Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-07-27
Den 17de og 18de blev debatteret i det En gelse Overhuus om den anden Læsning af den Jrlandske Kirkebill uden at det kom til Bote ring derover; man troer dog at Ministeriet som anstrænger sig meget, vil erholde en Majoritet af 40 til 50 Stemmer. Debatten blev indledet af Erkebiskoppen af Centerbury, Viscount Sidmouth og Hertugen af Newcastle med Bønskrifter mod Billen; saavel denne sidste som Hertugen af Buckingham talte et meget diærvt Sprog, og beskyldte Ministerne for at have tilraadet Kongen at krænke sin Kroningseed. Greve Grey svarede, at saadanne Udeladelser vare uparlementariske; forresten vilde han ikke lade sig bringe ud af sin Fatning ved de ædle Hertugers Allarm og Forbittrelse og at han ikke behøvede deres Raad foret lære sine Pligter at kiende. Han holdt derpaa en lang Tale for at forsvare Regieringens Forholdsregler og sluttede med at erklære, at Ære og Retfærdighed udkræver at Ministeriet holder fast ved sin Bill; thi han vilde aldrig have bragt Tvangsforholdsregler mod Jrland i Forslag, naar han ikke have havt tillige en beroeligende Forholdsregel som denne for Øie. Desuden er denne Bill ingen nye udklækket Tanke af Ministerne, men svarer til de Grundsætninger, som de have opstillet ved Begyndelsen af deres Administration. Aldrig have de skiult den Overbeviisning at den almindelige Forholdsregel af en parlamentarisk Reform, maae kun betragtes som et Middel til et Formaals Opnaaelse, og at andre Reform Forholdsregler maae sættes igiennem for andre Misbrug, for at tilfredsstille Landets billige Forventninger. Mærkværdig var følgende Yttring af Premierministeren: Vi ere nu, Mylords, komne til den Tingenes Tilstand, hvori eet af de to Regieringsprinciper maae beholde Overhaand. Deres Herligheder maae resolvere sig til at fængsle ethvert Reform-Forsøg og undertrykke det, eller de maae vise sig beredvillige til at anvende Reform Principet paa alle saadanne Misbrug, som Tid efter anden have listet sig ind i vor Statsbestyrelse. Til det første Princip kunne Hs. Majestæts nærværende Ministre, aldrig give deres Samtykke; det var en Afsindighed (Hør, Hør, Hør!). De kunne ikke forbinde sig med et System af en nye hellig Alliance imod Europas Friehed, da Forsøgene derpaa, dersom de skulde finde Sted, vilde blive farlige for alle legitime Regieringer, og maaske selv tilintetgjøre dem. Vi kunne ikke Mylords, tage Deel i saadanne Forsøg, og i det vi forkaste dette System, bliver intet andet Valg tilbage for os, end at følge det, som har Jværksættelsen af Reformprincipet i en saadan Grad til Formaal, at man paa den ene Side styrker og sikkrer Constitutionen, og paa den anden Side modsætter sig de vilde og overspendte Meninger og Regeringsvæsen, som kun har Forvirring og Anarchie til Følge (Hør, Hør, Disse Grundsætninger, Mylords, have vi bekiendt os til siden Tiltrædelsen af vort Embede og have siden troeligen fulgt dem. Vi have omhyggeligen gjort og Umage for paa den ene Side at sikkre Constitutionen ved at afskaffe Misbrug, og paa den anden Side at beskytte den saameget mere kraftfuldt mod Voldsmændenes og Sværmernes Angreb. - Huset kom ved denne Tale i en stor Bevægelse; mangfoldige Lords og biskopper talte med Heftighed mod billen, faaledes Erkebiskoppen af Canterbury, imedens at Ærkebiskoppen af Dublin og Biskoppen af London forsvarede den og Debatterne kunde ikke tilendebringes. Den 16de gik i Underhuuset Hr. Ruthwens Resolution igiennem med 88 mod 79 Stemmer uagtet Ministerens Modsættelse om alle Sinecurers Afskaffelse i det heele Brittiske Rige.