Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-03-07
Hvad siger vel Buonaparte til alt dette? Jeg har, hedder det i en Skrivelse fra St. He leng under 2den October, seet General Buonaparte flere Gange. Jeg tør ikke benævne denne Mand anderledes, som for nogen Tid siden endnu befalede over to Trediedele af Europa; thi hans Læge Dr. Stockoe, som i Privatbreve kaldte ham Napoleon, er bleven dømt og straffet derfor ved en Krigsret. Jeg har talt med ham og han har, som jeg i det mindste troer, besvaret mine Spørgsmaale med Friemodighed, hvilket det synes at han selv gav Anledning til. General Buonapartes Sundhedstilstand er svækket; men hans AandsVirksomhed, er endnu bestandig den samme, ja den synes, endog, at have tiltaget, just ved Vanskeligheden i, at kunne udøve den. Begivenhederne paa Verdens Skueplads, hvor han har spiller saa stor en Rolle, kunne ikke blive betragtede af ham med Ligegyldighed. J sin Frastand iagttaget han, snart dadlende, snart med Bifald, de Personer, som nu spille deres Roller. Man kan ikke giøre ham større Fornøielse, end naar man vil forskaffe ham Tidsskrifter, hvis Jndhold han ligesom sluger. Man lader ham vist nok kun faae ministerielle Tidender, men hans dybt giennemtrængende Aand, giennemskuer snart de virkelige Begivenheder fra de, som Journalisterne tilføie, med Hensyn til deres Jnterresse, som betaler dem. Haabet veed overalt at snige sig ind, og har endog fundet Veien til Longvood, for at formilde Sorgen hos Beboeren af dette sørgelige Opholdsted. General Buonapartes Haab støtter sig fornemmelig paa Englands Tilstand. Endnu for kort Tid siden sagde han til mig: "Eders Regiering er dødelig saaret, Hiertet er truffet, jeg tæller dets Pulslag, og veed naar det maae staae stille. Dødskampen vil blive skrækkelig. Eders Oppositionsmænd smigrer Eder forgiæves med at forebygge disse krampeagtige Trækninger, men de ville altid arbeide forgiæves. Valgenes Resultater ville stedse gaae dem imod. Eders Valgsystem ligner de Jnstrumenter, som ikke give mere end een Tone. Det Engelske Folk føler dette meget vel, og derfore, naar Oppositionen prædiker for det om Taalmodighed, er dets Svar: Vi ere nær ved at døe af Sult, og kunne ikke vente længere. Og Ministerne? Disse ville vist nok helst skaffe alle dem ud af Verden som ere brødløse, og som forlange Brød. Men da vil det Engelske Folks Lænker løsne sig, og maaskee ogsaa mine. Endskiøndt General Buonaparte ikke har mere at haabe af Frankrige, saa taler han dog helst derom Jeg har altid elsket Frankerig, sagde han til mig, og jeg kiender det nøie. Naar jeg virkelig havde fundet det i Friehed den 18de Brumaire, saa vilde jeg have betragtet dens Tilintetgjørelse som en Forbrydelse. Men der var ingen Friehed, det kunde ikke være anderledes, hvor Landet var bedækket med Schaffoter, hvor Valgforsamlingerne henrettede hinanden indbyrdes, og hvor Directoriet sendte Folkets Repræsentantere til Sinamari, for enten der eller paa Skibene, som skulle bringe dem derhen at overgive dem til Døden. Saa jeg har, som Fontanes sagde til mig, ikke styrtet Frieheden; men blot Loviøsheden fra sin Throne. Da jeg i Aaret 1814 forlod Fontainebleau, for at begive mig til Klippesen (Elba) hvorhen mine Fienders Dom fordømte mig, sagde jeg til dem, som fulgte med mig i min Ulykke: Ville Bourbonnerne regiere som den 5te Dynastie saa vil det lykkes dem (Bonaparte tænker sig vel dette saaledes. Den Merovingiske var den første, den Carolingiske den anden, den Capetingiske Bourbonske den tredie; hans egen den 4de Dynastie. Hans Mening er vel, at de skulle regiere som de vare en ganske nye Kongeslægt, og forglemme hvilken Stamme de