JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1799-01-01
Vink for Sundhedelskende Medborgere. Den overordentlige og varige Kulde, som er en for det menneskelige Legeme meget svækkende Potent;, Mangel paa Varme og andre Livets Nødvendigheder, Afvexling fra Kulde til Varme, som mange have været Udsatte for i denne Vinter, synes at ville frembringe en Mængde astheniske Sygdomme, som Febere etc., fordi Legemet befinder sig i en vis Grad Astheme eller Svagbedstilstand; man vil derfor tilraade det sundhedelskende Publikum, at betjene sig af en styrkende og oplivende Diæt, som: rigeligere Kjødspiser end sædvanlig, blødkogte Æg, Vin, godt Øll og et maadeligt Brug af andre spirituøse Blandinger, reen Luft og maadelige Bevægelser, som allene kan gjenbringe Levekraftens Ligevægt og forebygge Sygdomme; Man vogte sig meget for de saa kaldte Forebyggelsesmidler, Aareladen, Lareer- og Brækmidler, der ere meget svækkende og farlige. Den styrkende Diæt vedblive man saalænge den sugtige Luft og Kulde vedvarer; og en betydelig Varmegrad kan paa nogen Tid neppe ventes, formedelst Mængden af Js og Snee, der som et fastere Legeme ved at gaae over i Draabber, og derfra i Dampe, stedse afgiver Kulde, ved at binde Varmestoffen; Atmosfæren overlades tillige paa denne Tid, med en Mængde for Aandedraget skadelige Dunster og Gasarter, og indeholder en alt for liden Deel af den rene Livsluft, hvilket gjør hiin Diæt saa meget mere nødvendig.
Politivennen, 1798-01-01
Tilbagekaldelse. J No. 4 er Huset 101 paa store Kjøbmagergade urigtigen anført at have aabnet Rendeløb fra Gaden ud over Fortoget. Jndsenderen af Brevet om en Officer, som om Løverdagen, da Revyen var paa Fælleden, red ind forsætlig imellem en Hob Tilskuere, tumlede og vendte Hesten i den tykkeste Hob, og uddelte Pidsk og Slag, kan tilbagetage det, da det ikke kan indrykkes førend de altfor uhøviske Ord: uniformklædte Laps, Lysespidshelt o. d. f. borttages eller formildes. Hvortil ogsaa slige Ukvemsord; da Handlingen selv fremsat i den koldeste Fortælling vil vække enhver Læsers Foragt og Afskye.
Politivennen, 1799-01-01
Et par Ord om Fattige og Arme. Uagtet vi siges at have en Fattigkommission der ret ere Martyrer for deres Nidkjærhed og Aktivitet, der besidde Forstand og Redelighed nok til at opnaae deres ædle Hensigter, hvorom Aviserne endog overtyde os, saa finder man dog næsten i enhver Gade, en Mængde usle tilsyneladende Arme ja endog ofte Mødre med spæde Børn paa Armene, udsatte for Kuldens Strænghed, hvilke stedse plage og trygle den Forbigaaende om en liden Hjelp, der for det meste dog ej tjener dem til andet, end til at forlænge deres kummerfulde Liv; thi at give en Fattig nogle saa Skillinger er langt fra at være en virkelig Hjelp, det er det samme som at kaste et lidet Bræt til et Menneske der er nærved at omkomme i Vandet, hvorved man kuns vilde forøge hans Lidelser. Skulde det ikke være muligt, at hiin sørgelige Uskik, paa nogen Maade kunde hæves, kunde ikke den lade Arbejdsdygtige besørges hensat i Arbejdsanstalter og Fabriker og der fortjene saameget at han kunde være befriet for alle Næringssorger og nyde et lykkeligere og nyttigere Liv, og den Fattige men virkelystne Mand paa anden Maade ophielpes, men Hielpen maatte være saa fuldkommen at den som findes værdig dertil, aldeles maae være befriet fra Næringssorger; thi troede man at hielpe alle ved at tildele alle noget lidet, da var Troen meget falsk og svag, og man hialp aldeles ingen, men anvendte Pengene paa en unyttig og ufornuftig Maade, som var et sandt Kjendetegn paa Forstandsmangel og Uredelighed; Hensigten maatte være nok saa god. O naar Afstanden imellem Extremerne Rigdom og Armod er saa uforholdsmæssig stor, at Rigdomsmanden (der vanskeligen efter rene Moralprinsiper, kan besidde god moralsk Karakter) ejer Tønder Guld medens hans ædle Medbroder hentæret i Elendighedens Vraa sukker under Livets Byrder, da er Staten langt fra Fuldkommenhed! A
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal til Justitskollegium. Da Hirschholms By har en Forligelse Commission, var det da ikke billigt, at hele Amtet nød godt af samme? er det ikke en Ubillighed at Folk der boe Hirschholm gandske nær skal tage til Frederichsborg, hvortil Vejen undertiden er ufremkommelig; de fleste Tider medtager Vognleje og Tidsspilde mere end Tingen er værd hvorom man strider. Forordningens velgjørende Hensigt er sikkert ikke opnaaet ved denne Jndretning, man ønsker og haaber Forandring heri!
