Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-11-06
Man kan herved erindre Popes Ord: "J GudsNavn, Mylord om J nu lærte Jer Modersmaal, hvad Ondt var saa deri, 4.) Ogsaa den lange Demonstration Side 11. og 12, angaaende det Feilagtige i Lancasters Anviisning til at lære Børnene at skrive, kunde Hs. V. have sparet sig, havde han seet Skolen her Netop hvad han forlanger, netop Gang fra de lettere til de tungere Bogstaver, netop dette er saaledes fulgt fra det første Øieblik, man begyndte her, med den indbyrdes Underviisning. 6.) Saaledes havde det ogsaa været at ønske, at Hs. V., ei, uden at kjende den af Hs. Majestæt befalede Jndretning, havde indladt sig i Beklagelser over Alt, hvad han i Lancasters Bog har fundet af "Snorrepiberier, Unyttigheder og Sinkelser." Det Meste er ikke i Skolerne her, men nogle af Hs. Velærværdigheds bemærkninger og Udraab ere saa vidunderlige, at de vel fortjene en nærmere Drøftelse. – Saaledes: a.) Hs. V. Vrede mod at vække Æresfølelsen hos Børnene; man ansaae den dog altid som Drivefjeder til Fremgang, naar den benyttedes godt. Hvo nægter at Hovedsagen er Kierlighed og Lydighed mod Forsynet, men saa meget let indsees ikke, hvorledes den bibringes Børnene ved at lære dem at kjende Bogstaver, eller at skrive Taltegn eller enkelte Skrivttræk, b.) Den evige Omfløtten i de lancasterske Skoler i Smaakredsene har aldrig fundet Sted i Kaserneskolen efter indbyrdes Underviisning. c.) Ligesaalidet Navneopraaben i Arbeidet, i Kredsene, hvor blot peges med Haanden. d.) Den Medlidenhed oprækkende Tirade, S. 14, at Papbladene med Lectionen paa skulle lade saa Stort!" J Sandhed, at skulle lade Stort, er dog vel en Beskyldning, der aldeles er trukket ved Haarene ved en Jndretning, hvor Alt beregnes paa Sparsomhed, Simpelhed og Jndskrænkning. Hs. V. antager bestemt, at kun disse Papblade ere der – men Bøgerne da? Atter Skade, at Hs. V. taler om de Ting han ei kjender, havde han været i Skolerne her, som jo dog nu eengang af ham antages at være lancasterske og ikke efter indbyrdes Underviisning, saa havde han seet Overgangen fra Tabeller med større Bogstaver til Tabeller med mindre Bogstaver, og derfra til Læsebøgerne. Hans bemærkning var altsaa aldeles faldet bort. e) J Skolerne her ere ingen tempomæssige Exercitser med Hatten" – atter uheldigt for Methoden, at Hs. V. ei behagede at see den Jmidlertid bør man være billig, disse Puncter kunne end undskyldes, i det Hs. V. som sagt, ansaae Umagen for stor, at henvende sig til Bestyrelsen, og saaledes stedse staaer i den vrange Mening, at Kommissionen, som var nedsat til Bedømmelse og Forslag om den indbyrdes Underviisning, har foreslaaet Hs. Majestæt Jndførelse i Danmark af Hvad der staaer i den Bog, Hs. V. har læst, og ikke Hvad der udøves i Kaserneskolen, indrettet efter de af Kommissionen undersøgte og da efter nødvendig Omhandling antagne Principer. Men hvorledes man med den bedste Villie kunde undskylde følgende Puncter, det vides ikke. 1) S. 4 hedder det strax, at Methoden ei behøves i Danmark, fordi Børnene hjemme lære at kjende Bogstaver og at stave, ja endog ofte at læse inden i en Bog. Det er i Danmark ikke Tilfældet – (Kjøbenhavn er dog vel i Danmark,) som bevises af 200 Børn, hvoraf ikke 10 kjendte Bogstaver, da de kom i Skole. 2.) Hs. V. troer S. 4 det at være det Vigtigste af den lancasterske Methode. Det er heller ikke saa. Baade Lancaster hist, og den indbyrdes Underviisning her, lærer Børnene at skrive og at regne, og desuden hiin Religion, og denne Geographie. 