Den Vest-Sjællandske Avis, 1839-01-11
Belgien. Belgiske Blade fortælle, hvilken hjertelig og beredvillig Modtagelse Dhrr. Ansembourg, og Metz nyde i Paris hos alle politiske Notabiliteter, hos Kamrenes Medlemmer, som de besøge og som erklære de 24 Artikler for en oprørende Uretfærdighed, ja selv hos Grev Mole (som dog senere har viist sig meget misfornøiet med deres Skridt hos Oppositionens Chefer og Adressecommissionens Medlemmer. – Den bekjendtgjorte Forsamling af de Tydske Luxemburgere fandt Sted i Ettelbruck. Notabler fra den hele aftrædende Deel have der raadslaaet over de Forholdsregler, der skulde tages; de besluttede at forlange af Regjeringen, at den bevæbner Landet, og man udnævnte Commissairer, som det blev overdraget at indskrive Frivillige, en ny Forsamling er fastsat til den 15de Jan. – Det Belgiske Jernbanesystem faaer under de nærværende Forhold en hidtil neppe ahnet Betydning: lige fra Lüttich til Antwerpen kan ethvert Punkt paa hele Forsvarslinien i den korteste Tid sættes i Forbindelse med Jernbanen og derved med Brüssel, Gent, Brugge, Ostende og alle de Stæder, hvor Landets rigeste Forraad og Hjælpemidler befinde sig. - J Senatets Møde den 30te Decbr. udbad Hr. Dumon=Dumortier. sig Oplysninger af Udenrigsministeren om nogle Yttringer af Grev Mole i det Franske Pairskammer, efter hvilke det kunde synes, som om der fra Belgiens Side ikke var skeet Reclamationer med Hensyn til alle Punkter, der kunde trænge til Revision, men kun i Henseende til Gjelden. Men Senatoren meente, at Revisionen af Territorialspørgsmaalet maatte være Hovedøiemedet for Regjeringens Bestræbelser. Udenrigsministeren bemærkede i denne Anledning, at ved Underhandlingerne ved Londoner-Conferentsen havde Belgien at tage en dobbelt Stilling, nemlig paa den ene Side fjerne den ugunstige Stemning imod Reclamationerne med Hensyn til Grundgebetet; paa den anden Side gjøre Belgiens Besværinger imod Gjeldens Deeling gieldende; Underhandlinger om denne sidste Deel af Spørgsmaalet havde man troet det rigtigst at begynde med. Disse Underhandlinger som vare officielle, syntes det ham at Grev Mols har havt for Øie, thi officielle Underhandlinger den Betydning, som man forbinder dermed, have ikkun fundet Sted om det Punkt af Fordraget, som handler og Gjelden. Spørgsmaalet er altsaa kun om et Ords Betydning. Disse undvigende Svar af Ministeren kastede ikke Sand i Øinene paa Senatoren Grev Renesse, der bemærkede, at den Franske Conseilspræsident bestemt havde erklæret i sin Tale, at Spørgsmaalet og Grundgebetet ikke havde været brag paa Bane indtil Aabningen af de Belgiske Kamre, ikke engang ved Belgien. Paa Hr. Dumortiers Spørgsmaal, om da Reclamationerne i Anledning af Grund gebetet ere skeete til rette Tid, svarede Ministeren bekræftende; han tilføiede, at Regjeringen aldrig har anerkjendt Londoner-Conferentsens Ret som Voldgiftsmand, i alle Fald synes den at være til Ende med Aaret 1831, at begynde med at forelægge Conferentsen Spørgsmaalet og Grundgebetet, var at udsætte sig for den Fare at tabe de Fordele, som først kunde fremgaae af Gjeldens Revision, idet man umiddelbart fremlagde Sporgsmaalet og Grundgebetet, først. Hr. Dumon-Dumortier: "Jeg vil kalde Dem, mine Herrer, til Vidner paa, at Regjeringen ikke antager Londoner-Conferentsen som Voldgiftsmand, og ikke anerkjender de 21 Artikler." Ministeren for de udenlandske Anliggender og for det Jndre: "Jeg har sagt, Conventionen af 21de Mai skal være Tilknytningspunktet for et nyt Fordrag, i hvilket alle Bestemmelser maatte være at omtale.