Aarhuus Stifts-Tidende, 1794-08-20
Tydskland. Prinds Coburg har udgivet følgen 3de Proclamation. Tydske Brødre og Venner: Vore tappere Krigshære have forladt hiine frugtbare Egne, hvor de har udholdet den haardeste Kamp i tre mordiske Feldtoge, for at sikkre Eders Eiendomme, Eders Liv, Eders Religion, Eders Børns Lykke og at rædde Eders blomstrende Provindsers Rigdomme fra Ødelæggelsen, hvor de har forsvaret deres Vaabens Ære i 3 Aars blodig Kamp med em æde Opofrelse af deres Blod, deres Formue, alt det der binder en længere fraliggende Nation, ligesom Eder, til Fædrene Hiem og Lyksalighed, som de frivillig have opgivet. Et rasende Folk, for hvilket Menneskers Liv og Lyksalighed, Religion, Pligt og Selskabs Baand er bleven Spilværk, dets uudtømmelige Hielpemidler, dets uhyre Skarer, som af deres Tyranner drives til Slagterbænken, deres vildfarende Fordom at kiøbe en indbildt Frihed med Strømme af Blod, et forblindet Folks (Nederlændernes) Uvirksomhed, som har miskiendt den nær overhængende Fare, og mange dets hærskesige Repræsentanters (Stænders) navn løse Rænker, i hvem det nu, skiønt for sildig, kiender Ophavsmændenne til sin grændseløse Elendighed, har tvunget vore Hære at retirere til Grændserne. Vi staae her svækkede, men ikke overvundne, udmattede ved en ulige Kamp, men ikke fornedrede ved Kleinmodighed eller Fortvivlelse, vi staae som en For muur for Tydsklands Frihed, som en Skytsværn for Eders Religion, Eders Love, Eders Familier. Maas strømmen er Skiellet mellem Ødelæggelse og Skaansel, Omstyrtning og Vedligeholdelse, Elendighed og Lyksalighed. Paa Eden, Tydske Brødre og Venner vil det ankomme, at giøre det mueligt for Eders Frelsere, at leve og at døe for Eders Forsvar. Jeg selv, en Tydsk Fyrste, ligesaameget bekymret for mit Fædrenelands Vel som mine Krigeres Forsørgelse, opfordrer Eder. Besørger os Levnetsmidler, tilfører os Forraad af Eders Lader, betænker at denne Møisommelighed sikkrer Eders tilkommende Høst, der ler, hvad J kan spare, med os, anvender Kirkernes undværlige Skatte til Krigernes Ophold, giver Keiseren Eders Sølv at han kan besolde Eders Forsvarere. J faae derfor hans gyldige Obligationer og Renter af hvad J forstrække. Erstatter saaledes Belgiens Kilder, der ere stoppede for os nu da de flyde for vore Fiender. Passer og pleier fremdeles med kierlig Omhue vore Saarede og Syge. Staaer op! J retskafne Beboere i Rhinens og Mo sels skiønne Egne, bevæbner Eder, J stridbare Mænd, besætter Floder og Passer, geleider vore Transporter, bevogter vore Magaziner, staaer op i Tusinde Tal og kiemper med os for Eders Altere og Arnesteder, for Eders Keiser og Eders Frihed. Vi vil ingen Tid føre Eder over Floderne, som begrændse Eders Land, ei heller udtømme Eders Land for Folk, men J skulle sikkre os Ryggen og vaage ved Eders Grændser. Vist nok, J Tydske! vi har ikke bedraget os selv, da vi satte vor Liid til Tydsk Sindelang og Tydsk Blod. Tre Aar har vor Keiser baaret den tunge Byrde, og langtfraliggende Folk har klempet til Eders Forsvar. J begribe nu, at Raden er kommet til Eder, at J maae selv gribe til Vaaben. Jeg forsikkrer Eder, som Anfører for en troe, forsøgt og tapper Krigshær, i mine Folks Navn, Vi vil holde den strængeste Disciplin til at skaane Eder, vi vil opofre den sidste Blodsdraabe til Eders Vel, vi ville døe, ligesom vi har vedst at fægte for Eder, og aldrig skal det frie og lykkelige Tydskland bøie Halsen under Guillotinen, eller dets fredsommelige Jndvaanere ombytte deres ædle Sæder, roelige Eenfoldighed, deres Eiendom sikkrende Love, deres trøsterige Religion med de Franskes Tøileløshed, Religionspot, authoriseret Røverie og befalet Vantroe. Skulle J være saa ulykkelige, som hine nu den res Eiendom, Frihed og Altere berøvede Nederlændere, at lade Eder blende af hemmelige Forførere, saa see vi os nødsagede til at gaae over Rhinen og give Eder til Priis for Eders Fienders Rasenhed efterat vi have borttaget alt det, som ellers kunde tiene ham til Underholdning. Givet i vort Hoved=Qvarteer til Forron le Comte den 30te Julii 1794. Prinds de Coburg, Feldmarschall.