Aarhuus Stifts-Tidende, 1843-08-09
Fædrelandet. Flensborg, den 30te Juli. Hs. Majestæts to Dages Ophold i vor By gav fuldt op at tænke paa; men størst Bevægelse vaktes ved Deputationerne fra 10 Stæder, nemlig: Rendsborg, Schleswig, Eckernførde, Tønningen, Friedrichstadt, Huusum, Flensborg, Tøndern, Apenrade og Haderslev, hvilke havde det Hværv, næstefter at ønske Hs. M. velkommen i de tydske Hertugdømmer, tillige at overrække Høistsamme Petitioner med Bøn om, at ingen dansk Filialbank maatte blive tilstedt i Hertugdømmerne, før Stændernes Mening derom var indhentet. Der havde nemlig i den sidste Tid udbredt sig det foruroligende Rygte, at ikke alene den af Stænderne fraraadede Vexel-Forordning, men ogsaa Filialbanken i Flensborg havde erholdt eller vilde erholde kongelig Stadfæstelse; men endnu vidste man dog Jntet med Vished. Deputationerne, Embedsmænd og Privatfolk, med hvilke den Düllske Gjæstgivergaard i disse Dage var overfyldt, levede Alle i det bedste Haab, og en Toast, som Literatus Hansen, Medlem af den Eckernforder Deputation, om Aftenen den 27de ved et talrigt besøgt Aftensmaaltid udbragte for Kongen og hvori han yttrede det tillidsfulde Haab, at Hs. M. ikke vilde tilstede nogen dansk Filialbank, da Landet og Stænderne ansaae en saadan for skadelig og derfor ikke ønskede den, men Kongen ved sin Thronbestigelse havde forsikkret, at ville befordre Landets Vel, samt agte paa Folkets Ønsker og Stændernes Raad, – denne Skaal fandt stort bifald. Da nu Deputationerne om Eftermiddagen den 28de indfandt sig til Audients, fandt først en Underhandling Sted imellem dem og Cabinetssecretair Kammerherre v. Tillisch, der paa Kongens Vegne spurgte dem om deres Legitimationer. Men en formelig skriftlig Legitimation havde kun den Tønninger-Deputation; de Øvrige beraabte sig paa, at aldrig for formelige Legitimationer vare blevne fordrede, heller ingen Bekjendtgjørelse derom udstedt, men at de ved de Petitioner, de havde ihænde, ansaae sig tilstrækkeligt legitimerede, da i disse ikke blot Byernes, men ogsaa de enkelte Deputeredes Navne vare deponerede. Efter en lille halv Time bleve samtlige Deputerede indladte. J Cabinetssecretairens Nærværelse tog Kongen Ordet, idet han erklærede, hvorledes han var tilsinds, kun at ville modtage behørigt legitimerede Deputationer, men hvorledes han dog gjerne ønskede at see disse Deputationer hos sig. Ordføreren, Hr. Agent Paap, udtalte derpaa i samtlige Deputeredes og deres Committeenters Navn deres Glæde over det høie Besøg, hvormed Deres Majestæter atter beærede deres tydske Hertugdømmer, hvorpaa M. forsikkrede, at de stedse gjerne opholdt sig i Hertugdømmet derefter blev Ordføreren ved i sin Tale og udtalte den i Petitionerne indeholdte Bøn, at Hs. M. ikke vilde tilstede nogen dansk Filialbank i Hertugdommerne, hvilken Bøn han korteligt motiverede ved Hertugdømmernes fra Danmarks forskjellige Jnteresser, ved den offentlige Mening og den senest opstaaede Bekymring. Kongens Svar stemmede i det Hele overeens med hvad den danske Nationalbanks Direction og de danske Journaler have forebragt i denne Sag. Den danske Nationalbank havde paa Grund af Octroien Ret til, at begrunde Filialer i Hertugdømmerne; men Filialerne vare ikke udgaaede fra Nationalbanken, men udbedte af Stæderne Flensborg og Rendsborg selv, nu var Meningen vel bleven noget anderledes; Stæderne skulde have yttret Betænkeligheder mod Filialerne, ogsaa paa en