Københavns Adresseavis, 1763-01-10
Efterretning om Hør=Urt=Olie, som kand bruges, for at spare paa Smør. Det er ikke saa uhørt, at bruge Olie i Steden for Smør, J Portugal og Jtalien tillaver man ikkun lidet Mad med Smør. J det Parmesanske Gebeet bliver intet Smør kiernet, siden man allene giør Ost deraf, og for Resten koger al sin Mad med Bomolie. J det Brunsvigske blander man Feedt og Roe=Olie sammen, og bruger det i Steden for Smør. Paa nogle Steder i det Magdeburgiske og Halberstædtiske, hvor der ikke findes Overflødighed at Græsning, bliver denne Olie, som her skal blive anviist, meget ofte brugt til Mad. Man recommenderer her altsaa ikke noget, som jo allerede ved mange Folkes Forsøhar fundet bifald. Hør=Urt-Olie bliver udpresset af Frøet paa samme Maade, som Lin=Olie, hvoraf Bønderne i Landet der Mark flittig pleyer at betiene sig til Brød, og den gjemmes ligesaadant til Brug, efterat den er udpresset. Urten, som giver Frøet til denne Olie, kaldes Hør=Urt, paa Tydsk Leindotter, Flachsvotter, Butter= eller Botter=Saat, saa og Kirse. Mange Landmænd kiender den, da den voxer i stor Mængde iblant Hørren. Urtekiendere kalder den Linaria, Myagrum fattrum, Myagrion, Linum falsum, Pleudolinum, Sesamum falsum. Den voxer hist og her vildt. Stengelen skyder sig en til halvanden Alen i Veyret, er rund, sterk, og deler sig oven i udi mange Sidegrene. Bladene ere brede bag til, og foran spidse og langagtige. Den blomstrer paa samme Tid som Hørren, og vel ogsaa noget før i Junii og Julii Maaneder, og bærer smaa gule Blomster med fire Blade. Derefter setter sig en breed Bælge eller Huus, der seer næsten ud, som en omvendt Pære. J denne Vælge findes et lidet aflangt rundt Frøe, som er af en lysegnuFarve, og har en sød og behagelig Smag. Den har megen Olie ved sig, og bliver derover ogsaa holdt for meget nærende. Herved kand denne Plante noksom kiendes og adskilles fra andre, saa at man ikke saa lettelig herudi kand tage Feyl, i sær da den desuden allerede er mange bekiendt J det Magdeburgiske og Halberstædeiste finder man mange smaa Agre, som ere besaaede med denne Urt, og den udfordrer samme Jord=Art, som Hørren. Den udpressede Olie, som smager meget lislig og behagelig, bruges af Landmændene, i det de koger deres Mad dermed, ligesom vi med Smør. Det skulde altsaa ikke være utienligt for de Egne, som Naturen har forsynet med saa faa Græssmarker, at man der ikke kand holde mange Kiør til at faae Smør af, ifald man lagde meere Vind paa at dyrke denne Urt saaede samme, og detiente sig af dens angeneme Olie i Steden for Smør. Men i Særdeleshed maae den ogsaa recommenderes gode Huusholdere, som derved kunde raade Bod paa den Fortredelighed der yttrer sig hos deres TyunDe faaer derved et Feedt, som er meget beqvemt at bruge til deres Mad, hvilket de kand have med mindre Bekostning end Smør, og som er meget velsmagende, og er befundet meget sundt for de Personer, som spiser det. De kand da tillave et Slags Retter paa adskillige Maader, naar de koger dem engang med denne Olie, og en anden gang med Feedt eller Smør. Den er ogsaa meget sund for Legemet, i det Lemmerne bliver smidige deraf, saa at de ere saa meget desto beqvemmere til Arbeyde og Bevægelse. Det skulde og være meget fordeelagtigt, at indføre sammes Brug ved nogle Leyligheder i Steden for Smør, som den i saa mange Aar vedvarende Qvægsyge formodentlig paa nogle Steder har gjort meget dyrt. Det vil hos de fleste ikke være andet, end blot forudfattede Meninger, ifald de vægrer sig ved at bruge denne saa behagelige Olie. Præmier.