Politivennen, 1799-01-01
Til Eftertanke for Vedkommende: Endeel er allerede skrevet om Torves, Gaders og andre offentlige Steders Renovation og Reenligholdelse, og endeel er vel og afhjulpet og forbedret; men for at blive overbevist om at meget staaer endnu tilbage, som Vedkommende kunne og burde ændre, kan man kun blot kaste et flygtig Øje paa NyeAmager-Torv og det der opdyngede Jis-Bjerg (eller maaskee rettere Møg-Dynge *) som enhver Beboer og andre der Forbigaaende maae med Harme beundre. Enhver er vel villig til at troe at den første Bestemmelse var, at kunne for en Tid henlægge Js og Snee af Gaderne paa dette Torv indtil man paa anden Maade kunde bortføre samme; men enhver var og igesaa villig til at troe at dette kun skulde vare saalange til de almindelige Renovations-Vogne fik Leilighed til at transportere samme til et beqvemmere Sted. Naar Vedkommende enten selv eller andre paa deres Vegne ville begive sig til Torvet for at undersøge bemeldte Banke, ville de vist finde, at den ej alene bestaaer af Js og Sne; men tillige af Feje- og andet Skarn, som en*) At samme virkelig kan kaldes en Møg Dynge, skal Jndsenderen med mange Vidner, naar samme paafordres, kunne bevise. **) Jndsenderen troer og at Vedkommende vist maae vide Steder, hvor ovenomtalte beqvemt kunde henlægges, uden Ulejlighed for nogen. deel af Beboerne deromkring henkaste, for saameget hastigere og begvemmere at blive samme qvit, - samt af Skarn, som den mindre Klasse af Mennesker ere grove nok til at lægge paa dette Sted, naar Naturen drive *). J Følge disse Tanker haaber Undertegnede med flere Torvets Beboere, at høie Vedkommende snart ville paa en eller anden Maade søge dennk Mangel af Orden hævet, da samme i dette Vejrligt lettelig kunde skee, - og ei længere lade os denne Skarn-Dynge for Næsen saaledes henligge, som til Slutning foraarsager Stank og Lugt med mange flere Ubehageligheder.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal fra Pustervig. Betale ikke Huus Ejerne i Postervig ogsaa for Gadens Renovation? dog synes ikke saadant, da det udkastede Skarn i en Tid af næsten 1/2 Aar ikke er bortført, og samme Gade er ligere Stadens Sammenkørselssted end en Gade, hvor der boer og passerer Folk. *) At og dette forholder sig saa, og er afgiørende Sandhed, kan Jndsenderen, som ofte med Ærgelse har seet samme, ligeledes bevise.
