Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-11-05
Naar Danmarks Kjøbstæder, i et Emne, hvormed Regjeringen, Stænderforsamlingerne og den offentlige Mening saa ivrig har beskjæftiget sig, nemlig Almeen=Væbning af Landets vaabenføre Mænd, have sluttet sig til Opinionen, og belavet sig paa at bringe Fædrelandet det Offer, at renoncere, hvad Kjøbstad-Befolkningen angaaer, paa Frihed for Udskrivning til Armeen, da er saadant ikkun skeet under den Forudsætning: 1. At enhver vaabendygtig Mand i den passende Udskrivnings=Alder skulde, uden Undtagelse indoves i Vaabenbrug, saaledes, at Værnepligtens Øiemed: Landets betryggende Forsvar, derved blev til en Virkelighed. 2. At denne Almeen-Væbning og Værnepligt blev saaledes ordnet for Kjøbstad-Jndvaanernes Vedkommende, at den ikke i nogen forstyrrende eller hæmmende Retning indvirkede paa deres Uddannelse eller tilkommende Livsstilling, og at derfor GarnisonsTjenesten burde undgaaes; og 3. At forsaavidt som noget Lovforslag maatte blive Stænderne forelagt, hvori ovenskrevne Forudsætninger og Forventninger ikke fandt sig fyldestgjorte, at da Stænderforsamlingen vilde fraraade Forslagets Udgivelse som Lov. Disse fra Kjøbstadborgernes Side udtalte, i Retfærdighed og billighed begrundede Forventninger ere med behørig Tydelighed fremsatte, deels i det fra Borgerrepræsentanterne i Fyens Kjøbstæder ved Agent Brunn, til Stænderforsamlingen i Roeskilde indgivne og i Stændertidenden No. 87 fremførte Andragende og deels i den til samme Stænderforsamling fra 517 herværende Borgere og Jndvaanere indgivne og nu med forøgede Underskrifter til Nørre-Jyllands høitærede Stænderforsamling fremsendte Demonstration, medens den offentlige Mening gjennem alle Rigets Kjøbstæder kraftig har udtalt sig i samme Retning. Men da nu i det til Stænderforsamlingen i Roeskilde og Viborg fremsendte Lovforslag om almindelig Værnepligt, hine fra Kjøbstædernes Side, i Landets Sikkerhed saavelsom i de Væbnendes Livstilling udtalte og begrundede Forventninger, saa langt fra ere fyldestgjorte, at tvertimod Hovedøiemedet: "Almeen Væbning og den der hvilende Sikkerhed for Landets selvstændige Uafhængighed ganske er tabt af Sigte, og opofret af conservative Hensyn for den bestaaende Armees Organisation, endskjøndt Nationen ikke deri kan finde andet end Vished om Fortabelsen af de Garantier Almeen=Væbningen kunne yde Landet i Farens Stund. Og da saaledes den i hine Andragender forudsatte og til Nationens Sikkerhed saa uomgængelig fornødne Almeen-Væbning, er opofret for en Subtilitet, man behager at kalde almindelig Værnepligt, men som i Grunden ikke er andet end det kun lidet priselige System, hvorved deels Penge og deels den tilfældige Lodkastning vil fritage mange Vaabendygtige fra Væbningen, medens Fattigdom og Lodningen vil gjøre Byrden ulige og have en ligesaa forkastelig som betydelig Jndvirkning mod Væbningens Universalitet. Og da endelig til denne Svigten af de almene Forventninger fremgaaer den Vished for Kjøbstad-Jndvaanerne, at disse ved den nye Recruteringslov, uden mindste Gavn for Landets Sikkerhed vil lide et ligesaa hensynsløst som skadeligt Jndgreb i den Frihed de behøve til Grundlæggelsen af en taalelig Stilling i Borgersamfundet; saa er det at undertegnede Kjøbstadborgere ganske i Henhold til ommeldte til den Roeskildske og nu til den høitærede Viborgske Stænderforsamling indgivne Andragender, fremdeles ur gere paa, at Stænderne af al Magt ville fraraade, at det fremkomne Recruterings=System gives