Aalborgs Stifts Adresseavis, 1818-04-13
Naar et Mandfolk skal lære eller studere en Rolle, maa han, saalænge det staaer paa, ophøre med ethvert andet Arbeide. Dette er ikke Tilfældet med et Fruentimmer. Hun kan meget mageligt lære sin Rølle, i det hun tillige strikker paa en Strømpe, og giennemtænke, eller rettere sagt, studere den ved sit Sytøi. Tro ikke, det er tomme Undskyldninger, jeg her fremfører. Jeg veed det af egen Erfaring, og spørg enhver af mit Kiøn, der nogensinde spillede i en Komedie, om det ikke er Sandhed. De vil snart blive overtydet om at man uden Besværlighed paa eengang kan stoppe en Strømpe og i Tankerne spille Dronning Cleopatra. Spørg enhver agtværdig Huusmoder og hun ikke ved sine huuslige Sysler ofte tænker paa det Arbeide, der og flere Maaneder skal forrettes. Og er hun mindre agtværdig, om hun stundum tænker paa den Fornøielse, hun kan berede Si eller Sine, uden det nærværende Arbeide derfor behøver at blive forsømt? Spørg den kierlige Moder om hun med sin Patteglut paa Skiødet ikke undertiden har tænkt sig som Bedstemoder, Og udrettede hun i det Øieblik mere, end om hun havde tænkt paa, hvordan hun om 8te Dage skulde spille Mad. Jsegrim? Der er sikkert intet Fruentimmer, der har ringeste dramatisk Talent (og Andre give sig sieldent af med at spille Komedie) der vilde eller behøvede at løbe om i Huset, som en Vanvittig, og deklamere sin Rolle, til Latter og Spektakel for Alle som omgav, hende, ja for hele Byen, hvis hun boede i en Kiøbstæd, hvor Sladder sædvanlig er i god Circulation; thi da man aldrig paa Privattheatre fremstiller Gudinder, Engle eller Spøgelser, følgelig ikke har nødig at studere overnaturlige Stillinger, men Fruentimmer saaledes, som de staa og gaa omkring i Verden, kan man meget tilstrækkelig øve sin Gestikultion paa Prøverne. Af disse gives der til hvert Stykke 2, der medtage i det høieste 3 Timer hver, og unægteligen maatte det Huus være saare slet organiseret, hvor Huusmoderens Fraværelse i 3 Timer kunde foraarsage saa store Uordener, som dem, Hr. Amtsprovsten omtaler. Der hører heller ikke megen Menneskekundskab til at begribe, at det fruentimmer, som Naturen nægtede Fatte-Evne i saa høi en Grad, at hun, som Hr. Amtsprovsten antager, behøvede 6 - 8 Dage til at lære, og sin udeelte Opmærksomhed for at studere en Rolle, upaatvivlelig maatte være saa aldeles blottet for Phantasie og Fremstillelses=Evne, at hun aldrig kunde finde nogen Smag i den dramatiske Konsts Udøvelse, da det ringe bifald, hun derfor høstede, umuelig kunde erstatte hende saa store Anstrængelser. Jeg kiender Mænd, der i Videnskabelighed, Retskaffenhed, Embedsiver og borgerlige Stilling kunne regnes blandt de første, vort Fædreneland har at fremvise, der ofte helligede den dramatiske Konsts Udøvelse deres Fritimer, uden at det endnu er faldet Nogen ind at beskylde dem for at forsømme deres Forretninger derover. Hvorfor vil man da med saa meget Bitterhed dadle Huusmoderen og beskylde hende for Ørkesløshed, naar hun om Aftenen, efter endt Dags Arbeide, ved sit Strikketøi læser en Bog, fordi hun derved lærer en Rolle udenad? Naar hun ikke selv forsætlig vil overtræde sine Pligter, kan hun meget gjerne stundum spille i en Komedie, uden derfor at forsømme eller endog blot komme i Fristelse at glemme det ringeste af, hvad der er og bør være enhver brav Kone helliget, og at den, der ikke vil det Gode, let vil finde Midler til at iværksætte det Onde, behøver man vel ikke at fortælle Nogen, som Gud gav Evne til at tænke. Jeg tør dristig paastaae, at de skiønneste Regler for qvindelig Sædelighed og Dyd ere de, som ere skrevne af Fruentimmer, og endnu veed jeg aldrig, at Nogen af dem har fremstilt den dramatiske Konsts Udøvelse som skadelig eller vanærende for os. Netop, fordi de meere Dannede iblandt os vide af Erfaring, at sand Huuslighed og Talenter meget got kunne forenes, og de aldeles Udannede, Gud være lovet, kun fægte med Jld tang og Kosteskaft. Jeg antager, min Herre, at De- og Deres Læsere ei høre til den, til Menneskelighedens Ære, mindre Deel af Deres Kiøn, der ikke inddrømmer os anden Glæde eller Bestemmelse i Livet end den, at være Mandens Kokkepige og Børnenes Amme. Jeg antager at De tillader os en liden Deel i de selskabelige Fornøielser, der dog uden os næppe vilde være synderlig moersomme, og at De intet har imod, at vi besidde de Talenter, som Nutidens Opdragere ansee for nyttige at lære: Musik, Dands, Tegning og Broderie, hvilke dog i Grunden ikke ere til anden Nytte end at moere os selv og Andre, thi selv det sidste kan for Huusmoderen kun saare sieldent blive andet end Moerskabs=Arbeid. Enhver af disse Talenter medtage ulige meere Tid at lære og øve end det dramatiske, og hvo vil eller kan dadle en Kone eller Pige, om hun i den Tid, hendes huuslige Sysler levner hende, lærer en Sonat, maler et Landskab, eller broderer paa en Krave til en Veninde? Hvorfor skulde det være mere usædeligt at træde frem i en Vennecirkel og fremstille en Dyd, Lidenskab eller Last, end at synge en Arie, eller føre en Dands os, Og jeg kan af egen og fleres Erfaring forsikkre dem, at der ingenlunde udfordres mere Mod, end sige Frækhed, til det første end til det sidste, naar man føler ved sig selv, at man kan giøre det, uden at udsætte sig for at blive til Latter. Hvad end Hr. Amtsprovsten siger om den ugenerede Omgang, saa vildog vist enhver Tilskuer ved Privatforestillinger være nødt til at bemærke, at Menneskene intetsteds paa Jorden ere mere generede end paa et Theater, og enhver Spillende kunde bevidne, at den Fortrolighed, det tilsyneladende giver Anledning til, er aldeles forbi, naar Dækket er rullet ned, af den simple Grund, at den kun existerede i Phantasien, og altsaa maa forsvinde tilligemed den. Hvad den Kone angaaer, der er saa uhældig, at have en jaloux Mand, da maa hun vistnok frasige sig denne, ligesom enhver anden, selskabelig Fornøielse, indtil Alderen har sat hende i Sikkerhed for Mistanke; thi et Menneske, der beherskes af denne ulykkelige, eller rettere sagt, elendige Lidenskab, vil kunne mistyde hendes uskyldigste Handlinger, og hvilken retskaffen Kone bringer ikke sin huuslige Tilfredshed ethvert Offer. (Sluttes i Avisen der udkommer i Morgen.)