JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1809-01-01
Forslag til Forøgelse af Sikkerhed og Tryghed. Skjøndt det er en gammel Vane, at der i en stor Stad om Vinteren fortælles meget om Usikkerhed paa Gaden om Aftenen, og af mange Frygtsomme anes endnu mere end der fortælles, er det dog sandt, at den befalede Formindskelse af Belysning, i Forening med Ubeboelse af endel Gader, kan indgive den, der ikke har Hjertet paa det rette Sted, nogen Frygt, den nogle aade Knegtes Uordener mod Fruentimmer kan have forøget. Medens det paa den ene Side er umuligt, at hindre ethvert Udbrud af Lumpenhed, eller Virkning af Berusning, og paa den anden ofte glemmes at man bør slaae en god Del af paa de Historiske, der fortælles om sligt, er det dog vist ubehageligt, at være Gjenstanden for et virkeligt Overfald eller Overfuseri, og at der for den, som ej kan gjøre kraftig Modværge, og ej kan hastig nok faae tilraabt sig Hielp, eller maaske hindres fra at raabe, er intet andet at gjøre, end at løbe. Ved saadan Lejlighed er en Hovedvagt en herlig Punkt at nærme sig, da de Forfølgende her nødes til at holde sig tilbage. denne Andledning foreslaaes til høje Vedkommendes Bedømmelse, om det ej, som Jndsenderen troer, var nyttigt til større Tryghed, at nogle Hovedvagter anlagdes paa bekvemme Punkter. F. Ex. ved Knippelsbro paa Kristianshavns Side, paa Gammeltorv, paa Højbroplads, i Midten af Borgergaden o. fl. Steder, samt at Hovedvagten ved Banken stod ej bag samme men foran, imellem den foreste Del af Kanseliet og Børsopgangen, da Slotspladsens Sikkerhed derved vandt. Saadanne Hovedvagter vilde og være til herlig Nytte, naar Forbrydere eller andre efterfattes.
Politivennen, 1799-01-01
Et Spørgsmaal angaaende Opgangen paa Rundetaarn. Skulde der ikke kunde udfindes noget Middel til at forebygge den væmmelige Urenlighed, som Opgangen til Rundetaarn altid er besat med? Ubegribeligt er det, at Vedkommende Aar ud og Aar ind taale, at denne Gang bruges som et offentligt Kloak. Er Passagen end ikke hyppig op til Bibliotheket og Observatoriet, saa have dog mangfoldige smukke Folk tit Ærinde til den derværende Fjederboutike. Jkke at tale om, at Udenbyesfolk og Rejsende, som gjerne pleje at gaae derop for den frie Udsigts Skyld over Byen, maae ved Synet af slig Svinskhed, fatte de allerufordelagtigste Tanker om Kjøbenhavnernes Renlighed. - Svar udbedes Politivennen tilsendt. Underskrevne vil gjøre opmærksom paa, at det maaskee ikke gaaer an, at lade Portneren flytte sin Vaaning ned ved Jndgangen, da det Locale muligen lægger Hindringer i Vejen for dette ellers saa naturlige Forslag. Desiderius.
