Politivennen, 1802-01-01
Om Kokopperne. Eblandt vore Tiders mange vigtige Opdagelser, er Kokoppe- Jndpodningen sikkert ikke den ringeste. Vor Regiering, der er saa opmærksom paa alt hvad der gavner Menneskeheden, var ogsaa imellem de første, der fandt denne Sag værdig den grundigste Undersøgelse af sagkyndige Folk. Disse have allerede for rum Tid siden afgivet deres Betænkning til Fordel for denne nye Jndpodning, og den er indrykket i Kollegialtidenden. Det er imidlertid en saa vigtig Sag, at udrydde de Fordomme som hos mange synes at fremspire imod Koropningen netop naar andre antage den for gavnlig, at jeg troer denne Betænkning ikke kan blive for almindelig bekjendt, og at de af mine Læsere, der forhen have læst den, vil tilgive dens Jndrykkelse her til Bedste for de mange, der ikke have læst den. Den lyder saaledes: "Efter at Commissionen havde modtaget Hø. kongelige Majestæts allernaadigste Befaling, af 14 October d. A., om at indhente og samle alle til Vaceinationen tjenlige Oplysninger, samt at undersøge og overveje de anstillede Forsøg, for at kunne derefter afgive Betænkning, tilligemed Forslag til de nærmere Foranstalininger, som i denne Henseende maatte agtes nødvendige for Hs. Majestæts Riger og Lande, har den strax, under 21de næstefter, ved Bekjendtgjørelse i Kjøbenhavns Addresse-Contoirs Efterretninger og de berlinske Tidender, opfordret de practiserende Læger, som befatte sig med denne Jndpodning, at meddele Commssionen deres Forsøg og Erfaring i denne Sag; men, da i en Tid af 3 Uger ikkun tvende Beretninger vare indkomne, uagtet det er Commissionen bekjendt: at en betydelig Mængde deels var og deels bliver vaceineret; og da den vedblivende store Mortalitet, af de med Børnekopper befængte, synes at kræve hastige Foranstaltninger, have vi troet os pligtige til, under 24 f. M., at igjentage denne Opfordring, hvorefter til Datum 17 Beretninger ere indkomne. Commissionens Medlemmers egne Forsøg og Erfaringer beløbe sig for nærværende Tid til 297, de fleste af mig, Profesfor Viusløm, tildeels anstillede under vores Øjne og Tilsyn; de af andre practiserende Læger indberettede, udgjøre ikkun 408; og af samtlige disse, for det meste nøjagtige, Erfaringer, troer Commissionen at kunne drage følgende Slutninger: 1) At Vaeinationen, i det mindste for en Tid, afværger Smitten af de naturlige Kopper, de vaccinerede, som i en Distance af 4, 8 til 12 Uger er blevne indpodede med de naturlige Kopper, have ikke faaet denne Sygdom; adskillige, som ere blevne vaceinerede, have ligget i Seng hos dem, der havde de naturlige Kopper, uden at blive anstukne deraf, og, uagtet den nu grasserende farlige Koppe-Epidemie og den i Aviserne skeete Opfordring til strax at tilmælde Commissionen, om Nogen, der tilsorn har været vaceineret, havde faaet de naturlige Kopper, har man ikke bragt noget i Erfaring, som kunde give Mistanke om Anstikkelse af de naturlige Kopper hos dem, der ere blevne vaccinerede. Vel have enkelte Vaecinerede 8 til 10 Dage efter Vaecinationen faaet de naturlige Kopper; men dette troer Commissionen at maatte allene tilskrives en foregaaende Jnfection, førend Vaccinationen havde gjort sin Virkning. Commissionens Medlemmers egen Erfaring er i øvrigt endnu ikke tilstrækkelig til at bestemme, om Smitten af de naturlige Kopper kan for den hele øvrige Levetid forebygges ved Vaccinationen, hvilket, dog udenlandske, især engelske, Erfaringer give Grund til at haabe. 2) At Vaceinationen ikke er forbunden med betydelige Tilfælde, enten paa Jndpodningsstedet, naar Operationen skeer ved Punctus, eller paa det øvrige Legeme, da de fleste neppe ere mærkeligen syge, og ikkun enkelte have tydelige feberagtige Bevægelser eller Kirtelhævelser uncer Armene, ligesom og de Fleste ikke hindres i at iagttage deres sædvanlig. Forretninger. 3) At den korte Tid af de her i Landet med Vaccinationen anstillede Forsøg ikke hidtil har givet Anledning til Mistanke om: at de Vaecineredes Helbred skulde have lidt noget ved Jndpodningen, eller at andre Sygdomme dermed skulde være blevne frembragte. 4) At Vaceinationen ved spæde og ældre Børn, unge og gamle, sygelige og friske, under Dentitionen og uden for den, synes at gaae frem i den sædvanlige Orden, uden at gjøre nogen Forandring i Helbredet; og endeligen: 5) At Kokopper eller Vaceiner ikke smitte paa anden Maade, end ved umiddelbar Berørelse af Materien. (Fortsættes.)