JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-13
Aalborg i vore Dage er en ikke ubetydelig Bye, og skjøndt Handelen ikke er saa indbringende eller saa florerende, som forhen, saa prydes Hav men dog endnu af mangen smuk Skib, der hilste fjerne Kyster og derpaa lykkelig og med rig Ladning vendte tilbage til Fædrelandet. Det vil neppe kunde nægtes, at Aalborg af alle Jyllands Kjøbstæder har den meest udbredte og meest blomstrende Handel, Sildhandelen især er meget fordeelagtig, og Udskibningen af Kornvare er formeentlig ingensteds i hele Cimbrien saa betydelig, som her. - Staden Aalborg har et Slot, der beboes af Stiftbefalingsmanden og Amtsforvalteren; 2de Kirker, 2de Apotheker, i offentlig Stiftsbibliothek, 2de Bogtrykkerier og 1 Hospital. Blandt de mange ældgamle Bygninger, der findes i Byen, er især at anmærke Svane Apotheket, der er af usædvanlig Høide, og i mange Aar har trodset Tiden. Raadhuset er ogsaa en smuk og vel vedligeholdt 2 Etage Bygning; det har rummelige og lyse Værelser, og i nederste Etage, reenlige Arrester. Nogle Malerier, der hænge i Byetingsstuen og Magistrat salen, have nok ikke noget synderlig Fortrinligt ved sig. Blandt de flere gamle Reliqvier, hænger der i en lille Gang ved den sidste Sal, tvende rustplettede Bøddelsværde. Den mindre oplyste Almue er endnu i vore Dage villig nok til at troe, at disse Rustpletter ere foraarsagede af Bloddraaberne, der have farvet dem. Blandt Stadens øvrige offentlige Bygninger og Stiftelser, tillader den indskrænkede Plan blot endnu at anføre: Byens tvende Fattighuse, og Aalborg Kjøbstæds, som Aalborg, Hjøring Amters civile Sygehuus.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-13
Arbeidsanstalten i Skolegadens Fattighuus, er i den senere Tid bestyret meget heldig og lover de bedste Frugter, og Sygehuset er en ligesaa nyttig som uundværlig Stiftelse. Aalborg, der i saa lang Tid har været befriet fra de ødelæggende Flammer, har, som forhen anmeldt, mange gamle Bygninger; dog hæver hist og her sig et Huus, opreist efter Tidens Smag og Byggekunst, og saaledes, saavel som i flere Henseender, kan Staden hævde sin Rang blandt Jyllands skjønne og store Stæder. De smukke Forstæder, der ere udenfor enhver Port, og i de senere Aar ere betydelig forøgede, giver de Reisende en herlig og skjøn Jdee om Stadens Størrelse. Skjøndt i en skovløs Egn, næsten paa Jyllands nordligste Pynt, har Staden dog ogsaa sine Forlystelsesteder, hvor Jndvaanerne paa Helligdage og i Aftentimerne i den fri Natur kunde udhvile sig efter fuldendt Arbeide. Byen har brave værdige Mænd, der holdt det Umagen værd at plante for Eftertiden. Saaledes haver det ene Minde sig efter det andet, det ene Naturanlæg skjønnere end det andet, og Træ blomstrer ved Træ, for ved kjølende Skygger i Fremtiden at bringe Vandreren Vederqvægelse og Hvile. Blandt saadanne offentlige Spadseregange, nævner man: Frederikskilde, Almeenkirkegaarden og det nye Anlæg paa den saakaldte Skovbakke. - Det første Sted er om Søndagen meget talrig besøgt. Her finder man saavel Aalborgs galante Verden som den simplere Classe forsamlet. Venlig Munterhed hersker i alle Gange, og Musikchoret af det i Aalborg garnisonerende Jnfanterie-Regiment spiller undertiden (i den senere Tid sjelden) nogle enkelte Stykker. Anlægget er tæt udenfor Byens Vesterbroe; der er anvendt Møje og Omkostninger for at bringe det frem, og det er unægtelig, at det heldig blomstrer, og er en uskatterlig og herlig Forskjønnelse for Staden. Blandt det mere Jnteressante, der her kunde være Anledning til at tale om, bør man ei forbiegaae den smukke Borgerstøtte, der prunker paa en lille Høi for Jndgangen til Lunden; den vil stedse være et Beviis om Aalborggensernes Skjønsomhed mod deres fortrinlige og udmærkede Store. (Fortsættes.)*) See Støtten ved Frederikskilde", et Digt, udkommen 1821.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-13
