Aarhuus Stifts-Tidende, 1829-04-07
J Midten af det lyttende Aarhundrede havde Jylland i Tyrsting Herred, Skanderborg Amt, Aarhuus Stift, en betydelig Kiøbstad, nemlig Rye (Rythe, Ryde),to Mile vesten for Skanderborg, men den er nu kun en Bondebye. Om samme, og om en i Catholicismens Tid meget navnkundig jydsk Helgen, St. Søren, som i Rye havde sin fornemste Residents, ville følgende Optegnelser vel for mange af Avisens Læsere have nogen Jnteresse. Bemeldte Helgen, som ogsaa kaldtes Søften Pilckelaas, havde d. 23 Oct. sin aarlige Festdag, og man finder endnu i dette Aars Almanak d. 23 Octbr. Navnet "Søren anført, hvortil Oprindelsen heraf sees. Der fortælles, at denne Helgen først har været en Bondesøn fra Nye, men siden skal være bleven Bisp i Cøln. Af Alles Munde lød fordum, vor Frue i Karup, og St. Søren i Rye." Jsær var dette sidste Sted det som meest udmærkede sig ved hans Helligdomme. Her vare ogsaa hans jordiske Levninger forvarede. Saadanne hellige Mænds Been bleve især paa Helgenens Fest eller Martyrdag, i Dom, og Klosterkirkerne under Menighedens Bøn og Ærefrygt, tilligemed høi Messe af Munkene, høitideligen toede, og derefter af Bodfærdige andægtigen kyssede. Hertil hørte Aflad, som ved paveligt Brev maatte være stadfæstet. De Gaver, som derved indkom, vare overordentlige, og saadan blind Overtro gik næsten til Afguderie. Ogsaa Rye havde et saadant Privilegium. Allerede 1204 finder man, Ruther nævnt. Der havde bemeldte Helgen en stor Korskirke med tre, ved og flere Altere. 1105 forpligtede Ridder Jens Nielsen af Avensberg, Landsdommer i Jylland, sig i Dronning Margarethes Nærværelse, blandt andet mere til at gjøre en aarlig Valfart til Nye, for at sone et begaaet Mord paa Adelsmanden Jens Jensen af Clausholm. 1410 stiftede den Laxmanske Familie i denne Kirke et Kapel med Alter og Vicariat. 1495 testamenterede Holger Erichsen Rosenkrantz til Boller en Oxe til St. Søren i Nye, ligesom og Sidse Lauritsdatter Sefeld til Næs (Refnæs) 1508 testamenterede en Flyke Flesk til St. Søren i Testrup, og i Nicolai Kirke i Kjøbenhavn havde St. Søren et Alter, hvorved Hr. Hans Nielsen var i Aaret 1526 Vicarius, saa at man saaledes paa flere Steder offrede til denne Patron, som man fuldt troede havde Nøglen til Skjersildstedet. Slige Gaver kaldte man Sjelegaver, og ved dem betingede man sig i Almindelighed evige Sjelemesser, da man ellers efter Munkelærdommen maatte pines der i 7 Aar for hver Synd man er havde skriftet eller gjort fyldest for. Men syntes nu Gaven ikke at være tilstrækkelig, og at kunne lønne Umagen, eller de Afdøde ei havde været formuende nok til selv at udløse sig fra bemeldte Qvalested, foregave Munkene, at de havde seet de Ulykkeliges Gjenfærd, og hørt, hvorledes de med de rasende, ynkelige og stræk fulde Suk og Stønnen, Skrig, Hylen, Graad og Jammer gave deres fortvivlede Skjebne tilkjende, tilligemed Maaden, hvorpaa de kunde reddes, og hvorved de gjerne gav Anviisning paa deres bemidlede Slægt og Venner, som da bleve anseete for de groveste Forbrydere hvis de ei vilde komme de Lidende til Hjelp. Til saadanne nødvendige Aabenbarelser og Anmeldelser foregav Gjengangerne, eller rettere Munkene, at de af Luciser selv eller hans Fuldmægtiger havde faaet Forlov, men