Berlingske Tidende, 1754-12-13
J Monbrison, som er Hovedstaden i Landskabet Forets, have de aflagt 2de adskillige Vester; den første skeede allerede den 29 Sept. Hr. Mandrin bankede paa hos den fornemmeste Tobaks=Handler; han sagde: De Herrer General=Forpagtere havde længe nok forsynet ham med Tobak; han vilde ogsaa giøre en Leverance til ham. Det var forgieves, at den gode Mand undskyldte sig med PengeMangel. Hr. Mandrin lod sin Tobak veye, og vurderede den for 50 Sols Pundet, og beregnede den heele Sum til 6000 Livres, og gav ham 6 af hans væbnede Mænd tilat udpærse Pengene af en vis Told=Jnspecteur. Han tog imod Pengene med meget Høflighed, og efter at han havde sat 6 fangne Contrebandiers paa fri Foed, drog han i ald Stilhed bort igien. Den 24 Octobr. gjorde han sin anden Visite i samme Bye, og den Gang besøgte han Hr. Salt-Forvalteren. Han posterede sig med 150 Mand uden for hans Gaard. Herrens Moder og Søster lukkede op for ham. De første Complimenter vare meget Laconiske og korte. Hr. Mandrin sagde ikkun saa meget: at de Herrer General=Forpagtere havde taget for 50000 Rdlr. Værd fra ham, han søgte derfor at faae Opreysning for sin Skade, og at han havde udseet Forpagteren til at contribuere 10000 Livres dertil, hvorimod han vilde give ham baade Vahre og et Beviis, hvormed han kunde belegge sit Regnskab. Hr. Mandrin vilde imidlertid gaae til en Bartskiær for at lade sig forbinde nogle Saar, som han nys tilforn havde faaet i Pay de Velay. Salt-Forvalteren frygtede for at lide entet et eller andet af hans Underhavende, og derudover bad ham, at han vilde lade sig forbinde hos ham, der som han var; Tilbudet blev antaget, og der blev skikket Bud efter en Bartskiær. Men samme vægrede sig at møde; Salt-Forvalterens Frue tog sig derfor selv den Umag paa, at gaae til ham, og Hr. Mandrins Lieutenant, et ungt artigt Menneske, som ikke kaldes ved andet Navn end Ridderen, lagde sin Kaarde fra sig, tog hende i Haanden, og fulgte hende til Bartskiæren. Bartskiæren kom, og forbandt Hr. Madrin, hvilken efter megen Bøn havde ladet sig accordere til 6000 Livres; og, efter at han havde søbet en Suppe i sig, og i Salt-Forvalterens Paasyn bragt sit Hoved i Skik, skildtes meget høfligen derfra. Endeel af hans Folk havde imidlertid brugt Gevaldt; og ladet Fængslerne oplukke, hvoraf de havde ladet udtage 11 Tyre. Mandrin tog saadant ilde op, lod GierningsMændene kalde frem for sig, bebreydede dem strængelig, hvad de havde gjort, truede dem med haard Straf, skikkede 6 af hans Folk efter dem, der vare satte paa frie Fod, hvilke dog kuns bragte en af dem tilbage, som blev sadt indi Fængselet igien. Dagen tilforn havde han været udi Kiøbstæden St. Bønnet, hvor han havde paatvunger Forpagteren for 6000 Livres Tobak. Fra Montbrison tog han Veyen til Boen, hvor han employerede for 2000 Livres af samme Vahre. J Rogne har han efterladt sig for12500, og i Charlieu for 8000 Livres deraf. J Crapoune, en liden Kiøbstæd udi Velay, dømte han Forpagteren til at betale 5000 Livres. Borgemesteren i Byen giorde ham nogen Jndvending derimod, med nogen iblandet Trusel, men kom derfor til at betale ham de forlangte 5000 Livres for Forpagteren, samt 50 Louis d'Ord for den til føyede Tort. Mandrin er omtrent 36 Aar gammel, og synes at besidde megen Klogskab og Artighed. J hans Qvitteringer underskriver han sig Oppermand for 150 væbnede Mænd, og Distributor af General-Forpagtningen. Han har stændig 4 Mand hos sig, som kaldes Canoniers, og af hvilke enhver fører en Carabiner med 5 Kugler. Men alle hans øvrige Folk føre Flinter med 2 Piber, Bajonetter, reflede Pistoler, Lomme=Pufferter og Hirtzfængere.