Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1792-03-09
(Jndsendt) Endskiønt jeg ikke kiender Læssings Dramaturgie eller har Sulzers Theorie, og ikke vil eie - - - formeener jeg dog at kunne sige mine upartiske Tanker om Skuespillet i Odense for den 7de Marti d. A. Dog finder jeg det nødvendigt at jeg først maa sige Læserne, som maaskee i denne Tid her i Fyen ere vante til at læse hevnende Stikler, om hvilke man i Selskaber hører saameget tale, til liden Ære for den veede Forfatter, at jeg aldrig, førend denne Aften, har seet Hr. Frieback eller nogen af hans spillende Selskab, og at jeg kuns opholder mig 8 Dage i Odense; hvilket letteligen forklarer at jeg ikke kan skrive af Fiendskab imod nogen her, men allene af reen Lyst til at sige gode Sandheder om den roesværdige Umage, med hvilken dette Selskab gav Sørgespillet Hamlet. Dette i sig selv skiønne Stykke har jeg for nogle Aar siden seet spille i Tydskland, men ikke med et saa stort Held som denne Aften, paa et Par Rouller nær, som jeg, for at undvige Vidtløftighed forbigaaer. Hr. Carnier, som forestillede Hamlet, Kongens Brodersøn, gav denne svære Roulle under vedholdende forrig og ædel Anstand, og viiste fuldkommen at han for sit Spil vist fortiener det almindelige bifald, som tilsmiles ham af alle. Hr. Striegler forestillede Hamlets afdøde Faders Aand, og enhver indseer letteligen denne Roulles store Vanskelighed; men jeg maatte handle partisk, dersom jeg ikke tilstod at han gav den ypperlig og meere heldig end jeg havde ventet. Hr. Friebach havde selv en skiøn Roulle, nemlig Lear tes, som han, i mine Tanker, forestillede saa mesterlig, at enhver maa tilstaae ham de fortreffeligste og behageligste Gaver paa et Theater. Og hvo kunde vel bedre end hans Kone, forestille en Dronning? Naturen har beriget hende med en rask Velskabning, forenet med et smukt Udseende og en beskedentlig Høimodighed, som denne Aften kom hende saa vel tilpas, at det virkeligen gjorte mig ondt for Hs. Maj. da jeg saae hun drak Giften og skulde døe. Og endeligen Jomfrue Guter mann, som forestillede Ophelig. Jeg har i Kiøbenhavn seet mange sørgelige Rouller spille; men jeg tør, uden i mindste Maade at fornærme Hovedstadens Mesterinder, forsikkre oprigtigen, at jeg aldrig før er bleven mere rørt og overrasket af ømme Følelser, end da Ophelia, berøvet Forstanden over sin Faders hastige Død, lod sig see i sin vanvittige Tilstand; og jeg skal aldrig negte, at jeg i samme Øieblik nær havde tilraabt Jfr. Gutermann et offentligt Tak for den uforglemmelige Fornøielse at have seet den meest rørende Roulle givet med saa stort et Held som jeg troer var mueligt. Kort: jeg bilder mig ind at jeg forlod denne Aftens Komedie som et ved samme forbedret Menneske; i det mindste torde jeg nok indestaae for, at saadanne Skuespil ikke kan have skadelige Følger for Moraliteten, som en af vore Boghandlere skal (efter Fortælling), for at naae sine Vredens Hensigter, giøre, sig latterlig med. Fyen den 9de Martii 1792. H. ) J Manuscriptet var er borte i dette Ord; men der skulde vel dog være et? Efterat dette M., var mig leveret, søgte jeg Leilighed til at tale med adskillige Sørgespilkiendere, som den omhandlede Aften vare Tilskuere af Hamlet; og da de alle vare overeensstemmende og fuldkommen bifaldte den her afgivne Roes, har jeg med Fornøielse givet samme Plads i denne Avis. L. N. Faber.