3.) S. 6 fremsættes en Partieinddeeling af Børnene, der skjøndt mørk, intet Andet synes at lære, end at Underafdelinger behøves, kun med den Forskjel, at disse i indbyrdes Underviisning ere saa smaae, at et Barn let kan styre Underviisningen, og de ved Pastorens Partier ikke ere det. (13 Ex.) 4.) S. 5 erklæres Methoden, ved et categoriske Imperativ for ikke anvendelig." Aarsagen angives at være, at man ei (hvilket ei heller er tænkt paa, tvertimod) kan gjøre Skoleveien længer end 1/4 Miil. Hvordan Aarsag og Virkning her hænger sammen, maa Himlen og Hs. V. vide. 5) S. 6 finder Hs. V. "at Forstandsøvelser aldrig burde være nogen særdeles Syssel i Skole, men at de kun ere unyttig Sinkelse og Tidsspilde." Neppe behøver man at give tydeligere Beviis paa Hs. V. Maade at betragte Skoleunderviisning paa, end disse hans egne Ord. 6.) S. 8 finder Hs. V. at Methoden er tung, langsom og usikker. Man henviser i den Anledning til dette Blads forrige No. 88, af 2den d. M. 7.) Sæt at det lange Raisonnement S. 9 og 10 var grundet, sæt at den Orden Børnene vænnes til, siden gjør dem tøilesløse, (S. 9) – saa passer det Altsammen jo ikke her, hvor Børnene, efter i 1 Aar eller 2 at have været i nederste Klasse i indbyrdes Underviisning, gaae over i 2den eller høiere Classe, hvor den gamle Læremaade anvendes. Forresten maa man dog nævne den Mærkelighed, at Hs. V. S. 9 erklærer, at Hug og Slag gjør Barnet ondskabsfuldt og skadefro" og S. 10, "at der undertiden maa Straffe til 8.) S. 13 spørger den velærværdige Herre: hvortil dog disse No. paa Børnene, Svar: a.) for Kortheds Skyld ved Eftersyn, og Orden i Arbeidet. b.) for Muelighed at føre Protocollerne saaledes, som det skeer her i Skolerne - dog det er sandt, det havde jo Hs. V. ikke Tid tilat see. 9.) S. 15 har atter et Udraab, som vidner om Hs. V's, totale Ukyndighed om Sagen – at nemlig Eleverne intet Andet have at læse end Tabellerne i Skolen. Man refererer sig til det Ovenanførte. 10.) S. 15, 16 og 17 foreslaaer Hs. V. at Børnene skulle male med Kridt paa Bordet efter Bogstaver, som Læreren maler for paa Tavlen, istedetfor Skrivningen i Sand og paa Tavle. Jkke at tale om Ureenligheden ved denne Kridemaling og Udviskningen deraf, hvilken Jdee: at Læreren fra sin Plads skulde kunne staae og rette Alt, hvilken Usammenhæng, at sige at Læreren, ved den nye Maade maa gaae til hver Elev for at rette, medens dette jo er den lille Bihjelpers Arbeid, ogsaa den Forudsætning om den Stump Griffel, Børnene have mellem Fingrene, og som saaledes gjør Haanden tung, er falsk, grundfalsk, i det Griffene sidder i Messingenne, hvilke, istedenfor at gjøre tung Haand, vænne til at holde paa den virkelige Pen, og former Haanden. II.) S. 17 bemærkes, at Papiirbesparelsen, er forgjeves, naar det har skadelig Jndflydelse paa Skrivten; – det er troligt nok, men at Tavle skrivningen har skadelig Jndflydelse paa Skrivten, dertil hører vel mere Beviis end Hs. V. Raisonnement. Men det Vidunderligste er den derefter S. 18 forekommende Fortælling om indbyrdes Underviisning, som Hs. V. i Kolding Skole har været med i; vidunderligt, fordi Hs. V. med meget Umag, S. 1820, beviser at denne hans Maade ikke duede, især fordi at Bihjelperen, ved bestandig at lære fra sig, spildte for megen Tid. Dette er det netop, hvad man især kan lægge den egentlige lancasterske Maade til Last, at Bihielperne (Moniteurerne) ved at være det for længe, spilde for megen Tid og faae en slom Jndbildskhed. For at undgaae dette, er den Jndretning truffet her, at ingen Bihielper er saadant mere end 2 Dage i Træk, hvilket man anseer for en af de vigtigste af de 4 Hovedforandringer (foruden 78 mindre) man her har sat paa Methoden. Dog, man maa haabe at Hs. V., som ved saadan Demonstration selv kaster en svær Skygge paa sine ovenanførte Partier, ved igjen at komme til Kjøbenhavn, gjør Bestyrelsen den Ære, at forlange at see Skolerne, hvorved han sikkerligen vilde have den dobbelte Glæde, deels at see hiin Koldingske Læreplan forbedret og bragt i System, deels at lære at kjende en Læremaade, som han nu, man vover at sige ubilligen og uretfærdigen, uden at kjende den, har bedømt og fordømt. Saavidt om Hs. V. Hr. Galskjøt. Det er kun 2/3 af hans Flyveskrivt. Den sidste Trediedeel, som indeholder H. V's. Forslag til Afskaffelse af alle Skolelærere paa Landet, vil nærmere blive ommeldt. Næste Nr. vil indeholde Analyserne af Hs. V. Hr. Harders mangfoldige Spørgsmaal.