JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-24
J London. Journal of Arts (Jan. 1828. S. 271. Febr. 332) føres med megen Uvillie Anke over, at man i Aviser og Journaler har længe søgt at indbilde Publicum, at der vare Dampvogne i Gang i England; hvilket ikke er Tilfældet og maaske endnu ikke længe bliver det. Hr. Gurney's Dampvogn er ikke i Brug. Oberst bergraad v. Baader har i Tidsskriftet: Das Aus land dømt meget rigtigt om denne Sag. (Dingler. Apr.)h. Vandlednings=Aør af brændt Leer. Det vilde være af Vigtighed at faae dem indførte og almindeliggjorte. Vandledninger ved Rør til Stæder og Byer ere nemlig saa vigtige, og deres Bekostning for en Stad af Betydenhed opløber i det Hele til saa høi Sum, at Overveielse over hvad der kan tjene til deres Varighed er en magtpaaliggende Sag. Træ Render, ved hvilke den idelige Opgravning af Brolægning er en af de værste Omstændigheder, er uden Tvivl den mindst anbefalelige, og dog hos os den næsten ene brugelige. Vandkommissionen i Kjøbenhavn lod i Sommeren 1827. nedlægge uden for Nørreport til en Prøve Jernrør, støbte paa Frederiksværk, (hvorom en Beretning læses i Prof. Ursins Magasin for Kunstnere og Haandværkere.) En dobbelt Rendes Lægning med støbte Jernrør kostede med Udgravning og Meere 6 Rbd. a 6 Rbd. 32 s. pr. Al., medens en Trærende under samme betingelser, kostede 4 Rbd. 68 s., altsaa Forskjellen kun 1 Rbd. 48 s. til 1 Rbd. 60 s.; og saaledes ubetydelig imod Fordelene af større Varighed. Dog maatte maaskee Vandledningsrør af brændt Leer være mere anbefalelige, og især for mindre formuende Communer, og for mange Private, for hvilke de større Bekostninger, som ere forbundne med Anskaffelsen af Jernrør, komme i megen Betragtning. J Aaret 1813 bleve af det Kjøbenhavnske Vandvæsen og af Private, nogle Leer-Rør nedlagte, og meget anbefalede; (hvorom i Kunstflids-Selskabets Efterretninger 2 Bind 7 H. S. 443450.) J Handelstidenden (1823 No. 23 og 24 o. fl. St.) er Vandledningsrør af brændt Leer udførligt omtalt. Ligeledes i polyt. Tidsskrift, (2det Hefte 114. 119), hvor Efterretning læses om saadanne Leer Rørs Forfærdigelse nogle Steder i Tyskland. En omhyggelig Forberedelse af Massen er nødvendig, og til Rørernes Formning anbefales den af Augustin Nowotny i Østerrig opfundne Presse, beskreven og afbildet i Handelstid. 1828 No. 29. Det er nu 15 Aar siden (1813) man her, som ovenfor sagt, fandt de da ved Kjøbenhavn nedlagte Leer-Rør, som forfærdigedes af Hr. J. Chrane ved Porcelainsfabriken, saa meget anbefalelige; og det vilde være interessant at vide hvilke Omstændigheder have hindret, at de ikke ere blevne almindelige. i. Chemisk Bleg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-24
En chemisk Hurtigbleeg er nyelig aabnet i Christiansfeldt af C. J. Erbe; ved hvilken i en Tid af 6 Dage, baade Vinter og Sommer, for en meget billig Betaling, Linned og Bomuldstøi, saavelsom Garn og Traad bleges til den fuldkomneste og skjønneste Hvidhed, uden at Varerne tage mindste Skade deraf. (Hemp. Av. No. 90.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-24
Jndenlandske Efterretninger. Hs. Majestæt Kongen, som d. 17 d. M. forlod Viborg, reiste derefter til Løgstøer, siden til Skive, Ringkjøbing, Varde, Ribe og Kolding, og igaar fra Coldingfjord med det kongl. Dampskib her til Staden, hvor Hs. Majestæt ankom i Morges Kl. 2 1/2.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-24
