Corsaren, 1842-09-09
Mere "Charivari" i dette Nrs. Jndmad. Statsfængsels-Dommen. Alle vore gode Venner, det vil sige: Alle de, der have et godt Øie til os, have vistnok ved Efterretningen om, at der for et af vore beslaglagte Numere var dicteret Statsfængsels-Straf, udraabt. "Der have vi da endelig faaet fat paa "Corfaren"! der har man da paa eengang faaet dømt en Haandfuld afskyelige Artikler, skjøndt vel nok en eller anden lille en er undsluppen af Mangel paa Beviis." Underligt nok: det er netop det Modsatte. En Haandfuld Artikler ere ved denne Dom blevne frifundne; men en lille bitte en er bleven domfældt, uden at Retten i sine Præmisser har paapeget det ringeste Beviis som Motiv til Domfældelsen. Retten forekommer os ved denne Leilighed ligesom en Mand, der havde Haanden fuld af Fluer og lod dem en efter en krybe op for at blive trykkede ihiel af Tommelfingeren. Men, ligesom de kom op, fløi de snildelig bort, for han kom til at trykke til - kun en, den sidste, var ikke hurtig nok, og Manden fik Fingre paa den. "Dig skal jeg da faae fat paa", sagde Manden; "Du skal undgjælde for alle de andre", og saa trykkede han paa den med en Kraft, der kunde have kvalt en Ko. Dommen ligger for Alles Øine*), Enhver kan see, om der i vore Ord ligger den ringeste Usandhed. Cancelliet lod ved Skrivelser af 2den og 8de Februar d. A. følgende Artikler tiltale: "Folket og de Conservative ved Lehmanns Domfældelse", "Efterspil med tilhørende Dands" (begge Corpus-Artikler), "Uddrag af Redactionens Forhandlingsprotocol", Skizzerne "Frihedstræet" og Her seer De en Mand med en god Constitution og her en Mand uden en", Scenen mellem Tyboe og Jesper af Holbergs Jacob v. Tyboe", Corsaren er igjen bleven lagt under Beslag" og endnu en lille Opsats (samtlige Charivari-Artikler). - Af disse er den Førstnævnte, 4 Spalter, lang, aldeles frifunden, den anden paa 2 Spalier, aldeles frifunden, den tredie, 3 Spalier lang, aldeles frifunden, paa et Par Ord nær, der hos Læserne kunde fremkalde den *) Den er offentliggjort saavel i "Fædrelandet som i "Dagen" af 3die dennes, og vi have derfor anseet det for oversledigt at levere et færskit Aftryk deraf. Forestilling, at Forfatteren havde villet raillere. Nr. 4: Skizzerne aldeles frifundne, den femte Artikel, paa 2 Spalter, aldeles frifunden, den sjette, henved 2 Spalter lang, aldeles frifunden, men den sidste paa 3 eller 4 Linier, straffet med 1 Aars Statsfængsel, hvilken Dom "motiveres" i følgende Præmis: "Derimod maa Tiltalte, ved i samme Nr. af Bladet at haveloptaget den ligeledes incriminerede Artikel, der indeholder, at et Exemplar af H. M. Kongens Vortrait averteres til Udsalg fra en Restauration i lille Kongensgade, og at det findes besynderligt just at vælge en Restauration til Udsalgssted, antages at have overtraadt Forordningen 27 September 1799 § 1, og vil den Straf, han, der er over criminel Lavalder og ved denne Rets Dom af 6te d. M., for Overtrædelse af Trykkefrihedslovgivningen, er tilpligtet at erlægge en Mulct af 200 Rbd. Sølv samt at være Censur undergiven i eet Aar, herfor har fortjent, i Medhold af Frog. 30te Marts 1827 8 7 være at bestemme til Statsfængsel i 1 Aar, hvorfor han bliver at undergive den i førstnævnte Forordning §20 foreskrevne livsvarige Censur, og ansees herved den Straf abforberet, han i Overeensstemmelse med Placaten af 1ste November 1837 har fortjent." Dette er altsaa den forskrækkelige Artikel, der har foranlediget den forstrækkelige Straf, thi det her Citerede er den hele Artikel. Da vi i Januar og Februar Maaneder d. A., da Domfældelserne grasserede, efter hver Beslaglæggelse