Maade mod Vexel=Forordningen, uden hvilken, som Mang meente, ingen Bank kunde bestaae, men dette kunde ikke tages tilfølge; Vexel-Forordningen vilde kun blive given for Flensborg; Filialbanken var i Statsraadet bleven vel overveiet, havde det kongelige Ord, og dette kunde ikke tages tilbage, forresten stod det jo Hertugdømmernes Jndvaanere frit for, om de vilde gjøre Forretninger med Banken eller ikke. Paa Advocat Lohses Bemærkning om, hvorledes det i Rendsborg var gaaet med den tidligere Petition og hvorledes der nu herskede en ganske anden Stemning, svarede Kongen, at Rendsborg jo heller ingen Filialbank sik, og paa Sammes Bemærkning, at det hele Land ikke ønskede den for at kunne gjøre sine Rettigheder gjældende mod den danske Nationalbank, svaredes: "Dette tilkom jo Kongen at afgjøre." Da Hr. Walther (Papiirfabrikanten), Medlem af den Flensborger Deputation, vilde oplyse Flensborgs Forhold, afbrød Kongen ham med den Bemærkning: han maatte saa komme med det Flensborger Commercium – hvorved gaves Tegn til, at Audientsen var hævet. De Deputerede bortfjernede sig med skuffet Forventning, thi Resultatet af Audientsen var jo Visheden om, at den frabedte Vexel-Forordning vilde komme ud for Flensborg, og at en dansk Filialbank der vilde blive tilstedt mod Stændernes og Landets Ønske; de nedenfor og i Forgemakket ventende Embedsmænd og Rangspersoner sluttede sig til dette Resultat af de Deputeredes Miner. De Deputerede vare dog endnu ikke komne langt bort, da dHrr. Paap og Lohse, som de, der havde ført Ordet, ved en Kammerjunker bleve kaldte tilbage og ved Døren modtagne af Cabinetssecretair Kammerherre Tillisch, som anmodede dem om, at følge ham til hans Bopæl, da Kongen havde paalagt ham, at tale nærmere med dem om Sagen. J en halvanden Times Underholdning yttrede begge de Deputerede meget frimodigt, hvor forstemt man i hele Landet vilde blive over dette Resultat, hvorledes Hertugdømmerne ufeilbarligt skete Uret &c. Hr. Kammerherren beklagede, at man ikke var kommen 14 Dage tidligere, og spurgte, hvad der nu var at gjøre; men paa Svaret, at Sagen maatte staae hen og at Kongens Ord efter gjentagen Undersøgelse af Sagen vel kunde tages tilbage, yttrede han dog Betænkeligheder. – J en Forsamling af samtlige Deputationer aflagde de nævnte Deputerede deres Beretning, og det blev besluttet, efter Sangforeningens Fakkeltog endnu engang at komme sammen og beslutte det videre Fornødne. Dette skete Kl. 1 om Natten, og det blev besluttet at lade Cabinetssecretairen adspørge, om ikke endnu skriftlige Resolutioner paa de overgivne Petitioner vare at vente. Udførelsen af denne Beslutning overtog den Husumer-Deputation, som havde isinde at blive noget længere, medens de Andre for Størstedelen strax afreiste. Endvidere udtaltes den Mening, at hvis der ikke, som man haabede, toges en forandret Bestemmelse, vilde der fra alle Stæder og Districter, i begge Hertugdommer blive indgivet allerunderd. Protestationer og at Ridderskabet deri vilde gaae foran Af de schleswigske Stæder vare ved denne Leilighed kun Garding og Sønderborg ikke repræsenterede, fordi de ingen tilstrækkelig Underretning havde faaet; af de holsteenske manglede alle, undtagen Rendsborg; - imidlertid antog man, at der var indgaaet, eller i Løbet af nogle Dage vilde indgaae Petitioner fra alle Stæder. Her i Flensborg er nu med stor Majoritet, Stemningen afgjort imod Bank og Vexel-Forordning. (Kieler Corresp.)