Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-09-15
Folkemængden spolerer Stædernes Poeste og Konst Netop det Eensomme og Øde, som findes i Pifa, klæder Staden saa godt, vilde man lade Livornos Folkemængde strømme ind af dens Porte, saa vilde dens Skiønhed være forloren. Denne bemærkning er ikke ugrundet; man giøre f. Ex. et Forsøg med paa en klar Sommermorgen at staae op Kl. 4 og gaae igiennem Gaderne og over Pladserne i alle de smukke Partier af Kiøbenhavn, og man vil erfare hvilket ganske usædvanligt og næsten ufølt Jndtryk Stadens Skiønhed da vil frembringe; hele Livets Glæde beroer desuden paa en Afvexling af Eensomhed og Tummel.) Staden er meest interessant om Middagen, naar intet levende Væsen lader sig see paa Gaderne, paa Kaierne og paa Broerne over Arnofloden; det er en ganske aparte Følelse, at kunne næsten betragte sig som den eneste Beboer i en stor Stad. Alle disse Paladser foran sig, som hæve sig paa begge Bredder af Floden til Høire og Venstre naar mandgaaer over Marmorbroen, og denne hele pragtfulde Monument-Række staaer saaledes under den roelige Himmel uden at der høres en Lyd eller sees noget Spor af et levende Væsen. Naar man er gaaet over Broen, saa kommer man i en Gade, hvor man træffer paa nogen Livfuldhed; thi man seer da nogle aabne Boutiker, som vente paa Kiøbere, og nogle Skilter, som med smaae Bogstaver, angive Udsalgsteder af Varer og Victualier. Men kommer man dybere ind i Staden, saa omgives man af samme Tomhed og Stilhed, nogle Qvartere minde om det skumle Udseende af Staden Aix i Provence, især Plazza deel Cavalieri med sin Statue, sit konkavt byggede Palads og sit høie Græs imellem Broestenene. Andre stille og eensomme Gader forberede os ligesom paa en Aabenbarelse af Stadens Hemmelighed, paa en mægtig Forbauselse, som venter paa os, thi Pisa har optaarnet sine største Kostbarheder, i sin fierneste Afkrog. (Dette er vel en Besynder, lighed; men det er Tilfældet flere Steder, saaledes ligge Kristiansborg Slot og Domhuset destoværre en Udkant af Danmarks Hovedstad.) Det berømte Klokketaarn, Domkirken, Battisterio og Campo Santo alle disse herlige Monumenter lide ikke under Hverdagenes modbydelige Tummel; de ligge paa en smuk gronPlads og hæve sig over en riig Flor af Engblomster. Der gives intet mere rørende, end en saadan Forening af katholske Bygninger; en Kristens hele Liv er afbildet deri. Klokketaarnet (som er skievt) synes at helde sig over Staden, og at sammenkalde de Troende; Battisterio modtager Mennesket og giør det til Kristen; Kirken aabner sig for at indvie og hellige det, og paa Campo Santo sænkes det ned i Graven; hvilken Tankerække er ikke betegnet i disse Stene, (Klokketaarnet er ganske rundt, og bestaaer af 7 Etager; det staaer et Stykke fra den pragtfulde Domkirke, og er bygget, som sagt, ganske skievt, og helder saa stærk til den ene Side, at man skulde troe, at det hvert Øieblik maatte styrte omkuld, paa saadanne Konststykker satte man megen Priis i ældre Tider. Jtalien har desuden flere saadanne skraae Bygninger at opvise, saaledes i Bologna.) Jeg bekiender, siger Hr. Mery, at det ikke kunde falde mig ind at maale dette Klokketaarn (Torretorta) for at udpine Beviser for, om det enten er med Flid bygget saa skievt, eller om det siden har antaget denne Stilling ved en underjordisk Revolution (nogle troe nemlig, at Taarnet er bygget lige og at det siden har faaet denne skraae Stilling fordi Grunden var moradsig; men det er rimeligere, at det med Flid er bygget saaledes; af en Jndskrift paa det sees, at det er bygget i Aaret 1174, men man har siden fundet en latinsk Jndskrift, dog ikke paa Taarnet, men ogsaa af 1174, hvor der læses paa Latin Johannes Onipontanus var selv skiev, og dan holdt sig til det skieve, saa det er vel Bygmesterens Navn. Jeg bekymrer mig, siger Hr. Mery, ikke om det Historiske ved Monumenterne, og befinder mig bedst ved at det Ubestemte og Hemmelighedsfulde svæver over Ruinerne (saa skulde Forfatteren reise til Ægypten, Nubien og Jndien, saa vilde han faae nok at see af Hemmeligheder. De interessanteste Monumenter for mig ere de paa Paaskeøen; thi med dem kan min Phantasie drive et frit Spil da alle Reisende maae tilstaae, at man ikke kan vid hvorfra de ere komne og hvilken Haand der har bygget dem. (Det har Hr. Mery Ret i; man kan ikke tænke sig noget mere forunderligt end disse Monumenter paa Øen Waihu eller Paaskeøen. De bestaae i omtrent 7 Alen høie Steenfigure; først en rund Steenblok, saa et uproportieneret stort, temmelig godt udarbeidet Menneskehoved af et underligt Udseende, og endelig en stor rund Steenblok oven paa Hovedet som en Hat; disse ere de eneste Oldtids Monumenter i Sydhavet; Øen ligger dybt inde i den sydlige Deel af det store Verdens Hav; dens nærværende malaiske Race kan deres Opførelse i ingen Henseende tilskrives, og hvilke andre Mennesker kunne i Oldtiden have været paa Øen, som kunne have opført dem, og hvorfra skulle de være komne: og hvorfor findes saadanne Monumenter ingen andre Steder i Sydhavet?)