JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-26
Den franske Skribent over det nyere Ægypten, Planat, hvis Værk nyelig i dette Blad blev omtalt, fortæller i samme, at i et Selskab, som Abden Bey i Ægypten gav, undslap een af de tilstædeværende europæiske Officierer i Talens Løb det Udtryk "Barbarer, hvormed han vilde betegne det ottomanniske Riges Beboere, i Modsætning til Europæerne. Hvad forstaaer De da ved Barbarer, – sagde Beyen smilende. - Skal det betyde, at vi ere blodtørstige Mennesker, Fjender af alt Godt, eller blot Mennesker uden Civilisation Jeg vil tilgive, at Man i Europa kalder os Kannibaler, betragter os som Mennesker uden Jndsigt og Forstand; det er jo der almindelig Talebrug Og dog maae de lade mange af vore Institutioner, som under dem gielde for barbariske, vederfares Retfærdighed; thi de kunne kun slet erstattes ved mange af deres bedste Love. Man skulde i sin Dom tage Hensyn til Folkets Uvidenhed, over hvilket vi herske, til vore Sæder og religiøse Læresætninger. Stig mig - i hvilket Land besørges Retten hurtigere, eller er Politiet virksommere eller mere oplyst - uden at plage Folket, Nævn mig et Land, hvor den Fremmede nyder mere Frihed; Naar han har betraadt vort Land, er han hævet over alle smaalige Formaliteter; ja han behøver ei engang sin Konsul, naar han har givet sig under vor Beskyttelse. Han kan reise uden Pas, bære Vaaben, Hat eller Turban, kort, leve efter Behag, uden at Nogen i ringeste Maade bekymrer sig derom. Hvilken Regjering kan rose sig af en saa uindskrænket Tolerance, som vor Man finder hos os, græske, katholske Kirker, ja endog Synagoger, medens den muhamedanske Gudstjeneste ikke taales i Europa. Deres Handel er fri paa alle vore Kyster, og kun en Told af 3 PC. hviler paa de Vare, som de indføre, ja, vi kjende ikke egentlig noget Forbud mod enkelte Produkters Indførelse. De ere komne, for at oprode vor Jordbund, og bortslæbe Mindemærker, som Tiden og vi have respekteret. De udplyndre vore Grave. Vi troede i Begyndelsen, at de kun beundrede disse ældgamle Reliqvier; vi have siden seet, hvilken skammelig Handel, de dreve dermed lige for vore Øine. Vore Skikke, vore Formaliteter ere uforanderlige, evige, fordi de, ligesom vore Love, passe til Klimatets Beskaffenhed. Vi ere alvorlige og standhaftige i vort uvirksomme Liv. De ere letsindige, virksomme og ustadige – saa at den, som ikke kjendte Europa nøiere, og ikke lagttog Dem nærmere, let kunde ansee Dem for et ukonseqvent Folk der handlede uden Plan og uden Forstand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-26
Dampmaskiner. Sporveie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-26
Opdagelsen af Dampmaskinen er umodsigeligen en af den nyere Videnskabs meest glimrende Triumpher, hvad enten vi betragte Storheden af Kraften selv, der saa langt overgaaer enhver mechanisk Virkemaade, der for denne Opdagelse har været opfundet eller blot været til i Tanken, eller det opfindsomme Talent, hvorved Principet først bragtes for Lyset, eller den forhausende Sindrighed og Dygtighed, som practiske har udført det i dets uendeligen forskjellige Anvendelser paa Kunster, Fabriker og det daglige Livs Forretninger. Det er umuligt, uden en triumpherende Følelse, at betragte dette den nyere Kunsts Underværk, denne