JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Endskjøndt mange af det blidere Kjøn, som i den franske Revolutions stormfulde Dage søgte Beskyttelse i Tydskland, ikke altid have givet Beviser paa høj romantisk Aand, saa have dog ikke saa fremstillet et desto skjønnere Mønster paa den milde, rolige Taalmod, den fromme, men ikke uvirksom sværmende Hengivenhed i deres Skjebne og den sjeldneste Standhaftighed i Livets Afverlinger. At være ligegyldig ved Livet, naar Lykken glipper, er ikke vanskeligt, det falder derimod tungere efter den tabte Lykke at føre Livet paa en værdig Maade, ikke at bukke under for Skjebnens tunge Slag; men kraftigen at udholde Prøven. J den fyrige Enthusiasmes Time at kunne nægte sig det, som gjør Tilværelsen let og behagelig, er ikke tungt; men naar Trængslerne blive til Aar, da at vedligeholde sit Mod og bevare Tillid og Rolighed i Hjertet, hvor faa ere de, som kunne bestaae denne Jldprøve, Skjebnen har villet befæste min Troe til Mennesker derved, at den gav mig Leilighed til at kjende Dig, Leonores ædle Moder. Jeg fremstiller dit Billede som et lysende Exempel. Min Fortælling være simpel og usmykket, som Du selv var det.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Parlamentsraad de V., var iblandt dem, som allerede ved Udbruddet af den første Revolution forlod deres Fædreneland. Hans ædle Gemalinde, hans brave Søn, hans dengang fjortenaarige Datter fulgte ham til Tydskland, fulgte ham i Elendighed; men dette Offer var dem let. Moder og Datter bleve tilbage i en Hovedstad ikke langt fra Rhinen, imidlertid Fader og Søn droge ud, for, som de troede, at redde deres Fædreneland. Leonore var efter den gamle franske Skik opdraget i det stille, rolige Kloster. Hun kjendte blot Verden inden dets Mure og Mennesket efter Søstrene, der lignede hinanden i Grundsætninger. Hun ønskede heller ikke at kjende Verden og Mennesker fra nogen anden Side. Pludseligen tog Faderen hende ud af det eensomme Kloster, og med ham førtes hun ud i den urolige Verden, som hidtil havde været hende ubekjendt. Moder og Datter førte et stille Liv i det Opholdsted, som Faderen havde anviist dem. Moderen især tællede hver Time, som kunde bringe hende Efterretning om hendes Mands og Søns Skjebne. Endelig kom det første bestemte Budskab fra det frygtelige Tog til Champagne. Faderen skrev saaledes:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Naar den ømme Moder om Aftenen, efter en ofte trykkende Dag, vendte tilbage til sit eensomt liggende Havehuus, og da kunde omarme og trykke sin ængstelig ventende Datter til sit Bryst, nyde det tarvelige Maaltid, som hendes elskede fromme Barn havde tillavet, og derved meddele alle smaa Tilfælde i den henlevede Dag; hvor sjeleglad kunde hun ikke da føle sig, Kunde jeg nogensinde have tænkt, sagde hun i en saadan Aftenstund, at vi efter to Aar igjen skulde kunne leve saa tilfreds! bliv du kun, min Leonore, Gud og Dyden tro, saa vil jeg ogsaa igjen blive ret lykkelig, og dette mit eneste Ønske opfylder mit Barn sikkerligen, Datteren fløi med hedde Taarer til Moderens Hjerte, og denne var ikke hele Aftenen istand til at berolige det heftige Udbrud af hendes Følelse. Den følgende Aften ilede Moderen som sædvanlig med Kierlighed og Længsel til sin lille Hytte. Hun aabnede den altid tillaasede Dør. Leonore stod ikke denne Gang