Aarhuus Stifts-Tidende, 1796-03-16
Et af vore Dagblade, Journalernes Censor kaldet, indeholder følgende bemærkning over Hovedstadens Forfatning: Paris kan betragtes under 2 Synspuncter: Den Lykkelige, som ved Siden af en smuk Kone, kan fordøie det Maaltid han for 2000 Livres har indtaget hos Restaurateuren Robert; maae med Ret finde at alt gaaer godt. Skuespillene ere fornøielige; Torvene ere forsynede med Overflødighed af Fornødenheder; Municipaliteterne ere vel besadte; Ministrene ere Engler af Jndsigt og Arbeidsomhed; Assignaterne giør samme Tieneste som rede Penge; det tvungne Laan gaaer frivillig ind; de unge Folk gaaer til Grændserne som til et Bryllup; Viinhusene ere saa fulde af Drikkere, som om slagne; Jacobinerne vover ikke at vise sig; Rojalisterne Flasken kun kostede 10 Sous; Chouanerne ere overalt ere ikke at frygte; kort, alle Nyeheder ere gode, alle Mennesker ere Brødre, alle Patrioter vil omarme hinanden og i Maii vil vi have Fred - ikke sandt mine Kiere! Men ach, medens denne Lykkelige overlader sig til behagelige Drømme, hvad for sørgelige Tanker maae da Brød og nogle Sild, til at uddeele imellem sin Kone, ikke opstaae hos den, som ikkun har 2 Pund grovt sit Barn og sig, og endnu dertil er i Frygt for, at denne kummerfulde Bid skal fratages ham, Sukkende raaber han: Forhen havde jeg mine 1000 Rdlr. aarlige Renter, mit Kiøkken var forsynet; jeg havde min Flaske Viin daglig, og mere Brød end jeg behøvede. Men, hvad kan jeg nu begynde med 1000 Rdr. da de skammer mig ved at tigge. Kaster jeg mine Blik læn kun er 15 Franker værd, Arbeide kan jeg ikke, og jeg ved de Ulykkeliges Klager; Fiendskab, forklædt i Vender af den offentlige Elendighed. Rige, som ere døve gere hen, saa fremstiller sig for mig, lutter sørgelige Bille skab; skjult Had; Uenighed i Familier, arvelig Hevnkovenes Helligdom, bestandig Forræderie; høiebeskyttegierrighed; lovmæssige Mord; Parthiehad; Cabaler i de Jacobiner; aabenbare conspirerende Rojalister, uvirksomme Republikanere; almindelig Giering; Had i det Jndre; Krigsværdet uden for; Bagtalelse, ophævet til et System; Bagtalerne ærede; en alt opslugende Agiotage; en krebartet Ryggesløshed; Borger som nødvendig burde være enige, men af Lidenskaber, ere adskildte; en Forsamling af Mennesker, men ikke meer noget Selskab. Han græder. Hans Kone siger til ham: Hvorfor sørger du saa overmaade? Dette Omde, som du begræder, er ikke dit Verk, det vil ikke var re evig. Du elskede Revolutionen, den har gjort dig ulykkelig. Vi har endnu Hænder, et Barn, lad os ikke fortvivle. En god Regiering kan giøre det altsammen godt. Vore Sild bliver kolde, vi maae spise. Bladet Quotidiennes Forfatter, forsvarer og Ludvig den 16des Datter, imod Prindsen af Hessen-Reinsels, som nu skriver det Jacobinske Blad: Lami des loix, hvorhan har bagtalt hende. Efter at have afskildret Prindsen af Hessen-Reinfelds, med temmelig sorte Farver, tiltaler han Prindsessen: "Skulle denne nye Spot, endelig indgade noget Had hos dig til det Folk i hvis Skiødu er født, betænk da, at denne Elændige er en Tydsker, De fleste Franskmænd vil vist ved at læse dette afskyelige Sted blive opirrede. Om endog disse nædle Besodede, daglig skrev ondt imod dig, saa vil du dog altid blive en Giendstand for alle Folkeslags Høiagtelse, som kiender dine Ulykker.