Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-02-06
Spanien. Skulde det bekræfte sig, hvad Man i Rom almindeligen paastaaer, at Paven har tilstillet Magterne Forestillinger, der udmærke sig ved et sandt faderligt, mildt og forsonligt Sprog, for at bevæge dem til at gjøre en Ende paa Borgerkrigen i Spanien, da kan Man vel ikke andet, end inderligen ønske, at denne hans Bestræbelse maatte krones med Held; thi Anarkiets Rædsler true meere og meere dette ulykkelige Land. Saaledes er det atter den 18 Januar i Madrid kommet til Optrin af den alvorligste Art, sandsynligviis fremkaldte ved Frygt for en Ministerforandring i absolutistisk Aand, efter Krigsministeren Llanders Sind, hvem Man tillige tillagde den Villie, at anmode Ludvig Philip om en fransk Jntervention, under det Paaskud, derved at undertrykke den carlistiske Opstand, men egentligen i den Hensigt, at qvæle den unge spanske Frihed ved franske Bajonetters Mægling. Af de forskjellige Beretninger om disse Optrin synes Følgende at være Resultatet: Regimentet Aragonien - eller efter Andre kun en Deel deraf, omtrent 8000 Md. stærk - var det, som, i Særdeleshed opflammet af Lieutenant Don Jose Cardero, plantede Oprørsfanen. Den 18de om Morgenen bemægtigede det sig først Vagten ved Posthuset og besatte siden selve Posthuset, en udmærket Bygning, der ved sin Beliggenhed især egner sig til Forsvarspunkt. Den faa Dage forud til Madrid, indtrufne nysudnævnte General=Kapitain i Ny-Castilien, General Canterae, som ved en af Regimentets Adjutanter havde faaet Underretning om det Skete, begav sig Kl. 7 1/2 til Pladsen udenfor Posthuset, hvor hans Formaninger besvaredes med Vivatraab for Dronningen og Friheden, men Forbandelser over Andre (Llauder o. Fl.). UnderRaabene straktes Generalen død til Jorden, truffen af flere Kugler. Nu søgte Plads=Kommandanten, GeneralBellido, at formaae Oprørerne til Rolighed; Regimentet foredrog ham sine Besværinger, som han lovede at forebringe Regentinden. Tillige underrettede han Krigsministeren om det Forefaldne, og der besluttedes, at angribe Jnsurgenterne i Posthuset. Fire Kolonner, tildeels anførte af Krigsministeren og General Bellido, rykkede imod dem, men modtoges af en stærk Salve, som strax dræbte Brigadier Zamora og tre Soldater, knuste en Kapitains høire Arm, og saarede en anden Officeer og 15 Soldater. Man rettede en Kanon imod dem, men dens Skud besvaredes saa kraftigt med Geværild, at den maatte fortrække. Efter saaledes fortsat Kamp, omtrent fra Kl. 8 til 2, ansaae Man det for rigtigst at underhandle med Rebellerne. Først tilbødes dem Amnestie, med Undtagelse af dem, som havde skudt paa General Canterac. Dette afvistes. Dernæst forlangte Man kun, at Regimentet skulde drage bort uden Vaaben. Nyt Afslag. Nu fulgte en levende Debatte i Statsraadet; Llauder og Toreno vilde ikke indrømme meere Eftergivenhed; men Martine, de la Rosa satte igjennem, at der tilbødes Oprørerne en almindelig og fuldstændig Amnestie, under den Betingelse, at Regimentet skulde marschere til Alcovendas, en Landsbye, 2 Miil fra Madrid. Kl. 4 1/2 drog det da bort efter nogle Beretninger med klingende Spil, ført til Barrieren af General Sola, som havde ledet Underhandlingerne. Garnisonen, 8000 Md. stærk, vendte tilbage til Kasernerne, hvor den forblev under Vaaben. Kl. 10 om Aftenen var Alt roligt. Mærkeligt var det, at saalænge Underhandlingerne varede, rakte Borgergarderne Jnsurgenterne flere Kurve med Brød ind af Vinduerne. - Denne hele Tildragelse vinder i Betydenhed, naar Man mindes, at i en Række af Aar ere de liberale Bevægelser i Spanien udgaaede fra Militairet, og efter nogle Beretninger torde den ikke usandsynligen have Llauders Udtrædelse af Ministeriet til Følge, ligesom den i Almindelighed torde formaae Ministeriet til større Liberalisme. Om Regimentet Arragoniens videre Skjebne veed Man endnu intet Paalideligt; thi imedens Nogle lade det paany have reist Oprørsfanen i Alcovendas, lade Andre det - og meere sandsynligt allerede være paa Marschen til Nordarmeen, for at sone sin Brøde ved tapper Kamp. Man paastaaer tillige, at Mina har, fra det Øieblik han overtog Kommandoen, gjentagne Gange forlangt dette Regiment til sig, hvis Aand han saaledes synes godt at have kjendt. Den høie Post, som General=Kapitain i Castilien, har Dronningen overdraget til General Bellido. Udvortes Rolighed herskede den følgende Dag i Madrid; men desto mere stormende gik det til i begge Kamrene, især hos Prokuradorerne, hvor Hr. Carrasco erklærede, at han af Llauder vilde forlange Oplysninger om hans Færd som Krigsminister, hvorfor denne skulde kaldes til Kammeret. Han indtraadte netop i det samme, og modtoges med drøie Bebreidelser af Hr. Carrasco, som foreslog, at Kammeret, skulde sende et Budskab til Regentinden, for at underrette ENTS. hende om, at Ministeriet ikke uden Fare for hendes Datters Trone kunde vedblive at være sammensat som hidtil. Llauder forsvarede sig meget utilfredsstillende og uparlamentarisk, og vakte derved stor Uvillie. Flere Talere angrebe ham, især for hans Tilbøielighed til en fransk Jntervention, som han erklærede just ikke at ønske, men ansaae som et muligt Hjelpemiddel for Regjeringen. Derimod forsikkrede Martine; de la Rosa, at han stedse vilde modsætte sig Anvendelsen af dette Middel. Oprøret den 18de, som havde fremkaldt Diskussionen, misbilligedes almindeligen i Proceres=Kammeret, men fandt næsten Lovtalere hos Prokuradorerne, hvor Debatten tilsidst blev saa stormende, at Man maatte udsætte Mødet til næste Dag, for at modtage Llauders videre Erklæringer. - Journal des Debats tager Sagen alvorligt: "Det er - siger den - ikke let at forudsee, hvad der vil fremgaae af en saa indviklet Tingenes Tilstand. Man maa i Spanien være fattet paa Alt, selv paa en næsten lykkelig Udvikling af en Krisis, som efter al Sandsynlighed i andre Lande vilde være fordærvelig!"