Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1830-07-27
Engeland. De engelske Blade indeholde en meget udførlig Beskrivelse over den, den 15de Juli stedfundne høitidelige Bisættelse af den høisalig afdøde Konge. Trængselen af Mennesker begyndte allerede ved Windfor Slot Kl. 3 a 4 om Morgenen. Processionen begyndte Kl. 8 1/2. Foran gik et Chor af dæmpede Panker og Trompeter. Kongens Huuspersonale var foran i Spidsen, derpaa fulgte Medlemmerne af den kongelige Familie, Sørgemarskalken, de fattige Riddere af Windsor, Hs. Majestæt og den afdøde Konges Pager, Hs. M. og Hs. afdøde Majestæts Apotheker, Saarlægen, Ærespagerne, Forstanderne for Windsor, Præsten af Windsor, Overkammertjeneren, Ceremoniemesterens Medhjælpere, Oversaarlægen, Lægerne, Huuscapelanen, alle Prindsernes Staldmestere, Hs. sal. afdøde Ms. Generalqvarteermester, Overstaldmesteren, Kammerherrer &c. &c. Admiralitets=Lorderne, Generaladvocaten, Dommerne i de kongl. Retter, Geheimeraaderne, Baronernes og Viscounternes Sønner, Rigets Baroner, Biskopper, Grevernes ældste Sønner, en Herold, Greverne, en Herold, Hertugernes ældste Sønner, en Herold, Marqviserne, en Herold, Hertugerne, en Herold, Grev v. Münster (den hannoveranske Gesandt, Stormarskalken af Engeland, Overkammerherren, Storseiglbevareren, Præsidenten for Geheimeraadet, Erkebiskopperne, Lordcantslerne, Erkebiskoppen af Canterbury, den gyldne Stav, de 6 Panierer baaret af Pairer, Kongens Fane, Kongeriget Hanovers Krone, Rigskronen og den kongelige Liigkiste, baaren paa hver Side af 3 Hertuger og deres ældste Sønner, understyttet. af 10 Pairer, 5 Generaler og 5 Admiraler. Derpaa fulgte de høieste Statsembedsmænd med Rigsklenodierne, og blandt andre Hertugen af Wellington med Rigsværdet. Derpaa fulgte Kong Wilhelm den Fjerde i hans kongelige Purpur; han havde den unge Prinds Georg af Cumberland, ved Siden af sig, den kgl. Mantels Slæb blev baaren af Hertuger, 16 Pairer fulgte med som Sørgende; nu kom Prinds Leopold og Hertugerne af Blodet, derpaa fulgte en Æresgade af 140 Personer og ligesaamange Officerer &c. Kongen gik med faste Skridt, men synes under Liigbegjængelsen at være dybt bevæget, da samme var forbie, drog Høistsamme sig tilbage til et Capel. - J Under Parlamentet vare Discussionerne meget hæflige om et Regentskab i Tilfælde af Kongens Død, og da Ministeren Hr. Peel gjorde Jndvending, derimod, sagde Hr. Brougham, at da de kgl. Ministre viste, at de havde besluttet at fremturikke allene uden Husets Understyttelse, men selv mod sammes Anskuelser og til Trods for samme, da de havde lagt deres hele Jndflydelse i Vægtskaalen, for at erholde 185 Stemmer mod 139. saa paastod han at ville bevise, at der ingen Konster var brugt for at erholde de 139. Blandt alle de fra ministeriel Side frembragte Argumenter, maae han bekjende, at der var eet, som han i dette Huus endnu aldrig havde hørt, nemlig Trudselen om at ville resignere. "Lade J Ministeriet, komme i Minoritet, saa resignerer jeg, og hvor ville J da tage en Feldtmarskal fra, til at have "Overopsynet over Eders Financer og Eders Retspleie. - Havde han (Hr. Brougham havt det ulykkelige Lod, at høre denne Trudsel paa dette Sted, saa ville han have viist de Grunde, hvorfor han anseer det for sin Skyldighed, ikke at høre paaen saadan Trudsel, men med Rolighed at skuehen paa, hvad der maatte forekomme Nogle at være den høieste National-Elændighed. Han anseer det alenkals for muligt, at Storbrittanien kan bære Udtrædelsen af en stor Deel af de kongl. Ministre. Maatte de kun ikke smigre sig med behagelige Forventninger, som kunne fødes af deres tilsigtede Measures. Disse Forventninger kunne blive skuffede paa en saadan Maade, at de med tingselsfuld Erindring ville skue tilbage til det nærbørende Parlament. Det kunne blive det samme Tilfælde med dem, som med Fyrsten afPolignae; denne maatte ville, eller ikke ville, han maa ville sende Frankerigs Repræsentantere tilbage til deres Committentere men han seer, en stor Nation staaer rustet ikke under Vaaben, thi da kunne de blive overvældet – men i Fornuftens Harnisk, og til Trøst for alle Frie, staaer færdig at tilintetgjøre hiin Fyrstes eller denne Hertugs elændige Rænker, og ikke at bryde sig meere om dem, end om det var en Bundt Jesuiter, eller Complot af Kongemordere; han staaer der og seer, og see ville vi, at i hiint Land ligesom vi ogsaa ville see i dette, er Magtens Dag forbi, og at den, der ville regjere dette Land med Konge gunst og Militairvold, kan blive styrtet fra sin Høide; jeg anklager ikke ham, vedblev Hr. Brougham men Eder anklager jeg idet han vendte sig hen hvor Ministrene sad) hans nedrige, smigrende Snyltegjeste!" Den indenlandske Minister Hr. Peel, spurgte om det var ham han meente dermed, hvortil Brougham svarede ReilHr. Peels Yttring at Hans nærværende Majestætønskede at føre et indgetogens Liv, opvakte blandt Husets Medlemmer en almindelig Forbanselse, og gav Anledning til mangehaande Formodninger.