Berlingske Tidende, 1782-07-01
Under Dato Christiansborg Slot den 1ste Maj har Hs. Majest allernaadig udgivet en Forordning af følgende Jndhold: At som Hs. Majestæt allerunderdanigst er bleven foredraget, hvorledes Processer saavel i private som publiqve Sager i Hs. Majestæts Rige Danmark, føres med megen unyttig Vidtløftighed og Bekostning, saa har Hs. Majestæt, for saadant at forebygge, hermed allernaadigst villet byde og befale: Da det er bleven til en Sædvane, at en Sagsøger naar han fremlægger sin Hovedstævning i Rette, er tillige fremlægger sin Paastand, men mange Gange ei førend 6 Uger derefter, javel og undertiden udtager Continuations=Stævning, og endnu bier andre 6 Uger inden Jrettesettelsen nedlægges, saavil Hs. Majestæt, paa det saadan Uorden og unyttig Pengespilde for Parterne kan forebygges, hermed allernaadigst have budet og befalet, at den 4de § i den for Hs. Majestæts Kongelige Residentz Stad Kiøbenhavn under 13de August 1766 udgangne Placat, skal strække sig til alle Jurisdictioner i Hs. Majestæts Rige Danmark, saaledes: at den som stævner en anden til at lide Dom, bør strax samme Tingdag, som Stævningen kommer i Rette, gjøre Saggivelse, og forsømmer han det, bør Stævningen ikke meere gielde; Naar Saggivelse er skeet, maae han ei begiære Opsættelse, eller denne ham forundes, førend det skeer for at svare paa det, som fra Contra Parten maatte være indkommen, men dersom han beviser, at have anlagt Vidne=Sag, maae han nem, til samme at udføre, forundes behørig Tid. Da det ligeledes skal være Brug, at den, som har stævnet til at føre Vidner, ei strax, naar hans Vidne=Stævning falder i Rette, fremlægger de Qvæstioner, han agter at give til Vidnerne, men i den Sted ditterer sine Spørgsmaale, til Protocollen, javel og undertiden for Retten først giør sig den Sag og de Documenter bekiendte, hvorefter Qvæstioner ne skal formeres, paa hvilken Maade megen Tid spildes, Sagernes Fremme hindres og Bekostningerne forøges: Saa har Hs. Majestæt ligeledes allernaadigst fundet for got, at den i bemeldte Placat indførte 95. skal herefter gielde for alle Jurisdictioner i Danmark, saaledes, at naar en Part incaminerer sin Vidne-Stævning, skal han tillige i Retten fremlægge de Qvæstioner, han vil have Vidnerne tilspurgt om, og dersom han til de følgende Vidner vil have andre Qvæstioner, end til det første, maae han ligeledes fremlegge disse nye Qvæstioner, og maae ingen Tings=Vidne=Sag begynde af mundtlige Qvæstioner ei heller andre til Protocollen dicteres end de, som Vidnernes Udsigende giver Citanten Anledning til, hvilke saa kort, som mueligt skal forfattes, og bør Dommeren ikke tillade meere end 4 a 5 mundtlige Qvæstioner, ligeledes skal den til Vidners Paa bør indstævnte være betænkt paa, sine Contra=Qvæstioner skrivtlig til Protocollen at fremlegge, og ei med mange vidtløftige Qvæstioner søge at forvilde og forlede Vidnerne og legge Dølgsmaal paa den rette Sandhed. J øvrigt skal Forordningen af 3die Martii 1741 ved Vidners Førelse nøie iagttages, og af alle Vedkommende efterleves. Dersom de indstævnte Vidner ey møde, skal Dommeren (med mindre Citanten med udtrykkelige Ord frafalder dem, være pligtigen officia at forelegge Vidnerne til næste Ret, under Faldsmaals Straf at møde og vidne, hvilken Forelen, gelse Citanten skal være pligtig at tage bestrøven og lade den Vidnerne forkynde, samt næste Ret at fremlegge Forelægge sen med paategnet Forkyndelse; Skulle Citanten herudt tage nogen Forsømmelse da skal hans udtagne Vidne Stevning ansees for uefterrettelig, og for den eller de indstævnte som uforkyndt, saa at Dommeren derefter ingen Vidner til Vidnesbyrds Aflæggelse maae stæde, med mindre alle de Jndstævnte dertil give deres Tilladelse; skulle Dommeren ei destomindre tillade Vidnerne at føres, saa skal et saadant Tings Vidne i alle forekommende Retter, omendskiønt det ei er paaanket, som en Nullite være at ansee, og Citanten derimod, om han agter at føre sine Vidner, være pligtig, en anden og nye Vidne=Stævning at udtage, efterdi det ofte er befunden, at der udtages Vidne=Stævning og ingen TingsVidne