Aalborgs Stifts Adresseavis, 1825-12-05
Blandinger. Hertugen af Jnfantado, Grand af Spanien af første Klasse, blev opdragen i Frankrig. Ved hans Tilbagekomst til sit Fædreneland (1793) oprettede han paa sin egen Bekostning et Regiment og deeltog i Feldttoget i Katalonien. Hans Had til Fredsfyrsten forskaffede ham snart Prindsen af Asturiens Gunst, hvilket dog gav Anledning til, at han i Aaret 1805 ved Ministeren Fudon erholdt den Befaling at forlade Madrid. J Aaret 1807 udnævnte den i Arrest værende Prinds af Asturien Hertugen, i Tilfælde af Kongens Død, til General-Capitain i Nye-Castilien, hvilken Udnævnelse siden blev gjort til en af de tre Hovedpunkter i Processen i Escurial. Det castilianske Raads Generalprocureur androg dengang paa Dødsstraf over Hertugen (saavelsom over Den Juan Escoiquiz); men den daværende Kongelige Franske Gesandt, Hr. de Beauharhois, forhindrede at Sagen fik Fremgang. Da Ferdimand VII. i det følgende Aar besteeg Thronen, efterat hans Fader Karl IV. havde frasagt sig den, blev hele Proceduren imod Hertugen ved en Revision annulleret. J Aaret 1808 ledsagede Hertugen den igjen til Prinds af Asturien blevne Ferdinand til Bayonne, men tog snart derpaa Tjeneste som Oberst ved Garden under Joseph Bulonaparte, og undertegnede den 7de Juli 1808 den Constitution, som Napoleon gav det Spanske Monarkie. Ved Krigens egentlige Udbrud forlod han imidlertid Joseph, og opkaldte Spanierne offentligen til Jnsurrection imod Franskmændene, en Omstændighed, der foranledigede Napoleons Decret af den 12te Marts 1809, i hvilket Hertugen blev erklæret for Forræder af begge Kroner. Paa denne Tid førte han Commandoen over en Spansk Hærafdeling; men da han blev slaaet overalt, afsatte Juntaen i Cadix ham fra alle hans Militair= og Civil Værdigheder, og han trak sig tilbage som Privatmand til Sevilla. To Aar derefter (1811), blev han udnævnt til det Castilianske Raads Præsident, og i denne Qualitet afsendt med en Mission til England, hvor Prindsregenten modtog ham med stor Udmærkelse. J Juni 1812 kom han igjen tilbage til Cadix. Da Franskmændene i Aaret 1815 forlode Madrid, begav Hertugen sig til denne Hovedstad, men blev forviist af Juntaen derfra, som hørende til de Serviles Klasse. Efter Ferdinands Tilbagekomst erhvervede denne Forviisning ham den Kongelige Gunst, der igjen bevirkede hans Udnævnelse til Præsident i det høje Castilianske Raad. Ved Revolutionen i Aaret 1820 mistede han atter denne Post og blev exileret til Majorca. J Aaret 1823 blev Hertugen udnævnt til Præsident i det af Franskmændene under Krigen indsatte Regentskab i Madrid, og reiste i denne Egenskab, ledsaget af Don Victor Saez, i August Maaned, til Puerto Santa Maria for at overgive Regeringen til Kongen efter hans Befrielse i Cadix. Da Regentskabet efter Kongens Ankomst i Puerto San Maria blev ophævet, traadte Hertugen for Øjeblikket tilbage fra de offentlige Funktioner, men blev dog snart udnævnt til Medlem af Statsraadet og vorterede i denne Egenskab i December 1823 for Anerkjendelsen af Corteslaanet, hvilket dog blev forkastet. Han udkastede da Planen til Garderegimenternes Organisation, som ogsaa Kongen den 28de bevilgede og lod publicere. Da Hoffet i forrige Aar vilde begive sig fra Madrid til Aranjuez, men Kasserne ikke formaaede at tilveiebringe Pengene til Reisen, pantsatte Hertugen sine Godser til Banquieren Rothschild for den Sum 100000 Franker, som han derpaa overlod til Kongens Disposition. Senere vidste man selv ikke at bestemme om Hertugen var i Naade ved Hoffet, eller om han var ilde anseet af det herskende Partie.