Berlingske Tidende, 1829-08-14
Petersborg, den 17de Juli. Rapport til Hs. M. Keiseren af Rusland fra Grev Paskevitch=Erivan, commanderende General for det caucasiske Armeecorps. Jeg har den Ære, allerunderdanigst at aflægge Deres Keiserlige Majestæt Regnskab for Maaden, hvorpaa jeg fuldstændigen har slaaet den tyrkiske Armee, der bestod af to Afdelinger; den ene, 30,000 Mand, som commanderedes af Storvezieren i Erzerum selv, blev jaget paa Flugten og dreven tilbage hiinsides Saganlusieldet; den anden, 20,000 Mand, som Paschaen af tre Hestehaler, Hagki, en i hele det asiatiske Tyrkie agtet Feldtherre anførte, blev aldeles overvunden, ødelagt, adspredt, og Anføreren selv tagen til Fange. Detaillen af denne vigtige Sejer har jeg den Ære, herved at forelægge D. K. Majestæt. Den nøje Kundskab om Hagki Paschas Leir, jeg paa mine Marscher den 15de, 16de og 17de forskaffede mig, overtydede mig om Umueligheden af at angribe dens Front og venstre Fløi; thi paa denne Side blev den fjendtlige Leir beskyttet af steile Bjerge, bedækkede med Snee, og af en dyb Bjergkløft, ufremkommelig for Artilleriet, og bevoxen med en tyk Skov, i hvilken Fjende med største Lethed kunde have forsvaret sig, men vi været udsatte for et betydeligt Tab af Menneskeer; med eet Ord: Localitetens Beskaffenhed lod mig ikke haabe mindste Held af et Angreb paa dette Punkt. Jeg foretrak derfor, ganske at tournere den fjendtlige Leir, saa vanskelig og farefuld denne Operation end maatte være formedelst en Bagage af 3000 Vogne; thi deels vilde jeg berøvet mig al Forbindelse med Kars, dersom jeg lod den tyrkiske Leir blive 8te Verster i Linie med mine Communicationer, fra hvilken jeg fjernede mig 30 Verster; deels maatte jeg, i en talrig Fiendes Paasyn, der truede min Flanke og min Arriergarde, foretage en Marsch af 50 Verster paa den besværligste Vei, over steile Bjergaaser, endnu bedækkede af Snee og gjennemskaarne af dybe Kløfter. Hiin Operations absolute Nødvendighed lod mig altsaa ikke være tvivlraadig. Beskyttet af en mobil Vognborg begav Armeekorpset sig den 18de paa Marschen af Veien paa høire Side af Erzerum og naaede Skraaningen af Bjergtinden næste Dag Kl. 10 Formiddag; under denne udstrækker en Dal sig, der er 5 Verster lang, bliver efterhaanden bredere og ender med en Kløft ved Foden af et Bjerg. For at hindre Fjenden fra at angribe min venstre Flanke, befalede jeg Generalmajor Pankratieff at bemægtige sig Bjergspidserne paa min venstre Side, med 6 Batailloner Infanterie, to Kosakregimenter, to andre Regimenter og sexten Kanoner, derefter vise sig for Fjenden, og i denne Position iagttage alle Bevægelser i hans Leir, indtil mit Armeekorps havde naaer Skraaningen af Bjerget. Udførelsen svarede aldeles til min Forventning. Fjenden, der havde sin hele Opmærksomhed henvendt paa General Pankratieffs Tropper, mærkede ikke det mindste til vore Bevægelser, og General Pankratieff var i Stand til, om Middagen igjen at forene sig med Corpset. Ligefra Daggryet havde jeg ordnet Bagagens høist besværlige Fremrykken; om Middagen kom jeg til Biergets Skraaning, hvor jeg havde ladet en Forskandsning af Vogne organiseres. Da jeg undersøgde Localiteten af Naboefjeldenes Spidser, bemærkede jeg Fienden, der trængte frem af Kløften til den anden Ende af Dalen, og hvis Stridskræfter hvert Øjeblik forøgedes. Jeg besluttede derfor følgende Dispositioner: 1) Bagagens Forsvar overdrog jeg til General Pankratieff. hvis Colonne bestod af syv Batailloner Infanterie, fire Cavallerieregimenter, af hvilke to vare Kosakker, og 24 Kanoner; tillige paalagde jeg ham, at iagttage Fiendens Bevægelser for at hindre ham fra at angribe vort venstre Fløi. 2) Jeg befalede General Mouravieff at tage Position i Dalen med det georgianske Grenadeerregiment, det Erivanske Carabinierregiment, to Kosakregimenter og 20 Kanoner, og at stille sine Tropper i Slagorden. 3) Til dens Beskyttelse lod jeg General Pankratieff overtage Commanden over to Batailloner af det 42de og een Bataillon af det 41de Jægerregiment, een Bataillon Skandsegravere, Reserve=Cavalleriebrigaden, to Cavaller eregimenter og 20 Kanoner. 4) Endelig lod jeg General Bourtsoff stille sig paa vort venstre Fløi med to Batailloner af Grenadeerregimentet Kherson, Kosakregiment Karpoff, et andet Cavallerieregiment og 12 Kanoner. Om Middagen Kl. 1 anførte jeg selv Tropperne mod Fjenden. Tyrkerne havde opstillet sig i Kløftens hele Længde, ufortøvet angreb deres Cavallerie os, især vor høire Flanke. Deres Tirailleurer styrtede sig med Heftighed ind paa vore, ja endog mod Kanonerne. Vi maatte fordoble Jlden fra vore Kanoner for at drive Fjenden tilbage til Bjergkløften. De samledes slur og beskyttedes af nyt Cavallerie, som hvert Øjeblik ankom. Vor Position omringede de i en Halvkreds nærmede sig i Særdeleshed til vor venstre Fløi, mod hvilket omtrent 6000 Cavallerister begave sig, anført af Hagki=PaschasKrabia, hvis Leir var i 8 Versters Frastand paa den venstre Side af Valpladsen; en dyb Bjergkløft skjulte dem. Inden faa Øjeblikke var hele Tinden af det Bjerg, til hvis Fod vort venstre Fløi lænede sig, skjult af denne Cavallerievrimmel, der galopperede frem for at tournere General Bourstoffs Detachement og angribe dette bagfra. J selvsamme Øjeblik anfaldt Tyrkerne os med en utroelig Forvovenhed; deres Tirailleurer, trængte uophørligen ind i vores Linie, der vare nødte til at jage dem bort med Bayonetten; de trængte endog ind i vor Bataillon quarre, og vege omsider ikkun for dens vel vedligeholdte Jld.