Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1813-06-15
Preussen, hvis Garantie ogsaa paaberaabes her, veed bedst om det forholder sig som skrevet. 8) Ja saa, Er Østerrigs Garantie kommen til Stokholm, siden, Man undskylde en beskeden Tvivl, 9) Normændene undlade dog ikke at bemærke: hvorlunde de dette ædle Brev heelt igjennem altid nævnes første Det er al den Artighed, de kunne ønske. Den vilde, denne Forrang, møde dem allevegne, om de kun forenede sig med deres gamle Venner, Svensken. Man vilde uafladeligen sætte dem først, selv i Ilden, naar ogsaa de engang i fremmede Egne blødte for fremmede Penge. 10) Hil være den naadige Herre! Heibergi Indtoget. 11) Bee hver en Normand, som ei bliver heed, saa tidt hans Øine det skuel. Zinklars Vise af F. Storm. Norrige imod at faae Skade erstatning i Tydskland, af en Kongen af Danmark, hvem det ligger mindre paa Hjerte, at forekomme Ulykker for Nørrig 14), end at opvække Nationalhad imellem Nordmanden og Svensken 11), har søgt idelige Udslugter, uden at ville give bestemt Svar paa Hovedspørgsmaalet 16), fordi han mener, at han vil saaledes skal forlede vor Kronprinds til direkte Anfald paa Nørrig. Kronprindsen, der ret godt har indseet disse rænkefulde 17, Hensigter, har ladet en betydelige Deel af den svenske Armee føre over til Pommern, for derfra, ved et Anfald paa Holsteen, Slesvig, Jylland og endelig Sielland 18), at tvinge Kongen af Dannemark til at indgaae de rimelige 17) og af den største Deel af Europa saavel billigede som garanterede Vilkaar, der tilbydes ham 20). Den hjemmeværende 12) Denne Lyst til Mindelighed og fredeligt Ra boskab har sin Grund i et Factum, som, siden Brevskriveren opvarter med Facta, vi igjen ville opvarte ham med. Da den svenske gamle Kongestamme var fordreven efter ofte i Vers og Prosa at have modtaget de inderligste Forsikringer og sødeste Ord for, at linne af den tredje Gustaf skulle gere, for altid, hans Son och Thronfötjare, till et heligt föremaal for deras eviga techet; da den augustenborgske Prinds, der ei kunde taale Luften i Sverrig, var pludseligen død, og nu den nærværende Kran prinds gik igjennem Danmark til sin Throne, behagede han paa hele Reisen, i de naadigste Udtryk, at bevidne den Glæde, hans Hjerte følte, ved at skulle bilægge og aldeles udslette det gamle Had imellem Sverrig og Tvillingrigerne. 13) Kongen af Dannemark og Norrig har og staaet sig selv i Lyset der. Hverken det Behagelige i at miste gam troe Undersaatter og faae splinternye igjen, eller det Utvivlsomme i Løfterne om denne Skadeserstatning eller det Retfærdige i saadan Forhvervelse af Eiendom maa have været ham indlysende nok 14) Sortere Skygge kunde dog den sorteste Siel ei kaste paa et Lands Regent !!! 15) Naar sov det, siden det nu vækkes: 16) Vi Danske og Norske indbilde os derimod : at bestemtere Svar, end det rene Afslag, vor Konge har meddeelt os i offentlige Blade, som givet af ham til Sverrige, kan ei tænkes. 17) Fvo har Ret, Kors, for et Spørgsmaal! Den, som skjælder: Det er reentil Leopold. 18) Hensigten - den blive nu meer eller mindre udførlig -er alt aa: at ødelægge alle Danmark Provindser, for siden at plitte Dannemark og Nørrig ad. Du kongelige Dyd! Dyd i den Bises Sjæll. Lyst til at fremme Menneskenes Veil grædle Kellgren. 