Berlingske Tidende, 1815-04-03
- Marschal Ney, Prinds af Mosewa, er ankommen hertil igaar Den 24de Marts. Moniteuren for igaar indeholder Napoleons Reisebeskrivelse fra Øen Elda indtil hans Ankomst til Paris, samt de Grunde, der bevægede ham til denne Beslutning : Da Keiseren havde erfaret, at det franske Folk igien havde miste alle sine i 25 Aar ved Slage og Seire erhvervede Rettigheder, og at Armeens Hæder var bleven angrebet, besluttede han at forandre denne Tingenes Tilstand og at gjenoprette Keisertronen, der alen var istand til at sikkre Nationens Rettigheder. Han indskibede sig den 25de Februar, Klokken 6 om Aftenen, paa en Brig, som ført 26 Kanoner, og hvorpaa tillige vare 400 Mand af hans Garde. Paa tre andre Skibe, som laae i Havnen, og som vare lagte under Beslag, indskibedes 200 Mand Infanterie, 100 polske Cheveaurlegere egen Bataillon Flanqueurer paa 200 Mand. Vinden var sydlig, og syntes at være gunstig. Capitain Chautard, haabede, at vi endnu for Nat vilde være seilede Den Capraia forbi, og at vi saaledes fra denne Side vilde være ude af Sigte for de engelske og franske Kryd, sere. Men dette Haab slog feil. Neppe havde vi Cap St. Andr. raa Øen Elda bag os, da Vinden lagde sig og Havblik indtraf Ved Daggry havde vi kun tilbagelagt 6 Lieues, og vi vare endnu mellem Øen Capraia og Den Ella i Sigte af Krydserne. Faren santes meget truende. Adskillige af Søfolkene vare af den Mening, at man maatte vende tilbage til Porto=Ferrajo. Men Keiseren befalede at fortsætte Seiladsen, da man som sidste Hielpemiddel og værste Tilfælde kunde bemægtige sig de franske Krydsere. Disse bestode af to Fregatter og en Brig. Man kiendte SkibsbesætningenKiærlighed til Nationalhæder, og kunde derfor med Grund vente, at den vilde heise det trefarvede Flag, og forene sig med os. Henimod Middag begyndte det at kule noget stærkere. Klokken 4 vare vi paa høiden af Livorno. Paa denne Tid lød en Fregat sig see i en Afstand af 5 Lieues under Vinden; en anden krydsede ved den corfican, ste Kyst, og langt borte saae man et Krigsfartøi styre med gunstig Lind hen mod vor Brig. Klokken 6 seilede den Brig, hvorpaa Keiseren var, forbi Briggen Rephyr, som førtes af Capitain Andreux, en ved sine Talenter og sin Fædrenelandskiærlighed lige udmærket Officeer. J Begyndelsen havde man ifinde at praie Briggen og faae den til at heise det trefarvede Flag; men Keiseren befalede Soldaterne at aftage deres Grenadeerhuer og at skiule sig under Dækket. da han hellere vilde seile Briggen forbi uden at blive kiendt, og kuni Rødsfald give sig tilkiende. Begge Briggerne seilede tæt fordi hverandre. Sølieutenant Taillade af den franske Marine kiendte Capitain Andrieux meget nøie, og spurgte ham, om han vilde have noget Bud med til Genua. Man sagdehinanden giensidige Høfligheder, og Briggerne seilede videre i modsat Retning. De tabte snart hinanden af Sigte, uden at Capitain Andrieur kunde fatte mindste Formodning om hvem der var paa denne lille Brig. Natten til den 28de blev Vinden stærkere. Ved Dagery opdagede man et Krigskib paa 74 Kanoner, som syntes at store Coursen til St. Florent eller til Sardinien. Dog mærkede vi snart, at det ikke ændsede Briggen, Den 28de, om Morgenen Klokken 7, øinede man Kysten af Noli, og henved Middag saae vi Antibes. Den 1ste Marts, omtrent Klokken 3, løb vi ind i Juanbugten. Keiseren gav nu en Capitain af Garden Ordre at lande med 2, Mand, førend Tropperne, som vare paa Briggen, bleve udskibede, for at bemægtige sig Kystbatteriet, hvis der var noget. Denne Capitain fik, uden dertil at være beordret, det Jndfald, at opfordre den i Antibes værende Bataillon til at paasæste den trefarvede Cotarde, og var saa uforsigtig at marschere ind i Stagen. Den der commanderende Kongel. Officeer lod Vindebroen trække op og Porten lukke. Hans Tropper traadte under Gevær. Dog ærede de disse i gamle Soldater, og den Cocarde, de bare. Expeditionen var imidlertid mislykkedes, og Capitainen med sine Soldater bleve som Fanger i Antibes. Henimod Klokken 5 og Eftermiddagen vare alle Tropperne satte i