Aalborg Stiftstidende, 1834-03-24
Hr. Cancellieraad Hempel har i sin Avis fremsat følgende: "Udgiveren af Aalborg Stiftstidende, Hr. Bogtrykker N. Ph. Røe, har gjort Jndsigelse imod denne Avis og Dagen, fordi disse som naturligt havde antaget Borgernes Udeblivelse fra Valg paa en eligeret Borger for Beviis paa den herskende Lunkenhed i Almeen=Anliggender, og finder ikke denne Bebreidelse saa aldeles grundet, saalænge Borgerne ere indskrænkede til et absolut Valg af en iblandt trende proponeerte Kandidater. Herom kan Enhver beholde sin Mening, som det overalt bliver en Sag, der maa afgjøres med vedkommende Authoriteter, der have foreskevet den brugelige Fremgangsmaade. Men naar Hr. Ree endvidere deraf griber Anledning til at opfordre Udgiverne af Dagen og denne Avis til at udfinde en mere fuldkommen: Maade at inddrage personelle Skatter paa end den nærværende, da kan man ikke tjene ham hermed, men maa overlade til ham selv at forsvare den drøie og vel ikke uden Føi paa Censurens Forlangende underskrevne Kritik over en Regjerings Foranstaltning: at hiin Beskatningsmaa destotale Ufuldkommenhed forbittrer ethvert Gemyt, og viser tilfulde, at den, der arbeider i sit Ansigts Sveed, ikke har Raadighed over sit eget Erhverv. Forinden min Besvarelse anfører jeg herved 1) af Her Etatsr. Borgem. Steenfeldts Skrift om Municipalvæsenet, hvor Forf. ønsker at Valgmaaden af en Kjøbstads Repræsentant saaledes maatte indrettes. "De valgberettigede Borgere skulde vælge ved skriftlige Stemme-Sedler, uden noget Forslag af Magistraten. Ved den nu brugelige Valg maade, at Magistraten foreslaaer 3 Borgere, af hvilke det hele Borgerskab igjen vælger een, bemærkes, at Borgerne er synes at have den Deel i Valgene, som maa antages ønskelig, for at den Valgte med Føie kan ansees som deres Repræsentant, da det nu ei er vanskeligt for en Magistraat faae den til deputeret Borger, som den ønsker, saasom den blandt de 3 kun har at foreslaae 2, som med Rimelighed kan antages ei at blive valgte. Overalt synes det ikke hensigtsmæssigt, at den har nogen Jndflydelse paa Valgene, de Repræsentanterne skulle være Kontrol imod Magistraten. 2) Af Hr. Secretair Algreen=Ussings Afhandlinger om Trykkefriheden i Danmark: "Jfølge de udtrykkelige Ord i Forordn. af 27de Septbr., er man berettiget til med Friemodighed og Anstændighed at yttre sin Mening om Alt, hvad man troer, at der kan være at forbedre og rette i Landets Love, Anordninger og offentlige Indretninger, og fremføre alle beviislige Attringer og beskyldninger ikke blot imod enhver Privatmand, men ogsaa imod de Kongelige Collegier, Retter og alle øvrige Embedsmænd. Ganske anderledes forholder det sig derimod, naar Politimesteren veed, at hans har med en selvstændig og characteerfast Journalist at gjøre, som ikke vil finde sig i en saadan Udslettelses Vilkaarlighed. Naar han derved sættes i den Nødvendighed, enten at lade Bladet passere eller at lægge det under Beslag, og indstille Sagen til Cancelliet, vil han nok betænke sig paa, uden tilstrækkelig Grund at gribe til det sidstnævnte Alternativ. Han tager saaman meget feil, dersom han troer at indlægge sig Andest hos sine Foresatte ved ideligen at sende dem dette Slags Sager paa Halsen til Decision, thi der er maasteingen, som man skjøtter mindre om at have at decidere i, end netop disse, og dersom han altfor jevnligen uden Føiel, indbringer deslige Sager for Colleget, vil dette ogsaa nok paa een eller anden Maade blive ham betydet. Heller ikke kan det være ham behageligt, at hans Dekret og Bladets Standsning den ene Gang efter den anden bliver af Collegiet underkjendt, og Publicum, ved Bladets senere Udgivelse, sat i Kundskab herom. At Cancelliet skulde dekrettere Action imod Nogen, hvis Skyld ikke var meget aabenbar, behøver man, efter al foregaaende Erfaring, ikke at befrygte, og navnligen vil dette ikke skee imod Nogen, fordi han med Varme og Frimodighed, og det selv i de stærkeste og diærveste Udtryk, har yttret sig om offentlige Foranstaltninger, naar han kun ikke enten har talt i en usømmelig Tone eller fremført lognagtige Beretninger og Regjeringens Foranstaltninger. Man vil vel inddrømme, at mine Yttringer snarere finde Hjemmel i disse Mænds (senere fremsatte) Anskuelser, end at de skulde være overdøvede ved Hr. Cancellieraad Hempels Fremfusenhed, hvortil jeg desuden ikke har givet Anledning, men snarere til en høilig Adfærd, ved at have tiltroet ham den Jndsigt, at kunde bøde paa en følelig Mangel. Endnu besynderligere vil vel Enhver finde det, at den samme Mand, som klager over Lunkenhed i Almeen=Anliggender, vil, naar Talen er om Jnstitutioners Ufuldkommenheder, søge Skjul, bag disses bestaaende Former. Ved saadanne Principer maa rigtignok, som Hr. Cancellieraaden siger, Enhver beholde sin Mening. N. Ph. Røe. Sundby Kirke.