Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-12-29
Oversigt af Menneskelivets Lidelser. 1. Det er et ligesaa vanskeligt som sørgelige Arbeide at udkaste et træffende og udtømmende billede af Menneskelivets utallige Ubehagelighede og Lidelser. Den Mangfoldighed, som her fremstiller sig for Beskuelsen lader sig imidlertid beds ordne under de angivne Synspunkter, nemlig med Hensyn til Kampen med den physiske Verden, med vor Lige og med os selv. 2. Den Kamp med den physiske Verden som Mennesket maae føre er igien af en tredobbelt Natur, den er enten en Kamp med den livløse Natur, eller med dens organiserede og levende Beboere, eller med den liden physiske Verden hvor vort aandelige Væsen fører Herredømmet, med vort eget Legeme. 3. Den livløse Natur har vel den for vor Lyksalighed fordeelagtige Egenskab, at dens Forandringer og Bevægelser ere underkastede faste Love og Regler saa at de have en bestemt Gang og saaledes kunne for en stor Deel forudsees og at den i det hele har en saadan Indretning og Anlæg, at den er skikket til at befordre dens levende Beboeres og især Menneskenes Velgaaende og Velbefindende. Den indeholder mangfoldige paa vor Fornødenheder, Beqvemmeligheder og Fornøielse beregnede Stoffer, har et Anlæg til Beboelighed og Frugtbarhed og den faste Jord, det seilbare Hav, og den tynde og respirable Luft, ere lige tienlige til at giøre Jorden til et beqvemt og behageligt Opholdsted; denne sidste Egenskab forhøies ved den planmæssige Skiønhed, som er udbredet over Naturen. Men denne physiske Verden har dog i sin Natur tillige en Egenskab ved sig, som er ængstelig for Mennesket, det er den, at den er saamege mægtigere end Menneskenaturen. Mennesket føler, at vilde den enten gaae udenfor de velgjørende Love, som den er underkastet; eller virkede den imellem efter andre Love, som ikke vare saa velgiørende for det, saa vilde det ikke formaae at giøre den nogen; eller i det mindste kun en saare svag, og i de fleste Tilfælde utilstrækkelig Modstand. Og Erfaringen udviser det ofte tilfulde at en saadan Virksomhed virkelig finder Sted i den physiske Verden: Det faste Land indeholder mange nyttige, men ogsaa mange skadelige Stoffer for Mennesket, (f. Ex. Arsenik, Vhiterit, det er vel indrettet i det Hele til Beboelse og Frugtbarhed, men Ørkner og Klipper gjøre det ogsaa ofte ubeboeligt; hines bevægelige Sand og Tørhed, og disses Fald og Steilhed volde mange Mennesker store Piinsler eller berede dem deres Undergang. - Jordbrand og Jordskielv synes at være store Uordener under Jordens Overflade, og frembringe rædselfulde Scener ovenpaa samme. - Havet bliver mange Menneskers Grav, og udbreder ofte Fordærvelse og Undergang langt ind over Landenes Kyster. - Luften er vel Livets og Munterhedens almindelige Princip; men ofte er den svanger med smittende Sot og Menneskenes Død; dens vilde Bevægelser anrette store Ødelæggelser paa Landet som paa Havet, og Lynild og andre Meteore, som udgaae fra den, udbrede Skræk og Fordærvelse; selv de Forandringer som foregaae i den, om de endog i sig selv og under visse Omstændigheden kunne være gavnlige, kunne dog under andre blive skadelige, f. Ex. Nattefrost, naar Sæden fremspirer; Tørke i Væxtens Tid, Regnskyl i Høstens; Smeltningen af Sneen, naar den skeer pludselig og da volder farlige Oversvømmelser.