Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-03-20
Folkestemningen i Tydskland. Oplysning er den største Velgierning, som kan forundes Menneskene, fordi Fornuften er Menneskenaturens største Fortrin og Guddommens bedste Gave; at oplyse Mennskene vil sige: at opklare deres Fornuft om de nødvendigste og vigtigste Sandheder. Naar denne Sætning maae antages at være uomtvivlelig, saa maatte synes at følge deraf, at en ubetinget Skrivefrihed maatte være een af de største Velgierninger, som kan bevises et Folk; thi naar alle gode og nyttige Kundskaber ikke kunne frit blive meddeelte, alt skadeligt og lastværdigt ikke kan blive opdaget, naar det som en Stats Jndsaanere skulle underrettes om skal beroe paa enkelte Menneskers eller en vis Stands Godtbefindende og Jnteresse, hvorledes skulle da hine erholde denne sande for et heelt Folk saa gavnlige Oplysning. - Denne Sætning var vist ogsaa fuldkommen rigtig, naar man allene kunde antage, at kun de indsigtsfulde og retskafne Mennesker, vilde tale til Folket igiennem Pressen. Men naar nu Erfaringen lærer bestandigt det Modsatte; naar man seer Mennesker uden al Erfaring og Kundskab at opkaste sig til Folkets Lærere, at vildlede det med umodne og falske Jdeer; at slette Mennesker opfylde deres Skrifter med Løgne og ondskabsfulde beskyldninger, saaledes som de Franske Journalister, at Folk som ville giøre Opsigt og skaffe sig et Navn og et Partie, eller som have andre egennyttige Hensigter, forvirre Hovederne paa Almuen med uudførlige Planer, men som smigre dens Tilbøieligheder, saaledes som en Hunt, en Carlisle og en Cobbet i England og St. Simonianerne i Frankerige, hvorved hine blive utilfredse med deres hele Stilling i Livet, naar man seer de offentlige Blade opfyldte af uanstændige Kævlerier og ondskabsfulde Angreb, som forbittre og fordærve Gemytterne, og at de fleste Skrifter, som blive læste bestaae af fordærvelige Romaner, fulde af usædelige og slibrige Skildringer eller af phantastiske Udmalinger, som undergrave Moraliteten og bringe Sindet i Uorden; bliver da den ubetingede Skrivefrihed et Gode, og maatte ikke hellere Forældre ofte ønske at deres Børn aldrig havde lært at læse; thi hvo kan ønske at de idelig skulle komme i slet Selskab? – Man siger vel at ved en uindskrænket Skrivefrihed vil Sandheden og det Gode efterhaanden seire. Vel sandt; men langsomt og sildigt og for den Enkelte og for det Hele efter mange smertelige og dyrkiøbte Erfaringer. Skal Skrivefriheden derfor blive et sandt Gode, saa maae først Midlerne i Forveien udtænkes til at forhindre dens skadelige Følger; hvilke man tydeligt sporer saavel i Danmark f. Ex. ved vore religiøse og litteraire Stridigheder og i den hele Personalitets Litteratur, som i saamange Lande ved den politiske. En saadan Betragtning som den forestaaende, vil i vore Dage blive anseet for et Beviis paa Obscurantisme og som et Slags Kietterie, især i Tydskland hvor en vis Forrykthed i Tænkemaaden, synes at udbrede sig i mange Egne. Jsær vilde det ikke blive raadeligt at komme frem med en saadan Yttring i Storhertugdømmet Baden, hvorden uindskrænkede Trykkefrihed er bleven giort til en Statslov, og man den 1ste Marts har celebreret i hele Landet dens Jndførelse med en almindelig Folkejubel. Saaledes har man i Staden Pfortzheim den 29de Februar om Natten Kl. 12 bragt Censuren til Graven under Sørgemusik, og efter Kl. 12 ved en Glædesmusik forkyndet Trykkefrihedens Opstandelse, og tillige antændt et stort Glædesblus paa et Bierg i Egnen derved. - J Staden Freiburg vare Gaderne den 29de Februar ligetil Midnat fulde af Mennesker, som raabte Vivat, sang patriotiske Sange og afskode Gevære som det kunde have været Nytaarsaften. Efter Klokken 12 trak Borgere og Studenter igiennem Gaderne med Fakler, og bragte de Deputerede Welcker, Rotteck og Duttlinger Serenader og Hurraraab. Om Middagen derpaa blev holdet et patriotisk Banket. og talrige Skaaler bleve udbragte for Constitutionen. Naturen allene sympathiserede ikke med denne Enthusiasme; thi paa Slotsbierget, som ligger nær ved Staden, blev antændt et Baal; men der indtraf en tyk Taage og Lyset kunde ikke trænge igiennem den. Det siger intet, bemærker man, det frie Ord vil lyse klart og adsprede Taagen, og man betragter i Baden den fuldkomne Trykkefrihed som en nye Epoche for den sande borgerlige Friehed for Baden, og som man haaber der for hele Tydskland.