Københavns Adresseavis, 1788-08-25
Da Hendes Majestæt Keiserinden af Rusland, som til Lands og Vant, er bleven angrebet af Hs. Svenske Majestæt Armeer og Flode, har reclammeret den Hielp, som er slipulere ved Hendes med Dannemark i Aarene 1765 og 1769 sluttede desensive Alliance Tractater, beilke ere fornyede og stadfæstede ved Definitiv=Tractaten af Aaret 1773, og tillige har forelagt Hs. Majestæt Kongen af Dannemark de Tildragelser og Beviser hvorpaa Hun grunder denne Reclamation, hvorved og Angribelsen tillige gotgiøres, saa har bemeldte Hs. Majestæt operveyet dem med den omhyggelige Agtpaagivenhed, Han skyldte saavel Hs. Majestæt Kongen af Svestrig, som Sinegen Ærbødighed for alle Sine Pligter, Sin Kierlighed til Fred, og alle de Grundsætninger, som Han har fulgt fra Sin Regierings Begyndelse af. Hs. Majestæt har indseet Rigtigheden af Keiserindens Grunde, og da Samme, nu allene retter Sig efter den Troeskab Han skylder gamle og brødelige Forbindelser og Troe og Love, denne for alle Fyr ter hellige Lov; saa erklærer Han for Hs. Majestæt Kongen af Sverrig, at det er Dennes egen Fremgangsmaade, som for nærværende Tid bestemmer Ham, at Han beklaget saa meget mere, som Han ikke har forsømt noget Madel, der lod i Hans Magt for at forekomme den, og be Mandagen, deOg Aftenposten Nr. 65. standig tragtet efter Hans Venskab og en fuldkommen god Forstaaelse med Ham. Hans Majestæt erklærer tillige, at Han fra nu af i Overeensstemmelse med Sine Defensiv=Tractater og paa den Maade, som deri er fastsat, afstaaer endeel af Sine Krigskibe og Sine Tropper, som Han begynder at bevæbne, til Keiserinden af Ruslands Hans Høie Allieredes frie Disposition. Til denne Erklæring føier Hs. Majestæt den høitidelige Forsikring, at Han ikke har anden Hensigt og andet Ønske, end igjen at tilveiebringe en varig og tilforladelig Cred, og at dette nærværende Skridt selv maatte kunde bidrage dertil. Det Øyeblik da Hs. Majestæt kan see Sin Ønsker i denne Henseende opfyldte, vil være Ham ligesaa kiert, som den Tidspunkt var Ham bikker og sørgelig, da Roligheden, først blev forstyrret. Hs. M. har befalet Undertegnede at til Lille den Svenske Ambassadeur. H. E. Baron v. Sprengtgorten denne Declaration, og tillige at sende den til Grev Reventlau i Stokholm, for at overleveres til Hs. Svenske Majestæts Mi Bernstorff. nisterundDen Note, ved hvilken forestaaende Declaration er bleven de her værende fremmede Ministre tilstillet, lyder saaledes: Efter Kongens min Herres Befaling, har jeg herved den Ære at meddele Dem Gienpart af den Declaration, sede i Dag er bleven den Svenske Ambassadeur tilstillet. Hans Majestæt attraaer Europas Bielald, og i Særdeleshed de Hoffers, med hvilke samme er foreenet ved Tractater, som Han ærer og elsker, og med hvilke Han deler den beskedne og fredelige Tænkemaade, som i dette oplyste Aarhundrede udmærker de Fyrster, der udgjøre dets Prydelse. Disses Dom underkaster Hs. Majestæt med Fornøielse og Tillid Sin Opførsel og Sine Grundsætninger. For nærværende Tid maa H. M. overlade dem de Forligelsesmidler, af hvilke Han Selv ingen har forsømt, men som nu ikke meere ere i Hans Magt. Han igientager for den alle, og for enhver i Særdeleshed, at han vil bidrage dertil med al muelig Flid, og at Han ved Sin Fremgangsmaade vil retfærdiggjøre de Grundsætninger, som Han har antaget, og efter hvilke Han samtykker, og stedse skal samtykke at bedømmes. A. P. v. Bernstorff.