Viborger Samler, 1849-10-15
Det tidligere af os omtalte Rygte om mere tilfredsstillende Efterretninger fra Berlin synes, skjøndt de berettes noget forskjelligt, dog at vinde Stadfæstelse, idet de schleswigholsteinske Organer nu ogsaa bringe det paa Bane. En Skrivelse fra Holsteen i Nordd. fr. Pr. vil nemlig vide, at Preussen paa Ruslands energiske Forlangende har fordret, at Statholderskabet skulde sætte sig i Forbindelse med Regjeringscommissionen i Slesvig, for at enes med den om Slesvigs Bestyrelse under Vaabenstilstanden, samt at Statholderskabet ogsaa skulde have føiet sig derefter og foreslaaet en Sammenkomst i Slesvig, af hvilken man ventede det Resultat, at Statholderskabet bleve end yderligere føieligt. Der tilføies, at det tillige skulde være paalagt Regjeringscommissionen herefter at regjere i Slesvig i Kongens Navn som Hertug af Sesvig, men om dette har Noget paa sig eller kun fortælles forat yde Schleswigholsteinerne en stakket Trøst, skulle vi ikke kunne sige. Fra vor Regjerings Side forekommer det os, at man maatte være noget betænkelig ved at gaae ind paa denne Formel. (Fdl.) Bang havde, som Minister, stillet sig en Opgave, hvis Løsning, trods hans egne Gave til at indlade sig i Landboforholdene og disses inderste Væsen, dog synes at have oversteget hans Kræfter. Dette turde især have været med Hensyn til hans Forslag om Fæstevæsenets Overgang til Selveiendom, der ikke har tilfredsstillet hverken de Moderate eller de Radicale. Bang vilde nemlig have Forholdet ordnet saaledes, at al Fæsteeiendom skulde ophøre ved de nuværende Fæsteres Død eller, naar disses Contracter paa anden Maade var lovligen hævet, at Fæsteeiendommen da skulde sælges ved offentlig Auction, og af Kjøbesummen de tre Fjerdedele tilfalde vedkommende Eier, den ene Fjerdedeel derimod Fæsteren og hans Familie, altsaa med andre Ord: Eieren skulde tvinges til at sælge sin Eiendom, og dernæst tvinges til at bortskjænke en Fjerdedeel af samme. Men imedens B. saa rundeligen havde sørget for Fæsterne, havde han ikke tænkt paa de Misligheder, som derved vilde opstaae for de vedkommende Eiere med Hensyn til deres Creditorer. Da mandog ikke godt kunde gaae saa vidt at fordre, at Panthaverne ogsaa skulde eftergive Godseierne en lignende Deel af deres Tilgodehavende som disse til Fæsterne, saa kunde det Tilfælde let opstaae, at en Eier, hvis Eiendom blev stillet til Auction, med det Samme blev denne aldeles qvit, idet Panthaveren tog de ham tilhørende 3/4 og Fæsteren den ham tilsagte 1/4 af Kjøbesummen; ja Eieren kunde endog komme til at betale Penge til af sin egen Lomme, naar nemlig Prioritetsgjælden oversteg de 3/4 af Kjøbesummen, hvormed han skulde lade sig nøie. Dette ene Exempel er nok til at vise, i hvilken skjæv Stilling Bang ved de paatænkte Landboreformer havde stillet sig baade til sine hidtilværende Venner, af hvilke han krævede saa store Offre, og til Bondevennerne, som han, uagtet de uhyre Jndrømmelser han havde beqvemmet sig til, ikke kunde bringe Offre nok, og at der følgelig heri for ham kunde være Grund nok til at trække sig ud deraf. Hvorvidt han imidlertid, ved at træde ud af Ministeriet, har handlet efter strængeste Pligt, eller om han ikke snarere vilde have vundet i den udeelte Agtelse", som han, efter Minister Madvigs Yttring, besad hos Alle, hvis han havde holdt udtil Enden, er et Spørgsmaal, som Eftertiden vil besvare. (Flyst.)¬