Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-11-10
Af Englænderen Macfarlanes Værk og Constantinopel, som udkom i Aaret 1828, vil snart udkomme en nye Udgave, som skal erholde en Forøgelse af flere vigtige private Meddeelelser om denne Hovedstads nærværende Tilstand. Forfatteren er af den Mening, at Sultanens Kamp er ikke forbi; men at han kommer til at udholde en nye med de Ulemas (Lovkyndige), som næsten ere farligere Fiender end Janitscharerne, da de ligesom Munkene i Spanien ere i Besiddelse af den største Deel af Grundeiendommene i Tyrkiet. Man tolte allerede i Constantinopel om, at der existerer i Jconium en Familie, nemlig Overpræstens derMolla Hunkeir, som skal besidde en ligesaa gyldig Ret til at giøre Fordring paa den Ottomanniske Throne, som det nu regierende Dynastie og kunde i Nødsfald træde i dens Sted; thi man troer, at denne Familie descenderer fra Sultan Osmann, denne Dynasties Stammefader. - Bladet Sootsman siger, at om endog Tyrkiets Omdannelse er ikke dennegang bleven iværksat, saa vil der dog blive giort Forsøg derpaa et Par Aar sildigere og sandsynligen da under langt ugunstigere Symptomer. Keiser Nicolaus, der som en ung Mand besteeg Thronen for kort Tid siden, maae vist nok være langt mere tilbøielig til nu at gaae moderat tilværk, og give Slip paa det, som var en Yndlingsplan foralle hans Forgiængere, end det vil blive Tilfældet efter en 1520 Aars hæderfuld Regiering; og man vil neppe kunne forvente, at de Europæiske Magter ville til den Tid blive enigere og bedre istand til at handle med Eftertryk end nu. En Overeenskomst om at oprette et nyt christeligt Rige i Tyrkiet vilde ikke have noget tilfælles med Polens Deling; det vilde derimod være en Forening om at befordre mange Millioner Menneskers Lykke og at forhindre at dets Provinser ikke skulde falde i Ruslands og nogle andre Staters Hænder, som ellers nødvendigt vil skee. Jmedens det vestlige Europas Politiker endnu tale om det svage Ottomanniske Riges Opretholdelse, ere vel underrettede Tyrker overbeviiste om dets uforhinderlige Undergang og nær forestaaende Kuldkastelse. Sir John Malcolm anfører i sin nyelig udkomne Beskrivelse over Persien Gouverneuren i Bassora Abdullah Agas, Ord derom, en Mand, som efter hans Fortælling besidder en overordentlig Forstand. Da det kom paa Tale om Tyrkiet sagde han at han ikke kunde giøre sig nogen Forestilling om, at Tyrkiet kunde være istand til at modstaae endog det mindste Angreb, og han meente, at om man endog lod det i Roe, saa maatte det opløse sig af sig selv. Jeg er en Tyrk, sagde han, og kiender mine Landsmænd ret godt. Jngen besidder Fædrenelandskierlighed fra Sultanen og til den ringeste Bonde, og den Religionsiner, som saa længe var det eneste Baand der kunde holde denne slet ordnede Stat sammen, aftager Dag for Dag. Jmedens Vechibiterne drage Arabiens og Syriens Jndvaanere til sig, blive Jndvaanerne i det Europæiske Tyrkie stedse lunknere i deres Religiøsitet og derfor stedse modnere til at komme under de christelige Nationers Herredømme, som de snart maae blive underkastede. Da Ser Malcolm forestillede ham, at dette forekom ham at være overdrevent, saa svarede han: De vil snart faae at see om jeg har Ret eller ikke, naar en Tyrk seer en Udsigt til at kunne lade sit Skiæg blive graat i Roelighed, saa er han tilfreds, og naar alle tænke saa egistisk, hvorledes skal der da kunne sørges for Statens Sikkerhed.