Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-06-12
Allerede ifjor Efteraar fremtraadte endeel anonyme "Fædrelands"-Venner paa samme Maade for at afgjøre Stændervalgene i Fyens Stift. De udstedte Attester om Patriotisme og Liberalitet, Dygtighed o. s. v., for de Valgrandidater, der skulde vælges, og modvirkede træffende enhver anden Anbefaling ved at udtale deres Frygt for, at den saaledes Anbefalede besad de modsatte Egenskaber, og det lykkedes dem derved meget godt, med Undtagelse af Valget i Odense, hvorom der i sin Tid har været skrevet saa meget, og hvoraf "Fædrelands Vennerne uddrog den sørgelige Erfaring, at Kjøbstadborgerne ikke vare ganske at stole paa, især, Skomagerne og Skræderne", som ved hiint Valg skulle have fordristet sig til at have en egen Mening *) – nemlig den, at en Kjøbstaddeputeret ogsaa burde have speciel Jnteresse for deres og den øvrige Borgerstands Vel, hvorimod "Fædrelands"-Vennerne vilde, at der kun skulde sees paa, at den Duputerede var en dygtig Anti=Slesvigholsteener. - Ved denne Leilighed havde Fyens Stiftstidende allerede begaaet den store Feil, undertiden at vove at modsige Fædrelands=Vennerne. - Folk, der give sig selv et saadant Navn, burde det overhoved slet ikke være tilladt at modsige, og det er vel ogsaa derfor, at hine værdige Mænd aldrig have anseet det nødvendigt at stride med Grunde, men ladet det være nok med Erklæringer, Attester, Paaberaabelser af den offentlige Mening hos det dannede Publikum, deres egen Dannelse og aandelige Begavelse, ikke at forglemme. Stændervalgene vare imidlertid den Sag, der meest ansporede de aandelige Jnteresser (Adjuncterne), og da de vare forbi, var derved heller ikke videre at foretage. Men nu kom en Sag under Omtale, der i høi Grad angik de materielle Jnteresser (Kjøbmændene), det var Dyrtiden og den dermed forbundne "Gjæring" i Gemytterne. Den Sag var vanskeligere at behandle. Man kunde ikke ligefrem beraabe sig paa sin "Sympathi for Folket, det var ikke nok at kalde sig Fædrelandsvenner som ved Stændervalgene; man maatte understøtte sin Erklærings=Magt med Navneautoritets=Magten, især da Fyens Stiftstidende her atter viste sig gjenstridig imod "Fædrelandets" Venner og optog Artikler og Dyrtiden, af saadanne Kjøbenhavnske Blade, som gjorde sig til den vildledte Masses Førere, Blade, hvis Skyld det sandelig ikke er, om Folkets sunde Sands og den mindre Trang har bevaret os for de Excesser og blodige Optrin, som i andre Lande have fundet Sted." - Kjøbenhavnsposten er et af disse slette Blade – naar 19 navngivne Adjuncter og Kjøbmænd erklære saadant, behøve de naturligviis ikke at bevise det. - Det er ialtfald kun Folk uden Navne og Stilling, der trænge til at motivere deres Erklæringer. – Jmidlertid gik de nitten odenseske Terrorister ikke saa lige tilværks. De toge først Anledning af en ubetydelig Strid mellem de to odenseske Aviser til at erklære, at den fyenske Presse, ikke havde noget værdigt Organ for Tidens Fordringer, (Germanophagien og Kornpugeriet) og erklærede endvidere, at de følte deres finere Følelser krænkede ved den Tone, disse Blade, men dog især Stiftstidenden, havde antaget med den nye Redacteur, den havde faaet efter Carl Baggers Død - og de irettesatte derfor baade Udgiver og Redacteur og truede med deres fremtidige uforanderlige Unaade. Denne Erklæring blev derhos med alle nitten Underskrifter indrykket i de værdige Kjøbenhavnske Blade: "Fædrelandet" og "Berlingske." - Til disse to Blades Berømmelse