Ribe Stifts Adresseaviser, 1844-11-13
Der gjøres i denne Tid de første Forberedelser til Udførelsen af et literairt Foretagende, som har det største Krav paa alle Danskes Jnteresse. Dette Foretagende er en ny Udgave af den udødelige Anders Sørensen Vedels fordanskede Saxo. Vi tillægge dette Foretagende en saa høi Betydenhed, hedder det i Fædrelandet, ikke for Sprogvidenskabens Skyld, og endnu mindre for Historiens Skyld, men for den danske Nationalære, som har saa literaire Monumenter af større Skjønhed end hiint Pragt stykke, der har været Aarhundreders Beundring. Hvis nu vi Danske i en Periode, hvor alle oplyste Nationer koppes om at forherlige deres folkelige Minder, og at hædre sig selv ved at hædre deres store Forfædre, hvis vi nu paa en værdig Maade atter førte denne herlige Genius ind i vore Huse, da gjorde vil tilvisse ingen tom Gierning, thi vi vilde derved forfriske den nationale Følelse, hvis sunde, kraftige Liv er den første betingelse for alt Folkeheld. Vedel er en af de største Sprogkunstnere, Danmark har frembragt, og hans Værk er 270 Aar gammelt. Jdet man første Gang tager dette Værk i Haanden, træder en heel stor Sprogslægt En imøde, som nu er forsvunden fra vor Læbe og vor Tanke, men som dog er os saa forunderlig bekjendt, at vi midt i vor Fortryllelse ikke blive de enkelte Aarsager til Fortryllelsen vaer. Det er et Skrift, som vi alle uden mindste Sprogstudium kunne særdeles vel forstaae og lade os henrive af. Naar nu dette Skrift, som i dette Øieblik er en Curiositet, der blot forlyster Oldtidsforskeren og de støvede Bibliothekers stille Besøgere, naar nu det pludselig i eet Tusinde Aftryk spredes ud over Danmark og Norden, naar det fremlægges i vore Læseforeninger, opstilles i vore Studereværelser: hvilken Jndflydelse maa det da ikke kunne faae paa en dansk, en nordisk Folkeligheds Udvikling, paa vor stærkt anfægtede Nationalitets Betryggelse. Man tænke blot, hvis alle vore Digtere som Børn havde læst denne Bog, hvis de unge poetiske Gemytter havde modtaget deres sproglige Daab i denne strømmende Veltalenhed, hvor den djærve Kraft og en forunderlig dyb Fylde bruuse os imøde, hvor meget mere vilde de ikke været for os, end de ere blevne. Og alle vi Ordets daglige Tienere, der besidde vor stillistiske Formue i gangbar Mynt, som vi udgive og modtage, naar vi af og til kunde forfriske vor Tanke, i et saadant sprogligt Bad, naar vi kunde lade os paavirke af den største Sprogkunstner fra et Old, da Forfatteren selv maatte føde sin Tanke i dens sproglige Legeme, hvor vilde Danskheden styrkes i vort Øre og voxe paa vor Læbe!" - - Jdeen til dette Foretagende skyldes Chr. Winther, som ikke har sparet Anstrængelser for dens Jværksættelse, og som netop synes at være Manden til at forestaae det hele Foretagende, hvortil foruden en duelig Correcteur, ogsaa en Literators Bistand vil være fornøden. Winther har henvendt sig til den herværende Boghandlerforening, og da denne ikke vilde indlade sig derpaa til Samfundet for den danske Literaturs Fremme, hvis Bestyrelse med levende Sympathi er kommen ham imøde. Samfundet vil neppe mangle Kræfter, til Udførelsen, efterat Medlemmernes Antal i de syv Fjerdingaar, hvori den virksomme Dr. Gad har været Formand, er steget til meer end det Dobbelte (forØieblikket omtrent 730).¬