Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1838-07-10
Odense. Følgende er det i sidste Fredags=Avis belovede Foredrag, som ved Festen den 20 Junii holdtes i Bellinge af Stedets Skolelærer Hr. Sørensen. Samme meddeles med saa meget større Fornøielse, som det tillige afgiver et Beviis for, hvor velgjørende den retskafne Skolelærer formaaer at virke paa Folkets Oplysning, Smag og Tænkemaade. Elskede, hæderlige Brødre, Hvad samler Os i Dag, hvad er det der samler hver rettænkende dansk Bonde over hele Danmarks Rige? Det er den Velgierning, som vor gode Konge skjænkede vore Fædre i Dag for 50 Aar siden. Kuns 18 Aar gammel var den Konge vi i Dag af fuldeste Hjerter velsigne; thi da greb han i sin sal. Faders Kong Christian den Syvendes Svaghed allerede Statens Roer, og visselig kan vi sige, at han med hiin vise Salomon har bedet Gud om det, der kunde gjøre hans Folk lykkeligt, nemlig om Forstand; thi hvad var det Første han arbeidede paa var det ikke den mindst lykkelige, den meest betrængte af alle Stænder i det danske Rige - Bondestanden, Som blot Menneske, kunde han ei ene fuldføre et saa stort Værk, men saaledes styrede Gud det, at kloge, ædle Mænd vare den unge Regents troe Raadgivere - og han forkastede ikke deres Raad. – Endskjøndt ikke meere blandt de Levendes Tal, vil dog deres Aand, deres Minde erindres, saalænge Danmark eier een trofast Bonde. O! lad Os nævne disse ædle sande, deres Fædreland saa elskelige Mænd. Vi vide det Alle, det var Greverne Bernstorff, Reventlov og Colbjørnsen. Ædle Mænd, hvor vilde Eders Hjerter have frydet sig, dersom J i Dag ved den elskede Konges Side kunde have seet af den Velsignelse, Eders Værk har udbredt over Danmark hæderlige, nu høitagtede Bondestand, Hvad skeete da i Dag for 50 Aar siden, Stavnsbaandet løsnedes den 20 Juni 1788, Det kaldtes et Baand, og visselig med Rette; thi de ældre Medbrødre iblandt os have ofte seet de for Menneskeheden saa uværdige Følger af dette skjændige Baand; de ville bedst kunne sige Os, hvor skammeligt vore Medbrødre behandledes, idet en Huusbond eller Fader ikke om Morgenen kunde sende sine Børn eller Folk til Hove og være visse paa at faae dem hjem om Aftenen, uden paa den haanligste Maade at være blevet vanæret og mishandlet. Afskyelige underjordiske Huller og saakaldte Træheste vare saadanne fornedrende Redskaber, der fandtes paa enhver Borg - og hvor ofte bleve ikke Mennesker mishandlede af de saakaldte Fogeder, gjerne kunne vi kalde dem Slavefogeder, thi vor Stand manglede det Bedste her paa Jorden, Frihed. Altsaa Stavnsbaandet løstes; snart kunne vi ved Guds og vor gode Konges Bistand tilføie, og Hoveriet afskaffedes. Enhver seer, hvor kjært et Ønske dette er for ham. Kongens faste Blik har seet, at jo mere fornuftig Frihed han skjænker Os, og jo meere sand Oplysning, der gives vore Børn, desmere hæver han Os til at betragtes som en meget vigtig og hæderlig Stand i Borgersamfundet. Hvor kunne vi see dette tydeligere, end deri, at mange af vore Brødre fik Plads i Stænderraadet, agtet for hans Kundskaber, spørges ikke ved Siden af en Greve, hvad er du, Nei, men kuns om hans Dygtighed og Duelighed spørges der." Vor Stand er altsaa hævet, ja hævet høit. Vi ville da som skjønsomme Børn modtage alle disse Velgierninger; thi vi tør betragte Kongen som vor Fader – som sine Børn har han stedse anseet Os, hvorfor vi af inderste Hjerter nedbede Himlens Velsignelse over ham - idet vi Alle bede og ønske: længe leve vor allernaadigste Konge Frederik den 6te, Hr. Cand. theol. og Adjunkt ved Odense Kathedralskole, C. Paludan Müller, har i disse Dage leveret Almeenheden en høist interessant historisk Skildring af den romerske Tribun og Senator Cola di Rienzo's Liv og Virksomhed. Ogsaa dette Arbeide bærer Præget af den talentfulde Forfatters sædvanlige Flid, Omhu og dybe historiske Kundskaber, og det vil vistnok med levende Jnteresse læses af dem, der iforveien have læst Bulmers Rode Deman af samme Navn, ogsaa har Forfatteren benyttet flere forskjellige, hidtil kun lidet bekjendte Kilder (see Bogen P. 154). Hr. Paludan Müller har tilegnet sit Skrift til sin Fader, Biskop J. Paludan Müller, Kom af D. og D. M., hvis Veiledning, Opmuntring og vækkende Omgang han skylder et af sit Livs største Goder: Kjærlighed til Videnskab. Af Fortalen erfares, at Fyens Stifts litterære Selskab har understøttet Forfatteren, hvilket ene har gjort Skriftets Udgivelse mulig.