ventende som sædvanlig hun steg opad Trappen; Leonore ilede ikke denne Gang i hendes Arme. Forundret aabnede Moderen Dagligstuen. Leonore var ikke heller der. Zittrende gjennemsøgte hun nu Huset og Haven; men Leonore var ingensteds at finde, halv afmægtig raabte og søgte hun paa ny, men forgjeves. Gud, jeg er dog kun et Menneske, raabte hun, forbarm Dig og læg ikke mere paa mine svage Skuldre. - Og han havde paalagt hende det. Al Efterforskning var forgiæves. Alt hvad Leonore ejede, var der og i bedste Orden; hun selv var ingensteds at finde. (Fortsættes.) Mere om Frelserens Kirke paa Christianshavn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Prædikestolen er fra Aaret 1773. Christian den 5te havde ladet en Prædikestol af Marmor forfærdige i Norge, men paa Førselen herned skal den efter Sigende med Skib og Alt være siunken. Kirken maatte da behielpe sig med en af Træ, som omsider blev saa daarlig, at Præsten Albert Trojel, i nogle Rim til Dronning Juliane Marie, hvori han bad om Hjelp til et Orgel, tillige talede nogle Ord om den: Nu manglede Lærestol, vel var der en opslaget Af jevne Brædder, men i Styrke saa aftaget, At man befrygtede den skulde falde ned, Og i Forsamlingen forvolde stor Fortred. At elpes ud heraf behøvedes Patroner, Jeg (Kirken) fandt dem, Gud skee Lov, blandt kongelig Personer, Og andre i vor Stad, samt i vor Menighed, Særdeles en, og fler, som dertil var bered. Disse Patroner vare iblandt andre Kongen, som dertil skienkede den 13 Juni 1772, 300 Rdl.; og atter efter Skriv. af 26 s. M. 100 Rdl., samt en Obligation af den kongel. Skatdirection paa 400 Rdl. Gouvernør Bonsach, som ved betydelige Legater betænkte Menigheden, gav 500 Rdl. til Prædikestolen, og ellers indkom endeel mindre Gaver. Den 21 Nov. 1773 blev den indviet af Provst Hvid, og ved samme Tid læste man den beskreven saaledes: "Den er inventeret af Professor Harsdorff, og forestiller en meget prægtig Tribune, frit hængende paa den høire Pille for Alteret, hvilken Pille er en af dem, som bære Kirkens Hoved Hvælving. Denne Tribune, er i en riig og stor Stiil, af en rød orientalsk Marmor. Dens øverste Gesims med antiqve Ornamenter er med ægte Guld stærkt forgyldt, og paa dens Hovedkorpus sees ophævet, som et Baand, et Basrelief af hvid italiensk Marmor, forestillende i Midten, de tolv Apostler med deres Attributa, og ved begge Ender af samme Baand, i tvende særskilte Basreliefs, de fire store Propheter; imellem disse tvende Basrelief læses paa hver Side tvende Inskriptioner, den ene imod Alteret saaledes: I ere opbygte paa Apostlernes og Propheternes Grundvold, og den anden, saa at Jesus Christus er dens Hovedhjørnesteen; og over Apostlerne udi en Frise følgende Inskription, gaaer hen i den hele Verden og prædiker Evangelium for alle Folk. Underdelen med sine behørige Zirater, som slutter Tribunen, er af en guul orientalsk Marmor, ziret med de udsøgteste antiqve Ornamenter, stærk forgyldt. Balustraden om Trappen op til Tribunen, er ligeledes construeret af rød, hvid og guul Marmor, og Hovedlisterne med ægte Guld forgyldte. Oven over denne Tribune, er anbragt en meget riig Tronhimmel, baaren af tvende Krogstene, der souteneres paa deres Lesse ner. Samme Himmel er ligeledes af guul og rød orientalsk Marmor, rigt udziret med antiqve ægte forgyldte Ornamenter. Fra denne Tronhimmel af og