Politivennen, 1809-01-01
Noget i Anledning af det i Politivennen No. 556 gjorte Forslag, om en Forsorgelses Anstalt for Kunstneres, Enker og for gamle hielpelose Kunsinere. Saa god den i hint Nummer fremsatte Tanke end er, synes den dog Jndsenderen altfor kort fremsat og ikke nok udviklet. Jndsenderen vover at fremsætte nogle Tanker til nærmere Brugbargjørelse af Forslaget. 1) Troer han, at det til Øjemedets Opnagelse, og til Erholdelse af den Enhed i Midler som i Formaal, der er nødventig ved enhver Sag, som skal faae et godt Udfald, blev udmgængeligen nødvendigt, at adskille Musikken fra de øvrige Arter af Kunster, der fordre Øjets Dom, og som vil efter det Begreb man har om et Museum, burde være de eneste, der ved Oprettelse af et Museum kunde søge at bevirke en Forsørgelses Anstalts Oprettelse. Musikkens Dyrkere kunde for sig selv oprette, ved Hielp af Konserter, en saadan Forsørgelses-Anstalt. Den vilde vist ikke mangle Trivelse, da Musikken har ikke saa Pydere iblandt os. - Muligt vilde ogsaa endnu en anden Udvej, deels til Fremmelse af den musikalske Forsørgelses Anstalt, dels til ældre Musikanteres Levebrød, kunne findes deri, at Forsørgelses Anstaltens Bestyrere anlagde en Musikskole for Børn af alle Stænder, hver de, mod en ringere Betaling, end der kan gives en Privatlærer i Musik, kunde faae Undervisning paa et eller andet Justrument. Hvad der af Skolepengene, der maatte erlægges idetmindste et Fjerdingaar forud, oversteg Lærernes Løn, maatte gaae til Forsørgelses Kassen, Alle Musisi, der ved denne Skole vilde forrette Lærertjeneste uden Løn, gjorde sig fortjente af Anstalten. Muligt kunde en Musikinstrument Fabrik forbindes med denne Anstalt, baade til Nytte for Publikum, for Jnstrumentmagerne, og for dette foreslagne Forsørgelsesvæsen. 2) Alle de Kunstnere, der frembringe seværdige Arbejder, Malere, Tegnere, Kobberstikkere, Gravører, Billedsnidere, Formskærere, Billedhuggere, Modellerere o. s. v. kunne, som Forslaget medfører, ved et for Publikum mod en modelig Jndgangspenge aabnet Museum, allerbedst opnaae at lægge Grunden til en Forsørgelses Anstalt og ikke allene vedligeholde den, men endog vente at see den bragt til en Trivelighed der klækkeligen kunde bestride den tilsigtede Hielp. Jkke bestandig, men enten visse Dage om Ugen, eller i det højeste visse Timer om Dagen, burde dette Museum være aabent for Publikum. Jkke blot et eller andet Arbejd skulde hver i Anstalten deltagende Kunstner opsætte i Museummet, men hvert Arbejd, som ej var bestilt, og selv det Bestilte, naar dette af Vedkommende tillodes. Ved Synet af disse Kunstsager, hvis Priis var mærket paa en vedføjet Seddel, var det muligt, at Kunstuerne fik en større Afsætning, eller flere Bestillinger, end ellers vilde være Tilfældet. Hvis Stedet vilde tillade det, kunde Verksteder oprettes ved Museummet, der ligeledes kunde staae aabne for Publikum, der maaske kunde sætte langt større Pris paa at see en arbejdende Kunstner, end hans Kunstværk selv. For mangen fattig Kunstner kunde det være en behagelig Vinding, ved Anstalten saaledes at erholde, et varmt Verksted, og en Plads, som var bekvem, medens denne sidste og Brændselet, maaske ellers overstege hans Kræfter.
Politivennen, 1809-01-01
Bekjendtgjørelse. Det fra D. M. tilsendte Bidrag, en Opfordring til Udgiveren af Theol. Maanedskrivt, i Anledning af et i Novemberhæftet d. A. indrykket Brev fra Biskov Vorm imod den jødiske Nation, kan ikke indrykkes, da Jndsenderen aldeles tager Fejl af Hensigten med hin Jndrykkelse.
Politivennen, 1809-01-01
Tanker i Anledning af den ufordelagtige Kurs. Vore Penge ere ved Kursen i en stor Grad nedsatte, og alle Vares Pris derved, og ved Krigen betydeligen stegne. Den, som har eller frembringer Varer, indhenter paa disses højere Pris hvad han taber i Pengenes ringere. Men Embedsmanden med fast Løn, men Pensionisten. Deres Skæbne er tung. Med selv samme Sum af Penge der gælde mindre skulle de købe Fornødenheder, der ere to til tre Gange saa dyre som forhen! Hvor herligt, om det engang blev Grundsætning, at bestemme alle Lønninger, alle Embedsindkomster i Landets Hovedfrembringelser, i Hvede eller Byg. Hvor herligt, om alle Tiendeforeninger alle Hoveriforeninger fastsatte Hvede til Betaling istedet for Penge! Hvor herligt, om alle Afstaaelser af Refusioner eller Gotgjørelser, der hidtil i Natura laae til Embeder, maatte enten ævig forblive betalelige i Natur, eller Betalingen i Penge lyde paa Værdien af Varerne i Natur. Alle Embedsmænd, der nu, som Benefisiarier, bortbytte Embedets Rettigheder til Naturlevering mod Penge, forværre Embederne højlig for deres Embedsmænd. Nærværende Tid lader dem endog selv føle det, hvilket de vel ej havde ventet. De Skoler og andre Stiftelser der ønske, at faae Pengeindtægt istedet for Naturindtægt, vide ej hvad de gjøre.