Lovskraft. Vi ere saa meget mere beføiede at frembære denne vor principale Begjæring for Stænderne, da det er en Vished, som baade i Skrift og Tale er stadfæstet i Østifternes Forsamling, at den numeriske Tilvæxt Armeen, kan forvente ved den saakaldte almindelige Værnepligt, er liden og ubetydelig og næsten som et Jntet, da jo Værnepligten er saaledes regleret, at den end ikke kan bruge eller benytte den Styrke Lægds rullerne allerede nu frembyder, og hvoraf fremgaaer, at Armeen under den ny Recruteringslov vil omtrentlig blive hvad den hidtil var, og ihvorvel en tærende Last og Byrde for Staten, dog ikke svarende til Øiemedet: Landets Frelse imod sjendtlig: Overfald. Man har i Stændersalen, under denne kun lidet beroligende Vished, søgt at redde Lovudkastet fra den Tilintetgjørelse, hvortil det synes at egne sig, ved den Betragtning, at ved Recruteringen af de mere intelligente og dannede Kjøbstad-Jndivider skaffede man sig Middelet, under en udvidet Værnepligt at finde passende Under- og Overbefalingsmænd, og at man derhos skulde søge den nye Recruteringslovs Gavnlighed i den moralske Jndflydelse, de mere Dannedes Udskrivning ville have paa Hæren. Men vintør vel hertil svare, at den Armee, hvortil den Roeskildske Stænderforsamling ville hente sine Befalingsmænd iblandt Soldaterne af Kjøbstad-Klassen ikke vil komme til Existents efter Værnepligts-Anordningen, og naar man troer at kunne forsvare sit Angreb paa Kjøbstadborgernes frie Fødsel, med den Betragtning, at det ikkun er hans Jntelligents og høiere Dannelse, men ikke hans Arm og Vaabendygtighed man vil bruge som en moralsk Jndflydelse paa Armeen, og hvortil den altsaa maatte være trængende, hvis Udskrivningen deri skulde finde sin Begrundelse, da er denne Betragtning for det første en tarvelig Compliment imod den ved alle Leiligheder saa høit priiste og foretrukne hæderlige Bondestand, og for det andet er Betragtningen aldeles intetsigende, forsaavidt som den er opstillet som en Rets grund imod Kjøbstadmandens frie Fødsel, i det vi tør statuere, at der behøves ganske andre og stærkere, i Fornuften, Nødvendigheden, og Retfærdigheden hjemlede Grunde, hvis Tilværelse vi betingelsesviis erkjende, forinden det vil kunne forsvares at betage samtlige de danske Kjøbstæders Befolkning, den dem nu igjennem Sekler hævdede Frihed, for Soldatertjeneste. Naar desuden Committeen, som har drøftet Lovudkastet i Roeskilde, indført i Stændertidenden Nr. 171, selv maa tilstaae, at Lovudkastets hele Virksomhed væsentlig indskrænker sig til ovenskrevne tvende Momenter, og naar det derhos er en Vished, at Committeens Minoritet, som ved et supplerende Forslag havde søgt at bøde paa denne Udkastets Brøs- og Mangler, ikke har formaaet at virke i saadan Retning, saa tør vi vel med Føie spørge, om videre Vidnesbyrd behøves om den Sandhed, at Lovudkastet svigter Nationens og navnlig Kjøbstædernes billigste Forventninger, og at Fædrelandets Sikkerhed og Betryggelse mod fremtidigt Overfald ikke i noget Væsenligt er forøget ved den i Lovndkastet behandlede Recrutering, betitlet: "Almindelig Værnepligt, Det fremgaaer desuden af selve Committeebehandlingen, at Udkastet ingenlunde kan have været en Frugt af alle fornødne Forarbeider og Foranstaltninger, hvisaarsag det ogsaa erkjendes, at der i Stænderforsamlingen savnedes det fuldstændige Materiale, hvorved den skulde kunne have tilegnet sig en aldeles klar Jndsigt og Oversigt af alle, den almindelige Værnepligt vedrørende Gjenstande og Omstændigheder.