Berlingske Tidende, 1831-11-07
Paris, den 25de October. I Paris hersker nu Rolighed; dermed maa man altid begynde, thi vor Rolighed er konstig. Discussionen om Pairiet har ikke gjort synderligt Indtryk. At Pairiets Arvelighed blev afskaffet, opvakte almindelig Glæde. Det ene Partie fornøiede det, at Parskammeret, der saa feigt forlod det gamle Kongedømme, som havde skabt det, vederfaredes en velfortjent Ydmygelse; det andet Partie, alle Privilegiers og alt Aristokratiet erklærede Fjende, troede med Føje, at det dog vilde være høist inconseqvent, om man efter Juli=Revolutionen beholdt en Adel af Parvenus, da den første Revolution dog var sigtet imod den gamle Adel. Det Deputeredes Kammer kunde ikke stemme for Arveligheden, uden aldeles at tabe den ringe Levning af Popularitet, som det endnu har. At det stemte imod Arveligheden, har baadet det. Reformbillens Forkastelse i England har upaatvivleligen bidraget til Pairsværdighedens Afskaffelse hos os vort demokratiske Partie følte, at det, med en vis Energie, burde protestere mod det Engelske Aristokraties Triumph. - Discussionen om Pairiet tilintetgjorde den store Celebritet, som en Charakteer, der hidtil holdtes for ædel, havde erhvervet sig. Den var sørgeligt, at see Hr. Royer-Collard, som i femten Aar var Demokratiets Talsmand, skjøndt det blev farligt for den Legitimitet, hvis Tilhænger han var, nu optræde som Aristokratiets Forsvarer, til Fordeel, som han indbildte sig, for et nyt Kongedømme, der, formedelst den Maade, hvorpaa det blev til, dog ikke kan være Gienstand for hans Hengivenhed. At ogsaa Dupin, den ældre, stemte mod Pansværdighedens Arvelighed, gjorde stor Sensation. Man var nysgjerrig efter at vide de sande Bevæggrunde til denne hans Beslutning. Hvor fjendsk Nationen var hiin Arvelighed, beviser den Omstændighed, at Pluraliteten af de Deputerede havde maattet lade sig paalægge den Forpligtelse af de Valgberettigede, hvilke de skyldte deres Udnævnelse til Repræsentanter, at stemme imod Arveligheden. Hr. Charles de Lameth anstrængte sine sidste Kræfter for den; saa haanligen Pressen end har behandlet denne Mand, hvis Forhold i alle Revolutionsperioder har været hæderligt, fortjener han dog fuldkommen Agtelse, og hans Ord har Overbeviisnings umiskjendelige Præg. Hans mangeaarige Erfaring, for største Delen meget bitter, har gjort ham frygtsom, og maaskee alt for tilbøielig til at være en Ulykkens Prophet; men kan Noget forskaffe hans Spaadomme Troværdighed, saa er det den Ringeagt, hvormed han behandles, og den Frækhed, hvormed hans graae Haar spot tes. For to Aar siden opløftede man ham og hans Broder til Skyerne. - Men af saadan Beskaffenhed er det Herredømme, som de offentlige Blade nu udøve i Frankrige; enhver frifindet Mand maa holde det for en Skjændsel, at bøje sig derunder. Langt hellere underkaster han sig den absoluteste Fyrste. Brüssel, den 27de October. Tonen i de fem store Magters sidste Beslutninger er alt for afgiørende til at en ny Jnvasion fra Hollands Side eller et Angreb fra vor skulde være at frygte. Fra vor Side vilde et saadant være aldeles absud. Vore overordentlige Rustninger ere derfor ikkun følge af en unyttig Forsigtighed; vi tildække Brønden, efterat Barnet allerede for længe siden er faldet i den og ikkun ved Naboens Hielp er frelst fra at druknes; men Barnet, er derefter blevet sygt og vilde uden Tvivl været dødt, dersom ikke den, der frelste det, ogsaa havde foreskrevet det en god Diæt; denne bør det adlyde; det bør forholde sig roeligt og fredeligt, dersom det ikke vil skaber sig selv. Ogsaa i disse Dage ere flere Tropper marscherede til den forskandsede Leir i Diest; der har den fugtige Jordbund og den Omstændighed, at de fleste Leithytter ere uden Tag, foraarsaget Sygdomme; daglig bleve mange Soldater, som lede af Febere og af Hudsygdomme, derfra bragte til Lüttich og Namur. Derfor skulle ogsaa (hvorom man i Dag har modtaget Efterretning), Tropperne bryde op fra Leiren ved Diest, og begive sig nærmere til Grændsen, hvor de enten forgiæves skulle vente paa Fjenden, eller, dersom han nærmer sig, - beholde hiin forskandsede Leir i Sigte - som Retiradepunkt. De herværende Militær=Lazarether blive - ligeledes af ufornøden Forsigtighed - forlagte til Mons, hvor Patienterne, - saa at sige, - ere under de Franske Kanoners Beskyttelse. Alt dette skeer med Tilfærdighed, og vor ny Krigsminister Hr. de Brouckere som hvis militære Talenter man intet stort Begreb har) er utrætteligen virksom i denne Henseende. Han er i Øvrigt en født Limburger, og hører nu, tilligemed sine store Godser i Limburg, efter den Londonske Conferentses Beslutning, under Hollandsk Herredømme. - Vor Minister for det udenlandske Departement har erklæret, at Frankrige agtede fremdeles at beskytte Belgien, dersom det antog den Londonske Conferenses Beslutninger og desuagtet blev angrebet af Holland, men vilde undrage Belgien sin Protection og overlade det til sin Skjebne, ja endog tilbagekalde de franske Officerer, som ere traadte i Belgisk Tjeneste, dersom Belgien vægrede sig ved at samtykke Fredstractaten.