Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1840-04-11
Orienten. Den 18de Marts var Portens Affending fra Alerandrien igjen vendt tilbage, og medbragte en mærkværdig Skrivelse til ChosrewPascha, som udmærker sig ikke alene ved sin priginale Stil, men ved de bedragerigske Løfter den indeholder J Begyndelsen gjør Vicekongen Storveziren Bebreidelser, fordi denne i undvigende og gaadefulde Udtrykke har svaret paa den Skrivelse, han oversendte med sin Svigerdatter, derpaa udgyder han sig i en Mængde Forsikkringer og ubegrændset Hengivenhed og Troskab, og anraaber ham om at mægle en Forsyning mellem Ægypten, og Tyrkiet, hvilket han siger er det eneste Redningsanker for de troende Moslemin, for at radde Prophetens Rige, og han lover, hvis han vil tilstaae ham Syrien, Adana og de snævre Passe ved Taurus, at han og alle Hans, skulle vare bereed til at opofre den sidste Blodsdraabe for Oprettelsen af det moslamitiske Rige. Slutteligen erklærer han, at han efter sin Samvittighed nu har gjort nok, og at det er for sidste Gang at han bruger venskabelige Forestillinger; han beder derfor Storveziren at meddele ham et aabent og cathegorisk Svar, imodsat Tilfælde er Loddet kastet. Fra Alerandrien meldes under 8de Marts entet Vigtigt; Mehmed Alt fortsætter sine Rustninger, og man anseer der den russiske Brunews Mission i London for at være mislykkedes. Med Dampbaaden fra Trebesond havde man erholdt Efterretninger fra det franske Gesandtskab i Persen; det var den 22de Januar ankommen til Tabris og den 6te Febr. afreist til Teheran. Den engelske Gesandt havde faaet Ordre til at begive sig til Teheran, for af Stahen at forlange Fyldestgjørelse for de Engeland tilføiede Fornærmelser. Den persiske Hussein Chan, som forrige Vinter var Pariserindernes Beundring, skal være en Bedrager og et Uhyre, en italiensk Architect, som i Tabris havde bygget ham et prægtigt Pallads, og som han skyldte 250,000 Franks, lod han grusom martre til Døde, for at undgaae at betale ham Gjelden, og da den Ulykkeliges Enke truede med at klage hos Shahen, blev hende samme Skjæbne til Deel. - Man har nu virkelig officiel Efterretning om, at den russiske Expedition mod Chima er aldeles mislykkedes og Beretninger fra Tabris af 8de Marts melde, at Expeditionen forTiden er opgivet, og fra Petersburg selv skrives under 28de f. M. at de sørgeligste Efterretninger ere indløbne derfra, og Levningerne af Corpset, forsaavidt Kulden havde forskaanet det, ventedes tilbage til Orenburg; og først i September skal en nye Expedition udrustes. Med Hensyn til China skrives, at man maae aldeles ikke ansee de chinesiske Tropper for saa frige, som Engelænderne afskildre dem; et Krigstog mod China, over Land gjennem Birma og Assam ville være en reen Chimære, og Armeen paa en saadan Marsch maatte omkomme af Hunger og Elendighed; at skikke en Armee mod Peking eller bloquere de chinesiske Kyster, ansees ligeledes for ugjørligt. Derimod at besætte de omkring den chinesiske Kyst liggende 10 smaae Øer, nemlig i Mundingen af Floden Canton, af Hoangho og i Bugten Petcheli i Nærheden af Peking selv, og at erklære disse Øer for Frihavne, er det Rigtige, thi den chinesiske Søemagt er ikke i Stand til at indtage dette ved enropæisk Kunst og europæisk Tapperhed og Disciplin befæstede Punct; Handelen ville snart tillokke de chinesiske Skibe og Handlende, og den Omstændighed, at den chinesiske Regjering ikke var i Stand, til, at fordrive Engelænderne fra disse Puncter, ville formindske Folkets Agtelse og Frygt for hiin, og Følgen af en saadan Formening vil være, at den chinesiske Regjering snart ville falde tilføie.