JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-13
Den afrikanske Orpheus. Da Engellænderen Laing aflagde et Besøg hos Solima's Konge, fremkom en phantastisk klædt Neger med et Slags Guitar, og sang, i det han spilte paa dette Jnstrument, en ret vakker Sang. Han roste sig af, med sine Toner at kunne gjøre de Syge friske og tæmme vilde Dyr. Slanger maatte, naar han befalede det, dandse. Og virkelig kom snart paa hans Befaling en Slange skydende frem fra en Krog. Han forandrede Takten. "Du er for hurtig, sang han til den. "Hold inde, hils paa denne hvide Mand! Slangen adlød. "Saa, dands nu " tilraabte han den derpaa. "Thi see, der er ankommen en hvid Mand! Dands Slange! for dig er dette en lykkelig Dag Sangeren i Afrika. Slangen. hævede sig i Veiret, og gjorde en Mængde Bevægelser, som man neppe skulde have troet den i Stand til. Engellænderen undrede sig herover, og Afrikanerne glædede sig over, at en Sort kunde hos en hvid Mand opvække Forundring. Men er ogsaa alt dette sandt? Sandsynligviis var det en afrettet Slange. Laing fortæller endvidere, at en Sanger ved dette Besøg fremtraadte til Ære for ham. Smykket med Skaller paa Albuerne og omkring Anklerne, spillede han ikke uden Smag og Hurtighed et Strengeinstrument af ret behagelige Toner. Derefter begyndtes et Slags Duet. Han sang: "En hvid Mand er fra det Fjerne hidkommet over det salte Vand, en saadan Mand som Solima aldrig forhen har seet. Lader os ære ham; thi han kom, for at trykke den store Assana Yerra's (Kongens) Haand. Lader os ære Assana Yerra, og vise den hvide Mand, at Kongen er stor, at hans Folk elsker ham, fordi han er god." (Aldeles raae Negerhobe kunne disse Solimas, dersom den Sorte virkelig har sunget de foranførte Ord, ikke være. Der ere mange europæiske Digtere, som ikke synge saa smukt og fornuftigt!) Stemmer af Fruentimmer, som man dog endnu ikke saae, svarede, da han havde yttret sin Forundring over, ikke at see sine Fruentimmer komme frem: " Vi ere her, men frygte for den hvide Mand. Hans Blik kunde dræbe os, om vi saae paa ham. Kun Mændene tør see paa ham. Qvinder frygte forat skue ham. Sangeren beroligede dem: Kommer, sagde han, og seer den hvide Mand. Hans Blik er vældigt, men han er god, og han kom her til Landet, for at gjøre os vel! Saa ville vi da komme, sang de, og traadte ind. "Dog indhylle vi vore Ansigter, thi endnu aldrig tilforn saae vi nogen hvid Mand. Vi komme for at ære ham, og at synge for den store Assana=Aerra, den Mægtige i Krig, Varradies, tappre Broder, Helten. Det var 10 smukt klædte Fruentimmer, med Perlesnorer omkring Arme og Been, og hvis Haar var opsat med smaae Klokker. Sangeren fang til Kongens og hans Broders Berømmelse, hvorved Fruentimmerne faldt ind i Chor; men de skrege nu saa høit, at den Reisende hvert Øjeblik troede, at en Aare skulde springe. (3. f. d. Al. W.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-13
Paafuglen var i Chevalleriets Tider ikke alene anseet for en udsøgt Delicatesse, men ogsaa som en Ret af en særegen festlig Høitidelighed. Efterat være stegt, blev den paa ny smykket med sine Fjedre, og en Fyrsvamp, dyppet i antændt Viinspiritus, blev puttet i dens Snabel. Naar den blev frembaaret paa store Festdage, var det et Signal for kjekke Riddere, til at gjøre Løfter om een eller anden ridderlig Daad "i Paafuglens og Damernes Nærværelse."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-13
