Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-02-07
Som bekiendt hører Brabant til den burgundiske Kreds, med hvilken under Carl V. i Aaret 1548 blev oprertet en Forening. I den westphalske Fred leed denne Kreds formedelst Nederlandenes tilkiendte Uafhængenhed et stort Frafald. De spanske Nederlande stode vist no stedse endnu under Foreningen, men hvad, som endnu skal betales paa deres Vegne, beroer paa en anden Bestemmelse, der, saavidt jeg veed, endnu ikke er fulgt. De undsloge sig meget meere for at give deres Bidrag til de 5 Millio. ner, som efter den westphalske Fred skulle betales til de svenske Tropper, efterdi deres Overhoved, Kongen af Spanien, havde ingen Deeltaget i Freden, ret ligesom Nederlandene ikke havde hørt til det tydske Rige, og Kongen af Spanien, som de sammes Eier, ikke var det tydske Rige underdanig *) Hvorvidt altsaa den burgundiske Kreds endnu udgjør et Statslegeme med Tydskland, maae dueligere Skribentere afgiøre. Om de forrige spanske Nederlande kunne komme saavidt, at de kunne giøre sig ganske afhængende af 3) Hr. Geheime=Justitrath Pattens historische, Entwickelung der hentigen Staatsverfassung des tenschen Reichs, 1 Th. S. 51. 2 Th. 143. Tydskland, og at træde ud er neru imper, saaledes, som de syv forenede Provindser have gjort, vil Vaabnernes Lykke afgiøre, da vel ingen Underhandlinger uden denne kunne modnes Saavidt jeg ved, har den burgundiske Kreds endnu ikke forlangt nogen Uafhængighed af det tydske Rige, og saa længe det ei skeer, have Tydsklands Stænder ingen politisk Anledning til at bekymre sig om Urolighederne i Brabant. naar Uafhængenheden engang skulde komme under Spørgsmaal, da maatte undersøges: 1) Hvad taber Tydskland ved den burgundiske Kredses Afgang? 2) Hvormeget vilde det koste Tydskland, at forekomme denne Afgang: 3) Kan Tydskland forekomme denne Afgang Netop det samme er Ti faldet med Main og Savoien. Dette sidste er vel tilligemed den burgundiske Kreds kommet til Tydskland, men hvilken Fordeel Tydskerne have heraf, maa Statistikerne afgiøre. Mainz interesseret foruden det hele Tydskland endog begge det sammes Partier. Det kan ei være Catholikerne ligegyldigt, naar en riig Præbende (Pfrunde) tabes for den høie el ler gamle Adel, og de evangeliske maa glæde sig, naar Directorium bliver udrevet fra den maingiske Magt, der ved mange Leiligheder, og nu nyelig i den bekiendte Greve=Sag ved Revisionen i Wehlar, saa meget er misbrugt, naar en fordeelagtigere Jndretning bliver gjort fordem, end den nærværende, naar der er en mindre Fristelse til at bevæge de protestantiske Fyrster, at fornægte den evangeliske Sag, og naar en mægtigere Rigstand viger fra Catholikerne. Det var derfor naturligt, dersom prottestantiske Fyrster bifaldt den mainziske Omskabning, ligesom forhen Luthers Reformation, og lode de catholske Fyrster stride for den gamle hierarkiske Usurpation. Besynderligt er det derimod, naar man nu af gamle tvetydige Rigslove eller Begivenheder, vil bedømme, om Mainz skal være en frie Republik eller en Erkebiskops Udstyr. Saaledes som det blev biskoperne tillagt, saaledes som mange Stifter bleve seculariserede, kan Main og igien blive selvstændig. Hvor intet er skeet med Ret, der kan man intet med Ret paastaae, eller bedømme Magt og Conveniencer. Var det nu ikke bedre, at, istedet for det uvisse Spil, at fordrive Magt med Magt, Tydskland overlod den nye blivende Republik Mainz til sin indvendige Omveltning eller Om skabning, forbandt sig med den, og anordnede sikrere og meere afgiørende Regler for Directorial=Embederne i Henseende til Rigsministerie, Besættelse, Criminal=Forsamlingen, Deputationerne, Kammerretten, Visitations=Embederne, o. s. v.Er det ikke en overmaade lykkelig Tidspunkt for de evangeliske i Tydskland, for nogenlunde at faae en Erstatning for det, som de have mistet ved den Rysvikske Clausel, og burde de ganske lade det undgaae deres Opmærksomhed.