Politivennen, 1809-01-01
Spørgsmaal til vore Læger. Man veed, at der nedlægges forgivtet Kjød paa Marken, for at sange Krager; men det er rimeligt, at ogsaa andre Fugle fanges paa denne Maade, at de sælges og falholdes. Man ønskede derfor, af Læger at underrettes, om denne Maade at dræbe Fugle ikke kan være skadelig for de Personers Helbred, der spise af disse Fugle? eller om deres hastige Død forekommer, at ej Forgivten ombringes i Fuglens Safter?
Politivennen, 1809-01-01
Uordener. Paa No. 99 og 100 i lille Kongensgade paa Kristianshavn mangler den nødvendige Ting et Ringetøj. Man haaber, at det af Bedkommende ej undlades, at afbøde et saa væsentligt Savn, der foruden at være de i Huset Boende, saavelsom alle, der med dem have at gjøre, til megen Ube8962 kvemmelighed, kan i Jldebrands Tilfælde være af meget slemme Følger.
Politivennen, 1809-01-01
Ønske til høje Vedkommende om at Kbhavns Porte om Morgenen maatte oplukkes tidligere. Portene aabnes Kl. 7 1/4 om Morgenen og lukkes Kl. 10 om Aftenen. Skjøndt 14 1/2 Time unægtelig synes en betydelig Tid, er det dog vist, at det vilde være en sand Velgjerning om denne Aabnelse kunne forlænges, især i denne Busertid og under Stadens bestandige Behov af Brændsel. Man seer nu om Morgenen een, halvanden, ja vel to Timer for Portaabningen Rækker af ankomne Bøndervogne holde for Portene. Disse Bønder ere langvejs fra og kunne ikke saa nøje passe Affartstiden hjemme fra, fordi de ikke altid serud fuldkommen kunne vide Førets og Vejens Beskaffenhed. De afgaae derfor heller noget for tidlig end for silde, og saaledes er det naturligt nok, at de kunne komme for tidlig til Porten. Haardt er det imidlertid for Dem og Hestene at fortøve der. Endnu en vigtigere Aarsag til at frembære Ønsket om en længere Aabnelses Tid, er den, at de mange af Stadens Jndvaaner, der udsende deres Vogne og Heste paa Landet, for derfra at indhente Brænde eller Tørv, nu maae, naar Stedet er langt fraliggende, bruge to Dage eller i det mindste halvanden til den Rejse, de ellers kunde faae gjort paa een Dag, hvilket som let begribeligt er dem et betydeligt Tab og fordyrer ikke lidet Tilførselen, samt kan afskrække endel fra at modtage deres Forsynelse i Skoven, som dog for den almindelige Brændselforsynelse af Staden var saa nyttigt. Maaske vil det være mindre gjørligt, ligesom det og var mindre ønskeligt, at Forlængelsen af den Tid, da Portene staae aabne, skulde skee om Aftenen. Hellere maatte man ønske, at den skede om Morgenen, saaledes at Portene, eller i det mindste Nørreport, aabnedes om muligt Kl. 6. Udgiveren er vis paa at dette her fremsatte ønske er Mangfoldiges.
