Viborger Samler, 1826-01-14
Keiserlig Proclamation. "Vi Nicolaus den 1ste af Guds Naade Keiser og Selvbersker over alle Russer a. a. a. gjøre vitterligt til alle Vore troe Undersaatter: J Vort Hjertes Bedrøvelse, og midt i den almindelige Sorg, der overvælder Os, Vort Keiserlige Huus, og Vort kjære Fødeland, søge Vi idet Vi ydmyge Os under den Almægtiges urandsagelige Villie, hos ham alene Vor Kraft og Vor Trøst. Han har bortkaldt til sig Keiser Alexander den første, hæderlig Jhukommelse, og Vi have alle tabt en Fader og en Souverain, som i 25 Aar har bevirket Ruslands og Vor Lykke. Da Vi den 7de Novbr. modtoge Efterretningen om denne sørgelige Begivenhed ilede Vi, end- og selv i dette Smertens og Taarernes Øieblik, med at opfylde en hellig Pligt, og idet Vi ikkuns fulgte Vort Hjertes Tilskyndelse, aflagde Vi Troskabseed til Vor ældste Broder, Cesarevitsch, Storfyrste Constantin, som retmæssig Arving ved Førstefødselsretten til Ruslands Trone. Strax efter at Vi havde opfyldt denne hellige Pligt, bleve Vi af Rigets Raad runderrettede om, at der den 15de October 1823. var bleven deponeret hos samme en Pakke, forseiglet med den afdøde Keisers Seigl, og med Hans Kriserl. Majestæts egen Haand saaledes paaskreven: "At gjemmes af Rigets Raad indtil jeg derom anderledes befaler; men, i Tilfælde af, at jeg ved Døden afgaaer, at aabne denne Pakke i overordentligt Møde, forinden nogen anden Act foretages;" at Raadet havde adlydt denne Allerhøieste Befaling, og at følgende Actstykker vare fundne i ommeldte Pakke: 1) En Skrivelse af Cesarevitsch, Storfyrste Constantin, dateret 14de Januar 1822 og adresseret til den afdøde Keiser, ved hvilken Hs. Keiserl. Høihed giver Af ald paa Tronfølgen, som tilkom ham ifølge Forstefødselsretten. 2) Et Manifest af 16de August 1823. egenhændig undertegnet af Hs. Keiserl. Majestæt, ved hvilket han, efterat have tilkjendegivet sit Samtykke til Cesarevitsch og Storfyrste Constantins Tronfrasigelse bestemmer: at da Vi ere den første i Alder efter hiin, saa ere Vi ifølge Grundloven den nærmeste Tronarving. Vi bleve iøvrigt underrettede om, at lignende Actstykker fandtes nedlagte hos det dirigerende Senat i det hellige Synode og i AssomptionsCathedralkirken i Moskov. - Disse Meddelelser kunde aldeles ikke forandre noget i den af Os tagne Bestemmelse. Vi saae i disse Actstykker en Tronfrastgelse af Hs. Keiserl. Høihed i Keiserens levende Live, og stadfæstet ved Hs. Keiserl. Majestæts Samtykke; men havde hverken Villie eller Ret til at betragte som uigjenkaldelig denne Tronfrasigelse, som ikke var bleven offentliggjort da den foregik, og som ikke havde erholdt Lovs Kraft. Vi vilde saaledes kundgjøre Bor Agtelse for Vort Fædrenelands første Grundlov, betræffende den uforanderlige Arvefølge, og tro den Eed Vi havde svoret, paadreve Vi, at hele Riget skulde følge Vort Crempel. Ved denne vigtige Begivenhed var det ikke Vor Hensigt at bestride Gyldigheden af de Beslutninger, Hs. Keiserl. Høihed havde forkyndt. Endnu mindre var det Vor Hensigt, at sætte os imod den Afdødes Villie, denne Vor Faders og fælleds Velgiørers Villie, som bestandig skal være Os hellig: Vi vilde ikkuns sikkre Arvefølgens Lov for endog det mindste Angreb, sætte Vore Hensigters Reenhed i det klareste Lys, og skaane Vort kjære Fædreneland for et Øiebliks Uvished om dets lovlige Souverain. Denne Bestemmelse, som Vor rene Samvittighed foreskrev og som vi tog for den Alvidendes Aasyn, blev billiget af Hs. Majestæt, Keiserinde, Marie, Vor høitelskede Moder. Jmidlertid var den sørgelige Tidende om Hs. Maj. Keiserens Død kommen lige fra Taganrog til Varskov den 25de Novbr. to Dage tidligere end hertil. Urokket i sin Beslutning; bekræftede Cejarevitsch og Storfyrst Constantin samme den paafølgende Dag ved tvende Acter, daterede den 26de Novbr. som han lod tilstille Os ved Vor elskede Broder, Storfyrst Michael. Disse Acter, bestode i 1) En Skrivelse til Hs. Maj. Keiserinden Vor kjære Moder hvori Hs. Keiserlige Høihed fornyer sin ældre Beslutning, og - støttende sig paa et Rescript af den afdøde Keiser dateret den 2den Febr. 1822 Sva paa Storfyrstens Aftalds=Act, og hvoraf Copie var vedføiet - gjentagende og høitidelig gjør Aftald paa alle sine Rettigheder til Tronen, og, ifølge den af Grundloven bestemte Orden, erkjender, at den tilkommer Os og Vore Efterkommere; og 2. En Skrivelse, til Os i hvilken Hs. Keiserlige Høyhed gjentager sin oprindelige Bestemmelse, giver Os Titel af Keiserlig Majestæt, ikke forbeholder sig nogen anden end: Cesarevitsch, som han hidtil fører, og kalder sig: den troeste af Vore Undersaatter. - J hvor bestemte end disse Acter vare, og endskjøndt de paa det umodsigeligste bevidnede, at Hs. Keiserlige Høiheds Beslutning var bestemt og uigjenkaldelig, saa foranledigede dog Vor Følelse og selve Sagernes Stilling Os, at opsætte disse Acters Bekjendtgjørelse, indtil Hs. Keiserlige Høihed havde bekjendtgjort sin Villie, med Hensyn til den Eed, hvilken Vi saavel som hele Riget havde svoret ham. "Da vi nu have modtaget ogsaa denne endelige Forsikring om Hs. Keiserlige Høiheds Villie, saa underrette Vi herom vore Undersaatter, i det Vi herved tilføie: J. Skrivelsen fra Hs. Keiserlige Høihed Cesarevitsch Storfyrste Constantin til den afdøde Keiser Alerander den 1ste; 11. Svaret derpaa fra Hs. Majestæt Keiseren; III Manifestet af den afdøde Keiser, som stadfæster Hs. Keiserlige Høiheds Tron frasigelse, og som erkjender Os for hans Arving; IV. Skrivelse fra Hs. Keiserlige Høihed til Hs. Majestæt Keiserinden, Vor høitelskede Moder og Veden Skrivelse, som Hs. Keiserlige Høihed har tilskrevet Os.