Ribe Stifts Adresseaviser, 1831-05-17
Udenlandske Efterretninger. Polen. Alle Efterretninger, Man havde i Warschau indtil den 5te Mai, lyde paa, at Russerne vedblive Tilbagemarsen. Til denne Forandring i Operationerne er Diebitsch, ifølge Beretninger fra det russiske Hovedkvarteer, bleven foranlediget ved at overtyde sig om, at han ikke var stærk nok til offensive Foretagender, naar han skulde forudsee Følgerne; han foretrak derfor at opstille sig ved Bug-Floden og forskandse sig der, for i denne Stilling, der tillige skulde tjene til at holde Landfolket i Lithauen og Volhynien i Tømme, at oppebie de Forstærkninger, som General Tschernitschew med stor Jil tilforer Armeen. Men da dog Ankomsten af en saa anseelig rustet Hær formedelst det russiske Riges uhyre Udstrækning kan medtage nogle Maaneder, saa troer Man, at en Slags tvungen Vaabenhvile kunde indtræde imellem begge Hære, da det ved den polske Overgenerals Omblik ikke er at formode, at han vil angribe Fjenden i en fast og fordeelagtig Stilling, ifald han ikke et sin Overlegenhed fuldkommen bevidst. Begge Hærene ville maaskee saaledes en Tidlang blive uvirksomme, for at berede sig til en desto heftigere Kamp. Det vilde være glædeligt for Menneskeheden, om de neuttale Magter, benyttede den Tid til Underhandlinger og til Standsning af Kampen, hvilket maatte være onskværdigt for begge Parter. Den hyppige Kurtervexel imellem Wien, Berlin og Paris benykker det Haab, at de store Kontinentalmagter allerede nu anvende deres Jndflydelse, for at grundlægge en Fred, og det er ikke at antage, at Engelland ikke gjerne heri skulde understøtte deres Bestræbelser. Man maa tilstaae, at den polske Sag kun lidet har nærmet sig til Afgjorelse. Polakkernes Tapperhed i Forbindelse med en ugunstig Aarstid, samt Optøjerne i de russisk-polske Provindset, har trukket Krigen ud over Forventning. J Berlin under Man sig over, at Dieditsch, uagtet de Fordeele, som Russerne have tilfægtet sig ved Lublin over Sierawski og i Wolhynien over Dverniki (Man lægge Mærke til den i forrige Avis fra Berlin optagne Efterretning om Dvernikis Flugt over paa østerrigsk Gebet), trækker tilbage med Hovedarmeen. Dette lader sig kun forklare, at han, af Mangel paa alle Levnetsmidler og ved allehaande Sygdomme er bleven tvungen til at drage tilbage til Bug-Floden. Flere russiske Regimenter have i lang Tid hverken havt Meel eller Brød, og ernære sig af Bygkorn, medens den polske Hær har Alting i Overflødighed, skjøndt dog Kornpriserne i Warschau ere i stærk Stigen. Hvad Cholera angaaer, saa synes den slet ikke at være saa ondattet i Polen, og skal allerede være i Aftagen. Jndvaanerne frygte den ikke. Fra preussisk Side iagttages den største Forsigtighed, at den ikke skal komme over Grændsen, og Regjeringen skal have i Sindeat opstille en dobbelt Sundhedskordon. - Om det dwetnikiske Korps tie dennegang de Warschau er Blade, enten det nu er, fordi der ingen Efterretning haves, eller Man undviget at fortælle Tingenes sande Stilling. Af de Beretninger, Man har fra det Østerrigske, synes det uden for al Tvivl, at dette Korps er tilintetgjort. Den 25de April, Dagen efter at han var rykket ind i Kollodno, leverede Dverniki en Træfning ved denne Stad mod General Rüdiger. Men fra den Tid forlod Lykken ham. Han begav sig paa Marsen ind i Podolien med en Afdeling paa 6000 Mand. Her blev han angre den af den fra Besarabien fremrykkende General Roth, der havde en Overmagt af 28000 Mand, medens Rüdiger var bag ved, og fulgte ham i Hælene. Indesluttet af saa stærk en Fjende, saae Dmerniki, tilbagetrængt af Roth, ingen anden Udvei end at flygte over paa østerrigsk Gebet; herhen forfulgte ham General Roth, men paa de herværende Øvrigheders Erklæring, at det polske Korps skulde enten godvillig eller tvungen strække Gevær, vendte han om igjen. Dette Uheld skede ved Tarnopol i Gaalizien tæt ved den podoliske Grændse. De seneste Beretninger fra Gallizien af 6te Mai forkynde, at Afvæbningen er skeet; der tilføies endogsaa, at Dverniki og alle hans Vaabenbrødre skulle transporteres til det Jndre af Østerrig, navnlig til Siebenbürgen. Saaledes har det polske Folk for Øieblikket mistet en vigtig Støtte, og seer maaskee med Overnikis Fald Haabet forsvinde om en Diversion i Ryggen af den russiske Hær og deres wolhøniske Brødres Optræden paa Kamppladsen for den fælleds Sag. Men ligesaa sørgelig som denne Begivenhed er for Polen, saa glædelig er den for Rusland. Diebitsch kan nu uden betydelige Hindringer trække store Forstærkninger til sig og udeelt henvende sin Opmærksomhed paa Fremgang i Polen, da Wolhynien formodentlig snart ikke meere er Krigsskueplads, og den tappte Dmerniki ikke vil være i Stand til at forrykke hans Planer. Overhoved synes den General, til hvis Talenter Polakkerne satte saamegen Lid og hvorpaa de byggede saa store Forhaabninger, ikke tydelig at have indseet og følt sin egen Vigtighed, og derfor med en Slags Letsind og Uforsigtighed at have vovet sig forvidt og deelt sit Korps, som vistnok ikke var for stort til at holde samlet. Dog bør Man, for hans Fortjenester hidtil, snarere tillægge Omstændighederne, Skylden, end frakjende ham noget af den Roes, han fortjener; ligesom det ikke kan geraade Polen til Vanære, om det omsider skal ligge under i Kampen mod det uhyre Rusland.