Berlingske Tidende, 1836-04-01
Med Hensyn til den anden Afdeling af denne §, da erkjende ogsaa vi, at den, saaledes som den nu er affattet, kan foraarsage en Deel Bryderier, ja endog foranledige Ubillighed, fornemmelig paa Grund af Eierens Ret til at forkaste den af Brugeren opgivne Bestyrer, ligesom Øvrighedens Jndblanding vistnok ei heller er ønskelig. Denne Sidste vil vel ogsaa ofte have Vanskelighed med at finde Nogen, der paa 3 Aar eller kortere vil paatage sig Gaardens Bestyrelse med Ansvarlighed for Byrderne o. s. v. Vi indstille derfor, om ei denne Deel af § kan forandres derhen, at den gaaer ud, fra Ordene og forsaavidt han ei heller kan opgive og istedet derfor sættes: "bør han antage en Mand, der er villig til paa hans Regning Gaardens og Ansvar at paatage sig midlertidige Bestyrelse. Naar denne § undergaaer de her paapegede Forandringer, saa troe vi, at den ei letteligen vil fremkalde Betænkeligheder, og kunne vi da ei heller deele Pluralitetens Anskuelse af, at denne hele § forandres. § 7. Naar denne § udtaler, at Fæsteforbrydelse ikke skal kunne finde Sted i andre end i de specielt opgivne Tilfælde, saa kunne vi ei andet end finde Betænkelighed ved et saa betydeligt Jndgreb i Fæstekontrakternes Bestemmelser, men vi maae dog paa den anden Side erkjende, at skal Forpligtelsen, til at bortfæste Bøndergodset paa Livstid have betydning, saa er dette den eneste Maade til at forhindre, at dette Lovbud cluderes. Hvad Bestemmelserne om Eierens Ret til, ved Fæstekontraktens Oprettelse, retsgyldigen at kunne blive enig med Fæsteren om at følge en bestemt Driftsplan, samt at Mulct skal erlægges, i Tilfælde af at Fæsteren ei overholder samme, da synes nogen egentlig ny Lovbestemmelse ei herom at være nødvendig, thi det kan neppe paatvivles, at en saadan Forening maa være gyldig efter vor nuværende Lovgivning. Jøvrigt indeholder denne Paragraph ikkun saadanne Bestemmelser, som i høi Grad ere beregnede paa Fæsterens Betryggelse, fornemmelig den Bestemmelse, at ingen andre Aarsager, end de specielt nævnte, kunne have til Følge, at Fæsteren taber sin Fæsteret, hvilket idetmindste hidindtil har været Tvivl underkastet og dernæst den Bestemmelse, at Fæsteren, endog i det Tilfælde, at han under visse Mulcter har forpligtet sig til at følge en visDriftsplan, dog endnu har et Corrigensi Landvæsenscommissionens Kiendelse, forsaavidt en saadan Driftsplan maatte af denne erkjendes uhensigtsmæssig eller endog blot alt for byrdefuld. Der kunde vistnok snarere være Anledning til at fraraade den hele §., idet den deels indeholder et betænkeligt Jndgreb i Kontraktsforholdene mellem Eier og Fæster, deels maa synes overflødig, som indeholdende Bestemmelser, der ligefrem gaae frem af den gjeldende Lovgivning. At give aldeles nye Lovbestemmelser af den Natur, som Pluraliteten foreslaaer, vilde i Sandhed være et høist ubilligt Jndgreb i Kontraktsforholdene, som ei lettelig vil kunne forsvares, og som vi derfor ei videre skulle opholde os med at gjendrive. F. S. Pluraliteten formener, at de i nærværende §. omtalte Sager ei bør behandles ved en Politiret, men derimod ved ordinær Rettergang, og det fornemmelig paa Grund af, at, uagtet Sogsmaalet ikkun gaaer udi paa en Mulcts Erlæggelse, en saadan Dom dog har til Følge, at Fæsteren i Gjentagelsestilfælde tilsidst gjør sig skyldig i Fæstets For Vi bor dog gjøre opmærksom paa, brydelse. at de Grunde, som have motiveret denne Bestemmelse i Lovudkastet, maae synes overveiende. Selve Sagens Undersøgelse er simpel, saa at der sædvanligviis ei kan være tilstrækkelig Anledning til at overdrage Sagens