Almuevennen, 1844-06-01
Efter det hidtil fulgte System har nu vistnok alt Hartkornet behørig ligeligt været ansat til Afgift med 1 Rbd. pr. Td.,men en iøinefaldende Uligelighed er dog ved Siden heraf paaført det derved, at man foruden den Rbd. pr. Td. endnu har skyldsat de Bygninger, som eies med Hartkornet, i Forhold til det i sig lidet paalidelige Beløb, hvortil disse maatte være assurerede. Da Bygningerne for den egentlige Landmand ikkun ere en integrerende og en betingende Deel af hans hele Landværtskab maae de forsaavidt nærmest betragtes, som allerede indbefattede i den Deel af Afgiften, som paalignes Hartkornet, og de kunne derfor ikke i Reglen, men kuns i det Høieste som en Undtagelse, hvor de maatte medføre særdeles Fordele, gjøres til Gjenstand for en særegen Ansættelse under Formue eller Leilighed. Vi formene derfor at alt Communens Hartkorn for Eftertiden i Overeensstemmelse med Anordningen bør paalignes det Beløb af den hele Sum, for hvilket man maatte finde det pas seende at bruge Hartkornet som Norm, aldeles ligeligt og saaledes at Hartkornseiernes Bygninger betragtes, som indbefattede under denne Ligning paa selve Hartkornet, forsaavidt de ikke for selve Eieren medføre særlige Fordele, hvilke da ville være at medtage under Ansættelse efter Formue og Leilighed. Vanskeligere forekommer det os at være efter de forskjellige Forhold i Communens tvende Sogne at bestemme, hvor stor en Deel af den samlede Fattigskat der bør opkræves efter Hartkornet og hvor stor en Deel efter Jndvaanernes Formue og Leilighed. Saavidt vides efr. Canc. Skr. 1ste Juni 1830 – lignes i de fleste Landcommuner næsten den hele Fattigsskat paa Hartkornet allene og deels den gamle Vane at have sine Afgifter baseret paa sit Hartkorn deels det i Reglen ubetydelige Antal af Afgiftsydende udenfor Hartkornsbrugerne gjør det forklarligt, at man i Almindelighed synes at finde sig vel ved eller i det Mindste fortrinsviis at holde paa denne Paaligningsmaade. Den store Forskjellighed i Beboernes Kaar og Stilling, i Frederiksberg og Hvidoure Commune synes os imidlertid at medføre at den største Deel af den hele Fattigskat burde paa lignes Formue og Leilighed fortrinsviis fremfor Hartkornet, men da vi maae erkjende, at det fremfor Alt er Opinionen hos Yderne og den successive Erfaring hos Communalbestyrelsen, derkan veilede til med nogenlunde Sikkerhed at afgjøre dette, saa drister nærværende Committee sig ikke til i denne Henseende at gjøre Videre end indstille til Forstanderskabet, at Afgiften foreløbigt under ingen Omstændigheder bør paalignes Hartkornet med et større Beløb end det hidtilværende, nemlig 1 Rbd. halv aarligt for hver Tønde. Fattigskattens manglende Beløb vil altsaa være at paaligne efter Formue og Leilighed. Denne Paaligning maatte da allerførst foretages paa de Jndvaanere, der enten ikke ere Hartkornseiere eller ere det foret saa ringe Areal, i Forhold til deres Stilling og Kaar at dette kun udgjør et underordnet Moment i disse. Naar disse efter Beskaffenheden af den Stilling de indtage som bosiddende Medlemmer af Communen ere paalignede et saa stort Bidrag som Hartkorns-Eierne kunne antages at være paalagt ved den ovenanførte Ansættelse paa deres Hartkorn, vilde det derefter endeligt Manglende, dog efter Fradrag af det Beløb, som det maatte findes passende at paaligne de Personer, som opholde sig i Communen uden at være egentligt bosiddende 9: uden selv at holde Huusholdning, formeentlig være at paaligne begge Classer med udelukkende Hensyn til deres større eller mindre Evne til at bære denne Byrde.