maatte inden visse Timers Forløb vende tilbage igjen, hvis det ei vilde gaae dem værre. Man pleiede aarligen at holde anniversaria eller aarlig Liigbegjengelse for de Døde. Dette bestod i, at Munkene aarlig paa Testator Dødsdag tændte Lys paa hans Grav, hængte et sort Klæde eller Ny over en ledig Liighaar, bestænkte den med Vievand, bar Røgelse og Fakler omkring den, førte den om Kirken til Graven, opregnede den Dødes Fortjenester og Velgierninger, sang: libera me Domine &c. (Frie mig, kjere Herre! o. s. v.) ønskede ham Ro og Lise, hvilket ellers skeete hver Søndag i Kirken, og andet Gøgler, som ikkun strakte strakte sig til de rigere, der havde givet rundelige Gaver, hvis Navne vare indskrevne i Døde bogen, vare hensovede og jordede i en Munkekappe, og herved havde aldeles forsikret sig deres Sjeles Salig: hed. Dette kaldte man at lade den Døde begaae (hvoraf Begængelse, Liigbegængelse kommer). En saadan Dag var ligesaa meget høitidelig, som den første Begravelsesdag, saavel ved prægtige Gjæstebuder, som og betydelige Gavers Uddeeling til de Fattige. Saaledes forbandt forommeldte Ridder Jens Nielsen af Avensberg sig til paa den dræbte Adelsmands Jens Jensens Aarsdag at klæde 30 fattige Folk, der skulde være nærværende ved Begængelsen, og holde hver en Fakkel i Haanden. Et saadant lignende Donations-Dokument for Sjelemesse, nyder Præsten til Duurup og Tøndering i Salling endnu den Dag i Dag godt af. - Den Anseelse bemeldte Helgen allevegne stod i, foruden Munkeklostret i Nye tilligemed det nærliggende berømte Bernhardinerkloster, Ømkloster kaldet, der endog formedelst sin skjønne Beliggenhed siden paa nogen Tid blev Kong Frederik den Andens Sommerresidents, skylder Byen sin Opkomst. Hertil strømmede nu mange Menneskeer allevegne fra, for at høre Messe, og give Andagts-Offer i Kirken, deels for at søge Helbredelse ved en nærliggende hellig Kilde, der ligeledes var St. Søren indviet, og tiltroedes megen Kraft, saa at baade Kirken og dens Betjente ved disse idelige Besøg fik betydelige Jndkomster. Ved saadan Pillegrimsgang, læses hos Palladius, finge Munkene Vox, Hør, Hamp, Staal (Jern), Guld, Sølv, Pendinge og allehaande igien; men at disse Valfarter, Messer og Kildereiser ikke have været saa gudelige, opbyggelige og sædelige som de burde, sees af hans Anmærkning derhos: "Derover, siger han, bleve mange Mennesker fordærvede og Jomfruer krænkede, a. - Ved saadan Celebrit et maatte Byen og nødvendig tiltage i Folkemængde og Næring, saa at den i Størrelse og Anseelse kunde regnes blandt Landets mindre Kjøbstæder. Tilmed laae den i en meget skiøn og yndig Egn ved Gudenaa, omringet af store Skove, og ferske fiskerige Søer; og at den i flere Henseender har været fortrinlig, kan man og vide af, at Raadet og Adelen i Jylland forsamlede sig der den 4de Juli 1534, for at raadslaae om Rigets Bedste, og at vælge Kong Christian III til Konge. Byen, og sit eget Birk og Foged, som boede der i den saa kaldte Fogedgaard. Blandt nogle andre store Gaarde, som laae udenfor Byen, nævnes Kongsgaarden. Tre aarlige store Markeder, som Kong Christian IV befalede 1616 at maatte holdes her, St. Voldborgs Dag (d. 1ste Mai), Helligkors (d. 14de Sept.) og St. Sørens Dag (23de Octbr.) gave og Byen Liv og Næring.