En Spurvehøg blev sædvanligen baaret af fornemme Damer, ligesom Falken i Fredstider stadigen fulgte Ridderen og Baronen. Godscroft fortæller, at da Marie af Lothringen førte Regentskabet i Skotland, krævede hun af Jarlen, af Angus, at han skulde optage en kongelig Garnison i sin Borg, Tantallon. Han gav intet directe Svar, men som om han henvendte sig til en Duehøg, der sad paa hans Haandled, og som han under Dronningens Tale madede, udraabte han: "Satan sidder i den hun vil aldrig blive mæt." Varelay klager over den almindelige og usømmelige Skik, at bringe Hø og Hunde i Kirkerne. I Abendzeitung 1825, No. 62, fortælles, at Grev Brühl fra Skotland af er anmodet om Manuskriptet til Sørgespillet Der Paria af Michael Beer, for Sir Walter Scott, da denne store skotske Barde ønsker at oversætte samme og forplante det paa den engelske Scene. Den fattige Fugl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-13
J Anledning af Spørgsmaalet: "Er Du Digter? Fuglen sig svinger mod Himmelens Bue, Tolker sin Glæde af frydsvangre Bryst; Aanden sig hæver fra jordiske Tue: Synger sin Længsel, sin Smerte, sin Lyst. Alt hvad er Ædelt og Herligt paa Jorden Op mod det Høje sig hæver i Sang; Det er Naturens og Følelsens Orden - Givet af Ham, fra hvem Aanden udsprang. Drosselen fløiter i Lundenes Kroner, Nattergal tryller i Midnattens Stund, Aarle ved Morgengry Lærkesang toner Medens end Tusinde hvile i Blund. Liden Fugl sidder paa Qvisten og synger Sagte og qvidrende, fattig men fro: Lover og Ham som Alskabningen synger Og som gav Fattig=Fugl nøisomme Bo. Fattig - thi hvad er dens qvidrende Stemme Vel, imod Sangerne hist udi Lund. Fro. - thi og denne ei Skaberen glemmer Selv i den stille og sørgende Stund. Men vil Du Fuglen paa Qvisten tiltale, Nævne dens eensomme Qvideren for Sang, Og den som Sanger for Mængden afmale, Tyr den til Busken hvorfra den udsvang
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-13
Kjøbenhavns Børs, den 13 Septbr. 1825. Hamburg 2 M.a vista 209 Species 211 Specier solgtes til 12 Rbmk. 10 1/2 s. Bank-Disconto 5 pCt. Norske Speciessedler. pr. 100 Specier. Svenske Sedler. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pC. Kgl. Oblig. (u. R.) Dito Dito. . . . . . . . Nationalbank Obligationer. (af Laanet 4 Febr. 1820) 103 103 1/2 Rbd. r. S. Dito Dito. . . . . . . . Hamborger Laan af 181. Bmk., 3000 Dito Dito Bmk. 4000 6 pC. norsk Laan, ved Hambro & Søn. 4 pC. Dito nye . . . . . Asiatiske Actier . . . . . . 3 pC. nye danske Oblig., 3 M. efter at samme ere udstædte, C. Mülertz. Rbd. Sedl. 51 3/4 62 Rbs. Tegn. 91 91 1/2 Rbd. Sedl. 87 3/4187 1/2 i Banco. 109 109 1/2 i Sedler. 99 3/4 100 Banco. 993, 100 Banco. 105 1/2 106 i Banco9797 1/2 i Banco. i Sedler. L. Sterling. 1 L. Sterl. beregnet til 14 Bmk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Toogtyvende Aargang. No. 75. J Etatsraad F. Thaarups Fraværelse redigeret af Chr. Thaarup. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 17 September 1825.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
Danmarks Kæmpe-Eeg, tilegnet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
