Berlingske Tidende, 1768-11-01
Den 13de var Hs. M. hos Printsen af Monaco til Aftens Taffel og paafulgte Bal. Nor Borch i en Beretning fra en Missionaire i Maccao i China, den 22de December 1767. Kongerigerne Siam, Pegn, Bracma, Cochinchina, Tunkin, og i sær Keiserdømmet China ere ved Kongen af Bracma) eller Brama) satte i en stor Elendighed. Som han ikke var fornøyet med sit Lille Kongerige, saa foretog han sig at erobre Pegu, og efter adskillige blodige Feldtslage gjorde sig endelig Mester deraf. Herpaa gik han videre fort med sine Vaaden, og bemægtigede sig Kongeriget Siam. Hovedstaden allene gjorde ham Modstand, og udholdt et heelt Aars Beleyring, i hvilken Tid de Belerede prøvede al den skrækkeligste Elendighed og Hunger, saaledes, at de vare i Begreb med at fortære deres ulykkelige Medborgeres Liig. Endelig erobrede Kongen den, og lod sig krone til Konge af Siam, ligesom han allerede havde gjort i Pegn. Medens Beleyringen varede, var der en Fransk Bisp i Staden, som imidlertid, ligesom Hungeren tog til, døbte meere end 10000 Børn i Staden; en skiønnere Erobring end Kongens Med disse Landes Erobring er denne Herres Ærgierrighed endnu ikke mættet; han har foresat sig ogsaa at giøre sig det ganske mægtige Keiserdømme China underdanig, og har begyndt Krigen i Provincen Junan med lige Lykke og hastige Fremgang. En Krigslist har dertil hiulpen ham meget, nem lig, han har ladet bekiendtgiøre, at hans Hensigt er at sætte Chineserne igien i Besiddelse af deres Rige, som Tartarerne uretmæssigen have bemægtiget sig. J Følge denne Erklæring giver han ingen Tartar Qvarteer, men begegner Chineserne med megen Høflighed, giver dem Penge og Klæder, og fordobler Deserteurer, som træde i hans Tieneste, deres Sold, for at sætte dem i Stand til, at giøre deres forladte Koner, og Børn nogen Bistand. Hans Generaler mangle hverken Beqvemhed til Krigs Pudser, eller Forstand til at føre dem ud. De have vunden 8te Feldtslage. J det sidste, som var det blodigste, og forefaldt i October forrige Aar, blev 20000 Tartarer, hvoriblant ogsaa deres Generalissimus, som havde den regierende Keisers Dotter til Graahl. De Chinesische Soldater, som undkomme, have taget Tieneste under den fiendtlige Armee. Saasnart denne fiendtlige Seyer blev bekiendt, mistede Provincen Junan snart alle sine Jndbyggere, i det en stor Deel af dem omkomme sig selv førend de saae Fienden, Fruentimmerne ved at drukne sig, og Mandfolkene ved at stikke et Spyd igiennem sig paa langs, en Død, som Chineserne meget holder af, og med store stor Færdighed iværksattet paa sig selv. Provincen Junaner en af de rigste, formedelst dens Mængde af Guld og SølvBergværker, og andre Metaller, men i sær Rubiner, som ere de skiønneste i Verden. Allerede i afvigte October Maaned gjorde Kongen af Bractaa sig Mester af denne Province, uden at møde mindste Modstand. Chineserne siger, at de ikke kan staae imod ham formedelst en Mængde Feldtstykker, af en ny Opfindelse, som han bruger, og ved hvilke han har mere end 400 Kanomers af Europæer af adskillige Nationer. Uagtet Chineserne og Tartarerne have Kanoner, og forstaae selv at støbe dem, saa besidde de dog ikke Færdighed til at bruge dem ved Armeerne. Deraf er det ganske troeligt, at det ikke vil koste Kongen af Bracma megen Møye at erobre det ganske China, i sær da han forstaaet den Politik at bringe Chineserne paa sit Partie, og de hade Tartarerne. J disse farlige Omstændigheder har Keiseren af China grebet til den Beslutning, at sende umaadelige Skatter til det store Tartarie, hvorhen han i paakommende Tilfælde let kan tage sin Tilflugt. Alle Ting synes at spaae ham hans Riges Forliis; Chineserne selv spaae ham det, formedelst at han mod Lovene og Landets Skikke har taget sig udenlandske Maitresser, i sær en Persiansk, med hvilken han har en Søn, den han gjerne vilde erklære til sin Thronfølger; denne har og bragt ham til at ombringe sin Gemahlinde, fordi hun ingen Børn fødde ham, og sine Persianske Maitresser til Behag har han ladet en prægtig Mosqvee bygge i sit Pallads, hvori der holdes Gudstieneste af mahometanske Præster. Efter de sidste Breve fra en i Provincen Suchuen boende Fransk Missionaire, har han en ny Fiende i Kongen af Cochinchina, som skal have erklæret ham Krig, fordi en af hans Gesandter til Keiseren er bleven myrdet af Tartarerne. Disse 2de Konger forene deres Magt mod denne Province, og man tvivler ikke paa at den jo snart vil komme i deres Magt. Overalt kan man giøre sig Haab om, at dersom Kongen af Bracma og Pegn skulde komme til Regieringen i China, vilde den christelige Religion der faae stor Fremgang, da denne Regent allerede i Pegu har tilladt, at der maa være offentlige Kirker og Missionairer, og holder ikke sine Undersaatten fra at blive Christne, men man forsikrer endog, at han allerede har mange Christne i sin Armee. Fra Rom.