forsikkrede, at vi ikke indsaae Grunden til samme, og at de beslaglagte Artikler sikkert vilde blive frifundne, da troede vore Læsere vistnok, at vi vilde gjøre Nar af dem, og - "nu har Statsfængsels-Dommen bekræftet denne Mening" - vil man sige. Men det er, som her viist, netop det Modsatte. Har nogen Dom givet os Anledning til at triumphere, saa er det denne, ja, selve Domfældelsen, Maaden, hvorpaa Artiklen er bleven dømt, er en Triumph - imidlertid en Triumph, som vi med største Fornøielse vilde have undværet. - Vinder jeg endnu en saadan Seir", sagde Pyrrhus efter Slaget ved Heraclea, "er det ude med mig". Skaffer man os flere saadanne Triumpher, døe vi af Galdefeber. Som en Underretning, der for Yndere af Statistiken ikke vil være uden Jnteresse, meddeele vi endnu følgende Oversigt over Resultaterne af dette Aars Actioner imod "Corsaren". J 5 Numere vare 24 Spalter actionerede. Af disse ere de 17 1/2 totalt frifundne; 6 1/2 udgjorde to storre Artikler, i hvilke Retten fandt nogle faa Linier af mulig skyldig Tendents; 1/4 Spalte, indeholdende to Artikler, er befunden virkelig skyldig og straffet med 200 Rbdls Mulct og 1 Aars Statsfængsel - Resultat: Af de beordrede Actioner har Hof- og Stadsretten kun sundet 822 Deel tilstrækkeligen motiveret, og af Domfældelserne har den selv motiveret Halvdelen, eller 132 af Actionerne, og dog har denne lille Deel indbragt 200 Rbd. Man kan nu selv gjøre Regning over, hvilke Forventninger Fattigkassen maa have gjort sig, saa længe den troede, at alle Actionerne skulde bære Frugt*) Sluttelig skulle vi opfylde den Erkjendtlighedspligt at gjøre opmærksom paa, at "Fædrelandet" strax efter Dommens Afsigelse, og før det havde havt Leilighed til at gjøre sig bekjendt med den domfældte Artikel, yttrede, at denne vel sagtens var noget kaad, men at Straffen dog vistnok var for haard. Da "Fædrelandet" naturligviis ikke kunde tilstaae os Andeel i sit Monopol, altid at blive dømt uden Grund, var det allerede en stor Gunst af det, ubeseet at indrømme. at vi blot havde været kaade, og vi aflægge vor ærbødige Tak til det for denne Connivents. Det er altsaa ikke Andet end den simpleste Taknemmelighed, naar vi komme "Fædrelandet" tilhjælp i en Vaande, det har paadraget sig for vor Skyld, og som det ikke kan rede sig ud af. Det yttrede saaledes ved at omtale Dommen over Fieldsted (Vand og Brød). "Vel har denne Strax ramt et Blad og et Jndivid, som Faa ville beklage. Det gjor os inderlig ondt at see, hvorledes Fædrelandet bliver piint af "Berlingske" for denne Yttrings Skyld, som formodentlig blot *) I det Øieblik, vi Onsdag Formiddag slutte Bladet, erholde vi Efterretning om, at der i Tirsdags Eftermiddags er afsagt en ny Dom over "Corfaren", nemlig over et i Nr. 77 beslaglagt Gildeparé. Dommen er: Total Frifindelse; det Offentlige er paalagt Actionens Omkostninger. i et ubetænksomt Øieblik er undsluppet det. Ved hver mulig Leilighed faaer "Forl." det paa Tallerkenen", at Fjeldsted er et Jndivid, som Faa ville beklage, hvoraf følger (da Fjeldsted forholdt sig til "Corsaren", som Hansen til "Fædrelandet", og da det ifølge Foris" tidligere Yttringer er Redacteuren, der giver Bladet sin Værdi), at, naar "Fædrelandet" næste Gang domfældes, saa har Straffen ramt get Blad og et Jndivid, som Faa ville beklage?. Jmod disse vedvarende ubehagelige Sidehug fra "Berlingske" ville vi, som sagt, komme "Fædrelander tilhjælp ved at vise, hvorledes vi opfattede hine Ord. Vi toge dem, for Corsarens" Vedkommende, til Jndtægt som en Compliment. "Faa ville beklage Corfaren" - hvad Andet kan dette betyde, end: at Corfaren? er