Berlingske Tidende, 1836-05-12
Mødet den 23de April. Justitsraad Fleischer oplæste et Forslag om, at ugifte Bønderkarle maatte fritages for den dem efter Lovgivningen paaliggende Forpligtelse til at tage fast Tjeneste. Forslaget herom til en allerunderdanigst Proposition gaaer ud paa: 1) At de ugifte Bønderkarle, naar de have fyldt det 28de Aar, i Almindelighed maatte befries for den dem hidtil paaliggende Forpligtelse at søge fast Tjeneste, og at de ved Accordarbeide eller Dagleie maae søge Erhverv. 2) At forsaavidt denne Ret kunde give Anledning til Lediggang og Udsvævelser, Rettigheden, maatte blive limiteret ved hensigtsmæssige Bestemmelser, og at in Specie Personens gode Vandel blev en Betingelse for Rettighedens Afbenyttelse. 3) At den Ret, som D. L. 319519 og Forordningen. 25de Marts 1791 m. fl. erkjende som retlig Grund til at kunne ernære sig ved Dagleie, maa vorde udtrykkeligen hævet, saaledes at Ægteskab ej stifter denne Ret, men det 28de Aar, Proponenten meente derhos, at ikke alene de materielle Jnteresser vilde vinde paa denne Maade, men at der ogsaa vilde vindes i aandelig Udvikling, og Kundskab om de stedse stigende Fremskridt i Agerdyrkning og Kunster erhverves. Flere Medlemmer talte over Forslaget. Der blev ogsaa af adskillige Medlemmer talt deels for og deels imod en Committees Nedsættelse i denne Anledning. Af hine blev i det Væsentlige anført, at Jndskrænkningen er odicus, og at Forbudet i Forordn. 25de Marts 1791 § 1 ikke overalt anvendes paa dem, som, uden at være gifte, ernære sig ved Dagleie, da Paragraphens sidste Deel indeholder saa mange Undtagelser, at den første Deel derved næsten bortfalder, og at man i al Fald ved at holde sig til Udtrykkene, maatte antage, at det vel er en ugift Bondekarl formeent, at søge Arbejde som Dagleier i det Sogn, hvori han har sit Hjem, men ikke i andre. For den modsatte Mening blev derimod paaberaabt, at der allerede nu spores Mangel paa faste Tjenestekarle, hvilken især er mærkelig paa de større Gaarde, hvor et tilstrækkeligt Antal vanskeligt kan erholdes, og at denne Mangel vilde blive føleligere, saafremt Hoveriet maatte blive ophævet, ligesom og at Bondekarlen endnu ikke staaer paa det Cultur trin, at en større Frihed for ham vilde kunne være gavnlig eller tilraadelig. Hertil replicerede Proponenten blandt Andet, at han ikke troede, at de Argumenter, der hentes fra Enkeltes private Jnteresser, kunde komme i Betragtning, hvor der handles om Beskyttelse af Menneskerettigheder. Den Kongelige Commissarius bemærkede, hvorledes han allerede under Stænderforhandlingerne i Roeskilde (See Stænder-Tidenden 318350) havde udtalt sig over den oprindelige Proposition, som nu her er fremtraadt med nogen Modification. Ligesom han ikke kunde andet end erkjende det ædle Sind, hvoraf denne Proposition bærer et saa kjendeligt Præg, saaledes fandt han det i det mindste tvivlsomt, om den ikke, med Hensyn til sin Jndflydelse paa Landalmuens Kaar i Almindelighed, maatte have flere gavnlige end betænkelige Følger, og meente, at det vel kunde være muligt at treffe saadanne nærmere Bestemmelser, hvorved disse sidste kunde forebygges eller formindskes. Efter at flere Medlemmer havde yttret sig for Petitionen, blev foretaget Afstemning, som efter Forlangende af tvende Medlemmer skeete med Kugler, og med 40 Stemmer, mod 13 besluttet, at en Committee skulde nedsættes.