Jyske Efterretninger, 1767-09-04
Slutningen af Bogtrykker=Kunstens Opfindelse. Det gik med Bogtrykker=Kunsten, ligesom det gaaer med alle andre, at den blev ikke strax bragt til Fuldkommenhed; Thi der gik 10 Aar bort, førend den kom til nogen Fuldstændighed. Den første Begyndelse med den var, at man indgravede Bogstaverne i Træe=Tavler, ligesom Steenhuggerne udhugge Bogstaver i Steen, eller Kobberstikkere. indgrave i Kobber=Tavler, da Hullerne bleve opfyldte med en sort Farve, der allene blev tillavet af Kønrog og Vand. Og paa den Maade ere Costeri Tabule, Speculum humane salvationi, Ars memarandi per figur at evangelistarum; Ars moriendi og en Chiromantisk Bog trykkede, og blev der kun trykket paa den ene Side, og siden tvende Blade sammenklistrede. Derefter paafandt man at skiære ophøyede Bogstaver i Tavlerne, men som man kunde ikke bruge disse Tavler til andre Bøger, og det var altsaa besværligt og og tilligemed kostbart at skiære nye Tavler til hver Bog. saa saa ophittede man at skiære enkelte Bogstaver af Træe, hvilke man kunde sætte sammen, og tage fra hverandre, naar man vilde; Som dette Arbeyde og var af stor Besværlighed, saa søgte man at kunne gjøre det lettere. Til den Ende støbte man Tin=Bogstaver, hvilke bleve støbte i uformelige Former, og siden efter forbedrede med en Kniv; Som dette baade kostede megen Umag, og disse Bogstaver bleve snart opslidte, saa forfærdigede man Bogstaver af adskillige Metaller, og støbte dem i bedre og beqvemmere Former. Og som den forommeldte Vand=Farve løb ud paa det trykkede Papiir, naar det blev vaadt, opfandt man den nu brugelige Bogtrykker=Farve, der bestaaer af adskillige Olie agtige Materier, og sidder fast paa Papiiret, naar den først bliver tør. Hidindtil havde det endda været et overmaade møisommeligt Arbeyde, da man, naar man skulde trykke en Bog, maatte med Hænderne trykke paa Papiiret, der var lagt paa Bogstaverne, at de kunde alle blive kiendelige og saaledes maatte man anvende en lang Tid paa en Bogs Trykning; Herudover udfandt man en Maade at kunne ordentligen sætte Bogstaverne sammen, og gjorde beqvemme, Presser til at kunne bedre trykke end tilforn med de blotte Hænder. Men da de første Bogstaver ikke vare af lige Størrelse, ikke heller stode i lige Linie; Saa har Aldus Manutius i Venedig indført lige formelige Latinske Bogstaver, hvorudi han strax blev efterfulgt af Johanne Frobenio i Schweitz. Saa besværligt var det med Bogtrykkeriet i Begyndelsen, indtil det siden efterhaanden er kommen til den Fuldkommenhed, det nu er udi, Det var længe, at den Kunst kom ikke uden for Muurene, i Maynz, men da den Tvistighed Aar 1455 opkom imellem J. Guttenberg og J. Faust angaaende Forlags=Omkostninger, saa blev denne Kunst bekiendt paa andre Stæder, og efterhaanden udbredede sig over heele Europa. Augsburg var det første Sted, hvor man fik Bogtrykkerie, og den første Bogtrykkers Navn var Johan Bemler eller Beumeler, fra hvis Bogtrykkerie man har en Latinsk Bibel 1466. og en Tydsk 1467. Hidindtil havde man kun havt et Slags Bogstaver, nemlig de Latinske, men man begyndte da og efterhaanden at støbe Bogstaver af fremmed Sprog, og blev Begyndelsen, gjort med Grædske og Hebraiske Bogstaver. Og blev den første He Hebraiske Bibel trykt til Brestia i en liden Octav 140de under den Titel: hiblig Hebraica per Gersonem den MoseConcinatem, hvilken er overmaade rar, og det er den, af hvilken den Sallige Lutherus betiente sig, da han oversatte det gamle Testamente paa Tydsk.