Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-12-04
Jndenlandske Efterretninger. En Jndsender har i Kbhpst." offentliggjort følgende Tildragelse: Markedsdagen den 12te September d. A. om Aftenen Kl. omtrent 9 kom tvende Gaardmænd og Sogneforstandere fra et i Nærheden af Varde liggende Sogn, begge ædruelige Mænd og af de meest Oplyste og Agtede i Sognet, kjørende til Byens Søndreport, hvor der opkræves Bropenge, for at begive sig hjem. Foruden dem var paa Vognen den Enes Kone, en Mand fra en længere bortliggende Jurisdiction, og en Tjenestekarl, som holdt et Creatur, hvoraf Bropenge var at erlægge. Vognen gjorde Holdt, og sidstnævnte Karl, der var noget beskjænket, tiltalte derpaa Betjenten, som ankom til Vognen, med de Ord hvad skal Du have Bropenge." Endskjøndt denne Tiltale af bemeldte Karl, efter Omstændighederne, ei synes at kunne indeholde nogen Fornærmelse, tog Betjenten, Jensen, det dog særdeles ilde op, at han blev tiltalt med Du og næst at give sin Fortrydelse herover tilkiende ved at spørge Karlen, naar han havde drukket Dus med ham, gav han sig uden videre til at slaae ham med knyttede Næver i Ansigtet, og hvor han ellers kunde træffe, og da den forved siddende Sogneforstander søgte at tale ham til Rette, ved at forestille, at slige Udladelser dog vel ikke kunde være saa farlige, tildeelte Betjenten ogsaa ham flere Slag i Ansigtet, og da han, fortumlet kom af Vognen, for at søge sin afslaaede Hat, blev han, der var ganske blodig i Ansigtet, endogsaa nedstødt imod Steenbroen af samme Betjent. Den foransiddende Kone blev herover meget forskrækket, og da hun beklagede sig over at saadan Medfart kunde tildeles fredelige og ædruelige Mænd i et Land, hvor der dog var gode Love, erholdt hun et saadant Slag paa Hovedet, at hun, der var af svageligt Helbred, i flere Dage ei kunde forvinde det. - Jmedens det Foranstaaende passerede (det var noget maanelyst) opholdt en ligeledes tilstedeværende Betjent (Hermannsen sig tæt ved Vognen, men uagtet han saaledes maatte antages at have bemærket hvad der foregik, afgav han dog ved det efter General-Toldkammerets Ordre optagne Forhør, under Eeds Tilbud den Forklaring, at han ei havde lagttaget, at Slag bleve uddeelte, ligesom Jensen ogsaa deponerede, at han ikke kunde mindes at have slaaet Nogen. Først under et senere Forhør, da fuldkomment Beviis var fremskaffet for, at det var passeret saaledes som foranført, forandrede Hermannsen sin Forklaring derhen, at han nu erindrede at have seet Jensen tildeele Karlen 34 Slag og Sogneforstanderen 23 Slag. - Det maa vistnok erkjendes, at det er haardt for fredelige Folk at en skulle være udsatte for et saadant Overfald; men ogsaa naar det overveies, hvor afgjørende en Jndflydelse Betjentes Udsagn kunne have i Sager, der undertiden angaae de Vedkommendes hele Velfærd, synes det at være farligt for den offentlige Sikkerhed, at lade saadanne Personer, der have en saadet være enten virkelig eller foregiven ringe Hukommelse, at de ikke kort Tid efter kunne erindre en saa mærkelig Begivenhed, som den at uddeele Slag til Forskjellige eller at see derpaa - vedblive at betjene slige ikke uvigtige Bestillinger. – De var vel ønskeligt, at slige oprørende Handlinger maatte blive alvorlig revsede, og at det kgl. Generaltoldkammer ved Besættelsen af Poster ved Toldvæsenet kunde træffe at vælge erkjendte paalidelige og humanne Mænd med den fornødne Jndsigt i Forholdene. Men mærkeligt er det forøvrigt, at Jnspecteuren fremdeles tildeeler disse Betjente sin særdeles Yndest og Beskyttelse; man kunde næsten fristes til at antage det for en Opmuntring til Fortsættelse og en billigelse af det Passerede. - Jndsenderen haaber snart at kunne blive i Stand til at continuere denne Meddelelse.