JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Adresseavis for Børn, 1779-11-24
Gaver. Naar Ømhed og Medlidenhed allerede i Ungdommen opvækkes mod de fattigere Søstre og Brødre, saa have vi et Beviis for, at Velgiørenhed iblant os tidlig opspiirer, tidlig begynder at udbrede sine ærefulde Virkninger, og hvad Under da at ædle Handlinger er bleven en National-Carakter iblant os. En lille Jomfrue læste for nyelig i et af vore offentlige Blade, om den svage Forfatning, i hvilken nogle af Gratistskolens Børn befandt sig, hun faaer at vide, at der mangler dem Skoe og Strømper, og at de derfor maae holde sig hiemme; hun seer til sig selv og tænker, du lider dog ikke nogen Mangel paa disse Ting, ikke holdes du fra Lærdom og Underviisning af Trang paa disse Nødvendigheder. O hvilket Fortrin har jeg for hiine De har ogsaa ligesom du, engang staaet ubekymret af deres Seng, og hverken sørget for Strømper eller Skoe, hverken for Spise eller Vederqvægelse. Munter og sorgfrie ere de gaaet Morgenstunden imøde, og nydt ligesaa ubekymrede og glade Dage, som du, under deres Forældres bedre Vilkaar. Da tænkte de ligesaa lidet paa, som jeg har tænkt, at det saa tidlig kunde gaae dem saa tungt i Verden. De smaae Stakler. Jeg føler deres Trang! hvad om denne Vanlykke ramte mig, Om mine Forældre døde, eller geraadede i Armod, gik det da mig et Haar bedre Kunde jeg da vente at leve saa ubekymret, saa overflødigt, som nu maaskee. . . . Her brast den lille Jomfrue i Graad, og i denne rørte Tilstand, gik til sine Forældre, bad om, at maatte raade for sin Sparebøsse, fik for Børn. sin Friehed, og aabnede den. Fem Rixdaler beløb den samlede Skat sig til. Hun svøber dem alle i et Papir, sender dem til Gratistskolens Cassserer, og beder, at maatte komme de trængneste Børn til Deel. - Ol du unge ædelmodige Datter, Bliv ved at danne dit Hierte efter Dydens og Religionens Forskrift, Vox op, og bliv riig paa ædle Følelser. Troe mig, dine Velsignelser vil ikke blive mindre. Han som skabte den Fattige og den Riige, han, som har Magten i sin Haand til at omskifte begges Vilkaar, han har med et naadigt Velbehag seet til denne din Handling, optegnet den i sin Haand, og allerede tiltænkt dig en riig Giengieldelse i Tiden.
Adresseavis for Børn, 1779-11-24
Til Kiøbs. Ametister. Er et Slags Ædelsteene, som man indfatter i Ringe, og andre Pretiosa. De og tes i Skiønhed næst Smaragder. Dens Farve er enten violet eller purpur violet. De østerlandske Amerister ere de rareste, derimod ere de Vesterlandske meere almindeligere, af disse ere de de smukkeste, man faaer fra Carthage, og kaldes derfor den Cartaginensiske Ametist. Denne Ædelsteen holder man for at være dannet af Bierg-Crystal len, og farvet af et eller andet metallisk Væsen, thi den findes fornemmelig paa de Stæder, hvor Bierg. Crystallen er, og har ogsaa dens Haardhed. Man finder den og forenet med Agath og Flintesteenen. J de Spanske, Bømiske og Tydske Bierge, treffer man den og undertiden. Men siden Konsten har lært at abe Naturen efter, saa bedrages man ofte med Ametister, der giøres af Glas, hvorpaa sættes den Couleur Steenen har De Gamle har tillagt den ægte Ametist=Sten mange Dyder, de sige, at den, naar den stødes til Pulver, og indtages, kan giøre drukne Folk Edrue, fordrive ubehagelige Tanker, og tilveye bringe Lykke, og meere saadant Fabelsnak.