lige ned er Tribunen behængt med røde Fløiels Gardiner, (alt malet) Kapperne med Guldgaloner besat. Under Tronhimmelen paa ligedan Fløiels Grund er anbragt den hellig Aand i en Dues Lignelse, omringet med gyldne Straaler. Øverst paa Himlen sees, som Sejerstegn, en Trophee, opreist af Korset, og de til Lidelsen henhørende Instrumenter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Orgelværket, som en kompetent Dommer, Musikdirekteur Vogler, da han besøgte Danmark, kaldte det bedste i Kjøbenhavn, blev bygt 1698. J Aaret 1775 var det brøstfældigt, og blev i lang Tid ikke hørt, af Mangel paa Kirkens Evne til at bestride dets Reparation. Ovennævnte Præst, Albert Trojel, havde i den Anledning indgivet til Enkedronning Juliane Marte, paa Hds. Majestæts Fødselsdag, en Begjering paa Rim om Understøttelse. Han indførte i samme Kirken klagende: Min Moder, slut mig ind i din bekjendte Naade, Som Stifbarn synes jeg blandt alle Sødskende, Forfrossen, kastet hen for Slud, for Kuld og Snee. Min Moder, varm mig op, vær mig en kjærlig Amme. Gjør ved din egen og ved Andres Gavmildhed, At finde Raad for mig, som ingen Udvei veed. Det usædvanligt er i Kjøbstæd Chor at sjunge Foruden Orgel, kun med Folkerøst og Tunge, Saa faa Personers Lyd der ikke kan forslaae, Men Mængdens Overlyd af Orgel styres maae. Jeg troer den Gud, som her i Dag dit Hjerte fryder, Gier mig og det Beviis paa din Gudsfrygt og Dyder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Din salig Herres Navn staaer paa mit prægtig Spur, Nu tegner jeg og dit til Orgelværkets Zur. Det synes, som Begjeringen naaede sin Hensigt. Aaret efter, 1776, blev det istandsat med en Udgift 1425 Rdlr. Hans Kongelige Majestæt gav 200 Rdlr., Hendes Majestæt Dronningen 100 Rdlr., Kronprindsen 100 Rdlr., Protocollist Erlandsen 80 Rdlr., en Ubekjendt 50 Rdlr., Grosserer Brok 50 Rdlr., og ved Collect i Menigheden, blev indbragt 400 Rdlr. 8 s. Døbefonten er af Alabast, zirlig udarbeidet, hvilende paa Hovederne af fire Alabastdukker, deromkring i en Firkant et Gallerie, der bestaaer af 32 Børnefigurer, og uden om et net Jerngitterværk. Fonten blev foræret Kirken af Grevinde Viereck, denne mærkværdige Dame, som døde 1701 i Barselseng, og blev begraven i denne Kirke. Over hendes Liig blev sat følgende Indskrift: En grosser Konig har vor andre mich geliebet, Somich zuerst erfrent, dennoch zu lest betrubet, Dann, als ich kaum zur Welt die Leibes-Frucht gebracht, Hab ich dadurch die Bahn zum Tode mir gemacht. Die Lieb ist mit mir aus, en graflich Kind, allein, Das maa von meinen Glück und Unglück Zeuge sein. Dette Barn er død kort efter, og staaer ved Siden af Moderen. Historien. om Jens Foserup og Lord Mynham. For Declamatorier. Haandag Jens Foserup fra Thye brød op med Vexler vel begavet, og, af Guds Naade, for sin Krop paa Stød og Puf belavet. Han kiører et Par Aar omkring, og vender saa tilbage. men, Ak, der er slet ingen Ting, som nu vilhiemme smaae.