Berlingske Tidende, 1820-09-08
Fredag Eftermiddag den 24de ankom et Skib fra Napel med Bekiendtgiørelser til General=Gouverneuren Cto Recalli, til General Church og de øvrige Anthoriteter angaaende Begivenhederne i Reapel den 7de Juli, hvorpaa en kort Proclamation imod Aften op sloges paa Gaderne. En Følge heraf var en stor Bevægelse igiennem alle Folkeklasser, alle paasatte den trefarvede Corde, sort, rødt og blaat, men de fleste bare tillige et orangefarvet Baand (den ficilianske Nationalfarve) i Knaphullet. Man tilføiede endnu en paa samme malet sort Ørn, Siciliens Vaaben, og viiste derved Lyst til egen National-Regiering og Constitution. Da Processionen med den hellige Rosalies Sarkosag Løverdagen den 15de var andt kort efter Midnat, kjørte General Church hiem i sin Vogn, fulgt af General Coglitore og sine tvende Adjutanter. Paa hans Vei faae han adskillige Soldater og Underofficere, som havde anlagt det gule Baand, og, blandede med Pobrien, istemmede dens Raad. Han holdt stille, og befalede de Militaire at forføie sig til deres Qvarterer, uden at tillade sig Jnsubordinationsfeil, som han ingenlunde vilde taale. Den omstimlede Pøbel forbittredes herover, en Munk sprang frem- og op paa Vognen, tog General Church i Brystet og raabte: "at den engelske Ridding, hidsendt for at tyrannisere dem, maatte dræbes. Munken blev fing tilbage, og General Church lod kiøre derfra i Gaalop til et afsides liggende Landsted, hvorfra han strax indskibede sig paa en engelsk Corvet. Jmidlertid ileds Folkestimmelen til brittisyHotel paa Piana Marina, og forlangte Beneralen udleveret. Værten, som forsikkrede at han er var kommen derhen tilbage, havde den Uforsigtighed at ville bortskræmme Mængden med to blindtladte Vistolskud, men umiddelbar derpaa bleve de for Huset staaende Skildvagter overmandede, Huset selv stormet, og alle dets Meuble og Løsøre kastet ud gjennem Vinduerne paa Pladsen, hvor de bleve samlede i en Dynge og brændt. Ved det første Morgengry den 16de styrtede Pøbelen hen til det stemplede Papiirs Oplagsburean (Palan20 della carta hullata) slæbte alt rørligt Gods ud, og opbrændte det paa den nærliggende Pitto Marina. Herfra gik den vilde Hob til Handels- og Criminelrettens Palais, hvis Effecter bleve behandlede paa samme Maade. Det næste Palais som storme des var Marchise Førreris. Prægtige Meubler og selv betydelige Pengesummer udkastedes af Vinduerne og brændtes. Inden Middag satte en anden Masse sig i Besiddelse af Castellet og Tøihuset, hvorpaa Vaaben uophørlig uddeeltes til Alle indtil de meest vialtede Tiggere. Efter Middagen stormedes Prindsen af Acis Huus, og alt Jndboe opbrændtes. En anden Hob nedstyrtede Kongens colossale Marmorbule, som befandt sig ved Marinen. Skræk og Angest havde betaget alle retsindede Jndvaanere, intet Modværge skeet; de øverste Authorneter vare enten flygtede ener uvirksomme; Militairet rørte sig et den hele Dag. Om Eftermiddagen Kl. 6 opsloges vel en Placat fra Principe Cattalica, hvori Folket og især dets tilsyneladende Formænd bleve anmodede at møde i Erkebiskoppens Pallads, for at væbne sig bedre, organiseres i Bataille, loner, og for at vedligeholde Nationens Ære; men ingen syntes at agte paa denne ilde beregnede Opfordring. Baalene brændte uophørlig; ingen befalede, ingen adlød, og enhver ventede med Skræ paa næste Dags Begivenheder. Natten var yderst uroelig. Den 17de om Formiddagen Kl. 10 opstod en Kamp imellem Pødelen og endeel af Militairet, som meest udfægtedes i Told=Gaden og paa Piazzo Marina; flere faldt paa begge Sider. Da dernæst Militairets Anfører, Oberst Campo Franco, var falden, overvældedes Militairet, og maatte trække sig tilbage samt Baricaderede sig paa en af Bastionerne, hvis Kanoner vendtes mod Opgangen. Under denne Kamp blev ulykkeligviis Hovedfængslet la Beccheria aabnet, 600 Mordere og Røvere, foruden 11 til 1200 andre Fanger, udlodes og bevæbnedes. Kampen med det Militaire, der omtrent bestod af 3000 Mand, hvorimod den bevæbnede Pødeel udgjorde mere end 30,000 Mennesker, blev nu fornyet med rasende Heftige hed, og den 17de om Aftenen var alt Militair i Palermod dræbt, flygtet eller fanget. De Dræbtes Antal vare omtrent 200 paa Militairets og ligesaa mange paa Folkets Side, de fangne Officere og Soldater indsluttedes, blandede imellem hinanden, i det nu udtømte Hovedsængsel. Man havde afrevet dem Klædningsstykkerne og rakte dem liden og slet Føde. Siden, da den provisoriske Guntavar stableret, fordeeltes de i tre eller fire forskiellige Localer; Ossicererne særskilte og behandledes noget bedre. Transporten til disse særskildte Fængsler var høist besynderlig : En Munk til Hest med Riffel i Sadlen, Sadel i Haand og Pistoler i Beltet, i