Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-06-25
Jndenlandske Efterretninger. Festen til Minde om Tycho Brahes trehundredaarige Fødselsdag feiredes, som tidligere omtalt, i Søndags. Flere Dampskibe vare afgaaede fra Kbhavn til Hveen tidlig om Morgenen, og Kl. 12 satte 6. Dampskibe, "Løven", Hamlet, "Sjælland, "Sultan" "Malmøe og Hertha, sig i Bevægelse fra Qvæsthuusgaden og Toldboden, hvor en talrig Menneskemasse havde forsamlet sig, ligesom ogsaa paa Langelinie, man hilsede hverandre giensidig med Hurraraab, og det var et skjønt Skue at see den tætte Menneskeklynge i Land, og de mange Dampskibe, imellem hvilke en sand Væddekamp syntes at opstaae, hvori imidlertid Herthal, skjøndt det var det sidste, der afgik, vandt Prisen. Ombord paa dette var Tycho Brahes Buste, Musiken og Sangerne. Ude i Sundet overleverede Advocat Lehmann det skandinaviske Selskabs Sangforening fra Selskabets Bestyrelse en efter et Udkast af Const. Hansen malet Silkefane, forestillende Braga, syngende til Harpens Lyd, medens hans Hjelm og Skjold ligger ved hans Fødder. Taleren bemærkede, at Fanen skulde være en Anerkjendelse af, hvad Selskabet skyldte sin Sangforening, og han endte med at udbringe et Leve for dens Stifter og Dirigent, Hr. Syngelærer Rung. – Efter at alle Passagererne vare blevne landsatte paa Hveen, fortes Tycho Brahes Büste i Land, hvor den modtoges af en Kanonsalut, og bares af fire danske Sømænd i Procession med Musiken i Spidsen op til Uranienborgs Ruiner, hvor den under Kanonsalut fattes paa en Tribune, hvorfra Prof. Sommer efter nogle indledende Ord ønskede Tychos Aand velkommen paa disse Steder. Efterat en smuk Cantate af Prof. Heiberg og Syngelærer Rung var afsungen af et Chor af over 300 Mandsstemmer, overleverede Advocat Lehmann Hveen boerne Tycho Brahes Buste, som et Minde om denne store Mand og denne Dag; han yttrede, at ligesom man nu i Kjøbenhavn tænkte paa at opføre en Mindestøtte for ham paa en af Byens offentlige Pladser, saaledes vilde det ogsaa være ønskeligt, om de Svenske paa Hveen vilde opføre en høi Obelisk for ham, idet han viste, at de havde ligesaa god Part i ham som de Dan skee. Øens Præst, Hr. Savarin, takkede for Gaven, som han sagde skulde blive opstillet i Kirken, hvorhen den ogsaa senere førtes. Prof. Thomander fra Lund holdt derpaa et improviseret Foredrag som knyttede sig til Advocat Lehmanns Yttring angaaende Opførelsen af en Obelisk paa Øen, og hvori han paa en høist genial og smuk Maade yttrede, at han meget betvivlede, at en saadan vilde blive opført, fordi hans Nation var, som han sagde, en snal Nation", men ligesom man ved et Tilfælde i Dag havde maattet synge Sangen uden Texten, saaledes maatte man ogsaa her være fornøiet med at have Aanden uden at see Tegnet. – Hermed var nu den egentlige Fest endt, og man skiltes nu ad, for i Kungsgardens Have i mindre Grupper at indtage Forfriskninger. Man leirede sig i Græsset og megen Lyst og Munterhed herskede overalt. Seenere samlede Musiken og Sangforeningerne sig, og der udbragtes da under meget bifald et Leve for Prof. Clausen, hvori man ønskede ham velkommen tilbage fra hans Reise. Han takkede for den hjertelige Modtagelse og glædede sig til at være kommen hjem til en saadan Fest. Mag. Anderson fra Lund holdt derpaa et længere Foredrag og udbragte et Leve for de tilstedeværende Danske. Advocat Lehmann og Prof. Thomander udbragte derpaa et Leve for Kong Osca- og Kong Christian den Ottende, der begge modtoges med enthusiastiske Hurraraab. Cand. Plong udbragte endnu et Leve for Norge, og derpaa satte man sig i Bevægelse for at gaae ombord, medens man dog først endnu besøgte Uranienborgs Ruiner, hvor Cand. Ploug udbragte et Leye for Hveenboerne, hvem han tillige takkede for al den viste Gjæstfrihed og Velvillie. Dr. Sturzenbecker udbragte derpaa et Leve for det danske Folk, og en svensk Skolelærer reciterede til Slutning et smukt lille Poem i Dagens Anledning. Der udbragtes endnu et Leve for Advocat Lehmann, som takkede og ønskede, at man vilde bevare det Jndtryk, som man bragte hjem med sig om denne Fest, og naar Tiden kom, handle derefter. Man gik nu ud til Landingsstedet og ombord i Dampskibene, Passagererne paa Hertha udbragte endnu forinden de forlode dette, et Leve for Skibets Fører, Lieutenant Wrisborg, for Prof. Heiberg og Syngelærer Rung. Man maa beklage, at manikke ved