Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-11-23
Det er forhen sagt, at saavel det organiske som det anmaliske Liv har særegne Organer. Det førstes Organer svækkes og tiltage i Kraft, det sidstes derimod blive bestandig de samme, fordi de ikke ere afhængige af vor Villie. Det staaer ikke i vor Magt at lade Hjertet, hvis Forretninger henhøre under det anmaliske Live Herredømme, ophøre at banke. Det følger sit fald, uden at vor Medvirkning kan standse eller befordre dets Virksomhed. Der gives visse Ævner, f. Ex. Kjønsdrivten, som ere umærkelige i Barndommen, medens de i den mandbare Alder sligge Mission der sigtede gives andre der ere stærke i Barndommen og svækkes med Aarene, f. Ex. Hukommelsen. Enkelte af disse Organer kunne blive trætte, naar man studerer. for meget trættes Tænkennens Organer, lægger man Bogen bort og hører en smuk Concert, saa er Øret dog ligefyldt sikker til at finde Behag i Musiken. Aarsagen dertil ligger deri, at dette Organ har hvilet. Mange Mennesker ere bedre oplagte til at findere paa een Tid end paa en anden, nogle maae drikke Caffe for at samle Kraft til Eftertanke, andre maae være fastende. Af alt dette lader det sig let forklare. hvad Sogn egentlig er. Naar man forer, saa hville visse Orgaver, medens andre ere i Virksomhed. Af denne Aarsag kunne Nattevandrere skrive, regne, gaae paa de farligste Steder; thi de Organer, der ere i Virksomhed, virke desstærkere, fordi de virke ene. Gall har kjendt en vis Magister, der, naar han var beruset, kunde holde ypperlige Korske Taler i Rigtignok forfod for taler at holde saadanne Taler naar han var ædru, men dog ikke saa godt, som naar han var beskjenket (Anm. 1.). Digteren Göthe har selv fortalt Gall, at han engang havde en gammel Mynt, hvis Jndskrivt han ikke saae sig istand til at dechiffrere eller opløse. Han gik til Sengs og nu dechiffrerede han den i Drømme. Gal siger, at det gik ganske naturligt til. Ved at see enkelte Streger af Bogstaver kan man ofte meget let slutte sig til Meningen. J den paa gende Tilstand giver man fordvanlig ikke bryde sit Hoved med saadanne Tings Opløsning, men Søvne virke kun de dertil fornødne Organer allene, og derfor lykkes det saa meget lettere. Friedrich den Anden af Preussen pleiede gjerne, hver Gang har agtede at foretage en for Handling, at spise og drikke godt Aftenen i Forveien, og derpaa at udføre den Morgenen derefter Da Alexander den Store i Slaget mod Darius fik Efterretning om sin slette Stilling, lagde han sig til at sove. Om Natten drømte han, hvilken Maade der var den bedste at angribe Hornes Hær paa. Han fulgte denne Maade om Morgenen derpaa, og vandt virkelig Seler Anm. 2.). Man siger af denne Aarsag i Almindelighed; jeg vil fode paa det. At man om Aftenen er bedre oplagt til at studere end om Dagen, det veed enhver Studerende. Alt hvad vi see i Drømme forekommer og langt behageligere end i den vaagende Tilstand. Roen dufter dobbelt Vellugt, og Musiken er dobbelt henrykkende. Det er almindelig bekjendt, hvilke Virkninger vellystige Følelser kunne frembring i Drømme. Enkelte Organers Virksomhed kunne ogsaa i den syge Tilstand frembringe Drømme. - Et ungt Menneske i Berlin, der, som en Følge af Udsvævelse, var beladt med Epillepst kunde under Parorysmen yttre de vellystigst, Udtryk, og den tilsyneladende Mangel paa Vevidsthed uagtet, støde de Ting fra sig, som man holde ham for Ansigtet, skjende paa de Fruentimmer, der omgave ham, a. - Gall selv har i lang Tid været Nattevandrer. Da han i 17de eller 18de Aar var forelsker i hans i værende Kone, spadserede han engang hans allene i Marken med Tacitus i Haanden, i faae med eet sin Fæstem staae lige for sig, ha vilde gaae hende i Møde, omfavne og Lyste hade, men i det han nærmede sig hende var ha forsvunden. Han troede nu fuldt og fast han havde seet hende, og overbevistes først af det Modsatte, da han fandt hende i Hans hos hendes Fader og Moder, hvor hun faa drak Theevand. Alle Alchymister, og ovalt alle saadanne Folk, som foregive at ha Syner, see Dievelen i, ere syge. De ere sin den Bedragere. Der gives Jdeer, som ere udenfor og selv. Man kan jo binde Øine til paa os, og vi ville desuagtet kunne sit Døren; dette skeer paa ingen anden Maade, en netop fordi Jdeen om det Rum, som Døren og tager, ligger udenfor og selv. Derfor goder ogsaa blindfødte Mennesker, der kunne gjor fig Forestilling om Ting, hvortil Synet, til boet Begreb, er nomgiængelig nødvendigt. Gall. spurgte en blindfødt Mand, som han traf i et Hospital, hvad han egentlig pleiede at drømme . . - J Almindelighed om Mester, og rede den Blinde (Anm. 3). Hvor kunne nu dette Menneske, som aldrig havde seet Solens Lys, gjøre sig nogen Forestilling om Reiser, Man har have fødte Døvstumme, der kunde slaae Tarten saaledes, at andre kunne danse herefter. - De saakaldte Herer at have ligeledes saadanne Jdeer, som existere udenfor dem selv. Van Svieten vilde gjerne engang over bevise den Østerrigske Keiserinde, Maria There sig om, at der ikke existerede virkelige Hexer, og han betjente sig dertil af en Snildhed. Da disse i Tydskland pleie at smore Brysterne med Saften af Valbirk (Stikpalme), og derved opvække en egen Sensation i Hjernen, saa falde de i Søvn, og have da Syner. Van Svieten lod engang saadanne Troldqvinder, da de sov paa deres almindelige Forsamlingsted udenfor Wien, berøre med gloende Jern, og nu fortalde de, da de vaagnede op igjen, at de havde drømt og Deyle, som havde londerlige dem med gloende Tænger a. Keiserinden indsaae nu Aarsagen til deres Syner.