Adresseavis for Børn, 1779-12-01
Aar. Nummer Første. Norde Aargang. for Onsdagen. den 1 December. Børn. Samtale imellem Frue Dorwel og hendes Døttre, Frøken Antonette, Frøken Lovise, og Frøken Wilhelmine. Frøken Antonette. Vi have vel i Dag Tilladelse at gaae i Besøgelse, men da Veyret er saa slet, saa vil vi heller være hiemme, om Mama saa behager. Frue Dorwel. Det veed du nok min Datter, at Eders Selskab aldrig har været mig ubehagelig, naar J ere artige, og saa meget mindre, da J finder Fornøyelse i at være hiemme hos mig; thi det er mig et Beviis for at det jeg holder Samtale med Eder for, ikke gjør Eder Tiden lang. Men jeg maae forud sige Jer Børn, at jeg bliver stedse ved min Lyst, at tale med Eder om nyttige Ting, det synes vel lidt for alvorligt for Eders Alder, men det er Eder desto gavnligere. Proken Lovise. Man burde i Selskaber ikke tale om andet, end nyttige Ting. J det mindste kan jeg ikke lide naar man vil komme til mig med Barnesnak Frøken Wilhelmine. Men min kjære Søster, Du er jo dog kun endnu et Barn, først 7 Aar. Hvad skulle man vel tale med dig om i Selskaber. Fru Dorwel. Lovise tænker dog ikke gandske uræt. Man finder Børn, som meget tidlig har aflagt det barnlige Væsen, efterdi de ikke meget omgaaes med andre Børn, men har den Ære at komme i voxne Personers Selskab. Du veed det med dig selv, Wilhelmine; derfor finder du ingen Lyst i at komme i Børne=Selskaber. Fr. Wilhelmine. Jeg tilstaaer det kjære Ma maa, at jeg finder mig meget fornøyet, naar jeg er i fornuftige Folks Selskab, omendskiønt jeg ikke taler meget, naar jeg er i samme. Fr. Antonette. Det er ingen Feil min Søster. Jeg taler heller kun lidet i Selskaber; thi jeg veed, at naar man er saa ung, saa sømmer det sig bedre at høre, end at tale Frue Dorwel. Det er Børns Hovedpligt; men det er ogsaa et Tegn hos de Voxne, paa Klogskab; dog man maae ikke saaledes høre til hvad der tales, som man vilde beluure dem, hvilket de lettelig kunde komme efter, og ansee som en Fornermelse. Man maae saaledes høre, at ifald man spørges om noget, man da kan give et fornuftigt Svar Fr. Wilhelmine. Jeg veed nok, at jeg har den Feil, at besvare et Spørsmaal med et blot Ja eller Ney, men det kommer deraf, Avis fordi jeg frygter, at jeg ikke ret nok skal udtrykke mig, eller svare rigtig. Fr. Antonette. Det har du aldrig nødig lille Søster at være bekymret for, thi naar man smukt vænner sig til at have sine Tanker samlede, saa behøver man ikke videre, end indrette sine Svar høflig, tydelig og ordentlig; det er saameget sagt, at man ikke sætter det forreste bag efter. Undertiden kan et Spørsmaal og være af den Beskaffenhed, at man ikke med Vidtløftighed kan besvare det; men saa maae man dog i det mindste til et Ja eller Ney føye en Compliment. Fr. Ldvise. Men synes Mamma ikke at Wilhelmine taler meget langsom og tydelig, og dog troer hun sig selv saa lidet.