vidunderligen kraftige, og dog særdeles anvendelige Virkekraft, som sætter et Maskineri af den meest forbausende Kraft i Bevægelse; som hæver de største Vandmasser fra de laveste Dybder af vore Gruber; og der, som med magisk Lethed, danner de haardeste og meest uhandelige Materialier, medens den tillige kan anvendes og bruges til de nøiagtigste og mindste Operationer. Vi see den samme Kraft bevæge Vævermaskinen og drive Skibet paa Havet; idet saaledes Havet og Landet ere opfyldte med Frugterne af denne beundringsværdige Opfindelse og aflægge Vidnesbyrd om dens Nytte og Kraft.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-26
En interessant temmeligen udførlig Afhandling om Sporveje læses i Prof. Ursins Magazin, 1 B. 5,6 H. oversat af Engelsk, og derfra er ovenstaaende korte Uddrag. ag
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-26
Jndenlandske Efterretninger. Otte forskjellige af vore i god Drivt værende Industrie-Anlæg skylde vi en af vore udmærkede Mænd, Hr. Grosserer og Ridder Jacob Holm's, Virksomhed. Ved hans Oliemølle, Sæbesyderie, Stivelse=Fabrik, Reberbane, Skibsværfter etc. sysselsættes dagligen omtrent 372 Mennesker. Lægger man hertil, at denne samme Mand, foruden at drive en udbredt Handel, er den af vore Skibsrhedere, der eier det største Antal Skibe, nemlig sytten, saa kan man med god Grund sige med de Hr. Udgivere af Handels- og Jndustrie, Tidenden, i hvis No. 34 mere detaillerede Efterretninger herom findes, at man maa fryde sig over en saadan Medborger, og ønske at han maa faae ret mange Efterlignere; ligesom man vist ogsaa, af hans florerende Jndustri-Anlæg, i Forening med Andre, som vi have, finder Grund til den Paastand, at naar Kyndighed, Driftighed, og tilstrækkelig Kapital ere forenede kunne Fabriker meget vel bestaae her i Landet ikke allene udenfor, men ogsaa i Kjøbenhavn." Det hører iblandt Hr. Grosserer J. Holms ikke ringeste Fortjeneste af den danske Industrie, at alle de i hans forskjellige Anlæg anvendte Maskinerier ere forfærdigede her i Landet. Saaledes har vor duelige Mekaniker Hr. Gamst, efter den paa Hs. Majestæts Reberbane paa Holmen fra England indforskrevne Tougslagnings Maskine, forfærdiget en saadan, Det er den anden Maskine af denne Art, som af Hr. Gamst er udført. Den første var for en Reberbane i Norge. - Ved Grosserer Holms Olie mølle er saavel en Dampmaskine, som en hydraulisk Presse, forfærdiget af Hr. v. Würden. Det er allerede en Fortjeneste at berige Industrien med nye og forbedrede Maskiner, om disse end ere indførte fra Udlandet, men Fortjenesten bliver saameget større, naar en Fabrikør har havt Mod nok til at give danske Mekanikere en hidtil her savnet Leilighed til at udføre saadanne, tildeels kostbare Maskinerier, ved hvis ikke heldige Udfald ikke ubetydelige Pengesummer havde været tabte. Den Tillid Hr. Holm har sat til vore Mekanikere er ikke bleven skuffet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-26
