Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-19
Nyeste af føbenhavn. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Løverdagen den 19 Februar 1831. 28 Aargang. No. 29. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Bidrag til Pestsygdommes Historie. opgangaaEn af dette Blads ærede Læsere har velvilligen gjort Redacteuren opmærksom paa et Brev fra Griffenfeld til Bartholin, dateret Leiden d. 6 Oct. 1655, (i Odin Wolffs Journal. Dec. 1807. S. 243), fordi samme vel kunde være en Gjenstand for Lægers Omdømme. Med Tak for den Bladet viste Opmærksomhed optages altsaa følgende Stykke af bemeldte Brev Det er nu 8 Dage siden jeg fulgte Hædersmanden Kyper til Jorden. O J gode Guder, hvor pludseligt, imod al Forventning, jeg vil ikke sige gik, men fløi han ud af Livet. Næppe havde man hørt et Ord om hans Sygdom førend anden Dagen bragte det sørgelige Budskab om hans Død. Jsær betoges jeg af Forundring, og kunde næppe troe mine Øine, da jeg saae hans Ligbegjengelse anmældt. Thi fjerde Dagen tilforn havde jeg seet ham selv, da var han karsk og rask, uden allermindste Tegn til Vanske. Han talede meget med mig om dem, store Mand, og bad mig, at jeg vilde lade ham vide, naar jeg skrev Dem til næste Gang, da han agtede at mælde Dem et Par Ord om den helbredende Kraft, hos det ham oversendte grønlandske Enhjørnings horn. Men, som sagt, fjerde Dagen efter døde han af Pestsmitte, og omskiftede saaledes Rektorpurpuret, han bar i Aar, med det hvidskinnende himmelske Klædebon. - Hvad han yttrede om hint grønlandske Enhjørningshorn, vil jeg imidlertid anføre nøjagtigen, efter hans egen Mund. Ofte igjentagne Forsøg, sagde han, havde overbevist ham om, at dette Horn eller Been, hvis Natur det i mine Tanker kommer nærmest, var et gandske særdeles Lægemiddel imod smitsomme Syger, og at han med stort Hæld havde indgivet de Pestsmittede det (raspet til Pulver, med en passelig Deel Vand) i denne Landfarsot, som affolkede hele Holland. Derved havde han udrettet, at de som modstode det første Anfald enten kom sig strax, eller bleve ikke saa haardt medtagne af Sygdomstilfældene, idetmindste fik de den visse Dødsstund nogle Dage udsat, medens den fæl Charon saae surt ved, at han saalænge blev sin Færgeløn berøvet. Ja nogle, som næppe efter en lang Stunds Forløb kunde bringes til at svede af andre Lægemidler, svømmede flux i Sveed, naar de havde indtaget dette Pulver. De veed, hvor stort Stykke Horn det var, som De havde foræret ham, og deraf havde han dog allerede opbrugt Halvparten; saa ofte havde han betjent sig af det hos de Smittede, og det aldrig uden god Virkning. - Dog kunde det ikke frelse Kyper fra, at jo Proserpina afskar det dødindviede Hovedhaar, enten fordi Sygdommen var taget til ved Forhaling, hvorved der altid er den største Fare, eller fordi den grumme Stierne, som nu, Gud være lovet, for en stor Deel har raset af skulde forsones med Ofret af en ædel Siel To nye udkomne Skrifter om Cholera, anmelde vi nemlig: 1. Die Cholera morbus, over kurge Geschichte, des Ursprungs und Verlaufes der indischen epidemischen Brechrur, wie sie seit dem Jahre 1817. geherrscht hat, nedst ihrer Heilart und den gegen ste schutzenden Vorsichtsmasregeln, für Gebildete aller Stande dargestelle von einem praktischen Arzte. Leipzig 1831. Skriftet er grundet deels paa forskjellige engelske Værker om Sygdommen, og dels paa de i tydske og franske Tidsskrifter givne Efterretninger om samme.