JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1844-09-20
Nyt Aftenblad. Til Læserne. Midlertidig og for det Første, indtil jeg kan vente en Pension, har jeg, understøttet ved venskabelig Bistand af høitstaaende Personer, paataget mig at fortsætte det interessante Blad "Aftenbladet" under Titlen "Nyt Aftenblad"; men skal nok gjøre det saaledes, at det ikke kan skjælnes fra det gamle "Aftenblad". I Henseende til den Aand, Tone og Virksomhed, som vil blive den fremherskende, vil det glorværdige Exempel, som salig "Dagen" har givet, stedse med Hengivenhed blive fulgt, dog med de Undtagelser, som Manglen af Sorø Academies Pengekasse maa tvinge mig til at foretage. Hvis Nogen, hvad der neppe kan tænkes, skulde være saa gal at ville prøve paa at fravriste mig nogle af de tørrede Laurbærblade, som jeg har indhøstet paa Literaturens Mark, da skal jeg vel vide at forsvare dem med det skarpe Sværd "fri Proces". Ærbødigst. Sallig "Dagens" Efterfølger.
Corsaren, 1844-09-20
Kjøbenhavn, d. 20. Septbr. 1844. Under den 31. f. M. er det allernaadigst tilladt Kanoneer ved Absolutismens grove Skyts J. L. Boctius og Hoboist ved den opløste "Dagens Legion" at bytte Plads.
Corsaren, 1844-09-20
Udnævnelser. Under den 1ste d. M. er Kammerraad Friis allernaadigst udnævnt af Hr. Leerbeck til Politiets Chargs C'assaires i Tivoli, samt til Præsident for den nye Aordning om sten ved den danste Kjærligheds Kakkelovn er vacant, og kan søges af dertil qvalificerede Politibetjente.
Corsaren, 1844-09-20
Undvigelser. Tirsdagen den 10de d. M., om Eftermiddagen, undveg to farlige Forbrydere fra Hof- og Stadsretten, nemlig "Fædrelandet" for 1ste Januar og "Corsaren" for 5te Juli, men bleve heldigviis strax om Aftenen grebne af det kongelige danske Cancelli og indbragte til Høiesteret, hvor de vist komme til at betale de sædvanlige Opbringerpenge.
Corsaren, 1844-09-20
Portrait. J sidste Levering af "Dansk Pantheon" findes et Portrait af en af vore største Skuespillere. Den samme ledsagende Biographi tillade vi os at hidsætte: "Den dramatiske Kunst staaer i en levende Vexelvirkning med Livet. En national Skueplads vil altid give et Bidrag til en Maalestok for Nationens Udvikling og Cultur. Vort Fædreland tør visselig træde frem blandt Europas Nationer uden at behøve at skamme sig ved sine dramatiske Heroer. Medfølgende Portrait forestiller en af disse, og en kort Notice om hans Kunstnervirksomhed tør ventes at ville interessere Læserne. - Tage Algreen Ussing optraadte første Gang i "Criminalprocessen" og vakte strax megen Opmærksomhed. Hans næste Rolle var "Wilhelm Tell", og Folk, der have en god Hukommelse, erindre endnu tydelig det Liv og den Jnderlighed, hvormed han spillede, og den enorme Lykke, han gjorde. De, som troede, at hans hele Talent var udtømt i denne Rolle, maatte derfor blive i høi Grad overraskede ved at see ham optræde med samme Lykke i "Oluf den Hellige" og give den alvorlige, besindige Helt med samme Fuldkommenhed som den unge, begeistrede Schweitzerkæmpe. Paa denne Tid dannede der sig et privat lille Selskab, Størstedelen Folk, som tidligere havde vist Kunstneren deres Beundring ved at forære ham en Pokal, og i Forening med disse opførste han nu adskillige mindre Stykker, blandt andre "Aprilsnarrene", hvori han selv udførte Hovedrollen. - Senere optraadte han i "Korsridderne" og "Guldkorset", om hvilke Roller findes særdeles gunstige Anmeldelser i "Ber- lingske", der endnu kunne læses med Jnteresse - Senest er han optraadt i "Borgemesterfamilien" og adskillige andre mindre Stykker. Navnlig spillede han endnu for kort Tid siden Justitsraadens Parti i "Nei" med meget held." da kunne vi endnu kun afsige vor Dom over havren, hvoraf vi have modtaget nogle Prøver fra høie Velyndere. Høsten er i Grunden kun maadelig; men Kjærnen fuld og særdeles velsmagende.
