Norske Intelligenssedler, 1764-01-18
Pro Memoria. Smal Hans i Jntelligenz-Sedlerne No. 3 og 4, udøser hvad der ligger paa Hiertet; om Handelsmænd og Haandverkerne. Curieux Sman Hans giver samme Caracter af Tant og Sandt; stridig imod hinanden. Tvende Tunger i Munden. Erfarenhed lærer Forstand, Men hvad Smal Hans har deraf, naar om de Handlende skrives saaledes, som skeet er kand de Handlende best skiønne om. Jmidlertiid udvises at SmaHan og Anmerkere, som er vel Een og den samme, ej har været eller er oplært i Handlingen, hverken i de forrige eller nyere Tider, i enten af de 3de Classer, men derudi er ukyndig, og hans Begreb derom, er, som han selv kalder sig: Smal! Et Smal Begreb maae han have naar ikke vides saa meget, Skræder bliv ved din Syenaal; Skoemager ved din Læst, og Smal Hans bliv ved Eders Metie, indtil J faae lært noget Retskaffen, og kommer til et ret Maal af Eders Lærdom. Er J ingen Handelsmand, Kiøbmand, Kræmmer eller Høker; ingen saadan Mand, som paaligger at regiere Staten, Pas paa Eder Selv og befordrer Eders Embede! J hvem J end er, og hvad J end er. Søg heller at lære af andre, end undervise andre, uden i Tilfælde, J. er, paa gammel Norsk. Skolemester, nyere Talemaade: Præceptor, nyeste Informator, højeste: Hofmester. Er det saa, Lær først at kiende Eder Selv, Undersøg om J forstaar og befordrer hvad Eder paaligger, og hvorfor J oppebær Kost og Løn. befinder J derudi ei at være fuldkommen, anvend Eders Spare Tiid, af yderste Ævne, til at opnaae samme; thi uden des, maae enhver censurere: at J er en udygtig Tiener, og den som har betroet Eder sine Børn, er brøstholden, og Børnene i Tiden faae Aarsag at vantakke Eder og savne den Lærdom som de burde have haft, og J har nydt Betaling for, og forinden J er perfect i Eders egen Stand, har J ingen Honneur og kand have des om at reformere andre Stænder i Staten. befinder J, at J skriver en god Haand, regner vel, er vel funderet i Studia, tilfulde forstaar fremmede Sprog; saasom: Tydsk, Engelsk, Fransk og Jtaliensk, a. Geographie, Geometrie, Mathe Haar Kyndighed om Videnskaber: matique, Bogholderie og saa videre, samt kand fornægte Eders Hoved Passioner, og med Sindighed, uden Pedanterie, lære saadant fra Eder, da er J beqvem til Eders Embede, og er J da tillige Patriotisk og Vel Velsindet for Landet og Landets Jndbyggere, da applicerer samme med Kierlighed og Flittighed, ikke allerne paa de, som J haver under Information, men endog paa andre unge Mennisker udi Eders frie Timer, da det er baade nytteligere og lettere at danne Mennisker fra Ungdom af, til duelige Membra, end reformere Staten efter Læsning og egne fattede Meeninger og Jndbildninger, uden Erfarenhed og Undersøgning, allerne for at have Materie at skrive om, og erhverve sig Navn af Skribent. Jal Eier J, foreskrevne Videnskaber og Egenskaber, og er vel intentioneret til Publici Gavn, kand J, og saadanne, ikke paa nogen Maade bedre vise Publico, Deres Pund, eller befordre det almindelige Beste, end holde publique Skole eller Collegium for brave Folkes Børn, fra 10 a 12 Aar gammel, imod convenable Betaling, da, i Bye og Bøgd, heele Landet over, er Mangel paa slige Folk, og Jeg veed ikke at kunde give een, i saa Maade herværende Person, Navn. Smal Hans og Anmerkeren, Eftertænk og overvei, om dette er Tant eller Sandt: Folkes Omstændigheder forandres i Tiiden. Een Præceptor i forrige Tiider, førte sig op som en Tienere, havde liden Løn, førte sig tarvelig op, holdt Tæring efter Næring, viste han var en Underdanere, stod nederst i Stuen og fremstilte sin Tale og Geberder med den Ærbødighed, ham tilkom. Nu værende Informatorer (NB) i Almindelighed, bilder sig ind, at være Jevngod med Principalen, fordi de haver bladet udi nogle Latinske og andre Bøger, uagtet hvad De kand og hvad de lære fra sig til Nytte, og hvorledes end, Deres Gemyts Tilbøielighed er, vil være øverst i Stuen, taler i alle Materier frit (NB) der