Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1793-01-18
Hans Majestet har under 28de Decbr. 1793 allernaadigst behaget at udgive en Forordning af følgende Jndhold: Ligesom Vi, paa den ene Side med landsfaderlig Naade ville imodtage enhver grundet Besværing, som nogen af Vore kiere og troe Undersaatter kunde have Anledning til at fremføre, og Vi ansee det for en Os behagelig Pligt at forsikre alle deslige billige Klager tryg og fri Adgang baade umiddelbar til os Selv, naar Sagens Natur det medfører, og ellers til Vore Collegier, for saavidt disse kunne forhielpe Vedkommende til deres Ret; saa finde Vi, paa den anden Side, nødvendigt, at sætte Grændser for Vinkel skriveres skadelige Jndflydelse hos Almuen, hvorved fredsommelige Borgeres Roe forstyrres, ubeføiet Mistroe til Embedsmændene opvækkes, og de eenfoldige, som have ladet sig forlede til urigtige Klager og ødeleggende Tretter, selv tilsidst blive Offere for deres egennyttige Forføreres Renker. Til at afværge dette Onde, have Vi fundet for godt, ved denne Anordning, ikke allene alvorligen at indskierpe Undersaatterne, og fornemmeligen Land=Almuen, i Vore Riger, den Omgangsmaade og de Pligter, som, ved Ansøgningers og Klagemaales Jndgivelse, enten til os Selv, eller til Vore, Collegier, bør lagttages og efterleves; men endog herved at igientage og nøiere bestemme de Straflove, som af Os og Vore Forfædre tilforn ere udgivne imod Vinkelskrivere og dem, som ophidse Almuen til Tretter og ubeføiede Klager. Paa Grund heraf befale Vi allernaadigst: 1. At, naar nogen, som ei selv kan skrive, vil indgive Klage over Embedsmænd eller andre, bør han lade samme forfatte enten ved en ordentlig beskikket Procurator, eller ogsaa i Norge, ved Sorenskriveren; hvilke sidste, saaledes som ved Forordningen af 3die April 1771 er anordnet, bør tegne deres Navne og Opholdsteder paa Ansøgningen. J øvrigt ville Vi, at Amtmændene, i Norge, i det Tilfælde, at et Fogderie maatte være af vidtløftig Strækning, og der findes i Mangel paa Procuratorer, skulle udnævne een eller torboesiddende redelige og kyndige Mænd, som kunne komme Folk af Almuen til Hielp med at forfatte deres skriftlige Andragende i Pennen, saaledes som ved Forordningen af 19de August 1735816 er foreskrevet. 2. Naar en Ansøgning ikke er forsynet med den befalede i Paaskrift af Forfatteren, bør samme ikke af vedkommende Øvrighed imodtages til Erklæring, ei heller fra vore Collegier enten besvares, eller Og forestilles. 3 Dersom nogen urigtigen anfører Forfatterens Navn, Ansøgningen, bør han bøde 20 Rdlr. til Stedets eller og nets Fattige, og siden dobbelt, saa efte Forseelsen igient4. Hvo, som befindes at ophidse og forlede Almuen og dre eenfoldige Medborgere til aabenbare falske Klagemaaløgnagtige Angivelser, straffes med at hensættes til ArbForbedringshuuset, fra 3 Maaneder, til 2 Aar, efter gens Beskaffenhed. Over han samme Forbrydelse oft da dømmes han, anden Gang, til samme Straf i 5 Aa tredie Gang til Tugthuusarbeide for sin Livstid. Sk. nogen Procurator eller Embedsmand begaae en saa skan lig Handling, bor han strax dømmes til at have sin Bestil eller Embede forbrudt, og, for igientagen lige Overtræde straffes som ovenmeldt. 5. Overbeviises nogen, at have skrevet falske Navne un en Klage eller Angivelse, bør han, første Gang, strax med Fæstningsarbeide i Jern, i 6 Aar, og anden Gang Livstid. 