Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-04-05
Den 24de Januar har Obersten indsendt en Jndberetning til den Græske Regiering om at 1000 Mand af Besætningen havde den 23de Januar gjort et Udfald hvorved der opstod en frygtelig Kamp; men hvori Tyrkerne bleve aldeeles slagne, saa at neppe 200 Mand kunde redde sig tilbage til Castellet; 7 fiendtlige Faner og 30 Fanger faldt i Grækernes Hænder; iblandt de Dræbte paa Græsk Side beklages især den Hannoverske Capitain Boutier. Den Tyrkiske Flotille, som var stationeret ved Mitylene, for at undsætte Garnisonen paa Scio, har maattet vende til Dardanellerne ifølge meget bestemte Erklæringer af Admiral de Rigny og Tahir Pascha er allerede kommen til Constantinopel. Jfølge en Jndberetning fra Gen. Church af 14de Febr., vil Missolunghi blive snart nødt til at capitulere; Fortet Anatolico havde allerede været erobret, naar ikke Capitain Hastings var bleven saaret i Angrebet. - Alle disse Jndberetninger fra de syd lige Egne, maae tilligemed Ruslands Erklæringer og Fordringer fra de nordlige og foruden de indvortes Giæringer imellem de Tyrkiske Krigsfolk ryste Sultanen paa sin Throne, hvis Haab endnu allene kan være sat til de Europæiske Magters Jalousie, det Persiske Hofs grændseløse Forbittrelse, og hans eget Folks Fanatisme; men som begynder noget at tabe sig. Mahmud den 2den som er født i Aaret 1785, nedstammer i lige Linie fra Osman den 1ste Stifteren af den Ottomanniske Dynastie. Han er nu tilligemed sin Søn Abdul Hamid, som blev født i 1813 den eneste mand lige Levning af denne Hersker Slægt, som nu i over 500 Aar har regieret over Tyrkerne. 29 Sultaner have regieret førend han, hvoraf En døde i fiendtlig Fangenskab, En paa Valpladsen og 9 paa en voldsom Maade ved indvortes Oprør Han er en meget virksom og resolveret Mand og leder og ordner alle Ting selv. – Mehrmed Al Vicekongen af Ægypten speculerer vel saa hemmelig paa at tilberede sin egen Uafhængighed, og at stifte et nyt Dynastie i Ægypten under den nærværende Crisis hvori det Tyrkiske Rige befinder sig. Han har i det mindste, som man hører fra Alexandrien truffet Tilberedelser til at sende alle de Græske Fanger tilbage til Grækenland, som vare ankomne med Escadren fra Navarino, og som man anseer som en forberedende Forholdsregel til Moreas Rømning; men det lader til, som at han og hans Søn Jbrahim ikke leve i den bedste Forstaaelse med hinanden. Det er bekiendt at denne er en meget ivrig Muselmand; den Engelske General=Gouverneur paa Corfu General Adam har havt en Samtale med Jbrahim i Modon og forestillet ham, at den Ægyptisk Tyrkiske Armee maae rømme Morea inden et vist Tidspunkt, da den ellers vil blive fordrevet med Magt og at han maae give den Forsikkring, at Paschaen af Ægypten vil blive neutral ifald Krigen udbryder med Porten; Han skal have givet et høfligt, men et undvigende Svar. – Nyer Jagttagere ville langt fra ikke skildre Mehemed Al fra en saa fordeelagtig Side, som man i Begyndelsen var tilbøielig til. Det er vel sandt at han besidder nogen Agtelse for den Europæiske Cultur, at han lader f. Ex. for nærværende Tid nogle unge Ægytere undervise og opdrage i Frankerige; men han regierer forresten sit Land som en ægte Tyrk, han udsuger Folket ved haarde Paalæg, tvinger det til at arbeide allene til sin Fordeel, nøder det til at sælge sine Producter til ham for en fastsat lav Priis, driver Monopol med Handelen og sørger slet ikke for Folkets fan de Vel. Han staaer desuden ved Enden af sin Løbebane; hans Lyst til at udvide sit Herredømme har ruineret hans Financer og udtømmet hans Lands Kræfter og der vil vel snart foregaae en Hovedforandring i Ægyptens Skjebne; maaskee dette Land kan tiene til en Udsoningsmiddel og afvende Blodstrømmene fra Europas Overflade.