Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-14
Deres Kongelige Majestæt har det under 22de Junii 1785 allernaadigst behaget at oprette et chirurgisk Academie, og den i mange Henseender vigtige Nytte, som denne Indretning allerede har stiftet, og som herfra udbreder sig over Chirurgi og Medici, er alt for bekjendt til at en vidtløftig Beskrivelse herom af os nedlægges for Deres Kongelige Majestæts Fødder. Men allernaadigste Konge, der findes endnu ved vor academiske Indretning en vigtig Mangel, som siden opkomne Omstændigheder, have opdaget os, nemlig de Studerende ved vort Academie unddrage sig alt for hastig vor Underviisning og Medvirkning, da de meget lettere kunne lade sig promovere til Dokfores Medicinæ, end de ved vor Academie kunne have den Louis *), som vilde, lig en anden Moses, opreise Lægekonstens Slange. Nocet dum repitexcelsus, salutaris hominum medicina. Om jeg Antonius Louis, som Haller, i sit Bibliotheca chirurgica, kalder ingeniosus et eloquens vir, var den første, som i Aaret 1749 vovede at skrive en Dissertation paa Latin, og offentligen at forsvare den paa Latin i den chirurgiske Skole i Paris. Den hele chirurgiske Verden skreg nu: "Alt er tabt, nu taler man Latin i den hellige Skole, ja man sagde det endog med samme Udtryk til Kongen. Kongen svarede saaledes meget treffende: "Ja, mine Herrer, jeg tilstaaer at det er meget slemt, men endnu værre er det, at de og forstaae Latin sammesteds! Lykke at komme i en Post, som hiin ikkun nogenledes kunne være liig i Ære og Anseelse: herpaa have vi i en Tid af næsten ikkun 1 Aar allerede havt 3 til 4 Exempler af Folk, som for største Deel ved chirurgiske Betjeninger have nydt baade Underviisning og Underhold, og som, saasnart de ikkun begyndte nogenledes at blive brugbare, bleve Doctores Medicinæ og derefter naturligviis ikke tænkte paa ved vort Academie videre at perfectionere sig. Den blotte Opmuntring af Doktor-Titel og den derved forventende fortrinlige Anseelse kunde ikkun være den eneste Aarsag til denne Forandring, og desto lettere give Leilighed dertil, da Æren visselig er en vigtig Opmuntring for flittige og duelige Folk, men denne Doctor Promotion, som den vigtigste Udmærkelse og Belønning for værdige Subjecter, endnu mangler os ved vort Academie. Vi bede derfor allerunderdanigst at Deres Kongelige Majestæt allernaadigst vilde afhielpe ogsaa denne Mangel, og allernaadigst sætte Academiet i Stand til, at værdige Subjecter kunne promoveres til Doctores Chirurgiæ, ligesom paa andre Steder er brugeligt, og at disse Doctores Chirurgiæ maatte nyde samme Rang og de samme Fordele, Frieheder og Rettigheder, som Doctores Medicinæ hidtil have havt, endnu have og i Fremtiden kunne faae – men da in husker ret kom de førend Deres Afreise herfra i Besiddelse af et høist interessant Skrift: H. storisk Forsøg over vort medicinske gen Doctor Chirurgiæ findes i Landet, saa bede vi allerunderdanigst: 1) At Deres Kongelige Majestæt til den Ende allernaadigst selv allerhøist vilde udnævne de 3 Professores Chirurgiæ Wilhelm Hennings, Alexander Kolpin og Frederik Christian Winslow til Doctores Chirurgiæ paa samme Maade, som slige allerhøistkongelige Doctor Promotioner ogsaa ved andre Faculteter i forrige Tider have fundet Sted, og derved allernaadigst fastsætte: 2) at enhver Doctor Promotion offentligen paa Academiets Auditorium skal foretages ved forsamlet Auditorium og hver Gang i Nærværelse af 2 til 3 Doctores Chirurgiæ. 3) At vel ogsaa fraværende værdige Candidater maae promoveres til Doctores Chirurgiæ, men ikke uden ved Leilighed af slig offentlig Promotion, og skal i saa Fald hele Academiet være ansvarlig for Candidaternes Værdighed og Fortjenester. 4) at disse Promotioner maae skee enten det latinske eller danske Sprog. 5) at ingen saa kaldet og paa flere Steder allerede afskaffet Jnaugural-Dissertation skal have Sted; men at Academiet i Særdeleshed skal see paa om Candidaterne have sande Fortjenester, og Duelighed, derhos om de ere i Stand til skriftligen at fremsætte deres Tanker (over hvilken Materie i chirurgisk medicinske Videnskaber der opgives dem, med den behørige Orden og Grundighed. 6) at det skal staae i Akademiets fuldkomne Frihed at beholde de Gamles ved mange Faculteter endnu brugende Promotions-Ceremonier, eller at afskaffe dem og at lade en solemmel offentlig Denomination og Proclamation være nok. 2) at alle Omkostninger ved enhver DoctorPromotion (de for Diploma iberegnede aldrig skal gaae over 50 Rdlr. hvoraf 10 Rdlr. maae regnes for Diploma, Pedellens og andre Betjenteres Opvartning, men de øvrige 40 blot rurgiske Friederich Wilhelms Jnstitut, af Dr. Preuss, Berlin 1819. Her har Deen god Kilde at øse af, og desuden er De jo ved skulle anvendes til Akademiets Bibliothek eller andre Akademiets ligesaa fornødne Nødvendig heder, men aldrig til Akademiets Professorum eller Promotorum egen personlige Fordeel. at endskjøndt Promotionen i det danske eller latinske Sprog bliver foretagen, Diplomata dog alligevel altid paa Latin skal udfærdiges og med Academiets større Segl saavelsom med Decanus's og øvrige Professorers Underskrift og Secretarii Paraphe være forsynede, hvorved Deres Kongelige Majestæt endnu allernaadigst tillade at 9) disse Diplomata paa ustemplet Papiir eller Pergament maae skrives, og saaledes maae udstædes. Denne for Akademiets Flor saa vigtige Sag anbefale vi hermed allerunderdanigst til Deres Kongelige Majestæts allernaadigste Bønhørelse og Approbation. Allerunderdanigst W. Hennings. A. Kølpin. S. Brieghel. Bodendick. Luders. Winslow.