Politivennen, 1799-01-01
Uordener. 1) J Overgaden over Vandet lige for Sofiegaden er et Laag paa en Vandkiste i en ussel Tilstand, og farlig for en nedglidende Fod. 2) Ved Tugthusbroen, paa den Side og den Ende som vender til Tugthuset, er Nedgangen til det offentlige Lokum under Broen paa den væmmeligste Maade tilspærret af udkastet Vandhusskarn. 3) Endnu truer den udhængende Mur ved Schimmelmans Sukker-Raffinaderi i lille Torvegaden de Forbigaaende. Gid dog Ejeren vilde lade den mure op af ny! 4) Ved Blaataarn ligeover for Smedden er et Hul ned til den lufte Rendesten, for at nedføre Gadens Vand. Dette Hul kunde let vorde Aarsag til et Benbrud, da den underste Steen ikke gaaer langt nok ind under den øverste. Ved en Rist kunde fer det første Faren afvendes. 5) Endnu ere de uhyre store aabne Rendesiene langs Filosofgangen ned til Langebro ikke blevne bedækkede, hvor ofte dette end er ønstet, og hvor indlysende Røddigheden og Nytten deraf end er 6) Jernkræmmeren i No. 242 paa Vestergade har kun et meget smalt Forteg, og besætter dog dette med sin Jernkram der virkelig er ligesaa farlig som Fodangler eller Rævefare. 7) Urtetræmmerne Bysund og Meister der i Nærheden vilde forbinde Publikum ved at gjøre deres Boddøre faste til Væggen med Kroge; derved blev Fortoget friere. 8) J Nygaden er uden for No. 140 et Fortogsbræt hvis Jernfangere ere meget farlige for de Forbigaaendes Fødder og Fodtøj. 9) Maskandiseren paa Hjørnet af Vimmelskaftet og Knabrostræde gjør atter Fortoget ganske til sit, med sin uendelige Mængde af Skramleri. 10) D. 18 Kl. 6 1/2 om Aftenen, lossede en Gadevogn sin hele Ladning ved det andet Skarn paa Høibroplads. Den Uforskammenhed havde man dog ikke ventet. Der er nok heller intet Middel til at forebygge denne og andre Synder af Skarnagere, end det, at et Nummer af 10 Tommers Længde males baade bag paa og paa hver Side af Vognen.
Politivennen, 1799-01-01
Til Læserne. Af de i dette fjerde Hæftes paaankede Uordener ere følgende rettede: Den Hund paa Hjørnet af Hummergaden hvorover i Politivennen er bleven klaget, bliver nu af den veltænkende Ejer omhyggeligen boldt inde. Et langt udhængende Skildt er forandret til et nadt, af Blikkenslageren i No. 44 paa Østergade. En Rende forbedret baa Nybørs. Et Skildt opslaget udenfor det stemplede Papirs Kontor i Krystalgaden. Orden frembragt ved Komediehuset Løverdagen efter Kongens Geburtsdag ved ikke at tilstæde Soldater og Matroser Adgang. Nummer paamalet paa Hjørnegaarden af Pilestræde og Kronprindsensgade. Virksomme Anstalter trufne til Konge vejens Rydning for Sne fra Kjøbenhavn til Virkerød item til Roskilde. Den farlige Skik at marserende Vagter gik med fældet Bajonet hævet. Ophugget uden for Palæerne i Bredgaden. Endeel Tømmer borttaget ved Assistentshuset. Fortogsbrætter lagt tilrette for No. 18 og 27 i Nybrogade. Et farligt Rendebret lagt til Rette udenfor Konditorens i Pilestræde i Bøje Junges Gaard. Pilestrædet ophugget. En Møgdynge borttaget paa Hjørnet af Ulfeldtsplads og Graabrødretorv. Et par Jernstænger som hindrede Gangen paa Fortoget borttaane paa St. Anneplads ved litt. VV. Fortoget ryddeliggjort for 328 i Helsingørsgaden. Et falsk Rendebræt borttaget i Bredgaden foran det unummererede Nabohus til 206. Et nyt Gadebræt lagt paa Hallandsaas ved Jndfarten i St. Kongensgade. En slemt udstaaende Pompetud bortaget i Antonistræde næst op til Bagerens paa Hjørnet af Pilestræde. Udgiveren har det Haab at ogsaa de Forslag og Bidrag, som mere angaae Lovgivning og Statshusholdning end offentlige Pladers og Stræders Orden, ville tages i Betragtning af Vedkommende, og engang frembringe den Nytte for Almenheden, hvis Opnaaelse han, saavel for sig som for sine Medarbejdere forsikkrer at være det kjæreste Formaal. Kbhavn. d. 20 Apri 99. K. H. Seidelin.
