Viborger Samler, 1845-04-17
Storbritannien og Jrland. Commodore Sir Charles Napier er, som bekiendt, en af Englands bedste og meest nidkjære Sømænd. Han har med særdeles megen Jver studeret Skibsbygningens Detail, Havne- og Arsenalindretningerne og alle Brancher af de nautiske Videnskaber han har med egne Øine undersøgt ethvert større britisk Krigskib. J sine bemærkninger i Anledning af Marine budgettet omtalte han navnligen den engelske Dampmarine Forinden Parlementet voterede Penge til Skibes Bygning, skulde det være forsynet med nøiagtig Underretning om den britiske Flaades Tilstand. Ofte havde han andraget paa en saadan Meddelelse, stedse havde Ministrene modsat sig samme. Vel havde England paa Papiret en stærk Flaade desuagtet betvivlede han, at England i kortere Tid end et Aar kunde bemande 50 Linieskibe og lade dem stikke i Søen. Førend Huset bevilgede en eneste Skilling til nye Dampskibes Bygning, burde det paastaae at der skulde nedsættes en Commission af saakyndige Mænd for at prøve de ved Skibsbygningen hidtil fulgte Regler og Grundsætninger. Derefter gjennemgik Sir Charles de enkelte Mangler ved de under Bygning staaende Dampfregatter, og paastod at der iblandt de 24 store Dampsloops ikke var en eneste, hvis Maskiner ikke vilde blive ødelagte ved et eneste Skud, paa alle Skibe vare Maskinerne anstillede al for højt. Desuden var deres Armering mangelfuld. Jblandt de britiske Linieskibe vare flere, der kun duede til at sælges til Ophugning. Saaledes var Linieskibet the Queen (Dronningen) et notorisk slet Skib, der ikke lystrede Roret: man havde derfor taget det paa Værftet i Sheerness, og for svære Summer havde man skaffet det et falsk Bugspryd, og han troede tillige ogsaa et falsk Agtercastel - ga bustle", som Damerne kaldte det (Latter), men han tvivlede om at det vilde hielpe stort. Saaledes forholdt det sig nu med denne Dronning. – Sir G. Cockburn, en af Admiralitetslorderne, indrømmede at Begyndelsen af den engelske Dampmarines Bygning faldt i en Tid, da man endnu ikke rigtig havde forstaaet at bygge Dampskibe. Jmidlertid var den engelske Dampmarine i en effectiv Stand, og ingenlunde unyttig, saaledes som Sir Charl. Napier havde paastaaet; Admiralitetet hørte med Opmærksomhed paa alle Forslag til en bedre Construction. Saaledes var Admiralitetet nu betænkt paa at bringe Dampskibe nes Maskiner under Vandlinien, for saaledes desto bedre at kunne sikkre dem. Den engelske Dampmarine var 1/2 større end den franske. Endskjøndt man ansaae de engelske Krigsskibe for plumpe og uvidenskabeligt byggede, saa havde dog de engelske Sømænd vidst at tilkæmpe sig med disse klodsede Skibe i denne sidste store Krig de meest glimrende Seire over de franske Krigskibe, hvis Bygningsmaade roses saa meget. Capt. Rous sluttede sig til Commodore Napier. Han paastod at det franske Søministerium var bedre organiseret end det engelske; han klagede over Officierers og Mandskabs utilstrækkelige Øvelser. Capt. Berkeley omtalte Prindsen af Jonvilles Brochure, der indeholdt fortræffelige Vink for England; Admiralitetet vilde gjøre sig skyldigt i en utilgivelig Feil, naar det ei afbenyttede hine Vink. Ogsaa Lord Palmerston deeltog i denne Debat og bemærkede under Husets store Bifaldsyttringer, at England kun havde sine udmærkede Søhelte at takke for de i den sidste langvarige Krig tilkæmpede store Sø seire. Hine Helte havde ved deres Genie vidst at overvinde de Ulemper, deres mangelfulde Skibe frembøde.