Københavns Adresseavis, 1774-12-14
Betragter man med upartiske Øine Agerbrugets Tilstand i det egentlige Danmark, da vil man paa de allerfleste Steder finde den heel ufuldkommen. Hovedgaardene drive vel Agerdyrkningen til den Høide, at de høste slette Fold. Men Bøndergodserne kan i middelmaadige Aaringer ei drive Afgrøden høiere end til fire Fold, naar man seer, paa Landet i det Hele og ei paa nogle enkelte Steder. Det er en bedrøvelig men vis Sandhed, at vort kiere, Fæderneland ei tilvirker den Mængde af Sædevahre, som det kunde og burde; thi hvad kan det nytte, at vi smigre os med en falsk Glands og et tomt Haab. Aarsagen hertil ligger ikke i Landets Beskaffenhed; Naturen har været gavmild og veldædig. De danske Stater, have i det Helle en ypperlig Jordbund, bestaaende af rige, ædle og frugthare Jordarteer, velskikkede til at bære Korn, til at nære Græsplanter. Landets ønskelige Beliggenhed, med jevne Høider og skraaliggende Forhøininger giør Vandets Afledning let, og udsætter Jorden og Planterne for Solens og Luftens velgiørende Virkninger. Aarsagen maa søges i Agerbrugets Indretning og Forfatning. Næsten overalt findes ikkun trende Vangeskifter, ved hvilken skadelige Indretning Jorden bærer Korn i tvende Aar og Græs i et Aar. Den paa Fornuft og Erfaring grundede og rigtig afpassede Omverling fra en Sædeart til en anden, fra Kornland til Græsmark, i rette Orden og Forhold efter Jordarternes Natur, savnes paa de allerfleste Steder. Jngen kunstige Græsarteer, mindre andre Planter dyrkes, enten til Nytte for Kreaturenes Foring og Fedning, eller til Brug i Manufaktur=Væsenet, Kort, de allerfleste og betydeligste Forbedringer, som andre agerdyrkende og kornhandlende Stater til deres sær store Vinding i dette Aarhundrede have opfundet, prøved og ført i Brug, ere hos os for den største Deel endnu ukiendte, uforsøgte og ubrugte. Ageren og Engen har paa de allerfleste Steder i Lan denne samme Udseende, som da de kom fra Naturens Haand. Naar man undtager en uflittig Pløining, en skiødesløs Harvning, saa seer man paa de allerfleste Bøndermarker ei mange Spor til Vindskibelighed. Faa Moser ere aftappede, faa Vandledninger ere gravede; Engene ere sure og bære Moes isteden for Græs; det Agerland, som Naturen ei har lagt paa høie Steder, er surt, sidt, og koldt Følgerne af alt dette blive, at vi ei avle Korn i fortrinlig Mængde og Godhed. Vor Rug er opfyldt med Heire og Klinte, vor Byg er blandet med Havre, og Havren med Svingel; alt er smaat og svangt. Jngen troe, at jeg uskiønsom skulde negte, at nogen Forbedring i Landbruget var skeet. Jeg ærer alle de oplyste Medborgere, Jordegodseiere og andre Agerdyrkere, der have havt Mod til at gaae Fordomme i Møde, og Jndsigt til paa deres Hovedgaarde og Godser at indføre den bedre Agerdyrkningsmaade. Til Ære for vor TidsAlder finde vi i alle vore Provintser saa indsigtsfulde Patrioter. Disse have til egen betydelig Fordeel givet de første Exempler, at tilveyebringe reenere, ædlere og meere nærende Kørnvahre. Dette Selskab regner nogle af disse værdige Mænd iblant sine anseeligste Medlemmer. Jeg tilbeder vor Femte Frederik og Syvende Christian, som begge med deres vise og vaersomme Anordninger tilraade og opmuntre Fælledskabs Hævelse, den første og rette Begyndelse til Agerbrugets Forbedring. Jeg skiønner Verdien af dette Selskabs patriotiske Bestræbelser for Landbrugets Opkomst. Det forbedrer Ager, dyrknings Redskabene. Det opmuntrer Aflutninger og levende Gierders Plantninger. Det har begyndt at give og vil endnu vedblive at give oplysende og lærerige Underretninger i Land=Almuens Hænder. Alt dette uagtet, er det dog en Sandhed, at vi nyligen har begyndt at løbe paa denne Bane, at ikkun faa Steder endnu ere forbedrede, og at Agerbruget behøver i det Hele store Forbedringer, om Landets Kornvahre skal naae en betydelig Fuldkommenhed. Disse Sandheder har Hs. Kongel. Høihed viselig indseet, da han opmuntrede Selskabet til at udsætte en Premie for Korn=Tørningen, og den dermed forbundne Kornets Rensning. Han bliver den første Ophavsmand til at vore Ager, dyrkere, i det de tørre deres Korn, vil befinde, at det er smaat og ved Tørning svinder til Avner og Skaller. Han er Ophavsmand til, at de deraf tage Anledning at tilveiebringe større og reenere Korn=Sorter, og efterhaanden, falde paa med Iver at forbedre Agerbruget. Han foranlediger, at deels forhen brugte, deels nye Korn=RensningsMaader i disse Lande komme i Brug. Han er Aarsag, til, at de gode og vægtige Kornvahre, som i disse Lande avles, handelsmessigen behandles. Han sigter til, at danske Skibe skulde bringe danske Kornvahre, forsvarligt Kiøbmandsgods til fremmede Havne og Korntorve. Han har det store og ædle Øiemerke, at det kiere Danmark bliver en kornhandlende Stat, hvortil det efter dets naturlige Beqvemmelighed og Beliggenhed i den handlende Verden har saa megen Ret. Saa høie og nyttige, saa ypperlige og store ere den elskte Arve=Prindses Udsigter ved dette klogelig udtænkte Forslag. Tillæg til Invitations=Planen, angaaende en Porcelains=Fabriques Anlæg i Kiøbenhavn.