Københavns Adresseavis, 1762-11-15
Forklaring over Navnene i Almanakken. Novembr. November var den niende Maaned i det gamle Rommerske Aar, da Martins var den første; men efterat Januarius og Februarius ere blevne den første og anden, har den første faaet det ellevte Sted, men dog alligevel beholdt sit første Navn. De Hyklere, som vare omkring, Keyser Commodum, vilde, at den skulde kaldes Exsuperatorius, og blev og virkelig saaledes kaldet saa længe denne Keyser levede, men efter hans Død fik den sit første Navn igien, som den endnu har i det Latinske, omendskiønt den vel ellers af Carolo Magno har i det Tydske faaet det Navn Winter=Monat. Romulns satte den ellers paa 30 Dage, Numma paa 29, men Julius Cæsar paa 30 igien, saa mange Dage den endnu har. Den var derhos hos Rommerne opofret til Diana og Jupiter fik i særdeleshed ogsaa i denne Maaned et Epulum eller Giestebud; J fordum Tid bleve og nogle Gallier og Græker levende begravne i denne Maaned, hvormed man holdt for at have beviist de underjordiske Guder den Tieneste, som man troede dem tilkom. - Paa Dansk kaldes den Slagtemaaned, fordi det paa denne Tid og Aaret er best at slagte ind til Huusholdningen om Vinteren. Man maler. og afbilder November, som et ungt Menneske i en mørkegul Klædning, med en Krands af Oliegrene paa Hovedet. I den ene Haand holder han det himmelske Tegn Skytten, og i den anden et Overflødigheds Horn med Rødder udi Dagenes bemerkelse i denne Maaned er følgende: l. Alle Helgen. Denne Fest blev indstiftet af Pave Gregorio den fierde, som Platina melder, og af den Aarsag, fordi om den menneskelige Strøbelighed af Skiødesløshed havde forsømt noget i de andre Aarets Tider eller Festdage og Siele=Messer, samme da kunde blive oprettet og indhentet igien paa denne Festdag. I. Alle Siele. Denne Festes egentlige Oprindelse skal være denne: Odilion, en Abbed af Benedictiner=Ordenen, hørte omkring det Jldsprudende Bierg Ætna i Sicilien engang en klagelig Lyd og jamrende Tonne, hvilket baade Havets Brusen saa vel som den i Bierget frembrydende Jld kand have foraarsaget. Hvad han mente herom vil vi her lade være ubenævnt. Derpaa skal han An992, i hans Kloster have anstillet og faaet anordnet, at man aarlig den næste Dag efter alle Helgens Dag, som er den 2den November, skulde læse Messe. - Pave Johannes den 20de skal derefter Av. 1020, have befalet hele Christenheden at holde denne Fest, som Bergomensis bevidner. Hvorover den endog nu omstunder bliver høytideligholdt i Pavedommet. Men vi Evangeliske har intet med denne Fest at bestille. H. Hubertus. Andre Theophilus. Den slette biskop i Antiochia efter Apostlerne. Han har med sin Lærdom reent og uforfalskeet vedligeholdet alt det, som de hellige Apostler havde lært og prædiket i Kirken. Han har ikke allene prædiket flittig, men endog skrevet nogle gudelige og nyttige Bøger. Han blev en Martyr for Christi Skyld i den Decianske Forfølgelse. Andre setter Malachias, en biskop i Connerthon i Jrland, hvis Historie eller Levnet Bernhardus beskriver. Han døde Anne Ch V. Otto. Andre Pierius, en Præst i Alerandria, som var en meget lærd Mand og førte et meget exemplarisk Levnet. Han opholdt sig en Tidlang i Rom, og døde endelig sagte og heldig paa denne Dag. Andre setter Modestus, som skrev imod den Cerdonske Sect. V. Malachias, (Sce forhen den 3 Nov.) Nogle med ner og, at herved forstaaes den hellige Prophet, som i Bibelen