Jndenlandske Efterretninger. En af de skjønneste Eiendomme i Omegnen af Kjøbenhavn, Lykkesholm kaldet, beliggende paa Frederiksberg Mark, er d. 13de Septbr. ved fjerde Auction bleven solgt for 14,990 Rbd. S., Uagtet Eiendommen er assureret for omtrent 26,000 Rbd. S. og de indestaaende Prioriteter, beløbe sig til 15,000 Rbd. S. Til den overordentlig skjønne Bygning, som Skibsbygmester Hummel i sin Tid lod opføre, høre 80 Tønder Land og en fortræffelig Have. J Aaret 1810, da der kun hørte 40 Tdr. til Stedet, var der budet for samme 22,000 Rd. D. C. Vel ere Afgivterne af Jorderne 3,330 Lispund Hø, og Skatterne omtrent 300 Rbd. S. aarligen, men ei at tale om, at der kan slaaes maaskee endnu halv saa meget Høpaa Jorderne, saa kan der ogsaa haves rigelig Græsning derpaa for 30 Køer, hvis Melk, saa nær ved Hovedstaden, let kan afsættes. Sært nok, at i Tider, hvor der klages saa meget over Mangel paa Næringsveie, ikke findes flere Kjøbere til en saadan Eiendom. J Mandags blev det ny Kongel. Capel i Roskilde Kirke høitideligen indviet. Hs. Høiærværdighed Biskop Münter holdt ved denne Leilighed en Tale, og en Cantate af Hr. Confessionarius Liebenberg blev afsjungen. Denne Konge begravelse omtaler Cancellieraad Behrmann i sin Beskrivelse over Roskilde Domkirke paa følgende Maade: "Endnu maa vi, førend vi forlade Kirken, omtale det ny eller Christian VIIdes Capel. Kongens første Hofbygmester, Prof. L. F. Hars dorf, har udkastet Planen til samme. Det er bygget i den simple, ædle, antike Smag, som udmærker hans andre Værker. Endogsaa Udlændinge rose den med Majestæt forbundne Simpelhed, der hersker i dette de danske Kongers tilkommende Hvilested. Det er et Mausoleum, som Folkets Kierlighed paa en værdig Maade, har begyndt at opreise en elsket Konges Aske. Endog det simple Muurarbeide røber Smag og Kundskab."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
Odense, d. 13 Septbr. Den offentlige Examen i Odense Cathedralskole for i Aar begyndte i Mandags og varer til Fredagen den 23 dennes. Det udgivne Jndbydelsesskrift til samme er af Hr. Adjunct J. Krag og indeholder Spicilegium Observationum in Culicem, ear men Virgilianum. Translocationen foretages paa Gymnasiets Auditorium Mandagen den 3 Octbr. Kl. 10 Formiddag. De Candidater, som i Aar skulle dimitteres til Universitetet, ere følgende: 1) C. Fr. F. Opitius; 2) L. Fr. Krag; 3) P. Fr. Hansen; 4) Tob. And. Frid. Paulsen, 5) L. A. Fr. Rasmussen; 6) J. El. Rasmussen og 7) Fr. Andr. Hansen; de 6 første Alle fra Odense og den sidste fra Skebye i Fyen. Den ubekiendte Dame, som før er ommeldt, har nu faaet Logis paa Raadhuset i Svendborg, hvorfra hun i disse Dage skulde transporteres til Kjøbenhavn, hvor hendes Meriter endnu skimte bedre end her. Hun opholdt sig egentlig i Skaarupøer, hvor hun først var landet, og gav et Bal for over 30 Jndbudne af Omegnen. For nogle Aar siden skal hun have spillet Comoedie i Svendborg under Navn af Jomfrue Bombasin.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
Efter Forlydende circulerer der en Subskriptionsplan paa en Samling af de om hende meest bekiendte Anecdoter, som sikkert ville have Jnteresse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
