Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-09-30
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn, for hersker Fjerde Aargang. No. 101. Udgivet og forlagt af J. Wersel, trykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Höeckes Enke. Onsdagen den 30 September, 1807. Kjøbenhavn betragtet som Fæstning. (Fortsat, Det synes ved første Øiekast besynderligt, at vore Fædre have tænkt saa lidet paa at beskytte vore Fyster paa de vigtigste og for en Fiendetiglængeligste Puncter ved egne befæstninger, Men Aarsagen ligger fornemmelig nok deri, at man i ældre Tider, hvor blot Mængden af bevæbnede Folk og personlig Tapperhed gjorde Udslag i Sagen; og hvor Angrebsmidlerne endnu ikke var saa udtænkte som nu, med Grund stolede paa, at Landets Sønner vilde afholde Fienden, naar han nærmede sig deres Kyster, og møde ham med uforfærdet Mod i aaben Mark, naar han allerede var landet. De Jndfødte, som kjende Landets locale Beskaffenhed i alle muelige Henseender, maatte heri besidde aabenbar store Fortrin for den landende Fiende, som i hvert Tilfælde, maa gjøre sig Regning paa større Offere. Men Tider, ne have ganske forandret sig; Snildhed og Krigserfarenhed formaaer langt mere end den blotte personlige Tapperhed; Fienderne kunne for det røde Guld faae at den Kundskab, de ønske angaaende det Locale af Landene. deels hos enkelte trokose Indbyggere, deels hos udsendte Spioner, der i mange er Land endog faae Adgang til Steder, der ere utilgængelige Helligdomme for den Jndfødte, og modtages ofte hos forfængelige Rige og Store med aabne Arme, fordi de ere Udlændinge. Under saadanne Omstændigheder og i saadanne Tider maa Forsvarsmidlerne staae i et fuldkomment Forhold til Angrebsmidlerne, naar der skal udrettes noget stort og eftertrykkeligt. Afværgelsen af en Landgang paa Siælland, har i denne Tid været een af Hovedgjenstandene for Samtalerne i Kjøbenhavn. Meningerne ere meget ulige. Endog Engelske Officiere af første Rang have paastaaet, at den kunde afværges; andre derimod have forsikkret, at det vilde være umueligt. Uden bestemt at erklære sig for eller imod nogen af disse Meninger er det dog vist, at en Landgang, under Krigskonstens nærværende Beskaffenhed, umuelig kan forekommes uden ved Hjelp af Dragoner, forsynede med ridende Artillerie. Ved Skyts maa Fienden angribes førend og under Landingen, og Rytteriet maa ødelægge ham naar han er kommet i Land. Det er bekjendt, at en Fiende der vil lande, nærmer sig under en Bedækning af Canonbaade, der bestandig kunne beskyde de paa Kysten staaende Tropper med deres Skyts. Mod dette kan Infanterie med sin Musquetild. neppe udrette noget stort; i Classens Hauge. har man seet et tydeligt Beviis paa hvor farlige Canonbaade kunde blive for Fodfolk, ved deres Cartætscher. Skulde der behøves Fodfolk til at besætte enkelte Huse, Møller eller smaa Passe, saa kan man lade Dragonerne stige af Hestene. Dette er ogsaa Aarsagen hvorfor Dragoner siden deres Opkomst almindelig blive brugte til Kysternes Forsvar. Den for Fædrenelandet tabte og for sine Talenter almindelig agtede Kammerherre Scheel *) har i sin *) Han var Dansk Generaladjutant og Artillerie Major, men Conjuncturerne vilde, at han classiske Bog, som ingen læser fordi den er skreven i vort eget Sprog og af en Landsmand, allerede for længe siden omtalt alt hvad der hører til denne Gjenstand med største Sagkundskab. Ved at tale om at afværge Landgange paa Sjælland siger han blandt andet: Rytteriet vilde kun lidet gavne med sin Jld, og hvorfra vilde man da tage Fodfolk nok eller reise og besætte saa mange faste Batterier til at forsvare alle disse Tilgange af Landet blot ved Skydning, Kystforsvarerne bør desaarsag bestaae af saakaldede flyvende Corpser, og med dem vil Skytset, endog af det sædvanlige Feldt artillerie, ikke kunde gjøre Følgeskab, i det mindste ikke Mandskabet, uden at være til Hest. Des aarsag paastaaer jeg ridende Artillerister og opundige Stykker, deels for deres større Kugle mod Fiendens Skalupper og deels for deres længere Carteschskud imod Tropperne. Den bedste Maade til at forsvare et Land som Danmark, hvor der ei kan holdes en Hær paa hver De, vilde efter mit Tykke være, naar slig en liden Artilleriebrigade stod bereed i hver Provindses Hovedfæstning til at møde hos National Dragonerne paa Kysterne; National=Fodfolket stode samlede paa den Kant af Landet, hvor man forventer Fienden, og til hvilket Rytteriet bør drage skulde tage Tjeneste udenlands. Han lever endnu i Berlin, som Forstander for Cadet academiet. sig tilbage hvis Fienden, dem uagtet, havde fæstet Fod. Det følger da af sig selv, at hvervede Tropper, som ere forhaanden, støde til hine nationale. De fornemste Adgange eller Ladnings=Steder saavelsom Næssene, inden for hvilke Skibe søge Lye, maatte være forsynede med smaae Skandser paa 2 til 4 svære Canoner, hvilke landsides ere sluttede med en crenelleret Muur, paa det at Besætningen kunde værge sig mod Fribytternes Landgange, imod hvilke disse Værke fornemmelig ere bestemte. (Fortsættes. Om Hunde.