Aalborg Stiftstidende, 1843-12-20
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 16de December. Der er saa af vore Regjeringscollegier, om hvis Administration og Dygtighed til at administrere den almindelige Mening er meer eenstemmig, end om den kgl. Direction for Universttetet og de lærde Skoler, der, som bekjendt, bestaaer af en af Universitetets allerældste Professorer, som for over 10 Aar siden, i Erkjendelsen af, at hans Livskraft var svækket, opgav sit Sæde i den samme Direction, i hvilken han nu indtager Præsidiet, samt tvende lærde Jurister, der aldrig have besøgt nogen offentlig Skole, aldrig have havt Leilighed til at erhverve sig nogen praktisk Jndsigt i Skolevæsenet, for de kaldtes til at bestyre dette, og, siden de overtoge dette Hverv, aldrig have viist noget Tegn til at de have udfyldt deres Mangler. Tvertimod vidner vort lærde Skolevæsens Tilstand kun altfor meget om, at dets Bestyrelse ikke et, hvad den burde være; hvad der er skeet af virkelige Forbedringer maa mere tilskrives den fremskridende Tid og enkelte dygtige Skolemænds gode Exempel, end det bør regnes den nuværende Direction til Ære, dens eneste, for et Underviisningscollegium visselig tarvelige, Roes – som da, naar man vil være retfærdig, det Høieste kun tilhører et af dens Medlemmer – er at have bragt en bedre Orden i Skolernes og Universitetets Pengevæsen. Men er nu Universitetsdirectionens Passivitet end en naturlig Følge af dens Sammensætning, saa er den dog lige sørgelig, og det vedbliver at være ubegribeligt, hvorledes en Konge, der hele sit Liv igjennem har viist sig som en Ven af Videnskabelighed, og endnu indtager Forsædet i Videnskabernes Selskab, kan have ladet 4 Aar hengaae, inden den maaskee intet andet Sted saa nødvendige Reform i Forvaltningen, han ved sin Thronbestigelse lovede, er bleven udstrakt til det lærde Underviisningsvæsens Bestyrelse. Man huske, at 10 Aar ere forløbne siden en Reform i det lærde Underviisningsvæsen blev erkjendt fornøden, og en Plan til Samme blev udarbeidet; og endnu den Dag idag er der intet Andet skeet til dens Iværksættelse, end at 3 Skoler ere nedlagte; thi at en Realskole er oprettet i Aarhuus, det staaer snarere i Modsigelse med Planen, end bidrager til dens Fremme, og Jndretningen af en Realunderviisning i Sorø Akademie og Rønne Skole synes at være aldeles isollerede Skridt. Det er endvidere bekjendt, at en ikke ringe Deel af de lærde Skolers ældre Lærer-Personale maa ansees for ude af Stand, til at opfylde Nutidens Fordringer, men der gjøres Jntet for at fjerne disse Lærere, navnlig hensidde flere udlevede og udygtige Rectorer i deres Embeder, medens yngre dygtige Mænd spilde deres Kræfter og sløves ved at arbeide under en saadan Bestyrelse. Det er fremdeles saa klart, at det nødvendig maa være erkjendt af Directionen selv, at den nærværende Garanti for Duelighed hos de nye Lærere, der ansættes, foruden de egentlige Philologer, er saa godt som ingen, idet den theologiske Attestats Udfald Jntet i saa Henseende godtgiør, og Privates og Embedsmænds Attester og Anbefalinger oftest ere meget upaalidelige, men desuagtet har Directionen hidtil undladt at træffe den eneste Foranstaltning, hvorved dygtige Lærere kunne sikkres Skolerne, nemlig Jndretningen af en Lærerexamen, enten i de enkelte Fag, som blive ledige, eller i en Cyklus af Skolefag. Det er endelig erkjendt, at den nærværende Gagering er aldeles utilstrækkelig, til at vedligeholde Lærernes Jnteresse for deres Kald og binde dygtige Folk til Skolerne, og vægtige Stemmer have udtalt sig for Rimeligheden af, at Sorø Akademies Overskud langt hellere maatte anvendes til at dække Skolefondens Trang, end til at udsættes imod Renter i Geheimeraad Stemanns Godser i Sjælland eller uden Renter i Cancelliraad Friberts i Amerika, men hvad gjor Directionen. Jo den gjør Noget, den har fornylig gjort Noget, og det noget Overordentligt, noget der er sjeldent i civiliserede Lande, men dog stundom skeer, som fornylig i Sverrig; den har indladt sig i Kappestrid med den høiærværdige Erkebiskop af Wingard og Stockholms vellærde Consistorium; den har begyndt at efterstræbe den samme Hæder for politisk Jntolerance, som disse have