Aarhuus Stifts-Tidende, 1820-04-22
Den spanske Jnqvisition. Den nu i Spanien, som en Følge af Regieringsforandringen, igien ophævede Jnqvisition, er egentligen stiftet i det 12te Aarhundrede af St. Dominicus, som Pave Jnnojent III havde udsendt for at formaae de catholske Fyrster og Folkeslag til at udrydde Kiætterne, undersøge deres Antal og Beskaffenhed, og meddele ham Efterretning derom. Derfra Benævnelsen Jnqvisitorer, og Jnqvisition. Denne skiændige Tribunal formastede man sig til at kalde den bellige, il sancto officio Gienstandene for samme vare sædvanligen Kietterie, Trolddom, Fleerkonerie &c., og naar man vilde have Nogen styrtet, behøvede man kun at beskylde ham for een under denne Classe henregnelig Forbrydelse, hvilket næturligviis i Overtroens Rige var meget let. Folket frygtede denne saakaldte Ret saa meget, at Fædre overgave, deres Børn, Ægtemænd deres Koner og Herrer deres Tienere dertil. Fangerne bleve holdte saalænge i Fængsel, indtil de bleve deres egne Anklagere og selv forklarede deres Forbrydelser; thi man sagde dem hverken deres Brøde eller confronterede dem med Vidner. Saasnart de vare fængslede bare deres Venner Sorg for dem; thi de betragtede dem som døde, og de turde ikke søge om, Tilgivelse for dem, uden at udsætte sig selv for at blive fængslede som deres Medskyldige. De Fængsler, hvori de Ulykkelige indsværredes, ere rædsomme. De bestaae i af hvælvede Gange; i hver af disse ere fiirkantede Huller, i to Rader over hinanden, 10 Fod høie, hvortil man ikke kan komme, uden igiennem mange Omveie, paa det Fangernes Skrig hverken skulle høres eller nogen Dødelig bevæges til Medlidenhed. J de øverste Huller er der anbragt en liden Aabning med Jerngitterværk for, som et vagt Lys falder igiennem; de nederste ere ikke allene i gandske mørke, men ogsaa mindre. Muren er 5 Fod tok. Hvert Lukaf har tvende Dørre. Den udvendige er stærkt beslaaet med Jern, paa den indvendige er et lidet Vindue med to Jernrigler, igiennem hvilket Fangen faaer sin Føde. Naar en Fange saaledes har siddet fængslet i nogle Dage, lader man ham igiennem Fangevogteren vide, at han kan forlange et Forhør ; men Vogteren maa anstille sig som han gjorde det af egen Drivt og af Medlidenhed, thi det er en Grundsætning hos Jnqvisitionen, at Fangen selv maa begiere at komme i Forhør. Jnqvisitorerne lade nu som de ikke kiende ham, spørge hvo han er, hvad han begierer a. De Anklagede faae vel et Slags Advocat, men denne har i Forveien Aftale med Jnqvisitorerne, og bruges kun til at afliste ham en Tilstaaelse. Vidnernes Navne faaer han ikke at vide, og, efterat han har siddet nogle Aar i Fængsel, og er blevet slæbt fra Forhør til Forhør, leverer man ham Brudstykker af Vidneforhøret, hvoraf det, som han kan kiende Vidnerne af, er udeladt. Ligeledes er det, som kunde være ham til Fordeel, udeladt deraf. De Torturer, denne Helvedsret betiener sig af, ere ialt 14, men af trende Arter, Strikken, Vand, Jld. Strikketorturen bestaaer i at Jnqvisiten vindes i Veiret paa en Bænk, bunden om Haandledderne med smalle men stærke Snore, som ere fastgjorte under Loftet, hvorpaa Bænken pludselig rives bort, saa Jnqvistten bliver hængende i Snorene, der trænge giennem Hud og Kiød indtil Benene; ogsaa havdes en Vippe, hvorpaa den hellige Rets Offere bleve bundne med Tarmestrenge over Vrister og Haandledder, hidsede høit i Veiret, hvorfra man nu lod dem pludseligt og voldsomt dumpe ned, dog uden at naae Jorden, hvorved Arme og Been bleve revne ud af deres Ledemode. Vandtorturen bestaaer i, at den Ulykkelige bliver fastbundet i et Trug, et Linklæde spændt over dens med Magt opspærrede Mund, og nu ovenfra en tynd Vandstraale stillet lige i Munden, som lidt efter lidt trænger Lærredet ned i Hals og Bryst, naar da den Piinte næsten er qvalt, drages Klædet ud, farvet med Blod, og dette gientages, saalænge som det uden netop at døe, er for Jnqvisiten mueligt at udholde. Ved Jldtorturen, som er den strængeste, indgnider man Jnqvisitens Fodsaaler med Flesk eller andre let ildfængende Ting, og, saaledes udstrakt paa Jorden, lader man Fødderne, vendte mod Jlden, saa tænge steges, indtil han har bekiendt Alt hvad man vi vide. (Fortsættes.