Aalborg Stiftstidende, 1839-06-18
Saaledes beretter Times fra Constantinopel, at den græske, armeniske og catholske Patriarch saavelsom den jødiske Overrabbiner i de første Dage af Mai bleve kaldte til Reis Effendi, der tilkjendegav dem, at Sultanen havde befalet, fremtidigt at udskrive et aarligt Contingent af 3000 Recruter af Rajahernes Befolkning til Armeens Tjeneste. Efterat Prælaterne og Overrabineren pligtskyldigt havde lovet Fuldbyrdelsen af den storherrelige Befaling og ydmygt kysset Sømmen paa Ministerens Kjortel, trak de sig tilbage i Forværelset og afgjorde indbyrdes, at Grækerne og Armenierne skulde stille hver 1000, Katholikerne og Jøderne hver 500 Mand. Denne Portens Beslutning har iblandt Rajaherne frembragt den største Bestyrtelse, men hidtil havde alene den græske Patriarch Mod til at vove Modforestillinger og gjøre opmærksom paa det Upolitiske i denne Forholdsregel. For han overtog sig Ansvarligheden for et saadant Skridt, sagde han, vilde han hellere indsende sin De mission. Det maatte endnu være i frisk Minde hos Divanet, at, som Følge af de for 2 Aar siden gjorte Forsøg, paa, at udskrive 1000 græske Recruter til Flaadens Tjeneste, over 17,000 af deres Landsmænd, grebne af en panisk Skræk, vandrede ud og nedsatte sig i Grækenland, Rusland, og Østerrig. Hvis Stedøvrighederne søgte at gjøre den trufne Forholdsregel gjældende, saa maatte man befrygte en endnu større Udvandring af Grækere. Formodentlig vil den armeniske Patriarch gjøre den samme Grund gjældende og minde Porten om de 40,000 Familier, der, for at unddrage sig det tyrkiske Aag, flygtede fra Paschalikerne Erzerum og Van over paa russisk Gebeet. Jfølge Morning-Chronicle er der, foruden de 30000 Rajaher, der blive udskrevne i Hovedstaden og dens nærmeste Omgivelse, ogsaa i Krigsraadet blevet besluttet, at udskrive et stærkt Corps Bulgarer. Dette er første Gang, at Christne ere blevne indlemmede i den tyrkiske Hær. Beslutningen, at gjøre dette i fleerdobbelt Henseende farligere Forsøg, er en Følge af de senest fra Syrien indtrufne Efterretninger. England. Ministeriummet befinder sig nu som før dets Restitution i en kritisk Stilling. Toryerne vedligeholde deres trodsige Opposition og modsætte sig ogsaa den Underhuset paany forelagte, ganske med Robert Peels Fordringer overeensstemmende, Jamaicabill i dens nærværende Skikkelse, et Beviis paa, at dette forbittrede Parti har fast besluttet at gjøre enhver Bill til Partispørgsmaal og overalt at benytte sin Styrke til at hæmme den nærværende Administrations Virksomhed. Dog næsten værre end disse Vanskeligheder er den Cabinettet ved dets forskjelligartede Elementer manglende intensive Kraft, der berøver det Holdningen og Modvægten ligeoverfor det stolte Toryparti. Lord Russell, den endnu ivrige og veltalende Forfægter af fremskridende Reform befinder sig i Cabinettet i Minoriteten medens den modsatte Grundider derimod har flere Tilhængere, og Kampen imellem denne reagerende Stræben paa den ene og fremadskridende Bevægelse paa den anden Side er det, som nu har endt med den Stilstand, man med Grund bebreider Ministeriet. Dronningen skal i den sidste Tid have gjort flere Forsøg paa at danne et nyt og liberalt Ministerium og skal endog have ladet Lord Durham kalde til sig i dette Øiemed. Standard berettede endog allerede, at Lorderne Meelbourne, Russell og Palmerston og Hr. Spring Rice vilde trække sig tilbage af Ministeriet, hvilket derimod i andre Blade paa det Bestemteste modsiges. Derimod anseer man en nærforestaaende Opløsning af Parlamentet for aldeles utvivlsom, da en Vedvaren af det nærværende Forhold imellem Ministeriet og Parlamentet dog ikke er længere mulig