Corsaren, 1842-12-23
Recension. "Corsarens" Nytaarsgave. Et længe og dybt følt Savn er afhjulpet i vor Literatur. Hidtil har den uheldige Tilstand hersket, at Kritikerne kritiserede Andres Bøger og forsigtigt afholdt sig fra selv at skrive nogen. Kritikerne og de kritiske Blade bleve saaledes uantastelige; thi selv ere de som Pindsviin, ved at tage fat paa dem stikker man sig. Nogle af dem ere endog anonyme, og, kunde man end uden Fare tage fat paa disse og con amore tilrakke dem, maatte man dog bære sig ad med dem, som Fredrik den 3dies Regering gjorde med den bortrømte Kai Lykke, der skulde hænges, og den belgiske Regering nylig ved den ikke mindre bortrømte Fru Vandersmissen, der skulde sidde i Fængsel: exequere Dommen paa dem in effigie og in contumaciam, hvilket skal være et meget daarligt Surrogat for den Fornøielse at fængsle og hænge Folk i Virkeligheden. Men nu er det første, efterlignelsesværdige Skridt gjort til, at Kritikerne ville sende Noget ud i Verden, hvorved selv de Anonyme ere ømfindtlige De ville selv udgive Bøger, og de ville giensidig kaste sig over disse, de ville have Noget, hvorpaa deres Jvrighed kan give sig frit Løb. Exemplet paa dette Sidste er ogsaa givet, "Dagen" har recenseret vor Bog. Men et tredie Exempel, der completteret de øvrige, er givet eller gives i dette hellige Øieblik: Kritikerne kritisere aabenlyst deres egne Bøger, for Fremtiden kan Hr. Adam Howitz sætte sit eget Navn under Recensionerne af Adam Howitzs Værler i Figaro's Intelligentsblade o. s. v. Et andet længe og dybt følt Savn i vor Literatur, og et langt betydningsfuldere end det foran nævnte, er her gjort et Skridt til at afhjælpe, og hjertelig tusindfoldig Tak skyldes af enhver Literaturens Ven de Mænd - uden Beskedenhed: Medlemmerne af "Corsarens" Redaction - som have havt Mod til at gjøre dette Skridt. Hvilket Opsving Literaturen vil faae, naar det almindelig efterlignes, lader sig ikke beregne, fordi den er uberegnelig. Først naar den Kræftskade paa Literaturen, hvorimod her nu er begyndt at virkes, er tilfulde helbredt, vil man føle det i det fulde Omfang - dog nei, man vil aldrig føle det i det hele Omfang. Denne Kræftskade er som de medierende Momenter mellem Literaturen og Publicum, vi mene Boghandlerne, længe have forsikkret, netop det samme System, som efter Grosserer Nathansons Oplysning har havt "usalige" Følger for Danmarks Finantsvæsen i Aarene 80, og som ikke mindre har ødelagt America og dets Handel og Pengevæsen. Laanesystemet. Dette System er i den sidste Tid blevet gjennemført til en saadan Yderlighed, at man ikke alene har laant ny udkomne Bøger hos dem, der have kjøbt dem, men endog med en mageløs frons er gaaet op til selve Boghandlerne med Anmodning om at faae dem laante. Jmod dette System er "Corfarens" Nytaarsgave energisk optraadt, ikke ved Ord og Declamationer - det var at slaae Vand paa en Gaas: man vilde laane selve Declamationerne - nei, man har anvendt en ganske anden Methode. Ved en simpel men høist findrig Mechanisme ere selve Exemplarerne af "Nytaarsgaven" afrettede til at modarbeide Laanesystemet. Ligesom i Eventyret om den forsvundne Stad, hvis Jndvaanere vare blevne forvandlede til Fiske, en Dame traadte frem af Muren og blot behovede at sige til Fiskene paa Stegepanden: