Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1844-08-13
Udlandet. Frankerig. Det seer høist krigerigsk ud mellem Engeland og Frankerig! Fra Paris skrives under 4de August, man hører ikke tale om Andet end Krig med Engeland, det længe nærede Had mod dette Land gives nu overalt Luft. Endnu ønske begge Cabinetter Freden, men det vil blive vanskeligt at slukke den Jld, som Sir R. Peels ubesindige Ord i Parlamentet have opvakt, hvor han taler om, at der vil blive fordret Satisfaction af den franske Regiering for den franske Admirals utilbørlige Opførsel mod den engelske Consul Pritchard paa Otaheiti. - Tal rige Jnterpellationer blive desangaaende gjorte i Pairskammeret, Hr. Gutzot vægrede sig for at afgive nogen bestemt Erklæring desangaaende, men han afgav den Forsikkring, at han havde den faste Villie, "at ville opholde de franske Officerers og den franske Marines Ære og Værdighed." Den engelske Gesandt ved det franske Hof Lord Cowley har indleveret en Note til den franske Regjering, hvori der fordres en Forklaring om de Forholdsregler som de franske Officerer have taget paa Otaheitti, og deri opfordres Capitain d'Antignis Afsættelse, Capitain Brugts Tilbagekaldelse, og Ødelæggelsen af alle af de Franske oprettede Fæstningsværker; herpaa har den franske Regjering meddeelt et undvigende Svar, hvori der siges, at man først maa erholde Efterretning fra Otabet, inden at man kan meddele noget definitivt Svar, efter de seneste Efterretninger man i Paris havde erholdt over Bordeaux og Toulouse, skal Uretten have været gandske paa Engelændernes Side; men paa den anden Side vil den Efterretning ikke forbedre Sagen: at de Franske ogsaa skulle have taget Gambier-Øerne i Besiddelse. Men det hedder ogsaa, at den franske Regjering skal have Beviser for, at den engelske Gouverneur i Gibraltar har ophidset Keiser Abderhaman til Krigen og at det londonner Cabinet stedse har understyttet Abdel Kader. Nok er det, alting staaer i et meget spændt Forhold mellem det engelske og franske Cabinet. Og med Hensyn til Krigen med Marocco, da siger selv Moniteur Parisien, at man kan betragte Krigen allerede saa godt som udbrudt, en ny frygtelig og heftig Fægtning har igjen fundet Sted i Afrika. Bladet "Globe" der har sine Jnspirationer directe fra Hr. Guzot, siger at den 1ste August var den Keiseren bevilgede Termin til Ende, og da det ikke er sandsynligt at de af Frankerig satte betingelser kunne eller ville af ham blive opfyldte; saa tordne i dette Øieblik den franske Flaades Kanoner for Tanger; i Paris gik det Rygte at Bombardementet allerede havde fundet Sted. Prindsen af Jonvilles Jnstrutioner lød saaledes, at hvis til den 1ste August ikke det franske Ultimatum var antaget ubetinget, skulle han bombardere Tanger af alle Skibsbatterier, bor alle maroccanske Skibe i Grund, og derpaa efter Rad bombardere alle Maroccos Kystpuncter, i Middelhavet." Keiserens Svar paa det franske Ultimatum af 28de Juli er undvigende og intetsigende; Keiseren erkjender vel deri Angrebene paa fransk Gebeet for uretmessige og lover Afstraffelsen af de Kaids; men forlanger Marskal Bagands Tilbagekaldelse paa Grund af Besætningen ved Uthaa; ved Modtagelsen af dette Svar begav Prindsen af Jonville den 23de Julii sig til Tanger, hvor han tog den franske Consul og de franske Undersaatter ombord, og Dampskibet "Veloce" afhentede paa samme Tid alle de franske Consulatagentere og Undersaattere paa den hele Kyst; den franske Generalconjul Nion havde sendt en anden Skrivelse til Keiseren, hvori han forlanger et desinitivt Svar, og sætter en Frist af 8 Dage til Fiendtlighedernes Begyndelse. Keiseren har forladt sin Residents og begivet sig til det nordlige af Riget, uden at ville modtage den engelske Consul Drummond, der følger efter ham, for at formaae ham til at give efter for Frankerigs Fordringer; det er ikke uden diplomatisk Opoffrelse, at Hr. Drummond gjør denne Reise, da han efterlader hans Familie med ll Børn i Tanger. Der var ankommen en Coureer fra Gouverneuren i Gibraltar til det engelske Gesandtskab i Madrid, hvori han siger, at Prindsen af Jonville havde til kjendegivet ham, at han ville begynde Fiendtlighederne mod Marocco, og haabede, at den engelske Flaade under denne Demonstration ikke ville vise sig for Tanger; General Wilson svarede: at han havde befaling til at lagttage den strængeste Neutralitet.