Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-23
Skrivelse til Hr. Pastor Rose i Bøgelund, om den ny Forordning angaaende Penge væsenets Forandring. en J lang Tid har ingen Gjenstand gjort saa levende Jndtryk paa Kjøbenhavns Jndvaanere, ligefra den meest glimrende Borg indtil den laveste Hytte, end Pengevæsenets seneste Forandring ved Forordningen af 5 Jan. Hvor man gaaer og staaer, i alle Huse og alle Selskaber, paa alle Gader og alle Stræder tales om intet andet end den ny Forordning. Folk, som ellers hele Aaret igjennem ikke læse noget Prentet, og naar det kommer høit, en Adresseavis, en Comoedieplacat, en Spillebog eller en Visitbillet, finde det dog Umagen værd at lægge deres Hoved i Blod, for at gjennemstudere denne Forordning, der har en saa vig, tig Jndflydelse paa deres hele borgerlige Stilling. De vil let indsee, min Ven, at de levende Jndtryk, Forordningen har gjort, maa være af høist forskjellig Natur. Fædrenelandsvennen glæder sig over, at der nu er kommen Fasthed i vort Pengevæsen, og at enhver Tilgodehaver nu veed hvad han virkelig eier og hver Skyldner hvad han virkelig skylder. Embedsmanden og enhver, som har fast Løn og hvis Jndkomster under hele Krigen, selv efter at have faaet Tillæg, sank, ligesom Priserne paa alle Fornødenheder stege, seer nu en bedre Fremtid i Møde og sine Kaar øieblikkelig forandrede; den egennyttige Speculant, der bestandig vandt ved at fiske i oprørte Vande, og forøgede sin Seddelmasse paa det Almindeliges Bekostning, vaagner deels op af den søde Drøm, hvort han indbildte sig at cie Millioner, og seer deels en Ende paa det Spil, han hidtil kunde drive med Coursen, skjønt han i Hjertet dog maaskee endnu ønsker sig med det falske Haab, at det vil kunne blive ham mueligt, ogsaa at ødelægge, efterhaanden, den ny Cours. Fædrenelandsvennen er imidlertid overbevist om, at den ny Bank er bygget paa en saadan Grundvold, som ikke saa let vil eller kan rokkes, og at Regjeringen nok vil sætte saadanne Skranker for alt Aagrerie med Banco, at der i det mindste vil voves noget ved at indlade sig i saadanne Operationer. Landsforviisning eller maaskee endog Livsstraf er noget, som kan holde endog den meest forvovne Agiotør i Ave. Virkningerne af den ny Forordning vare strax efter at den var bleven bekjendt, ligesaa forskjellige som de Jndtryk den gjorde. Egennytte og Enfoldighed syntes at ville frembringe det Modsatte af hvad Regjeringen egentlig agtede at opnaae derved. Jstedet for at Priserne paa alle Fornødenheder skulde falde, som en Følge af den forøgede Værdie, Kongen giver Courantsedlerne, saa begyndte de hos nogle tvertimod at stige ganske overordentlig. Den retskafne Mand, der saare vel vidste, at de fleste, om just ikke alle, Artikler allerede i Forveien vare forhøiede efter Coursen, indsaae meget vel, at hvad der til en Cours af 1800 havde for nogle Uger siden kun kostet 10 Rd., ikke burde til en Cours af 1680 koste 14 Rd., og at overalt den ny Forordning befaler at indløse, ikke at nedsætte Courantsedler, ja, at den endog ansætter dem til en Cours af 1200 istedet for at man i Hamborg ansatte dem til 1800, altsaa til en halv Gang saa meget. Men enten nu visse Folk ikke vilde eller ikke kunde indsee denne soleklare Sandhed, nok er det, man forlangte paa adskillige Steder 8 Rdlr. for et Pund Candis, som man Dagen i Forveien havde solgt for 4 Rd., 10 Rd. for et Lpd. Rugmeel, som man Dagen i Forveien havde solgt for 9 Rd., og adskillige Alen varer bleve paa enkelte Steder forhøiede 10 til 25 pC. Selv paa Axeltorvene begyndte Bønderne at ville forhøie Priserne paa en høist urimelig Maade, ja, samme begierte for deres Varer nu ligesaa mange Rigsdalere, som de forhen toge Marker. En Bonde, som kom til Torv med Slagtede Gjæs, begierte, efter Torveprisen, 8 Rd. for Stykket. Een af de saakaldte Torvegrise, som her vilde vise sine financelle Kundskaber, mueligen