Aalborg Stiftstidende, 1836-01-06
Blandede Efterretninger. Man har fra forskjellige Sider ymtet om den Mulighed, at der ikke bliver noget af den unge portugisiske Dronnings Formæling med Prindsen af Sachsen-Coburg, og draget denne Slutning deraf, at Prindsens Fader, formedelst Sønnens Ungdom, skal have yttret det Ønske, at formælingen først skulde fuldbyrdes om et Aar. Til dette Rygt havde man knyttet et andet, at den unge Dronnings Valg nu var faldet paa Prinds Ludvig Napoleon, Søn af Erkongen af Holland, og i Anledning deraf læser man i Pariser-Bladet National følgende Skrivelse fra denne unge Fyrste, dateret Arvensberg i Schweitz den 11te Decbr.: Flere Blade have anmeldt min Afreise til Portugal, for at beile til Dronning Donna Marias Haand. Hvor smigrende en saadan Formodning endog maa være mig, byder Pligten mig, dog at gjendrive dette Rygte, hvortil intet mig bekjendt Skridt, kan have givet Anledning. Jeg maa endogsaa tilføie, at uagtet den levende Deeltagelse, jeg føler for et Folk, derne har tilkæmpet sig sin Frihed, vilde jeg dog have seet mig nødt til at afslaae den Ære, at dele Portugals Trone, ifald Tilfældet virkelig vilde, at nogle Personer kastede, deres Øine paa mig. Min Faders skjønne Handling 1810, da han nedlagde Regjeringen, fordi han ikke kunde forene Frankrigs Jnteresser med Hollands, er ikke gaaet mig af Minde. Min Fader har ved sit store Exempel viist mig, hvormeget Fædrelandet fortjener Fortrinet fremfor en fremmed Trone. Fra min Barndom vant til at elske det overAlt, føler jeg tilfulde, at jeg ikke vilde kunne foretrække Noget for Frankrigs Jnteresser. Overbeviist om, at det i store Navn, jeg bærer, i mine Landsmænds Øine ikke altid vil være Grund til udelukkelse, fordi det minder dem om 15 Aars Berømmelse, venter jeg i et gjæstfrit Land, rolig paa, at Nationen skal tilbagekalde dem i sit Skjød, som 1,200,000 Fremmede i Aaret 1815 landsforviiste. Det Haab, engang at kunne tjene Frankrig som Borger og Soldat, styrker min Aand og opveier, i mine Øine, alle Verdens Troner." (Man fristes til at ansee dette Brev, og det hele Rygte for en Fiction af National, blot for at have den Fornøielse at faae visse pikante Ting sagt. I Holland er den nye Lov, om en Forhøielse af Tolden, paa fremmed Korn, antaget af begge Kamrene, men har dog modt større Modstand end Regjeringens Lovudkast i Almindelighed pleie at møde, især i det første Kammer. Man er nu meget spændt paa at erfare Virkningerne af denne vigtige Lov og især de Forholdsregler, til hvilke Udlandets Regjeringer ville finde sig foranledigede, ved de Handelsindskrænkninger, som maa blive dens naturlige Følge. At Truslerne og Repressalier fra preussisk Side ikke ere blotte Avisrygter, derom holder man sig overbeviist i Amsterdam. Saaledes lyde de hollandske Efterretninger om denne Gienstand. Fra Berlin omtales denne Sag ogsaa Det berettes nemlig derfra, at en af Committeerne i Generalstaternes 2det Kammer paa det Spørgsmaal, om den var sandt, at fremmede Magter havde truet med Repressa, lier, saafremt Kornloven gik igjennem, af den hollandske Regjering havde modtaget det Svar, at, naar slige Trusler skulde blive gjorte, vilde saavel den hollandske Regiering som Kamrene vel vide at opretholde Kongeriget Nederlandenes Selvstændighed. Da dette diærve Svar ikke har været optaget eller omtalt i preussiske Tidender, vil man netop deraf slutte, at den tidligere Efterretning om slige Trusler fra preussisk Side, ikke er ugrundet.