J Balbis statistiske Oversigt over den periodiske Presse, som vi i No. 42 S. 669 omtalte, beregnes Antallet af samtlige periodiske Blade over hele Jordkloden til 3168. Af disse udkomme i alle Stater af engelsk Oprindelse, alt saa for størstedelen i det engelske Sprog, 1378, Specier solgtes til nemlig i de forenede nordamericanske Stater 800, og i det engelske Monarkie 578, i alle de øvrigt Stater 1790. J Frankrig, altsaa for størstedelen i det franske Sprog, 490 og i Paris allene 176. J Preussen 288, deraf i Berlin 53. J de tydske Forbundsstater 305. J Sverrig og Norge 82, deraf i Stokholm 30.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-24
Norge tæller 17. J det spanske Monarkie, 16, deraf 4 i Madrid. J det portugisiske Monarkie 17, deraf i Lissabon 12. J begge Sicilierne 6, deraf i Neapel 3. J de pavelige Stater 6, deraf i Rom 3. J Storhertugen af Toscanas Lande 3. Rusland og Polen 84, deraf i Petersbog 29 og i Warschau 13. J den danske Stat 80 c. No. 41 S. 643.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-24
Kjøbenhavns Børs, d. 24 Juni 1828. Hamburg 2 M.a vista 214 Species 217. 13 Rbmk. - s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler. pr. 100 Specier Svenske Sedler. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pC. Kgl. Oblig. (u. R.) Dito Dito. . . . . . . Nationalbank Obligationer. (af Laanet 4 Febr. 1820) 102 Dito Dito. . . . . . 4 pC. uopsigel. Rigsbkobl. Renter pr. 6 Januar 6 pC. norsk Laan, ved Hambro & Søn. 4 pC. Dito nye . . . Asiatiske Comp. Actier 157 1675 Rbd. Sedl. 612 61 1/2 Rbs. Tegn. 84 1/2 84 3/2 Rbd. Sedl. i Banco. 4 Rbd. r. S. 110 3/4 111 Sedler. 98 1/2 99 Rbd. r. S. 1055, 106 i Banto. 98 98 1/2 i Banco. i Sedler. 3 pC. nye danske Oblig. 159 1/2 59 3/4 L. Sterl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-28
Nyeste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-28
Skilderie af Kjøbenhavn. Femogtyvende Aargang. No. 52. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løvedagen den 28 Juni 1828. Noget om Forfølgelsen og Efterstræbelsen, som nogle navnkundige og lærde Talere have været underkastede. Forfattet Hans Christian Claussen, Sognepræst for Nordbye Menighed paa Fanøe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-28
Alle berømmelige og mærkværdige Personer i Verden, skriver Thomas Newton, *) have gerne en dobbelt Characteer, og saaledes gaaer del og med Savonorala: Naar hans Venner ophøie ham, som den fortreffeligste Mand, og en Guds Prophet, saa forkleine hans Fiender ham, som den største Bedrager og Hykler. Men naar hans Skrivter maa tale for ham, da ere de efter Dupens Mening fulde af Salvelse og gudelige Lærdomme; han taler deri frit imod Lasten, og lærer den reeneste og meest ophøiede Moral. Uagtet Savonorala opførte sig som en *) Afhandlingen over Prophetierne 3 Tom. S. 152. Oversat af Diderik de Thurah. brav og retsindig Mand, maatte han dog vandre i Fængsel, blev lagt paa Pinebænken, og derpaa brændt Aar 1498 d. 23 Mai. Af Historien vil jeg nu fremstille nogle Exempler paa Had, Forfølgelse og Efterstræbelse, der ere overgangne adskillige lærde og navnkundige Talere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-28
