Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-11-20
Som jeg nu og skriver dette kommer Fyens Stifts Adresse-Avis No. 180 mig i Hænde, hvori jeg læser som et Uddrag af No. 7 af den sjællandske Stændertidende, et Forslag fra en vist nok i Landboefaget agtet Mand om Hoveriets muelige Afløsning, der er henviist til en Committee som udvalgt til dets Undersøgelse, hvilket, jeg synes, har selv samme Tendens. Mon Hr. Anonymus nu og vil fordriste sig til at behandle denne Mand for sit fædrelandskjærlige Forslag paa samme Maade som mig? Vor Anonymus levner ellers ikke, efter hvad der forekommer mig, i sin Annonce, ret mange statsborgerlige Rettigheder for Bonden tilbage, uden for dem, han vil han skal tilaccordere sig hos Jorddrotten. Og kan De da nu Hr. Anonymus forresten finde et eneste Ord, ja Bogstav i min Afhandling, der efter sund Fornuft kan hentydes til, som vilde jeg, at Bonden skulde favoriseres paa Jordegodseierens Bekostning, da behag at paavise mig det, NB. efter at De har afdraget Dem Anonymitetens Maske; thi forinden skylder jeg Dem ikke Svar; – endnu har vi, om jeg ikke smigrer mig forgiæves, ikke seet Noget af Den der kan ansees for saadan Partiskhed - Beskyldningen om for ringe Hoverievederlag falder tilbage paa Deres egen større modsatte Yderlighed og urigtige Udlæggelse af mine Ord, (vide bemærkningen til min Afhandling) og - kan De nu ikke det, hvad maa vel da Publicum dømme, Efter det jeg har tilladt mig at proponere, faaer jo Proprietairerne saa ganske frie Haand, tænkes kan, saa at om de ikke kan indsee at Forandring i de bestaaende Forhold kan være dem til Fordeel, kan man lade alt forblive ved det Gamle om endog alle Andre kan indsee det høist Ufuldkomne heraf. At jeg ønskede at see Bondens Stilling i bedre Harmonie med den frie Statsborgers, forsaavidt det kan bestaae med Hovedgaardseiernes Jnteresse, er det hvorom Alt hos mig dreier sig og det troer jeg viist. Men har jeg nu saaledes ikke sagt det Mindste som vilde jeg, at den ene Stand skulle favoriseres paa den Andens Bekostning, vil man undskylde mig om jeg i Harme over offentlig at skulle beskyldes derfor, er geraadet i nogen Affect; thi forsikre kan jeg Dem Hr. Anonymus, at Jngens Bryst kan slaae varmere forRet og Pligt end mit; De ansee det nu for Selvroes eller hvad De vil; Enhver som kjender min Vandel De ikke maa gjøre, i hvem De saa end er - vil sande det. Dog, ikke bør jeg forbigaae, at jeg alligevel har fundet Noget, der for en Deel kan undskylde Deres Forhold ved at lade Deres første Ord falde heri Bladet No. 22, i hvor contrasterende disse her allevegne ere læste, der maaskee og kan have virket Noget til at Deer blevet saa blind i at bedømme hvad jeg har skrevet, det nemlig: at jeg seer De har læst det Samme som jeg har læst og misbilliget om adskillige Propositioner i andre Blade til Hoveriets Afskaffelse, der grændsede temmelig nær til Despotisme, disse efter min Anskuelse, umodne Fostere var egentlig ogsaa det som gav mig Anledning til at gribe Pennen, skjøndt jeg hverken kan vente Fordeel eller Skade af, i hvorledes saa end Sagen decideres. Men derfor bør De alligevel ikke udskyde, om jeg saa maa udtrykke mig, Deres Bomber og Granater iblinde, ligegyldig om De træffer den Skyldige eller Uskyldige, ogsaa maatte De kjende saameget til Deres Regjerings Handlemaade – jeg tænker mig Den ligesaavel en Danmarks Søn som jeg, – at De ei et Øieblik skulde kunne betvivle, at der ikke vilde blive taget mindste Notice heraf, saa at De vist ved nøiere Overlæg vil sande, naar jeg siger, at den Aand der baade hersker i fornævnte Annonce og Deres Sigtelse nu imod mig, ikkuns kunde passe sig, naar Dehavde fjerneste Anledning til at bære Regjeringens Retskaffenhed i Tvivl.