Politivennen, 1809-01-01
J Anledning af Spørgsmaalet i Politivennen No. 558 S. 8961. Den Substang, som bruges til at forgive og fange Krager med, er saavidt mig bekjendt ingen anden, end de saakaldte Rævekager (ux ronnes, Krahenangen). Fuglene dræbes deraf saa hastig, at man ej kan formode en betydelig Jndsugning af samme. Men om end en ikke ganske ubetydelig Indsugning deraf fandt Sted, vilde den dog, efter mine Tanker, ej være farlig, da Mennesker kunne taale fra to til ti GranExtract af Rux pomaa uden Skade. Denne Dosts er, i adskillige Sygdomme, af Lægerne bleven brugt med Nytte, og en Krage eller anden Fugl formaaer vist ikke at rumme saa meget af denne Forgift i sin Mave, at flere Gran kunne formodes indsugede og optagne i Fuglens Vædsker. Herved kommer endnu den Forandring i Betragtning, som den omhandlede bedøvende Substang, der maatte have fundet Plads i Fuglens Aarer, bør forudsættes at lide, ved tillige med Fuglen at blive stegt eller kogt, - en Forandring, der kan formodes at tilintetgjøre al giftig og bedøvende Virkning. Folk, som ej spise saadanne Fugle, uden at tage Jndvoldene ud, (hvilket vel skeer overalt, kunne derfor, efter mine Tanker, være sikre for at lide Skade af en saadan Spise, som, saavidt jeg veed, endnu aldrig hos es har viist sig skadelig. Derimod vil disse Fugles Jndvolde, formedelst de ufordøjede Rævekager de indeholde, være istand til at skade Katte, Hunde, og andre kjødædende Husdyr, som maatte komme til at æde dem. Disse Jndvolde burde derfor ej uforsigtigen kastes hen. Scheel Dr. Stadsphysikus.
Politivennen, 1799-01-01
Om Kongevejen imellem Birkerod og Kjøbenhavn. Naar Bonden seer en offentlig Jndretnings Vedligeholdelse, hvortil han aarlig maae contribuere saa anseeligt, af Vedkommende behandlet med Skjødesløshed, da er Uvillies Yttringer og Forbandelser de eneste Midler han veed at hævne sig med. Disse gjenlyde da og for nærværende Tid paa Kongevejen imellem Birkerød og Kjøbenhavn, hvilken Vej paa mange Steder synes at være bleven behandlet med en utilgivelig Efterladenhed. Jeg vil ikke tale om hvor tung den er for Hestene, da man istedet for at skufle Vejen til Bunds, har ladet sig nøje med paa mange Steder blot at kaste Overdelen af Sneen til Siderne; men den Fare de mange dybe Huller og Sleng, som følge af Vedkommendes Efterladenhed, sætter de Rejsende i, fortjener nok offentlig Omtale. Et Sted bor især udmærkes. Det er under Bommen ved Rævskovs Bakke, hvor enhver Kørende maae yde sit Offer for, som det nærværende synes, at fare ned i Afgrunden. Jeg saae med Gysen en Bonde vælte deri med et Læs Brænde. Er det ikke ubegribeligt, at Manden, som staaer der hele Dagen og modtager Folkes Penge, ikke umager sig for at holde det i det mindste under Bommen passabelt, ja ikke engang advarer for den Fare han dog saa ofte maae have været Vidne til. Omendskjøndt jeg, som i en Tid af 4 Uger et Par Gange har maattet passere denne Vej frem og tilbage, ikke har fundet Aarsag til at velsigne Opsynsmændene ved samme, saa dog vil jeg ej her forøge de Omtaltes frugtesløse Forbandelser. En offentlig Bekjendtgjørelse desangaaende torde derimod frugte mere i Fremtiden, og maaskee være en føleligere Revselse for Vedkommendes Forsømmelse.
Politivennen, 1809-01-01
Bekjendtgjørelse. Den i Politivennen paaankede Uorden af Drenge, der havde valgt Hjørnet af Regnegade og Didrikbadskærsgang til Bolgade for deres Klinkspilleri o. s. v., er nu hævit, hvorfor Vedkommende takkes.
Politivennen, 1809-01-01
Uordener. 1) Den Skikkelighed hvorfor Politiv. for nogen Tid siden roste de Drenge, der om Aftenen stimle ud fra Charlottenborg, var kun af ganske kort Varighed. Man hører dem nu igjen hver Aften vræle saa afskyeligt, som om de følede allerede den Birke Svie, de for deres usædelige Adfærd saa rigeligen fortjente. 2) Endnu savner man paa Hjørnet af Kongens Nytorv og Nyndelgade eller lille Grønnegade de saa tit paaankende manglende Gadenavne. Man haaber, at denne Uorden dog engang af Gaardens Ejer vorder hævet.