er den sidste i Ordenen. Andre setter andre Navne paa denne Dag, nemlig Galationes og Epistemis hans Ægtefælle, samt Emeranus, en Franskmand, som skal have været den første, der tænkte paa at omvende Hunnerne. V. Leonhardus. En Franskmand af Fødsel og af Adelig Herkomst, som var en af biskop Remigii Discipler, og er endelig selv bleven biskop til Liimoges i Aquitanien. Man skriver, at han har formaaet hos Clodovcum, de Franskes nye omvendte Konge, at alle de Fanger, som han besøgte, skulde fra det Øyeblik af løslades. Derøver, saasnart han hørde, at der nogensteds var en Fange, har stede han derhen, for at befrie ham. Men Surtus for regiver, at han har været forlenet med den Naade af Gud at hvo som var bleven kastet i Fængsel, og har paakaldet hans Navn, var strax med sønderrevne Lænker, uden nogen Forhindring gaaet ud af Fængslet, og derover skede det, at mange befriede kom paa denne Maade fra langt bortliggende Lande til ham, og bragte deres Baand og Lænker med sig, saa at han af de overtroiske Fanger er bleven æret ligesom en Gud. V. Engelbert. Andre Florentius. En Biskov i Strasborg, som var en Skotlænder af Fødsel, og af Adelig Herkomst. Han skal have cureret Kong Dagoberti blinde og stumme Datter ved sin Bøn, hvorfor Dagsbertus, opbyggede Klosteret Haselach for ham; og da biskop Rotarius døde, blev han udvalgt i hans Sted Anno 693. hvilket Embede han forestod i 12 Aar. VIIl. Claudius Necostratius, og hans Kammerater, Symphorianus, Castorius, og Simplicius, alle Martyrer, som i den Diocletianske Forfølgelse bleve kastede i Fængsel i Rom, martrede paa det grusomste, og tilsidst kastede ud i Floden. IK. Theodorus Amasen, som i Landskabet Ponto for Religionens Skyld blev hudstrøgen, siden kastet i Fængsel, og tvungen til at lide allehaande Marter; men tilsidst lagt paa Pinebænken, da hans Jndvolde bleve udrevne af ham, og hans Legeme derefter kastet paa et Baal. A. Adelheyda. En Jomfrue og Martyrinde, som i Forfølgelsen under Decio fik Martyr Kronen. Andre skriver, at hun var Abbedinde i et Kloster i Cølv ved Rhin, og lagttog St. Hieronymi Regler og Orden. Kl. Morten Bisp. Han var fød i Sabaria i Ungern, ikke langt fra Presborg, og opdragen i Ticini i Jtalien. Hans Fader satte ham først til Soldat; men da han havde stor Lyst til Gudfrygtighed og den Geistlige Stand, hvilken hans Hedenske Fader hadede, blev han af ham skikket udi Krigen i Frankerig, hvor han tiente i 23 Aar, nemlig fra hans 17de Aar, indtil han blev 40 Aar. gammel. Da han nu endelig havde taget sin Afsked, kom han til biskop Hilarius i Porctu, og blev derefter selv kaldet til biskop for den Turainske Kirke i Frankerig. Man fortæller og ham, at da han endnu var i Krigen, mødte ham et fattigt nogent Menneske i Porten i Amiens, som bad ham om en Almisse; men da han intet havde at give ham, uden hans Vaaben og hans Krigs=Klædning, deelte han sin Kiol midt igiennem med sin Kaarde, og gav den Fattige Halvparten af den, hvorover han og pleyer at afmales paa denne Maade. Al. Torchillus. Andre Cunibertus, en biskop i Cøln, som var en Søn af Hertug Grallon i Lothringen, og levede i de Romerske Keysers Heralii, Constantini og Constantis Tider. Han var saa gudfrygtig og lærd en Mand, at han i Remigii Sted blev udvalgt til biskoi Cøln, Anno Ch. 653. II. Arcadius, som, da han i den Vendaliske Forfølgelse tilligemed hans Kammerater Paschasio, Probo og Lutichiano ikke vilde