Spidsen for en Trop bevæbnede Lazaronis, førte de afvæbnede Officere og Soldater til deres Bestemmelsested. Den 18de om Middagen var Pøbelen ene Herre i Staden, Angest og Skræk steeg paa det høieste, hvo der ikke selv dræbte, frygtede for at dræbes, PrindsCattolica der var flygtet paa Landet, opsøgtes og myrdedes ynkeligen, General Gouverneuren flygtede forklædt, han blev forfulgt, to af Mandskabet i Baaden hvormed han søgte at redde sig, bleve dræbte ved Musketskud fra Strandredden; han sat undkom: men hans Huus blev udplyndret, og Meublerne opbrændte: dog ikke Vinen i Kielder Magazinerne, som Pøbelen deelte, og drak omkring Baalet. De fra Fængslet løsladte Forbrydere fandt det dernæst raadeligt, at ile til Justits=Palatet, og at opbrænde samtlige Criminel=Acter. Natten imellem den 18de og 29de forøgedes Tummulten skrækkelig ved den Omstændighed, at 10 eller 12 af de med Kartrisker ladte Felt Kanoner, som vare opstillede i Hovedgaderne og paa Torvene, befandtes fornaglede; man streg Forræderie (Tradimento). En Person navnlig Sanzia, Snedker af Profession, men af Podelen ophøiet til Artillerie=Jnspecteur, beskyldtes for Gierningen, og myrdedes uden Undersøgelse eller Forsvar. Hans Huus udplyndredes. Forvirringen var nu saa stor at Pøbelen selv begyndte at ræddes :man indsaae Nødvendigheden af at giøre Ende paa Anarchiet, igien at tilveiebringe Sikkerhed og Roe, og at befrie sig fra Morderes og Røveres Enevælde. Desaarsag sammenkaldtes en provisorisk Giunia, hvori flere hæderlige Mænd, skiøn med Livsfare, tage Deel. Dens første Sammenkomst holdtes den 19de i Erkebiskoppens, Cardinal Gravinas Pallads, og under hans Forsæde. Sammens første Kundgjørelse var en fuldkommen Amnestie, ikke allene for alle af Fængslerne undslunne Forbrydere, men og for alle hidtil udøvede Misgierninger, med Anmodning om enten at enroullere sig i de borgerlige Corps til Haandhævelse af den offentlige Rolighed, eller at vendt tilbage til Haandtering og sædvanlige Sydle; men Folket, som nu i fire Dage var vandt til at leve høit af Ro og i en lovløs Lediggang, fandt dette naturligvis beqvemmere end at tiene tarveligt Brød ved ærligt men anstrængende Arbeide; man loe altsaa baade af Tilgivelsen og Jndbydelsen, og Sikkerheden, var saalidet derved tilveiebragt, at Guntens Poslemmer sølv ikke kunde bevæge sig udenfor den Sal, hvori de samledes, med mindre de ledfaaedes af en Garde af den bevæbnede Pøbel, der nu i flere Dage holdt Alle, ja paa en vis Maade sig selv, i en Art af Heleeres ængstelig Tilstand. Stiønt Giungen gjorde alt hvad den kunde, formaaede den dog ikke at afværge Misgierninger, der stedse detegner den raae Masses Skridt, saa ofte den falder tilbage til tøilesløs Vildhed. Prindsen af Act, engang Folkets Afgud, var nu bleven det forhadt. Som Følge heraf udplyndredes - som forommeldt - hans Huus den 16de Juli, han selv var flygtet, men indstillede sig for Guntaen og fordrede at forsvare sin Adfærd. Ham anvistes et Locale i det Erkebiskovelige Pallads, men den 22de samledes Folkestimler der, og raabte: at Prindsen af Aci maatte overgives til Folkets egen Værge. Prindsen selv troede det sikkrest at samtykke heri, og man bragte ham da til en af Casernerne; men neppe var han kommen ind i Forgaarden, førend man raabte: her maa han dræbes. Prindsen omfattede i sin Døds=Angst den Mand, som stod ham nærmest, Broder til en af Bøbelens Anførere, men i samme Øieblik faldt 5 eller 6 Musketskud, som dræbte baade ham og den Mand, han havde klynget sig op til, hvorpaa hans sønderlemmede Legeme slædtes igiennem Gaderne, og enhver Forbigaaende nødtes til at tage Hatten af for dette vederfinggelige Oprog. Mandagen den 24de om Aftenen vindes en Escadre der styrede til Palermos Havn, og skiøndt man kiendte det Napolitanske Flag, tilstædedes Jngen Landgang fra disse Skibe. En Deputation af Guntaensendtes ud til den, og underrettede den om, at man allerede havde besluttet at sende en Deputation directe til Neapel. Escadrens Commanden var hermer tilfreds og ber ikkun om nogle Forfriskninger, som i Mængde bleve udsendte til ham, hvorpaa han igien gik under Seil den 25de. Samme Dag blev Guntaen trungen til at udnævne Munken, Padre Givacchino Boglie, som skal have holdt sig tappert i Slaget mod Tropperne, til Oberst, hvorpaa han, som nu kaldtes ColonisoDen Gienchino Voglica, i fuld Oberst Uniform til Hest holdt sit Indtog i Palermos Gader tilgt af nogle hundrede Hurraraabende Gadedringe. I Aftes, den 26de, afgik den forommeldte Deputation paa et eget Skib til Rapel, og Alle ere i en spændt Forventning af de Foranstaltninger, hvorved man fra Regieringens Side mueligen maatte forsøge paa, her igjen at tilveiebringe Rolighed, Oden og Sikkerhed.