Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1818-07-17
Aalborg Stifts Addresse-Avis No. 86 fortæller følgende og Syvsoverdagens Oprindelse: "Da Keiser Decius forfulgte de Christne i det romerske Rige ved Midten af det tredie Aarhundrede, levede i Eftfu, i Asien syv Brødre af adelig Byrd og stor Slægt, ved Navn Maximianus, Malchus, Martinianus, Dionysius, Johannes, Serapion og Constantin, hvilke havde antaget den christne Troe, hvorudover Keiseren blev saa fortørnet, at han fratog dem deres Ridderskab og Hædersposter i Krigshæren, dog vilde han, i Betragtning af deres Slægtskab ned alle Stadens anseete Mænd ikke strax aflive dem, nen forviste dem fra Staden i den Forudsætning at e saaet vilde forene sig med ham, ved at afsværge Christendommen Men de frygtede Gud meere endstriseren, og begave sig til Bjerget Ochlon, hvor de holdt sig skiulte i en Hule, og sendte af og til den angste Broder, forklædt som Tigger, ind til Efesus, er at kjøbe Mad og høre Tidender. Da imidlertid Decius, efter en Reise til andre Assens Stæder, kom igjen til Efesus, hvor han vilde anstille en stor Ofring til sine Afguder, og han nu erfarede, at Brodrene ikke havde fornægtet Christum, befalede han, at de skulde opsøges, paagribes og henrettes. Denne Tidende bragte den yngste Broder til de andre i Hulen, og de besluttede det at oppebie deres Martyrdød, hvorpaa de efter forrettet Bøn og Andagt faldt i en rolig Søn. Da Keiseren ved denne Tid fik deres Tilhold opsporet, befalede han, at Hulen skulde tilsloppes for dem, at de kunde blive levende begravne, og han var selv nærværende ved Arbeidet og saae, at der blev væltet store Stene for Jndgangen, hvorefter han til Sikkerhed beseglede den lukkede Jndgang med sit eget Jndsegl og med Stadens Jndsegl; men to Stridshøvidsmænd, Theodosius og Barbus, som vare tilstæde og vare hemmeligen Christne, indkastede behændigen i Hulen, for Jndgangen var gandske lukket, et beseglet Kobberskrin, hvori paa en Linplade var indgravet de syv Martyrers Navne og Dødsmaade. Dette begav sig i det Aar efter Christi Byed J Aaret 408, efter 155 Aars Forløb, paagnede de sye Brødre, ligesom efter en sædvanlig kort Søvn, og den yngste blev, som sædvanligt sendt til Staden efter Mad og for at høre Tidender. Hulens Jndgang var nu igien aaben. Han kom til Staden, som han neppeligen kunde gjenkiende. Jsær forbaufedes han over at see Kors, som Christendommens Særkjender opreiste paa mange Stedet. Han besluttede da at kjøbe Brød og vende hjem til sin Hule med denne overraskende Nyhed. Alen Bageren, som han kom til, faldt i Forundring over, at han havde kuns gamle nu ubekiendte Penge, og i den Formodning, at han havde fundet en Skat, anholdt han ham og bragte ham til Borgemesteren, for hvem han opgav hvo han var og hvor han kom fra, hvorefter han blev bragt til Bispen, som tilligemed den øvrige Geistlighed, Magistraten, Politiet, de eligerede Mænd, og mange af Stadens gode Borgere fulgte ham did ud, forefandt Kobberskrinet, kom de sex Brødre i Tale og erfarede af den ældste, hvad der var skeet dem under Herius. Bispen indberettede dette til den daregierende Keiser Cheodosius den Unge, som dengang skal have næret Tvivl om Dødens Opstandelse. Han ilede til Essus, kom til Hulen og havde en lang Samtale med de hellige Brødre, som ikke havde villet forlade dette Sted. De ginge derpaa ind i en afsides Krog, og indslumrede paa ny eller gave deres Sele til Gud. Keiseren vilde have givet hver af dem en Begravelse af puet Guld, men de lode sig tilsyne for ham og forbøde ham saadant, hvorefter de da forbleve i deres Hule, blo indsvøbte i Silketøi Den romerske Matyrologie siger, at de indmuredes og fandtes den 27de Juli, og Grækerne sige, at de bleve indmurede den 4de August og gjenfundne den 22de October, men hvorfra vi have faaet deres Dage anbragt den 27de Juni, det maae de Hollærde vel vide,