Norske Intelligenssedler, 1796-04-13
Messell. Enhver norsk Undersaat kan ret vel berolige sig ved den landsfaderlige Anordning, som in til videre er skiænket os til den mueligste og passeligste Udførelse i Tiiden af et Norsk Academie. Vi maae takke Gud og Kongen, om man endog kuns fik saadane Lære-Anstalter, hvorved man sparede baade i Reyser og Ophold uden for det nørste Fædreneland, maaskee ved at hver Cathedral-Skole ophøye des til et Slags almindeligt Gymnasium, hvortil da behøvedes en passelig Forandring med Skolerne selv, som Commissionen for det lærde Skolevæsen vil noksom skiønne. Kort, hvad der allerede er skeet, glæder mig i den Grad, at det hielper mig til at forsøde mine private Bekymringer; men i denne Glæde møder mig en saare ulystelig Sag, som læses i den Kiøbenhavnske lærde Tidende No. - dette Aar. Provst Ottesen i Fedt her øster i Norge leverer der et Pendant til hvad Provst Giellebøli Stavanger vester i Norge for et par Aar siden kundgjorte imod et norsk Academie. Denne var mig blot bekiendt af hans Hastverk over Høeland, dediceret til Grev Struensee i hans Flor, og siden af hans Captatione benevolentig ved at skrive mod et norsk Academie, samt hans liden Jndsigt i Geo- og Hydrographien, hvorover Hr. Assessor Falsen gjorde de bekiendte Anmærkninger; men hiin kiendte jeg neppe af Navnet, før nu, da han publicerer et Brev, han allerede havde skrevet Aar 1793 til Stiftet og Doctor Treschow, hvori han udgiver mig for Philopatreias (af løyerlig Hukommelse) og en Steentør, ja vil have opdaget, at som Jrland af Avind og Mistanke enten vilblive en anden Mands Hustrue eller en selvraadig Fyrstinde og Republik, ligerviis Norge, hvor der skal gives et Slags Stats-Zeloter, som begynde med et Academie, og ender med etc. - nu, da det er Tiid - Selv viser Herr Provsten sig som en meget forsigtig General, der i Stridens Heede holder sig selv tilbage, og lurer paa Udfaldet, for da at springe til, og skrige Triumph med det sey rende Partie. Jeg seer han et stærkere i den private Politik end i Geographie og Chronologie, videre kiender jeg ey til ham og troer hans Præster gierne kunde valgt ham til deres Provst, skiønt han ey veed, der intet Universitet er i London; men det er hans Hierte, som kommer mig mistænkeligt for dog, jeg bør ikke sværte ham, da han har sværtet sig formeget selv, ved at angive for hans Superieurs og Publico det, neppe nogen har drømt om. Jeg erindrer hvorledes et løst Rygte i Aaret 1772 gav Anledning til en offentlig Opfordring fra høyeste Sted, som blev befalet os at læse opaf alle Prædike-Stole til Opdagelse af Landsforræderie, som ellers ingen vidste om. Man veed hvorledes Rygtet er, et lidet Opløb et Steds i Norge kan i Kiøbenhavn blive udskreget som en offentlig Rebellion, ja det, som aldrig har været talt, ved Bagtalelse blive saa current som en Avis. Kjære Herr Provst! jeg opfordrer Dem derfor, som en Ordensbroder, at De for Deres egen Æres og Samvittigheds Skyld, og for ey at giøre noget Menneske, end sige, Mængden af Nationen mistænkt hos Regiæringen, eller denne for hiine, at De, jo før jo heller forklare sig offentlig, saa fuldkommen og fyldestgiørende, som med Rette kan forlanges, eller De giøre offentlig Afvigt; det kan ikke hielpe, at De maaskee skrev i en god Meening, der ere mange Ulykker komne afsted i en god Meening, altsaa enten forklar Dem, eller revoceer, Edsberg Præstegaard, den 31te Martii 1796. J. N. Wilse.