Viborger Samler, 1849-09-25
Som Curiosum er meddeelt Flyst." et hos en ved Fredericia falden Jnsurgent forefundet Document, hvorved der er meddeelt ham Afsked fra det Bracklowske Skarpskyttecorps. Afskeden, der er lithographeret, lyder saaledes i Oversættelse: Den Frivillige Hr. N. N., Medlem af det Bracklowske Skarpskytte=Fricorps, som har fægtet med i den fædrelandske Frihedskamp for Hertugdømmerne Schleswig=Holstein i Aaret 1848 og tappert og virksomt har hjulpet til at fordrive deDanske fra de tydske Lande, tildeles herved Afskeed i taknemlig Anerkjendelse af hans ydede Tjenester og overstandne Møie og Farer. – Generalcommanden for Hertugdømmerne SchleswigHolstein, Rendsborg, den 27de Juli 1848. Friedrich, Prinds af Schleswig Holstein. Efter Pensionsbestemmelserne kan ingen Pension nydes i Udlandet, altsaa da heller ikke af Udlændinge, allermindste af saadanne, som bære Anmositet imod Danmark. Det var saaledes interessant at vide, efter hvilke Grundsætninger Finantsministeren har kunnet foranledige Pension tildeelt til en Embedsmand, den nylig afskedigede Toldkasserer Hansen i Randers, der ikke blot betegner Danmark som Udland for sig, men i sine Breve til Danmarks Fiende, Hertugen af Augustenborg, jamrer over at maatte leve i "Landflygtighed som dansk Embedmand iblandt danske Mennesker i Randers, Det er i det Hele en mærkelig Administrativpraris der med Hensyn til denne Mand er fulgt. Som bekjendt attraperede den daværende Handels minister Bluhme Hertugen af Angustenborgs Brevvexling, der overleveredes til Geheimearchivaren. Ministeriet maa imidlertid forudsættes at have gjort sig strax bekjendt med Brevvexlingens Jndhold, for tillige derved at faae Sigte paa graverende eller mistænkelige Personer. Det Samme maa ogsaa antages om de efterfulgte Regjerings medlemmer, og den nuværende Finantsminister Sponeckkan altsaa heller ikke tænkes at have været ukjendt med det af en høitlønnet Embedsmand under hans Forvaltning udviste Forhold, hvorover de augustenborgske Papirer udbrede Lys eller som de i alt Fald gjøre mistænkeligt. Vi ville vel ikke lægge stor Vægt paa den Brevvexling, som Hr. Hansen, der mere synes at befinde sig i et underdanigt Hofsmigrerforhold til hans Protecteur, Hertugen af Augustenborg, har ført med denne; Brevvexlingen kan muligviis have været privat og af intetsigende Jndhold; Brevene ere desuden for Opstanden og det sidste, Wegener omtaler, er skrevet i April 1847, men Brevvexlingen er dog ført med Opfordring af Hansen til en Hemmelighedsfuldhed, som gjør den mistænkelig, og Hertugens Forhold imod Danmark var allerede dengang klart nok. Naar nu hertil kommer, at Hansen, endskjøndt dansk Embedsmand, betegner sin Embedstilling i Danmark som en "Landflygtighed, kan det saa forsvares for Staten eller Finantserne, for Nationalæren eller Retfærdighedens Lighedsprincip, at beholde og underholde en saadan Mand i Embedstilling, Vi ville ikke dermed appellere til nogen brat Fordømmelse; de politiske Domme kunne være barske nok; men hvorfor ikke følge den almindelige, naturlige og retlige Praxis, hvorfor ikke suspendere en saadan Embedsmand og lade hans Forhold undersøge, thi fremviser det end ikke nogen aabenbar utro Handling, saa statuerer det dog et utro Sindelag imod det Land, hvis betroede og høitlønnede Embedmand han er, ja til hvis Troskabs og Forsvars Fane han endog som dansk Officier har svoret, og for hvilken han endnu bærer Jnsignier tilskue i Danmark. Men i det Sted har Finantsministeren endnu ifjor bevirket Tilladelse for ham til – hvad der i sig selv allerede er en utilbørlig Omtumlen med Embeder efter privat Tilbøielighed – at bytte Embede med Toldkassereren i Grenaa, hvorfor Hansen af denne erholdt en Afstaaelse, som det temmelig vist vides, af 5000 Rbd. i Penge og 200 Rbd. i aarlig Livrente, og nu da Wegeners Offentliggjørelse har vakt Jndignation hos Publicum over at see Hansen i dansk Embede, da Grenaa Jndvaanere protestere mod at modtage en saadan Mand som Embedsmand i Communen, nu først faaer han sin Afsked og med Pension, Hr. Hansen er vel ikke den eneste Embedsmand, for hvem det har betalt sig at være landflygtig i Danmark, men han er den, for hvem det har betalt sig bedst, thi han har ikke blot faaet Lov til at gjøre sit Embede i Skillingen, men faaer endog Løn for at blive, eller dog en Pension, som han kun maa nyde i Danmark. Vi betvivle ingenlunde Finantsministerens patriotiske Sind, men man kan dog med billighed forlange Nøglen til den Fremgangsmaade, der i dette Stykke er viist, og som den Ansvarhavende vel ogsaa skylder at udlevere. (Aalb. A.)