Aarhuus Stifts-Tidende, 1810-03-17
Indenlandsk. Den i Glostrup i Odsherred udbrudte Qvæg-Sygdom, er ved Undersøgelse af Sagkyndige befunden ikke at være den almindelige og farlige Qvægsyge, men derimod Milt brand, som ikke er smittende, men som foranlediges ved usund Føde, fordærvet Vand, ureenlige Stalde og undertiden ogsaa af Veieligets Beskaffenhed. Det var hos Udflytteren Ole Christensen af Glostrup, blandt hvis Qvæg bemeldte Miltbrand havde indfundet sig, og havde af 16 Hoveder bortrevet 4 Stkr. Aarsagen til Sygdommen, her var: slet Røgt, Urenlighed i Stalden saavelsom fordærvet Forder og Vand. Den har ogsaa yttret sig i denne Vinter paa flere Steder i Sielland dog uden at angribe mange Høveder paa eet Sted. Afsøndring af det sunde Qvæg er efter Kyndiges Omdømme unødvendig, men derimod maae man vogte sig for at spise Kiødet af de Dyr, som ere befængte med denne Sygdom, naar det har en mørkladen sortblodig Farve, er skiørt og har et brandigt Udseende. Aadslerne af de Dyr denne Sygdom har dræbt bør man med Omhyggelighed begrave, da Svin og Hunde som æde deraf tildrage sig derved farlige og brandartede Sygdomme. Erfaringen har ogsaa lært, at meermældte Sygdom kan paafalde Heste, Faar, Sviin ja selv de vilde Dyr, som Hiorten, Raabukken o. s. v. Paa Gaarden Asserstrups Marker, der ligger 1 Miil, paa hiin Side Nakskov i Sandbye Sogn, har Hr. Thorsen i forrige Aar avlet 400 Tdr. Rug efter 14 Tdr. Udsæd. Det er noget over 28 Fold. Saa frugthar er Lolland i visse Egne. Saare veikomment og fortienstligt er det Arbeid de Herrer Justitsraader Pontoppidan og Thorkelin ved udgiven Subskriptionsplan have bebudet at ville foretage sig, nemlig hæftviis at udgive en Liste over vore Legater og milde Stiftelser. Det vil sees af saadant deres Skrivt, som vist vil møde en tilstrækkelig Subskription, at Danmark, dette lille Rige, tør maale sig med, ja overgaaer maaskee, ethvert andet, forholdsmæssigen, i Nationens Gavmildhed og Menneskekierlighed. Ogsaa ville ved denne Liste Besynderligheder kundgiøres, der nu ikke kiendes til; f. Ex. et Legat for Slaver, et Legat for Dyr o. s. v. Dette sidste skyldes den afdøde Capitain i Prinds Christians Regiment Bertel Gud hielp Wichmann, der besad en mageløs Kierlighed til Dyrene. J mange Aar levede han uden nogen Næring af Dyreriget, ja vilde ikke engang tilstaae sig Meik. Ofte kiøbte han Fugle og Fiske for at sætte dem i Frihed, og mangen udtrællet Hest end han den ufølsomme Kiøresvend om Tilladelse at give et Stykke Brød. Hans uskyldige Synderlighed tildrog ham Spotterier og Latter, som han roelig taalte, ja den forkortede maaskee hans Liv. For imidlertid endog efter sin Død at være Dyrenes Ven, findes følgende Artikkel i hans af Kongen bekræftede Testament: "2000 Rigsdaler, som indsættes i Kiøbenhavns Overformynderie udredes af min Arving hvoraf Renterne udbetales til min Vertinde Mad. Marie Kroll, saalænge hun lever, imod hendes egenhændige Qvittering, og uden at derpaa kan lægges Beslag. Efter hendes Død skal hendes Datter Jfr. Adamine Karite Kroll nyde Renten af disse 2000 Rd., saalænge hun er ugivt, paa samme Vilkaar og Betingelse, som hendes Moder, hvilket jeg beder anseet som et lidet Vederlag for den moderlige Omhue og Venskab, de i en Række at Aar, men især i min nærværende Sygdom, have viist imod mig. Efter fornævnte Mad. og Jfr. Krolls Død, eller naar den sidste givter sig, tilfalder Renterne af denne Kapital Kiøbenhavns Politie, og maae af Politiemesteren uddeles som Belønninger til de Betiente, der have viist sig meest ivrige til at overholde de Love, som ere eller maatte vorde givne imod Dyrenes Mishandling; og ønsker jeg at flere mere formuende, ville følge mit Exempel heri.