Politivennen, 1799-01-01
Til Udgiveren af Politivennen. Miin Herre, som det efter Ordsproget er tids nok at tage Hatten af naar man seer Manden, saaledes troer jeg at man med samme Føje (i omvendt Forhold) kan sige til de bajentelskende Militaire, det er tids nok at sætte Bajonetten paa naar man seer Fjenden. Jmidlertid have disse endnu ikke villet indsee denne Sætnings Rigtighed, og blive derfor endnu ved at udsætte fredelige Borgere for den Fare at beskadiges af disse Mordog Krigsinstrumenter. Politivennen har vel i sit seneste Nummer 52 og et af de foregaaende Nummere, hvor der holdtes en utilbørlig Lovtale over Vedkommende, fortalt os: at denne Skik (Uskik tør jeg ikke kalde det, saameget jeg end kunde fristes dertil) var hævet. Men det forholder sig ikke saaledes; thi deels har Jndsenderen hørt af selve Militaire, for hvilke han yttrede sin Glæde over den Agtelse Vedkommende ved denne Lejlighed havde vist for Publikum, at det ikke var af den Aarsag at den paaankede Skik en Tid i Vinter ikke fandt Sted, men af Frygt for at Soldaten ved at bære Geværet paa hin (drabelige) Maade let kunde komme til Skade paa de isglatte Gader; med Aarsagen ophører altsaa Virkningen, deels har han for saa Dage siden med egne Øjne seet at den Ting endnu finder Sted. De vilde derfore min Herre behage at kalde deres Anmældelse af den formentligen hævede Uorden tilbage, erindrende Dem hint ovenanførte: det er tids nok at tage Hatten af, naar man seer Manden.
Politivennen, 1799-01-01
Til Brand- og Vandkommissionen om de tvende ferske Vandpomper paa Toldboden. J nogle sidstafvigte Sommere, er en Beboer i St. Anne Østerkvarter, der til hans Gaard har ved kongeligt Skjøde en Portion af Charlottenborgs Hovedrende, bleven opmærksom paa, at hans Pompevand ej allene er kjendeligen formindsket, men endog bliver undertiden paa nogen Tid rent borte. Aarsagen hertil maae sikkert være de paa Toldboden anbragte tvende Pomper, der skal være ansatte paa samme Charlottenborg Hovedrende. Disse som om Foraar, Sommer og Efteraar, naar Reden jævnlig ligger fuld af Skibe, er fra Morgen til Aften i uophørlig Gang gjør det rimeligt, at Vandet ved denne idelige Pompning drages bestandig hid til denne Punkt. Efter Sagn skal Fontænemester Bekker, da han yttrede sin Mening om disse Pomper, erklæret sig imod dem, fordi han formodede, det vilde skee, hvad nu skeer, at Deelhaverne i denne Rende vilde herved komme til at mangle Vand. Jngen Opmærksom nægter Herligheden af dette bekvemme Anlæg, for de Søfarende, men disse Pomper burde nok havt en Hovedrende for sig selv; thi Antallet paa de Tønder Vand her daglig pompes, maae være særdeles betydeligt. Man ønsker derfor at gjøre Brand- og Vandkommissionen, under hvis Omsorg saadanne Tilfælde formodentlig ligge, opmærksom paa den Farlighed Vandets Formindskelse eller gandske Borteblivelse i mødende ulykkelige Begivenhed kunde foraarsage, ligesom ogsaa, at man aldeles ikke kan undvære Vandet i det daglige husholdderiske Liv; vedbliver denne Mangel nødes man til alvorligere at paatale sine Rettigheder, da Vand, denne Livets første og største Nødvendighed, paa ingen Maade kan undværes endog i det bestemte Øjeblik, da man skal gjøre Brug af samme.