Cicero, der som Statsmand, Philosoph og Taler har vundet et udødeligt Navn, blev Aar 43 for Christi Fødsel paa en voldsom Maade, ombragt. Historieskriveren Appianus fortæller Ciceros Død paa følgende Maade. Da han tilligemed sin Søn, Broder, og Brodersøn, samt med alle sine Huusvandte, sine Tilhængere, og Venner blev fredløsgiort, lod han sig bringe tilsit Landsted, der laae i Nærheden af Byen Ca paa, men da han troede ei at være sikker her, afreiste han derfra. Paa Reisen blev han indhentet af en Capitain ved Navn Lænas. Skiønt nu denne Lænas engang havde formedelst Cicero vundet en Sag, trak han dog dennes Hoved frem af Bærestolen, og efter tre gientagne Hug, (thi til Saadant var han uovet) fik han det endelig afhugget. Ogsaa afhug han den Haand, hvormed Cicero havde mod Antonius, som mod en Tyran, skrevet de Taler, hvilke han, til en Efterlignelse af Demosthenes's, kaldte Philippicæ. Nu ilede strax, Nogle til Hest, Andre til Søes, for at bringe Antonius dette glade Budskab. Han sad just paa sit Dommersæde paa Torvet, da Lænas langt fra fremviste ham Hovedet samt Haanden, rystende begge Deele. Antonius blev over al Maade glad, og Kapitainen bekrandsede han, ja skienkede ham over den udsatte Priis med to hundrede og halvtredsindstyve tusinde Atheniensiske Drakmer, fordi han havde ombragt denne, hans største og bitreste Fiende. Ciceros Hoved og Haand hængde de i meget lang Tid paa Torvet forved Talestolen, hvor Cicero tilforn pleiede at holde Taler; og for dette Syn løbe flere tilsammen, end forhen for at høre ham. Ja Antonius skal endog under Maaltidet have sat for paa Bordet Ciceros Hoved, indtil han og blev mæt af dette saa stygge Syn. Saaledes blev da Cicero, en for Veltalenhed lige til nu besiungen, og af sit Fædreneland i sit Consulat høist fortient Mand, baade ombragt, og efter sin Død haanligen behandlet. 2) Om Ciceros Veltalenhed har Qvinctilian afsagt følgende Dom: Mig synes, at som Marcus Tullius Cicero havde sat sig for i Alt at giøre Grækerne efter, saa han har truffet Demosthenes's Styrke, Platons Rigdom, og Jsokratis Yndighed. Og er det ikke nok, at han ved Flid har naaet enhvers høieste og største Fuldkommenhed, men han har formedelst sit udødelige Vids rigeste Frugtbarhed frembragt de fleeste eller rettere alle af sig selv. Thi det er ikke Regnvand han samler, som Pindarus siger, men han løber over som af en levende Kildevæld, og er skiænket Verden, som en Gave af Forsynet, at Veltalenhed i ham skulde prøve al sin Styrke. Thi hvo kan bedre overbevise, røre stærkere. "*) Men uagtet de fortrinlige Aands Gaver Cicero besad, foreenede med et brødefrit Liv, Levnet og Vandel, faldt det dog i hans Lod, at han paa en sørgelig og voldsom Maade skulde komme af Dage, saa at hans Livs Skiæbne ei svarede tilhans Fortienester. Nogle ere vel fremkomne med slemme Beskyldninger mod Cicero, og have derved villet sætte hans Carakteer i en slem *) Herom kan læses den danske Oversættelse af Appiani Historie om Roms Borgerkrige S.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-28
Den danske Oversættelse af Qvnitilians 10 Bog §. 20, 1 Cap. Skygge, men disse ere paa en grundig og fyldestgiørende Maade blevne igiennemdrevne al tvende navnkundige lærde Mænd, nemlig den afdøde Professor Baden i Opuscula latina S. 361370, og Professor Vorm p. t. Rector ved den lærde Skole i Horsens, udi den latinske Fortale, som han har sat for Ciceros Forsvarstale for Marcellus, udgivet i det latinske og danske Sprog.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-28