Førelse til nogen Sagfører; men hvor Parterne selv agte at møde, er det langt fordeelagtigere for dem, at Sagen behandles ved en Politiret, end ved den ordinære Ret, ligesom det i hiin er Dommerens Pligt at lede de mødende Parter, hvilket ved den ordinære Rettergang er ei er muligt, hvor Sagen føres skriftlig, og der desaarsag ei vel kan undværes en Sagfører. Men da Fæsteren dog i saadanne Sager neppe vil erholde fri Proces og Sagfører, er det vel at antage, at han i det Hele vil være bedre tjent med, at disse Sager behandles politiretsviis, og da saadanne Sager altid ville være Gjenstand for Appel til Overpolitiretten, saa maa den Frygt synes ugrundet, at Sagerne skulde blive mindre grundigen drøftede, hvilket omvendt maaskee snarere kunde blive Tilfældet, dersom den ordinære Rettergang her blev anvendt, thi da Mulcterne sjelden vilde være summa appellabillis, vilde Appel almindeligviis ei kunne finde Sted, og hvor den kunde finde Sted, vilde Fæsteren dog altid finde langt større Betænkelighed ved at appellere til Landsoverretten, end til Overpolitiretten. Vi troe derfor, at det aldeles ligger i Fæsterens Jnteresse, at disse Sager behandles politiretsviis og maae derfor holde os til Lovudkastet. J den sidste Deel af denne Paragraph foreskrives en Fremgangsmaade, hvis Retfærdighed vi, Reventlow og Treschow, ikke kunne erkjende. Det gjøres nemlig til Pligt for Jorddrotten i ethvert Tilfælde, hvor han agter at sagsøge en Fæster til Fæstes Forbrydelse, at henvende sig til vedkommende Amtmand, hvem det da paaligger at beskikke Fæsteren fri Sagfører, der udfører Sagen ved Underretten paa ustemplet Papir, og uden Betaling til Rettens Betjente. Forordningen af 8de Juni 1787 §. 12 foreskriver. dette i det Tilfælde, at en Jorddrot sætter en Fæster ud af Gaardens Besiddelse, forinden endelig Dom er falden, og der gives vistnok overveiende Grunde for at bibeholde denne Bestemmelse i det opgivne Tilfælde, men Cancelliskrivelsen af 10de April 1790 og Praxis har udvidet samme ikke alene til alle Tilfælde, hvor en Fæster sagsøges til Fæstes Forbrydelse, men ogsaa til at gjelde for alle Jnstantser. Det forekommer os imidlertid at en saadan Begunstigelse, ifølge hvilken Fæsteren i ethvert Tilfælde, uden mindste Hensyn til de nærmere særdeles Omstændigheder, skal have fri Proces, indeholder en Uretfærdighed imod den anden Part og fremkalder Processer, eftersom det vel er udenfor al Tvivl, at Tilbøieligheden til Forlig i høi Grad svækkes hos den Part, der veed, at han er fri foralle de Bekostninger, som en Proces medfører, og forbliver i Besiddelse af Eiendom gjøre, og skal oftnævnte Executorer være pligtige til, at lade men og de Frugter, denne kaster af si Retfærdighed fordrer vistnok, at en Fæstebonde beskyttes imod al Uret, som af Godseieren kan tilføies ham, men paa den anden Side kræver Retfærdighed ogsaa, at Godseieren, der for den Bonde, som sagsøges til Fæstes Forbrydelse, maa betale Skatterne til Amtstuen m. m. som oftest uden Udsigt til at erholde enten det Betalte tilbage eller den Afgift af Gaarden, han skal have, beskyttes foret ødelæggende Forhold fra Bondens Side sikkres for Paadrag af videre Restancer, vortil denne sættes i Stand ved i flere Aar at udhale en Sag, som intet koster ham, med Chicaner og tomme Udflugter. Afhængighed og derved given Leilighed til nulige Forurettelser kan ligesaavel finde Sted, ved et Gjeldsforhold mellem en Creditor og en uformuende Debitor, mellem en Huuseier og en Leier; men det er ingensinde gjort til almindelig Regel, at disse Creditorer ikke skulle kunne erholde deres Tilgodehavende uden at