Adresseavis for Børn, 1779-12-01
Bekiendtgiørelse. Da jeg Undertegnede har en Søn, som hverken med det Onde eller det Gode er at formaae til at lære noget, som over alle de Skielmstykker og Uartigheder, der er ham mueligt, som giør Nar af sin Lærer, leer af sin Moder, og foragter sin Faders Formaninger. Kort, som i alle Deele er et gjenstridigt og haardt Barn, og uvidende tillige. Saa bekiendtgiør jeg herved, at jeg agter med det første, at sende ham fra mig til et af Tugthuusene, for at tvinge hans rebelske Siel. Skulde denne Straf ikke frugte, men han endda blive ved i sit vanartige Levnet, saa agter jeg at giøre ham arveløs, og ikke meere erkiende ham for min Søn. Derimod vil jeg antage mig et fattigt Barn, som besidder et godt og bøieligt Hierte og en lærvillig Siæl, og indsette ham i min Søns Rettigheder, og giøre ham til min Arving. Sebaldus Theodorus. Avis Auctioner. Lovise har de beste Forældre af Verden, de sparer ingen Ting for at lade hende lære alt det et honet Pigebarn burde og kunde lære, har kiøbt til hende alle de Bøger, der baade kunde de nytte og fornøye hende, givet hende et Claver, ladet hende informeere i Fransk, Musik, i Tegning, og i alle muelige Syening, Haandvævning og Filering; men, uagtet al denne kierlige Omhue for hendes sande Gavn, uagtet hendes gode Genie, bekymrer hun sig nu om ingen af Deelene, er skiødesløs og ligegyldig i den høyeste Grad, nedlader sig helst til grovere Ting, foragter det anstændige, gider aldrig klædt sig skikkelig paa, sielden vadske sig, og viser i sin heele Adfær, at hun ingen Lyst har til at være et honet og dueligt Fruentimmer. Saa har Forældrene besluttet, siden de seer hun kaster Foragt paa deres gode Hensigt med hende, fattet det Forsæt, at sælge ikke allene hendes Bøger, Tegninger, Filere=Sager, Haandvæv, Klaveer, men end- og hendes stadselige Gangklæder, Antolager, Toppe, Sætter, Bukler, Blomster, Halsbaand, Guldringe og Ørenringe, Silkeskoe og Sølvspender, og indsætter samme paa den første Auction for det som deraf kan udbringes, at klæde et fattigt Piebarn op med, der ingen Forældre har, paa det disse Sager dog kan komme til nogen Nytte.
Adresseavis for Børn, 1779-12-01
Tienstsøgende. En vis lille Dreng ved Navn Christian, havde hørt, at man maatte være from og gudfrygtig og flittig bede, naar man vilde tænke tilat blive elsket af Gud og Mennesker. Nu ønskede han meget at blive elsket af Menneskene, især af de Fornemme, for at kunde giøre sin Lykke i Verden; men Sagen var, han vilde aldrig giøre sig Umage for at aflegge sine onde Sædvaner, og beflitte sig paa at være virkelig from, at elske Gud af ganske Hierte, skye Lasterne, og øve Dyden. for Børn. Dette var ham for suurt. Han tænkte altsaa ved sig selv. Jeg kan jo stille mig saaledes an, som jeg var from og god, og saa veed jo Folk ikke andet, end jeg er det. Nu gik han flittig i Kirke, lastede altid andre Børns Uartigheder, bedede høyt, at det kunde høres af andre, især naar han gik til Sengs eller stod op, og antog sig en andægtig Mine. Og nu søgte han om at komme i Tieneste hos en vis Frue, som havde hørt ham berømme for saadan en artig og dydig Dreng Men da det altsammen kun var Forstillelse hos ham, og han langt fra at have forbedret sig, kun blef meere uartig og ond, saa blev han snart kiendt fra den rette Side, man mærkede at hans Fromhed kun bestod i Hyklerie, og da intet var Fruen hæsligere end et hykkelsk Væsen, saa frasagde hun sig hans Tieneste. Han søger nu om, siden ingen, ikke engang en Haandværker vil have noget med ham at giøre, at komme ud som Matros med Skibene.