antage den Arianske Lærdom, blev af Genserico, den første Konge af dette Navn, erklæret i Acten, og jaget i Landflygtighed, og tilsidst med grusomme og mange forskiellige Piinseler martret til døde. Al. Friderich. En biskop i Mastrich, og Martyr, som, fordi han havde irettesat Kongen, fordi han havde taget en af hans Blodsforvantere til sin Medhustrue, blev ombragt ved udskikkede hemmelige Mordere Anno 838, V. Leopoldus. En Marggreve i Østerrige, som formedelst sin Rundhed og Gavmildhed imod de Geistlige, og for andre hans gode Gierningers Skyld, som i en offentlig Forsamling ere forelæste og approberede af den Romerske Pave Jnnocentio den 8de, er bleven sat paa Helgenes Liste, Anno 1480, efterat han var død i Aaret 1136. VI. Ochmarus. En Abbed i Klosteret til St. Gallen, om hvilken man fortæller, at han har havt en Legleller Flaske, som aldrig var bleven tom, og at han kunde give de Fattige deraf saa meget han vilde. Høyr. over det Ordsprog er opkommen blant de Tydske, naar noget er drøyere for dem, end de havde ventet, at man siger: Det er St. Othmars Legl. VII. Anianus. En biskop i Orleans, den 7de af dette Navn, som har levet i Keyser Valentiniani og Martini Tid. Hvad han har været for en fornemme Mand, viser Sidonius Apollonaris til Prosperum, hans Successor, hvor han formedelst hans Levnets Fortienester kalder ham den største og fuldkomneste Pave. XVIIl. Hesychius. En Martyr. Han var Soldat; og da han hørte den befaling, at hvo som ikke vilde ofra til Hedenske Afguder, skulde forlade Krigsvæsenet; saa ophævede han strax sit Soldater=Levnet, for hvilken Aarsags Skyld der blev bunden en stor Steen om hans høire Haand, og han blev styrtet ud i en Flod. Al. Elisabetha. En Enke=Fyrstinde af Ludvig, Landgreven i Hessen og Thuringen, en Datter af Hertug, Andreas i Ungern. Hun døde A. Ch. 1231. just paa denne Maaneds=Dag; men blev sat paa Helgenes Liste i Marburg i Hessen Ao. 1236, i Overværelse af Keyser Friderich, Erkebiskoppen i Mayntz og Trier, og biskoppen i Hildesheim, samt mange Fyrster, og en utrolig stor Mængde Folk. A. Volkmar. Andre Agapius; en Martyr, som under Keyser Maximinano blev kastet for de vilde Dyr, og da de ikke vilde opæde ham, saa blev der hængt Stene ved hans Been, og han blev kastet ud i Havet. Andre setter paa denne Dag Flandrinus, En Munk af Augustiner Ordenen, som var fød i Flandern, som, fordi han af Christelige Aarsager forlod sin Stand, og gav sig til PrædikeEmbedet, er han tagen til Fange i den Stad Cortracensi, og maatte sidde i syv Maaneder i et gresseligt Fængsel, og tilsidst blev dømt til at brændes som en Kietter, hvilken Død han leed med stor Bestandighed. A Kl. Marie Ofring; Er en Romersk Cathrisk Fest paa hvilken bliver høytidelig holdet Jhnkommelsen af det, som fortælles og Jomfrue Maria, at nemlig hendes Forældre, Joachim og Anna, havde ført hende, da hun var 3 Aar gammel, til Tempelen i Jernsalem, og der fremstillet og ofret hende til Herren. Denne Fest er i det 15de Seculo, for næsten 300 Aar siden bleven anstillet og confirmeret af Pave Paulo den 2den, efter nogle Turingske Fyrsters Begiering. Metaphrastes i Fædrenes Levnet siger, at denne Fest skal allerede være celebreret i Constantinopel i November Maaned Ad. Ch. 730, Baronius i det Romerske Martyr=Register melder, at denne Fest er til Erindring om den Dag, da Maria fremstillede Barnet Jesum i Templen, og Simeon bar det paa sine Arn.