Berlingske Tidende, 1829-10-13
Udenlandske Efterretninger. London, den 2den October. Skal der raades Bod paa de skadelige Virkninger af Englands og Jrlands alt for store Folkemængde og alt for store Fabrication, saa maa dette skee ved Ophævelse af det ostindiske Compagnies Monopol og ved det britiske Jndiens fri Colonisation. Compagniets Octroi er udløben med Aaret 1832. Kan denne end ikke, formedelst Compagniets uendelige Forgreninger med Skatkammeret, aldeles ophæves, saa maa dog i det mindste Compagniets Directører ophøre, at dictere Love i Calcutta og trække en Bom ned for umiddelbar Handel med Moderlandet. Da den største Forsigtighed her maa finde Sted, saa synes Hertugen af Wellington ikke ugjerne at see, at dette vigtige Anliggende discuteres fra alle Sider. Dette ostindiske Spørgsmaal og en Reform i Henseende til Tiendevæsenet, baade den geistlige og verdslige, ere upaatvivleligen de to Hovedpunkter, der, som Connel lydeligen har erklæret, ville i næste Parlamentsvalg vorde Gjenstande for heftige Debatter. Om den første Gjenstand er allerede en Hær af Pamphleter udkommet. Men det Ypperste herom er blevet sagt, findes i et Skrift om Jn dens fri Handel og Colonisation, der i føje Tid oplevede tre Oplag. Forfatteren er den berømte Beskriver af Reisen til AvaAllerede nu, siden de fra Aaret 1814 Handelen tilstaaede smaa Concessioner, spores de meest overraskende Resultater. Da Singapore 1819 blev erklæret for en Frihavn, vare der ikkun til Acres Land opdyrkede, og Stedet beboedes af 300 tiggefærdigMalayer. Den 5te April 1828 var Beløbet af den aarlige Udførsel didhen 1 Mill. 387,201 Pd. Sterl., omtrent ligesaameget som Summen for de Varer, hvilke Compagniet havde udført til Indien og China i samme Aar beløb sig til. Ligeledes steg formedelst den partielle Handelsfrihed over Malacca Handelen fra een Million til fire. Americanerne drage den største Fordeel af Compagniets monopoliserende Jlliberalitet, der saa længe har holdt frugtbare og rige Lande under et hermetiskt Segl. Compagniets hele Uldhandel til China udgjorde en Sum af 413,412 Pd. St., den americanske i samme Tidsrum allerede 145,000 Pd. St. Saaledes gjennemgaaer Forfatteren af hiint Skrift alle enkelte Artikler og uddrager af sin nøiagtige, paa officielle Lister, grundede, høist interessante Sammenstilling det Resultat: at Ostindien, aabnet for den engelske Kapital og Jndustrie, en vilde kunne raade Bod paa al den Nød, som den rædsomt høje Fattigskat, den til Afsætningen uforholdsmæssigen store Production og mange andre Misforhold nu sammendynge over Moderlandet. Man behøver blot at kaste et Blik paa den Balance mellem Jndigoproductionen i Ostindien fordum og nu, som offentlige Blade indeholde, for at overtyde sig herom. Meget forberedes imidlertid til det Bedre. Nyelig er det under visse betingelser blevet enhver Englænder tilladt at bosætte sig i det hele indiske Rige, og den nuværende Generalgouverneur i Jndien Bentinks Administration afviger aldeles fra hans Formands. Ledsaget af sit hele Cancellie gjennemreiser han Provindserne og har kundgjort, at Residentsen er, hvor han opholder sig. Dette, som ingen af de forrige Generalgouvernører gjorde, mishager de engelske Nabobs i Calcutta høiligen. En enkelt Mand i Storbritannien gjør det ostindiske Compagnies mægtige Directører stor Hjertesorg. Det er Buckingham, hvis Beskrivelse over hans Reise til Palæstina, en maadelig Bog, ikke opvakte