Berlingske Tidende, 1834-01-03
J de demokratiske Cantoner i Schweiz er Folket mere bigot og intolerant, end i nogen anden Deel af Europa. J Ungarn mødte Keiser Joseph hos den catholske Adel og Geistlighed stor Modstand imod hans, Protestanterne gunstige, Forholdsregler. J Polen ere Protestanternes Forfølgelse af Catholikerne ogsaa en af Hovedaarsagerne til dette ulykkelige Lands Deeling; (?) thi den gav Russerne et Paaskud til at indblande sig for Protestanternes Skyld!) Men ogsaa det protestantiske Clerisie er intolerant, og os er intet Tilfælde bekjendt, hvor det af egen fri Villie have opgivet sine Forfølgelsesgrundsætninger. J Holland bleve Arminianerne forfulgte af Presbyterianerne, og de vilde være vedblevet med Forfølgelsen; men de Hollandske Kræmmere tænkte: naar deres Kunder betalte dem punktligt, saa vare deres Religionsgrundsætninger Andre uvedkommende; og saaledes kunne vi takke Vindesygen for det første Exempel paa Tolerance i Europa. Jndependenterne i England opstillede først Tolerancens Grundsætninger, men de udgjorde den Gang det mindste Antal, og i NyEngland forfulgte de af ganske Hjerte Qvækerne og Baptisterne, ligesaa godt som Presbyterianerne gjorde. Skotlands Kirke har gjort Jntolerancens Grundsætning til Troesbekjendelse; og endnu længe efter Revolutionen modsatte den sig med Haardnakkenhed Tolerancens Grundsætning, der endelig blev den paatvungen af Parlamentet. J Tydskland have Fyrsterne, saavel i catholske som i protestantiske Stater, med faa Undtagelser været mere tolerante end Folket. Dersom Geistlighedens liberale Medlemmer, der i de sidste 60 til 70 Aar have udbredt saa stor Glands over Tydskland, ikke havde havt anden Beskyttelse end Folkets, da vilde de være blevne fordrevne fra deres Kirker; thi de intolerante Geistlige vare de populæreste. Det er en Sandhed, at Religionsforandringer i hvilketsomhelst Land sjeldent ere udsprungne i Folkets Skjød. Reformationen i Europa begyndte overalt hos de Store og Mægtige, der ønskede at bemægtige sig den catholske Kirkes Godser. Almuen hænger fast ved det Gjeldende. Man bemærkede og Gustav Adolph: at han kunde foretage sig med Svenskerne, hvad han fandt for Godt, kun turde han ikke blande sig i deres Brændeviin og deres Religion. J England holdt de lavere Folkeclasser sig længe fast imod Protestantismen, og Henrik VIII. blev farligt truet af Troens Vaaben. Naar man blot havde anvendt nogen Skaansel, saa vilde man kunne gjøre Jrlænderne til lige saa gode Protestanter, som deres Naboer. Men Konfiskationerne forøgede Vanskeligheden. Det var Engelsk Gjerrighed og Engelsk Uretfærdighed, der foraarsagede: at den indflydelsesrige Deel af Jrlænderne holdt fast ved Catholicismen, og nu er Kloften mellem begge Nationer uoverskridelig. O'Connel er en blussende Partigænger, hvis Vigtighed beroer paa, at han antænder det catholske Bigotteries Lue. De Jrlandske Catholiker ere, efter vor Mening, den meest bigotte Deel af Storbritaniens Folkemængde; ikke saa meget formedelst deres Troe – thi alle Sekter ere intolerante, naar der handles om Principet – som fordi de ere den fattigste og i Civilisationen mindst fremrykkede Deel af Folket. En riig Catholik og en riig Protestant synes, efter vort Begreb, saa temmeligt at ligne hinanden.