Københavns Adresseavis, 1762-06-18
Det er den Konge=Bøn, den christelige Herre, Syv Ord han talede, og Gud bønhørte dem; Thi Jesu Christi Aand selv førte dennem frem: Paa Slottet Friderichsborg hans Kongelige Sæde, Han læste Skriften ud, den atter giennemlæste, Og deraf selv uddrog de lærerigste Sprog, Som giør en christelig Monarks Regiering klog Paa ny igien at see, hvad Herrens Ord forkyndte, For Aabenbaring der at faae som Naadens Giest, Det var: Vor Siele=Ven Din Aabenbarings=Fest. Han havde mangen gang udi sin Siel erfaret Hvad, du Eenbaarne! der os haver aabenbaret; Men af din Kundskab han ey kunde blive kied; Thi vil han nok engang forlyste sig derved. Du ham begynde lod den Dag, du veed, jeg nævnte: Men før det blev udlæst, ham for dit Aasyn stævnte. Der kiender han dig nu, og ey kand tage feyl, Der seer han det, han her kun saae, som i et Speyl Thi han af Verden gik sin Siel til ævig Glæde! - -Men Rigerne derved fik Aarsag nok at græde. O meer end Aarsag nok til yppig Taareflod: Det Anden Friderich var som Rigerne forlod. For Efter=Slægterne hans Afsked bør beskrives, Thi ikkun Steen og Stok ved samme ey oplives; Som han for Nordens Fred i Krig var Seperrig: Var han og Seper=Helt udi den sidste Krig. Den underlige Strid som Død og Livet føre Ei denne Troens Helt nedslagen kunde giøre, Ved Dødens Dødere, vor Anden Frederich Uovervindelig sin Død i Møde gik. Han havde al sin Tid iført sig Aandens Vaaben, Saa ingen Tilgang stod hans Siele=Fiender aaben. De Dyrebareste udsøgte Skriftens Sprog. De var den Overmagt, som Fiendens Magt afslog De havde trøstet ham saa mange ædle gange Naar Synden dristet sig hans Siel at giøre bange, Thi holdt han disse Sprog og for sin største Skat, Hvortil i Liv og Død han har sit Hierte sat. Hans uforfærdet Siel man i hans Tale sporer, Da Døden meldte sig udi hans ædle Aarer: Lad Aaren, sagde han, kun slaae hvordan den Guds Naade slaaer ey seyl, den holde vi og til Som over sine Børn en Fader sig forbarmer, Saa de Gudfrygtige Guds Kierlighed omarmer. Det var de sidste Ord, Gud til hans Hierte bandt, Han følte Virkningen, og raabte: Det er sandt! - - Og Døde = =Antvortskov, hvor kunde du dig holde At dette store Fald ey skal dit Fald forvolde? Du stod; men Modet faldt paa hver en Levende, Som hørte dette Fald, i begge Rigerne. Hans Jhukommelse det Minde efterlader: At Nordens Tvilling Børn her mistede en Fader, Som de ey kunde see at faae saasnart igien, Før Fierde Christian kom til Regieringen. Hans Høystfortiente Navn sit Ære Navn at give, Det var paa nye igien hans Levnet at beskrive; Thi det umueligen kand fattes kortere, End fra hans første Dag og til hans Yderste. Men skiønt at Korthed giør Det ufuldkomment bliver, Saa kiender Verden dog om hvem man dette skriver. I dette Mausolke en Konge hviler sig, Som udi Liv og Død var meer end Seyerrig. (Dette er taget af de Danske Oldenborgske Kongers og Dronningers Historie, hvilket Verk, som af Monsr. Frydensberfortsettes, og faaes hos ham til Kiøbs, logerende i Dybensgade i den røde Norske Løve, samt hos Hr. C. Flensborg, logerende hos sin Fader Hr. Commandeur Flensborg i Gothersgaden; saa og paa Adresse=Contoiret, saa vel som i adskillige Provincier. Hvert Ark koster 4 Sk. og hver Potrait 28 Sk. (men Subscribentere har det ringere.