Viborger Samler, 1846-11-21
(Fortsat.) Vi have ved at og take Constitutionsandragendets Skjæbne. i indeværende jydske Forsamling alt fra først af erklæret, at vi hverken kunne eller ville acquescere ved den Forklaring, at Constitutionsmændene skulde have qvalt deres eget Barn i Fødselen af loyal Forskrækkelse og Contenanens Fortabelse. Denne Synspunct er overhovedet nu bleven saa udelukkende og fuldstændigt bearbeidet i og udenfor Journalerne, at vi, naar vi ikke havde lidt Nyt at varte op med, hellere vilde lægge os til at sove end kjede os med, nu snart paa fjerde Uge, at qviddre med i det store Jeremiadechor. Som sagt, hellere end at antage en feig Opgivelse af den patriotiske Villie," antage vi Jndflydelsen af bestemte særegne Bevæggrunde, der – de være nu velbetænkte og fortræffelige eller paa Grund af den korte Tidsfrist overilede og rav splitter ruskende gale dog kunne være udsprungne af en patriotisk Grundtanke. Vi omtalte sidst een Bevæggrund, men en saadan, der allene ikke kunde forslaae til at bringe ærekjære Deputerede til en Beslutning, der maatte prostituere dem i enhver dens Øine, som var fremmed for de skjulte Motiver. Vi ville idag bringe en anden Bevæggrund paa Bane, der forekommer os at have langt større Vægt, en Bevæggrund, hvis Tilstedeværelse vi trøe ligesaa fuldt og fast paa, uagtet vi ikke ville "beraabe os paa anden Hjemmel, end hvad vi selv abstrahere af adskillige foreliggende Kriterier i Forbindelse med almindelige Erfaringer og Betragtninger betræffende Adamsslægtens Natur, Væsen og Beskaffenhed. Altsaa: Vi tænke os, at det conservative Parti i den jydske Forsamling har siden forrige Stændersession faaet nogen Forstærkning, ved nye tilkomne Medlemmer o. s. v. Desuden have der bestandig været Endeel (vi ville i det Følgende betjene os af oratio directa, da det evige vitroe at, vi tænke os at, vi formene fremdeles at o. s. v. gjør Stilen vanskelig og triviel:) – desuden have der bestandig været Endeel, der vare constitutionelsindede netop til Huusbehov, der, saalænge ingen imponerende Modstand fremstillede sig, lode sig rive hen med af den liberale Strøm til at stemme for en Constitution, men som blot behøvede et aparte lille Stød for at gjøre det lille Spring over Grændsen mellem Venstre og Høire, den Grændse, som de bestandig holdt sig i Nærheden af Et saadant aparte lille Stød var nu f. Ex. den kongelige Commissarii imponerende Jnstrux. - Commissarii extraordinaire Meddelelse forekom Proponenten i Øieblikket at udkræve extraordinaire Forholdsregler og extraordinair Aftale, og han forlangte derfor Sagens Udsættelse til næste Møde. Denne Udsættelse være nu noksaa ubetænksom og overilet, saa kunde den dog let i første Øieblik synes i det mindste ikke at skulle vanskeliggjøre Sagens Fortsættelse og Tilendebringelse med al mulig Fynd og Klem, hvilken sidste Hensigt dog vel nærmest har foresvævet under Forlangendet om Tid til modent Overlæg. Efter Mødets Afbrydelse anstillede nu (antage vi som sagt,) Constitutionsvennerne Undersøgelser angaaende Stemninger og Tilstande hos samtlige Medlemmer. Resultatet af disse Granskninger befandtes da at være, at det alt fra først af forøgede conservative Element havde samme Dag ved den kongelige Jnstrux faaet en saa stærk Tilvært blandt de nys betegnede Folk ved Grændsen, at Constitutionsandragendet efter største Sandsynlighed vilde, dersom der blev afstemmet om en Comitees Nedsættelse, falde, durch und durch igjennem