Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1838-06-20
Fredagen den 15 Juni blev i Høiesteret afsagt Domi Sagen mod Uhrmager Jacob Pagh for Mordbrand. Denne Ret stadfæstede Lands-Over= samt Hof= og Stadsrettens Dom in terminis, og Pagh blev saaledes ogsaa i sidste Jnstants frifunden for Actors videre Tiltale, imod at udrede Sagens Omkostninger. Gaaende ud fra den Sætning: "at der ligger nogen Trøst i at kunne supplere Mangelen af den juridiske Domfældelse med den moralske, meddeler Kjøbenhavnsposten in extenso Lands-Over- samt Hof= og Stadsrettens nu ogsaa ved Høiesteret stadfæstede Dom. Af de mangfoldige imod Arrestanten talende Jndicier, som Dommen opregner, tillader Rummet her kun at paapege nogle enkelte, deriblandt de flere brændbare Sager, som fandtes overalt i Tiltaltes Værelser og paa Kirkegaarden udenfor, ja endog hans Skjorte foran og paa Ærmerne vare overspildte med Terpentin, ligesom og de Uldstrømper, han havde været iført den Nat, Branden fandt Sted, vare gjennemvædede med Terpentin, hvilket efter hans Forklaring hidrørte fra hans Bestræbelser for at slukke Jlden. Den betydelige Qvantitet Terpentin skulde være indkjøbt, til dermed at fordrive Rotter, skjøndt ingen Rottehuller fandtes i hans Beboelsesleilighed saalidet som i hans Boutik og Værksted, men vel i Kjelderen. tvende saadanne, der lugtede af Terpentin. Angaaende Arrestantens tidligere Forhold bemærkes, at han den 19 Decbr. 1836 har paa et halvt Aar assureret sine Uhre for 4000 Rbd. r. S., skjøndt hans Beholdning den 3 Mai f. A. ikkun er vurderet til 1354 Rbd. Sedler; at han hemmeligen har ladet gjøre en nye Nøgle til Boutikdøren, foruden den, der ellers havdes i Brug, samt nogle Dage før Branden ladet sange et Stykke forneden af Entree-Døren og ved samme Leilighed smurt Hængslerne med Olie; fremdeles at han den foregaaende Dag har hos sine Søstre deponeret nogle Assistentshuussedler, uden at han paanogen fyldestgjørende Maade har kunne gjøre Rede for Anledningen hertil. Branden opkom den 2 Mai f. A. omNatten imellem 2 og 3 paa Trappegangen i det Arrestanten tilhørende Huus Nr. 10 paa gammel Amagertorv, og hvis ikke nogle af Beboerne havde vaagnet og gjort Anskrig, vilde flere af dem have været udsatte for øiensynlig Livsfare. Til forestaaende kommer endnu, at Arrestantens Hustrue edeligen har forklaret, at han, da hun den omtalte Nat havde mærket Røg og ængstelig sprang op af Sengen, søgte at holde hende tilbage, idet han yttrede: jeg har stukket Jld paa Stedet, gjør mig ikke ulykkelig, hvorved han begyndte at ryste over hele Legemet. Ligeledes have tvende Personer, der under Sagens Drift, have hensiddet i samme Arrest som Arrestanten, udsagt, den Ene, at Arrestanten har for ham udladt sig paa en Maade, der ei kunde efterlade Tvivl om, at han erkjendte, selv at have anstiftet Branden, og den Anden, at Arrestanten for ham udtrykkeligen har vedgaaet dette. Endelig bør og erindres den af Copiist Leerbech afgivne og beedigede Forklaring, som gaaer ud paa, at Arrestanten under en Samtale har spurgt ham om, hvad han troede, Arrestantens Straf kunde blive, hvis han tilstod, og at denne iøvrigt ved samme Leilighed har i flere Maader udviist en særdeles paafaldende Adfærd, der kjendelig syntes at forraade hans Bevidsthed om at være skyldig. Flere Foregivender, saasom at han skulde være gaaet i Seng og have ede sovet, har han, efterat være foreholdt hans Kones derfra; afvigende Forklaring, igien forandret. Det Vidunderligste er endnu den af ham angivne Grund til, at hans Beholdning af Uhre er assureret til et langt større Beløb, end den ved den afholdte Vurderingsforretning er