Fra Aar 398404 efter Christi Fødsel beklædte Johannes Chrysostomus, Bispe embedet i Constantinopel. Denne Mand fristivel ei en saa haard og ublid Skiæbne, som Eicero, imidlertid dandsede han ei heller paa Re ser. Thi ligesom Cicero havde i de saa kaldte philippicæske Taler sagt Antonius nogle ubehagelige Sandheder, og derved skaffet sig en mægtig Fiende paa Halsen, der for Fremtiden blev ham til Ulykke og Fortred, saa blev og den Frimodighed, hvormed Joh. Chrysostomus, dadlede visse udi Constantinopel i Svang gaaende Laster og Daarligheder, en Aarsag til hans Fald Forgiæves, hedder det i nedenfor anførte Skrivt, tordnede de Christnes Demosthenes, den veltalende Chrysostomus imod de usædelige Skuespil, som nu vare blevne Grækernes Lyst, efterat Følelser, for det sande Skiønne forfaldt, og Tragoediens ærværdige Muse landforvist, paa Cirkus strømmede dagligen Priiskæmpernes Blod, og paa Skuepladsen moerede liderlige Farcer, og vellystige Balletter den ørkesløse og nysgierrige Mængde. Og da Chrysostomus derhos dadlede Bygantiner-Hoffets og Tidernes grændseløse Opdaad, saa paadrog han sig derved adskillige Fiender, hvoraf Keiserinde Endorie var den fornemmeste *). Dette havde til følge, at i Aaret 403 blev Chrisostomus afsat fra sit Embede og Constantinopel forviist. Dog Keiserinden udvirkede i en He hans Tilbagekaldelse, efterat hendes Pallads i den heele Stad var bleven rystet af et voldsor Jordskiælv, hvilket blev af Mange anseet seen guddommelig Straf i Henseende til den Vog og Uret, som var bleven udøvet mod Chrysoste *) Jndledning til den danske Oversættelse af St. nesti Tale og Fyrstevælde S. 19. mus. Da han vendte tilbage til Constantinopel, saa kom fra denne Stad meget Folk, baade Mænd og Qvinder og smaae Børn ham i Møde for at imodtage ham, og med Sang og brændende Fakler førte ham udi Hovedkirken *). Dog Fred og Rolighed nød Chrysostomus ei længe; thi da han efter Pauli Formaning prædikede Ordet, holdt ved i Tide og i Utide, overbeviiste, formanede og straffede, saa opvaagnede den i nogen Tid i Dvale liggende hadelige Forbittrelse, som endtes dermed, at Chrysostomus anden Gang blev afsat fra sit Embede, og med et Skib ført til Bythynien. Nu skeedte det, at paa samme Dag Chrysostomus drog i Landflygtighed, afbrændte Hovedkirken med en stor Deel Bygninger udi Constantinopel, og førend Chrysostomus, døde, mistede en af hans Anklagere begge sine Fødder, en usædvanlig stor Hagel faldt ned fra Himmelen, Keiserinden nedkom med et Misfoster og døde derpaa selv. Adskillige have anseet, disse Tildragelser som besynderlige guddommelige Straffedomme, hvorved det styrende Forsyn tar villet lægge Chrysostom i Uskyldighed for Da gin, og overtyde de Paagieldende om deres skiændige og uretfærdige Handlingsmaade imod ham 25)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-28
Hvorvidt saadanne Paastande og Dommene meer eller mindre rigtige, vil jeg overlade til Andres Bedømmelse, kuns dette være mig tilladt at erindre, at Pontoppidan, naar han i sin Kirkehistorie omtaler et og andet Tilfælde, der et bleven anseet for en guddommelig Straf, tilløiet Gierningsmændene af en og anden Brøde og slog Udaad, gjør han stundom denne bemærkning: Judicium sit penes omniscium: d. c. Den alvidende Gud skal dømme herudi.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-28
Holbergs Kirkehistorie Tom. 1ste S. 214. Herom kan læses et Skrivt, betitlet: Guds Vidnesbyrd iblandt de Christne og andre Folk Kiøbenhavn 1775 S. 25. Forfatteren har ei nævnt sig, men skal have været en Præst ved Navn Marcussen. Chrysostomus, som ovenfor er meldt, blev i Aaret 404 efter C. F. ført til Bythynien, men her forblev han ei længe, efter en kort TidsForløb bragtes han til en liden Stad ved Navn Cucusus i lille Armenien; men da de oprøriske Jsaurier ei her paa dette Sted lode ham have Roe, begav han sig til Arabisse, et fast Slot, beliggende i samme Landskab, men hans rasende Fiender misundte ham dette Opholdsted, og udvirkede en ny befaling fra Keiser Arcadius, at han skulde bringes fra Arabisse til Pity, den