Berlingske Tidende, 1826-11-27
Jgaar er der ankommet høist glædelige Efterretninger om en fuldstændig Seier, vi have tilkjæmpet os over Assiantierne. Allerede i lang Tid havde dette krigerske Folk ved store Rustninger givet sine Hensigter tilkjende, igjen at gaae angredsviis tilværk, underkaste sig alle indtil Kysterne boende Folkeslag, og selv angribe den Brittiske Besiddelse Accra. Overhovederne, Englands Allierede, vendte sig i deres Nød til Oberst Purdon, Jnterims commandant i Cap Coast, bade om Geværer og Krudt, og lovede at stille 12000 Mand under Vaaben, saavelsom og at kjøbe en lignende Qvantitet Geværer og Krudt, som det, der tilstodes dem. Oberst Purdon antog dette Tilbud, og Kongerne af Aqvimbo, Aqvapim, Alkim, Assin og nogle andre Fyrster stillede det istipulerede Mandskab, som blev inddeelt i 5 Brigader. To stærke i Observationscorps dækkede begge Flanker. Som Reservecorps blev der opstillet Colonister, Kjøbmænd og andre Folk, saa mange, som man kunde bringe sammen. Af regelmæssige Tropper havde den hele Armee kun 80 Mand med 4 Felt, stykker. Den 29de Juli marscherede Oberst Purdon udaAccra, og tog Post den 6te August i en ikke meget stor Slette. Den følgende Dag rykkede Assiantiernes Armee, 25000 Mand stærk, frem under deres Konge, og begyndte Kl. 9 1/2 om Morgenen et almindeligt Angreb paa den af 11,380 Mand bestaaende forbundne Hær. Slaget begyndte paa begge Siden med megen Haardnakkenhed, men efter en Times Forløb veeg den venstre Fløi af den Brittiske Slagorden, og de Allierede flygtede fra hinanden. I dette critiske Øieblik lod Oberst Purdon Reserven, som bestod af Kongelige Tropper, rykke frem, og en mordisk Jld spille paa Fienden, som blev greben af en panisk Skræk ved de Raketter, der kastedes paa ham. Oberst Purdon benyttede sig heraf, og gjennembrød det fiendtlige Centrum, Fienden tog Flugten til alle Sider, og Slagets Udfald var lykkelig afgjort. Britternes Tab (dog blot Allierede) var 800 Døde og 200 Saare=de. Assiantierne havde 2000 Mand Døde, Saarede og Fangne. Mange af deres Overhoveder og Anførere faldt, eller bleve tagne til Fange, og deres hele Leir, hvori der fandtes deres Guldt Statsskjerm og Stol, Guldstøv, Eiphenbeen og andre Kostbarheder, faldt i Hænderne paa nogle allierede Stammer. Og saa den ulykkelige Sir Charles Mac Cortrys Pandeskal er gjort til Bytte af Kongen af Agpapim, Adanonaqva. Assianetierne satte overordentlig Værd derpaa, og holdt den for et stort Tryllemiddel eller Fetisch. To Ark Papiir, hvorpaa der var skrevet Arabiske Bogstaver, bedækkede denne Reliqvie, som var ind villet i Silketøi og derpaa indspet i Leopard=Skind. Adanonaqvavilde ikke udlevere denne Skat. Hele Assiantiernes Armee vilde været tilintetgjort, dersom de Allierede nøie havde fulgt Slagere, denen; men dette kunde man neppe vente af saadanne Tropper. Assiantiernes Konge skal have faaet to Saar. Den Britiske Armee talte 11,380 Mand, nemlig 10820 Allierede, 500 Brittiske, Hollandske og Danske Militser, og 60 (eller 80, Mand regulære Tropper. Efterretningen om denne vigtige Seier blev overbragt af Fregatten Lively, som førte den nye Statholder i Cap. Kost, Sir Neill Campbell, til denne Coloni, og igjen afseilede derfra den 21de September. Allerede 16 Dage tilforn, vare de første Depescher afsendte til vor Regjering med en Brig, men den er endnu ikke ankommen.