Berlingske Tidende, 1829-08-18
udenlandske Efterretninger. Petersborg, den 17de Juli. (29de n. St.) Grev Paskewitschs Rapport til Hr. M. Keiseren af Rusland, (S. Gaars No.) Medens Kiahian fra høire Side vendte tilbage til Leien, forenede det fjendtlige Infanterie og Cavallerie sig atter i store Rasser paa Bjergets Skraaning over Huulveien, midt for vore Centrum. Efterat Tyrkerne havde stillet tre Kanoner paa en dertil beqvem Høide, begyndte de atter at skyde, og beskjeftigede sig paa samme Tid med at opføre et Batterie og en lang Liniaf Forskandsninger. Dette skeete om Eftermiddagen Kl. 4. Paa samme Tid bragte man mig en tyrkisk Overofficeer som Krigsfange. Han underrettede mig om, at Seraskieren selv var tilstæde paa dette Fjeld; at han var dragen ud med en Hær af 30000 Mand til Hagki Paschals Bistand, og den foregaaende Dag om Aftenen ankommen med sin Avantgarde, af hvilken 12 til 15,000 Mand havde leiret sig i Nærheden af Zevine; derhen flokkede hans øvrige Tropper sig. Denne Efterretning bestemte mig strax til, ufortøvet at benytte den Fordeel, som jeg havde vundet, og at angribe Seraskieren, for at afværge hans Troppers Forening med Hagki Paschas. For at opnaae denne vigtige Hensigt, var det uomgængelig nødvendigt for mig, at sikkre mig Siden af Hagki Paschas Leir, saa at det blev ham umueligt, at sende Forstærkning til Seraskjeren. Jeg tøvede altsaa roeligen, indtil Paschaens Kiahia med alle sine Tropper havde begivet sig ind i sin Leir, der var i Verster fra vor Position, fra hvilken han var adskildt ved næsten uoverstigelige Fielde. Jeg samlede nu alle de Tropper, som havde forfulgt Fjenden, og opstillede paa Fieldveien et Detaschement af 10 Regimenter og een Bataillon, Infanterie og Cavallerie, tilligemed 40 Kanoner. Fieldstrækningen skjulte denne Operation, saa at Fjenden ei blev den vaer Den ligeste Vei, paa hvilken Hagki Pascha kunde sende Hjelpetropper til Seraskieren, var den Fieldvei, at hvilken Cavallerier, var dragen ud fra hans Leir, for at angribe os samme Dag Der var ogsaa en anden Vei, at komme til Seraskieren paa; nemlig den af Erzerum; denne er 25 Verster lang, fører over Bjergaaser og gjennem Bjergkløfter, endnu opfyldte med Snee. Paa den første Communicationsvei, stillede jeg, ligeover for Hagki Paschas Leir, Grenadeer-Regimentet Cherson i Colonner af halve Batailloner, tilligemed 12 Kanoner; og desuden til at yde det Bistand, om fornødent gjordes, 3 andre Batailloner, med 12 Kanoner. Nu ventede jeg indtil Kl. 6 om Aftenen: derpaa anførte jeg mit Detaschement mod Seraskieren, i den faste Overbeviisning, at det vilde være umueligt for HagtPascha, inden det blev Nat, at bringe ham Forstærkning paa den steile og besværlige Erzerumsvei, og at General BourtsotsDetaschement vilde hindre ham fra at komme didhen paa den nærmeste Vei. I det Øieblik havde Seraskierens Forskandsninger allerede en Udstrækning af en Verste. Vore Tropper skrede frem i en Slagorden af tre Colonner: den første, der commanderedes af General Mouravieff, og bestod af Grenadeerregimenterne fra Georgien og Karabinierregimentet fra Erivan, havde Befaling til at tournere Fjendens venstre Fløi, og skride saa meget mueligt op af den bageste Side af Bjerget; den anden, under General Pankratieff, der bestod af Jægerregimenter, skulde tournere Tyrkernes høire Flanke og afskjære dem Retiraaden, dersom de bragtes i Forvirring; den tredie, der bestod af hele Cavalleriet, anførtes af General Rajewsky, og befandt sig i Centrumet; denne Colonne skulde angribe Fjenden og forfølge ham, saasnart Infanteriet, der tournerede ham paa to Sider, havde bragt Forvirring i hans Geleder. Denne Bevægelse havde det ønskeligste Udfald; da Tyrkerne saae, at de vare tournerede, bleve de slagne af en panisk Skræk, og begyndte, efterat have affyret nogle Kanonskud, at forlade deres Forskandsninger og tye til Bjerget. Jeg befalede Jnfanteriet og Cavalleriet at begive sig med største Jil op paa Bjergaasen, hvorhen jeg selv drog i Spidsen af min Avantgarde. Tyrkerne, som havde samlet sig i Nærheden, kunde ikke udholde vore Troppers samtidige Angreb. Disse anfaldt dem fra alle Kanter, og da det Dønske ridende Artillerie, commanderet af Oberstlieutenant Poligkoff, forud var rykket frem til disse Høider, beskød dem, og Jlden var ligesaa heftig som vel rettet, saa begyndte Seraskierens Tropper, der frygtede, at afskiæres paa venstre Side, ved General Pankratieffs Colonne, øiensynligen at vige. Jeg lod nu hele mit Cavallerie angribe dem; de bragtes i den største Forvirring. Uden mindste Tidspilde lod jeg dem forfølge i alle Retninger. De flygtede i den største Uorden. (Sluttes i Morgen.)