Ribe Stifts Adresseaviser, 1800-01-21
Under 20de December 1799, er udfærdiget følgende Reglement, angaaende Veienes Vedligeholdelse i Danmark, om Vinteren, især naar stærk Snee falder, eller Sneefog indtreffer: Vi Christian den Syvende, af Guds Naade Konge til Danmark og Norge, de Venders og Gothers, Hertug i Slesvig, Holsteen, Stormarn, Dytmersken og Oldenborg; giøre vitterligt: At da det af Vor General=Vei Kommission er blevet Os foredraget, at Erfaringen i afvigte Vinter, har viist, at de i Vei=Forordningens F. 64 givne, Forskrivter, om Sneekastningen, ikke allevegne hensigtsmæssigen og betimeligen ere blevne anvendte; hvoraf Følgen har været, at det usædvanlige stærke Sneefog, der indtraf i bemeldte Vinter, saaledes opfyldte og fordærvede Veiene, at de Reisende vare, paa mange Steder, udsatte for Livsfare; saa at det har været fornødent, at anvende overordentlige Foranstaltninger og betydelige Omkostninger, for at gjøre det mueligt for de Veifarende, at komme frem. Med Hensyn til at afværge saadan Uleilighed i Fremtiden, og paa det at Færselen, den hele Vinter igiennem, med Sikkerhed skal kunne vedligeholdes og være ubehindret, saavel for Posterne, som de Reisende, have Vi besluttet, i Overeensstemmelse med General=Vei Kommissionens desangaaende indkomne Forestilling og Forslage, herved at fastsætte følgende Forholdsregler: 6. Om Deeltagelse i Arbeidet og dets Jnddeling. C. 1. Snekastningen kan ikke henregnes til det sædvanlige Vei=Arbeide, men er en Forpligtelse, der, til det Almindeliges og fælles Nytte, paaligger enhver Gaard og Huus=Beboer, som grændser til Veien, i den, ved denne Anordnings F. 2 og 5, bestemte Frastand, uden Forskiel af Jurisdiktion, og uden Hensyn til den Repartition, hvorefter Veien ellers er inddeelt, til bestandig Vedligeholdelse. C. 2. Da dette Arbeide uopholdeligen bør giøres, saasnart Sneen falder, og samme desuden forefalder paa en Aarets Tid, i hvilken de korte Dage, og Vanskeligheden i at komme frem igiennem Sneen, giør det umueligt for de langt fraliggende Beboere, at udføre det saa hastigen, som Nødvendigheden udfor derer, saa bør (saalænge det i F. 5 omtalte Tilfælde ikke indtræffer) 1/2 Miil i lige Linie fra Veien være den længste Frastand til Jnddeelingen. s. 3. Alle Gaard= og Huus=Beboere, der ikke boe længere end 1/2 Miil fra Veien, henlægges, uden Undtagelse, til disse Veies Ryddeligholdelse, og uden Hensyn til, om Beberen hører til samme Amt, hvori Veien ligger, eller til et andet Amt. F. 4. Jmellem disse, til enhver Vei henlagte, Beboere fordeles Veien, til Reenholdelse, og for ethvert Stykke bestemmes den Embedsmand, Sognefoged eller Oldermand, der skal besørge Tilsigelsen, og føre Opsynet over det daglige Arbeide. Jnddeelingen bør skee sogneviis, og der skulle sættes Kiendemærker, af Træer, Pæle, eller Steen, imellem Afdelingerne, hvilke bør være Sognefogderne nøie bekiendte, saa at disse paa Stederne kunne tilmaale enhver sit Stykke, og giøre Fordeelingerne af Arbeidet, saaledes, at dette bliver forholdsmæssigt, efter som Snee paa nogle Steder er meere eller mindre høi. De Sogne, der ere mindre, end 100 Tønder Hartkorn, eller af hvilke, formedelst deres Beliggenhed, mindre end 100 Tønder Hartkorn kommer til at tage Andeel i Arbeidet paa Landeveiene, efter foregaaende 5, skulle sammenlægges med et af Naboe=Sognene, og den af Sognefogderne, af hvis Sogn det meeste Hartkorn er henlagt til Veiens Ryddiggiørelse, skal da forestaae Bestyrelsen af Arbeidet, for begge samlede Sogner.