Aarhuus Stifts-Tidende, 1819-10-21
(Forlangt Jndrykkelse.) Endelig har da efter flere Aars Taushed vor udødelige Bagge forbarmet sig over det hungrige Publicum, og gottet det med sit Genies og Oliums kostelige Frugter. Med sin sædvanlige Beskedenhed kaldet han det rigtig nok selv Et par Ord", men det er gyldne Ord, det er Guld altsammen ; endskiøndt det nu rigtig nok gives Folk, som ere af anden Mening Een - for Exempel - siger : at Nationalsangens Forfatterinde har kun liden Aarsag til at glæde sig over saadant et Forsvar og saadan en Forsvarer; thi saadan Eens Roes - mene de - er værre end fornuftige Folks Dadel. En anden har den besynderlige Mening, at der egentlig slet ingen Bagge existerer, men at Firmaet O. S. F. B. skal betyde saa meget som O Gud For Barme sig; og at end videre denne O Gud for Barme sig skulle være en vis Exkudsk, som for nærværende Tid opholder sig paa Hospitalet i Randers; og grunde de denne Mening paa nogle Figurer, som findes paa den 8de Side af Værket, og see saa temmelig ud efter Pidske. Andre ere af den Mening, at hele Skrivte er alvorlig meent, og gandske at forstaae efter Bogstaven; disse skyde nu Victoria og mene, at Indsenderen af, Formeninger og s. v. er saa aldeles sønderknuust, at han ikke vover at tage til Gienmæle (At han ikke gjør dette, teder jeg ogsaa, men om det skeer af Sønderknuselse, derpaa tvivler og storrigen). Denne Menings Forsvarere vette endvidere det Ønske: at Hr. Bagge ville componere en Meledie til Nationalfangen, hvilken netop afsiungen med hans føde Stemme til Guitar ville giøre den fortræffeligste og meest passende Virkning. Andre igien som ere Yndere af den haander belige Satire, den Slags nemlig som ikke befatter sig med Feir me med Personer, opløfte Hr. Bagge til Skyerne, fordi han uden at behøve at tage sin Tilflugt til Lærdom, til Menneskekundskab, til Vittighed, til Urbanitet - ligeftem stræber at tildænge honette Folk ved paa en høist ukonstlet Maade at indslikke deres Navne som i Blik er og Brøndfæ. Disse finde det meget rigtigt, at han tugter dem, som have fornærmet ham enten ved gode Skrifter, eller ved ubesmittet Navn er ler ved Pengelaan; og belønne de den udødelige Digters Flid med det kildrende Udraab: "det er dog en Fandens Karl!" Og mene de end mee ikke uden Grund, at det er slig Fyrres fødeste Løn, naar det raabes: Gid Fanden komme efter den Theisttes, den Peer Lpdrichsen, den Bagge!" o. s. v. Endelig gives den Folk saa bornette, at de mene, Hr. Bagge gjorde Publicum større Fornøielse ved at dandse et commiss Divertissement paa Hosesokker til sin egen Violin eller en sexieur Entres til Hr. Conuuso. s. v.; men alle disse Meninger og Gisninger og Hypotheser er grundfalske; og Indsenderen er omsidet efter meget Granskning kommet paa det rette Sper; Det hele Baggianske Værk er hverken meer eller min dre end Jronie i den fineste forblommede Satire over Nationalsangen. Thi da Ingen endnu har prøvet at forvare den som noget blot taaleligt æstetisk Product, og Bagge endvidere er bekiendt for en stor Æstetiker, saa følger det af sig selv, at han ikke for Alver kan rolden, men indhyller sin Dadel i denne nydelige JronteNu indeholder Skriftet intet, som jo efter denne Hyfordes lader sig forklare; og selv dette, at han for Trochæ skriver Trocho, for Amphibrachs - Amphybrachis er ikke skeet af Uvidenhed men med fuldmosent Overlæg. Sluttelig kan man ikke tilbageholdt set Ønske: at Hr. Bagge ved indtræffende Varmee paatte erholde en velfortient Plads i et æstetisk Laug, saar det blot ei skulle forlede ham til en for Publikumsøist bedrøvelig Taushed! S. M...... t.