Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1778-10-16
Slutningen af No. 41. En ædelmodig Mands Historie. Denne Tale blev i Førstningen optaget for Skiemt. Jmidlertid fattede dog begge Borgere den Beslutning, at vove det paa det samme. De indfandt sig Dagen efter paa det samme Sted igien; og Jly, der ligesaa troligen holdt Ord bragte dem de tusinde og Halvtredsindstyve Guineer. Deres Glæde syntes at være overmaade stor. De leverede ham deres Præstes Attester derfor, hvilke ogsaa allene vare hans Caution; thi han gik strax bort, paa det at han ikke skulde blive kiendt. Man veed ikke, om han havde i Sinde, at forære eller kun at laane dem denne Sum. Men disse ærlige Folk, der ikke havde tænkt at imodtage hans Velgierninger anderledes, end et Laan, og havde foresat sig, at give ham en Forskrivning derfor, faldt i den største Forundring, da de saae deres Velgiørere at blive borte. De fattede begge en ligesaa usædvanlig Beslutning, som hans Gierning var. De lode nemlig Dagen efter opslaae paa Torvet i Der ley, (saaledes heder Staden, hvor den ædelmodige Jly boede) alle Omstændigheder ved denne Begivenhed, tilligemed den Erklæring, hvorved de for hele Staden forbandt sig til, i visse Terminer at betale denne Summa igien, som de bekiendte og tilstode, at have bekommet. Og paa det at de skulde være frie for alt Skin af Tvetydighed, saa lovede de, at deponere Pengene i Rætten, og at give samme Fuldmagt, at tilstille Overbringeren af Præstens Attester Pengene. Enhver beundrede disse Borgeres Redelighed og billighed. Men den følgende Dag saae man et Svar fra Velgiøreren at være opslaaet. Han forsikrede derudi, at det var ham den største Glæde, at han saa lykkelig havde anbragt sin Velgiærning, og han forlangte ingen anden Giengieldelse, end saa ædle og redelige Mænds Erkiendtlighed. Han tog Staden til Vidnesbyrd, at han overlod den Summen til Eiendom, og han føyede til, at paa det at han endog ej skulde synes at ville have nogen Ræt til at kræve den igien, saa havde han samme Dag skikket Præstens Attester op paa Raadstuen. Flys Beskedenhed skulde for altid have skiult denne ædle Handling, dersom ikke hans Forvalter, som havde hans Penge under Hænder, havde bevidnet, at han just paa den Tiid, da dette skede, havde leveret sin Herre begge disse Summer. Et andet Exempel paa hans Veldædighed er følgende: Et Fruentimmer af Stand, som ikkun var 15 Aar gammel, havde ladet sig forføre af en Tiener hos hendes Fader. Da det blev bekiendt, løb hun bort, af Frygt for hendes Fader, som var meget hidsig, og skiulte sig hos nogle fattige Folk i Naboelavet. Tieneren satte sig ligeledes i Sikkerhed, ved Flugten. Faderens Venner søgte forgiæves at bevæge ham til, at han skulde tilgive sin Datter. Det eneste Raad, der altsaa endnu var tilovers for hende, var at hun reyste til London, og søgte en Condition, for at fortiene sit Ophold. Men Jly, hvis hele Sysselsættelse var, at antage sig andres Kummer, holdt med Rætte for at det var til hendes Fordervelse, at komme i en Stad, hvor der er saa megen Leylighed til Ont. Han havde hørt, at hun havde et meget got Gemyt, og ikkun af Ungdoms Uforsigtighed var falden i denne Feyl. Han talede altsaa med hende, og efterat han havde forestillet hende, at efter saadant et Feyltrin, som hendes var der kun en eneste Vey, hvorved hun kunde faae sin Ære igien, saa spurgte han hende, om hun vel vilde ægte hendes Forfører, Hendes Forseelse var ikke begaaet af Kierlighed, men af Ungdoms Vellyst; altsaa syntes det i Førstningen haardt, for hendes Stolthed, at hun skulde have saadant et ringe Menniske til Mand. Men da Jly ikkun paa denne Vilkaar, tilbød hende sin Bistand, saa gav hun endelig efter for hans Bevæggrunde, der vare tagne af Fornuft og Dyd. Nu forsømte Jly intet, som kunde tiene til hans Øyemed. Han begyndte dermed, at han kiøbte en anstændig Betiæning til hendes Kiæreste; og efterat han havde skikket ham med sin nye Titel til London, saa var han betænkt paa at recommendere ham til de Venner, som han havde i denne Stad, paa det at han kunde skaffe ham Leylighed til, at bilde sig til Omgang med retskafne og anseelige Folk. Da han derpaa havde bragt ham til det Sted, hvor han havde kiøbt hans Betiening til ham, paatog han sig selv den Umag at føre hans Kone til ham, som han i al den Tid havde ladet omhyggelig vogte. Han lod dem vie sammen og skaffede dem alle muelige Midler til at leve et stille og behageligt Levnet. Dette Foretagende blev udført saa hemmeligt, at Faderen til den unge Kone, som havde ingen Efterrætning om noget deraf, faldt i stor Forundring, da han en Dag fik Besøgelse af Hr. Jlysom bad ham at han maatte dog skiænke sin Datter sin Kierlighed igien, og tilstæde at hun besøgte ham med Commissaren hendes Mand. Faderens Forundring tog endda meere til, da han hørte at ved denne Betiening, som satte hans Svigersøn iblandt de anseeligste Folk i Staden, hvor han havde sat sig ned, var han og bleven en med af Participanterne i Biergværket, som holdtes for de rigeste Folk i Provintzen. Jlyhavde anvendt sin Anseelse, paa det at han kunde komme med iblandt dem.