Viborger Samler, 1835-09-20
Viborg, den 19de Septbr. J en Række af Aar boede her i Byen, tilsyneladende i den største Armod, en Enkefrue Clausen Enke efter Dr. og Raadmand Clausen i Glück, stadt tilligemed tvende ugifte Døttre. Moderen døde i Aaret 1826, den yngste Datter Sophie Elisabeth i Aaret 1833 i en Alder af 60 Aar og den Ældste Anne Marie Amalia Clausen den sidstafvigte 2den Aug. Siden Desbr. Maaned 1818, da den sidst afdøde Datter brækkede sit Been, har Fattigvæsenet troet at maatte komme denne, som det syntes, høist trængende Familie til Hjælp. Med Jnd begreb af den til Helbredelse af dette Beenbrud medgaaende Sum, omtrent 129 Rbd., have Jomfruerne Clausen fra den Tid indtil nu af det herværende Fattigvæsen oppebaaret en Sum af omtrent 390 eller 4000 Rbd., hvoraf mere end Halvdelen er medgaaet i de første 5 Aar, da Understøttelsen siden betydeligen nedsattes ved Efterretningen om, at den sidst levende Jomfru Clausen erholdt en aarlig Understøttelse fra en anden offentlig Kasse, og omsider indskrænkedes til en ubetydelig ugentlig Betaling til en Kone, der dagligen besøgte hende og havde Tilsyn med hende i hendes aldeles affældige og eensomme Tilstand, da hun ikke tillod Nogen at være bestandigt om sig. Nu indtraf Noget, der gjorde Qvarterets Fattigforstander Smedemester Dige opmærksom og vakte hans Frygt for at Jomfru Clausen var syg. Hun blev antruffen den 28de Juli om Morgenen siddende syg og afmægtig paa en Stol og havde hele Natten ikke været i Seng. Ved Forstander Diges Omhyggelighed, ufortrødne Aarvaagenhed, Paapassenhed og rigtige Conducte, da de følgende Opdagelser skete i paalidelige Mænds Overværelse, hvorved alle løse Rygter fuldkomment kunne gjendrives, blev der baade sørget for den Syges Pleie og baaret Omsorg for, at ved hendes eventuelle Død Jntet af hendes Eiendele skulde bortkomme. Paa denne Dag fandtes hos hende 107 Rbd. og 2 Specier, som i Vidners og Politiets Overværelse bleve talte, og uagtet hendes Protest, af Fattigforstanderen leverede til Fattigvæsenets første Medlem, Hs. H., Hr. Stiftsprovst Schjødte, der lod de 100 Rbd. paa Eierindens Navn indsætte Sparccassen og Resten levere til Forstanderen til Forbrug ved Patientens Pleie. Den paafølgende 1ste Aug. fandt Forstanderen, ved at besørge Jfr. Clausen bragt i Sengen, et Bundt, der aabnedes i paalidelige Vidners Nærværelse, og indeholdt 1033 Rbd. Sedler, hvilke efter Anmodning af Fattigvæsenets første Medlem samme Dag af Stiftsøvrigheden toges i deposito. Endnu samme Dag optegnedes hendes sidste Villie af Notarius publicus, efterat vedkommende Læge havde attesteret, at hun var ved Fornuftens fulde Brug. Ved dette Testamente, der under 25de Aug. sidstl. allernaadigst er confirmeret, bestemtes, at Viborg Byes Fattige skulde, efter Fradrag af Fattigvæsenets Fordring, erholde hendes Efterladenskab, med Undtagelse af 200 Rbd., der skulde tilstilles Domkirkens Værge, for at anvendes til denne Kirkes Forskjønnelse. Anvendelsen af, hvad der tilfalde de Fattige, overlodes til Fattigcommissionen; Bestemmelser gjordes angaaende hendes Jordefærd, og nogle smaating af hendes Efterladenskaber skjænkedes hendes Naboersker. Den næste Dag døde hun, og hendes Efterladenskaber forsegledes i Fattig forstanderens Overværelse. Den 10de Aug. efter hendes Jordefærd foretoges en Registrerings- og Vurderings=Forretning, hvorved der i rede Penge kun fandtes 1 Rbd. 1 Mk. og 10 s. og Efterladenskaberne vurderedes af Skifteretten til 115 Rbd. 4 Mk. og 9 s. Efterat Testamentet var confirmeret, foretog Fattigvæsenet den 8de Septbr. en Uddeeling af adskillige af hendes Eiendele, især Linned, til Fattiglemmer, som trængte hertil; hendes øvrige Efterladenskaber bortsælges idag ved offentlig Auction. Domkirken har modtaget sine 200 Rbd.; og den største Deel af Resten agtes ifølge paalidelig Underretning anvendt til Afbetaling paa Fattigvæsenets gamle Gjæld til Stiftsmidlerne.