19) den mindste Sky og ligesom til Trods for al politisk Orden udlaaes det skamløseste Sludder, der strider ligesaameget med sund Fornuft, som mod Anstændighed. Kellgren. 20 Og det skede, at Ribeth havde en Viingaard, som var hos Acheds Pallads. Og Achab talede til Naboth og sagde: giv mig Din Viingaard, at den maa være mig til en Urtehauge, efterdi den er nær hos mit Huus, og jeg vil give Dig en Viingaard for den, bedre end denne. Og Naboth sagde Deel af den denske Armee er bestemt til at vaage over Rigets Tryghed mod de Anfald, som Kongen i Dannemark muligviis kunde befale den norske Armee at gjøre paa Sverrig i den Mening, saaledes at ville optænde den Krig imellem Normænd og Svenske, som Kronprindsen har ved sin Marsch til Pommern søgt at forekommer 21. Saadan er i Korthed Skildringen af Nordens nuværende Stilling: 22) Et standinavisk Riges Gjenoprettelse 23), Nationalrepræsentations Indførelse i Nordrig 24), norsk. Embedsmænds Jndlemmelse i det svenske Statsraad 25), fri Handel indenrigs og udenrigs 26). til Achab: Herren lade det være langt fra mig, at jeg skulde give Dig mine Fædres Arvis, 1ste Kongernes Bog, 21 Kap. V. 13. Seeder en Prinds, som, seen til Sværd at fatte, ei seen til Seiren er, veed Krigeren at skatte, men Mennesket end meer; seirsær ved skaanet Blod, skal seire over Dig i Strid og Ædelmod See der et Folk, tilfreds med egen Lykke, ei Magt, ei Guld har spildt at Andre undertrykke! Fra Stranden bør dets Raab til Fredrik Konge! Far! byd over vore Livl Du vore Hierter har Tænkei, at Seirens Gud fra Dangs Søn skal vige Man aldrig ham har seet end vertens Arm at svige, der stred for sin Nonark, sin Lykke og sit Land. Svenskeren Veltmarks Sang over Slaget d. 2 April 1801, i Rahbeks Oversættelse. 22) Vi komme nu til et af Brevets allerpudseerligste Steder, hvor Forfatteren hædrende paa en egen Biis de Nordmænd, han og Consorter agte at lykseliggjøre, sætter sig paa Strandbredden som Fiskeren; hænger Maddingen paa Krogen, og venter nu, at Normændene, som enfoldige Aborrer, skulle strømmeviis bide paa. 23) Navner Normand skal altsaa ophøre, Navnet Scandinavere skal indtræde i dets Sted, og Følgen af denne vigtige Forandring skal for Folket blive netop ligesaa stor, som en Navneforandring vilde blive det for den enkette Mand, der, efter længe at have heddet Peter, i en fornyet Daab kom til at hedde Rasmus. 24) Indrettet efter den lvenske Statsforfatnings Maalestok og altsaa, som i Sverrige, af de meest velsignende Følger for Almuesmanden eller Mængden af Folket. 25) Hvad udelukker den duelige Normand fra, i hans og Landsmænds nuværende Forbindelse, at svinge sig op til ligesaa høie Æresposter, som Pladserne i det svenske Statsraad nogensinde ere: 26) Jndtil Krig med een eller anden Stat tilintetgjorde, som Tidsomstænligheder nu for Tvillingrigerne, denne Herlighed, kun paa en anden Tid. Man tænke sig f. Ex. det fra Danmark skilte og med Sverrige, der er kan brødføde sig selv engang, forenede Norrig i Krig med Engelland, hvis Medforbundne mod Sverrige Dannemark det norske Pengevæsens Forbedring 27), samt Korn vares Jndbringelse til Norrig, som skal have stor Mangel paa denne Artikel 28), ere de Midler, Kronprindsen, nagter at benytte, for derved at forbinde sig den norske Nation 227, og vise denne, hvor ugrundede de Ængstelser ere, hvilke danske Embedsmænd paa Befaling og alle optænkelige Maader 32) søge at udsprede blandt Normændene, og hvilke Dui Dit seneste Brev beretter, Kronprindsen er alt for deelikat, til at ville sende Proklamationer ind i Nørrig 31). Jkke ved vakkre Ord, men jo maatte blive. Da vilde Forrigs Tilstand vorde endnu haardere, end den for Øieblikket er. Dog, Brevskriveren stoler vel paa, at i et saadant Tilfælde, hvis Mulighed er indlysende nek, vilde de danske Konger om endog Nørrig aldrig havde været deres, ei kume fornedre sig til at sulte et Folk, for at afmatte det til Troløshed. Saar burde og aldrig en dansk Konge kunne tænke. 22) Ved en Forbindelse med Sverrige Paa hvilken Maadsda derved, Skulde det er være raabeligere for Normanden, i Forening med kjendte Brødre og under kjendte Folkefædre, at oppebie de politiske Havblik, der dog vel engang sindes Jorderige, end at overlade sig til de selvbudne Læger, Naar en Syge, siger de Fresnyoverlader sin Helbredelse til Naturen, spiller han et høit, Spil. Overlader han den til Lægerne, spiller han og en høit Spil. Men, høit Spil mod høit Spil, betroer, jeg mig helst til Naturen; thi der er man dog vis paa nat den handler paa Tro og Love, som den formaaer, og finder i sin Regning ved Sygdommens Varighed. 28) Det har Nørrig; fordi Engellænderne have opbragt, og de Svenske i deres Havne oplagt de Kornforraad, danske Skibe med engelske Livenser, og Tro til engelske Løfter, og Tro til svenske Havne, have søgt at bringe Broderlandet. Dannemark og Norriges Konge har saaledes, med bløbende Hjerte, seet alle de utrolig kostbare Forsøg, han, om i Omsorg og stræng i Pligt, har gjort paa at skaffe kjære Børn Brød, spildte. Normændene, saa var Planen, skulle sultes til Troløshed Ul Vist i det høie Rummets Tempel, hvor Verder anistre. - - -der boet ei Grumhedens Exempel, der hersker ei en lav Tyrann, som Pligtens tunge Lænke gjemmer til Dem, hans Vælde bøiet harHanraaber: Menneske gjør Ret! Forbryder, frygt det Lyn, jeg sender. Lys, glæd Dig til en Lannens Dag! Leopold. 29) Meget forbunden, 30) Saare Meget er her at lægge Mærke til. Det er kunde danske Embedsmænd, der gjøre det, og det er paa Befaling. Ved det Første skal kastes Haan paa Personerne, de saa billige Ængstelser for stændigt Affalds Følger komme fra ; ved det Sidste paa Bevæggrunden, disse Personer styrres af. Og ved det Hele kastes den meest ufortjente og uværdige Haan paa Normændene, hvem slet intet Hæng til gammel Kongestamme, gammel Broderforening tiltroes. 3) Indklædte i Brevform og komne som tilsældigviis fra Privare til Private lade de sig dog forene med selve den fineste Delicatesse. ved Gjerninger 32) vil har vinde Normændenes Hjerter, og jeg er for min Deel overtydet om, at denne Handlemaade er den ene rette at lagttage mod en Nation, som har Følelse for Hæderlighed og Afskye for Alt, hvad der kan krænke denne 32). Til sin Tid skal der nok komme Proklamationer. Maaskee Prindsen bjer dermed til han staaer i Jydland med den svenske Armee, maaskee til han er kommen tilbage. Alle saadanne Sager ere Hemmeligheder endnu, og det er ei heller saa farligt interessant at vide Besked dermed. Nok er dette, at man kan være aldeles vis paa, at i det Øieblik, Proklamation udfærdes, ere alle de Forsigtigheder og Grader anvendte, som betrygge dens Udførelse. 