Blandede Efterretninger. Om Napoleons Ophold paa St. Helena.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-13
Jrlænderen OMeare, Bonapartes Saarlæge paa St. Helena, har nyligen i London udgivet en Bog under Titel: "Napoleon i Landforviisning, eller en Stemme fra St. Helena; Napoleons Meninger om og Betragtninger over de vigtigste Begivenheder i hans Liv, ordrette, som han har yttret dem." Bogen bestaar af 2 Bind i 8vo, hvert paa 500 Sider. Foran det første Bind er et Aftryk af en skaaren Steen, forestillende Bon parte, som han var for Slaget ved Marengo, en Foræring, Forf. har faaet af Exkeiserinden. Derunder læses følgende Ord, som Napoleon har dicteret Gener. Bertrand ved OMeares Afreise: "Jeg beder mine Paarørende og Venner, at fæste al Lid til alt hvad Doctor OMeare vil fortælle om den Stilling, hvori jeg befinder mig, og det Sindelav, jeg nærer, hvortil er føjet Bonapartes egenhændige Ord ved en Fac simile: "Naar han seer min dyrebare Louise, saa beder jeg hende, at tillade ham, at kysse hendes Haand." Undertegnet, Napoleon, den 25de August 1818. De her meddeelte Efterretningers Ægthed vil Forf. bevise ved den Tillid, Napoleon har havt til ham, og ved Vidnesbyrdet af dem, der have været med ham paa St. Helena og ere nu vendte tilbage, og endeligen ved Maaden, hvorpaa han har samlet samme. Han talte nemlig selv saa lidt, som mueligt, men var en desto opmærksommere Tilhører; optegnede efter enhver Samtale, hvad han havde hørt, og søgte Oplysning, naar han havde mindste Tvivl om Meningen af en Yttring. Hans lange Ophold i Longood, og den Lethed, hvormed han kunde faae Napoleon i Tale, satte ham istand til at bringe Alt, hvad han ønskede, paa Bane. Paa denne Maade fremkom hans Dagbog. Som en varm Tilhænger af Napoleon harmedes han over den overvættes Strænghed, hvormed Gouverneuren Sir Hudson Lowe, behandlede sin Fange.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-13
Vi anføre her Kjærnen af OMeares Bog, der behandler sin Gjenstand alt for omstændeligen, til at den heel og holden kunde interessere danske Læsere. Som Overlægge paa Skibet Bellerophon, der optog Napoleon, fik Dr. OMeare strax den første Dag Leilighed til at tale med ham i det italienske Sprog. Da den franske Saarlæge ikke vilde blive hos sin faldne Herre, foreslog man, fra engelsk Side, O Megre, at paatage sig hans Post, som han ogsaa fandtes villig til. Han begav sig derfor d. 4 Aug. 1818 ombord paa Northumberland, der optog Napoleon og hans Følge, for at bringe dem til St. Helena. J de ti Uger, Reisen varede, blev Napoleon, efter den første Uges Forløb, temmelig fri for at vorde søsyg. Han kom sieldent om Formiddagen op paa Dækket, spiste Frokost Kl. mellem 10 og 11, og tilbragte en stor Deel af Dagen med at skrive og læse. Førend han spiste, pleiede han sædvanligen at spille et Partie Skak, og for Admiralens Skyld blev han vel en Time ved Bordet; han forlod da, efterat have drukket Caffe, Selskabet, for at spadsere med Greve Las Casas eller Bertrand paa Dækket, medens Admiralen og de øvrige endnu bleve een eller to Timer ved Bordet. Paa sine Spadseregange underholdt han sig hyppigen med