JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-10-30
Den regierende Sultan af Batam havde i en Alder af 63 Aar afstaaer sin Krone til sin ældste Søn. Men utilfreds med sin Efterfølger begyndte han i sin Jndgetogenhed at spille Jntriger mod ham, for at sætte Kronen paa en anden Søns Hoved, som han ventede større Taknemmelighed af. Høvdingerne og Landets Folk reiste sig i Almindelighed til Fordeel for den forrige Konge, og de danske og engelske Kjøbmænd i Batam vare ukloge nok til at deeltage i Striden, og forene sig med ham. Den gamle Sultan beleirede Batam med 50,000 Mand. Den unge Sultan anholdt nu om Hollændernes Hjelp, hvilken han fik saa meget hurtigere, som disse vare glade ved at have Leilighed til at vise deres Venskab. Følgen var, som man kunde vente af Hollændernes Overmagt og den Brug, de vare vante til at gjøre deraf. Den gamle Sultan blev slaaet, den unge stadfæstet i sine Rettigheder, de Danske og Engellænderne for stedse fordrevne fra Batam. Hollænderne bevilgedes en Eneret, og derved blev Landets Handel og Velfærd tilintetgjort.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-10-30
J St. Elisabeth Kirken i Marburg findes Landgreve Wilhelm dies mærkværdige Begravelse. Den er forfærdiget af hvid Alabaster og langagtig fiirkantet. Den øvre Deel af samme, der hviler paa en halverkelformig Buestilling, viser Landgreven i liggende Figur med sammenfoldede Hænder; den nedre forestiller ham derimod i Forraadnelsens græsligste Tilstand, som kun den mørkeste Phantasie var istand til at skabe, nemlig som et henstrakt, halv raaddent, af Slanger, Fiirbeen og andet Kryb mylrende Legeme, hvis Bryst og Jndvolde allerede ere fortærede. Denne Fyrste havde den Ulykke, da han paa Jagten forfulgte en Hjort, at styrte med Hesten, ikke lang fra Rauschenburg i Overhessen. Tre Dage derefter døde han paa Slottet i Rauschenburg, hvor han var bleven henbragt, i en Alder af 29 Aar, Dette Gravmæle kan tjene alle vilde Ryttere, de være Fyrster eller Undersaatter, til en høist advarende Lærdom,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-10-30
J den tusindaarige Eeg ved Dagobertshausen. synge endnu bestandig Nattergale, uagtet i dens nedere Huulhed allerede i en Række af 70 Aar en Svinehyrde har havt sin Svinestald.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-10-30
Kjøbenhavns Børs, d. 30 October. Cours. Hamb. 2 M. 256, a vista 259. Spec. 261. - Specier solgtes til 15 Rbmk. 11 s. Obligationer (med Renter fra 11te Juni 1821. 74 1/2 a 75. Nationalbank-Obligationer (af Laanet d. 4 Februari f. A.) 95 Rbdlr. r. S. (uden Renter) eller 124 a 124 1/2 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. r. S. Norske Rigsbanksedler 13. Svenske Sedler 63 s. Disconto 6 pC. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-10-30
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeiststrædet No. 144.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. og oc 800 Attende Aargang. No. 88. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 3 November 1821.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Til Tydskernes selvskabte Repræsentant, Hr. Strodtmann.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
J nyeste Skilderie af Kjøbenhavn siger De, Hr. Strødtmann, "at det var paa Tide at ende den forargelige Feide imellem Dan og Thuiskon." Hvad er det for en Feide, Hr. Strodtmann, Jeg kjender ingen saadan Hvorved skulde den desuden være opkommen, have de Danske maaskee ikke gjort nok, for at tilkjøbe sig Tydskernes Gunst, hvilket andet Sprog, eller Folk kan rose sig af at nyde saadanne Forrettigheder, saadan fortrinlig Udmærkelse, som det Tydske, her i Landet, J alle Landets Skoler læres det med størst Jver, næst de lærde Sprog; alle dannede Menneskeer kunne tale det, til stor Lettelse for de cisalbinske Tydskere, som ikke ville gjøre sig den Uleilighed at lære Landets Sprog, tydsk Litteratur oversvømmer hele Landet, og har næsten