Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-09-09
Naar jeg i Tankerne sammenlignede Kjøbenhavn med Præstøe, saa forekom vor Hovedstad mig som en Maane, hvoraf man kan klippe saadanne Kjøbstædstjerner." Jmidlertid har Byen dog sin Havn, som kunde blive meget god, sin Klub, sit fortræffelige Gjæstgiversted, og - hvad man forgjeves, eller i det mindste med stor Møje, søger i større Kjøbstæder - en Barbeer, og det ovenikjøbet en god Barbeer, hvilket i Kjøbstæderne i Almindelighed hører til Phønixslægten, thi jeg har eengang udholdt en Kjøbstæds-Rage-Tortur, og taler af Erfaring. De vil maaskee stude, min Ven, ved denne pludselige Overgang fra testamentariske Dispositioners Uforkrænkelighed til en Barbeer, Men Deres Forundring vil snart ophøre, naar jeg i mit næste Brev faaer Leilighed til at vise Dem Anledningen dertil. VI. Min Fetter Trim havde, efter hans Kones Tilskyndelse, ikke den Dag, vi afreiste fra Kjøbenhavn, ladet sig rage, uagtet det dog var hans sædvanlige Ragedag. Madam Trim gjorde den Beregning, at hendes Mands frodige Skjæg kunde voxe underveis, i det mindste til en Fjerdedeel, og da hun ønskede, at Fetter skulde være saa glat og peen som mueligt, naar vi kom til Bregntved, Gisselfeld &c., hvor hun haabede at besee alle de Herligheder, vi siden ikke fik at see, meente hun, at det kunde beroe med Skjæggets Aftagelse, indtil vi kom til Kjøge. Dette gav Anledning til vidtløftige og alvorlige Discussioner imellem min Fetter og hans Kone. Uagtet Fetter Trimvar fuldkommen enig med sin Ægtemage om den Sandhed, stik Fingeren i Jorden, og lugt hvad Land du er i, og uagtet han vidste hvor mangen Mand der allerede var gaaet Glip af sin Lykke, fordi han paa en betydningsfuld Dag havde glemt at lade sig rage, saa havde han dog adskillige vægtige Grunde imod hans Kones Begjering. Først meente han, at det man vil gjøre i Morgen, bør man gjøre i Dag, naar det nu eengang skal være gjort, for det andet vidste han, hvilken Opoffrelse af Huud det ofte koster, at lade sig rage i smaa Kjøbstæder, og endeligen for det tredie troede han, at man i vore Dage ikke bør gjøre fast Regning paa nogensomhelst Ting, og følgeligen heller ikke paa at træffe en Barbeer i Kjøge. Men man veed hvorledes det Kiøn, som har udelukkende Privilegium paa at kaldes det smukke, har været, lige fra den Tid af, der kun fandtes een Qvinde paa Jorden, og hvilken Respect endog Adam, der aldrig lod sig rage, maatte have for sin kjere Ægtemage, og hvad han alt maatte beqvemme sig til, for at beholde Huusfred. Mad. Trim var i det Capitel ikke et Haar forskjellig fra Mad. Adam. Hun anvendte sit Kjøns hele Vaabenmagt for at nedtordne sin Mands Grunde. Snart brugte hun de hvasse Diamantpile i hendes cristal klare Øine, snart hendes kjelne Stemmes Sølv toner, snart hendes bløde Haands animalskmagnetiske Tryllekraft til at gjøre sin Hjertelskede saa lens for alle Argumenter, som en Opponent ved en Doctordisputats. Ved vor Ankomst til Kjøge var Klokken allerede 11 1/2 om Natten, og her var altsaa ikke at tænke paa, at faae Audience hos nogen Barbeer mere. Jmidlertid forsikkrede man dog Fetter Trim, at Kjøge havde to Barberere, hvoraf den ene boede i Raadstuekjelderen; men da Byen tæller henved 1400 Jndbyggere, hvoraf i det mindste en Sjettedeel lader sig rage, saa er det let at begribe, at to Knive maatte være, som et Perpetum mobile, i uophørlig Bevægelse, naar Alle tilbørligen og betimeligen skulle tilfredsstilles Man raadte derfor vor Fetter, saa tidligen som mueligt, at indfinde sig hos een af de nævnte Barberer, da de gjerne staae op med Solen, og naar de eengang ere paa Benene, vanskeligen kunne træffes hjemme. Aurora havde derfor neppe aabnet sine purpurfarvede Døre, og Titans hede Vogn var neppe forspændt, førend Fetter Trim i fuld Paaklædning begav sig hen til Barberen. Men at, den ene var ude, den anden ligesaa Man bad ham at komme igjen om et Korteer, han kom eengang - han kom to Gange - han kom tre Gange; men han kom som han gik, og gik som han kom, med et bestandigt voxende Skjæg, uden mindste Udsigt til at blive raget. Det var ikke Skjebnen - ikke Avind, der ellers pleier at drive sit lede Spil med Menneskebørn, som denne Gang kunde gives Skyld for det, der mødte vor Fetter. Tvertimod havde Lykken, eller hvad man vilde kalde det, denne Gang viist sig meget galant, og endog udspundet Muelighedens Guldtraad saa langt, at det blev meget sandsynligt, at Fetter Trim endnu vilde komme til at nyde det Held, at blive raseret i Kjøge, thi det bør anmærkes, at Uhrene i Kjøbstæderne og Uhrene i Kjøbenhavn hidtil gik saa at sige efter gammel Stiil og ny Stiil, saa at Klokken