have udstaaet en Proces, hvori der blev tilstaaet deres Contrapart fri Proces. Vi kunne paa de anførte Grunde ikke erkjende Retfærdigheden eller Gavnligheden af en Regel, der tilstaaer den ene Part Fritagelse for alle Omkostninger, hvor uretfærdig og ubillig end hans Sag maatte være, hvorimod vi formene, at der i de omhandlede, ligesom i alle andre Sager hvor dette Beneficium gives, bør tages Hensyn til Sagens særdeles Beskaffenhed. Vi tillade os derfor til Forsamlingens Overveiese at henstille, om ikke Slutningen af denne §.: "Jøvrigt skal det være bør gaae ud. At vi i denne Henseende ikke ere traadte og som Godseiere, men fordi vi have følt os forpligtede til at udsige, hvad der forekommer os at være Ret, behøve vi neppe at tilføie. Uagtet jeg, Tutein, vel maa erkjende Grev Reventlows og Etatsraad Treschows her yttrede Anskuelse for i Almindelighed at være rigtig, saa troer jeg dog, at naar den tilstaaede frie Proces og Sagfører, saaledes som Lovudkastet indeholder, indskrænkes, til første Jnstants, og naar Tilfældene fornye og Merino Faar, der fra Cap vare senver ver Glæde i Colonien. Veiret var . . . . . . stor Glæde i Colonien. Veiret var. M. har Hs. Fæstets Forbrydelse iøvrigt betegnes saa nøie, som i nærværende Lovudkast, da derved allerede de vigtigste Grunde, der hidtil have afholdt den Fæster, der har gjort sig skyldig til Fæstets Forbrydelse, fra at indgaae et billigt Jeg skulde Forlig, ere ryddede af Veien. derfor troe, at man bør lade den tiltalte Fæster beholde dette Beneficium, saameget mere som det er meget vanskeligt for Øvrigheden i Sager af denne Natur forud at fatte nogen grundet Mening, om de concrete Tilfælde ere af den Natur, at Beneficium bør tilstaaes, eller ei. §. 10. Ogsaa her forekommer det os, at Lovndkastet er at foretrække for Pluralitetens Amendements, og vi maae erkjende Rigtigheden, af de Grunde, som i Motiverne ere anførte for den Bestemmelse, at en Eier maa kunne blive enig med Fæsteren om, at denne sidste selv stiller Besætning og Jnventarium, som da forbliver hans Eiendom. Jkkun mindre Kundskab til hvorledes det forholder sig i Virkeligheden kan have ledet til at fraraade denne Lovudkastets Bestemmelse. Det er nemlig almindeligt, at hvor en Gaard mangler den fornødne Besætning og Jnventarium, Eieren enes med den nye Fæster om, at denne erstatter det Manglende, mod at nyde en dertil svarende Nedsættelse i Jndfæstningen; men paa Jnvendenne Maade gaaer Besætning og tarium over til at blive Jorddrottens Eiendom, thi saafremt han ei vil udsætte sig for at miste sit Hoveri og muligviis sin Landgilde, maa han drage Omsorg for, at Besætning og Jnventarium bliver hans Eiendom. Denne Fremgangsmaade er ei alene aldeles lovlig, men den er vistnok i Bondens Jnteresse. Forlanges f. Ex. for en Gaard en Jndfæstning af 400 Rbd., men der derimod er en Mangel paa Besætning og Jnventarium, hvis Fuldstændiggjørelse vil andrage til en Omkostning af 150 Rbd., saa er Fæsteren vistnok aldeles tjent med at erlægge 250 Rbd. contant og 150 Rbd. ved at complettere Besætning og Jnventarium; men langt bedre er han tjent med, at denne Complettering af Jnventarium Besætning bliver hans Eiendom, saaledes og som Bestemmelserne i Lovudkastet medføre. faa Livstegn. Det var vise, KetteenringsJa det er meget at formode, at paa denne Maade vil Tid efter anden Jndfæstning foren Deel ophøre, hvorimod den tiltrædende Fæster i dets Sted selv vil anskaffe Besætning og Jnventarium, i hvis bestandige Forbedring. han maa have en ulige større Jnteresse end i den ham ei tilhørende Besætning, og som i Dødstilfælde kommer hans Bo til