Københavns Adresseavis, 1775-04-05
Societetets Eragtende over de indkomne Afhandlinger, som skal have Prisen, skal skee ved April Maaneds Udgang 1776, og gives Vedkommende tilkiende. Autores ombedes ey at nævne deres Navne, men allene at sætte en Devise paa Afhandlingen, hvilken Devise tegnes tillige uden paa en forseglet Billet, hvorudi findes deres Navne og Opholdsted. Endelig vilde de, som maatte forlange deres i Fior indsendte Afhandlinger tilbage, derom, melde sig hos Hr. Conferentsraad Hielmstierne inden Aarets Udgang. En Patriots Svar paa Spørsmaalet i Adresse=Avisen. No. 35 h. a. angaaende Kløver=Sæd. 1. Naar Havren er saaet, jevnes Jorden vel med Harven, derpaa faaes Kiøverfrøet, og maa da Jorden tvende gange overtrækkes med Harven. 2. De fleste foreslagne Maader har jeg forsøgt, men ey befundet saa nyttige og beqvemme, som jeg havde ønsket; Jeg har derfor betient mig af denne Maade at saae Kiøver frøe paa : Jeg kommer Frøet i en Eske, og naar det er stille Veyr, tager jeg Frøet med de tre forreste Fingre, ligesom jeg vilde tage en stor Priis Tobak, og paa denne Maade udsaaer det, agter allene paa, at Saagangen er bliver uden halv saa bred, som til sædvanlig Kornsæd, da Frøet for sin Letheds Skyld ey kan lade sig videre udsprede. Er det derimod Blæst, og samme ey er alt for haard, kan det vel og faaes paa foranførste Maade; Men jeg seer til, at have Vinden paa Ryggen, medens jeg saaer, da det kan være ligemeget, enten Arren faaes paa langs, tver, eller skraae over, naar kun Fløet vel og jevnt udspredes. 3. Jeg har befunden, at den Sæd, som er faaet paa en Ager, der 2 Aar har haaren Kløver, og NB. naar Kløveren har groet vel ti, har givet renere og giftigere Korn, end en anden Ager af lige Godhed, som ey med Kløver har været besaaet. Hvortil uden Tvivl er Aarsag, at Kløveren vidt udbreder sig og med sin Skygge forhindrer, at Solens Hede og de skarpe Vinde ey drage saamange frugthare Partikler af Jorden, saa at Kløversæden giør samme Virkning, som graae Ærter, Hestebønner og Vikker, hvilke alle giøre Jorden møer og Sæden efter sig givtig, hvortil ey kan anføres anden end foranførte Aarsag. 4. Naar Sviin ere saa forsvarlig ringede, at de ey kunne røde, skade de ey Kløversæden, men i manglende Fald forstaaer det sig selv. J. Jeg veed ey nogensteds her i Landet, hvor Kløverfrøe er at bekomme, som her er avlet. Da jeg borde paa de Steder i Landet, hvor jeg kunde betiene mig af denne nyttige Sæd, avlede jeg stedse saa meget, som jeg brugte, hvilket jeg altid befandt ligesaa godt, som det, jeg i Førstningen forskrev fra Femmern og Gravensteen i Holsteen, hvor man tilforn altid har kunnet faae godt Kløverfrøe for 10 sk. Pundet. Dette er mine korte Svar paa de fremsatte Spørsmaal. hvortil jeg endnu vil føye følgende Observationer, hvilke alle, saavelsom foranførte, ere grundede paa Erfarenhed. 1) Naar Jorden er besaaet med Rug, og Aaret derpaa skal hvile, kan man og besaae den med Kløver paa følgende Maade: Om Foraaret i April Maaned, naar megen Regn eller Sneeslud falder, saa Jorden er meget vaad, saaer man Frøet paa foranførte Maade paa Rug=Ageren, hvilket jeg har altid befunden at give nok saa overflødig Grøde, som det, der er bleven saaet iblant Havre, og det Frøe, som saaledes faaes paa Rug=Ageren, behøver man ikke at harve, da det desuden groer villigt. 2) Det er ey til Nytte, at lade Ageren bære Kløver, uden 2 Aar. En Deel Landmænd lade den bære det 3die med, men til ingen Nytte; Thi det Græs der groer det 3die Aar er lidet eller intet, og Jorden, som er bleven geil ved Kløvervexten, vil upaatvivelig blive des meere frugthar paa den skadelige Græsrod, Qvækegræs kaldet. 3) Den nyttigste Maade jeg veed at betiene sig af den Jord, der har baaret Kløver, er denne: Naar en Ager, har baaren 2 Aar Kløver, og man har hostet det sidste Aars Høe, da saa snart Eftergræsset er af Kreaturerne afædt, giver man Ageren en tynd og let Giødske, pløyer og harver den strax, og derpaa om Efteraaret, naar den igien er pløyet, besaaer den med Vinterhvede, da skal man finde en overflødig Guds Velsignelse, om Jorden ellers er skikket til Hvedeavl, nemlig ikke alt for høy, let eller sandig 4) Vil man have Frøe til Sæd, lader man et Stykke staae af første Aars Vext, saa stort, som man vil have meer eller mindre Sæd til Brug, indtil Frøhusene ere vel brune og indtørrede, da det afslaaes med Leen, vel tørres paa Aar ren, og indføres paa en Dag, naar Veyret er klart og tørrende, og om man vil have meget Frøe til Salg, aftærskes det strax imedens det er tørt; thi saa er Froet lettere at faae ud, end naar det bliver længe siddende. Vil man derimod beholde det til eget Brug, kan det lægges paa et tørt Stænge, til om Foraaret, og da tærske det af Straaet, siden kjørne det meget, man faaer endda kun lidet Frøe, formedelst det er meget vanskeligt at faae af Hylserne, men man har igien den Fordeel, at man kan saae Avnerne, som giver megen god Afgrøde, alleneste, at i Steden for man saaer Frøet med tre Fingre, som før er meldt, saa tager man Haanden, fuld af Avnerne. NB. Dette er og at forstaae om de Avner, som falder ved den første Maade at tærske det paa; thi man kan aldrig faae Frøet gandske ud. P. N. Naar man lader staae en Skieppe Kornland til Frøe, og Kløveren er groet vel til, kan deraf samles saa meget Frøe og Avner, som man kan besaae 20 a 30 Tdr. Land med. ) Vil man bruge den Mark, der med Kløver besaaes til at græsse Malkeqvæg paa, bør man saae halv hvidt og halv rødt Kløver sammenblandet; Thi vel giver den røde Kløver ligesaa megen Melk, som den hvide: Men Erfarenhed har lært, at naar den er blandet, giver den overflødigere Smør 6) Man maa være forsigtig, om man vil græsse i sær unge Bester paa en Kløvermark; Thi det skal være befunden, at de ere blevne blinde af Græssets Overflødighed og Fedme. Man giør derfor best, at man græsser unge Bester, som ey arbeyde, paa almindelig Græsning og tillader dem ikkun at komme paa Klovermarken imellemstunder. Ligeledes naar man vil fore Vester med Kløverfrøe, maa andet Høe blandes imellem, eller om man vil skiere det grove Høe af den røde Kløver til Hakkelse, maa der skieres Halm iblant.