Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-09-18
Jeg haaber, at den over Kallundborg afsendte Caffe er ankommen, og at Fruen har været fornøiet med Qualiteten. Det var ret tilpas, at jeg fik den kjøbt, thi Herren har nok fert i Collegial=Tidenden, at der un slet ingen Colonial=Vare. mere maa føres ind, og siden den Tid begynde Priserne endnu mere at stige paa dem, skjønt man siger, der skal være nok af dem i Landet. Forbudet er skeet for Continental=Systemets Skyld, og Herrens Broder i Aalborg faaer nok afbestille det Skib med Sukker, han ventede; thi da han dog lever paa Continenten, saa burde han saa meget mere holde sig Continentet Systemet efterrettelig. Herren maa ellers ikke blive vred, at jeg ikke havde udspioneret den Ting i Forveien. Det gaaer mig nok ligesom mange andre Spioner, som først komme ret efter Tingenes Sammenhæng, naar de ere forbi, hvilket ogsaa er det mageligste. Men nu skal jeg ret spionere paa om det virkelig skulde komme dertil, at alle muelige fremmede Vare skulde forbydes, som der er bedet om i Politievennen. J Viinkielderen meente de i Gaar, det kunde ikke lade sig gjøre, for saa kunde der ingen Viinkielder, mere være til. Herrens Fætter meente ligeledes: "at det vilde have sine Vanskeligheder; thi naar man ret gik ind i Tingen, saa vilde der nok findes endeel fremmede Artikler, som med al muelig Tarvelighed neppe kunde undværes, med mindre vi skulde aldeles indskrænke os paa at fylde vor Mave og bedække vor Krop, ligemeget hvormed; hvilket efter hans Formening kunde føre derhen, at vi blev henviist til Ege- og Bøgeskovene, for at tage til Takke med hvad vor Herre havde beskjæret der. Han meente, at en vis Forfinelse i vore legemlige Fornødenheder, Føde, Boelig og Paaklædning, stod i umiskjendelig Sammenhæng med aandelig Dannelse, og at, iblandt andet, Luxus var Konstens Fostermoder, i hvilken Anledning man ikke maatte dride Jndskrænkningen for vidt, ifald man vilde tage Hensyn til noget mere og høiere end Kroppen. At Caffe, Thee og Sukker kunde undværes i nogen Tid, det havde ingen Tvivl, og at man gjerne burde undvære dem, naar Statens Stilling gjorde det nødvendigt, det var Borgerpligt; men i Almindelighed var det en Nation mere værdigt at stræbe derhen, at fremmede Fornødenheder kunde, betales med indenlandske Producter og Fabricater, end at de kunde undværes. Han beklagede fornemmelig de brave Normænd, dersom al muelig Handel skulde ophøre; thi deres Jern, Kobber og Trælast kunde de dog ikke umiddelbar mætte sig af. Jeg forstaaer mig ikke ret paa disse Ting; maaskee Herren har bedre Jndsigter deri, og saa forbliver jeg Herrens underdanige Tjener. Om Rygter og Rygtemagere. Troer Du Din usle Skjærv berettiger til At sprutte Gift, og frek at skryde, naar Du vil Peg paa den Ting, Du troer at kunne være bedre, Viis Feil, men tal med Agt, med Frygt om Landets Fædre! Evald. For at bortlede Athenieusernes Bagtalelse fra sig selv paa andre Gienstande afskar Alcibindes Ørene og Halen paa sin skjønne Hund og lod den saaledes løbe ud iblandt Folk. Nu havde man nok at tale herom og lod hans øvrige Handlinger være i Fred. Men ikke enhver stor Mand ønsker at sysselsætte en orkesløs Hob paa denne Maade, ikke enhver Stats Pøbel er saa nøisom som den Atheniensiske. Tidsalderens Forfinelse medfører Klubber, Spille- og Drikkehuse og andre Tumlepladse for den snaksomme Ørkesløshed, hvor man udklækker ondskabsfulde Rygter og morer sig med at udsprede dem. De løbe da som et Lyn fra Mund til Mund, antage tusinde Skikkelser og blive tilsidst til saadanne Vanskabninger, at selv den, der avlede dem, ikke gjenkjender dem mere. Baade i det offentlige og private Liv undergrave saadanne Rygter de første Grundstøtter til Almeenheld og Borgerlykke. Skadelige politiske Rygter svække den Tillid, der er saa nødvendig for en Regjering til at handle med Kraft og Eftertryk i Nødens og Farens Time, udbrede en ugrundet Frygt og Ængstelighed blandt Folket og udslukke efterhaanden det Mod og den Fædrenelandskierlighed, hvorved en Stat ene kan bestaae. Og hvo er det, som i Almindelighed smedder og udbreder saadanne Rygter, Mennesker, uden Hoved og uden Jndsigter, der hverken kjende til Landets indvortes eller udvortes Forhold, men som troe at kunne styre Statens Roe, uden at de ere istand til at styre deres egen Huusholdning.