Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-03-14
Jndenlandske Efterretninger. Den Berlingske Tidende meddeler om Gade optøierne den 20de Januar d. A. Følgende: J et foregaaende N have vi berettet, at Politiet havde arresteret et ungt Menneske, som havde havt en væsentlig Andeel i Gadeoptøierne den 20de Januar d. A., og vi skulle nu, efterat have erfaret de væsentligste under Forhøret fremkomne Data, indløse vort Løfte at meddele vore Læsere en Beretning derom. Saaledes som Arrestanten, hvis Navn er Albrecht Gottlob Bech Rye, har fortalt de Begivenheder, hvortil han har medvirket, maae de ogsaa, efter de iøvrigt fremkomne Oplysninger, antages at være foregaaede. Han havde, sagde han, overværet Pladeringen af Hr. Lehmanns Sag for Høiesteret, og var bleven i høi Grad exalteret; den 20de Januar, da Dommen blev afsagt, opholdt han sig udenfor det saakaldte Prindsens Palais, for at erfare Resultatet, og da dette var blevet forkyndt, og den forsamlede Menneskemasse satte sig i Bevægelse til lille Kjøbmagergade, formodede han, at dens Hensigt var at bringe Hr. Lehmann et Hurra udenfor hans Bopæl, hvorfor han ilede sammesteds hen, men ad en anden Vei, for at komme hurtigere. Underveis gik han ind i en Boutik, og laante der, mod at sætte sin Kniv i Pant, en Stok, for at han kunde have noget at værge sig med, hvis Politiet skulde falde paa med Magt at adsplitte Folkemassen, naar den raabte Hurra, men han fik ingen Anledning til at bruge den. Under det første Hurra, som udbragtes, stod han paa Kultorvet, og da han saae, at de udenfor Hr. Lehmanns Bopæl forsamlede Mennesker flygtede til begge Sider, som han antog, adsplittede af Politiet, tilraabte han med høi Stemme den Masse, der løb mod Kultorvet, at staae, og opfordrede den dernæst til at følge ham, hvorpaa han med en Deel Menneskeer begav sig hen til Hr. Lehmanns Bopæl og udbragte Hurra for ham. Fra dette Sted fulgte han med Mængden, ned ad store Kjøbmagergade til Østergade, idet han havde hørt Nogen yttre, at man skulde begive sig til Amalienborgplads for at bede og Naade forden Domfældte (hvilken Jdee begeistrede ham. Da den Masse, hvori han befandt sig, standsede paa Østergade, tvivlraadig og delibererende om, hvorhen den skulde vende sig, raabte han: til Amalienborg!" og fik saaledes en stor Deel Menneskeer til at følge med derhen, hvor de opstillede sig ved Statuen, lige foran Hs. Majestæts Palais. Her udbragte han et længe leve for Hr. Lehmann, hvorpaa fulgte Hurraraab fra de omkring ham Staaende. Da han i lang Tid havde tænkt paa, hvor ønskeligt det var, om Landet kunde erholde en Constitution, meente han, at nu var det meest passende Øieblik kommet til at frembære dette Ønske for Hs. Majestæt, og han udbragte derpaa et Leve for Constitutionen, hvilket atter ledsagedes af Hurraraab fra de Mennesker, der omgave ham. Hans Eraltation havde nu naaet sit Høieste, og efterat han havde udbragt dette sidste Raab, blev han nedstemt, ja han kom endog i en uhyggelig Stemning, især fordi han havde ventet at see Hs. Majestæt vise sig paa Balconen for Folket, hvilket ikke skete. Til det Mismod, der saaledes strax betog ham, og vedblev hele Dagen, bidrog ligeledes et Blik, han kastede paa de Omgivelser, der havde ledsaget hans Leve for Constitutionen med Hurraraab; thi han var gaaet til Am lienborg mellem velklædte Personer, som han antog for Studenter, men han bemærkede først nu, at disse vare blevne tilbage i Frederiksgaden, og at han meest var omgiven af Gadedrenge og den laveste Pøbel. – Mismodig gik han nu omkring i Gaderne Resten af Dagen, og var vel tilstede ved nogle af de Optøier, der fandt Sted om Aftenen, men uden at deeltage deri, indtil han blev ført hjem af en af hans Bekjendtere, der havde erfaret hans Adfærd paa Amalienborg, og som opsøgte ham, for at forebygge, at han deeltog i de Excesser, man ventede om Aftenen. Arrestantens Eraltation havde været saa stor, at han ikke nøie kan anføre ipsissima verba, han paa de forskjellige Steder havde brugt, og eene den foranledigede hans Adfærd, der, som han har forsikkret, blot skete efter Øieblikkets Jndskydelse, og uden at Fornuften fulgte ham, saaledes som han ønskede, hvorfor han ogsaa senere har undret sig over sig selv, og fortrød, hvad han havde gjort. Det, Arrestanten saaledes har forklaret om sin Sindsstemning, er ogsaa bekræftet af flere Personer, der have seet ham paa lille Kjøbmagergade, eller talt med ham den samme eller de nærmest paafølgende Dage, og til dem har han blandt andet udladt sig med, at han ikke rigtig havde vidst, hvad han gjorde, at han fortrød det, og skammede sig over sine overilede Handlinger. Ved Gjennemsyn af hans Papirer oplystes det, at han har skrevet, og tildeels indleveret adskillige Artikler til nogle af Hovedstadens saakaldte Oppositionsblade, men der skal ikke være trykket andet deraf end et lille Stykke, Corsaren har optaget.