Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-10-07
Med største Opmærksomhed har Undertegnede læst Althvad som efter sidste Roeskilde Stændertidende er sagt herom. Han har heri fundet Meget som efter hans Anskuelse anbefaler sig, men ogsaa ikke Lidet som han ikkuns henregner til meer eller mindre smukke Fantasibilleder. Antag at Danmarks største Forsvar ikke skulde ligge i dets Beliggenhed og et fredelskende klogt Ministeriums positive og negative Handlinger, og antag fremdeles, at en almindelig Folkevæbning vilde være et Gode for Landet, som dog vistnok meget vil afhænge af, om andre Lande (altsaa flere end Preussen) vil følge dette Exempel, i hvilket Fald derved dog formeentlig ikke vilde vindes Meget. Men forudsætter vi alligevel Ønskeligheden af en saadan almindelig Folkevæbning heri Landet Riget), kan der vistnok være deelte Meninger om at naar vor Liniearmee skal conserveres som den er, alle Kyndige jo ere enige i den bør, ville vore financielle Kræfter ikke tilstæde Udførelsen deraf uden ved at indrømme Frikjøbelse. Og skulde der nu vel heller findes saa stor Uretfærdighed i, at Een lægger Arbeide, en Anden Penge til, for at forsvare Landet? Jeg indseer ikke dette, naar Valget bliver frivilligt, ikke tvunget. Naar altsaa f.Ex. den 22-aarige Reserve, som opholder sig udenfor Kjøbstæderne, uden Hensyn til Stand eller Vilkaar, paa Sessionen bliver kjendt krigsdygtig og ham gaves Valget, før han trækker Lod om han skal aftjene sin Værnepligt ved Linien eller Forstærkningen: om han hellere vil betale een Gang for Alle en temmelig høi Frikjøbelsessum (Krigsskat), f. Ex. 400 Rbd., om han holder Maal og forøvrigt har Egenskaber, som qvalificerer ham til Linien, og om han er Undermaals eller ikkuns er tjenlig til Stykkudsk &c., da maaskee ikkuns det Halve, skjøndt Meget taler for at denne ikke bør have bedre Vilkaar. Vilde Nogen befrie sig for Værnepligten efter at Lodden var falden paa ham til Linien, burde han give det Dobbelte eller 800 Rbd. Havde Reserven derimod havt et flereaarigt Ophold i nogen liden eller stor Kjøbstad, burde han ligerviis uden Hensyn til Stand eller Vilkaar behandles paa samme Maade altsaa ogsaa kunde frikjøbe sig ved at erlægge Krigsskatten - dog saaledes, at da enhver af disse Kjøbstæder enten burde have et eget Korps med 2de Afdelinger, for de Yngre og Ældre, som skulle underholde dem selv med Alt, undtagen Vaaben og Armatur, men gaves Tilladelse at betjene sig af en simpel, men eensformig Klædning, de til enhver anden Tid kunne bruge, som f. Ex. Haderslev frivillige Korps sort (for den yngre Afdeling maaskee rettere bruun) med en Cocarde paa Hatten, eller, flere af de mindre Kjøbstæder sammenlagdes for at udgjøre et større Korps, maatte enhver Kjøbstadindvaaner paa den Maade kunne aftjene sin Værnepligt i Fredstid ved sit Hjem eller i Nærheden deraf. Og naar Kjøbstadmanden saaledes maatte underholde sig selv, fik en Dressur (vel helst af Linie-Befalingsmænd) nogenledes liig de regulaire Tropper, fik en længere Tjenestetid, blev mere end Landboen bebyrdet med at skulle assistere Politiet til Ordens Overholdelse, gjorde Brandtjeneste &c., skal han vist ikke med Billighed kunne misundes af Landmanden, fordi denne, der ligesom fra Barn af dannes til Kriger, blev foretrukken til den fuldkomnere Krigstjeneste. Ved denne Betragtning maa man heller ikke tabe af Sigte, hvad en æret Stænderdeputeret saa træffende har sagt, og som selv den der allermeest inclinerer for Sagen ikke vil kunne nægte, uden at fornægte Sandhed: Det er retfærdigt - saa ere hans Ord – at Værnepligten ikke udelukkende skal paa hvile Bondestanden, men det vilde være dobbelt Uret, om man, ved at vise Retfærdighed mod denne Stand, paaførte en anden hidtil for Værnepligten befriet Klasse en endnu større Byrde." Hvortil kommer, at man heller ikke maa forglemme, at naar Linien, efter vor financielle Forfatning, ikke kan forøges over dens nuhavende Styrke (27,000 Mand), blive de selvunderholdende Borgerkorps jo altid en Vinding for et Rigs værn, saaledes calculerer man jo 6000 Mand alene for Kjøbenhavn. Tilstæder man saaledes Frikjøbsret, have vi deri Ressource ei alene til en almindelig Væbning, men ogsaa til at forbedre Underofficerernes Kaar ved Linien &c., alene med Undtagelse af de Faa som har lagt Penge til og om Kongen forøvrigt vilde benaade en enkelt Søn for Krigsskatten, som var Forældres eller Paarørendes Forsørger, thi Kjøbstadmanden aftjener sin Værnepligt ved sit Hjem i Fredstid og Landmanden gaaer deels til Linien og Reserven og deels til Forstærknings=Armeen; 2) Dette Ord maa ikke skrække; i Kjøbenhavn skulle den Værnepligtige, efter det Stænderne forelagte Udkast, kunne frikjøbe sig, og forøvrigt tilstæder jo Udkastet Bytning og Stilling til Liniearmeen. Jngen fritages, som er det Retfærdigste. Og - vel at mærke - denne Forstærkningsarmee lader sig meere end sandsynlig heel vel dressere, bevæbne og commandere ved lønnede Officerer og Underbefalingsmænd, opdragne som til Linien, af de ikke ubetydelige Summer som aarlig vil indkomme, om Enhver, som vil frikjøbe sig, skal betale de proponerede 400 Rbd (800 Rbd.) i Krigskat, og dog kan det Antal, der saaledes aftjener sin Værnepligt med Penge eller benaades, aldrig blive stort til Afgang i den almindelige Værnepligtsmasse - vel neppe mærkes. Jeg indseer heel vel hvad Man vil indvende herimod. Man vil sige: "at det da vil komme til at gaae ud over den mindre bemidlede, især dannede Reserve, som ofte har et mindre hærdet Legeme, ved det han ikke vil kunne udrede Frikjøbelsessummen; hvis Stilling jeg derfor og i det Efterfølgende nøiere vil betragte. Alligevel indrømmes dette, men gaaer det ikke saaledes ofte i Livet: at Skygge følger Lyset, Dog, er Krigskatten ikke ogsaa et Onde, Enten maa, efter min Anskuelse, hele Krigsvæsenet reguleres saa moderat, at det bliver, især i Fred, ikkuns til en Halv-Leeg - og da forfeiler det jo aabenbar sin Karakteer i Krig - eller det maa reguleres saaledes, at Alle tildeles et lige Onde, der grændser til det Umulige, og heri ligger netop Anstødstenen.