Adresseavis for Børn, 1779-12-01
En skikkelig Mands Søn, som paa sin Sko leven finder Fornøielse i at agere imellem de andre ryggesløse Gadepoge, støyer, bander og skriger springer bag paa Kareterne, og skammer sig ikke for at begaae de nedrigste Streger, søger om en Condition paa et Sted, hvor han kan have sin frie Villie, og blive ret saa gemeen, som det en ham muelig, da han slet ingen Lyst har til det anstændige og honette, som han er opfødt i, og endnu mindre til at lære noget i Skolen, som skal giøre ham til et fornuftigt Menneske.
Adresseavis for Børn, 1779-12-01
Tienester ledige. For den lille ryggesløse Monsieur, som paa sin Skolevey blander sig imellem de usædelige Gadepoge, antager sig deres Væsen, larmer og skriger, springer paa Kareter og vader i Rende steenen, slaaes og bandes, og har ingen Lyst til at lære noget, er en Plads ledig i Børne huuset. Lønnen er den, som er bestemt for ryggesløse, vilde og uregierlige Børn, som ikke paa anden Maade ere at temme.
Adresseavis for Børn, 1779-12-08
Nummer Aar. Første. de Aargang. for Onsdagen. den 8 December. Byen. Verdens Alder. eregner vi Verdens Alder efter den hellige Skrifts Vidnesbyrd, saa kan den ikke være over 6000 Aar. Var den nogle tusinde Aar ældre, saa maatte det nærværende Antall af Mennesker være ulige større. Siden Syndfloden har Mennesket stedse formeeret sig; men endnu skulle der kunde boe 3 Gange saa mange paa Jorden, som der boer. Man har beregnet at i det mindste fem tusind Millioner Menneskeer kunde leve paa Jordkloden; men neppe befinder den sig et større Antall, end et Tusinde og fiirsindstyve Millioner derpaa. Heraf er allene i Asien sex hundrede og halvtredsindtyve Millioner i Africa og America tre hundrede Millioner, og i Europa hundrede og tredive Millioner. En Beviis for at Folkemængden paa Jorden staaer endnu i sin Vext, og at Verden ikke kan være ældre, end sagt er. Samtale. imellem Frue Dervel og hendes Døttre, Frøken Antonette, Frøken Wilhelmine og Frøken Lovise. Frøken Antonette. Hierte Mama, her er kommen en nye Dansemester til Byen, som skal saa prægtig informere. Vil Mama nu ikke ogsaa tillade, at vi lære at danse.
Adresseavis for Børn, 1779-12-08
Frue Dorwel. Det kommer an paa Børn, om J vil lære det til Nytte. Fr. Wilhelmine. Vi har alle saa megen Lyst, hierte Mama, derfor tænker jeg og ogsaa vi vil lære det til gavns. Fr. Lovise. Og jeg har ogsaa megen Lyst. Jeg kan blive saa glad naar jeg seer nogen danse, saa hopper jeg ret af Glæde. Frue Dorwel. Ja, veed J hvad, mine Børn Det maae ikke være Eder saa meget om at giøre, at lære at dandse, som derved at lære at føre Eders Krop smukt, og faae en god Stilling. Fr. Antonette. Er det ikke en anstændig Fornøyelse, hierte Mama. Frue Dorwel. Visselig er det, naar man ikke overdriver den, naar man ikke sætter sin deele Lyst deri, og ifald man kommer til en Slags Færdighed deri, ikke er stolt deraf, og der sætter al sin Bestræbelse. Man maae kunde dandse, for at tage Deel i en anstændig Fornøyelse, og være selskabelig men ikke for at blive beundret. Dette tilkommer kun dem, som har lagt sig efter Konsten, og giort den til deres Handværk. Den egentlige Nytte af, at lære og dandse Avis er, som jeg siger, at komme i Tour og Vane med, at føre en smuk Person, og at bære sin Krop saa rank, som den virkelig er skabt til at bæres. Fr. Wilhelmine. Fører jeg da ikke en smuk Person, hierte Mama. Og jeg har dog endnu ikke lært at dandse. Frue Dorwel. Du troer det om dig selv, min Datter, men der feyler dig endnu meget Den der har lært at dandse, luder hverken saaledes med Hovedet, eller vakler med Kroppen, eller gaaer ind til Beens med det eene Been, naar den skal gaae let over Gulvet, og alt dette gjør du, min Datter Man kan let see paa et Menneske, om han har lært at dandse i sin Ungdom eller ikke. Fr. Antonette. Hvorpaa kan man kiende det, Mama.
