Viborger Samler, 1814-02-14
Fredagen d. 28de Jan. blev Hs. M. Kongens Fødselsdag høitideligholdt i Ribe Klub ved Soupre og Bal. Over Maaltidet blev nedenstaaende skjønne Sang, forfattet af Hs. H. Hr. Biskop Hjort, Ridder af Dannebrogen, afsiungen og Skaalen for Hs. Majestæt derpaa frembragt, under Trompetens Lyd og Selskabes glade Hurraxaab. - Til ædelt Brug indsamledes 371 Rd. d. C. og nogle Sølvpenge. Sang. Skræk og Ran og huuslig Jammer, Vold og Mord er Krigens Bud, Hvor dens hvasse Lynild rammer, Ryddes hele Slægter ud. - O! men Fredens Smiil udbrede. Borgerheld og huslig Glæde, Styrke selv den Armes Mod. Kor. Fredens hulde Smiil udbrede. Borgerheld og huuslig Glæde, Styrke selv den Armes Mod. Hvo vil da ei gjerne bytte. Rædsom Krig for huldrig Fred! Fred i Borg og Fred i Hytte, Det er Folkets Salighed. Fredens Krands om Fyrstens Tinding. Er det hele Samfunds Vinding, Fryder end den Kjekkes Barm. Kor. Fredens Krands om Fyrstens Tinding, Er det hele Samfunds Vinding; Fryder end den Kjekkes Barm. Under Freden Velstand trives, Blomstrer frem til Landets Gavn, Flid og Handel mildt oplives, Signe frugtbar Fødestavn, Agren Bondens Møie lønner, Og vort Danmarks raske Sønner, Hente Guld paa fremmed Kyst. Kor. Agren Bondens Møie lønner, Og vort Danmarks raske Sønner, Hente Guld paa fremmed Kyst. Under Freden Olding savner. Ei sin Alders Støttestav, Uden Taarer Møen favner Den, hun Haand og Hjerte gav, Og i Fredens milde Skygge. Gjeve Danneqvinder trygge, Vugge spæde Søn til No. Kor. Under Fredens milde Skygge, Gjeve Danneqvinder trygge, Vugge spæde Søn til No. Konge, derfor vel tilmode Hilse vi Din Fødselsdag, Kalde Dig den Fredegode, Der har hanlyst Kamp og Slag. Og i festlig Borgerklynge. Vi paa Landets Høitid synge: Fredrikl Tat for Landefred!" Kor. Her i festlig BorgerklyngeNi paa Landets Høitid synge: Fredrik Tak for Landefred! Epilog, fremsagt i Svendborgs dramatiske Selskab, paa Hans Majestæt Kongens Fødselsdag, den 28de Januar 1814. Hs. Justitsraad og Toldinspecteur Haste. (Skuepladsen forestiller en Lund; i Forgrunden sees en Støtte af graat Marmor hvorpaa det Kongelige Navneciffer, transparent, omslynges af 2de Oliegrene; paa Fodstykket: den 28 Januar 1814. J Fredriks Land en mægtig Fjendehærfremtrængte sig, og trued Danmark saare: da hørtes høje Veeraab, fjern og nærda flød saa mangen tung og bitter Taare. Vel stod det danske Navn i Hæders Glands med eget Blod sin Vei dets Fjende tegned. men, at der drypper Blod fra Heltekrands, og ved Trophæer uskyld ofte blegned. J Vaande saae vor Fredrik til Sit Folk, det Han saa gjerne vil lyksaliggjøre; i Vaande saae Han Fjendens Morderdolk, og føllde Kummer, men ei Skræk, Sig røre. Fra Elb og Eyder høje Sukke lod fra Elb til Eyder Brødre sank i Smerte; selv nær ved Konge-Aaen Blodet flød, og næsten brast det store Faderhjerte. Da tænkte Han: "Hvad har mit Land da gjort: Hvad lindrer Nødens gruelige Dage? "Mon noget Fyrstens Offer er for stort, " som kjøber Fredens Sallighed tilbage; Fred vorde, sagde Han, paa Land og Hav, og faae med Beemod til Skjoldungens Throne; Fred vorde, raabte Fredrik, og hengave en saare stor Juveel af arvet Krone. Fol, Danmark, hvad for dig din Ven har gjort: Erkjend i ham din Fader, som din Hyrde! At offre, for at skaane Blod, er stort, og smaat, for indbildt Vældes Glands, at myrde. Erkjend, og Danmark, i din Fremtids Færd, at du din Konges Tab og Savn paaskjønner; at du er Fredriks tunge Offer værd, den Faders blandt taknemmelige Sønner, O Venner og Veninder, alle vi, som her til Dannerkongens Høitid møde, i Alle Ham, ved Troskabs Harmonie, Hans Skjebnes fulde Malurtkalk forsøde: or Tak lad først med Livet slettes udi Vor Troskab intet Folks paa Jorden ligne! Og Ingens Bon saa fyrigt naae til Gud, som Danskes, naar de Frederik velsigne!