fortrængt den danske, og endelig have de i Kjøbenhavn selv 2 Kirker og 7 Skoler til deres eget Brug, alle rigt udstyrede ved Konges og Lands Velgjørenhed. Hos os kan altsaa Skylden ikke ligge, hvis der er opkommen nogen Strid, men maaskee det i Hr. Strodtmanns Hjem er gjængse Mode, fiendtlig at foragte Danmark, har været maaskee, medens Hr. Strodtmann, traadte sine Børneskoe, om han ellers har traadt dem, nu dog vel ikke mere Danske Skrivter læses og forstaaes i Tydskland, takket være Jngemann og Oehlenschlager, som lærte dem at sætte Priis paa den danske Literatur, og danske Reisende finde overalt i Tydskland den gjæstmildeste Modtagelse; flere Tydske lægge sig efter det danske Sprog; ja i Sommer blev endog Professor Nyerup modtaget med en dansk Sang af Prof. Gräter Ulm, og saavel denne Lærde, som hele hans Familie talede Dansk med ham. Jeg veed altsaa som sagt, ikke af nogen Strid at sige, og paastaaer derfor herved offentlig: at den, der anfører en saadan som tilværende, paadigter begge Folkeslag en Løgn, der let kunde føde en virkelig Strid af sig, saafremt de ikke i Tide stoppe Munden paa dem, der fare med saadan Snak. Og dersom Hr. Strodtmann vil vide, hvad det er for Folk, saa tjener det herved til hans behagelige Efterretning, at det er de Tydskere, som, ikke endnu tilfredse med de dem af det danske Kongehuses og Dannerfolkets noksom bekjendte Ædelmodighed skjænkede Velgierninger, vise sig, midt i Kjernen af Danmark, som Fiender i et erobret Land, i det de ville paanøde den danske Ungdom fremmed Tungemaal og fremmede Skikke, men fordi de nu, ved denne deres uforskammede Opførsel, have bragt nogle faa af de fornærmede Danske til, dog kun privatim, at yttre deres Misnøie hermed, derfor skrige høit om en forargelig Feide, som aldrig existerede, før dette Ord undslap dem selv. De burde dog betænke, at de ere Gjæster i Danmark, og ikke saaledes sætte vor Taalmodighed paa Prøve, ch det kunde hænde sig, at de ubudne Gjæster da bleve kastede paa Dørren, og de indbudne advarede om at opføre sig lidt forsigtigere. Den, som ikke skammer sig ved at æde det danske Brød, behøver ei heller at skamme sig ved at tale det danske Sprog, vil han ikke det, nu saa lad ham i Guds Navn gaae et andet Steds hen at søge sig et Schlaraffenland; her er der ingen, som holder paa ham.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
J alt dette var Hans Frantsen meget øvet, og han var ikke allene bestandig ved Penge, men hans Værelse lignede endog en sand Marchandiserbod. Snart gik han til den ene Boghandler og tog, under Foregivende, at han studerede til theologisk Attestats, de vigtigste theologiske Bøger paa Borg, snart til den anden, hos hvem han, under Characteer af Candidat i Lovkyndigheden, tog de vigtigste juridiske Værker paa Credit, og solgte dem samme Dag for det Halve. Jngen af hans Kammerater kunde gjøre ham det efter, og selv disse sagde til sidste Hans Frantsen bliver sikkert hængt. Da han blev gammel, var det langt fra at han vilde forbedre sig. Han holdt, ligesom altid, meget af at spise Skildpadde; han drak sin Rødviin, naar han kunde faae den, og hans Østers smagte ham aldrig bedre, end naar han fik dem for intet, eller, hvad der var det samme, naar han tog dem paa Kridt. Den gamle Mand aflagde ikke sin Ungdoms Laster, og hvad der manglede ham i Ævne, søgte han at bøde paa ved Tilbøielighed; saa at hele Verden troede: den gamle Hans Frantsen vilde sikkert blive hængt. Og nu, min Læser, har jeg bragt ham til den sidste Scene af hans Drama. De venter maaskee den Døendes Ord, og den rørende Afskeed, han tog med sin Kone og sine Børn; De venter en Efterretning om hans prægtige Kiste fra Ligkistemagazinet; om de mange Venner, som uopfordrede bevidne ham den sidste Ære, om de Liqvers, Adresseavisen vrimlede af, i Anledning af hans Død; om de Haandskrifter, han efterlod. dette kan jeg umueligen tilfredsstille Deres Nysgjerrighed, – thi – urandsagelige