Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
Udenlandske Efterretninger. Paris, d. 23 Dec. Napoleon o.s. v. Paa Jndenrigsministerens Forestilling have Vi decreteret som følger: Art. 1. Grev Frochot er afsat fra sine Bestillinger, som Statsraad og Præfvetfor Seinedepartementet. Ant. 2. Vor Jndenrigsminister er beordret at iværksætte nærværende Decret. (Monit.) - Dette Blad indeholder fremdeles følgende hertil hørende Actstykker og Forklaringer: 1) (Frochots) Forklaring om de Facta der foregik paa Raadhuset Morgenen den 29 October 1812, og ere mig personligen bekjendte. Klokken var omtrent et Qvarteer til 9. Jeg kom tilbage fra Nogent til Hest, i Sk. t, i Forstaden Saint Antoine, da, som jeg var tæt ved Vaisenhuset, jeg saae min Staldkarl, ved Navn Francard, komme paa en af mine Vognheste for at bringe mig en Seddel. Den var med Blyant; desuagtet kjendte jeg, at Haanden var Hr. Willechers min tyveaarige Vens, der er Chef for Præfecturens første Afdeling. Jeg læste deri, Man venter Hr. Præfecten. Norn under var to eller tre Ord, hvoraf de første syntes, mig overstreget eller udslettet; de to andre forekomanig at være, fecit Imperator, hvilket ikke an nogen tydelig Mening. Dog skyndte jeg mig, men søgte bestandig at udfinde dette ulæselige Ord. Jeg havde opgivet det, Seddelen var endog sluppet mig af Hænderne; jeg lad den tage op, undersøgte den 4 Facat, paany, og læste endelig, fult Imperator (Keiseren, er død). Det er ufornødent at sige, hvor bespændt og bedrøvet jeg blev, jeg skyndte med yderste Hastighed afsted. Da jeg dreiede om Hjørnet af Gaderne Fixeranderie og Monton, saae jeg Militair og meget Folk paa Pladsen uden for Raadhuset; dette Syn stadfæstede mig, hvad Seddelen havde givet mig at forstaae. Da jeg stod af i min Gaard fandt jeg Hr. Willechers der bleeg og bestyrtet. Han gjentog mig, hvad hans Seddel havde sagt, han underrettede mig ydermere, Politiemesteren havde været der og spurgt efter mig, og at Commandanten over den Trop der havde Post paa Pladsen, var beordret at hæfte Lapiere, en af Betjenterne i Militairbureauet. Hr. Lapiere er en meget gammel Betjent i Departementet; han har været der i Revolutionens meest critiske Epoker, og altid i det Bureau, Reqvisitionerne ere overdragne. Enten nu i Følge de Forretninger han der har havt, eller af hvad anden Aarsag, er det saa at han, jeg troer temmelig ubeføiet, beholdt Navn af, hvad mankalder en Jacobiner. Disse to Omstændigheder, som man udgav mig for sikkre, den første at H. Ex. Politieministeren var kommen til Raadhuset, den anden, at der var befaling at hæfte Jndivider, der ansaaes for Jacobinere, forøgede min Tro paa Hovednyheden, og jeg kalder ikke mere i Tvivl, at jo den græsselige Ulykke, der syntes at være Hovedaarsagen til Alt, hvad jeg saae og hørte, jo virkelig var hændet. Fortumlet, som jeg med en saadan Overbeviisning maatte være, kom jeg hjem. befalingsmanden over Tropperne kom snart efter med en anden Officier, som jeg troede at kjende som Secretair eller Betjent i Grev Hulins Bureau, men som jeg siden har erfaret at være Zahlcassereren eller Qvarteermesteren ved 10de Cohorte. Befalingsmanden gjenkjendte jeg ligeledes for at høre til en af Divisionens Cohorte, da jeg adskillige Gange havde seet ham hos Hr. Grev Hulin, under Møderne af disse Cohorters Administrationsraad. Efter at have gjentaget og bekræftet mig den ulyksalige Nyhed, som var udspredt rundt om mig, indbød disse Officierer, mig til at gaae ind i mit Cabinet. Jeg førte dem derind gjennem den