Ribe Stifts Adresseaviser, 1846-11-20
(Jndsendt.) Efter Forlydende blev der i eet af de dansktalende Sogne i Hertugdømmet Slesvig med tydsk Kirke- og Skolesprog - for nogen Tid siden afholdt en Forsamling af Vælgere, hvor Districtets Deputerede indfandt sig for at erfare disses Ønsker med Hensyn til nuværende Stændermøde i Slesvig. Adskillige Petitioner skulle her være underskrevne, og - hvad der maa ansees for det Vigtigste - den Deputerede skal blandt flere Spørgsmaal have forelagt vælgerne dette om han i Stænderforsamlingen skulde slutte sig til Syd eller til Nord, hvortil der af disse vælgere i et dansktalende District blev svaret: til Syd." Spørgsmaalet eller Svaret behøver rimeligviis ingen Forklaring for at forstaaes, men vel kan denne – hvis den var enkeltstaaende – i og for sig ubetydelige Begvenhed under nærværende Tidsforhold give enhver Fædrelandsven Stof til alvorlig Eftertanke. Det er ikke Jndsenderen fortalt, at der blev givet Vælgerne nogen saadan paalidelig Skildring af Landets Tilstand, at disse efter en paa sandfærdig Opfattelse af Forholdene begrundet Overbeviisning kunde besvare det forelagte Spørgsmaal, og det er da ikke underligt, om de, gjennem et langt Tidsrum styrede af tydsk dannede verdslige og geistlige Embedsmænd, og i Virkeligheden ubekiendte med de sande historiske og politiske Retsforhold, kunne svare: "til Syd, uden maaskee tydelig at fatte, hvilken Virksomhed eller hvilke Bestræbelser der skulde lægges ind i dette ene Ord, hvilket imidlertid den slesvigske Stændertidende nu klart viser sine Læsere. Men det samme Ubekjendtskab med de sande fædrelandske Forhold er desværre ei heller ualmindelig i Nordslesvigs Sogne, der dog have dansk Kirke- og Skolesprog, og det turde da vel kunne hænde sig, at tydskindede Deputerede, som have formeent at blive valgte for saadanne reent danske Districter, ogsaa i disse kunne ved nogen Snildhed skaffe sig lignende Erklæringer og Jnstructioner som den ovennævnte. Under saadanne Omstændigheder er der da al Anledning til at ønske, at det ved de forestaaende Stændervalg maa lykkes at vælge saadanne selvstændige fædrelandsksindede Deputerede, der baade retteligen kjende Landets Tarv, og have tilstrækkelig Kraft og Dygtighed til at virke for Samme. Dog – selv om dette fuldkommen lykkes, kan Befolkningen dog ei uden Fare vedblive at svære i den Uklarhed om sine Forhold, hvori langt flere, end man skulde troe, befinde dem. Nu er der vel i de senere Aar virket ei Lidet til altid meere at formindske den herskende Forvirring i Forestillingerne, og denne Virksomhed fortsættes bestandig navnlig paa Høiskolen i Rødding og gjennem de danskfindede Blade, der ere udbredte i Landet. Men naar Jagttageren let bliver vaer, at saare Meget endnu mangler af hvad i denne Henseende naturligen maa ønskes, opstaaer let det Spørgsmaal, om da ikke her flere Kræfter som dog synes at være tilstede, kunde og burde være virksomme, og man kommer da til at tænke saavel paa Præster og Skolelærere, som paa andre med større Jndsigt Begavede, der leve i Folkets Midte, og som alle synes baade at kunne have mangen Leilighed og i nærværende Tid ei at mangle rig Anledning til at lade forvirrede Forestillinger og urigtige Paastande mødes af det rolige, besindige og sande Ord, der, hvilende paa en oprigtig Overbeviisning, ærligt stræber at oplyse det Dunkle, forjage det Falske og saaledes bane Veien for en virkelig sandfærdig - og ei en kunstig opfunden - Opfattelse af Fædrelandets tidligere og nuværende Forhold. Maaskee vil Nogen mene, at Trang til at erholde saadan Oplysning ei altid spores hos Beboerne, og at det derfor er forgjeves at prøve paa at tilfredsstille den; men dertil ligger det ei fjernt at svare, at det Ønskelige i dens Tilværelse dog stedse maa erkjendes, og at den altsaa bør vækkes, hvor den mangler, ligesom og Jndsenderen af Erfaring tør tilføie, at den baade kan vækkes og søges altid meere tilfredsstillet. Og gielder der ogsaa om enhver Virksomhed at Noget kan blive forgjeves, Andet kan synes forgjeves, saa er det vel paa den anden Side ikke mindre vist, at ingen redelig og utrættelig Virken i Sandhedens og Oplysningens Tjeneste ganske savner sin Løn og sin Frugt.