Aalborg Stiftstidende, 1845-04-16
Efterat den offentlige Mening i Tydskland i lang Tid er bleven ophidset imod Danmark med talløse, usandfærdige Beskyldninger og hadefulde Forvanskninger af Sandheden, baade i slesvigske og holsteenske Blade og trindt omkring i hele Tydskland, har den saaledes fremkunstlede fjendtlige Stemning fundet Organer selv i lovgivende tydske Folkerepræsentationer. De Paastande, der uforstyrret have gjort sig gjældende i de Deres Majestæts Scepter underlagte Lande og derved synes at have vunden en stiltiende Anerkjendelse, ere der blevne igjentagne, og man har der taget Beslutninger, som angaae det det tydske Forbund aldeles uvedkommende Slesvig, og alt dette er skeet uden at de vedkommende Regjeringsorgaaer have modsat sig en saadan Formastelse - en Tilbageholdenhed, som bliver dobbelt fornærmelig og truende, naar den sammenlignes med disse Regjeringsorganers Adfærd under tidligere lignende Forhold. Ved disse Bevægelser, der udføres med en hidtil ukjendt Styrke og sammensluttet Eenhed af de tydske Kræfter, kan ingen dansk Mand forblive ligegyldig, især da ingen synlige Kræfter fra dansk Side stilles derimod og det tvertimod af saa mange Optrin i Hertugdømmerne fremgaaer, indtil hvilken Grad de antidanske Bestræbelser finde Sympathie hos de kongelige Embedsmænd og ustraffet træde frem i Ord og Gierning. Allernaadigste Konge. Det danske Folk overseer ikke, at de store Vanskeligheder, der nu optaarne sig omkring Deres Majestæts Throne, tildeels ere en sørgelig Arv, De har imodtaget fra deres Forgængere tilligemed Kronen. Folket miskjender ikke, at det ved sin tidligere viste Passivitet deler Ansvaret med sin Regjering for mange af de Misgreb, der have gjort det muligt, at Forargelsen og Faren har kunne voxe op til en saa truende Høide. Men det veed tillige, at Opgaven bliver vanskeligere at løse med hver Dag, som hengaaer, og det imodeseer derfor med spændt Længsel og alvorsfuld Forventning, at Stændernes saa vel begrundede Andragende vil blive fyldestgjort ved klare og kraftige Regjeringshandlinger, sigtende til at stille den danske Nationalitet i Slesvig lige med den tydske, at sammenholde Rigets forskjellige Dele, og derhos holde dem, som ere det tydske Forbund vedkommende, bestemte adskilte fra de Provindser, der ere Deele af Forbundet. Under saadanne Omstændigheder maa det danske Folk derhos finde særegen Opfordring til at slutte sig tæt om Deres Majestæts Throne. Vel kunne vi ikkun tale i vort eget og den kjøbenhavnske Borgerstands Navn, men vi gjøre dette med den Vished, at vi udtale det hele Folks Tanke, og i den Fortrøstning, at Beviset herfor, om det skulde behøves, ikke vil udeblive, naar vi høitideligen forsikkre Deres Majestæt, at det danske Folk aldrig vil taale, at Slesvig, der fra Arilds Tid har hørt til det danske Rige, og som tilhører det med de gyldigste Adkomster, garanterede og igjentagne Gange anerkjendte af Europa, frabristes det midt i Fredens Skjød. Og hvormeget vi end stole paa, at Statens Opretholdelse ikke kan ligge Nogen mere paa Hjertet end dens Konge, og at den hele europæiske Statstilstand, er for fast begrundet til, at et vilkaarligt Brud paa den lovligt destaaende Tingenes Tilstand let vil kunne befrygtes, kunne vi dog under Omstændighedernes Alvor ikke undlade at udtale for Deres Majestæt, at ligesaa forventningsfuldt det danske Folk imodeseer de Foranstaltninger, der kunne afværge Ulykken og forekomme Faren, saa rede vildet ogsaa findes til, ved alle Midler som Omstændighederne maatte udkræve, at understøtte Deres Majestæt til at hævde Nationens Ære og Statens Uforkrænkelighed."