Norske Intelligenssedler, 1764-03-28
Jnterier. dre. Nordske. No. 13. Onsdagen den 24 Martii 1764. Følgende er os tilsendt. Vi inrykke det i denne Seddel efter Begjæring. Ane Landede Plader paa Undersaaternes Karlighed og Deres Konge er værdige. Vi erindre hin Regent, som iblant mangfoldige kostbare Foræringer afde Rige i Landet, antog et Glas Vand av en fattig Mand med samme Naade som hines prægtige Gaver. Han vurderte det efter Giverens Ævne. Jnterier. dre. Nordske. No. 13. Onsdagen den 24 Martii 1764. de Følgende er os tilsendt. Vi inrykke det i denne Seddel efter Begjæring. Alle velm ente Prøver paa Undersaatternes Kiolighed " De 3 Konge og d. A. S. O. Begent, som iblant manastlige Lysthave for, er afde Rige i Landet, antog et Glas Vand av en fattig Mand med samme Naade som hines prægtige Gaver. Han vurderte det efter Giverens Ævne. J Anledning av Vores Allernaadigste Konge FRIDERICH den Femtes. Kong. Høyst glædelige Geburths-Dagden 31te Martii 1764. vigernes Glæde, Lyksalighed, Lykke, Alle Retsindiges høyeste Ziir, Ærlige Landsmænds fuldkomneste Smykke Vises ved Femte Kong FRIDERICHS Spiir, Hvo vil vel nægte det skiønnes i Norden, Som til een Arvedeel ævig er vorden. Op! derfor Landsmænd, med Skyldigheds Glæde: Naar en saa naadig som elsket Regent Udi nyt Alders Aar J seer indtræde; Toe Gange Tyve og Et bliver endt. Beed. Han fremdeles ey mangle saa lidet; Hvorved Han ikke sin Arv seer udvidet. Spar Ham, Du Kongernes Konge, i Live, Saalænge Din Almagt det tienligt ser, Lad os fremdeles Hans Eiendom blive Saadan et Ønske fra Klipperne skeer; Føer Ham i Glæde, i Sundhed og Lykke Sildig fra Thronen Du Hannem bortrykke. Ønsk hver som eyer een ærlig Blods Draabe, Femte Kong FRIDERICH leve! og naar Al den Lyksalighed som man kand haabe Een saa retsindig Regent kand attraae. Giv os i Christian Faderens Lige Naar Han paa Thronen skal engang opstige, De A. Hr. Eftertænker, Den Høyagtelse vi av Deres Par Ord til Publicum har fatted for Dem, er en Aarsag til disse Linier. En ædelmodig Nidkierhed for Sandhed synes overalt at fremskinne i dette Skrivt. Slutningen allerne forekommer os forunderlig: Forunderlig, just fordi den havde en vittig og retsindig Forfatter, Av en mindre ædel Tænkere ville vi taalt denne Dom, med samme Koldsindighed som Socrates imodtog hin Atheniensers Opførsel, som sparkede ham paa Foden midt paa Gaden. Vor egen Samvittighed havde været os Forsvar nok imod en nedrig Fremfusenhed. Vor Taushed ville opvakt Publicum til at tage vort Partie. Her er Sagen anderledes. En Person, som har al den Fordeel paa sin Side, som udfordres til at give en Anklagelse Vægt, angriber disse Tiders Jntelligenz-Sedler, et Arbeide under det Tænkende Sælskabs Opsyn, (see Jntelligenz-Sedlen No. 1 og 8) for nedrige og bidende Talemaader, som sigter til at udpege enkelte Personer, og ligner det med en grov og ubehøvlet Skribent, som burde ofte til Gracierne. Men Hr. Eftertænker, hvorpaa grunder De denne formeente beskyldning, Kand De bevise den, Vi tør udvælge Dem selv til Dommere. Tolv Sedler ere udkomne under vor Opsigt. Hvad er der i disse som kand fornærme nogen, J hvilken av disse Sedler findes de nedrige og bidende Udtryk, hvorover De besværer sig, Thi de løse Strids=Skrivter vil De dog vel ikke tillægge Sedlerne. Vi har selv offentlig fritaget os for dem: Vor Opsigt med JntelligentSedlerne er indskrenket til Bladet selv. Hvad løse Blade, der altsaa maatte følge for en Forfatters egen Regning, for dem ere vi ikke ansvar. lige. (see Jntelligenz-Sedlen No. 9.) De vilde nu altsaa allerne holde Dem til disse tolv Sedler, og i nogen av dem vise os Grund til Deres Klage. Vi anseer Dem alt for ædelmodig, alt for fornuftig til at nægte os, en saa billig Paastand. Deres egen Ære udfordrer det saavel som vores. Men skulde De imod Formodning afslaae os dette: Saa er en ubeviist beskyldning os Forsvar nok. Det vittige Publicum vil da allerbest kiende vor Uskyldighed, sær naar de holder vore tolv Sedler imod den forrige Aargang. Vor Hensigt har været og er, at tiene og fornøye u-egennyttig det Almindelige. Vi har anseet denne Bestræbelse, som en Pligt for et hvert Menneske. Hvor vidt vi have opfyldt den overlade vi til andres Dom. Nok! vi har stræbet at opfylde dem. Det øvrige av Deres sindrige og smukke Avhandling forbigaaes av os. Vi har engang for alle foresadt os ikke at tage Deel i denne Stridighed. Vi forbliver med Høyagtelse Hr. Eftertænkerens