Jyllandsposten, 1841-07-02
Flanos, Udgivet af et Selskab. de Aarg. Fredag d. 2. Juli 1841. Mere og Jndtoget. (Brudstykke af et Brev.) Du ønsker nu at vide, hvorledes og hvorjeg tilbragte denne Dag og hvad jeg saae af Festligheden, og dette skal jeg gjerne meddele Dig, dog maa jeg foreløbig sige Dig, at jeg ved Jndtoget aldeles ikke saae den fremmede Kronprindsesse, da jeg altid har havt en erklæret Uvillie for, i flere Timer igjennem ved deslige Leiligheder at lade mig indespærre i overfyldte Rum, og jeg selv ved Savnet af denne Nydelse ved Blikket paa de propfulde Tribuner glædede mig ved ikke at være min Frihed berøvet. Jeg blandede mig derfor i den bevægede Folkemængde og befandt mig i denne Stilling - endskjøndt udsat for Puf og Trykning - langt behageligere stemt til at nyde det Jndtryk, som denne Festlighed kunde efterlade Sindet. Jeg beklagede derfor meget de Personer, som allerede fra om Morgenen ganske tidlig som ubevægelige Støtter havde fastnaglet sig paa adskillige beqvemme Seepladse, og curiøst var det at see, hvorledes disse med hvert Minut fordobbledes, saa da Klokken var mellem 9-10 alle Pladse, hvorfra der nogenlunde kunde sees rundt om Holmens Kanal, vare besatte. Omtrent paa denne Tid begav jeg mig ned over Christiansborg Slotsplads, hvor der allerede var en talrig Mængde Mennesker samlede, efter her at have drevet noget omkring, begav jeg mig hen paa Holmensbro, men her blev nu snart saadan Menneskestimmel, at man neppe kunde arbeide sig frem. Noget efter kom de forskjellige Musikcorps opmarscherende med enkelte Compagnier, og for hver Gang disse skulde over Holmens Bro foraarsagedes her en Trykning, der neppe er at beskrive. At Politibetjentene og Husarerne ved saadanne Leiligheder fik travlt, behøver jeg ikke at sige Dig, da den ustandselige Folkemængde, som blev skudt forud for Musikkorpset, og som atter trængte sig frem efter dette, undertiden endog ganske bortrev Folk i Hvirvlen, uden at man i mindste Maade kunde hindre saadan Forflyttelse. Saaledes kom jeg i den Bølgegang, der sluttede et af Musikcorpserne, fra min Plads ved Holmens Bro til langt hen over Slotspladsen, ja endog igjennem Estradens endnu aabenstaaende Aabning. Og Du kan troe, det var en Lettelse at slippe ud af denne Trykning, som først ophørte omtrent ved Børspladsen, da Musikcorpset her trak til en anden Side. Jeg tænkte nu som saa, nei Pokker skal ind i den Commerce mere, og sluttede mig nu optil den Folkeklynge, som var opstillet langs Estraden; men her fandt jeg mig meget uhyggelig stemt, da jeg uophørlig blev incommoderet af en Husar, som ved at vende Bagdelen af Hesten i Spring ind imod Folket, for at trykke det tilbage, afstedkom meget mere Qvalm, end han behøvede, idet han hvert Øieblik baade fik Fruentimmer og Andre til at skrige. Denne Spectakkel blev jeg derfor snart kjed af og besluttede nu slet Jntet at ville see af Toget; men blot more mig over den brogede Folkemængde, som nu henimod Kl. 12-1 saaledes var tiltaget, at man overalt saae Mennesker placerede, endog paa Steder, hvor det afgav det latterligste Syn. Saaledes var det især et snurrigt Skuespil nedenfra at see først Børstribunen propfuld af Damer og Herrer og dernæst i Baggrunden at see alle Lindetræerne ved Børsopgangen opfyldte med Matrosdrenge, som vare klattrede op i selve Toppene, som, hvor disse vare afsaugede, endog afgave trygge Sæder, der af de løvfulde Træer dannede levende Pyramider. Kastede man nu Blikket ned af Børsgaden, saae man først selve Børsbygningen indvendig opfyldt, idet man endog afbenyttede de jernstængede Vinduer, og Skibene, som her laae klods op paa hinanden, vare saa besatte, at baade Mers og Vante hang fulde af Seelystne. Fik man nu Holmens Kirke i Kikkerten, saa var Over fyldningen her ikke mindre mærkelig. Capellet var baade besat inden og ovenpaa Taget og endog Taarnbygningen var heelt op saa opfyldt, at man endog vil vide, Taarnklokkerne vare saa behængte med Drenge, at disse først maatte