Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-04-05
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Femogtyvende Aargang. No. 28. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 5 April 1828. Peter Tordenskjold, en fædrenelandsk Novelle. Tankefuld tog Tordenskjold hjem til sit Logis. Han vidste ikke hvad han skulde dømme om Grevindens Yttringer og nu og da forekom det ham, som det kunde være en Snare, hans Fjender vilde lægge for ham, og at de her vilde betjene sig af en Qvinde som Redskab. Hun havde fire Brødre hjemme, hvoraf den ene tjente i Søetaten og den anden i Landetaten, mueligen kunde disse, tænkte han, staae i Forbindelse med hans Avindsmænd og, naar de først havde lokket ham til at vende om igjen, gjøre ham til Gjenstand for Latter, maaske endog beskylde ham for Feighed og faae derved Leilighed til at sværte ham hos Kongen. Disse Betragtninger betoge ham hver Frygt for Efterstræbelse af den Usynlige, som Grevinden talte om og advarede mod. Men, naar han saa igjen tænkte paa sin Drøm blev han, om just ikke ængstelig, saa dog vankelmodig. Ved hans Hjemkomst laae der paa Bordet et Jndbydelseskort til en Soiree hos Grev de Nat, General-Lieutenant i Keiserens Tjeneste, forhen Hertugen af Holsteens Statsminister og Anfører for hans Tropper. Dennes Huus var eet af de bedste i Hamborg og man fandt altid et udsøgt Selskab hos ham. Dets Fortrinlighed bestod ikke blot i den Tvangfrihed, som der herskede, men i den Ynde, som hans elskværdige Gemalinde vidste at udbrede over det Hele. Foruden Grev de Nat førte Grev Güldenstein ogsaa et stort Huus, og blandt de udenlandske Gesandter udmærkede især den franske Envoye, Grev Poussaint, sig ved sjelden Gjæstfrihed. Alle disse og flere Huse stode aabne for Tordenskjold. Det var og paa den beleiligste Tid af Aaret, han indtraf i Hamborg. De fleste Folk af Stand og Udmærkelse vare tagne ind fra deres Lyststeder og de store selskabelige Sammenkomster i Staden begyndte. Foruden disse Morskaber havdes ogsaa et Operahuus, der underholdtes og bestyredes af adskillige udenlandske Ministere, hvoraf een forestod Prøverne, en anden ordnede Balletterne, en tredie bestyrede Garderoben. Concerter, Baller og Maskerader gaves ideligen. Der manglede Tordenskjold altsaa ikke paa Adspredelser og Opholdet i Hamborg var ham høist behageligt. - Men ikke til alle de Selskaber, hvori han kom, var den unge Lehn indbuden, og det var netop Tilfældet denne Gang. Medens Tordenskjold derfor var til Soirken hos Grev de Nat sad den unge Lehn hjemme paa sit Værelse og læste en Beskrivelse over Hamborgs Mærkværdigheder. J samme Gjestgivergaard, hvor Tordenskjold og hans Reisefælle var tagen ind, logerede ogsaa to udenlandske Herrer, den ene en Major i svensk Tieneste, den anden Grev Begge disse Cavallerer boede i samme Etage som Viceadmiralen og havde lige fra de første Dage af hans Ankomst søgt at giøre Bekjendtskab med ham og ved deres Forekommenhed at indtage ham. Medens Lehn sad og læste paa sit Værelse, traadte begge hine Herrer ind til ham og foreslog ham, at følge med dem hen til BankierLastrop i Nabolavet, hvor en stor Naturmærkværdighed i en Slange, eller Drage, som havde syv Hoveder med Krone - var at see. Lehn, der var en stor Elsker af Natursieldenheder og selv eiede en Deel, blev meget nysgierrig og fulgte ufortøvet med dem derhen. Han traf her adskillige nysgjerrige Tilskuere, der ikke noksom kunde beundre dette besynderlige Naturspil. Man var i de Tider for langt tilbage i Naturhistoriens Studium til at nogen i Hamborg skulde have mindste Gisning om, at der stak et Bedragerie her under, og Chinesernes store Færdighed i at tilsye dyriske Legemer fremmede Deele saa konstigen, at intet Øie kunde opdage Syeningen, var endnu ubekiendt. Ogsaa Lehn forhausedes, da han fik denne selsomme Slange at see, og Oberst Stael, som foreviste den, sparede ikke paa Ord, for at forøge det Vidunderlige deri. Slangen tilhørte egentligen Greve Philip Königsmark, som havde pantsat den hos en Bankier i Hamborg, benævnte Lastrop. Da en vis fornem Herre, som engang tog den i Øiesyn, formodentligen indseende Bedrageriet, afbrød eet af de syv Hoveder, saa begierte Lastrop, at Kisten, hvori Slangen laae, i Fremtiden stedse skulde forsegles af en Königsmark eller een med denne Familie beslægtet og aldrig uden dennes Tilladelse aabnes. Denne Gang var Oberst Stael, paa Mødrene Side beslægtet, med Eieren, den, som gav Tilladelse til Kistens Aabning og foreviste det foregivne