tilhøre, men tænke de at fortsætte den tredie, saa ere de forlorne; og jeg bedrog mig ikke. Da jeg fik den Moniteur, hvori der læses den Tale, i hvilken Ferrand giorde den besynderlige Forskiel imellem krumme og lige Linier, gik jeg ind i Værelset til Bertrand med det Udraab: Bertrand! de Kongelige Ministere kalde os tilbage til Frankrig og strax var min Beslutning fattet at vende tilbage. Førend min Afreise raadte man mig at begynde dermed at forskaffe mig Vished om nogle vigtige Personers i Regieringen og Armeens Stemmer. Nei, svarede jeg Raadgiveren, ere Folkets og Soldaternes Hierter mig endnu ligesaa hengivne som tilforn, saa maae de Enkeltes Tilbøielighed allerede vige for denne almægtige Villie; men har jeg mistet hiine, saa er der intet at haabe af de Enkeltes Jndflydelse. Massen trækker de Enkelte med sig, men de Enkelte trække ikke Massen efter sig. Jeg har aldrig bedraget mig om Frankrigs, men vel over Udlandets Sindelag, føiede han dertil Fyrsterne forglemte det jeg havde ladet dem beholde, og erindrede sig blot det jeg havde frataget dem. Det skulde jeg have forudseet. Selv efter Begivenhederne i 1814 var jeg endnu ikke gandske befriet for dette Blendværk. Da jeg saae Rusland bemægtige sig Storhertugdømmet Warschau, og Preussen det halve af Sachsen, sagde jeg Østerrig sover! det vil vaagne saasnart jeg er kommen tilbage til Frankerig. Denne Overbeviisning, forbunden med de ovenfor omtalte Grunde bestemte min Afreise fra Decazes Navn idelig omtalte i Aviserne, saa kan Elba. – Endnu interressantere bliver Buonapartes Underhandling naar han kommer til at tale om det nærværende Øiebliks Gienstænde. Naar han seer Tanke, at denne Ministers Jndflydelse i Frankerihan ikke blive Herre over sit onde Lune. Den ge, er kommen istedet for hans egen er ydmygende for ham. – Decazes, sagde han til mig en Dag var tilforn Secretair hos min Moder eller hos een af mine Søstre, jeg kan ikke saa nøie erindre det. J Aaret 1813 saae jeg ham i Maintz, hvor han kom til mig, for at bede mig om at tage en Bestemmelse angaaende hans Svigerfader Muraires Anliggender; han er ubetydelig. Desuden vedblev han, hvorledes kan de troe, at han eller de andre Ministre kunne blive i Stand til at opbygge noget af Varighed, da deres eneste Bestræbelse gaaer kun ud paa at rive igien ned hvad de have opbygget, da de afvexlende angribe begge Partier saa ere de alletider underkastede en Frygt for det ene eller det andet af dem. Da de 100 Dage vare forbi saa dømte de ganske rigtigt, at det maatte begunstige det demokratiske Partie for at fordrive den Frygt, som havde overfaldet Nationen, og en Kongelig Ordonance modificerede Kartet med Hensyn til dette Partie, men snart bleve de uroelige over deres eget Værk, og understøttede da det andet Partie, for at begunstige den aristoratiske Jnterresse. Endskiøndt Kammerne ere sammensatte af Elementer, som de selv have dannet, ængstede disse dom dog snart efter deres Fremkomst. Strax udkommer en Ordonance, som opløser de Deputeredes Kammer og som sammenkalder et større Antal Borgere til Valgforsamlingerne. Denne Lov forskaffer dem et Øiebliks Popularitet; men dersom jeg ikke bedrager mig, saa vil en nye Frygt standse Virkningen af denne Lov førend den bliver bragt i fuldkommen Udøvelse. – Han føler aldrig sit Fangenskab at være mere piinligt, end naar han saaledes overlader sig til Betragtningen over Frankrigs nærværende Tilstand. Da kan han ikke uden Skræk tænke paa de Skranker, som omgive Longwood og paa Sir Hudson Lowe, der bevogter hans Dørre, han ligner da en Fængslet, som voldsomt rasler med sine Lænker og bliver rasende over, at han ikke kan sprænge dem.