Ribe Stifts Adresseaviser, 1834-02-04
Udenlandske Efterretninger Spanien. De kongelige Decreter, hvorved den sidstomtalte Ministerforandring blev anordnet, ere daterede fra 16de f. M. Et Brev fra Madrid af Jamme Dato stadfæster, hvad man nok kunde formode, at det var Landers og Quesadas Forestillinger, som gave Hr. Fra det sidste Stød. Man beklagede, at Dronningen ikke tidligere havde besluttet sig til dette Skridt, da det nu havde Udseende af at være fremtvundet af Nødvendigheden, Virkelig seer det og saaledes ud; thi i et Brev fra Burgos af 13de f. M., som National meddeler, fortælles blandt Andet, at Dronningen, efterat have modtaget Llanders Erklæring, moversendte Quesada, for at vinde ham, Diplom som Grand af Spanien, men fik til Svar derpaa, istedetfor Taksigelse, en Erklæring, som var endnu skarpere and den fra Barcellona. Det samme Brev omtaler den ualmindelige Kraft, som man udviklede i Barcellona, for at være forberedt paa alle Tilfælde: alle Anstalter vare trufne til at reise en Stridsmagt af 80,000 Md. paa Benene. Alt dette tilskrives imidlertid ikke saameget Llander, der stedse skal have været tilbøielig til Udsoning, ja have erklæret at ville opoffre Rolighed og Liv for Dronning Jsabelles Rettigheder, som det liberale Parti, hvis Fordringer han har fulgt mere end sin egen Overbeviisning. Nu, da Hr. Zeaer styrtet, gjøre de Pariser ministerielle Blade sig Umage for at holde gode Miner ved slet Spil. Journal des Debats lader det være sig magtpaaliggende at skildre Hr. Martine; de la Rosas Ophøielse som en høist glædelig Begivenhed, ja gjør endog Fordring paa ham, som en Tilhænger af sit Parti, som et Slags Doctrinær, med hvilken Paastand imidlertid Ministerens tidligere Liv (han blev 1814 dømt til Galeierne af Ferdinand, fik ved Revolutionen 1820 sin Frihed, blev Medlem af Cortes og Udenrigsminister, men maatte siden 1823 leve i Landflygtighed i Frankerig, indtil han ifjor, ifølge Amnestien, kom tilbage) kun lidet harmonerer. Jfølge en Skrivelse fra Madrid er imidlertid kun Udenrigsdepartementet overdraget Hr. Martinez, derimod ikke Præsidiet, hvilken Værdighed herefter skal være afskaffet, fordi den staaer i Modsigelse med Regentskabsraadets Prærogativer. Ministrene ere allerede enige med dette om det Regjerings system, som herefter skal følges: navnlig er man kommen overeens om at indkalde en Nationalforsamling, at erkiende de amerikanske Staters Uafhængighed og at gribe kraftige Forholdsregler, forat ende den portugisiske Strid og fjerne D. Carlos og D. Miguel fra Halvøen. National-Repræsentationen vil komme til at bestaae af to Kamre: i det første, Notablernes Kammer, skulle de castilianske Grander, Generaler, høie Magistrats-Embedsmænd, høie geistlige Personer, store Jordegodseiere, samt Chefer for de fornemste Handelshuse indtræde; det andet skal bestaae af 250 Deputerede, som skulle udvælges af Municipaliteterne, efter Regler, der nærmere skulle vorde bestemte. En almindelig, for alle Undtagelser fri, Amnesti skal udstedes. - Haabet om en Overeenskomst med de forrige amerikanske Colonier har allerede virket gunstig paa Statspapirerne, i det man venter, at hine ville overtage en Deel af Statsgjælden. - Den pavelige Nuncius skal af Regjeringen være opfordret til at forlade Madrid, fordi D. Carlos anføres i den romerske Statscalender som Spaniens Konge.