Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-18
Kiel, den 14de Septbr. Forsamlingen i Nortorff, som ifølge Kongens specielle Ordre var forbudt af Regjeringen paa det strængeste, har dog paa en Maade fundet Sted idag, uagtet det allerede for flere Dage siden var bekjendt, at Kongen endvidere havde befalet, at en betydelig Militairmagt skulde sammentrækkes for at forhindre den. Ogsaa den tilstedeværende Amtmand, Hr. v. Cossel fra Rendsborg, havde den bestemteste Ordre til, at hindre Forsamlingen paa enhver mulig Maade. Kl. 11 om Formiddagen, da allerede en stor Mængde Mennesker var forsamlet i Nortorff, indtraf et Jernbanetog, bestaaende af 3 Locomotiver med 71 Vogne, alle fyldte med Neumünstere, Wandsbeckere, Altonaere a. Toget holdt stille ved Skrænten af en Slags Jordvold, men hvor forbausedes man her, da man nedenfor Skrænten saae opstillet en heel Militairmagt, bestaaende af 700 Md. Jnfanteri og 120 Dragoner, Jnfanteriet roligt staaende med Geværet ved Foden, Cavalleriet flanquerende frem og tilbage. Da Folket strømmede sammen forat see det opstillede Militair, begik en Officier den Uforsigtighed, med 6 Dragoner at ride i Galop indi Folkemassen, saa at det derved let kunde være kommet til ubehagelige Optrin. (Efter en til Aarhuus ankommen tydsk Reisendes Beretning skal Officieren dog have været nødsaget dertil, da Pøbelen var trængt ind paa ham og hans lille Commando, og havde kastet Snaus og Stene paa dem. Tiedemann, den bekjendte Folketaler, begyndte, fra en af Jernbanevognene, at tale til Folket, men han blev forhindret der af Amtmanden, der opfordrede ham til at opløse Forsamlingen, (der ansloges til 6 a 7000 Mennesker), da han ellers havde Ordre til at lade Militairet rykke frem og adsplitte Forsamlingen ved Vaabenmagt. Herved blev Committeen sat i en meget mislig Stilling. Hvis den ikke adlød Ordren, vilde idet mindste Cavalleriet rykke frem, og det vilde være kommet til Blodsudgydelse blandt den aldeles værgeløse Folkemængde. Committeen maatte saaledes give efter for Nødvendigheden, og erklære Forsamlingen opløst. Men dette forvoldte nu den største Exaltation blandt Folkemængden, der, skjøndt med Uret, var meget misfornøiet med Committeens Forhold. Efter Forsamlingens Opløsning talte endnu Adskillige til mindre Afdelinger saa exalterende over flere statsretlige Forhold, at Folket kom i den største Bevægelse. Committeen havde besluttet, at oplæse en meget energisk Adresse til den slesvigske Stænderforsamling, og uddele 2000 trykte Exemplarer deraf iblandt Folket. Alt dette var nu bleven forstyrret. Da besluttedes der, at gaae med et Extratog til Neumünster, og her aftale det Fornødne. Men ogsaa her optraadte Amtmanden, Kammerherre Heintze, og forbød at afholde Forsamlingen. Han havde ventet sagde han – at dette vilde skee, men han havde Ordre til, at hvis man ikke vilde adlyde ham med det Gode, da ligeledes at hidkalde Militair til Neumünster, dog han haabede, ved Fornuftgrunde lettere at beseire sine kjære Landsmænd, end ved Vaabenmagt. Han maatte derfor bede Forsamlingen om, at berolige sig, og at adsprede sig. Som kgl. Embedsmand kunde og torde han ikke handle anderledes, endskjøndt der ogsaa flød tydsk Blod i hans Aarer. En Hædersmand maa adlyde Loven sagde han – ogsaa han deelte sine Landsmænds Smerte, hver Blodsdraabe i ham var tydske (Dette besvaredes af Folkemængden med en stormende Applaus). Hr. Heintzes Veltalenhed seirede, og nu indtraadte en Krisis. Da prøvedes endnu det sidste Middel, idet Tiedemann foreslog, at naar idet ringeste 500 Mand vilde følge med ham, saa vilde han strax begive sig lige til Pløens Slot, for at gjøre Kongen bekjendt med Folkets Stemning. Men ogsaa dette kuldkastedes ved den Efterretning, at Kongen befandt sig ikke i Pløen, men paa Panker, hos sin Svoger, Landgreven af Hessen. Folkemassen, mismodig og utilfreds, adspredte sig nu i mindre Hobe, for hvilke der hist og her blev holdt Taler, som ei kunde forhindres. Stor Opsigt gjorde især en høitbegavet ung Westphaler ved sin kraftfulde indholdsrige Tale. – – J Aften er Bevægelsen her i Byen atter meget stor. Talrige Menneskemasser mylre syngende og larmende gjennem Gaderne. Vagten er meget stærkt besat, og Stadens Hovedgader ere afspærrede af Soldater. Grev Reventlau af Preetz er reist til Pløen, for i hele Ridderskabets Navn at forlange Audients hos Kongen.