Berlingske Tidende, 1836-03-05
Naturalpræstationer foraarsage i Almindelighed Yderne større Byrder, end der staae i Forhold til de Fordele, som derved opnaaes. Man har derfor søgt at afskaffe disse, og Deres Majestæts Regjering afgiver mange Exempler paa, hvorledes dette har været til Held for Landet. Ogsaa med Hensyn til de saakaldte Frireiser er det vistnok ønskeligt, at disse, om ei aldeles, saa dog for en Deel kunne ophøre at afgives in natura. Foruden at de ifølge deres Natur ere høist ulige fordeelte, saa at enkelte Egne forrette mange, medens andre Egne næsten ere aldeles befriede. for denne Byrde, saa er det endvidere mere end sandsynligt, at saavel de, der afgive Be fordringerne, som de, der benytte dem, ville være bedre tjente med, at Befordringerne ikkun ydes mod Betaling. Hertil kommer endnu den Betragtning, at Præstationen af Frireserne medføre mange Misbrug, som vistnok høist vanskeligen lade sig afskaffe, uden ved at afskaffe selve Frireiserne. Det er derfor forklarligt, hvorfor Ønsket og Frireisernes Afskaffelse er saa almindeligt, og fornemmelig i de Egne, som fremfor andre ere bebyrdede; og er det især de militære Kjørsler og Veikjørslerne, der ere følte som de mest trykkende. Jmidlertid erkjender Forsamlingen, at det for at opnaae dette Maal vil være nødvendigt, at der gives en heel ny Lov om denne Gjenstand. En saadan Lov vil komme til at indeholde mange detaillerede Bestemmelser, hvilke ikkun det Collegium, som deels besidder, deels kan indhente alle de fornødne Oplysninger, med Held kan udarbeide. Det er denne Betragtning, der har bevæget Forsamlingen til fornemmelig allerunderdanigst at andrage paa, at en saadan Lov maatte vorde udarbeidet og blive forelagt Provindsialstændernes næstkommende Forsamling til allerunderdanigst Betænkning. Jkke desmindre har Forsamlingen dog troet nærmere at burde udvikle de Grundtræk, som den antager at burde følges ved den nye Lovs Udarbeidelse, i det Haab, at Arbeidet derved vilde blive lettet saavel for vedkommende Collegium som for den paafølgende Stændernes Forsamling. Som saadanne Grundtræk har Forsamlingen. troet at burde gjøre opmærksom paa, at det for Tiden ei vilde være rigtigt at afskaffe alle Frireiser, men at de saakaldte Sognereiser, hvor Misbrugene ere langt mindre og Byrden, langt ligeligere og retfærdigere fordeelt, bør vedblive at præsteres som hidindtil, hvorimod man tillige antager, at naar først Deres Majestæts Hensigt med at indføre en Communalindretning for Landet er fuldført, det da maa overlades dennes Bestyrelse at tage Bestemmelser om, hvorledes efter de locale Omstændigheder Lettelse og Forandring i denne Byrdes Præstation passende kan finde Sted. Med Hensyn derimod til Amtsreiserne og de øvrige Frireiser, som nu forrettes enten af Landet eller af Kjøbstæderne, har Forsamlingen antaget, at de ei længere bør udføres som hidindtil. Naar Reisen finder Sted mellem Poststationerne, antager Forsamlingen, at Befordringen i Almindelighed bør afgives af de dertil privilegerede Vognmandslaug, forsaavidt ei Dagvognene eller andre lignende Jndretninger dertil kunne vorde afbenyttede, og at der tilstaaes dem den derfor sædvanlige Betaling; men naar Reisen finder Sted udenfor Stationerne, vil det vel blive nødvendigt, at de hidtil Kjørepligtige vedblive at afgive Befordring, dog saaledes at den Befordrende derfor nyder en passende Betaling. Som en passende Betaling har man troet at burde foreslaae enten Halvdelen af den for store Vogne eller 2/3 Dele af den for mindre Vogne qvartaliter bestemmende Vognmandstaxt. Det følger af Reisernes særegne Beskaffenhed, at i Almindelighed Kongereiserne saaledes ville vorde forrettede ved Vognmandslaugene, hvorimod Amtsreiserne ved de hidtilværende Kjørepligtige, men der synes ei tilstrækkelige Anledning til at foreskrive, at Kongereiserne udelukkende skulde udføres ved Vognmands laugene, eller at Amtsreiserne udelukkende skulde udføres ved de Kjørepligtige, men det maa ansees for rigtigere at anvende det Befordringsmiddel, som efter Omstændighederne er det meest passende, og navnligen at lade de Kongereiser, der forrettes udenfor Poststationerne, udføre ved de paa Landet boende Kjørepligtige. Derimod antager Forsamlingen, at med Hensyn til Kongereiserne (Kongelige Tjenstereiser) de dertil medgaaende Omkostninger bør anvises de Reisende, ligesom det ansees hensigtsmæssigt, at det blev tilladt enhver baade i Kjøbstæderne og paa Landet; Boende at lade sig leie til at udføre disse Reiser, uden Hensyn til Vognmandslaugenes Rettigheder. Amtsreiser antages derimod ei at burde finde Sted uden efter et af vedkommende Autoriteter udstedt Kjørepas. Efter fuldendt Reise kunde den Befordrede meddele den Ydende Qvittering for Reisen, hvilken Qvittering da af Districtets Amtsforvalter, paa Anfordring maatte indfries. Forsamlingen. antager denne sidste Bestemmelse saa meget nødvendigere, som det let vilde foranledige Misbrug, om der med Hensyn til disse Reiser ogsaa gaves den Reisende Anviisning paa Reiscomkostningerne, da muligviis saadanne Reiseomkostninger ei altid vilde blive anvendte til det dermed tilsigtede Formaal. Saaledes troer Forsamlingen, at Reisernes Antal meget vil indskrænkes, thi det er at antage, at vedkommende Autoriteter ville være mere tilbageholdende med at give Anviisninger paa Reiseomkostninger, end de hidindtil have været med at udstede Frireisepasser, ligesom det vistnok ogsaa vilde fremme større Sparsommelighed i Reisernes Afbenyttelse,