Viborger Samler, 1844-09-02
Stænderforsamlingen i Viborg. Comiteen forSagen ang. Jndførelsen af almindelig Værnepligt formemte, at et Væbningssystem maatte, for at være stabilt, for at Nationen derved kunde føle sig tilfredsstillet, og for at de Værnepligtige med god Villie skulde indtage den for dem deri betegnede Plads, opfylde følgende Betingelser: 1) Under rimelige Forudsætninger afgive betryggende Sikkerhed for Staten. 2 Omkostningerne til Væbningen maatte ikke overstige Statens pecuniaire Kræfter, men staae i et passende Forhold til dens Jndtægter, og 3) maatte de borgerlige Sysler og Næringsveie saameget muligt beskyttes, altsaa ingen Forpligtelse paa lægges, som ikke er aldeles nødvendig. - Med Hensyn til Omkostningerne ved den paatænkte Organisation af Armeen anstiller Comiteen følgende Betragtning: Garnisonstropperne kunne formeentlig ikke indstrænkes til mindre end 7000 Mand disses Lønning og Underhold, Mundering og Bevæbning ville vel ikke kunne medtage hele den Sum, som nu udfordres til Fredsstyrken, som er større i Antal, og desuden i Regelen indkalder sine Permitterede i Exerceertiden, og endvidere er forsynet med Munderinger og Vaaben til de Permitterede, og efterhaanden vil blive det for den Deel af Krigsreserven, som i Tilfælde af Ufred skal høre til Linien; men tages der Hensyn til den væsentlige Udgift, som er forbunden med Garnisons tropperne, nemlig Hvervningen, som rimeligviis vil foranledige en aarlig Udgift af henved 2000,000 Rbd., saa kan man vel med nogenlunde Sikkerhed antage, at Garnisonstropperne paa lidet nær ville medføre de samme Bekostninger, som nu Freds styrken, og der bliver saaledes lidet eller intet tilbage til Militsen. Naar Militsen skal svare til sin Bestemmelse, er det aldeles nødvendigt, at den maa have saavel heeltlønnede som halvt lønnede befalingsmænd ved hver Esqvadron og Compagnie. De Værnepligtige maae, medens de gjennemgaae Exerceerskolen, og ved de aarlige Øvelser, i Regelen være lonnede. Til deres Mundering og især til deres Bevæbning vil den medgaae store Summer. Der forbruges Amunition, der behøves adskillige bekostelige Indretninger til Recruternes Dressur m. m., hvilket alt tilsammenlagt, uagtet det for Tiden ikke nøie kan calculeres, dog er at forudsee vil i Forbindelse med Udgifterne til Garnisonstropperne medtage en meget større Sum, end den, som nu er bestemt for Armeen, og som mani Almindelighed finder allerede nu er for betydels i Forhold til Statens Jndtægter. – Som Bestemmelser og Oplysninger, der savnes for at kunne have den fornødne Oversigt over denne vigtige og i alle Forhold indgribende Foranstaltning, nævner Comiteen: 1) Et Lovudkast til Forandring i den militaire Straffelovgivning, hvilket formenes i hvert Fald, uden Hensyn til hvornaar Loven om almindelig Værnepligt træder i Kraft, snarest muligt burde forelægges; de Grunde, som tale herfor, ere gjentagen blevne berørte, saa det ansees overflødigt, derom yderligere at yttre sig; 2) Organisationen eller den egentlige Anordning om Forstærkningen, derunder indbefattet Bestemmelser, for Rulleforringen, Flytningsfriheden, hvorledes Jndqvarteringsbyrden herefter bliver at fordeele m. m.; 3) Oplysning om, hvilke Udgifter Forstærkningens paatænkte Organisation vilde medføre, saavel til Lønning, Forpleining, som til Mundering og Vaaben. 4) Planen til den paatænkte Organisation af Kongens Livcorps, Livjægercorpset, samt til Borgervæbningerne i de større Byer. Comiteens Majoritet (Lüttichau, Friis, Rosenørn, Nielsen) indstillede derfor: 1) At et Lovudkast til Forandring i den militaire Straffelovgivning snarest muligt maatte blive forelagt; 2) at Anordningen om almindelig Værnepligts Jndførelse paa ny maatte blive forelagt til Betænkning, tilligemed en fuldstændig Organisationsplan af Forstærkningen af de paatænkte Borgercorps i Kjøbstæderne, samt af Kongens Livcorps og Livjægercorps, saa og at dermed maatte følge Oplysning om de Bekostninger, disse Foranstaltninger ville medføre, saavelsom nærmere Bestemmelser, om, hvorledes Jndqvarteringsbyrden skal fordeles. Comiteens Minoritets (Jacobsen) dissentierende Votum nævner som Klem per, der blive tilbage af den nuværende militaire Jndretning: Den forhadte Lodtrækning, hvorved den ene Reserve domfældes til at yde Staten en Tjeneste, som han maaskee ikke frivillig paatog sig for 3 a 400 Rbd., hvorimod hans Kammerater – for Fremtiden sandsynlig det dobbelte Antal – ganske fritages; at fremdeles mange andre Fritagelser indrømmes; og at enhver Formuende kan befrie sig ved Penge, hvoraf følger, at kun den ganske Uformuende bliver Landets Forsvar, og at den hele Forandring bliver, at istedetfor at Armeen for Tiden i Regelen recruteres ved den uformuende Deel af Landalmuen vil det for Fremtiden skee af den samme Folkeclasse i Kjøbstæderne og paa Landet, og Følgerne blive endnu værre end for, idet Loddet vil komme til at træffe mange af den mere dannede Classe, som ei formaae at leie, og for hvem den besværlige Garnisonstjeneste maa blive mere trykkende end for Bondekarlen eller Andre, der staae paa lige Dannelsestrin med ham; og endelig faaer man ikke, hvad vist de Fleste ønske, en Armee, der kunde sikkre Landet i paakommende Tilfælde. Comiteens Minoritet meente, at disse Mangler kunde afhjælpes, naar almindelig Væbning indførtes, hvorved Hærens egentlige Styrke kom til at bestaae af Landets Kjerne, der i Fredstid kostede lidet og i Krigstid afgav et betryggende Værn, hvorimod den trættende og andre Livsforhold forstyrrende Garnisonstjeneste blev udført af Jndivider udenfor den staaende Hær, - fremdeles at alt Mandskab fra det 22de Aar burde indskrives i den staaende Hær (eller om man vilde kalde det en Milits) og gjennemgaae en Exerceerskole, hvorefter det skulde overgaae til en bestemt Afdeling af Hæren, for i fornødent Fald at gjøre Tjeneste i 8 Aar, i hvilken Tid de eengang om Aaret bleve at indkalde til Vaabenøvelser, derved underholdt sig selv og saavel der som i Exerceerskolen uniformerede sig uden Udgift for Staten. Efter de 8 Aars Forløb skulde da Mandskabet overgaae i Forstærkningen.