Aarhuus Stifts-Tidende, 1832-10-19
For Hr. Lectorens Underretning om de 5 Præmiehingster i hvilke jeg ifølge dansk Sprogbrug og Grammatik kalder blot Hingste – takker jeg med Forsikkring om at min Uvidenhed er almindelig, og Begjering om at samme saaledes maa betragtes, men blot ei som ikke almindelig, thi, hvormange ere de, der foruden dem, der have Lov at putte Næsen i Stutterikommissionens Protokol, kunne vide det, For at afhielpe denne almindelige Uvidenhed om at betydelig Lighed findes mellem Sønner og Fader, vil D. V. meget forbinde mig og flere, siden De dog maa have Udgang til bemeldte Protokol, ved at meddele offentlig, f. Ex. i Tidenden for Hestehold, en ordlydende Gjen part af hvad deri findes om Tjærebyhesten selv og dens belønnede eller kronede Afkom, paa det Publikum dog i en Henseende kan sættes istand til at troe Deres Ord, og jeg underrettes om, hvor der kan erholdes en Hingst, der kan sættes ved Siden af Tjærebyhingsten formedelst dens betydelige Lighed, og for hvilken jeg skal lade tilbyde en passende Betaling; dog med den bemærkning ved Beviisførelsen, at een Svale gjør ingen Sommer. Anføre vil jeg blot herved, at jeg stedse har været af den Mening, at der var fremmed Blod i Tjærebyhingsten og Albekhingsten, uagtet af forskjellig Calibre, og havde bemærket dette i mit første Udkast til Afhandlingen. Men jeg befrygtede, at ymtede jeg herom, vilde jeg snart blive modsagt og Hingsten gjort til et Jndivid af den rene ægte gamle jydske Stamme. Nu er den Steen lettet af mit Hjerte. Hvis nu D. V. vil tilgive mig denne ikke forsætlige Synd mod Tjerebyhingstens Descendenter, hvorpaa jeg ikke har kunne see betydelig Lighed med Faderen, lover jeg i Forvejen at overtyde Læserne om, at netop De selv har beviist min Yttrings Sandhed uagtet De har villet godtgjøre Urigtigheden deri. Hvad Beviset angaaer, da forholder det sig saaledes dermed: Siden 1822 forskriver Hesteproductet i Egnen omkring Randers sig fra den oftnævnte Tiærebybingst, en Hingst i Albek, de Kongelige Landstodhingste fra Frederiksborgstutteriet og de engelske Halvblods, samt fra adskillige andre, meere eller mindre bekjendte eller beskrevne i Stutterikommissionens Protokol, og fra Descendenterne af disse. Mener nu Hr. L. W. at De kan faae Nogen til at troe, at ikke min Yttring at Hestene i denne Egn ere forskjællige i Egenskaber, Form og Lød, er rigtig valgt og sand, Skulde vel Hr. L. W. ville paastaae, at disse i alt saa forskjællige Fabrikanter have kunne frembringe Eenhed i Egenskaber, Form og Lød hos deres Afkom, Jfald De endnu skulde have Mistillid til Deres egen Dom, kan jo adspørges de Tusinde der aarlig besøge Markederne eller ere bekjendte i Egnen. Og kan nu ikke denne Kjendsgierning nægtes, saa beviser jo den endvidere, at i den Egn ikke findes nogen ægte reen gammel jydsk Hestestamme. III. Han (Faber) har ingen fordomsfri Jagttager været ved Væddekjørselen ved Viborg, naar han siger, at der i begge Aar neppe fandtes 6 gode og feilfri Heste blandt dem, som concurrede til Væddeløbspriserne: thi der fremstilledes i Aar saavel mange Hopper som og Vallakker til denne Prøve, og jeg vil endog paatage mig blandt disse at udpeges) flere end 6 Stykker, som vare gode og af ægte jydsk Race. Mine Ord ere følgende: "Neppe var for begge Aar 6 Hopper og Heste, der vare gode og feilfri Det var mere end jeg kunde gjøre, om jeg og fik Befordring og Diætpenge. eller af bestemt Alder." Jeg kunde vel spørge, hvi mine Ord forvanskes. Men jeg vil godtgjøre deres Jndholds Rigtighed, efterat have givet Hr. Lectoren Ret i hvad han har Reti. Jeg var virkelig i Aar slet ikke Jagttager ved Viborg. Som Selskabets Medlem fik jeg min Fornøielse i Fjor. Men jeg har der havt mit visse Bud, og for og siden seet de concurrerende Fiirbenede. Vi ville nu undersøge lidt. De sorte Hopper fra Forslev vare efter Hestekjenderes Yttring over den Alder, hvori der efterVæddekjørselsloven for 1832 kan erholdes Præmie. Det var nok en slem Feil, Den bedste af Kobbersmed Heibergs Hopper, der vandt anden Præmie, en særdeles god og sjelden Hoppe, der dog tilkjendegiver fremmed Blod, er ikke 10 Qv. 1 Tom. høi, uagtet Loven bestemmer denne Høide. Denne Hoppe ansaae Kiendere for den bedste af de fremstillede Væddeløbere. Den er sendt over til den Kongelige Stald, hvor Hr. Lectoren behager selv at maale den til 10. Qvarteer og en Fjerdedeel Tomme. Den er solgt, for 125 Rbd., følgelig ikke for det Halve af Væddeløbspræmiens Beløb, hvorom den løb; – hvilket beviser hvad jeg videre har yttret og Væddeløber nes Værdi. Det var nu de 3 bedste. Gaaer det saaledes med det grønne Træ, hvad vil da blive af med det tørre. Jkke heller kan jeg formode, at Nogen vil gjøre Hr. Lectoren Uleilighed med at udpege 6 gode og feilfrie Hopper og Heste af den ægte jydske Race, da de jo følge Attesterne ere fødte i Jylland, og Udtrykket ægte jydsk Race dog ikke kan betyde andet, end at de ere af de 99 eller 999 ægte Stammer og Slag, hvoraf den ægte jydske Race efter Lectorens videnskabelige, i Recensionen trykte, Udvikling bestaaer. "Naar han siger, at der ingen Hingst fremstilledes til Væddekjørsel, tager han udentvivl feil, da Hr. Blocks sorte Hest, saavidt jeg erindrer, var en Hingst.