opnaaet for theologisk. Har den ikke kunnet bringe Plan og Enehed i Skoleunderviisningen, saa kan den dog idetmindste regulere Lærernes Privatliv, har den ikke kunne forsikkre sig om disses Duelighed, saa kan den idetmindste lægge Baand paa deres personlige Frihed; kan den ikke forskaffe den Andet end halv Diæt, saa kan den dog formene dem andet lovligt Erhverv. Historien er kortelig denne J en Provinds (formodentlig Falster), som er saa heldig at have en pantsat Stiftamtmand, der har opnaaet en vis Berømthed ved at spille samme Rolle, som Delatorerne under de romerske Keisere, eller paa anden Dansk viser sin Nidkiærhed og Hengivenhed for Regjeringen ved at indberette Alt, hvad der kan forefalde indenfor de ham underlagte Øers snævre Omkreds med et nok saa svagt politisk Anstrøg, som navnlig sætter sin Ære i strængeligen at controllere og ufortøvet angive Alt, hvad han anseer for Pligtovertrædelse hos de i Provindsen ansatte Embedsmænd, som f. Ex. er indkommen med Klage over en Censor, fordi han i den sammesteds udkommende Avis havde ladet passere et ordret Aftryk af en Artikel i Fædrelandet, og det ovenskjøbet en Artikel, der ikke berørte Regjeringen med et eneste Ord, men alene handlede om en af det schleswig-holsteinske Parties Hovedmænd; - i denne lykkelige Provinds er der altsaa en lærd Skole, og ved denne lærde Skole tjener en Adjunct, som, da han har Kone og Børn, ikke kan leve anstændigt af sin Adjunctage, og altsaa havde søgt sig en Bifortjeneste ved at paatage sig Redactionen af den fornævnte Avises udenlandske Artikel. At dette Erhverv er lovligt, og navnlig tilladeligt for en Skolemand, et aldeles utvivlsomt; thi vel er det disse forbudt at lade sig engagere som Lærere, ved de nye Realskoler, men at undervise privat, at skrive Bøger, kort sagt, at bøde paa deres knappe Løn ved en eller anden lovlig eller hæderlig Beskjæftigelse, det hverken er eller kan fornuftigviis forbydes, og hvad nu Deeltagelse i Redactionen af en Avis angaaer, da kunne vi nævne flere, Directionen visselig meget vel bekjendte, Exempler paa, at Lærere, ved lærde Skoler have overtaget hele Redactionen og paatadet sig det dermed forbundne Ansvar for Publicum, uden at det nogensinde for er faldet Directionen ind, at blande sig deri *). Vi bede dernæst lagt Mærke til, at det Blad, hvori den af os nævnte Adjunct var Medarbeider, naturligviis ligesom alle andre (privilig.) Provindsblade staaer under Censur, og altsaa er lovlig forhindret fra at udskeie i nogensomhelst Retning, og dernæst, at han ikke egentlig redigerede den indenlandske, men den udenlandske Artikel, samt endelig, at det er saa langt fra, at han i sin Embedsførelse har ladet sig nogen Forsømmelse eller Mangel paa Dygtighed komme til Last, at han meget meer er bekjendt som en af sin Skoles bedste Lærere. Jkke destomindre, da det for et Par Maaneder siden hændtes, at Bladets virkelige Redacteur i nogen Tid reiste bort, og bemeldte Adjunct imidlertid havde overtaget hele Avisens Redaction, samt sat sit Navn paa denne, saa har den kgl. Universitetsdirection heraf taget Anledning til at meddele ham en alvorlig Jrettesættelse, fordi han beskjæftigede sig dermed, hvilket naturligviis har havt til Følge, at han, afFrygt for at underkastes flere Ubehageligheder, har maattet frasige sig al Andeel i Avisens Redaction, og opgive sit haardt fornødne, aldeles lovlige Bierhverv. Der behøves visselig ingen Commentar for rettelig at vurdere dette Træk af den kgl. Universitetsdirections administrative Virksomhed, især da denne er, som ovenfor charakteriseret. (Fædrel.) (En bekjendt Jndsender i Berl. Tid. oplyser, at Universitetsdirectionen, ifølge Skole-Jnstruxens Jndhold, er berettiget til at formene Lærerne ved de lærde Skoler at befatte sig med nogetsomhelst Andet. Denne juridiske Berettigelse er imidlertid kun et tyndt Forsvar for Directionens berørte Handlemaade i denne Sag, thi med Begrebet om en videnskabelig Stilling, som den en Lærerpost dog burde være, kan det dog i en oplyst Tid neppe forenes, at der skal være paalagt den, som indtager Samme, en Haandlænke, der forbyder ham at tage Deel i hver anden literair Beskjæftigelse, som ikke forstyrrer hans Lærer-Sysler.)