Blandede Tanker; af Svift. Partieaand er manges Galenskab til Fordel for nogle faa. At ville virke paa Almuen med sin Vittighed, er det samme som at ville hugge Blokke med en Ragkniv. Naar vi vredes, straffe vi os selv for andres Feil. Den største Fordeel man har af, at Verden, holder en for vittig, er den Frihed man da har at gjøre sig til Nar. Veltalenheds Blomster i Prædikener og alvorlige Taler ligne de blaa og røde Blomster i Sæden: de ere behagelige for dem, som komme for Lyst, men skadelige for den, der skal høste De, der løbe efter Folk til Hove, gjøre ligesom de, der følge efter Folk paa Gaden, først stænke de dem over, og siden træde de dem paa Hælene. Der gives nogle Ensomheden elskende Mennesker, der af samme Aarsag forlade den hele Verden, som Eva stial sig fra Adam, for at møde med Fanden under fire Øine.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-26
En Mand, som har med Verden at bestille, kan tale om Philosophien; men den som ikke har med Verden at bestille, kan udøve den. Folk, der have snevre Sjæle og Flasker med snevre Halse, gjøre desmere Støi, naar det lidet skal ud, der er i dem. Menneskerne ere taknemlige i samme Grad, som de føle Fornærmelse. Fruentimmere behandle deres Elskere og deres Kort eens de spille med dem, kaste dem bort og tage nye, og tabe maaskee ved de sidste, hvad de have vundet ved de første. Den som gifter sig, fordi han ikke altid kan holde sig fra Fruentimmer, ligner den, som for lidt Usundheds Skyld lader sig sætte en Fontanelle for bestandig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-26
Kjøbenhavns Børs, d. 25 Marts 1831. Hamburg 2 M. - a vista 211 Species 210. Specier solgtes til 12 Rbmk. 9 1/2 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler pr. 100 Specier, Rbd. Sdl. Svenske Sedler. 4. Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgjeld, 83 Rbd. Sedl. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) Dito over 2000 Rbd. Stk. Rbd. Sedler. Dito Dito. . . . ...... i Banco. Nationalbank-Obligationer. 101 3/4 102 Rbd. r. S. (af Laanet 4 Febr. 1820) Dito Dito. . . . . . . . . i Sedler. 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. Renter pr. 6 Januar 100 1004 r. S. 6 pCt. norsk Laan, ved Hambro & Søn, - i Banco. 4 pCt. nye norske Obligat. ved k. S. Dito lydende paa r. S. 4 pCt. Dito Dito. . . . . . 97 1/2 98 i Banco. 4 pCt. uopsig, norske Statsobligat. Rd. Banco. 3 pCt. nye danske Obligationer 55 1/2 56 L. Sterl. i Sedler. Asiatiske Compagnies Actier . .
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-27
Nyeste Skilderi af Kjøbenhavn. an Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Søndagen den 27 Marts 1831. No. 50. 28 Aargang. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Den preussiske Kong Frederik den anden og en Præst. aden paa Naar Fredrik I reiste til Revierne ved Küstrin, tog han sædvanligviis sin Bolig hos en Landsbypræst i Nærheden af Küstrin.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-27
Jfølge sin humanne Maade samtalede han ofte med sin Vert i saadanne Qvarterer. Ogsaa med denne Landsbypræst indlod han sig gjerne i en Samtale, fordi han fandt et aabent Hoved i ham, som sagde ham, med nalv Frimodighed, sin Mening om Alting. Engang spurgte Kongen ham: Har han ogsaa et Bibliothek, Aa ja, Deres Majestæt, men som en fattig Landsbypræst kan have det Lad mig dog see det Præsten førte Monarken ind i sit Studerekammer, og viste ham nogle faa theologiske Skrifter, Prækener, o. d. I. Da Kongen havde gjennemseet dem, sagde han: Ei, de Bøger due ikke noget; han maa anskaffe sig bedre Dertil mangler jeg