Berlingske Tidende, 1835-01-20
Nordamerica. Præsidentens, Jacksons, Budskab til de forenede Staters Congres. Medborgere af Senatet og af Repræsentanternes Kammer! Jdet jeg ved Deres Møders Aabning skrider til Opfyldelsen, af mine Pligter, glæder jeg mig til, paany at kunne lykønske Dem, med Hensyn til vort elskede Fædrenelands blomstrende Stilling. Det guddommelige Forsyn skjænkede os en særdeles god Sundheds=Tilstand, rigelig Høst i alle den menneskelige Virksomheds Grene, og endelig, det skjænkede os Freden, hvorved vi bleve istand til at benytte og udvide alle de forskjellige Hjelpekilder, som vore Medborgeres Klogskab og virksomme Aand vide at aabne. Lader os da, ved Betragtningen af dette, for vore frie Jnstitutioner saa smigrende Maleri, haabe, at vore Anstrengelser til disse Velgierningers Vedligeholdelse maae i nærværende Session vorde kronede med det fuldkomneste Held, Paa faa Undtagelser nær, frembyde vore Forhold til Udlandet den samme glædelige Udsigt, som forrige Aar, og lover endnu stedse, meer og meer at udvide de Fordele, som Principerne, efter hvilke vore Forhold til andre Nationer reguleres, i saa høj en Grad formaae at fremkalde. – Afstikningen af vore nordøstlige Grændser udgjør endnu et Stridspørgsmaal mellem os og Storbrittannien, og de af os, i Overeenstemmelse med en Senat-Beslutning, gjorte Forslag om Gienoprettelsen af en Fæstnings-Linie, grundede paa Tractaten af 1783, ere ikke antagne af den engelske Regjering. Der bestaaer det bedste Forhold mellem os og Regjeringerne af Østerrig, Rusland, Holland, Sverrig og Dannemark. Dronningen af Spanien har, formedelst de Vanskeligheder, Rigets indre Tilstand lægge hende i Veien, ratificeret Conventionen, med Hensyn til de af vore Medborgere siden 1819 gjorte Reclamationer. J det den gav efter for de trængende Omstændigheder og forTidens og Erfaringens vise Raad, har den spanske Regiering destativt besluttet sig til, ej længer at vedligeholde sin unaturlige Stilling mod de nye, i vor Verdensdeel opstaaede Stater. Det er mig en saare tilfredsstillende Tanke at kunne meddele Dem, at de forenede Staters Regjering har gjort kraftige Skridt, forat gjenoprette Harmonien - Harmonien mellem Folkeslag af samme Oprindelse, der have en fælleds Jnteresse, der bekjende sig til den samme Religion og der tale det samme Sprog. Vi ville fortsætte vore Anstrengelser, for at fuldende dette herlige Værk, saalænge vi nemlig maae betragte dem som fordeelagtige for begge Parter, og saalænge som vor fuldkomne Ugennyttighed ej bliver miskjendt. – J Portugal er den indvortes Rolighed lykkelig gjenoprettet. Hiint Lands sønderrevne Tilstand har gjort en Standsning nødvendig i Afgjørelsen af vore Medborgeres retfærdige Fordringer paa samme; men vore diplomatiske Relationer med Portugal ville snart begynde igjen, og det Venskab, der saalænge har hersket mellem os og denne Magt, giver os den bedste Borgen for, at Regningen, der endnu er at opgjøre, snart vil drage hiin Regjerings alvorlige Opmærksomhed paa sig. – Kongen af begge Sicilierne har gjort det Forslag, ved en hurtig Afbetaling at afgjøre vore Fordringer; jeg har dog ikke anseet mig berettiget til at antage dette Forslag, da Fordringen paa Skadesløsholdelse er Borgernes udelukkende og private Eiendom i de forenede Stater. Jøvrigt gjør dette Forslag begge Sicilier nes Regjering Ære. Naar man erindrer, at Aarsagen til vore Besværinger maa tilskrives en usurperet Magt, en Magt, der kun temporairt beherskede hiin Stat, og at man havde kunnet forudsee en vis Modbydelighed for at anerkjende og betale en saadan Gield, saa kunne Kjendsgierninger som de oven meldte, ikke andet, end kaste et glimrende Lys paa hiin Stats Retfærdighed og Soliditet. – Venskabs- og Handels-Forbundet mellem de forenede Stater og Belgien, hvilket jeg alt forrige Aar omtalte, som sauctioneret af