Aalborgs Stifts Adresseavis, 1821-06-23
Udlandet. Grækernes og Tyrkernes samp vorder stedse betænkeligere. Efterretningerne krydse verandre, og Man har i dette Virvar af Relationer intet ast Punkt at holde sig ved: tilmed hælder Hiertet og Haa et til Grækernes Side, let kan Man altsaa fare vild. dog synes det ei at have nogen Nød med Frihedsheltene udnu, og, skuffe ikke alle Julemærker, kan det ikke vare Enge, inden de christne Magter maa tage Roller i Blodnespillet. Følgende Begivenhed har gjort overordentlig Opsigt: En græsk Kiøbmand, ved Navn Danest, var en 29de April bleven fængslet i Constantinopel, fordi han begrede sig ved, at betale en paa ham trukket Vexel paa 99000 Piastre. Den østerrigske Jnternuntius antog ham, og Danesi selv forsvarte sig med meget Mod m blev løsladt, Dog gav han efter for sin Families sønner, og skiulte sig; men da Man atter lod ham stæv1, overtalte den russiske Gesandt, hvis Banquier han ham til, at forlade sit Tilflugtsted, og stod ham inde i hans Liv. Danest indstillede sig den 2den Mai med russisk Dragoman (Tolk,, men blev strax greben og stet i Fængsel. Dagen efter lod Baron Stroganoffom reklammere som det russiske Gesandtskabs Banquier, sen Reis Effendi (o den tyrkiske Overkantsler) svarte mei tørt, Danest var og blev en Undersaat af Porten og baron Stroganoff var ikke beføiet til at tage sig ham. Herpaa afsendte Gesandten v. Dasch. ff, der er ansat ved Gesandtskabet, i Ceremonie og led get af to Dragomaner, fire Janitskarer og to Betiente i stadslivree, for at gientage Fordringen. Man lod om vente fem Timer, og gav ham herpaa samme bested som Dagen tilforn; v. Daschkoff, der hav Ordre til, ei at gaae bort, før han havde Danest med, sendte En af sine Janitskarer, for at meddele Baron stroganoff det erholdte Svar. Strax kom Denne selv i et følge, men fik uden Complimenter den samme beskeed. Paa hans Begiering førte Man ham til Storgieren; men her fik han det samme Svar. Nu klangte han at vide, hvad Forbrydelse Man sigtede Da nest for. Storvezieren sagde, Man havde soleklare Beviser for, at han var en Landsforræder. Baron Stroganoff bemærkede, at denne Beskyldning paa eengang forandrede Sagens Natur, thi da Danest var hans Banquier og besørgede hans officielle Correspondents i Morea, kastede den Tvivl paa hans egen Charakter og var altsaa en Fornærmelse mod den keiserlige Gesandt. Det vilde Storvezieren ikke vide Noget af, hvorpaa Baron Stroganoff overøste ham med de haardeste Bebreidelser og alvorligste Trusler. Men Jntet formaaede at bringe Tyrken ud af hans Fatning. Gesandten udbad sig herpaa Danesis Løsladelse som en Gunst, han vilde sætte stor Priis paa, men fik det samme afslaaende Svar. Herpaa overrakte han en til Hs. Høihed selv stilet Memorial, men Storvezieren vilde ikke tage derimod. Baron Stroganoff maatte bortfierne sig med uforrettet Sag. Den 4de begav sig den første Gesandtskabsraad, Fanton, til Porten, for endnu engang at fordre Danest udleveret, og, i manglende Fald, Memorialen indleveret til Storherren. Da Reis Effendi nægtede begge Dele, erklærede Fanton, han havde Ordre til, at træde hans Høihed i Veien, naar han gik til Moskeen, og overrække ham Memorialen. Alle Reis Effendis Bestræbelser for at bringe ham fra dette uhørte Forsæt, vare forgiæves. Fanton begav sig med sit Følge til Moskeen, hvor Sultanen forrettede sin Bøn. Da Hs. Høihed traadte ud, løftede Fanton sit Dokument iveiret og raabte høit paa Tyrkisk: Her er en Memorial fra Hs. Majestæt, Keiseren af Ruslands overordentlige Gesandt og befuldmægtigede Minister til Hs. Høihed, SultanMahumed den Anden. To Gange udraabte han disse Ord, uden at Nogen ændsede det. Den tredie Gang værdigede Storherren ham et ligegyldigt Blik, lod ham Papiret fratage ved en Officeer, og gik videre. Samme Dag fulgte i haarde Udtryk et afslaaende Svar.