Den Vest-Sjællandske Avis, 1825-12-30
Følgende Passage af Capt. Hunters Journal. som giør saavel hans, som nogle andre Gentlemens menneskekiærlige Følelser Ære, er for interressant til at forbiegaaes: Ved nogle smaae Excursioner, som Mandskabet paa vore Baade foretoge sig denne Eftermiddag opdagedes et Jndfødt Fruentimmer, som søgde at skiule sig for vore Blikke i det høie Græs, som var dengang meget vaadt, og som man skulde troe maatte have været meget ubehageligt for en stakkels nøgen Skabning, Hun havde førende vore Baade, nærmede sig til Stranden været ude at fiske med sine Venner for at søge sin Føde; men de vare blevne satte i Frygt ved Englændernes Nærmelse, og havde alle taget Frugten paa denne Stakkels Pige nær, som nyeligen havde overstaaet Smaaekopperne og var meget svag, og uskikket, formedelst en Hævelse i det ene Knæe, til at gaae et Stykke af Betydenhed. Hun kjøb derfor frem og skiulte sig saa godt hun kunde i Græsset, knap 20 Alen fra det Sted hvor vi havde opflaget vore Telte. Hun blev opdaget ved det at en Person skod en Høgligen over hende, som forskrækkede hende saameget, at hun gav sig til at skrige, hvorved hun røbede sig selv. Det blev strax meldet for Gouverneuren, og vil gik alle henfor at see den Stakkels Pige, som vi fandt nyelig restitueret fra Smaaekopperne, men am. Hun Abs. faae ud til at være 12 til 18 Aar gammel. Hun havde bedækket hendes svækkede og nogne Legemeanmed det vaade Græs, og Høvde ikke andet at skiule quesig med, Hun piiste sig meget frygtsom da vi kom, ge hendes nær, og udgiød, mange, Taarer imod synAnkelige Beklagelser, Vii forstode intet af hvad hun sagde; men følte megen Deeltagelse ved det hunsyntesdatolide: Vi forsøgte ygeralt hvad der stod i vor Magt for at beroelige henden, og ved Hielp af nogle faae Talemaader, som vi havde lært afArabanonimedens han endnu levede, lykkedes det : hos noget at formilde hendes Kummer, og Matroserne sikestrax befaling til at hente noget Mad, som blev lagt foran hende. Vingsplukkede, noget Græs, tørrede det ved Jlden og lagde det rundt omkring hende for at holde hende varm. Derpaa sko vi nogle Fugle, som Høge, Krager= og Maager, slaaede dem og lagde dem paa Jlden for at steege dem, tilligemed nogle Fiske som hun spiistes og vi gaver hende Vand, som hun især syntes at trænge, tilsathi naar Ordet baado blev nævnet, som hos dom betyder Vand, saa rakte hun Tungen ud for at vise hvor tør hendes Mund var, og dens Udseende og Farversyntes virkelig ogsaa at forkynde at hun havde en temmelig stærk Feber. Førend vi, begav os til Natteroe, saae vi igien hen til hende og sørgede for, at noget Brænde blev lagt saa næryden tilhende, at hun kunde naae det, for at hun selv om Natten kunde holde Jlden vedligge. Ogsaa skar vi en stor Mængde Græs af, tørrede det, bedækkede hende dermed, og løftede hende op derpaa fra hendes Leie, som man kunde skiønne efter den Stilling, hvori hun lage, ikke kunde være meget beqvemt eller styrkende. Næste Morgen besøgte vi hende igien; hun var nu kommet sig meget for sin Frygt og kaldte hyppigt paa sine Venner, som havde forladt hende og kunde ikke være langt borte fra hende. Hun gjentog deres Navn med en meget høi og giennemtrængende Stemme, og med megen tilsyneladende Bekymring og Sindsbevægelse over at de brøde dem om hendes indstændige Bønner, om at komme tilbage. Vi indbildte os, at naar hun saaledes kaldte paa os, at hun da tillige lod dem vide, at de Fremmede ikke vare Fiender; men Venner. Desuagtet vare alle hendes Bestræbelser for at formaae dem at komme tilbage forgiæves, saalænge vi vare hos hende; men vi havde aldrig saasnart forladt Strandbredden førend vi saae nogle af dem komme ud af Skoven; og da der var to Capper ved Bredden saa bragde de en af dem udi Vandet og seilede bort. god Nyeste Post Efterretningen, denne Forkyndelse, formedelst paatrængende og vig og tige Anliggender. opsom.