Aalborg Stiftstidende, 1844-09-26
Aalborg, den 26de Sept. Stænderdiscussionen i Cancellisagen. (Fortsat fra Nr. 191) Lydersen udtalte sin Overbeviisning om det Ulovlige i Cancelliets Fremgangsmaade og haabede, at Kongen vilde styre Statens Roer saaledes at Loven ei blev en Spindelvæv, hvori de smaa blive hængte og de Store slippe igjennem. Han troede, at vi kunne leve lykkeligt under den nærværende Statsforfatning, naar vi have en fri Presse, beskyttet af Lovene, haandhævet af Domstolene og en undertvungen ved Magtsprog. Schytte meente, at Cancelliet hverken er meget nøieseende i Udøvelsen af sin uhjemlede Myndighed eller følger bestemte Regler. "Naar den kongelige Commissarius – sagde han – har omtalt den Maade, hvorpaa Pressen i det Hele behandler Autoriteterne, navnlig Cancelliet, formener jeg, at han er gaaet Pressen meget for nær. Det ligger aabenbart i Sagens Natur at man, naar man væbner sig til Modstand imod Magthaveres formeentlige Vilkaarlighed og Undertrykkelse, maa meer eller mindre komme i den Nødvendighed at træde skarpere frem end ialmindelighed; men tør derfor Nogen med Sandhed sige, at de Mænd, der offre Pressen Tid og Kræfter arbeide af mindre god Villie, Er det ikke meget mere vitterligt, at mange af disse Mænds Navne staae i høi Agtelse hos Nationen, at deres varme Følelser og redelige Bestræbelser for Fædrelandets Vel ikke levne den ringeste Tvivl, Vistnok kan en enkelt Artikel være af den Beskaffenhed, at den maa vække Misbilligelse; men skeer det endog, at Pressen, stundom anvender en Maade, som ikke ligefrem kan siges at være nødvendig for at opnaae hvad man tilsigter, saa formener jeg dog, at Grunden hertil mindre er at søge hos Pressen end hos Autoriteterne, navnlig Cancelliet; thi ligesom det er klart, at dette Collegiums Mening ikke altid er, eller kan være, rigtig, saaledes maa vistnok Spiren til Pressens Bitterhed nærmest søges i den vilkaarlige Undertrykkelse, dens Frembringelser ere undergivne, ved den Maade, hvorpaa Cancelliet, uden at dets Færd underkastes anden Bedømmelse, anvender Magten. Han beklagede, at Trykkeloven ikke bliver forhandlet og at Forsamlingen saaledes ikke kommer til at yttre sig om Bibeholdelsen af Gjennemsynet og Censurer som Straf. Tage Müller troede at mangle Jndsigt til Sagens fornødne Drøftelse, men maatte dog erklære, at han ei havde kunne overbevise sig om, at Cancelliet har handlet ulovmedholdeligt og ansaae ikke Forsamlingen competent til at bedømme, om det har handlet meer eller mindre moralsk (!) rigtigt eller klogt i at benytte sin formeentlige Ret. Rosenørn meente, at Cancelliet langt bedre end Publicisterne forstød at bedømme Tilladeligheden af de Yttringer, der fremføres om Forholdene i Udlandet. Han saae ikke fjerneste Grund til at beklage sig over Pressens Tilstand hertillands, da den i lang Tid var forekommen ham saa fri, at han næsten kunde fristes til at kalde den tøilesløs. Dahlerup erklærede sig for Jndstillingen: Winkel fandt Pressen saa lidet at være fri, at man lige saa godt kunde rose den Mands Frihed, hvem det er tilladt med Lænke om Benet at spadsere udenfor en Fængselsgaards indsluttende Mure og hvem Pidsken truer, saasnart han vover at kaste Blikket derover. J Cancelliets Fremgangsmaade mod Pressen saae han tillige et Beviis paa, at man hos os trænger til ganske andre Garantier for den personlige Sikkerhed, end de saakaldte moralske Garantier. Præsidenten fandt den sidste Talers Yttringer for yderlige, uagtet de i Yderlighed dog ikke synes os at overgaae de Yttringer og Pressen af Rosenørn, hvorved de vare fremkaldte. "Provst Møller erklærede ikke at kunne komme til et klart Begreb i denne Sag og saae sig derfor nødsaget til at suspendere sit Judicium." Bøggild erklærede, ved Afstemning at ville forlade Salen. Referenten gjendrev de af Commissarius anførte Exempler paa lovligt Jndgreb i Eiendomsretten, da der ikke var Aarsagers Lighed med nærværende Tilfælde. Commissarius replicerede herimod. (Sluttes i næste Nr.)