Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-02-18
Foruden at Kjøbstædhaandværkerne have tabt deres meste Arbeide for Landboerne, ere de blevne meere og meere indskrænkede i selve Kjøbstæderne derved: a) at Land- og Sømilitaire, Søindrullerede, afskedigede Militaire efter 14 Aars Tjeneste eller formedelst Svaghed, maae arbeide med egne Hænder, uden at gjøre Svende= eller Mesterstykke eller lade sig optage i Laug, de fra første Classer, endog uden at svare borgerlige Tyngder, b) at Fabrikmestere og Svende, reformeerte Mestere og Svende, Kunstnere og Veterinairer ligeledes maae drive Haandværk, c) at Fabrikanter, offentlige Stiftelser Hospitaler og Fattigvæsenet maae lade deres Fabrikata og Arbeider udføre ved deres egne Haandværkere i deres Tjeneste, d) at Fabrikanter paa Landet maae have Udsalgssteder i Kjøbstæderne, c) at Kjøbmændene nu drive omfattende Handel med alleslags Fabrik= og Haandværksvare fra fremmede Steder, og endelig f) at der i hver Bye er dobbelt saa mange som for 50 Aar siden til at concurrere om det Arbeide og den Fortjeneste, som er bleven dem levnet. Jøvrigt tillader jeg mig at henvise Læserne til min Afhandling om Haandværkstanden i denne Avis Nr. 275. 280 for 1847. ad 10. Denne Rettighed har lidt væsentlig Jndskrænkning, i det alle Søfolk og deres Sønner, saavelsom Sønner af dem, der boe paa Kjøbstædjorder og leve af Agerbrug, ere blevne paalagte Værnepligten i 1802, og man kan vente, at Rettigheden og føie Tid i det Hele vil blive ophævet for alle Classer. Som Vederlag for Værnepligtsfriheden have Kjøbstæderne maattet svare Consumtion og Jndqvarteringsskat m.v., hvorom jeg har meddeelt Oplysning i bemærkninger om Værnepligten fra gamle Dage indtil nu, især med Hensyn til Kjøbstæderne, i Bladet Bidrag til Tidshistorien Nr. 44 og 45 forrige Aar. Ved Fr. 8 Jan. 18028 12 blev der vel tilsagt Søindrullerede en aarlig Godtgjørelse for Consumtionen, men denne blev igjen ophævet ved Fr. 2 Decbr. 1834. Consumtionen har for flere Byer, efter Fradrag af Brændeviinsafgivten og Godtgjørelsen for Udførsel, udgjort aarlig af hvert Barn og voxent Menneske fra 10 til 15 Mark og derover, hvilket kan sees deraf, at der har været svaret for Aaret 1845 f. Ex. af Odense 23,340 Rbd., Assens 4,710 Rbd., Faaborg 3,300 Rbd., Nyborg 7,660 Rbd., Svendborg 7,520 Rbd., Aarhuus 20,520 Rbd., Aalborg 17,320 Rbd., Hobroe 2,800 Rbd., Nakskov 5,890 Rbd., Mariboe 3,310 Rbd., Nykjøbing paa Falster 4,430 Rbd., Roeskilde 10,920 Rbd., Kjøge 6,430 Rbd., Holbek 6,000 Rbd., Ringsted 4,650 Rbd., Frederikssund 2,120 Rbd. Folkemængden var i disse Byer i Aaret 1840. Odense 9,198, Assens 2,384, Faaborg 2110, Nyborg 2,891, Svendborg 3,577, Aarhuus 7,087, Aalborg 7,192, Hobroe 770, Nakskov 2,399, Mariboe 1,356, Nykjøbing 1,845, Roeskilde 3,138, Kjøge 2,086, Holbek 2,105, Ringsted 1,171, Frederikssund 370, men som dog i 1845 var noget større. J en lang Række af Aar har der neppe aarlig været udskreven tilMilitairtjeneste over een Mand af hvert 500 Mennesker. Kjøbstæderne vilde altsaa, om deres unge Mandskab havde været værnepligtigt, have maattet afgive, f. Ex. Odense 20 Mand, Assens 5 Mand, Faaborg 4 Mand, Nyborg, 6 Mand, hvoraf hver især vilde kunde have været at faae at leie, til at stille, for omtrent 200 Rbd.; hvilken Udgift kun vilde have udgjort fra 1/2 til 1/2 Deel af Consumtionen, der er svaret. Kommer nu hertil, at Kjøbstæderne ligeledes have svaret Jndqvartering og maattet taale, at Land- og Sømilitaire samt Søindrullerede fra Landet nedsætte sig og drive Næring der, uden at deeltage i borgerlige Tyngder, og at Arrestforvarere, Politibetjente, Havnefogder og andre saadanne Bestillingsmænd i Byerne ordentligviis beskikkes af veltiente Underofficerer eller andre Militairpersoner, da bliver det klart, at de have givet rigeligt Vederlag for den Frihed som de i denne Henseende have nydt; men hvilket Vederlag naturligviis bør ophøre, naar Friheden hæves. Naar det paastaaes, at en Deel af Consumtionen falder Landboerne til Last, da er dette forsaavidt rigtig, som de kjøbe deres Vare i Kjøbstaden; thi enhver Kjøbmand, Fabrikant og Haandværker skal have en saadan Betaling for sine Vare og Arbeider, at han af Fortjenesten kan svare sine Udgifter; men det Samme bliver, vel at mærke, jo ogsaa Tilfældet med hvad Landboen afhænder til Kjøbstaden. Landmanden har imidlertid væsentlige Fordele ved, deels at hans Varepriser ikke indskrænkes ved Concurrence, eller Overflødighed af Vare i hans Omegn eller i Riget, men meget mere rettes efter Priserne paa udenlandske Markeder og deels at han, ved et forbedret Landbrug og anvendt Flid i de sidste 50 Aar, stadigen har formeret og endnu længe kan vedblive at formere sin Produktion og rene Jndtægt; hvorimod Kjøbmandens og Haandværkerens Afsætning og Fortjeneste netop begrændses ved Concurrence og Forbrug i Distriktet. Haandværkerens Fortjeneste har alt længe været i Aftagende og hans Afsætning til Landet er næsten ophørt, i det mindste paa flere Steder. Ogsaa gives der flere Folkeklasser i Kjøbstæderne, som Jntet afsætte til Landboen, f. Ex. Embedsmænd, Pensionister, Søfolk, Avlsbrugere, Dagleiere &c., medens alle og enhver Kjøbstadbeboer kjøber Landproducter til deres Huusholdning og Næringsbrug o. s. v. Man kan saaledes med mere Grund sige: at Kjøbstadindvaanerne bidrage til Landmandens Skatter og Afgifter, end omvendt. (Forts.)