Penge. Deres Majestæt. Det lad han mig sørge for, sæt han sig hen, og skriv; jeg skal dictere ham. Præsten adlød, Kongen vedblev: Oeuvres de Voltaire, Systeme de la Nature, c. &c. og nævnte flere ligedanne SkrifSaadanne Bøger maa han kjøbe sig, og naar han ikke forstaaer Fransk nok, saa anskaffe han sig Oversættelserne deraf. Jeg vil forære ham fem hundrede Rigsdaler dertil. Præsten takkede, fik Pengene, og fulgte Monarkens Befaling. Aaret efter spurgte Frederik Præsten ved Revuen, om han ogsaa havde anskaffet sig de anbefalede Bøger. Aa ja, svarede denne. Saa viis han mig dem. Præsten viste sine nye Bøger, Monarken gjennembladede nogle, og da han fandt, at de vare bleven flittigen læste, sagde han, "Jeg seer dog, han har Lyst til, at samle Kundskaber; jeg vil forære ham fem hundrede Daler endnu; derfor kan han igjen anskaffe sig andre vigtige Værker, Jeg takker allerunderdanigst; men da Deres Majestæt er saa naadig, havde jeg nok endnu en anden Bøn. Lad høre. Mit Kald indbringer kun et Par hundrede Daler, jeg har Kone og Børn, deres Underholdning og Opdragelse falde mig for vanskelig. Dersom Deres Majestæt vilde have den Naade, at conferere mig et bedre Kald, saa behøvede jeg ikke mere en saadan Naadeskjenk, og kunde derhos være istand til, at kjøbe mig de fornødne Bøger af egen Formue. Ja, deri kan jeg ikke gjøre Noget, det er Ministeren Zedlitzes Sag, hos ham maa han mælde sig. Da kom nok Raden ikke i lang Tid til mig. Nu, saa mæld han sig engang hos mig, naar der bliver et Kald ledigt; jeg vil see, hvad jeg kan gjøre. Præsten havde ikke forglemt denne Samtale. Nogle Aar derefter døde den geistlige Inspector i Bunzlau, og Præsten erholdt just Efterretning derom paa den Tid, da Kongen skulde komme til Revuen igjen ved Küstrin. Neppe var Frederik steget af hos ham, førend han bad om Inspectorposten. Ja" sagde Monarken: "Da maa han henvende sig til Zedlitz, reis han til Berlin, og mæld han sig saa hos ham." Ak, det vil lidet hjælpe; hvo veed, om jeg engang faaer Audiens, der er vist saa mange Med søgende. "Beraab han sig paa mig. Det troer han ikke. Dersom Deres Majestæt kun vilde give mig et Par Linier skriftligt, at jeg skulle have Embedet; det vilde være noget Andet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-27
Kongen skrev nu, med nogle korte Ord, at han havde meddeelt Landsbypræsten . . . . . den ledige geistlige Jnspection i Butzlau. Der har han, hvad han ønsker, nu reiser han til Berlin dermed, men hed han først Ministeren Zedlitz om Bestillingen, thi paa ham kommer det især an; ham tør jeg heller ikke foreskrive Noget. Præsten gav sig paa Veien med Cabinetsordren i Lommen, lod sig mælde hos Statsministeren Zedlitz, og bad, efter befaling, om at conferere ham Jnspectorposten. Det kan ikke skee, svarede Ministeren, saadanne Poster skulle, ifølge Kongens udtrykkelige befaling, kun gives Feldtpræster, som have tjent længe. Jeg har derfor allerede bortgivet den til en Feldtpræst, og Vocationen er allerede udfærdiget. Nu overrakte Præsten Kongens Befaling. Da Ministeren havde læst den, sagde han: Ja, det forandrer Sagen, Kongen har udtrykkeligen tildeelt dem Embedet. Det gjør mig ondt for den kaldte Feldtpræst, men jeg maa adlyde. Præsten tiltraadte nu sit nye indbringende Embede, og levede der