Den Vest-Sjællandske Avis, 1838-02-23
Da en af de Deputerede for Aarhuus Stifts Sæ meddegaardseiere, Procurator Jngerslev, har anmeldt, at han ikke kan møde ved den forestaaende Stænderforsamling i Viborg, fordi Bestyrelsen af den ham tilhørende Hovedgaard Marselisborg, som han fra 1ste Mai d. A. skal overtage, kræver hans Nærværelse, har den Kongelige Commissarius indkaldt den 4de Suppleant for bemeldte Valgdistrict, Kammerherre, Hofjægermester, Baron Güldencrone til Baroniet Wilhelmsborg, til at møde i hans Sted. (Af de tre øvrige Suppleanter havde nemlig een undskyldt sig for at modtage Valget, een deeltog allerede forrige Gang i Forsamlingen, og een er under 3die d. M. indkaldt.) – Ligeledes er i Stedet forden Deputerede for Kjøbstædernes 6te Valgdistrict i Nørre-Jylland, ligent Monberg i Horsens, der paa Grund af sin høie Alder og tiltagende Svagelighed har undskyldt sig for at møde, Suppleanten for bemeldte District, Exam. Juris Schytte i Horsens, indkaldt. (Coll. Tid) Et Slags Hverdagshistorie." Under denne Overskrift findes i Nr. 8 af den Frisindede paatalt en formeentlig Embedsvilkaarlighed i Horsens. Sagen er temmelig omstændeligt fortalt; dens Hovedindhold er imidlertid Følgende: For nogle Aar siden kom en Haandværker til Horsens By, hvor han blev bekjendt med et Fruentimmer (hans nærværende Kone), den havde ret godt at bestille med at sye Skrædersyning o. s. v. Han besluttede at ægte hende og bosætte sig i Horsens. Desaarsag reiste han til Kjøbenhavn og gjorde Mesterstykke, hvorefter han kom tilbage og søgte Borgerskab i Horsens; men under allehaande Paaskud blev dette negtet ham, hvorhos det paalagdes ham at fremvise Penge, dersom han vilde blive længere i Byen. Han fremlagde da en halv Snees Specier; men han kunde jo have laant dem;" der forlangtes altsaa Caution. Ogsaa denne skaffede han fra Hr. Consul Secher, som indestod for, "at han i ingen Henseende skulde falde enten det Offentlige eller Lauget til Byrde;" men trods dette Beviis og Mandens ærbødige Ansøgning til Overauditeur, Borgermester og Byfoged Ræder, blev han dog strengeligen tillagt Ordre, inden næste Dags Morgen at have forladt Byen. Hans Pas blev af Byfogden, givet følgende Paategning: "Pashaveren, der ikke er Borger paa noget Sted og som hverken har Noget at ernære sig af eller vil tage Arbeide som Svend, henvises herved til sit Fødested, Flensborg." Paa hans Venners Raad at forblive i Nærheden, indtil der kom Svar fra Amtmanden i Skanderborg, til hvem han ogsaa havde henvendt sig, opholdt han sig 2 Miil fra Horsens, da den Efterretning bragtes ham, at Amtmanden nu havde resolveret: at han var berettiget til at vinde Borgerskab i Horsens. Han drog da tilbage til Byen, meenende at den hellige Grav var vel forvaret; dog, Ræder ikke alene tilbageholdt den ham af Amtmand Urne befalede Communication af Tilladelsen, men bød endog atter Manden, ufortøvet at forlade Byen, truende ham med Arrest o. s. v. J sin Raadvildhed henvendte han sig nu til Oldermanden for det Lang i Kjøbenhavn, hvorunder han hørte; det kgl. Danske Cancellies Betænkning indhentedes, og Resultatet blev, at Ræder da omsider maatte communicere den Paagjældende: at det kunde tilstaaes ham at nedsætte sig i Horsens og indtræde i Lauget sammesteds. Nu kunde han altsaa, efter saa mange Bryderier, endelig naae Maalet. Men hvad blev Følgen? Et Par Reiser til Kjøbenhavn og mangfoldige Udgifter, som disse for os ubegribelige Øvrighedsforanstaltninger naturligviis til Byens Bedste) førte med sig, medtoge hans Af Smule Eiendom. J Februar Maaned, den for hans Profession meest ugunstige Tid, nedsatte han sig. Hvorledes skulde han vel vinde Borgernes Tillid, efterat Øvrigheden havde været ham saa ugunstig Man veed jo nok, hvorledes Folk under saadanne Omstændigheder dømme. Uden at kjende til Forholdene eller undersøge Sagen nærmere, var største Delen imod ham. "Der maa dog stikke Noget under!" sagde man, og hans faa Velyndere kunde ikke hjælpe ham til den Agtelse og Tiltro, der var ham forskjertset ved Forviisninger og Protester. Han kom i Gield, og en Dag, da han kom hjem, fandt han Straa til at hvile sig paa - Retten skal jo have sin Gang. - Erstatning har han nu i 5 Aar forgjeves ventet.