Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1820-05-19
Engelland. De nærmere Omstændigheder ved de 5 Statsforbryderes Henrettelse ere følgende: Saasnart Efterretningen havde udbredt sig at Forbryderne skulde henrettes den 1ste Mai Kl. 8 om Morgenen, stimlede en heel Hærskares Mangfoldighed af Nysgierrige til Omegnen af Newgate. For at holde den respective Pøbel i Ave var paa alle Gadehjørner anbragte stærke Rækværker, hvorved Pøbelen blev forhindret fra at komme Pladsen for nær. Desuden var Fænglelets Gaard besat med Militair, Blackfriars Broen, med 6 Kanoner, og 700 Politiesoldater og borgerlige Politibetjentere patrouillerede runde omkring. Vinduer og paa Tage kunde man faae Plads for Pd. Sterling. Opsynsmanden over Fængslet forkyndte om Løverdagen Forbryderne den Skjæbne, som ventede paa dem om Mandagen, med Formaning af udsone dem med Gud og tilbød dem at lade hente de Præster, som de forlangte, hvortil Thistlewood, Jngs, Brunt og Tid svarede, at de vare Drister og behøvede ingen Præst og ønskede at døe jo før jo hellere. Davidson var den eneste, som modtog Sacramentet og syntes nogenlunde omvendt. De fire første viste den største Ligegyldighed; Jngs lang 5 et væk: "O, giv mig Død eller Frihed!" Ogsaa tilnikkede de af og til deres Bekjendtere et evigt Farvel. Brunt raabte høit, Gid Kongen vil tænke paa mig Gud bevare ham, Jeg ønsker at han maa regiere længe. Saasnart Bøddelen havde gjort Strikken fast om enhvers Halse og trukken Kappen ned over Ansigtet, gav Halvdøren efter og de dinglade alle 5 imellem Himmel og Jord. Efter en halv Times Forløb bleve de nedtagne og Hovederne af en maskeret Person skildte fra Kroppen og foreniste Folker med det Udraab: "Bre her en Forræders Hoved!" Da Hovederne bleve afskaarne hørte man en stærk Allarm, og mange Stemmer raabte: "Mordere, skyder paa Morderne, Hvor er Spionen Edward, hvorfor et han ei bleven indstevnet," Skjøndt alt løb rolig af, indtraf dog den Ulykke, at Rækværket om St. Sepuchtes Kirkegaard, som ligger temmelig høit, brast istykker, hvorved endeel Personer styrtede ned paa Gaden og fik Arme eller Been brukne i Stykke. De Hængtes Kropor bleve overladte Lægerne til Afbetiening. Om Jngs fortælles, at han skal have taget det Løfte af sin Kone Jngen at ægte igjen, der ei vil staae sine Landsmænd bi som ere Hungersdøden nær. Paa Skalottet var han meget snaksom og bod Bøddelen lægge Strikken rigtig fast omkring Halsen, at han ikke skulde falde ned, og at han ikke for tidlig vilde trække Kappen ned over Ansigtet, thi han vilde gjerne see saalænge som muligt. Da han blev Ligkisterne vaer, sagde han smilende: "Hahs! de ere nok os bestemte, ja fra vender Døden Ryggen. Ogsaa vendte han sig gjentagne Gange til Journalisternes Hurtigsskrivere med de Ord: "Mine Herrer; glemmer ikke at bekjendtgjøre Verden, at jeg døer som en Fiende af alle Tyranner; jeg er ligesaalidt bange for at vise mig for Gud som for Menneskene, Hans sidste Ord vare: "Nu farer jeg afsted, James Jngs" Brunt undrede sig ved at see Millitairer, og udbrød: "Dette Land vil faae en militair Regjering, hvis ingen flere Karle opstaae som vi For Resten var han saa lidt besippet, at han endnu et Minut for Executionen tog sig - en Priis Tobak De 5 Henrettedes Liig bleve lagte i Kister, der var fyldte med ulæ sket Kalk og begravne i de underforriske Grav, ved Newgate. Deres Familier havde ansøgt om at faae Kroppene, udleverede til Foreviisning for Penge, der skulde anvendes til Enkernes og de Fædreløses Underfløttelse, men som blev afslaaet.