Aarhuus Stifts-Tidende, 1847-08-18
Som et interessant Træk af Reisevæsenets Historie, der maaskee kan oplyse en og anden af de Modstandere, Jernbanevæsenet, mærkeligt nok, endnu kan have, kan berettes, at et Selskab, som nylig gjorde Reisen fra Ribe til Berlin, maatte betale ligesaa meget for sin Befordring (ikke at tale om Tidstabet og den større Fortæring underveis) fra Ribe til Apenrade (10 Miil), som videre fra Apenrade (med Dampskib til Kiel og paa Jernbane til Hamborg og Berlin) til Berlin (66 (Aalb. Av.) Miil!). Jylland er aabenbart meget i Opkomst; – hedder det i Fædrelandet i et Brev fra en Reisende i Jylland – man sporer en livlig Fremadskriden til det bedre i mange Retninger. Dette gjælder ikke blot om Landet, om Agerbrug og Bondestand, men ogsaa og Kjøbstæderne, om Handel og Jndustri, det gjælder ikke blot om den skjønne frugtbare Østkyst, hvis bølgende Marker nu bugne under Himlens Velsignelse, men ogsaa om de af Naturen mere tarveligt udrustede nordlige og vestlige Dele af Landet, ja selv om dets sandige ufrugtbare Jndre. Det er høist interessant at see, hvorledes Culturen klavrer og lige til Bredden af Sandklitternes døde Hav, ja selv ind imellem dets af Marehalm, Havtorn og Hvideriis endelig nogenlunde standsede Bølger, og hvorledes den brune Lyngs eensformige Omraade mere og meere indskrænkes af driftige Opbyggeres arbeidsomme Hænder. - Aalborg er en af de Stæder, hvor jeg hørte Klager over Tilbagegang; men hvorvel det vistnok er utvivlsomt, at denne By har tabt ved Ophøret af Sildefangsten i Liimfjorden, og endnu mere derved, at den ikke længer er en Stapelstad for det hele nordlige Jylland, saa ere dog flere af de ovenanførte temmelig sikkre Tegn paa Velstand, der ligefuldt tilstede, og det lystige selskabelige Liv, som characteriserer denne By, turde vidne for det Samme, i alt Fald maaskee meere for, at man der bruger hvad man fortjener, end for, at man Jntet fortjener. Som Exempler paa fremskridende Byer i det nordlige Jylland tør jeg derimod nævne Thisted og Nykjøbing paa Mors, der synes med megen Driftighed at have benyttet Naturens tilfældige Bedrift, Aggerkanalens Aabning. Navnlig har der i Thisted i afvigte Foraar været et betydeligt Handelsrøre, og Byens Havn frembød endnu, da jeg var der, et livligt Skue, ligesom dens Jndre kjendeligt har Præget af Velstand. J Nykjøbing arbeides der paa Havnens Forbedring, og de sidste Straatage – der rigtignok ifølge Lovgivningens Bud for længe siden skulde været borte synes nu at være ifærd med at forsvinde. Hvad der undrede mig var i Nibe at finde en næsten ny By, istedetfor at have ventet at finde en Samling af Ruiner; thi har nogen By kunnet gaae i Armod ved Liimfjordsfiskeriets Ophør, saa maatte det da fornemmelig være denne, der ene levede deraf, og hvor det ogsaa er bekjendt nok, at for faa Aar siden ethvert Huus, der blev udbudt til Salg, enten solgtes for Røverkjøb eller slet ingen Kjøber kunde finde. Hvorledes skal man nu forklare dette Phænomen? Jeg veed det i Sandhed ikke. Egnens Folk mumle om, at baade Byens Øvrighed og dens Jndbyggere have glemt det afskrækkende Exempel, som Geheimeraad Stemann i sin Tid som Amtmand i Sorøved sin Jndflydelse hos Frederik den Sjette fik statueret, da en Bondepige halshuggedes for Brandstiftelse paa Pedersborg Banke. - Blandt de sydlige jydske Byer kan jeg som Exempler paa Fremskridt nævne alle de jeg har besøgt, Horsens, Veile og Kolding, men især dog den førstnævnte, der baade udmærket sig ved en mere almindelig Velstand, end almindeligt er i vore Kjøbstæder, og ved en enig Samvirken imellem Øvrighed og Borgerskab, der desværre heller ikke er meget almindelig. Som Vidnesbyrd om denne smukke communale Aand er der blevet mig fortalt, at man der i faa Dage