Viborger Samler, 1799-11-04
2) Om Forordningens Bestemmelser ogsaa maatte være at anvende paa nye og uforandrede Oplag af Skrivter, hvilke for sammes Bekiendtgiørelse ere udkomne, og i Særdeleshed paa de deriblandt, som i første Udgave bare Forfatternes Navne, og altsaa tilforn, i Følge Reskriptet af 3die December 1790, ikke skulde af Bogtrykkeren indleveres til Politiemmesteren? 3) Om Udladelser i Jndlægge til Retterne, naar saadanne Jndlægge enten for sig, eller i Forbindelse med de Sager, de vedkomme, beriendtgiøres ved Trykken, kunne betragtes som Gienstande for Politiemmesterens Opsyn, saafremt det med verificerede Udskrivter fra Retterne bevises, at de aftrykkes saaledes, som de ere fremlagte 2 eller : om saadanne Skrivters Bedømmelse og de i Henseende til dem, giørende Foranstaltninger allene bør ansees at vedkomme den eller de Retter, hvorunder Sagens Paakiendelse henhører: 4) Om Ansøgninger til Hs. Majestæt, Hans Collegier eller andre Embedsmænd, hvad enten Originalen dertil foregives at være indleveret paa behørige Steder, eller ikke, maae, naar de indeholde Besværinger, tilstedes udgivne ved Trykken, forinden Manuskriptet til vedkommende Departement. har været indsendt, eller om disse skulle behandles lige med andre trykte Skrivter: 5) Om Politiemmesteren, naar Forfatter eller Oversætter i det Tilfælde, som Forordningens 8de F. omtaler, nævner sin Hiemmel til det af ham, Fremførte, er beføiet til at afædske ham Beviis for dette Opgivendes Rigtighed, og indtil denne Hiemmel beviisliggiøres, eller nærmere Forholds Ordre er erhvervet, at standse Skrivters Udsalg : 6) Om det, naar beskyldninger af saadan Beskaffenhed, som C. 10 ommelder, fremføres mod Kongelige Embedsmænd, er Pligt for Politiemmesteren, eller maaskee for Embedsmændenes Foresatte, at indberette det Passerede til vedkommende Collegium, og om Skrivters Udsalg i første Fald skal standses indtil nærmere Resolution er falden, 7) Om det ikke, siden ingen herefter i Følge Forordningens 15de §. maae udøve Bogtrykkerkunsten uden dertil at være privilegeret, og siden Bogtrykkere intet Lang have, hvorfra Efterretning kunde indhentes, maatte være nødvendigt, at det i de udfærdigende Privilegier udtrykkelig paalagtes Vedkommende at melde sig hos det Steds Politiemester, hvor de agtede at nedsætte sig, og at forevise de dem meddeelte Privilegier, forinden dem tilstedes at benytte sig af samme? 8) Om den Befaling, som indeholdes i Forordningens 20de F., skal ansees at gielde ethvert Manuskript, fra de Forfattere, hvilke, i Overeensstemmelse med bemeldte Forordning, ere kiendt skyldige i Misbrug, af Trykkefriheden, endog om det maatte overstige den i 26 s. omtalte Størrelse, eller om den ikkun er at anvende paa Afhandlinger, der ej udgiøre mere end 24 Ark, 9) Om den, i Følge 21de S., offentlig bekiendtgiørende Advarsel om at aflevere Exemplarer af paatalte Skrivter, ikke i Almindelighed paaligger den Ret, hvor Sagen paatales, 10) Om Politiemesteren i Kiøbenhavn, paa Grund af Forordningens 23de S., kan ansees forpligtet til Frankfurt 22 Octbr. Med 24000 Mk. er Fyrst Suparow kommen til Lindau og har forenet sig med General Korsakow, saa man anslaaer hans Styrke ialt til 40000 Mk.; det hedder nu at denne Armee i Vinter vil agere forsvarsviis og at Erkehertugen trækker sig til Neckar for at fordrive de franske fra Man hein.