Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1814-09-05
Hs. Majestæt vil ikke foreslaae andre Forandringer end de der ere nødvendige for begge Rigers Forening, og forbinder sig til ikke at gjøre det uden efter Aftale med Storthinget. 4) De Løfter, der ere givne det norske Folk saavel af Hs. Majestæt Kongen af Sverrig, som af Hs. Kongl. Høihed Kronprindsen i Kongens Navn, skal samvittighedsfuldt blive opfyldte og stadfæstede af Hs. Majestæt for det norske Storthing. 5) Storthinget skal forsamles i Christiania. 6) Hs. Majestæt Kongen af Sverrig erklærer at Jngen skal blive forfulgt hverken umiddelbar eller middelbar for Meninger stridende imod begge Rigers Forening, som han indtil dette Øieblik har maatte vitre. De civile og militaire norske Embedsmænd eller Udlændinger i Landet, skal blive behandlede med den Agtelse og den Velvillie, som den høieste Myndighed skylder dem. Jngen af dem skal kunne drages til Ansvar for deres Meninger. De som ikke vedblive deres Tjeneste, skal tildeeles Pension efter Landets Love. 7) Hs. Majestæt Kongen af Sverrig vil anvende al sin Jndflydelse hos Hs. Majestæt Kongen af Danmark, for at faae tilbage, kaldt de Forordninger og Edikker, der ere udgivne efter den 14 Januar 1814, saavel mod de offentlige Embedsmænd, som mod Kongeriget Norge i Almindelighed. Hovedqvarteret Moss den 14 August 1814. Jonas Collett Aall, Statsraad. A. F. Skjoldebrand, M. Bjørnstierne, General=Lieutenant. General-Major B. Vaabenstilstand, imellem de svenske Tropper paa den ene og de norske Tropper paa den anden Side, sluttet, under Forbeholdenhed af Ratifikation, ved Undertegnede i Moss, den 14 August Art. 1) Fjendtlighederne skulle ophøre baade til Lands og Vands imellem de svenske Tropper og Flaader paa den ene, og de norske Tropper og Flaader paa den anden Side, at regne fra den Dag denne Vaabenstilstand under tegnes, indtil 14 Dage efter Storthingets Aabning, og med 3 Dages Opsigelse efter denne Tidspunkt. 2) Blokaden af de norske Havne skal hæves fra den Dag denne Forening er undertegnet. Al Jndførsel og Udførsel skal være frie, dog de norske Toldintrader uforkrænkede. 3) Dersom Frederiksteens Fæstning ikke har kapituleret, skal den strax overleveres med samtlige dertilhørende Værker, til Hs. svenske Majestæts Tropper. Garnisonen skal gaae ud af Fæstningen med Vaaben og Bagage og alle militaire Honneurs. Det skal være Officererne tilladt at gaae hvorhen de vil. Soldaterne vende tilbage til deres Hjem; saavel de Første som de Sidste skal love, ikke at ville tjene meere imod Hs. svenske Majestæts Tropper. 4) Der skal trækkes en Demarkationslinie imellem de tvende res ektive Armeer. Den venske Linie skal hælde sig til Sconer, gaae over Hovi, OnstadSund, hen til Øieren-Søe og følge Glommen lige til Kragerud. De svenske Tropper i Warmeland maae ikke gaae forbi Acklander. Den norske Linie skal hælde sig til Drøbak, gaae forbi Korsegaarden og Krogstad til Øie ren Søe og siden følge den høire Bred af Glommen ligetil Kongsvinger. 5) De norske nationale Tropper skal strax gives Orlov og gaae tilbage til deres respektive Hjemmesteder. Der skal kun være under Vaaben de gevorbne Troppekorps, nemlig: a) det søndenfieldske Regiment i b) det nordenfielske Regiment, c) det oplandske Regiment, d) Aggershuusiske Skarpskyttere, e) Artillerie-Brigaden. Disse Korps maa aldeles ikke gaae over den i 4de Art. bestemte Demarkations=Linie, saaledes at Landstrækningen fra Drobak, Korsegaarden og Krogstad til Svoner, Hovi og Onstad-Sund skal være aldeles fri for Tropper. 6) Der skal kun blive tilbage i Norge 2de svenske Divisioner med forholdsmæssig Artillerie og Kavallerie, Rester af den svenske Armee skal gaae tilbage til Sverrig. 