Berlingske Tidende, 1836-03-23
den under Nr. 1 angivne Maade, som til at gjøre Forslag til de under Nr. 2 paapegede Jndskrænkninger og Besparelser, og at denne Commission maa blive paalagt at fremme dette Arbeide saa betimeligt, at dens Forhandlinger kunne være endte i Løbet af et halvt Aar, saa at det udarbeidede Statsgjeldsreglement og det nye Finantsbudget til den Tid kan forelægges Hans Majestæt til Approbation. 4) At en overordentlig Sammenkaldelse af Rigets Stænder derefter maa finde Sted i Slutningen af næste Aar, og at denne Forsamling maa til Betænkning blive forelagt den saaledes udarbeidede nye Plan for Bestyrelsen af Statsgjelden og Rigets Finantsvæsen, for at det foreslaaede Statsgjeldsreglement og Finantsbudget kan træde i Kraft med 1ste Januar 1837. Foruden de almindelige bemærkninger, som den Kongelige Commissarius fandt Anledning til at gjøre ved dette Andragende, og som findes i denne Tidende No. 10 S. 120-122, yttrede han med Hensyn til de enkelte Punkter følgende: Naar det af Proponenten er paaberaabt, at Kongen af Preussen i Aaret 1820 har sat Statsgjelden under en Nationalbestyrelse, saa maa det erindres, at det kun er med Hensyn til den Tidspunkt, da de allerede i 1815 bebudede almindelige Rigstænder bleve organiserede, at hiin Konge ved sin Cabinetsbefaling af 17de Januar 1820 har erklæret, at nye Laan ikke skulle optages uden disses Medvirkning (Zuziehung) og Med-Garanti, ligesom ogsaa disse Stænder skulde ved hver Vacance i Statsgjeldsbestyrelsen præsentere 3 Candidater, af hvilke Kongen skulde udnævne een. Hine almindelige Rigstænder ere, som bekjendt, ikke endnu indførte, ei heller er der nogen nær Udsigt til at dette vil skee, og imidlertid er det Statsraadet, som præsenterer Candidaterne til de ledige Pladsers Besættelse i hiin Bestyrelse. De i 1823 indførte Provindsialstænder føre hverken efter de derom udgivne Anordninger, eller efter hvad de trykte "Landtags-Verhandlungen" indeholde, nogen Control med Finantserne. Af et Skrift, som Commissarius tilfældigviis havde ved Haanden: "Preussen und Frankreich staatswirtschaftlich und politisch, unter vorzügliche Berucksichtigung der Rheinprovinz von einen Rheinpreussen, Leipzig 1833, S. 17 og 243246 sees, at der i Preussen gives et Jnstitut (die See handlung), der er berettiget til at contrahere de Laan paa Statens Regning, og at det i 10, altsaa efter at fornævnte Cabinetsordre udkom, har optaget et Laan paa 3 1/2 Million L. Sterling og i 1832 atter 12 Millioner Rigsdaler. Det bemærkes derhos sammesteds, at efter 1830 ere Statsfornødenhederne blevne forøgede deels ved de mod Choleraen trufne Forholdsregler, deels ved Krigsrustninger og krigerske Demonstrationer, og at Beløbet af disse overordentlige Udgifter ikke vides officielt og isærdeleshed ikke kan sees af den i 1832 kundgjorte Stats-Udgifts-Etat, der kun er baseret paa den sædvanlige Fredsfod. Samme Skrift Side 240 indeholder og, at den ovennævnte Cabinetsordre har udtalt Nødvendigheden. af at indføre nye Skatter, og saadanne ere virkelig blevne indførte; hvorimod den danske Regjering i samme Periode har tilstaaet høist betydelige Lempelser i de foreskrevne Skatter, navnlig i Landskatten, deels ved i 8 Aar at modtage Korn i Betaling til Priser, der have oversteget Landepriserne, deels ved at modtage Sedler i Stedet for Sølv, deels endelig ved de 400,000 Rbd., der fra 1823 have været eftergivne, hvorhos ligeledes betydelige Skatteremissioner have fundet Sted i Hertugdømmerne, ligesom og høist betydelige Summer, der efter de givne Forskrifter skulde have været reparterede paa Landet, ere forskudte af den kongelige Kasse, uden at denne hidtil har gjort den samme tilkommende Ret til Refusion gjeldende. Ved det her Anførte svækkes den Sammenligning, der er anstillet mellem den danske og preussiske Forvaltning af Statsgielden og sammes Virkninger. Heller ikke er den Finants-Etat, der kundgjøres i Preussen, meere detaillert, end den, som nylig hos os blev meddeelt. J det ovennævnte Skrift S. 2223 anføres den omtalte Bestemmelse i Cabinets-Ordren 17de Januar 1820, hvori Kongen, for at Enhver kunde underrette sig om Finantsernes sande Tilstand, og overbevise sig om, at Jntet meere fordres i Afgifter, end Statens virkelige Fornødenheder kræve, har befalet, at en Finants-Etat skal trykkes hvert 3die Aar. Men Forfatteren tilføier, at en saadan Etat ikke desto mindre ikkun er bleven kundgjort 3 Gange derefter, nemlig 1821, 1829 og 1832. Han bemærker derhos, at den bekjendte Orden og Sparsomhed i den preussiske Statshuusholdning giver en bedre Overbeviisning i foranførste Henseende end den bekjendtgjorte Finants-Etat, der meddeler alle Jndtægter og Udgifter under enkelte Hovedrubriker, samt ikke har optaget alle Afgifters Beløb, ligesom og de Pengeoperationer, som Staten gjør gjennem Søhandelen, ere udenfor hiin Etat. Han mener derfor, at den preussiske Statscredit aldeles ikke grunder sig paa hiin Offentlighed, og bemærker, at det ikke havde mindste skadelige Jndflydelse paa samme, at denne Offentlighed aldeles bortfaldt fra Aaret 1821 til 1829. Det er vel muligt, at det ovennævnte Skrift, ligesom de fleste statistiske Værker, indeholde enkelte Urigtigheder, men i Henseende til de væsentlige her benævnte Punkter kan det dog neppe afvige synderligt fra det Rigtige. Hvad det indeholder om Beskaffenheden af det preussiske Budget samt om Jndholdet af den ovennævnte Cabinetsbefaling af 1820, er desuden paa anden Maade bekjendt *).