nedjages, da Klokkeringningen begyndte. Paa flere Huse omkring Canalen havde man ikke alene aftaget alle Vinduerne, men forendeel endog Tagstenene, saa man fra Lofterne kunde see Alt. Det flade Tag oven paa Zahlkammerbygningen blev ogsaa afbenyttet som Altan, hvor man saae en utallig Mængde Mennesker forsamlede, ligesom Cancellibygningen ogsaa overalt var propfuld. Under disse Betragtninger, som meget morede mig, hørte jeg Signalskuddene, og nu kom der paa engang Røre i alle Folk. Klokkernes Ringning, Musikcorpsernes Honneurs og den uafbrudte Saluteren fulgte nu hurtigen paa hinanden, og ihvorved bagest i Rækkerne kunde jeg dog see Dampskibets trende Flag, som nærmede sig mere og mere ved Landings broen. Efterat Fyrsteparret var passeret noget op adEstraden og Folk løb efter dem, aabnedes omsider Leilighed for mig til at kaste Blikket ind paa Toget, hvoraf jeg dog nu kun fik Halen at see, nemlig Borgerrepræsentantskabet, som sluttede Følget. Det glædede mig meget at høre, hvordan Fyrsteparret heelt igjennem, ligefra Jndseilingen til Slottet, overalt mødtes med passende Velkomsthilsen. Det varede nu ikke længe, førend man saae Folket efterhaanden at fordeele sig til alle Kanter. Med Estradens Opløsning varede det ei længe, og Middagssolens hede Straaler, som ganske ordentlig havde taget Damernes Parasoller i Reqvisition og af presset mange Sveeddraaber, indbød nu ogsaa til at søge Ly under Tagene. Henimod Aften vare atter en betydelig Mængde Mennesker forsamlede for at høre paa den skjønne Musik, der blev opført af de samlede Regimenters Musikcorps, som bestod af 160 Musici, hvilket tog sig udmærket skjønt ud, ihvorvel Ekkoet fra Slotsbygningen i den Grad tilbagekastede Tonerne, at det overalt forekom Tilhørerne, som om Musikken udgik fra 2de Punkter. Det var ret en herlig Sag, at det bedste Veir, man kunde ønske, begunstigede Festdagen, saa den derpaa strax ef er begyndte Jllumination ogsaa tog sig vakkert ud. Vel kan man kun antage, at Jlluminationen var halv, det vil sige, at kun de halve Vinduesrum vare oplyste, men med alt dette tog Jlluminationen sig dog godt ud, naar man undtager de mange Beegfakler, som, spredte mellem de oplyste Huse, kun gjøre en slem Virkning og skjæmme al Lysbelysning. Et andet er det, hvor man, som paa Amager Torv, saae en heel Række Huse at afbenytte denne Belysning, som egentlig kun er passende til Torve og store Pladse. Af Transparenter saae man kun et eneste paa Charlottenborg, som man iøvrigt ikke fandt videre opbyggende. Stykket forestillede et Par Genius ser, hvoraf den mandlige var bevinget og den qvindelige førte en brændende Fakkel i høire Arm. Fyrstepar rets Navneciffre paa Spidsen af Bygningen tog sig meget godt ud, ligesom hele Slottets meget smagfulde Belysning. Udenfor Jndgangen af det kongl. Theater havde man anbragt Bogstaverne C. og F. i en overdreven Størrelse, som tog sig meget slet ud, især da selve Bogstaverne stod utaalelig stive, ligesom den derover anbragte Krone var meget smagløs. Trængselen hen paa Aftenen var i enkelte Gader saa stærk, at det er umuligt andet, end at flere maae være komne til Skade derved. Selv var jeg Øienvidne til, at da de kongelige Vogne vare kjørte forbi ved Toldbodveien, trængte Menneskemassen saadan frem, at en Wienervogn fuld af Damer blev kastet overende, Hestene knækkede Vogn stjerten, men vare frie for at løbe, da tvertimod Folk løb ind paa dem. Hvorvidt Nogen kom til Skade ved denne Væltning veed jeg ikke, thi jeg saae blot Væltningen, hørte Skrigene og blev da atter af Strømmen ført videre. Hvad der var at see paa Castellet, gl. Torv, ved Postgaarden a., behøver jeg ei at fortælle Dig, da dette kan læses i alle Blade. Concerten næste Dag inde ved Christiansborgs Ridebane, bestaaende af 60 Musici, tog sig ogsaa meget godt ud Men nu maa jeg sluttelig fortælle Dig noget om Studenternes Fakkeltog, thi dette interesserede mig meere næsten end alt det Andet. Da Kl. var 10 1, indfandt jeg mig atter paa