Københavns Adresseavis, 1773-05-26
Det er ikke at beskrive, den særdeles Ombue, Fridlew har for Nordlændernes Gavn. Vi bør see Beviserne, og deraf vil vi fornemmelig lære at kiende ham som en ædel modig Prinds, og en nidkjær og sand Ven af sin Broders Folk, der taalte ikke, at Uret og Fornærmelse, Dørskhed eller Forsømmelse skulde lægge Vægt til Folkets Besværligheder, og giøre dem deres trængende Kaar endnu tungere. Følgende Breve, som Fridler med egen Haand Tid efter anden ti skrev Besty erne over de nordiske Sager, vidner omdenne hans utrættelige Iver og Onthue for dette Rige, (Læserne behager at søge disse Breve i Bogen selv) Det var ham om at giøre at redde det fra Undertrykkelse, det var ham magtpaaliggende at bringe det i den lykkeligste Flor. Griper, sagde han, har maaskee af Lunkenhed, for Nationen søgt at giøre dem ligegyldige for minBroder, og tillige med deres Fortienester, dulge deres Trang, men jeg skal desto mere søge at befordre deres Gavn, og giøre mig en Ære af at være deres Talsmand; ved mig skal deres Fortienester og Dueligheder blive ophøyet, og erhverve dem de beste Fordeele, min Omhue formaaer. Jkke skal de, næst Gudernes Bistand, blive nødsaget til at klage over Frodes Forsorg efter denne Dag Nu begyndte en nye Jld at opvarme de kolde Nordlænder, og de mærkede en Straale fra Thronen havde antændt den. Er det Konge Sønnen, sagde de, som saa længe har været skiult for os, der taler Folkets Sag for sin Bryder Kongen, Er det Fridler, den dydige og elsk rærdige Fridler, - Hil være dig og Prinds, og velsignet det Blod, som flyder i dine Aarer. Du er værdig det Sted, du beklæder, og værdig af fleere Aarsager, end den din Herkomst nævner. Vi vil frygte dig, men af Kierlighed; vi vil ære dig, men af sand Høyagtelse for dine Dyder; vi vil adlyde dig, men som Børn, der elske dig tillige. Sid altid hos din Broder, vor Fader, og lad ham i din Omgang finde Erstatning for alt det Tab, hans Kongelige Mildhed har lidt af uværdige Yndlinge. Styrk ham, den bebordede Konge, med alle dine ædle Raad, og lad en fornuftig Glæde fordeele hans Bekymringer, at han maae leve og føre sit Zepter heldelsgen over sit Folk til Velsignelse baade for sig og dem. Du er ikke allene, dyrebare Konge=Søn, hans Broder, men endog hans Ven; al bliv den altid, og bliv den ene; thi af dette Venskabs Baand kan Landets Børn love sig Lyksalighed, og Thronen altid finde sig befæstet. Guderne selv skal knytte det, velsigne det med Kraft, og fornøye sig over dets Varighed. - Prinds! ja velsignet være du Fridler, og alle dine vise Bestræbelser. Vi glemme dig aldrig, Tak for alle dine Velgierninger, Tak for alle dine gode Raad, du nedlægger for os hos din Broder Kongen. Tak for din besynderlige Yndest, med hvilken du var oplivet os. Kan Troskab og Kierlighed og Lydighed være dig som vor Talmand behagelig, saa skal før vore uhyre Steenklipper, hvis Fødder fasiner i Af graaden, og hvis Toppe belser Skoen, smelte som Vox for Solen, førend du skal savne disse vore reene Henge venheder. - Har du ikke endogsaa villet opmuntre os til at dyrke de høye Videnskaber, og oplivet vore Lærde, ved din Guust? Troe da kunn, at ved din Omsorg skal ogsaa disse under den koldeste Luft=Egn blomstre og modnes til Ære for dit Navn. Og Tak være dig for denne Gunst! Nu skal vi ikke mindre end vore Brødre under din Beskyttelse kunde haabe at blive elskede, fordi vi søge at blive duelige Borgere i din Broders Stat. Selv det Baand, som du saaledes har draget os nærmere til dig med, og hvorved du har forsikret os om at fyldestgiøre vore fornuftige Ønsker, skal blive uopløselig, saa længe der gives Folk i Norden, som kan prise Dyder og skiønne paa Velgierninger "(Dette Skrift hvoraf ovenstaaende Stykke er taget, findes til Kiøbs hos Forfatteren, boende i Klareboderne i No. 8, hos Boghandler Buch paa Nørregade i No. 245, og paa Adresse=Contoiret hos Mr. Om for 1 Mk.