Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-02-10
Det Edsvoldske Guldberqverk har Regjeringen for længe siden nedlagt; men Kammerherre Bernt Anker i Christiania har optaget det, og vil, om han ikke allerede har Tab af det, dog vist derved lide nogen. Det som C. skriver S. 311 om det vigtige Kobbergværk Røraas, maa rettes dertil, at nu - ganske imod Es. Efterretning Røraas ikke leverer 3000 Skpd. Kobber, og dette er meer, end nok, i Henseende til Skovene, ja for meget, for dette Bergværk, som behøver 24000. - C. siger kun 3000 - Læster Trækul Dette er kun en liden Samling af Urigtigheder, som, naar de især begaaes i Reisebeskrivelser, strax finde Afskrivere og Eftersnakkere, og derfor desto skarpere bør paaankes. En hyperaristokratisk findet Emigrant De Latonaye har i sin Promenade dun Francais en Snede et en Norwege, der udkom i Brunsvig 1801 i to Dele, ogsaa ladet trykke meget falskt om Trondhjem, som jeg ved Leilighed skal rette; men dette Brev skal blot indeholde almindelige, de følgende derimod mere detaillerede Notitser. - Trondhjem, eller, som Jndvaanerne kalde den, Throndhjem, er i det hele en smuk Bye, omendskjønt, nogle offentlige Bygninger undtagen, de fleste Huse ere af Træe. Blant de største og smukkeste offentlige Bygninger hører den latinske Kathedralskole. Den er bygt af Muursteen paa det Angelske Legats Bekostning, og indeholder ikke allene Læreværelser for Disciplene, Bolig for Rector, Conrector og den øverste Hører, men det Kongl. Norske Videnskabers Selskab har og her deres Forsamlingsfal, Bibliothek, Naturaliecabinet o. s. v. Dette lærde Selskab blev oprettet 1760, efter den daværende berømte Bisp Gunnerus's (1773 i September) Plan, og stadfæstet 1767 af Kongen. Arveprindsen Fridrik er dets Præsident, og Bisperne i Trondhjem have hidindtil været i udelukkende Besiddelse af Vicepræsidentskabet. Da nu nyligen den lærde og fortjente Biskop Schønheider er død, saa vil maaskee Stiftamtmanden eller en anden Lærd blive det. Det synes overhovedet ikke at være got, at kun en Theolog, og aldeles ingen anden, altid skulde beklæde denne Post. Den latinske Skole har en Rector, Conrector og tre Hørere til Lærere. Adskillige saa kyndige Folk ere høist misfornøiede med de Omkostninger, som denne prægtige Bygning foraarsager; og de sige med Føie, at under dette kolde Clima en Træbygning vilde være lettere at varme. Jeg beklager Lærene og Disciplerne, som maa fryse i de 9 Alen høie Værelser. Dette maatte især være Tilfældet forrige Aar, da Kulden her var stegen til 20 Grader. Det vilde have været langt bedre, om man havde opført en Skolebygning af Træ, og anvendt de til unyttig Pragt forødde Penge til Stipendier for fattige Disciple. Det havde saameget mere været at ønske, som denne latinske Skole, hvad Stipendierme angaaer, er en af de fattigste i de danske Stater, og det Høieste, som en Discipel faaer som Skipendium, naar han forlader den, og tager til Universitetet i Kjøbenhavn, er 60 Rdlr., da derimod i mange Danske Skoler f. Ex. i Roeskilde, Disciplerne ved deres Bortgang faae 100, ja endog 200 Rdlr. Fire Disciple herfra skulle ellers have fortrinlig Ret til Stipendlet af Regensen i Kjøbenhavn. - Om Ræsonnementet om Skolebygningens Kostbarhed for Resten er rigtigt, vil jeg ikke afgjøre. Men da, som sagt, dette første Brev kun skal indeholde almindelige bemærkninger, vil jeg spare Beskrivelsen af de andre offentlige Stiftelser, til et af mine næste Breve, og slutte denne Gang med en almindelig Skildring. (Fortsættes.) Provinsial=Skuespillerne i Helsingøer gave d. 28 Jan. Sørgespillet Niels Ebbesen. Efter Stykket forestilledes en Slætte, omgivet af Træer, i hvis Baggrund der stød et Mindemærke med Niels Ebbesens Navn. Midt paa Theatret stod Kong Waldemar i Kredsen af endeel Stridsmænd, og Stykkets øvrige Helte, som alle under en Adagio fra Orchestret, udtrykte deres Sorg. Et Luft tæppe med Skyer kom langsomt ned og bedækkede Klyngen, istedet for hvilke man nu saae Kronprindsens Brystbillede og ved dets Side Sandheden og Fædrenelandet med Børn, som trykte sig op til Moderen. Under Pankers og Trompeters Lyd kom Mars fra den ene og Minerva fra den anden Side, og gave hverandre Haanden over et Altar, som stod lige tæt foran Brystbilledet. Da disse trak sig tilbage, kom Fredens Gudinde fra Skov siden, som Nymphe, med en Oliekrands og Oliegreen i Haanden; efter en passende pantommisk Dans, lagde hun Oliegrenen for Alterets Fod, nærmede sig Brystbilledet, under Paukers og Trompeters Lyd, og holdt Oliekrandsen over Kronprindsen. Mars og Minerva ilede i samme Øieblik hen til Brystbilledet, og den første holdt Laurbær- og den anden Egekrandsen over denne. Denne Gruppe vedblev nu, medens Skuespillerinden Jfr. Hammer traadte frem og sang en af Prof. Sander forfattet Sang. Tilskuerne yttrede ved udmærket Bifaldsklap og Bravoraab deres Tilfredshed. Ved Jndgangen til Huset var der anbragt en stor Transparent, som forestillede en Klippe, paa hvis glatte Side stod F., og ved Foden et Altar, over hvilket Mars og Minerva gave hinanden Haanden; paa Mars's dragne Sværd stod: "blot til Forsvar. Sandheden og Fædrenelandet bleve forestillede af to af Helsingøers agtværdige Borgeres Døttre, Hr. Holst forestillede Mars, Jfr. Rombricht Minerva, og Jfr. Røtzel Fredsgudinden. Dansen var componeret af Dansemester Bagge.