Corsaren, 1844-09-20
Strandinger. Fredagen den 6te denne Maaned stødte Skonnerten "Corsaren", ladet med forskjellige Sorter Snuustobakker, Capt. L. Touscher, for Huset Goldschmidt & Comp. paa Skjærene af 27. September 1799, og blev staaende fast; men Lækagen er, trods Strandingscommissair Reiersens Forsikkring, kun ubetydelig, og den vil formodenlig snart ved Hjælp af Bugseerdampskibet "Hof- og Stadsretten" blive flot igjen. Den 8de strandede Kutteren "Dannevirke" paa de schleswigholsteinske Kyst og forliste total. Capitanen, Koch, og Mandskabet reddede sig i Land; men vare her paa Veie til at blive opædte af Landets vilde Dyr.
Corsaren, 1844-09-20
Literatur. Paa Jakob Vehrends Forlag er udkommen og udraabes til Salg paa Gaderne: "En splinter ny Vise om det mærkværdige Oprør i Tivoli d. 31. August, hvor en Mand med et Træbeen slog Agenten paa Hovedet med en Stok." Dette interessante Actstykke til Nutidens Historie faaes for 2 Sk. i Aabenraa.
Corsaren, 1844-09-20
Ribe. Som bekjendt har her ikke været nogen dansk Dronning siden Kong Hans's Gemalinde 1512. Hvad Under var det derfor, at Ribes Befolkning, som Blomster uden Sollys, bleve smaae, vantrevne og indskrumpede, saa at de ei engang kunde benyttes til Trainkudske. Nu har derimod vor allernaadigste Dronning besøgt Ribe, og der kan neppe være nogen Tvivl om, at Ribes Jndbyggere i Fremtiden kunne supplere baade Garden til Hest og til Beens.
Corsaren, 1844-09-20
Stændervalg. Den Deputerede for Ribe, Kjøbmand Møller, har valgt at forlade den jydske Stændersal, før Sessionen var forbi. Det kunde vist ikke være af Veien, om bemeldte Deputerede blev exemplarisk straffet for sit Forsøg paa at udstrøe Tvedragtens Sæd imellem Overordnede og Undergivne og navnlig blev gjort ansvarlig for de senere indtrufne Scener ved Kongens Besøg. Saa fandt man dog Een at hævne sig paa.
Corsaren, 1844-09-20
Veiret. Det Uveir, som først i Juli trak op fra Viborg Kanten over Prinds-Statholderen og Kongens Raad med en orkanagtig Storm og svære Hagel, og som nedslog Sæden en Deel paa de Steder, hvor den traf, har nu forandret sig til det skjønneste Solskin, saa Vedkommende føle sig dobbelt vederkvægede derefter. Naar nu den roeskildske Stænderforsamling svigter, da vil man vist til Vinteren erholde de skjønneste Frugter.
Corsaren, 1844-09-20
Udenlandske Efterretninger. Vi have idag modtaget Hamborgerposten; men, da,Berlingske ogsaa har modtaget den, ville vi tillade os at vente til imorgen og da afskrive af samme, hvad vi maatte finde passende. Vi troe, at det for idag langt mere vil interessere vor; Læsere med os at iagttage Englands Tilbøielighed til at blive et absolut Monarchi, hvortil der er de stærkeste Udsigter ifølge den nye Roman af d'Israeli. - Lægger man hertil de interessante Vink om Menneskenes Stræben efter at gribe Alt med Hænderne, der indeholdes i Sagnet om "den evige Jøde", saa vil vist Ingen nægte, at Romanliteraturen i vor Tid er et vigtigt Studium for Politikeren.
Corsaren, 1844-09-20
Kjøbenhavns Skibsliste. Udgaaende. Casadaban. Skonnerten "Velbekomme", ladet med Statsborger-Gaaselever-Posteier, til Leiren ved Horsens. Wilhelmsen, Jagten "Esprit militaire" med Soldater og Fjerkreaturer. Sammested. Boetius, Fisterqvasen "Aftenbladet", til Persionshavnen. Baglastet. Indklarerede. A. S. Ørsted, Fregatten "Der bliver ei Tid dertil" fra Viborg, ladet med Udkast til den ny trykkelov. L. M. Nathanson, Sluppen "Berlingske" fra Schleswig- Holstein med fedevare og Finansregnskaber.
Corsaren, 1844-09-20
Vind og Veier ved Kjøbenhavns Toldbod. Rygende Storm af Nordost. Hundekoldt, eller Nationalvarme. Vandstanden er paa Grund af Storfyrstinde Alerandras Død 2 Tommer over daglig Vande.
