Jyske Efterretninger, 1809-10-01
Hr. Majestæt behagede derefter naadigst at fortsætte sin Tale: Det er med sand Tilfredshed, at jeg nu kan bevidne Eder den inderlige Følelse, hvormed den af Ender udkaarede Sverrigs Riges Kronprinds har imodtaget Underretningen og Eders Valg. Med redeligt Hensyn til den private Stilling, hvori Prindsen befinder sig; med dyb følelse af de Forpligtelser, han er sit Fædreneland skyldig; med det ædle Øiemed for sin Handlemaade, som fri for alle Behensigter, allene henter sin Støtte og sin Belønning af negennyttige Hensigter hellige Jagttagelie, har Ørjydsen erklæret sig beredvillig til, naar Freden igien øier oprettet i Norden, at modtage det hædrende Tilbud som er bleven ham gjort, at indtræde i Kredsen af de Mænd, som omgive min Trone, da at lægge for Dagen de Følelser, som det svenske Folks smigrende Tiltroe har opvakt hos ham og ved sine Bestræbelser at søge at erstatte de manglende Egenskaber, som hans Beskedenhed ikke tillader ham at føle hos sig. I have nu hørt, gode Herrer og svenske Mænd, at de to store og vigtige Formaal for mine og Eders fælles Ønsker, Fredens Jgienoprettelse i Norden og en for Fædrenelandet fastsat Successions=Orden er bleven betragtet under en lige Synspunkt af den Fyrste, som J udvalgte til min Efterfølger. De Grunde, hvorpaa han har støttet sin Beslutning, at først efter Freden paatage sig det dybare Kald, en ædel Nations frivillige Tiltroe har paalagt ham, kunne letteligen indsees af Eder; ingen kan nægte dem den utvungne Høi agtelses=Hyldest, som de paa saa udmærket Maade fortiene, og da Prindsen hentyer til den Ædles og den Retsindiges Dom over sit Forhold, er jeg i Forveien overbeviist om, at den aldrig vil staae ham feil dette Rigt. Ligesom J alle med mig ville tage Deel i det oprigtige Ønske, snart at see denne eneste Hindring at ophøre, der afholder Prindsen fra fuldkommen at opfylde det Haab, jeg og det svenske Folk har fæstet til ham, har jeg en dobbelt Tilfredsstillelse ved at kunne meddele Eder min grundede Formodning om, at denne Opsættese ikke vil blive langvarig. Min Ambassade til det Keiserl. franske Hof er allerede underveis til Paris og Hs. Majest. Keiserens, Kongen af Jtaliens i Forveien mod mig yttrede velvillige Tænkemaade, giver mig det bedste Haab om disse Under handlingers lykkelige og hurtige Afsintning. De Vanskeligheder, som hidtil have mødt mine uafbrudte Bestræbelser efter at aabne en Fredsunderhandling med det russiske Hof ere forsvundne og mine Sendebud befinde sig i Frederiksham. Det danske Hof, som længe har iagttaget en forbeholden Tavshed, har nu ganske nyligen svaret med Beredvillighed paa mine allerede siden Regieringsforandringen giørte Forestillinger og Fred, saa at jeg derfor fra denne Side saart venter, at jeg kan see Anne . . .... A. S. gyndelse. Dersom mine Hensigters Reenhed, mine fredelige Tilbøieligheders Oprigtighed og den eneste Ærelyst, som leder mine Foretagender, den nemlig at befæste mit Folks Fremtids Lykke og Selvstændighed, kunne ved Fredsunderhandlingerne frembringe en overeensstemmende Tænkemaade hos de med Sverrig krigførende Magter; saa tør jeg ei længe bære Tvivl om hastig Opfyldelse af mit og Eders retmæssige Haab. - Den Tidspunct, som man har længtes efter, synes saaledes nu at nærme sig, da dette Rige, rystet af saa truende Storme, udsat for saa mange foreenede Farer, kan under Fredens velgiørende Skygge tilkagerinde fine bortødstede Kræfter og see de Skyer fuldkommen adspredte, som hidtil forbunklede dets Fremtids Skjebne. Den Tid, da Krigens Tordner skulle tie rundt omkring Sverrigs fredelige Grændser, vil blive den skiønneste i mit Liv, og den dyrebareste Løn, som Eders aldrende Konge eftertragter. Maatte mine 3drige Dage blot udmærkes ved Fredens stille Syn ler, de eneste, som forene Hjertets Fred med Folkeslagenes Lykke, og naar den Tidspunkt kommer, da jeg nærmer mig min Banes Maal, hvor født, hvor trøstende skal det da ikke blive for mine sidste Timer, med grundet Tillid at kunne overlade dette Rige til en Fyrstes Omhu, som allerede har giret mig og det svenske Folk det meest overtydende Beviis paa hans tilkommende Regieringslære og Grundsætninger, da han i broderligt Forbund har fæstet Fredens Navn til sit eget. "Jeg forbliver Eder gode Herrer og Svenske Mænd med al Kongelig Naade og Yndest stedse velbevaagen. Hs. Majestæt tog bort fra Rigssalen, ledsaget paa sædvanlig Maade, hvorpaa Rigstænderne, anførte af Landmarskallen og Talerne, een efter anden gi bort. In sidem ProtocolliG. af Wetterstedt.