Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-07-18
Oversigt. af Dagens udenlandske Nyeheder. Staternes Legemer har deres Sygelighed og Usund heder ligesaavel som Menneskenes; i disse bestaae de, som oftest, i Uordener og Giæringer, som finde Sted i deres flydende Deele, i hine, i den Misfornøielse, som hersker iblandt deres Medlemmer og den Modstand, som de yttre mod Statens Regiering og dens Love; en passende Sammenligning har derfor ogsaa givet disse indvortes Bevægelser i Staterne Navnet af Gjæringer. Den almindelige Fred søger at give de europæiske Statslegemer deres Sundhed tilbage, men det sygelige indvortes Stof, som giærer i deres indvortes Dele, er endnu langt fra ikke borttaget. – J England synes Freden at forøge Folkets Misfornøielse, istedet for at hæve den; man begynder levende at føle Forskiellen paa at beseile Havet allene og at beseile det i Fælledskab med alle de øvrige Jordens Folkeslægter. Handels=Speculationerne mislykkes, fordi man i saamange andre Lande ogsaa giør Forsøg paa dem, et stort Handelshuus i London giør Fallit efter det andet, saaledes har nyeligen Huset Bruce og Compagnie gjort en Fallit paa 500000 Pund Sterling. Til Beviis paa hvor overordentligt Handelen taber sig i England anfører man fra London den ganske uhørte Omstændighed, at det mødte for nogle Uger siden, at det indtraf en Dag, at ikke et eneste Skib blev klareret paa Told huset hverken til Jnd- eller Udgang. – Et nyt Beviis paa Næringsløshed i dette rige Land, som vist for en stor Deel kommer af, at saamange Krigsfolk har faaet deres Afskeed, er, at omtrent 40 Steenkulsgravere, som i Beloton Moor havde faaet deres Afskeed af Mangel paa Arbeide, fattede den besynderlige Beslutning at tillæsse 3 Vogne, selv trække dem til London og at overlevere Prinds=Regenten et Bønskrift om at forskaffe dem Arbeide; paa deres Kulvogne havde de opstillet et Stykke Papir, hvorpaa der stod at læse: det er bedre at arbeide end at tigge. Da Regieringen dog vilde forebygge et saadant Optog, saa bleve Politiebetientere sendte ud imod dem, som bød dem at vende tilbage til deres Hiem; man betalte dem deres Kul og gav dem nogle Penge til Reisen. – Da det engelske Parlaments Møder ere udsatte, saa er Kampen imellem Oppositions og Ministerial Parthiet for en Tid ophørt. Man meener for vist, at Lord Castlereagh vil, inden Parlamentet aabnes igien, træde ind i Overhuset, da han ikke skal besidde de Talegaver, som udkræves for at kunde udholde Kampen med Oppositionens nærværende Ordførere, man bebreider ham endog at han ikke har en reen engelsk Udtale, men at han udtrykker sig i en irlandsk Accent, som ofte giør ham uforstaaelig. – J sine fraliggende Besiddelser er Storbrittannien ikke frie for Uroligheder. Saaledes har Gouverneuren paa de joniske Øer, General Maitland seet sig nødt til ved en Proclamation af 29 Mai at opløse Senatet paa Corfu, fordi samme i Følge Constitutionen af 1803 vedblev at ansee sig som en repræsentativ Regiering for alle joniske Stater; der skal forfattes en almindelig Constitution for alle de joniske Øer, og saalænge indtil den bliver færdig, skal hver Øe for sig regieres af den Administration, som Hans Brittiske Majestæt har indsat. Men det er egentlig i Ostindien at den engelske Diplomatik maae vise sig i al sin Kraft og Klogskab; her besidde Englænderne en Magt, som opvækker alle andre indiske Staters Jversyge, og som udfordrer en ligesaa vedholdende militærisk Holdning, som fortsatte politiske Kunstgreb for at beskierme. J Følge nyligen bekiendtgjorte authentiske Documenter, som bleve forelagte Parlamentet i 1814, veed man at Folkemængden i den ostindiske Besiddelser udgiør over 40 Millioner, hvoribland over 45000 Eurovære; at 201, 477 Personer ere ansatte i Compagniets Tieneste, nemlig i Civilsaget 15564 Personer, hvoraf 3202 Europæere og i Krigsfaget 160000 Mand, hvoraf 20000 Europæere og 140000 Jndfødte og 25000 indiske og europæiske Matroser.