i selve Forsamlingen. J det gunstigste, men langt mindre sandsynlige Tilfælde vilde Andragendet gaae igjennem med en saa ubetydelig Overvægt i Majoriteten, at det ikke vilde kunne siges at være nogen Repræsentation af et almindeligt Ønske. Denne Opdagelse var nu ikke meget op opbyggelig for Andragendets Forkyndere. De fandt efter nøie Overveielse, at et saadant Udfald vilde gjøre Sagens fremtidige Skjæbne langt misligere, stille Forsamlingen og den hele Historie i et langt fatalere Lys for det danske Publicum og Schleswig=Holstein, samt bringe de ægte Regjerings=Absolutister en endnu hjerteligere Triumph, end om Andragendet for dennegang bleve taget tilbage af Proponenten." Om nu virkelig det befrygtede Udfald ved Stemmegivning vilde være en endnu bedrøveligere Begivenhed end den bedrøvelige Tilbagetagelsesact, overlade vi til Andre at bedømme; men vi formene kun, at der principmæssig Jntet kan indvendes imod, at man i det uundgaaelige og uopsættelige Valg imellem to bedrøvelige Alternativer vælger det, der i Øieblikket forekommer En at være det mindst bedrøvelige. Det er jo ganske vist, at Proponenten og hans politiske Venner kunde have havt Ryggen, fri og staaet med Palmer i Hænderne, dersom de trods deres (det være sig nu rigtige eller overilede) Beregning: 1) at Forsamlingens liberale Majoritet var samme Dag svunden ind til en Minoritet, 2) at følgelig Forslaget, vilde falde igjennem i selve Forsamlingen, og 3) at dette Udfald for Sagen selv vilde være det allerværste af Alt, ikkedestomindre for deres egen individuelle Honneurs Skyld havde fordret Afstemning. Men at den Enkelte i en saadan, virkelig eller formeentlig, Collision anseer sine egne Laurbær for det Underordnede, skulde vel være i sin Orden. Derimod formene vi bestemt, at hele dette Motiv for Tilbagetagelsen var faldet bort af sig selv, dersom ikke Mødet var blevet afbrudt og Sagen udsat til næste Dag. Skjøndt denne improviserede Afvigelse fra den almindelige Forretningsgang i sig selv ligesaagodt kunde være en imponerende Bebudelse af, en varselsfuld Forberedelse til noget særdeles Storartet, Kraftigt og Eclatant, som en Retirade bebudende Raadvildhed, har den dog under ovenanførte Omstændigheder havt en afgjørende uheldig Indflydelse paa Katastrophen. Thi de virkelig vaklende Sjæle, hvis Stemme var af Vigtighed, have uden Tvivl betragtet denne Udsættelse som Besippelse og en foreløbig Retraite af Hovedmændene, derved faaet deres egen Besippelse retfærdiggjort og bestyrket, samt ved Opsættelsen faaet Tid til at sætte sig dybere fast i deres ellers maaskee kun forbigaaende" Apostasie. Havde den constitutionelle Jdees Hovedrepræsentanter i Øieblikkets Overraskelse (det uden Tvivl meest adægnate og upartiske Udtryk for deres Stemning) havt presence d'esprit nok til at tænke sig dette og til at ansee den øieblikkelige Forebyggelse heraf for vigtigere end alle mulige Aftaler bagefter, – havde de, istedetfor at gaae hjem, formaaet at skjule deres Forbauselse over det extraordinaire Tilfælde, ja vel endog at udsende nogle elektriske Straaler og Gnister over Forsamlingen, saa vilde de Svagere i Aanden nok have glemt deres Forskrækkelse, i det mindste til om Eftermiddagen, – og Forslaget var da imidlertid gaaet galant igjennem om Formiddagen. Men heri ligger just den (i Begyndelsen af vor Artikel antydede) "Skjæbnens Jronie i denne Schicksalstragedie. (Nærværende Artikel hidrører fra et interimistisk Medlem af Red.)