Aalborg Stiftstidende, 1846-11-12
Stænderforsamlingen i Viborg. (Forts.) J det niende Møde motiverede fremdeles Oliemøller Schytte sit Andr. om, at det maatte behage Hs. Maj. at tage under Overveielse, hvorledes det geheime Statsraad ved en forandret Sammensætning og Organisation maatte blive meer egnet til at opfylde sin Bestemmelse til at tjene den kgl. Magt som Raad i alle Landets vigtige Anliggender. Efter Andragendets Oplæsning tilføiede Prop.: Jdet jeg har optaget nærværende, i den Roeskildske Forsamling fremkomne Andragende, lægger jeg især Vægt, paa, at den ærede Proponent i bemeldte Forsamling har udhævet Nødvendigheden af, at der ved en forandret Sammensætning og Organisation af Statsraadet indrømmes det folkelige Element en Betydning, som hidtil er savnet, ved at der tilkaldes et Udvalg af Landets bedste Mænd, til hvis Dygtighed og Retsind Kongen har en, ei blot paa egen Kundskab og Velvillie, men ogsaa paa den offentlige Mening sig støttende Tillid, og som besidde Folkets Anerkjendelse af deres Jndsigt og Fortjeneste; hvorved, som Proponenten et andet Sted yttrer sig, Statsraadet vil give en Garantii for, at det vil være sin store Opgave voxen, at Kongen ved dets Bistand vil kunne fatte de retfærdigste og hensigtsmæssigste Beslutninger, og Regjeringens Kraft og Anseelse, til en alvorlig og sikker Gjennemførelse af det eengang for nødvendigt og rigtigt Anerkjendte, maa forøges Jeg troer, at hvad der her er udhævet, har fundet og vil finde Samstemning her i Forsamlingen, og jeg antager, at dette fremgaaer af Forhandlingerne i forrige Session og hvad derunder blev udtalt, uden at jeg imidlertid skal ville fornye de da stedfundne Discussioner eller gjentage deres Resultater. Jeg skal blot bede den ærede Forsamling vel at overveie, om vore Forhold nu ere bedre, meere tilfredsstillende eller anderledes end den Tid, eller om de ikke netop nu, meer end nogensinde, stille sig saaledes og vise sig saa betænkelige, at det maa ligge Enhver dybt paa Sinde, at Regjeringen maa styrkes i Kraft og vinde i Tillid, saa at den kan udføre sit vanskelige Hverv og foretage de vigtige Skridt, som nu meer og meere med hver Dag vise sig paatrængende nødvendige. Allerede et løst Blik paa de Begivenheder, som ligge nærmest for os, de formastelige og ubeføiede Angreb, der saavel i som udenfor Landet træde anmassende frem, vor, endnu den Dag i Dag betrængte Nationalitet i Slesvig – et Blik i det Hele paa vore Forhold, maa vistnok fremtvinge det alvorlige Ønske, at Regjeringen maa gives al Bistand til, med Klogskab og Fasthed at modsætte sig enhver Bestræbelse, som gaaer udi paa at angribe Rigets Ære og Selvstændighed, og til med Kraft at holde paa dets Velvære og Sikkerhed; og tillader jeg mig at henstille til den ærede Forsamling, om der efter de Erfaringer, som foreligge, og saaledes som Kongens nærmeste Raad nu er organiseret og sammensat, er den Tillid forhaanden til dette Raad, at man kan vente, at det uden folkelig Jndflydelse og Medvirkning vil kunne løse de mange vigtige Opgaver, der ere stillede, eller om det ikke meget mere brister saameget paa det Tillidsforhold imellem Regjering og Folk, som Kongen har betegnet som nødvendigt, at en Forandring viser sig absolut fornøden, naar et tilfredsstillende Resultat skal kunne forventes. Det vilde være i høi Grad uskjønsomt, om jeg vilde tilbageholde, at det Sindelag, som Hs. Maj. har lagt for Dagen med Hensyn til flere for Rigets Fremtid vigtige Spørgsmaal, i høi Grad har Krav paa taknemlig Anerkjendelse og ogsaa har fundet den, og jeg skulde visseligen mindst være den, som skulde gjøre mig skyldig i saadan Uskjønsomhed – ja jeg har meget mere den fulde Fortrøstning, at Hs. Maj. vil virkeliggjøre sin Udtalelse ved de til Øiemedets Opnaaelse nødvendige Skridt og ved en retfærdig Anerkjendelse af bestaaende Rettigheder; men Hvo vil nægte, at der imellem Villie og Udførelse er et Mellemrum, og at der i dette kan optaarne sig Vanskeligheder og fremkaldes haarde Kampe, hvor al Kraft er nødvendig. Jeg vil derfor ikke mistydes, naar jeg beder Enhver fra sit Standpunct at henpege paa de Midler, som man anseer rigtige til Maalets Opnaaelse. Samler jeg i Tanken de mangfoldige Andragender, som siden Stændernes første Sammenkaldelse ere fremkomne, deels i den folkelige Udviklings Jnteresse, deels med Hensyn til Rigets Sikkerhed og Velvære, og paa hvis Opfyldelse man meer eller mindre har kastet sin Forventning og været spændt, da kan jeg ikke nægte, at man neppe havde tænkt sig, at et Forslag som det nærværende skulde være det, hvorved man stod i den 6te Folkeforsamling; men det er nu engang saaledes og det nytter ikke at opstille Reflectioner over, at det ikke er anderledes. Det maa derhos erkjendes, at hvilke end de Goder ere, hvorpaa man retter sin Tanke og seer hen med spændt Forventning, saa er det dog i Kongens nærmeste Raad at ethvert vigtigt Anliggende, ethvert Livs=Spørgsmaal skal finde sin endelige Prøvelse og Afgjørelse, skal finde sin Modstand eller sin Bistand – det er der, at det ved det levende Ord skal overgives til Kongen. Det maa derfor vel under enhver Tingenes Ordning ligge Enhver paa Hjerte, hvorledes Kongens Raad er sammensat; og med disse bemærkninger anbefaler jeg den foreliggende Sag til Nedsættelse af en Committee."