Berlingske Tidende, 1767-11-09
Warschau, den 7de October. Den overordentlige Rigsdag tog sin Begyndelse den 5 hujus. Dagen forhen havde den Pavelige Nuntius fa en Expresser fra Rom, med Breve til Kongen, til Po mas og til Landbudden, for at indhændige samme, beg han sig for Rigsdagens Aabning til Kongen og Primes hvorefter han forføyede sig til Fyrste Radstvil, hvor me alle Landbudden vare forsamlede, for at levere Brevet dem der; men som Vagten havde Ordre ikke at lade Vanen kiøre end i Gaarden, kjørte han til næste Gaard, steeg af og at til Fods igiennem en Sidedør, som gik i til Fyrstens Pallads, hvor han da overleverede de forsam de Landbudde Brevet, og tillige formanede dem, ikke samtykke i noget, som maatte være den Catholske Religifornærmeligt. Da Fyrste Repnin fik Efterretning derom forføyede han sig strax til Fyrsten Radstvil, og erklærede Kriserindens Navn, at Confoederationen, alle Punkter. de holde sig den til Radom oprettede Acte efterrettig. Da Rigsdagen aabnedes Kl. 2, erklarede Kongen som at han hermed tiltraadde General-Confoederationen, som foreslog Første Radzivil, som den, hvilken, da han til var General-Confoederations-Marechal, enkom at va Rigsdags Marschal. Herpaa Lysede begge General-Cafoederations Marschallerne Kongens Haand, og gik saa bage fra Thronen og toge deres Pladser. Derefter ande Fyrsten Rigsdagen med en Tale, hvori han først væ Hs. Mas, roesværdige Bestræbelsers og andre oppere, Egenskabers store Vard, og betydede Aarsagen til den Rigsdags Sammenkaldelse, samt dernæst foreslog, at ) beste var at udsætte Rigsdagen, naar man først havde valgt Depmerede, som skulde forsynes med fuldkom Fuldmagt fra de confoedererede Stænder til at handle Fyrste Repnin. For at give Stænderne desto nøyere Begreb derom, overleverede han et skreven Forslag, og 3 samme at foreløses; Følge deraf skulde paa nærvarteRigsdag udvælges Deputerede, hvilke Stænderne havde, forsyne med indskrænket Fuldmagt, til med Fyrsten Velnin (eller hvem anden Minister, som dertil af det Rus Hof maatte blive befuldmægtiget, at handle, slutte og derskrive, i alt det, som angaaer saavel Lovenes og Frisernes Jstandbringelse og Bekræftelse i Almindelighed, som i Henseende til Disidenternes og Grækernes Fordringer, besynderlighed, alt efter Grundlovenes Tilhold, og i Overgusstemmelse med de Forbunde, som bestaae imellem Rebliken og de fremmede Magter. Fremdeles skulde alt get, som saaledes blev afgjort, antages og bekræftes af de amtlige Stander paa nærværende Rigsdag, dog saa, at mend ikke alle Raadsherrer eller Landbudde vare tilstæde, saa og, naar kuns foruden Kongen, Fyrsten Primas, 9 anse Raadsherrer og 18 Landbudde vare tilstæde, skulde Umme have fuldkommen Magt til at bekræfte samme; Og delig skulde de fremmede Magter ombedes at garantere gere Reglements Holdelse. Dette Forslag giorde meget hører: Biskoppen af Cracan kom endelig efter nogen Modstand, at tale, og giorte da mange Jndvendinger derimod, blant det denne, at dette Forslag ikke var bekiendtgjort 3 Dage ford. som en Artikel i sidste Rigsdags Beslutninger tilhoder. han tilstædedavel, at man udnævnte Deputerede til at hand med den Russiske befuldmægtigede Minister angaaende brækernes og Dissidenternes Klager, men han vilde ingen hade tilstaae dem den Magt, at slutte eller underskrive no ge, men paastod at disse skulde først aflegge deres Jndbening til Rigsdagen eller Stænderne, som allene skulde hve Magt til at beslutte; og at de Sager, som angik Region og Friheden, skulde afgiøres ikke ved fleste Stem ger, men eenstemmig. Tdest tiltalte han Kongen, og ude, at han havde ved sidste Rigsdag afgivet et saa roeshedigt Exempel paa sin Jver for Religionen, og tilbuden at vove Liv og Blod for samme. Nu var det Tid ved de saa krinske Omstændigheder at lade see ikke allene i Ord, en ogsaa i Gierningen, at han var den virkelig rettroende huge (Res vere Orthodors). Woowoden af Cracau sin Tale ogsaa meget ivrig for Religionen og vilde vove og Blod for den. Kongen lod derpaa Sessionen ind De til om Morgenen. Den 6te blev dette Forslag igien handlet. Men da det efter megen Strid dog ikke lod til at man kunde komme til nogen Endelighed dermed, for at lade Gemotterne Tid at sætte sig, blev denne ana Selston indstillet til den 12te. Jmidlertid blev Fordet trykket og omdeelt til alle Rigsdags Lemmerne, forTid alvorlig at tage samme i Overlæg. – Den (i forrige No. 89 ommeldte) som blev arresteret, var en arost, og blev den 7de sort bort mod Aften, under en sorte af omtrent 60 Mand Russiske lette Tropper, uden man veed hvorhen.