Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-07-23
Det er den 22 Julii, at Etatsraaden her hvert Aar høitideligholder, i Kredsen af sin Familie og sine Venner, sin Ægtemages Fødselsdag. Det skeer ikke inden lukte Vægge, men tildeels under fri Himmel, og i mange tusinde Menneskers Overværelse. Det er roesværdigt og ædelt saaledes at ville deele sine Glæder med andre, og dersom mange af Jordens Store tænkte saaledes, saa vilde den Malurt, som saa stort et Antal Mennesker maa drikke af Skjebnens Bæger, tabe meget af sin Bitterhed. Hovedbygningen og Indgangene dertil ere paa denne Høitidsdag meget smagfuldt decorerede med Grønt og Blomster, hvori Etatsraadindens Navnetræk er anbragt. Lige for Hovedbygningen er der paa en smuk Grønning opreist en høi Støtte, paa Toppen af hvilken der hænges alle Slags Tørklæder, Tobaksdaaser, Spænder a. som Prisbelønninger for de bedste Kravlere. Concourenter mangler der ved saadan en Leilighed ikke, men aldrig vinder her nogen Prisen, var det end kun en Snustobaksdaase, uden han virkelig har fortjent den. Sjællandske Bønder og Bønderfruentimmer ere her klædte paa Hollandsk, men naar de aabne Munden har man Føie til at sige Hænderne ere Esaus, men Stemmen Jacobs, og dersom Jllusionen ikke ganske skulde forstyrres, maatte det paalægges og Sjællændere at være stumme, saalænge de vagere Hollændere. Men en af de vigtigste Forlystelser paa denne Dag er et Slags Lystbataille. Denne gaaer for sig paa det lille Vand ligefor Hovedbygningen. Her ligger en liden Flaade, naturligviis en mignature, men den commanderes dog af ordentlige Søofficierer, i det mindste i Henseende til Uniformeen. De Commanderende ere alle klædte som Admiraler med hvide Fjer i Hatten. Menneskevennen betragter disse Admiraler med inderlig Glæde. De ere for Øieblikket Admiraler, de have commanderet et heelt Sollag, de have endt det, uden at deres Laurbær ere kjøbte med en eneste Dragde Menneskeblod. Deres Flaade er i ligesaa god Stand, naar Slager er endt, som da det begyndte, og uagtet der skydes saa det dundrer i Luften, saa er dog icke en eneste bleven saaret. Man bør ikke undres over, om end een eller anden af disse Commanderende fristedes til at sætte Hatten lidet skiævt thi den Commanderende, som med saa rolig en Samvittighed kan forlade Slaget, i den Overbeviisning, ikke engang at have saaret en Kat, har virkelig langt mere Grund dertil, end hine ærgjerrige Helte, hvis Laurbær er farvede med Blod og kjøbte med mange Tusindes Liv. Om Eftermiddagen spilles der Fransk Comoedie i Lunden ikke langt fra Kilden. Naar denne er endt, saa kjører hele Selskabet tilbage til Hovedbygningen. Etatsraadinden sidder i en aaben Vogn, der, saavel som Hestene, er decoreret med Grønt og Blomster og har nogen Lighed med et Slags Triumphvogn. Foran ride Admiralerne. Medens Selskabet nu spiser, danse og synge Bønderne og Bønderfruentimmerne i Haugen og i Lunden. De mange Tusinde af Kjøbenhavns og Omegnens Jndbyggere, som Nysgjerrigheden har trukket derud, hente nu og deres store Madposer, Madskrine og Madkister, og holde aabent Taffel under Guds frie Himmel Et smukt Fyrværkerie, hvori Etatsraadens og Etatsraadindens Navnetræk sees brændende i alle Couleurer, ender disse landlige Forlystelser og Dagens Høitidelighed. En Haveproces.