yderste Stad i Riget ved det sorte Hav. Men paa Reisen hertil blev han saa heftig syg, at man maatte vende tilbage med ham til Comaa i Pontus, hvor han døde d. 14 September Aar 407. Paa en saadan Maade endte Chrysostomus sine Dage; en Mand, som Holberg har givet dette hæderlige Vidnesbyrd: 1) faa Kirkefædre have udstaaet større Forfølgelser, og man kunde sige, at faa havde mindre fortient dem; thi hans heele Liv var en Kiæde af alle christelige Dyder. Hvorudover de, som i vore Tider giøre sig en Ære af at igiennemhegle de gamle Kirkelærere, spare fast ingen uden Joh. Chrysostomus og Greger. Nazianzenus. Temmelig Liighed med Joh. Chrysostomus, havde Joh. Andreas Cramer, saavel i Henseende til Aands Anlæg, som Talenter, Talegaver, Frimodighed og Embeds Nidkiærhed. Da Cramer fra 1748-1751 var ansat som Præst i Crellewitz, en Landsbye, beliggende imellem Magdeburg og Halle, oversatte han Chrysostomus's Prædikener og Smaaskrivter, med Anmærkninger og oplysende Afhandlinger, der udkom i 10. Deele, trykte i Leipzig 1748. 1751. Critiken roser disse Prædikener formedelst det skiønne og ziirlige Sprog, hvorudi samme ere affattede, ligesom og Foredraget i en høi Grad er pathetisk og rørende, saa at Kirken var propfuld, naar han prædikede; en Deel af Tilhørerne hulkede og brast i Graad ved hans rørende *) Videnskabelige Forhandlinger ved Fyens Stifts Landemode 1ste Bind 1ste Hæfte S. 113114.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-28
Almindelige Kirkehistorie, Tom S. 216217. C. Schrøks Kirkehist. X. Talegaver, en Deel tilkiendegav deres bifald ved Haandklappen. Fra en anden Side har Critiken derimod giort den bemærkning ved Chrysostomus's Prædikener, at samme ere alt for ordrige, at meget kunde, uden at skade Opbyggelsen, være kortere affattet, tidt og ofte igientages en og samme Ting, men med andre Ord og Talemaader, og det under forskiællige Vendinger 1), Lignende Dom er og bleven fældet over Cramers Prædikener, og det af Mænd, der iøvrigt have vidst at skatte og vurdere hans Lærdom og Fortieneste. J Aaret 1798 udkom et Skrivt trykt i Hamburg, førende den Titel: Schreiben eines holsteinischen, Kirchspielvogts an seinen Freund in Schweden uber die neue Kirchen Agende; efter et troeværdig Sigende skal den navnkundige og lærde Grev Stolberg have været Forfatter af samme. J benævnte Skrivt omtales tillige den i Hertugdommene brugelige Lære- og Palmebog med den tilføiede Bemærkning, at samme ei er ganske feilfri; dog hedder det videre, lad et og andet Feilgreb være indløbet, saa er dog dette ubetydeligt i Sammenligning med det Gode og Brugbare, der findes i bemeldte Skrivter. Forfatteren af samme er den salige Cramer, en Mand, hvis udbredte Kundskaber, henrivende Veltalenhed, yndige og tillokkende Poeste er noksom bekiendt og høitagtet over heele Tydskland, ligesom og hans brændende Jver for sand Christendoms Befordring i vor Konges Stater ei virkede omsonst og forgiæves.) Lignende fordeelagtige Dom over Cramer, men med en mere Udførlighed og Fuldstændighed, *) Less opuscula theologici, exegetici atqvehomiletici argumenti. S. 183184. *) Det være mig tilladt af Original=Skrivtet S. 9, at nedskrive følgende: "Das Gesangbuch, gleich wie der Kathechismus ist das Verk des seligen Cramers, eines Mannes, dessen aus gebreitete Kenntnisse, fenrige Beredsamlet, erhabne Poesie, von ganz Deutschland anerkannt werden, und dessen glühenden Eier for die Beforderung des Christenthums in den Staaten unsers Konges gewis nicht opne Frucht arbeirere. læses i nye theologisk Bibliothek 3 Bind. Men uagtet Cramer var en sielden Mand, hvad enten man betragter ham fra Videnskabelighedens eller Moralitetens Side, saa paadrog han sig dog liig Chrysostomus, ved en pligtmæssig Embeds Nidkiærhed adskillige Fiender og Efterstræbere. Chrysostomus faldt, som meldt er, i Unaadt, fordi han med Frimodighed dadlede visse Laster, og Daarligheder, der gik i Svang udi Constantinopel, og blev derudover afsat, fra sit Embede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-28
