Berlingske Tidende, 1835-01-21
Nordamerica. (Præsidentens Tale sluttet.) Efter en historisk Udsigt over Frankerigs Forhold til de nordamericanske Fristater, vedbliver Præsidenten med Hensyn til det franske Deputerede-Kammers Forkastelse af Fordringen paa 25,000,000 Fr., saaledes: "Tilligemed Efterretningen om Deputerede Kamrets Forkastelse af Lov-Projectet indløb hos os den Erklæring, at Kongen beklagede det Forefaldne, og at et Stats Skib strax skulde blive afsendt til den franske Gesandt ved Congressen, for at overbringe ham fuldstændige Jnstructioner, ved hvilke det Passerede skulde blive nøiere forklaret og det bedste Haab givet for Fremtiden. Endelig ankom det lovede Skib med den Trøst, at det franske Kammer, strax efter de nye Valg og saasnart som Chartet tillod det, skulde blive sammenkaldt og det forkastede Project da gjenblikkelig forelægges det paany; at Kongen og Ministrene vilde anvende alle Midler, for at sætte Antagelsen igjennem, og at Resultatet saa betids skulde blive bekjendtgjort, at det endnu kunde blive meddeelt Kongressen. Her yttrer Præsidenten, at han saa ganske havde stolet paa den franske National=Ære, at han ikke hidindtil havde troet det nødvendigt, at henvende Congressens Opmærksomhed paa dette Punkt men han maa destoværre erklære, at det franske Ministerium er har holdt sit Løvte. De franske Kamre bleve vel indkaldte den 31te Juli, men, skjøndt Kongen i sin Aabningstale hentydede paa de americanske Anliggender, var der dog endnu ikke gjort et eneste Skridt i denne Henseende fra fransk Side. De Undskyldninger, man havde gjort for denne Efterladenhed, kunde vel gielde for almindelige Tilfælde, men ingenlunde for det nærværende. – "De nordamericanske Fristaters executive Magt vedbliver Præsidenten - have ikke forsømt noget Middel, der kunde bidrage til dette Anliggendes Tilendebringelse. Der kan ikke længer være Tale om Underhandlinger. Dersom Congressen, skulde afvente de franske Kamres endelige Beslutning, saa vilde De, mine Herrer, næppe komme til at beskjæftige Dem med dette Anliggende i Løbet af den nærværende Session. Naar De derimod overveie, at den oprindelige Termin, i hvilken den franske Regjering vilde af Kamrene lade sig bemyndige til at fuldbyrde Tractaten, er ubenyttet forløbet; at Lov-Forslaget over denne Gjenstand er forkastet; at Sagen kun paa en skjødesløs Maade er blevet behandlet under den sidste Kammer-Session; at Leiligheden til at forelægge de franske Kamre dette Lovforslag allerede fem forskjellige Gange ubenyttet er hengaaet, og endelig at Kamrenes Jndkaldelse er blevet opsat saalænge, at deres Beslutning umulig kan blive meddeelt den nærværende Congres=Session, og at enhver Meddelelse om alle disse Ophold til de tidligere Kongres-Sessioner er blevet forhindret ene og alene ved den franske Regjerings stedse fornyede Forsikkringer, da ville De selv mod Deres Villie – føle en Tvivl opstaae i Deres Hjerter, om den franske Regjering ogsaa nogensinde virkelig har havt den Hensigt, at fuldbyrde Tractaten. De ville derfor indsee, at man maa gribe til saadanne Forholdsregler, som de nærværende Omstændigheder kræve. - Jeg foreslaaer derfor at antage en Lov, der berettiger til Repressalier mod fransk Eiendom, i det Tilfælde, at de franske Kamre ei i deres forestaaende (nuværende) Session votere over en Lov, hvorved Gieldens Betaling iværksættes. – Frankerig maa ikke ansee denne Forholdsregel som en Trudsel. Dets Stolthed og dets Storhed ere for anerkjendte, til at man kunde mene at indgyde det Frygt, for saaledes at bevæge det til Noget. Frankerig maa i hiin Forholdsregel kun see de forenede Staters ubøielige Villie at hævde sin Ret. Den franske Regjering behøver kun at gjøre det, som den selv har erkjendt for Ret, for at spare de forenede Stater den Nødvendighed, selv at hjelpe sig til sin Ret, og for at skaane fransk Eiendom for Confiscation, hvilken americanske Borgere længe nok have maattet taale uden nogen Skadesløsholdelse eller Repressalier. Skulde den franske Regjering derimod, foruden en fjernere Vægring ved at hielpe os til vor Ret, af vore Repressalier ville tage Anledning til Fiendligheder mod de forenede Stater, saa vilde den føje Voldsomhed til Uretfærdighed, og see sig udsat foralle civiliserede Nationers Dadel og for Himlens Straffedom Rigtignok er et fjendligt Sammenstød med Frankerig saa meget meer at beklage, som det, med Hensyn til frisindige Jnstitutioner, staaer i Spidsen for hele Europa. Men naar det gjelder vore Rettigheders og vor Æres Opretholdelse, saa staae alle Nationer i vore Øine paa eet og samme Trin. Skulde – formedelst en Collision med Frankerig, hvilket Rige i saa Fald vilde blive den skyldige Part – de frisindige Principers Udvikling standse, da vil Ansvaret herfor, saavel som ethvert andet, ogsaa hvile paa Frankerig.