for nylig har indsamlet 1500 Rbd. i Gaver een Gang for alle, og 400 Rbd. i aarlige Bidrag til en Stiftelse for Borgernes trængende Enker; at man har sammenskudt en ikke ubetydelig Sum – saavidt jeg mindes c. 3000 Rbd. - som Bidrag til Opførelsen af en ny Gymnasiebygning og til det samme Øiemed bevilget Tilskud af lignende Størrelse af Byens og Kirkens Kasse; endelig at man der har tegnet Actier for 20,000 Rbd. til Anskaffelsen af et stort Dampskib, der skulde fare regelmæssigt paa Kjøbenhavn og paa Rostock. Naar jeg nu til det Anførte føier, at den nye Eier af det store Jordegods tæt ved Aalborg, Store Restrup, har begyndt at bortsælge det dertil hørende Bøndergods, og er villig til at afhænde det altsammen, og at Bønderne, som det synes, med Glæde gribe den dem tilbudte Leilighed til at blive Selveiere, saa at der er Udsigt til, at henimod 400 Tdr. Hartkorn snart ville udtræde af Godsbaandet, samt at de jydske Godseiere i det Hele langt mere end deres Standsfæller paa Øerne synes at begynde at erkjende, at ikke mindre deres egen end Bondestandens Tarv kræver det uklare og forældede Godsforholds Ophør – saa har jeg omtrent fuldført Lyspartiet i denne flygtige Skifte og kan gaae over til Skyggesiderne. – – Til de Egne. af Jylland - hedder det endvidere bl. A. – som ere stedmoderligt behandlede i Henseende til Communication og Postvæsen, maa henregnes det store Hammerum Herred, som dog udgjør en stor Strækning af Halvøens Midte. Man vil sagtens undskylde Mangelen af en Pakkepost midt igjennem Halvøen fra Øst til Vest med Veienes daarlige Beskaffenhed; men Herregud, hvorfor forbedres da ikke Veiene? Hvorfor er Arbeidet paa den besluttede og afstukne Chaussee fra Aarhuus til Ringkjøbing nu stillet i Bero, uagtet der paa idetmindste 3 Mile af denne Route, fra Silkeborg til Jkast, endog savnes en indkastet Vei, det vil med andre Ord sige: Landeveien er der kun et Spor i Lyngen", saa smalt, at det ikke kan befares af ordentlige Postvogne, og i Mørke og Sneefog næsten er umuligt at finde. Det forekommer mig, at Anlæget af denne Chaussee er saa paatrængende nødvendigt for Udviklingen af det Jndre af Halvøen, at det er aldeles uforsvarligt ikke at fremskynde det af alle Kræfter, hellere maatte man da, hvis begge Deele ikke kunne skee paa een Gang, opsætte Anlæget af den nye Vei fra Skanderborg til Silkeborg, der aldrig kan blive saa vigtig for Communicationen som den anden, men paa hvilken der dog for Tiden arbeides saa hidsigt, at man endog slaaer det halvmodne Korn om, for at komme til at udgrave og chaussere. – Det, der først og fremmest behøves, er gode Landeveie, ikke blot langs af Øst og Vestkyst, men ogsaa midt igjennem Landet paa langs og tre til fire Steder paa tværs, og langs med disse Veie saavel Postbefordringsstationer som Brevexpeditionscontoiret paa passende Steder i ikke altfor stor Afstand fra hinanden. Men der vil med Tiden udfordres endnu mere, hvis Halven skal bringes saaledes i Flor, som dens naturlige Hjælpekilder og dens Befolknings Dygtighed berettiger den til; Staten vil ikke slippe med mindre, end Anlæget af et Par gode Havne paa Vestkysten og en Jernbane midt op gjennem Landet, med Tværgrene til Siderne. Det er en Opgave, der forekommer mig at ligge en fornuftig og fædrelandsksindet Regjering langt nærmere, end Colonisationsforsøg i fjerne Egne, der for store Offre af Penge og Menneskeliv kun kunne indbringe en tom og forfængelig Gimmer. J Jylland ligger der Nicobarer nok at opdyrke og frugtbargjøre, at befolke og civilisere, og Colonisterne der behøve ikke at kjøbes paa fremmede Markeder eller at beskyttes med Krigskibe og Soldater. – Fra Jylland af kunde man fristes til at tilraabe vore storttalende Colonisationssværmere: lie Rodus, hie salt!"