Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-12-17
Nykjøbing, den 17de December. Vort Nr. 152, indeholdt en indsendt Opfordring til Nykjøbing Cathedral skoles Bestyrelse om at lade Skolens Reglement aftrykke i Disciplenes Characteerbøger, – en Opfordring, der var motiveret ved en i Skolen indtruffen Begivenhed, som Jndsenderen paapegede som egnet til offentlig Omtale. Vi have ladet det være os maatpaaliggende at indhente nøiagtig Oplysning om denne Begivenhed, og maae efter hvad vi derved have erfaret være fuldkommen enige med Jndsenderen i, at den fortjener at holdes til Lyset. En Tilsigelse af Rector Rosendahl til Disciplene, at gaae i Kirke hver 2den Søndag og at møde til en af ham ledet Forberedelse til Altergangen udenfor Skoletiden, foranledigede en Fader til at holde sin 10-aarige Søn fra begge disse, saavidt han skjønnede, for Børn i den Alder mindre passende Forsamlinger. Rector straffede Barnet for Udeblivelse fra Kirken, for Udeblivelsen fra Forberedelsen til Altergang tiltænktes Barnet en Straf, til hvilken Faderen nægtede sit Samtykke. Den deraf opstaaede Conference imellem Parterne har ledet til det Resultat, at Børnene i nederste Classe ved en Lærerforsamling ere fritagne for Kirkegang (hvilken iøvrigt efter Skoleforordningen ikke afhænger af Rector, naar Børnenes Forældre og Værger ere i Byen, og med Hensyn til det sidste Punct synes Retor at have opgivet at forlange en Straf exeqveret, der i dette Tilfælde vilde være ubeføiet, for ikke at bruge langt haardere Udtryk, hvortil der her var saa rig Anledning. Vi tvivle ikke om, at Sagen forekommer En og Anden at være af privat Natur, thi der gives, forunderligt nok, endnu Folk, der ansee enhver nok saa skaansom offentlig Omtale af Embedsmænds større eller mindre Vilkaarlighed for indiseret og sætte Gjenstandens Vigtighed langt under den mulige "Krænkelse, man derved foraarsager de kjære Embedsmænd, skjøndt disse ofte selv gjøre det fast umuligt at tie, idet de, af Sky for at tilstaae deres Misgreb, søge at gjennemføre disse ved deres Embedsmyndighed, indtil de tilsidst staae blottede, og dette da ovenikjøbet med Harme i Hjertet imod Den, der i Sagens Jnteresse (som Vedkommende kalde det, skaanselløst) drager deres Færd frem for Offentlighedens Domstol. Disse Folk svare vi, at her, foruden det Private i Sagen, er et almindeligt, et vigtigt Spørgsmaal, om Rector kan fordre Kirkegang af de øvrige Disciple, hvor Forældrene mulig kunde nægte dette, altsaa om Rectors Myndighed over Disciplene i denne Henseende gaaer over Forældrenes, uafgjort (Lærerforsamlingens Resultat gaaer nemlig videre end Skoleforordningens Bydende). Hvad nu den omtalte Tilsigelse af Rector til en Forberedelse til Altergang angaaer, da ere vi overbeviste om, at meget Faa ville med ham finde en saadan passende. Der gives nemlig kun to Alternativer, enten var Forsamlingen en Forberedelse til Altergangen, eller ikke. J første Fald er det en meget almindelig Mening hos Præsterne, at først den Confirmerede bør indvies i det, som Skriften lærer om dette Naademiddel, saa at vistnok Rector hverken hos disse eller andre Fornuftigtænkende vil finde Medhold i, at samle alle Disciplene til en slig Forberedelse, i sidste Fald gives der for ham Leiligheder nok til at lægge Disciplene paa Hjerte, hvad der kan tjene til Opbyggelse og Opmuntring, saa at han ikke behøver at vælge denne Anledning dertil, og endnu mindre kan fordre, at Forældrene, naar de ikke ere enige med ham i Hovedsagen, ubetinget skulle lystre hans Befaling, at lade Disciplene møde, eller finde sig i, at deres Børn, efter at have adlydt deres Forældre, tilsiges en Straf (i dette Tilfælde, at sidde over), som dennegang maatte været dicteret Faderen, men saavidt vil en Skolebestyrer vel ikke i vore Dage gaae J en vis Henseende i Slægt med den ovenfor omtalte Begivenhed er den, der meddeles i efterfølgende Brev, som er os tilstillet fra sikker Haand: Hr. Redacteur.