være det sagt, at endskjøndt Redacteuren af Fyens Stiftstidende, opfordrede disse Blade til at optage hans Forsvar, som udkom i et følgeblad til St. Tid., saa omtalte de dog ikke med et Ord at der existerede et saadant Forsvar, 2) "Fædrelandet, erklærede udtrykkelig, at det var Skomagerne i Odense der havde spoleret Valget. endsige at de skulde have optaget det. Ogsaa Andre, men kun unavngivne Stemmer, toge til Gjenmæle mod de Nitten; men hvad Betydning kunde dette have mod Erklæringer, der havde deres Styrke i Navneunderskrifter og som støttede sig paa den offenlige Mening" i Fyen, der af Erklærerne anerkjendtes for competent, det vil sige overeensstemmende med deres egen og deres Venners Mening. - For enhver anden Mening, der ikke lader sig omvende ved Erklæringer, have vore danske Terrorister forresten andre Midler, saasom stolt Jgnoreren af Modstandernes Grunde, Trusel om almindelig Opsigelse af Abonnement og Avertissementer Haabet og Jndførelsen af Pengecautioner til at standse Udgivelsen af saadanne offentlige Blade, der gjøre sig til den vildledte Masses Førere, og endelig som sidste Tilflugtsmiddel, Politistokken, den bevæbnede Magt. Da derfor denne vildledte Masse af odenseske Borgere i Anledning af Brødprisernes overordenlige Stigen en Dag holdt offentlig Forsamling paa Torvet for at raadslaae om at andrage Communalbestyrelsen eller Regjeringen om Midler mod Dyrtidens Tryk, - da derhos en frygtelig "Masse" Læredrenge et Par Aftener gave sig til at spadsere omkring paa Gaderne i tætte Klynger, maaskee endog syngende, og man endog en Morgen opdagede, at et Par Vinduesruder vare ituslagne, men Politimesteren var klog og human nok til ikke uden videre at lade hugge ind paa disse vildledte Masser, men tvertimod ved Rolighed og Besindighed vidste at forebygge "Excesser og blodige Optrin, aa var det at "Fædrelandet, udtalte sin skarpe Dadel over det odenseske Politi. Man syntes allerede, at det manglede paa Eiendomsbeskyttelse i Danmark: det var en fuldkommen terroristisk Anraabelse af Magtens Bistand. Og sandelig, naar man seer hen til, hvorledes det iaar er gaaet til i andre Lande, hvor alvorlige Dyrtids-Uroligheder have fundet Sted, saa kan man vel erklære, at det ikke er de Fædrelandske Terroristers Skyld, om de odenseske Autoriteterssunde Sands og den mindre Trang har bevaret Odense for de Excesser og blodige Optrin som i andre Lande have fundet Sted." - Det er netop Kjendemærket paa Nutidens Bevægelser, at Autoriteterne ikke behandle dem med den Rigorisme som de reent politiske; Hungeren er en Grund, hvis Gyldighed ikke lader sig afvise, selv om den stiger til Vanvid, og det vilde, hvis Terroristerne havde Magten og en virkelig Nød var indtraadt, maaskee snart mangle dem paa Leiesvende til at afspise de hungrende Masser med Stokke og Vaabenmagt. - De odenseske Blade berettede dengang, at Efterretningen om den af Regjeringen tilstaaede Sum til Brødhjelp for Kjøbstæderne, som Politimesteren øieblikkelig forkyndte den forsamlede Mængde, strax havde beroliget Gemytterne. Terroristerne ville, at Stiftstidenden skulde have forebygget og modereret, den Stemning i Odense, der antog en truende Charakteer og gav sig Luft i lovstridige og tumultuariske Optrin." De paavise ikke nøiere hvorledes denne Forebyggelse og Modereren skulde have været tilveiebragt, end ved at bebreide Stiftstid., at den ikke udelukkende har hentet Stof og Veiledning af Ber. Tid." "Dansk Folkebl." og navnlig af "Fædrelandet; - om dette