Ribe Stifts Adresseaviser, 1844-05-29
(Slutningen af den i forrige Avis afbrudte Beretning om den saakaldte Torsdagsdoktor, Drengen Lars Larsen af Blangstrup. Hvorledes han har lært denne Kuur, kan han ikke mindes, dog troer han, at han skylder en Lars Smed sin Viisdom; thi han veed af Traditon, at denne Mand kom til ham, da han ikkun var 2 Aar gammel, og gjorde hans Moder opmærksom paa de Egenskaber, han ifølge de hans Fødsel ledsagende Omstændigheder maatte besidde, samt bad, at Barnet maatte stryge hans syge Been. Smeden, som indrømmer at være bleven behandler for et sygt Been af det aarige Barn, der siddende paa Moderens Skjød foretog Kuren, samt først at have henledt Opmærksomheden paa Barnets Egenskaber, nægter dog at have lært det Formularen eller tilraadet Brugen af Kirkegaardsjorden, og hvorledes denne er bleven optagen som en Bestanddeel af Kuren, er ikke oplyst, men hvad Formularen angaaer, har Tiltaltes Moder vedgaaet, at have lært Sønnen den. Hun har nemlig nogle faa Aar efter at Smeden havde gjort dem bekjendt med Barnets helbredende Egenskaber, dog medens Tiltalte endnu var en liden Dreng, drømt den, og hun holdt det for sin Pligt at gjøre Sønnen bekjendt med de hende i Drømme indgivne Ord, idet hun tænkte, at dersom Sønnen, ved at fremsige hiin Formular og bestrygsyge Mennesker, kunde forskaffe disse nogen Lindring, vilde saadant jo dog kun være en ringe Tjeneste, som han kunde vise sine Medmennesker." Tiltalte har aldrig forlangt nogen Betaling for sin Virksomhed, men naar Nogen har givet ham en Gave, som et Beviis paa sin Erkjendtlighed, har han modtaget den, da hans Forældre vare meget fattige; det saaledes erhvervede har ikke været mere, end der var nødvendigt til at klæde ham, idet Gaverne ofte bestode i et gammelt Klædningsstykke, undertiden i Penge, og da fra 8 s. til 3 Mk. Naar vi saaledes have seet, at Tiltalte fra sin spædeste Barndom er bleven opdragen i den Tro, at han besad Evne til at helbrede, at hans Moder og alle hans Omgivelser nærede den, naar vi endvidere ikke kunne tvivle om, at han dagligen maa have hørt de mange heldige Kure, man tilskrev ham, omtale, kunde det synes besynderligt, at han gjentagne Gange har nægtet selv at troe paa sine lægende Egenskaber; men Enhver, der har havt Leilighed til at erfare, hvor vanskeligt det er for den mere dannede Klasse at faae den Bondefødte til at udtale sig om de Gjenstande, som denne veed, af hiin betragtes som Overtro, vil letteligen kunne forklare sig Tiltaltes Benægtelse, især naar man veed, at den undersøgende Dommer har gjort sig megen Umage for at bringe Tiltalte til at indsee det Urimelige i denne Overtro og hans Virksomheds heraf flydende Uforsvarlighed, hvorved Drengens Undseelse for at indrømme sin Overtro end mere maa være bleven forøget. Af Tiltaltes hele Fremfærd og af alle hans Yttringer fremgaaer desuden klart, at han ikke har været bedre oplyst end hans Omgivelser, og at han ikkun ufuldstændigen angiver sin Bevæggrund, naar han paastaaer, at han ikkun føiede dem, der henvendte sig til ham, "fordi han antog, at der ikke kunde være noget Ulovligt heri, naar de havde den Tro, at det kunde hielpe, eftersom Midlet var aldeles uskadeligt. Efter Sagens Anlæg have over 30 Personer afgivet Attester for at de ere helbredede af Tiltalte. - Drengen er af Underretten idømt 3 Gange 5 Dages Fængsel paa Vand og Brød. (Fædrel.)