Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-09-22
Den af Universitetsdirectionen affattede provisoriske Plan for de 3 udvidede Skoler, hvis Grundtræk vi nylig have meddeelt, kunne vi ikke andet end ansee for det Hele taget at være særdeles hensigtsmæssig og gavnlig; men det vil for Enhver, som er bekjendt med de lærde Skolers hidtilværende Forfatning, ved første Øiekast være indlysende, at den hele Reform er temmelig ubetydelig, og indskrænker sig i Grunden til at rett nogle af de væsentligste, af Alle forlængst erkjendte Feil ved den ældre Jndretning, hvortil vi især med Forf. dette Blads No 90 maae regne de togarige Classer. Seer man hen til hvad der i de sidste 12 Aar, i hvilke denne Sag har været under Forhandling, derom er talt og skrevet, og sammenligner med de af selve Directionen, vakte Forventninger det, som nu omsider er kommet u deraf, saa kan man neppe undgaae at tænke pra Fablen om Bjerget, der fødte en Muus. Det er imidlertid langt fra at vi ville lægge Directionen til Last, at Reformen ikke er bleven meere omfattende og Stoffet for Skoleunderviisningen ikke meere udvidet, hvilket vi ansee for en stor Lykke; men da Universitetsdirectionen ikke ved alle sine fremtidige Skridt kan ventes at have en saa sagkyndig Bistand, som den aabenbar har havt ved Udarbeidelsen af denne Plan, er det ikke uden en vis Ængstelse, at vi kunne tænke paa, hvormeget den ved denne Leilighed har blottet sig. Skulde Reformen indskrænke sig til det, vi nu have seet, var der sandelig ingen Grund til at tale om Gymnasier eller at indføre Udvidelsen paa Prøve. At Directionen selv har følt dette, giver den paa en høist mærkelig Maade tilkjende ved den i Collegialtidenden begyndte Fremstilling af Forhandlingerne om og Motiverne til nærværende Plan. Denne Fremstilling begynder nemlig - som naturligt – med at fremsætte den Opgave, som nu skal løses, og anføres altsaa den allerhøieste Resolution af 9de Febr. 1844 hvori Opgaven indeholdes; men her ere de Ord, foreløbigen til en Prøve, uden videre udeladte, ligesom det i hele Planen ikke med et Ord antydes, at det skal være en Prøve. Naar undtages enkelte mindre vigtige Ting, falder det ogsaa vanskeligt at indsee, hvilke af de her indførte Forbedringer der skulde behøve først at pro ves ved tre Skoler, førend de kunne indføres ved Landets samtlige Skoler, og vi see ikke, at Vedkommende have nogen Undskyldning for, at det ikke samtidig og ikke forlængst er skeet, uden alene i Mangel af Penge men det høiere Underviisningsvæsen maa i en civiliserer Stat erkjendes for en saa vigtig Gjenstand for Regjeringens Opmærksomhed, at det nærmer sig til en Fallit erklæring, en Tilstaaelse om den yderligste Armod, naar et Regjeringscollegium i de stærkeste Udtryk erkjender de Nærværendes Mangelfuldhed, og desuagtet lader det vedblive, og selv vedbliver at bestyre det og saaledes at bære Ansvaret for Manglerne. Vil man beraabe sig paa, at det fornødne Antal duelige Lærere til paa eengang at indføre Udvidelsen ved alle Skoler endnu ikke ere tilstede, da lader atter dette Savn, hvis det virkelig finder Sted, sig kun undskylde ved den samme Pengemangel thi der har længe nok været talt om Reformen, til at man ved at indføre en Adjunctexamen og ved at berede Lærerne et nogenlunde sorgfrit Udkomme kunde have sikkret sig et saa stort Antal duelige Mænd til disse Poster, som man ønskede. Dog en saadan Klage over offentlig Armod vil et Regjeringscollegiumneppe istemme paa en Tid, da der aldrig savnes Penge til Reformer i Militairetaterne, Toldvæsenet