Politivennen, 1809-01-01
En Uorden paa Ulfeldts Plads. Paa Ulfeldts Pteds har i en temmelig lang Tid været et Menneske at see, der er døvstum og som det synes halvtosset, eller endog noget mere. Han synes ret at have valgt denne Plads til sin Bolgade. Det synes og at maaske enkelte af Slagterne, ved at give ham noget, bevæge ham hertil. Jdetmindste plejer han at holde sig nær Slagterboderne, og til umaadelige Løjer for mange af sammes Mandskab at drive sine Galskaber. Det er ikke nok, at han ved de uanstændigste Fagter og Handlinger, der endog ere saa skamløse, at de ej kunne nedskrives, anfægter Fruentimmer, der have Ærinde paa eller over Torvet, men han vover endog adpaa ogs drillende og fornærmende Maade at spotte Personer, der boe paa Pladsen, og fra deres Vinduer med Medlidenhed betragte denne Ulykkelige. Man opgiver dette, for at der kan paa en eller anden Maade blive sørget for dette Menneske, der ellers vil Tid efter anden saaledes forværres, at hans Handlinger maaskee tilsidst ville paadrage ham en eller anden stor Straf. J Sandhed man kan ikke vide, hvorvidt en saadan de vigtigste Sandsers Brug berøvet Person, ved ufornuftig Medhold og skamløs Latterbifald til hans Daarskaber, kan gaae frem i det Onde! Der maa sikkert kunne gjøres noget bedre for saadant beklageligt Menneske, end at lade ham saaledes gaae til Skumpelskud og efterhaanden modnes til Forbryderog Almenheden lide ved at antastes af ham haanes af hans Tagter, eller ækles ved hans Svinskheder, og harmes over de raae Mennesker, der give sligt et skogrende Bifald.
Politivennen, 1809-01-01
Opfordring til det Selskab for indenlandsk Kunstillids Ophielp, som Assessor Rafn gav Anledning til. En Ven af indenlandsk Kunstflid, skjøndt endnu ikke Medlem af hint Selskab, vover at opfordre dette Selskab til at lade noget høre fra sig. Han kan forsikre Selskabet, at mange flere ønsker dette samme, og at det vilde være til Selskabets Gavn, det er at sige til den Sags Fremme, hvorfor Selskabet er traadt isammen. Man hører de Spørgsmaale: Hvad har dette Selskab gjort? Hvormange Penge er af Mer emmer i samme skudt tilhobe? hvormange have gjort Løvte om kun at bruge indenlandske Kunstvarer? Hvad for Grene af Fliden ere især fremhjulpne? o. s. v., o. s. v. J vort Fædreland kan, som ventelig ethvert Steds, den Gnist, der ikke idelig paablæses, og ikke tilføres Næring, ikke længe hlde sig. detmindste maatte ønskes, at Selskabet vilde lade saaledes høre fra sig som Landhusholdningsselskabet. Dersom Selskabet har, som det formodes, sat sig i fuld Forbindelse med alt hvad der hos os kan kaldes KunstslidsVæsen, da vilde neppe Materie fejle det, til hver Uge at lade udgaae et Halvark under Navn af Kunststiden i Hjemmet eller en anden lignende Titel, og hvis dette affattedes med Sagkyndighed, vilde det vel snart erholde et Subskribentantal ligt Borgervennens, hvorved en ikke ubetydelig Sum torde indløbe i Selskabets Kasse. Thi Jndsenderen forudsætter at de, som skreve i samme (foruden hvad Selskabets Sager var, ikke vilde forlange noget Honorar. Et saadant Blad bragte flere Frugter end hin omtalte Jndtægt. Det holdt Almenheden i Bevidsthed om Selskabets Tilværelse og Virksomhed, og skaftede det flere Medlemmer. - Ved idelig at læse og høre om indenlandsk Kunststid virkedes mekanisk hos mangen en Overbevisning om, at der var og burde være slig en Ting hes os - videre fik man i saadant Blad (thi det burde være en stadig Artikkel i samme) Underretning om hvad indenlandsk Fabrikation vi virkelig eje, hvor den gaaer for sig, hvor dens Oplag og Udsalg er, og til hvilke Priser der sælges. - Man fik Underretning om nye Anlæg eller Plan til nye Anlæg, og muligt torde sligt skaffe Penge tilveje dertil, den Ting, der som oftest mangler.
