Aalborg Stiftstidende, 1846-09-07
Aalborg, den 7de Septbr. Vi have tidligere yttret os om det Uheldige i, at man, for at forskaffe Regjeringen Hørighed, har grebet til det Middel at forbyde offentlige Forsamlinger i Hertugdømmerne, at paalægge Pressen i disse en Tvang og forbyde offentlige Skrifter osv. Forholdsregler, der, ligesom den kongel. Kundgjørelses Forbud imod Stænderpetitionering om Statsanliggender, vel ganske staae i Harmoni med de Roeskildske Stænders Udtalelse i forrige Session om Ønskeligheden af en Statsenigheds-Declaration og tvingende Forholdsregler i dennes Følge, men som ikkedestomindre, ligesom hine Roeskildensiske Forhandlinger have givet Impulsen til den nu hensynsløse Gjæring og Bevægelse i Hertugdømmerne og i Tydskland saavel paa den slesvig-holsteenske som paa den reen holsteen-tydske Side, selv abstraheret fra øvrig Bedømmelse af slige tvingende Forholdsregler, let forfeile Hensigten og ved det Baand, de paalægge og det Afbræk derved lides i Associations- og Yttringsfriheden, efter Alt hvad vi formaae at skjønne og efter Alt hvad Erfaring i lignende Tilfælde taler for i det Sted bidrage til at forøge Stemningens Bitterhed og kun fremskynde Udbrud, som altid, hvilke end deres følger blive, maae ønskes forebyggede og som desuden i en saa stærk politisk Gjæring let kunne antage deres værre Charakteer. Det grandiose Exempel paa, hvor lidet der af offentlige Forhandlinger, Forsamlinger og Demonstrationer, saalænge disse endnu holde sig indenfor Lov lighedens Grændse, og naar blot Regjeringen aarvaagent og strængt har sit Øie fæstet paa Begivenhederne, er at befrygte: viser Englands Historie i de irske Anliggender og vi ville ønske, at det herved fulgte Regjeringsprincip, at tilstede Friheden i videste Omfang og paatale og straffe Overtrædelsen, overalt maatte vinde Anerkjendelse og Efterlevelse. At "Berlings Tidende",der aldrig indlader sig paa Principet i en Regjeringsforanstaltning, men villigen anerkjender den, naar den efter dens Smag kun synes at tilfredstille Øieblikket, bifalder Forbudene er at vente, men at ogsaa Fædrel.", der dog selv maa anerkjende det borgerlige Mod i, uden Hensyn til den omhandlede Sags Beskaffenhed, at stille sig som Værge for Associationsfriheden, kan anbefale Foranstaltninger imod offentlige Forsamlinger, hvad det saa end af disse befrygter: er meer end man burde vente, naar ikke Fædrelandet oftere, i retfærdig Forbittrelse mod Schlesvigholsteinismen, havde for villigen beilet til Regjeringsmagtens absolute Bydende og derved saavel givet vore Fjender Vaaben ihænde som svækket det Princip, for hvilket det ellers kjæmper. At vore ovenfor yttrede Betænkeligheder heller ikke ere uden Grund, synes ogsaa de seneste Efterretninger at vise. Redacteuren af "Kieler Correspondentsbladt, Hr. Th. Olshausen, en meget agtet Mand, og som, hvad hans personlige politiske Anskuelser angaaer, aldrig har viist sig at høre til de schlesvig-holsteinske Agitatorer, havde stillet sig i Spidsen for den paatænkte Folkeforsamling i Nortorf. Da denne ved gl. Rescript er bleven forbuden, opfordredes ogsaa Olshausen af Politiet til ved sit Æresord eller skriftlig at forpligte sig ikke at deeltage i Forsamlingen. Da han vægrede sig herved, førtes han af Politiet til Rendsborg ligesom hans Papirer bleve lagte under Beslag. Denne extraordinaire Begivenhed satte Gemytterne i stærk Bevægelse og foranledigede en Pøbelexces, der rettede sig imod den nysankomne Commandant Høgh, som var i et Besøg hos Oberst Zachau og der fik Stene ind af Vinduerne, samt imod den antischleswigholsteinske Prof. Paulsen, hvis Bopæl ligeledes attaqueredes. Derefter droge Hobe omkring, afsang "Schleswig Holstein, meerumschlungen" ov., men