Københavns Adresseavis, 1778-09-29
Aarsagen til Vandets Trykning er som bekiendt, dets Tyngde. Aarsagen til Luftens Trykning er vel ligeledes Tyngden, dog trykker ikke egentlig dens Tyngde selv, men dens af Tyngden hidrørende Udvidelses=Kraft. Det forholder sig dermed paa følgende Maade: Luften adskiller sig deri fra Vandet, at den lader sig stærkt trykke sammen, saa at man med Luftpumpen, kan sammenpresse mange gange meer Luft i et Rum, end der var der tilforn. Ogsaa følgende lette Forsøg viser det: Dersom man trykker et omvendt Ølglas lige ned i Vandet, seer man, at Vandet trænger indi Glasset, og det saa meget meer, jo dybere man trykker Glasset ned. Men dette kunde ikke skee, dersom ikke Luften i Glasset blev trykt sammen af Vandet. En sammentrykt Luft stræber bestandig igien at udvide sig, og saasnart den Kraft, der har trykket den sammen, ophører, udvider den sig igien. En sammen tryk Luft trykker derfor overalt hen, den er, som man kalder det, elastisk, eller har en Fierkraft. Man kan f. Ex, see det paa en med Luft opfyldt og tilbundes Blære. Den lader sig trykke noget sammen, men saasnart man hører op at trykke, udvider den sig igien. Al den Luft, hvori vi leve, er sammentrykt, den trykker altsaa overalt hen, og naar den er stærk nok, driver den det af Veien, som giør den Modstand. Det, som trykker Luften sammen, er Tyngden af den oven paa den liggende Luft, og denne er ikke liden; thi hvor let end Luften er for sig selv, saa er dog Vegten af den hele Lufthøide betydelig, da den strækker sig saa vidt ud over Jordkuglen. Nu seer man altsaa at Luften maae blive bestandig tyndere, jo høiere man kommer, thi jo længer en Luft er borte fra Jord kuglen, desto mindre Luft har den over sig, desto mindre er den altsaa sammentrykt. Tærheden af den Luft, hvori vi leve, beroer i Følge af dette paa Høiden af hele Luftkredsen, eller hvorvidt Luften strækker sig ud over Jordkuglen. Den er som Erfaringen lærer saadan, som den udfordres til Aandedrættet, til Dunsternes Stigen, o. s. v. Da Aarsagen til Luftens Trykning ikke er dens Tyngde umiddelbar, men dens af Tyngden hidrørende Udvidelses Kraft; saa er Luftens Trykning af en anden Art end Vandets eller en anden flydende Materies Trykning. Nemlig: 1) Den trykker til alle Sider. 2) Kommer det ved dens Trykning ikke an paa Mængden eller Høiden, men en liden Deel indsluttet Luft trykker ligesaa stærk som hele Luftkredsens Høide, thi det er aabenbar, at Udvidelses Kraften i det Smaae er ligesaa stærk som i det Store. Derfor maae f. Ex. Rummet over Qvegsølvet i Barometer=Røret nødvendig være Luftledigt; thi ellers ville den liden der indeholdte Luft trykke ligesaa stærkt, som den heele udvendige Luft, og Qvegsølvet kunde ikke stige. Ved Varmen bliver Luften ligesom alle flydende Ting udvidet, og derved dens trykkende Kraft formeeret. Saasom der er Luft overalt, kan dens Trykning mestendeels intet udrette; thi een Luft trykker imod den anden. Men saasnart der paa et Sted bliver et luftledigt Rum, yttrer sig Luftens Trykning merkelig derhen. F. Ex, at man kan sue, kommer deraf, Dersom jeg stikker et Rør i Vand, og suer paa den anden Ende, stiger Vandet op i Røret; men man maae ikke tænke, at dette skeer ved en tiltrækkende Kraft i Mun den, men ved det man suer, trækkes Luften ud af Røret, da der altsaa bliver et luftledigt Rum i Røret, trænger Vandet derind, fordi det trykkes af den udvendige Luft. Holder man et Drikkeglas med Aab. ningen til Munden og suer, saa sidder det fast; thi da Luften er udsuet af Glasset, trykker den udvendige Luft det til Munden.