saadanne Officierer, der kunde forstaae og besvare hans Spørgsmaale, især talte han ofte med Saarlægen Warden, hos hvem han forespurgte sig om de herskende Sygdomme og sammes Behandlingsmaade. Stundom spillede han ogsaa endnu et Partie Whist; men sædvanligen gik han mellem Kl. 9 og 10 til Sengs. - Den 16de October ankom Skibet til St. Helena. Synet af Øen havde noget Afskrakkende. Man havde i en Hast sat det bedste Huus i Jamestown i Beredskab for Napoleon, men Opholdet i denne lille Stad var ham, formedelst de Mange, der gabede paa ham, og hvis Blik han ikke kunde unddrage sig, saa undstaaeligt, at han strax den næste Dag flyttede til en Privatmands Landsted, for at blive der indtil den Bolig, man forfærdigede for ham i Longwood, var istand. Eieren af dette Gods, Hr. Belcombe, som Leverancen for den fremmede Gjæst blev overdraget til, var en elskværdig og gjæstfri Mand, der med sin Familie bestræbte sig for, at gjøre ham hans Ophold i deres Huus saa behageligt som mueligt. Napoleon var saa munter, at han bortsnakkede mangen Time med sine Huusfæller, spillede mangt et Partie Whist med dem, og endog legede med Børnene Blindebuk. Overalt nød man en temmelig Grad af Frihed, saalænge Admiral Cockburne havde Overopsynet. Han var alvorlig og kold, og Napoleon havde ofte klaget over hans alt for tørre Væsen, især kunde denne ikke glemme en Yttring, der var kommet ham for Øre, da nemlig Admiralen, den første Gang Exkeiseren, førend endt Taffel, var gaaet fra Bordet, havde sagt: Generalen har formodentligen ikke læst Chesterfields Breve, eller med andre Ord, han vidste ikke hvad Høfligheden krævede. Først siden efter erfarede Napoleon, at hiin var en Broder til den Cockburne, han i Hamborg havde ladet arrestere. Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-13
Kjøbenhavns Børs, d. 13 August. Cours. Hamb. 2 M. 247, a vista 250. Spec. 251. - Specier solgtes til 15 Rbmk. 1 s. Obligationer (med Rente fra 11te Juni 1822) 75 a 75 1/2. Nationalbank-Obligat. (af Laanet den 2 Februari 1820) 99 1/2 a 100 Rbdlr. r. S. (uden Renter) ell. 126 Rbdlr. Sedl. pr. 100 Rbdl. r. S. Norske Rigsbanksedler 11 3/4. - Svenske Sedler 61 s. - Disconto 6 pC. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-17
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. paa 80000 Ra Nittende Aargang. No. 66. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 17 August 1822.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-17
Naar vigtige Anliggender paa en sindig Maade blive dragne for Publicitetens Lys, som i Skilderiet Nr. 57, saa finder man Anledning til at glæde sig over, at saadanne Betragtninger fremlokke Eftertanke, hvilken, naar den styrer det Offentlige, aldrig vil kunne forfeile Maalet. Gjenstanden, der undersøges, er opkastet i det Spørgsmaal: Hvor skadeligt for Danmarks Agerdyrkning og Kornhandel det har været, ved en Commitee at samle og lade forhandle Kornvarer, Naar Forfatteren, som de vigtigste Præmisser, siger, at den fri Afbenyttelse af Jorderne, og den uindskrænkede Handel med sammes Producter, er den sande Kilde til Agerdyrkerens Velstand, saa har han derved sagt, at Tvang og Formynderie over Jordernes Anvendelse, og Collision af Regjeringen, med Undersaatterne i Kornhandelen, gjøre Fremskridt til det Bedre umuelige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-17
