Viborger Samler, 1833-10-24
Udenlandske Efterretninger. Spaan i e. Angaaende dette Lands Tilstand meddeler Ti Temps et høist mærkværdigt Brev fra Yrun af 3die October, men tilføier dog selv, at samme har et carlistisk Anstrøg. Jfølge denne Skrivelse bestaaer D. Carlos's Parti af en Deel høiere Officierer og andre Militaire, Geistligheden og de lavere Classer. Don Carlos er Catholicismens sande Repræsentamt i Spanien. Dronningens Parti bestaaer derimod af de forØieblikket tjenstgjørende Overofficierer, de offentlige Embedsmænd og den største Deel af Militairet. Det liberale Parti har for Tiden ingen Forbindelse med de tvende andre, og tager i Betænkning at slutte sig til Dronningen, vel vidende, at hun ligesaa lidt som Don Carlos elsker de Constitutionelle, og ligesaa ugjerne som sin Medbeiler lader sig overtale til politiske Concessioner. De Liberale ville derfor for det Første forblive Tilskuere ved Kampen og indrette deres Opførsel efter Omstændighederne. Mange af dem skulle have kastet deres Øine paa Don Pedro, ikke just af Forkjærlighed for Exkeiseren af Brasilien, men fordi de ansee ham for den Eneste, der kunde bevirke en Forening mellem de Constitutionelle paa Halvøen. Medlemmerne af den kongelige Familie skildres herpaa med meget stærke Farver. D. Carlos, hedder det, har megen Forstand, men ikke nyde nogen Opdragelse; dog har han hjulpet paa denne Mangel ved meget Læsning. Han skal vide fuldkommen Besked om Tilstanden ved fremmede Hoffer, og i længere Tid staae i directe Brevvexling med de trende nordiske Monarcher. Han er af Middelstørrelse, har et sygeligt Udseende, og hans blege Ansigtsfarve bliver endnu mattere ved hans meget blonde Haar. Hanhar intet Bourbonsk i sit Udseende, og hans Træk ligne Keiser Carl, af hvilken Lighed de lavere Classer, spaae sig store Ting for Fremtiden. Hans Gemalinde er høi af Væxt og har noget Africansk i Gang og Træk. Hun har tilsporet Dronningen et uforsonligt Had. Hendes Børn ligne Faderen; den ældst Søn, en fiin Rytter, torde stille sig i Spidsen for de kongelige Frivillige. Don Carlos har selv liden Formue; derimod staae store Skatte til hans Disposition fra Geistligheden, der allerede længe i Forventning af de kommende Begivenheder har sammendynget betydelige Summer. Dronningens Opdragelse skal være saa forsømt, at hun neppe kan skrive, hun er, meget vel ved Magt, og skal ved sin Holdning give Spanierinderne Anledning til al Slags Spot. Hendes Søster, Jnfantens, Don Franciscos Gemalinde, skal have en ganske anden Characteerfasthed og i Grunden styre Alt, hvad man tilskriver Dronningen. Jnfanten Don Francisco de Paula skildres som ganske uduelig, høist ængstelig og i meget forviklede Pengeomstændigheder. Dog nyder han formedelst sin Godmodighed nogen Popularitet. Af alle Ministre staaer Grev Ofalla i størst Gunst hos Enkedronningen, der derimod skal være meget indtaget imod Hr. ZeaBermudet, da det hedder, at den Sidstnævnte skal have fortalt Kong Ferdinand nogle Anecdoter af hendes Privatliv. Med hendes Finantser skal det staae yderst slet, hun skal ikke have en Hvid i Cassen og et Laan paa 60 Millioner Realer være slaaet feil. Under denne Tingenes Stilling bliver der neppe Andet tilovers for hende, end at kaste sig i Armene paa Franskmændene eller de Liberale. Det Første vilde være høist farligt, da enhver fremmed Jntervention er forhadt i Spanien, og det diplomatiske Corps vilde benytte denne Antipathie; det Sidste derimod overstiger Ministrene Zeas og OfallasEnergie, de ville indføre et Slags Juste milden i et Land, hvor man kun finder Extremer. Jsær skal den Første have sat sig i Hovedet at spille en Alberonis eller Godøis Rolle. Afdøde Kong Ferdinand TII havde været 4 Gange gift. Med fine 3 første Gemalinder har han ingen Børn; hans 4de Gemalinde, den nuværende Enkedronnig Maria Christina, er Søster til Hertuginden af Berri. Med hende havde han 2 Døttre; Maria Jsabella, nu Spaniens Dronning, født den 10de October 1830, og Maria Lovise, født 1832.