Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-08-18
En af Akterne selv uddragen Fremstilling af den mærkelige Sag mod Ane Rasmusdatter, som blev sat under Tiltale for formeentligt Barnemord, dømt fra Livet ved Underretten, og frikiendt ved Høiesteret, er meddeelt i Kjøbenhavnsposten." Som Man heraf seer, er hun født Aar 1800, blev første Gang gift 1829 med Huusmand, Peder Nielsen i Spjellerup, en doven og drikfældig Person, med hvem hun fødte det Pigebarn, der har foranlediget Sagen. Efter denne Mands Død tog Enken ud at tjene et Par Aar, og har i dette Tidsløb opført sig upaaklageligt, skjøndt hun ofte var tungsindig og modfalden, Anden Gang giftede hun sig med Huusmand Hans Hansen, med hvem hun havde en endnu levende 3aarig Datter. Dette Ægteskab var ligesaa ulykkeligt som det første, thi Manden var gjerrig og slog hende, naar hun ikke fortjente ham nok. Tredie Gang ægtede hun Huusmand Ole Bertelsen, med hvem hun har en lille Pige paa 2 Aar. Ane Rasmusdatter, som har levet meget lykkeligt med sin sidste Mand, betroede ham en Nat, at hun i 1828 havde under er lang Sygdom, nedbøiet af Sult og Elendighed, dræbt sit lille Faarige Pigebarn, som hun ingen Melk havde til, ved at stoppe det et Tørklæde i Halsen. Manden søgte at trøste hende, men den følgende Dag gik hun til Pastor Mau, hvis Læsning havde rørt hendes Samvittighed, og bekjendte det Samme for ham. Denne anmeldte Sagen for Birkedommeren paa Grevskabet Holsteinborg, hvorpaa der blev holdt endeel Forhører over Ane Rasmusdatter, som altid var i en meere eller mindre forvirret, sværmerisk Stemning, især een Gang efter en Samtale med Pastor Mau. Distriktschirurg Goellrich i Skjelskjør afgav den Erklæring, at der med Hensyn til hendes urolige Sind- og Eenfoldighed ikke kunde stoles paa hendes Udsagn om sig selv. Afdøde Grev Holstein var imidlertid gaaet ind med en Forestilling til Kancelliet, om at Sagen maatte blive afgjort arbitrairt ved kongelig Resolution, hvortil dette Kollegium svarede, at der burde gaae Dom i Sagen. Ved et derefter følgende Forhør forklarede Ole Bertelsen, at Præsterne Man og Rønne kom til ham samme Dag som hans Kone havde bekjendt og gave hende mange Formaninger, hvorpaa hun erklærede sig villig til at lide den borgerlige Straf. Da hun var for svag til at gaae til Tinget, laante Pastor Man Manden sin Vogn, hvorefter denne kjørte med hende til Tinghuset, og leverede Birkedommeren et Brev fra Præsten. Den 6 Marts indgav Ole Bertelsen en Skrivelse til Retten, hvori han androg paa sin Kones Frifindelse, eftersom der intet Beviis var imod hende, og hun et burde bode, fordi Præsterne havde røbet, hvad der var dem hemmelig betroet. Derimod fremlagdes den 14 s. M. fra Præsterne Man og Rønne en Erklæring, hvorefter Tanken om en Angivelse for Retten var udgaaet fra Ægteparret selv. Den følgende Dag forklarede O. Bertelsen, at hverken han eller hans Kone, men en af Præsterne havde omtalt timelig Straf og Anmeldelse for Politiet, og at han Aftenen i Forveien havde været i et Koncilium af Præsterne Mau, Rønne, Holm og Fenger, hvor Man vilde overtyde ham om, at han var den Første, der havde omtalt borgerlig Straf for Konen, hvilket han nægtede. Den 17de tilsendte Manden Defensor en Skrivelse, hvori han urgerede paa, at Præstens Angivelse var ulovlig, og at han derfor burde drages til Ansvar. Omsider indhentede Retten det Kongelige Sundheds=Kollegiums Betænkning, der gik ud paa, at Konen under den lange Sygdom før og efter sin Barselseng kunde antages at være uskikket til at handle efter Fornuftgrunde. J en saadan Tilstand havde hun formodentlig dræbt Barnet, som vel desuden vilde være død af Mangel paa Melk. Tillige synes Tiltalte at lide af religiøst Vanvid, og indbilder sig maaskee kun at have dræbt 16de, neds Barnet. J en senere Skrivelse til Retten skildrer Pastor Mau hendes Forhold i alle Henseender som upaaklageligt; blandt andet roses hendes Opførsel mod hendes Børn.