Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-07-20
Søepræfecten i Toulon, har under 6. Julii indberettet følgende til Marineministeren, som melder, at Briggen Surprise var nyelig ankommen: Capitainen havde meldet ham, at Contraadmiral Rosamel, havde faaet Ordre til med den største Deel af de Fregatter, som vare armerede paa Krigsfod, at kaste Anker i Bugten ved Algier. Han var den 1ste Juli, holdet tilbage fra Kysten ved stille Veier i 6 til 7 Timer, og der havde han hort en stærk Kanonade, saadan som Salver fra Krigskibe, hvilke havde varet ved fra Kl. 4 1/2 om Morgenen til Kl. 4 om Eftermiddagen, da den først hørte reent op. Capt. Gues formoder, at disse Salver kom fra de Krigskibe, som allerede havde kastet Anker i Bugten ved Algier, og at de udentvivl have angrebet Staden fra Søesiden paa samme Tid som Armeen havde gjort det og lader formode at de Franske havde bemægtiget sig Keisercastellet den 1. Juli. - Den Sardinske Krigsbrig Saphir var den 1ste Juli indløbet i Genua og var kommen fra Farvandene ved Algier, som den havde forladt den 21de Junii. Capitainen havde talt underveis med Chefen paa den Sardinske Corvet Aurora, som havde modtaget Efterretninger fra den Sardinske Consul i Algier. Disse indeholdt: at Sundhedstilstanden der var meget god men at en Conspiration var opdaget imod Deyens Liv og den Algierste Regiering. 150 Personer vare blevne arresterede som mistænkelige og halshuggede; men som foraarsagede megen Utilfredshed i Algier, hvor der hersker den største Giæring. Deyen havde ikke forladt Staden, men overdraget Commandoen over Armeen til to af sine Ministre. Alle Consulerne opholdt sig i Forstaden; men som dog ligger indenfor Fæstningsværkerne. Staden var forsynet med Levnetsmidler, og dersom endog Deyen skulde falde paa at ødelægge dem, saa kunde det dog ingen slemme Følger foraarsage; thi der bliver en riig Høst i Provinsen selv, og fra Havnene i Middelhavet kan Armeen blive forsynet med Alting i den største Overflødighed. (Man mener, at der skal blive aabnet en Underhandling om hvad der skal giøres med Algier, som skal vare i 9 Aar, i hvilken Tid de Franske saalænge kunne beholde Staden.) Næsten ligesaa politisk vigtig som Erobringen af Algier er Efterretningen om den indvortes Tilstand i Tyrkiet, da det virkelig seer ud til at det Ottomanniske Rige gaaer under af sig selv. Fra Napoli di Romania fortælles: at der er forefaldet en heftig Fægtning imellem et Corps Albanesere som vilde marschere til Janina og et Tyrkisk Corps. Dette sidste skal være bleven slaget og drevet tilbage til Larissa i Thessalien. Fra Belgrad skrives under 29de Juni at der i de sidste Dage ere ankomne flere Coureere fra Constantinopel som ere ilede til Vien, og siden den Tid er det Rygte udbredet, at Urolighederne i Albanien gribe stedse mere om sig og at Storvezieren ikke har kunnet udrette noget med dem i det Gode. En vis Joanitza Baskon, som tilforn var Capitain paa et Albanesisk Krigskib, og siden Anfører over en Trop i Albanien under Storveziren Redschid Pascha, skal nu føre Commandoen over alle de Jnsurgenter, som ere samlede i Egnen ved Janina, lede alle deres Bevægelser og besidde sine Landsmænds største Tillid. Hans Mod og militairiske Talent havde sat ham i den største Anseelse hos Tyrkerne, og han smigrede sig med at Porten vilde belønne ham for de Tienester han havde udviist i Feldtoget mod Rusland, og giøre ham til Gouverneur over Albanien, eller i det mindste over Janina; men da Porten oversaae de Tienester han havde beviist den, saa følte han sig krænket, og søgte at hævne sin saarede Ærgierrighed ved fiendtlige Handlinger imod de Tyrkiske Chefer. Han skal i lang Tid have staaet i Forbindelse med flere Græske Søeofficere, og have vundet dem for at udføre sine Hensigter. Men hvad der er det forunderligste er, at da Albaneserne pleie ikke at have mange Penge og Landet er fattigt, saa ere dog Jnsurgenterne vel forsynede med Penge og Tropperne blive regelmæssigt betalte. - De Franske Blade ville vide at Opstanden i Albanien er bevirket fra Ægypten, da Vicekongen vil give Sultanen noget at bestille fordi han frygter for at denne har ifinde at angribe ham selv. Løsnet imellem Albaneserne skal være, Forbandet være Mahmud den 2den som har betalt Russerne Tribut. Jnsurgenterne have sat sig for aldrig at underkaste sig Sultanens Herredømme. Hovedsædet for Jnsurrektionen er i Scutari, men Leire ere blevne opslagne ved alle Bierg passerne imellem Macedonien og Albanien. Storvezieren staaer imidlertid i Monastir i Macedonien med 10,000 Mand og et Artilleriecorps, man formoder at Jnsurrektionen vil udbrede sig over hele Bosnien, Servien og Bulgarien, og i alle de Lande hvor der boe Nationer af Slavesk Herkomst.