Ribe Stifts Adresseaviser, 1844-07-22
Den slesvigske Stænderforsamling. Den kgl. Kommissarius omtalte i sin Aabningstale den ulykkelige Splid, som gjør Slesvigerne indbyrdes uenige og gjør os fremmede for de Danske, med hvem Kjærlighedens og Til troens Baand burde forene os, som en Omstændighed, der forstyrrede Himlens Velsignelser og Regjeringens Velgierninger, gjorde derpaa blandt Andet opmærksom paa den fuldkomne Ophævelse af Embedsskatten og især paa den med de stændiske Andragender overeensstemmende Bestemmelse af 66 i den alm. Lov, som nye Beviser paa den landsfaderlige Tiltro og Velvillie, og formanede Forsamlingen til at besvare den Tiltro ved en taknemmelig Anerkjendelse mod Hs. Majestæt og ved forsonligt Sindelag mod Brødrene og Naboerne, idet han dertil knyttede den Opfordring: "Lad os ved Mindet og de beklagelige Begivenheder i sidste Forsamling bestræbe os for ved Maadehold og billighed at bidrage til at udjevne hiin usalige Uenighed, saaledes som hele Statens Vel og vor hellige Pligt kræver det til dens Fremme." - Andet Møde aabnedes med en Tale af Præsidenten, Etatsr. Falck, i Anledning af den i den kongl. Bekjendtgjørelse indeholdte Dadel til Stænderforsamlingen, hvilken han anførte og derpaa tilføiede, at han troede at tale i hele Forsamlingens Navn, naar han afgav følgende Erklæring: "at Forsamlingen vel havde følt sig smerteligt berørt ved det mod den yttrede allerhøieste Mishag, endskjøndt den dog, efter dens Væsen og ifølge § 59 af Forordn. 15. Mai 1834, kun havde ladet sig lede af Hensyn til det, der efter dens samvittighedsfulde Overbeviisning kunde bidrage til Almeenvellets Fremme, og da den var sig bevidst, ikke at have afveget fra sin Rets og Pligtens Vei og at den altid havde fulgt sin samvittighedsfulde Overbeviisning, og maatte derfor søge sin Beroligelse i Bevidstheden derom. Medlemmerne af Stænderforsamlingen kunde efter den modneste Overveielse ikke indsee, at der fra Forsamlingen var udgaaet Yttringer og Andragender, som over skrede de Forsamlingen i den almindelige Forordn. af 28. Mai 1831 anviste Grændser, og det saameget mindre, som der ikke i den allerhøieste Bekjendtgjørelse var nærmere betegnet saadanne Yttringer og Andragender. Stænderforsamlingen havde den Bevidsthed, at den bestandig tog Hensyn til det elskede Fædrelands Vel og Ære, havde altid pligtmæssigt hel ligget de dem forelagde Lovudkast sin Virksomhed efter deres Kræfter." - Paa Præsidentens Spørgsmaal, om Forsamlingen var enig med ham i den afgivne Erklæring, reiste alle Medlemmer sig og gave saaledes eensstemmig deres Bifald tilkiende. Sluttelig fandt Præsidenten sig endnu foranlediget til denne Erklæring, at han, ogsaa hvad hans personlige Stilling i forrige Session angik, ikke troede at have givet Anledning til den Bebreidelse, ikke at have opfyldt sine Pligter, han var sig vel Ufuldkommenheden af sine Præstationer bevidst, men holdt sig dog forvisset om, ikke at have medvirket til, at Forsamlingen havde overskredet Grændserne for sin Kompetence." Gülichs Forslag om en Adresse lod man bortfalde, deels paa Grund af de i den kongl. Bekjendtgjørelse indeholdte Yttringer og deels som Følge af den oplæste Erklæring, som, optagen i Protokollen, antoges vilde blive meddeelt Regjeringen. - Blandt de mange andre i denne Session anmeldte, tildeels interessante Propositioner, er atter den om en Forening af begge Hertugdømmernes Stænderforsamlinger, af den tidligere Proponent, Henningsen, og fremdeles en Proposition af Dr. Gülich, om at der forelægges en fælleds Forsamling af Repræsentanter fra begge Hertugdømmerne en formelig slesvigholsteensk Konstitution, med afgjørende Stemme for Folkerepræsentanterne ved Skatternes Oppebørsel og Anvendelse, og ved Lovgivningen.