Af Fremmede have vi her i denne Tid havt Besøg af en Mand, der sælger Metal-Skrive penne. De, Anmelderen har seet, svarede ikke til Beskrivelsen, og stode langt under de kjøbenhavnske Staalpenne i sin Tid, der dog heller aldrig fortrængte vore almindelige Pennefjære, som lade sig skjære efter enhver Haand, og vel præparerede gjøre godt Gavn i Forhold til hvad de koste. En Anden, som har gaaet omkring og solgt Magnetstaal, er almindelig bekjendtunder Navn af den hvide Mand." Han har rødlige Øine og hvidt Haar og udgiver sig for at være født i Afrika m.m. Uagtet han ikke heller skal kunne see, veed han dog uden Hielp godt at finde Vei til Folks Huse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
(Hempels Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
Aarhuus, d. 13 Septbr. I Gaar begyndte den offentlige Examen i Cathedralskolen, hvortil Jndbydelsesskriftet, der afhandlede Vigtigheden af Forældres og Læreres forenede Bestræbelser, hvis den i de lærde Skoler studerende Yngling skal opnaae sin Bestemmelse, var forfattet af Hr. Overlærer Blache. Til Universitetet dimitteredes i Aar følgende Candidater. Fr. Chr. Bo catius, J. Tørsleff, S. S. Studsgaard, L. M. Hald, J. C. Schousboe og P. S. Schousboe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
At vi i Anledning af Hr. Tarlion's ugrundede og usandfærdige Udsagn, hvoraf et Uddrag har været meddeelt i Kjøbenhavns Skilderie, No. 74, have seet os nødte til at sagsøge ham, bekjendtgjøres herved, istedetfor alt andet Svar, foreløbigen. Kjøbenhavn, d. 14 September 1825. P. Chr. Deichmann & Comp.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
Blandede Efterretninger. De russiske Damer, bedømte af Engellændere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
Dr. Clarke, der gjorde sin Reise i Rusland, under Keiser Pauls Regjering, og som forresten siger alt optænkeligt ondt om Russerne, taler dog kun med Beundring om deres Fruentimmer. Han finder dem aldeles skjønne og af delig Figur, og beskriver dem, som om de hørte til en ganske anden Menneskerace end Mændene. Forresten er det at bemærke, at Clarke hverken forstod eller talte Landets Sprog. Dr. Lyall derimod, som i lang Tid har boet i Rusland, kjender Sproget paa det fuldkomneste, og i saamange Henseender besidder de Egenskaber, der behøves for at bedømme et fremmed Folk denne Dr. Lyall altsaa fortæller, og synes derved just ikke at være saa synderlig galant, at han efter Ansigtstrækkene aldrig rigtigen har kunnet adskille begge Kjøn i dette Land, og at, om han end hos begge har fundet ret smukke Træk, saa har han dog ogsaa ofte seet rene Karikaturer. Den Artikel han om Skjønheden, meddeler er komisk nok. "Det smukke Kjøns Hovedstudium, siger han, bestaaer i, at spise og sove saa meget, at det i Tide vinder en vis Trivelighed, som ofte endog overskrider Skrankerne for den saakaldte Corpulents, og just da bliver betragtet som en tillokkende Ynde. Ved Synet af saadant et Fruentimmer, som næsten kvæles i sit eget Fedt og kun med Møje kan bevæge sig, udstøder sædvanligviis den ringere Klasse af Folket et Beundringens Udraab: "Ej hvor hun er fed og delig Gud være med hende!" Næsten alle besmøre og besmudse de Ansigtet med Sminke, ja selv Bønderkonerne male Kinderne røde, og de sorte Tænder blive hos Fruer af de høiere Stænder anseete for en stor Skjønhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
(Af Unterhaltungsblatter für Welt, und Menschenkunde. No. 5.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
