Aalborg Stiftstidende, 1831-04-19
Spørgsmaalet om Krig og Fred tildrager sig hergesom i Frankrig Alles spændteste Opmærksomhed. Jngen giør sig en Hemmelighed af, at den nu bestaaende Tingenes Tilstand er den slemmeste af alle, og at Afgjørelsens Stund, under hvilken Skikkelse den end vil vise sig, langt maa være at foretrække for den kjedelige for Handel og Vindskibelighed yderst fordærvelige Uvished om den nærmeste Fremtid. De Franske Mibistres Erklæringer uagtet synes det, at vi troe os nær saa Veien til et Brud med Frankrig og at vi derefter indrette vore Forholdsregler, imedens der dog uafladeligen tales om Fredens Vedvaren. Krigsrustningerne fortsættes med største Virksomhed og Jver; vore Finantser tillade os at stille ni Armee-Corpse paa Krigsfod, hvert paa 38000 Mand, og forsyne dem med fornødent Material. Belgiernes stive Paastaaenhed at bille vedblive at holde sig i Besiddelse af Luxemborg, maa efter den af Forbundsdagen fattede Beslutning at give Hollands Konge som Storhertug i Luxemborg den forlangte Hjælp, nødvendigen føre til Forvikklinger af den alvorligste Art, da den Franske Forretningsfører i Frankfurt (man veed ikke, om det er af egen Tilskyndelse eller ifølge modtagne Forholdsordre) har gjort Jndsigelse imod samme Beslutning og andraget paa vedde i Anledning af Belgiens Anliggender stedfindende Underhandlinger overhovedet, endnu i nogen Tid at udsætte dette afgiørende Skridt og først at oppebie Underhandlingernes Udgang. Det er naturligt, at denne Forestilling ikke kunde ændses eller tages til følge og at det efter Udtømmelsen af alle Midler til mindelig Afgjørelse af den Luxemborgske Sag maatte næsten synes ugjørligt at underkaste samme endnu videre Raadslagning. Paa Frankrigs meere eller mindre Deeltagelse for Belgiens Jnteresse beroer nu fornemmeligen Udvidelsen eller den hastige Tilendebringelse af de Fiendtligheder, som Belgierne selv foranledige. Det Franske Ministerium, dersom det vil bevare Europa for en almeen Brand, maa antage en bestemt Farve, erklære sig for Fuldbyrdelsen af de Londonske Protokoller og misbillige den Belgiske Regents Opraab til Luxemborgerne, hvilket ligesaa letsindigen, som forvovent forkaster Magternes Beslutninger, hvis Bestræbelser at adskille de stridende Partier og give Belgien en selvstændig Tilværelse, som det aldrig har været i Besiddelse af, dog burde have været belønnet med mindre Utak. At det Engelske Kabinet lader de Belgiske Anliggender være sig meget magtpaaliggende og ikke undslaaer sig for at betragte dem fra den sande Synspunkt, turde en Med deling til Først Talleyrand fra Lord Palmerston bevise, hvori han forlanger at vide det Franske Ministeries Anskuelser og ganske ligefrem spørger: Giver Frankrig Belgiens Regents, Surlet de Chokiers Opraab til Luxemborgs Jndvaanere sit bifald eller ikke, og er det i sidste Tilfælde findet at understøtte den Belgiske Regerings Paastand paa Luxemborg, i saadant Fald maatte det være udelukket fra Conferentserne om Belgiens Anliggender. Vil det heri tage videre Andeel, saa maatte den nøiagtigste Jagttagelse af de øvrige Magters fattede Beslutninger være en nødvendig Betingelse og enhver Afvigelse fra samme et Troskabsbrud. Ved denne enkelte Behandling af denne vanskeligste politiske Opgave vil dens Løsning hastigen opnaaes og enhver Tvivl om Krig eller Fred hæves, dersom den nuværende Franske Administration holder sig. Den Franske Administration maa have udtalet sig derom forinden Luxemborgs militære Besiddelsestagelse ved Forbundet kan finde Sted. Vedbliver det ved sit hidtil udviste fredelige Sindelav, saa kunde der vel endnu være meget Haab om Fredens Bibeholdelse, men i manglende Fald er en blodig Kamp nærforestaaende. Alle ved den Sag interesserede Magter ere allerede nu sysselsatte med at opstille uhyre Stridskræfter; men hvilke Anstrængelser ville ikke først komme til at finde Sted, naar Krigen viser sig uundgaaelig! Prøisen og Østerrig have for Tiden allerede over 600000 Mand samlede, og begge disse Riger kunne endnu forøge deres Stridskræfter med mere end det Halve. Hvilken frygtelig Magt kommer da tilsammen, naar ogsaa alle de øvrige Forbundstropper stilles paa Krigsfod!