Berlingske Tidende, 1832-03-17
Wien, den 1ste Marts. Fyrretyve Aar ere netop i Dag henrundne, siden vor ædle Monarch besteg sine Fædres Throne, i et Tidspunkt, hvis mørke Skyer varslede om de skrækkelige Storme, der siden have udbredt saa mange Ulykker over Menneskeheden og meer end engang rystet Europas Statsystem i dets Grundvolde. I dette lange Tidsrum har Keiser Frands - det skal hele Europa vidne om - i gode som i onde Dage, med en Viisdom, der stedse blev sig selv liig og med en Omhu, der aldrig trættedes, efterstundet dette hans Regjerings eneste Formaal. Den exemplariske Orden, som han, alle dens fjendtlige Forstyrrelser til Trods, uafladeligen vedligeholdt i hele hans udbredte Statsbestyrelse, - de Offere, som han i de vanskeligste Øjeblikke bragte sine Undersaatters sande Interesse, - den ømme Kjerlighed, hvormed hans Faderhjerte ideligen sørgede for deres Rolighed og deres Lykke, - den rørende Hengivenhed, hvormed han ganske nyelig i en for dem uroelig og fordærvelig Epoche har delet alle Farer med dem, - Alt dette, som hjemler hans uforgængelige Hæder, lever ei allene i hans trofaste Børns, men ogsaa i alle vore Samtidiges Erindring, og Historien vil bevare det til de fjerneste Tider. Hans Dyder, i hvis herlige Krands sand Gudsfrygt og usvigelig Retfærdighed ere de ypperste, forhøies ved den ædelste Selvfornægtelse og ved hiin, store Sjæle særegne, Undseelse for Alt, hvad der kan gjøre deres tause Fortjenester til Gjenstand, for lydelige Lovpriisninger. Dette Sindelag har Monarchen, ogsaa lagt for Dagen i Anledning af sit 40de Regjeringsaars Fuldendelse, da han frabad sig enhver offentlig Høitideligholdelse af Dagen, men med et fromt Sind erklærede, at Taksigelser og Bønner for den Allerhøiestes Altere vare ham de kjæreste Vidnesbyrd om hans Undersaatters Hengivenhed. Og hvo, der har den Lykke at leve under hans milde og velsignelsesrige Regjering og veed at sætte Priis paa denne Lykke, skulde ikke af Hjertets Fylde dele de utallige Ønsker, som i Dag, fra alle hans Riges Egne, opstige til Himmelen, for det dyrebareste Underpant paa vort nærværende og fremtidige Vel, for vor almeenelskede Keisers lange Levetid Rom, den 25de Februar. Paven blev meget forbittret, da han erfarede, at de Franske Tropper havde bemægtiget sig Anconas Citadel, og sendte øjeblikkeligen en Notification derom til den Franske Ambassadeur Grev St. Anlaire. J dette Brev, der var skrevet med stor Høflighed og Agtelse for Ambassadeuren, protesterer Paven med Energie imod dette Brud paa al Folkeret, og erklærer, at han er overbeviist om, at det umueligen kan være Følge af en Befaling fra den Franske Regjering, men at denne vil misbillige det. J Øvrigt var han forvisset om, at dette var skeet uden Ambassadeurens Forudvidende, da det udtrykkeligen stred mod alle de Erklæringer, denne forhen havde givet. Paven forlangte af ham denne Misbilligelses ufortøvede Erklæring, ligesom ogsaa at Ancona uden Ophold skulde rømmes af de Franske Tropper, og ham gives Satisfaction for den tilføiede Fornærmelse. - Som en Løbeild udbredte Rygtet om Alt dette sig i Rom. Den sagdes, at Paven ikke længer troede sig sikker i Rom, men at han vilde forlade Landet, dersom gunstige Erklæringer fra Frankrige ikke snart ankom. - Den Franske Ambassadeur erklærede, at han ikke havde vidst det Mindste om det i Ancona Forefaldne, førend Paven selv, og at han ligesaa lidet vidste, om den Franske Commandant i Ancona havde særdeles Jnstructioner *), men at han desangaaende ventede Depescher fra Frankrige. Dette Grev St. Anlaires Udsagn er saa meget mere troeværdigt, da den længe ventede General Cubieres, som allerede den 18de Februar havde forladt Toulon med Jnstructioner, først i Gaar Nat ankom til Civita=Vecchia og i Dag til Rom, efterdi han var bleven opholdt i syv Dage ved Modvind. Det synes, at Ambassadeuren, der allerede har erhvervet sig saa mange Fortjenester af Fredens Vedligeholdelse, nærer den faste Tillid, at ogsaa Alt dennesinde vil jevnes i Mindelighed. - Saavidt det Factiske. Hvilken Masse af Stof til alvorlige Betragtninger paanøder sig her Jagttageren, Midt under Freden, tvertimod Nationernes Vedtægter, og alle Sanitets-Anordninger, bemægtige fremmede Tropper sig en allieret, en protegeret Fyrstes Fæstning, Hvilken Virkning maatte en offentlig Besværing fra Paven og en Opfordring til Bistand netop nu frembringe i det Jndre af Frankrige, Borgerkrig i Syden og i Vesten. Den nærmeste Fremtid vil bringe noget Vigtigt. Høist mærkelig er Ligheden imellem Roms politiske Stilling i Foraaret 1831 med dens nu værende. Nu, som dengang, bruser Carnevalets Tummel paa Corso, medens mørke Skyer drage over Landet.