Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-23
J den visse Forudsætning, at jeg endnu mod Aftenen ville erholde et andet manligt Besøg, blev denne Bøn af sand inderlig Medlidenhed og blot for snarere at blive befriet for ham, tilstaaet den Stakkel. Men da det imidlertid kommer dertil, faaer jeg et Brev som siger mig at jeg har feilet i Henseende til hiin Forudsætning. Denne Tste a Tete maatte imidlertid opvække saamegen desstørre Frygt hos mig, da den under alle Omstændigheder medbragt en Kjerligheds-Erklæring. Jeg skrev derfor til den overspændte unge Mands Selskabsbroder, der allerede tidlig havde erhvervet sig min Fortrolighed, at han enten strax maatte komme til mig, eller jeg maatte frasige mig alle Besøg. Den Sindsyges vakkre Ven ilede herover til mig. Han var ude af sig selv over mit Alternative. Hans Syge - sagde han - ville, hvis han fulgte med, unddrage ham sin Fortrolighed for bestandig, og ved den foregivne Upasselig hed, vist nok ikke med det Gode lade sig afholde fra at besøge mig. Da den unge Ulykkeliges, Gemyts-Tilstand, just nu var i alt for stærk Bevægelse, til at det ikke ville virke yderst omfindtlig, ja endog ødelæggende paa ham, hvis man nu voldsomt ville søge at afværge hans Paatrængen. hed, raadede han mig, at lade en eller anden komme til mig, eller ogsaa at høre og besvare hans Kjerligheds-Erklæring; thi paa saadant noget maatte jeg forberede mig. Det staaer jo - sagde han - altid i min Magt, en eller anden Dag at bringe Sagen til at gaae Krebsgang ved at opvække hans Skinsyge. Men den Forestillelse som det andet Forslag fordrede, oprørte mit Hjerte. Jeg skikkede Bud efter flere Bekjendtere i Byen. Men en Tour paa Landet gjorde at ingen var at finde hjemme. Da kommer de mine Herrer ridende op af Gaden. Den paa faldende Støi, for deres Heste gjorde heruden for Huset, gjorde mig nysgjerrig. Den Opmærksomhed hvorved deres Øine vare henvendte paa mit Vindue, bragte mig paa den Jder, at maaske de Kaprioler de lode deres Heste gjøre, kunde være en Slags Hylding. de viste mig. Lysten til Eventyr stod umiskjendelig skreven i deres Øine. De hilsede herop og tabte hvis jeg ikke tager Feil, derover deres Stigbøiler. Allerede ved denne Hilsen, og endnu mere ved det de medens de rede langsom videre, gientagne Gange saae tilbage, kom jeg til at tænke paa en Mulighed. Skulle - tænkte jeg - disse Herrer maaskee endog søge at gjøre dit Bekjendtskab. Hilsenen og Maaden hvorpaa det skeede synes at bekræfte min Formodning. Det var endog ikke usandsynligt, at de valgte den korteste Vei, og uden videre tiltænkte mig Æren af deres Besøg. Jeg havde nemlig allererede ofte bemærket, hvorledes selv anstændige unge Herrer, som ankomme hertil, ofte mod os smaae Kjøbstædsfolk saaledes forglemme al Anstændighed, som om de holdt os for en Art underordnede Væsener, som de store Stæders Beboere kunde byde Alt. De mine Herrer behøvede ikke at gaae saa langt. Der gaves jo mange Slags Forevendinger til at kunne besøge mig, kort sagt, jeg troer virkelig at denne Ære var mig tiltænkt. Dette gav da paa engang min naturlige Munterhed, som ved den mig forestaaende fortrædelige Aften var bleven gandske stum, paa engang et velgjørende Stød. Den fik igjen sin Spendekraft for at kunne modtage dem. Gandske forgabet i den Tanke at de vist maatte komme, hvilede mit Øie bestandig paa Vinduerne i Værtshuset. Og - hvad beskriver min Glæde. - See, da træde de Arm i Arm ud af Huusdøren. Deres søgende Blikke ere ene hæftede paa disse Vinduer. Deres Gang gieldt altsaa min Ringhed. Men den Blyehed som viste sig i deres hele Væsen jo nærmere de kom, var et Slags Smigrerie for mig, en frivillig tilstaaet, men egentlig uvelkommen Hyldning; thi den gjorde en Streg i min Regning. Jeg maatte jo frygte at de derved ville lade dem afholde fra det Besøg, hvorpaa jeg allerede havde beredt mig, og som jeg, jeg tilstaaer det gandske aabenhjertig, ønskede særdeles. Jeg besluttede mig da til at lade mit Tørklæde falde ned paa Gaden. Mit Øiemed blev derved opnaaet. De kom og hialp mig ret taalelig til at fordrive en, for mig ellers vist nok ret trist og kjedsommelig Aften.