Viborger Samler, 1799-08-12
Jndbydelse. til etlitterarisk Selskab og en almindelig Fædrelande-Tidende. Ægte Fædrelands-Kierlighed trives kun, hvor Forstanden dyrkes og Hjertet forædles. Det mindste Folk, hvor hver Borger var en Miltindes, vilde være uovervindeligt i Krig. Lad utalte Hære af Fiender bestorme dets Grændser, og hver Valplads vil blive et Marathon. Det mindste Folk, hvor hver Borger var en Aristides, en Sokrates, vilde være stort og hædret i Fred. Lad Oltidens Romere og Nutidens Franker glimre i Historien som Jordklodens Herrer, Den Værdighed, et Borgersamfund bør erhverve sig, er ikke Erobrerens Glands; den findes, hvor vise Love herske og oplyste Borgere adlyde, hvor Alle see deres Rettigheder haandhævede, fordi Alle opfylde deres Pligter. Antager, blot som en Muelighed, et Folk af idel Viise og Dydige, og det vilde være det første paa Jordkloden og i Universalhistorien, om det end var eet af de mindste i Magt, ligesom det vist var det lykkeligste, endskiøndt det ikke som England vilde byde over Havet, eller som Frankrig over det faste Land. Men kan dette Jdeal opnaaes, kan denne Muelighed nogensinde og nogetsteds vorde Virkelighed, Store Menneskekiendere svare Nei. Dog, bør deres Svar mistrøste os, Det er helligt, at nærme sig et stort og æ deelt Maal, endskiøndt vi ikke aldeles kunde naae det. Den Reisende, der vandrer ud for at besøge sine Antipoder, skiøndt han ikke naar den anden Hemisphære, kommer dog altid videre, end Den, der nøies med at besøge sin Gienboe. Den menneskelige Slægts første Kiendemærke et Perfectibilitæt. Mister Mennesket dette Fortrin, ved at træde ind i Borgersamfund med fine Lige, Nei, netop der udvikles alle hans Anlæg, netop der og der allene kan han, som Menneske og Borger, opnaae den høie Rang blandt skabte Væsener, hvilken Naturen ved meddeelt Persectibilitæt har anviist ham. Men har vel nogen Philosoph med Vished af maalt uoverskridelige Grændser for det enkelte Menneskes og heele Borgersamfundets Forædling? Nei, lader og med forenede Kræfter stræbe til det værdigste Maal, og tilkommende Slægter skulle ved en meere udbredt, intellectuel og moralsk Cultur vinde Evner til at danne endnu ædlere Slægter, Meget er allerede skeet blandt os. Hvad vare de Danske under Leyre=Kongernes Scepter, eller rettere sagt, under Leyre=Kongernes Sværd? Hvad vare de under Hierarkernes Krumstav, Og hvad ere de nu Vist ikke det ringeste i Cultur blandt Europas Folkeslag. Alle Videnskaber og Kunster dyrkes med Held, og lønne med Hæder. Selv for den moralske Forædling sørges alt mere og mere ved tiltagende Opmærksomhed paa en hensigtsmæssig Opdragelse. Men meget kan og bør endnu skee. Saa skiøn end Videnskabernes Fakkel blusser, saa lyser den dog kun for enkelte faa Medborgere, eller i det høieste for enkelte Classer af Medborgere. Den reene Gevinst af gavnlig Sandhed, som den enkelte Videnskabsmand finder, burde bringes meere i Omløb blandt Alle. Ef Jnddeelingen i Stænder alene, men Medborgernes saa yderst forskiællige Graad af incellectuel Cultur og moralsk Forædling har sat et skadeligt Skilderum imellem Menneske og Menneske. Det er Tid, at nedbryde det alt meere og meere, Historien vidner om, at en vis Forkierlighed for Fødelandet er ældgammel hos de Norske og Danske. Kan denne kostelige Forkierlighed imidlertid forædles til sand Patriotismus uden almindelig Oplysning, uden Oplysning om Alt, hvad der skader og gavner Samfundet, Kan den sande Patriotismus vorde levende og almindelig, uden at Borgeren tættere knyttes til Borgeren, Selv Landenes Beliggenhed isolerer og desværre for meget, J Danmark see vi os adspredte over mange Øer, i Norge adspredte over et forholdsmæssig uhyre stort Areal. Derfor erfare vi ikke det Gode, som skeer paa enkelte Steder, og som ved Efterligning undertiden kunde giøres til en almindelig Gevinst. Derfor erfare vi ikke, hvad Skade Svaghed, Uvidenhed, Overtroe o. s. v. maaskee foraarsager paa enkelte Steder, som offentliggjort kunde hemmes eller advare og Alle. Derfor blive vi maaskee ligegyldige ved langt fra boende Medborgeres Vel og Vee, hvorom vi ingen paalidelige Efterretninger erholde. Derfor tage vi undertiden meere levende Deel i et fremmed Folks Heltebedrivter end i Fædrelandets fredelige Fremstræben til Borgerheld. Kunde og burde Trykkekunsten, hvis Virkning er saa udbredt, som Solens, ei benyttes af tænkende Patrioter, til at stifte et indbyrdes nærmere Bekiendtskab imellem vore adskilte Provindser, til at bringe enhver Borgersamfundet gavnende Sandhed i hastigere Omløb, og derved tillige at udbrede og vedligeholde sand Fædrelandskierlighed?