Viborger Samler, 1839-06-17
Ved Slutningen af forrige Maaned er under Hirschholms Birks Jurisdiction bleven oplyst følgende Brandstiftelse. Søndagen den 5te Mai om Eftermiddagen henved Kl. 5 udbrød Jld i Dumpedals Vandmølle (nær Rudersdal), og med saadan Voldsomhed, at Møllen inden kort Tid var nedbrændt. Under det øieblikkeligen derefter paabegyndte Forhør, der vedvarede til Kl. 3 om Morgenen, var ingen Oplysning at erholde og Jldens Opkomst. Jmidlertid opstod saa stærk Formodning imod Papirmagersvend Niels Saxmann, der arbeidede hos Leieren af Møllen, Papirfabricant Johan Frederik Køssel, at hiin strax og nogle Dage efter ogsaa nævnte Leier saavelsom Møllens Eier bleve arresterede. Der hengik imidlertid en 3 Ugers Tid, uden at der fremkom nogen Tilstaaelse eller noget afgjørende Beviisdatum imod de Paagieldende, og det selv, efterat den nøiagtigste Ransagning var bleven anstillet paa Svendens Boepæl samt tilstødende Hauge og Mark; thi det lod sig formode, at Principalen var bleven bestiaalen, og at Branden skulde dække Tyveriet. Forhøret syntes nu alt at være ved sin Slutning, men, forikke at undlade ethvert Forsøg, som Omstændighederne tilsagde, besluttede Jnqvisitor den 29de f. M. at undersøge Brandtomten og den af Rossel leiede Hauge. Efter meget forgiæves Arbeide med Jernsøgere og Spader var man da saa heldig i en saakaldet Kartoffelkielder at finde nedgravet en stor Kurv, hvori laae noget Linned, endeel Sølv- og Kobbertøi m.m. Disse Effecter vedkjendtes som RøsselsEiendom, og efterat Saxmanns 12aarige Stedsøn havde afgivet en for Stedfaderen ugunstig Forklaring, tilstod først denne og siden Røssel deres Brede, hvis nærmere Omstændigheder ere følgende. – Engang, da N. kom tilbage fra Kjøbenhavn, fortalte han sin Svend, at en Papirmager derhavde viist ham 1200 Rbd., som denne havde hævet i Brand erstatning for assurerede Meubler, der vare brændte tilligemed en Mølle paa Landet. De Samtalende meente, at det ei var gaaet rigtigt til hermed, og Røssel spurgte nu Sax mann, om han kunde begaae den Synd at brænde et Sted af, hvortil denne svarede, at sligt ikke kunde røre hans Samvittighed, naar der ikke brændte Mennesker og Creaturer. Efter flere Samtaler og denne Gjenstand hvorunder N. ikke undlod at beklage sig over, at han ei kunde bestaae ved den leiede Mølle –, og efterat N. havde for 1500 Rbd. as sureret sit Jndboe, Papir, Klude og Jnventarium, fastsattes Søndagen den 5te Mai som den Dag, Brandstiftelsen, skulde iværksættes. Fredagen i Forveien havde R. solgt sit Oplag af Papir i Kjøbenhavn, og paa selve Dagen forlod han med Kone og 2 Børn Stedet, for at undgaae Mistanke. Da han ikke var for, at det gode Jndboe skulde brænde, blev han enig med S. om, at endeel deraf skulde nedgraves, i hvilket Øiemed om Løverdagen blev gravet et Hul i Kartoffelkjelderen, og en stor Kurv der nedsat. Først ved Middagstid om Søndagen var der Leilighed for S. til at udføre Planen. Han bragte da de nu fundne Effecter ud i Kartoffelkjelderen og bedækkede samme med et Jordlag, samt satte derpaa i et Klædeskab i det Værelse, hvor Meublerne stode, et tændt Lys, omgivet af endeel i smeltet Tælle dyp ret Papir samt noget tørt Fyrrebrænde, saaledes, at alt dette maatte tænde, saasnart Lyset var nedbrændt. Han forlod derpaa Møllen, og da Røgen efter omtrent en halv Times Tid blev bemærket og Folk vare tilkaldte, havde Jlden alt greben stærk om sig. – Jøvrigt bemærkes, at Røssel, der har gode Vidnesbyrd om sin tidligere Vandel, sad efter hans Stilling ikke i slette Kaar, men har stedse yttret en nærig Characteer. Saarmann levede i yderste Fattigdom med et lastværdigt Fruentimmer og 4 Børn. Hans tidligere Forhold er ikke anbefalet, dog har han ikke tilforn været straffet for nogen Forbrydelse. (Hels. Av.)