Berlingske Tidende, 1799-02-22
Ægypten. En af vore Journaler meddeler som anthentisk følgende Brev, strevet fra Alexandrien, den 19 Brumaire. 7de Aar, af en Lærd, som har Deel i peditionen. Da jeg forlod Paris, formodede jeg aldeles ikke, at det kunde indtræffe en Hændelse, der vilde afskiære al Forbindelse mellem Frankrige og vor nye Colonie. Dette Tilfælde har fundet Sted. See, her ere vi nu som ganske adskilte sta Moderlandet; vi faae ingen Tidender derfra. Jeg har skrevet med alle de Skibe som ere udløbne af Havnen, en jeg veed ikke om mine Breve gaae rigtigt, siden Alerangiens Reed, efter vor Flaades Nederlag, er bloreret af Enklænderne. Siden tolv eller fjorten Dage have Russerne og Tyrkerne ladet sig see tillige med dem for Havnen. Den de, om Aftenen, reiste en Broder af Bonaparte, for at berbringe til Frankrige Pakker, Tidender, Jndstructioner, i de Fahner, som ere tagne i de hidtil forefaldne Batailler, Dag eller i Morgen gaaer et andet Stid til Søes, bestem Regieringen; dette bringer Tidender fra vor Armee. Jeg All, paa min Side, give Dem nogle nøiere Oplysninger de veed, med hvilken Hurtighed vi have erobret Ægypten, have udstaaet de allerstørste Besværligheder, foraarsagede og Heden, da vi marcherede igjennem Ørkenen, men forre en var det næsten nok, at vi lode os see for at trænge ind over Jmidlertid kan Tyrkerne, som ere forfærdede over vorndfald, og snarere overvundne end underkastede, ikke vænne 3 til at modtage Love af de Vantroende, som de kalde det de forstillede sig i de første Maaneder; men siden de have siget den Ottomaniske Ports Krigserklæring at vide, søge de frembringe Uroligheder. Lytteligviis findes denne Nation andet med Græker, Jøder Cagter og Franker. Dera ommer en Mistillid og Uenighed som svækker de fore agender, som de overlægge i det Templer, hvor ingen. kommer ind. Jmidlertid lykkeridder dem paa, den 30te Vendemlaire, at lade udbryde en Opstands Salto som vare. derling. Gen. de næsten tvende Dage. De havde samlet deres Magt paa forskjellige Punkter af Staden, men Tropperne undertvang nogle og forfulgte de andre. De have nedsablet femten Hundrede, som havde trukket sig tilbage i en Mosquee, fra hvilken de skiøde paa dem. Man regner Antallet af Rebellerne, som ere døde, for to til tre Tusinde, for os have de dræbt og myrdet omtrent to hundrede Mand, blandt andre General Dupuis, som kommanderede i Cairo, Adjutanten Sulkouski, og adskillige Jngenieurer ved Broe= og Veivæsenet, som bleve overfaldte i General Caffrarelli Dusalgs Huus, hos hven man for nogle Dage siden havde hensat alle de physiske Jnstrumenter; Caffrarelli var ikke hiemme, og Borgeren Sa ikke heller altsaa vederfaredes dem intet. De Lærde og Kunstnerne, som beboe et Qvarteer i Cairo, der ligger meget langt fra Stadens Middelpunkt, bleve aldeles ikke angrebne. Hovedgeneralen havde sendt dem Vaaben, de toge Musketen paa Skuldrene, og ventede med fast Fod paa Udfaldet. Græ terne have ikke taget Deel i Oprøret. Tvertimod, grebe nogle hundrede af dem til Vaaben imod Tyrkerne og segte de godt. En Ting, som fortiener Opmærksomhed, er, at man i de samme Dage, dræbte nogle Franske, som foer ned af Nilens høire Arm paa nogle Barker, at der vare Uroeligheder i Delta, og at Engelænderne, Russerne og Tyrkerne i Forening, gjorde Mine til at ville angribe Alexandrien, hvor Garnisonens gode Mod og alle Franskes Bevæbning, dæm vede og forhindrede alt. Jeg havde forladt Catro Aftenen førend Oprøret; jeg foer ned af Nilens venstre Arm, og da vi kom igjennem Ørkenen lige fra Rosette indtil Aboukir blev vor Caravane anfaldet af Arabiske Beduineer, man var nødt til at skyde. Vi forsvarede os med Held og vedbleve vor Reise. Denne Sammentræffen af Angreb paa eengang overalt, var uden Tvivl overlagt, og man har Aarsag til at troe, at Engelænderne have havt Deel deri. De seer, at vores Stilling her, fordrer en bestandig Vogtsomhed. Vi maae tage os i Agt for Snigmord, som begaaes hyppigen paa dem, som gaae alene. Man maae altid, naar man reiser, jo endog naar man kuns gaaer noget uden for Stæderne, være ledsaget af en Escorte, ellers staaer man Fare for at faae nogle Flinteskud af Beduinerne, som streife lige indtil Forposterne. Dette er hændet adskillige af mine Colleger ved Konsternes og Videnskabernes Commission. En Professor i Sprogkundskab og en Malere er ogsaa omkomne, andre ere undgaae de som ved et Underværk. Forresten ere vi her under en skiøn Himmelegn, Vinen undtagen, som vi ganske mangle leve vi i meget stor Overflødighed og for godt Kiøb. Vor Armees forskjellige Stillinger begunstige Forbindelsen, med næsten alle Dele af Ægypten, hvilket vi virkeligen kan ansee os at være i Besiddelse af, thi vi besidde ved gode Fæstningsværker, Veiene til Syrien. Ørkenen tiener os til Grændse paa den anden Side, og General Desaix indtager Øvre Ægypten, hvor han forfølger Murat Bey, som er flygtet derhermed Resten af Mamelukkerne, og som ganske er blevet slager, i en Træfning som denne General nyeligen leverede ham Hvad Jbrahim Bey angaaer, da har denne trukket sig tilbagetil Gaza, henimod Syrien, med sine Qvinder, fine Skatte og nogle Tropper. Men han giør ingen Bevægelser der, ved kan altsaa ansee de militaire Operationer som endte for nu værende Tid, med mindre at Tyrken i Foraaret kommer igiennem Syrien, for at forene nogle Operationer med Floden, som er for Damlette og Alexandrien. Hoved generalen synes at leve her i største Tryghed, og hans Exempel giver alle Mod.