Ribe Stifts Adresseaviser, 1838-08-01
Saaledes seer man nu, foruden Gryder, Pander og Fade, ogsaa Kaffekander, fortrinlige til der at koge Caffeen, Støbegryder til Lysestøbning; Lysestager, Theekjedler, Koge- og Steggryder, med Laag, Tærtepander, Urtepotter, Kakkelovns rør, Øldunke, Malkekrukker, Æbleskivepander, Tragter, Heste og Køer, m. m. som Legetøi for Børn, Vaser, – jydske, ikke etruriske Vaser - til Opsats paa Kakkelovne, med flere lignende Ting, som efterhaanden forøges, eftersom der spørges derom. Saaledes vilde vist med Fordeel dette Slags Leertøi kunne anvendes til Tag, og Vandrender. At denne Jndustri, som endnu maa betragtes som raae Natur, og som dog ved saa simple Midler har naaet et saadant Omfang, kunde blive fuldkomnere baade med Hensyn til Arbeids maaden, Brændingen, Productets Former og Godhed, er en Selvfølge. Brugen af Pottemagerskiven, som dog nok er ingen Mand formeent, men som ikke kjendes, vilde lette Arbeidet, forøge Productionen og gjøre det muligt, at levere bedre. formede Kar. Som Følge af at der ikke bruges andet Redskab, end Træpinden, hvormed Karrene ligesom tilskiæres, og intet andet Maal end Øiet faaer alt et frihaandsagtigt afrundet Udseende, hvorvel man maa indrømme, at Formerne, som Frihaandsarbeide betragtet, vidne om en øvet Haand, og et skjærpet Øie. Stærkere Brænding, men - da tillige i Forbindelse med simpel Glassering med Blyaske - vilde gjøre flere Slags Kar, f. Ex. Melkefade eller saakaldte Sætter, varigere og meere skikkede til deres Brug, og efterhaanden bane Veien til Forfærdigelse af simple røde Potter, hvortil Egnens Leerarter særdeles fine Sand og øvrige Materialier uden al Tvivl vil findes tjenlige. Men her er Bom for videre Fremskridt. Det er kun Pottemagere, som gjøre sorte Potter, der maa boe paa Landet, - og ved stærkere Brænding kunde Potterne let blive rødere. end Loven tillader, da man endnu ikke har været i Skole hos Engelskmændene og lært ogsaa ved stærk Brænding, at forfærdige sort fiin Pottemagerarbeide uden Glassur. Det egentlige Pottemagerie er Kjøbstadnæring, og Jndgreb dere vilde ødelægge Kjøbstadpottemagerne og bidrag til at forarme Kjøbstæderne, – ere de Jndvendinger, som her møde os fra alle Sider og føre og midt ind i det meget omtvistede Capitel om Kjøbstædernes og Landets gjensidige Rettigheder, eller snarere Kjøbstædernes Privilegier og Landboernes billige Krav, – en Sag, hvorom allerede Pontoppidan!) 1764 skriver, at i de flere Vognlæs af gamle Protocoller og Papirer, som han har gjennembladet, findes uophørlig de samme Klagemaal over Bissekramhandel, Forprang og Jndgreb i Næringsbrug osv. Men i dette Tilfælde maatte man med Hensyn til Pottemagerierne svare, at i hele Vesterlandets Kjøbstæder, hvor der maa være Pottemagere, der findes, saavidt Anmelderen bekiendt, ikke een eneste, og paa Østeregnen meget faa, fordi nemlig Kjøbstædernes Privilegier vil kunne give Tilladelse, men ikke skabe gunstige Forhold og Localiterer), hvor de ikke findes, ikke danne sig af sig selv, – hvilket vistnok saamangt et privilegeret, men uheldigt Anlæg har lært, medens saamangen gavnlig Jndustri er fremstaaet uden Privilegium, saaledes som her Pottemageriet med fri Adgang for alle og enhver, fordi den stemmede ikke blot med Tidens Fordring, men og med Stedets Tarv og Beskaffenhed. Synes det da ikke beklageligt, at hiint Privilegium ikke blot giver en Rettighed og Frihed, som ikke benyttes, ikke her benyttes, men dertil endnu indeholder et Forbud mod denne Jndustri andensteds, hvor alt synes at tale for, at den vilde trives. (Sluttes i næste Rummer). Danske Atlas Tom. I pag. Kil et XIV i Fortalen. er er og Fred over Fortaler, 2) Parykmagernes Privilegier vare ikke istand til at faae Fol til at kjøbe Parykker, da Moden gav dem Afsked, - og Hattemagernes Privilegier faae nok ikke Engelskmanden til at gaae med jydske Hatte saasnart igjen.