Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-11-06
Den 71-aarige Kammerraad Olbe har atter ladet høre fra sig, idet han i Kbhpst. No 301 paa sin sædvanlige humoristiske Maade fortæller om en Disput, han har havt med en gammel Justitsraad og en halvgammel Poet. (De gode Mænd siger han - kan dog ikke blive vrede over at jeg taler og dem, da jo Jngen veed, hvem jeg mener.) Hans Modstandere vare nemlig af den Mening, at det var langt bedre i ældre Tider, end nu, og at de materielle Jnteresser ere blevne for høirøstede, saa de ville overdøve de aandelige, og føre til Barbari og alskens Forkeerthed. Han fortæller nu hvorledes han har gjendrevet denne Paastand og viist, at den materielle Jnteresse paa ingen Maade er mere høirøstet end tilbørligt og ret er, ligesom og de aandelige Jnteresser ingenlunde blive satte tilside, tvertimod, at disse faae alden Opmærksomhed og Søgning, de efter Omstændighederne vel kunne forlanget, hvilket han godtgjør ved at gjennemgaae den hele Række af aandelige Jnteresser. Han siger derpaa: Tilforn var det kun de Aandelige, eller rettere kun nogle af dem, som førte Ordet i Samfundet og ellers var der TobuVabohu. det vil sige Øde og Taushed, og den Materielle maatte gaae for Lud og koldt Vand, som man siger, og tie stille og være Huusholderske og Kokkepige og skaffe dem noget at leve af. Men siden er ogsaa hun omsider bleven dannet ved det gode Selskab og har lært at tale fornuftigt og smukt, hvorfor skal hun nu ikke ogsaa have Lov at tale med, maa jeg spørge, bør dog ikke Alle nyde lige Ret? Men om det nu end var saa, at hun talte noget stærkt og høit, i nu da Herregud, Hun har jo i saa lang Tid maattet tie stille, saa bør hun ogsaa have Erstatning derfor, og derfor bør hun ogsaa nu, da hun har faaet Munden paa Gang, have Lov til at bruge den en Tidlang desto tapprere og kraftigere; det byder jo al naturlig billighed, ja al Ret og Retfærdighed. Eensidighed tilstaaer jo fremdeles Alle, er en slem Ting, og deraf kommer ikke noget Godt, men er det ikke Eensidighed, bestandig at qvæde den samme aandelige Vise? Ak nei dog, lad alle Fugle komme med og synge med deres Næb, naar de har et ordentlig Næb at synge med, saa kommer der Liv i Tingene og da først bliver der en rigtig Concert. Efterat have viist, at for at fremme de aandelige Jnteresser, er det nødvendigt, at den Materielle kan komme frem, og det ret dygtigt: for det er denne, som skal føde og holde Livet i de andre, vedbliver han saaledes: Ordsproget siger: Enhver Diævel har sin Tid at regjere i, men saaledes siger jeg ogsaa omvendt: Enhver god Jnteresse har sin Tid at regjere i. Og den Tid hvori hun regierer, er netop den, naar man trænger dertil. Denne Trang er netop Grunden til hendes Regimente. Hos de gamle Græker i de ældste Tider var det jo den allerstørste Berømmelse at udrydde vilde Dyr og Røvere, og de Mænd, som forstod at skaffe dem væk, bleve tilbedede som Halvgader. See dette kom jo aabenbart deraf, at Samfundet især led af disse Onder, og derfor satte man i Særdeleshed Priis paa de Mænds Daad, som kunde afhielpe Trangen. Naa, men vende vi os nu til os selv og vore Forhold, da see vi jo, at det, som jeg for har sagt, er de Aandelige, som hidtil have været i Vælten hos os, fordi vi trængte saa meget til dem, og det er sandelig ogsaa Dannelsen og Oplysningen, vi have at takke for, at Folket er kommet op og er udrevet af Aristokratiets og Trældommens Kløer; det er dem, vi have at takke for den Selvstændighed og Dygtighed, vi besidde. Den Materielle derimod har hidtil været langt agter ud, og de næringsdrivende Classer have aldrig nogensinde betydet meget her i Landet. Men nu forekommer det mig, at den Tid er kommen, at vor Nation ikke ret kan skride videre frem, førend den Materielle har løftet sig hos os; det er netop hertil vi trænge, see derfor bør hun ogsaa i disse Tider dominere og regjere. Dersom Hørspinderifabriken kan lykkes, og saaledes fremkalde Interesse for Industriforetagender og kalde Meget af denne Art, Stort og Smaat, tillive, da mener jeg, at de Mænd, som have drevet dette Værk, maae respecteres og proclameres som nogle af de allernyttigste og vigtigste Mænd i Samfundet i disse Tider, fordi de have hjulpet til at skaffe os, hvad vi netop trængte til, ihvorvel jeg ikke just stemmer for, paa de Grækeres Viis, at tilbede dem som Halvguder. Ja vi maa sandelig oppe os, dersom vi ikke skal bestandig staae reent tilbage for andre Nationer af lige Vilkaar. Vi skal ikke ligne os med de Svenske og Norske, for deres Lander jo saa magert udstyret af Naturen, heller ikke med Østerrigere, Spaniere eller Italienere, for de have jo sukket under en mindre gode Regjering, men lad os sammenligne os med Nordtydskerne, Nederlænderne, Sveitserne, Franskmænd og Engelskmænd og da ville vi jo see, at vi staae langt tilbage for alle disse Folkeslag hvad den materielle udvikling angaaer. Jndustri have vi jo ingen, Handel have vi jo ingen, uden lidt Fragt handel; det eneste, som soutinerer os, er vor Agerdyrkning. Men hvor langt staaer ikke ogsaa denne tilbage for Tydsklands, Nederlandenes og Englands, J disse Aaringer har den rigtignok givet os god Profit, men den er jo dog saa forfærdelig usikker, naar den er saa eensidig som hos os. Bliver det ondt Veir en Sommer, ere vi caput, bliver det godt Veir i andre Lande ere vi ogsaa caput og om en Hals. Vi maae altsaa bestandig haabe paa det særdeles Lykketræf, at det skal blive godt Veir hos os og ondt hos Fremmede. See deraf leve vi. - Nogen Jndustrifolkemængde have vi jo ikke at afsætte noget til, ja vi have jo ikke engang Anstalter til at forædle vore Agerdyrkningsproducter, saa at vi paa denne Maade kunde afsætte dem. Men naar vi nu betænke, med hvor riven des en Fremgang den Materielle gaaer fort og tager til disse Lande, saa er det jo soleklart, at vi, med vort velsignede frugtbare Land, dog maae gaae reent bag af Dandsen i Ligning med disse Folk, dersom vi ikke af alle Kræfter oppe os. Stændervalgene for Hovedstaden ere nu bestemte at skulle foretages næstkommende 17de Decbr. og følgende fem Dage.