Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-12-12
den politiske Giæring ved det sorte Hav har forØieblikket sat sig; men den er desuagtet af en indvortes urolig og usikker Natur, som dets Bølger, og mørk som de Skygger der bedækker det. – Sultanen er kommet paa det Punkt, at han først maae erobre sit eget Rige førend han kan forvente at erholde den politiske Anseelse, hvortil ellers hans Riges naturlige Styrke berettiger ham. Ved at ratificere Conventionen af Ackierman undgaaer han for det første den sandsynlige Undergang af sin smagt, og Rusland bekommer en fuldstændig Satisfaction saavel med Hensyn til sin Ære som til sige Jnterresser: Porten maae antage alle dets Fordringer, Rusland erholder en fuldkommen frie Skibsfart paa det sorte Hav, og det har forskaffet sig en større Jndflydelse i Fyrstendømmerne, hvis Jndvaanere, som nu have erholdet deres gamle Forrettigheder igien, ere ved et Taknemmeligheds Baand bundne til det. Alle de til Rusland flygtende Bojarer ere nu ogsaa vendte tilbage til deres Fædreland. – De Franske Officere, som ere komne tilbage fra Ægypten, skildre alle Tilstanden der som tarvelig: Uregelmæssig heden i Paschaens Udbetalinger røbet Forlegenheden i hans Financer. De Franske Officere forlode ham, fordi de kom i Strid med de Jtalienske Officere ved hans Armee, og erholdt ei den Understøttelse af hans Ministerium, som de fordrede. En af de Jtalienske Officere Hr. Riccardi forlod Ægypten og gik i den Persiske Schas Tieneste. Paschaen vilde ikke lade sit Cavallerie organisere paa Europælsk Fod, da han holder det for bedre end det Europæiske, endskiøndt det ypperlige Mammelukkiske Cavallerie aldrig formaaede at giennembryde Bonapartes Batallioner Men han lod sit Jnfanterie exercere paa Europæisk Maneer, det bestaaer af Negre og af Ægyptiske Bønder; de første ere meget brugbare Soldater. Som et Regiment blev disciplineret sendte han det til Alexandrig, Mekka eller Overægypten; men Paschaen klæder og forsørger sine Krigsfolk slet, saa at mange døe af Sygdomme og mange desertere. Han vil vist snart erkiende at hans Krig med Grækerne er et politisk Feilgreb, og at det er ikke paa denne Kant han skal udvide sin Anseelse og sin Magt. Det koster kun en Sviptour ned af det røde Hav og en liden Dreien om af det Jndiske Hiørne, saa kommer man hen paa en ganske ikke mindre vigtig politisk Skueplads, hvor den menneskelige Naturs Udviklings Princip yttrer sig i sin fulde Styrke. – Det Birmanske Rige er faldet, Britterne have faaet faste Fødder paa Bag indiens Kyster, og det himmelske Keiserdømme, mod Norden med sine 200 Millioner Mennesker, er fuld af Brængstelse (hvortil det har saamegen mere Aarsag, naar den bemærkning er grundet, som læses i Russeren Timkovskis Reise til China 1 Theil 130 i den tydske Oversættelse: at Lord Amherst Udnævnelse til General-Gouverneur i Ostindien synes at medvirke til den Calhuttiske Regierings videre Planer, fordi der mødte cam i 1816 den Affront i Peking at vises tilbage fra Hoffet uden at indlades til Audience hos Keiseren til hvilken han var afsendt som Gefandt. Lord Amberst beklæder endnu den omtalte Post). Vil man ret giøre sig et Begreb om hvorvidt den Brittiske Politik strækker sig i hine fierne Egne, saa maa man læse den Beretning, som den Calcuttaske Gouvernement Gazette af 23de Februar d. A. indeholder og Captain Burnens Mission fra Generalgouverneuren i Ostindien til Hoffet i Siam for at bevæge det til at tage Parti med Englænderne mod Kongen af Ava; hvilket klart billede af det Asiatiske Menneskelig fremstiller ikke denne Beretning for vore Blikke? Captain Burne ankom til Hovedstaden i Si som Bankok den 17de Novbr. 1825. Generalgouverneurens Skrivelse til Kongen blev modtaget i en Skael af rødt Træe indlagt med Fiirkanter af Perlemor; Captainen selv og hans Ledsagere bleve afhentede i en Statsbaad; han indlogerede sig hos en Engelsk Kiøbmand i Staden; men man indrettede siden et eget Huus for ham i et Qvarteer af Staden som beboes af Christne. Den 15de Decbr. fik han Audience hos Kongen. J Porten til den anden Slotsgaard maatte de indfødte Christne trække deres Strømper og Skoe af; og Gesandten med hans Ledsagere bleve opfordrede til at stige ned af deres Ceremoniestole og forlade deres Soapoys; de maatte nu vente en Time inden de bleve indladte. Hvor de nu passerede forbi laae et Korps Siamiske Tropper paa Knæerne, og ved et Rækværk, som var paa begge Sider af Veien gjorde 2 til 300 Tromme og andre Jnstrumenter en frygtelig Allarm. Da man kom til Døren af Audience-Salen, kasted alle Siamerne, som ledsagede Gesandten, sig nær gruus ned, og bleve nu ved at krybe frem pa Hænder og Fødder. Gesandtskabs-Personale bukkede sig tre Gange dybt for Kongen, som saa paa en Throne, der var 5 til 6 Alen høi. D Siammere, som vare i Salen, faldt tre Gange ned paa deres Ansigter, og stode ligesaa til op igien med Hænderne for Øinene. En Minister, som fører Navnet Phye Phi=Phut, gav nu et Tegn hvorpaa Gesandten stod op, holdt General-Gouverneures Brev over sit Hoved, traadte otte Skrid frem og lagde Brevet i en Guldvase, oplæste nu sin Tale paa Engelsk, lagde den ved Siden af Brevet og gik baglænds tilbage til sin Plads, Englænderne maatte derpaa tregange holde deres Hænder for Ansigtet, hvorpaa en Minister oplæste en Fortegnelse paa Presenterne og holdt en Velkomsttale til dem. Kongen forelagde nu Gesandten endeel Spørgsmaal, mange af disse vare flaue, andre røbede, at han var temmelig godt bekiendt med hvorledes det faae ud i Naboeriget, Hs. Majest. lod give Capt. Burnes sexaarige Søn alleslags Legetøi. Hele Tiden imedens Audienen stod paa tyggede han Betel; tilsidst blev der trukket et Forhæng foran Thronen, for hvilket Siamerne giorde de sædvanlige Reverencer. Audience-Salen var omtrent 120 Alen lang, 60 bred og 40 høi; paa hver af de Støfter, som bære Loftet hængte et chinesisk Glasmalerie, som forestilte en Engelsk Officeer eller en Engelsk Dame. Kongen var iført en snever Kiole af Guldstof, og havde over den en anden af Musselin; men ingen Krone paa Hovedet. Prinserne af Blodet sad under Thronen, og Ministerne paa begge Sider; de vare omtrent klædte paa samme Maade som Kongen. Gesandtskabet blev behandlet med megen Høflighed; Kongen sendte det en Mængde, Riis og det kunde gaae frit omkring i Staden Krigsmagten er ussel; Rytteriet er slet klædt og har plumpe Heste, og selv Livvagten var kun forsynet med nogle forrustne Flinte.