Politivennen, 1809-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Det er nu bekjendtgjort, at Kbhavns Østerport aabnes om Morgenen. - Mangfoldige ville herved være veltjente, og vide høje Vedkommende Tak for den herved ud8989 videde Lejlighed til Stadens Forsynelse med behøvende Fornødenheder. 2) Ved de nærværende Jsnings Foranstaltninger er nu det ønske opfyet, som i disse Blade er yttret, og de som stille Jsningsfolk, modtage af disse, naar Dagsgierningen er fuldendet, en Attest fra den Kommanderende, der sikrer dem imod Svigaf de Personer de have lejet. Ligeledes er den skjønne Anstalt trusset, at man tilsiges med trykt Kaart. 3) J disse Blade er i Des. f. A. yttret Ønske om Marketenteriers Anlæg, til Fordel for de med Jndkvartering belagte Kystbeboere, der ej have Husholdning paa Stedet. Det er derfor ogsaa Bladets Pligt at mælde, at dette Savn paa et Par Steder ved Marketenterier, anlagte af Privatmænd, er i noget afhjulpet, og det er ikke at tvivle om, at jo disse Marketentere paa Ansøgning ville blive hjulpne af Kongens Skove med det behøvende Brændsel imod en læmpelig Betaling.
Politivennen, 1809-01-01
Priser paa adskillige Varer. Hvede Tønden 66 Mk. - Sk. Rug 53 Byg 33 - 8 Erter hvide 47 Havre 25 Røget Flesk, Lpd. 22 Fersk 18 Smør Pd. 32 - Æg, Snesen 52 - En Gaas 11 Mk. -
Politivennen, 1809-01-01
Et Ønske betræffende den medisinske Doktorgrads Erholdelse. Da, det i Anledning af en Læges, Hr. Lisensigt Randrups, indgivne Doktordisputat, og hans Rejse hidover, fra en langt bortliggende Provinds har viist sig, at det var muligt at der i saadant Ærinde, kan gjøres en forgæves Rejse; saa vover man at yttre det Ønske til det medisinske Fakultet, at dersom nogen Forandring har Sted ihenseende til denne Grads Erholdelighed, en Bekjendtgjørelse desangaaende maatte forebygge, at ikke Mænd, i Uvidenhed om sligt, ikke allene kunne gjøre med stor Bekostning en frugtesløs Rejse til Kbhavn, men endog udsætte sig for at miskjendes, som de, der søgte en Ære de ej kunde opnaae. Hvo, der kjender noget til Mennesket, veed, at Bagvaskelsen graadigen griber en saa bekvem Lejlighed til at gjøre haanende Anmærkninger, og at dt er yderst vanskeligt for en Mand, under saadanne Omstændigheder at modarbejde slig Bagvaskelse, og aldeles umuligt at dæmpe alle dens Virkninger. Det er desværre altfor fandt, hvad Satyrikussen skrev: calumiare andacter, somper aligge hæret.
