Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1811-04-09
En udsendt Cavallerie Patrouille opdagede uhældigviis deres Ankomst, og Lieutnant Holsteen indtraf nogle Mutter for sildig for at afskjære Tropperne, der til Vogns og Hest ilede ind i Fæstningen. Med stormende Haand vovede han en Attaque, som blev afslaaer med et betydeligt Tab. Jmidlertid rykkede Major Melstedt frem, medens jeg med Flotillen qvancerede op imod Fæstningen. Ogsaa en Generalstorm af denne brave Officier, ledsaget af Flotillens Søe og Landmagt, blev afslaaet. Da Tropperne i Følge mit givne Signal havde gjort Plads for mig, begyndte jeg at beskyde Fortet med al den Forre mine 12 Baade formaaede. Jeg saa allerede Virkningen, af mine Anstrængelser, og lovede mig et hældigt Udfald. Colonneviis styrtede Fienden ned af sine Batterier, da jeg observerede en Fregat kommende fra Norden holdende Øster om Øen, en Brig styrende Vester om, og en Skonnert Sønden fra. Vinden var Vestlig med en a revet Merseils Kuling. Den ne Vind giver intet Læe under nogen Kant af Sen Jeg besluttede derfor at retirere mig fra et saa farligt Punkt for Flouillen op paa N. V. Revet, hvorjeg haabede Beskyttelse af Grundene. Fem Timer tilbragte jeg imod Vind og Strøm paa denne Retirade, medens Major Melstedt og Lieutenant Holsteen, med vedholdende Anstrængelse anvendte alt forat erobre de høie, fast ubestigelige Batterier, der vare omgivne af dybe Grave. Min Opmærksomhed var imidlertid henvendt paa at faae Major Melstedt og hans Magt conserveret, men mit Bud i denne Anledning traf ham for seent. Kl. 10 F. M. bestemte han sig til nok en Generalstorm, og var alt kommen Gravene paa faae Skridt nær, da han i Spidsen for sin Battaillongendte sit ærefulde Liv. Lieutenant C. Holsteen og Capitain C. Prys fulgte ham og beseglede begge deres sieldne militaire Jver og uforlignelige Bravour med deres Blod. Lieutenant Holsteen, styrtede en Kanonkugle til Jorden i samme Øjeblik som en anden tog Benene af Capitain Prytz. Fra denne Tid, blev Nederlaget almindeligt, skareviis, faldt Deres Majestæts brave Tropper, der foruden deres 3 værdige Anførere havde tabt endeel andre af deres Officierer. J mere end 6 Timer holdt de Stand med deres Geværer mod et Svælg af Cartesque-Jld fra mere end 40 Kanoner. Lieutenant Falde førte imidlertid Flotillens Matroser tilbage med al den Orden og Condulte, som kunde ventes. Soldaterne fulgte langsomt efter, fordi et engelsk ridende Artillerie af 6 Kanoner forfulgte dem, og tvang dem til at forlade Stranden som det eneste Sted, hvorfrakjeg med Baadene kunde beskytte dem. Den sidste Mand, som blev ombarqueret, var Lieutn. Falbe, der bragte mig Efterretning om at de tilbageblevne Soldater havde overgivet sig af Mangel paa Ammunition og overvældet af Fatigne efter 8 Timers Marsch i sandige Veje, der ofte gik dem over Knæerne. Af alle Kræfter fortsatte jeg nu Retiraden til N.V. Revet, hvor jeg ikke fandt det forventede Tilflugtsted. Vind og Søe vare stedse i saadant Tiltagende, at hverken Haabet om at afride Stormen der, eller at undgaae de siendtlige Skibe og Land artillerie=Attaque blev mig tilbage. Jeg afsendte derfor Transportfartøierne, som havde en fjern Ligning med Kanonbaadene, til Jssefjord, med Ordre at holde saa nær Vinden som mueligt, for at bevæge Fregatten, der var i Læe, og ikke kunde see os for S. V. Pynten af Landet, til at jage disse, medens jeg med Kanonbaadene styrede Cours til Læssøe-Grundene, som den eneste Retirade der stod os aaben. Briggen, som var Vesten om Landet, mødte Vi snart paa denne Vei. Søens Voldsomhed overtydede mig om Umueligheden af at levere den en Affaire, som jeg havde haabet. Baadene kunde neppe vaje paa Vandet. Stormen tiltog bestandig, jeg saae altsaa intet tilovers uden at forsamle Flotillen og give enhver Officier Ordre at forcere i forskiellige Courser til nærmeste Land. Med min Baad der sejler fortrinlig vel, søgte jeg at lokke Briggen til at jage mig. J flere Timer lykkedes det mig at føre ham om i forskiellige Compass Stræger, medens Hr. Søe Premierlieutenant Fog med de 8 Baade stræbte op i Vinden og styrede af Jylland til Kl. 5 op gaf Briggen sin Jægt efter mig og stod ned paa Lieutenant Buhl, som efter et særdeles udmærket Forsvar, og flere Lag af dens fulde Batterie, endelig overgav sin Baad i en hielpeløs og tilintetgjort Forfatning. Denne udmærket kiekke Modstand opholdte Fienden saa længe, at de øvrige Baade fik et godt Forspring. Jeg styrede over Anholts Knup Rev (medens at Fyhrtaarnets Batterie stærk beskiød mig) for at gaae til Luvart af Briggen, der endnu stedse og os. Paa Syd Kanten af Øen traf jeg paa den fiendtlige Skonnert, der i 3/4 Time forfulgte mig paa Gevæhrskuds Distance, under en levende Jld. Nogle hældige Skud med min Caronade tilbragte ham saa megen Skade paa Skrog og Takkelage at han forlod mig, og jeg fortsatte derpaa min Cours af Kullen til, hele Natten jaget af den fiendtlige Brig, hvis Fyhr jeg kunde see. Jmod Dagningen naaede jeg Sjællands Kyst, Briggen ophævede da sin Jagt og jeg ankrede Kl. 10 Formiddag med min synkefærdige Baad her paa Rheden.