høje Begreber om hans Talenter. Men han taler bedre end han skriver, og electriserer sine talrige Tilhørere i de offentlige Forelæsninger, som han holder om det ostindiske Handelsmonopol, ved de Facta, han anfører om det oprørende Tyrannie, som det ostindiske Compagnie i Bengalen tillader sig. Man lagde Beslag paa hans Presse, da han i Calcutta begyndte at udgive et frimodigt Blad; derved blev han en fattig Mand, men nu hevner han sig frygteligen. Hine Forelæsninger holdt han først i London, siden i Liverpool, Manchester, og flere store Handelstæder; han tordner og lyner mod Compagniet, til usigelig Gammen for John Bull, i hvis Øine disse overmodige ostindiske Nabober stedse have været en Torn. Vist nok drager han mange Skandaler frem for Lyset. Nu holder han sine Straffeprædikener, i Skotland; fra Edinburg er han reist til Glasgow, hvor han hørtes med saa stor Begeistring, at man foreslog at vælge ham til Parlamentsmedlem. Alt dette er en Gnist i en Krudttønde. Den sindige Englænder veed saare vel, at Lidenskabelighed her taler og lader sin Galde frit Løb. Ogsaa i Ostindien er i den nyere Tid meget Godt stiftet og fremmet. For 15 Aar siden oprettedes det første engelske Bispedømme i Ostindien, og man behøver blot at læse begge de forevigede Biskoppers, Middeletons og Hebers Biographier, for at overtyde sig om, at Nydelse og Pengegridskhed der ikke ere de eneste Drivefiedre. Overordentlig stort er det Gavn, som begge disse herlige Mænd, hvis Minde, det engelske Ostindien velsigner, have udrettet ved den vise, ufortrødne, i Sandhed apostoliske Virksomhed, hvilken de bragte deres Liv til Offer. - Compagniet har unægteligen virket Meget for Sprogforstning. Man erindre blot Alt hvad der er skrevet om Sanskrit; de kostbare Manuskriptsamlinger (nys er WilsonsCatalog over den store Mackenzieske Collection udkommet i to Octavbind, der koste 1 1/2 Guin.); Academierne til de ostindiske Embedsmænds Dannelse, af hvilke det ene er i Caltutta selv, der andet i Herford i England (ved hvilket sidste den berømte Geistlige Dr. Malthus er Prof. i Statsoeconomien); de store Stiftelser for Naturhistorien o. s. v. Men hvor ganske anderledes vilde det vorde med indisk Videnskabelighed, dersom ei allene ikke blot Britter, men ogsaa Udlændinge, der hidtil maatte snige sig ind i Landet, tilstædtes fri Virksomhed, og det, af tredsindstyve Millioner fredsommelige og flittige, men underknede, Mennesker beboede ostindiske Rige stod aabent for alle Europæer, Dog - for Øjeblikket er det russisk græske Spørgsmaal og nærmere og vigtigere. - Hvor vidt end det russiske Vaabenheld skrider frem, med Pesten bag sig; Englands Ministerium er for klogt til at begynde en Krig for Tyrkens Skyld. Vel udkomme her i London hver Ugedag Krigserklæringer mod Rusland i Aviser, Pamphleter og Karrikaturer, men sligt ændser ingen forstandig Englænder, der kjender sit Fædernelands uhyre National gjeld, og er overtydet om, at Buen, om den skulde spændes meer, maatte briste. Langt bedre vilde vore Naboer paa hiin Side af Canalen formaae det. Man regner, at Frankriges 32 Millioner Jndvaanere betale omtrent 33 Millioner Pd. Sterl., i Skatter og Afgifter. J England udgjøre disse (den uhyre trykkende Fattigskat medregnet) 68 Millioner Pd. St., altsaa for en ringere Folkemængde 30 Mill. Pd. St. meer. J sidste Qvartal have Statsindtægternes Beløb ifølge officielle Lister, været 349,000 Pd. St. mindre end i Fjor.