nogle Aar ganske tilfreds. Men efter den Tid blev der en Consistorialraadsbestilling ledig i Breslau, og, i Tillid til Kongens Gunst, besluttede han, at ansøge umiddelbart derom. Han reiste altsaa ilfærdigen til Potsdam, og traf Kongen. Hvor gaaer det ham," spurgte Monarken ham, da han blev ham vaer. O ret godt, Deres Majestæt, men Mennesket beholder dog altid Noget, at ønske, tilbage. "Det maa ogsaa være. Da havde jeg vel ogsaa en Bøn endnu. J Breslau er Consistorialraadsbetjeningen ledig, dersom Deres Majestæt vilde have den Naade, at conferere mig den. Han veed jo, at jeg ikke kan gjøre Noget derved; det maa han afgjøre med Zedlitz. Dersom Deres Majestæt igjen vilde medgive mig en naadig Skrivelse. Ja, engang gaaer det vel an, men ikke oftere. Den Zedlitz er en egen Mand, han lader sig ikke foreskrive meget; dog efter en Pause) jeg vil see til. Han skal tage et Brev til ham med til Berlin, bring han mig Beskeed derom. Fuld af Haab gik Inspectoren bort, og, næste Morgen erholdt han ogsaa en Cabinetsskrivelse til Ministeren. Med denne forføiede han sig til Berlin, og overrakte den med Begjeringen om Consistorialraadsbestillingen. Da Ministeren brød Seglet, fandt han deri den befaling: at afvise Supplicanten med sin Ansøgning, at det begyndte at faae Udseende, som vilde han ellers aldrig sætte et Maal for sine Fordringer. Med korte Ord erklærede altsaa Ministeren, Zedlitz ham, at han slet ikke kunne erholde den søgte Post, og lod ham gaae, ikke lidet forbauset over et saa nedslaaende Svar. Mismodig kom han tilbage til Potsdam, og lod sig mælde hos Kongen. Da han blev indladt tiltalede Fredrik han strax. Nu, hvorledes er det løbet af, har han Bestillingen; Ak, svarede Inspectoren, med sørgelig Tone: Ministeren har afslaaet mig ganske. Seer han nu vel, at jeg havde Ret; engang lader han sig vel sligt behage, men ikke oftere. Ja, naar han ikke vil, saa kan jeg ikke udrette Noget; han bliver ellers ærgerlig, og jeg tør dog ikke gjøre ham vred, thi ellers er han istand til, at tage sin Afskeed, og jeg kan ikke undvære ham. Reis. han nu i Guds Navn hjem, forbliv han, hvad han er, det bliver nok det bedste." En stor Ørn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-27
Hr. Det. Neuber har i det Haderslebske Ugeblad meddelt en Beskrivelse over en paa Godset Segaard for nogen Tid siden skudt Ørn, som vel hører til de meget store af denne Art. Det var en Fiske Ørn, eller Benbrækker (Falco ossifragus Linn., paa fransk, Lorfraie og aigle de mer; paa engelsk Osprey), der ikke sjelden her forekommer, ligesom den overhovedet beboer en stor Deel af Jorden, især i den tempererede nordlige Zone. J Forhold til Guldørnen har den længere og smallere Legeme og kortere Vinger. Kroppen er imod tre Fod og Vingernes Brede med Indbegreb af den mellem dem liggende Deel af Kroppen imod 8 1/2 Fod. Fjedrene ere almindeligen hvide i Roden, gulbrune i Midten, og fortebrune i Enderne, saaledes at de to første Farver efterhaanden gaae over i hinanden; men de sidste danne en temmeligen begrændset Plet. Brystet og Bugen er graabrun, tegnet med fortagtige Pletter. - Næbbet er stort, stærkt sort, og den øvre Halvdel ved Spidsen stærkt bøiet. Den opholder sig især paa Kysterne af Havet, men sees dog ogsaa ofte i det Jndre af Landet ved