Politivennen, 1799-01-01
Anmodning til Geheimeraad Seheel Plessen. Da mine Syssler udfordre at jeg daglig vandrer, saavel For- som oftermiddag igjennem Amaliegaden til Toldboden, og mangfoldige Gange har maattet flygte fra Fortoget ud paa Gaden, uden for No. 71 Lit. K i samme Gade formedelst skident Vand som udtastes fra denne Gaards anden Etage, som jeg har erkyndiget mig om D. Ex. beboer, saa maae jeg herved anmode D. Ex. der selv paa Grund af Deres Embede i Staten er en Slags Politimester og altsaa kjender Lov og Forordninger i Landet, at tilholde de af Deres Betjente, der foretage sig slige Ulovligheder, at afstaae for saadanne Uskikke, paa det man kan vandre tryg for pludselige Overskyllelser, dette Fortog forbi saavel som ethvert andet i denne Gade.
Politivennen, 1799-01-01
Et Ønske til det Almindelige. Hvormeget bekvemmeligt vilde det være for den som ønske sig Værelser til Leje, naar det blev almindeligt til alle Tider, at udi Aviserne hvor slige Avertissementer af Husejerne anføres, tillige blev anført hvad Leje aarlig eller halvaarlig gik af deres saaledes bortlejende Værelser Herved undgik Verterne selv en hoben Ulejligheder og de som søge Værelser endnu meget mere, da det er begribeligt, at de som attraae Værelser til f. Ex. 100 Rdlr. aarlig ikke behøvede undertiden at gaae fra den ene Ende af Byen til den anden, for at erkyndige sig om de Værelser, hvoraf derimod skulde svares 200 Rdlr. aarlig Leje, eller iblandt 10 Avertissementer neppe at finde en Pris som svarer til den Leje de ungefær kunne taale at erlægge. Vel kunne nogle Husværter være af den Formening at de ikke altid faae saa høj Leje som forlanges og derfor troe det bedre, at saadant maatte være skjult indtil de ved Samtale med Vedkommende kunne afhandle sligt og derved nærmere komme til Accort. Men dette behøvede heller ikke at afskrække de Lejesøgende fra at erkyndige sig hvor ikkun en halv Snes Daler var Forskjellen af den Leje som de kunne give, hvorimod de sparede Umagen for sig selv og Verterne, hvor Afstanden var saa stor, at de forudsaae, at det ikke var for dem at entrere udi.
Politivennen, 1799-01-01
Opkastede Spørgsmaale. Embedsmænd og i Særdeleshed Øvrighedspersoner ere ofte udsatte for den Ubehagelighed, at blive mistroet af deres Undergivne fordi disse ofte ere uvidende om de Præmisser, der ligge til Grund saavel for deres negative, som positive Embeders Handlinger. Ligesom det paa den ene Side ikke kan nægtes at Embedsmænd ikke kunne fordres til Regnskab af deres Undergivne, og den prægtige Sentents "Jeg staaer kun mine høje Foresatte til Regnskab, til disse samt til Loven og Domstolen henviser jeg enhver der har noget at klage" altid kan gjøre Tjeneste, naar man intet bedre har ved Haanden, saa er det dog paa den anden Side tillige vist, at det vilde meget bidrage til den Enfoldiges Oplysning, formere Almuens Kjærlighed og Hengivenhed til sin Øvrighed, samt befæste Fred og Enighed til vort kjære Fædrelands Gavn og Bedste, naar samme nu og da vidste hvorfor dette eller hint skeer eller ikke skeer. For at fremme dette Øjemed har nogle Patrioter oprettet et Selskab hvis Hensigt er nu og da at opgive Spørgsmaale i forskjællige Materier, samt udsætte passende Belønninger*) for den bedste Besvarelse af samme. Selskabet har allerede holdt sin første Forsamling, hvori foruden andet blev besluttet at udsætte følgende Spørgsmaale: 1) Er den 82de 8 i Vejforordningen