og andre Grene af Statstyrelsen, som meere angaae det Materielle, og da de Blade, som ville give sig Mine af at være Regjeringsorganer, ved hvert Aars Finantsregnskab ikke kunne finde Ord stærke nok til at berømme Danmarks frugtbare Herlighed. Derfor har neppe nogen af de mange Mange, som i de senere Aar have angrebet Universitetsdirectionen, fremført saa haarde Beskyldninger imod den, som det, der indeholdes i hvad Directionen her selv siger eller lader sige i sit Navn. Saaledes hedder det i Coll. Tid. Hvor indbyrdes afvigende i det Enkelte end de Meninger kunne have været, som ere blevne yttrede af Sagkyndige, der have udtalt sig om det høiere Underviisningsvæsens ufuldkomne Tilstand hos os, have dog Alle været enige deri, at dette i sin Organisation væsentligen lider af tre Mangler, deels at Skoleunderviisningen ei i sig optager alle de videnskabelige Elementer, der hører til den almindelige forberedende Dannelse, men at flere af dem meere eller mindre fattes, deels at Skoleunderviisningen ikke udføres til det Maal, den som saadan skulde, men dens Afslutning i visse Retninger er henlagt til den Studerendes første academiske Semester, deels endelig, at Examen Artium eller den Prøve, som skal godtgjøre Disciplenes Modenhed til at gaae over fra Skolen til Universitetet, ei afholdes ved Skolerne, selv, men ved Universitetet af dettes Professorer. J sidste Henseende har det været bemærket, og ved Erfaring viist sig, at, ligesom det ligger i Sagens Natur, at enhver Prøve med Hensyn til Resultatet, der derved skal vise sig, er af en meere eller mindre usikker Characteer, saaledes maa naturligviis denne Usikkerhed i høi Grad forøges, naar Prøverne afholdes af Mænd, der ikke i Forveien havde havt Leilighed til at kjende Examinandernes Kundskaber og Aandsmodenhed i det Hele. Dertil kommer Jndflydelsen af denne Exammens=Indretning paa Retningen af Disciplenes Arbeids- og Forberedelsesmaade i det Hele. Fra det Tidspunct, da Disciplen begynder at rette Tanken paa den forestaaende Examen Artium, indtræder ialmindelighed ogsaa hos ham en ubetinget Retning af at hans Stræben ene og alene mod Exammensmaalet, og Hovedsagen for ham er egentlig kun den, hvorledes han skal tilfredsstille Exammens-Fordringerne, medens det er og bliver ham mindre magtpaaliggende, hvad virkelig Frugt han egentlig kommer til at høste enten i Henseende til Kundskaber og Aandsdannelse, hvilket naturligviis maa have en skadelig Jndflydelse paa den Maade, hvorpaa han benytter Lærernes Veiledning, og disse selv kunne ikke undgaae en vis Nødvendighed, eller i det Mindste Antagelse af en vis Nødvendighed, af at have samme Maal bestandig i Sigte, da Skolens og deres egen Reputation og Tilfredsstillelse altid væsentligen beroer paa, hvorledes deres Demisser staae sig til Examen. En anden skadelig Indflydelse har Examen Artium paa Skolens Underviisning i det Hele. Jkke blot Omfanget og Maalet i ethvert Underviisningssag, men ogsaa Methoden i selve Underviisningen, bestemmes og rettes efter de Fordringer, som vedkommende Examinatorer stille ved Exammen. Følgen deraf bliver, at der i Skolerne i Almindelighed arbeides meere paa at indprænte og befæste det befalede og Udkrævede, end paa at frembringe almindelig Modenhed og paa at dueliggjøre for eget selvstændigt Studium; der søges i Skolen snarere at bibringe Disciplene en vis positiv Kundskabsmasse end at lede dem ind i Videnskabens Aand; Underviisningen selv bliver til en Læsen til Examen, og ikke efter sit Øiemed en Forberedelse til sand videskabelig Dannelse.