Viborger Samler, 1786-05-15
DEN. Se Kongelige privilegerede. VIIO GER. SAMLER. a o. 20. F10 RTENDE AARGANG. Mandagen den 15 Maji (Fortsettelse af No. 19.)J den næste September, da Safterne slige op, propper man Fersken, Blomme= og Aprikostræer i hverandre, hvilke sielden slaae feil, og man har den Fornøielse, i samme Aar at see Mandelkiernerne, Mandeltræet, Blomme=Fersken= og Aprikostræet allerede at komme fort, saa beslægtede ere disse Frugttræer med hverandre. Virgil siger, det var et sædvanlig Konstgreb af Gartnerne i hans Tid, at ympe de vilde Æbler paa Nøddetræet, Æbletræer paa Valdbirktræet, Kastanietræet paa Bøgetræet, PærePærretræet paa Æsketræet, Egerne paa Almetræerne. Plinius har et Exempel af en Alme paa Kirsebærtræet, og han forsikrer, at have seet en Lind, som var besadt med alle Slags Arter af Frugter. Een Green af samme bar Nødder, en anden Laurbær, den 3die Druer, og de andre Figener, Pærer, Granatæbler, o. s. f. Virgil. Georg. L. 2 Plinius L. 17. c. 16. Saaledes har man af vore Tider et Exempel af et Pomerantztræe, som paa een Green bar Pomerantzer, paa en anden Muskatdruer, og paa den tredie Rosenblomster. Man veed af Erfaring, at slige Blandinger udkræve temmelig ligeartede Stammer, saafremt Propningens Anvendelse ikke skal mislykkes. Saaledes kan Pæreqvisten bære Pærer paa Æbletræer, og Æbleqvisten Æbler paa Pæretræet. Man sætter Blomme Fersken= og Aprikosqviste paa Mandeltræet, Speyerlinge paa Blommetræer, Pærer, Æbler og Blommer paa Mandeltræet, Pærer paa Paradiistræet, Qvædetræet, de hvide Torne og Mispeltræet. Mispeltræet kommer af hvide Torne, som man propper paa Qvædetræer. Alle disse Forsøg ere kun Spil af den nysgierrige Konst, for at vise, hvad Fliid formaaer. Saaledes forplantede det guddommelige Forsyn de asiatiske Tartarer til Europa, i hele Nationer, og det giør det endnu med de fleste enkelte Mennesker paa Jorden, som det anviser deres Brød i et fremmed Land, for at blande Nationernes Blod, til nye Talenter. Øiet beundrer Frugtarternes Forvandvandling til nye Arter, men Tungen ønsker sig, i steden for Stedbørnene af Pomonerne, hellere at smage de velsmagende Frugter af Moderens, Naturens reene Blod. J Grunden bliver Æblet, der igjennem hundrede Tvangsmaader er bleven frembrastedse Æble, og en Tydsker bliver, efter 1000 Blandinger, dog ikke omskabt til en Franskmand. Ferskenerne med deres vinartige, fiine Safter, tilkiendegive allerede med deres Navn deres Fædreland Persien, endskiønt jeg ei kan faae det i Hovedet, at Ferskenerne skulle have været forgiftige i Persien, og aflagt deres Gift i vore koldere og fugtigere Jordstrøg; det maatte da have gjort vore Nordiske Maver sleve. Qvæderne kom fra Creta til Grækenland, og derfra til Jtalien. Kirsebær træerne bragde den seirende Romer Lukull fra Poutus til Rom i den Mithridatiske Krig, og Engeland, afhentede dem 120 Aar derester. Man havde i Rom ganske røde, sorte og kiødfarvede Kirsebær. Laur kirsebær kaldtes de angenemme bittre Kirsebær, som vare proppede paa Laurbærtræer. Figentræet forliges got med Viinranken. Det kom ligeledes fra Asien og Afrika, endskiøndt alle forsendte Frugtarter blive mindre og meere saftløse i de mavrere Jord bunde. Saa voxde de søde Figener ved den sydlige Bredde af det Caspiske Hav, og Plinins siger, at et Figentræe sammesteds har leveret hen mod 270 Skiepper Figen. Allerede Romerne brugte at giøre Figenerne modne, som endnu omstunder er en bruge brugelig Konst i Archipelagus, og kaldes at caprifcere. Man plantede vilde Figentræer, for at lokke visse Fluer hertil, hvilke man fordeelte paa de tamme Figentræer, og deres Stik forbedrede Figenernes umodne Melk ved et frisk Saar og Uddunstning. Nu omstunder giennemstikker man de Figen med et Halmstraae, som er dyppet i Bomolie, paa det at de desto tidligere skulle modnes. Alt stukken Frugt bliver tidligere moden og sødere. Hvorfor giør man ikke de samme græske Forsøg efter hos og med de sildige Frugter,