af 13 Deeb. 1793 ophævet, siden Bønderne, der hente Møg fra Kjøbenhavn nu begynde at gjøre Vejen fra Vibenshus fordi Vangekroen til en Lodseplads, eller (i Fald *) Disse skulle nærmere bekjendtgjøres. denne § endnu staaer ved Magt) er da Vedkommende befriet fra den Pligt at overholde dens Bud. 2) Er danske Lovs 1 B, 3 E, 5 Act. ophævet, siden Retten, paa Ballerups Birketing, sættes til saa forskjællige Tider, og i saa Fald, hvorfor bliver saadant ikke bekjendtgjort, paa det at de, som komme paa befalet Tid til Tinget, ikke skulle vente forgjæves efter Retten stundum til Kl. 3 a 4 om Eftermiddagen? Selskabet indbyder altsaa enhver til at besvare disse Spørgsmaale, i Særdeleshed tvivler han ikke om at vedkommende Embedsmænd ville konkurrere for Prisen. Sanddrue. p. t. Selskabets Sekretair
Politivennen, 1799-01-01
Varsko i Kaninlængden. Paa Hjørnet af Borgergaden og Kaninlængden er et Brændevinsstæd, Pølen kaldet, hvor adskillige Dage en Karl har lagt i Lugen, som gaaer ud til Kaninlængden, og moeret sig med at kaste Sten og Vand paa de Forbigaaende, adskillige har meldt det til Husbonden, men det varede ikke længe førend han begyndte dette Spøg igjen, Jndsenderen har selv været Øjenvidne heraf. Han anmoder derfor enhver, hvis Vej skulde falde igjennem Kaninlængden, da at gaae paa den Side, som beboes af Holmens Folk.
Politivennen, 1799-01-01
Muslinge- Opsyn. Gid Politiet vilde paasee at de Bønder der sælge Muslinger tilholdtes at bruge justert Maal istedet for at de betjene sig af Holger Danskes Fingerbøl
Politivennen, 1799-01-01
Bøn fra Smedens Gang. Politiet og Kommissar eller Kvarterbetjente spørges om aldrig Smedens Gang gjøres ryddelig for Sne og Møddinger, da vi samtlige Beboere betale vore Udgivter lige saa fuldt som de i de store Gader, og da Gangen er meget smal og er endnu gjort smallere ved Bygherren Hr. Spendrup, som haver ladet sit Plankeværk staae ude siden Septenber 1798, og hvem veed naar det bortkommer; thi det forvolder i Sandhed megen Besværlighed og Risiko for Arm- og Benbrud.
Politivennen, 1799-01-01
Om Kirsebærgangen. Det synes billigt, at den eneste Spadseretour i sit Slags, Kjøbenhavns Jndvaanere have, den dyrt betalte Kirsebærgang var fri for Aadsler og Stank. For nærværende er der et Forraad af døde Hunde som forarge Øjne og Næse. Er det Politiets eller Militæretatens Pligt, at afhielpe dette paa behørig Maade?
Politivennen, 1799-01-01
Et Ord for Tiggerbørn. Hvorledes kan det forebygges at en Mængde bitte smaa Tiggerbørn vrimle om imellem Vogne og Trængsel paa Østergade og omliggende Stræder, medens Fattigvæsenet endnu er under Revolution, og forinden den konstituerende Fattigdirektion har fuldendt sit Arbejde? Anmælderen har med Skræk seet disse ulykkelige Smaa, formodentlig tvungne af lige saa ulykkelige og derved ufølsomme Forældre, at være udsatte hvert Øjeblik for at overløres af de lynsnare Kudske, der skaffe voxne Folk nok at bestille med at tage sig vare.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal om Nattefarerne. Hvor tidlig maae Natmændene lade sig finde paa Gaderne? Anmælderen og flere med ham have troet, at dette var efter Kl. 10 i det tidligste; men i nogen Tid have de begyndt at vise sig Kl. 9 om Aftenen, især i Bredgaden, bør man ikke være fri for dette, til sin Tid nødvendige Onde paa den Tid af Aftenen, da Passagen endnu er saa hyppig og det med Rette kan kaldes borgerlig Tid?
