Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1835-12-26
Den fra Ringsted Arrest andengang undvegne Livsfange Hans Hansen har frivilligen indstillet sig igjen i sin Arrest. Man kjendte ham ikke igjen saa gentil var han klædt. Han havde, under sin Lorte Fraværelse, gjort et dygtigt Greb i en Proprietairs Garderobe, og Jntet skal nogensinde have voldet ham større Fornøielse, end at man have bil set ham meget ærbødigt paa Gaden istedetfor at anholde ham. Sine Fangeklæder havde han gjemt i en Skov. Maaden hvorpaa han sidstegang undveeg, er ligesaa mærkelig, som de Maader, hvor paa han tilforn har vidst at sætte sig i Frihed, saa vel i Kbhvn, som i Sorøe og Ringsted, At lænke ham skal - saa siger man, være en Umulighed Der fortælles at han, efter at man nys havde lagt Jern paa ham, havde bedet om, at maatte være alene nogle Øieblikke, og at han, da man kom tilbage havde skaffet Jernet af sig Saaledes nyttede det da ikke, at paalægge ham Lænker, da han efter at have befriet sig derfra, let havde kunnet bruge Jernet til at aabne sig en Udvei af Arresten Man havde altsaa sat ham i et Kammer, som var panelet med stærke Egeplanker. Det er ubegribeligt, hvorledes han har kunne forskaffe sig det fornødne Værktøi, men vist er det, at han havde gjennem. sauget nogle Planker, og at han gjennem Aabnin, gen er undvegen ved høilys Dag Kl. 3 1/2. Daglige blev der visiteret hos ham; de Spor. Saugen havde efterladt sig i Plankerne, haver han skjult med ogget Rugbrød. Under hans Fraværelse var en almindelig Angst i mange Miles Omkreds paa Landet, dog er det ikke bekjendt at han har forøvet noget Tyverie af stor Betydenhed. De Stovter, han paa sin Vandring har laant, skulle have været ham for smaae; han skal deraf have faaet ophovnede Been, sam ikke tillode ham at fortsætte sin Vali Aarb. Av.) Byfogden i Varde, Hr. Kammerjunker Wedel Heinen, har nu i et Tillæg til No. 100 af Ride Avis fra 15de December ladet indføre Følgende: J et Jnserat, som findes i disse Tidenders No. 98, har den suspenderede Procurator Albinus tilladt sig at gjøre et haanende Angreb mod mig, der foranlediger mig til at oplyse Publicum om følgende Omstændigheder: Under 6te Januar d. A. modtog jeg gjennem Amtet det høikongelige danske Cancellies Ordre til at arrestere forbenævnte Atbinus, paa Grund af "at det ved adskillige Forhører var oplyst, at han paa en svigagtig Maade havde disponeret over et Pengebeløb, stort 6880 Rbd. Sølv, tilhørende Sammel Cohns Fallitbo i Ringkjøbing og at han for at give den brugte Fremgangsmaade Udseende af at være lovlig, havde besørget forskjellige bedragerske Transactioner bragte istand m.m. Det er senere oplyst at disse Trans actioner endog ere af en Beskaffenhed, som i høieste Grad maa oprøre enhver Retsindigs moralske Følelse, idet de tildeels bestaae i, at Man har kjøbt Vidner til at aflægge en falsk Eed. Jkke for Albinus's Personligheds Skyld, men af Agtelse for hans daværende Embedstilling som Procurator, og af humant Hensyn til den Elendighed, hvori han, skjøndt ved egen Brøde, var kommen, arresterede jeg ham ikke i det for slige Forbeydere almindelige Arresthuus, men satte ham i hans egen daglig Stue, hvor han nød alle vante Beqvemmeligheder, undtagen Friheden. Det var heraf tillige en nødvendig Følge, at en Værge maatte beskikkes til at bestyre hans private Anliggende, da Jngen af de Flere, med hvem han stod i Forbindelser, kunde tilstædes Adgang til ham, saalænge han var under inqvisitorisk Forfølgning, ligesom alle hans Papirer vare ham fratagne. Dersom denne Foranstaltning ikke havde været truffen, vilde saavel Albinus som flere Andre have lidt derunder, og havt gyldig Grund til at klage. Nogen Tid efter at han var bleven arresteret, modtog jeg fra ham følgende egenhændige Skrivelse: "Jeg takker Deres Høivelbaaren. hed for den humane Maade, hvorpaa De udførte Deres Embedspligt imod mig. Jeg er derved paa det kraftigste overbeviist om Deres ophøiede Tænkemaade, og skal vistnok ingensinde oftere miskjende Dem. Det er en bitter Kalk der er iskjænket; men det var Dem dog en let Sag, endnu at forgifte den 10 Gange mere. Allerærbødigst Albi"nus." Denne altfor krydende Afbigt for hans tidligere Forhold, som han i hiint Øieblik synes selv dybt at have fortrudt, beder jeg sammenholdt med ovennævnte Annonce, og troer da roligen at kunne overlade Publicum at fælde Dommen over Albinus's Færd. Jeg haaber derhos at mine Medborgere fuldkommen ville billige, naar jeg ikke ned lader mig til at grendrive med et eneste Ord Hval han allerede har eller i Fremtiden skulde falde paa at skrive i Aviserne om mit Forhold og Embedsførelse, i hvilken Henseende jeg alene staaet Overdommere og controlerende Øvrigheder til Ansvar, hvor Albinus følgelig kan henvende de Besværinger, han vil føre over mig. Slutteligen tilføier jeg at hele mit Forhold under Sagen mod Albinus har været forelagt det kongelige danske Cancellie i Anledning af en vidtløftig Klage, han har inogdet netop over de samme Puncter, han berører i hiin Annonce, uden at høibemeldte Collegium derved har gjort nogensomhelst Erindring." (Rd. A.)