Berlingske Tidende, 1830-08-03
Brussel, den 3die Juli. (Fortsættelse f. Nr. 121.) Til de gavnlige Virkninger af Regjeringens energiske Forholdsregler i Slutningen af f. A. maa i Særdeleshed den regnes, at Oppositionspartiet, harmfuld over disse, begik den Uforsigtighed, at rykke tidligere og meer aabenbart frem med sine Planer, end oprindeligen var dets Agt. Den 31te Januar d. A. foresloge nemlig Redacteurerne af Courier des Pays bas i Brussel og at le Catholique i Gent en almindelig Conforderation til at styrte Ministeriet; - en Jdee, som snart uddannedes og gav Anledning til Planen til en almindelig Forbindelse, ved Nationalsubskription, imod Ministeriet, om dette havde et afgjørende Skridt i Sinde. Høist paafaldende var det, at denne Plan samtidigen aftryktes i Oppositionsbladene i Gent, Brussel og Lüttich. Med fanatisk Begeistring interesserede Hr. van Potter, som var fængslet formedelst ældre Overtrædelser af Trykkefriheden, denne Plan, allerede den 3die Febr. bekjendtgjorde han i le Belge og i Courier des Pays pas et Manifest om et politisk Assurance, samfund, og sammes Statuter. Han selv undertegnede sig med et aarligt Bidrag af 100 Gylden. J disse Statuter var Samfundet givet en Retning, der, om den var bleven iværksat, en allene vilde have bragt Valget til Provindsialstænderne, og Generalstaternes andet Kammer, men ogsaa alle Embeder i denne Oprørsunions Vold. Thi alle dens Medlemmer skulde gjensidigen forpligte sig til, ikkun at foreslaae Medlemmer af dette Samfund, som Candidater ved Besættelsen af Embeder, hvortil de havde Præsentationsret. Denne dristige Plan, der opvakte almindelig Opmærksomhed, blev imidlertid snart qvalt i sin første Spire, Den 10de Febr. d. A. sattes Hr. de Potter i strængere Forvaring, Udgiverne af Belge og Courier des Pays Bas bleve arresterede, og dem fulgte kort efter Redacteuren af le Catholiqueligesom ogsaa, til Enhvers Forhauselse, Hr. Tielemans fra Brussel, Referendar i Ministeriet for de udenlandske Sager, en ung Mand, som Regjeringen havde overøst med Velgierninger og paa sin Bekostning ladet gjøre en videnskabelig Reise i Tydskland. - Jmidlertid kom Medlemmerne af Generalstaternes andet Kammer tilbage, der i Juleferierne vare hjemreiste, først mod Enden af Januar, den ene efter den anden, til Haag. Den haarde Vinter og Faren ved at passere Floderne i Holland syntes tildeels at have været Aarsagen til denne Sinkelse; desuden tilbøde Kamrenes Forhandlinger efter Budgettets Antagelse, Partiaanden, ingen Tumleplads. Nogle Lovforslag antoges uden synderlige Discussioner. Kamrenes Forhold var saa roligt, at Partiebladene, hvis Element kun er Uro og Forvirring, navnligen Cour rier det Pays Bas, tillode sig de haardeste Udfald mod de Deputerede og bitterligen beklagede sig over, at Folket og dets Repræsentanter vare stumme, medens dets Forsvarere, d. c. de revolutionaire Blades Redacteurer, hensmægtede i Fængsel. Jmidlertid vare over 900 Bønskrifter med omtrent 20,000 Underskrifter, angaaende de saakaldte Nationalbesværinger, indkomne til Kammerne. Den 4de Marts kom det i Kammeret til Discussion over de forskjellige Petitioner. Dennesinde var Talen ikke længer om en Adresse, der skulde bede Kongen, at tage Hensyn til Petitionerne, saaledes som den, der i forrige Aars Session antoges i det andet Kammer men forkastedes af det første, og Nedlæggelsen i HenviisningsBureauet vilde formodenligen ganske roligen være bleven besluttet, dersom ikke den hollandske Deputerede Hr. Donker-Curtius, henreven af sin Patriotisme, havde holdet en Tale mod dette Petitionsvæsen, hvori han søgte at bevise Nødvendigheden, af at bestemme og indskrænke Ret dertil, saaledes som Tilfældet er i England. Hans Foredrag, hvori han fremstillede Petitionsvæset i Masse som en Vanhelligelse af en i sig selv uforkrænkelig Ret, opæggede endeel Deputerede fra de sydlige Provindser, navnlig Hr. van Gerlache til Opposition. Debatterne bleve heftige og vedvarede indtil den 11te Marts, da de endtes mod Nedlæggelsen i Henviisnings=Bureauet. Denne besluttedes med 88 Stemmer mod 11 (de sidste samtligen fra hollandske Deputerede). For første Gang yttrede sig under disse Debatter Spor af en religiøs Jmpuls hos de nordlige Provindsers Deputerede. Det var en Kamp mellem den ultramontanske Katholicisme og Protestantismen, der aabenbart fremkaldtes ved den førstes intolerante Mchinationer. - Fra den 16de til den 20de Marts descuteredes om den i forrige Sommer forelagte Criminalcoders Antagelse, Debatterne vare meget korte og Lovudkastet antoges, med Undtagelse af fire Titler, i 6 Sessioner. Overalt undrede man sig over denne hurtige Fremgangsmaade, der dannede en skarp Modsætning til de heftige og langvarige Debatter i Anledning af Fontans Bønskrift; thi en Criminalret, denne vigtige Deel af Lovgivningen, synes dog at kræve en langt længere Prøvelse og Discussion. Jmidlertid var Lovudkastet flere Gange blevet forbedret af Ministeriet, ifølge bemærkninger af Kammerets Sectioner, saa at intet Væsentligt kunde hindre dets Antagelse. Professor Mittermayens Kritik har gjort Tydskland bekjendt dermed, og det indeholder meget Godt. Aarsagen til de fire Titlers Forkastelse grundede sig næsten ene paa Ubetydeligheder, om hvilke man ikke kunde enes. Udkastet forsvaredes fornemmelig af Dhrr. van Crombrugghefra Gent og Hr. Sypkens, begge Medlemmer af Lovgivningscommissioner, som ogsaa af Justitsministeren Hr. van Maanen selv, der gik tilværks med megen Værdighed og viiste sig, som en duelig Lovkyndig. (Sluttes i næste No.)