Berlingske Tidende, 1802-03-12
Udtog af den udenlandske Ministers Depesche til Borgeren Bacher, Charge d'Affaires ved den almindelige Tydske Rigsforsamling. Paris den 13de Febr. 1802. Jeg troer, Borger, at maatte officiel berette Dem Resultatet af den overordentlige Consulias Forsamlinger, som den cisalpinske Republiks fornemste Borgere have holdt i Lyon: Tractaten i Luneville havde fastsat denne Republiks Exestence, men hvad man der havde talt om den, var mere Anmeldelse om dens nær forestaaende Existene, end den virkelige Erklæring om dens Indretning. Den cisalpinske Republik, som uafbrudt var besat, snart af keiserlige og snart at franske Armeer, havde endnu ikke kunnet regiere sig selv. Efterat den franske Regiering ved sin Vaabenlykke havde bragt det til, at dette Land skulde være frit, efterat den havde ladet dets Uafhængighed erkiende af alle Magter paa det faste Land saa var det dens Pligt at opfordre det til at opfylde de første Pligter, som af denne Tilstand oprinde for de Nationer, som ville nyde Uafhængighed. Den offentlige Stemme i Jtalien og de provisoriske Autoriteters formelige Ønske havde ved adskillige Leiligheder tilkiendegivet den første Consul, at den almindelige Tillid som dette Folk havde til ham var saa stor, at det eenstemmig er skede at erholde af ham saavel en desinitivConstitution, som det første Valg af sine Magistratspersoner. Den første Consul ønskede, at Opfyldelsen af denne Nations Ønske maatte stemme overeens med Grundsætningerne til dens Uafhængighed. Han forenede dens fornemste Borgere, samlede deres Meninger og Stemmer. Af disse Meninger og Stemmer blev Valget af de Magistratspersoner, som skulle regiere dem. Den franske Republiks Regiering har indseet, at Europas almindelige Rolighed staaer i Forbindelse med enhver af de Staters Rolighed, som udgjør en Deel deraf. Efterat den har anvendt alle sine Bestræbelser, for at ende en Krig, som saa længe har ødelagt Europa, ønsker den, at Jndflydelsen af dens Viisdom maatte tintetgjøre enhver Sundsætning af Mistillid, Uvished og Urolighed hos alle Nationer, som ere i Kredsen af dens Alliaacer. Da den italienske Republiks viseste Borgere overveiede Forskilligheden af de Grund=Indretninger, som maae udgiøre det hele af samme, saa overbeviste de let deres Medborgere, at Uordener ufri barlig kunde opkomme, hvilke kunde forstyrre Jtaliens og selv Europas Rolighed, naar Skinsyge, Prætensioner og gammelt Had ikke bilagdes ved en fremmed over alle nye Lidenskaber ophøiet Jndflydelse. Giennem trængt af disse Følelser have de indseet og troet, at maatte forestille den første Consul, at deres Fædreland i de første Tider, af sin Organisation maatte sikkres i Hensyn til sin Uafhængig heds Vedligeholdelse, at det maatte advares for de Farer, som ere undskillelige fra dets politiske Løbebanes Begyndelse, og at det maatte ledes med Viisdom i Valget af Midlerne til at beskytte sig imod alle Jndgreb, som kunde giøres imod dets udvortes Sikkerhed og imod de af det trufne Jndretninger. Disse Borger, ere Resultaterne af en overordentlig Consul tas Sammenkaldelse i Lyon. Jeg beder Dem at tilkiendegive den Regiering, som De residerer hos, den Notification, som jeg har den Ære at meddele Dem. Jeg tvivler ikke om at denne Regiering vil see i denne Begivenhed et nyt Beviis paa den Længsel, som uophørlig besiæler den franske Regiering, efter at befæste Europas Rolighed ved alle mulige Midler, som ere i dens Magt, og at give de Forhold, som forene sammes forskellige Stater, en fast Garantie. (Undertegnet.) Ch. Man Talleyrand.