Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-06-22
Endelig ere Efterretninger ankomne til London fra Rewyork, hvorefter man meget har længtes. De vare ikke gode. Banken havde der suspenderet alle dens Betalinger; Bankerne i Boston, Albany, Baltimore og paa andre Steder fulgte Newyorks Exempel, og ligeledes de forenede Staters Bank i Philladelphia. Denne Handlemaade virkede ikke saamegepaa Kjøbmændenes Stemning, som man skulde formode, fordi Regjeringen eller Præsidenten har billiget de tre Fordringer, som en Deputation af Kjøbmænd fra Rewyork gjorde til ham i Mai, men som da bleve forkastede af ham, nemlig: 1) Sammenkaldelsen, af en overordentlig Congres til Washington paa den første Mandag i September i Anledning af store og vigtige Gjenstande; 2) Udsættelse med at betale Told afgifterne til 1ste October imod 6 pCt. Rente, og Tilladelse at betale med Papiir, og 3) Opsættelse med at betale Kjøbet af Landeiendomme med rede Penge. Efterdi den almindelige Forlegenhed er bragt til det Høieste har nu van Buren frivilligen tilstaaet, hvad han for en Tid siden afslog. J London har Efterretningen herom heller ikke vakt noget saadant Jndtryk, som man kunde vente af det Omfattende i Forholdsreglerne, og de, som det lader, i det Ringeste for Øieblikket uberegnelige Følger, som samme maa have. Kun de offentlige Blade og Journaler udtale sig forskjelligt om dette Anliggende. Edingburg Rewiew siger: At der aldrig vil blive nogen Sikkerhed ved Pengevæsenet, med mindre en radical Forandring foretages med Hensyn til Actier og private Banker. Der vil ellers vedblive en uafladelig Afvexling af Overflod og Mangel, enten en blind og ubegrændset Tillid, Penge i Mængde og en høi Cours, eller en almindelig Mistillid, faa Penge og en lav Cours. Følgerne af dette ere slemme, og lede til at gjøre al Handel og Vandel til blotte Speculationer af et Lykkespil. Det vil blive umuligt selv for de Allerklogeste at danne sig nogen tydelig Forestilling om deres Handelstilstand længere end for nogle Maaneder. Meget vanskeligt vil det ligeledes være for Alle, som et ere nøie bekjendte med alle Omstændigheder, at danne sig et nogenledes fuldstændigt Begreb om den pludselige og indgribende Virkning af denne uafladelige Stigen og Falden. For nu at frembringe et radicalt Middel herimod, er det absolut nødvendigt, at alle private Udstædelser af Banknoter maae undertrykkes, og at Papiirs sedler ikke maae udgives uden fra eet Sted, som skulde besidde fuldstændig Magt til at føre Control over det hele Pengevæsen, og at være ansvarlig for en nøie og fast Bestemmelse af sammes Beløb. Man vil altsaa betage Banken den Rettighed til at udgive smaae Banknoter istedetfor rede Penge, som den til af Regjeringen i 1797, og man vil ligeledes, at Overopsynet skulde anbetroes til en egen Committee af Bankens Directorer, og at en Repræsentant af Over- eller Underhuset skulde være tilstede ved alle Forhandlinger. Man klager over for mange Bank noter og over Bankens for store Sympathie med Handelstanden. Men naar denne Forandring skeete, vilde det Paaankede ophøre af sig selv. Den ansatte Repræsentant eller Commissair vilde Jntet have at bestille med Bankens Forretninger, uden naar denne vilde søge Udflugter og ikke holde sig til Statuterne og Directorerne vilde i dette Tilfælde befinde dem vel ved, at have en saadan Statstjener hos sig; the da vilde de være istand til at undskylde sig paa en ganske simpel Maade for alle Anmodninger og Begjæringer af Kjøbmændene ved at anføre, at Commissairen satte sig imod og tillod dem ikke at udgive Sedler.