i forrige Tider blev udtydet at være næsviis, vil have det første og sidste Ord, forcere Principalen til at gjøre meere Honneur af Dem, end De selv udviser, fordrer besynderlig Opvartning under Hoffærdighed at De er noget, og tør udlade sig med ej er een Tiener, men frie, ej regnende: De tiener for god Kost og Løn. Ulig, imod forrige Tider a. Saadant kand anledige Eder til anden og bedre Tænke og Skrivemaade om andre Stænder, end J udfører i Jntelligenz-Sedlerne No. 3 og No. 4. Som det nu er med denne ommeldte Stand, saa tænker Jeg, det er med Militaire, Geistlig og den Civile Stand hvorunder Kiøbmandstanden, er, at Folkes Omstændigheder forandres i Tiiden. Det Beste i mine Tanker var derfore, at naar der udfordredes: At noget skulle udføres til Forandring, at saadant skeede fra enhver Etat, til Regieringen og an anordnede Øvrighed til Deres Sentiment og Censur, da det er at formode, at kiender enhver ikke sig selv, sin Stands Fordeeler, til sin og det almindelige Beste, og de slette Følger af samme, kand De mindre være Kyndig om Andres; altsaa, naar han i saa Tilfælde om andre Stænder skal udføre noget, har det ingen Sammenhæng, og medfører fleere Urigtigheder end Urimeligheder. Smal Han og Anmærkere! i hver er befordrer Eders egen anmeldte ædle Dyd, Kiærlighed til Fædrene Landet, og lærer ikke allerne til Fuldkommenhed hvad Eders Embede udfordrer, men endog hold offentlig Skole og Collegium og underviis Landets Ungdom udi det samme, og endelig lad af den Last, at skumle om det som J ej er oplært udi, og ikke forstaar. J angriber med besynderlige Skrivemaader og fingerede Regninger de Handlende: Kiøbmænd, Kræmmere og Høkere og vil have indskrænket samme, for at faae bedre Priiser, som statueres ere for høje, og at derpaa haves for meget Fordeel, uden at betænke, at nest Bonde-Standen er Kiøbmand-Standen den som maae opholde alle andre Etater og Staten, Kiøbmænd, anseer J for at være som handler i stort: For Dem tager Hatten af, og gaar forbie, som er Eder best tienlig; thi ellers kunde vente til Replique. Den Naar vil tale om det han ej forstaar, men vil afgiøre det med Kræmmere og Høkere, følgelig vil J have dennem indskrænkede. For maadelige Kiøbmænd og Kræmmere som bliver i alle Begivenheder paalagt Skatter og Ombuder meere end store Kiøbmænd, i Proportion af Handling og Fordeeler, samt frem for Høkere, som unddrager sig derfra, foregivende de ere ikkun Høkere og neppe kand skrive deres Navn, udføres dette. Altsaa skiønnes deraf, at saadanne Kiøbmænd og Kræmmere ere høist fornøden. Jndskrænkelsen af Deres Tall er ingen beføjet at stræbe efter, meere end De selv, samt ønske sig Veien ret blev beskiært for de mange utallige, som præjudicerer Dem, uden Ydelse af Skatter og Befrielse af Ombuder, samt Jndretning af bekostelige Gaarder i visse Gader, som Deres Handling udfordrer. Saalænge Regieringen finder for godt at tillade Udenrigs Kram at indføre, er det og høist nødvendig, at Kræmmere er til, som udi Udenrigs Kramer oplært, for at have samme fra de rette Stæder, første Haand giørlig at De igien kand give beste Kiøb muelig. Mængden af Kræmmerne i Landet er snarere Aarsag til Priserne paa Udenlandske Vahrer, maae declinere end montere. Ere nu Vahrerne høie i Priiser, maae dertil Ufejl. ufejlbarlig være anden Aarsag, Jo meere der klages paa høiere Priiser paa Udenrigske Vahrer, jo meere bør Afsætningen befordres paa Jndenlandske Magazin- og Fabrique-Vahrer, hvilke sidste Slags eenhver af Magazinet og Fabriquerer er tilladt at kiøbe, endog i smaat: og Magazinet og Fabriquerne ere ei længere fraliggende enhver Jndbygger, end fra Kiøbmænderne. Jndenrigske Vahrer, hvis Priiser enhver er bekiendt, kand oplyse Jndbyggerne: Den ringe Fordeel derpaa tages, sluttelig, Udenrigske Vahrer sælges paa samme Maade; men at Priiserne stiger Udenlands formedelst Krig og andre Omstændigher, paa Vahrer, store Omkostninger medgaar, meere Told