Viborger Samler, 1847-10-21
Efter de nyeste Efterretninger fra Øen Malta var Adm. Sir William Parker i Begreb med at foretage et Krydstog med sin af 6 engelske Linieskibe bestaaende Escadre. At Banquierhuset Rogers & Comp. atter er kommet i Besiddelse af de det for 3 Aar siden frastiaalne Summer m. m., sysselsætter i høi Grad Publicums Opmærksomhed. Bankers Magazine omtaler dette Anliggende saaledes: "Da man den 25de Novbr. 1844, i den sædvanlige Morgentime, aabnede Husets Kasseværelse (strong room, opdagede man, at et af de der hidtil placerede Jernskrin, der foruden Vexelbreve indeholdt omtrent 47,000 Lstl. i Banknoter, var borttaget tilligemed 1200 Lstl. i Guld, forvarede i Lærredsposer. Man søgte først at erfare, hvorledes Tyven eller Tyvene vare komne ind i Værelset, Paa ingen af Dørene eller Vinduerne vare Spor til Vold at opdage. Laasen var aabnet enten ved Hjælp af Dirker, hvilket ansaaes for næsten umuligt, eller ved eftergjorte Nøgler. Paa ingen af Comptoiristerne kastede Huset nogen Mistanke, Portneren var fraværende med Eierens Tilladelse. Det sømmer sig ikke for os at angive, hvem de Herrer Banquiers havde mistænkt. Jngen Criminal undersøgelse aabnedes; dog ere vi forvissede om, at Forbrydelsen ikke vil blive ustraffet. En Belønning af 3000 Lstl. udlovedes af de Bestiaalne for Paagribelsen af de Skyldige og det Stiaalnes Tilveiebringelse; Lister over næsten alle de stiaalne Noter udsendtes over hele Storbritannien og derfra til næsten hele Handels verdenen, og Husets juridiske Consulent, Advocat Hobler, udviklede en høi Grad af Energie, forenet med Klogskab. Det var nu umuligt at afsætte Banknoterne, og da alle de stiaalne Banknoter vare daterede den 13de Mai. 1844, saa casserede den engelske Bank alle circulerende Noter af samme Datum, med Undtagelse af de stiaalne, og af gav saaledes et yderligere Middel til at opdage det Stiaalne. Senere tilstod Banken de Herrer Rogers & Comp. det fulde Beløb af de stiaalne Noter, dog imod tilstrækkeligt Garanti. Saaledes stod nu Sagen indtil omtrent for et Aar siden, da man erholdt Underretning om, at de stiaalne Pengesummer vare skjulte i et Huus i Islington, en af Londons Forstæder. Efter nogen Betænkning udstedede Retten en Huusundersøgelsesbefaling (a Search war rant), og man fandt 600 Lstl. i Sovereigns skjulte. Dog kunde Pengene ikke identificeres, og videre Procedure fandt ikke Sted. Tyven eller Tyvene havde havt Klogskab nok til ikke at medtage Sølv af Kasseværelset. For at spare sig den med Pungenes Aabning forbundne Umage, havde de aabnet disse paa Siden ved Hjælp af en Kniv, og saaledes seet, om de indeholdt Sølv eller Guld. Foruden de i Listerne opførte Banknoter af høiere Værdi, vare der ogsaa stiaalne 400 Lstl. i mindre, størstedeels 5 Lstles Noter, og da man kjendte Nummerne paa nogle af disse, saa haabede man, at man ved deres Udgivelse kunde paagribe i det mindste een af de Skyldige. Men man havde at gjøre med Mestertyve, og istedetfor at sætte Noterne i Omløb, begyndte man at underhandle om en fordeelagtig Tilbagelevering af det Bortstiaalne, Jblandt andre sindrige Methoder tilbødes der at tilveiebringe ved Mesmerismus Kundskab om hvor det Stiaalne laae skjult; men dHrr. Rogers vægrede sig ved at erholde Albage deres Midler paa Betingelser, hvorved den eller de Skyldige mulig kunde undgaae Retfærdigheden, og Sagen vedblev saaledes at slæbe sig frem indtil nu. Alle de paa Listerne specificerede Noter, ere atter i Eiernes Hænder, tilligemed andre værdifulde Documenter, som opbevaredes i det stiaalne Skrin. Vi vide ikke med Nøiagtighed, hvorledes Tilbageleveringen er skeet; men vitroe dog, at samme har kostet Firmaet 2600 Lstl., til hvilken Sum dHrr. Rogers senere havde reduceret den udlovede Belønning. Vare Noterne ikke producerede i en Tid af 5 Aar, saa havde Englands Bank efter Limitationsstatutet kunne afslaae deres Udvexling, men Banken har endnu ingensinde gjort Brug af dette Statut London, den 14de Octbr. Beretningerne fra Jrland ere sørgelige. Mord og Voldsomheder tiltage; paa mange Steder vægre Forpagterne sig ved at betale Forpagtnings afgiften; de fleste Fattigdistricter erklære det for umuligt at udrede den dem paalagte Fattigafgift, og navnligen i de vestlige Egne i Landet, hvor Markederne ere sparsom forsynede med Levnetsmidler, og hvor Armoden er meest udbredt, maa man befrygte Gjentagelsen af Optrinene fra forrige Vinter. Uden yderligere Pengeunderstøttelse fra Englands Side vil Jrland ikke kunne gaae den forestaaende Vinter igjennem.