Skjebne! Hans Frantsen druknede. Læser, ti og gransk, og gransk og ti, som Hervey siger, hvo veed hvad Dit eget Endeligt kan blive, Den Jgiendøde. Epigram. Tre Gange døe er ei formeget for den Slemme, Der Friheds dyrekjøbte Sag lumsk til sig rev, Der af Ærgjerrighed den kunde glemme, Og for en Herskertitel grumt dens Morder blev, Der bygged Despotie og Slaveaand en Trone, Der Religion som Legetøi behandlet har, Der smaa Neroner skabte i Culturens Zone, Der ei den mindste Agt for hele Slægten bar; Selvbundne Riis at ydmyg kysse ei sig skammed Der kun Forvirrelse og Tvedragt feigt opflammed, En Straffedæmen høist mod en vanslægtet Alder, Som fostret af Fordærvelse selv braaden falder! Moralsk, politisk, physisk Død nu maatte lide Vor Antikrist, hver Antikrist til største Qvide. Saa tifold Død Hver ramme, som Tyrannen hylder, Og ei sin første Pligt som Menneske opfylder! Endskjøndt Ovenstaaende vel ikke stemmer med den Dom, som nogle af Nutidens Ordførere, for ei at sige Almeenheden, fælde over den Ubenævnte (i det de, for med den bedste Villie, at bekæmpe Despotiet, uafvidende henfalde til at hylde en Despot), saa troer Jndsenderen at andiatur & altera pars ikke er af Veien her, især siden det er en historisk Person, om hvilken en Fremtid skal dømme efter de forskjellige Frem skillinger, Nutiden leverer. Spørgsmaale.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
J Anledning af Andreas Bordings Digt: Nysekruds eller Snus=Tobakkes Berømmelse, i Skilderiets No. 44, den 1ste Juni 1819, Side 698.) Hvad betyder den "Geystrup Gud og gamle Ringelfyr" – Maaskee en Kall eller Nyerup maatte behage at forklare disse Udtryk, som Anmelderen i Skilderiet, enten maae have anseet for tilstrækkelig bekiendte, eller ogsaa, som synes mere troeligt, ikke vidst at forklare, da han dog har givet oplysende Forklaringer og Anmærkninger over mindre mørke Udtryk og Allusioner. - Een af Skilderiets Læsere, og ventelig flere, vilde det være behageligt, at see dette Spørgsmaal besvaret i samme Blad. Til visse Tider og med visse Vinde spores her i Kjøbenhavn en høist utaalelig Lugt, der skal komme fra Trankogeriet paa Christianshavn. Skulde det ikke være mueligt, at dette Trankogerie enten kunde forflyttes længere bort fra Hovedstaden, eller i det mindste anbringes saaledes, at Lugten kunde drive ud af Søen til:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Misceller.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Det franske Sprog var allerede over for 600 Aar siden det meest yndede i vort Norden. Kongerne af Norge talte, efter Rymer, Fransk med Kongerne af Engelland og Skotland. Efter den Lybekker Abbed Arnold, som skrev i det 13de Aarhundrede, sendte de Danske deres Børn til Paris, for at vende tilbage med Kundskab om det franske Sprog, og i samme Stad holdtes Collegie for Danske og Engellændere. J Speculum Regale raader en Exminister sin Søn blandt andet at lære det latinske og voelske Sprog, hvilket sidste upaatvivleligen er Fransk. Denne Gallicomanihar vedligeholdt sig lige til de nyere Tider, og endnu for 40 Aar siden var det Hoffets og den elegante Verdens Sprog. Vort stakkels Mødersmaal trænger derfor endnu bestandig til at renses fra fransk Klinte, der i Aarhundreder har fortrængt gode gamle danske Ord af Sprogets eget Malm.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Naar der nu, siger en tydsk Konstdommer i sin Bedømmelse over Venturinis Spaniens neneste Geschichte, var en Historieskriver iblandt os, og havde Hjelpemidlerne, saa vilde Spanien være hans Land. Der kjæmpede Romere og Puniere, som Franske og Britter om Verdensherredømmet, sammensmeltede Arabere og Gother asiatiske og europæiske Sæder, stod Moscheen ved Siden af Kirken, Troen paa Skjebnen ved Siden af Troen paa Fornuft og Forsyn, førte den meest modsatte Retning af udviklet Sindelag og Forstand til det huuslige og offentlige Livs meest modsigende Tilstande, til det Lyseste