Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-06-13
Blandt de mange Slags Konstnere, der i den sidste Tid have offentligen foreviist her deres Konster, fortjener upaatvivleligen denne Jndianer een af de første Pladse. Vel ere hans Konster ikke almindelige i Jndien; men da det maa betragtes som en Sieldenhed, at en indfødt Jndianer vover sig saa langt bort fra sit Fædreneland, for at vise Nordboen det, som ellers kun er at see tre til fire Tusinde Mile fra vort Hjem, saa fortjene disse hos os, i det mindste til en saadan Fuldkommenhedsgrad, hidtil useete Konster en udførlig Omtale. Balaux foreviser sine Konster paa Hoftheatret. Foran paa Skuepladsen er anbragt en Forhøining med mange Lys rundt omkring, i Blik lampetter. Han gjør Konsterne for det meste siddende, paa indisk Viis, med Benene over kors, og assisteres af en ung Jndianer, der er hans Opvarter. Den første Konst, han viser, er Spillet og Ligevægten af Pagoden, som han kalder det. Han sætter nemlig et Slags Pagode, der er besat med smaa Sukkerhatte, paa Panden, og hæver disse med 32 smaa Landser, den ene efter den anden, blot ved Hielp af Tungen og Læberne, uden at betjene sig af Hænderne. Naar han saaledes har hævet alle Sukkerhattene, og frembragFiguren af en fuldkommen Pagode, balancerer han med denne og lader derpaa igjen alle Landserne falde. Det er let at indsee, hvilken Færdighed der udfordres til at anbringe paa en saadan Maade 32 Landser efter hinanden, hvorved han naturligviis hvert Øieblik er udsat for at komme udaf Ligevægten. Parasolens Ligevægt er i Grunden omtrent den samme Konst som Pagodens, kun med den Forskjel, at der ved hiin bruges Faner istedet for ved denne Landser. - Fuglene Ligevægt bestaaer i adskillige paa Stænger anbragte smaa Træfugle, som han lader ballancere paa Panden, og afskyder den ene efter den anden med et Pusterør, han holder i Munden. Konsten med de 4 Ringe paa Tæerne, som han lader løbe rundt, medens han holder en Sabel paa Panden og trækker i det samme en Deel, (ikke Mængde) Perler paa en Traad med Munden, er cheel mærkelig. Jnteressant er det at see ham kaste fire brede og store Knive saaledes i Veiret, at han bestandig griber dem i Skaftet. En Steen kugle af 14 Punds Vægt kaster ham som en Boldt op paa Ryggen, fra denne paa Armen fra Armem paa Foden, i forskjellige Kredsløb Men frygtelig er det at see ham stikke en Staal dolk af omtrent en Alens Længde lige igjennem Halsen ned i Maven. Den som ikke har været Vidne dertil, skulde ansee det for umueligt, men at det virkeligen skeer, uden mindste Blændværk eller Taskenspillerie, er viist. Dog maa det her bemærkes, at Dolken er ganske sløv og neppe to Fingre bred. Han bøier Hovedet ganske tilbage, og lader Kaarden synke lodret ned; i Begyndelsen koster det ham lidt Anstrængelse, men naar han først har faaet et lidet Stykke deraf ned, saa seer man tydeligen, at det gaaer ned, saa godt som af sig selv.*) Øvelsen med Topper er vel noget, hvis Lige man har seet før, men ikke i saa mærkelig en Fuldkommenheds-Grad. Jsær er det beundringsværdigt, hvorledes de kunne gaae indtil Spidsen af det lange og smalle Bambusrør. Den saakaldte Hævning med Kuglerne er vel i Grunden den samme Konst, som Knivenes og Tallerkenernes Kasten i Veiret, men det skeer med en næsten ubegribelig Færdighed. De Feilgreb, han af og til giør, ere saa meget mindre ubehagelige for Tilskueren, som man deraf seer, at Jongleuren ikke er blot Maskine, og at der med denne overordentlige Færdighed og Smidighed er Jfølge Journal des Debats, 15de Januari 1816, førte en Gjøgler, som endnu opholder sig i Paris, en Stikke eller Søger, af Sølv eller Metal, omtrent 8 til 10 Linier bred, og to til tre Linier tyk, ind i sin Strube, og lod den gaae ti til 12 Tommer ned gjennem Mad piben; Stikkens Rande og Spidse ere omhyggeligen afrundede. Denne Operation, som Gjøgleren foretog sig med Forsigtighed, syntes gjøre ham ondt. - Her er en Kiendsgierning af samme Art, som findes anført S. 191 i Udgaven af Sorberiana, udgiven af Guaveral, Toulouse 1691. Jeg har seet en vis Provencaler, som stak en tre Fod lang Asketræesstok gjennem Munden ned i Maven; Stokken var udhullet mod Enden i Skikkelse af en Skee, og gik udentvivl ned over den nederste Mave-Aabning, thi han lod den føle under Navlen, og med denne Stok rensede han sin Mave. Den samme Ting er ellers foretaget, ifølge hvad man fordum har skrevet til mig derom fra Paris, i Holland af en vis Englænder, som gjorde denne Konst med et Hvalfiskebeen, paa Enden af hvilket han gjorde en Svamp fast."¬