Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-10-17
(Jndsendt.) Svar til Hr. Fr., paa hans formeentlige Giendrivelse i den Berlingske Avis No. 234 af Forholdet imellem Godseier og Bonde, indført den Vest-Siellandske og flere Aviser. Udgiør Bondestanden saa at sige alene Folket Danmark, som Forfatteren behager at yttre sig, og som man næsten skulde troe, da, hvor der tales om Noget til Landvæsenets Fremme og Gavn, nævne kun i Almindelighed Bonden, som om der ingen andre Landmænd var, skulde den jesuitiske Grundsætning: "Hensigten helliger Midlet," være begrundet baade i Moral og Lovgivnings Principet, saa at Staten for sin formeentlige Velværen, for en større Klasse af Borgeres Skyld, havde Ret til at betage de Øvrige deres Eiendomsret, saa kunde man jo ogsaa foreslaae, at alle Kiøbstædborgernes Rettigheder skulde tilsidesættes til Fordeel for Bondestanden, som den større Mængde, ja at Kapitalisten skulde udlaane Penge imod en mindre Rente og Sikkerhed til Bondestanden (da det unægtelig vild befordre Velstanden, at Penge kom i Cirkulation ri Godseiere og Bonde, mod billig Rente og billig Sikkerhed), at alle Maskiner, som Hurtigpresser, Tærskemaskiner a. burde forbydes, thi hvor skulde de Mennesker hen, som forhen levede af det Arbeide disse nu forrette. (Saaledes maatte efter hans Mening eiheller nogen Bondegaard være i anden Mands Eie, og vi see dog ofte at disse ere det og ofte anvendes saaledes til Lyststeder; thi efter Hr. Fr. Mening faldt for hver Gaard en Bondesamilie Fattigvæsenet til Byrde. See hvad der iøvrigt er sagt herom i Kiøbenhavnsposten No. 164, betitlet: "Hoverie," dateret Juni 1855, hvor det Urigtige i slig Vilkaarlighed er saa tydeligen fremsat. Vi mene, at denne Hr. Fr.s Lovlogik er jesuitisk og yderst despotisk og ligesaalidt begrundet i Virkeligheden, som alt nu virkeligen finder Sted, som i nogen velordnet Stats sande Politik. Jøvrigt troe vi at det er klart, at Godseiernes Eiendomsret bør beskyttes og hævdes, saalænge denne Ret i alle Henseender kan bestaae med Statens Tarv End ikke et Gode i Staten bør fremtvinges ved en Klasse Borgeres Ruin eller Tab, hvorom heller ikke kan være Tale med Hensyn til det ivrigen yttrede Ønske om Hoveriets Ophævelse, fordi dette trykker baade Bonde og Herremand og skader Avlsbruget; men dette kan let skee netop ved det Projecterede, at Fæste indretningen ophørte, Forfatteren, som ikke hylder despotisk Justits imod Nogen, har aldrig meent at Kontrakten ved Fæste skulde brydes, men at Alt skulde gaae fornuftigt, successivt og lovligt frem, uden at Nogen krænkedes derved. Herved hævedes det forhadte Navn Hoverie, og det under dette Navn ei mere til Tiden svarende, for cirka 40 Aar siden kontraherede Pligtarbeide. Kontrahenterne, som man da ei mere benævnede Huusbond og Bonde, vare nu virkeligen fuldkommen frie, og ei som nu, Godscieren bundet i Gavnet og Bonden kun i Navnet, og kunde kontrahere frit om deres Eiendom, som enhver anden Myndig og Ædruelig i Staten kan, passende med Tiden og den fremskridende Agerdyrkning. Det er altsaa klart, at intet Gode i Staden forhindres ved at Godseierens Eiendom respekteredes som Bondens, thi det Omtalte kan, som viist, naaes ad en anden Vei, hvor hverken Lov eller Ret krænkes. At Selveiendom er nyttigere i Danmark, som overalt, for den drivtige Bonde, end Fæste, ligesom enhver Eiendom er bedre at have end Noget til Leie, er udenfor al Tvivl, især naar dette kunde fratvinges Proprietairen eller andre Eiendomsbesiddere for ingen eller ufuldkommen Erstatning, hvilket dog ei engang var til Fordeel for den dovne og lade Bonde, som Fæsteindretningen soutinerer og tildeels lægger Spiren til; men enhver nogenlunde Honet og Fornuftig og med nogen ædel Følelse begavet vilde dog gyse for et saadant Barbarie; thi det var ogsaa bedre for de Fattige, at Rigmanden blev tvunget til at deele sit lovligen Erhvervede med dem, men Hvor vilde vel vove at proponere Sligt, Og dog er dette det samme som at tage Godseierens Eiendom ganske eller tildeels fra ham og give den til Bonden, og at dette i kameralistisk Henseende vilde være godt for Landet, tvivle vi paa, og det synes ogsaa som Regieringen har indseet og følt det; thi det vilde vist ikke være godt, at Jntet blev at udføre, men Alt blev fortæret, og dette Princip vilde føre til større Fattigdom, uden at der var Nogen som kunde raade Bod derpaa. Hvad Forfatteren giør for en Beregning over de mange Hoveriepenge, saa vil han vel neppe tilstaae Godseieren det, som i Dagen var beregnet, og som viste Hoveriets Værd, hvis Rigtighed bedst vilde føles naar Godseieren skulde leie Bønder til Hielp, som han maatte naar Hoveriet betages ham, og han vilde da, enten aldeles ikke kunde faae denne Hielp, eller Bonden vilde fordre og tage en ganske anderledes Erstatning derfor, end man vilde tilstaae Godseieren for Hoveriet.