Bredderne af Floder, Søer og Fiskedamme. Dens kjereste Næring bestaaer i Fisk, af hvilke den dog kun vælger sig til Bytte de større Arter. Den gjør ogsaa Jagt paa unge Hjorte, og Raadyr, paa Harer, Lam, Gies, og Dyr af lige Størrelse. Den har Rede i de høieste Ege, og Hunnen lægger to store runde Æg, men udruger sædvanlig kun et stort. Navnet Benbrækkeren har den faaet af den Vane ogsaa at fortære Benene af sit Rov og med sit stærke Næb at sønderbrække samme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-27
J Fleischers Naturhistorie VIII. S. 405. 412 læses adskilligt om denne store Hav Ørn. Det bemærkes: at Buffon har udledt Navnet: Benbrækkeren, som anført, af at den med sit Næb brækker Benene over paa de Dyr den fanger; men, hedder det, Andre udlede det af den Færdighed Fuglen skal besidde til at brække Skildpaddernes Skaller, og ville dertil henføre den Hændelse, som Valerius Maximus fortæller, at være truffen Æschylus, da han blev dræbt af slig en Skildpadde, hvilken en Ørn kastede ned paa hans skaldede Hoved, i det den ansaae samme for en Steen hvorpaa den vilde knuse Skallen. – Fleischer fortæller og om en Tildragelse, som i August 1791 blev berettet, at nemlig en af disse Hav-Ørne tog et fireaars gammelt Barn, som ved Clomeny i Jrland gik og legede ved Strandbreden med et andet Barn, og fløi afsted med det til sin Rede. Faderen, som saae det, løb strax efter, og ved et Reb lod sig hidse ned af Klippen til Stedet hvor Reden var, men da han kom dertil havde Ungerne allerede hakket Øjnene ud paa Barnet, og saa ilde tilredt det at det, døde tre Timer derefter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-27
Blandede Efterretninger. Marquis de Laplace, Pierre Simon. Hans Navn knytter sig næsten til ethvert Fremskridt, som de mathematiske Videnskaber i deres hele Omfang har gjort i Europa i de sidste halvhundrede Aar. Hans Opdagelser i alle Grene af den rene Mathematik, Mekanik, Astronomi, og Physik har fra den Tid han, i de Tredsindstyver af forrige Aarhundrede, begyndte sin Løbebane, snart hævet ham til den høieste Rang i disse Videnskaber, og man har i næsten 30 Aar seet ham indtage den første Plads i samme. Han blev født d. 28 Marts 1749. Under den franske Revolution var han nær ved at blive Offer for det Had, hvormed et rasende Democrati forfulgte ethvert udmærket Talent; men han vidste at føje sig efter Omstændighederne, med en Smidighed, som han ogsaa viste i de følgende Tidsafvexlinger, saaledes at hans politiske Opførsel er kun lidet egnet til at bidrage til den Beundring, hans udødelige Fortjenester af Videnskaberne ellers har erhvervet ham; kort han var i den Henseende en politisk Vejrhane, som, rettende sig efter Magtens Øjeblikke, ikke blev en standhaftig og consequent politisk Banes Værdighed tro. Under Napoleon blev han Minister for det Jndre, men hans Uduelighed i denne Post viste sig snart, saaledes at Napoleon sagde om ham, at det var ham umueligt nogensinde at anskue en Sag af praktisk Art i sit sande Lys, og fra sin sande Synspunkt, han søgte overalt efter Subtiliteter og Distinctioner, og vilde gjøre Ministeriet for det Jndre til Gjenstand for Infinitesimal-Regning. Han døde d. 5te Marts 1827, næsten 78 Aar gammel. (J Zeitgendssen 1831 XVII findes korte Notitser om ham).