Adresseavis for Børn, 1779-12-08
Frue Dorwel. Paa hans Stilling, hans Gang, hans Compliment. Uden at være underrettet i Dands, er det næsten ikke mueligt, at han kan giøre det med den fuldkomne Anstændighed, med mindre han er saa næm, at han blot ved Exempler kan danne sig selv. Fr. Lovise. At giøre en smuk Compliment, det troer jeg dog nok jeg kan giøre. Vil Mama behage at see. (Hun complimenterer sin Moder.)
Adresseavis for Børn, 1779-12-08
Frue Dorwel. Du har Ansatzen, lille Lovise, til at lære det, men der feiler dig dog meget. Fr. Antonette. Jeg troer og Mama, at man ved Dands lærer at faae et friere og utvungnere Væsen.
Adresseavis for Børn, 1779-12-08
Frue Dorwel. Det er saa naturligt, min Datter, da man ikke kan lære at dandse uden i Selskab med andre, og Selskab med sine Ligealdrende, omendskiønt de ere os fremmede, opmuntrer os til en Frihed i vort Væsen, som giør os belevne og selskabelige. Fr. Lovise. Jeg troer og det tiener til vor Sundhed, især om Vinteren, det har jeg hørt Onkel sige. Frue Dorwel. Aa Jal Naar man den heele heele Dag har siddet ved sit Arbeyde, saa er saadan Bevægelse meget tienlig, at man en for Børn. en Timestid om Aftenen dandser. Men man kan ogsaa let skade sin Sundhed, naar man ikke tager sig i Agt ved sin Dands. Man bliver for Exempel overmaade varm, og da vil man enten kiøle sig af i den aabne Luft, eller drikke kolt, og dette er meget farligt. Mange har derved mistet deres Sundhed for deres heele Livs Tid, ja ofte for Tiden sadt deres Litz til Fr. Antonette. Det er nok derfor at Papa ikke holder af disse Baller. Fr. Dorwel. Det er ikke heller alle Danse=Selskaber man kan billige min Datter, og endnu mindre vilde det være anstændigt, om man vilde yttre sin Lyst til at komme paa er hvert Ball. Man maae holde Maade i alting. Denne Tidsfordris, saa behagelig den er for Ungdommen, saa maae den dog være forbunden med den allerstørste Sæde lighed. Jkke vild, ikke fripostig, ikke uagtsom; thi det kunde baade skade vor Karal ter og vor Sundhed. Ey heller maae Dand blive en Lidenskab hos os, at man derved skulle forsømme vigtigere Forretninger, og forfalde til en Forfængelighed, som kunde giøre os ulykkelig. Fr. Antonette. Da haaber jeg ikke Mama skal faae Aarsag at klage over os i den Henseende.
Adresseavis for Børn, 1779-12-08
Frue Dorwel. Det vil jeg heller ikke formode, thi ellers vilde jeg ansee Eder for de utalnemmeligste Børn af Verden. Følger mine Formaninger og Lærdomme i det Hele, og skal altid finde hos mig den kierlige Moder. Nyeheder.
