Ribe Stifts Adresseaviser, 1839-10-25
En af de Maader, paa hvilke Trykkefrihedsselskabet har søgt at virke til Oplysningens Fremme, er ved Udgivelsen af populære Skrifter til en billig Priis, og har det end ikke altid været lige heldigt i denne Bestræbelse, kan det dog ikke nægtes, at ved dets Omsorg ere flere Skrifter udkomne, der fuldtvel svare til det tilsigtede Øjemed. Antallet af disse er i denne Tid blevet for get med: "Historisk Læsebog for Bondestanden; ved Adolf Fibiger", et Skrift, der ved sit fædrelandske Jndhold, ved Forfatterens klare og smukke Fremstilling, der holder en herlig Middelvei imellem Plathed, og svulst, og ved billig Priis (3 Mark) ret egner sig til at finde almindelig Udbredelse i den Stand, for hvilken det nærmest er bestemt. Læseren vil med megen Jnteresse følge Forfatteren igjennem hans Skildringer af vore hedenske Forfædre, af den frie danske Bondes tidligere Følelse af sin Stands Værdighed og Betydning, der sildigere afløstes af en Trælletilstand og et Trællesind, som bragte Bonden et Elendighedens Liv uden Glæde og uden Haab, indtil endeligen atter en lysere Fremtid aabnede sig, da Stavnsbaandet løstes og Trællelænken brast, idet den Konge, som endnu beklæder Danmark Throne, den 20de Juni 1788 paa det Høitideligste ved sit kongelige Ord erklærede, at den Frihed, som han tilsagde Bondestanden i Danmark, stedse skulde være igienkaldelig og paa ingen Maade kunne svækkes eller indskrænkes. Ved Læsningen af dette Skrift vil Bonden ret sættes istand til, med Taktil Forsynet at erkjende, hvor store de Velgierninger ere, som han skylder sin alderstegne Konge, og Kjærlighed til Drot og Fædreland vil end stærkere oplives hos ham. Af Skriftet ville vi kun hidsætte den ærede Forfatters Slutningsord: Meget staaer udentvivl endnu tilbage at gjøre, og Meget maa Bonden haabe og vente af Fremtiden. Men om ogsaa de Sorger, som Øieblikket fører med sig, stundom tynge haardt paa Bonden, og bringe ham til at see frem i Tiden efter den Dag, som skal lette ham disse, saa bør han dog ikke derover glemme de mangfoldige Velgierninger, som den svundne Tid har efterladt sig. Da J læste Fortællingen om Eders Fædres Trællestand, da J læste, hvorledes Loven, der skal være for Alle, ingen Beskyttelse gav dem imod deres Herres og hans Tieneres Mishandlinger, da fyldtes Eders Sind af Harme og mørk Uvillie, og Eders Følelse vægrede sig ved at troe Sandheden; men saa nedkuede vare Bønderne dengang, at de fleste henslede Livet i dorsk Ligegyldighed for deres eget Vel; Haab og Glæde og Stolthed, alle de Førelser, der røre sig i et Menneskes Bryst, vare ukiendte for dem; de trællede tankeløse som Dyrene. Saaledes vare for størstedelen Eders nærmeste Forfædre. Men J kunne tillidsfuldt haabe af Fremtiden; J kunne arbeide dristigen for den kommende Tid, og Eders Børn ville velsigne Eder for det, som J have gjort for dem; Eder bringer Øieblikket er blot Sorger, men ogsaa Glæder, som oplive et Menneskes Sjæl; J kunne næppe fatte Eders Fædres Elendighed. - Hvo har frembragt denne store Forandring? Hvo har i saa kort Tid skabt saa megen Lykke for en heel Stand, Det have alle de oplyste, dansksindede Mænd, der talte og skreve for Bondens og Landets Sag, alle de Jorddrotter, som skabte Velstand og udbredte Oplysning paa deres Godser; det har Reventlow, der som Godseier, som Kronprindsens Raadgiver og Statens Embedsmand, utrætteligen anvendte den bedste Deel af sit daadfulde Liv til Bondens Held; det har Frederik den sjette, som, skjøndt han kun var sexten Aar gammel, da han overtog Regjeringen, forstod sit Kalds Alvor og høie Vigtighed, forenede Sindighed og Fasthed med ungdommelig Varme og Jver for det Gode, og med Tillid hørte Raad af saadanne Mænd, som Reventlow. - Aldrig vil den danske Bonde glemme ham, som løste Fædrene af Stavnsbaandets Trældom!" (O. T. A.)