Viborger Samler, 1784-05-10
(Fortsættelse af No. 18.). ordenveir er der sielden meget stærkt men jevnligst i Regntiden, da og Travater eller stærke Stormvinde næsten aarlig indfalde og giøre ofte Skade paa Huse, Skibe og Plantager. Dog ere Orkanerne endnu langt skrækkeligere og meere ødeleggende. Ved en saadan rystes alle Bygninger, mange kastes omkuld, Træer oprykkes, Sukkerrør brækkes og Plantager forstyrres; Havet, som sættes i en forskrækkelig Bevægelse, bortskyller Fyller alt nærliggende, og kaster Skibe langt op paa Landet, Et saadant Uveir kan undertiden ødelegge i 24 Timer en heel Øe, og tilintetgjøre mange Aars Arbeide. Jordskielv ere sædvanlige paa alle Vestindiske Øer, dog mindst paa St. Croix. Sielden giøre de nogen Skade, men der høres alene en Rummel og mærkes en Rystelse. Landet er paa alle Øerne biergigt, dog ere de fleste Sletter paa St. Croix hvorfor, og Veiene der ere temmelig gode, men paa de andre meget steile og vanskelige. Den største Uleilighed er Mangel paa got Vand, da endog Bekkene føre kun saltagtigt Brakvand, hvilket, i sær paa St. Croix, er 1 Miil, borte fra mange Plantager. Der ere vel hist og her Kilder og Brønde, men altsammen brakt. Regnvand samles derfor med største Omhyggelighed formedelst anlagte Tagrender og giemmes enten i Cisterner eller paa Fustager. Ved et Par stærke Regnskyl kan samles saameget, at en Plantage kan have nok et Fierdingaar igiennem. Det ganske friske Vand holdes ei for saa sundt som det gamle. Saasnart Vandet har staaet 5 a 6, Dage, lugter det ilde, men Stanken forgaaer, naar der igien kommer frisk Vand dertil. Nogle Uger derefter er det drik bart, men efter nogle Maaneders Forløb allerbest. Af tamme Dyr haves paa disse Øer de samme Arter, som i Europa, men de ere og førte dertil, og have af Naturen lige saalidt hiemme der, som deres Herrer. Heste bringes dertil fra America og Portorie. De fra Nye=Pork ere de største og meget dyre. De Creolske eller eller indfødde ere smaae, men fortreffelige til at klavre over de steile Bierge. Deres Forder er mestendeels kun Græs og Toppen af Sukkerrør. Muulesler gives den og de ere endnu sikrere, end Heste, til at gaae over Biergene, derfor bruges de meget til Riden, dog meest til at bære Byrder og trække Sukkermøllerne. Stude bringes og fra Portorie; De see got ud, men Kiødet smager langt fra ei saa got, som det Europæiske; de har lidet Fit og slet intet Talg. Køerne ere frugtbare, men give kun lidet Melk. Faar holdes der alene for Kiødets Skyld, thi de bære ingen Uld, men Gieddehaar, hvilken Forandring og skeer med dem, som overføres fra Europa. Giedder holdes i Mængde og ere meget yngelsomme; De faae Kid 5 Gange i 2 Aar, og 2 a 3 hver Gang. Af Sviin haves og endeel, som seedes med Sukkertop. Flesket bliver ikke meget feedt, og er derfor desto sundere. Med Hunden er det besynderligt, at de, som fødes i Landet, blive, uagtet den stærke Hede, aldrig galne, hvilket derimod gemeenlig skeer strax med de fleste, der bringes dertil fra koldere Lande. Katte haves paa alle Plantager for Muus og Rotters Skyld, som med Europæiske Skibe ere bragte dertil, men findes nu overalt i Mængde, og giør stor Skade paa Sukkerrør og Frugter. Af vilde Rovdyr ere der slet ingen.