og Mørkeste i samme Aand, var et Rige større end noget mueligt andet, var et Folk, der levede af en ny Verdens Guldrente. "Min Forkjerlighed for det Stadfæstede og Sikkre, siger en Rec. i Heidelb. Jahrb. f. Jul 1821, fremfor naturphilosophisk Nyhedssyge og phantastisk Tant, er saa fast og dybt indgroet, at det ikke vil lykkes disse Alvidendes Magtsprog at rokke den. Lad os være oprigtige, naar vore unge Læger skulle tilbringe deres Tid med at indstudere Hypotheser, der ere uden Hold, naar de holde den for et overordentligt Kraftgenie, der stedse taler om Polaritet; hvor Egenkierlighed udgjør Hovedpolen, som Alting dreier sig om, vil der da paa saadan Maade dannes brugbare Mænd, Glemme vi ikke det saa vigtige Vita brevis, ar longa; der er saa meget Reelt at lære, at visse ligen en Menneskealder ikke er tilstrækkelig dertil, og for det Phantastiske neppe bliver Tid tilovers.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Bemærkninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Da Dyreanatomien i Midten af det henrundne Aarhundrede levede op igien, bestræbte man sig ivrigen for at udfinde Lighederne og Forskjellighederne mellem Mennesket og de samme nærmest staaende Pattedyr, Aberne. Man opkastede først det vigtige Spørgsmaal, om Menneskets Hjerne var forskjellig fra Abens eller ei. Tyson og Büsson erklærede, ved deres Undersøgelser, ikke at have lagttaget Forskjelligheder, og den sidste fremsatte derfor den Paastand, at Menneskets eiendommelige Sjeleyttring, Tænkeævne og Mælet, var ikke Virkning af en særdeles Hjerne organisation, fordi Abens Hjerne i sin Bygning er fuldkommen overeenstemmende med Menneskets.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
En skarpsindig Forfatter, F. Tiedemann, har nu i en egen latinsk Afhandling, hvori han paa fem udførte og ligesaa mange Linear=Tavler, leverer Afbildninger af forskjellige Abrarters Hjerneskal, omstændeligen, ved Sammenligninger, undersøgt denne Gjenstand, og Resultatet af hans Undersøgelse er: at Menneskets Hjerne staaer paa et ulige høiere Trin af Uddannelse og Udvikling end Abens og alle øvrige Pattedyrs, at Tyson's og Büffons Paastand altsaa er ganske ugrundet, og at den væsentligste Forskjel mellem Menneskets og Dyrenes Hjernebygning er netop Menneskehjernens udmærkede Organisation, hvoraf selv igjen Psyches eiendommelige Yttringer ere en Følge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Man har havt Læger, der ikke toge i Betænkning, trods det gamle Ordsprog, saalænge der er Liv er der Haab, at sige deres Syge reent ud, at de maatte holde sig færdige til Afreisen, da der ikke var nogen Redning mere for dem. Naar en saadan Frimodighed har en gudelig Hensigt, kan den nogenlunde undskyldes, endskjøndt en Læge aldrig burde give sig af med at være Sielesørger, men er det blot Virkning af en daarlig Lyst til at vise sin forudseende Kraft, saa er den høist lastværdig. Hvorfor berøve de stakkels Syge det sidste Halmstraa, han vil holde sig ved paa hans Elendigheds brusende Hav, Blandt 10 Syge taaler neppe een en saadan Sønderknuselse af hans Livshaab, og den kloge Læge vil søge at nære Haabet hos den Syge, endog der, hvor han seer det forsvundet. Men selv udmærkede Mænd manglede ofte den Klogskab, der ved Sygesengen er saa høist nødvendig, og nedbryde tidt med et eneste uforsigtigt Ord det, som de siden med til Recepter ikke see sig istand til at opbygge igjen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
