Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-12-10
Alt hvad der siges offentligen i Blade, som ikke ere officielle, eller, med andre Ord, som ikke ere Regjeringens umiddelbare Organ, maa betragtes som noget, der i et Land, hvor det end ikke er forbudet, med Beskedenhed at gjøre Jndvendinger mod de gieldende Love, altid maa skrives paa Forfatterens Regning. Denne staaer Lovene til Ansvar for alt hvad han siger, og enhver fremmed Regjering kan ikke fordre mere end at han, naar han forseer sig, dømmes efter de Love, som Lovgiveren selv appellerer til, naar han troer sig fornærmet. Dersom Regjeringen skulde kunne kræves til Ansvar for det anstødelige, der siges i en uofficiel politisk Tidende, saa var det det samme som om man paastod, at den samtykkede i alle de stundom skjæve, urimelige og enfoldige, skjønt derfor ikke egentlig fornærmelige Meninger, der saa ofte fremsættes i saadanne Blade, J Frankrige gives en eneste virkelig officiel Avis, nemlig Moniteuren. Hvad den selv siger er Regjeringens Mening. Men foruden den gives der ogsaa Journal de Paris, Garette de France, Argus, &c. af hvilke hver især meddeler Efterretninger og politiserer paa sin Maade, uden at den Franske Regjering nogensinde indestaaer for hvad de sige og uden at det falder nogen Stat ind, at betragte disse nofficielle Blade, som Regjeringens Organ. Det er altsaa vist, at der fra den Side betragtet, ikke er nogen Grund til at forunde noget enkelt Blad udelukkende Privilegium paa, først at trykke politiske Efterretninger. Betragter man de store Ubehageligheder, som et saadant udelukkende Privilegium derimod vilde medføre for hele Publicum, saa har man Møie ved at troe det Rygte, der siger, at en Ansøgning om at faae et saa besynderligt Privilegium, virkelig er indgivet til vedkommende Collegium. Hvad kan tænkes ubilligere, end at et heelt Publicum skal vente, indtil den privilegerede Avis meddeler det Efterretningerne? Hvad kan tænkes mindre billigt, end at Nyheder nes hurtige Meddelelse, som ene kan fremmes ved en gjensidig Concurrence mellem politiske Tidenders Udgivere, saa godt som skal forsvinde med Ophævelsen af en saadan Concurrence? Hvad er mere ydmyggende for Litteraturen, end at et heelt Publicum skal være tvunget til at tage til Takke med de Oversættelser af fremmede Blade, som den ene fra privilegerede Avis giver det, enten de saa ere rigtige eller urigtige, Men antaget, at de urigtige Efterretninger eller upassende Yttringer, som indløbe i uofficielle Blade, virkeligen kunde foraarsage Ubehageligheder, er da den privilegerede Tidende mindre et menneskeligt Værk, og minde udsat forat feile end den uprivilegerede, Jeg appellerer hertil Erfaringen, og den viser os baade udenlandske og indenlandske Exempler, der noksom godtgjøre, at vi alle ere Mennesker. Selv Moniteuren, der dog ellers bestyres med saa stor Nøiagtighed, har ofte seet sig nødsaget til at berigtige indløbne Feil Under Fædrenelandets nærværende Stilling, hvor det er saa nødvendigt, at opflamme Nationalaanden ved patriotiske Handlingers og patriotiske Følelsers offentlige Bekjendtgjørelse og Anbefaling, vilde det være dobbelt ufordeelagtigt, at paalægge den periodiske Skibent Baand, der betage ham Lyst- og Mod til at virke paa den offentlige Stemme.