Ribe Stifts Adresseaviser, 1843-01-06
Blandinger. Om den bekjendte Kunstner Carl Rappo, som for Øjeblikket giver Forestillinger i Gothenborg meddeler Gotheborgs Handels og Sjøfarts Tidning, følgende Reise-Eventyr. Han havde i Petersborg givet flere Forestillinger, hvoraf han havde havt gode Jndkomster og reiste derpaa sydefter. Sidst afvigte Juli Maaned vare ti Aar forløbne, siden han foretog denne Reise. J Nichnei-Nowgorod, hvor der just var Marked, optraadte han med meget bifald. Dette store Marked havde ført en Mængde Mennesker sammen fra næsten hele Europa, men deriblandt flere slette Mennesker, saaledes at Rappo under sit derværende Ophold flere Gange blev bestiaalet i sit eget Huus. Ledsaget af 11 Tienere og 5 vel dresserede Hunde, hvoraf 3 vare blevne ham skienkede af Muntene paa St. Bernhard, og de to andre vare Dogger, afreiste han med sin Familie i 4 Vogne, hvoraf hver efter russisk Skik og Brug var forspændt med 4 Heste ved Siden af hinanden. J det bedste Lune forlod han Nischnei-Nowgorod og agtede at tage Koursen over Kasan til Simbirsk. Den første Vogn kjørte han selv, og som en Følge af den sandede og stenede Vei gik Reisen kun meget langsomt fra Haanden. Omtrent midt i Simbirsker-Skoven sprang pludselig 4 sværtede Karle frem af et Skjul, forsynede med et tommetykt Toug, som var fastgjort ved et Træ, for at kunne knyttes i et Træ paa den anden Side af Veien, for paa denne Side at standse Vognene. Deres Hensigt var tydelig nok og Rappo havde neppe Tid til at raabe til sine Folk, at de skulde forsvare sig tappert, da her ingen Pardon var at vente. Medens alle i største Hast bevæbnede sig med de i Vognene værende Pistoler og Geværer, styrtede en Mængde Rovere frem fra Skoven, greb Hestenes Tøiler og søgte at bemægtige sig de medførte Effekter. Nu udfordredes Aandsnærværelse og Tapperhed. Hurtigt vexledes Skud, Hestene bleve sky og kastede Vognene omkuld. Dette uagtet vedblev man at skyde, at uddeele Sabelhug og Kolbeslag. Rappo, omringet af flere Banditter, anbefalede sin Sjæl i Guds Vold og stred kjækt, uagtet han allerede havde erholdt flere Saar. Røverne vilde eilade sit Rov undslippe, og de Overfaldne vilde vistnok uden al Redning have været fortabte, da Røvernes Antal, omtrent 30, var saa overlegent, dersom ikke de 5 Hunde med Raseri havde anfaldet deres Herres Fiender. Ved Hundenes Vid sattes omtrent Halvdelen af Røverne ud af Stand til at udholde Striden, og bleve endog bidt til Døde, saaledes at de Øvrige, meer eller mindre saarede, begave sig paa Flugten. Syv bleve grebne og bundne; ni vare faldne. Rappo havde desværre mistet sit yngste Barn, en ni Maaneders Pige, som havde faaet et Skud i Brystet, ligesom han ogsaa mistede et fem Aars gammelt Pleiebarn, som blev dræbt ved et Kolbeslag. En Tjener og to Kudske bleve dræbte og to Tjenere og en Kudsk bleve dødelig saarede. Rappos Hustru, som opholdt sig ved den ene Vogn, og som kun tænkte paa sit Barns Redning, slap med et ubetydeligt Saar Af Hundene bleve 3 dræbte. Rappo fortsatte Reisen til Simbirsk paa den endnu brugbare Vogn, bagpaa hvilken de 7 Fanger bleve fastbundne med stærke Reb. Han havde endnu tre Heste at spænde for Vognen, medens de andre vare saa ilde tilredte, at de ei kunde reise sig. J Simbirsk overleverede han Fangerne til Gouvernøren til velfortjent Straf. Under Striden havde man haabet at de hist og her, til de Reisendes Sikkerhed stationerede Kosakpiketer, skulde komme de Overfaldne til Hjælp, da de nødvendig maatte høre Skuddene. Men først da det var for seent viste sig en og anden af dem, hvilket lader formode, at de have været i Ledtog med Røverne og kun kom for at deele Rovet. Denne Formodning bestyrkedes ogsaa derved, at senere efter skeet Undersøgelse, flere Kosakker forvistes til Siberien. Rappo anholdt herefter senere hos den russiske Regering om Skadeserstatning, som udbetaltes ham med 15,000 Rubler, og siden blev han selv personlig forestillet den russiske Keiser. Nitten Maaneder gik hen med at læge Rappos Saar, som beløb sig til over 30. Den ene tiloversblevne, men lam skudte Hund erholdt sit velfortjente Ophold hos sin Huusbond til sin Død, som først indtraf forrige Aar; den anden, som kom aldeles uskadt ud af Striden, tilhører nu Kongen af Danmark.