Norske Intelligenssedler, 1808-05-24
J Henseende til de ockonomiske Materier, der ere ventilerede i Jntelligentssedlerne, troer jeg at skylde Sagens Natur, der grændser nær til den Videnskab, jeg docerer, offentlig at tilstaae, at jeg et gandske og aldeles af Tvivlerens Mening; hvad det Væsentlige i Sagen angaaer, og at jeg har lært dette af mine uforglemmelige, inderlig kjære Lærere, der ere iblant Europas Lærde fortrinlig bekjendte Mænd, Professor Vahl og Viborg, Lector Hornemann og Justitsraad Rafn. Skulde Hr. Professoren vilde opponere mod mig, da er jeg til deres Tjeneste, naar De behager i Vidners Overværelse. Har Professoren fundet betydelige Feil i Viborgs, Hornemanns og Rafne Skrifter; da vil sikkert disse ædle og lærde Mænd, med Taknemmelighed, modtage de Rettelser, Af den, af Veterinairvidenskaben, saa fortjente Professor Viborg lærte De kan give dem. jeg, om Sommeren 1794 eller 95 (jeg mindes det ei ret) at Qvæke kunde benyttes til Brød; og i Sommeren 1801 gjorde jeg Forsøg med dens Anvendelse dertil, og erfarede den Gang, som nu, at den er ganske velsmagende, ikke synderlig nærende, og maa have en Tilsætning af Meel, om der skal blive godt Fladbrød deraf. Kan De lære mig noget Moralsk, Oekonomisk, Sandt, Nyttig og Godt, er jeg meget taknemmelig derfor. M. R. Flor Overlærer i Naturhistorien ved Christiania Kathedralskole og Lærer ved det Kongelige Norske Cadetcorps, Et Herr Prof. Phl aldeles ikke lader sig oplyse om sin Uvidenhed viser det af ham indrykkede i sidste Jntelligentsseddel No. 41, hvilket vidner enten om total Mangel paa Receptivitet, eller Egoismens Selvforblindelse. Hvad jeg skrev i Anledning af Prof. Føde og Drik er saa populair, at endog temmelig indskrænkede Hoveder maatte kunde forstaae det, hvorfor jeg ogsaa formodede at det var begribeligt for Prof. men hans Giensvar, der er et Virvar af Nonsens og intetbevisende Paastande, viser noksom at han end ikke med simpel Menneskeforstand har fattet det, end sige har det mindste Begreb om videnskabelig Kritik det vilde altsaa være spildt at indlade sig i videre Demonstrationer med ham. Alt hvad jeg kan tilraade ham, er først at øve sig ordnet Tænkning og dernæst at læse og atter læse hvad jeg skrev, og saaledes forsøge om han til Slutningen kan forstaae det, thi endnu hersker den største Confusion i hans Begreber, endnu forvexler han Malt med Humle, snavset Vand med Kraftsuppe, Halmmeel med Beenmeel &c.; kun Anledning af hans Birkesaftøl maae jeg tilføie, at da han vil at Bønder der boer ved Birkeskovene skal brygge Øl til Forsending, maae han see til at forskaffe dem vedbørligt stort og keligt Kielderrum, da det nylig bryggede Øl ikke om Sommeren kan transporteres uden at det for største Deelen udbruser af Tønden, fraregnet at det (det friske Øl ved stærk Bevægelse meget hastig bliver sur; ikke at tale om de mange Kar, og Tønder til Opbevaring, der udfordres. Derhos maae jeg gjøre Prof. opmærksom paa, at det er en Pobelresouree at ridiculere den Kritik man ikke formaaer ved Grunde at gjendrive, og at Prof. Phl i Særdeleshed burde vogte sig for at angive denne Tone, thi om man fulgte den, hvor uudtømmelig en Kilde til Latterligheder vilde man da ikke finde i de literaire Karikaturer, der i dette Aar er udsprunget fra hans Skabelse, men disse lette kraftløse Vendinger har intet Værd for Kritikens Domstol, for hvilken, som man erfarer, Herr Prof. ikke heller er competent til at møde. End videre maae jeg anmærke at det ikke er nok, til at fortjene Navn af Patriot, at han med abderitisk Geskæftighed opsnapper alt hvad Taabelighed kan binde ham paa Ærmet, og udsprede dette som egne Forslag til almindelig Nytte, haabende at de skal faae Patriotismens ærværdige Udseende ved at besløres med sentimentele Udraab om Medmennesker, Menneskelighed lidende Menneskelighed! o. s. m. tom Declamation.