Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-08-17
Hertugen af Bourbon har nu kjøbt dette Landgods, og man siger, at han har forbudt at læse videre Messe over den Afdøde, og at han vil lade Liiget, tage ud af Kirken og nedlægge i den tilstødende Kirkegaard. (Alle disse Begivenheder minde os om at man lever i en Tidsalder, hvori det Uventede passerer. – Jntet giør forresten for nærværende Tid mere Opsigt i Paris end den Russiske Minister Capo d'strias Ankomst; han er, siger Bladet Times, en af Ruslands første Statsmænd, uden at være Minister for det udenlandske Departement deeler han dog med Greven af Nesselrode, Bestyrelsen af dette Departement og sin Monarks Tillid, og begge Ministre vedblive desuagtet at være de bedste Venner. Han roses for at besidde en giennemtrængende Forstand, som en ægte Descendent fra det gamle Grækenland. (Man veed han er en Corfiot), Med stor Sagkundskab forbinder han et praktisk Blik, bedømmer Sagerne fra en høiere Standpunkt, og taler og dem med Klarhed, Bestemthed og Ziirlighed. Han er en Ven af Tidsalderens liberale Jdeer, og følger der sin Herres Exempel. Hans Reise til Jtalien var for hans Helbreds Skyld; men hans overordentlige Sendelse til Paris og London, uagtet Keiseren vil gierne beholde ham hos sig, maae have et vigtigt politisk Formaal, ogsaa har han afsendt, strax efter – En sin Ankomst, en Coureer til Petersborg. af Grevens Slægtninge Hr. v. Boulgari med sine Brødre ere ogsaa traadte i Russisk Tieneste; Hr. v. Boulgaris Gemalinde er den store Sangerinde som man sætter endog over Mad. Catalani. (Disse Grækeres Jndflydelse ved det Russiske Hof kan Man give Stof til vigtige Betragtninger. bringer forresten Greven af Capo d'Jstrias Sendelse til Paris i Forbindelse med Hertugen af Richelicus Tilbagekomst, uden dog videre at kunne opklare denne Statshemmelighed. - Om Congressen i Carlsbad hedder det nu fra Dresden: at man veed af en meget paalidelig Kilde, at der ikke egentlig vil finde nogen diplomatisk Congres Sted, men blot fortroelige Conferencer imellem Ministerne ved flere Tydske Hoffer og Tydsklands Anliggender, men som maaskee kunne føre til Resultater, som man nu ikke venter, eller som man forkort Tid siden ikke torde vente. At Kongen af Spanien har vægret sig ved at ratificere Tractaten om Floridas Aftrædelse var en ikke mindre uventet Begivenhed; ingen havde mindre ventet det end Tractatens Underhandler selv, Ministeren Don Onis; thi da man vilde raade ham i Paris, at opholde sig der saalænge under et eller andet Paaskud, indtil Sagen var bleven nærmere opklaret, saa var han saa forvisset paa sin gode Sag, og om de Tienester han havde beviist sit Fødeland, at man formaaede ikke at holde ham tilbage. Man har vidst at overtyde Kongen af Spanien om, at hans Ministre have overtraadt deres Fuldmagter; især beskyldes Marqvien af CasaYrujo, som er gift med et Nordamerikansk Fruentimmer, for mere at have paaseet Friestaternes end sit eget Lands Jnterresse. De Franske tilskrive den Engelske Minister Sir Henry Wellesley denne Forandring i Kongens Beslutning; da den var fattet blev Paastanden om Cubas Aftrædelse ogsaa opgivet. Kongen har imidlertid giort Friestaterrne nye Propositioner for at forhindre, at de ikke skulle understøtte Jnsurgenterne; hvorledes de ville optage denne Begivenhed vides ikke; man fortæller blot fra Washington, at Præsidenten forventes tilbage dertil, og at man bygger Orlogskibe paa 74 Kanoner af alle Kræfter. -