Corsaren, 1844-09-20
Feuilleton. Herkules Tapper i Aaret 1774. Roman af Eugen Sue. Slutning. Da nu Adoë, eller Sportersigdis blege Datter var død i Barselseng, reiste Hertules Tapper tilbage fra hiint strættelige Land, hvor han nær var bleven skalperet paa sin Bryllupsdag. han lon tilbage i en Canoe, som var som af de Vilde. Canoen hed i Landets Sprog Schat-schat-schat. Med sig havde han den straalende Pidsk, ogsaa kaldet den lebendige Stok. Canoen var ladet med det Udstyr, han havde faaet med Adok, og deriblandt Diamanter til en stor Værdi og alle Lænkerne, som hendes Slaver havde baaret. Men med sig tilbage havde Herkules ogsaa en frygtelig Hær med starpe Baaben. Det var de Bier, som havde bygget under hans Svigerfaders Tamarinibetræ. Men da Bierne kom til Vliessingen, overfløi de i Hast hele Landet og sugede den bedste Saft af dets Blomster. Dog kom Jndbyggerne ikke til at nyde godt af Honningen, den blev kun serveret for Herkules Tapper og hans Familie. Ende.
Corsaren, 1844-09-20
Tillægs Tegninger til Aftenbladet. I. Til Artiklen "Til Læserne". 2. En ledende Artikel i "Aftenbladet". "Blik paa den danske Kirke." 3. Feuilleton'en.
Corsaren, 1844-09-20
De jagtelskende Konger. eller Af Skade bliver man ikke klog. (Efter le Charivari). Alverden gaaer omkring J en grøn Kasseking; J en grøn Kasseking. Gaaer Alverden omkring --- Det vil sige: Verden bliver aldrig klogere. Det er en Kjendsgjerning i Frankrigs Historie, at alle de Konger, som have været Jægere, have enten begyndt eller endt slet; at de have jaget deres Undersaatter eller ere blevne jagede af dem. Jagten har været ulykkelig for Kongerne ligesom for Dyrene, ligefra Nimrods eller Nebuchadnesers Dage. Men uden at gaae saa langt tilbage: Alene siden Pipin den Lilles Tid hvilken Mængde af Kongejægere, jagende eller forjagede Konger! Pipin den Lille, for Ex., der usurperede Merovingernes Throne, var en stor Jæger, en Løvejæger. Carl den Ensoldige, der lod sig overvinde af Normannerne, var en stor Nævejæger. Carl den 7de, der blev jagen fra Sted til Sted af Engelskmændene, havde kun to Lidenskaber: Agnes Sorel og sine Mynder. Ludvig den 11te, denne gjærrige, herskesyge og blodtørstige Konge, var lidenskabelig hengiven til Jagten. Han jagede endog Muus *) i sit berygtede Skab, Plessis-les-Tours. Carl den 9de, der døde, som han havde regeret, i et Vad af Blod, udstrakte sin Jagt lige indtil Protestanterne, som han skjød fra Balconen paa Louvre. Henrik den 4de, der blev kaldet alle sine Undersaatters Overvinder og Fleres Fader var en saa lidenskabelig Jæger, at han lod en Krybskytte hænge for en Hares Skyld. Og Carl den 10de! Han jagede endnu den Dag, da han havde udstedt Ordonnanserne og hans Soldater bleve udjagne af Paris. Vi raade derfor de dynastiske Journaler til at søge Stoffet for deres Smiger til Prindserne andetsteds end i Jagten. Vi begribe ikke, hvorledes en af disse Journaler, hvem Alder og Erfaring burde have gjort forsigtig, kan være saa ubesindig at fortælle om det Udbytte, en vis høi Person, som endnu ikke styrer os, men engang vil forsøge derpaa, bringer med sig fra Jagten. Alle disse Journaler fortælle os omkap, at Hertugen af Nemours, den tilkommende Regent, i Selskab med General Jaqueminot og Duchatel, har udryddet 92 Agerhøns. Dette - lader os være enige derom - er hverken smigrende for Prindsen eller sønderlig trøstende for Fremtiden..... vi mene naturligviis for Vildtets Fremtid. *) Souris, Muus eller - Smiil.