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Lord Wynham gik til samme Tid fra Bristol af paa Reise, blev slæbt i lukt Vogn hid og did, aad og forstod at kneise. Lidt saae, langt mindre tænkte han, kom hiem med Dampeskude, fandt Alting bedst i Fødeland, men Alting slettest ude. Der spørges, hvem af disse To var nu den den største Daare Ja, stig Du mig det; thi, min Troe, jeg nødig Folk vil saare Dog menes, hvis en Middelvei, er vil dem brydsom falde, at Uret giøre vi dem ej, om vi dem Brødre kalde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Blandede Efterretninger. Forskjellige Forandringer af et fedt Thema. Til en meget velhavende Smørhandlers eller Spekhøkers Sølvbryllup havde Jubelparrets Børn og Gjæster udtømt sig i rimede Ønsker. Børnene overrakte en Mandeltærte med følgende Jndskrift: Heil unserm Vater, Heil unserer Mutter! Heil ihren guten ostfriesischen Butter, Den herskabelige Gartner bragte en Myrthekrands, med et Silkebaand, hvorpaa følgende Devise: Geniesset nun Eur Brod in Ruhl, Die Butter giebt ja Gott dazu.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
En Vittighedsjæger af en Skolelærer skienkede Sølv-Brudeparret en Flaske Arrak, og skrev paa Erketten: Des Lebens Glück uud høste Wonne Zogt Jhr aus Eurer Buttertonne. Nabo Leffmann, en isralitisk Handelsmand, gav dem en Stobwassersk Daase med Devise: Skjøn var Jer Livets Vandel; Dog skjønnere med Smør Jer Handel Sangens Magt. Cibber en af Englands berømteste Sangerinder, omendskjøndt ikke lige agtet for hendes Sædelighed, sang engang i et Oratorium, som i London i den hellige Uge sædvanligt pleier at blive opført, saa fortræffeligt, at en nærværende zelotisk Biskop, der forhen kun havde Forbandelser mod hende paa sine Læber, blev saa henreven deraf, at han højt udraabte: Qvinde, Dine Synder ere Dig forladte." Tilstaaelse. och bin die beste Sorte Taback im gangen Orte Denne Devise førte Omslaget af en meget ordinair Røgtobak i Men, min Gad, hvilket jammerligt Tøi har De der solgt. – klagede en Kjøber for Fabrikanten. - Tobakken roser sig paa Omslaget og stinker dog ganske infamt. Fuldkommen rigtigt, – giensvarede Tobakshandleren Selvros stinker. Sandt Fyrsteligt. Jntendanten hos lagde, for at indsmigre sig hos Fyrsten 7 sin Herre, en Liste for ham, paa hvilken han havde navngivet flere gamle troe Tjenere, med den Bemærkning, at Hans Durchlauchtighed kunde undvære alle disse. Den høimodige Fyrste gav Hofsnogen Papiret tilbage med de Ord: "At jeg kan undvære disse redelige Folk, har jeg allerede for længe siden vidst, men veed De med Vished, om disse kunne undvære mig, Den bedste Ros. Hertugen af Marborough beundrede en i Slaget ved Hochstedt tilfangetagen Soldats skjønne Skikkelse og tappre Daad. Havde Dine Landsmænd havt 50,000 saadanne Mænd, som Du er, sagde han til ham – saa vilde denne Dags Seier ikke have været os saa let. Morblen, Mylord, – giensvarede Soldaten – saadanne Karle, som jeg, mangler os ikke, men vel en saadan Feldtherre, som De. Skindød. J den med den Dresdenske Abendzeit. følgende Wegveiser im Gebiete der Kun ste v. Wissensch. Nr. 32 d. A. fortæller en tydsk Officier, hvorledes han, som i Vinteren 1814 under en dyb Snee blev en Nat commanderet til en Fegining mod de Franske, blev i samme saaret, geraadede i en Skindøds Forfatning, derunder leed meget, og omsider reddedes. Han foreslaaer, og med Tegning afbilder, hvorledes bærelige Dødningkamre kunne indrettes til at anbringes over aabne Grave, indtil man var forvisset om at Døden var af gjort. Henriette Sonntag som Barn. Da offentlige Blade havde omtalt, at den højtprisede Sangerinde vilde ogsaa i Aachen give Gjæsteroller, skrev Bonasont, at det bragtes ham i Minde, at han i Aaret 1809 havde i bemeldte Stad hørt hende, med hendes Moder og en Søster, ved det dengang i Aachen spillende Ringelhardske Skuespillerselskab. De havde alle tre været klædte som Tyrolerinder. Denne Kunstnerfamilie ahnede den Gang ikke, at Datteren Henriette skulde naae det høieste Trin af lyrisk Fuldkommenhed, og vinde Ære og Rigdomme. Han ønsker, at hun med de sidste maatte holde godt Huus, og efter de franskes Ordsprog, garder une poire pour lasolk. (Ab.