Berlingske Tidende, 1836-04-18
Hvad de specielle Bevillinger for de allerede existerende Brænderier betræffer, paabydes i den kongelige Resolution, at de beholde de Rettigheder, som Bevillingerne hjemle dem, men forsaavidt disse ere personelle, bør Brænderierne efterhaanden inddrages under de almindelige Bestemmelser for Landbrænderierne, ligesom dette strax bør iværksættes med dem, der maatte drives med temporær Tilladelse. Om man end maatte kunde forvente, naar Forsamlingen maatte, ved de af os anførte Grunde, finde sig foranlediget til allerunderdanigst at andrage paa, at ingen nye Bevillinger til Landbrænderi maatte meddeles, at Hans Majestæt allernaadigst vilde behage i saa Henseende at gjør den attraaede Jndskrænkning, saa vil dog, efter det Anførte, de Brænderier, hvis Bevillinger ei hjemle dem Ret til at undtages fra den almindelige Beskatning, komme til at have, med Hensyn til Afgiften, et betydeligt Fortrin fremfor Kjøbstædernes og især Kjøbenhavns Brænderier, thi det er netop den Omstændighed, at i Kjøbstæderne endnu skal betales Formalingsafgiften, og Afgifter af Redskaberne præsteres for hver Brænding, og ei efter det Tidsrum, Værket staaer til Eierens Afbenyttelse, som efter Committeens Formening især bevirker den anførte Ulighed, naar den paa den paabudne Maalestok følges. J det Forsamlingen forelagte Udkast til en ny Consumtionstarif, findes den Forandring med Hensyn til Beskatningsmaaden for Kjøbstædbrænderierne i de hidtil gieldende Bestemmelser, at Afgiften ikkun lægges paa Mæskekarret og ei paa Kjedelen. Den Leilighed, som derved aabnes til at indrette Kjedelen meere hensigtsmæssig, er ifølge vor Formening ei af synderlig Betydning for Kjøbstædbrænderen, saalænge han skal svare Afgift af hver Brænding, hvorimod den er til stor Nytte for Landbrænderen, som derved sættes i Stand til med en vis Afgift i et bestemt Tidsrum at tilveiebringe det størst mulige Product. Skulde det i sin Tid behage Hans Majestæt at ophæve Consumtionen, og, som Følge deraf, Formalings Afgiften i Kjøbstæderne, imod at Beløbet af denne Afgift, forsaavidt den hviler paa Korn, som anvendes til Brænderier, paalægges Redskaberne og den øvrige Deel af Formalingsafgiften til andet Brug, paalignes paa en anden hensigtssvarende Maade, vilde en omtrentlig Lighed i Beskatningen lettere kunne indføres, thi i saa Tilfælde formene undertegnede Holstein og Lerche, at Afgiften rettest kunde lægges paa Kjedelen alene, baade i Kjøbstæderne og paa Landet, beregnet efter Tiden, men indtil den Tid formene vi, at Ligheden ingenlunde maa søges tilveiebragt derved, at Afgiften paa Landbrænderierne lægges baade paa Kjedelen og Mæskekarret, ligesom hidtil har været Tilfældet i Kjøbstæderne, og at den samme Beskatningsmaade fremdeles vedbliver med Hensyn til Kjøbstædbrænderierne, saaledes at det Beløb, der af sidstnævnte erlægges for en Brænding, Formalingsafgiften iberegnet, paalægges hine for hver 4 Dogn. Dog synes der med Hensyn til de Brænderier, der existere i Nærheden af Kjøbenhavn, at være Anledning til at paalægge dem en endnu høiere Afgift, saaledes at den kunde svare til den, som erlægges af Hovedstadens Brænderier, der beskattes 1/2 høiere end Kjøbstædbrænderierne. Thi at hine i høi Grad gjøre disse Afbræk, er naturligt, og de senere Aars Erfaring har og tilfulde viist det, da de ikke alene faae den Afsætning i Omegnen, som ellers Kjøbenhavns Brænderier kunde have, men erholde ogsaa Leilighed til at forsyne Forstæderne, hvor ingen Jndførselsconsumtion erlægges. At Landbrænderierne skulle være fritagne for at erlægge Afgift for en længere Tid end 44 Dogn af Gangen, og at saaledes Værket skal sættes under Forsegling, hver Gang det ei afbenyttes i et saadant Tidsrum, forekommer os ikke heller at være saa aldeles hensigtsmæssigt, thi deels er Controllen i saa Henseende vanskelig, og de med Forseglingen og Seglets Fratagning forbundne Reiser medføre ikkun Vidtløftighed for Toldopsynet, og letteligen kan der i den Henseende finde Collusion Sted imellem Eierne og Underbetjentene. Desuden synes man uden Ubillighed at kunne fordre af den, der vil drive et Værk af nogen Betydenhed, at han ordner sig saaledes, at han kan være i Stand til at fortsætte sin Drift uafbrudt i en vis ikke altfor kort Tid, og at han for saadant Tidsrum betaler Afgiften. Vi formene derfor, at Afgiften retteligen burde erlægges for idetmindste 12 Dags ad Gangen forud.