Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1817-11-18
Assens den 12 Novbr. 1817. Her, som i andre Kiøbstæder, bebudede Palmemelodier fra Kirketaarnet og Klokkernes Ringning den nærforestaaende Fest. Paa Festdagen det blandede Jnstrumenternes Lyd sig med Orgelets Toner og Renighedens Sang; paa en Pille i Kirken, lige over for Prædikestolen, var ophængt en Afbildning af Luther, indfattet i en amtil Ramme, omkrandset af Egeløv og Evighedsblomster. Afvildningen selv var mærkværdig ved sin Ælde, da den udentvivl er malet af en med Luther samtidig Kunstner, er formange Aar siden indbrogthertil fra Tydskland og blev nu af Sognepræsten Hs. H. Hr. Pastor Hornsyld, Ridder, skjenket Assens Kirke til Amindelse om Festen; men hvad der især forhøiede denne Gaves Værd, var den sjeldne Kunst, med hvilken der ædle og liberale Kunstner Hr. Professor Lorenzen i Kjøbenhavn i havde opfrisket de afblegede Farver, og med kraftig og heldig, Pensel oplivet derfalmede Træk, saa at det syntes som om den bjærve Ærlighed, den uhykkelske Gudsfrygt og uforfærdede Frimodighed, der for henved 300 Aar siden besjællede Reformatoren, nu paa nye fremlyste af det herlige Aasyn, og at hans Aand gjennem dette begeistrede Taleren og de ved han henrevne Tilhørere; thi en ualmindelig talrig Skare fyldte Kirken bande til Høimesse og Aftensang, og viste ved stille Andags og uafbrudt Opmærksomhed, at Festen og dens Anliggende var den vigtig og høitidelig. Allerede for Høitidens Begyndelse havde den første Lærer, Hr. Katechet Mønster, ladet Byens Borgerskole festligen smykke, i ethvert af Skolemtvende Værelser stod et lidet Alter, over hvilket var anbragt et Krusifir, og derunder, i det ene Værelse, Morten LuthersPortegit mellem de tra Troens Artikler, i det andet et Portrait af Luthers Hustrue; Alt omslynget af grønne Krandse. Her samledes paa Festens anden Dag Skolens Ungdom, som ved et indbyrdes Sammenskud havde udstyrer 4 fattige Børn med nye Klæder. Skolekommissionen og endeel af Borgerne vare mødte; en Palme blev fjungen og efterat Læreren havde gjort de Tilstædeværende opmærksomme paa de Børn, som havde udmærket sig ved Flid og Sædelighed, greb Sognepræsten Hr. Hornsyld Leiligheden til at gjøre Børnene bekjendte med den Mand, til hvis Jhukommelse Festen er stiftet. Han lagde dem paa Hjerte, at Luther ved sine Bestræbelser for Ungdommens Oplysning og især ved Udgivelsen af sin lille Katekismus havde viist sig som en sand Børnenen og en ægte Discipel af den guddommelige Mester og Lærer, der med himmelsk Blidhed samlede de smaae Børn omkring sig og gav dem den hulde Forsikring at kun saadanne tilhørte Guds Rige. Han sluttede med den inderlige Formaning til alle, Unge og Gamle, at de vilde bevare Mindetomdenne dyrebare Fest i kjerlige Hjerter og saaledes : overantvorde det til deres Børn og Efterkommern, at en from og Gud hengiven Slægt engang i sin Tid med endnu større Glæde og inderligere Taknemmelighed kunde see en ny Jubelfest frembryde, Dyd Rørelse viste sig i alle Tilstædeværendes Aasyn, og selv de Bekiendere af den mosaiske Religion, som bivaanede Høitideligheden, hverken kunde eller vilde tilbageholde Udbruddet af deres Følelser. For de milde Gaver, som Menigheden i Anledning af Festen havde sammenskudt, bleve nu 20 Fattige besviste i Skoleværelserne. - Allerede Dagen, i før Festen havde 34 fattige Familier faaet hver et Brød paa 2 1/2 Pd. og 4 Pd. Oxekjød. I Hospitalet bespistes 18 Lemmer og 2 Børn; ogsaa Fangerne i de offentlige Arrester bespistes af samme Mad; fattige Sengeliggende fik Mad tilsendt og en trængende Familie fik Hielp til sin Huusleie. Af de paa Sognepræstens Opfordring ved Menighedens frivillige Bidrag indkomne Bibler blev een skjenket til Arresterne, 2 til Hospitalet, 2 til tvende fattige, skikkelige Familier, og 2 til tvende Tjenestethende, som ved Gudsfrygt, og langvarig troe Tjeneste havde gjort sig værdige til denne hædrende Udmærkelse. - Saaledes helligholdtes her den i i enhver evangelisk Christens Øine minderige Fest paa en Maade, 3 der vel er simpel, men som vi tillige tør haabe, Gud tækkelig i og velbehagelig. Da Jndsenderen af dette hverken er barnfødt 3 her eller i egentlig Forstand kan tælles til Byens Borgere, saa haaber han med saa meget større Fordring paa Tiltroe at kunne i forsikre, at det ikke er første Gang at Assens Jndvaanere have i udmærket sig ved stille, bramløs Goddædighed. Det anføres blot her at de i Anledning af Kronningsfesken, foruden en Gave, af 1200 Rbd. N. V., som de i deres Samvittighed fandt sig forpligtede at offre til deres trængende Kirke, ogsaa lode 90 3 Fattige bespise.