Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-10-25
Om nu Nationalbanken uden Skade kunde sætte denne Sum i Omløb, ved de paa de første 6 pCt. i alle faste Eiendomme og det i Banken hvilende Sølv funderede Papirrepræsentativer, der endvidere ved den stillede Hypothek maatte være des sikkrere, vilde dette formodentlig være bedst, men skulde dette maaske ikke være tilraadeligt, af Grunde, der ei kjendes, formenes, at der kunde udstedes særskilte, paa det stillede Hypothek udtrykkeligt lydende, Repræsentativer, dog ei paa mindre Summer end 500 Rbd., og uden at ansees for noget tvungent Betalingsmiddel, kun at det tilkjendegaves, at de modtoges i Betalinger i alle Kongel. og andre offentlige Casser og i Banken, lige med Bankens øvrige roullerende Papirpenge, siden derfor havdes fuldkommen Sikkerhed. Private vilde da vist ogsaa uvægerligen modtage dem. Herved maa endvidere bemærkes: a) Hvad kunde formodes, at slige Hypotheker vilde udgjøre, hvorpaa et Laanefond skulde grundes De 6 pCt. af alle faste Eiendomme, i Dannemark og Hertugdommene, der bleve henlagte til Banken, beløb, saavidt vides, omtrent 30 Millioner Rigsbankdalere rede Sølv, uagtet Landeiendommen ansattes efter en meget ringe Taxt, mindre end de fleste endnu sælges for, uagtet de ere faldne saa betydeligt i Pris; det formodes derfor, at naar Middeltallet af de anførte pCt., nemlig 6 pCt., tages af de 1ste Prioriteter, samme omtrent vil beløbe til 16. Millioner. De Capitaler, der staae i Statsgjeld- og i Bankindlaan anslaaes til 70 a 80 Millioner, og deraf 8 pCt. blev da ialt 21 Millioner, men regnes blot 15 Mill. eller endog kun 12 Mill., og deraf til desstørre Sikkerhed kun udstedtes Repræsentativer for de Totrediedele, som forommeldt, blev dog 8 a 10 Mill. til et Laane fond, der ansees tilstrækkeligt at begynde med og neppe at udfordres; thi kom først Nærings grenene i fremadgaaende Virksomhed, og Tiltro mellem Udlaanere og Laanere vendte tilbage, vilde der ogsaa blive Laan at erholde hos Private. b) Til Bankheftelserne bleve allene de navnlige Eiere af de faste Eiendomme forpligtede, uagtet mange af dem ikke eiede noget deri, og de maatte enten udrede dette Paalignede eller betale aarlig 6 1/2 pCt. Renter deraf. Panthaverne undgik at deeltage, endskjønt de vare de virkelige Eiere af de første 6 pCt., kun tilbagerykkedes deres Prioritetsret, da de maatte overlade Banken allerførste Plads, men Udgifter, paaførtes dem dog ei derved, siden Eierne alligevel maatte betale dem deres fulde Renter og Capitaler, saavidt de formaaede og Eiendommen vilde tilrække, og det formodes, at faa af første Prioriteterne, men vel mange af de øvrige, have tabt ved denne Tilbagerykning. Naar altsaa Staten behøver til Næringernes Gjenophielpning, at fundere et Laanefond, synes det billigt, at første Prioritetshavere, tilligemed de Capital eiere, hvis Capitaler staae i Statslaan eller Bankindlaan, som for det meste ere udtrukne af Laaneomløbet, bør være de nærmeste at deeltage deri, dog kun som Caution til Banken, uden videre Udgift, end den med Laanene forbundne Risico, saa meget mere, da det formodes, at naar flere Betalingsmidler komme paa en rigtig Maade i Omløb, vilde ogsaa derved alle Capitaler, hvor de staae, blive sikkrere, og Renterne lettere at erholde. c) Nationalbanken, der er grundet paa Nationens faste Eiendomme, altsaa adskillelig fra Nationen og dens Vel, synes hverken at kunne vægre sig ved, eller vente speciel Fordeel aff, om den, for at bidrage til Næringernes Gjenoplivning, maatte stille sig som en fast Støttepunct, mellem Capitaleiere og Laanere, allene at den sikkres for Tab og erholder de derved havende Udgifter rundeligen erstattede; følgelig kunde det, som Laanerne betalte i Renter, mere end Bankens Udgifter beløb, henlægges i Banken til et Reservefond, for dermed at dække de Tab, der muligen, uagtet al anvendt Forsigtighed, kunde indtræffe. Ligesom da Banken, ved de stillede Hypotheker, var sikkret, saaledes vilde og Hypothekstillerne, ved de overskydende Renter, for det meste blive sikkrede, og hvad Tab der endda kunde blive, maatte, fordeelt paa saa Mange, blive yderlig ubetydeligt imod den Nytte, der formenes bevirket ved et saadant almindeligt Laanefond. d) Capitaleierne, som stillede disse Hypotheker og stode den ved Laanene forbundne Rifico, stor eller liden, maatte naturligt blive dem, der ved udvalgte Repræsentanter bestemte de Regler, hvorefter Fondet i Almindelighed skulde bestyres og lode vælge Bestyrerne, allerunderdanigst forventende, at Hs. Kongel. Majestæt allernaadigst udnævnte En eller Flere, som deeltoge deri, for at paasee, at Statens Vel derved virkeligt fremmedes. Men for desmere at lette Adgangen til Laan for Alle, hvor de end boede, i Statens forskjellige Provindser eller adskilte Dele, maatte ventelig i hver saadan Provinds