Jyllandsposten, 1839-10-22
At Arbeidsanstalterne i Aarhuus, Randers og Horsens, som fornemmelig skylde vore Embedsmænd deres Oprettelse, i Aarene 1817, 1818 og 1819, da Seddel massen stod i saa aldeles forskjelligt Forhold til Vare productionen, endnu den Tid afstedkom stor Nytte og Gavn, dette skylde vi ved Siden af nærværende Oplysninger taknemmeligen at ihukomme, og de Mænds endelige Stræben for disses Jndførelse paa en Tid, da de virkede Fabrikata rigeligen betalte sig, vil ingensinde forglemmes. Ei heller maa det oversees, at saavel den civile som geistlige Øvrighed i vore Kjøbstæder, ved mere og meere at lade yngre, kraftigere og kundskabsrige Borgere optræde som Medlemmer i Fattigcommissionerne derved have nærmest paalagt selve Borgerne Ansvaret i denne vigtige Communalsags Afgjørelse, idet Fattigvæsenets Bestyrelse er et Onus, der nærmere vedkommer Borgerne, end Regjeringen. - Men Tiden forandrer Alt. Jndustriearbeiderne, som fortvarende bestod i Gulvtæppers Forarbeidelse, bleve saaledes i hine Aar endog betalte med 1 Rbd. pr. Alen, istedetfor at disse Varer nu aldeles mangle den Afsætning, hvorpaa Fortsættelsen af saadanne Fabrikationer ene og alene burde være afhængig. Vi finde derfor, at der i vore nærværende Tiders forandrede Forhold og mangfoldige Blomstændigheder findes en stor Opfordring for vore Kjøbstædrepræsentanter til uopholdelig at træffe indgribende Forholdsregler, Fattigvæsenet angaaende, som nærmest burde gaae ud paa allerede ved indeværende Aars Udgang at hæve Arbeidsanstalterne som aldeles ikke svarende til Bestemmelsen. Thi foruden at disses Vedbliven belaster vindskibelige Borgere med trykkende Skatter, som det nok var værd at undgaae, laborere disse Jndretninger af flere Mangler, hvoraf vi blot her ville fremføre nogle: a) Hvilken Opdragelse, sporge vi, nyde de i Fattiganstalterne indsatte Børn, Mon de, ved her at være underordnede en Opsynsmand og Oekonomus, kunne blive dannede til duelige Statsborgere, Vi svare: nei, og Erfaringen stadfæster desværre altfor overbevisende vor Paastand; i den Grad, høre vi, at disse Børn ere demoraliserede, at næsten ingen retskafne Borgerfolk ville have dem i deres Tjeneste, naar de ere confirmerede, da de i Arbeidsanstalterne, hvor de mangle behørig Opsigt, kjærlig Omgang og betimelig Afstraffelse, kun ere opvoxede under Udøvelsen af Uordener, til liden Fortrøstning for Borgersamfundet. b) Finde værdige Trængende, som uheldige Tider og Begivenheder have bragt til Bettelstaven, i Arbeidsanstalterne et passende Opholdsted: Vi svare: nei Det er Eder bekjendt, Borgere, at udenfor Embedsklassen ere vore Enker i Uheldstilfælde ei ved Jndskud i Enkekassen sikkrede deres Fremtid og saaledes udsatte for enhver ublid Skjæbne; kunne I da ligegyldigen see paa, at disses Lod mulig engang i Tiden kunde blive den, at hensukke Dagen i Anstalter, hvor endog udskuddet af Pøbelen bliver hensat, Er det ei haardt at see saadanne Ulykkelige her, at være endog Friheden berøvet i Ugens 6 Dage, og at være de Vilkaarligheder underkastede, som en Opsynsmand eller Fabrikbestyrer her kunde lade sig indfalde, Skulde Nogen være i Uvished herom, da lad han forevise sig Stiftelserne, og sikkert vil han der indsee vor Tales Grund Bør arbeidsføre Almueslemmer, som formedelst Dovenskab, Magelighed og uordentligt Levnet ei selv gide fortjene Brodet, her finde Beskyttelse og gode Dage, eller burde de ei rettere, uden al Barmhiertighed, henvises til Tvangs=Arbeidsanstalter og Fabriker, hvor de uden Besvær for Communen selv kunde erhverve deres Nødtørftigheder, Vi antage ubetinget det Sidste og kunne ved denne Leilighed er forklare os, hvorledes et Medlem af Fattigcommissionen i Aarhuus, nemlig Hr. Capitain M. Bech - ved i Forening med de øvrige ærede Medlemmer at meddele Publikum den fra den formelle Side vistnok meget tilfredsstillende Besvarelse og omfattende Oversigt over Fattigvæsenets Status m.v. - at denne heri ettrer sin Beklagelse over Nedlæggelsen af det Reeske Sukkerraffinaderie, da, ihvorvel man vistnok den Tid meget maa beklage dette Fabrik Ophør, man dog i offentlige Tidender flere Gange har seet Hr. Bech at annoncere sin Mangel paa Arbeidsfolk, som han fra fremmede Egne har villet indkalde til Byen, hvilket falder os meget uforklarligt, da han formeentlig med Behandlingen af sine Fabrikata maatte antages at kunne først og fremmest have forsynet og beskjæftiget den for Communens Regning drivende Arbeidsanstalt, hvorved betydelige Pengesummer kunne være sparede. Hvorfor ethvert arbeidsfort Fattiglem af Almueklassen i Aarhuus ei tvinges til her at arbeide, indsee vi ikke, da saadan Foranstaltning for Communen vilde være til ligesaa afgjort Fordeel, som deres Opbevaring i den offentlige Arbeidsanstalt, under Tingenes nærværende Gang, medfører aabenbart Tab. d) Hvilken Fattigkommission tør garantere Borgerne for, uagtet den meest aarvaagne Control over Opsynet ved Fattiganstalten iagttages, at her dog ei, snart ved Oekonomien, snart ved Fabrikationen, indsniger sig Underslæb, Bedrageligheder og Misligheder, Dog, vi formene ei engang at behøve at udhæve et Punkt som dette, der vistnok er Enhver indlysende. Flere af Arbeidsanstalternes store Mangler, behøver her ei Udvikling, da de affattede Regnskaber desuden altfor klart derom overtyder Enhver. Regnskabet for 1838 over Randers Kjøbstads Fattigvæsen udviser saaledes, at Jndtægten ved denne Byes Arbeidsanstalt kun har indbragt 915 Rbd. medens Aarets Udgivt beløb over 12000 Rbd.