paalægges, end forhen, Coursen stiger, maae saadan med meere, være Aarsage til at Priserne i Almindelighed ere høje. Kræmmernes Gage, er den som kaldes Profit eller Overskud af deres Handling, til at ernære sig og sine, og udreede Skatter med videre. Nu er saadan ei allerne uvis men saare liden, og differerer meget imod hvad i forrige Tider haves haft, men Tiid og Omstændighed giør Forandring i det, som i andet. Naar een Tieneres Levemaade er forandret, følger det af sig selv en maadelig Kiøbmand eller Kræmmeres og maae være anderledes. Levemaaden iblandt Kræmmerne er efter disse Tiders Skik, nok saa tarvelig, i Proportion af Tienere, om ei mindre, mod forrige Tiiders Handlende, som lærer sig selv. De forrige Tiiders Handlende, imod nærværende Tiiders, ere temmelig forskiellige, og formeener Jeg Vægten i Profiten var glubsk hos forrige Kiøbmænd, som gotgiøres med Deres erhvervede Capitaler paa ringe Sorter, som Stemmet, Dantziger Stoffer, Tobak &c. da derimod paa mange Sorter nu, ingen Fortieneste er, følgelig, skal det blive en maadelig og slet Sag, at igiendrive de af Smal Han og Anmærkeres ugrundede, urigtige, fingerede Regninger, som han selv imod siger og Øiensynlig ere stridige. Considereres nu tillige, at Folk i forrige Tiider ikke vidste saa vel at bruge Penger som nu viides, kunde een Fattig som begyndte, faae Penger og Vexler nok, uden at svare Renter, nu ej uden Bant. Nærværende Tiders Kiøbmænd og Kræmmere udfordrer et ulige Fond, end i forrige Tiider, at handle med. Der maae haves nu 1.) Een Capital til Jndskud og i Cassa til at kiøbe Vexler og soutinere Credit med, at Financerne kand staae paa rette Fødder. 2.) Een Capital i een Kramboe af alle Sorter Vahre, at det Ene kand befordre Afsætning med det andet, og Endelig 3.) Een Capital, Capital, som overgaar de tvende første benævnte, udi Bøger, fuld at Smal Hanser, som gives Credit, deels i Honneur af Deres Betiening og Jndkomme, og deels for Vindings skyld, og naar Betaling skal præsteris, erholdes intet; Betaling loves Tiid efter Tiid af Gield bundne, omsider faaes intet, som med mange Domme og Skifte Forretninger kunde gotgiøres, som Aarsager, at mangen Kræmmere, sættes i den Forlæggenhed, at sælge oftere for ringere Priiser end hvad selv haves for med sine paagaaende Omkostninger, allerne for at faae Penger at redde sig af Labyrintet: Trudsel af Arrest, Stevnemaal, Dom og Execution, til total Undergang. Og stundom existerer saadan Uleilighed. Endnu meere, hvor mange formodentlig Tab træffer ikke ind, som en Kiøbmand og Kræmmer taaler, og er nødsaget at tie med, foreen Smal Hans ikke enten skal fornøje sig derover, eller for at conservere, Crediten, ved Haard over Søen, ved Legage, ved Bedervelse, ved Uldyrved Tieneres Uforsigtighed, ved Tyve=Haand, ved Tractement imellem paa Smal Hans, for at undgaae Bagtalelse af een Sk.... Tunge og Pen, og for ikke at udveje Hans Honneur og Credit paa Tungers Vægt skaaler iblant Folk, og andre Aarsager; hvorpaa, som og, at en Kræmmeres Aarlige Kramboes Beholdnings Beløb, giver ej af sig Renter, og at mange Penger af samme Beholdning i Tiden og ved Modernes Forandring, declinere uhørlig, Smal Han og Anmærkeren ikke har vidst at giøre Beregning, naar Han foregiver: at man maa være glad til endda om de vilde springe naar de hører klinge, og der giøres Beregninger til saa mange pro Cento. Smal Han og Anmærkere. Har J een Skilling, da tænk ikke med smaae Børn, at kiøbe al Verden derfor, spar Skillingen, lægg Eder efter Oeconomier, meere at øve end skrive derom, derved vinder J meere Yndest, er Exempel for andre, og fortrædiger ingen. Eftertænk det gamle Ordsprog, naar Narren kommer til Torv faaer Kræmmeren Penger; Kræmmeren, tager mod alle de Penger han kand faae, som de og bør, den mindste med meste Skilling, og førend han lader nogen fra sig springe, han imodtager hvad som kand klinge, naar antagelig Bud skeer. Regi ringen i vores