Voltaires Værker udkomme nu i Paris hos Didot, trykte med Lettere, for hvilke han har vundet Prisen ved Udstillingen i Louvre. Ogsaa Rousseaus Værker skulle udkomme paa samme Maade. Det brittiske Museum tilkjøber sig nu en Samling af orientalske Mynter, Manuskripter, og Oldsager for 7,500 Pd. St. (35,000 Rbdlr. Sølv). Adskillige babylonske Mursteen med Piilskrift vurderes for 50 Pd. St. Stykket.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
Et Beviis paa Konstflidens og Velstandens, mageløse Fremskridt i Engelland er Staden, Glasgow. Denne, som i Aaret 1707 kun havde 14,000 Jndbyggere, tæller nu 150,000. Aaret 1725 anlagdes der den første CambrikMousselin= og Batist=Fabrik, og 1733 faaes den første Kjøbmandsequipage. - 1825 findes der 54 Bomuldspinderier med 2,800 Væverstole, som drives ved Menneskehænder, 18 Cattuntrykkerier, som arbeide med Dampmaskiner, og ligesaa mange, der ved Hielp af Valtser, trykke vævede Tøier. De sidste levere dagligen 100,000 Aards uglættede og 28,000 Pards glættede Varer. For at gjøre Paris til en Søhavn, d. c. for at gjøre Seinen paa en saadan Maade seilbar, at de store Handelskibe, der ankomme fra Amerika til Havre de Grace, kunne seile og ligetil Paris, foreslaaer man, at bygge en Canal, der gjennemskjærer de mange Bugter, den danner i sit Løb, og anlægge den i mueligste lige Retning. Længden aff denne Canal vil udgjøre 16,250 Toiser, og Bekostningen beløbe sig til 4,500,000 Franker, derimod vil den aarlige Jndtægt kunne anslaas til 1 Mill. Fr. Strækningen fra Rouen til Paris, der nu udgjør tilVands 121,000 Toiser, vilde derved formindskes til 98,000 Toiser. I Unterhaltungsblatter für Welt, undMenschenkunde, April d. A., fortælles, at det ældste Skib, der nu er til, er et dansk, Enhjørningen kaldet. Det fører 75 Canoner og blev bygt 1662, 1664 og 1667. Det er kun tre Gange blevet repareret, seiler meget godt, og er istand til, endog at kunne udholde endnu et Krigstog!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
J det Kongel. Bibliothek i Stockholm findes et ligesaa mærkværdigt som overordentligt Manuskript, Coden gigantens kaldet. Det blev i Trediveaarskrigen fundet i et Benedictinerkloster, i Prag, og, efter den svenske Rigskantlers Befaling, bragt til Stokholm. Det er sex Fod langt, sex Fod bredt og indbefatter, foruden Vulgata, Josephi jødiske Oldsager, Isidor af J Anledning af Pastor Grundtvigs uværdige Angreb paa Professor Clausen, lod en stor Deel aff dennes nuværende og forhenværende Tilhørere ham ved 3 Cand. Theolog. og 3 Studios. Theol. overrække følgende Adresse: Til Hr. Professor Theologiæ og Dr. H. N. Clausen. Med den meest levende Uvillie og Smerte have vi læst de bittre og krænkende Beskyldninger, som Hr. Pastor Grundtvig har ladet sig henrive til mod Deres Høiærværdighed, i Anledning af Deres nyeste Skrivt: "Catholicismens og Protestantismens Kirkeforfatning, Lære og Nitus." Han angriber deels den Maade, hvor Siciliens Originer, Bøhmens Krøniker og en lang Afhandling om Magien, med en broget græsselig Diævlefigur.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
Kjøbenhavns Børs, den 16 Septbr. 1825. Hamburg 2 M.a vista 210 Species 212.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
Specier solgtes til 12 Rbmk. 11 1/2 s. Bank-Disconto 5 pCt. Norske Speciessedler. pr. 100 Specier Svenske Sedler. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pC. Kgl. Oblig. (u. R. Dito Dito. . . . . . . . Nationalbank Obligationer. Dito Dito. . . . . . . .
