Københavns Adresseavis, 1797-08-18
De, som endnu behage at indtræde i det Almeennyttige civile Enke=Understøttelses=Selskab, hvor Enker nyde hver 500 Rd., imod at Manden betaler 2 Rd. Jndskud, og saalænge, han lever 1 Mk. Qvartalspenge og 8 s. qvartalitet til hver Enke, ville jo før jo heller lade sig indtegne (da Selskabet nu snart er complæt) de Udenbyes sende deres Sundheds= og Døbe=Attest portofrit til Bogholderen i store Kannikestrædet No. 39, hvor Lovene faaes for 4 s. pro Directionen. Winding, Bogholder. Erindret ved Skibs=Capitain U. L. Flors Død. De fiernere Lande Sygdomme berøvede os i denne, en utrættelig virksom Mand og Fader, en oprigtig Menneskeven og en sand Velgiører. Enhver som kiendte Dig ret, føler tilfulde Tabet, og iblandt deres Tal som Du udviste H. Flor. Goddædighed er jeg. Taarefulde Tanker Ved min uforglemmelige Priorinde Lerches Grav. Kun du Alvidende, mit knuste Hierte kiender, Kun du mig styrke kan, som Alting Kraft tilsender Nu jeg afmægtige, ei selv kan Byrden bære J min Forfatning vil du da min Hielper være.Hvor stort mit Tab, og Gud, er ikke at beskrive, Og var du ei min Gud, hvad vilde Tanken blive, Maaskee forvovent nok mit Hierte da udbrød: Har du mig røvet Alt, saa skienk mig og min Død. Men nei, jeg fatter mig, jeg har med Gud at gjøre Jeg haaber han min Graad i Naade vil aftøre Han saae, hvor modlos jeg bievaaned denne Scene Og at jeg savner Kraft at bære Byrden ene Han vil og billige de Sukke jeg udgydet Og at ved Vennegrav en Taarestrøm udflyder Da Hun, som var mig Alt, i Graven segned ned Hvis ømme Venskab var min Trøst i Eensomhed. Gud veed jeg elskte Dig udaf mit ganske Hierte Hvad Under at Din Død da volder megen Smerte Dog jeg bør fatte mig Du overgik til Glæde, Forlod det jordiske, og tog hos Gud Dit Sæde. Der lønnes nu Din Dyd i fuld Lyksalighed; Der høstes Frugten af Din Siels Standhaftighed Her var Du Herrens Ven, og Alles, som Dig kiendte Derfor Du og Dit Løb lyksaligen fuldendte. Vi blandt vores Suk med haabefulde Taarer, Gud samler os igien, skiøndt Tabet os nu saarer O! hvilken Trøst for os, vi hisset finde Dig, Belønnet for Din Dyd, fuldkommen lykkelig. Modtag vort Hiertes Tak ind i Guds Æres Rige, Vi Efterlevende maae søge om Din Lige. Her hviler Legemet PAUL. SIAOSEN SFDIR. fod den 8 August 1748. hensovet i Herren ved en hastig dog roelig Død den 10 August 179. efter 6 Aars Ægteskab. Mark. Pouls Drær. som nu med 3 smaae Børn begræder Tabet den kierligste og stræbsomste Mand og ømmeste Fader, Frænder og Venner hans Veltænkenhed, Staten en troe og retskaffen Borger, dorfor sover han nu ogsaa roelig i sin Grav. Fred være over hans Aske. Halse. Jndskrivt: Urnen. der gjemmer Stavet. Fine Susanne Rohdes. Haagen. Hun var elsket. Barnet, den Unge, den Aldrende. Barnet, nedled hun sig til - for det var hun ombyggelig. Den Unge advarede hun - kierlig - for dem hendes Omgang, lærerig. Den Aldrende. var hun oprigtig imod - i deres Skiebne, deeltagende. Saaledes. Skyldigst Æreminde ved Hr. Banko=Commissair og Grosserer, Andreas Falchs Grav fra en gammel Ungdoms=Ven Paa Landet. Din Daad var skion i Livets føie Dage For Dyd Du kjøbte Himmel Borgers Navn; Dig Soelberg, Suhr og Abraham, modtage: Et Eden aabnes Dig i Deres Favn. Du var dem værdig, ædle Falch, og gik Til dem fra Livets Tant og vore Taarer, At i dybt Din Bortgang Viv og Venner saarer; Ak! tungt var os Din Afskeds Øieblik; Dog ønske vi, Fred med Din Aske være, Vi tidt i Tanken froe skal vine Dig; Og, til vor korte Vandring ender sig, Dit Mønster og skal Himmelveien lære. Sal. Hans Jørgen Soelberg, Justitsraad, Grosserer te. en fortreffelig Mand, var Falchs Morfader; Etatsraad og Borgemester Suhr, hans Svigerfader, var en herlig og sielden Mand; Etatsraad og Borgemester Abraham Falch, den nys Afdødes Fader, var en Nathanael, og Delicium Populi Havniensis.