Jyske Efterretninger, 1794-11-10
Da Laugenes Uvæsen allene har sin Oprindelse fra de gamle tydske Feidesæders Uvæsen, er opkommet paa en Tiid, hvori alt var Status in slat, og dengang tilveiebragte den eneste muelige lovlige Orden, da der ganske minglede borgerlig Orden; og da fredelige til Jndustriestemstræbende Kiøbstedsindvaanere maatte samle sig i et Corps, for ved et Enighedsløfte at virke imod den her stende Oplysning; da endvidere det, Uordens Aanden ) Dette Stykke er skrevet til Udgiveren af Minerva; og findes anført i Minerva for September Maaned, d. A. i Aalborg. gjorde nødvendigt, af den modsatte Aand i bedre Tider, af Vildfarelse sauctioneret i Tydskland, og Laugsartikler og Laugsbrødre defra, liig en stor Orden eller en meget politisk Sekt, ere udbredte over næsten heele Europa, vilde det være meget at ønske, der paa Rigsdagen i Regensburg maatte blive gjort en Ende paa et Uvæsen, hvis Følger stedse blive meere og meere betænkelige. Vi have i Breslau seet, hvorvidt Laugsindretninger kunne drive Anarchiet. Een eneste Skræder var der Skyld i at, som en af Jndvaanerne udtrykkede sig, den gandske Stad var i Fare for, i Ordets egentligste Forstand at blive Sansculot, og, hvad der endnu var det sørgeligste, den preusiske Besætning med al sin Anseelse matte give efter, hvis man ikke vilde foranledige de skrækkeligste Følger. Nu synes det vel, da der eengang er kommen Laugs e tikler ind i den positive Lovgivning, saare vanskeligt, at ophæve dem, uden at giøre sig skyldig i Uretfærdighed, og uden paa en farlig Maade at opbringe den Mængde til Laugene hørende Mennesker; men begge Deele synes ikkun saa. Lægger man til Grund, hvilket ikke lader sig nægte, 1) At i den positive Lovgivning Jntet kan blive retmæssigt, som strider imod Naturrettens Moralprincip. 2) at de gode og fornuftige Laugsbrødre lide mere ved Laugindskrænkningerne, end de vinde; og 3) at man, naar man iværksætter noget almindeligt Gode, kan giøre sikker Regning paa Mængdens bifald; saa falde hine Betænkeligheder aldeles bort. Om Laugenes Skadelighed og den i Sandhed himmelraabende Uretfærdighed, blot derfor at betage en Trængende det eneste Middel, paa en ærlig Maade at opholde Livet for sig og sine, fordi han ikke er indskreven i Lauget, er der af berømte Mænd blevet sagt saameget grundigt, og Fordelene af Næringsveienes Frihed saa klarligen lagt for Dagen, at det vilde være formasteligt af mig, endnu at ville opkaste mig til Lærer i Sandheder, som nesten ere blevne hver Mands Eiendom. Kun tillade man mig, at fremsætte nogle Tanker, for at vise, hvorledes jeg troer, der bedste kan arbeides imod Laugforbindelserne eller Haandværksklubbene. Alt pludseligt kan blive farligt, i hvorvel det ikke altid er det, som Laugenes Ophævelse i Frankrige got giør, der, saa vidt jeg veed, ingen slemme Følger har havt. Jkke desmindre er det sikkrere at faae det Onde afskaffet ved at fremme det Gode, end at ville frembringe det Godes Opkomst ved at afskaffe det Onde. Jeg raader derfor ikke til Laugenes Ophævelse, men til Jndførelse af Næringsveie. Samme kan skee gandske uformærket, efter Klopstocks Udsagn: Man siger ei, hvad man vil giøre, man giør det. Ved at følge denne Regel, kan man bringe det saavidt, at enhver følen Nytten af de frie Næringsveie, og at denne viser sig almindelig, før man endnu drømmer om Jdeen til Lau genes Ophærelse. Naar laugsmæssige Mestre kunne finde ulangsmæssige Svenne og Drenge nok, naar langsmæssige Svende kunne arbeide for ulangsmæsige Mestere, og selv blive ulaugsmæssige Mestere, naar Staten, skiller Laugene af med den Byrde at forsørge syge og forarmede Haandværksfolk, der ikke ere i Stand til at arbeide, saa vil enhver snart finde, at fri Haandtering er langt beqvemmere, end langsmæssig. For at udføre dette, kan man gaae Skridt for Skridt, hvortil der overalt tilbyder sig local Leilighed.