Viborger Samler, 1845-03-15
Nu har samme Historie atter gjentaget sig med den samme Pige. Hun havde igjen afvigte Søndag Aften, d. 9de Marts, været samlet med flere af Omegnens Beboere hos Forældrene og gik henimod Morgenstunden tilligemed sin Broder til Høg gild Mølle, hvor de begge tjene, og kom der noget for det dagedes, som man formener, Klokken imellem 4 og 5. Ved deres Hjemkomst kaldte hun paa Møllersvenden, for at han skulde lukke hende ind, og da Broderen havde fodret Hestene, kom ogsaa han ind og talede med hende, samt gjorde hende opmærksom paa, at hun maatte passe at komme betids op, da han frygtede for, at han paa Grund af at Klokken var saa mange, vilde sove over sig og saaledes ikke som han pleiede kunde kalde paa hende. Han gik derpaa til Sengs, ligesom Møllersvenden, efterat have lukket Maren Christensdatter ind, igjen havde lagt sig og var som Følge af at han længe om Natten havde havt Arbeide i Møllen, efter sin Forklaring, faldet i en dyb Søvn, hvorimod hun, efter hvad man kan skjønne, blev oppe. Klokken omtrent 7 kom et af Møllerens Børn, en lille Pige, udi Kjøkkenet; ligeover for dette, i en Afstand af en halv Snees Alen, ligger Svinehuset, og bag dette kunde hun høre Maren Christensdatter jamre sig, hvorpaa hun løb hen for at see hvad det var og fandt hende liggende paa Jorden, svømmende i sit Blod; hun løb da ind og kaldte paa Pigens Broder, som netop var i Færd med at staae op, hvorpaa han skyndte sig ud og fandt hende saaledes som Barnet havde sagt, blodig og den venstre Haand gjennemboret med en gammel simpel Foldekniv og med denne naglet fast i Jorden, saaat han med Magt maatte trække den ud. Hun laae saa smaat og jamrede sig, men syntes næsten aldeles bevidstløs, da hun blev bragt ind- og kunde i Begyndelsen aldeles ikke tale. Ved Undersøgelse af Districtslægen, som samme Dag med Herredsfogden havde begivet sig til Gierningsstedet og beordret hende indbragt til Sygehuset i Viborg, fandtes hun at have erholdt, foruden Saaret i Haanden, 4, stukne Saar i Hovedet, og et saa dybt Saar i Halsen, at Luftrøret er læderet. – Uagtet der formeentlig ikke er Fare for hendes Liv, er hendes Tilstand dog saaledes, at hidtil intet formeligt Forhør har kunne afholdes over bende; men efter hendes Yttringer maa man antage, skjøndt hun forsikkrer aldeles ikke at kunne erindre hvorledes det egentlig tilgik eller bemærkede Personens Udseende og Klædedragt, at hun er blevet overfaldet i det Øieblik hun aabnede Kjøkkendøren og derefter trukket om paa det Sted hvor hun fandtes og hvor der endnu om Aftenen, da Gierningen var begaaet, fandtes betydelige Spor af Blod og hele Lokker af afrevet Haar, men uagtet der strax blev udlovet en Belønning af idet mindste 20 Rbd. til den, der kunde skaffe den mindste Oplysning i Sagen og de omboende Retsbetjente og Sognefogder bleve tilskrevne*), har hidtil aldeles intet været at opdage, som kunde lede paa Spoer, undtagen at en ubekjendt Person, som man dog ikke lagde videre Mærke til, skal være seet ud paa Natten ved Faderens Huus og ved Møllen. Hele Historien, er saa gaadefuld at hvis det var et forskruet Kjøbstad Fruentimmer, og hvis det kunde tænkes muligt at hun efterat have tilføiet sig flere Saar i Hovedet og et saa betydeligt i Halsen kunde endnu have Kræfter til, naar hun laae paa Jorden, at gjennembore sin ene Haand i den Grad at den blev fæstet til Jorden og at Skaftet formelig var trykket ind i Haanden, kunde man saaledes som flere have yttret, fristes til at troe, at Maren Christensdatter selv havde gjort Gierningen for at vække Opsigt; men naar man betænker, at det er en 2daarig jævn Bondepige, som Præsten og alle hendes Omgivelser rose som en særdeles sædelig og anstændig Pige, som fra sine Tjenester har de bedste Vidnesbyrd om Flid og Retsindighed, som ved en saadan Gierning istedetfor at vække Opsigt vilde paadrage sig alle sine Jævnliges Haan og Spot og aldrig kunde vente en ordentlig Tjeneste, og at hun aldrig vides at have havt nogen Kierligheds Forstaaelser, eller Uvenskab med nogen, synes denne Anskuelse aldeles utrolig, skjøndt det paa den anden Side synes ligesaa ubegribeligt hvad der skulde bevæge et Menneske til saadan en Misgierning uden at der kan spores anden Grund end et aldeles uforklarligt Had. 2) Resen Sogn er det største Sogn i Fjends Herred og indeholder 8100 Tdr. Land, men det er fuldt af Heder og har kun en Besolning af 323 Mennesker, Høggild ligger i det sydvestlige Kjørne og Sogner, ution ved det Sted af Adend no, hvor en Christen stil findes, fra hvilken man, ifølge Pontorridans Atlas, kan kaste med en Steen i 3 Stifter Jntet, i Castler, 2 Sogne han Bomarker.