et Blad, der ikke egner sig til Beklagelse; der er mere bange for Folks Medlidenhed end for deres Had; der kan staae paa egne Been eller i alt Fald ikke vil lade sig tage under Armene for ikke at falde. Og i en saadan Uafhængighedsfølelse er der noget Behageligt - vi forsikkre Dem, Hr. Fædreland, noget meget Behageligt, De kan troe os paa vort Ord. Vi toge altsaa disse Ord til Jndtægt som en Compliment, Fædrelandet" gav os med et hemmeligt Suk. Ak! Eller det skulde ingen Compliment være? Dog, hvorfor sporge? Som om vi ikke vidste det! Det lider nu mod Stændernes Comiteebetænkning i Trykkefrihedssagen. J ville gjøre Eder rene, J ville staae med Palmer i Hænderne, og derfor hæve J Øinene mod Himlen og sige høit, for at Stænderne skulle høre det: "Herre, jeg takker Dig, at jeg ikke er som denne Tolder." Og hvori ere J da bedre end vi? Jmellem os og Eder er Regnskabet let; thi vi kunne idet mindste gjøre os forstaaelige for hinanden, om end J kunne lade, som om J ikke forstaae. Til Eder kunne vi dog træde dristig frem og sige: Viser os den Varagraph i Eders projecterede Trykkefrihedslov, hvorefter noget af vore Ord kan dømmes! Quæso. vi bede Eder, Kjære, viser os den! Men, nu vel da! hæver Øinene mod Himlen og slaaer Eder for Brystet og udtaler hine Ord for at staae rene for Eders Stænder! Hvad have J saa? O! det skal være Eder undt, at Kammerherrerne og Etatsraaderne og Conferentsraaderne og Greverne tage Eder til Naade og sige, at "Fædrelandet" gjør en Undtagelse. Det skal være Eder undt, at J opnaae denne Gunst, og at J blive tagne til Naade - gid det maa bekomme Eder vel! Efter den Tid skal det endnu oftere siges: "Fædrelandet er et ret respectabelt Blad; ja det er endog meget respectabelt!; høre J? det skal siges om Eder! Og denne Ros er saa fød, og engang hørt vil man nødig miste den. Og, for at den kan siges atter og atter, skulle J skjule den Frihedslap, som titter frem hos Eder, og alt skjule den mere, indtil J en smuk Morgen for Nysgjerrigheds Skyld ville see til den og da opdage - Under over alle Under! - Lappen er aldeles borte, der er ikke engang Spor af, at der har været en Lap. Eller den Frihed, J bære hos Eder, er maaskee storre end en Lap? Ja, at tale om eet eller to Kamre og imidlertid afspise de fortrykte Huusmænd med, at Noget burde der vistnok gjøres for dem. J tale om Rigdommens Ret til Magt; vi spørge om Fattigmands Ret til Ret; J tale hoitideligt og "respectabelt" om Misbrug, I tage paa dem saa fiint og saa net, og naar I have paapeget nogle faa, saa trække I Eder inderlig tilfredse tilbage og vente Lovtaler for Eders Maadehold. Vi see alt det Onde, og af Forbittrelse derover lee vi, og naar vor Latter er bitter, saa sige J. Herre, jeg takker Dig, at jeg ikke er som denne Tolder! Men glæder Eder nu, sætter Eder nederst paa Aristocraternes "røde Bænk", hvor Moltke sidder som "Dur"; man skal fra oven smile til Eder, og J skulle som Gjæster deeltage i det Skuespil, som det vil være, naar vi jages som vilde Dyr, og Hundene hidses paa os. Lader os blive jagede; lader os blive sønderslidte; troe J, at vi nogensinde have ventet Andet? troe J, at vi nogensinde have troet at kjæmpe en Kamp, hvis Frugter vi skulde være med at hoste: Troe J, at vi have drømt om Ministerposter, O! Nei! Vor Drøm har været et Syn om Bjørnen, der jages i Vyrenæerne. Naar den efter bitter og frugteslos Kamp seer sig indesluttet af Jægerne og viner Enden, da vender den sig endnu engang om i sin fulde Kraft og styrter sig mod den af Jægerne, der synes prægtigst, og kaster sig med ham i den døbe Afgrund. Gaaer saa hen og henter Judaspengene!