Corsaren, 1844-05-17
Anden Forelæsning for den danske Almue. (See Nr. 187.) Kongen har, som J formodenlig i disse Dage have hørt, forlangt, at der skal udarbeides en ny Trykkefrihedslov, blandt Andet for at forhindre, at der næres Utilfredshed mellem Jorddrot og Fæstebonde. Hermed har Kongen efter min Formening sigtet til den Berlingske Tidende og Aftenbladet, der forlange, at den nuværende Tilstand, skal vedblive uforandret, saasom den nuværende Tilstand jo netop er den, der nærer Utilfredsheden. J alt Fald er Kongen da for viis til at mene, at det er den uafhængige Presses Nødraab paa Eders Vegne, der har Skyld i Utilfredsheden, ligesaa lidt som Nogen vilde sige, at det er Veirfanen, der har Skyld i, at Vinden dreier sig, eller at Barnet har ondt i Maven, fordi det skriger, hvorimod det snarere skriger, fordi det har ondt i Maven. Saaledes har ogsaa Pressen skreget, fordi J fik Prygl, men J have ingenlunde faaet Prygl, fordi Pressen skreg. Men hvorom Alting er: Det veed jeg, at jeg har Ret til at sige Jer, hvad jeg troer kunde være gavnligt for Jer, naar jeg forresten ikke overtræder Lands Lov; thi vel er Kongens Villie Landets Lov, men Kongen kan ogsaa kun gjennem Loven udtale sin Villie tydelig. Saa vil jeg da begynde, hvor jeg slap sidst, nemlig med, at det var Noget i Loven, J skulde have forandret. Men nu er Sagen den: Hvad ville I have anderledes, og paa hvilken Maade? Der er nu Grev Reventlow til Christianssæde. Han mener, at J ville være hjulpne ved christen Kjærlighed og ved at pløie med Køer. Hvad hans Raad med Køerne angaaer, da er det meget godt og leder til adskillige andre gode Raad. Saaledes behøve nu flere af Eder ikke længer at stjæle Kviste i Skoven - J skulle blot i rette Tid indkjøbe Eders Vinterbrænde. Hvorfor gaaer du, Mads, med hullede Træskoe? Du behøver jo kun at kjøbe dig et Par Støvler. Du, Peiter, lider af Svækkelse formedelst Sult og daarlig Kost; spiis du hver Middag en Tallerken Suppe og drik en Flaske Viin, til, saa gaaer den Sygdom over. - Det andet Raad, den christelige Kjærlighed, er ganske fortræffeligt; det er aldeles vist, at Huusmændene vilde være hjulpne betydeligt, naar Herremændene behandlede dem med christen Kjærlighed. Der behøves altsaa kun et Lovbud, hvorved det paalægges enhver Herremand at være christenkjærlig. Vi maae følgelig lade Grev Reventlows Forslag ligge, indtil J faae Køer og Godseierne christen Kjærlighed - og saa behøve vi ikke Forslaget. Derimod er der endeel liberale Folk, som forsikkre Jer, at Alt vilde blive godt, naar Godseieren ikke længere fik Lov til at sætte saa høie og ufordeelagtige Fæstebetingelser, som han selv finder for godt. Og det troe J med og længes ret efter at see saadan en Kapsun lagt paa Godseierne. Hvad vilde J da først sige, naar der udkom en Lov, som befalede Kromanden at nedsætte Prisen for en halv Pægle Brændeviin til det Halve, nemlig I ss, for et Kruus Øl ligeledes til 1 st. og item for et Spand Skraa til 114 s. Saa kunde J da faae dobbelt saa meget Brændeviin, Øl og Skraa som før - ikke sandt? Nei, saa fik I - slet Intet; thi saa vilde Jngen være Kromand. Om det nu end ikke vilde gaae saa slemt, hvis Prisen paa Godseierens Varer blev nedsat, og J altsaa just ikke risikerede den Ulykke, at der ikke meere vilde existere Godseiere, saa vilde dog andre slemme Ubehageligheder indtræffe. Jeg vil ikke tale om, at mange Capitaler derved vilde blive unddragne Agerdyrkningen, hvorved ogsaa J kom til at lide; heller ikke om, at