Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-11-12
Om Mardochai Manuel Noghsbekiendte Jndbydelse. (Meddeelt.) Stor-Øen, i Staten New-York er omtrent 3 1/2 geographiske Qvadratmile stor og bestaar af højt, stærkt med Skov begroet Land. Dens Kyster ere for det meste steile Klipper, men den har skjønne og sikkre Bugter for Fartøier. Ved den har Ontario-Søen sit Udløb. Naar man betænker, at hele Øen kun er 3 1/2 Mile stor, og antager for hver Qvadratmil, endog den høist muelige Befolkning af 4 til 5000 Sjele, saa kan man, i det heldigste Tilfælde, ikke forudsætte, at den hele Befolkning paa denne Øe nogensinde kan blive større end 20,000 Sjele, Hovedstaden, som skal anlægges, uberegnet. Men da Hr. Noahs Hensigt er, at Stor-Øen kun skal tjene til Foreningspunct for de indbudne Colonister, saa gaaer hans Hovedbestræbelse maaskee meest ud paa, i sin Tid at udvide den attraaede Stat i Nyyork selv. Uagtet Hr. Noahs Plan synes at vidne om, at han er en Sværmer, thi hvorfor just indbyde jødiske Colonister, saa kan Nyyork selv dog virkeligen engang blive noget ret Betydeligt; thi ingen af de forenede Stater, har saa vigtige Vande, der aabne saa store Udsigter til Handelsforbindelser, end netop hiin, og der er ingen Tvivl om, at der kun mangler en ret levende Handelsaand til at gjøre den til Americas Hoved=Handelsland. Den indbefatter omtrent 2470 geograph. 1 Mile, eller saa meget som den nedersaxiske og vestphalske Kreds tilsammentagne. Den strækker sig fra Ø. til V. 74 g. Mile og fra S. til N. 68 s. Mile. Den er rig paa Mineralier, Skov, Planter, Haveværter, og ansees for Americas Kornkammer. Tænkeren kan ikke andet end studse, naar han der seer de herligste Landstrækninger forgjeves vente paa Dyrkere, medens man i Europa, under tusinde Drillerier, slaaes om en Haandbred Land, og Naturens rundeligste Gaver, overalt udøste under Americas herlige Himmel, uden at der findes Mennesker, der ville nyde dem, medens man selv i Ulvenes og Bjørnenes Føde lande i Europa strider om den Bid, man vil putte i Munden. Rom blev ikke bygt paa een Dag, og America vil vel heller ikke saa ganske snart blive Verdens Rom; men høist sandsynligt er det, at dersom Europa vedbliver, saaledes som det tildeels har begyndt i de sidste ti Aar, at gaae tilbage, istedetfor at gaae fremad, naar prange Statsgrundsætninger, fanatisk Munke aand og ufornuftig Ringeagt for Menneskets første Rettigheder skal dræbe Flid, opmuntre Dovenskab, fremme Jntolerance, forbittre det ene Menneske mod det andet, gjenoptænde gjensidigt Secthad, eengang slukt ved Fornuftens dyrekjøbte Seir over Dumhed og Overtro; kort, naar Europa med Magt skal styrtes tilbage i Middelalderes Mørke, saa maa og vil America snarere end man maaskee formoder, om just ikke ved det Noaske Project, saa dog paa andre Maader, drage dets bedste Kræfter, det vil sige, dets Velstand, Formue, kløgtigste Hoveder, omsider til sig, og det selv blive til hvad Romerstaten nu er, en Skygge af sin fordums Vælde - et Beenrad af en fordums Kæmpe - en Carricatur af sin forrige Storhed. Som en udbrændt Vulcan vil denne skjønne Verdensdeel da staae tilbage, ødelagt ved sin egen Kraft. Man vil reise fra America til Europa, som man nu reiser fra Europa til Grækenland, for at see et Athen i Ruiner og Socrates's og Renophons Fædreneland i Barbarers Hænder.