Land, paa denne Byes Øvrigheders Forestilling, har for nogle Aar siden fundet for godt at forøge Kræmmernes Tal, ikke allerne ved at anordne Boesiddendes Land=Kræmmere, men endog tilladt enhver her i Byen, uden Forskiæl, at vinde Borgerskab paa Høkerie, Høkkerie, og efter 7 Aars Forløb er forundt Frihed, at forandre Deres Borgerskab til Kiøbmand, og handle som største Kiøbmand og beste Kræmmer i Byen; des uagtet, tør J proponere: at indskrænke Kræmmer=Lauget. Smaal Han vil J nu endelig være Patriotisk, og indskrænke Kræmmer=Lauget, og en unde Kræmmerne nogen Profit, har J og enhver dog frie Adgang dertil, naar J ikke vil iføre Eder andre Klæder og ikke eede og drikke andet end hvad som fabriqueres, virkes og avles i Landet, og J vil kiøbe samme for Contant fra Magazinet; Fabriquerne og første Haand; og ved saadan Leilighed kand Kræmmeren ei samle 1800de Rdlr. hver Aarlig Jndkomme af Smal Han og Anhænger, og ved saadan Klæde=Dragt kand Smal Hans viise hvad han virkelig er. Følgelig maatte Kræmmerne indskrænkes og undergaae; men hvad Fordeel det vilde blive for Landet, vilde Tiden lære og Jeg ikke befatter. Smal Hans og Anmærkere! J allegerer Oeconomiske Tanker til høiere Eftertanke og paaberaaber Kræmmere, ere alle brændte med et Mærke. Bogen er vel skreven og fornøjelig at læse. Autor statuerer ikke alt at være nogen Regel, men allene Hans Tanker ere saa, derfore indstiller samme til høiere Eftertanke, Ord er et, Gierning et andet. Hierne-Spind er et, god Effect et andet. Dersom Regieringen skulle indrettes efter enhver Politisk Kandestøber hvad da, dersom J og de mange som nu skriver om Oeconomen skulle blive brændt med saadan Mærke, som meriterede, i Følge deres egen Oeconomie, Orden, Videnskab og Øvende i Deres egne Embeder, blev ikke saa mange Skribentere og Oeconomien som nu, da enhver Skole=Bog vil reformere Oeconomien og Staten, og selv ikke kand holde Huus over Skillingen i Lummen. Mine Tanker gaaer did: at enhver bør først have fuldkommen Kyndighed om sit Embede og forstaae samme rettelig, førend han indlader sig med at mestre andre, og ingen skrive grundigere end de som har Erfarenhed om hvad som skrives, som jeg haaber finder bifald af Retsindede, Punctum Tiden er knap for mig til egne Handteringer, der er mig angelegen, saa ej videre kand ventes fra mig. Jmod Høkerne, hvoraf de fleeste, da de har været Laquaier, Kudsker, Bønder, Gaards=Drenge, Handverkers Folk &c. som kand lidet skrive, de fleeste neppe deres Navn, og hvis Tal overgaar omtrænt trende Gange Kiøbmænder og Kræmmernes, ere af føre Kræfter, bliver vel best for Smal Hans han indeholder med at skrive, uden han tillige. tillige vil med et blive usynlig; thi enten forstaaer de ikke Narrerie eller skyder saadan fra med Mund og Hænder til Udgiengieldelse. Og havde saadan mødt Smal Han og Anmærker, da der blev tænkt paa at d Biblioteker nu unyttig fyldes op med, havde skrive, og igientage be Tankerne formodentlig blevet indeholdt og Ven ei sadt paa Vapir. Hvad som befindes Tant og Sandt af Forestaaende, giver jeg SmalHans, Anmærkere med fleere at betænke. Jmidlertid er dette een Part, af een tusinde Vart, som billigen kunde siges og skrives mod Smal Hans og Anmærkere. Mons. RESOLUT. F. S. Kiærlighed til Fæderne Landet er Roesværdig, naar øves oprigtig og udi ret Orden; men heel Priisværdig, naar samme skeer for egen RegninDatum den 28 Januarii 1764. tillige vil med et blive usynlig; thi enten forstaaer de ikke Narrerie eller skyder saadan fra med Mund og Hænder til Udgiengieldelse. Og Hvor et nyt paatand og Anmærte, og de plep kante paa at o Opheteter og nytria tyldes en god, havde skrive, og igientage beTanterne forundet Minet udendidt og een er for Vo store og som vesindes Han og sandt at deeltagende, giver jeg smal Hans, Anmærkere med fleere at betænke. Jmidlertid er dette een Part, af een tusinde Vart, som billigen kunde siges og skrives mod Smal Hans og Anmærkere.