Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-10-23
Oversigt. af Dagens udenlandske Nyheder. (Fortsat Naar man erfarer at Engelland afsender alle sine Negerregimenter fra Vestindien til Gibraltar, Maltha og Corfu og lader dem afløse i Colonierne af europæiske Regimenter, saa viser det sig tydeligt, at Oprørs=Aanden imellem Negerslaverne paa disse Øer bliver, siden et Negerrige er oprettet paa Den Domingo, stedse meere farlig. – Og naar man hører fra London, at den hidtilværende Lord Major, Hr. Wood, som er en erklæret Demokrat, og Modstander af Ministeriet, er, efter megen Cabale og Anstrængelse, af det democratiske Parthie udnævnt paa nye til Lord Major for det følgende Aar, saa sees deraf, hvormeget Oppositionsaanden udvikler sig i dette Rige, denne faaer megen Næring i den nærværende Trang og Nød som finder Sted i denne glimrende Stat; og som formeres for nærværende Tid betydeligen ved to Omstændigheder, ved det stedse videre drevne Maskinvæsen, som giør saamange Mennesker brødløse, og hvormed den hele Fabricantelasse ligger i en uophørlig Kamp; men som Regieringen ikke tør modsætte sig, naar England skal beholde Overvægten over andre Landes Konstflid, hvilken stedse er i Tilvært og arbeider sig mere frem; og for det andet ved dette Aars Misvært, som synes at være total og skrækkelig; især dersom det er sandt, hvad der skrives fra London under 9de October, at i Skotland staaer endnu al Sæden paa Marken, og at knap noget Menneske vil røre ved det Korn, som er høstet i England, da det er saa løst og saa vaadt, at det næsten ikke duer til Meel, saameget er vist, at Kornpriserne stige dagligen, og at man troer med Vished, at den frie Jndførsel af Hvede vil blive tilladt med næste Maaneds Begyndelse; en saadan usædvanlig Dyrhed vil endnu blive mere trykkende for de brødløse Fabrikantere og for de talrige Beboere i de store Stæder. Hvormegen Nød der hersker i dette Land, uagtet al den Rigdom som det unægtelig besidder, sees bedst af de mange engelske Familiers Udvandring til Frankerige, fordi de der lettere kunne leve af deres Penge, og for at undgaae de høie Skatter i deres eget Land; men hvorved og saa Byrden bliver større paa de tilbageblevne, og hvorved allene i London 8000 Tienere bleve brødløse; man kan sige, heder det i et Brev fra Paris, at London nu er i denne Stad, paa alle Gader og offentlige Spadseergange seer man Englændere vrimle til Hest og til Fods. Fruentimmerne klæde sig ganske anderledes end de Franske; de leve meget bekonomiske og kunne ogsaa giøre det; thi hvor dyrt det endog nu er i Paris, saa er der dog en halv gang saa let som i London. Det er underholdende at høre disse Englændere, som ere deres Fødeland med Liv og Siæl hengivne, tale med hinanden om (hvilket er den daglige Gienstand for deres Discours) hvorledes England skal til næste Aar komme ud af det med sit Pengevæsen; da den engelske funderte offentlige Gield var den 1ste August d. A. 788 Mill. Pd. Sterling eller 4928 Mill. Rbdlr. rede. Sølv, dog er ved den synkende Fond afdraget paa et halvt Aar 10 1/2 Mill. Pd. Sterl., thi Gielden var den 1ste Februar 1816 over 798 Mill. Pd. Sterl., men man skal erindre, at Talen er her blot om den funderte Gield, eller den hvorpaa der er udstædet Statspapirer (Stocks) hvor stort et Defecit der er i Aar, andets Jndkomster er et andet Spørgsmaal. Da foratterne ere saa overmaade høie, og der i England er næsten Skat paa alting, saa kan derikke vel tænkes paa at paalægge flere Skatter. Der gives altsaa kun tre Udveie for Ministeriet til at dække Udgifterne for 1817, enten at giøre et nyt Laan; men som baade forøger Gielden og tillige er vanskeligt at faae gjort i Fredstider, da enhver kan bruge sine Capitaler bedre selv; eller ved at giøre et Jndgreb i den synkende Fond, som efter Pitts Udregning skulde afbetale Gielden i 1833, men hvilken Termin er bleven siden udsat til 1845, men et saadant Jndgreb vilde kun forsinke Gieldens Afbetaling; eller ved at nedsætte Renterne af Statsgielden; men som igien vilde svække den offentlige Credit. Man troer, at naar denne vigtige Sag bliver forhandlet i Parlamentet, saa vil Oppositionen foreslaae denne sidste Udvei, da saa Capitalisterne ogsaa komme til at bidrage til de offentlige Byrder. Ved denne vanskelige Stilling hvorved Staten befinder sig i, udbreder sig stedse mere en bekonomisk Oppositions=Aand blandt det engelske Folk, man raaber overalt paa Reduction af Armeen, Besparelse i den offentlige Bestyrelse og Ophævelsen af Sinecurer (eller af de mange Gager uden Embedspligter) men derved taber igien Ministeriet sin Jndflydelse, og Regieringsroret kunde let slippe det ud af Hænderne. Denne Tænkemaade yttrede sig især i Forsamlingen af de valgberettigede Borgere i Vestminster i London den 11te Septbr. hvor 10000 Personer vare tilstæde, og hvor man besluttede at indgive en Bønskrift til Prinds-Regenten angaaende den offentlige Nød, og at opmuntre alle Stæder og Landsbyer i Kongeriget til at gjøre det samme. Englands nærværende Krisis kommer af tre Aarsager: at den ved Krigen har styrtet sig i en umaadelig National-Gield, hvorved det er vanskeligt at holde Statens Credit opret, og som foraarsager trykkende Skatter paa Folket til Renternes Betaling; at det har faaet en for stor og derved roelig og farlig Folkemængde i sine Stæder; og at den har drevet sin Fabrikflid ud over Landets naturlige Kræfter. Englands, ikke Statens Pengevæsen, er endnu godt, da det, saalænge det ikke er nødt til at aabne den frie Kornindførsel, kiøber kan udt af Udlandet, og trækker ved sine Forsendelser afdste og vestindiske Producter til Fastlandet store pengere misser ind i Landet. Men alting beroer i England paa Handelen og dens Gang er meget ustadig og foranderlig, Bonaparte tilføiede den en dødelig Streg, da han overbeviiste de større Stater om, at de med Fordeel kunde give slip paa Handelen, med England, og kappes med den i Nationalindustrien. Amerikanerne gaae Englænderne overmaade meget i Veien, da deres Afgifter ere mindre, deres Virksomhed og Tarvelighed saa stor, i de franske Havne fortrænger den amerikanske Skibsfart stedse meere den engelske, derfore er ogsaa Jalousien i England mod Fristaterne overmaade stor, især ved disses Speculation paa at faae et Oplags-Sted i Middelhavet, hvilket man siger, at de øvrige europæiske Magter gjerne see, for at derkan blive nogen Handelsconcurrense med Englænderne, og at Hr. Pinckney og den neapolitanske Regiering derfor begynde at forlige sig. Det er ogsaa blot med Portugal og nogle tydske Lande, at England driver en ganske uindskrænket og frie Handel.