347. Ulykkeligt vilde det være, om vore hæderlige Naboer, skulle tyge i Krig med os det vil sige: om Foreningen ei kunde gaae for sig uden et Landsebrud. Men, tvinge Omstændighederne vore Armeer til at slaaes, skal i det mindste det skee paa en Maade, som egner to oplyste Nationer. 2) Vi skulle kanskee paa begge Sider sende Evigheden nogle tusinde ulykkelige Offere 36) for Fuldbyrdelsen af en politisk Omvæltning, der er nødvendig for begge Nationers fælleds Vel i Fremtiden; men aldrig skal denne Krig vække Bitterhed imellem selve Nationerne, derom er jeg overtydet. 37. See saa, min Hædersvend Nu har ieg vidt og bredt omtalet, hvad jeg med Sikkerhed veed og kjender. Jeg har gjort det, fordi jeg af flere Dine Breve, men især det sidste, mærker, hvor forhandes besat I politisere i Smaastæderne, 32) Disse bestaae i den Ødelæggelse, vi forud have hørt, at den svenske Armee skal tilføie de Norske elskede Brødre, i Provindserne Holsteen, Slesvig, Jydland, Fyen og Sjælland, og hvorved Kongen af Dannemark og Nørrig, skal tringes til at afstaae dette sidste Kongerige. "Skalt, siger Tydsklands Veit Veber, gjeg taknemmelig skysse den Mands Haand, der dræbte min Broder, kysse den, fordi et Fyrstevaaben er udskaaret i hans Fingerring, Den, der krævede det, fortjente at trædes af en kongelig Hæl dybt ned i Støvet : 33) Ber hver en Normand, som ei bliver heed, saa tidt hans Øine det skue Zinklars Vise af C. Storm. 34) Men, Hr. Brevskriver, Hvor bliver nu Delikatessen, Er det Dem, der glemmer den i 3) red er Din Gang, Dugiftige Trold: Zinklars Vise af E. Storm. 36) Den, som har vænnet sig til, med roligt Hjerte at see følende Væsneer vaande sig i Smertens brændende Angest skal efterhaanden savne den ømme Medlidenhed, Menneskeheden har den meest drivende Trang til at finde, især hos de Store paa Jorden. Leopold. 37) Hvo søgte nogensinde Trølt, eller Hielp hos fine Fiender 2 Hvo kaldte Døden sin Ven og smitsomme Syger fine Yndlinger. Hvo bad til den Jld, som havde brændt hans Hytte af, slugt hans Qvinde og hans Barn, Hvo bevarede, som et dyrebart Kierligheds pant, den Dolk, der dræbte hans Broder, Kun Den, der opgav Haabet og Skjæbnens Retfærdighed og ventede af Fortvivlelsen Hjelp, til at see sig hævnet Veit Weber. og fra hvilken bagvendt 35) Side J see Tingene. Nr. derimod har du en Nøgel 32) for dine Bedømmelser, og jeg haaber, at Du herefter bliver lidt mindre landjunkermæssig 40) i dine Slutninger, især siden Du nu har faaet Kundskab om de Garanter 11), som ere offcielt givne af England, Preussen, Rusland og Østerrige, samt siden Du har faaet Begreb om de første Opegrationer, vor Hovedarmee kommer til at foretage fra Pommern af. 22) (Fortsættelsen følger i No. 93.) 28) Dette Ord betyder blot : ikke svensk, ligesom Ordene forbandet besatt betyder dansk og norsk 39) Derved menes : en Hængelaas. 40) Eensbetydende med patriotisk. J den svenske Keilgrens ypperlige Philosophen paa Landeveien hedder det, i Rubrikken Had og Kjærlighed paa Landet, saaledes: "paa afsidesliggende Steder paa Landet blandt ringe Folk kan man endnu finde en Ven Fare og en Fiende til Døden; men i Hovedstædernes ypperstbelevne Verden har man Ingen at slaaes for og Ingen at slaaes med." Brevet bærer Hovedstadens Præg. 41) Betyder: Kundskab om at Dit Fædreland er underhaanden foræret bort. 42) Betyder: Begreb om det Blod, der paa Dit Fædrelands Broder-Alter skal udgydes. Dig og Dine Landsmænd, haabe vi, til en Velbehagelighed.