Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-05-25
Storbrittannien. Tory Partiets Forsøg paa igjen at tilvende sig Bestyrelsen, er strandet, og den øieblikkelige Krisis rimeligviis hævet ved det Greyske Ministeriums Gjenindsættelse. Følgende er den videre Fremgangsmaade, hvorved dette Resultat opnaaedes: Endnu den 15 Mai var Alt afgjort og Hertugen af Wellington ventedes at blive Første Minister. Hertugen af Norfolk, som besvoer Hs. Majestæt at tilbagekalde det Greyste Ministerium, skal Kongen have svaret: "det er for silde; jeg har nu engang taget min Beslutning og derved maa det forblive!" Dronningen havde yttret for sin Omgivelse: "Alt gaaer godt, Kongen vil blive færdig uden de Whigs." Selv Kongens ældste Søn, Grev v. Munster, som Man holdt for en varm Reformist, sadlede om, i det Haab at blive udsonet med sin Fader, som kjed af hans overdrevne Fordringer havde forbudet ham Adgang til sig. Stor Opsigt havde det ogsaa gjort, at Kongen vægrede sig ved at modtage den Birminghamske Adresse; men desuagtet blev ved Leveren den 16de endnu overleveret ikke mindre end 15 Adresser til Fordeel for Reformen og med Bøn om det Greyske Ministeriums Fornyelse. Nye Medlemmer vedbleve at lade sig indskrive i den birminghamske Union, og Aviserne vare fulde af Beretninger og Reform Forsamlinger i London, Liverpool, Manchester og alle betydelige Stæder, ligesom og alle Reform-Venner opfordredes Times til at bære et rødt Tegn. Allerede Søndagen den 13de blev Biskoppen af Lichfjeld og Coventry insulteret af Pøbelen paa Veien til Kirken, og maatte tages under Politiets Beskyttelse. Da han besteeg Prædikestolen, tiltoden frygtelige Allarm, og Dørrene bleve indslagne. Den 15de om Aftenen var Gjæringen saaledes steget, at Mar befrygtede de alvorligste Optrin, og alle Tropper fra Wind for og Søe-Soldaterne fra Portsmouth vare beordrede til London. J Nork brændte Folket Erkebiskoppen in essige og truede med at storme hans Palai. Forbittrelsen imod Dronningen yttrede sig blandt andet derved, at paa Postkarethen Adelalde maatte Navnet udslettes. J Manchester, bar Man en Fane omkring med Kongens billede og Ciffenmen vendt nedad, i flere Steder havde Militsen bortkaste sine Uniformer, og truede med at blive uvirksom, hvis det kom til Opstand; i Cornmall stak Bjergfolkene det sorte Flag ud fra alle Kirketaarne, og den 8 Dage før forgudede Konges billede blev ligeledes her brændt. Da Hertugen af Wellington kom tilbage fra Audientsen hos Kongen, opløftede Pøbelen et saadant Skrig, at Hestene bleve skye og den ene styrtede, men reiste sig igjen. J den Londonner politiske Union blev blandt flere taget den Beslutning: at Enhver, som vilde tilraade Parlamentets Opløsning, var en Fædrelands=Fiende, og at de 288 Medlemmer, som stemte for Lord Ebringtons Adresse, havde gjort sig velfortjent af samme Dog ei allene denne betænkelige Folkestemning, som med hvert Øieblik antog en meere truende Karakteer, men især Parlamentets udviste Selvstændighed maa den fuldstændige Seier tilskrives, som den offentlige Mening denne Gang har tilfægtet sig. I Underhuset formanede Lord Althorp til Maadehold med den bemærkning, at de hidtilværende Ministre endnu stedse vare ansvarlige for den offentlige Rolighed. Men da Hr. Baring næst den Erklæring, at hverken Hertugen eller hans Venner nogensinde kunde raade Hs. Majestæt til at antage Billen, yttrede det uventede Ønske: at det nærværende Ministerium maatte blive, hvilket vilde skee, naar Grev Grey gik til Kongen og erklærede sig villig til at opgive den forlangte Peers Udnævnelse, i hvilket Tilfælde han slet ikke omtvivlede, at Billen lod sig sætte igjennem, besluttede Huset paa Hr. Humes Forslag at opsætte Forhandlingerne, hvilket eenstemmig blev antaget, endskjøndt Lord Althorp endnu tvivlede om et saadant Udfald. Uden at udlade sig videre og Resultatet af en Audients, som han samme Dag havde hos Kongen, foreslog Grev Grey ligeledes den 16de Overhuset at udsætte dets Møde til næste Dag.