Berlingske Tidende, 1836-04-15
Ved Resolutionen er Landbrænderiernes Udsalg af Brændeviin vel indskrænket til et Minimum af 10 Potter, men ligesom det ligger i Tingens Natur, at det ikke vil være muligt, paa en nogenlunde fyldestgjørende Maade at controllere dette Udsalg, saa det skulde kunne forebygges, at det skeer i mindre Qvanta end de bestemte 100 Potter, saaledes ville og alle de Kromænd, der erholde Bevilling til Landbrænderiers Anlæg, i deres Krostuer finde en beqvem Leilighed til, med fuld Berettigelse at udsælge det Brændeviin en detaille, som de og tildeels Omegnens Landbrænderier, producerede. 3) At Landmændene have et Hovederhverv, i Landbruget, der maa kunne ernære dem. Varsel den Afdødes Arvinger for at legitimere deres Arveret, og at det derfor synes ubilligt at berøve brændeviinsbrænderne i Kjøbstæderne nogen. Deel af disses Næringsvei, – at det i Almindelighed synes urigtigt og modsigende at udvide de, oprindeligviis til Kjøbstæderne henlagte, borgerlige Næringsveie til Landet, og der at gjøre dem frie, medens man i Kjøbstæderne afpæler og indskrænker dem ved visse bestemte Grændser, der in Specie ogsaa gielder om Brændeviinsbrænderier, af hvilke ingen flere, ifølge Rescript af 3de Mai 1801, maae anlægges i Kjøbstæderne, ligesom de heller ikke efter Lovgivningen maae drives der i Forening med visse andre Næringsveie i det f. Ex. Brændeviinsbrænderne ikke maae holde Skjænkestue, for siddende Gjæster, hvor nær beslægtet saadant Vertshuushold end synes at være der med ikke attale om, at Brændeviinsbrænderne i Kjøbstæderne forresten maae tage en Examen, der ofte falder dem svær og bekostelig nok, som det ikke af Resolutionen sees, at Landbrænderiernes Eiere ville blive besværede med; – samt at de Første ere undergivne en stræng vilkaarlig, daglig eller ugentlig, Control af Toldvæsenet i deres Huse, der i saa høi Grad forulemper og generer dem, saavelsom den Eftermaaling eller Efterveining, der, hver Gang den af dem til deres Brænderi forbrugende Sæd, føres til og fra Møllen skal foregaae, i Forening med en meget nøiagtig Undersøgelse af de formalede Sædearter, hvilket Alt Landbrænderierne ere frie for 4) Hvilke beklagelige Følger Bevillinger tilLandbrænderiers Anlæg, under de bestaaende Forhold ville have for Brændeviinsbrænderne i deres Stilling, som saadanne, tør jeg haabe i det Foregaaende at have oplyst, men dobbelt sørgelige vilde de under berørte Forhold blive for dem som faste Eiendomsbesiddere, thi i samme Grad som Landeiendommenes Værdi ved en Tilvært af den omtalte nye Erhvervskilde, forøges, i samme Grad ville de i Kjøbstæderne til Brændeviins brænderier indrettede Gaarde og Huse synke i deres Værdi. Naar nemlig disse have deres største Værdi i de der indrettede Brænderier, fordi disse afgive en Næringsvei, der vel ingenlunde er rundelig, men dog ved Flid og Anstrængelse kan give en Familie et tarveligt Udkomme, saa er det formeentlig klart, at ligesom denne Nærings vet ved Concurrence med Landbrænderier, forringes, saaledes ville Eiendommene ogsaa tabe sig i Værdi, hvilket især vil blive Tilfældet med en stor Deel af de Huse og Gaarde i Kjøbstæderne, hvori Brænderier ere indrettede, af hvilke mange ofte er saa smaa og af saa slet Beskaffenhed, at ikkun Brænderierne give dem deres egentlige Værdi. Foruden at denne, ved Bevillinger til Landbrænderiers Anlæg, betydeligt og øieblikligt vil tabe sig ville Bevillingerne naturligviis ogsaa som en Følge deraf, meget skade disse En dommes Credit, idet Prioritetshaverne, der havde sat deres Penge i Eiendommene, medens disse havde en betydelig høiere Værdi, fornuftigviis ville ile med at opsige deres deri indestaaende Kapitaler, og bemeldte Huses og Gaardes Eiere, uden rimelig Udsigt til at erholde nye Laan af lige Størrelse til sammes Dækning, paa eengang blive udsatte for at see deres fa Løsøre realiserede til ste Eiendomme og Panthavernes Fyldestgjørelse, og, ved saaledes at see deres Stilling tilintetgjort og deres Eiendomme solgte, gaae deres visse Undergang i Møde.