Aalborg Stiftstidende, 1836-05-05
For kort Tid siden havde 30 af de polske Flygtninge, deriblandt Generalerne Soltyk og Dwernicki, samt Land budet Ledochowsky, som opholde sig i Paris, undertegnet en Act, hvorved de, med flere af deres Landsmænd, have villet danne en Confoederation, der havde til Formaal, paa enhver mulig Maade at fremme Alt, hvad der kunde tjene til at bevirke Polens Gjenføddelse. Dette Foretagende har foranlediget, at de Paagjældende ere blevne opkaldte paa Politipræfecturen, hvor det efter høiere befaling er blevet dem, paalagt, at forlade Paris og inden 3 Dage at opgive det Stæder i Departementerne, i hvilke de herefter ville bosætte sig, da Regjeringen, i modsat Fald, selv vilde tage Bestemmelse, angaaende deres fremtidige Opholdsted. Denne ministetielle befaling er grundet paa den Anskuelse, at hiin Conforderationsact indvolverer en fjendtlig Handling imod den Frussiske Magt, der staaer i venskabelig Forbindelse med den franske Regjering. At en saadan Foranstaltning ikke kunde bundgaae at blive en Gienstand for Pressens Yttringer, ligger i Sagens Natur. Den sættes ligefrem i Forbindelse med de franske Prindsers Reise til to Magters Feldtleire (som Oppositionen udtrykker sig), der hidtil tegnedes blandt de halv fjendtlige, men den ansees, langt meere end hiin Reise, for et utvetydigt Beviis paa, hvor beredvillig Regjeringen er til at opbyde Alt, hvad der kan sikkre den de absolutistiske Hoffers fuldkomne Venskab og tilintetgjøre ethvert Spor af den hidtil herskende Mistillid, ret ligesom den var bange for let Tilbagefald mod den Aand, der ledede den strax efter dens Udspring fra Julirevolutionen. Kun saaledes bliver det sin forklarligt, hvorledes Polakkernes Forviisning kan knyttes til en Handling fra deres Side, til hvilken Debatterne i begge de franske Kammere ved dette Aars Sessions Aabning ligefrem have udæsket dem. Det er af adskillige Omstændigheder næsten klart, at det franske Ministeriums strænge Forholdsregler ere foranledigede ved directe Skridt fra den russitilske Gesandts Side til den franske Regjering. Vel har Flygtningenes Protest imod disse Forholdsregler ingen videre Følge havt, end at den dem forundte Frist er blevet forlænget fra 3 til 8 Dage, men Sagen er dermed ikke til Ende. De offentlige Blade meddele en Petition fra disse Confordererede til de Deputeredes Kammer, af hvilken følgende Yttringer ere mærskelige nok til her at finde en Plads. "Da den franske Nation, ledet af en rigtig politisk Tact og broderlig Medfølelse, efter vort sidste uheldige Felttog, indbød os til at tage Plads ved tilsin gjæstfrie Arne, var det vist ikke dens Hensigt at fordøm et me os til en uværdig Ørkesløshed, eller at tvinge os til at alfortære i Lediggang den os rakte Understøttelse, den vi kun eel betragte som et Laan. Da de franske Gesandte i Wien, Berlin, München og Dresden forsynede os med Passe og med Reisepenge til Frankrig, foreskreves os ingen saadan Betingelse; var dette skeet, vilde vi have afslaaet et saadant Tilesbud og vare ikke komne til Frankrig. Det var ikke for at eel undflye Hevnens blodige Sværd, men for at kunne arbeide med utrættelig Jver paa vort elskede Fodelands Redning og Uafhængighed, vi havde taget vort Ophold hos det franske Folk. Confoederationsacteen, som er bleven forelagt den franske Regjering, længe forinden den blev publiceret danner kun en nødvendig Fortsættelse af den polske Revolution fra 29de November 1830. Den Kamp, vi i Aaret 1831 begyndte mod vore Undertrykkere, og som den franske Nation fulgte med saa levende Jnteresse, er ikke til Ende Jngen Fred, ingen Vaabenstilstand har betegnet at den er forbi. - - - Hvorledes altsaa. Frankrigs Deputerede have, i deres Adresser proclammeret den gamle polske Nationalitets Opretholdelse og dets Regjering skulde turde fælde Straffedom over os, fordi vi have gientaget deres OrdGjenoprettelsen af hiin af dem proclamerede Nationalitet, er vor Confoederations Hovedformaal og aldrig vil den ophøre at opbyde alle sine Kræfter, for at see det gamle Polen blomstre frem paany med fornyede, med Aarhundredets Aand passende Jnstitutioner. Derfor sætte vi vor Liid til Frankrigs Deputeredes mægtige Bistand og det maa lykke dem at bevirke Tilbagekaldelsen af en Regierings=Foranstalt, ning, mod hvilken vi, paa vor National-Værdigheds Vegne og i dens Navn høitideligt protestere." Naar denne Petition bliver debatteret, vil Ministeriet rimeligviis faae en haarde Stand med Oppositionen, hvis vigtigste Organer, blandt disse Courier=Francais", offentlig have erklæret, at det nu er tilende med deres Taalmodighed med det nye Ministerium og at de nu ville begynde en aabenbar Kamp med samme. Moniteuren hoverer over vigtige Efterretninger, som den har fra Constantinopel og Wien. De første angaae Ruslands os bekjendte Convention med Porten, betræffende Eftergivelsen af en Deel af Portens Gjæld og den deraf mulige flydende Rømning af Silistria. Den sidste angaaer en Reduction, som den østerrigske Regjering skal have i Sinde at foretage med sin Hær, ved hvilken den skulde bringes til samme active Styrke som den havde for 1830, hvilken sidste Efterretning dog af andre Blade ansees for meget utilforladelig. Moniteuren ender imidlertid sine Meddelelser med følgende Udbrud. "Vi glæde os over at kunne meddele Nyheder, der maae være alle Fredens Venner saare velkomne, Dette dobbelte Beviis paa den forsonlige Stemning, som nu besjæler alle Regjeringer og som bevirker saa glædelige Resultater, viser umiskjendeligt den store Jndflydelse, som og saa Frankrig har udøvet paa disse Begivenheder og tjener til et Vidnesbyrd om, hvor stor den Tillid er, som den franske Regierings prøvede Viisdom har indgydet alle europæiske Cabinetter.