Aalborg Stiftstidende, 1839-06-01
Forlangt Jndrykkelse. Noget om uredelige Embedsmænd. Af alle de Onder, som udtære og svække en Stat, er vistnok Embedsuredelighed et af de meest enerverende og depraverende og Jntet kan vistnok meer end dette gjøre Krav paa Borgernes fulde Opmærksomhed og anstrængte Aarvaagenhed. Den Fordærv, som Embedsuredeligheden anretter, bestaaer nemlig ikke blot i de enkelte Defrandationer og Forurettelser, hvori den aabenbart viser sig, men meget meer i den skjulte, den snigende Smitte, den uddreder om sig i hele Samfundet. Vel hører man stundom sige: Aa! er da det saa forfærdeligt, at han har sportuleret en Smule for høit, at han har fyldt nogle Huller i sin Kasse med laante Obligationer eller at han drager Nytte af det Offentliges Midler ved indbringende Renter osv. Der skal nu altid pukkes paa Embedsmændene, men foretager en Privatmand en lille Smule Gavtyvstreger, da tie Bladene smukt dertil og kun Embedsmanden skal altid holde for." Dog slige Raisonnements (?) udgaae enten fra den Slags stupide Mennesker, som ængstes for Alt, der kan forstyrre deres søde Ro, eller fra dem, der, som Tydsken siger, selv "Butter auf dem Kopfe haben, Nei, Embedsmandens Forurettelse er med Grund underkastet en langt strængere Bedømmelse og fortjener en langt haardere Afstraffelse end den private Mands uærlige Handlinger; thi det undergravende Onde, som Embedsuredelighed ind holder, bestaaer væsentligst, som ovenfor er antydet, i den ulyksalige Smitte, den udbreder og sig og som ofte er istand til at inficere selv de Bedre i Samfundet. Jsær bliver dette let Tilfældet i en lille By, naar den er saa uheldig at være underlagt en enkelt administrativ og dømmende Øvrighedspersons Bestyrelse, hos hvem Guldet gjør Udslaget. i den ham betroede Themis's Vægtskaal og hos hvem Retfærdighedens Symbolum snum eniqve" (Enhver Sit) kun er en bitter Satire, der i sin egentlige Forstand kun finder Anvendelse paa Deelingen af det tilsnegne Bytte imellem Retfærdighedens utroe Drabant og hans troe Haandlangere. Hvor farlig den Smitte er, som Embedsuredelighed paa slige Steder udbreder, derpaa vil det vist ikke være vanskeligt at opsøge varslende Exempler. Ja man vil end- og vide, at hele Byers Renomme er blevet tilintetgjort af en enkelt saadan uredelig Embedsmand, der i sin Stilling bliver saa meget farligere for den offentlige Moral, naar han besidder Klogt nok til – dog vist kun for en Tid at værne sig mod Rettens Forfølgelser, enten ved egen Snildhed eller ved at forskandse sig bag Barricader af Fuldmægtige og Fuldmægtiges Fuldmægtige, der ere blevne enige med ham om at deele Rovet og atter her gjøre Medfærdighedens "Suum eniqve" til Underfundighedens Spibolum. Naturligviis samler sig i en saadan By let alt Udskud og selv alt Bedre, der ikke er stærk nok til at mo staae Fristelsen, om en saadan Mand, og hvad Under da, at en heel Suurdeig af Slethed, Redrighed og Beenved derved danner sig, hvori selv den omhyggeligste Analyse skal have ondt ved at opsøge de bedre Bestanddele Jndtræffer nu ovenikjøbet et saadant ulykkeligt Tilfælde i en Søhavn for Exempel, da ere Følgerne endnu ufalligere; thi fra den ene Søfarendes Mund til den andens gaaer det da som Tradition til en silde Tid. "Tag Dig lagt for at komme derind, thi der flaaer man Mennesker levende", og, har Søgutten først sat sit F. . . . . . . . . m. eller en anden drabelig Eed som Segl paa dette Udsagn, da skal der lang Tid til igjen at bringe ham paa andre Tanker. Som saat uberegnelige ere de Følger, som den af Embedsmanden udøvede Uredelighed, især paa et Sted, hvor han ingen Modvægt fra den retskafne Side har, drager med sig. Derfor maa det paa ethvert Sted, hvor Embedsuredeligheden viser sig, i hvilkensomhelst Skikkelse, enten i den trodsige Løves eller i Ulvens i Faareklæder, være Pligt for Borgeren, at forfølge Sporet der, hvor dette paa en tydelig Maade viser sig; ja med Jver og Nidkjærhed maa der arbeides til dette Maal, thi den Seier, som haves for Vie, er ikke Enkeltes, men hele Samfundets. Og med lige saa megen dyb Foragt, den ærekjære Borger seer ned paa den uredelige Embedsmand, ligesaa ubetinget Høiagtelse maa han ogsaa tilkjende Statens tro Tiener, der i sin superieure Stilling vaager over den ham tilfældigviis undergivne slette Embedsmand og forener sin Anstrængelse med de retsindige Borgeres for at befrie Samfundet fra en Mand, hvis Virken er til saa ubodelig Skade og hvis blotte Nærværelse maa opfylde Enhver, der har Æren og Retfærdigheden kjær, med Billig Harme.