Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1830-01-26
Rusland, Tyrkiet og Grækerland. Det har behaget Hs. M. Keiser Nicolaus for første Gang efter Høisammes Helbredelse at vise sig ved Vagtparaden i Petersburg den 31te Decbr., hvor han blev modtaget med en ubeskrivelig Jubel. Blandt de vidtløftige nærmere Details ved Grev Orlows Andients hos Storherren, anføres: efter at Greven af Reis Effendi var indført i Ramisschiflik til Hans Høihed, nærmede han sig Thron himlen, hvorunder Sultanen sad, og overrakte den keiserlige Cabinetsskrivelse; Reis Effendimodtog den, og overgav den knælende til sin Herre. Saasnart Greven faae Skrivelsen i Storherrens Hænder, sagde han til Samme, at Keiseren havde overdraget ham at overlevere den, som et Underpant paa sit Sindelav; at det laae Keiseren paa Hjertet, da en venskabelig Forbindelse igjen var tilveiebragt mellem Nationerne, at træde i personlige venskabelige Forhold med Sultanen, og at dette var en af de fortrinlige Øiemed for hans Mission; hvorpaa Sultanen lod ved Reis Effendi svare, at han ville modtage Keiserens Skrivelse og hans venskabelige Sindelav med Taknemmelighed, at det var hans Ønske at opretholde Freden og at den punctlige Opfyldelse af samme, var Gjenstanden for hans hele Bestræbelse. Senere hen, underholdt Hans Høihed sig directe med Grev Orlow, uden Reis Effendis Mellemkomst; for at lede Samtalen paa en for Sultanen behagelig Gjenstand, bragte Greven de regulaire tyrkiske Tropper paa Bane, og roste deres smukke Holdning og raske Fremskridt; Sultanen tilkjendegad ham sin Tilfredshed derover, og tilføiede, at han haabede at Greven ville være ligesaa tilfreds med hans Reis Effendi. Efter disse mærkværdige Ord, sluttedes Samtalen, som næsten havde varet 1/2 Time, og Greven bukkede sig for Storsultanen og gik. Da Greven havde forladt Audientzfalen, begav han sig igjen til Selictarens Gemak, hvorhen en af Sultanens Favoriter og næsten alle hans Adjutantere ledsagede ham. J det Øieblik at Greven ville drage sig tilbage, tilkjendegav Reis Effendi ham, at Sultanen ønskede at Hs. Excell. ville modtage en fuldkommen opsadet Hest, som et Tegn paa hans Velvillie. Hr. v. Butenieff, der indtil Grev v. Ribeaupierres Ankomst skal fungere, som Gesandt, har overgivet sine Creditiver, og aflagt det diplomatiske Corps det sædvanlige Besøg. Storveziren skal have begivet sig fra Schumla til Adrianopel, han ventedes til Constantinopel, og man var meget spændt paa at erfare hvad Modtagelse han kunne vente sig; forøvrigt hersker der megen Gjæring i Provindserne, Adrianopel er at ansee, som Centralpunctet for alle Utilfredse, og af dens Roe og Orden afhænger de øvrige tyrkiskeuropæiske Provindsers Rolighed, man forsikkrer, at 40,000 Mand ere beordrede til Adrianopel, og man vil vide, at den forrige Storvezir er bleven udnævnt til Gouverneur der. J Lilleasienskal Opstanden igjen være udbrudt, og det hæftegere end før, man frygter for store Excesser, og selv for et Angreb paa Smyrna. Det Eneste, der for Øieblikket er fordeelagtig for Porten, er de tyrkiske Krigskibes Ankomst fra Alexandria; disse ere allerede beordrede til Smyrna; disse Skibes Tilbagekomst fra Alexandrien vidne enten om at Vicekongen har forandret sit politiske System, eller om en stor Forsigtighed i hans Foretagender. Man vil vide at Sultanen ikke skal være fornøiet med den Skrivelse Grev Orlow har overrakt ham fra Keiser Nicholaus. Den 27de Novbr. Kl. 10 om Morgenen, fandt ved Artilleristernes Uforsigtighed, en Explosion Sted i Hoved, Krudt-Magazinet, Schumla, hvorved ikke alene den hele Steenbygning hvori det befandt sig 68,000 Ladninger og 2000 Fade Krudt, men 40 Feldtkanoner, som vare bestemte til Adrianopel, blev ødelagt og fuldkommen fordærvede, ja Sidste, endog for Størstedelen smeltede, og 48 Artillerister, som arbeidede der, satte Livet til; i samme Bygning var ogsaa et Privat-Magazin, hvor 10000 Sække Korn og flere Madvare skulle være gaaet til Grunde. Magazinets Brand varede en heel Dag, og formedelst den bestandige successive Opforingen af de fyldte Bomber, Granater og Brandkugler, ville ingen vove sig til at slukke, skjøndt Storveziren, selv var tilstede den hele Tid. Ved den første Explosion og den derpaa følgende Opflyven af fyldte Bomber, som i alle Retninger fløi over Staden, opstor blandt Jndvaanerne og Tropperne en skrækkelig Urolighed, og for man erfoer den sande Aarsag, raabre Alle, at Russerne stormede Staden, og Forvirringen og Uordenen var saa stor, at Storvegeren selv med Møie formaaede at stille den.