Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-12-27
J den Vest-Sjællandske Avis No 183 findes et Gjensvar paa min Replik i Loll. Falst. Stiftst. No 141 Dette Gjensvars Forfatter kalder min Replik et Forsvar for mit Foretagende" (nemlig at ville levere en dansk Oversættelse af Thiers's den franske Revolutions Historie.") Jeg maa oprigtig tilstaae, at jeg var mere tilbøielig til at ansee Forfatterens bemærkninger", som han selv kalder dem, for en umotiveret for ei at sige umoden) Dom over Thiers's Bog, og en løs Snalom dens Farlighed for udannede Læsere, end for et ligefremt Angreb paa mit projecterede Foretagende, at fordanske Bogen. Dette tilkjendegaves ved den Yttring: at den vestsjællandske Avisartikel syntes at røbe Spor af en vis Jnsinuation o. s. v. Denne Yttring, vil nu den ærede Forfatter have at jeg skal skamme mig over. Men da han maaskee har følt, at man ikke behøver at skamme sig ved at udtale Sandhed, saa har han havt den Godhed at skamme sig paa mine Vegne Dette skal jeg imidlertid have mig frabedet. Faaer jeg - det Gud forbyde. – Noget at skamme mig over, saa skal jeg nok skamme mig selv. At jeg iøvrigt, ved at kalde bemærkningerne en vis Jnsinuation, har givet Barnet sit rette Navn, det indrømmer Forfatteren implicite, naar han siger: vore Bemærkninger i No 172 om den projecterede Oversættelse a. have foranlediget Oversætteren til at forsvare sit Foretagende. Han er sig bevidst, at hans bemærkninger vare et Angreb paa mit Foretagende, og der for falder det ham ud af Pennen, at min Replik nød vendigen maa betragtes som et Forsvar for dette Foretagende – og dog er jeg forvisset om, at enhver uhildet Læser vil i den oftnævnte Replik tydeligere see en Tilretteviisning og en Protest imod prange Domme og usandfærdige Paastande, end et Forsvar for et Foretagende, der efter min Mening er saa langt fra at be hove noget Forsvar, at det snarere burde fremmes ved offentlig Understøttelse. Men det er muligen en anden Yttring, der i Forfatterens Øine er saa gruelig, at jeg burde skamme mig ved at have fremsat den, nemlig: at den ærede Forfatter maaskee slet ikke har læst den Bog, over hvilken han har tilladt sig at bryde Staven. Forfatteren selv veed bedst, om har læst Bogen eller ikke. Haar han ikke læst den, saa vil jeg haabe, at han faaer bedre Tanker om den, naar han faaer den læst. Har han derimod virkelig læst den, saa give hans Yttringer Anledning til den Formening, at han ikke hører til dem, som kunne læse en saadan Bogmed Nytte." Det er høist ugjerne, at jeg taler saa uvenligt, men den mig aldeles ubekjendte Forfatter har til Trods for sin Forsikkring: "at han paa ingen Maade vil føre mig i Fristelse, dog selv fristet mig dertil. Jstedetfor at motivere sin Paastand, at Thiers's Historie er eensidig, tilbyder han mig en negativ Dom, som han dog med Bestemthed troer "at jeg ikke vil lade mig nøie med, (og deri troer han ganske rigtigt) men som han dog maaskee troer at en og anden Læser vil tage for gode Varer. Og nu høre man denne negative Dom: "Den nyeste Bearbeider af den franske Revolution, Professor Wachsmuth i Leipzig, har i det ifjor udgivne første Bind af hans (sit) Værk ikke et eneste Sted anført Thiers som Kilde, uagtet han ellers har en stor Masse af Citater." Denne Dom skal nu især, efter Forfatterens Mening, relevere Thiers's Paalidelighed, og vedkommer altsaa aldeles ikke det Spørgsmaal, om Thiers er eensidig eller ikke. Dette Spørgsmaals motiverede Besvarelse har Forfatteren søgt at snakke sig fra ved den Tilstaaelse, der gjerne indrømmes, at det overstiger hans Kræfter. Men er det beskedent, offentlig at fremsætte en Paastand, som man er sig bevidst ikke at kunne forsvare? – Af den saakaldte negative Dom fremlyser det ellers, at Forf. ikke har et rigtigt Begreb om hvad der forstaaes ved "historiske Kilder, naar han siger, at Prof. Wachsmuth ikke har citeret Thiers som Kilde. Hr. Prof. Wachsmuth i Leipzig har vistnok det rigtige Begreb om Historiens Kilder; men om han i sin Bearbeidelse af den franske Revolutions Historie har benyttet eller vil benytte dem saa alsidigen og pragmatisk, som de af Thiers ere benyttede derom tør jeg ikke dømme, førend jeg har læst hans Værk og anstillet de fornødne Sammenligninger. Har han forresten intet Hensyn taget til Thiers's Bearbeidelse af det samme Emne, da er det upaatvivleligt Skade for ham selv og for hans Værk, men kan naturligviis paa ingen Maade relevere Thiers's Paalidelighed, der sikkerlig vil staae sin Prøve endogsaa imod ligefremt Angreb selv af Professor Wachsmuth i Leipzig.