Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-12-27
Lord Aberdeen, hvilken Hertugen af Vellington har af og til bievaanet, og som sandsynligen angaae de østlige Anliggender. Da den Russiske Ambassadeur ikke synes at tage nogen Deel deri og overhovedet sielden seer vore Ministre, saa vil man deraf slutte sig til, at det Franske Cabinet stemmer nu mere end nogensinde overeens med det Engelske, og at begge ville med hinanden arbeide paa først at bringe det Græske Anliggende til Ende og derpaa begge i Forening med hinanden søge at gjenoprette Freden imellem Rusland og Porten, Moreas Rømning af de Ægyptiske Tyrkiske Tropper kommer herved fortræffeligt tilpas, da Hovedbetingelsen i Tractaten af 6te Juli at skille de stridende Partier fra hinanden og at giøre en Ende paa Blodsudgydelsen er derved bleven opfyldet og nu kun Portens Sanction mangler for at kunne sige: at det store Værk er fuldbragt. Jmidlertid vil det falde vanskeligt ifølge den hidintil erholdte Erfaring at formaae Sultanen til at erkiende Jnterventionen og derved at give den nye Græske Stat en legal Form, som kunde berettige alle Europæiske Hoffer til at erkiende den. Det hedder derfor, at man i dette Tilfælde vil anmode de neutrale Stater og deres Medvirkning og man holder det for en Lykke i dem at finde en Støttepunkt for Vedligeholdelsen af den legitime Orden i Europa. Man haaber ved disse Magters Mægling, hvis Jnterresse i en saa høi Grad udkræver at vedligeholde baade Folkerettens gamle Grundsætninger og Europas Rolighed bedre at kunne opklare Porten og at formaae den til nogle Concessioner for at den kan opnaae sit saa ofte tilkiendegivne Ønske at see Ambassadeurene at komme tilbage til Constantinopel. Dette var det første Skridt fra Portens Side for at formaae den til at nærme sig til Magterne og som kunde tiene til at indlede de videre Underhandlinger. Men skulde ogsaa imod Forventning dette Forsøg slaae Feil og Porten vil aldeeles holde fast ved sit engang antagne System, saa forsikkrer man at det Engelske og Franske Cabinet ville da gribe til Jnitiativer og bringe et nyt Spørgsmaal paa Bane, som i Overeensstemmelse med de af begge indgaaede Forpligtelser, ville sandsynligen opnaae det Formaal at gjenoprette Freden og vedligeholde Orden i Europa. (Og hvad kunde da dette være andet end at true Porten med en almindelig Krig og en Deeling af dens Stater, saa at alle de store Europæiske Staters Jnterresser kunde blive tilfredsstillede? Men vilde Porten kunne troe, at de Europæiske Magter kunne blive arnige om en saadan Plan og derfor frygte for dens Og indseer den ikke alligevel at Estableringen af en Græsk Stat i Foden af dens Rige vil blive en Podagra, der engang i Tiden vil slaae op til Hiertet og volde dens Død? Dens Skjebne bliver under alle Omsindigheder at gaae under; paa dens Liigsteen behøver man ikke at sætte nogen anden Jndskrivt end Tractaten af 6te Juli 1827. Eller vilde endog England og Frankerige, ved Portens Afslag stille Grækenland under deres specielle Herredømme, vilde da Resultatet vel blive anderledes, Krigen og Diplomatiken hielpe saaledes til hver paa sin Maade at bringe den høie Port i den dybe Grav, som Skjebnen har bestemt den. Og hvori et falskt Skin af Lykke vil saameget hurtigere kunne styrte den.)