En Dame, der døde af følgerne af en Hierte sygdom, spurgte bønligen sin ellers udmærkede Læge gjentagne Gange om, hvad Tid hendes Lidelser vilde være forbi, Hendes Læge lod sig forlede til at bestemme en Dødsdag. Men hvad var Følgen, Med et høist fortrædeligt Øiekast vendte hun sig bort fra ham, vilde hverken see ham eller tale med ham mere, forsmaaede alle hans Raad, og havde hendes Utaalmodighed været stor før, saa blev den ti Gange større nu. - Ganske anderledes har sig i sin Tid, ved en lignende Leilighed, den uforglemmelige Tode ad. Han blev kaldet til en Syg, der havde sat sig i Hovedet, at han vilde døe en bestemt Dag Kl. 4. Tode spillede nu den sande Sielelægges Rolle. Han modsagde ikke den Syge, thi han indsaae, at det ikke vilde nytte. Men han foranstaltede, at den Dag, den Syge havde sat sig i Hovedet, at han skulde døe, alle Uhrene i Huset bleve stillede en Time tilbage. Paa den bestemte Dag indfandt han sig. Efterat han havde siddet nogen Tid hos Patienten, tog han sit Uhr op, og sagde: nu i Dag døer De ikke, Klokken er allerede over 4. Patienten vilde ikke troe ham, og viste Lægen sit Uhr, paa hvilken Klokken først var Tre. Tode lod nu alle de andre Folk i Huset vise ham deres Uhre, efter hvilke Klokken var 4. Den Syge havde nu Troen i Hænderne, og undgik ved et klogt Jndfald en ellers maaskee uundgaaelig Død.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Jndenlandske Efterretninger. J Mandags opførtes, i Anledning af Hendes Majest. Dronningens høie Fødselsdag, paa det Kongel. Theater: Lanassa, Opera serig i 3 Acter, oversat af Jtaliensk, til S. Meyers Musik, af Hr. N. T. Bruun. Ved Hendes Majestæts Ankomst i Skuespilhuset gjenlød et sex Gange gientaget Hurra, og derpaa blev en til Dagens Høitidelighed passende, til Melodien, J Østen sølvblaa Dagen smiller, af Hr. N. T. Bruun forfattet Sang afsjungen. Til Slutningen blev ogsaa den kronede Melodie til Frøken Jessens Nationalsang sjungen. - Ogsaa Hs. Høihed Prindsesse Lovise Charlotte af Hessen beærede denne Forestilling med sin Nærværelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
De engelske Blade erklære nu det brittiske Rige for det mægtigste i Verden, da det, naar man regner dets Besiddelser i America, Vest- og Ostindien og paa den africanske Kyst med, tæller 95,200,000 Siele. Vel talte det romerske Rige, paa den høieste Pynt af dets Magt, 120 Millioner, hvoraf Halvdelen Slaver; men det kan alligevel ikke sammenlignes med Storbrittanien, hvis Handel aarligen sysselsætter Skibe paa 2,640,000 Tønders Drægtighed; hvis Udførsel udgjør 61 Mill. Pd. St. og Jndførslen 36 Mill., hvis Sømagt, bestod i sidste Krig af 1000 Krigskibe, og som i Handelens Tjeneste har 174,000 Søfolk, hvis Jndkomster ere 57 Mill. Pd. St., og hvis Hovedstad har 1,200,000 Jndbyggere, eller netop lige saa mange som Rom i sin største Glands; hvis Eiendommes Værdie bleve anslagne af Pito 1797 til 1,600,000,000, og nu godt kan regnes for 2000 Mill., hvis Bomuldsmanufacturer udføre for 20 Mill. eller næsten det Halve af Udførslen i det Hele, i hvis Besiddelser Solen aldrig gaaer ned, da førend Aftenstraalerne forlade Quebeks Taarne, Morgensolen allerede er 3 Timer gaaet op over Port Jackson, og naar den gaaer ned i Lake-Superiors Bølger, allerede stiger frem igjen over Ganges. - (Dette kan næsten ligeledes siges om Danmark, der, naar man regner Niccobarerne med, har Besiddelser i alle fir Verdensdele. Medens Solen i sex Uger ikke staaer op i Grønland, er der en evig Sommer i Bengalen. Under dets Herredømme voxer det islandske Mos og Palmetræet, Grannen og Cocostræet, Birken og Sukkerrøret; lever Jsbjørnen. og Aben, Hvalen og Skildpadden, Edderfugler, og Papegøien. Grønlænderen under 800 N. 9. og Jndianeren under 272 N. B. i Frederiksnagor lyder danske Love. Det danske Tungemaal høres der, hvor Slætter og Dale kun een Maaned om Aaret ere frie for Snee, og der, hvor Solen hele Aaret igjennem svier Marken. Kor neppe gives der et Rige af lige Størrelse, hvi Regent hersker i saa forskjellige Zoner og over saa forskjellige Folkeslag. J Upernavik, under 728 N. B., paa St. Croix, under 28, og paa Christiansborg i Akra, under 200 L., veier et og samme Flag - Dannebrogen.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Mariboe, d. 26 October. Ved Auctionen i Dag i Nørrehauge kostede en Favn Egebrændpaa Roden omtrent 4 Rbd. - Som en Følge af det usædvanlig milde Efteraarsveir i Aar, har paa adskillige Steder Snegle og Orme taget saadan Overhaand, at endeel Vinterkorn er opedt i den Grad, at mange Landmænd have seet sig nødt til at pløie og saae paa anden Omgang. J Fyen og Jylland er Kornet paa mange Steder, formedelst det vedholdende Regnveir, reent fordærvet paa Marken.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
