Aalborg Stiftstidende, 1831-06-15
Blandinger. Om Jøderne i England. (Sluttet, see Nr. 93.) Hvad angaaer en Mands Beqvemhed til at vorde Biskop eller Rabbiner, da kommer Forskjellen mellem Christendom og Jødedom vistnok i Betragtning; men Begge have intet mere at bestille med hans Dygtighed til at vorde Øvrighedsperson, Lovgiver, eller Financeminister, end med hans Dygtighed til at blive Skoflikker. Jngen har nogensinde tænkt paa at tvinge Skoflikkere til at aflægge den christelige Troesbekjendelse. Man vil hellere lade sine Skoe flikke hos en kjettersk Skoflikker, end hos Een, der har underskrevet de 39 Artikler; men aldrig havt Syl i Haanden. Menneskene handle saaledes, ikke fordi de ere ligegyldige ved Religionen, men fordi de ikke indsee hvad Religionen har at gjøre med Skoflikning. Og Religionen har netop ligesaameget at gjøre med Skoflikning, som med Statsudgifter og Krigsomkostninger. Vi have her tilvisse i de sidste tyve Aar tvende høist mærkelige Beviser vaa, at en meget god Christen kan være en meget slet Skatkammerkanzler. - Jntet er saa stødende for den, der kjender Noget til Historien og den menneskelige Natur, som at høre Magthaverne i Staten, beskylde nogen Sect for Hengivenhed til Fremmede, Er nogen Paastand almindelig rigtig i Politiken, da er det denne: at Hengivenhed til fremmede Magter er en Frugt af slet Bestyrelse hjemme. Bigottiske Styrere, have altid havt for Skik, at gjøre deres Undergivne ulykkelige hjemme, og siden klage over, at de see sig om efter Hjælp udenlands - at deele Samfundet, og undre sig over, at det ikke er forenet - at regjere som om een Afdeling af Borgerne var den hele Stat, og derefter at beskylde de andre Afdelinger for Upatriotiske hed. Have Jøderne ikke hidtil følt som Børn for England, saa kommer det deraf, at England har behandlet dem som Stedmoder. Jngen Følelse udvikler sig lettere, under en god Regjering, end Patriotisme. Siden Verdens Begyndelse har der aldrig existeret nogen Nation, ei heller nogen Deel af en Nation, som aldeles manglede denne Følelse - med mindre den blev grusomt undertrykket. Det er et jammerligt Sophister rie at beskylde en Menneskeklasse for Mangel paa Fædrelandssind: det er Ulvens Logik, som den bruger mod Lammet: det er at beskylde Flodens Munding, for at forgifte dens Kilde: det er at sætte Virkning foran Aarsag: det er at forsvare Undertrykkelse, ved at henvise til den Fordærvelse, som Undertrykkelsen har frembragt. - Det er ganske umuligt at slutte sig fra en Mands religiense Meninger til hans Følelser og Handlinger; og ingen fornuftig Mand slutter virkelig saaledes undtagen naar han behøver et Paaskud til at forfølge sin Næste. En Christen bydes jo strængelig at gjøre mod Andre, saaledes som han selv vil hændes og have. Og dog, til hvormange af disse Øers tyve Millioner Christne vilde vel en Mand ved sine fem Sandser laane tusinde Pund uden Sikkerhed, Den som, under Forudsætning at alle hans Omgivende handlede i Overeensstemmelse med Religionens Forskrivter, vilde een eneste Dag handle herefter, han vilde i Sandhed see sig ødelagt inden Aften; derfor gjør et heller Nogen dette under Livets almindelige Forhold: i Henseende til Laan og udlaan, Kjøb og Salg. Men naar en af vore Medskabninger skal til at undertrykkes, forholder Sagen sig anderledes: da fremstiller man de selvsamme Bevæggrunde - dem vi vide at være svage, i Henseende til det Gode - som kraftige, med Hensyn til det Onde; da lægger man sine Slagtoffere til Last alle de Feil og Daarskaber, til hvilke alle deres Dogmer synes - om end aldrig saa fjernt - at lede. Man glemmer, at den samme Svaghed og Slaphed, det samme Hang til at foretrække det Nærværende for det Fjerne, som gjør Menneskene værre, end en god Religion, ogsaa gjør dem bedre, end flet. - Saa falske Slutninger droge vore Fædre; og saa gjøre endnu Nogle, med Hensyn til Catholikerne. En Papiist anseer sig jo forbunden til at adlyde Paven; "denne har ved en Bulle afsat Dronning Elisabeth; derfor vil enhver Papist behandle Hendes Majestæt som en Usurpatrice; derfor er enhver Papist en Landsforræder; derfor burde enhver Papist hænges, radbrækkes og parteres." Denne Logik skylde vi nogle af de hadeligste Love, som nogensinde skæmmede vor Historie. - Den romerske Curie kan gjerne have befalet at behandle Elisabeth som Usurpatrice, men den befaler mangfoldige andre Ting, som Catholikerne ei heller opfylde: den byder sine Præster at bevare den reeneste Kydskhed; den byder sine Børn ofte at faste, give flittig Almisser, ei at tage Renter, ikke at duellere, ikke at see Commedier - adlyde de disse Bud? Nei, Men naar man alsaa seer, at flere af Kirkens Børn ei nøie iagttage dens Paabud, naar disse stride mod Fordeele og Tilbøielighedder: kan da ikke Loyalitet, Menneskelighed, Fredsommelighed eller Frygt for Døden afholde dem fra at efterkomme de ugudelige befalinger mod Englands Souverain, Da vi vide, at mange af disse Mennesker ikke gjøre sig en Sampittighed af at spise Kjød om Fredagen; hvi skulde vi da troe, at de hellere vilde lade sig pine og hænge for samme Religions Skyld? Saaledes have vi opfattet Hans Lærdomme, som befalede os, at elske vor Næste som os selv, og som, da han blev opfordret til at forklare Hvad han meente med Næste, valgte til Exem Under Brødrene Buschmanns Ophold i Tydskland, har en Greve af Wedel bekjendtgjort følgende i Avisen. "Det Terpodion som Brødrene Buschmann fra Berlin, har ladet Undertegnede høre, er, efter hans Følelse, det mærkværdigste og meest velklingende Jnstrument, som existerer, da dens Toner i lige høi Grad udmærker sig i Yndighed og Kraftfuldhed. Er nu end denne Dom ei competent, saa stemmer den dog aldeles overeens med vor hensovede C. M. v. Weders Dom (Abend Zeining 1807210) skjøndt Terpodion dengang endnu ikke havde opnaaet sin halve Fuldkommenhed. Undertegnede tør derfor forud love enhver Kunst- og Musik=Liebhaver, der besøger Concerten fuldkommen Tilfredsstillelse.