Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-12-05
Den Crisis, hvori Europa i en Række af femten Aar har befundet sig, synes i nærværende Øieblik at have naaet sin høieste Pynt. Frankrige, bestandig seirende og mægtigt, er nu Verdens Hovedrige ligesom Paris dens Hovedstad og Cabinettet i Thuillerierne den Kilde, hvorfra de Love udgaae, som styre og bestemme Staters Skjebne. Østerrige, den sidste Magt, der med en Kraftyttring, som er sjelden, om ikke uhørt, i den nyere Historie, vovede at modsætte sig Napoleon, er segnet i Kampen, og Fredsslutningen i Wien, næsten ligesaa vigtig i sine Følger for hele Fastlandet som for Østerrige selv, har allerede begyndt at yttre sine Virkninger. En agtet Tydsk Forfatter *) siger bestandig vil man kunne spørge Østerrige, hvad har det nu gavnet dig, at i denne neppe treMaaneders Krig, dine Kræfter paa ny og foren lang Række af Aar, ere blevne udtømte, at mange tusinde af dine brave Krigere, tusinde af dine Huusfædre ere blevne myrdede, tusinde af dine Familer gjorte faderløse og styrtede i Armod, saa mange af dine Marker ødelagte, saa mange af dine Stæder ganske eller tildeels lagte i Aske, – Krigen har kostet Østerrige 6500 Mand *) Julius v. Vos, i Tidsskriftet die Zeiten. Døde, 17,490 Saarede og 7474 Krigsfanger, 4 døde og 13 saarede Generaler, 120 døde, 1610 saarede og 111 krigsfangne Over- og Underofficerer; Freden har kostet det 1830 Mile med 2,997,603 Jndb. og 11,201,803 Gyld. Jndkomster. - Medens Østerrige saaledes betydelig er blevet svækket, er Hertugdømmet Warschau derimod voxet i Magt og Anseelse, og Ruslands Befolkning bleven forøget med 400,000 Mennesker. Den nærmeste og vigtigste Følge af Freden med Østerrige vil være Spaniens fuldkomne Undertvingelse. Allerede ile mægtige Hære til dette Rige, som, sønderslidt af Partieaand, kun venter Napoleons Komme, for at slutte sig fast til det store Forbund, der ligesom en Jernmuur holder Engelland borte fra det faste Lands Grændser. Vel søge Britterne deels med deres Guld, deels med Tropper, som blodtørstige Ministre have udseet til deres Hevngierrigheds Offere, at oppuste Oprørsluen i de endnu uundertvungne Spanske Provindser, men dets Kamp er den Fortvivledes. Har det ikke kunne udrette noget i et Øieblik, da Østerrige reiste sig mod Frankrige med en Armee af 500,000 stridvante Krigere og en stor Deel af Tydskland, var i en alvorlig Gjæring, saa vil det saa meget mindre kunne udrette noget nu, da Napoleons Genie har aldeles svækket Østerriges Stridskraft og dæmpet enhver Oprørsgnist, der uldmede i Tydskland, nu, da han kan forene sin hele Kraft mod Spanien, den eneste Plet paa Fastlandet, der endnu vover at modsætte sig hans Vælde. Ogsaa synes Engellands politiske Himmel alt mere og meere at indhylles i mørke Skyer. Allerede tale Engelske Blade om, at Ministerne have besluttet ganske at rømme Spanien og Portugal, hvis Slætter hidtil ere blevne vædede med saa meget Brittisk Blod, og Walcheren, hvis Erobring var den eneste Frugt af et Tog, som Engellands Krøniker neppe kunne opvise Mage til. Overalt i Europa forfølges Engellænderne lige kraftigen af Frankriges Vaaben og Politik, og hvor de første ikke kunne række dem, naaer i det mindste den sidste dem saa meget vissere. Saaledes trækker et farligt Uveir sammen over dem, i Persien, hvor deres Gesandt har fundet en meget ugunstig Modtagelse og hvor de Franskes Jndflydelse opvækker selv i London den største Frygt.