J Gieldstrup, Wissenberg Sogn, i Fyen, er for nogle Dage siden en Gaard brændt, hvortil Hør, der laae paa en Vogn i Porten, menes at have været Anledning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Aalborg, d. 27 October. J Gaar Formiddags holdtes paa Stadens Gammeltorv Brand Mønstring, og samtlige Sprøiter bleve prøvede, saavel ved at sprøite i Høiden, som og i 6 Kar, der indeholdt visse Grader, for deraf at en fare hvormeget Vand der til hver Sprøite udfordres. - Alt udførtes under Brandinspecteur Her Tømmermester Boss's Commandoe, til Hs. Excellence Herr Stiftbefalingsmand v. Moltke høieste Velbehag. - Herr Boss er nu udnævnt til Overbrandinspecteur for Aalborg Bye. Aarhuus. Vor allernaadigste Dronning og dyrebare Kronprindsesses høie Fødselsdag feste ligholdtes her med de sædvanlige Glædesfølelser, J Selskabet Polyhymnias Lokale var Aftenspiisning og Bal, og en talrig Forsamling tolke de høit den Kierlighed, som luer i alle Danske Hierter for Kongehuset.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Ribe. Vor elskede Dronnings Fødselsdag høitideligholdtes her i Klubben ved Aftenspiisning og Bal, af et talrigt Selskab, saavel Uden som Jndenbyes. Under Maaltidet blev den kronede Nationalfang afsiungen, og derpaa udbragtes, at Hs. Høivelbaarenhed Hr. Stiftamtmand v. Castenschiold, Skaaler for Hs. Majestæt Dronningen og Hs. K. H. Prindsesse Caroline. Gaver indsamledes til Byens Huusarme. Ballet varede til næste Dags Morgen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Viborg, d. 27 October. Ved det i Tirsdags her holdte Mortensdags Marked, vare Priserne almindelig følgende: Rug Tdn. 16 Mk., Byg 14 a 16 Mk. Tdn., Havre 8 Mk. Tdn. Kartofler 1 Rbd. Tdn., Ærter 3 Rbd. Tdn., Smør Pdt. 16 s., Tælle fra 20 til 22 s. Pdt., Ost 7 a 9 s. Pdt., Æg 16 tz. Snesen, levende Giæs 5 a 6 Mk. Stkt., Ænder 3 Mk. 8 s. Parret, slagtede Giæs 56 a 72 s. Stkt., Sild 3 Mk. a 3 Mk. 4 s. Oelen, Hørlærred 2 Mk. 4 a 6 s. Al., Blaarlærred 28 tz. Al., Vadmel 66 a 64 s. Al., stribede Tøier 3 Mk. 4 a 8 s. Al., Æbler 64 s. a 80 tz. Skjeppen. Kreaturene vare stegne noget – Køer kostede fra 10 til 20 Rbd. Stykket.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-11-03
Blandede Efterretninger. Hr. Moriz v. Fyrstenwarter, som nyligen er kommen tilbage fra de forenede nordamericanske Stater, leverer følgende Skildring af deres nuværende Forfatning. Der hersker i disse, siger han, i denne Tid en næsten saa almindelig Nød og Misfornøielse, at man i Europa næsten ikke letteligen kan gjøre sig nogen rigtig Forestilling derom, mindst omde Aarsager, de udspringe fra; de vare de eneste, der ved de næsten uafbrudte Krige og Bevægelser, som foruroligede Europa siden den franske Revolution, vandt, da de i dette Tidsrum vare i Ene besiddelse af Handelen, som de med saa stort Held benyttede sig af, at deres Velstand i kort Tid steg til den høieste Pynt. Alle Grene af Haandteringer og Konstflid trivedes og oplivedes ved Handelen. Men derved fremkom en alt for stor Overvægt af Jnteresse, og en overdreven Speculationsaand, der vedblev, til Skade for Manufacturisterne og Jorddyrkerne, endog da de Tider, som forhen havde begunstiget dem, allerede længe vare forbi. Dette Handelens Held vedvarede, ikkun forandret ved nogle indskrænkede Regulativer, indtil de forenede Stater selv bleve indviklede i Krig med Engelland. Nu var det paa eengang forbi med den udenlandske Handel. Efterspørgselen og Priserne paa udenlandske Varer stege; dette var en gunstig Tid for Manufacturer, en Mængde bleve anlagte og havde god Fremgang.