Stofs Natur skulde Stiftstid, ikke have bekymret sig; for dem og den offentlige Mening, de repræsentere, var det forebyggende Følgeblad til Fyens og modererende nok, og følgelig antage de, at det ogsaa maatte være det for dem, der føle "Tidernes Tryk. - Vi tillade os at antage, at disse nitten Herrer hverken have Begreb om hvad en uafhængig Presse er, eller om dens Virkninger. Naar de vidste det Første, vilde de ikke uden nogen Beviisførelse opstille Frihandelsorganernes Artikler som udelukkende Rettesnor for den øvrige Presse, især da de dog ellers give sig Mine af at ønske denne Selvstændighed, og naar de antage, at de modsatte Meninger have fremkaldt "Excesser og blodige Optrin, saa røber det i det mindste deres Ubekjendskab med Forholdene; thi netop i de Stæder og Lande, hvor der kun gives en paa Penge= og Handelsinteresser begrundet Presse, der anbefaler ubegrændset Handelsfrihed, som det eneste Hjelpemiddel mod Tidernes Tryk, der er det allermest kommet til Excesser og blodige Optrin." Vi skulle t. Ex. blot henvise til Stettin med sin velredigerede Frihandelspresse. Hvor derimod de modsatte Meninger have været hørte, hvor Man har havt Haab om, at Autoriteterne ogsaa vilde lytte til de Stemmer, der uforbeholdent talede de nødlidende Classers Sag, har vel snarere Uroligheder, været forebyggede. Eller vide de Nitten noget Exempel paa, at disse Dyrtids-Excesser og blodige Optrin ere blevne fremkaldte ved de Blade, der opfordrede Regjeringen til at træffe Foranstaltninger til Landets Korn forsyning? - De burde vel altsaa snarere have sagt, at det ikke er slige Blade, som Berl. Tid., "Fædrel.,"Folkebl." man har at takke for, at det ikke i Odense er kommet til Excesser og blodige Optrin." - Men spørger man nu, om da disse ufeilbarlige Dommere, over Forholdene og den offentlige Mening slet ikke have lagt deres egen Competence for Dagen, eller om de slet ikke tilkjendegive hvad de i denne Sag antage for det Rette, thi saaledes uden videre at støtte sig til Fædrelandet er dog noget uheldigt, efterat dette Blad har viist at være aldeles confus i alt hvad der angaaer Nationaløkonomi og Nationalvelstand: det begyndte jo med at erklære, at Nationalvelstanden var tiltagen overordentlig ved det sidste Aars Kornspeculationer, og endte med at beklage den derved foranledigede almindelige Forarmelse. - Jo, de Herrer Adjuncter og Kjøbmænd i Odense have et Princip, der rigtignok kun er udtalt paa eet Sted i deres Erklæringer og det kun i den orakelmæssige Korthed: "Handelsfriheden, der dog ene kan skaffe den tilsigtede Hjelp." At der gives Kjøbmænd, som ansee en saadan Erklæring for tilstrækkelig, er i vor speculationssyge Tid i sin Orden, men at en heel Mængde Adjuncter underskrive den, uden at de enten ved Praxis eller Theori have godtgjort Rigtigheden deraf, er vel stærkt for en almindeligere Domstol end den offenlige Mening i Odense, og vi kunne virkelig ikke tilbageholde det Ønske, at disse lærde Folk videnskabelig vilde udvikle deres Anskuelser om Handels friheden, dens Forhold til Nationaløkonomien og Nationalvelstanden. De ville vist selv have betydeligt Gavn af at sætte sig ind i de Sager, og deres og deres Venners Erklæringer derved erholde den Belysning, de behøve. Maaskee det ogsaa derved kunde lykkes dem, at bringe mere Harmoni mellem den absolut Handelsfriheds Følger og den "Sympathi for Folket, hvoraf de til andre Tider forbruge saa store Qvantiteter i deres Strid mod Slesvigholstenerne. iftstidende Nr. 144.