Ribe Stifts Adresseaviser, 1845-02-28
Kapitain v. Ræder omtaler i sit Skrivt og Krigen 1807 med megen Roes Kapit. schernings rastløse Activitet og Konduite, hvorved han bevirkede, at Frederiksværks Drivt blev fortsat uforstyrret af Englænderne. Med mindre Glæde ovaler Forf. ved Meddelelsen om, hvorledes trende navngivne anseete Mænd, overeensstemmende med den fjendtlige Overgenerals i en Proclamation udtalte Ønsker og Anskuelser, traadte sammen i en Commission, for at vedligeholde Orden og No i deres Distrikter og sørge for den fjendtlige Armees Reqvisitioner og Nødvendigheder, og derved undgaae Selvreqvisition og Plyndring med bevæbnet Haand." Disse Mænds frivillig paatagne Hverv blev sanctioneret af den engelske Overgeneral ved et Slags Fuldmagt, adresseret til alle engelske Underbefalingsmænd, og som tillige lovede, at det Leverede og Ydede skulde vorde betalt med en bestemt, billig Priis." Det er ogsaa en Kjendsgierning, at neppe have nogensinde af en Fjende besatte Landskaber mindre følt Ulempen af en fjendtlig Occupation end hine Districter i 1807. Men hine Mænds Foretagende erholdt, paa deres Forespørgsel og Forlangende, ikke General v. Peymanns Sanction. Tvertimod erklærede Generalen at han "beklagede vedkommende Personer. - Da disse nu desuagtet fortsatte at opfylde det Hverv, de efter deres moralske Overbeviisning ansaae for et lovlig, udtaler Forf. den Anskuelse, der vistnok deles af Mange, at, omendskjøndt disse Mænds Foretagende og Hensigt kunne for den moralske Domstol finde Undskyldning, maaskee endog fortjene Roes, saa kan den, fra den reen militaire Side, dog ikke Andet end misbilliges som en Handlemaade, der, hvis den ikke var bleven aabenbaret og redeligen tilmeldt General v. Peymann, og hvis ikke Enhver af de tre Commissarier havde personligen været bekjendt som sjelden patriotisk og retsindig Mand, maatte benævnes som en Forbrydelse mod Kongen og Fædrelandet." Den ærede Forf. mener, at paa en Tid, da Kronprindsen havde befalet alle Undersaatter at gribe til Vaaben, for at tilintetgjøre Fjendens Anslag (!), burde hver enkelt Mands Bestræbelse gaae ud paa ved alle optænkelige Midler at hindre Fjendens Foretagender, for derved at give Fæstningen Tid til at forberede Forsvaret, Kronprindsen Leilighed til at samle Armeen i Holsteen og dermed komme den betrængte Hovedstad til Hjelp (!). Da Forf. lover, at ville senere i større Detail komme tilbage til denne Gjenstand, vil maaskee ogsaa Anm. have Leilighed til at komme tilbage til samme, og udtaler derfor her kun foreløbigen, som sin Anskuelse, der maaske ogsaa deles af ikke Fag, at hine Mænds misforstaaede Patriotisme, da denne, saavidt vides, ikke greb i mindste Maade hindrende ind i Landets eller Fæstningens Forsvar, ikkehører under den militaire Domstol, hvorfor vedkommende ogsaa senere bleve aldeles frikiendte af Landets høieste Domstol. (B. T.) Baghuset til Hattemager Marks Huus i Pilestræde i Kjøbenhavn er opført af Jern. Det er 5 Etager høit og 6 Fag bredt og konstrueret af Tømmermester Hütman og udført af Jernstøber Løwe ner. (B. T.) Det hedder i Vests. Av. fra Slagelse: "Ligesom man for en Tid siden saae adskillige af Frederik den Fjerdes Tolvskillinger, der cirkulere for 16 Skilling, eftergjorte af Tin eller Bly, saaledes har man i disse Dage seet Christian den Ottendes Fireskillinger eftergjorte af samme Metal; det er ikke vanskeligt at kjende dem fra de ægte, da de have en blaaagtig Farve og let kunne bøies."J Loll. Falsters Avis har en Jndsender indrykket følgende Advarsel mod Kartoffelbrændeviin, "En meget bekjendt tydsk Chemiker har i et af ham nylig udgivet Skrift sagt: "Den Jndflydelse, som fremmede Substantser udøve paa Produkter af Viin gjæring, er især iøinefaldende ved KartoffelmæskeGjæring. Som bekjendt faaes, naar man destillerer Kartoffelmæske, foruden Brændeviin en olieagtig Vædske af giftige Egenskaber, af høist ækel Lugt og Smag. Denne Fusel faaer man i saadan Mængde som Biprodukt i Brændeviinsbrænderierne, at man benytter den til Belysning." Det synes at Regeringen ved at have paalagt Kartoffelbrænderierne en meget betydelig mindre Afgivt end Kornbrænderierne, vil bidrage til et langt større Forbrug af Kartoffel, end Kornbrændeviin, noget som daglig erfares ved at see hen til, at alt det Brændeviin, som nu sælges af de Kjøbmænd i Provindserne, som ikke have Brænderier selv, under Navn af Kjøbenhavnsk Brændeviin, er Kartoffelbrændeviin. Er det Regeringens Hensigt at Kartoffelbrændeviin ganske skal fortrænge Kornbrændeviin, var det vist høist ønskeligt at dette Brændeviin blev saa meget som muligt befriet fra denne giftige Fusel, noget som vistnok ikke skeer i vore fleste Kartoffelbrænderier. Den Mængde Kryderier, som tilsættes Kartoffelbrændeviin, er upaatvivlelig for at skjule denne giftige Olies modbydelige Smag. Hvad som ogsaa giver Grund til at formode, at Kartoffelbrændeviinet er meget rigt paa denne giftige Olie er, at man ikke kan gjøre det saa svagt som Kornbrændeviin uden at gjøre det uklart og saa ildesmagende, at det neppe er drikkelig. Det er ogsaa af Chemikere sagt, at i raadne, frosne og spirede Kartofler dannes en meget stærk Gift, og da det er noksom bekjendt, at saadanne Kartofler anvendes til Brændeviin, var det vistnok ønskeligt at Sundhedspolitiet var opmærksom paa denne Gjenstand. Det skal ogsaa være sagt, at en Videnskabsmand har gjort Forsøg med Fuselolie af Kartofler og Fuselolie af Korn, for at erfare disse tvende Oliers Egenskaber som Gift. Han gav nemlig Hunde af disse Olier, og fandt at Fusel af Korn vel bedøvede men ikke dræbte dem, hvorimod de Hunde, som han gav Fuselolie af Kartofler, døde.