Politivennen, 1809-01-01
Tillæg til Stykket i Politivennen No552. Forslag til Fastlandsmagterne, sigtende til at gjøre det umuligt for deres handlende Undersaatter, at gjore England Tilforsel. Forfatteren af hint Forslag, hvis Altagelse han tillidsfuld tør paastaae at viguendeligen vanskeliggjøre al eg unyttig Spillen under Dække mellem Fastlandets Fjeneog sletænkende Kjøbmænd paa saadan de Steder i det mod England forbundne Fastland, hvor der tor handles mod Anordninger, - finder endnu følgende at tilføje. Eet af Englands Midler til at drive sin Handel paa de Steder i Fastlandet, hvor det kan finde Kjøbmænd, der agte Profitten fremfor Fædreland, og Embedsmænd der kunne finde Bevæggrunde til at lukke Øjnene, er som bekjendt at fabrikere falske Passer, Toldklareringer, og øvrige Skibsdokumenter, og af disse at have for enhver vigtig Havn i det forbundne Fastland at forsyne en Kaptejn med, der skal bringe en Ladning engelske Varer ind i en Fastlandshavn. Herved indløber den Mi liglighed, at Embedsmænd, hvis Mivne sættes paa sligt et falskt Dokument kunne være forflyttede eller døde for den Datum, under hvilken Falskueriet lader dem undertegne. Den danske Regiering har selv havt Erfaring paa, at sligt har været Tilfældet med danske Dokumenter, som vare eftergjørte i England, og at man ved denne Fejl, kom efter deres lægthed. Det vilde da være højlig gavnligt imod England, om det vedtoges af alle de Fastlandsmagter, der ere i Forbund mod dette Land, og have Havne, at en fuldkommen Liste over alle de Embedsmænd, hvis Navnunderskrivt kunde komme til at staae paa Skibsdokumenter, sendtes af hver Fastlandsmagt til de andre, og at enhver senere Forflyttelse eller dødelig Afgang af saadan Embedsmand, under den Datum samme indtraf, strax ligeledes meddeltes. Havde man nu ved enhver Priseret Afskrivter af alle disse Lister, da vilde man strax kunne efterslaae og finde, om de forekommende Dokumenter af en Prise i dette Stykke bare Vidnesbyrd imod deres egen Ægthed. Et Vidnesbyrd, der var det alleruimodsigeligste af Verden, og just derfor hvad man maatte ønske at kunne opdage. Det kan ikke næ tes, at dette vilde forvolde en Mængde Askrveri, men for et stort Øjemed maae man ej ømme sig ved Midlerne Overalt kunde det paalægges enhver Prokurator for en Kaptør, som til Kondemuerings-Paastande søgte Grunde i disse Lister, at betale derfor en klækkelig Kjændelse.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsm. i Anledning af Dampemøllen paa Kristianshavn. Det forsikres at et Interessentskab lader opbygge paa Kristianshavn en Kornmølle, der istedet for, som de hidtil brugelige, at drives ved Vind, Vand eller Heste, skal sættes i Bevægelse, ligesom den dyre Maskine paa Holmen, ved Emmen af kogende Vand. Uden at indlade sig i at bedømne, om dette Foretagende vil lønne sig, kunne de, der trues med at blive Naboer til denne Dampemaskine ikke tilbageholde følgende Spørgsmaal: Er det ikke saa godt som en Vished, at den store Jldebrand 1795 havde sin Oprindelse fra Smedemaskinen; og hvad sikrer da Naboerne for lige Fare fra den Kristianshavnske Maskine? Burde det ikke paalægges Jnteressentskabet, til Sikkerhed for Nabolaget, at holde to eller i det mindste een stor Sprøjte altid færdig til at slukke. Burde det ikke paalægges dem, altid paa Ferlangende at give enhver Adgang, der ønskede at see om der ikke fyredes, eller i det mindste tændtes med Ved, istedet for med Stenkul?
Politivennen, 1809-01-01
Nogle Forsigtigheds-Regler, som man raader vore Kapere for deres egen Skyld at iagttage. J Prisernes Maalebreve findes bestemt ikke blot Læstetallet af et Skibs Drægtighed, men ogsaa hvad Slags Tømmer det er bygget af, item hvor langt, hvor bredt og hvor dybt det er. Naar saadanne Priser indbringes til andre Havne end den, hvor Priseretten er, blive det umuligt at opdage, om ikke af sligt Maalebrev, der nøjagtig bør stemme med Skibets virkelige Egenskaber, i Tilfælde at disse befindes forskjællige derfra, kan drages en uimodsigelig Prisdømmelses Grund. Man raader derfor enhver Kaper, strax ved Jndbringelsen, af vedkommende Embedsmænd paa Stedet at lade optage en Forretning over de Skibets Egenskaber, der i Maalebrevet omtales; da det er meget muligt at deres Sagførere ved Priseretterne deraf kunde drage megen Bevislighed.