Aalborg Stiftstidende, 1844-09-25
Søndagen den 15de Septbr. holdt Maadeholdsforeningen, hvis Forsamlinger i Sommerens Løb have været udsatte, sit første Efteraarsmøde. Formanden meddeelte, at af de paa Foreningens Bekostning trykte 2000 Exemplarer, af Prof. Ottos Afhandling om stærke Drikkes skadelige Virkninger vare 470 Exemplarer uddeelte til Medlemmerne og Privatte; 200 vare leverede til Hr. Universitetsboghandler Høst, for af ham at forhandles; 1300 Exemplarer vare tilstillede det kongelige danske Cancelli, som havde erklæret sig villig til at omsende disse til Landets forskjellige Communalbestyrelser - 1260 i Tallet. - Han gjorde derhos opmærksom paa det Opmuntrende, som laae i den billigelse af Foreningens fædrelandskjærlige Stræben, der udtalte sig i dette Skridt af et af Landets høieste Regjeringscollegier, og knyttede dertil det Haab, at ogsaa de over- og underordnede Embedsmænd i Provindserne vilde handle i den samme Aand. Derpaa holdt Prof. Otto et Foredrag om Maadeholds sagens Fremgang i Norge. Han bemærkede, at Norge sandsynligviis var et af de Lande, hvor Brændeviin først var kommen i almindelig Brug, idet der allerede fra Aaret 1573 altsaa kun omtrent 20 Aar efter at denne Drik første Gang var brugt udenfor Medicinen, til Bjergværksarbeiderne i Ungarn – fandtes et Forbud til Kjøbmændene i Bergen imod at udsælge Brændeviin, for Høimessetjenesten var til Ende. Han udviklede, hvilket Omfang Brændeviinsdrikken, siden havde erholdt igjennem hele Norge, indtil for faa Aar siden Maadeholdsforeninger derimod først havde begyndt at danne sig. Den tidligste af disse var den i Stavanger stiftede, der ogsaa endnu var den talrigste, idet den ikke talte mindre end 1000 Medlemmer; men foruden denne fandtes endnu 39 andre. Ved Naturforskernes Møde i Christiania d. A. var ogsaa denne Sag, skjøndt kun i private Samlinger imellem dem, bleven omhandlet, og det glædede ham at finde, at næsten alle, saavel norske som svenske Læger vare enige i den absolut Skadelighed af al Brændeviinsdrik, i hvilken Henseende han isærdeleshed fremhævede den Jver, hvormed de berømte svenske Naturforskere, Berzelius og Regius og Dr. Döderlein i Christiania havde virket for denne Erkjendelse. Ogsaa gjorde han opmærksom paa den høihjertede Jndstilling fra Storthinget i 1842, at altBrændeviinsbrænderi i Norge efter 10 Aars Forløb skulde være forbudt. Denne Jndstilling var vel endnu ikke tiltraadt af Hs. Maj. Kong Oscar den Første, endskjøndt denne var en varm Ven af Maadeholdsforeningerne og som Kronprinds selv ofte havde præsideret ved deres Møder; men Sagen, der kun var stillet i Bero paa Grund af nogle statsoekonomiske Hensyn, var derfor ingenlunde opgivet, saaledes som adskillige Blade havde udspredt, og Norge kunde endnu vinde den Ære at være det første Land, som gav dette store og følgeværdige Exempel. Slutteligen berørte han et Møde i Maadeholdsforeningen i Christiania, hvor han selv efter Opfordring havde holdt et Foredrag, ligesom lignende ved samme Leilighed holdtes af Regius, Schjørt og den, for de norske Maadeholdsforeninger saa utrættelig virksomme, forige og talentfulde Andresen. Det af ham selv holdte Foredrag havde han senere nedskrevet efter Forlangende af Hr. Boghandler Cappelen sammesteds, som til Gjengjæld havde lovet at tilsende ham 1000 Aftryk til Uddeeling iblandt danske Maadeholds venner. Derpaa overleverede Hr. Capitain Meier et Exemplar af den berlingske Tidende" for 7de Septbr. d. A. og af Hamburger Neue Zeitung, for 23de August, hvori fandtes tvende Artikker, paa hvilke han bad Formanden gjøre Forsamlingen opmærksom. Den første indeholdt en Meddelelse fra "Den Constitutioneller, ifølge hvilken den norske Regjering havde bevilget ovennævnte Andresen 400 Speciesdaler, for ved Reiser omkring i Norge at virke for Maadeholdssagen. Den Sidste berettede fra Frankfurt om Main, hvorledes en for faa Maaneder siden indført Maadeholdsforanstaltning iblandt de der garnisonerende Militaire havde havt den frappante Virkning, at Garnisonshospitalerne nu kun talte det halve Antal Syge, og at Cachotterne mod Sædvane stode ganske tomme. - Mødet hævedes med den sædvanlige Opfordring til de Tilstedeværende, der endnu ikke vare tiltraadte Foreningen, at skjænke den deres Understøttelse, idet Formanden gjendrev den almindelig udbredte, men aldeles feilagtige, Anskuelse, at det kun var de Umaadeholdende, eller de som frygtede for at blive det, der burde indtræde deri. "Det er ikke for vor egen Skyld. sagde han, "at vi paatage os den Forpligtelse, som Selskadets Love foreskrive, men for Fædrelandets. Brændeviins drik er en Vane. Man drikker, fordi man seer andre drikke, og i Begyndelsen endog uden at finde Behag deri, Jo større nu Antallet bliver paa dem, som ganske afholde sig derfra, desto færre skadelige Exempler gives der. Ja, jo mere de retskafneste, braveste og dygtigste Mænd afholde sig derfra, desto snarere vil den Mening grundfæste sig, at denne Vane har noget Nedværdigende ved sig. Jeg vil derfor ikke opfordre Nogen til at tiltræde Foreningen, fordi han selv føler sig trængende dertil. Men dersom han med mig erkjender, at Brændeviinsdrik forarmer Familierne, adskiller Ægtefolk, befolket Hospitaler, Fattighuse, Straffeanstalter, og saaledes svækker Fædrelandets Kraft, nebryder dets Hæder, saa beder jeg ham for Fædrelandets Skyld, for de mange Svages Skyld, som trænge til et ret styrkende Exempel, at slutte sig til os. Jkke Enhver, som er traadt ind i en Forening til Agerdyrkningens Fremme, er Agerdyrker, ikke ethvert Medlem af Jndustriforeningen er selv Jndustridrivende, ikke Alle, som have tegnet sig for Bidrag til Søfartens Fremme, have personlig Jnteresse af Søfarten; men de have Alle erkjendt, at Fædrelandets Flor fremmes ved Agerdyrkning, Jndustri og Søfart, og af denne Aarsag ere de indtraadte i de tilsvarende Foreninger. Paa samme Maade vil ogsaa Jngen kunne nægte, at Landet jo vilde tiltage i Rigdom, Magt og Hæder, naar den demoraliserende Brændeviinsdrik, der endnu gaaer i Svang i adskillige Kredse, hæves. Men den kan ikke hæves ved Foranstaltninger fra oven af: den kan kun fremmes ved Exemplets Magt; og til med os at give dette Exempel indbyder jeg Enhver, der med os elsker Fædrelandet og sine Medborgere!" – Det er glædeligt at kunne tilføie, at denne Opfordring blev efterkommet af et større Antal, end Tilfældet har været ved nogen af de senere Forsamlinger siden Selskabets Stiftelse.