Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1829-07-03
Rusland, Tyrkiet og Grækerland. En officiel Beretning fra den Høistbefalende Grev Diebitsch til Keiser Nicolaus, dat. 12te Juni, melder en Seier, som Russerne den 11te f. M. have tilfægtet sig ved Landsbyen Kulawtscha ved Schumla. "Af min Beretning af 4de Juni erfares den Bevægelse, som jeg fra min Leir i Silistria foretog med Grev Pahlens Corps, deels i den Hensigt at forene mig med General Roth og deels for at undsætte den befæstede Stad Pramodi, som i 10 Dage havde været indsluttet af Storvezierens Armee; til dette Øiemeed, og for at tvinge Storveziren til et Slag, besluttede jeg hurtig at sætte mig i Besiddelse af hans Communicationslinie med Schumla, jeg brød derfor den 24de Mai og fra Silistrig; efter at have forenet mig med General Roth, lykkedes det mig ved en natlig Marsch at besætte alle Defileer og Passe i Ryggen af Fjenden. Min forcerede Marsch med Grev Pahlens Corps blev Fjenden aldeles ubekjendt, først da Desileen ved Marda (Madarda) besattes af vore Tropper, fik Veziren den første Efterretning; men han troede det var et af General Roth detacheret. Corps paa 10,000 Mand, imidlertid ophævede han Beleiringen for Pramodi og vendte sig med sin hele Hær mod Defileerne ved Kulertscha. Af 100 Fanger, som den 28de og 29de opsnappedes, er der jeg at Storveziren endnu stod rolig med en 40,000 Mand stærk Hær ved Pramodi, uden at formode vor Nærmelse. Dette gjorde det muligt for mig, den 30te ved Dagens Anbrud at kunne foretage en Recognisering med 10 Batailloner Jnfanterie, 4 Eskadroner og 12 Kanoner paa Veien, der fører til Marasch; da man troede Storvetiren vilde med Massen af sine Stridskræfter vælge denne Vei. Fjenden viste i Begyndelsen kun 3000 Mand; men da vore Colonner trængte frem, udviklede han sine samtlige Stridskræfter i regelmæssige Jnfanterie=Quaries, og velordnede Cavalleriet Colonner ledsaget af et talrigt Artillerie. Efter de Fangnes Udsigende bestod Hæren af 22 Regimenter regulair Infanterie, nogle Regimenter regulair Cavallerie, og over 15,000 Mand antolisk Fodfolk og Rytterie. Vore tappre Soldater brændte af Begjærlighed efter at maale sig med Fjenden, og der opstod et af de mest morderiske Slag, saa at jeg strax i Begyndelsen saae mig tvungen til, at lade en Succurs af 2 Jnfanterie=Brigader med Artillerie og en Cavallerie=Brigade med et ridende Batterie=Compagnie rykke frem i Jlden. Denne Forstærkning, og den Kjækhed Batterie=Compagniet Nr. 19, anført af GeneralMajor Arnoldi, viste, tilføiede Fjenden ikke ringe Skade, saavelsom det kjække Angreb af 2de Husar regimenter, som skaffede os vel en betydelig Overvægt; men Slaget vedvarede dog med lige Haardnakkenhed paa begge Sider, til endelig Fjenden, saae sig nødsaget til at drage sig tilbage i en af Skoven beskyttet Stilling, og efterlod sine bedste paa Valdpladsen faldne regulaire Tropper. Efter en 4 Timers morderisk Kamp, ophørte Jlden paa begge Sider, som de umattede Tropper ikke længere kunne fortsætte. Denne Rolighed benyttede jeg til at træffe Forholdsregler, som syntes mig nødvendige til at befordre Stor vezirens fuldkomne Nederlag; den 6te Jnfanterie Division afløstes og i dens Sted traadte den 5te Division, hele Slaglinien lod jeg forstærke. Disse nye Foranstaltninger og de Tab den fjendtlige Armee havde lidt, foraarsagede en fuldkommen Modløshed hos Storveziren. Han samlede et Krigsraad, og (efter en fangen Bimbaschis Udsagn, besluttede han at drage sig tilbage over Komarevotil Marasch. Fjendens Beraadslagning var endnu ikke til Ende, da vore Colonner fra forskjellige Kanter rykkede frem og fornyede Angrebet. Vort ridende Batterie=Compagnie med 5te Jnfanterie Division, og den 16de Artillerie=Brigades Batterie-Compagnie sprængte ved deres Skud flere fjendtlige Munitionskarrer i Luften. Dette Tilfælde udbredte en synlig Skræk blandt Fjendens Rækker, og en Bevægelse i hans hele Slaglinie, der synes at hentyde paa at han ville vige; imidlertid nærmede vore Tropper sig i Stormskridt, dog Stor vezirens Armee oppebiede ikke Angrebet, men greb, under Affyring af deres samtlige Skyts, til en almindelig Flugt, efterladende 40 Kanoner med deres Amunitionsvogne og den hele Leir. Foruden dette bleve 2000 Mand af Fjenden dræbte, og 1500 gjorte til Fange. Dette skeede Kl. 4 om Eftermiddagen. Flere fangne fornemme tyrkiske Officerer bekræfte eensstemmig, at Storherrens Armee ikke allene kan betragtes som fuldkommen. slagen, men som gandske opløft, og Storveziren, ledsaget af et ringe Antal Ryttere, maatte selv søge sin Redning i Flugten. Veien han valgte var ogsaa fortrinlig skikket dertil, da den forte 8 Verster gjennem en Skov, og var saa sperret af fjendtlige Vogne, at man maatte anvende en særskildt Troppe-Afdeling, for at bortrydde dem og skaffe Artilleriet frie Gjennemmarsch. Vort Tab i dette blodige Slag, er desværre heller ikke ringe, fornemmelig har det murowske Jnfanterie-Regiment, det 12te Jæger=Regiment og Husar-Regimentet Jrkutsk, lidt meget. Blandt de Saarede befinde sig Generalmajorerne Ohostehenke, og Glasenapp, blandt de Faldne Oberstl. Rem ling. Tvende Faner fra Grev Pahlen, som forfølger Fjenden, og er bleven mig tilsendt, nedlægger jeg for Deres Majestæts Fødder. Just i dette Øieblik erholder jeg den Efterretning, at i Skoven, hvorigjennem Fienden tog Flugten, er endnu funden 16 Kanoner. - Fra Warschau meldes atter under 21de Juni gunstige Efterretninger fra Krigsskuepladsen. Tyrkerne skulle" sige Breve af 14de Juni paa Flugten være paa Nye slagne og endnu have tabt 12 Kanoner. Et fra Schum la kommet lidet Corps skal ligeledes være bleven bortrevet med i den almindelige Flugt, og Anføreren for Samme, en Pascha, skal være falden.