Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-05-10
Den 5te Mai om Aftenen, omtrent Kl. 10, udbrød der Jld i Hr. Fibigers Sted paa Blegdam men, hvor Vox Blegen er. Jlden havde faaet en saadan Overhaand, at hele Bygningen, uagtet den hurtige og kraftige Hielp, brændte af. Ved denne Leilighed maatte man atter beundre vort Brandkorpses bekiendte Rasthed og dets enkelte Medlemmers mageløse Virksomhed og Mod. Med virkelig Gysen, saae man saaledes tvende Straalemestere staae oppepaa den glødende Muur, mellem de brændende Bielker, der hvert Øieblik truede med at styrte ned, og med den største Rolighed styre Straalen derhen, hvor Jlden rasede heftigst. Hr. Dr. D. Svitzer, Regimentschirurg ved Kiøbenhavns Borgervæbning og Profektor ved Kiøbenhavns Universitet, er blevet optaget som korresponderende Medlem af det medicinsk chirurgiske Selskab i Berlin. Hr. Justitsraad Nyegaard støttede sit Forslag den viborgske Stænderforsamling om at sætte Embedsmændene paa faste Gager, især paa det Skadelige i Sportelsystemet paa Embedstandens Anseelse, og at de underordnede Embeder, der lønnes ve Sportler, ordentligviis ere af langt større Jndtægter end de høiere Statsbetieninger, som ere forbundne med fast Gage, broraf følger, at en Herredsfoged eller Byefoged, der tienet paa 3000 til 5000 Rbd., ikke vil attraae Ansættelse i et af Kollegierne, i en af Overdomstolene eller i en Amtmandspost, hvor Jndtægterne neppe ere det Halve og Udgivterne større, ligesaalidet som en Toldinspekteur eller Toldkasserer vil søge Ansættelse i Toldkammeret. Under andre Forhold vilde ofte en aldrende Embedsmand, istedetfor at afgaae med Pension, forlade et byrde fuldere Embede og ansøge et af de nu mindre lønnede, men mere anseete Embeder, naar han derved nogenlunde kunde have sit Udkomme. At Sportlerne ere uvisse og indkomme i smaae Summer, kan være farligt for den Embedsmand, der ikke er god Oekonom. Endelig vænnes den Embedsmand, der skal leve af Sportler, uformærket til at tage for meget Hensyn paa hvad der betaler sig bedst, og dette leder til, at han bliver lunken i de Forretninger, hvorfor han har intet eller ikke noget synderligt Gebyhr, saasom Politieforretninger, hvis Mængde som oftest beroer paa ham selv. Da det ikke synes tilraadeligt, ganske at afskaffe Sportler i det civile Fag, burde disse indgaae i Statskassen, hvorfra Embedsmændene lønnes. Med Hensyn til Geistligheden antog han, at Sagen i visse Henseender forholder sig maaskee endnu værre. Præstens Offer er en ubestemt Størrelse, der beroer paa, hvorledes han staaer sig med sin Menighed. Naar han strængt opfylder sine Pligter i Henseende til Skole- og Fattigvæsenet, alkorter den ham i ke sieldent i sit Offer, og saaledes f. Ex. kommer Præsten ofte til at betale de Skolemulkter, han maa stemme for at diktere i Skolekommissionen. Derved lider baade Embedet og den bedre Aand i Folket Tiende og øvrige Accidentser vilde det være ønskeligt blev forvandlet til en bestemt Afgivt i Korn eller Penge. Skal Præsten nemlig, ifølge sit Kald, udmærke sig ved Fromhed, Eftergivenhed og Uegennyttighed, da er han udsat for at vorde forurettet af Tiendeyderne og saaledes komme til at tabe noget af sin væsentligste Embedsindtægt, og vil han strængt paasee sin Ret, da kommer han saa let i et skadeligt Stridsforhold til Menigheden.