Vidunder. Ved den forekommende Høflighed, hvormed Obersten modtog Lehn, vandt han snart hans Tillid, og efterat han noksom havde betragtet Slangen og vilde gaae, spurgte Stael, om han ikke vilde bevise ham den Ære at følge hjem med ham, hvor han vilde finde godt Selskab. J Begyndelsen undslog Lehn sig derfor, men da Klokken endnu ikke var mere end otte og Tordenskjold ikke kunde ventes hjem førend meget sildigen, saa gav det unge, erfarne Menneske efter for Stals og de andre to Herrers Overtalelse og fulgte hjem med ham. Man traadte ind i en anseelig, smukt møbleret og vel oplyst Sahl. Her stod et stort Pharaobord, overtrukket med grønt Klæde. Kortene laae allerede i Beredskab. Obersten tog en Pose med Ducater frem af et Skab, øste dem ud paa Bordet, og satte sig som Bankier øverst ved samme. De øvrige af Selskabet og deriblandt den unge Lehn, toge ogsaa Plads. Stael raabte: CouValet – gagne. - Len havde Coeur Valet, og strøg Pengene til sig. - La Dame de Coeur - gagne. - Lehn havde vundet. Saaledes blev han ved, med Undtagelse af en eneste Gang - sex Gange efter hverandre at vinde. Nu fik han Mod; han begyndte at doublere, men hans Lykkes Stierne, som hidtil smillede saa skjønt, blegnede efterhaanden. Han tabte næsten uophørligen og omsider var det sidste Pengestykke, han havde i Lommen, bortspillet. Han blev hidsig, vilde med Magt indhente sit Tab og var næsten færdig at fortvivle over, at han ingen flere Penge havde. Nu raabte Stal. Herren skall icke vare bekynrad ofver det, sasom vi gerna creditera en saa beskedlig Cavalier, hvars Fader dessforutan at sa faslig rik. - Lehn vedblev nu at spille til langt ud paa Natten, men saa yderst uheldigt, at han tabte 25,000 Rdlr. Stael, reiste sig og erklærede Spillet for endt, undskyldende sig med, at det var saa sildigt. Lehn var ligesom ude af sig selv. Nu først begyndte han at tænke paa sin Fader, paa sin Moder, paa Tordenskjold, og paa den Stilling, hvori hans Letsindighed havde bragt ham. Han vilde forlade Selskabet, men een af Herrerne holdt ham tilbage med de Ord: "Herren forlata, Et litet Beviis for de fem og tjugaTusend Riksdalern vil for Ordnings Skulvarra nødwandigt. Men Herren vil gunstigst pardonera min Dristighet. Det begaras inga lunde af noket möjelligt Slag Mistroenda - Kors Det ar allenast for Ordnings Skull."Alle omringede nu den stakkels Lehn og, næsten uden at vide hvad han gjorde, undertegnede han et Gieldsbeviis paa 25,000 Rdlr. - Mycken Tack, raabte Caplaren, der modtog Forskrivningen: "Ni ar er en vacker og gentil Herre - noget Sellsynt ibland Bourgoisen." – Glæden, lindrede i Spillernes Øine ved den Fangst, de havde gjort, medens det ulykkelige Offer for deres Gierrighed stod nedslagen og fortabt. Den venske Major og Grev 2 fulgte ham nu hjem til hans Logis, trøstede ham underveis med, at han næste Gang meget let kunde indhente sit Tab igjen, da Oberst Stael, efter deres Forsikkring, i Almindelighed var intet mindre end heldig som Bankier. Dette var den første hemmelige Mine, man havde ladet springe mod Tordenskjold. Oberst Stael var ingenlunde nogen falsk Spiller af Profession, i det mindste trængte han ei til at være det. Hans fulde Navn var Jacob Stael af Holsteen, til Pantlig og hans Fødeland Lifland. Hans Fader var Generalmajor af Artilleriet og hans Slægt meget anseet. Han tjente først ved den svenske Armee og var allerede i Aaret 1701 med Landgangen i Duna strømmen, altsaa uden Tvivl nu i de Fyrgetyve. Siden kom han i Holsteensk Tieneste, blev Capitain af Grenaderne og var med i Slaget ved Hocstedt, hvor han blev saaret. Omsider antog Kongen Stanislaus af Polen ham til Generaladjutant og gjorde ham til Oberst for et tydsk Regiment, som skulde oprettes, men som, formedelst Kongens Skjebne, ikke kom istand. Han havde været to Gange gift, første Gang med en Datter af den sachsiske Geheimeraad og General Greve von Lowenhaupt, og anden Gang med en Datter af Generallieutenant Baron Crassow. Da hen var formuende, saa er det usandsynligt, at hen blot for at tilvende sig Penge, skulde have paataget sig at være falsk Spiller. Der maa altsaa, foruden Pengesyge, have været en anden Bevæggrund til at optrække den unge Lehn og denne laae uden Tvivl deri, at man gjerne vilde spille Tordenskjold, til hvis Omsorg det unge Menneske var betroet, et Puds. J hvert Tilfælde vilde den Mine, man her havde ladet springe, være af høist ubehagelige Virkninger for ham. Fem og Tyve Tusind Rigsdaler vare paa den Tid en saare betydelig Sum.