Corsaren, 1844-09-27
Da Universitetet efter gammel Skik har udsat Priisopgaver for næste Aar - hvilke findes bekjendtgjorte i "Berlingske Tidende" af 19de ds. - ville vi ogsaa efter vor tidligere Sædvane udsætte Priisopgaver i de samme Videnskaber. De ere: l. J Theologi. Gjennem en Udvikling af J. L. Boctius's dogmatiske Anskuelser at give en Characteristik af hans videnskabelige Standpunct. II. J Lovkyndighed. Hvori bestaaer ifølge den absolutistiske Retsvidenskabs Kilder Forskjellen mellem Cancelliets og Hof- og Stadsrettens Berettigelse til Reassumtion af Sager? J hvilket Forhold staae Cancelli og Hof- og Stadsret til hinanden, og kan der af hine Kilder udledes noget Godt for Hof- og Stadsrettens Uafhængighed? III. J Medicin. Hvilke smitsomme Sygdomme lærer Erfaring, at Fosteret i Moders Liv (): det endnu ikke udkomne Oppositionsblad) kan være udsat for, og hvilke Spor efterlade disse sig efter en tidig eller utidig Fødsel (): tidligere eller sildigere Frifindelse)? IV. J Philosophi. J hvilket Forhold staaer den ved en Politistok frembragte ideelle Erkjendelse til den Erkjendendes Subjectivitet? V. J Mathematik. At forklare og sammenligne med hinanden de forskjellige rette og krumme Veie, hvorpaa man søger at opnaae et Ridderkors eller et Embede. Vl. I Historie. At forklare og ved Exempler oplyse geographiske Momenters Betydning i et Lands Historie, navnlig hvorvidt og hvorledes Landets Beliggenhed mod Øst har havt Jndflydelse paa Beslaglæggelserne. VII. J Philologi. At udvikle, hvilken Priis de Danske efter Christian den Ottendes Thronbestigelse satte paa gammel, adelig Herkomst og at oplyse dette ved Exempler, hentede fra Adelsmænds Befordring til Amtmands- og andre Poster. VIII. At forklare Slægtskabet mellem "Berlingskes" Søndagsblad og Urtekræmmernes Maculatur. For den bedste Besvarelse af disse Priisopgaver udsættes en Præmie af 1 til 3 Rbd. Spalten. Næstbedste Besvarelse faaer ikke Accessit, men bliver brugt til Fidibusser. Naar Besvarelsen er god, vil den blive antaget for god, om end Forfatteren ikke er Student.
Corsaren, 1841-03-12
Verdenshistorie paa Verdens sidste Dag. Nationerne fødtes, og ved deres Vugge sang Friheden sine mægtige Sange; deres Øren inddrak den stolte Lyd, og deres Hjerter bleve kraftige ved de rungende Toner. Men Barndommen svandt, og Tiden kom og medbragte Lidenskab, Tvedragt og Had, og i Følge dermed gik Uro og Svaghed og Trældom. Da forsvandt Gudinden for deres Blik, og deres Øren hørte ei meer den kjærlige, kraftige Stemme. Og snart mindedes de hende kun som en Drøm fra Barndommens Tid eller som et Billede, deres Siæl i et lykkeligt Øieblik havde skabt sig. Tiderne kom og Tiderne gik. Under Kummer og Sorg vendte Tanken sig ofte til Barndommens Dage, og underlige Længsler fyldte Hjertet med veemodig Glæde. Sommetider lød det da for deres Øren som afrevne Melodier af hine Sange, og hver Gang gjennemstrømmede dem da en Jld, som opvarmede de klamme Hjerter og fremkaldte mægtige Gjerninger. Men snart sluktes den hurtigt opblussende Lue; Trældommen nedkuede atter Sindet, og i Hjertet boede atter den dybe Længsel. Og de dannede sig et billede af Gudinden, som de erindrede hende fra de svundne Tider. De omgave det med Glands og Pragt, satte en Krone om dets Tinding, lagde et Scepter i dets Haand og bøiede sig i Støvet og tilbade det. Men Gudinden var ikke i Billedet. Og de dannede et nyt Billede. Det var en ung og modig Kvinde med Landse i Haand og en Hue paa Spidsen af Landsen, og de tilbade hende og bragte hende Offre af Blod. Men Gudinden var ikke i Billedet. Da søndersloge de alle Billederne og tilhyllede i unævnelig Længsel deres Aasyn; thi de følte, at det, de søgte, var en forsvunden Drøm, en skuffende Taagestikkelse; at de aldrig mere skulde stue Gudinden, ligesaalidt som de nogensinde oftere skulde stue deres første Barndoms Tid. Og de bøiede taalmodig Nakken under Aaget. Og Aaget hvilede tungt, og Lidelsernes Vægt var stor. Men under Byrden formildedes deres Sind, og de saae kjærligt til hinanden som Brødre i Ulykken. Af deres Hjerter svandt Lidenskaben, Hadet og Tvedragten, Mod og Kraft kom da tilbage, og seel - Da stod Gudinden atter for dem.
