Viborger Samler, 1840-02-24
Orienten. Constantinopel, den 22de Januar. (Fortsættelse.) Søger man til samme Tid at foretage Operationer imod Alexandrien og St. Jean d'Acre, lyk les det at afbryde Communicationen imellem Jbrahims Hær og Ægypten, da kunde Resultatet ikke vorde tvivlsomt. Den tyrkiske Hær i Asien, skjøndt ikke ganske reorganiseret, er dog ingen ganske ubetydende Factor til at realisere disse combinerede Operationer, saa meget mere som man ogsaa bør beregne den moralske Virkning af en i det værste Tilfælde øieblikkelig Hielp fra Ruslands Side. Fremdeles troede den britiske Marineofficier at burde henlede Opmærksomheden paa en med England allieret Magt, hvis eiendommelige militaire Establissementer, bestaaende af fødte Krigere, støde til det adriatiske Hav. Denne Magt kunde uden særdeles Anstrengelse gjøre 20,000 Md. disponible ved det adriatiske Havs østlige Kyster. – Uden just at ville modsige denne Anskuelse, er man dog af den Mening, at Østerrig som en Følge af sin Politik og sine Grundsætninger ikke vil samtykke i et saadant Forslag, London, d. 4de Febr. Den store Forandring, der i dette Moment indtræder i St. James Cabinettets politiske Gang, fortjener megen Opmærksomhed. Hvad enten Lord Palmerston, – gjennemtrængt af Nødvendigheden omsider at komme til Maalet, og overbeviist om at den russiske Pacificationsplan kunde føre til Maalet, fandt det hensigtsmæssigt at helde sig til de nordiske Hof ser, eller Lorden, i et Anfald af Jndignation over Franterigs Forhold, var bleven mindre vanskelig, saa er det vist, at hans Yttringer og endog hans Tilsagn hævede næsten enhver Tvivl om at en Overeenskomst endelig vilde komme, istand imellem de 4 Magter. Frankerig maatte nu anspænde alle Kræfter og anvende alle Midler, for at sønderrive en Forbindelse, hvorved det pludselig vilde see sig isoleret, og vorde truet med alle de Farer, som de øvrige store Magters Sammenhold og fiendtlige Stilling maatte have til Følge. Om dette er lykkets fuldkommen, tør Correspondenten ikke bedømme; dog vist er det, at de af Brunnov gjorte Forsøg ere ganske lammede for Øieblikket. Lorden forstod at bedømme den Stilling, hans Colleger pludselig havde indtaget, og indsaae snart, at der ikke længere kunde tænkes paa et heldigt Udfald af den af ham adopterede Plan. Han troede derfor, at burde give sig ifærd med at udarbeide et nye Project, der efter faa Dages Forløb forelagdes Baron Brunnov. Dette Project støttede sig tildeels paa Brunnovs Forslag. Men Nogle fandt Lordens Udkast endnu altfor russisk d. c. antie europæisk, og den russiske Befuldmæggede kom i en saa pirret Stemning, at han ikke ending indfandt sig i den Conference, hvortil Palmerston - havde indbudet ham. Hertil kom, at Lorden havde meddeelt Gen. Sebastiani den af Lorden foreslaaede Plan. Herved aabnedes der en Leilighed for Frankerig til at kaste Mistanke endog paa de uskyldigste Paragrapher i Conventionen, og overalt at finde ganske andre Ting end de paa Orienten beregnede Tendentser, saa at Mistanke har listet sig ind i de Forhandlinger, der krævede den største Tillid. – Senere har Brunnow modificeret sine egne Propositioner og til Lordens Project føiet et Mod forslag. Den anden Mission, der er overdragen Brun now i Darmstadt, tvinger ham vel til at forlade London; dog kunne Underhandlingerne ei ansees for at være afbrudte, og det kunde være muligt, at vi om føie Tid vilde modtage et tredie Besøg af denne udmærkede Mand, endog i det Tilfælde, at Baron Neumann skulde vende tilbage med ham til Continentet.