Aarhuus Stifts-Tidende, 1815-06-24
Blandinger. Efterfølgende Oversigt over den franske Armees over ste Anførere, især de franske Marschaller, vil i dette Øieblik neppe læses uden Jnteresse. Af de 6 Gendtaloberster, der alle vare Medlemmer af det bourbonske Huus, findes ingen mere i Frankrig. De opholde sig hos Ludvig 18de i Gent. - Marschallermeere 20 i Tallet. Alexander Berthier, Prinds af Wagram, gift med en Prindsesse af Bayern, fulgte med Ludvig 18de. Napoleon vilde nødigen see en saa udmærket Mand hos Kongen, og dette foranledigede Berthiets forhenværende første Adjutant, Oberst Per net, til at bekiendtgiøre i Pariser Blade, at denne Marschal vilde vende tilbage til Frankrig, saasnart han af Kongen af Bayern havde faaet de forlangte Passe. Jmidlertid lod han dog sine Godser belægge med Beslag. Hans Endeligt have vi nyligen erfaret. - Marschal Moncey. Hertug af Conegliano, var under Napoleon Generalinspecteur over Gensdiarmeriet, hvilken Post han ogsaa beklædte under Kongen, forraadte ikke Kongen, men aabenbarede ham ydermeere, en Sammensværgelse, som Gensdlarmeriet i Paris og i det nordlige Frankrige pønsede paa imod ham. Ogsaa afsatte Napoleon ham, og indsatte General, Savary i hans Sted, men omsider kom han dog tilbage til Paris og tilsvor Napoleon Troskab. - Jourdan var ikke i Naade hos den Keiserlige Regiering, thi som Major General hos Erkongen af Spanien, (Joseph) havde han ikke gjort Lykke. Han blev i Keiseralmanakken endog udslettet af Fortegnelsen paa Marschallerne. Ludvig 18de udnævnte ham igien dertil, gjorde ham til Greve og til Gouverneur over den 15 Militair=Division. Men ogsaa han har svaret Napoleon Troskab. - Massena. Hertug af Rivoli og Prinds af Eslingen, erklærede sig i forrige Aar for den Kongerige Regiering, og fik derpaa Gouvernementet over den vigtige 8de Militairdivision, hvori Napoleon siden landede. Han kunde have forhindret Napoleons Landgang, men sad med Hænderne i Skiødet og lod sig nøie med at udstede Proklamationer, hvori han erklærede Hentil 4des Ætling for Frankrigs eneste retmæssige Hersker. Men aldrig saasnart havde Napoleon sendt General Grouchy med Tropper til Bordeaux og det sydlige Franktige, førend Massena igien udstedte en Proclamation, hvori han fortalte: "en ligesaa overordentlig som lykkelig Begivenhed har giengivet os den Souverain, vi selv have valgt os, nemlig den store Napoleon; det maa være en Festdag for alle Fran skel. - Blandt alle franske Generaler var Massena, den, der erklærede sig sildigst for Napoleon, som han den sidste Dag i April tilsvor Troskab. Havde Murat været lykkelig i Jtalien, saa havde Napoleon sandsynligviis sendt ham Masseng med en Armee til Hielp. Augereau, Hertug af Castiglione, havde i Aaret 1814 overgivet Lyon til Østerrige, og derfor kaldte Napoleon ham, da han landede ved Antibes. Ludvig 18de havde gjort denne Marschal til Pair af Frankrig, og Gouverneur over den 14de Militairdivision; men desuagtet gik han dog til Paris. Napoleon lod ham der ikke, som man skulde formede, stille for en Krigsret, men tillod ham, at begive sig til sine Godser. Soult, Hertug af Dalmatien, den største Taktiker, blandt de franske Generaler, tilsvor først Kongen Tre skab, blev udnævnt til Krigsminister i Depants Sted, og tog, da Napoleon landede i Frankrig, selv sin Afsked. Efter Napoleons Jndtog i Paris hørtes i Begyndelsen intet angaaende Soult, men siden tilsvor ogsaa han Napoleon Troskab, og havde midt i April en lang Samtale med ham, angaaende hans Gjenanansættelse ved Armeen. Brune, som for Revolutionen havde været Bogtrykker, var i Napoleons sidste Regieringsaar i Ungade og ude af Virksomhed Ludvig 18de gav denne som Kriger kun lidet agtede Mand heller ikke nogen Post eller Udmærkelse. Saa meget lettere var derfor hans Udsoning med Napoleon, der sendte ham til Antibes, hvor han skulde paatage sig Anførelsen af et der sig samlende Observationscorps.