Viborger Samler, 1792-09-10
Fr. DEN Kongelige privilegerede. VIBORHER SAMLER No. 37. TVENDE AARGANG. Mandagen den 10de September. Fortsættelsen af No. 36. næst ved denne Flaske stod en anden med Paaskrift: for alt, hvormed jeg saaledes haabede at bringe ham til at tie: Jeg sagde ham, han skulle tage en Dosis ind deraf for Brød Misundelse; men han betydede mig, et dette Medicament var intet andet end det foregaaende, og at dette blot blev prepareret efter Alchymien, men det forrige efter den almindelige Chymie, han nævnede mig en vis Guldmager, som ved denne Vei havde fundet det og givet det dette nye Navn, men forsikrede mig tillige, at den gode Mand desuagtet var bragt til Bettelstaven, fordi han ved dette Navn havde opvakt Mistanke hos Folk, som om han behøvede kun Penge; jeg indvendte derimod, at denne Mistanke alligevel ikke ville blive kastet paa nogen, som averterede et Universal-Medicament i Tidenderne, da en hver troehiertig kiøbte dem; men han svarede, at man umuelig kunde kiøbe dem af anden Aarsag, end for at give en arm Diævel, som var bragt til denne Yderlighed og havde ruineret sig selv, en Almisse; thi saa længe Verden stod, havde enhver erfaret, at dette Medicament havde været brugelig til intet. For ikke længere at disputere, bragte jeg noget andet paa Bane og spurgte ham, om han ikke havde de Viises Steen. Han syntes aldrig at have hørt dette Ord; men da jeg forklarede ham det, sagde han, at han holdte ikke saadanne Vare, og at hans Omstændigheder, Gud skee lov, ikke vare saa slette; derimod gjorde han meget Væsen af en besynderlig liden Kiste, hvorudi han foregav sig at have en Samling af Lægemidler, som ikke vare at betale med Penge. Da jeg besaae det, var det intet andet, end adskillige Sorter af Medicamenter mod Lasterne, der vare trykte Blade derhos, som forklarede Brugs maaden og tillige indeholdt Attester fra de Patienter, som havde brugt dem: Middelet mod Vellyst, hvis Virkning de fleeste Stemmer ved deres Vidnesbyrd bekræftede, var intet andet end en Essentz, hvoraf hver Dosis gjorde hver Menneske 10 Aar ældere, hos mange havde allerede den fierde Dosis, hos mange den slette, ja vel først den ottende Dosis cureret Sygdommen. Der var en Latverge med Vellyst derved, som gjorde Vapeurs og Melancholie og som skulle virke ligesom Moraler; men der vare ikkun faa Personer, som havde underskrevet det, og endog disse kaldte Middelet i deres Attest et Skin=Middel. Elixren mod Gierrighed var, iblant tolv andre Medicamenter mod samme Last approberet af de fleeste Vidner: det var et Vellyst opvækkende Middel, som giorde dem forliebte, hvorved nogle vare blevne bragte saavidt, at de i en kort Tid havde forødt igien alt hvad de tilforn havde sammenskrabt, en ynkelig Ting var derunder, som skulle giøre Medlidende; men der var kun en eeneste afdanket Soldat, der havde underskrevet den: han havde sammensparet nogle faae Penge i sin Krigstieneste, og hos ham virkede Middelet lykkelig viis saaledes, at han gav endeel deraf til en af hans gamle Kammerater, som betlede: det maae være meget bløde Naturer, hver dette Middel skal slaae an, og istæden for at slaae igiennem, havde vel 20 andre, som havde forsøgt det, underskrevet: det blev siddende. (Mere følger.)