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-27
Naar man - hedder det i den Vest sjellandske Avis - vil gjøre sig et rigtigt Begreb om den nærværende Kamp omkring Varschau saa maa man i Tankerne sammenligne Varschau med Kjøbenhavn og Praga med Christianshavn. Begge Steder ligge aabne for hinanden, men ere udentil omgivne med Volde. Ligesom en Arm fra Havet adskiller Kjøbenhavn og Christianshavn fra hinanden saaledes adskiller Veichselfloden Praga fra Varschau, den er der 1578 Fod bred og en flyvende Broe forbinder Hovedstaden med Forstaden. Naar en Armee rykkede frem fra Amager af og kunde indtage Christianshavn med Storm, saa maatte nødvendig Kjøbenhavn være forloren, da Fienden saa kunde fra Christianshavn af skyde den i Grund eller i Brand med gloende Kugler. At det har været Russernes Plan ved den leverede Hovedbataille at sprænge den polske Armee, og derpaa i Forvirringen at tage Praga med Storm er upaatvivleligt, unægteligt er det ogsaa, og Polakkerne tilstaae det selv, at de lede et ikke ubetydeligt Tab paa denne blodige Dag den 25 Febr. Den polske høire Fløi kom paa en Tid i Uorden, og da man bemærkede dette paa Kirketaarnene i Varschau og siden saae Husene foran Praga brænde, saa udbredtes Rygtet blandt Jndvaanerne om, at Praga var indtaget med Storm, og Rygtet fløi paa Stafetternes Vinger over hele Europa, men Russerne vandt ingen afgjørende Seier, de formaaede ikke at trænge ind efter Polakkerne i Husenes Rækker foran Praga. Disse fik Tid til at trække sig i Roe og Orden tilbage, at sætte Praga i ordentlig Forsvarstilstand, selv at afbrænde Linien af Husene foran samme; hvorfor Rigsdagen har udstædet en Proclamation til Jndvaanerne, beklaget Nødvendigheden af dette Skridt, og lovet dem Erstatning. Den nye polske Generallissimus ordnede Alting til Pragas Forsvar, forsynede den med de nødvendige Tropper, udnævnte Oberst Kos til Commandant over Fæstningsværkerne der, den tappre Major Kickiernitzsk til Commandant over Garnisonen der, og Capitain Lelevel til Chef for Artilleriet i denne Forstad. - Det var udentvivl meget klogt handler af Generalen, at han trak Armeen tilbage paa den venstre Veichselbred, thi han vilde kunne have forødet dens Kræfter til ingen Nytte ved den uophørlige Kamp med den talrige Russiske Armee, og han kan bedre anvende den paa den anden Side af Veichselen til at forhindre Russerne fra at passere over Floden, eller selv at gaae over den paa forskjellige Punkter og angribe Russernes Flanker, thi med Stormstiger indtages vanskelig en Fæstning, som altid kan blive forsynet med friske Krigsfolk til sit Forsvar, og neppe have Russerne deres svære Artillerie ved Haanden for at skyde Bresche i den; ikke heller tillader Aarstiden vel at anlægge Løbegrave og Fortificationslinier for at trænge frem til Fæstningen. At hint Rygte om Pragas Jndtagelse kunne, som ovenfor siges, flyve paa Stafetternes Vinger over hele Europa er naturligt; men, at det længe efter, da dets Urigtighed var bekjendt, blev berettet, som en vigtig Nyhed, opvækker med Grund Forundring. Kjøbenhavn. Forlagt af S. Soldin. Trykt i L. J. Jacobsens Bogtrykkeri, store Kjøbmagergade Nr. 50.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-29
Nyeste Skilderi af Kjøbenhavn. ansaa angaaenUdgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Tirsdagen den 29 Marts 1831. 28 Aargang. Nr. 51. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-29
Om nogle af vor geniale afdøde Historiemaler Nic. Abildgaards Kunst Værker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-29
(Som Fortsættelse af Bidrag til den danske Kunst-Historie. See Nr. 26.) udgangaaer Hans Receptionsstykke ved Kunstacademiet forestiller Kong Svend imellem de Julinske Sørøvere, og Fruentimmerne der bringe deres Smykker for at løskjøbe ham. Digteren Thomas Thaarup skrev i Minerva 1785 Oct. S. 92,97, sin Bedømmelse over samme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-29
Et Malerie, der gik til Spanien, forestillende Kupido der har kastet sin Bue og sit Kogger, og staaer nu spillende paa en Cithar, beskriver Th. Thaarup, sammesteds S. 9899 som et sandt Mesterstykke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-03-29
Af de herlige Arbeider han forfærdigede fordet 1794 afbrændte Christiansborg Slot, bleve kun enkelte reddede.