selve Høitideligheden paa Hveen særligen mindedes Prof. Heiberg, der dog fornemmelig havde fortjent det, som den, der især har forherliget Tycho Brahes Minde og givet Jdeen og Jmpulsen til den hele Fest. – Saaledes endtes denne Fest, der med Sandhed kan kaldes en Folkefest, da Folk af alle Stænder deeltoge i den. 6– 8000 Mennesker vare vist forsamlede paa den lille Ø, der eler saa store Minder. (Berl Tid.) Det glæder os at erfare, at der skal forelægges Stænderne et Lovforslag angaaende Ophævelse af Jndførselsforbuddet paa Spillekort, fra 1ste Januar 1848 af at regne, imod at samme belægges med en Jndførselstold af 3 s. pr. Spil og en for fremmede og indenlandske Spillekort fælleds Stempelafgift af 8 sk. pr. Spil. Som Følge heraf ville de for Tiden respect, for Kongeriget og Hertugdømmerne eneberettigede Kortfabrikanters Privilegier, kun blive fornyede indtil Udgangen af Decbr. Maaned 1847, men fra 1ste Januar 1848 ophøre som Monopoler, For kort siden har Foreningen for dansk Underviisnings Fremme i det Slesvigske, tilligemed sin 3die Aars Beretning, udgivet en særdeles interessant Beretning om Folkehøiskolen i Rødding af Prof. Flor. Dera sees, at denne, uagtet de mange Hindringer og hemmende Forhold, den har havt at kæmpe imod, dog har været og er i stadig Fremskriden. Den har i Vinter været besøgt af 42 Bøndersønner, i en Alder fra 16 til 28 Aar (de Fleste vare mellem 18 og 22 Aar), paa en enkelt Undtagelse nær alle fra det nordlige Slesvig. "At den i Beretningen mere antydede end udførligen skildrede Maade, hvorved Skolen gjennem sine dygtige og nidkjære Lærer, har virket paa disse vakkre Ynglinge og nærmet sig sit herlige Maal, allerede, uagtet den korte Tid, den har virket, har baaret Frugter, som ere værdt at paaskjønne, have vid, hedder det i Ribe Av., her i Byen og Egnen havt Leilighed til med Glæde at sande, saa ofte vi ere komne i Berørelse med Nogen af de der dannede Ynglinge. Baade, gavnende og oplivende maa fremdeles Samlivet i det nylig opførte Elevhuus virke, i hvilket 32 unge Mennesker leve og færdes sammen under en selvvalgt Bestyrelse og efter af dem selv vedtagne Love; men naturligviis under Forstanderens Over-Tilsyn. Savnet af en fuldkommen tilfredsstillende Ordnen af Gaardens Bestyrelse og Occonomvæsenet, som Beretningen beklager, haabe vi nu er aldeles afhjulpet ved det nye disse Gjenstande angaaende Arrangement, som er truffet efterat den her omtalte Beretning var udgivet. Meget at beklage er det, at Skolen efter først kun et halvt Aar at have høstet Nytte af sin fortrinlige Forstander, Pastor Vegner, nu atter i Dr. Paulsen har mistet en udmærket Lærer, hvis Tab vil være vanskeligt at erstatte."De mange Deeltagere i den i Odense afholdte Landmandsforsamling, der benyttede Hr. Kammerherre, Baron A. Holstens venlige Jndbydelse til at gjæste det skjønne Langensøe, ville med Glæde mindes den sande Humanitet, hvormed den ædle Vært og Værtinde kom deres talrige Gjæster imøde; men de ville med smertelig Deeltagelse erfare, at faa Dage derefter blev Kammerherreinde Holsten angreben af en Sygdom, som allerede den 16de de endte et Liv, der ei alene var helliget et lykkeligt Familielins Velsignelse, men ogsaa ved den Hedengangnes levende Sands for at gjøre vel ofte beredte Trøst, og Husvalelse i større Kredse, og hvorfor hendes tidlige Bortgang vil vorde beklaget af Mange, for hvilke den (O. Th. Av.) bliver et smerteligt Savn. Den offentliggjorte Parolbefaling til den Rends borger Borgervæbning, hvori Opløsningen decreteredes i Anledning af de bekjendte Affairer paa Fælleden under Manoeuren, indeholder ikke den kongelige Tilkjende givelse til Lieutenant Schow, der ogsaa turde interessere, det Offentlige, idet der nemlig blev tilkjendegivet Hr. Schow Hs. Majestæts fuldkomne Tilfredshed med det afham udviste Forhold, et Resultat, der altsaa staaer i interessant Modstrid til de bekjendte Ord, der efter Affairen af en høi Officeer henvendtes til ham med den eiendommelige Tiltale: "Er har Unrecht gehabt." (Aalb. Av.) Lægerne Lind, Guldberg, Murer, Ørnstrup. og Marcher indbyde deres Colleger i Provindserne, saavel Embedslæger som practiserende Læger, til et Møde i Roeskilde Fredagen den 3die Juli, hvor man ønsker at omhandle Gjenstande, som maatte interessere Standen, saavel med Hensyn til dens Stilling, som med Hensyn til Lægevidenskaben i Almindelighed.