Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1834-11-11
Den i Helsingøer med stor Stemmeflerhed valgte Deputerede, Hr. Etatsraad, Borgemester Stenfeldt, yttrede, som bekjendt, offentligen efter Valgforhandlingen, at Man havde anvendt ædle Machinationer for at hindre hans Valg. Et Par Gange i Kjøbenhavnsposten opfordret til at give nærmere Forklaring over denne Paastand, har han nu i samme Blad erklæret: at det er den af Valgdirekteuren (Hr. Amtmand Treschow) imod ham udviste Fremfærd, han havde betegnet saaledes, efter det Jndtryk samme havde gjort paa ham. Han anseer det for umiskjendeligt, at Valgdirekteuren ikke ønskede hans Valg, og anfører som Beviis derfor dennes Fremgangsmaade, saavel for Valgene, da han søgde at indvirke paa Vælgerne, ved at overbevise dem om, at de ei burde vælge en Embedsmand, men helst en Mand af Handelstanden, som under Valgforhandlingen, ved at oplæse et Stykke af Dansk Ugeskrift, der taler især imod juridiske Embedsmænds Valg, og hvilket særskilt aftrykket nogle Uger iforveien var henlagt i Klubberne og omsendt til flere af Byens Jndvaanere. Efter Oplæsningen yttrede han endog, at han havde havt den Lykke, som Valgdirekteur i Norge at sende tvende duelige Deputerede til Eidsvold, at han allerede dengang hyldede de samme Principer, som indeholdes i det oplæste Stykke, og at han haabede nu at kunne have samme Lykke. Lettelig synes en slig Fremgangsmaade hos Vælgerne at kunne vække Tanke om en Bestræbelse fra Valgdirekteurens Side efter at give Valgene en Retning efter hans individuelle Anskuelse, hvorfor Hr. Etatsraad Stenfeldt troede, ei paa Stedet at burde tilbageholde sin Mening om en saadan Fremfærd, saa meget mindre da den blev brugt af Amtets Overøvrighed, og vilde, om den blev almindelig, kunne, have de meest skadelige Følger, og undergrave en Jnstitution, der kun kan bestaae ved Vælgernes Meningsfrihed og Uafhængighed. Kjøbmand i Nakskov, samt Skibsfører og Dannebrogsmand J. Andrea har i "Sandhedsfaklen" anket over, at Valgdirekteuren for det 9de af Kjøbstædernes Valgdistrikter, i Siellands a. Stifter har, uagtet nedlagt Protest af adskillige af Nakskovs Borgere ifølge Forordningens 3, erklæret en Person (en Prokurator) ei allene for Valgberettiget, men ogsaa for Valgbar, om hvem der anføres, at han ved Høiesteretsdom af 5 Juni d. A. var bleven dømt til at bøde en Mulkt af 500 Rbd. Sølv for utilbørligt Forhold ved at tilforhandle sig en ham betroet Fordring, m.v., samt desforuden tilpligtet at betale samtlige af Actionen flydende Omkostninger. En saadan Mand, mener Hr. Andrea, kan ikke siges, at have, som Forordningen byder, et uplettet Rygte, ikke at have gjort sig skyldig i en i den offentlige Mening vanærende Handling, og ikke at være aldeles frifunden, efterat have været sat under offentlig Tiltale, hvorfor han opfordrer Vedkommende til at offentliggjøre deres motiverede Kiendelse i denne Sag. Som et Modstykke hertil anfører Hr. Andrea et andet Tilfælde, hvorover Mani ovennævnte Protest tillige havde anket: at nemlig en almeenagtet og retsindig Mand, der dog hverken var valg berettiget eller valgbar, og som i sine Drengeaar, forinden han blev konfirmeret, var tilfunden en Korrektion, med Riis, fandtes anført paa de Lister, der havde cirkuleret i Distrikket, med den Vedtegning, at han havde været straffet for Tyverie, uden at det nærmere angaves, naar denne Forbrydelse var forøvet, eller hvori Straffen bestod.