Berlingske Tidende, 1770-12-01
Efterretninger fra Skalholts Stift paa Jsland, af 17de Augusti 1770. 1) Om den almindelige Tilstand. Vinteren var over heele Landet, (undtagen Rangaaevalle Syssel ) hvor den dog ogsaa var temmelig tung, en af de allerhaardeste man veed, dog meest udi de Herreder, hvor Qvægsygen endnu ikke er kommen, nemlig Muhle, Schaftefields og Nordre Sysseler, saavel som paa den vestlige Kant af Landet, saa at de got Folk, som der boe, er nu ligge saa haardt tugtede med dette Riis, som de andre med det andet. Forskiællen bestaaer derudi, at de har got Haab med Tiden at forvinde deres Skade, og faae sund og god Art af de faa Kreaturer de har tilbage. Men hos de andre er saadant Haab saa got som forsvunden; thi nu gaaer denne Plage paa de fleeste Steder saa heftig, som den nogensinde har gjort: og maa de første sige i dette Tilfælde at være 2 Gange ilde faren, først med den Plage, som dem saa mange Aar har tvunget, og siden med det, at den Skade, som de andre nu har taget, rører dem ligeledes storligen: thi de har mistet derved den Hielp af Uld, Skind og Vadmel, som de hidindtil hos dem (endskiønt temmeligen dyr kiøbt) har erholdet. Gud allene veed hvad heraf vil blive, kanskee hans faderlige Hierte lader sig behage udi Naade at høre og bønhøre vores nu hver Hellig Dag fremkommende offentlige KirkeBønner, som nu overalt, efter Hans Kongel. Majestæts allernaadigste befaling ere indrettede. Fiskeriet var saa nær, som over alt, særdeles Sønder og Vester, et af de beste, men Virkning er paa mange Steder meget slet, saa at Folk knap har middelmaadig Gave af saa stor Velsignelse. For Aaret slegtede saa paa Vinteren, at langt ud paa Sommeren havde man meget koldt Veyr og saa got som vedvarende Frost, uden alleneste om Middags=Tiden; og paa de fleeste Stæder kunde man endnu intet Grønt see den 24de Junii, men siden har continuerlig Regn og meget graat Veyrligt vedholdet, saa at endskiønt Græsset er kommet til tarvelig Brug, saa er dog den beste deraf (nemlig Tadan) paa de fleste Steder fordervet, saasom den nu i Dag og efterkommende først kan indbæres. Il) Usædvanlige Tilfælde. a) Udi Strande Syssel er en Bondegaard afbrændt med alt hvad der var inde; de 5 Mennesker, som beboede samme Gaard, maa være døde af Røg og Qvalm, thi deres Legemer befandtes ubeskadigede. b) Den Gaard Oskholt udi Myhre Syssel er og ved Jldebrand lagt i Aske, med alt som der var inde, Mennesker undtagen alleneste, (som bestoed af 2 Familier temmelig talrige) hvilke ubeskadigede undkom, men saa got som nogne. c) Den fornemme Gaard Leiraae udi Borgefiords Syssel, hvor den kostelige Bygning som Hr. Amtmand Gislesen havde der opreyst, paa saa Timers Tid aldeles afbrændte, tilligemed mestedeelen af nu værende Gaardens Opsidder Hr. Laugmand Marcusens Midler og Effecter. Dette skeede Natten mellem den 13de og 14de December, da Laugmanden ikke var hiemme, saa Dagen efter, da han kom hiem, fandt han alting i en Aske Dynge, Folkene allene undtagen, som alle lykkeligen undkom. d) Udi Holum Stift siges og en Gaard at være afbrændt; alt dette meener man af Vaade Jld at være foraarsaget. II1) Dødsfald. Af fornemme Folk er ikke dette Aar (eller fra 1ste Augustii 1769 til Aarsdagen 1770) døde, uden alleneste Hr. Hogne Sivertsen, Emeritus Pastor og Præpositus, udi hans 78de Alders Aar. Hangjorde sig særdeles bekiendt med Oversættelsen af Hr. Pontoppidans Catechismus, hvilken Translation af det Danske i det Jslandske Sprog er ved Trykken Publico meddeelt No. 1746.