befunden at være værd: at han nemlig har i Efteraaret 1836 af en ham iøvrigt ubekjendt (!) Handelsreisende mod kontant Betaling af henved 3000 Rbd. kjøbt et Partie Gulduhre, hvilke han derefter i Februar eller Marts Maaned forrige Aar igjen vil have solgt til en ham ligeledes ubekjendt (!) Reisende for circa 3000 Rbd., der strax bleve ham betalte i Rigsbanksedler, men endnu samme Dags Aften, som Handelen, hvilken han vil have holdt aldeles hemmelig, var foregaaet, hændte det sig, at der, efterat han i Værkstedet havde fremtaget Sedlerne, for ved en Lampe at eftertælle dem, og under Tællingen et Øieblik havde forladt Værkstedet, kom Jld i dem, der saa ganske opbrændte, at der ikke blev det Ringeste af dem tilbage, og uden at der heraf efterlodes noget Spor paa Bordet, hvor Pengene havde ligget, hvilket Sidste han har villet forklare deraf, at han havde lagt en Avis under Sedlerne. Skjøndt nu denne Forklaring ei kan ansees for andet end en Opdigtelse, ligesom og de øvrige Udsagn, hvorved Arrestanten har villet forklare flere af de imod ham talende Kjendsgjerninger, størstedeels ere svækkede ved de fremkomne Oplysninger og tildeels endog af ham selv vedgaaede som usandfærdige, medens paa den anden Side den høist betydelige Mistanke, som fremgaaer af de mangfoldige under Sagen oplyste Jndicier, endnu vinder forøget Styrke derved, at der ved den anstillede Undersøgelse ei er befundet at være nogen Anden end Arrestanten, paa hvem der kunde ansees at hvile nogen Mistanke at have paasat Jlden, har Retten dog ikke, da Arrestanten stadigen har benægtet, at have begaaet den tilsigtede Forbrydelse, dristet sig til at antage, at den saaledes tilveiebragte Formodning er stærk nok til, navnligen i en Sag, hvor det gjelder, om Anvendelsen af Livsstraf, at kunne imod Arrestantens vedholdende Benægtelse udgjøre et aldeles uforkasteligt Beviis. Forsaavidt den af Arrestantens Hustrue afgivne Forklaring angaaer, da, foruden at samme ikkun er eenlig, bliver og dens Paalidelighed noget svækket derved, at hun er den, der under Forhørerne først har fremsat en bestemt Sigtelse imod Arrestanten; hvortil kommer, at hendes Fader, Snedkermester Granberg, under Politie forhøret har forklaret, at hun for ham har yttret, at det upaatvivleligen havde været Arrestantens Hensigt at indebrænde hende, hvilket Udsagn Granberg under det senere Kriminalforhør har fragaaet, skjøndt Arrestantens Hustrue bar erklæret, at hun vel maa ansee det for sandsynligt, at hun vilde være omkommen, saafremt Jlden ikke i Tide var bleven dæmpet, og paa den anden Side ei bestemt har turdet modsige, at hun i Samtale med sin Fader kan for ham have udladt sig herom, men har derhos bemærket, at det i alt Fald ikkun har været en Yttring af en hos hende opstaaet ufrivillig Tanke, som hun ikke har ønsket at give Rum hos sig. Hvad de af de tvende andre Arrestantere afgivne Depositioner betræffer, da findes de ei at kunne tillægges nogen synderlig Vægt, eftersom de gjentagne Gange have været straffede for forskjellige Forbrydelser, og Begge henhøre til de mistænkelige Personer, der staae under Politiets specielle Opsigt. Da det saaledes ikke fandtes, at Arrestanten mod hans Benægtelse kunde ansees aldeles tilstrækkelig, overbeviist at have været skyldig i den omhandlede Brandstiftelse, kjendtes for Retsom meldt: at Arrestanten Jacob Pagh bør for Actors en videre Tiltale fri at være. For Fuldstændigheds Skyld, tilføies, at Actor, Justitsraad Blechingberg, havde for Høiesteret nedlagt subsidiair Paastand om at reservere Justitiens Ret mod Arrestanten for begaaet Assurancesvig, hvortil Retten imidlertid ikke fandt sig beføiet.