Berlingske Tidende, 1754-08-23
Jeg erinder mig, at jeg har tilforpligtet mig, at fortælle dem Prinz Heraclii Historie. Jeg sætter det op til en beleyligere Tid, at berette dem denne Printzes Skjebne udførligen, og vil denne Gang ikkun melde noget lidet deraf. Prinz Heralius har aldrig været saadan, som de offentlige Tidender have afmalet ham, naar de have beskrevet ham som Conqveranten af Persien, eller som den roelige Besiddere af samme Riges Throne, hvor han i Følge samme deylige Beretninger har begyndt sin Regiering dermed, at han har ladet prædike Evangelio midt iblandt sine Mahomethanske Undersaatter. Denne Prinz skal besidde store Egenskaber og naturlige Gaver, saavel til Krigs som Freds=Affaires. Kandskee at han ved det han vidste disse Egenskaber hos sig, og ved de Omstændigheder der flatterede hans Forhaabning, har ladet sig forlede til at faae i Hovedet, at forevige sit Navn ved Persiens Erobring. Jmidlertid er han ikke kommet ret langt paa denne LøbeBane. Han fandt snart farlige Modstandere i de Aguaner og Lesqvis. Efterat han 2 Gange har vundet Seyer, og ligesaa mange Gange var bleven overvunden, maatte han indslutte sig inden Grændserne af sin Fæderne Arv, og fandt sig udi saadanne Omstændigheder, at han stedse maatte lade sig foreskrive Love af de Stærkere. Da hans Arve=Lande ved 2 eller 3 Feldtog vare aldeles udsuede, maatte han takke den for sin Conservation, som nær ved havde styrtet ham i den yderste Fordærvelse. En Aguanisk Prinz, som i adskillige Feldt-Slag havde vundet Seyer, syntes at bane sig Veyen til den Persiske Throne. Alting maatte vige for ham, han lod sig ikke see i noget Land, uden for at finde der nye Undersaatter. Jmedens han paa den Maade af Lykken blev ført omkring, skyndede han sig til Staden Jspahan, som den Tid ligesaavel som Resten af Landet, var indtagen af en Usurpateur, da nogle af hans Hof=Folk berettede ham, at i Tiflis, Hoved=Staden i Georgien, fandtes et Fruentimmer, der var saa deylig som Elskovs=Gudinden, saa dydig som en Engel, og følgelig hans Person værdig. Den Aguanske Prinz forelskede sig i dette Fruentimmer, som man ikke kiendte uden efter denne flatterende Afskildring, man havde gjort ham paa hendes Person, og tog ikke noget Øyeblik i Betænkning, at affærdige et Gesantskab til Tiflis, for af Tamrasmissa, Prinz Heraclii Fader, at begiere denne Deylige til Ægte. Min Herre kand læt forestille sig, hvor villig man har været til at forhverve sig Seyer-Herrens Venskab. Fruentimmeret blev ham strax lovet. Man afferdigede et solen ne Gesandtskab med et vist Antal Tropper, for at føre Bruden hen til sin Gemahl. Dette Antal Tropper, hvilket, som der siges, skal have været meget maadeligt, frembragte imidlertid en hastig Stats=Forandring i Persien, hvad enten det er skeet af en Hændelse eller af politiske Aarsager. Man havde gjort dette Antal Tropper for Usurpateurens Øyne saa stort, at han af Frygt for at falde i sin Fiendes Hænder, forlod strax Jspahan, og tog Flugten til en af de længst bortliggende Provinzer. Den Aguanske Prinz, som fandt Jspahans Porte aabne, og Staden uden Defension, bemægtigede sig samme uden Sværd=Slag. Jmidlertid siges, at Usurpateuren er kommen ud af sin Vildfarelse; og, efter at han har recolligeret sig af sin ugrundige Forskrækkelse, kommer tilbage igen, for at giøre Aguaneren Kronen disputerlig. Dog troer man, at Seyeren skal blive ham vanskelig fordi den Aguanske Prinz har fundet Middel til at forhverve sig Persianernes Kierlighed og Ærbødighed. Han har igien bragt en Forsmag paa den offentlige Rolighed, saaat Caravanerne nu kand gaae frem og tilbage, omendskiøndt igiennem store Omveye. Det kommer kuns endnu an derpaa, at han giør denne nysbegyndte Rolighed varagtig, hvilket ikke vil være saa læt, da Riget ved Mytterie er adsplidt og tæller lige saa mange Herrer som det har Provincer eller Districter &c.