Proprietairens tvungne Afbenyttelse af Bøndergodset kan virkelig betragtes som Anledningen til alle Anomalier i vort Landvæsen. Den Tvang, at Bonden skal affinde med Næven den Jndtægt, Eieren rimeligviis bør have af hans Jord, staaer ganske ved Siden af den slemme Naturalpræstation; begge trykke Yderen, uden at gavne Nyderen. Man forskaffe Proprietairen et Middel til at hæve Hoveriet, da vil Ægter, Kongereiser, Veiarbeide og Naturalpræstation, disse Levninger af en ucivilisered Tilstand, alle kunne hæves, og med samme en Mængde Embeds- og Opsynsmænd forflyttes til et nyttigere Kald, og Proprietairens Udrider og Ladefoged afskediges; thi man indseer vel, at naar Jordbrugeren kunde clarere med Penge, maatte et Eenhedsprincip indtræde, hvorved alle financielle Forhandlinger i Staten ved Selvovereensstemmelse bleve lettede, Financerne erholde deres i ubeskaarne Tal, og den Skattepligtige ei give mere, end hvad ved disse Tal udtrykkes; hvorimod man nu maa forfærdes over det Betydelige, som begge Dele tabe i Fractioner paa disse Byttevarer. Paa den ene Side svære Omkostninger i Behandling, Pakhuusleie, Jndsvindning og Handelsforbindelser; paa den anden Arbeide og Tidsspilde, Vogn= og Hesteslid, samt Overmaal paa de afleverende Kornvarer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-17
Et Lands Beboere ville med god Villie betale Statens Udgivter; men der maa Jntet lægges i Veien for deres fri Næringsdrift. Naar Arealer ikke kunne dyrkes med Fordeel, maa man kunne gaae over til Qvægavl, occonomiske og Fabrik Planter. Dog, det kan ikke den danske Godseier, der har at trækkes med Fæstebønder, og der af Bondens physiske Kraft, ifølge Hoverieforening, skal have det Betydeligste i Vederlag for Gaardens Jorder. Førend den Forandring gjøres i vore Jndretninger, som Tidsomstændighederne kræve, komme vi ikke til Kræfter. Naar Jorddrotten ved fri Contract vil kunne bortforpagte sine Jorder, saaledes som det er brugeligt i andre europæiske Lande, vil Pengeaffindelse træde i Stedet for Hoveriet, og udbrede sig over alle Oppebørselsgrene. Det er Udviklingen, der efterhaanden i alle civiliserede Lande har funden Sted. Paa den fri Benyttelse af Jorden grunder sig Pengecirculationen. Fordomme, Magelighed, misforstaaet Jnteresse holde os uden Tvivl bundne til forældede Jndretninger, nedstammende fra Lehnssystemet; hvilke, i samme Forhold som andre Nationer, der saae sig befriede, have gjort Fremskridt – satte os tilbage, som ere bundne dertil. Overgangen til den forbedrede Tilstand er ikke vanskelig. Bøndergaarden paa et Gods, f.Ex., blive ikke paa mindre end et halvt Hundrede Aar alle ledige ved Fæsternes Død; kunde det da være betænkeligt at tilstede Eieren Tilladelse, med festeledige Gaarde, i et Tidsrum af 25 Aar at gjøre Forsøg med Forpagtninger efter frivillige Contracter, Naar med Jordens fri Benyttelse Forpagtningen anslaaes til Penge og Hoveriet af findes, lader det sig antage, at Penge maa indfinde sig ved alle Afgjørelser. Naar Regjeringen betaler alle sine Fornødenheder med Penge, erholder den ogsaa Pengebetaling; thi Penge og Circulation staae i Vexelvirkning til hinanden; men ved Præstation af Naturalier og Arbeide, som afgiver en Slags Byttevare, har ingen af Delene en sikker Maalestok for hvad den erholder, eller giver. Omkostninger, Tid, Slid o. s. v. er et Forbrug af Kræfter, der aldeles ikke give noget Product, og hvoraf man maa forklare sig en Deel af Landmandens bekiendte Tilstand. Udskrivningen af Kornvarer blev altsaa at betragte som ufrivillig fra Financernes Side, da samme sikkerlig hellere havde grebet til et andet, end dette Oppebørselsmiddel, der maatte medføre vanskelige Afregninger, tidsspildende Forhandlinger, og Kornet, som Byttevare, tilsidst afgive et usikkert Provenue. Antages det, at Landmanden, under alle Tidsomstændigheder, bør yde Skatter og Afgivter, saa maa han med Tak erkiende, at man har gjort si betalt i det, Jorden afgiver, og hvor rigtigt Financerne have handlet, fremlyser i Særdeleshed deraf, at Skatterne, antagne i Natura, ere blevne præsterede; hvorimod Restancer findes hos Landmænd, der have valgt at ville clarere med Penge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-17
