Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1776-12-16
Ved denne Fortællelse overgav Vand Bæreren sig til den hæftigste Sorg; Han gik ned paa Gaden, menende der at finde sin kiære Ghulnaz, men hun var borte; Han løb den hele Bye igiennem, uden at kunde finde Spor efter hende. Jmidlertid sendte Jøden Bud efter en VundLæge, som, efter at have undersøgt Visirens Datters Skade, forsikrede, at den ikke var dødelig. Han tog ikke feil, og hun biede ikke længe, førend hun fik igien baade sin Helbred og alsin Smukhed. Jøden kunde ikke betragte den med et ligegyldigt Øie, og aabnede hende sin Kiærlighed, som en Elsker, der ikke vilde have Afslag. Ghulnaz gysede over den Fare, som overhang hende. Alt for nøie vogted til at kunde tage Flugten, besluttede hun at styrte sig i Havet, som gik lige ved Muren af Jødens Huus. At miste Livet ansaa hun for intet, naar hun kun kunde redde sin Ære. For at fuldføre dette Anslag, maatte hendes Elsker faaes af Veien; hun lod som hun samtykkede det, som han paastod af hendes Føielighed, men hun vilde, at han først skulde gaae i Bad for at toe sig. Da Jøden var borte, aabner Ghulna; Vinduet, og kaster sig uforfærd i Havet. Tre Brødre, som fiskede der i Nærheden, bleve hende vaer, stridende mod Bølgerne. Da de vare dygtige Svømmere, fik de hende fat i hendes Klæder, tog hende ind i deres Baad, og fore hen til Land ved en Eng paa en anden Side af Byen. Viserens Datter kommen ved deres Omhu til Livet igien, saa sig snart udsat for en Fare, endnu forskrækkeligere end den, hun nyligen var undgaaen. Hendes overmaade Skiønhed havde gjort det stærkeste Jndtryk paa de tre Brødre. Der opkom mellem dem en hæftig Trette, og enhver af dem paastod at ville eie hende. De vare nær ved at komme i Slagsmaal, da en Hendelse førte til dem en ung Cavallier, hvilken de toge til Voldgiftsmand. Skiæbnen alene (siger det unge Menneske til dem, efter at han havde ladet sig underrette om hvad de trættede om) kand giøre Ende paa eders Tvistighed: Jeg skal udskyde tre Pile paa tre adskillige Kanter, den af Eder, som hastigst naaer een af Pilene, skal eie denne Skiønhed, Fiskerne holdte Forslaget, saa billigt, at de antoge det uden Betænkning: Cavalieren spænder strax sin Bue, og skyder tre Pile, den ene efter den anden, til tre forskiellige Maal. De tre Brødre løbe hasteligen, enhver i Haab først at naae Maalet. Da Cavalieren saa, at de vare borte, springer han ned af Hesten, sætter Shulz bag paa, stiger til Hest igien, rider i fuld Løb fra Fiskerne, og naaer sin Lands Bye. Det var en Skiæbne for Ghulnaz at optænde alle dem, som saa hende. Neppe var Cavalieren stegen af Hesten, førend han aabnede hende sin hæftige Elskov. Ghulnaz, som saa, at hun ei kunde undgaae dette nye Angreb uden ved List, hørte uden Fortørnelse den Bekiendelse, han gjorde hende om sin Kierlighed: Hun lod endog som hun fandt Følelse deraf; hun bad ham alene at opsætte sin Lykke indtil Natten. "Jeg faaer et Jndfald, siger Visirens Datter til ham, hvilket, hvor sælsom, det end er, kand tiene baade til Deres og min Rolighed. Jngen veed, at jeg et kommen hid: Laan mig een af Deres Klædningen, lad mig ansees for een af Deres Paarørende, som kommer hiem udenlands fra: Da man ei vil satte Mistanke om mit Kiøn, har de ingen Medbeilere at frygte for, Cavalieren, gandske indtagen, leverer hende en Klædning Dahun havde iført sig den, siger hun: "Jeg vil bevise Dem, at jeg svarer til det Kiøn, under hvilket De seer mig for Deres Øine, og at faa Mands Personer skal ligne min Hurtighed i at regiere en Hest. J det samme hun siger dette, Berometr. Thermom. Octob. 280 - og springer hun gandske letteligen paa Cavalierens Hest, og tumler den adskillige Gange: Medens han beundrer hvor smukt hun kunde ride, kom mer hun uformærkt længer og længer bort, og, givende Hesten Sporene, lader den rende i Galop, og forsvinder som et Lynild for den bestyrtsede Cavaliers Øyne. Frygt for at blive eftersat, giorde at hun jagede afsted alt det øvrige af Dagen og den hele Nat, uden at følge nogen vis Vei. (Fortsættelsen følger.)