Viborger Samler, 1836-06-05
Frankrig. Le Moniteur Agerien af 15de Mai indeholder en Dagbefaling fra General Rapatel over Fægtningerne ved Tafnafloden, hvori Franskmændenes Tab saa godt som muligt besmykkes. Efter denne Beretning var General d'Arlanges den 8de April med 3000 Mand af alle Vaabenarter rykket udfra Oran, for at anlægge Fæstningsværker ved Mundingen af Tafna ligeover for Øen Raschgun, og derved sikkre Communicationen mellem Kysten og Tre meen. Den 15de f. M. blev Colonien angreben af et stort Antal Arabere under Abdel Kader, og det komtil en tre Timers levende Træfning. Arabernes Tab angives i denne Beretning til henved 2000 Mand, de franske Troppers derimod kun til 10 Døde og 70 Saarede. Desuagtet rykkede Franskmændene frem til Havbredden og have siden bestandigt arbeidet paa deres Forskandsninger. Den 25de bemægtigede Generalen sig med 1600 Md. franske og indfødte Tropper en fjendtlig Leir og rykkede derpaa frem i Retningen af Marabut-Sidi-Jacob, ved hvilken Leilighed Rytteriet udbredte sig for meget. Dette benyttede Fienden, for at samle sig igjen og angribe Colonnen paa Tilbagemarschen. Fra Høiderne gjorde han en levende Jld, men blev dreven tilbage med et uhyre Tab, man siger flere 1000 Mand. Efter sex Timers Marsch naaede Colonnen igjen Leiren. Den havde efter Beretningen 33 Døde, blandt hvilke 3 Officierer, og 180 Saarede. General d'Arlanges er selv let saaret. Privatberetninger i Pariserbladene skildre Sagen meget allvorligere. Allerede i længere Tid holdt Arabererne sig bortfjernede fra Franskmændenne, og General d'Arlanges's Spioner meldte ham, at Emiren havde i Spidsen for flere Stammer og et stort Antal Maroccanere indtaget en Stilling i Nærheden af Tremeen. Nu besluttede Generalen at angribe ham med 2000 Mand og 6 Kanoner. Dette skete den 25de April. Paa begge Sider sloges man med lige Forbittrelse. Fjenden, 5000 Md. til Fods og 2000 Md. til Hest, var i Besiddelse af en meget stærk Position, men blev dog ved Artilleriets Jld bragt i Forvirring. Dette Øieblik troede Generalen at kunne benytte til Tilbagetoget; men Abdel Kader, samlede strax sine Folk og forfulgte Franskmændene, hvorved det var nær ved at lykkes ham, at omringe flere Batailloner. De Franskes Tab angives i disse Breve til 50 Døde og 300 Saarede. Abdel Kader havde ladet uddeele Proclamationer tusindviis blandt Stammerne og deri talt om en stor Seier over de Vantroe og kaldt de Rettroende til Vaaben. Snart indfandt sig store Skarer af Arabere, og den 28de angrebe de de med Franskmændene forbundne Stammers Hjorder. Den 6te Mai begyndte Kampen heftigere end nogensinde for ved Tafna og vedvarede den hele Dag. Resultatet er endnu ikke bekjendt. Artilleriet paa Øen Raschgun beskjød Fjenden, hvoraf man maa slutte, at denne var trængt, frem til Kysten. En Tidlang synes Generalen at have befundet sig i den største Nød, fordi Levnetsmidlerne udebleve fra Søsiden, man har endog slagtet og spiist de syge Heste. Generalen sendte i største Skynding Depescher til Oran, ifølge hvilke nogle Fartøier ere afgaaede derfra til Algier, for at forlange Forstærkning. Desværre er General Rapatel ikke istand til at sende ham noget Mandskab, da der ogsaa igjen er udbrudt Fjendtligheder ved Medeah.