Viborger Samler, 1831-02-12
Næste Dag blev Tiltalte atter fremstillet for Rets skranken. Justitssecretairen tiltalede ham saaledes: De er overbevist om at have begaaet en Forbrydelse. Kan de angive nogen Grund, hvorfor Lovens Strax ikke burde ramme Dem, Svar. Paa den Tid, da jeg skrev Brevene qv., var Hs. Majestæts Proclamation, angaaende Oprør og Mordbrand, mig ubekjendt. ) Brevene vare ikkeheller bestemte for den sammenrottede Almue, meget mindre beregnede paa at ophidse den til nye Voldsomheder. 1) Dette er et Specialverdict. Var Jury kommen til Eenstemmighed tillige med Hensyn paa Handlingens Caracter da havde den, i dets Sted, efter Dommerens Opfordring, afgivet et Generalverdict, affattet i enkelte Ord, saasom f. Ex. skyldig i Skandskriverie eller skyldig i Smædeskriverie, c. a. efter Skriveriernes meere eller mindre graverende Jndhold. Efr. Anmærkningen Nr. 2. c) Denne ved Tidens Omstændigheder foranledigede Proclamation udgik først for faae Maaneder siden og, som vel kan være, senere end Tiltaltes Oprørsraab. Men Proclamationen var ikke den Lov, hvorefter han skulde dømmes. Den udgik kun for at advare Folket mod Lettroenhed formane det til Orden og Levmæssighed og true, i modsat Tilfælde, de Skyldige med Straf efter allerede tilværende Love. Dommeren. Hvem er det da De tilraader Modstand indtil Døden, Kan de bevise, at de, efter at have ladet Brevene udgaae, har kaldet dem tilbage, eller paa nogen Maade søgt at svække deres Jnd trykke, da vil det komme i Betragtning til Straf sens Formildelse. Tiltalte havde intet saadant Bevis. Han berørte nu Juris Forhold, og yttrede, at dersom dens Medlemmer ikke havde seet sig tvungne ved en saare naaturlig Rædsel for det Jldebefindende, de maatte have paadraget sig ved paa denne strænge Aarstid at tilbringe en heel Nat uden Varme Spise eller Klæder (videre end hvad de havde paa sig) da vilde han sandsynligvis være bleven frikiendt.) Jeg dadler, sagde han, desuagtet hverken Retten, eller Juri. Fra en barbarisk Tidsalder af have vi modtaget den Sædvane, at en Juri skal ved Hungers) tvinges til at enes om sit Perdiet; og det er kun denne Sædvane jeg dadler. Dommeren. Jeg sidder ikke her for at høre Jury indretningen kaldes en barbarisk Indretning. Tiltalte gjorde endnu nogle Forsøg paa at forsvare eller undskylde sit Forhold, og indlod dernæst Sagen. Dommeren afsagde derpaa en Dom, der i danske Retsstil torde lyde saaledes: Richard Carlile bor bøde 200 Lsterl. lide Fængsel i 2 Aar, og derefter løslades kun mod "Caution til Beløb af 1000 Lsterl. for hans Opførsel i de 10 paafølgende Aar." Tiltalte, som rimeligvis ikke havde ventet at slippe saa let, modtog denne Dom med synlige Tegn paa Glæde. 1) Naar blot et eneste Medlem af Juri holder Stand, de bestemte 12 Timer i at nægte sit bifald til Tiltaltes Fordømmelse, og han ikkeheller kan overtale sine Colleger til at træde over til hans Mening, kort sagt, naar ilke Alle kunne blive enige i at kjende enten skyldig eller uskyldig, da finder deraf en Standsning i Forfølgningen, en Slags stiltiende midlertidig Frifindelse, der vel i criminelle Sager tillige kan betragtes næsten som endelig, fordi Justitien neppe overtager sig at forfriske en saa tvivlsom Sag, naar ikke, hvad kun enkelte Gange indtreffer nye Beviser af negen Værd tilfældigvis falde den i Hænderne. Cfr. Samleren No. 77 f. A. Men for Carlile var der dog ingen Muelighed i at fundslippe ad denne Vei, eftersom Jury strax blev enig om hans Handlingers Tilværelse, og Enighed om deres Caracteer ikke opnaaedes, og altsaa ikkebeller kan være fremtvungen. Carlile er altsaa ille beføjet at beklage sig over de Ubeqvemmeligheder, hvorved Juries Standhaftighed sættes paa Prøve. ) Nu, i 12 Timer kan man vel faste, naar man har havt Anledning og Leilighed til at forberede sig derpaa, uden just at komme i stor Hungersned.