Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1822-01-03
Kong Ferdinand af Neapel var nemlig ved Aarets Begyndelse kommen til Kongressen i Laybach, forat bevæge Monarkerne til at erkjende den frie Forfatning: han havde antaget for sine Stater; men medens Prindsregenten hjemme i Forening med Parlamentet heldig arbeidede paa at grundfæste den, gav Kongen, som bekjendt efter; og da hans Søn alligevel blev sin Eed troe, gik, til hele Europas Forhauselse - de østerrigske Hære over Pofloden og imod Neapel. Hvorledes nu Parlamentet pludselig underkastede sig, endnu før Pepes Armee, efter en intetsigende Fægtning, som ved et Trylleslag opløstes; hvorledes Fjenden uden videre Modstand besatte Hovedstaden og hele Landet og tilligemed den hjemvendende Monark tog de strængeste Forholdsregler til Carbonarernes Udryddelse, kort, hvorledes Frihedens Sag her gik Krebsgang i Dagetal, dette er endnu i alt for frisk Minde til at behøve nærmere Udvilling. Men sammenligner Man Proklamationernes høitravende Udtryk: "Vi ville seire eller begraves under Fædrelandets Ruiner &c., med den ubeskrivelige Jubelt ved Baron Frimonts Jndtog, hvem Neapolitanerne jo endog ikke undsaae sig ved at kalde den Tilbedelsesværdige, har Man Føie til at sande Napoleons Udraab: "Det er lutter Lazzaroner fra Hertugen af - til den ringeste Tigger!" Et Migniature af denne 8 Maaneders Frihedsruus var Døgnrevolutionen i Piemont, der kun varede i 30 Dage, og havde i Et og Alt samme Udfald, paa Kongeskiftet nær, da den gl. Victor Emanuel foretrak Privatlivets Rolighed for Kronens Byrder, hvilken Carl Felix imidlertid ikke forsmaaede, som et Tilbud, der ikke gjøres hver Dag - Neppe var Kampen her endt, før Frihedsaanden trak sig længere mod Øst en og væbnede en gjennem Aarhundreder, underkuet og mishandlet Nation mod sine Bødler. Fyrs A. Ypsilanti var det, som ved at sætte sig i Spidsen foren Deel Græker gav de øvrige Signal til at afkaste Aaget. Blodbadet paa Tyrkerne i Jassy fremkaldte snart de grusomste Repressallier: den gamle Patriark blev ynkelig myrdet i Konstantinopel, Kirkerne opbrændte, Grækerne allevegne nedsablede i Tusindviis, deres Qvinder skjændede og deres Børn gjorte til Slaver. Forgiæves prøvede den kjække Jordaki i Spidsen for den medrette kaldte phelliget Skare at sætte Skranker for Myrderiet i Moldan og Wallachiet; Prøven mislykkedes og med den forsvandt alt Haab paa denne Kant, da Ypsilanti siden endog blev fængslet og disse Fyrstendømmer ødelagte med Jld og Sværd. Med desstørre Held fægtede Grækerne paa deres Forfædres Grave, der flux blev Hovedpunktet for Kampen mellem Kultur og Barbarie, saavelsom tilsøes, medens de store Nabomagter rolig saae paa, at Kristenhedens Arvefjende begik Grusomheder, som ikke have deres Lige i den nyere Historie. Vel begyndte Rusland Underhandlinger, men Baron Stroganows Afreise fra Konstantinopel - langt fra selv at være nogen Krigserklæring - trak Tingene saaledes i Langdrag, at Man endnu i dette Øjeblik ikke veed, om Pennen eller Sværdet kommer til at gjøre Ende paa Legen, og maa henstille Grækernes Skjebne til Forsynet og deres eget Heltemod, da Persernes Diversion vel er for svag til at gjøre Udslaget i dette hele Menneskeheden saa vigtige Anliggende.