Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-10-09
Veiret vedblev efter Afseilingen at være ugunstig i flere Dage; Convoyen arbeidede sig langsomt og besværligt frem østen for Cap. Den 16de tilkiendegav Captain Philip sin Hensigt at ville seile i Forveien, førend Flaaden, for at giøre Tilberedelser til Udskibningen i Nye Sydvallis Denne Adskillelse skulde først foregaae den 25de under 28 40, sydlig Bredde, og 20 og østlig Længde, da han indskibede sig paa Skibet Supply og toge med sig fra Sirius flere Officere nogle Tømmermænd, Saugskiærere, Grovsmed, og andre Haandværkere, foruden Timeviseren, Paa samme Tid gav han Ordre til tre af de bedst seillende Transportskibe, under Lieutenant Shortlands Commando, at forlade Convoyen og bestræbe sig for at følge ham til Botany Bay Paa disse blev Gouverneurens Lieutenant med Adjutanten og Qvarteermesteren for Marine Soldaterne indskibede. Resten af Flaaden blev tilbage under Captain Hunters Commando; denne duelige Officeer havde det Vanheld at have medsig nogle meget tungt seilende Skibe og intet bedre Uhr end sit Sanduhr; han synes at have forestaaet sin Post med lige saa megen Klogskab som Talent. Dagen efter at Afdelingen var afseilet var Supply dog bestandig i Syne fra Mast spidsen, og de tre Transportskibe kunde adskilles i en Afstand af 7 til 8 Mile. Men da Vinden havde forandret sig til Sydost om Natten til den 27de, saa styrede Flaaden imod Sønden, og fra den Tid af tabte man den af Syne. Captain Hunter var af den Mening, at man hidindtil havde holdet en altfor nordlig Breddegrad, til at man kunde giøre sikker Regning paa at faae en stærk og varig Vestenvind. Dette bestemte ham til, saasnart Captain Philip havde skilt sig fra ham, at styre mod Sønden, og at holde en høiere Bredde. Veiret vedblev at være ugunstigt indtil den 29de, da Vinden gik rundt til Vest og blev meget mere stadigt. Timeglassets Accuratesse syntes at blive tilstrækkelig stadfæstet ved de hyppige Maane-Observationer. Den 1ste December fandt man Længden efter Udregning at være 36, 42, østlig, efter Uhret 36 48, Bredden 40 os, sydlig, og Compassets Afvigelse 29 40 vestlig. Jmod Enden af December og Begyndelsen af Januar indtraf hyppige og voldsomme Byger og Taager; Convoyen blev i det Hele ført med et revet Formærsseil, og Sirius førte sine tre Stormflagseil. Endskiøndt Transport skibene fandt det ikke fornødent at forsøge paa at føre flere Seil end der kunde bestaae med deres Sikkerhed. Saasnart det saaae ud til tykt Veir saa søgte de at holde sig til hinanden saa meget som mueligt; Søen gik høit og vildt, og brod med stor Voldsomhed mod nogle af Skibene; denne Rullen og Slingren af disse Skibe var slem fordet Qvæg, som var ombord. Paa denne Tour bleve meget store Hvaler seele; men kun faa Fugle; derimod en Mængde Søetang, som man formodede at komme drivendes fra Øen St. Paul, Den 4de Januar tog man nogle gode Længde Observationer. Resultatet var 135 Øst, som blev skrevet med Kridt paa et sortmalet Brædt, med store Bogstaver og foreviist Convoyen fra Agterenden af Skibet. Man antog nu at Skibet var ikke langt borte fra Kysten af Vandie mens Land. Den 6te om Aftenen da Captainen vilde forebygge at man ikke skulde rende paa Landet om Natten, saa gav han Convoyen Signal til at holde sig tæt sammen, og at seile i Sirius Kiølvand. Den 7de og 8de blev et Sydlys seet af en smuk carmoisinrød Farve, stribet med orangeguult og hvidt, med en bestandig Spillen og Afvexling af disse Farver, Flaaden passerede den følgende Dag nær forbi Sydcap, som ender sig i en lav klippefuld Spidse. Paa hiin Side af det, henimod Østen, passerede man den Landodde forbi som kaldes Tasmanns Hoved.