Berlingske Tidende, 1803-05-30
Anden Skrivelse fra London den 20de Maji. J Forgaars er Krigs=Declarationen bleven bekiendtgjort. Den er dat. Westminster den 18de Maj, og indeholder de Grunde, der have bevæget Hs. Majestæt til at tage de nærværende Forholdsregler, da alle Bestræbelser for at vedlige holde Freden have været frugtesløse. Jndholdet af KrigsDeclarationen er følgende : Uagtet de franske Kiøbmænd ere efter Freden behandlede paa bedste Maade i Engelland, har man i Frankerig taget Forholdsregler, som vare meget trykkende for den engelske Handel. De Handelsagenter, som Frankerigsendte til de engelske Pladser, vare tildeels militaire Personer, forsynede med Jnstructioner til at underrette sig om Havnenes Dybde og at optage Planer af Egnene. Med Bedrøvelse saae Hs. Majestæt, at den nærværende Regiering i Frankerig vedblev Voldsomheds- og Forstørrelses=Systemmet, Uagtet alle Forestillinger forbleve de franske Tropper i Holland, og Helvetiens Uafhængighed blev krænket uagtet Tractaten i Luneville. Frankerig har taget Piemont, Parma Piacenza og Øen Elba i Besiddelse, uden at give Kongen af Sardinien Erstatning for Plemont. Den Tid, som er forløben siden Freden i Amiens, er betegnet med en Række af Angreb, Voldsomheder og Forhaanelser fra den franske Regierings Side. Frankerig fremsat snart den Grundsætning. at Engelland ikke skulde blande sig i noget, som ei udgjorde en Deel af Stipulationerne af Tractaten i Amiens ; en overordentlig Prætension, at Engelland skulde udelukkes fra at Mellemkomst og Deeltagelse i andre Magters Anliggender, naar de ikke vare stipulerede i Tractaten i Amiens. Frankerig fordrede, at de brittiske Tropper skulde rømme Maltha men dette kunde ikke skee, da saa mange Punkter angaaende Malthas Stormester og Øens Garanti vare blevne uopfyldte og da Frankerig havde gjort saa mange Forandringer i Ordenens Constitution. Nu kan Maltheser=Ordenen slet ikke meere ansees som det Corps, til hvilket Maltha, i Følge Stipulationerne af Tractaten i Amiens, skulde gives tilbage, mange af dens Jndkomster ere sequestrerede. At den 10de Art. i benævnte Tractat, for saavidt den angaaer Maltha ikke er bleven opfyldt, kan al saa ikke tilskrives Hs. Majestæt, men den franske og spanske Regiering, hvilken sidste har ophævet 2de Maltheser Tunger. J den 8de og 9de Art. i samme Tractat stipuleres det tyrkiske Riges Jmegritet og de joniske Øers Uafhængighed. Men Hs. Majestæt har siden erfaret, at den franske Regiering har havt fiendtlige Hensigter, mod begge Lande, og at den selv har givet Jdeen om det tyr, kiske Riges Deling. Den første Consul har selv tilstaaet disse Hensigter i sin Communication med Lord Whliworth. Hs. Majestæt saae den franske Regierings Hensigt, at ville krænke de Artikler i Fredsslatningen, som angaae Tyrkiets Jntegtitet o. s. v., og kunde derfor ikke rømme Maltha uden videre Sikkerhed. Den franske Regiering erklærede herpaa peremtorisk og truende de Alternativer: enten Malthas Rømning eller Krigens Fornyelse. Foruden de Ærgierrigheds og Forstørrelses Hensigter, som den franske Regiering lagde for Dagen, tillod den sig ogsaa ofte Forhaanelser imod den storbritanniske Krone og Nation. Overst Sebastians Beretning indeholdt de ubeviisligste beskyldninger mod den brittiske Armee og dens Anfører i Ægypten. En anden Forhaanelse indeholdtes i den Communication, som blev givet det lovgivende Corps, og hvori den første Consul erklærer: at Storbrittannien ikke kan ene holde Frankerig Ligevægten, en ligesaa ugrundet som uanstændig Paastand, der kan ansees som en offentlig Udfordring til Hs. Majestæt og til en brav og mægtig Nation, hvilke begge ere beredte og istand til at sikkre deres Rettigheder med enhver Forhaanelse og Angreb. Hs. Majestæts Bestræbelser for at sikkre Europa Rolighed har været frugtesløs; Høistsamme har kaldt sit Ambassadeur tilbage fra Paris og endt begge Regieringer langvarige og frugtesløse Underhandlinger. Men omend skiønt de skeete Provocationer berettige Hs. Majestæt til større Fordringer, end der er gjort, saa er Høistsamme dog, for at forebygge den Elendighed, som saaledes kunde udbredes over hele Europa, endnu beredvillig til at indlade Sig i en billigt ovarefuldt Arrangement, hvorved slig Ulykke kan forebygges, for saa vidt som det nemlig kan bestaae med Hans egen Ære og Hans Folks Jnteresse. Hs. Majestæt erklærer hele Europa, at han ogsaa endnu vil være beredvillig til at indlade sig i et Arrangement, hvorved han kan erholde Statissaction for at Forhaanelser, som ere tilfølede Hans Kron og Folk, og hvorved der kan forskaffes væsentlig Sikkerhed, mod videre Jndgreb fra Frankerigs Side. Hs. Majestæt ledes ikke af nogen Disposition til at blande sig i nogen anden Stats egne Anliggender, heller ikke af noget Erobrings- og Forstørrelses=Project, men ikkun af Følelsen for det, som tilkommer hans Krones Ære og hans Folks Jnteresse, og af den inderligste Længsel efter at standse et Systems videre Fremskridt, hvilket, om det ingen Modstand finder, vil blive ødelæggende for hele den civiliserede Verden, J Forgaars Aftes ankom Lord Whitworth hertil. Ved hans Afreise fra Calais blev han saluteret med en Salve af Kanonerne. Samme Agtelsestegn blev viist General Anbross, da han i Forgaars sellede fra Dover til Calais Begge Ambassaden er have havt en venskabelig Samtale med hinanden i Dover. Den spanske og bataviske Ambassadeur vare endnu i Forgaars tilstede ved Couren hos Kongen.