Aalborg Stiftstidende, 1831-05-04
Efter den Rystelse som det selskabelige Legeme havde lidt, var det vanskeligt, aldeles at undgaae en tilbagevendende Krists, og saaledes have vi virkelig flere Gange, medens denne Session, maatte opleve slige piinagtige Tildragelser; dog, takket være deres uafladelige Bestræbelser i Forening med mine, takket være Folkets energiske Hengivenhed og Patriotisme, Nationalgadens og Linietroppernes Jver, at vi vare saa heldige at staae imod. Rigets indvortes Rolighed blev efterhaanden gjenopreist, og Regjeringens Kraft har tiltaget i samme Grad som Rigets Love vandt Overhaand og den offentlige Sikkerhed vandt Tryghed. Min Regjering vil gaae frem med faste Skridt paa den Bane, hvorpaa de saa værdig har understøttet mig. Mine Ministre have uafladelig gjort dem bekjendt med Tilstanden, af vore diplomatiske Forhold, og de har modtaget Efterretning om de Omstændigheder, der have bevæget mig til overordentlige Udrustninger. Ligesom jeg, saa have og de indseet Nødvendigheden heraf. - De Forsikkringer som jeg allestedsfra modtager med Hensyn til Magternes fredelige Stemning, forunder mig det Haab, at deres og vore Hære snart ville kunne sættes paa Fredsfod; dog indtil Underhandlingerne have opnaaet den Modenhed, som udfordres hertil, maa Frankrigs Stilling være stærk, og vi maa dvæle ved de Forholdsregler, som vi have truffet, for at forskaffe Landet Agtelse; thi kun i Forbindelse med A. kret. - Ved vor Bistand og de store Magters Medvirken er Belgiens Uafhængighed og dets Adskillelse fra Holland bleven sikkret. Naar jeg har vægret mig ved at samtykke i det belgiske Folks Attraa, da det tilbød mig Landets Krone for min anden Søn, saa kommer det deraf, fordi jeg var af den Mening, at denne Væggring er saavel i Medfør af Frankrigs som Belgiens Jnteresse. Dette Folk har imidlertid særdeles Fordring paa vor Deeltagelse, og det er af Vigtighed for os at det maa være lykkeligt og frit. - Skulde i Kamrenes Fraværelse uforudseete Omstændigheder atter nøde mig til at tye til deres patriotiske Jver, saa vildet skee med sand Tillid. Stedse mit Fædreneland, hengiven vil i mine Øine intet Offer være for stort, for at oprerholde dets Ære og at forsvare dets Uafhængighed. Men jeg har Grund til at haabe, at vor Fredsstand vil befæste sig, og at min Regjering ei alene ikke vil trænge til nye Hielpemidler, men at vi ville see tilbagevende den Credit, de Manufacturer, den Handel og hiin Velstand, som Landet attraaer at gjenvinde ved Siden af Friheden, og, som Friheden, ikkun formaaer at tilveiebringe ved Hielp af en stærk, høimodig og national Regjering. Paa denne med stærk Røst holdte Tale, der tvende Gange blev afbrudt ved Tegn af bifald, fulgte et lydeligt Udbrud af Enthusiasmus. "Kongen leve! Den Kongelige Familie leve!" gjenlød i flere Minuter. Nu reiste sig Herr Cas. Perier af sit Sæde, nærmede sig Tronens Estrade og forelæste en kongelig Ordonats, hvorved Kamrenes Session fra 1830 prorogeredes til 15de Juni 1831. Nyt Jubelraab fulgte herefter, hvorpaa Kongen forlod Salen, ledsaget af Deputationen, og en ny Artillerie-Salve forkyndte Høitidelig hedens Ophævelse. Toget drog tilbage til Palais=Rovali samme Orden som det var kommet derfra. Kongen til Hest, foran en ham omgivende glimrende Generalstab; derpaa talrige Afdelinger af Cavalleriet og tilsidst Dronningens og Prindsessernes Vogne. Luften gjen tonede af det talrige forsamlede Folks Jubelraab. Med Hensyn til den Kongl. Tale indeholdt Journ. d. Deb. en prunkende Artikel over det høie Standpunct, som Frankrig, ved dets sidste Revolution har indtaget i hele Europa. Herved en liden Prøve: "Man siger, at Krigen allene kan giengive os hvad vi have tabt. Det er sandt, forsaavidt man her ikke mener en Krig som vi erklære, men en saadan som udbryder i Europa. Det første Kanonskud vil igjen hielpe os til Besiddelsen af Savoyen eller Belgien. Man vil tilbyde os dem; thi for at eie vor Aliance vil man tilkjøbe sig den. Moniteuren har ogsaa meddeelt en Commentar til Talen.