eller Deel være specielle Administrationer, der havde et til deres Virkekreds passende Fond at bestyre, disse kunde da vælges af Districtets Repræsentanter, staae under Overdirectionen og controlleres af Repræsentanterne. Ved et saadant Laanefonds Bestyrelse burde saa megen Offentlighed som mueligt indføres, der altid virker megen Tillid og ofte afværger Urigtigheder. Men for ei at have for Mange til at vælge Repræsentanter, kunde maaske bestemmes, at kunde, der havde stillet Hypothek for 1000 Rbd. og derover, havde Valgret. e) Fortrinlig Adgang til Laan burde vel især tilstaaes alle Corporationer, hvilke bør formodes vare sikkre, og bedst kunde besørge eller paasee Anvendelsen af Laanene; nemlig Credit foreninger blandt Landmænd, landoeconomiske og andre nyttige Selskaber, Kjøbstæder og Sogne i det Hele, Haandværks= og Fabriklauge, Jnteressenter, der alt havde sammenskudt en Sum, og deslige. Naar derimod enkelte Private vilde laane og ikke kunde stille antagelig Sikkerhed, maatte de paalægges, at forskaffe deres Øvrigheds og bekiendte retskafne Mænds Bevidnelse om deres Duelighed i det, de vilde benytte Laanet til, samt om deres bekiendte Arbeidsomhed og ordentlige Levemaade, og hvis Laanet da tilstodes dem, sættes under Tilsyn af saakyndige og retskafne Mænd i Egnen, helst saadanne, som havde stillet Hypothek, eller af et derværende Selskab, for nøje at lade paasee, at Laanet anvendtes hensigtsmæssigt og ikke forødtes til Unytte; i hvilket Fald det strax skulde være forfalden til Tilbagebetaling, og i Mangel deraf, inddrives, for dog at redde noget. Ordentlige og retskafne Laanere kunde et saadant Tilsyn ikke skade, men vel hindre de Uredelige og Slette fra at bedrage. f) Kunde det befrygtes, at flere paa forommeldte Maade funderede, og kun saavidt de behøvedes i Omløb satte, Betalingsmidler, vilde forhøje Coursen mellem Sølv og Sedler, Betalingsmidler, der, som foranbenævnte, vare grundede paa sikker Hypothek, synes at maatte være ligesaa sikkre og have ligesaa god Credit, som Bankens roullerende Papirpenge, sattes altsaa ikke flere deraf i Omløb, end som efterhaanden behøvedes til forfaldne Næringers Gjenoprettelse, Udvidelse, eller ny nyttige Anlæg, men ikke til skadelige Speculationer ved Kjøb, Handel eller Coursopagninger, synes det ikke samme kunde foraarsage nogen Forandring i Vexel= eller Pengecoursen; jo flere Beskjeftigelser der fandt Sted, des flere Mennesker, der fattes i nyttig Virksomhed, jo flere Udlæg udfordredes der til de dagligt forefaldende Udgifter, altsaa behøvedes flere Betalingsmidler, blev da mere produceret og mere fabrikeret, enten til Udførsel til Fremmede, eller til Forbrug i Landet, istedetfor hvad forhen indførtes, altsaa mindre at skaffe Betaling for til Fremmede, men snarere mere Betaling at indtrække, maatte jo den fremmede Vexelcours og med den Pengecoursen, forbedres, saa meget mere, da Afsætningen til Fremmede af Statens vigtigste Product, Korn, ikke befrygtes at kunne blive mindre, fordi der tages mindre fra Fremmede, siden de Stater, hvorfra de fleste Varer erholdes, ikke derfor tage meere Korn, eller betale det bedre, men kun modtage det naar de trænge dertil, formedelst Krig eller Mis vært. Desuden synes der at være stor Forskjelpaa, om flere Millioner sættes i Omløb fra et offentligt velbestyret Laanefond, eller fra Private; disse sidste see allene paa nogenlunde Sikkerhed, for Capital og Renter, uden videre at bekymre. sig om, hvortil Laanene bruges; et Laanefonds Bestyrere, derimod maatte følge de dem foreskrevne Regler, og lade paasee, at Laanene virkeligt anvendtes til det, samme var bestemt. Mere nyttig Anvendelse af disse Laan maatte altsaa formodes, end af private Laan i Almindelighed. Men - antages endog, at i Førstningen og for en Tid, Pengecoursen muligen vilderstige noget, mon dette da virkelig skulde være skadeligere, end hvis alle Næringer vedblive som nu, bestandig at aftage, alle Eiendomme at falde i Pris, og mange Mennesker forarmes, gaae arbeidsledige og blive til Byrde for dem, der endnu have noget at hielpe med, indtil ogsaa de gaae samme Vei, Skulde end Pengene, der var i Omløb, blive noget slettere, vilde alle Næringsdrivende derefter vide at tage Betaling for deres Arbeide og Varer; Skatter og Afgifter erlægges nu efter Sølv og Korn, altsaa kunde Statscassen og andre offentlige Casser ikke tabe; Embedsmænd og Militairet lønnes efter Sølv, alt vilde saaledes forholdsvis rette sig derefter. Det er nu ikke nær saa frygteligt med de roullerende Betalingsmidlers Coursforandring, naar den kun ikke skeer alt for pludselig, som det var den Tid, Seddelmassen begyndte at voxe, uden at noget Forhold imellem den og Sølv kjendtes blandt almindelig Mand, eller toges i Betragtning ved Lønninger og andre bestemte Betalinger; da leed Mange derved, som nu ei kunne tabe.