Adresseavis for Børn, 1779-12-08
En gammel klog Lærer fortalte sin Discidefølgende Fortælling: En Konge i Armenien som var meget ædelsindet mod sit Folk, fandt sin største Fornøyelse i at opføre nye Bygninger og prægtige Palladser omkring i hans Rige, og al lagde Bønder-Hytter omkring samme af forskiellig Størrelse, hvilke vel ikkun udvortes saameget ringe og usle ud, men indvendig viiste ne saa megen Pragt og Forundring, som PallasseAvis der laae i Mitten af dem. J disse Palladser tillod han sine fortroeligste Tienere, som vare saa til at have Opsigt med Provinserne, at boe, og befalede dem at have Opsigt, saavel paa Palladserne, som Hytterne, og at drage den tilbørlige Omsorg for, at de ikke forfaldt. Jblant disse Eratholdere var Een, som giorde sig en besynder. lig Fornøyelse af, snart at tænde Jld paa den Øytte, snart med sine Hoffolk at nedrive hiin, eller at spolere de indvortes Zirater i en anden af disse Hytter. Uformodentlig kom Kongen, som gjorde en Reise om i sit Rige, ogsaa til denne Egn, og saae denne Ødeleggelse. – Hvad tænker du Yndling, at han sagde? – Disciplen som af denne Fortælling var bleven opbragt, svarede han forstyrrede vel selv denne Forstyrrer, og tillod ham ikke meere at beboe Palladset, som han af Naade havde indrømt ham. – Du har dømt dig selv, Yndling, sagde den vise Lærer. De opbrændte, nedrevne og ruinerede Hytter, ere de Fugle, Hunde, Orme, Fluer og andre Jndsekter, som du er grum nok til at martre, dræbe og ødelægge. Din Skaber er den Konge, som i sine vise Hensigter ogsaa har bygget disse i dine Øyne ringe Skabninger, til sin Fornøyelse, og udziiret dem med indvortes undsigelig Pragt. Han gav dig et Pallads, det menneskelige Legeme nemlig, at beboe, som du skal være ham ansvarlig til; men han vil ogsaa fordre Regnskab af dig for de ringere Hytter, du har været betroet, og var givet Magt over. Betænk Yndling. Med al din Herlighed og Magt, er du ikke i Stand tilat giøre den Orm, du har dræbt, levende igien. Yndlingen skammede sig, og Dyrene blev saalidet fra den Tid fornærmet under hans Haand, som hans Underhavende.
Adresseavis for Børn, 1779-12-08
Afsagde Domme. Der var et Menneske i en Bye, som havde mange Penge, og da han var meget uforstandig, saa gjorde han sig meget til af sin Rigdom, og vilde tvinge alle Ting med Penge. Dette Menneske havde engang begaaet en nedrig Handling, og skulle til Exempel for andre straffes. Øvrigheden havde dømt ham til at udstaae en offentlig Livsstraf, for at ydmyge hans Stolthed. Strax for Børn. var han færdig med sine Penge, for at kiøbe sig løs fra denne Straf. - Ney, svarede Øvrigheden, du har syndet offentlig og af Overmod, du maae ogsaa offentlig beskiemmes og straffes, Den Riige maae saavelsom den Fattige være underkastet Retfærdighedens Love. – Nu priiste alle Folk i Byen den retfærdige Dom, og enhver frygtede nu for at forbryde sig mod Loven. Saaledes maae Guds og Øvrighedens Bud efterleves, baade af Riige og Fattige.
