Berlingske Tidende, 1831-01-25
Fra den polske Grændse, den 1ste Januar. Alt hvad der i den Preussiske Statstidende er sagt om den Russiske Regjerings veldædige Indretninger i Polen er fuldkommen sandt, men ligesaa vist er det, at underordnede Autoriteter ofte have handlet tvertimod den ædle Keisers Villie og ved Vilkaarlighed opirret Folket. Dette er især Tilfældet med det hemmelige Politie. Der gaves hundrede Midler - blandt disse endog gaaende Bud med store udhulede Stokke, - til at indsmugle Brev og forbudne Skrifter. Folkets Had har især forfulgt Politiedirecteuren, General Roschniesk, som ogsaa den bekjendte Wolitz, forsikkrer at have angivet i sin Samtale med Storfyrst Konstand, tin som Hovedaarsag til Gjæringen blandt Tropperne og Borgerne i Warschau. Denne Wolitzkis Expectoration, som han først har ladet aftrykke i Bladet den Warschauske Coureer, fortjener vistnok i Henseende til Jndklædning og Form ingen synderlig Troværdighed, men grunder sig dog paa mangen unægtelig Kjendsgjerning, der allerede vilde være bleven kundgjort, dersom Dictatoren Chlopizki og hans Raadgivere ikke havde holdet slige Manifester for overilede og ukloge. Thi af Alt skjønnes tydeligen, at man ønsker en anden Udsoning end den ved Sværdet. Bland Warschaus 130,000 Jndvaanere (Garnisonen ikke medregnet) deele upaatvivleligen i det Mindste 20,000 fredsommelige Borgere, der velsigne de velgjørende Erhvervskilder, som den russiske Regjering aabnede dem, ingenlunde den Exaltation, som kun er at finde blandt den utaknemmelige Adel og det nationale Militair, netop ligesom i Belgien, dog med den Forskjel, at man istedetfor den katholske Klerisis Jndflydelse der maa substituere Jødernes Jnd lydelse i Polen. Den polske livegne Bonde er kun at betragte som et villieløst Redskab. - Anderledes er det med Bønderne i det Preussiske Polen, i Storhertugdømmet Posen. Der har den faderlige preussiske Regjering og Statsbestyrelse sørget for at Bonden, som føler sine Menneskerettigheder, ikke kan tyranniseres. Det er notorisk, at en adelig Godsejerinde i denne Provinds, efterat have indstændigen men forgiæves, anmodet den katholske Præst paa hendes Gods at oplæse Oprørsproclamationen fra Prædikestolen, selv forsøgte det paa Kirkegaarden efter Gudstjenesten, men at dette uqvindelige Skridt forbittrede hendes Bønder i den Grad, at de bragte Oprørsprædikantinden til den i Provindser, høistcommanderende General Røder, for at foranstalte hendes fortjente Afstraffelse. Vistnok rører de gamle Sarmaters Blod sig ogsaa her i mange Brushoveder, og i Særdeleshed i mange polskeFruentimmeres; men de Foranstaltninger, som Preussens fredelskende og tillige til den kraftfuldeste Modstand sig rustende Monarch, ufortøvet har føjet, ere saa imposante, og den Aand, som besjæler de fleste Jndvaanere, saa loyal, at her aldrig kan frygtes et revolutionairt Udbrud, hvilketsomhelst Udfaldet end maatte vorde i det russiske Polen. Hele Landeværnet i Schlesien og Pomme ten er ei allene strax mobiliseret, men ogsaa allerede concentreret til at rykke ind i Storhertugdømmet Poser, og i Forening med de kraftfulde Linietropper danne en Hær af 80,000 Mand paa Grændse af det inforgerede Polen. Ane Goderier i Schlestetilligemed Bønderkarlene, der om Vinteren letttere kunne undværes, ere marscherede til Posen, og allevegne spores en Beggeistring, for Konge, Fæderneland og lovlig Orden, der udspringer af langt reenere Bevæggrunde end hiin vilde Frihedsruus i Polen. - Samtlige det russiske Riges Jndvaanere brænde af Jver for at staae deres ædle Keiser bi af yderste Formue, og have allerede givet ham de meest overtydende Beviser paa deres trofaste Hengivenhed.