kun var 8 paa Kirkeuhret i Kjøge, da den allerede var 8 1/2 paa vore Kjøbenhavnske Lommeuhre, hvilken Omstændighed gjorde, at vor Vogn, der var bestilt til Kl. 8, endnu ikke var kommen. Men denne Tilgivt af en halv Time, som Lykken, af besynderlig Bevaagenhed for Hr. Trim, syntes at have skjænket ham, rimeligviis for at gjøre det mueligt for ham, endnu i Kjøge at blive barberet, var en Naade, han ikke kunde høste nogen Frugt af. Vognen kom, og han maatte forlade Kjøge ubarberet. Nu var Udsigten til at opnaae en saadan Lykke endnu mørkere. Fra Kjøge til Præstøe - sex stive Miil forsikkrede man os, var det umueligt at blive raget, om man end vilde betale en Ducat; men den trøstende Forsikkring, at man dog i Præstøe kunde blive det, om man saa havde et ottedags gammelt Skjæg, beroligede min Fetter og hans Kone; thi, sagde han, et Uheld, som man dog kan øine en Ende paa, bør man, som Philosoph, taalmodigen bære. Vi kjørte nu over Bregntved, Gisselfeld, Vindbyholdt, og naaede, da Solen allerede begyndte at dale – Præstøe. Fetter Trimsførste Spørgsmaal var, hvor boer Barberen, Barberen, svarede Gaardskarlen halvsmilende : ret som dette Spørgsmaal forekom ham lidt fremmed - vi har her ingen egentlig Barbeer, men henne i Gaden hos Skomagerens kan De blive barberet. Hjertet hoppede i Livet paa vor Fetter af Glæde over de Ord: "kan De blive barberet men, gjort forsigtig ved den Erfaring han havde havt i Kjøge, skyndte han sig strax hen til den titulaire Barbeer og virkelige Skomager. Da han traadte med frygtsomme Ahnelser ind i Værkstedet, kom ham en Kone meget høflig i Møde, og paa Spørgsmaalet, boer ikke Barberen her - thi istedetfor et Bækken var Skildtet en Støvle syntes Konen lidt forlegen, men da han forandrede det til: "kan jeg ikke blive barberet, var Svaret: "saa mæn kan De saa. Ude af sig selv af Glæde, vilde han nu sætte sig ned, og troede sig allerede befriet for en besværlig Byrde, men at, atter her var han ligge nær. Den godmodige Kone forsikkrede, at hendes Mand ikke var hjemme, men om Fetter vilde komme igjen om en halv Time, saa kunde han sikkert træffe ham. Mad. Trim stod uden for, og skulde oppebie Sagens Udfald, og hun blev ganske perpler da hendes Mand kom ud igjen i den samme Tilstand, hun nu havde seet ham paa hele Reisen. Da han var meget vred i Hu, sagde hun med sin sædvanlige Kielenhed - "Taalmodighed, min Engel, overvinder Alt" – men ikke mit Skjæg, svarede Fetter Trim. - Efter en halv Times Forløb indfandt han sig igjen hos Barberen. Manden var nu virkeligen kommet hjem. "Kan jeg ikke blive barberet?" "Jo, De kan min Herre - svarede Manden, i det han satte Brillerne paa og saae paa Skjægget – men i Aften ikke – nu er det for mørkt." Fetter Trim spurgte nu igien: om han da kunde blive det i Morgen tidlig. - Jo saa tidlig som De vil – svarede Manden. Under Frygt og Længsel bortgik Natten, og Solen havde neppe bestraalet Præstøes Gader, førend Fetter Trim stod i Skomagerværkstedet, og nød nu, midt imellem forsaalede og halvforsaalede, bagslækkede og ubagflækkede Støvler, Sko og Tøfler, den Lykke, han i to Dage forgjeves havde attraaet. "Hvad er nu Moralen - vil De maaskee spørge, min Ven, – af denne lange Tale om Barberere og Barberen?" – "Den er meget vigtig. For det første læres deraf, at det man vil gjøre i Morgen, bør man om mueligt gjøre i Dag; og for det andet, at det man selv kan gjøre, skal man stræbe at lære, for ei at blive nødsaget til at trænge til Andre." Jeg kunde udføre denne Undersøgelse endnu langt videre, vise, foruden den anførte Moral, Skjæggets Historie fra Verdens Begyndelse indtil nu, i de forskjellige Lande og hos de forskjellige Folkeslag - i Tyrkiet, Arabien, Rusland, Norge; skildre dets Skjebne hos Muselmændene, som sværge derved, og under stor Straf ikke tør afrage det, saavelsom hos Europæerne, der i de sidste to Hundrede Aar saa ivrigen have forfulgt det; gjennemgaae alle Gradationer af Skjægge, ligge fra dem, der naae Beltestedet, indtil Knævelsbarter og Bakkenbarter, de sidste Bastarder af virkelige Skjægge; undersøge, hvorfor man i Orienten har saa stor Ærefrygt, og i Europa saa stor Afsky for Skjægget, men alt dette vilde, naar det skulde være ret udførligt, og forsynet med de fornødne lærde Hjemmelsteder, blive for vidtløftigt for en Afhandling, og meget mere for et Brev. Jøvrigt maa De ikke betragte denne Discussion om Barberen for noget Ubetydeligt. De veed, at de gamle Romere endog ansaae denne Handling for saa vigtig, at de fjeldent lode sig rage, uden at anstille en Høitidelighed, til Ære for een eller anden Guddom, som Jupiter o. s. v. (Fortsættes.) Endnu et Par Ordom Kornhandel.