Naturalpræstationen blev for Landmanden til en ikke mindre betydelig Fordeel derved, at Commiteen, som skulde paasee, at gode Varer leveredes, her indførte en strengere Rensning af Sædevarer, opfordrede Landmanden til, ved Konst at tørre disse, og aabnede hans Øine for den høiere Betaling der erholdes ved Sædens rigtige Behandling. En saa almindelig Jmpuls har virket over samtlige danske Provindser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-17
Financernes Fremgangsmaade har endvidere havt den store Fortjeneste for Landmanden, at Sæd priserne nogenledes ere blevne holdte paa een Punct i Landet. Dersom ikke Financerne havde lagt i sikkre Hænder 300,000 Tønder Sæd, og bestemt disse at sælges til Udførsel, saa spørges, om et tvunget Salg af dette Qvantum, for at tilveiebringe Skatter, ikke i Landet kunde have nedsat Kornpriserne, til ubodelig Skade for det Hele? Af det her Fremsatte følger, at Financerne bør roses for deres Fremgangsmaade, og ligeledes Commiteen, eftersom den har handlet i samme Aand. Ei heller kan Commiteen lastes for den fulgte Fremgangsmaade til Realisering. J Aaret 1821 har den ikke directe afgivet sig med Forhandlingen. Handelshusene, til hvilke Forhandlingen blev betroet, besørgede den i Udlandet, for at undgaa Collision med Landmanden, og aldrig er af dem en Tønde bleven solgt formedelst Pengetrang.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-17
indeværende Aar har Commiteen solgt af Oplagene i Landet, men aldrig under den gjængse Priis.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-17
Naar Misvext eller Naturphænomener hjemsøge andre Lande, og Jorddrotten ei kan taale at udrede Skatterne, maa Staten eftergive disse Paalæg, ja, man har Exempler paa Stater, i hvilke saadanne lidende Districter understøttes med Penge. Derfor var det saare ønskeligt, at enhver Regjering, ligesom enhver Privatmand, i ulykkelige Tilfælde kunde have noget at tage til; da saadant Tab af Statsindtægter, paaført ved Naturens Gang eller Fremmedes Handelsindskrækninger, ikke kan afholdes uden ved Ærarium.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-17
J Kjøbenhavns Skilderie No. 57 har Jndsenderen af Nærværende med Deeltagelse læst et Stykke under Overskrift: "Er det mueligt, at Agerdyrkning og Handel med Landets Producter, kan trives i Danmark, under Forhold som de nærværende 25 Det er unægteligt, at Forfatteren af det i No. 6, indførte Stykke jo har havt de reeneste Hensigter, og han vil derfor ikke misbillige, at en Anden ogsaa, i samme ligesaa velmeent Hensigt, offter sin Skjærv i denne Materie, i det Haab, at det mueligt kunde lede til en Fremtids bedre Handel med vort Fædrenelands Kornvarer. At tale her udførligere og tydeligere om denne Gjenstand, end ofte skeet er, til Opmuntring saavel for Landmanden som for Kornhandelen, er overflødigt. Men det synes, ligesom at denne for Danmark saa saare vigtige Handelsgreen endnu er i sin Barndom, dog er der Haab om, at den ved klog og indsigtsfuld Veiledning, kan