Corsaren, 1844-09-27
Ny Maade at stemme paa. Ligesom vi Danske undertiden have havt en eiendommelig Maade at føre Krig paa, saasom 1801, da vor Seir bestod i, at vi kunde have tilintetgjort den fjendtlige Flaade, og 1807, da den danske Hær imponerede Fyenboerne, medens Engelskmændene imponerede Kjøbenhavnerne - saaledes lader det ogsaa til, at vi ville faae eiendommelige parlamentariske Debatter. J andre Landes Stænderforsamlinger eller Kamre søger en Mand at slaae en Sags Modstandere af Marken ved at udvikle det fuldstændigste Kjendskab til Sagen og give sig Mine af at have endnu mere in mente; hos os har man allerede flere Gange valgt den stil modsatte Maneer, nemlig erklæret sin totale Ukyndighed og Udygtighed i det foreliggende Tilfælde. Ved ingen Leilighed er dette saa bestemt fremtraadt som under Forhandlingerne om Cancelliets Supprimering af Bladene; thi under disse erklærede Provst Møller, ligefrem, at hans Judicium ikke var "modent nok" til at dømme i Sagen. Hermed var det ingenlunde Provst Møllers Hensigt at fremstille sig selv som et complet Fæ, som et Menneske, der, uden engang at ville udgive sin Mening for den absolut rigtige, end ikke var istand til at have nogensomhelst Mening - nei, langtfra! Det var Politik; han tilsigtede med sin Ukyndigheds- og Umyndigheds-Erklæring netop det Samme som f. Ex. en fransk Deputeret tilsigter ved at blære sig. Det er nu hans Maade at blære sig paa. Han speculerede nemlig som saa: Naar jeg, en Provst, en studeret, lærd og klog Mand, erklærer, at min Dømmekraft ikke er moden nok til at censurere Cancelliets Fremgangsmaade, hvorledes ville da de mange Lægfolk, der ere Deputerede, gribe i deres Barme og derefter med Undseelse tilstaae, at de ere i samme Tilfælde! Thi dygtigere end jeg ville de dog dog vel ikke erklære sig? Men, mærkeligt nok (idetmindste for Provst Møller): næsten Alle følte sig dygtigere end han og stemte efter bedste Skjøn. Provst Møller opoffrede sig til ingen Nytte, Provst Møller var en Judith, der ikke fik dræbt Holofernes. Jmidlertid var der dog enkelte ængstelige Samvittigheder, hos hvem Provstens Erklæring vakte en haard Kamp, og En, nemlig Forpagter Bøggild, laa under i Kampen og saae sig nødt til at forlade Forsamlingen, naar det kom til Afstemning." Vore Lovgivere, der i deres Love søge at forudberegne ethvert tænkeligt Tilfælde og de utænkelige med, maae ved denne Leilighed slaae sig for Panden af Ærgrelse. De have i Stænderanordningen paabudt, at enhver Deputeret skal stemme efter sin Overbeviisning, og nu see de, at de have glemt det Tilfælde, at en Mand ingen Overbeviisning har. Man kunde synes, at dette ikke maatte være videre ubehageligt for Regeringen, som derved idet mindste. ikke faaer flere Stemmer i mod sig, hvilket allerede er store Ting; men for en omhyggeligere Jagttager vil det overhovedet være klart, at Regeringen selv trues af denne Skik, og at den desaarsag for sin egen Skyld snarest bør fremlægge et Lovudkast om, hvorledes man skal stemme for den uden Overbeviisning (hvis den forresten ikke er andre Midler forhaanden i tilstrækkelig Mængde til at gjøre en directe Lov overflødig).
