Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-01-06
Den pyrenæiske Halve bliver endnu stedse hjemsøgt af en uheldbringende Tvedragt. Alvorlige Begivenheder have rystet Statsinstitutionerne, saaledes som de bestode i Madrid og Lissabon, og Spanien bliver endnu stedse ødelagt ved Borgerkrig. J nøie Forbund med Kongen af Storbrittanien vedbliver jeg at opfylde Qvadrupel=Alliance-Tractaten med samvittighedsfuld Troskab, og at følge den Mand, under hvilken samme er bleven sluttet. Mig besjæle de varmeste Ønsker for at Jsabella Is Throne maa tiltage i Fasthed; mig opfylder det Haab, at det constitutionelle Monarchie vil gaae seierrig ud af de Farer, som true det. Men jeg ønsker mig til Lykke, at jeg har bevaret Frankerige for de uberegnelige Offere og for de uforudseelige Følger, som vilde have været forbundet med enhver bevæbnet Jntervention i den pyrenæiske Halvøes indre Anliggender. Frankerige sparer sine Sønners Blod for sin egen Sag, og naar det seer sig sat i den sørgelige Nødvendighed, at opbyde hiint Blod til sit Forsvar, saa maae Franske kun drage i Kampen under vore med Hæder bedækkede Faner. Vi have lidt smertelige Tab i Africa; de have bedrøvet mit Hjerte. Min anden Søn har, ligesom tidligere hans ældre Broder, deelt vore Braves Farer og Lidelser. Om ogsaa Udfaldet ikke har svaret til vore Forventninger, saa har dog vore Braves Tapperhed, Udholdenhed og beundringsværdige Resignation bevaret paa en værdig Maade vore Faners Ære. De, mine Herrer, ville være enige med mig i at den passende Overvægt maa giengives vore Armeer i Africa, og vore Colonier der erholde igjen fuldkommen Sikkerhed. Et Attentat har truet mit Liv, det guddommelige Forsyn har tilintetgjort hiint Anslag, og de mangfoldige Beviser paa Kjærlighed, som Frankerige har givet mig ved hiin Leilighed (her tilføiede Kongen med Hensyn til den sidste Begivenhed, og som De i dette Øieblik have viist paa ny) ere den sødeste Løn for mine Anstrængelser og min Hengivelse. Et ligesaa taabeligt, som forbryderiske Jnsurrectionsforsøg har for et Øieblik forbauset en af vore store Stæder, dog uden engang at kunne forstyrre sammes Ro. Dette Forsøg har kun tjent til at stille Hærens Troskab og Folkets gode Aand i et endnu mere glimrende Lys. Alle disse strafværdige Forsøgs Afmagt vil endelig trætte Lidenskaberne, og gjøre deres Forvovenhed modløs. Allerede er det lykkedes Tiden, at dæmpe meget Had og at gjøre Opfyldelsen af de Pligter, som paaligge min Regjering, mindre svær og bitter. Jeg har turdet følge mit Hjertes Tilskyndelse og tilgive Folk, som Loven havde rammet. Jeg har imidlertid troet kun at turde tilgive dem, som have indseet deres begaaede Uret. Paa den Maade har jeg troet at kunne betjene mig af den kosteligste Ret, som Chartet skjænker mig, uden at skade nogensomhelst af den offentlige Ordens Garantier, eller nogen af vor Lovgivnings Principer. Foruden de Love, som allerede tidligere ere Dem forelagte, og som nu ville bringes ind igjen for Dem, ville De faae at beskjæftige Dem med nye Lovudkast, nogle af samme angaae min Familie, andre ere bestemte til at fuldstændiggjøre vor Legislation. Vore Finantser befinde sig i den meest tilfredsstillende Tilstand; de offentlige Statsindkomster ville overstige de ordentlige Statsfornødenheder. Saasnart den momentane Mangel paa rede Penge er forsvunden, skulle Propositioner i den Retning, som De i den forrige Session have erklæret Dem at ønske, blive Dem forelagte (Rente-Reduction.