Slotspladsen for at oppebie dette, men med eet paakom mig den Jdee, at skynde mig ned til Studiegaarden for at bivaane dets Opmarsch. gjennem Byen, da jeg engang har en Forkjærlighed for Fakkeltog, som lader mig betragte Fakkelblusset med en uimodstaaelig Glæde, og som mulig forendeel hidrører fra de adskillige Fakkeltog, som jeg selv tidligere har bivaanet ved Høitideligheder i Anledning af Frederik den Sjette, hvorved jeg stedse blev rørt indtil mit Jnderste, naar denne gode og ædeltænkende Fyrste i Fakkelskinnet treen frem med sit sneehvide Haar, hvilket overalt, hvor han kom, fremkaldte af Hjertets Grund en Jubel, der sikkerlig ofte fremlokkede denne Ædle Glædestaare, som Folket vidste at vurdere. Nok, jeg maatte see Fakkeltoget fra dets Udspring, og derfor tilte jeg hvad jeg kunde over Amager Torv, ned ad Kjøbmagergade, Studiegaarden forbi til Universitetetsbygningen, og jeg fortrød ikke min Vandring, endskjøndt den var besværlig nok, da en Mængde Mennesker overalt vare forsamlede. Da jeg fik Øie paa Universitetet, kan jeg ikke sige Dig, hvilket endog frygteligt Syn det var at see den kulsorte hvirvlende Røgsky i tykkeste Masse at vælte sig høit i Luften over Bygningen, imedens de blussende Beegfakler fra neden af inde i den lukkede Studiegaard afgave et svagt men rædsomt Skin. Det saae ud, som den frygteligste Brand indvendig havde omspændt det indre Gaardsrum, som naturligviis var utilgængeligt for Publikum. Pludselig aabnedes Portene til Universitetsbygningen, Musikcorpset spillede op, Fakkeltoget svingede ud og de tvende skjønne Bygninger, Frue Kirke og Universitetsbygningen, som begge før vare ganske mørke, oplystes nu som af et Jldhav. Dette Syn fra Hjørnet af Metropolitanskolen glemmer jeg aldrig, det var sjeldent imponerende, dertil kom, at Rædselnætterne under Bombardementet i dette Moment paa det livagtigste opfriskedes i min Barm, da de funklende Beegfakler, de kulsorte Røgskuer, de fremtrædende belyste Bygninger under den iøvrigt formørkede Himmel, den forvirrede Trængsel af Mennesker, som stedse tiltog ligesom Toget nærmede sig den Plads, hvorpaa jeg stod – Alt ligesom uvilkaarligt fremtryllede hine Rædselerindringer, hvilke man nu er altfor tilbøielig til at glemme. Dog her var ei lang Tid til at hænge ved denne Betragtning - som, hvorvel interessant, dog for min Sands var saameget mere slaaende, som den var mig aldeles overraskende. De brændende Fakler nærmede sig, og ligesom Bomber og Granater i dette Revier i sin Tid banede sig sikker Fremgang, saaledes formaaede ogsaa her langt bedre, end baade Politistokke og Husarklinger, de brændende Lunter at give Plads. Faklerne bleve holdte langt ud til Siderne for ikke at overdryppe Bærerne og foraarsagede saaledes næsten morderisk Trykning til alle Sider, da ingen af Tilskuerne havde videre Lyst til at lade deres Klædningsstykker gjøre Bekjendtskab med disse Brandere. Da Kanikestræde er meget smalt, blev saaledes hele Folkesværmen formeligen jaget paa Flugten af disse sorte Jldmennesker, som først ved at ankomme til den bredere Kjøbmagergade kunde lade Publikum afbenytte Fortouget. Ved Høibro blev der atter en aldeles Standsning af Publikum, indtil hele Toget var trukken over. Ankommet til Christiansborg Plads var det tudenterne umuligt at komme til at danne en ordentlig Cirkel, da Folketrængselen her var saa stærk, at det endog ikke var Politiet eller Husarerne muligt at omforme en betydelig spids Vinkel, som vanzirede Kredsen, da Folk her stode som sammen murede, saa hverken Stok eller Klinge kunde række denne Colosse. Da de Vagthavende imidlertid indsaae Umuligheden af en Tilbagerykning, som de forreste Rækker ved ingen physisk Magt kunde sætte igjennem, hvor de bageste ikke ændsede Raab derom, maa man tilstaae, at de bare sig meget fornuftigt ad, ved at give efter for Magten og rolig lade Folk staae, uden ved utidige Forholdsregler at gjøre Forsøg paa at sætte en Villie igjennem, som kunde have havt mange farlige Følger.