Land paa Kysten af Havdugten. Vi gik i Bivouar, paa Kysten, og forbleve der til Maanens Opgang. Kl. 11 om Aftenen stillede Keiseren sig i Spidsen for disse saa tappre Soldater, hvis Skjebne var saa betydningsfuld. Han begav sig til Cannes, og tilbagelagte 20 Lieues uden at opholde sig. Jndvaanerne i Can nes modtoge Keiseren med Følelser, som lode haabe den lykkeligste Fremgang af Foretagendet. Den 3die sov Keiseren i Barenne. Den 4de om Middagen, ankom han til Digne. J Nederalpernes Departement løb Bønderne fra alle Sider sammen, forat bevidne deres Glæde over hans Ankomst. Den 5te bemægtigede General Cambronne med et Fortrav af 40 Grenaderer sig Broen ved Fæstningen Sisteron. Følgende Nat tibragte Keiseren i Gap med 10 Ryttere og 40 Grenaderer. Den 6te, om Eftermiddagen Kl. 2, blev Marschen fortsat fra Gap. Da Jndvaanerne i St. Bonnet saae den lille Hob, vilde de ringe med Stormklokkerne og forsamte sig i Masse, forat ledsage den. "Nei, saade Keiseren, Eders Stemning viser mig, at jeg ikke har taget Feil. Jeg slutter deraf til mine Soldaters Tænkemaade. De, som jeg stoder paa, ville forene sig med mig. Jo større deres Antal vorder, desto sikkrere er mit Foretagendes Fremgang. Bliver derfor rolig hiemme." De af Keiseren udstædte Proclamationer udbredte sig med Lynets Fart i det hele Dauphin. Samme Dag ankom Keiseren til Gorp. General Cambronne stødte med sine 40 Mand paa en Division af 6000 Mand Linietropper, som vare udsendte fra Grenoble forat opholde vor Marsch. General Cambronne vilde parlementere med Forposterne. Man svarede ham, at al Communication med ham var forbuden Denne Avantgarde fra Divisionen i Grenoble trak sig imidlertid 3 Lieues tilbage, og tog Stilling mellem to Søer. Da Keiseren blev underrettet herom, begav han sig til Stedet. Han fandt 500 Mand af 5te Regiment opstillede mod sig, og sendte Escadronsch f. Rous til dem, forat melde dem sin Ankomst. Men denne Officeer blev ikke antaget; man gientog Forbudet, ifølge hvilket de ikke kunde indlade sig med ham. Nu stod Keiseren af Hesten, og gik lige henimod Bataillonen. Hans Garde fulgte efter ham med Geværet under Armen. Da han havde givet sig tilkiende, sagde han dem, at den første den bedste Soldat kunde dræde sin Keiser, hvis han vilde. Deres Svar var: "Keiseren leve!" Garden og Soldaterne omar mede hver andre. Da Tropperne havde opstillet sig, holdt Keiseren følgende Tale til dem: "Jeg er kommen med en Haandfuld Tappre, fordi jeg forlader mig paa Folket og paa Eder. Bourkonernes Trone strider imod Nationens Villie, og stemmer tillige ikke overeens med Fædrenelandets Jnteresse. Sporger Eders Forældre og Paarørende, og de ville sige Eder, at man igien truet dem med at indføre Tiender og Lehnsret." Disse Tropper af 5te Regiment stillede sig nu i Spidsen, forat marschere mod den Division, som dækkede Gienole. Hvor udmattet Keiseren end var, vilde han dog endnu samme Aften rykke ind i Grenolie. Mellem Vizille og Grenalle kom en Adjutant major af 7de Linictegiment til ham, og meldte, at Overst Labedoyere var gaaet med sit Regiment fra Grenoble, og snart ville komme forat modtage ham. En halv Time efter kom Regimentet virkelig, og foroverlede Keiserens Troppetal. Om Aftenen Kl. 9 rykkede han ind i Forstaden ved Grenoble. Stadens Porte vare lukkede og Dol dene besatte af det 3die Regiment Infanterie og 4de Artillerieregiment, det 5te Regiments to andre Batailloner, samt 11te Liniereregiment 4de Regiment Husarer. Paa een Gang lød Udraabet: Keiseren leve!" Portene bleve aabnede, og endnu om Aftenen Klokken 10 gik Keiseren ind i Staden. Næste Dag modtog han Municipalitetet og de øverste Militairpersoner. Klotten 2 om Eftermiddagen lod Keiseren Tropperne passere Revne, og derpaa satte Garnisonen i Grenorle sig strax i Marsch forat rykke mod Lyon. Herved fortiener den Omstændighed at bemærkes, at disse 6000 Mand i et Øieblik vare forsynede med trefarvede Cocarder, som Stadaterne havde skiult i deres Tornistre. Keiseren tilbragte Natten til den 9de i Bourging. Fra Grenoble til Lyon var hans Reise et Triumphtog.