Adresseavis for Børn, 1779-12-08
Dødsfald. Et ungt Menneske, som var meget flittig i sin Skolegang, og skikkelig i sin Vandel, og især ærede sine Forældre og agtede deres Formaninger, faldt i en dødelig Sygdom. Forældrene lod strax en Læge kalde; men Sygdommen stod ikke til at curere. De saae nu nok at de kom til at miste deres gode elskværdige Søn, og græd bitterlig ved hans Seng. Da holdt han følgende mærkværdige Tale. Bedrøver Eder ikke over min Død, beste Forældre. Naar Gud kalder os, bør vi jo være villige at gaae til ham. Han lader een døe i sin Alderdom, en anden i sin Ungdom, og dertil har han jo sine vise og store Aarsager. Hvo som har Kierlighed og Fortroelighed til ham, kan aldrig frygte for Døden. Den trøster mig nu. Min Død er jo desuden kun en Forandring af min Tilstand. Jeg kommer af den nærværende i en bedre, og skulle jeg da ikke glæde mig, Og da jeg veed J under mig alt Godt, mine kjære Forældre, saa glæder Eder over min forestaa staaende Lyksalighed. Hav Tak for min Skolegang, der har jeg lært at kiende min Skaber, at blive dydig og lykkelig, og at døe i Fred., Som han dette sagde, døde han
Adresseavis for Børn, 1779-12-08
Bekiendtgiørelse. Hør min Fader, hvor Vindene suuse, og hvilken Allarm Stormen giør i Luften. Hvor forskrækkeligt maae det nu være at fare paa de aabne Marker, men især at tumle om paa det Avis farlige Hav. - Jeg er vis paa mange Skide kommer til Ulykke i saadant Veyr, og mange Mennesker ynkeligen i denne Time sættter Livet til. – Det er gandske formodentlig min Søn, og dog ere disse Storme os tienlige. – Tienlige, naar de anretter saadanne Ødelæggelser. Ja, min Søn, ikke allene tienlige, men høyst fornødne. Storm, Snee, Frost og alt hvad som forekommer os uangenemt, er i alle Tings evige Orden sammenknyttet med hverandre; alle Ting viser sig til bestemte Tider, og ved disse Afvexlinger vedligeholder den uendelige Viisdom, Harmonien i heele Verden. Stormene, som ængster Søemanden paa Havet, jager Van denne fra det tørre Land. De Svovelagtige Dunster og andre Materier, som ved Vinden omdriver af en Egn i en anden, forynger og opfrisker Jorden, og giør den frugtbar. Ach min Fader. Hvo begriber dog al Guds Godhed imod os, Hvor mange Ting beklage vi os over, som dog er til vor Nytte og Lyksalighed. – Men det er Menneskers Maader, min Søn, lyksalige vare vi, om vi lade ham raade, som skabte alle Ting, og ingen Ting skabt uden Hensigt og Nytte.
Adresseavis for Børn, 1779-12-08
Enhver Aarstiid, ethvert Veyerligt bringer Velsignelse med sig; dersom vi undersøgte den, og vi kunde, saa skulle vi erfare at den ligesaavel fuldte med Stormen, som med den blide Foraarsluft saavel laae indhyllet under Sneen, som blomstrede i de Sommergrønne Enge, eller paa de Kornrige Aare. for Børn.
Adresseavis for Børn, 1779-12-08
Til Kiøbs forlanges. For en 14ten Aars Jomfrue, som bliver ved at lege med Dukker, og ingen Lyst har til andre nyttige Sysler, eller til at læse og lære hvad hun bør, forlanges en kiøn skikkelig BarneRangle med Bieller paa, som hun kan bære om Halsen, især naar hun gaaer i Skole, og ellers naar hun sidder ved nogen Haandgierning hiemme.
Adresseavis for Børn, 1779-12-08
Tienester ledige. For en lille Dreng, som har forsøgt hvad det er at være lastværdig og uartig, men nu fatter Afskye derfor, og forbedret sig, er en Tiene ste ledig som Opvarter hos en from og skikkelig gammel Enke, hun søger just saadant et Barn, som kiender de Laster, til hvilke Ungdommen meest har Tilbøielighed, og hader dem, efterdi han faaer megen Frihed til sin egen Brug, hvilken hun ønskede han maatte anvende til sin sande Nytte og Gavn.
Adresseavis for Børn, 1779-12-08
Fundne Sager. En lille Jomfrue har ved Skorsteenen i Kjøkkenet fundet sin Lyst til Læsning og andre nyttige Haandgierninger, da hun af Kokkepigen fik at høre, at hendes Mama vilde bestille en Rangle, som hun skulle bære om Halsen for hendes Barne Væsen.
Adresseavis for Børn, 1779-12-15
Nummer Aar. Første er Aargang. for Onsdagen. den 15 December. Børn.