Aalborg Stiftstidende, 1833-05-04
Den 29de August 1828 gjorde jeg Landgang i Golsen af Coron. Næste Morgen satte jeg Hovedkvarteret i Marsch og vi satte os fast i Dybet af Navarinos Rhed, en Miil, fra denne Stad. Jbrahim havde sit Hovedkvarteer i Modon og holdte ligeledes de tvende Nabo=Fæstninger, Coron- og Navarino, saaog det tilstødende Littotale, besat. Marschallen lod ham ufortøvet betyde, at han, frivillig eller ved Tvang, skulde indskibe sig med sine Arabere og øvrige Tropper tilbage til Egypten; og da hver Modstand, formedelst vor Over egenhed i Stridskræfter baade til Lands og til Vands, var nunyttig, saa indvilgede Jbrahim strax. Saaledes maatte jeg nu begive mig til den egyptiske Feldtherres Hovedkvarteer, for af ham at fordre frigiven alle græske Slaver og Fanger i hans Leir. Jeg kom til Modon, steg af i Jbrahims Huus og blev modtaget af hans Dragoman Abro, en Armenier, der kunde tale en Mængde europæiske, asiatiske og africanske Sprog. Han førte mig ind i hans Høiheds sen tel som Jbrahim altid fore) Apartement. Paschaen var omgivensk af en Mængde riigtklædte og endnu bedre bevæbnede sorte Slaver. Han hvilede, halv liggende, paa Puder, og gjorde et Tegn for mig, til at sætte mig hos ham. Dragomanen oversatte for ham Ord til andet, hvad jeg i Marschallen Navn havde at sige og han lod svare, at han gjerne vilde udlevere de græske Mandfolk og Børn, men hvad Fruentimrene betraf, saa vare disse for største Deelen gifte med hans Soldater, saa Retfærdigheden bød, at de fulgte deres Mænd, dog maatte ogsaa de, naar Overeenskomst kunde skee gjerne forblive i Grækenland. Jeg maatte blive her i 9 Dage, for at regulere saa mange Ulykkeliges Befrielse. Dagligen tilbragte jeg flere Timer Paschaens Selskab, og opdagede, at han meget vel forstofransk og italiensk, men aldrig lod han et Ord falde i disse Sprog. Han var dengang omtrent 40 Aar gl., af midde Størrelse, men meget robust; han havde livfulde Øine, regelmæssige, men haarde, ja næsten barbariske Træk og var koparret. Hans Dragt var almindeligen: vide Pantalons bruun Klædes Vest, Turkan og Tøffler af Maroquin; hans hele Bevæbning bestod kun af en Dolk, riig besat med Deamanter. Jkke uden Forundring bemærkede jeg, at han fuldkommen kjendte til Historien af Republikens og Keiser, dømmets samtlige Feldttoges Details, ligge til enhver Batailles mindste Particularitet. Om sig selv talte han ikkun tilbageholdende og med Beskedenhed, og fortalte mig sansacon hans egne Feldttog imod Mamelukkerne og Vehatuterne, i hvilke han, som jeg vel vidste, havde udviklet megen Bestemthed, Mod, Udholdenhed og store militaire Kundskaber, Han er kun en Stedsøn af Mehemed Ali, der giftede sig med Moderen da Jbrahim var tre Aar gammel; af hans Broder, Mehemeds virkelige Søn, gjorde han ikke meget. Jbrahim var utrættelig og tilbragte en stor Deel af Dagen i sin Leir, hvor han holdt god Orden, men med meget Strænghed. Thi dette var dengang ingen let Sag: hans ulykkelige Soldater leed Mangel paa Alting; i flere Maaneder havde de Allieredes Flaader opkapret Alt hvad som kom fra Egypten; Grækenland var ganske udtømt saa at Nationerne i Leiren tilsidst kun bestod af en Haandfulde Meel. Engang, da jeg yttrede min Forundring over hans velregulerede og exercerede Tropper, tilstod han