Corsaren, 1844-09-27
En Magister-Disputats blandt Dyrene. Efter at de ordenlige Opponenter havde aabnet Debatten og ført den meget hosligt og mildt, med sløve Vaaben som ved Infanteristernes Øvelse i Bajonnetfægtning. blev Kamppladsen aabnet for de mindre ordenlige Opponenter af Auditoriet. Den ene af disse, en Bulbider, beskyldte Disputatoren, den meget lærde Hankat, ligefrem for Tyveri, og understøttedes heri af Mynden, der vel ingen Jnteresse havde ved Striden, men fulgte sin Ven Bulbideren. En Grævlingehund understottede i de to Opponenter med heftige Bjef. "Meget lærde Hankat! Du er en Tyvl Du har begaaet Tyveri og Plagiat!" - "Jeg er ikke en Tyv!" - "Jo, Du er!" - "Nei, jeg er ikke!" - "Jo, Du er!" - "Nei, jeg er ikke!" o. s. v. Da Striden paa denne Maade truede med ikke at ville føie til noget Resultat, rykkede man nærmere til hinanden for at give vægtige og slaaende Beviser. Ved denne Larm blev Rector magnificus opmærksom og styndte sig til Valpladsen, ledsaget af to Pedeller. Det lykkedes hans Myndighed at standse Striden et Øieblik, som den lærde Desputator benyttede til at bortfjerne sig.
Corsaren, 1844-09-27
Skizze. Ny Maade at læse Klassiberne paa Tilforn Jeg maatte kjøre Plougen, stange Hø, Og sove mangen Nat i Faarestien; Nu har jeg bløde Klæder, herlig Mad, Lidt at bestille, Vinterstuen luun, Faaer sjelden Hug. Hakon Jarl, 1ste Act, 1ste Scene.
Corsaren, 1844-09-27
Under de jydske Stænders Session fik Kammerherre Benzon, som bekjendt, stadig "paa Hovedet" af Professor Larsen. Dette generede Kammerherre Bentzon i høi Grad, og for at undgaae det tog han ved den endelige Behandling af Supprimeringssagen - og ved en Sags endelige Behandling tør enhver Deputeret kun tale een Gang - først Ordet, efterat Professor Larsen havde talt, og heglede ham dygtig igjennem. - "Af Skade bliver man klog, men sjelden rig," siger Ordsproget. Gud veed, om Kammerherre Benzon nu virkelig er bleven klog?
Corsaren, 1844-09-27
Literatur. Udkommet er: Tale, holden i Borgerdydskolen paa Christianshavn, dens nederste Klasser, angaaende "Corsarens" Slethed og Ondskab mod store Digtere. Af Høedt. Faaes i alle Blok Tørenske Boglader.
Corsaren, 1844-09-27
Vi ere anmodede om at gjøre den virksomme Comitee for Byen Odenses Forskjønnelse opmærksom, at den kunde forene det Nyttige med det Behagelige, naar den udleiede Torvet til Græsning.
Corsaren, 1844-09-27
Ved samme Leilighed troe vi at burde tage Comiteens første Medlem, Odense Byes Politimester og Censor, Hr. Kammerjunker Klaumann, i Forsvar mod den Mistanke, at han skulde ville benytte bemeldte Torvets Prydelse for sin egen Mund.
Corsaren, 1844-09-27
I den af Hr. Borgaard for Skydebaneselskabet i Anledning af Kongens Geburtsdag skrevne Sang hedder det bl. A. "Han (): Gud) give dem, som stande nær din Throne, Et ægte dansk, et folkekjærligt Sind!" Man skulde heraf formode det som Digterens Mening, at Kongens Raad ikke have noget nægte dansk og folkekjærligt Sind". Thi, naar de have det, behøve de jo ikke at faae det.
Corsaren, 1844-09-27
"Berlingske Tidende" siger i Anledning af Kongens Ophold i Tønningen, at et Nyttercorps, "som Begeistringer i et Nu havde dannet", gjorde Honneurs ved Indtoget og Bortreisen. Det maa dog være Fr til Begeistring, der gjør hele Nyttercorps.
Corsaren, 1844-09-27
Hr. Jørgensen Jomtou, der for sin Fornøielses Skyld har lagt sig efter Pædagogik og Skriftstøberi foruden andre Videnskaber, og paa Grund deraf flere Gange erholdt Reisestipendium, bereiser i denne TidProvindserne for at gjøre sig bekjendt med "Stemninger og Tilstande" især hos de Stænderdeputerede. Resultatet af denne Reise vil rimeligviis i sin Tid blive Gjenstand for considentielle Meddelelser til rette Vedkommende. C. Sk. Da Efterretningen om Kongens Cabinetssecretairs Død ankom, besluttede Hr. Jørgensen Jomton strax at ile til Boller.
Corsaren, 1844-09-27
J Steffensens "Regnebog til Brug i Holmens Tjeneste" findes følgende interessante lille Regnestykke: Spørgsmaal: Hvormeget udgjør 11 Sluproere og 1 Malkepige? Svar: 12 kgl. Sluproere.