vi har en kierlig Sön og Fader, Tabt vi har en trofast Agtemand, Os en virksom Borger nu forlader, Du o Gud, os ene trøste kan Din milde Kraft lad styrke Hendes Hjerte Som tabt nu har sin bedste Stöttestav, Du ogsaa mildne blidt den gamle Moders Smerte, Fra hvem Du Sönnen tog – som for Du gar; Skjænk og Din naadefulde Kraft de Kierelivem Han som Fader höit har elsket her! Vor Trøst vort Haab o Herre! lad det være "Til Dig og Frelseren Han vandret er!"