Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-06-26
Ribe. Fædrelandet, af 23, dennes, Nr. 162, indeholder en Artikel sigtende til at klare Forestillingerne i Publikum om de Veie, ad hvilke en Fred mellem Danmark og Tydskland formeentlig projecteres. - Uden just at være uenig med Fædrelandet om det Resultat af dets Betragtninger: at Slesvigs Deling efter Nationaliteterne (dets egen Samstemning hermed forudsat) maatte foretrækkes for dets Oprettelse til en særegen, selvstændig Stat, alene forenet med Danmark ved en fælleds Fyrste, maa vi finde det farligt at vænne Folket til at betragte slige Vilkaar som Udveie til at opnaae en Fred. – Danmark kan og bør ikke kjøbe sig Fred med nye Afstaaelser. Det danske Folk vil aldrig tro, at en Fred af den Beskaffenhed nu vil kunne paatvinges det af Tydskland der for Øieblikket er saa usselt i moralsk og materiel Henseende, at det lille, begeistrede, enige Danmark kun kan ynke det, men ikke frygte det. Sluttes en saadan Fred, saa vil det danske Folk visselig ansee den paatvunget det af den europæiske Stormagt, af hvilken det, – i daarlig Forglemmelse af de mange Beviser, den har givet paa egenkjærlig, Danmark fjendsk Politik – fremfor af nogen anden Magt troede sig berettiget til at vente kraftig Bistand. Men i hvor sikkert det end er, at Danmark kan tvinges til at føre sig i de europæiske Stormagters Villie, saa er det dog ikke sikkrere, end at det vilde være Danmarks Skjændsel at give efter i denne Sag uden virkelig Tvang. Den der døer af Trusler skal begraves i Rendestenen, er et trivielt Ordsprog, men det betegner godt det uhæderlige Eftermæle, som vilde blive Danmarks Statsmænd tildeel, dersom de lade Riget falde for Noter og selvkjærligen decreterede Mæglerforslag. Der er overalt for Øieblikket saa ringe Udsigt til varig Fred i Europa, at vi maatte vente atter at finde os indviklede i Andres Krige endnu førend Blækket bliver tørt i vor egen Fred, hvis vi forhaste os med at afslutte den. - Hvorfor da ikke hellere stole paa den Aand, der besjæller den danske Krigsmagt og det danske Folk, Jsandhed, den første kan, naar den fuldstændiggjøres og anvendes vel, længe være en tung Steen i Vægtskaalen, og det sidste kan endnu vente og lide for Fædrelandet saalænge, at Tidsbegivenhederne kunne blive vore bedste Allierede. Er det dog ikke en bitter Skjæbnens Jroni, at Slesvigholsteinerne maa gribe til Portkonsumtion og Papirpenge, disse Skræmmebilleder, som de have foreholdt Slesvigere og Holstenere for at vende deres Hjerter fra Danmark, Kan det vare længe inden vore forrige Brødre faae Øinene op for Beskaffenheden af den Lyksalighed, deres Ledere have bildt dem ind at de ville føre dem imøde. – Jøvrigt: dersom det er sandt, at Svenskerne ere rustede og tildeels overførte til Fyen for at forhindre det egentlige Danmarks Besættelse af Fjenden, hvorfor komme de da ikke herhid og hielpe os at drive Tydskerne og Forræderne ud af de reent danske Distrikter, som de holde besatte? Eller skulde vor egen Regering ikke vide, at Loe Herred og Møgeltønder-Ballum Birk faktisk er okkuperet af Fjenden; at der ligger tydsk Besætning paa det reent danske Trøyborg og at Grevskabet Schackenborg, det reent danske Lehn, lystrer nen tydske Overmagt?