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Regnskab for Bombebøssens 3de Qvartal 1829.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
(Oprettet 1819 den 11te August.) - (See Skilderiet Nr. 57 for d. A.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Ved Bombebøssens Aabning d. 4de October 1838. r. S. 91 Rbd. 94 s. S. og T. 55 Rbd. 6 s. fandtes i samme Fremdeles blev taget til Indtægt: Fra Hr. Grosserer J. A. Wulff var indsendt . . 89 - 18 -der, i Følge et Forliig indgaaet imellem Skibs-Capitain Marcus, en og Borge Pedersen, m. fl., til ham ere erlagte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Fra Hr. Capitain Rohde, Havne-Capitain paa St. Thomas der af ham ved Subscription paa St. Thomas, og St. Jean ere indsamlede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Fra Hr. Justitsraad og Regjerings-Secretair, Pontoppidan der af ham ved Subscription paa St. Croix er indsamlet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Fra Hr. Skibs-Capitain Knudsen er indsendt. hvilke ere indkomne for nogle af ham i Vestindien solgte og til Fordeel for Stiftelsen udgivne Skrivter. Dhrr. Flagmænds og Søe-Officerers Bidrag. for sidste 1/2 Aar 182.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Admiral Browns Bidrag for samme Tid Ved Afmynstringen af Mandskabet paa Skibet Alexander, ført af Capt. Rabe, skienkede disse til Stiftelsen 11 Rupisolgt til For solgte Contraboger var indkommen Jaltr. S. 1852 - 90 – S. og S. 325 – 45 –
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Bombebøssen eier nu 1. Gaarden Nr. 16, paa Hjørnet af Dybensgade og Sqvalder, gade, der, efter Kjøbesummen for samme, med Tillæg af den senere indløste Bankheftelse, ansættes til Værdie rede Sølv 14,000 Rbd. 2. Jnventarium af Senge, Sengeklæder, Borde m.m., med Tillæg af Conferentsraad Bruuns sidste Gave. 3. Hofraad Meyers Legat i kongelige Obligationer, a 4 pC. . . . Sølv. 4. Hofraad Gersons Legat i Nationalbankobligationer, a 4 pC. 5. Den af Pastor Walther og Hustrue legerede Depositocasse=Obl., a 4 pC.hvilke Renter ere bestemte til strandede Søefolk. W. Moltkes kongelige Obligation, a 4 pC. 16. Grev 7. Den af det oeconomiske Velfærds-Selskab skjenkede Capital i Obligationer, a 4 pC. hvoraf 177 Rbd. 90 s. rede Sølv aarlig, indtil videre, ei kommer Bombebøssen til Indtægt. 8. Capital i Nationalbankobligationer 9. En af et Selskab af Venner skienket kongelig Obligation, stor 10. Af en Ubenævnt skjenket d. 28 Septbr. 1826 en kgl. Priis=Obligation. hvis Renter anvendes til et Middagsmaaltid d. 22 Marts 11. J Sparekassen. . . 12. Af Selskabet Holbergs Minde skjenket en kongelig Obligation. 13. Af en Annonym skjenket 2 Actier i Badeanstalten. . . Fra Hr. Jensen, Brygger og Dannebrogsmand, haver Stiftelsen i dette Qvartal modtaget 8te Tønder Øll.