Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-04-22
J en anden, endnu mere interessant og vigtig politisk Artikel fra Berlin, hedder det: at imedens det nordøstlige Europa erholder ved de tre Magters conservatoriske Bestræbelser en stedse meere regelmæssig Tilstand og de gunstigste Resultater af de indsigtsfuldeste Statsmænds fælles Bestræbelser lade sig forvente (dette maae være sag med Hensyn til Polen; thi de Tydske Forbunds stater høre da ikke til det nordøstlige Europa, saa befinder sig det sydvestlige i en meere eller mindre aabenbar Giæringstilstand, hvis Udbrud bliver kun hist og her forhindret ved udvortes Omstændigheder. (Dette er vel sandt og det ermeget at beklage; men man maae dog ogsaa være saa billig at tilstaae, at denne Giæringstilstand, er ikke heller ganske uforanlediget; i nogle Lande har den civile Administration været høist maadelig; i andre staaer Religionvæsnet paa en sørgelig Fod. Naar man i Henseende til dette aldeles ikke vil nærme sig til Fornuften, holder fast paa forældede Fordomme, vedbliver at soutinere de fra gamle Tider af indbragte Vildfarelser, svækker det moralske Princip, som maae være enhver Religions Grundvold, saa kan det ikke være andet end at Vantroe, Ligegyldighed ved Religionen, moralsk Fordærvelse og de deraf følgende Uordener i Menneskelivet maae fremkomme, og hvormeget er dette ikke Tilfældet i Jtalien, Spanien, Portugal, og Frankerige?) Det faaer bestandigt mere Udseendet af, som at man paa hiin Side af Rhinen soutinerer denne Tingenes Tilstand for stedse mere, at knytte de sydvestlige Lande i Europa til det herskende System i Frankerige. (Man kan tilføie i England med. At danne en politisk Magt i Vesten af Europa, som i fornødent Fald kan giøre den i Østen Modvægt, er upaatvivleligt begge disse Staters Formaal.) Revolutionaire Bevægelser, udgaaende fra de laveste Classer, kunne allene faae et Udfald, som kunde harmonere med Demokratiet og Jakobinismen, og ville vel ligesaalidet behage Magthaverne i Paris, som i andre Hovedstæder, allene synes en total Difference at finde Sted i Maaden hvorpaa de kunne forebygges. Man troer nemlig paa visse Steder at kunne modarbeide de demagogiske Jntriger ved en Bevægelse ovenfra; det vil sige ved Middelstanden (Tiers Etat; et System som aldeles passer til Borgermonarkiet), og saaledes at støtte de dynastiske Jnteresser paa vor Tidsalders constitutionelle Former (de Doctrinaires System i Frankerige. Saa urigtig som denne Beskuelse end kan være, saa bliver dog alleslags Drivefiedre satte i Gang, og selv nye stiftede Familieforhold benyttede dertil. (Ere Operationerne sydfra blevne en Torn i Øinene hvor man havde troet, at have paa det bedste stoppet Adgangen for dem nordfra?) Lige saa livfuld, som Coureervexlingen er imellem Paris og Madrid, er den nu bleven imellem Paris og Neapel; i hvis unge Monark man formener at have fundet et Støttepunkt. Hvad Underhandlingerne med dette Hof angaaer, saa angiver man tre Hovedpunkter: først Formælingen af Hertugen af Orleans med en Neapolitansk Prinsesse, og heri synes man at være rykket vidt fremad, hvorved alle Rygter om saadanne Underhandlinger i Berlin og Stuttgart denfalde (hermed er kommet saavidt, at der skrives fra Toulon, at en Neapolitansk Fregat forventes dertil med en Gesandt, som skal hverve om de Franskes Konges Datters Prinsesse Marias Haand for Vicekongen af Sicilien, og at to Franske Fregatter skulle afgaae i samme Anliggende til Neapel med en Gesandt ombord for at anholde om en Brud for Hertugen af Orleans. Men hvorfor er den Neapolitanske Kongefamilie reist til Rom, Mon Gregor den 16de skal vindes for de Principer, som soutineres i Ancona?) Det andet Punkt angaaer Forberedelses-Forholdsregler til at indføre en Constitution i Kongeriget begge Sicilierne. Hvorvidt denne Plan vil lykkes kan endnu ikke med Sikkerhed afgiøres. Vistnok er man der i de høiere Regioner ikke ganske ugunstigt stemt mod det farlige Spil med liberale Jdeer (unægteligt farligt naar ikke Spillet er tilstrækkeligt baseret) og flere Omstændigheder hentyde paa Frankerigs tiltagende Jndflydelse og at man trækker sig tilbage fra den Østerrigske Jnteresse. Vel blive ikke Politieministerens, General Carrellos, og Udenlandskministerens, Fyrste Cassaros, gode Grundsætninger bestredne; dog have begge i den nyere Tid lagt en kiendelig Hengivenhed for Frankerige for Dagen, og givet efter for Jndvirkningen fra dette Land, hvorved det liberale Partie i det Stille understøttes. Betænker man tillige Tilbagekaldelsen af saamange politiske Flygtninge, for hvilke især en høi Dame, som uafladelig staaer i Correspondence med hendes ophøiede Neven, interesserer sig paa den meest deeltagende Maade (skulde denne Dame være de Franskes Dronning?) ligesom den derfor anbefalede Befordring af Muratisterne (et Pendant til de Spanske Josephinos eller Afrancesadoz) til Statsembeder, og den med dette Aar udløbne Capitulation med Schweitzer-Regimenterne, hvis Fornyelse er ikke til at forvente, saa kan man see vigtige Begivenheder i det sydlige Jtalien imøde (Man kunde ogsaa formode det af de Dispositioner, som tages i det nordlige: Saaledes fortælles, at den 5000 Mand stærke Garnison i Verona forstærkes med 10,000 Mand fra det Østerrigske, og at der arbeides stærkt paa Fæstningsværkernes Jstandsættelse; at Jndvaanerne i Genua ere opfordrede til at aflevere deres Vaaben i det Kongelige Tøihuus under Trudsel af haarde Straffe, at man selv i Toskana har faaet en Frygt for Giovine Jtalica og Almueoplysningen.