Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-12-08
Det var i Aaret 17750, at Rigsraad Grev Tessin tilligemed sine Embeder som Kantsellipræsident, Aabo Universitets Kantsler, og øverste Marskal hos Prinds Gustafs Forældre, daværende Kronprinds Adolf Frederich og Arveprindsesse Louisa Ulrika, ogsaa fik Gouvernørsposten hos Prinds Gustav, som dengang var kun 4 Aar gammel. Grevens Fremgangsmaade hermed var følgende. Naar han var fri fra Forretninger i Raadet, havde han Prindsen hos sig hele Formiddagen, og lod ham hvergang begynde med et Kapitel i Bibelen, hvilket Greven forklarte og hvoraf han tog Anledning til smaa Lectioner i Kirkehistorien. Først om Eftermiddagen Kl. 3. forlod Prindsen sin Gouvernør for at gaae ned til sin Moder, hvor Dalin læste for ham. J den første Ungdom mærkede han hos Prindsen, at den *) Rigsraad Greve C. G. Tessin havde sammes Bestyrelse. Denne Mands Breve til en ung Prinds ere berømte; man har ogsaa en dansk Oversættelse af dem. J Skriftet: Tessin og Tessiniana meddeles de Efterretninger, som her optages. blotte Oplæsning af Fabler gjorde kun lidet Indtryk paa ham, men naar han med mange Omsvøb fortalte dem, og deri indblandede Folk og Ting, som vare ham nærmest, mest bekjændte og behagelige, glædede Saadant ham hjertelig. Prindsen bad ham ofte tre fire Morgener i Rad fortælle det Samme, og naar Greven enten udelod eller tillagde nogen Omstændighed mærkede Prindsen, det strax og faldt ham ind i Talen. Et Exempel paa slige Børnefabler har han anført i den første Tome af sine Breve, nemlig Fablen om Dragen og Hermelin, men gandske sammentrukken imod hans daværende Fortællingsmaade. Fablen om Markrotten og Kjøbstedrotten hængte i Førstningen ikke ved, men da Tessin lagde til, hvorledes baade den Ene og den Anden var pyntet; hvorledes Kjøbstedrotten udklædede Vandrotten paa Kjøbstedviis; hvorledes de snege sig ind i En eller Anden af Hoffrøkenernes Værelse; Værelsernes Beskrivelse; hvorledes de stakkels Rotter løb Fare for at røbe sig, da de nyste af Pudder, Jomfruers og Pigers Forhold og Støi, da Frøknerne vare ude, Rotternes Rund og Patrolleren igjennem Kjøkken, Spisekammer og Kjælder; hvorledes der var ordnet; hvad Mad og Drikke de der traf; hvorledes de, ligesom Prindsen, grinte til een Ret og aade begierlig af den Anden; deres Forsigtighed imod Hunde og Katte; deres forskjellige Samtaler og Domme om hvad de hørte og saae, med flere Barn ligheder, da fandt han Opmærksomheden saa spændt, at Prindsen endog glemte sin Frokost, thi Frokosttimen var sædvanlig Fabeltimen. Alt hængte ved, baade Beskrivelse og Anvendelse; thi ingen Omstændighed var saa ringe, at han ikke derpaa byggede nogen Lære og Moral. Jmedens Prindsen satte sine Haar i Lave, morede Greven ham i Almindelighed med Kobberstykker, som forestillede alskøns Sysler og Haandværker. Dette gav ham Leilighed til at underrette Prindsen om hvad Ethvert betydede og hvad dertil fordredes, for at Prindsen skulde see, at hvert Menneske har sin tunge Byrde, og lære at sætte Priis paa sine tilkommende Undersaatters Sved. For at gjøre Jndtryk ledsagede han sin Underviisning med Fagter, efterlignede Bulder og Brag, sang en og anden Skræddervise m. m. saa at han mangen Gang, om nogen var kommen ind, snarere var bleven tagen for en Komediant, end foren alvorlig Embedsmand.