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Da Hr. Capitain Rohde, Havne-Capitain paa St. Thomas, for circa 15 Maaneder siden forlod Kjøbenhavn, modtog han fra Directionen af Bombebøssen Anmodning om, paa Øerne St. Thomas, og St. Jean at søge at virke for Stiftelsen. – Lignende Anmodning overbragte Hr. Capitainen til Hr. Justitsraad Pontoppidan, Regjerings Secretair paa St. Croix. De nævnte Herrers Jver for at virke til Gavn for Stiftelsen haver hos Embedsmænd, Plan tere og Handelstand mødt en Velvillie mod Bombebøssen, der er overgaaet Directionens højeste Forventning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Fra Hr. Justitsraad Pontoppidan haver Directionen modtaget, deels paa Vexel, deels som snart kan ventes, 600 Rbd. r. S., og fra Hr. Capitain Rohde er ankommen 1000 Rbd. r. S. og 161 Rbd. 2 s. Repr. For ved Lejlighed at kunne handle til Fordeel for Stiftelsen have de anførte Hr. i Følge deres Ønske modtaget fra Directionen 2 smaae Bombebøsser, samt Fuldmagt til at modtage, hvad fremtidig Goddædighed paa de Dansk Vestindiske Øer maatte give til Bombebøssen. Directionen for Bombebøssen d. 15 October 1829. M. Lütken. Langberg. Schack. L. Larsen. F. Duntzfeldt. T. Arboe. J. Møller. Wilse. Haberbier. In funere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Viri desideratissimi Birgeri Thorlacii Consiliar Stat. Profess. Ordin, in UniversiteteHauniens Equit. Ord. Dannebr. 7 d. VIII Octob. MDOCCXXII. aparator Bognis erit sinis dammorum, nando reentes Invida cessabit vis cumulare rogos, Hen iterum vulnus grave passa est, et sibi rap tum Egregium queritur Dania moesta virum, Sanctior intravit nullus quo templa sacerdos Musarum, nec quis munera sacra magis Puris tractavit manibus, cul rectus honesti Candidus et veri pectore sedit amor; Dulce cui semper pulchros agitare labores, Artibus et doctis vivere vita falt; Abstrusi fontis qui non expalluit hanstum, Nec timuit longa strenuus ire via; Cujus jamducum landes Europa locuta, Aterno meritum nomen honore colet. At calidis cineres lacrymis conspergit ademtiDicit et extremum tristis amicus ave. L. E.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-17
Kjøbenhavns Børs d. 16 October 1829. Hamburg 2 M. - a vista Mi Species 207 1/2. Specier solgtes til 12 Rbmk. 7 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler 2 Rbd. Sal. pr. 100 Specier Svenske Sedler 50 Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) 93 Rbd. Sedl. 90 i Banco. Dito Dito. . . . . Nationalbank-Obligationer. af Laanet 4 Febr. 1839.) 1023 103 Rbd. r. S. Dito Dito. ....... i Sedler. 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. 100 101 r. S. Renter pr. 6 Januar 6 pCt. norsk Laan - i Banco. ved Hambro & Søn. 4 pCt. nye norske Obligat. ved r. S. Dito lydende paa r. S. - i Banco. 4 pCt. Dito Dito. . . . . 4 pCtuopsig, norske Statsobligat. 62 1/2 Rd. Banco. 3 pCt. nye danske Obligationer, 69 1/2 70 L. Sterl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-20
Jndenlandske Efterretninger. J denne Tid er et smukt Gravmonument oprettet paa Garnisons Kirkegaard uden for Østerport. Tegningen er givet af Hr. Professor Hetsch.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-20