Senatet, men hvis Ratificationer ej bleve udvexlede, formedelst nødtvungne Ophold fra den ene Side, og formedelst den belgiske Ministers Fraværelse fra den anden Side, er nu omsider, efter nøiere Overlæg af den belgiske Regjering, blevet tilbagekaldt, som stridende mod den Ministers Jnstructioner og Fuldmagt, der havde underhandlet det. Denne Fornægtelse kom aldeles uventet. Senere er der fra den belgiske Regjerings Side gjort det, iøvrigt endnu ikke antagne Forslag, nemlig paany at aabne Underhandlingerne om en Tractat, der, med Hensyn til nogle foretlige Spørgsmaal, skulde gaae ud fra mindre liberale Grundsætninger. – De Forhold, i hvilke vi ere traadte til den høie Port, love at bringe vor egen Handel Fordeel og at ville vorde tilfredsstillende for hiin Magt. Vor Stilling til Barbareskerne har ikke lidt nogen Forandring, med mindre den Omstændighed skulde høre herhen, at Algiers nærværende politiske Tilstand har bevæget mig til, ej længer at ansætte nogen betalt Consul her, men kun en almindelig ubetalt) Consul, hvilken Indretning skal vedblive, saalænge Algier tilhører, Frankerig. Vor første Tractat med Kejseren af Marocco blev sluttet 1786, paa 50 Aar; dette Tidsrum vil snart være udløbet. Jeg vil treffe de nødvendige Forholdsregler til Fornyelsen heraf, og det med saa megen mere Fornøielse, som denne Tractats Betingelser ere retfærdige og liberale og fra begge Sider ere opfyldte med punktlig Røjagtighed, gjensidig Troskab og til begge Parters Nytte. – Jndre Tvistigheder have kun altfor oft hjemsøgt vor Halvkugles største Nation, der har skilt sig fra Spanien. Men naar først en formelig Anerkjendelse fra Moderlandets Side har sat dens Uafhængighed udenfor al Fare, saa haabe alle Frihedens Venner, at disse, af Naturen saa velsignede Lande kun ville gjøre sig bemærkede ved Retfærdigheds=Kjærlighed og ved Fredens Kunster. Jeg smigrer mig desuden med det Haab, at den Frygt, man har næret, med Hensyn til hine Stater ej vil gaae i Opfyldelse, og at man ej vil komme til at see hiin riigtbegavede Himmelstrøgs mange Folkeslag selv mistvivle om at være skikkede til at nyde Frihed – og, følgende en, kun altfor sædvanlig Vildfarelse, kjøbe Dieblikkets Ro derved, at de overgive den uindskrænkede Magt til en afholdt Høvding. J vort Forhold til hine Lande har der ikke fundet nogen alvorlig Forandring Sted, og Alt berettiger os til at troe, at de lette Vanskeligheder, der kunde have hævet sig paa et eller andet Punkt, snart ville vorde udjevnede ved vore venskabelige Forestillinger. – Der paaligger mig den ubehagelige Pligt, at underrette Dem om, at det lykkelige billede, jeg har udkastet Dem af vore udvortes Forhold, ej omfatter det, i hvilket vi for Øjeblikket staae til Frankerig. Jngen Regjering, ingen Nation kan nære et mere levende Ønske, at staae i venskabeligt Forhold til en anden Nation, end netop de forenede Staters Regjering, med Hensyn til dens gamle Allierede og Venner. Dette Ønske grunder sig ikke alene paa de berømmelige Erindringer, der knytte sig til vor Uafhængigheds Kamp, men ogsaa paa den Overbeviisning, at det stemmer med begge Staters Politik. De forenede Stater vilde derfor med den meest levende Kummer betragte en, om ogsaa kun gjenlikkelig Albrydelse af det venskabelige Forhold mellem begge Stater, med en Kummer, som jeg er overbeviist om, vilde blive endnu dybere, hvis man muligviis skulde tilskrive en, af os begaaet, activ eller passiv Synd denne Afbrydelse. Det er mig derfor en velgjørende Tanke at kunne erklære, at vor Regjerings hele Fremgangsmaade i den Grad har været characteriseret af Forsonlighedens og Taalmodighedens Aand, at vor Retfærdighed og Maadehold umulig kunne drages i Tvivl, hvilke endog Følgerne maatte blive af hiin Haardnakkethed, hvormed den franske Regiering vægrer sig ved at tilfredsstille vore Medborgeres Recla(Fortsættes.) mationer.