Extraordinaire Relationer, 1737-12-01
Jtalien. Naar der giøres Ligning imellem den u-omskrænkede Magt, dend Pavelige Stoel og Regiering prunkede af udi de forbigangne Tider, og de Fortredeligheder, Petri Efterkommere nu tilføyes endog af sine egne Troens Børn og Catholske Sønner, kand vel ey andet siges, end at det Rommerske Hoffes gyldne Tider ere blevne til Jern. Den Hellige Fader har nu i mange Aar maattet ligge udi Dispute snart med de Keyserlige, snart med de Spanske, nu med de Franske og atter med de Portugiesiske Sardiniske og Neapolitaniske Hoffer, saa at dens Børn har vildet immer raade sig selv. Endelig har den ellige Stoel været saa lykkelig, at faae den med Spanien havde Dispute, som Aar 1787. som ved de Excesser, som de Spanske Tropper paa deres Marsch igiennem de Pavelige Lande udi seeniste Krig forøvede, var ad kommen til den Yderlighed, at ald Correspondence og ling imellem de Spanske og Pavelige Staater var forbi nu efter lang Mægling bragt til Ende. Conditionerne, paa hvilke dette Forliig sig grunder, ere vel ikke bekiendtgjørdte, men dog vides saa meget, at det er til Avantage for Spanien, som er given biefald i aldt hvad som er bleven paastaaet. Mand giør sig nu til Vien ey mindre Umage at blive Venner igien med Portugal, og haaber mand saa meget desto snarere der udi at reussere, som at den Portugisiske Gesandte, Pater Evero, efterat hand havde ladet sig forlyde at vilde forlade Rom, med alle sig der opholdende Lands-Mænd, har ladet sig over tale til der indtil videre at forblive, og siden den Tid har holdet adskillige Samlinger med de Pavelige Ministris, og for desto snarere at faae alting bielagt, skal Paven have samtykt at tillegge Patriarchatet til Lissabon Cardinals Værdighed for efterkommende Tider. Kongen af Sardinien vil ey være den eniste lydige Søn, og som dend Dispute, der er begge Hoffer imellem er med de ældste, saa siunes den at være vanskeligst at faae bielagt: Den har for det første varet siden den Ytrechtiske Fred; thi da Hertugen af Savoyen, Victor Amadeus, ved samme Fred blev declareret til Konge af Sicilien, og den Rommerske Stoel da vilde exercere sit absolute og Monarchiske Regimente over samme Riges KirkeSager, satte samme Konge sig med ald Magt derimod; hvilken Dispute siden den Tid blev varmere og meere hidsig imellem disse Hoffer ved adskillige Pavelige Lehns Prætensioner paa nogle Herskaber udi de Savoyiske Lande, som har forvoldt, at mand endnu uagtet ald af den Rommerske Stoel gjorde Umage ey har kundet naae og treffe et Forliig De Tvistigheder, som vare opkomne med det Neapolitaniske Hoff, ere saa meget des lettere at afgiøre, som at Hans Hellighed, udi conside December Maaned, deration af Spanien indgaar alt hvad den nye Konge af ham forlanger. Til Venedig, lever mand endnu udi Uvished, om mand skulle forsøge sin Lykke imod Muselmændene, og give de Keiserlige Propositioner Gehør, til at brekke Freden med de Ottomanniske Porte, hvortil mand kunde have saa meget meere Føye, som at denne Staats Commerce og Søefart lider adskillig Overlast udi det Adriatiske Hav, hvorover Republiquen dog prætenderer saadan et Herredømme, som en Mand over sin Hustrue. Mand anfører alleene dette eene Exempel af den Action, et af Republiquens Skibe paa 30 Canoner nylig havde med et Tyrkisk Skib, som sig samme bemestrede, men blev dog omsider ved Hielp af et Venetiansk krydsende Krigs-Skib igien befriet. Dog sees ey endnu noget Tegn til, at Republiquen har Lyst at binde an med Ottomannerne, ey heller kand den erholde den Sikkerhed af Keiseren, som den forlanger for Risico og Omkostning, og er ey heller de Keiserlige Vaaben udi Servien og Bosnien saa lykkelige, at dennem derved kunde opvekkes Appetit til at fiske i de rørdte Vande.