Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-08-23
Beyen af Tunis Harem. (Af Sir Grenville Temples Excursions in the Mediterranean, Algiers and Tunis. London 1835.) Vi bleve, siger Lady Temple, modtagne i Haremets Forgemak af Lillah Kebirah, eller FavoritOdaliken, som tiltalede os paa Arabisk. En Krist inde, som var født i Toskana, og havde indført os, tiente os til Tolk. Lillad Kebirah førte os derpaa ind i en kjølig og behagelig Gaard, som havde Lighed med de yndige Gaarde, eller Patios i Alhambra (Granada i Spanien) Den var broelagt med hvide Marmorplader, overspændt af en Baldachin af Silke og omgiven af Arkader, som hvilede paa hvide kannelerede Marmorsøiler. Springvande, i Form af Vaser, hvoraf een var anbragt i ethvert Hiørnaf Gaarden, pladskede og udbredte en behagelig Kiølighed. Odalikerne sadde i Buegangene: deres livfulde Passiar kappedes med Vandets Pladsken, og de betragtede os med spændt Nysgierrighed. Der fandt ingen Etikette Sted: da Lillah traadte ind forblev Enhver i sin negligeante Stilling, lænende sig tilbage; kun nogle Negerinder, hvis Paaklædning røbede deres ringere Stand, reiste sig da Lil lad gik forbi, og kyssede hende inden i og uden paa Haanden. - Odalikerne vare iførte vide, kostbare Klæder; da disse Fruentimmer ere overmaade forpulente, en Følge af, at de ikke bruge Snørliv, af Mangel paa Bevægelse og den hyppige Badning, saa klædde disse vide Dragter dem bedre end snevre vilde have gjort det. – Favoritinden var vel smækkere end de fleste andre; men dog langt mere forpulent, end som kunde klæde godt efter europæiske Begreber; hun var iført en meget vid Dragt af Gaze, derover en Blouse af blaat Musselin, som kun var befæstet i Nakken; hun har karmoisinrøde Beenklæder af Silke, som fra Hofterne til Læggene vare vide og laae i Folder; men snevre fra Læggene og til Anklerne. Den nederste Rand var overmaade smagfuldt broderet med Guld. Paa de bare Fødder havde hun pragtfuldt broderede Tøifler, hist og her funklede en Ædelsteen paa dem; de vare saa snevre, at kun de fire Tæer havde Plads i dem. - J disse saa overdrevne snevre Tøffler, trippe Haremets Beboerinder, som forresten holde meget af Magelighed, hele Dagen op af den ene Trappe og ned af den anden, hvorved de giøre saamegen Allarm som muligt; denne Klip Klap hører til den gode Tone. Hoved tøiet bestod af et Silkeklæde, som var broderet med Guld i Hiørnerne, og som var snoet om Tindingerne. - Haaret var kæmmet glat over Panden, og hængte fra Tindingerne af paa begge Siderne af Ansigtet ned til Hagen, hvor det var skraat afklippet. Man skulde troe, at denne Haardragt maatte ikke tage sig godt ud, desuagtet klædte den nogle af disse Mohrinder, især dem som havde et ravnsort Haar, overmaade godt. – Ringe med Brillanter af en uhyre Størrelse funklede i Ørene og paa Fingerne. Kostbare Kiæder hang omkring Halsen i stor Mængde, hvortil andet Stads var føiet. Armene vare smykkede med Braceletter og Perlesnore. Et stort Slør, af kostbart hvidt broderet Flor, omhyllede hele Figuren. Favoritinden var ret behagelig uden just at være smuk. – Det har gjort mig ondt siden at erfare, at hun er fortrængt af Beyens Gunst ved en ung Pige paa 15 Aar. Lillah førte mig ved Haanden ind i et langt Gemak, som ved en giennembrudt Hvelving var deelt i to Halvdele. – Ved begge Sider af Indgangen, som var bedækket med et spraglet Silkeforhæng, stod en sort Slavinde, som med en stor Vifte for og Fluerne og tilviftede Kiølighed. En lav Divan gik rundt omkring den ene Halvdeel af Gemakket Paa et lavt og rundt Bord, som var bedækket med et Silkeklæde, stode henimod 30 Tallerkener med forskiellig Slags Bagværk, hvoriblandt Pistagiekager, et Yndlings=Bagværk i Haremet. Mangt af disse Bagværker smagte fortræffelligt; dog blev den gode Smag fordærvet for en europæisk Gane ved den Mængde Specerier, som Jasmin, Ambra o. s.v. Vi maatte smaae noget af Alt. Scherbet gik omkring til at drikke. Lillah spurgte mig om jeg havde Børn, og da hun hørte at jeg havde en liden Søn, lod hun alt det levnede Bagværk pakke sammen i en Kurv og bad mig om at tage det med til ham. Selv har hun paa et to Aars Drengebarn, af et sygeligt Udseende; hvis Nakke var behængt med Guldkjæder og Amuletter, og hvis Hovedbedækning var prydet med en emailleret Kiæde. Det Værelse, hvori vi spiste, var vidunderligt skiønt Loftet var hvelvet og malet eller forgyldet paa maurisk Viis, rundt omkring stode alle Slags Effecter fra Konstantinopel indlagt med Perlemmer; over Hovedindgangen var anbragt et aabent Stukkaturarbeide med farvet Glas. Den lave Divan var meget beqvem. Paa alle Vægge hængte pragtfulde Vaaben, tilhørende Beyen; Yatagans, besatte med Ædelstene, herlige Pistoler o. s. v. Af disse Pragt vaaben fandt jeg meest Behag i en liden Guldkolle af ophøiet Arbeide, som kaldes Topus; den var især i den tykke Ende rigeligt besat med Diamanter, Rubiner og Smaragder. - J den anden Afdeling af Gemakket, hvorhen vi begave os efter Maaltidet, hilsede Beyens ældste Prinsesse Lillah paa os; hun var en meget delig Mohrinde, med brændende sorte Øine; efter at vi havde opholdet os nogen Tid i dette Gemak, blev Chocolade, som var perfumeret med graae Ambra, budt omkring. Nu førte Favoritinden os op i den øverste Etage, igiennem en Række af Sale, som var inddeelt i en Mængde smaae Gemakker eller Celler, og som sandsynligen vare Odalikernes Soveværelser. - Trapperne vare belagte med glasserede eller ogsaa med mangefarvede Muursteen. - Vi kom derpaa ind i et Gallerie med en Hvelving over; i Midten af dette var en Dam med Guldfiske. Odalikerne pleie at tilbringe nogle Timer dagligen om Sommeren i dette Gallerie. Her nøde vi ogsaa den ikke ubetydelige Ære, at Beyen hilsede paa os, thi da vi efter vor Spadseregang i Gemakkerne hvilede os ud i denne Guldfiske Gaard, hørte vi en Mumlen ved Døren, og nu traadte han ind, som alle disse Skiønheder vare undergivne. Vi reiste os alle, og Lillah gik ham imode. Han talede temmeligt færdigt Jtaliensk, og sagde os mange Komplimenter i østerlandsk Stiil, Han opholdt sig kun kort, alle hans Sønner vare fulgte med ham og stode hele Tiden ærbødigt ba ved hans Stol. Da han havde begivet sig bort gik vi, ledsagede af vore nye Veninder, tilbage til det Gemak hvori vi vare blevne modtagne og toge nu Afskeed; Lillah bad os meget om at gientage vor Besøg inden vi afreiste fra Tunis.