Viborger Samler, 1841-10-21
Udenlandske Efterretninger. Storbritannien og Jrland. Opstanden i Spanien sætter paa en vis Maade de ministerielle Blade i Forlegenhed, da Frygt for den franske Jndflydelses Overvægt i Spanien neppe tillader dem at erklære sig for Exregentindedronningen i det Tilfælde, at denne seirede Kun deri ere de enige, at Espartero, hvem Journalen the Standard kalder en "uloyal Eventyrer, hverken af dem eller af den britiske Regjering kan gjøre Regning paa Sympathie. De liberale Blade derimod erklære sig for Esparteros Regjering og imod den ved franske Jntriguer indledede Opstand, men tilbagevise nogle franske Blades Paastand, at deres Sympathie for Espartero støtter sig paa det sikkre Haab om varigt at begrunde Englands egen Jnteresse i Spanien, da – som bekjendt – Espartero staaer i Spidsen for det engelske Parti i Spanien. The Times er af den Formening, at Meod, til Trods for det Skraal, flere americanske Blade istemme, og til Trods for flere truende Symptomer ved de forenede Fristaters Grændse, ei vil vorde domfældt, men frifunden; dog tilføier denne Journal at England, endog i det Tilfælde at et saadant Resultat finder Sted, ikke destomindre bør fordre Fyldestgiørelse af de forenede Fristater for deres Forhold i dette Anliggende, for at sikkre Englands Nationalære for lignende Trusler. Journaler mener, at Lord Aberdeen er den rette Mand til at forlange en saadan Satisfaction, uden at Sagen behøver at komme til det yderste. J en anden Artikel i the Times meddeles en Operationsplan, som, efter Jndsenverens Mening, er den bedste, der kan vælges i det Tilfælde, at Krigen skulde udbryde imod Nordamerica. Forfatteren af denne Artikel antager, at en Krig med de forenede Fristater maa udbryde, da en tilfældig Collision ved den canadiske Grændse er uundgaaelig, og formener derfor, at England isærdeleshed maa tragte efter at tillintetgjøre Unionen ved at adskille de nordlige Stater fra de sydligere, samt ved at tilintetgjøre de nordlige og mellemste Staters Ressoureer. Desaarsag foreslaaer Forfatteren, at England strax ved Krigens Udbrud skal erklære, at det kun har at gjøre med Unionens nordlige Stater, og at det vil leve i Fred med de sydlige Provindser, endog ved Udæstninger fra disses Side skal England ei lade sig henrive til Fiendtligheder imod disse Stater, men indskrænke sig til en Blokade fra Grændsen af Ny-Skotland til Floden Potomac. Ved en saadan Forholdsregel vilde alle Fabriker i den nordlige Deel af Unionen vorde ødelagte; Fragtfarten vilde berøves de nordamericanske Skibe, og overdrages de britiske; de sydligere Stater vilde adskilles fra Unionen, thi disse hvis Velværen ene støtter sig paa deres Producters, navnlig paa Bomuldens Afsætning, vilde ved at vedligeholde en direct Samfærsel med England, og ved at forskaanes for Krigens Følger, høste store Fordeele, medens de nordlige Stater gik tilgrunde. De sydlige Stater maatte da nødvendigviis først foranlediges til en Neutralitetserklæring og dernæst til et Frafald fra Unionen. Denne Plan er iøvrigt ganske modsat den Operationsplan, der hidtil stedse er omtalt i de engelske Blade, ifølge hvilken man netop allerførst skulde gjøre de sydlige Provindser til Krigens Skueplads, ved nemlig fra Vestindien at afsende til Nordamerica Negerregimenter, hvis Hovedopgave det skulde være at ophidse Slaverne i de sydlige Stater imod deres Herrer, – en Forholdsregel, som – hvor hensigtsmæssig den endog synes at være ved første Anskuelse – dog turde have det befinitive Resultat at de sydligere Stater endnu inderligere vilde slutte sig til de nordligere, og gjøre Unionens Opløsning umulig; – og denne Opløsning er de brittiske Statsmænds Hovedformaal.