Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-12-21
Mens den i Sjælland reent fordømmes, Som Rugens Pestilents, J Aars og Thy den høit berømmes Af mangen Eminents. Ostikker, Brødre, Sværd i Skede, J eders haarde Strid! Paa eders egne Blomsterbede. J øve eders Vid! Ak, paa vor Klodes store Ager Groer mangen giftig Urt Der, skjønt den ei saa syrlig smager, Dog gjør os Livet surt. Hist Klaffer med sin tykke Stamme Groer trygt i Ondskabs Ly Og spreder Gift, lig Jld og Flamme, Heel over Land og By. Her groer den falske Smiger-Sikke J Guldets Purpurglands, Og Herskesyges bedske Vikke Sig snoer i broget Krands. Hist prunke Hovmods Pralebønner Og suge Egens Saft, Som bøiet og udmarvet stønner Ved Tabet af sin Kraft. Her Falskheds Ephen trædsk sig slynger Om Dydens spæde Qvist, op til Uskyld tæt sig klynger Med parasitisk List. Hist voxe fule Skampioner Midt blandt de gyldne Ax, Og Aske med de hvalte Kroner Omspænder væge Tax. Hist segner Uskylds hvide Lilie. Ridt blandt det skumle Krat, Og Rosen paa den sorte Tilie. Tæt ved en Paddehat. Du, som mod Berberissen fegter, Rens først dit eget Bed, Hvor Dydens ædle Skud ei mægter At spire trygt i Fred. Den ældre Verdens Handels Forskjel fra den nyere. Oprindelsen til Handelen taber sig ikke mindre i Alderdommens Mørke, end Staternes Oprindelse. Lader den sig i Almindelighed begribe af Trang og den derved frembragte vexelviis, Ombytning af Produkter, saa bliver der dog flere af de vigtigste Spørgsmaale tilbage, som ingenlunde lade sig historisk bevise. Hvorledes og hvor man først begyndte paa at forandre Ombytning til Handel, i det man gav de ædle Metaller en vis Værd som Maalestok for Priserne; hvorledes denne Indretning udbredte sig mellem Nationerne; og hvilke de første Følger vare for Næringsveiene og Civilisationen; hvorledes og hvor man først prægede disse Metaller til Mynt, og hvorledes denne Opfindelse blev almindeligere – det vide vi enten aldeles ikke, eller dog saa lidet, og saa feilfuldt, at det næsten er saa godt som slet intet. - Saalænge vor Jordklodes tre store Fastlande alene vare bekiendte og som vi indbefatte under Navnet af den gamle Verden, maatte ikke alene Veien, men og Verdenshandelens Jndretning være væsentlig forskjellig fra den, som er den egen i vore Dage. Hine tre store Fastlande vare ikke adskilte ved store Have; de berørte hinanden, enten virkelig eller tildeels, og det Hav, som de indesluttede i deres Midte, det Middellandske, var blot af et indskrænket Omfang. Deraf følger den daværende HandelsHovedcharakteer, hvorved den aldeles adskiller sig fra den nyere; i det Hovedsagen var Landhandelen, Søehandelen kuns Bisag. Ere vi altsaa endog vante til at tænke os som adskillelige Handelens og Skibsfartens Fremskridt, og gjøre dennes Fremskridt til Maalestok for hiins, saa passer denne Maalestok sig aldeles ikke for hine Tider. Var endog Skibsfarten paa Middelhavet og ved nogle Kyster nok saa levende, saa tjente den dog meest til Landhandelens Fortsættelse og Letning, til en Overførsel af Varene. - Stor Søehandel er først opstaaet og bleven muelig ved Amerikas Opdagelse. Jndtil da, i Alderdommens og Middelalderens Aarhundreder, blev Handelens Gang overhoved taget sig stedse lig; hiin Begivenhed alene gjorde Epoke i dens Historie. Den store Hovedvei, som fra Orienten førte til Europa og Asien, kunde i det Enkelte forandre sin Retning ved Krumninger; men i det Hele blev den den samme, saaledes som den stedse blev Hoved veien. Det er og tilladt at betvivle, om nogensinde Seilladsen om Afrika havde kundet udvirke hiin store almindelige Forandring. Skibsfarten til Jndien havde maaskee endnu længe blevet en Kystseillads, saaledes som den virkelig var det i Begyndelsen. - Men Amerikas Opdagelse havde alene maattet forandre Verdenshandelen, om den endog ikke var bleven understøttet af hiin Begivenhed. Til hiin nye Verden førte ingen Vei til Lands, ingen Seillads ved Kysterne, eller fra De til Øe. Enten maatte den hele Opdagelse med dens umaadelige Følger opgives, eller Mennesket maatte vove at trodse Oceanet. Middelhavets Havne stode snart komme, da det vestlige Europas Kystnationer aabnede deres for begge Jndiernes Floder; og Verdenshavet satte sig i Besiddelse af sin oprindelige Rettighed, at være Hovedvei for Verdens Handel.