Godseieren paa mange Maader ved Hjælp af Procuratorer og Rettens Folk, som J nok vide, kunde fortrædige og skade den ham paatvungne Fæster; men jeg vil tage Sagen fra en ganske anden Side og spørge Jer, hvorfor J netop ville behandles som Børn? Hvorfor ville J altid have Regeringen som en truende : Papa i Baghaanden, for at passe paa, at de store Børn (Godseierne) ikke gjøre Jer smaae Fortræd? Synes det Eder ikke langt rimeligere, at baade J og Godseierne blive betragtede som voxne Mennesker, der frit kunde enes om den Ting? Naar Godseierne fik Lov til at skrue Prisen saa høit som de vilde, J paa den anden Side, traadte i samme Forhold til dem som andre frivillige Leiere, kunde ernære Jer ved Dagarbeide uden Hoveri - saa skulle J see, hvor rart I enedes med Godseierne. Hvorfor kunne J Bønder ved Holbek ikke sætte Prisen paa en Tønde Rug for os Kjøbenhavnere til 7 eller 8 Rbd.? Fordi vi, naar vi ikke kunde handle med Jer, vilde handle med Bønderne fra Stevns eller Refsnæs, og, naar ogsaa disse gjorde sig rebelske, sende Skibe ud for at hente os Rug fra andre Steder. Skulde derimod hvert Qvarteer af Kjøbenhavn tage sin Sæd fra en bestemt Eier, saa kunde Prisen opskrues, ligesom Godseierne nu kunne gjøre med Fæsterne, fordi I ere tvungne til at arbeide for dem. Ja, I lee vistnok ret hjerteligt ved den blotte Tanke om, at hvert Qvarteer af Kjøbenhavn skulde tage sin Sæd fra bestemte Bønder; men noget ganske Lignende har virkelig existeret i gamle Dage, og Eders hele Forhold til Godseierne er en Levning fra den gamle Tid - saa Tingen er just ikke saa meget munter og latterlig, idet mindste for Jer. Seer J, i gamle Dage, det vil sige for et Par hundrede Aar siden, da anlagde man de stive Haver, hvori det ene Træ nøiagtigt blev gjort ligesaa stort som det andet, og Menneskene betragtede man accurat som Træer. Naar et Menneske arbeidede sig frem foran sin Nabo, saa forlangte strax Naboen, istedetfor at arbeide sig ligesaa langt op, at han skulde bringes ned igjen, og det skete ogsaa. Enhver var fornøiet med hvilkensomhelst Tvang, man paalagde ham, naar blot Naboen havde ligesaa megen. Men for et halvt hundrede Aar siden var der nogle Mennesker, som faldt paa den Tanke: Hvad om Menneskene istedetfor at have lige megen Tvang havde ligemegen Frihed? Man gjorde et Forsøg, og det er utroligt, hvor høit Menneskene ere skudte op paa alle de Steder, hvor Forsøget efterlignedes. Kunne J nu mærke, at J og Eders liberale Raadgivere ere 50 Aar tilbage i Tiden, naar J. og de forlange, at Godseiere skulle underkastes ligesaa megen Tvang som J, istedetfor at forlange, at J skulle have ligesaa megen Frihed som Godseierne? J give jo paa en Maade Scavenius Ret, da han meente, at der aarlig burde fødes færre Huusmandsbørn; thi hvilken Sag er alvorligst: at gifte sig eller leie et Huus? Jeg mener, gifte sig. Forlange J nu, at Regeringen skal være med og paasee Jert Tarv, naar I leie Huus, saa maa den jo langt mere være med og paasee Jert Tarv, naar J. frie til Eders Kjerester. J give ogsaa Regeringen Ret, naar den siger, at J ikke ere modne til Friheden. Thi Friheden løser rigtignok enhver Knude; men sommetider, naar den bliver utaalmodig, hugger den ogsaa Knuden over med sit Sværd. Men Børn tør man ikke give skarpe Vaaben ihænde, og J ville jo selv betragtes og behandles som Børn. Der er derfor ikke anden Udvei, end at J vise, at I ere voxne Mennesker. Hvorledes J skulle vise dette, skal jeg gjøre mig Umage for at tydeliggjøre Eder næste Gang.