Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-03
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. og 80000 Fag Attende Aargang. No. 53. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 3 Julii 1821. Nordbye Sogn, i Ribe Amt, Fattigvæsens Regnskab for Aaret 1820. (Slutning; see forr. No.). Maaskee En og Anden vil sige: "det var godt nok at bestemme Fattigskatten for ethvert Sogn efter Beboernes Leilighed og Vilkaar, men naar nu de Trængendes Antal er saa stort, at det dem Tillagte ei var tilstrækkeligt til deres Ophold, hvad Udveie har man da at gribe til, at lade dem omkomme af Hunger og Sult, vilde være umenneskeligt." Under deslige Omstændigheder er der intet andet Middel at vælge, end at efterfølge Mosts Exempel, der under visse Betingelser tillod de Fattige at bede om Almisse. Michaelis har i den første Deel af Skriftet, kaldet den Mosaiske Ret, fra S. 689708, leveret 2de interessante Afhandlinger, der vise iblandt andet, paa hvad Fod Moses vilde have Fattigvæsenet sat, naar det jødiske Folk kom ind i Canaans Land. Moses vilde ikke vide at sige af nogen Betlen iblandt det jødiske Folk. Saa hedder det 5 M. 15, 4. Der skal ikke være en Tigger iblandt Eder. Ved Tiggere eller Betlere forstaaes, efter Michaelis Fortolkning, saadanne Fattige, der ved at bede om Almisser, gik uden for det District, hvor de havde Hjemstand. Derimod tillod Moses de Fattige at bede om Almisser, naar de forbleve i det District, hvor de havde Opholdsted. Saa siges der i samme Cap. 11 V.: Der ville altid være Fattige og Trængende i Landet, derfor byder jeg dig at oplukke din Haand for din Broder, og for den Fattige og Trængende i dit Land. Moses, skriver Michaelis, der tog Verden og Tingene saaledes som de virkeligen ere, var ei platonisk sindet i Udkastet af sine Love og Forordninger; han sørgede vel for de Fattige ved at tillægge dem en vis Andeel af Jordens Grøde og af Tienden. Jmidlertid forudsaae eller formodede han, at en og anden Fattig tilfældigviis vilde geraade i Forlegenhed og savne det Fornødne til Livets Ophold. Deslige gav han Tilladelse, under ovenanførte Jndskrænkning, at bede om Almisser. Noget Lignende læser man i en Forordning om Betlere og Staadere, der i Aaret 1588 blev udgivet, og som findes tilføiet en gammel jydsk Lovbog. Den Distinction, som Moses gjorde imellem Fattige og Tiggere, findes ei i bemeldte Forordning, thi alle Fattige, som ginge omkring og bade om Almisse, enten det skeete hvor de havde hjemme, eller paa fremmede Steder, bleve kaldte Staaddere og Tryglere. Jøvrigt stemme begge Anordninger nøie overeens med hinanden. Thi ligesom Moses tillod de Fattige, der ei kunde komme ud med de dem tillagte Gaver, at gaae omkring og bede om Almisse, naar de ei kom videre, end hvor de havde Hjemstand, saa tillod og Høisalig Kong Frederik den Anden, i hvis Regjeringstid ovenanførte Forordning blev udstedt, de Fattige, der vare forsynede med de behørige Tegn, at gaae omkring og bede godt Folk om Hielp i de Sogne, hvor de hørde hjemme og naar vedkommende Sogne ei vare i Stand til at forsyne deres Fattige med det Høistfornødne, saa var det disse tilladt at vandre til fremmede Sogne for at søge om Hjelp, og ei videre end i Herredet. Godt var det, om al Omgaaende for at bede om Almisse, ganske kunde ophøre. J visse Sogne er Antallet af de Fattige ei større, og Beboernes Vilkaar af den Beskaffenhed, at de Fattige kan nyde den fornødne Understøttelse, at de ei behøve at betie. J Sogne, hvor Antallet af Jndsiddere, og Huusmænd staaer i et passende Forhold til Jordarealet og øvrige Omstændigheder, befindes Fattigskatten at være taalelig og overkommelig. Derimod i Sogne, hvor Folkemængden er uforholdsmæssig og alt for stor, Agerdyrkningen saa indskrænket, at en Bonde ei saaer meer end 8 eller høit 10 Tdr. Korn, og den største Deel af Beboerne ernære sig af Søen og Fiskeriet, som kun yder en smal Fortjeneste, der bliver Fattigskatten en trykkende Byrde at udrede, saa at de Fattige omsider vil komme til at mangle den fornødne Hielp og Understøttelse. Dog troer jeg det er gjørligt, naar Sagen gribes ret an, at hemme og lindre sligt et Onde.