derefter fremmes, allene for at drille de Jndstævnte, og foraarsage dem unyttig Penge=Spilde. Ligeledes haver Dommeren ved endelig Dom i Sagen at iagttage, hvem af Parterne der med unyttige Tings=Vidners Førelse, haver ført sin Contra Part i unødvendig Bekostning, da en saadan ved endelig Dom bør tilpligtes at betale sin Vederpart Processens Omkostninger, og skulde han end vinde sin Sag, og fortiene at have Processens Omkostninger, da bør dog den hans Vederpart foraarsagede unyttige Bekostning komme i Computation. Og skal de TingsVidner ansees for unyttige, hvor enten en Part stævner til at bevise visse Facta, som om de end bliver beviiste, ingen Udslaa giøre i Hovedsagen, og saaledes er Sagen uvedkommende Ting; Ligeledes skal og de Tings Vidner ansees for unyttige, og at være førte til utidig Vidtløftighed og Pengespilde, naar Vidner stavnes til at vidne om Ting, som man i Forveien kan see, de ei veed noget at forklare om, saavelsom og naar Vidnerne stævnes at vidne uden for deres Værneting til andre Retter, som ere den Jndstævnte længere fraliggende end Vidnernes rette Værneting, dog undtages herfra de Commissioner, som bevilges Vidner at føre. Til den Ende skal enhver Dommer, naar Parten derom har gjort Paastand, i Slutningen af sin Dom tilføre, hvorlænge Processen har varet fra Hoved=Stævningens incamination, hvem af Parterne eller Procuratorerne, der har forvolde unyttige Vidtløftigheder, samt forhalet Tiden, og derefter enten tildømme eller moderere Processens Omkostninger, alt efter Sagens Leilighed, og skulle nogen af Procuratorerne være Aarsag i slige Vidtløftigheder, og de for Retten skadelige Omveie, da skal Dommeren paakiende en saadan Procurators Opførsel, og naar han da for Oberretten trende Gange er mulcteret, skal han tillige tredie Gang dømmes fra sin Bevilling, og er tillades meere at gaae i Rette. Paa det at Processens Omkostninger, saa meget mueligt, i Delinqvent Sager kan bespares, skal Dommeren i slige Sager satte en Extra Ret til at føre Vidnerne, dog paa det o dinaire Tingsted, og skal Dommeren tegne paa den af Actoudtagne Vidne-Stævning den Dag, til hvilken Sagen berammes, og skal da Vidnerne være pligtige efter Aftens Varsel for saadan Ret at møde; skulle de udeblive, forelægger Dommeren dem til næste Dagen at møde og vidne, hvilken Forelæggelse Actor tager beskreven, og strax besørger forkyndt, og continueres saaledes med Vidners Førelse, indtil alle Vidnerne ere afhørte, og Tings=Vidnet sluttet, med mindre Dommerens andre Forretninger det ei skulle tillade, hvilket Tilfælde han bestemmer en beleilig Tægtedag, og taget da Actor denne Udsættelse beskreven og lader den forkynde for alle Vedkommende, at enhver kan vide og møde til den fastsatte Tid. J alle de Vidne Sager, som føres ved deslige Extra=Retter, bruger Dommeren, i Stedet for det sædvanlige Antal, allene 2 af Stokkemændene til Vitterligheds Vidner. Med Stævninger til Doms=Lidelse og Procedure forholdes i Delinqvent=Sager, som sædvanligt. Slutningen af Octroyen for det Kongel. Handels= og Kanal-Compagnie. (See M. for Ma og Junii.) Saasnart den Altonaer Administration har sluttet sine Bøger, og deraf uddraget en rigtig General=Balance, indsendes samme til Directionen, som deraf og af Kiøbenhavns Administrations General=Balance lader forfærdige en Hoved Balance, hvoraf Compagniets heele Tilstand tydelig og nøiagtigen kan erfares. Denne Hoved=Balance skal forelægges Jnterressenterne i tvende General=Forsamlinger hvoraf den ene holdes i Kiøbenhavn for de det nærmest boende Jnterressentere, og een i Altona, for de i Hs. Majestæts tydske Provindser boende Jnterressentere. General-Forsamlingen i Kiøbenhavn skal første Gang holdes i Junii Maaned 1785, og siden aarlig ved samme Tid. Hvad i denne Forsamling foredrages, og alt hvad i øvrigt der maatte besluttes og forefalde, meddeles strax Administrationen i Altona, som derpaa i en General-Forsamling underretter de tilstædeværende Jnterressentere, om alt hvad i Forsamlingen i Kiøbenhavn er forefalden. General-Forsamlingen i Altona skal stedse berammes 8te Dage efter den i Kiøbenhavn.