Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1768-07-29
En hedensk Keyser, Marcus Aurelius holdte efter Platonis Meening den Regiering lykkelig, hvor Philosophi regierede, og hvor Kongerne philosopherede. En Chinesisk Philosoph holdte derimod for, at et Land eller en Stad, ikke kunde ret og vel regieres uden Musiqve. Hvilket sidste var ligesaa urimeligt et Forslag at giøre, og fast latterlig en Tanke at lade sig merke med, som den Schyttiske Generals Penses fordum, der efter Beretning heller gad høre, at hans Hefter brinskede, end han vilde laane sine Orne til den sødeste og lifligste Musiqve. Begge har extravageret in excesse. De har maaskee ingen af dem læst eller lært Portens sande og sunde Tanker: Est modus in rebus, sunt Creti denniqve fines qvos Ultra citraqve neqvit consistere rectum. Over alt er det en Lykke i alle Ting, hvad det Timelige angaaer, at alle var ikke lige Smag, thi derfor bliver, som man siger, al Mad spiist og alle Klæder slidt. Det vilde blive en heel Forvirrelse, om alle og enhver vilde være Guldsmede, eller om de allene vilde være Grovsmede, allerheldst da man behøver Skræddere, Skomagere etc. Det vilde endnu blive værre om alle ville agere Philosopher, om enhver vil bruge Pennen allene og aldrig røre Ploven. Det blev alt for galt om alle faldt paa Uge Lyst, i hvad Slags det var, baade inden og udenfor Legemet, thi derved maatte mange herlige Mad-Sager, mange deylige Mark Urter, mange nyttige Hænders Gierninger, heele Fabriqver, ja mange tusinde adskillige Menneskers Haandværker spildes, blive unyttige og aldrig komme for Lyset, som Tiden og den utrættelige Vinskibelighed dog har frembragt og aarlig Aars frembringer til manges uskatteerlige Fordeel. Allene dette synes og forekommer dog heel skadeligt den store Misbrug, som indsniger sig alt meer og meer i vore Tider i Folkes Smag og Behag, besynderlig i Norge, der strækker sig endog til Mad og Spise, til Drik og Klæde=Dragt, der er saa yppig og saa overmaade overflødig, at en uhørlig Capital udgaaer hvert Aar. til Caffe, Viiner, Specerier, Theer, Fløyler, Silketøyer, virkede Blomster og saa videre, som er uopregneligt, saa at endog andre Nationer undres over Norges daarlige Mode-Kierlighed, da Landet og Jndbyggerne almindelig vilde komme til at leve bedre, hade og faae selv not, om de vare mindre Franske og meere eller bædre Danske. Man seer jo neppe en ringe Tieneste-Pige nu komme paa Gaden uden hun har sin Silke-Trøye, sin SilkeKaabe, jeg tør ikke sige af Fløyel, da de dog findes hos mange af dem, som tiener for sit Brød, sit Silke=Skiørt, sine Engelske Skoe, Hoved Sagerne vil jeg gaae forbi, og skal jeg nu gaae til Borger= og Middel-Standen, da var Grevinder og Fyrstinder i forrige Seculo ikke prægtigere klædde end disse nu ere, og fast dagligendog i deres egne Huse paraderer. Kort sagt, Smag og Behag er nu kommen saavidt, at dersom den ikke faaer en Capsun paa sig, saa frygter jeg for at fleere derfor kommer til at gaae herefter, om den skal endnu i saa daarlige Sager stige høyere, med Betler=Staven her i Norge end man troede, eller ogsaa bliver der større Bedragere, end man ønskede at høre. De høyere Stænder maae dog hade noget fremfor de ringere, men naar nu disse vil i Pragt og Levemaade absolute være som og ligne hine, hvad flyder da vel deraf andet, end som dette: At en Adelsmand, en anden Herre, eller de i Rangen maae langt over sine Kræfter mangen gang, allene for sin Stand og for sin Caracters Skyld, eller for at undgaae alles ret ubillige Foragt og slette Expressioner, sette sig i Giæld, og i sit Liv og i sin Grav leve og ligge som en Bedrager. Hvad og hvem forvolder dette, ingen uden ret uredelige Patrioter, der heller vil, som man siger, gaae med en Moffe paa Armen og være sulten i Tarmen, end de vil stræbe efter at see sig selv og sine indplantet saadan sandt og nyttigt Moral: Det er bedre at holde Maade og leve utrængt med Lidet. Lidet, og deraf lægge op, end at holde Huus med Meget og derved blive en Bedrager.