Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-08-26
Efter en kort Formalitetsdiscussion blev det derefter vedtaget, at der skulde nedsættes een Committee til at drøfte alle Forslagets 3 Punkter, men at den snarest muligt skulde afgive foreløbig Betænkning over det første Punkt. Til Medlemmer af denne Committee valgtes: Prof. Bang, Godseier Tutein, Statsr. Treschow, Khre. Scavenius og Etatsr. Hvidt. Den 29de Juli afgav Committeen sin foreløbige Betænkning ang. det første Punkt. Den anbefaler paa det Kraftigste det alm. Forslag om Forelæggelsen af et tvaarigt Budget, men mener, at der tale afgjørende Grunde for, at det ikke er muligt, at et fuldstændigt og detailleret Finants budget for 1841 & 42 kan blive forelagt og grundigen behandlet af den nærværende Forsamling. Da en fuldstændig Begrundelse af det alm. Ønske om Fremlæggelsen af et toaarigt Budget maatte ledsage Begjæringen om det nævnte enkelte Budgets Fremlæggelse, maatte den hele Sag først fuldstændig og efter alle Former drøftes i Forsamlingen, dernæst maatte ogsaa Finantsbestyrelsen, dersom Kongen vilde indlade sig derpaa, behøve en passende Tid til Udarbeidelsen, af Budgettet, hvilket da igjen maatte forelægges Kongen, der vist vilde fremlægge det i Statsraadet, forinden det udgik til Stænderne. Men da det synes klart at et saadant Budget umuligt vilde kunne blive forelagt og grundig behandlet i den nærværende Session, eller i 6 a 7 Uger, ansees det at være i Sagens sande Jnteresse, at fraraade et Andragende herom, da et saadant muligt kunde skade den for Fædrelandets dyrebareste Jnteresser vigtige Sag og derved paadrage Forsamlingen et stort Ansvar for Folket." Derimod foreslog Committeen, at andrage om, at et Budget for 1841 & 42 maatte blive forelagt en i næste Foraar sammenkaldt extraordinair Stænderforsamling. Til den Tid ere de nye Valg trufne og det er befalet, at de alm. Normalreglementer og Budgettet for 1841 skulle være færdige inden dette Aars Udgang. Proponenten yttrede, at det ikke vilde smerte Nogen saameget som ham, om det med Sandhed om ham skulde kunne siges, "at han havde skadet denne for Fædrelandets Jnteresser saa vigtige Sag og paadraget Forsamlingen et stort Ansvar for Folket. Da det Væsentlige af hans Forslag ogsaa vilde opnaaes, naar det ommeldte Budget blev fremlagt for en Forsamling næste Foraar, saa tiltraadte han dette Forslag, der, som udgaaet fra en Committee af Forsamlingens meest betydningsfulde Medlemmer, der dog ikke kunne regnes til dem, der gaae for vidt i deres Fordringer, vist vil vinde Eenstemmighed i Forsamlingen, og blive opfyldt af Kongen, især naar de øvrige Stænderforsamlinger gjøre en lignende Jndstilling. Amtm. Neergaard forbeholdt sig at stille det Amendemeent, at det ommeldte Budget allerede i Aar f. Ex. i Decbr. blev forelagt en extraordinair Forsamling af de nærv. Stænder, da disses Medlemmer maatte ansees for særdeles fortrolige med denne saa ofte behandlede Sag, hvilket maaskee ikke i saa høi Grad vilde være Tilfældet med de næste Stænder. Etatsr. Steenfeldt tiltraadte denne Mening, og fandt, at det var naturligt, at denne Stænderforsamling kom til at udtale sig om det Budget, der skal gielde for det nærmeste Biennium efter dens Opløsning. Proponenten bemærkede, at dersom det var Kongens Mening, at den nærv. Forsamling var særdeles qvalificeret til at prøve et Budget, vil han jo dertil kunne tage Hensyn. Vilde Forsamlingen gaae ind paa denne Anskuelse, kunde man principaliter følge Committeens Jndstilling, med Bemærkning om, hvorvidt Kongen maatte foretrække allerede i Aar at forelægge de nærv. Stænder Budgettet. Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie. Justitsr. Salicath demærkede, at Discussionerne vel egentlig vare sluttede, da her kun handledes om Proponentens 1ste Jndstillingspunkt, som nu var taget tilbage. Det blev dernæst sat under Afstemning, om Sagen paany skulde tages under Behandling af Committeen, og det vedtoges derefter eenstemmigt, at Forsamlingen vilde oppebie Committeens yderligere Betænkning over Sagen. Andragende fra Studentersamfundet om Haandhævelse af sammes formeentlige Rettigheder. Da denne Sag skulde forhandles, overdrog Præsidenten Præsidiet til Vicepræsidenten, for som Universitetets Deputerede at kunne deeltage i Discussionerne. Assessor AlgreenUssing oplæste derpaa ovennævnte Andragende fra Studentersamfundets Repræsentantskab. Der fremstilledes for Forsamlingen det bekiendte Factum, angaaende dette Selskabs Opløsning ved Consistoriums Decret og Selskabets senere Forhandlinger med Khons Politidirecteur, der havde tilmeldt Selskabet, at han ikke længere kunde tilstede det at afholde Generalforsamlinger. Petitionairerne antage, at der herved er etableret et Princip, hvis conseqvente Gjennemførelse truer med at tilintetgjøre al Associationsfrihed i Landet; de bede derfor om, at Stænderne for Kongen vil udtale det som deres Overbeviisning, at Samfundet ved de ovennævnte Decreter er blevet forurettet og ansøge om, at Hs. Maj. vil haandhæve Studentersamfundet, saa at det bliver i uhindret Nydelse af sine lovlige Rettigheder. Producenten, der ikke vilde, at Forsamlingen skulde være ubekjendt med hans Anskuelse om hiint Selskabs Værd og dets Nægtelse af at opfylde Consistoriets Begjæring, bemærkede, at dette Selskab efter hans Formening ikke havde nogen sund Rod i sig, hvorfor han troede, at dets Ophør ikke er til nogen videre Skade. Paa den anden Side saae han ligesaalidet noget Farligt i dets Bestaaen, men troer, at det inden kort Tid havde opløst sig selv. Ogsaa meente han at Samfundet havde handlet uklogt imod Consistoriet, thi dettes Bekjendtgjørelse, af 23de Mai d. A., aander saadan Velvillie imod Samfundet, Consistoriet udtaler saa smukt sin Villie at forsvare de Studerende og deres Frihed &c., at de burde have føiet Consistoriet, om de end ikke kunde erkjende dettes Ret til Fordringen. Endelig maa det erindres, at det kun var et Par Stemmer, der gjorde Udslaget i Generalforsamlingen. Hvad derimod det Spørgsmaal, der er forelagt Stænderne, angaaer, formener han, at Confistoriet har været ubeføiet til at erklære Selskabet ophævet; og skjøndt Associationsfriheden vel ikke derved kan ansees for at være bleven udsat for nogen Fare, da Sagen dog er af en særegen Natur, i det den største Deel af Selskabets Medlemmer staae under Consistoriet som deres Øvrighed, formener han dog, at Sagen har Krav paa Forsamlingens omhyggeligste Overveielse og bedste Understøttelse. Præsidenten, der ikke er Medlem af Consistoriet, meente, at man for at bedømme hvad der i denne Sag havde været ønskeligst, bør kjende og vurdere de concrete Omstændigheder; Stemningen iblandt de Studerende og Consistoriums Forhold til de overordnede Autoriteter og til Samfundet. Det er bekjendt, at Consistorium fra Begyndelsen var velvillig imod Selskabet, antog at det kunde føre til gavnlige Resultater, og hos de overordnede Autoriteter forsvarede det Samfundet og fraraadede paa det Bestemteste fremmed Jndgriden i samme. Men Consistorium ansaae det paa den anden Side nødvendigt at sikkre sig med Hensyn til hvad der foregik i Samfundet. Det er ogsaa af Sagens Gang tydeligt, at Jdeen om et Tilsyn fra Consistoriets Side fra Begyndelsen af har været anerkjendt i Samfundet, om det endikke er tænkt udført saaledes som samme forlangtes. Repræsentantskabet havde endog i en Skrivelse til Consistoriet yttret, at det holdt det for sin Skyldighed at meddele den forlangte Underretning, og først en Maaned efter forlangte en Minoritet at det skulde afgjøres ved Generalforsamling, hvor 7 Stemmer gjorde Udslaget, og hvorefter endeel af Repræsentanterne aftraadte. (Fortsættes.)