Viborger Samler, 1829-09-05
Da den fugtige Sommer og vanskelige Host i dette Aar har foraarsaget, at Rugen paa mange Steder er indhøstet meget fugtigt, efterat have spiret o. s.v., saa kan det være at befrygte, at Sygdomme, kunne opstaae af saadan Rug, naar man ikke ved Brugen deraf iagttaget en mere end almindelig Forsigtighed. Jeg vil derfor (i Overeenstemmelse med det Kongl. Danske Cancellies Circulaire af 19de April 1800) advare Almuen om det Skadelige ved samme og tilraade saameget som muligt at iagttage følgende Regler: 1) J Laden bør skaffes saamegen Trækvind som mulig for at faae den der liggende Sæd til at ud dunste det meste mulig. 2) Den tærskende Rug skal nøie renses fra al Ureenlighed, især fra Brandkorn og Klinte. Begge Dele skilles let fra Nugen, ved Kastningen paa Loen, (da de ere lettere end Rugen) eller ved Sold. 3) Naar den aftærskede Sæd er reen, eller vel renset, men fugtig eller blodere end vel modent og tør indhøstet Korn bør være, da skal den lægges paa et Loft tyndt udspredt, at den kandtørres godt igjennem af Luften; den bør ofte fastes for at den understliggende kan komme oven paa og o saa tørres. Jo længere man kan lade den saaledes ligge paa Loftet inden den males, jo bedre, 4) Er man nødt til snart at bruge saadan vaad indhøstet Rug, da skal den tørres først inden den males. Tørringen kan skee, enten i Bagerovn, hvoraf Brødet nylig er udtaget, eller paa en Kølle. 5) Saadan Rug maa males finere end ellers, thi den er overhovedet mere tykskallet og rigere paa Klid. Derfor bør den og være godt tørret i Forveien. Man gjor vel i er at lade male for stort Forraad paa eengang, og hvad der er bruges strax bør omrøres et Par Gange om Ugen. 6) Det Meel, som ei bruges strax, maa gjemmes paanet ret tort Sted, ellers bliver det snart oret, og godt er det om man tørrer det noget paa en Kølle eller i en Ovn inden man bager det. Hvad det derved spinder i Vægt, er dog er tabt, da det bliver saameget drøiere. 7) Naar man vil lægge Dig deraf, skal man tage mindre Vand dertil end til andet Meel. Kan man blande Meiet med en Deel, saasom Halvdelen af Meel af velhøstet Rug, eller af det forrige Aars Afgrøde, da gjør det Brødet meget bedre. Det er og godt, at blande en Trediedeel godt Bygmeel deri, det giver bedre og lettere Brød. 8) Man skal tage god skarp Suurdeig dertil og noget mere end ellers. Man bør og tage dobbelt saameget Salt, som ellers, paa hver Skjeppe Meel en god Haanfuld. At ælte Kommen i Deigen, giør den og sund og mindre opblæsende. J det Tilfælde at Deigen af saadant Meel ikke vil raske sig godt, saa er det gavnligst og uskadeligt for Sundheden, at hænge en Pose med god Bøgeaske, en god Haandfuld for hver Skjeppe Meel, i det Vand, man vil bruge til Deigen, medens det varmes, og naar Vandet skal bruges, tage Posen bort og hælde lidt Brændeviin i det. Derved hæver Deigen sig bedre end ved Suurdeig alene. 9) Naar man skal ælte Deigen op igjen, gjor man vel i, at tage ret tørt Meel, helst af forrige Aars Afgrøde eller Meel, som er vel tørret paa Kølle eller Ovn ogsaa gjennemarbeide Deigen stærkt, og gjøre den saa stiv som mulig, lade den saa faae megen Tid at løfte sig, og ikke ile dermed til Bagerovnen. Brødene maae ei slaaes meget store eller tykke op, thi da bages de ei saa godt igjennem og muldne let. Ei heller maae man bage for mange hver Gang, thi da skimler de let og blive end usundere. 10) Ovnen maa ei være for heed, thi da faae Brodene kun en haard Skorve uden paa og blive raae inden i. Den maa hellere være forlidt varm, thi da bages Brodene igjennem. Ovnens Hede pro ves bedst, ved at lægge en Haandfuld Meel i Mundingen; bliver det strax sort da er Oven for heed, bliver det ved at være hvidt, er den ei varm nok, bliver det bruunt, da er den tilpas varm. 11) Hvo som maa spise af saadan daarlig Rug, skal, saavidt muligt, ikke spise det bare Brød, men dertil helst Flesk, Smør og deslige fede Ting, og tillige Melkemad Grød, Kaal, Ærter, Roer, Kartofler og alle Slags Havesager, især Log. 12) Skulle desuagtet Sygdomme opstaae af saadanne fugtige Kornvarers Brug, er det af Vigtighed, at forekomme deres fuldkomne Udbrud, ved strax at søge en Læges Hjælp; thi overladte til dem selv, blive de let farlige og dødelige. De første onde Virkninger, som vise sig af saadan fordærvet Korn, ere: Qvalme, Brækning, Trykning i Underlivet, især under Hjertet, Hovedsvimmel, undertiden Durkløb, der endog kan blive dræbende; undertiden en stikkende, krybende Fornemmelse som af Myrer) der begynder i Fingre og Tæer, siden udbreder sig videre, og let ender med Krampeslag. Det bedste er i Almindelighed, strax at tage et Brækmiddel, og holde en sparsom Diæt, bestaaende af Grynsuppe, Vandgrød o. desl., og skulde Sygdommen ikke derved ophøre et Par Dage, da bør man ikke forsømme, at søge en Læges Hjelp.