Bedste, ligesom uden al Tvivl den større Sikkerhed, Eieren vil erholde for sin aarlige Afgift, netop vil gjøre ham tilbøieligere til at forandre Hoveri og andre trykkende Præstationer til en aarlig Afgift. Vi kunne ei negte, at det forekommer os besynderligt, at man paa en Tid, hvor man erkjender Eiendoms Værdi og dennes gunstige Jndflydelse paa et Folks Sæder og Cultur tilstand, finder saa stor Betænkelighed ved at indrømme, af denne Vei at forskaffe Fæstebonden Noget, som han kan kalde Sit, i Ordets egentlige Forstand. Saaledes som Pluraliteten har foreslaaet, at det skulde staae Fæsteren aabent, naar han fandt for godt at forlange af Eieren, at denne skulde stille Besætning og Jnventarium, uagtet at de tidligere vare komne overeens om det Modsatte, forekommer os saa stridende mod Grundsætningerne for enhver Kontrakt, at vi ansee det for unødvendigt vidtløftigere at modargumentere denne Paastand, ligesom en saadan Bestemmelse ogsaa vilde føre den Ulempe med sig, at Fæsteren komtil at svare en større aarlig Afgift for Fremtiden, da det jo er en ligefrem Følge, at enten Jndfæstningen eller den aarlige Afgift maa være forskjellig, eftersom Besætning og Jnventarium følge med Gaarden eller ei. Der har været yttret Tvivl, om der, medens Fæstet stod ved Magt, kunde gjøres Udlæg og Jndførsel i den Fæsteren tilhørende Besætning og Jnventarium, og man har formeent, at i Loven herom maatte optages en nærmere Bestemmelse, men det forekommer os at fremgaae af Paragraphens Jndhold, at den af Bonden stillede Besætning i alle andre Punkter er, saalænge Fæstet staaer ved Magt, de at betragte som den af Eieren stillede, og at derfor alle de Bestemmelser og Regler, der gielde om denne, ogsaa ere anvendelige paa hiin, saalænge Fæstet staaer ved Magt. Naar Pluraliteten formener, at en særlig Bestemmelse maatte tages, med Hensyn til Lehn og Stamhuse, da troe vi ei, at dette er nødvendigt, thi forsaavidt Exections-Patenterne ei udtrykkeligen indrømme en saadan Frihed for Besidderen til frit at kunne disponere over den til Bøndergodset henhørende Besætning og Jnventarium, da troe vi ei, at han, ifølge denne Lovbestemmelse, dertil erhverver Ret, men ogsaa i det Tilfælde, at Exections=Patentets Udtryk skulde være saadanne, at af disse en saadan Dispositionsret ei kunde udledes, formene vi, at der intet Betænkeligt er ved at indrømme det, thi det er utvivlsomt, at Bøndergodsets bedre Cultur, vil befordres, naar Besætning og Jnventarium er Fæsterens Eiendom, og at derved Bøndergodset vil stige meer i Værdi, end som det kan antages at miste derved, at Besætning og Jnventarium hører op at være Lehnens eller Stamhusenes Eiendom. Vitroe derfor, at § 10 bør forblive aldeles uforandret. Efter nu saaledes at have gjennemgaaet de enkelte Paragraphers Jndhold, kunne vi en andet end andrage for Forsamlingen, at Lovudkastet i dets Heelhed anbefales til Udførelse, hvorimod vi med Hensyn til de enkelte Udkastets Dispositioner tillade os at indstille til nærmere Overveielse: Ad § 4. At de i Slutningen af den ne Paragraphs første Afdeling anførte Ord under Jagttagelse af den i Forordningen 8de Juni 1787 foreskrevne Form, gaae ud. Hvorimod i Slutningen af denne tilføies. Dette Syn, hvorved Mangler oplyses, bliver da at udstede i den i Forordningen 8de Jun 1787 foreskrevne Form, hvorimod dersom ingen Mangel forefindes det er tilstrækkeligt, at Synsmændenne herom give den fornødne Paategning paa den om Gaardens Over udstedte Synsforretning. levering Ad § 5 Litr. b. At Ordene: "saaledes at han derved sættes ud af Stand, til forsvarlig at gjøde sine Jorder udgaaer.