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
Hamborger Laan af 1819. Bmk. 3000 Dito Dito Bmk. 4000 6 pC. norsk Laan, 4 pC. Dito nye . . . . . Asiatiske Actier. . . . . . beregnet til 14 Bmk. Rbd. Sedl. Rbs. Tegn. 92 1/2 Rbd. Sedl. i Banco. (af Laanet 4 Febr. 1820) 103 103 1/2 Rbd. r. S. 109 3/4 109 3/4 i Sedler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
Banco Banco ved Hambro & Søn 105 1/2 106 i Banco 97 1/2 98 i Banco. 89 1/2 90 i Sedler. 3 pC. nye danske Oblig., 3 M. efter at samme ere udstædte. - L. Sterling. 1 L. Sterl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
paa Deres Høiærværdighed construerer Begrebet om en protestantisk kristelig Kirke: deels Deres exegetiske Grundprinciper: deels Deres Forklaring af Præste-Eeden. Hvad det første Punct angaaer, da aander Deres hele Skrivt, ligesom alle Deres Forelæsninger, den dybeste Ærefrygt for Kristi guddommelige Person, forenet med de reneste Begreber om ham. Desuagtet tillader Grundtvig sig at paastaae, at Deres Kristus er en aldeles luftig, døvstum, magtesløs, upersonlig Person. De antager derhos den hellige Skrivt for at være Kristendommens sidste Grundkilde, og formener, at Symbolernes rette Auctoritæt maae udledes af Skrivtens, og at Symbolernes Aand, mere end deres Bogstav, bliver Norm for Skrivtfortolkningen. Derimod gaaer Grundtvig overalt tilbage til den apostoliske Troesbekiendelse, som sidste Kilde, og som eneste Fortolkningsregel, beseglet med Kirkens guddommelige Vidnesbyrd. Hvad dernæst det andet Punct angaaer, da antager Deres Høiærværdighed, at Bibelen kun kan fortolkes ved Hielp af philologisk og philosophisk Kundskab, forenet med sund Tænkning. Uagtet dette maatte synes indlysende for Enhver, finder dog Grundtvig, at Bibelens Auctoritæt som guddommelig Aabenbaring derved aldeles tilintetgjøres. Hvad endelig det tredie Punct angaaer, da paastaaer De, at i Præste-Eeden i den danske Kirke Jntet er bleven bestemt om Forholdet mellem den Hellige Skrivt og Symbolerne, og at denne Ubestemthed, er forsætlig og velbetænkt for ikke at paalægge Samvittigheden ængstende Baand. J denne, som os synes, aldeles rigtige Anskuelse, finder Pastor Grundtvig jesuitisk Forbeholdenhed, og stræber at tvinge en anden Mening ind i Eeden, en Mening, som kun blind og mystisk Tro kan antage og opfylde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
Vi ere ved Pastor Grundtvigs Skrivt, kaldet Kirkens Gjenmæle, ingenlunde blevne overbeviiste om Urigtigheden af Deres Høiærværdigheds Meninger. Men selv om han havde havt Ret, vilde vi ved denne Meningsforskjellighed ingenlunde have troet ham berettiget til den Paastand: "at Deres Høiærværdighed var en falsk Lærer, der stræbte at forvirre og forføre Menigheden, samt undergrave Kirken." Endnu mindre til den Beskyldning: "at De stod i Spidsen for den kristelige Kirkes Fiender og Guds Ords Foragtere i Landet." Nu vide vi, at den, som er vred paa sin Broder uden Skyld, skal være skyldig for Dommen, og hvo, som siger til sin Broder: Raka, skal være skyldig for Raadet: men hvo, som siger: Du Daare, skal være skyldig til Helvedes Jld. (Math. 5, 22.) Vi ville overlade til Pastor Grundtvigs Samvittighed at gjøre Anvendelsen af hans Herre og Mesters Ord paa sig selv, og ikke dømme den Gierning, der dømmer sig selv. Men da hver den, som med kristeligt Sindelsker Fred og Sagtmodighed, maae føle sig haardelig krænket, naar han uformodentligen og uforskyldt indvikles i bitter og hadefuld Strid, saa kunne vi ikke tvivle om, at jo Deres Høiærværdighed maa være bleven dybt indigeret ved Pastor Grundtvigs høist krænkende Angreb.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-17