7. Den Deel af den norske Armee, som bliver under Vaaben, skal gaae ind i Demarkations=Linien i bestemte Dag marscher og opbryde 2 Dage efter denne Vaabenstilstands Undertegnelse. Den Deel af den svenske Armee, som gaaer tilbage til Sverrig, skal bryde op saasnart skee kan. 3) Naar gjendtlighederne have ophørt, skal de svenske og norske Generaler gjensidigen give Ordres, sigtende til at god Forstaaelse kan herske imellem de 2de Armeer, og at Krigens Byrder og Spor kan forsvinde. Jngen Kontributioner eller Reqvisitioner, af hvilketsomhelst Slags, skal hæves i Landet. Alt hvad Jndbyggerne maatte levere skal betales med rede Penge. De norske Generaler skal forbyde al Bortførsel af Kreature, og de svenske Generaler skal nøiagtigen lade iagttage de Befalinger, som ere givne med Hensyn til denne Gienstand. 9) Krigssangerne skal sættes i Frihed fra begge Sider, saa hastig som det lader sig gjøre. 10) For at give Nationens Repræsentanter, sammenkaldte til et Storthin i Christiania fuldkommen Frihed i deres Forhandliger, skal det ikke tillades : hverken svenske eller norske Tropper, at nærme sig bemeldte Storthing paa en Afstand af 3 Mile saalænge Storthinger holdes. Borgerskabet i Christiania skal besætte Vagterne Byen og paa Aggershuus Fæstning medens Storthinget varer. (Som Art. 11 findes endnu i Jurikes Tidningar følgende :) For at spare videre Blodsudgydelse skal der være en Vaabenhvile, at regne fra dette Dokuments Undertegnelse med 12 Timers Opsigelse. 12) Det norske Flag skal respecteres imedens Vaabenstilstanden varer. Hovedgarteret Moss den 14 August 1814. Jonas Collet Aal, Statsraad. A. F. Skjoldebrand, M. Bjørnstjern, General=Lieutenant. General-Major Med den Reservation, at Demarcationslinien af de respektive Armeer skal være otatus que for den svenske Armee, og for den norske Armee en Linie, som skal gaae igjennen Sooner, Spyeberg og Hovi til Glommen, Ratificeret: Cristian Frederik. Jeg ratificerer ovenstaaende Konvention med Reservatisionen, og jeg griber med Fornøielse denne første Leilighed for at give et Beviis paa Mine Følelser for Nationen og den norsk Armee. - J mit Hovedqvarteer Frederiksstad, den 15 August 1814. Carl Johan C. Hs. Høihed Prinds Christian Frederiks Proklamation til det norske Folk. Nordmænd! Da Vi efter Opløsningen af Eders Forening med Danmark overtog Styrelsen af Norges Anliggender, var dette for at forhindre, at ikke Børgerkrig og Partieaand skulde sønderslide Eders elskede Fødeland. Eders Ønske kaldte Os til Norges Throne, Vi fulgte Eders Kald; Eders Tillid og gode Sag fordrede Vor Deeltagelse. Ve besluttede at underkaste Os enhver Opofrelse, for at føre Eder hine Goder imøde. Vel øinede Vi de Farer, som i en ulige Kamp traede at tilintetgjøre Eders og Vort Haab; men Vi kunde umuligen fatte, at Europas mægtigste Stater, vilde forene sig, for at undertrykke et ædelt og uskyldigt Folk, hvis billige Ønske var Frihed og hvis eneste Attraae var Uafhængighed. Jmidlertid lode Sverrigs mægtige Bundsforvandte Os ved deres Sendebud erklære, at Norges Forening med Sverrig var uigjenkaldeligen besluttet. Det er Eder bekjendt, at Vi vare villige til at opofre en personlig lykkelig Stilling, naar et sammenkaldt Storthina fandt, at dette kunde berede Folkets Held; men det er Eder ogsaa bekjendt, at de Vilkaar, som da bleve tilbudne for en Vaabenstilstand, vare af det Slags, at Vi ikke kunde antage dem, forinden Krigslykken blev prøvet, i det de vare stridende mod Grundloven. Vi maatte saaledes beklage, at Vore redelige Bestræbelser for, at undgaae Krigen i Norden, bleve frugtesløse. Norges udstrakte Grændser og Søekyster havde gjort det nødvendigt at fordeele Tropperne.