Jyske Efterretninger, 1797-03-24
Paris, den 8 Martii. Da vore Tropper i Kirkestaterne havde indtaget Perugia og Canorno, sendte Paven en af han Søster=Sønner til General Buonaparte for at giøre ham Freds=Forslage. Buonaparte forlangte som Præliminair=Betingelser, at Hans Hellighed skulle erkiende Uafhengigheden af Bologna, Ferrara og Ancona, og tilbagegive de Kostbarheder hvilke General Colli havde bortført med sig fra Loretto, og som man vurderer til 2 Millioner Livres. Tillige erklærer Buonaparte at han ikke videre ville give nogen Freds=Forestilling Gehør forinden hine Fordringer vare blevne bevilgede. Den 28 Februari holdt Directoriummet offendtlig Sæde som var overordendtlig prægtig og i hvilket 60 Faner af den i Mantua værende Østerrigske Garnison, hvilke General Angereau havde bragt hertil, bleve overleverede. Ceremonierne skeede i Forsalen i Palaiet Luxenburg, da den sædvanlige Audiente Sal ikke var rummelig nok hertil. J Midten af denne Plads var oprettet et Art af et Amphitheater og et Frihedstræe plantet, paa hvilket sad en 3 farved Fane. Directoriummet, de Franske Ministere, flere fremmede Gesandtere og en Mængde Borgere, bivaanede denne Ceremonie. Garderne til Hest og Fods havde besat Hospladsen, for at holde Orden. En militairsk Musik spillede patriotiske Sange, og en Artillerie=Salve forkyndte derpaa de 60 Faners Ankomst, hvilke blevne baarne af ligesaa mange gamle Krigere. Da General Angereau indtraade hørtes, som Redacteurer siger, det glade Udraab: Republiken leve! Ved hans Side var hans Fader, en gammel Soldat, der ved hans graae Haar endnu synes at have militairiske Udseende, og bemeldte Generals Broder der paa hans krigerske Løbebane er bleven hans Adjutandt. Hos ham saae man ogsaa en Broder af General Buonaparte som nu først befinder sig i en Alder af 12 Aar. Krigsministerne holdt først en Tale til Directoriumet i hvilken han blandt andet sagde følgende: "Da der i Begyndelsen forbandt sig saa mange Konger imod os, da man forestillede sig vore Troppers Uerfarenhed og vore Fienders Magt saa overdreven, var det langtfra at forudsee, at Republikes Genius med Tiden vilde udvide dens Fløi fra Holland indtil Tiber. Men det tilkom det Folk, hvilket havde kjempet for Friheden, igjen at skaffe disse Steder Frihed. Vore første Feldtog vare især ved hiin hastige Expedition merkværdige, hvormed en Million Soldater bleve sendte til Grænserne for at i modsætte sig Fiendens Mod. Det nærværende Feldttog frembyder et gandske andet Skuespil. Vore Krigere viser sig paa deres triumpherende Marscher som Folkets Befrier og ikke som Regierings Forstyrrere, som Religionens Beskyttere og som Venner af Videnskaberne, hvis Fædreneland de have erobret. Det glæder mig meget, Borger-Directurer, at kunne forestille Eder den brave Angereau der efter Buonapartes Exempel greb en Fane i Slaget ved Arcolle, fremtrengede dermed og giorde Seiren kiendelig. Herpaa holdt General Angereau imedens den største Stilhed herskede, følgende Tale: Borger Directeurer, Den Jtalienske Armee, i hvis Navn jeg overbringer hine fiendtlige Faner, har paadraget mig at være dens Forcolker hvormege den er den nærverende Constitution hengiven, og tillige bevidne Dem dens Forlangende som den ønsker, at forskaffe Republikken en ligesaa vedvarende som glindsende Fred. Bemeldte Armee vil i forestaaende eldtog retfærdiggiøre de fordeelagtigste Mer ninger hvilke den siden 11 Maaneder ved 64 Actioner, og 27 Batailler har erhvervet sig.