senere blev det roligere og man misbilliger sev i tydske Beretninger de stedfundne Excesser samt roser Militairets og Politiets forsigtig humane Adfærd. J Hamb. Corresp." meddeles i et andet Brev fra Kiel af 2den ds., at den 1ste om Aftenen samledes de meest ansette Borgere i Kiel, og besluttede følgende Skrivelse til Magistraten i Kiel, som fik 34 Underskrifter: "En Begivenhed af den betydningsfuldeste Beskaffenhed har sat os og hele Borgerskabet i største Bestyttelse. Vor Medborger, Hr. Theodor Olshausen, er ved Politimagt pludselig bortreven fra vor Midte, og som Arrestant ført til Rendsborg Fæstning. Vi maae frygte for, at aldeles ingen Retsgrunde understøtte denne Fremgangsmaade, men det er vor og vore Repræsentanters Ret og Pligt, at modsætte os Vilkaarlighed og beskjære Medborgeres personlige Frihed med egen Fare, og det paaligger saameget mere Raadet og Borgerskabets Deputerede, eftersom Hr. Olshausen er Ordfører i de 32 Mænds Borgerraad. J den faste Fortrøstning, at Raadet og de deputerede Borgere ere af samme Overbeviisning som vi, fremføre vil derfor den Begjæring, at Magistrat og Borger Collegierne med al Energie ville gjøre sig Umag for Hr. Olshausens Befrielse." J dette Brev hedder det ogsaa, at man i Rendsborg har bragt den arresterede Olshausen et Hoch og da ved denne Leilighed Advocat, Bauditz blev arresteret, vilde man befrie ham, men Commandantskabet gav ham efter nogen Betænkning fri af sig selv. Amtmanden i Neumünster, Baron Brockdorffs Entledigelse med Pension, meldes nu officiet ligesom Undersøgelsen imod Beseler og Lorentzen. J Brockdorffs Afsked omtales hans Embedsførelse som fuldkommen dadelstik, hvorimod hans Udeblivelse fra Forsamlingen i Neumünster har motiveret den allerhøieste Beslutning. Vi skulle uheldigviis søge alle Beretninger fra Hertugdømmerne i udenlandske Blade. Saaledes beretter Bremer-Tidenden, at Kongen først havde forelagt det slesvig-holsteen-lauenborgske Cancelli Spørgsmaalet, om Amtmand Brockdorff saavelsom Advocat Beseler ved allerh. Rescript kunde betages deres Bestallinger, hvorpaa Cancelliet skal have svaret: at under givne Omstændigheder kunde dette vel skee med Administrativembedsmænd, men ikke med Justitsembedsmænd og Advocater. Derpaa skal der fra Cabinettet være blevet tilkjendegivet Cancelliet, at det ogsaa stod Kongen frit for, at betage Justitsembedsmændene og Advocaterne deres Bestallinger og at det som Følge heraf havde at bringe det Fornødne i Udførelse. Efter Hamb. Corresp." skulle ogsaa Overappellationsraad Wiese (Præsident i den holsteenske Stænderforsamling) og Borgmester Balemann være blevne entledigede. "Weser Tidenden, vil vide, at den af den slesvigske Hertug af Augustenborg for hele den yngre kongelige Linie nedlagte Protest imod det kgl. aabne Brev, er bleven modtagen af det tydske Forbund; derimod vil Bremer Tid." af god Kilde vide, at Hs. Maj. Kongen paa Föhr har modtaget et Brev fra Keiseren af Rusland, hvori denne skulde erklære sig rede til at renoncere paa sine agnatiske Fordringer paa den eventuelle Arvefølge i den storfyrstelige Andeel af Holsteen og tillige søge at formaae Storhertugen af Oldenborg til at tage sin Protest tilbage, paa den "Betingelse, at Kongen energisk og hurtigt sætter en Dæmning for den revolutionaire Bevægelse i Hertugdømmerne. - Cancellipræsidenten Grev Joseph Reventlow-Criminil, som ligger syg paa sit Gods, skal have forlangt og erholdt sin Afsked af Statstjenesten og Grev Carl Moltke nævnes som hans Efterfølger. Ogsaa Udenrigsministeren Grev Henrik Reventlow Criminil skal have bedet om sin Afsked. Den danske Gesandt i Berlin, Grev Reventlow er bleven hjemkaldt har altsaa ikke taget sin Afsked). -