Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-24
En stor Bondegaard med mange Jorder giver vel store Jndtægter; men - der skal holdes mange Folk, Heste, Dagleiere, Gaardsredskaber; der haves mange Bryderier, den halve Jord maa udlægges til Huusmænds=Lodder, og disse paalægges at tage Deel i Skatter, Byrder og Ægter proqvota, give et passende Vederlag for Jorden og selv tillades at bygge, dog at Eieren leverer Undertømmer og Langhalm – saa kan man nogenlunde see sit Udkomme ved en stor Bondegaard; thi en Gaard paa 18 til 24 Tønder Hartkorn har nu saa mange og store Skatter og Byrder, at det næsten er umueligt for en Mand, der ei selv er Bonde, at kunde leve og have hæderlig Ophold. Derfor bortsælges nu saa mange smukt byggede Bøndergaarde, da Folk uden for Bondestanden, som ei selv kan arbeide, saa sjelden kan have Jndtægter eller blot Renterne af den indestaaende Capital. Dette er en Sandhed, som kun den Forsøgte kan erklære for virkelig; thi mange unge Mænd stræbe kun efter at faae en smuk Bondegaard; de gifte sig, sætte deres og Konens Formui Besætningen, og afbetale noget af Capitalen, men det øvrige maa forrentes. Hvor mange maa ikke siden fortryde, at de bleve Landmænd og Agerdyrkere, naar de ei forstaae Tingene tilbørligen, og endda kan Misheld, Utroskab og ulykkelige Tilfælde sætte den Klogeste og Forsigtigste tilbage. Med nogen Formue maa man heller vælge andre Næringsveie, som Kroemand, Møller, Forpagter, Skovfoged og d. 1., hvilket rigtig nok, hver i sit Fag, fordrer Forstand og Paapassenhed; men dog lettere kan oversees end et betydeligt Agerbrug, naar Manden ei just selv er Landmand eller Bonde. Af det Meget, der i de senere Aar er skrevet om den tiltagende Rust paa Rugen og Berberissernes formeentlige Aarsag til samme, synes følgende tvende Stykker, især det sidste, begge indførte i Jversens fyenske Avis, at give vigtig Oplysning om Aarsagen til den saakaldte Rust, og fortjene kyndige Landmænds Opmærksomhed: (Jndsendt.) Da man af Hr. M. Lütkens Opfordring i Hr. Jversens Avis No. 113 d. A. skjønner: at det er hans alvorlige Ønske, at erholde Oplysning om Kornrustens Aarsag, og ikke just at indlede en nye Avis=Feide, saa meddeles disse af Erfaring bekræftede Sandheder: "Den første og fornemmeste Aarsag til Rust er Solens stærke Varme paa de vaade Straae. - Hvor derfor enkelte Træers Toppe (eller anden Gjenstand som gjør samme Virkning uden at hindre Vindens Træk forhindrer Formiddags Solens Hede, der vil findes liden eller ingen Rust, endog i en ellers med Rust stærk befængt Mark, og nær ved Berberisser. Dette viser tillige, at Rusten ikke ved Smitten gjennemløber Marken, men ophører hvor den første Aarsag ikke naaer hiin. At en vis Taage og Støvregn kleder mere ved Straaet, og altsaa er skadeligere, end den ordentlige Dug og Draaberegn, er rimeligt. - "Dernæst er Jordbunden og Behandlingsmaaden en stor Medaarsag." - Paa de til enhver Kornart mindst passende og derhos slet dyrkede Jorder, og hvor der er kun en tynd Plov fure og Underlaget Leer eller Ahl, der vil Rusten vist findes stærkere end hvor det Modsatte finder Sted, og hvor Underlaget er Sand. At Korn kan findes stærk rustet nær ved Berberisser, er upaatvivleligt, men at Havre og Byg paa visse Steder dette Aar ogsaa er fundet nær ved Berberisser til alle 4 Sider eller Vinde, ja endog i Berørelse med Berderisserne, uden at være beskadiget, imedens i samme Egn stærkrustet Havre og Byger fundet langt fra Berberisserne, er vist og beviisligt. - Rug har Jndsenderen ikke seet ganske stæt Berderisserne, men vel overordentlig god Ba ved en Gaard, i hvis Have er Berberisser, og derimod ringe og med Rust stærk befængt Rug paa Byemarker, hvor ingen Berberisser findes i henved en Miils Afstand, men ingensteds har Jndsendere, dette Aar seet Rug, der var ganske Rustfrie.