Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1813-01-22
At en Sag af den Almeenvigtighed som det nye Pengevæsen er i Alles Munde, kan ikke undre, da det angaaer alle. Men des helligere Borgerpligt er det for Enhver, som fatter Regjeringens velgiørende Hensigter ogsaa med denne priselige Foranstaltning, at medvirke til at veilede Mængdens ofte ugrundede Domme og forebygge al vilkaarlig Udtydning eller Misforstand. Ingen vil dog kunne nægte, at Dyrtid, og den Armod og Nød, som ere dens undskillelige Følge, truede en stor Mængde af Statens Indbyggere tilsidst med Undergang, medens Andre uborgerligen søgte at benytte sig heraf til egen Fordeel. Borgerkjerlighed truede at uddøe, Fædrelandskjerlighed og Borgersind omsider at fortrænges af Egennytten, og istedetfor, at den almindelige Trængsel skulde have forenet alle Statens Borgere til Eet, adskilte de sig ligesom i to Partier, de Producerende og de Fortærende, hvoraf den ene søgte Fordeel paa den andens Bekostning, og begge gjensidig bebreidede hinanden deres Sindelav, medens Skibs missen mellem Statens Borgere end videre forøgedes ved det forskjellige Pengevæsen i de sydlige Provindser, der adskilte visses Jnteresse fra de øvriges, og berøvede begge den gjensidige Hjelp og Deeltagelse, paa en Tid, da Forening af alle Kræfter til gjensidig Bistand er saa nødvendig og magtpaaliggende. Endskjønt altsaa nogle Betragtninger over denne Gjenstand allerede findes i Torsdags=Avisen, vil forhaabentlig ikke heller følgende velskrevne Oplysninger i et særskilt Tillæg til den danske Statstidende No. 6 her ansees overflødige: I de 5 Aar, siden fjendtlig Vold paatvang Danmark en Krig, som dets uforanderlige og faste politiske Fremgangsmaade hidindtil havde afværget og burde kunne sikre det for, har dets Pengevæsen forringet sig, først med langsommere siden med hurtigere Skridt. Aarsagerne til denne Forringelse hidrørte tildeels fra de med en saadan Krig undebliveligen forbundne Følger, men ogsaa for en stor Deel fra de Fleres Tilvirken, der søgte at drage egen Fordeel af Alles Uheld. Sølv, Varer og Eiendomme bleve ikke mere søgte som Gienstande for virkeligt Behov, for reel Handelsomsætning eller for vindskibelig Produktionsforbedring, men oftest allene i den Hensigt, at drage en, skiønt ikke aabenbar lovstridig, dog for det Almindelige høist skadelig Fordeel af Pengesedlernes stedse synkende Værdie. Den unaturlige Tilstand indtraadte, at den, der havde Penge. tilgode, blev hver Dag fattigere, den, der var Penge skyldig, hver Dag mere velhavende; Varene kom i Saadannes Hænder, som ved Opkjøb paa Kredit, og Salg inden Betalingstiden, søgte og fandt en Gevinst der allene var beregnet paa Pengevæsenets fremgaaende Forringelse; saaledes og Eiendommene; Kjøberne af disse regnede ikke paa en forbedret Produktion, men blot paa Salg om føie Tid til høiere nominal Værdie, hvormed de kunde afgiøre Kjøbesummen, og for sig selv beholde et betydeligt Overskud til Jværksættelsen af flere saadanne gjentagne Spekulationsomsætninger. Paa denne Vei var det, ved Udgangen af Aaret 1812, kommet saavidt, at i Kjøbenhavn betaltes et Lod Sølv med 8 Rd. en Tønde Rug med 110 Rd. og en Tønde Land med 3000 Rd. og derover. Ballanden mellem Statens Jndtægter og Udgivter var naturligviis tilintetgjort. Jkkuns nogle Skridt videre frem paa samme Vei, og vi havde fundet os i den ulykkelige Forfatning, at tusinde Forarmede havde maattet trygle Tilværelsens Fornødenheder af enkelte Berigede; at Statens reelle Formue, geraadet i nogle Vandbiers Værge, ikke længere vilde have levnet tilstrækkelige Midler til den sande Vindskibeligheds Underholdning og Opmuntring. Hver Tænkende saae med Ængstelighed i denne mørke Fremtid, men fandt Beroligelse ved sin Tillid til, at Landsfaderen, vor sjette Frederik, ikke kunde, ikke vilde lade det komme til saadan Yderlighed. Ei heller er denne Tillid bleven skuffet Forordningen af 5 denne Maaned har skjænket os den længe attraaede Forandring i vort halv tilintetgjorte Pengevæsen, og dette er nu for Fremtiden bygget paa en fast og urokkelig Grundvold. Denne Forordning, som indeholder forandrede Bestemmelser angaaende alt hvad der griber ind i, saavel de Privates som det Offentliges Pengevæsen, er efter sin Natur meget vidtomfattende; dens Bud ere imidlertid saa kort sammendragne som mueligt, og der fordres overveiende Eftertanke til at bedømme dens velgjørende Følger i al sin Udstrækning. Ved en Forandring af saadan Beskaffenhed er det desværre ikke usædvanligt, at den mindre Kyndige og Oplyste bliver ført bag Lyset af den Snildere; Udgiveren anseer det derfor som en kjær Pligt at give et kort Begreb om denne Forandring i Pengevæsenet, forsaavidt den angaaer menig Mands daglige Birkekredsk.