Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1829-06-02
Striden om Sørgespillet Grev Esser's Udpibning paa Kbhavns Theater føres med Lidenskabelighed og tager en meer og mere alvorlig Caracteer. Student Bjerring (Forfatteren til den ligeledes udpebne Vaudeville: Attestats og Forlovelse) og Hr. BlokTøren ere navnligen fremtraadte for Skrankerne, Hiin som Forsvarer af Udpibningen, Denne som Stykkets. Hr. Bierring har fremsat de Paastande: 1) Publicum er øverste Domstoel over ethvert Skuespil. 2) Enhver Tilstedeværende, som har betalt en Billet, er Assessor i Theatrets Høiesteret. 3) Klappen og Piben er blot forskjellige Maader at dømme paa. 4) Det er Pligt at tage Piben med ved første Forestilling af et Stykke, naar man ei forud veed at det er godt. 5) Det er anstændigt at pibe. 6) Piben og Klappen ere nødvendige for Digtere, Skuespillere og Theaterdirection. - Fra Hr. Blok Tøren læses nogle meget derve Erklæringer, af hvilke een slutter med Ordene: "Slynglers Tugtemester." Det udpebne Stykkes Forfatter, Hr. Literatus J. C. Lange, har fremlagt for Publicum et Øhlenschlæger, hvori denne vor berømte Digter har blandt Andet sagt: "at der er smukke Scener i hans Sørgespil, at det hele ikke er skreven uden Aand, at der er spillet Stykker paa den danske Skueplads der have vundet almindeligt øieblikkeligt Bifald, og ikke ere bedre end Grev Esser, og at det fortjener Roes, som første Forsøg, især af en Mand i ældre Aar. Men - tilføier Prof. Ø. - De havde iforveien ved en Critik, som man paa ingen Maade kan billige, angrebet en genialsk Digters Arbeide. Deres Critik over Hauch har fornærmet Publicum; de offentlige Yttringer efter den første Forestilling have gjort det Onde værre. Man hævner sig - det er Verdens Gang." Hr. Lange tilføier herved den Kjendsgierning, at man havde taget Piber med for man kjendte Stykket, og at en ung Student af fornem Familie havde pebet af ham paa offentlig Gade, saa man vel med Rette tør spørge om Pibningen gjeldte Stykket eller Personen, Hr. Lange paastaaer endnu i sin sidste Erklæring, at det kun var Ynglinger og Drenge som ustraffede dreve deres Uvæsen med at pibe hans Stykke ud; han forsikkrer, at den i Øs Brev omtalte Critik deels ikke var af ham, deels at den var saa human og upartisk som muligt, men blev besvaret paa en forkastende Maade, som gav Anledning til et bittert Svar. - J Anledning af at nogle unge Mennesker have yttret, at BlokTøren nok ikke selv var Student, da han saa varmt forsvarer en Jkkestudents Arbeide, saa henviser Hr. T. til Nyerups Literatur=Lexicon, hvor disse ædle Laugssvende kunne finde hans Standstempel, som Student i Kiel og Kjøbenhavn, af hvis Seminarium for Universitet og de lærde Skoler han har været Medlem, og ved hvis Metropolitanskole han har været Adjunct, ei at tale om, at han i en Række af Aar var Jnstitutbestyrer i Kjøbenhavn, samt sildigere Overlærer ved en norsk Skole. "Jøvrigt - tilføier Hr. T.; lægger neppe Nogen mindre Vægt paa saadan Navneværdie end jeg, som aldrig spørger hvor men hvad der lærtes, fordi jeg veed, at mangen Student kun har læst, medens mangen en Jkke student har studeret." - Fem og tredsindstyve Regentsianere have fundet sig beføiede til at erklære: at de ikke have i Sinde at indlade sig i denne dem aldeles uvedkommende Feide. "Publicum skrives der fra Kjøbenhavn - deeltager i denne Strid med megen Varme, naturligviis med forskjellige Meninger.