Viborger Samler, 1846-07-18
Jndenlandske Efterretninger. Om det nylig emanerede kgl. aabne Brev i Arvesagen, yttrer Kbhp. Følgende: "Det er unægteligt et i enhver Henseende vigtigt Document, der saaledes er bragt til offenlig Kundskab for at berolige Monarchiets Befolkning og være dem til Veiledning i deres Betragtninger af Statens Fremtid. Det vil af de forskjellige Partier naturligviis blive optaget og udtydet forskjelligt. Slesvigholstenerne, som man vel skulde synes nu maatte være opløste, ville uden Tvivl kun modificere deres Bestræbelse derhen, at det nu for dem bliver saa meget mere magt paaliggende ikke alene at fastholde den bestaaende, anerkjendte administrative Forening af Hertugdømmerne, men at forøge den til en fuldkommen Sammensmeltning i alle Henseender. At det vil blive den danske Regjering vanskeligt, for ikke at sige umuligt, at forhindre disse, af de tydske Embedsmænd i begge Dele understøttede, Bestræbelser og deres Fremgang, er let at indsee, og saalænge det øvrige Danmarks indre Forhold vedblive at være saa lidet tiltrækkende som hidtil, vil der, selv ved de heftigste Demonstractioner fra dansk Side, ikke kunne skee nogen væsentlig Forandring i saa Henseende. Men idet Striden nu, forsaavidt den angik Arvefølgen, har tabt sin Betydning, vil man vel ogsaa fra dansk Side endelig komme til Erkjendelse af, at det nu gielder at vinde den folkelige Sympathi i Hertugdømmerne paa en anden Maade end den siden 1842 fulgte. Ovenstaaende Erklæring bortrydder tillige den hidtilværende Jndvending, der selv af Regjeringens Organ i de danske Stænder har været anført som en Hovedgrund til Ubetimeligheden i at træffe en Forandring i Forfatningen, og der bliver saaledes hverken fra dens eller fra Folkets og Stændernes Side noget til Hinder for længer at lade sig, ved Hertugdømmernes Forhold indbyrdes eller til Kongeriget, afholde fra at gjøre Forfatningssagen til deres Hovedbestræbelse. Det er derved saavel i Regjeringens som i Folkets Jnteresse, at det separatistiske og fortydskende Parti i Hertugdømmerne først vil tabe, ikke blot det i Arveforholdene hidtil havte falske Retsskin, men ogsaa sin moralske Betydning, idet først derved Tiltrækningskraften til Danmark bliver saa overveiende som kun Jnteressen forde sig udviklende friere Samfundsforhold kunne gjøre den." Fædrl." bemærker i Anledning af Kammerraad Drewsens Fratrædelse fra Stænderne iaar: "Saaledes er da rimeligviis nu et offentlig Livs Bane sluttet, der var hæderligt som Faaes, der altid var helliget folkelig Friheds og borgerlig Ligheds retfærdige Sag og aldrig undlod at yde nogen god og fædrelandsk Stræben kraftig Bistand. Navnlig er det da den danske Bondestand, der i mange Aartier har været vant til at ansee Drewsen for sin Lærer og Leder, for sin Forsvarer og Ordfører, som med Sorg vil modtage dette Budskab; thi det er ogsaa vist nok, at den endnu ikke har fundet Nogen imellem sine Medlemmer og Repræsentanter, der paa een Gang har levet saameget i og for den, der saaledes har forstaaet og arbeidet for dens Tarv i alle dens Livs Retninger, som han, og at den vil have vanskeligt ved at finde hans Lige, medens den dog endnu har en haard og lang Kamp at gjennemgaae, inden den med Sandhed kan siges i alle Henseender at staae lige med sine Medborgere".