J det vi Underskrevne bevidne Dem, som vor høitagtede og elskede Lærer, vor inderlige Deeltagelse heri, skylde vi derhos at tilføie, at vi altid have følt os fuldkommen tilfredsstillede ved Deres Bestræbelser for hos os at vække og nære den samme kristelig lyse Aand, som hersker i Dem selv og Deres Skrivt: at vi ere overbeviste om, at naar Grundtvig i hele Kirkens Navn forkjættrer Dem, deler han denne Anmasselse kun med i det høieste nogle faa Jndividuer, hvis Dom ingenlunde er den almindelige Kirkes; men at hans Fremfærd ikke hos os, og neppe hos nogen Retsindig og Oplyst, har formaaet i ringeste Maade at svække den Høiagtelse og Kjærlighed, hvoraf vi føle os gjennemtrængte mod Deres Høiærværdighed. Vi ønske, at Himlen vil forlene Dem Kraft, og Sagtmod til at bestaae i den, af Dem ikke fremkaldte Strid, og lægge sin Velsignelse til Deres Bestræbelser, at de maae bære Frugter til den sande protestantiske Kristendoms befæstning og Udbredelse. Kjøbenhavn, d. 11te September 1825. Underskreven af 88 theologiske Candidater og Studenter. Kjøbenhavn. Forlagt af S. Soldin. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-20
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Toogtyvende Aargang. No. 76. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 20 September 1825. Søllerød, d. 10 September 1825.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-20
(Fortsættelse af Kbhvns, nyeste Skilderie No. 60.) Nei, kjere Try. Jeg vil for Fremtiden. ikke kritikakle de Forfattere, der opvarte Læserne med en eller anden liden Usandhed, thi jeg finder mig selv i Brøden. Jeg forglemte den gyldne Regel: non jurare in verba magistri. Man sagde mig nemlig, at her i Hospitalet fandtes p. t. 4 Koner og 4 Mænd, men heraf er blot Halvdelen Sandhed; thi der fandtes, da jeg skrev (d. 4 Juli), 6 Koner og 4 Mænd *).Ad vocem Hospital, kan jeg ikke forbigaae, at expectorere mig over den qvindelige Overdaadighed. Drift til at behage ligger i Qvindens Natur, den findes hos Hyrdepigen i Hytten, som hos Grevinden ved Toilettet, og da nu Pynt, eller legemlig Decoration, er, efter Kjønnets vrange Formening, hertil det vigtigste Bidrag, og da Mængden vurderer Personen efter Om dette Hospital mere Efterretning i Gliemanns Beskrivelse over Kjøbenhavns Amt, Flitterstadsens større eller mindre Kostbarhed, saa har jeg, til min Harmelse, seet, at denne, oprindeligen ædle, Drift ofte misbruges eller ud skeer her i Landsbyen og Sognet. Saaledes finder man ved Ligbegjængelser og Barnedaab og Bryllupshøitideligheder mange Koner og Piger, klædte, ikke i hjemmegjorte, durable Tøier, men i Silke, og bebræmmede med Kniplinger. Herre Gud, hvorlænge skal da Sydlændernes Orme spinde og arbeide for de sjællandske Bønderpiger, – "Men denne Passiar", siger Du"berører jo ikke Hospitalet?" Jol nu kommer det. Hvis min Ubetydeligheds Ønske kunde vorde et Lovbud, da skulde det vel tillades Enhver, at indsvøbe eller indpakke sit Legeme i Silketøier og at udstaffere det med de, fra Udlandet sig skrivende, Kniplinger, dog imod at hver Person, der fandt sig besjelet af slig honet kandestøberisk Ambition, skulde for Tilladelsen, erlægge en aarlig Afgivt til Hospitalet, af i det mindste 20 Rigsbankdaler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-20
Denne Indretning vilde jo blive velgjørende for den milde Stiftelse og kildrende for den Paagieldendes Forfængelighed, der da kunne sige: soen Mann bin ichl, og blev den ingen Jndtægtskilde for Hospitalet, saa blev den det for den indenlandske Industrie.