Sal. der kaldes des Fastes, og det øverste af den store Sal, da vi vare komne i mit Cabinet, satte Befalingsmanden sig, som et Menneske, der er nedtrykt af Smerter; den anden Officier og jeg blev staaende. Befalingsmanden sagde til mig, at jeg maatte have faaet en Pakke og Jnstruxer under min Adresse; jeg lod efterspørge i Secretariatet og hos Portneren, der fandtes Jnter. Nu tog Befalingsmanden, hvis Navn jeg den Dag i Dag ikke veed; thi nogle sige mig, det er oulier, og andre forsikkre, de har hørt ham kalde Bailley, det Brev, der indeholdt den befaling i Kraft af hvilken han var sat over Raadhuusvagten, op af sin Lomme, og gav mig det at læse. Jeg saae først efter Underskriften, og da jeg der saae Malet, spurgte jeg, hvorfor det ikke var General Hulin, der havde underskrevet, og hvem General Malet var – "Min General er saaret, svarede befalingsmanden mig, og General Malet er Chef eller Jeg been af Cheferne for Generalstaben." gyndte at læse. Jeg var omtrent kommet Tredieparten af første Side af dette Brev, da Præfecturbetjenten kom at melde mig, at H. Ex. Politiemesteren forlangte at tale med mig. Lad ham komme ind, svarede jeg levende, og holdt op at læse. Et Øieblik efter aabner Betjenten Døren igjen, og melder H. Ex. Generalpolitieministeren. Nu betænkte jeg, at Ministeren kunde ønske at tale med mig under fire Øine istedet for de to Officierers Nærværelse, og iler til Døren at tage imod H. Exc., ikke i Cabinettet, men i den store Sal. Det var ikke Ministeren, men en Person, der har Æreslegionens Decoration, og saavidt jeg kan erindre, sagde mig disse selvsamme Ord: Jeg er ikke Ministeren, jeg kommer tvertimod at forhøre mig hos Dem, om Ministeren ikke er paa Raadhuset."Nei, min Herre, svarede jeg, han har været der; men til Ulykke var jeg der ikke." Om Forladelse, svarede nu samme Person mig, jeg er sendt fra Madam de Rovigo, der er i en Smerte, en Bestyrtelse." O min Herre, svarede jeg igjen, og slog mig for Panden - hvor skulde ikke være det? Personen gaaer, og jeg vender tilbage til mit Cabinet; mere overtydet end nogensinde, om Sandheden af Alt, hvad mig var blevet sagt, og især om, at H. Exc. havde været paa Raadhuset, siden Mad. de Rovigo, lader søge ham. Her er Stedet at anføre den Kiendsgierning, der forklarer Hr. Willemfers Feiltagelse i Følge min, og rimeligviis ogsaa dens, der var sendt af Mad. de Rovigo, angaaende Ministerens Kommetil Raadhuset. En af de Sammensvorne var kommen der i Ministerens Vogn og med hans Livree. Da jeg var kommen ind igjen i mit Cabinet, tager jeg atter det Brev jeg ovenfor har talt omJeg læser, at den Keiserlige Regjering er afskaffet, og at en midlertidig Commission skal samles paa Raadhuset Kl. 9. Disse Yttringer maa findes omtrent midt paa bageste Side af Brevets første Blad. Resten har jeg ikke læst, men blot gjennemløbet, og troer at have seet, at der tales om Stormklokke, (min Collega Real, som jeg har talt med derom, har siden sagt mig, jeg havde taget feil) Afskaffelsen af den Keiserlige Regjering, Oprettelsen af en midlertidig Commission, der skulde have Sæde paa Raadhuset, alle disse Revolutionsfærd omstødte den Jdee, jeg først havde havt, at man, for at vedligeholde Orden i denne alvorlige Begivenhed, havde befalet at hæfte Jndivider, der ansaaes for Jacobinere. Det er ikke Hr. Lapietre, sagde jeg til mig selv, man vil hæfte, det er mig; jeg gjorde mig da Umage for at vise Tryghed, og sagde til Commandanten: "Nu hvad vil De da?" Vi maa have et Sted til Commissionen, og et til Generalstaben."¬