Kiøbenhavns Extraordinaire Relation, 1737-06-14
kiøbenhavns xtraordin, RRATIO. Af 14 Junii. Jo 28 No. 1 Min Herre! Fra Marseille berættes efter indløbne Breve fra Constantinopel, at mand der et Regiment Christelige Soldater af visse Europæiske Nationer skulde oprætte, og at Græven af Bonneval skulde ey alleene commandere det samme, mens endog den gandske Tyrkiske Armee imod de Keiserlige i Ungern. Med Breve fra Madrid forlyder, at at de Barfødde Augustiner Munke havde bekommet Tidende fra de Philippinske Jnsuler, hvorledes deres Missionairer en gandske vild Nation, Jsnagas kaldet, til den Christelige Troe havde omvendt. Fra Paris skrives, at Deres Allerchristeligste Majestæt gandske vist har udnævnt Marquisen af Mirepoix til sin Gesandt ved det Wienske Hoff, hvorfor og denne lader allerede arbeyde paa en kostbar Equipage og et prægtigt Livree, dog vil mand vide, at hand for sin Afreise først til Hertug og Pair af Frankerige skal erklæres. Græven af Cambis staaer i Begreed som Deres Allerchristeligste Majestæts Gesandt til London at afgaae. Mand har ellers Breve fra Wien, der forsikkrer, at Deres Romersk Keiserlige Majestæt Freds-Tractaten har undertegnet, og den samme uden Forhaling Rigs-Forsamlingen til Regensburg vil lade forelægge, saa at Hr. du Theil formodes inden kort Tiid at skulde til Paris hiem reyse. Med andre Breve fra Paris relateres, at udi det for Kongens Bortreyse til Rambouillet holdne store Raad havde Deres Allerchristeligste Majestæt bevilget en anseelig Summa, som til Fæstnings-Verkerne udi de ved Maas-Strømmen og i Flandern beliggende Pladser, deres Forbedring og Formeering. meering skulde anvendes, og at de i Dauphine paa Landet i Qvarteer liggende Trouper havde erholdet Ordre i de befæstede Stæder at indmarschere. Mand taler ellers atter meget om en Kongresses Anrættelse i den Haag. Fra London mældes, at de sidste fra Carolina indkomne Breve nok have lydet vel, mens at mand nu begynder at frygte for, det samme Lands Jndvaanere smigrede for meget for sig selv, da de skrev til deres Venner i Engelland, at Spanierne havde overgivet det Forehavende, at angribe de Engelske Colonier; thi et nyere Brev af 31 Martii klinger af en anden Tone og er af saadan Jndhold: Visse Berætninger fra Havana, som jeg over Havnen de la Providence har erholdet, bevægede mig til hastigen at foretage min Reise med en Ladning af 100de Fader Rits, ey af en u-grundet Frygt, at en almindelig Storm maatte vores Fahrtøyge overgaae. De Kundskaber, som mand faa Dage for min Afseyling, erholdte, bekræfter alt det, som mand hidindtil om Spaniernes Tilrustning i Havana har fornummet, med dette Tillæg, at de ikkun endnu forventede med lykkelig Vinden Flotille, som deres Søe-Armade med endeel Krigs-Skibe endnu skulde forstærke. Saa snart saadan Tidende var indløben, har Gouverneuren og Raadet paa den Georgianske Colonie affærdiget Expresser til de hos de Jndianske ske Nationer værende Engelske Agenter, med Ordre, u-fortøvet 800 Mænd at antage, hvoraf 500 til Georgien skulde komme, mens de øvrige bruges til Rits=Maling og andre Nødtørftigheders anskaffelse. Saa lidet som Jndvaanerne paa Carolina synes herover at være allarmerede, saa er det dog den mindste Deels Alvor; thi det er gandske troligt, at de Spanske sig ey blot med Georgien benøyer, mens endog vil søge efter denne Colonies Ruinering, at gaae løs paa Carolina, hvor ikke den ringeste Fæstning er, hvorhen Jndvaanerne deres Gods, Hustruer og Børn kunde hensende; saa at mand i Angrebs Tilfælde maatte lade de samme til Priis for en meget farligere Fiende end Spanierne ere, nemlig de sorte Slaver, hvilke uden tvivl de Spanske har tilsagt Friheds Erlangelse, og laver sig disse Slaver, efter all Anseende, dertil færdige, eftersom de saa Dage for min Afreise have bemægtiget sig en stor Mængde Gevæhr og Ammunition. Altsaa bestaaer, efter min Tanke, de Carolinske Jndvaaners Rædning allene i deres Mod og Tapperhed, dersom det skulde komme til en Træfning etc.