opnaae det ønskede Maal, naar ikkun Landmanden og den Handlende gaae frem paa den rigtige Maade, som uden vidtløftig Detaille vil indsees af begge Dele, og altsaa forbigaaes. Hvad iøvrigt Forfatteren i den Henseende med Sagkyndighed har omtalt, er ufeilbarlig meget rigtigt, dog tillades det mig aabenhiertigen at fremstille min Mening i Henseende til, at det skulde være skadeligt for Landmanden at aflevere sine Skatter til Regjeringen i Kornvarer. Saalænge samme, ligesom i Fjor, antager disse til høiere Priser end den satte Capitelstaxt, indsees ikke at det er noget Tab for Landmanden, men vel for Regjeringen; som dog ikke for den velmeente Hensigt burde lide Tab. At Tab har været en Følge, som Forfatteren i No. 67 formener, og er foraarsaget derved, at Vedkommende trængte til Penge, og altsaa nødsagedes til at nedsætte Priserne, maa svares, at trængtes for Øieblikket til en Summa, var det troeligt, at et 6 Maaneders Laan i Banco vilde ikke have været saa kostbart, som 26 PC. Nedsættelse i Markedsprisen. Erfaringen har alt for ofte lært, at sjeldent nogen Handel trives, som diregeres for Staters Regning. At opløse denne Gaade er saare let. Grunden dertil maa nok ufeilbar søges deri, at ofte Bestyrelsen maaskee overdrages til rigtig nok meget agtværdige og redelige Mænd, som vel have Jndsigt i visse Fag, men ikke altid ere Handelskyndige. Det kunde altsaa have været mueligt, at det af Forfatteren omtalte Tab paa Korn i forrige Aar i Holland, kunde have været forebygget, naar der var taget det fornødne Hensyn til Kornets bedre Behandling og Skibsbefragtningens Forskjellighed, da alt for store Skibe befragtedes, saavelsom og Forholdsregler ved Forhandlingen i Holland, hvorom vedkommende Authoritet mueligen ikke kunde være saa aldeles fuldkomment underrettet, som de, der have flere Aars Erfaring om den udenlandske Handelsmethode i Kornhandelen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-17
At den danske Kornhandel, saavel for Landmanden som Handelsmanden er den vigtigste for Danmark, derom kan aldeles ikke være noget Spørgsmaal, og at den maa, bør og kan trives, er upaatvivleligt, saafremt de denne vigtige Gjenstand betræffende mange Opmuntringer efterfølges og iagttages af Landmanden og Handelsmanden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-17
Jndsenderen er af den uforgribelige Mening, at den velsignede Kornhandel dog aldrig rigtig trives i Danmark, førend Landmanden følger Ruslands Exempel i at tørre Kornet i Straaet. En Tegning til en saadan Korn-Tørreovn, som den i Rusland, brugelige, blev i Februari 1821, efter Kongel. Approbation, udgivet af en Mand her i Staden, og uddeelt iblandt mange Landmænd, men formedelst Tidernes Besværlighed formaaede man ikke at gjøre Bekostning paa Opførelsen af samme. Nogle Exemplarer deraf ere endnu at faae hos Udgiveren, boende paa Vandkonsten No. 177, hvor ogsaa al fornøden Underretning om denne Ovns rigtige Opbyggelse gratis meddeles. Det er vel meget godt, at man i de sidste Aaringer har gjort Begyndelse med at tørre Korn, i Særdeleshed Rug, men det er forbunden med større Omkostninger, end naar det tørres i Straaet, og naar den sidste Methode eengang kunde indføres, vil Landmanden og den Handlende indsee Nytten; thi Erfaringen vil vise, at ved at tørre det aftærskede Korn i eller paa Ovne, taber det sin udvortes Anseelse, hvilket aldrig finder Sted, naar Kornet tørres i Straaet; thi da beholder det sin naturlige Position, hvilket let er at indsee, eftersom Kiærnen da er beskyttet af