Monumentet bestaaer af en Støtte, med følgende Jndskrift: Georg Ludvig Greve v. der Schulenburg, Generallieutenant, Kommandant i Kjøbenhavn, Kommandeur for den kong. Livgarde til Fods, Stork. af Dbr., Dirmand, Ridder af den keiserlige russiske St. Georgs Orden, og hædret med den gyldne Kaarde for Tapperhed, fød d. 21 Mai 1755, død d. 29. Marts 1828. Samtidiges Kierlighed og Højagtelse satte dette Minde." Paa den ene Side af Monumentet er et Kors udhugget, paa den anden Side den Afdødes Vaaben. Ovenpaa ligger en Hjelm afbildet. Monumentet er omgivet af et Jerngitterværk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-20
J Viborger Samler Nr. 122 er den Beretning optaget som ogsaa i Skilderiet Nr. 82, S. 1307 læses, angaaende den Steen, paa hvilken Hans Thausen først i Viborg prædikede Luthers Lære. Følgende Tillæg er gjort: Til Forklaring herover bemærkes, at da Stiftsøvrigheden først i Aar 1817 fik Underretning om, at en saadan Liigsteen i Fortiden havde lagt paa Nørresogns Kirkegaard i Viborg, men senere hen i Tiden i Aar 1786, d.e, nu for 43 Aar siden, uvist af hvilke Aarsager, skal være bortsolgt og flyttet ud til Hinge Kirkegaard, blev Beslutning taget paa anførte Maade, at faae den tilbage til sin forrige Plads, og af Biskoppen tilbudet at bidrage til de Bekostninger dertil kunde medgaae. Men Aarsagen, hvorfor dette endnu ikke er skeet, har været, at der med den forlængst nedlagte Nørresogns Kirke først skulde bestemmes, enten den skulde nedtages, eller anvendes til andet Brug, og da dertil endnu hidtil ikke nogen Resolution paa de derom indgivne Forslag fra høiere Steder er erholdt, saa kunde denne Liigsteen ikke henlægges paa sit forrige Sted, førend den forventede Bestemmelse med Anvendelsen af Kirken toges, og Pladsen, hvor Stenen for Fremtiden skulde henlægges, anstændigen bliver planeret.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-20
J det følgende Nr. 123 af Viborger Samler bemærkes end videre at et Selskab, paa selve Reformationsfesten, i bemeldte Viborg traadte sammen, og subscriberede en Sum, hvis Bestemmelse var at anvendes til at reise Hans Thausen et Minde. Den omhandlede Steen skulde udgjøre en væsentlig Deel af Mindet, og samme anbringes paa Nørresogns Kirkegaard, efterat denne passende var beplantet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-20
Hs. Høiærværdighed Hr. Biskop Bloch, der var blandt dette Selskabs Medlemmer, corresponderede ogsaa med Vedkommende om Tilbageerholdelsen af benævnte Steen; men deels Betingelserne fra disse Vedkommendes Side, deels at Beplantningen ej strax kunde iværksættes, standsede Udførelsen af det paatænkte Minde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-20
Glædeligt maa det nu være at erfare, at Stiftsøvrigheden samtidigt har været betænkt paa noget Lignende, og de Hindringer hiint private Selskab traf, ville vist nu vorde hævede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-20
J Hr. Hempels fyenske Avis læses følgende indsendte Stykke: "Da Rugen i Aar, ogsaa den, der er bleven vel moden og kommen tør i Huus, falder blød og derfor ikke er meget god at male utørret, er det meget at ønske, at det maa blive almindeligt, ikkun at lade tørret Rug male til Meel til Brød, ligesom og, at det paalægges Bagerne ikkun at sælge Brød af tørret Rug. Paa Landet kan Tørringen beqvemt iværksættes i Bagerovne ne, efter at Brødene ere udtagne, ligesom man og i dem kan tørre Frugt, Humle og Malt m. m.; i Kjøbstæderne vil Rug vel i Almindelighed kunne faaes tørret hos Bagerne; ogsaa haves maaskee paa nogle Steder særskilte Tørre-Indretninger.