Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1839-07-05
Fædrelandet. Vi have tidligere meddeelt Efterretning om et Overfald, som i Mai Maaned d. A. skete paa nogle Fiskere paa Morsøe, – Berlings Avis meddeler nu nogle nærmere Omstændigheder ved denne Begivenhed, hvoraf sees, at den letteligen kunde have giver Anledning til endnu flere Voldsomheder. Da nemlig Herredsfogden Cancellieraad Rummelhoff, strax efter at have modtaget Anmeldelse om det Passerede, begav sig hen til Stedet, hvor Overfaldet var skeet, for derfra at forfølge Voldsmændene, havde han kun medtaget sin Fuldmægtig og en Sognefoged, og med disse tog han over Øen Jegindahl til den modsatte Strandbred, der ligger under en anden Jurisdiction, men her blev han, da han var ene med Færgemanden, taget i Brystet af denne og truet til at opgive sit Forsæt om at sende Reqvisition til en anden Retsbetjent. Et kraftigt Slag kastede imidlertid Færgemanden omkuld, og ved Hjælp af en forbiseilende Skippers Folk lykkedes det Herredsfogden at bemægtige sig Voldsmændenes Baade og Fiskerredskaber, der bleve førte til Nykjøbing. Medens dette stod paa havde imidlertid Havboerne flokket sig jammen paa Strandbredden, hvor de indtoge en truende Stilling uden dog at forøve voldsomme Handlinger. 16 af dem ere nu blevne arresterede, og Cancelliet, til hvem det Passerede er bleven indberettet, har befalet at Sagen skal behandles justitialiter. Af de Overfaldne fandt Cancellieraaden ved sin Ankomst 2 i Livsfare, paa Een var Armen slagen over og 3 Andre vare uden Samling. Samtlige bleve strax tagne under Lægebehandling, da Cancellieraad Rummelhoff havde medtaget en Læge. paa nærværende Tid, da Sjællands Biskops Færd i Stænderforsamlingen under Debatterne om Sognebaandets Løsning er bleven underkastet flere haarde Domme og navnligen af Catechet Birckedahl, vil det maaskee ikke være flere af Bladets Læsere, ukjært ogsaa at erfare, hvorledes denne Mand bedømmes af Andre. J Dr. Thorsens Skrift: "Udsigt over den danske Litteraturs Historie, hedder det nemlig, hvor Forfatteren omtaler den theologiske Litteratur. Endelig fremtraadte en yngre Geistlig, der virkede saa velgjørende paa et særdeles talrigt og dannet Publikum, at han snart erkjendtes forden, i hvem en christelig Talers bedste Egenskaber paa en harmonisk Maade vare forenede: Jacob Peter Mynster. En paa philosophisk Grandskning bygget Erkjendelse af Christendommens Sandhed laae til Grund for hans opbyggelige Taler og Skrifter, i hvis klare Reflectioner der aabenbarede sig en rig Tankefylde og dybe Blik i det menneskelige Hjerte. De andægtige Følelsers Styrke opvarmede dem; en mild, men mandig Alvor gav dem Værdighed, og Jndbildningskraften smykkede dem ikke saa meget med enkeltstaaende billeder, som den heelt igjennem oplivede dem ved Jdeernes friske og beskuelige Fremstilling. Den reeneste Smag og sikkreste Sprogtact røbede sig endelig i Udtrykkenes passende Valg, og Foredraget, jevnlig svævende mellem Besindighedens og Beggeistringens Tone, savnede aldrig en fast og ædel Holdning. At angive hvad den dybsindige og smagfulde Forfatter i det Hele har præsteret for Theologien og Philosophien, for sand Oplysning og Aandsdannelse, tilkommer os iøvrigt ikke her, thi de fleste baade af hans lærde og populaire Skrifter ere først udkomne i en senere Tid (efter Kjøbenhavnsposten har gjennem flere af dens Nummere behandlet Sagen om Vare-Lotterier, og deri fornemmelig henholdt sig til den af Jndustrie foreningen paa Rentekammerets Forlangende afgivne Betænkning. Af denne seer man, at Jndustriforeningen aldeles bestemt har udtalt sig mod det Princip at ansee Vare=Lotterier som et Middel til at ophjælpe Jndustrien i et Land, hvorimod denne Forenings Majoritet har antaget, at det kunde være gavnligt her for Landet, aldeles temporairt, at meddele en enkelt Mand Bevilling til at foranstalte et saadant, dog kun under visse af den opgivne Betingelser, der skulle betrygge saavel Spillerne som Fabrikanterne. Efter denne Erklæring har Rentekammeret, som bekjendt, meddeelt flere Bevillinger til Vare=Lotterier, men uden at tage mindste Hensyn til de betryggende Betingelser, Foreningen havde foreslaaet, og Resultatet af denne hele Foranstaltning til Jndustriens Fremme har nu Publikum seet i Satterups Fallit. Slutningen af Kjøbenhavnspostens bemærkninger kunne vi ikke andet end gjentage, og derhos paalægge enhver, ved at erindre, at det, som her bemærket, staaer i hans egen Magt ikke at lade sig narre ved slige Foranstaltninger. Man har allerede ret føleligt erfaret, hedder det nemlig, hvilke Frugter en Tilladelse af denne Art kan bære, som ikke bringer mindste Garanti for Foretagendets Soliditet og hvorved dette, som det ogsaa i Betænkningen hedder, maa henføres til de vilde og ufunderede Speculationer, som, langtfra at gavne Jndustrien, fra ethvert Synspunkt maa forkastes.