Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-02-09
Hr. J. K. Høst har beriget por Litteratur, med et lidet historisk Værk under Titel af Clio, et Bidrag til Læsning for den fædrenelandske Hi ries Yndere. Foruden et Bidrag til en fædrenelandsk Almanak indeholder det Biographier over mærkværdige Mænd, der alle spille en betydelig Rolle i den nyere Danske Historie, nemlig F. Greve af Danneskjold Samsøe, J. H. C. Greve af Bernstorff, A. G. Sr. af Moltke, O. Gr. af Thott, U. A. Gr. af Holstein, L. Greve af St. Germain, G. C. v. Oeder, H. P. Stur og T. Rohde. Allerede disse Navne maa hos hver dannet Dansk Mand opvække Begjerlighed efter at læse dette lille Værk, som Forf. ved sit bekjendte lyse og smagfulde Foredrag har gjort til en meget interessant Læsning. Hr. Kherre F. C. Baron Wedel Jarlsberg har nu udgivet Nr. 4 af sine for fire Aar siden leverede Fædrenelandske Betragtninger. Anmelderen gjør sig saa meget mere en Fornøielse af at henlede det læsende Publicums Opmærksomhed paa dette interessante Skrift som det er skrevet med en ualmindelig Sanddruhed og Upartiskhed. Dets Hovedformaal er at bevise, med hvor liden Grund Landmanden næsten uden Undtagelse lyksaligprises og misundes i saa høi Grad, især af Honedstadens Beboere, hvor uretfærdig den Beskyldning er, at han ene er Skyld i de høie Kornpriser, at han lever paa alle andre Borgeres Bekostning og at man ikke kan paalægge Bonden for meget. Dette Bevis bestaaer ikke i tomt Raisonnement, men Forfatteren fremlægger en paalidelig Beregning, over de af Bonden dyrkede Jorders Frembringelse og det han maa afgive af samme. Denne Beregning er gjort over et heelt Sogn, hvis Jolder overhoved høre blandt de fortrinlige og hvis Hartkorns Arealtillæg ikke er lidet, naar man fraregner Bønderne i Nærheden af og omkring Hovedstaden, som Valbyer, Gjentofter os. v., der ere noget ganske andevend blor Bønder, kan den være fuldkommen anvendelig paa Bønderne høiere op i Sjælland og selv i Provindserne, paa faa Undtagelser nær. Forf. grunder sin Beregning paa Kongetienden af Skjelby Sogn i Vordingborg Amt, hvoraf han i længere Tid end en Snees Aar har været Tiende tager. Heraf sees, at en Bonde paa 6 Td. Hartkorn ikkun har avler 13 1/2 Td. Rug eller 13 Td. 2 Skpr. 2 1/2 Fk. Naar her fradrages de 5 Td. 6 1/4 Skp. i de 3 Tiender og Skatterug, saa beholder han endnu 7 Td. 4 Sk. Deraf skal han tage sin Sæderne, brødføde sig, sine Børn og Folk, holde Jndqvartering og levere til Fattige og Skolen &c. Jntet Under, (siger Forf.) at Bonden, naar han kjører til Kjøbenhavn, søger at faae sig der et Brød, for dog engang imellem at smaae Rugbrød. Dog, lad ham nøies med Bygbrød; det gjor ham ikke ulykkelig. Blot, at han ikke ovenikjøbet nødes til at levere Landgilden i Rug, thi da beholder han ikke engang en Tønde til at saae i Jorden, og for Penge er den ikke at faae. Hele Kornavlingen, beregnet for en Bonde paa 6 Td. Hartkorn, beløber sig til 13 1/2 Td. Rug, 28 Td. 4 Skp. Byg, 33 Td. Havre, tilsammen 74 Td. 6 Skp. 2 1/2 Fk. Derfra gaaer til Tiende, Skattekorn, Landgilde &c. &c. 79 Td. 4 Skp. Ap lede Bonden ikke maaskee endnu nogle faa Tønder Ærter, da maatte han aldeles mangle Sæd tilBrødfødning. Har han derimod accorderet Tienden i Skjæppen, for selv at kunne beholde Fodret og spare Kjørsel og Stikelse i sin Høst, da fragaaer endnu 6 Td., og svarer han 2 Td. Landgildekorn af hver Tønde Hartkorn, som flere Steder er brugeligt, da atter endnu 6 Td., og han maa altsaa avle 16 Td. 4 Skp. mere end han har avlet. Men hvorfra skal han tage Pengene, Korn har han ikke at sælge, men maa selv kjøbe, de Smaacreature han om Sommeren opklækker, behøver han for største Deel til Suul og ligeledes den Smule Smør de faa halm fodrede Kjør kunne levere ham. Paa de Kongel. Skatter kan han maaskee vente et lidet Overskud af den betydelige Skattekorn Leverante, naar Priserne ikke ere lave. Men hvorfra skal han tage til Klæder for sig, Kone og Børn, hvorfra Folke løn, hvorfra til Vogntøi, Plonge og øvrige mangfoldige Avlingsredskabers Underholdning, til Hestebeslag, Seletøi, Tøier, Hestereb, Sække, Tjære o. s. v. En Hest behøver kun at styrte for ham, en Koc komme til Skade, en Vogn blive reent ubrugelig, og Manden træller forgjeves og kommer eengang for alle paa Knæene. Mærkeligt er det, at Forf. blandt de mindre Avlende især har fundet Selveiere, og at derimod den største Deel af hoveriegjørende Landgildeydende Fæstebønder avle meest. Aarsagen hertil ligger deri, at Fæstebonden understøttes af og til af sin Hosbonde, hvis Fordeel kræver at gribe ham til rette Tid under Armen. Forfatteren gaaer derpaa videre i at udføre dette vist ikke overdrevne Skilderie og beviser, hvor nødvendigt det er, at understøtte og opmuntre Bonden. Han godtgjør derpaa ligeledes med Beviser, grundede paa fremsatte Beregninger, at Huusmanden er i Almindelighed virkelig lykkeligere end Bonden. Huus andens Arbeidsdage koste Bonden 6 Rdlr. hver, medens den faste Karl neppe koster ham 8 Mk. daglig. Huusmanden lader sig saaledes betale 4 1/2 Gange saa meget og 1/2 Deel til, som den faste Karl koster Bonden hele Aaret igjennem, fordi Bonden trænger til hans Hielp i den travleste Tid.