Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1838-03-11
Da Helsingøersavisens Redacteur har forekastet os, at vi uden tilstrækkelig Hjemmel have optaget en Meddelelse om adskillige Handelshuses Fallissement, hvilken fra vort Blad er overgaaet i andre Provindsialaviser, maae vi forsikkre vor ærede Collega om, at vi saalidet ved denne, som ved andre Leiligheder have øst af urene eller for Troværdighed blottede Kilder, og at det er af Agtelse for disse, naar vi lade dem være unævnte. Hjemmelen kan gjerne være god, det vil sige, have alle Paalidelighedens udvortes Kiendemærker, uden at Efterretningen er rigtig, saaledes som netop her er Tilfældet; og hvor mange Journalister have undgaaet, selv med den største Varsomhed, og mod deres bedste Villie at forfeile Sandheden. Jøvrigt kan Jngen mere end vi beklage, at vi ere forledede til Optagelsen af Meddelelser, som vi i det foregaaende N have tilbagekaldt, saasnart vi havde forvisset os om, at de vare ugrundede. Forlangte Jndrykkelser. No 1. Det synes at høre til Dagens Tone, ligesom det ogsaa synes at være den slagne Landevei, som fører til Popularitet hos en vis Klasse af Borgere, ubetinget at klage over enhver Foranstaltning, som Toldkammeret tager, for saa meget som muligt at forhindre Told- og Consumtions=Forseelser. Saaledes opløftes høie Skrig og Klager over at Brændeviinsbrænderne ikke maatte have meere end 96 Timer isteden for 120 Timer til en Brændings Fuldendelse, og nu raaber man Ak og Vee over, at man ikke maa sætte Krandse om sine Mæskekar, for at forhindre at Mæskningen gaaer over og flyder paa Gulvet. Men det er ikke alene Toldkammeret som maa lade sig dadle, men det er ogsaa de Stænderdeputerede som blive ilde omtalte, for ikke at have paatalt ommeldte Bestemmelser i den nye Consumtions-Forordning. Brændeviinsbrænderne her i Byen skal især have dadlet mig fordi jeg ikke, som den eneste Brændeviinsbrænder i Forsamlingen, og som den, der efter Formodning, maatte have meest Jndsigt i Alt hvad som angik Brænderierne, havde gjort Jndsigelse mod ommeldte tvende Poster. Hvad den første Bestemmelse angaaer, da er denne efter min Overbeviisning ikke alene ikke til nogen tænkelig Skade for Brændeviinsbrænderne, men endogsaa til deres Fordeel. En Brænding, naar Folkene passer Værket som de bør, kan magelig fuldføres i ovenmeldte Tid. Folkene maae være mere aarvaagne om Natten, og ved at Destilationen gjøres meere stadig, vinder jeg saavel i Product, som jeg sparer i Jldebrændsel. At en Brænding kan fuldføres i 96 Timer, herom ere nu Alle blevne enige, og kan ikke benægtes; om der vindes i Product og bespares Jldebrændsel, vil vel ikke Alle være enige, men dog vel de Fleste Af disse Grunde talte jeg ikke mod Lov-Udkastet i dette Punkt. Det andet Punkt vilde jeg have talt imod, men efter en Samtale med Hr. Etatsraad Beck, førend denne Sag blev Forsamlingen forelagt, fandt jeg, at jeg ikke med nogen Grund kunde opponere mod den, og af samme Mening maa formodentlig alle Deputerede have været, da ikke Een berørte dette Punkt. Det vilde vist ikke have været nogen Fordeel for Brænderierne, om man havde faaet Tilladelse at bruge Omsætninger paa Karrene, imod at betale Afgift af det Qvantum Mæske som Karret kunde rumme til dets øverste Rand; og dette vilde vel være blevet Tilfældet. Den Afgift som Regjeringen anseer nødvendig at hæve af hver Pot Brændeviin som produceres, er 4 1/2 s. pr. Pot 8, og denne Afgift godtgjøres igjen, af det Brændeviin som udføres til fremmede Steder. Men da nu et Mæskekar ikke kan fyldes til dets øverste Rand med Mæske, fordi denne, naar den gaaer i Gjæring, stiger eller hæver sig, har man beregnet en vis Deel af Karret til Arbeidsrum, hvoraf ingen Afgift erlægges, og dette Arbeidsrum er i Virkeligheden meget rigeligt beregnet, som bevises derved, at enhver Brændeviinsbrænder som driver sit Brænderie nogenlunde, ikke betaler 4 1/2 s. pr. Pot af det Brændeviin han faaer af hver Brænding. Naar jeg altsaa ikke fylder mit Kar stærkere end nødvendigt er for at faae saameget Brændeviin som jeg maa betale Afgift af, vil jeg aldrig udsætte mig for, naar jeg forstaaer min Dont, at min Mæske vil arbeide over. Naar Overgjæring indtræffer, er det altid min egen Skyld, og et Beviis paa Ukyndighed eller Skjødesløshed hos den som forestaaer Brænderiet. Vel kan Kornet samme Aar arbeide hidsigere end Andre, men veed jeg dette, veed jeg ogsaa at rette denne Feil. Jeg veed mange Klinter kan foraarsage Over gjæring, men enten bruger jeg ikke mange Klinter, eller jeg tager mine Forholdsregler derefter. Men Aarsagen til Over gjæring er vores Begierlighed, vi fylde Karret saa meget vi kan, for at betale en saa ringe Afgift af hver Pot Brændeviin som muligt.