Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-12-04
Det er intet Under, at Striden og Berberisser, nes Skadelighed eller Jkkeskadelighed endnu vedvarer, da det meste af hvad der endnu er sagt herom, har manglet de fornødne Beviser, da Sandheden dog kun kan komme frem ved Forsøg, der anstilles med Omhue og observeres med Apartiskhed. - Uden at ansee mig berettiget til, endog blot at sige min Mening i denne Sag, der, som sagt, kun fuldkommen oplyses ved Forsøg, hvilke jeg endnu ikke har anstillet, forekommer det mig dog at være for strængt dømt, naar Hr. L. Steen i Jylland anseer det for Vankundighed og Fordom, at troe, at Berberisserne kunne være skadelige for Sæden, og ønsker: at de, han for at lempe sig efter Vankundighed seer sig nødt til at opgrave af hans Have, maae plantes igien i et Jordsmon, der grændser nærmere til Oplysningens skiønne Have, end hans. - Striden om Berberisserne er ikke begyndt hos os. Den er ført saavel i Engelland som i Tydskland, og er først senere opstaaet her. - Det er maaskee ikke upassende her at anføre hvad Hr. Statsraad Thaer i Preussen siger i den Anledning i hans Grundsatzt der rationel len Landwirthschaft, 3die Deel Pag. 135. "Det Berberitzen-Strauch (Berberis vulgaris) den man vormahls hausig zu Heiden, entmeder allein oder vermengt, emplohlen hte, verwirst man jett ganzlich, da et durch unlaugbare Erfahrungen ausgemacht ist, das es dem Getreide bis zu einer Entfernung von suntzig Schritt høchst schadlich werde." Et andet Sted i hans Skrifter anføres der, at en Berberisbusk, som stod paa den ene Side af et Huus, viste dens skadelige Jndflydelse paa Sæden, der stod paa den anden Side. - Enhver der har læst Statsraad Thaers Skrifter med Opmærksomhed vil, hvad enten han hylder hans System, i det hele eller ei, neppe kunne nægte ham store Fortienester af Landorconomien i Almindelighed og i Særdeleshed Sandhedskierlighed og stor Varsomhed, der kun hvor han har fuldkommen Vished, tillader dem at fælde en bestemt Dom over hvilkensomhelst Gienstand i Landoeconomien, den han selv kalder en Erfaringsvidenskab. Det er ikke troeligt, at nogen vil forekaste denne berømte Mand Vankundighed, eller at han lader sig lede af Fordomme, og dog fordømmer han Berberisserne, - Men for at søge et Exempel hos os selv, der berettiger os at have et vaagent Øie med denne Vext, vil jeg blot minde om hvad der i Aar er bekiendtgjort af Hr. P. stor Rønne i Lyngbye, en Mand der er vant at see med egne Øine, og at prøve for han dømmer. Herved bliver det meget sandsynligt, at Berberisserne kan skade, og naar flere Erfaringer af denne Slags samles at oplyste Mænd, og give det samme Resultat, bliver det Vished, at de skade. - Da der saalænge og saa mange Stæder er stridt angaaende Berberissernes Jndflydelse paa Cerealierne, især paa Rugen, fristes man til at tro, at Sandheden ligger i Midten: at Berberisserne nemlig kan skabe, men ikke altid og under alle omstændigheder. - Jeg troer, at Sandheden vilde komme for Dagen, naar flere Landsmænd, der ønskede at faae Vished, og som ikke frygtede for nogen Umage og en mulig Skade, forenede sig om at plante nogle Berderlsbuske i deres Rugagre. For at disse Buskee ikke skulde komme for meget i Veien ved Dyrkningen, maatte de plantes i Regerne eller midt paa Agerryggene. Ploven behøvede da kun at giøre en lille Afvigelse, og da de stode midt i Agrene, maatte de vise deres Virkning, fra hvad Side Vinden end kom. Kun maatte man lade disse Buske staa i nogle Aar, hvad enten man troede at bemærke, at de skadede Sæden eller ei, thi kun flere Aars samlede Erfaringer give bestemte Resultater. Befandtes de da uskyldige, vilde de med Glæde frikiendes for deres forskjellige gode Egenskabers Skyld, men i modsat Tilfælde, som Forbrydere, forvises fra vores Grøfter og fra de haver der ligge op til Marker. Strandmøllen, den 24de Novbr. 1813. Joh. Chr. Drewsen. Motto. Røsten er Jakobs Røst, men Hænderne ere Esaus Hænder. .