Aalborgs Stifts Adresseavis, 1824-08-11
J et græsk Blad læses 2 interessante Breve, der ere verlede mellem Seraskieren for den tyrkiske Armee, Mohammed Emin Pascha, og den i Livadien commanderende græske General Panourias. J det Første, der er skrevet den 3die Marts, beklager Seraskieren sig over, at 3 Aars Erfaring endnu ikke har formaaet at føre Grækerne tilbage fra deres Vildfarelser, og bringe dem til, at søge Naade hos deres mægtige og lyksalige Keiser. 2 Ting er der, siger han, som afholder dem fra en gavnlig Anger og Fortrydelse: 1) haabe de, dog tilsidst at kunne trætte Hs. Høiheds Armeer, og sætte et forehavende igjennem, der er ligesaa undførligt, som det i enhver Henseende er afsindigt. Men jo længere de vedblive deri, desto mere opirre de Keiserens Vrede og tvinge ham til at fordobble sine Anstrængelser og knuse deres haardnakkede Overmod. 2) Frygte de for, at de mange Lidelser, som deres Foretagende har foraarsaget Tyrkerne, vilde gjøre Hs. Høiheds Had og Fjendskab imod dem uforsonligt. Men det er en stor Vildfarelse. Hs. Høihed udviser de ham saa naturlige naadige og menneskekjerlige Følelser endog mod Fremmede, hvormeget mere da mod dem, der ere hans Creaturer og af Gud betroede Pant, Han opmuntrer dem derfor til, med oprigtig Fortrydelse uopholdeligen at anraabe Hs. Høiheds grændseløse (!) Naade, hvorpaa de, som han forsikkrer dem, snart vilde erholde glimrende (!) Beviser. Han selv vilde med aabne Arme modtage dem, og faderligen sørge for dem. - J Svaret herpaa fra den græske CapitanoPanourias hedder det blandt Andet. J taler om de Liddelser, som vi skulle have bereedt Muselmændene i denne Krig men disse Lidelser kunne aldrig sammenlignes med dem, hvormed J i saa lang Tid have plaget Grækerne. Vor Revolution have vi ikke, som J synes at troe, ubesindigen begyndt, og uden at tænke paa Følgerne. Først efterat vi i 400 Aar have taalt Alt i det Haab, at eders tyranniske Regjering skulde blive mildere, have vi fattet vor Beslutning. Overbeviist om Uforbederligheden af eders Maade at regjere paa, have vi plantet Korsets Fane, og Alle grebet til Vaaben for at sønderbryde Tyranniets Aag. Ligesaa ere J i en stor Vildfarelse, naar J ville betragte os som Rebeller. Dette Navn tilkommer kun dem, der gribe til Vaaben mod en legitim Behersker, der regjerer sine Undersaatter med Retfærdighed. Eders Keiser havde i 4 Aarhundreder vel havt Tid til at forandre hans Opførsel imod os. Men nu komme J for sildig med et saadant Tilbud vi bekymre os kun lidet og Divanets Forslag, som en lang Erfaring har lært os at betragte som Børneventyr. Hvad Hs. Høiheds grændseløse Naade angaaer, da ere Grækerne forlængesiden kjede af den og behøve den nu ikke meere: Hs. Høihed kan gjøre Brug af den paa andre Steder, Hvori bestaaer forresten den Uret, som vi skulde behøve Naade for, Grækerne have aldrig udgydt uskyldige Tyrkers Blod, medens J have ladet Grækernes Blod flyde strømmeviis. Da J endelig ogsaa ville lære at kjende de Følelser, som besielle os, vil jeg forelægge eder dem i faa Ord. Grækerne troe først nu at have begyndt at opfylde de vigtige Pligter, som deres Oprindelse fra berømte Forfædre paalægger dem; de ville aldrig mere taale, at være skatskyldige til Andre; de stræbe efter fuldkommen Uafhængighed, og for at opnaae den, spørge de ikke, hvor stort deres Fjenders Antaler, men hvor disse Fjender ere. Det synes dem, at deres Forfædre uafladelig minder dem om deres Pligter, og de troe at see for sig en utallig Mængde uskyldige Christne, hvis uretfærdig udgydte Blod raaber og Hævn. Dette er de Følelser, som besjele Grækerne, og som J kunne bekjendtgjøre for eders Keiser. Skulde den tyrkiske Regiering ellers for Fremtiden have Noget at meddele, da har den kun at henvende sig til den græske Regjering, hvis Existenz er anerkjendt af de Magter, der staae i Forbindelse med vort Land. Hvad mig angaaer, da modtager jeg for Fremtiden kun de af eders Breve, der angaae private eller personlige Forhold, og skal da ikke undlade at besvare dem.