Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-04-29
Jndenlandske Efterretninger. Under 26de d. M. har Hs. Majestæt Kongen paa Generaltoldkammerets Forestilling allern, befalet som følger: ) Jndførselstolden for Gryn og Meel, alle Slags, ophæves. 2) Ligeledes eftergives alle indgaaende Skibsafgifter af Ladninger, bestaaende af Kornvarer i uformalet eller formalet Tilstand, saavelsom indgaaende Skibsafgifter og Skibsclareringsportler af Skibe, hvis Bestuvning med Kornvarer udgjør idetmindste en Fjerdedeel af Drægtigheden." Foranstaaende Bestemmelser forblive i Kraft til 1ste Octbr. d. A. Efterstaaende i Fædrelandet, meddeelte Beretning om Kjøbenhavns Communalbestyrelses Forhandlinger i et Spørgsmaal, der har en høi Grad af Jnteresse over hele Landet, have vi troet at burde meddele fuldstændigt: "Efter et Andragende fra Fabriqueur Fibiger toge Borgerrepræsentanterne for omtrent 14 Dage siden under Overveielse, hvorvidt de næsten exempelløs høie Kornpriser maatte gjøre en overordentlig Foranstaltning fra det Offentliges Side nødvendig, hvorved det vel erkjendtes, at Vinteren medfører større Fornødenheder og en ringere Adgang til Fortjeneste for de arbeidende Classer, end Sommeren, og at Skibsfartens Aabning pleier at medføre ny Forsyning – at altsaa nu den værste Tid kunde ansees for at være overstaaet, men paa den anden Side toges i Betragtning, at Kornforraadene, ikke blot her i Landet, men i det Hele i Europa, vare i en nal mindelig Grad forbrugte, saa at det kunde forudsees, at Priserne vel vilde dale, men ikke førend næste Høst, naae, hvad der kunde betragtes som deres normalle Standpunct, samt at alle de mindre formuende Familier, for at modstaae denne Vinters Tryk, havde udtømt deres Hjælpekilder, saa at de i en ikke ringe Grad maatte antages for at være blottede. Hvorvel Borgerrepræsentanterne end derfor erkjendte, at den nærværende Dyrtid ikke hidrørte fra nogen Misvæxt eller Mangel i Landet selv, men tvertimod fra en Conjunctur, der utvivlsomt paa den hele National formue maa have havt en særdeles gunstig Jndflydelse, og at en Fordyring af Livets første Nødvendigheder, som hid tører fra saadanne Grunde, nødvendigviis maa medforen Forhøielse i Arbeidsprisen, som i Længden maa holde de arbeidende Classer fuldkommen skadesløse, saa kunde man dog ikke fordølge, deels at en saadan Forholdenes Udjevning udfordrer en længere Tid, der selv for den egentlige arbeidende Classe kan fremkelde en Mellemtid af virkelig Nød, deels at der navnlig i Hovedstaden findes en Mængde Familier, som leve af smaae faste Jndtægter, der kun under almindelige Forhold ere tilstrækkelige til det Nødtørflige, og som ingen nok saa stor Dyrtid aabner nogen Forhøielse i deres Jndtægter. Man maatte i Almindelighed erkjende, at der for Tiden fandtes, og efter al Rimelighed indtil næste Høst endnu vil findes, om ikke virkelig Mangel, dog saadanne overordentlige Forhold, der kunde retfærdiggjøre overordentlige Foranstaltninger, og at Statsfinantserne saameget meere maatte finde sig baade stand og foranledigede til i den Henseende at bringe loget Offer, som den samme Conjunctur, der for saamange Enkelte var en sand Calamitet, ikke blot for Landet i det Hele, men ogsaa for Statsindtægterne havde været saa overordentlig fordeelagtig. At Regjeringen vilde være redebon til ogsaa for Hovedstaden, og hvad der vel deraf vilde være en nødvendig Følge, for de øvrige Kjøbstæder, at bringe et forholdsviis ringe Offer, derom kunde man saameget mindre nære nogen Tvivl, som den Eftergivelse i Hartkornsskatten, der i sin Tid var fremkaldt ved Kornprisernes mageløse Dalen, endnu bestod, efterat disse ikke blot forlængst havde opnaaet en meget tilfredsstillende Størrelse, men nu endog i flere Aar havde holdt sig i en ganske ualmindelig Høide. Da her ikke kunde være Tale om, i Almindelighed at overveie det Spørgsmaal, hvorvidt Staten burde beskatte den første af alle Livsfornødenheder, men kun ved en extraordinair Foranstaltning at møde et extraordinairt Tilfælde, kunde Borgerrepræsentanterne ikke indlade sig paa Hr. Fibigers principale Jndstilling, at andrage paa en fuldstændig Ophævelse af Formalingsafgiften og Consumtionen paa Brødkornet; hvorimod de i Erkjendelsen af den Sandsynlighed, at dets Priis ikke for næste Høst kan antages at ville falde til sit sædvanlige Standpunct, og i Erkjendelse af det Odicuse i, at Staten, uden at dens finantsielle Forhold i mindste Maade kunde gjøre saadant nødvendigt, under saadanne Omstændigheder end yderligere fordyrer Brødet ved at beskatte samme, besluttede at indbyde Magistraten til, i Forening med dem at andrage paa en Suspension af de nævnte Statsudgifter foreløbig til Udgangen af Septbr., til hvilken Tid det vilde vise sig, hvorledes Høsten vilde blive baade hos os og fremfor Alt i de Lande, af hvilke Kornprisernes Størrelse er afhængig, og hvorvidt der altsaa maatte være Anledning til at lade en saadan Foranstaltning vedvare.