6. Da Vi, ved denne Anordning, egentligen have til 3. sigt, at udrydde alt Vinkelskriverie, og afværge, at Alm ikke skal forføres til ubeføiede og urigtige Klagemaale, ville Vi ikke, at det skal være nogen formeent, ved en skrivkyndig Mand, som Vedkommende dertil kunne format lade forfatte saadanne Ansøgninger eller Forespørgenten til Os selv eller Vore Collegier, i hvilke der ikke for Klage eller Anke imod nogen, men hvorved der blot andes enten om almindelige Bevillinger, saasom: Dispensner til Ægteskaber, Vielse-Breve og deslige, eller om Op ninger og Bestemmelser i et eller andet Tilfælde, som ikke, være nogen til Fornærmelse; dog have Vedkommende li ledes i dette Tilfælde, at holde sig efterrettelig, hvad der Henseende til Forfatterens, eller den befuldmægtigedes Nar og Boepæls Paategning paa Memorialen, er befalet, s fremt de ville vente, at samme til Forestilling skal vorde tagen, eller Svar derpaa kunne erholdes. 7 J øvrigt befale Vi, at de, i denne Materie, udsteældre Lovgivninger, i Særdeleshed Forordningerne af 2. Jan. 1750, 3die April 1771 og 30te Sept. 1785 skulde ste ved Magt, og nøie efterleves, for saavidt de ikke, ved det Anordning, ere blevne forandrede og nøiere bestemte. 8. Endeligen ville Vi, at et tilstrækkeligt Antal Exemprer af denne Forordning skal uddeles iblandt Almuerne i ge Vore Riger, paa det at enhver kan have den fornød Kundskab om de Bud, som deri forkyndes. auriz Marthin Bendt Hans Kongel. Majestets Landsdommer i Fyen og Langeland samt Borgmester og Byefoged i Odense: or vitterligt: at for mig haver andraget Procurator Rasmus ber af Odense, at han som Fuldmægtig for Fattig Cassen, mmesteds, har erholdt Hans Majestets allernaadigste Bevilling, aledes lydende: Vi Christian den Syvende, af Guds Naade, Konge til Danmark og Norge, de Venders og Gothers, Hertug udi Sles, vig, Holsten, Stormarn, Dytmersken og Oldenborg; giøre alle vitterligt: At eftersom Procurator Rasmus Faber af Vor Kiøbstæd Odense, som befalet for Odense Byes Fattig Casse, for os allerunderdanigst haver andraget, at forrige Viinhandler Christian Giedding i Odense, har under 13de Juni 1765 udgivet en Pante-Obligation til Os elskelig Justitsraad Thygesen paa Matterup, hvorpaa Tid efter anden skal være betalt 1500 Rd., men at de resterende 1500 Rd. med Rente fra Aaret 1782 ere af bemeldte Justitsraad Thygesen ved Gavebrev af 10de November f. A., bortskienkede til Odense Byes Fattig Casse, paa hvis Vegne han af Stiftets Øvrighed, er beordret at udføre Sagen imod ovennævnte Gied ding, der ved Dom af 4de forrige Maaned er tilpligtet at betale den paastevnte Fordring, dog imod original Obligationens Extradering, eller lovlig Mortifications Dom derpaa; hvorhos bemeldte Procurator Fader, tillige har meldet, at denne Obligation, skal hos Justitsraad Thygesen selv være kommen tilskade, og at den Aarsag er heller med Gavebrevet er bleven Fattig Cassen in Originali overdraget, men i en verificeret Gienpart af Pante Protocollen, da Original Obligationen er kan tilveiebringes, hvorimod Justitsraad Thygesen i sit Gavebrev indestaaer for Fordringens Rigtighed; saa have Vi efter oftnævnte Procurator Rasmus Fabers derhos allerunderdanigst giorte Ansøgning og Begiering allernaadigst bevilget og tilladt, saa og hermed bevilge og tillade: at han ved Stevningen til Odense Byeting, som 3de Gange skal indføres i de Kiøbenhavnske Berlinske Aviser, og Byens Stift Adresse=Comtoirs Efterretninger, samt den Altonaiske Mercur, maa med lovlig Varsel indkalde alle dem som maatte formeene sig at have nogen Ret til bemeldte Pante Obligation, dermed at fremkomme, og saadan deres Ret inden forskrevne Tiids Forløb at anmelde og beviisliggiøre, men om ingen inden bemeldte Tid skulle melde sig, maa derpaa samme erholdes MortificationsDom og den derefter af Pantebogen udslettes; Hvorefter de Vedkommende sig allerunderdanigst have at rette og for Skade at tage vare. Givet paa Vort Slot Christiansborg udi Vor Kongel. Residentsstad Kiøbenhaven den 7de Decbr. 1792. Under Vort Signet. (L. S.)