Politivennen, 1799-01-01
Om Bajonetterne. J et Land hvor Fredens milde Gudinde, synes at have for bestandig opslaaet sit Paulun, og hvis Jndvaanere alle boe i dens lyksalige Skygger, der, hvor saa at sige, Sabelen burde omsmeddes til Plougjern, der harmedes den lykkeiige Borger ved at blive truet af sine og Fædrelandets Forsvarere naar disse mødte ham, som beredte til Krig, med fældet Gevær, og den til Drab opstillede Bajonet. Ofte traf det sig her i Hovedstaden, især i Mørket, at denne gode og ellers lykkelige Borger blev sat i Livsfre, naar han kun tænkende paa sin og sit Lands Lykke, blev med Frygt for sit Liv eller sin Helbred, vaagnet af sin søde Drøm. Ofte har den fældede Bajonet været nær ved at gjennembore hans Hjerte, eller lemlæste hans Legeme. Dette har Politivennen paaanket og tillige meldt os: at denne barbariske Uskik var hævet, og glade velsignede hver Mand den, som hævede Uskikken. Men da adskillige Mennesker siden den Tid (maaskee fordi Politivennen har gjort Dem trygge, altsaa uforsigtige) havde ved Hjørnerne, om Aftenen, været nær ved at løbe sig fældede Bajonetter i Livet; saa udbeder man sig Underretning om, hvorfra Politivennen har den meddeelte Efterretning om Afskaffelsen af dette Onde? Om derfor haves en Lov? Og da hvordan den er? Siden det først derefter kan paaankes om de militaire skulde handle imod Lovene. Fred i Fredens Land.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal om Jødebarnet. Spørges en Lovkyndig, om der ingen Lov er, som forpligter en Jøde til, enten at lade sit Barn omskjære, eller, naar han samme ikke vil, da at lade det christne.
Politivennen, 1799-01-01
Dito om Dito. Hvilken Nation skal lade et Jødebarn begrave, som Faderen hverken har villet efter deres Love - ladet omskiære, eller døbe.
Politivennen, 1798-01-01
Bekjendtgjørelser. 1) Det syndige Fortog paa Hjørnet af store Kjøbmagergade og Kannikestræde, lige over for Politlemesteren, er endnu i samme jammerlige Forfatning. 2) Den i No. 7 som farlig anmeldte Broe fra Øster-Hovedvagt til de Elyseiske Marker er strax sat i tilbørlig Stand. 3) Rendesteensbrettet uden for Salomons Apothek, som i No. 7 paaklagedes, er flikket.
Politivennen, 1799-01-01
Bekjendtgjørelser. 1) Det i Politivennen No. 50 imod Jødebageren paa Ulfeldsplads, under Uordener paaankede er efterkommet saaledes at Dyngen er borttaget, og Vognen om Aftenen hidindtil hensat paa Fortoget. 2) J Filosofgangen oprettes nu Bomme ved Indkørslerne, hvorved Spadseregangen indfredet fra Vogne og Ryttere helliges de Gaaende. En Opmærksomhed som det Almene vil vide Vedkommende Tak for. Gid ogsaa Sælgerinderne kunde føres i det mindste hen til den ene Ende, da det er ubehageligt for Samtalende, at kunne belures eller uagtet Gangen er næsten tom, at maatte tale sagte. Tillige haaber man at Gangen bliver udjævnet og noget af den høje Ryg borttaget, da man ellers saa let vil glide i Regnvejr.
Politivennen, 1799-01-01
Uorden. J Graabrødrestrædet paa venstre Haand af Gaden er en mislig og brøstfældig Rende, langs Væggen, hvor de Forbigaaende hvert Øjeblik vove at faae det voldsomste Styrtebad paa Hovedet af Skyllevand, eller i det mindste at overskylles aldeles.
Politivennen, 1799-01-01
Erklæring. Da man beskylder mig for at have ydet Militæretatens Foresatte en ufortjent Hæder, ved at bekjendtgjøre, at den farlige Skik, der lader Vagt marsere med fældet Bajonet, var hævet, som nu bekjendt ikke er skeet, saa nødes Udgiveren, der mindst af alt ønskede at udraabes for en Smigrer, til at erklære, at han virkelig troede den temporaire Aftagelse af Bajonetten bestemt til at vare bestandig, og at være grundet i Vedkommendes Agtelse for almindelig Borgersikkerhed.