ogsaa fortjene sig til en Snaps, hvidskede flux Bonden i Øret, at han maatte vide hvad han begierte og at 1 Rdlr. nu er nedsat til en Mark. Den arme Bonde vidste i sin Betuttelse ikke hvad han skulde sælge sine Gjæs for, og meente nu at naar han fik 40 Rdlr. for Stykket, saa tabte han dog endnu ved Handelen. Men for ikke at lukke Munden for høit op, lod han sig nøie med at begiere 400 Rdlr. Ar han omsider blev nødsaget til at sælge den for 10 Rdlr. er naturligt, ihi uagtet 1 Rdlr. efter hans Formening nu kun var 1 Mk., saa havde der dog ingen Raad til at give 40 saadanne Mark for Stykket af hans Gjæs. Af saadanne Optrin, som deels Egennytten og deels den pure Enfoldighed foranledigede, havde man i forrige Uge adskillige. Men da Provideringscommissionem derpaa strax lod bekjendtgjøre, at den vedbliver at sælge Brød, Smør, Lys a. for de gamle Priser, og at det, som hidtil betaltes med 1 Rdlr. siden kun betales med 1 Mk. i de nye Penge, saa gik der et Lys op for de Enfoldige, og menig Mand beroligedes. Enkelte egennyttige Kræmmere vedbleve, trods Provideringscommissionens Bekjendtgjørelse, deels at forhøie deres Varepriser, deels reent ud at nægte, at ville sælge noget, tilskyndte ved den overdrevne Søgning, som enfoldige Folk, der i deres Feberdrømme forudsaae en reen Hungersnød, forundte dem. Adskillige Damer røbede især i den Henseende en stor Angest for, at de skulde komme til at mangle Stads, og kjøbt Sir til 10 Rd. og Cambringe til 14 Rd. Alen medens det endnu var saa billigt, Dog, ogsaa paa denne Misbrug gjordes Ende ved følgende Kongelige Bekjendtgjørelse, kundgjort ved Raadstue=Placat af 19de d. M.:"Da Vi have fornummet, at nogle Detail handlere og Høkere i den senere Tid skulle have paa en uforholdsmæssig Maade forhøiet Udsalgspriserne paa deres Varer, og i Særdeleshed til saadan Forhøielse taget en aldeles ugrundet Anledning af Vor Forordning af 5 Januarii dette Aar om en Forandring i Pengevæsenet, saa ville Vi, deels for at kunne tage de fornødne Forholdsregler mod slig ubillig Forhøielse, deels for at forebygge, at ikke samtlige Detailhandleres gode Navn og Rygte skal lide ved de Enkeltes egennyttige og utilladelige Fremfærd, allernaadigst have befalet, at samtlige i Vor Kongelige Residentsstad Kjøbenhavn værende Bryggere, Brændeviinsbrændere, Bagere, Jsen kræmmere, Urtekræmmere, Silke= og Klædekræmmere saavelsom de privilegerede Høkere og Enhver, uden Undtagelse, der er berettiget til offentligt Udsalg i Detail, de Skomagere, som holde aaben Boutique, derunder indbefattende, skulle, under deres Laugsrettigheds, Privilegii, Bevilling eller Borgerskab Fortabelse, inden 3 Gange 24 Timer, efter Bekjendtgjørelsen derom, til Eder, hver for- og indsende Priiscouranter over de Vare, med hvilke de handle – J denne Priiscourant skulle de opgive i 3de forskjellige Rubrikker: 1) Da Priser, til hvilke de have falholdt Varene i Ugen fra den 15 til den 22 November f. A. 2) De Priser, til hvilke de have falholdt samme Varesorter i Ugen fra den 16 til den 22 December f. A., og endeligen 3) De Priser, til hvilke de nu falholde samme Varesorter. - For Rigtigheden af disse Priisopgivelser skal Enhver for sig indestaae under samme Straf, som foranført. – Til at modtage bemeldte Priiscouranter og gjennemgaae samme, have J af Eders Middel, at udnævne en Committee, hvilken Committee Vi allernaadigst vilke have bemyndiget til, naar den maatte finde, at en II eller flere af de Handlende have gjort sig skyldig, ubillig Paasættelse paa deres Udsalgsartikler, da foreløbigen at suspendere den eller de Paagieldendes Udsalgsret, og ved Politiet at lade Udsalgsboutiquen ukke, samt offentligen at bekjendtgjøre Aarsagen til Udsalgets foreløbige Ophævelse, som imidlertid skal vedvare saalænge, indtil Vi, paa allerunderdanigst Forestilling om Sagen fra Vort Cancellie afgive nærmere ellerhøieste Bestemmelse.