) J Tydskland finder hverken Provsteordination eller Bispevielse Sted, men ved slige Anledninger holdes en Tale fra Prædikestolen. var den Tid, da vi bleve opbyggede ved hens Underviisning og Exempel. Han, der holdt for sin Pligt at gaae hen, hvor Herren vilde sende ham, og desaarsag modtog det af denne Stads Fædre for 8 Aar siden tilbudne Kald, nemlig at være denne Stads ypperste Præst, blev efterat vi havde kuns trende Aar nydt den Lykke at kalde ham vores, af en Konge, der ei kunde forglemme Tabet af en med saa sieldne Siæls Evner begavet Lærer, kaldet tilbage for atter at gavne og virke som Embedsmand udi hans Stater. Og han holdt det for sin Pligt at modtage dette Tilbud, at underkaste sig Harens Villie, og at forlade en Stad, som han saameget elskede, endnu elsker, og af hvilken han var høiligen elsket. Herren giengielde ham den Troskab, med hvilken han forkyndede Evangeliummet iblandt os, og lønne saavel den Jver, med hvilken han arbeidede paa Jesu Riges Udbredelse, som den Kjærlighed han ved saamange Leiligheder, og det ved kraftige Beviser lagde for Dagen. Besynderligt nok, at Chrysostomus, og Cramer, der begge forkyndte Guds Ord puurt og reent, og derhos førte et ustraffeligt og exemplarisk Liv og Levnet, dog udi en vis Tidspunkt af deres Levetid skulde være udsatte for Had og Efterstræbelse. Dog det selvsamme indtraf til Paulli Tider, nemlig at de, som ville leve gudeligen i Christo Jesu, skulle forfølges.);men disse Mænds Hændelser lære og, at tidlig eller sildig vil Retfærd og den gode Sag vinde Seier over Cabaler, uforskyldt Had og Efterstræbelse. Chrysostomus's afsiælede Legeme bliv, Aaret 436 efter Christi Fødsel bragt fra Lo mane i Pontus, hvor han døde 407, og ført til Constantinopel, hvor det under det hele Folks almindelige Glædesyttringer blev nedsat i Apostelkirken. Cramer blev Aar 1774 kaldet til Procantzler og Professor udi Theologien ved Universitetet i Kiel, hvor han agtet, æret, yndet og elsket endte sine Dage i Aaret 1788. 1) 2 Timoth. 3, 12. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-28
Jndenlandske Efterretninger. En ædel Dame, Anne Sybille Grevinde af Reventlow, fød v. Schubart, den for alt Got saa varme, og ved udmærket Virksomhed saa fortiente Ludvig Reventlows værdige Mage og Efterleverske er Natten imellem d. 20 og 21 d. M. død paa hendes eneste og kjerlige Søns Herresæde, Brahetrolleborg, efterat have i over et Aar lidt af Følgerne af et apoplectisk Tilfælde. Hendes Broder Hs. Exc. Hr. Geheimekonferentsraad v. Schubart, som en Tidlang ogsaa har været meget syg, paa Brahetrolleborg, befinder sig nu saavidt i Bedring, at han skal have i Sinde at foretage en Reise til Badet i Pyrmont.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-28
Randers. Den 20de Juni var det 50 Aar siden, at det her garnisonerende Dragonregiments værdige Chef, Høivelbaarne Hr. Oberst v. Simonsen, R. af D. og D. M., som simpel Rytter traadte i høisalig Kong Christian Vldes Tjeneste. Til Minde om en saa hæderlig Jubelfest, modtog den ædle Olding af sit Regiments Officiercorps en skjøn Æressabel, med passende Jnscriptioner.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-28