mig aabenbar, at dette var de fremmede Officerer i hans Faders Tjeneste at takke for. En fransk Officeer Seines nu Soliman Bey) har organiseret Infanteriet og en polsk Officeer Schulz, an forhenv. Eskadronschef hos Napoleon, og som havde fulgtil Keiseren til Elba, har oprettet Jbrahims lette Rytteri. Efterat mit Hverv var forbi, sagde jeg Farvel til Paschaen. Han opfordrede mig til at vælge og medtage en af de arabiske Heste, som jeg adskillige Gange havde besteget med ham, og han syntes mig noget omfindtlig over den bemærkning, som jeg maatte gjøre ham, at det ikke var brugeligt, at enke fransk Officeer modtog Foræringer.) Nogle Dage førende Jbrahims Afreise indbød Marschallen ham til et Besøg og ) Saa have de ogsaa forfærdeligen forandret sig siden Napoleons Tid. stande. Han kom i Leiren, ledsaget af Abro, og en eneste Soldat, der bar hans Perspectiv, den skjønneste jeg i mit Liv havde seet. Han blev modtaget med alle krigerske Honneurs og syntes at være fortryllet af det glimrende Følge, der omgav Marschallen. Dette Tog var forøget ved en stor Mængde engelske og russiske Officerer, der sluttede sig til de ligeledes til denne Fest indbudne tvende Admiraler af disse Nationer. Jbrahim bad om Tilladelse til at spadsere igjennem Gelederne af et Regiment og mynstrede Soldaterne med stor Opmærksomhed. Han lod aabne en Tornyster og lo meget over de mange Smaating den indeholdte, og som vilde være ganske fremmed for hans Arabere. Et Regiment ridende Jægere havde ganske henrevet ham; han fik tvende af dets Uniformer med sig, thi saasnart han kom tilbage til Alexandrien, saa vilde han oprette et saadant Regiment. Ved den brillante Frokost spiste Jbrahim godt og drak endnu bedre, trods Mahomeds Lov; især gjorde han meget af den muserende Champagner. Han tog Deel i Conversationen ved sin Dragoman, der stod bag ved hans Stoel. En egen Omstændighed indtraf. Den engelske Admiral Sir Palte ney Malcolm, havde ledet Samtalen paa det Spørgsmaal, hvi Mehemed Ali endnu efter Slaget ved Navarino lod sin Armee forblive i Morea, Efter hans Mening var det kun en ufornuftig Haardnakkenhed, da Mehermed, ifølge de alliherede Flaaders tagne Forholdsregler, maatte have indseet Umuligheden af, at hans Søn, efter den egyptisk tyrkiske Flaades Ødelæggelse, længere kunde have holdt sig i Grækenland. Men over denne bemærkning blev Jbrahim meget stødt og svarede, at han, Sir Malcolm, netop var den Mand, der bedst var istand til at meddele de klareste Oplysninger om Aarsagen til den egyptiske Armees forlængede Ophold i Morea. Admiralen svarede ikke et Ord, og denne Taushed syntes at være meget betydningsfuld. Da den russiske Admiral Heyden, noget ophidset af Vinen yttrede, man kan ved sige uartig. "De vil see mine Herrer, hvorledes Grækenland om faa Aar vil blomstre i sin Frihed, da svarede Jbr. strax. "Jeg undres over, at høre en Officeer af den meest Slaviske Nation i Verden, tale om Frihed." I dette Øieblik saae jeg Admiralen saa indtændt af Vrede saa det sprudede af hans Øine, reise sig, og Fleerheden af Selskabet. frygtede for, at han ved en haandgribelig Exces vilde forgribe, sig paa Egypteren. Men han forhindredes heri ved tvende af sine Naboer, der svarede ham, at Jbr. Pascha befandt sig under Beskyttelsen af fransk Gjestfrihed.