Aalborg Stiftstidende, 1833-01-26
Forslaget og Skatten paa Obligationseierne finder megen bifald og der skrives endeel for denne Sag, at den maatte realiseres. De tvende Forfatteren gjorte Spørgsmaal: 1) Om Kongl. Obligationer ikke vil tabe i deres Værdie o. s.v., og 2) Om Capitalister ikke ville sætte deres Midler i fremmede Banker, og Pengemangel i Handel og Vandel vilde opstaae, - besvarer Forfatteren : 1) Nei, netop det Modsatte vil indtræffe, thi den der betaler sin Gjeld formerer sit Bo, og det er vist, at den Mand, der betaler Afdrag paa sin Gjeld, lettere erholder Credit, end den, der forbliver gjeldbunden eller forøger Gjelden, saa maa dette ogsaa gielde om Financerne. Bleve derfor de uopsigelige Obligalitioner, der nu kun ere at ansee som en Handelsartikel, og derfor stige og falde i Prisen, efterhaanden, af det foreslaaede Fond, indkjøbte, og Eierne saaledes, foruden fulde Renter, kunde i Tiden vente at erholde deres paalydende Sum, vilde de tilbageblevne, i Stedet for at denne Priis nu varierer imellem 80 og 90 pCt., sikkert stige til alpari, ligesaavel som National- og Brandcasseobligationerne. 2) Dette lader sig ikke befrygte, thi den Rigmand, der vilde anbringe sine Capitaler paa fremmede Steder, maatte nødvendigviis paa Stedet have en Commissionair, der kunde hæve og tilsende ham Renterne; men dennes Sallair, Porto for Breve og Renters Tilsendelse vilde aarligen løbe op til en Sum, der langt vilde overstige den foreslaaede Rente=Afgivt. Desuden ler det mere end troligt, at Enhver, der eier en Capital, hellere vil anbringe den i sit eget Land, naar dette kan skee med Sikkerhed, end betro den til Udlændinge, især i en saa bevæget Tid, som nærværende. Men sæt endog, at En eller Anden vilde anbringe sin Capital i Udlandet, saa vilde dette aldeles ikke have Jndflydelse paa den circulerende Pengemasse; thi Den, der speculerer i Fonds, udlaaner ikke sine Penge til Handel eller andet Næringsbrug. Overalt ere de hyppige Klager over Pengemangel nok ikke saa aldeles grundede; thi at Nationalbanken og Brandcassen aarligen indfrier en betydelig Deel af deres Obligationer, og Adresseavisen næsten dagligen tilbyder Penge til Laans, synes dog at vise at her ere Penge; men Tillid til Laaneren og, betryggende Sikkerhed for Laangiveren, er det, der som oftest mangler. Den nordamericanske Stat - siger Forfatteren - har ved Udgangen af f. A. afbetalt dens hele Statsgield, forsaavidt den var betalbar, hvorved aarligen bespares 6 Mill. Dollars, som kunne anvendes til Formindskelse i Borgernes Skatter og Afgifter. Hvo vil ikke ønske Sligt for Danmark, som kunde skee uden at nogen trykkedes. Naar en Pensionist, der har en Rang, hvorfor han aarligen betaler 18 Rbd., nyder 200 Rbd., og deraf svarer 8 Rbd., og i altsaa yder aarligen til Staten 28 Rbd., saa synes det vist ikke ubilligt, om en Capitalist paa 40000 Rbd. aarligen gav til Staten 32 Rbd. Forf. slutter: Vist nok er det, at vor ædle Konge ømmer sig ved ethvert Paabud, han nødes til at paalægge sine Undersaatter, endskjøndt disse ikke mindre, end Hollænderne i vore Dage, ville være redebonne til ethvert Offer, naar det gielder Konge og Fødeland; men her fordres intet Offer, her forlanges kun, at den Formuende, som selv for det Meste ikke er skatteydende, giver en liden Deel af det, han nyder af Staten eller dens skatter, dende Borgere, til disses Gavn og Nytte. Jeg er derfor sikker paa, at enhver rettænkende og med Fædrenelandet vel menende Mand vil istemme min Bøn: Gode Konge! giv os dette Paabud, thi det er til Dit Lands, til Dine Dig elskende Undersaatters Bedste,