Af en Skriv, fra det Jndre af Jylland, (indført i Aalborgs Av. No. 96) læser man følgende Udtog: Paa sin Reise fra Aarhuus til Viborg var Hs. Majestæt saa naadig at beære den grevelige Familie paa Frysenborg med sin høie Nærværelse. Det næsten 1 1/2 Times Ophold benyttede Hans Majestæt til, ledsaget af Eierskabets Besidder, at tage Haugen med tilhvinde Lystskov i Øiesyn. Dette Anlæg, det eneste private her i Landet, som i Skjønhed og Omfang (over 300 Tønder Land) fortjener at sættes i Sammenligning med de berømte engelske Parks ved Englands Stormænds Herresæder, vakte Hans Majestæts særdeles Velbehag, som Allerhøistsamme gjentagne Gange yttrede. Af dette Anlæg, som forbinder Nytte med Forskjønnelse, da mange Tusinde Naaletræer i den fro digste Vext bedække alle aabne Pladse i den yndigste Ege- og Bøgeskov, kan man slutte sig til den Virksomhed, hvormed den nærværende Besidder, som aldeles lever for sin skjønne Bestemmelse at være Rigets største Lodseier, arbeider. paa sin Eiendoms Forbedring. De fleste af Grevskabets Gaarde have allerede under hans Bestyrelse modtaget Forbedringer, som giøre deres Drivt til følgeværdige Mønstre for andre. Skovene behandles efter videnskabelige Grundsætninger og saaledes gaaer den ene Forbedring, Haand i Haand med den anden. Det var ønskeligt, om de insigtsfulde Mænd blandt Grevens Betiente, en Commerceraad Tommesen, en Overførster Winholdt vilde sætte Almeenheden, i Besiddelse af Kundskab om det saare Meget, som er virket under nærværende Besidder baade i Agerbruget og i Forstvæsenet. Det vilde deraf klarligen sees, hvad fast Villie og stadig Udførelse kan udrette, selve under ugunstige Conjuncturer, og det er slige Opmuntringer, som et saadant Exempel kan skjenke, der ere mere virksomme end de fleste andre.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-28
Med største Føie har Udgiveren af Aarhuusavisen, Nr. 87 d. A. ved at oversætte et lille Stykke af det, i Aar i Edinburg udkomne, General Register of Politicks etc., hvori Danmarks Konge nævnes med fortjent Hæder, anmærket, at dette Skrift iøvrigt, hvad Danmark angaaer, trænger til Berigtigelser og Rettelser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-28
Skriftets korte Fremstilling af Danmark - dets Tilstand, Mangler og Ressourceer - røber et totalt ubekjendtskab til den danske Stat; Bedømmelserne over levende og døde Stats- og Hædersmænd ere, baade i Roes og Dadel, deels saa forfeilede deels saa indiserete, at de grændse til det Latterlige, aabenbare Urigtigheder findes hyppigen, og det Hele vidne om en Forfatter, der mere har higet efter at sige Noget, end at sige noget Rigtigt. Kun der er Forfatteren paalidelig, hvor han vidste, at det var umuligt at vige af fra Sandheden, uden at denne Avi gelse ville straffe sig selv, ved at berøve ham al Troværdighed. Saaledes siger han om D. D. K. K. H. H. Prinds Christian og Gemalinde, Carolina Amalia, at: De bleve almindeligen beundrede for Deres Aandsdannelse, da De for nogle Aar siden, gjorde en Reise i Storbritanien og paa Continentet. Deres Kundskaber og Deres Kjærlighed til Videnskaber og Kunster er meget usædvanlig; dette i Forening med den fineste Elegance i Sæder og en uskrømtet Godmodighed i Karakteren, gjør Dem i høi Grad elskede og beundrede af det danske Folk. Hr. P. Hjort har storligen forløbet sig, da han i dette Blads No. 51 skrev, at Sprog philosophien var stedse de hollandske Philologers svageste Side.