Viborger Samler, 1839-08-26
Vesterbroes nye Theater var den 19de August om Aftenen i en tumultuarisk Bevægelse i Anledning af den anden Kampleg. Det gik Ferdinand Hansen ikke bedre end Ferdinand Ludvigsen, flere fandt endog saa en paafaldende Liighed i deres Udseende. Jmidlertid var der denne Gang dog meere Kamp, og ovennævnte Hansens Jvrighed gik endog saa vidt, at han overskred de vedtagne Regler og syntes at foretrække den almindelige og dagligdags Methode i Slagsmaal, i det han greb Hr. Depuis i Haaret. Dog denne kastede ham ikke just meget lemfældig i Gulvet; men den slagne Modstander reiste sig og fornyede en kort fortvivlet Kamp, der endte med, at han kom til at ligge ganske udstrakt og at Hr. Depuis holdt ham fast, uagtet han forgjeves gjorde sig Umage for atter at reise sig. Men det gik denne Gang ligesom forrige; ved Piben og Skraalen, fordrede et Parti Kampen fornyet, og denne Støi vedvarede saa længe indtil Hr. Depuis ved sine dygtige Prøver paa Styrke ligesom tvang Skraalerne til at give ham deres Bifald. Jblandt hine erfarne Kritikere har for Resten Hr. Depuis et stort Parti imod sig. Uagtet de langt fra kunne gjøre det samme som han, synes de dog, at naar han vil have Navn af "den stærke Mand, maatte han bære mere end det er muligt at et Menneske kan præstere, med mindre han havde overmenneskelige Kræfter. (Dagen.) – (En Gardist, der ved sin Styrke og Legemskabning skal være en værdig Ligemand til Hr. Depuis, skal ifølge Aalb. Av. have ifinde at prøve en Dyst.)– For flere Aar siden døde her i Staden en gammel nogle og fiirsindstyve-aarig Mand, Glarmester Christopher Hauschildt. Han havde været 2 Gange gift, men Børnene af 1ste Ægteskab vare alt tidligere døde og en Søn af 2det Ægteskab, Glarmester Anthon Vilhelm Hauschildt var død kort for Faderen. Foranlediget dertil af dette Dødsfald, bestemte den gamle Hauschildt ved Testamente, at tildeele sin betydelige Formue til Præsten Rothe ved Trinitatis Kirke og Archivarius Winther som Universalarvinger og oprettede desuden en Deel smaa Legater for sine mange, høist trængende, Slægtninge. 8000 Rbd. bleve givne til Trinitatis Kirke, for af de 4000 at betale Kirkens Gjæld og af de andre 4000 at vedligeholde hans Gravsted og forskjønne Kirken. Efter Testamentet modtoge saaledes Rothe og Winther deres, dem som Universalarvinger, tilkommende Deel, men i den senere Tid have flere af den Afdødes fattige Slægtninge offentligen fremsat en Deel Spørgsmaal, hvoraf man seer, at de nære den Overbeviisning, at Alt ikke er gaaet saa rigtigt til, som det burde. En Forvalter F. Braband, har i "Almindelig Commissions-Tidende" for i Gaar indført en Deel Spørgsmaal, hvoraf flere indeholde indirecte Beskyldninger mod Præsten Rothe og Archivarius Winther. Han spørger saaledes: "Hvorfor streg den gamle Hauschildt, strax efter Hjemkomsten fra Præsten Rothe(hvor han havde drukket Kaffe), Jeg faaer saa ondt, i min "Mave, og da Huusholdersken kom for at hjælpe ham i Seng, holdt han bestandig Haanden under det Tynde af Livet og stedse under Klageraab bragtes han i Seng, hvorfra han ikke opstod førend for at lægges i den Seng, der gjemmer hans Støv." Et andet Spørgsmaal er næsten lige saa mærkeligt: "Hvorfor sagde Professor Witthusen, i 3 Vidners Paahør, som dengang arbeidede paa Værkstedet hos den gamle H., til den unge Doctor Søeth paa Trappegangen, lige ved Døren af Værkstedet, "De har jo givet ham, den unge Hauschildt, forkeert Medicin, nu er Haabet forbi." Samme Aften Kl. 6 døde han og var "sort over hele Legemet." –At slige indirecte Beskyldninger, fremsatte paa Prent, maae tiltrække sig Publicums Opmærksomhed, at man forundrer sig over, at Sligt kan faae Lov at staae i et Blad, og at man venter, at de paagjældende Personer ville foretage sig noget afgjørende Skridt i den Anledning, er naturligt. (*)¬