det, der i Vippen omgiver den. At der efter Kornets Aftærskning kan medgaae ved Tørring, høiere end 2 1/2 a 3 PC., er beviist, NB. naar Kornet i Forveien er tilbørlig renset. Jndsenderen har i Østersøen ofte ladet tørre Polsk og Preus fisk for Schidam, Rotterdam og Dordrecht, og veed af Erfaring, at naar den halve Deel af et Qvantum Rug tørres og indbringes varmt i Midten af den anden halve utørrede Deel, conserveres det Alt lige saa godt, som om det hele Qvantum var blevet tørret. Men det er jo naturligt, at der kan beregnes her i Magazinet circa 8 PC., naar Kornet imodtages ureent og fugtigt, derefter tørres for Kongel. Regning, og siden harpes. Dette er jo saare indlysende, og hvorfor ikke, naar man saaledes vil have det. At denne store Jnd svinding, Pakhuusleie og svære Arbeidspenge betydeligen vilde blive forringede, naar Landmanden fremdeles vedbliver at levere Skattesæden vel renset og tørret, er meget indlysende; men derimod er det, fra den anden Side betragtet, ikke fordeelagtigt for Magazinbestyrere, som da tabe den tilstaaede Jndsvinding a.; dog, dette kunde vel oprettes paa andre passende Maader. Nødværge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-17
Man har undertiden i offentlige Blade ført Anke mod den Danske Statstidendes politiske Deel, snart fordi man fandt den partisk - uagtet den efter sin Natur ikke kan befatte sig med nogensomhelst Critik eller Meningsyttring, og uagtet der anføres alle nogenlunde bekiendte Facta, de være til Fordeel eller Skade for hvilket somhelst Parti – snart fordi man fandt den inconseqvent, noget, hvorfor den som politisk Blad burde roses - og snart fordi den meddeelte for faa Efterretninger, uagtet vist ingen Statstidende i Europa kan rose sig af, saaledes som denne, uden Hensyn til politiske Forbindelser med den vedkommende Stat selv, at meddele alle Slags factiske politiske Efterretninger; og uagtet intet Dansk Blad er i saa Henseende mere fuldstændigt, især naar man tager Hensyn til de Baand, der naturligviis maae indskrænke enhver Statstidende, selv den, her emanerer fra den meest liberale Regjering. Jeg har ikke besvaret nogen af disse Angreb paa det Blad, jeg har den Ære at redigere, deels fordi de vare saa aldeles ugrundede, at enhver Apartisk, uden nogen Gjendrivelse, kunde indsee dette, deels fordt Vedkommende ved deres Anke tydelig viste deres Uvidenhed om, hvad det vil sige, at en Avis er en Statstidende, og endelig fordi Kilden til mange af disse Angreb ikke syntes mig, at gjøre dem et Forsvar værdige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-17
Nu er et andet Tilfælde indtruffen. Et bestemt stilet Angreb af en gandske anden Naturer nu gjort mod Statstidenden i Kjøbenhavns Skilderie, Nr. 63, paa den 4de og 5te Spalte, af en Mand, der vel ikke endnu har nævnt sig, men om hvis Navn det indviklede udanske Sprog i alle de "Par Ord, hvoraf de sidste ere stilede mod Statstidenden, ikke vilde ladet mig tvivle, selv om ei andre særdeles Udtryk i Stykket havde givet mig de tydeligste Vink i denne Henseende, uagtet min Dom om Vedkommendes Character just ikke vinder derved. Jeg har aldrig beviist Hr. Blok Tøren Føieligheder (for ei at sige Velgierninger), for at tilkjøbe mig hans Tavshed, mindre for at erhverve mig hans Venskab; men det er mig dog paafaldende, at han just begynder at angribe mig, lige i det Øjeblik, jeg er, saa at sige, udtraadt af det Forhold, hvori han behøvede min Hielp, og at hans Angreb, der kommer som dens er machina, ei just er meget humant affattet.