Viborger Samler, 1842-12-29
Viborg Stænderforsamling. Ni og halvtredssindstyvende Møde. (Foreløbig Behandling af Finantssagen, forts) Den af den nedsatte Comitee (Funder, Aagaard, Hvass, Nyholm, Jngerslew, Koster, v. Støcken, Krieger, Schytte) afgivne Betænkning blev ifølge den tid ligere tagne Beslutning ikke oplæst. Efterat denne i flere Puncter har erklæret sig enig med og, for at undgaae Gjentagelse, blot henviist til den roeskildske Forsamlings Petition, gaaer den over til at omtale de allernaadigst publicerede Budgetter for 1842, følgende den deri iagttagne Orden. Under Jndtægtsbudgettet omtaler den de kongelige i Domainer og formener at de Afgifter, som erlægges af Bøndergodset under de danske Domainer, burde uden nogen synderlig Decourt i den samlede Jndtægt kunne indflyde i Statskassen, og at Grunden til, at dette ikke for Aarene 1811 og 42 finder Anvendelse paa det frederiksborgske Distriets Jordebogsindtægter, for en stor Deel maa søges i de aldeles uforholdsmæssige Bygningsudgifter, ligesom det i det hele ved Bestyrelsen af kgl. Domainer synes at mangle paa en god og fornuftig Oekonomie i denne Henseende. Hvad Fæstegodset angaaer, da holder Comiteen sig overbeviist om, deels at Afgifterne ere meget lave i Sammenligning med, hvad Godset billigen kunde og burde svare, og deels at Jndtægten staaer i et paafaldende Misforhold til, hvad der udbringes af andre velbestyrede Godser. Dette fremlyser isærdeleshed med Hensyn til det odsherredske Gods af den Undersøgelsesforretning, som Regjeringen har ladet optage. Comiteen finder sig herved bestyrket i sin Formening om, at det ikke kan ansees tjenligt for Staten at eie Godser, som bestyres for offentlig Regning (uden at tale om de betydelige Administrationsomkostninger). Comiteen troer derfor at burde tilraade Forsamlingen at yttre sig derhen, at det odsherredske Fæstegods maatte blive bortarvefæstet til Beboerne mod en lempelig Kjøbesum, en passende aarlig Afgift i Korn, at betale efter Capitelstaxten, og en passende Recognition ved Omskiftning af Eiere, hvilken Foranstaltning, foretagen successive og med Sagkundskab, Comiteen holder sig overbeviist om at ville være saavel til Statskassens som til Godsets Fordeel. Da den iøvrigt ikke har været i Besiddelse af saa udførlige Oplysninger om det øvrige Gods som om det odsherredsske, det eneste, der, saavidt den veed, hidtil er undersøgt, saa mener den at burde overlade det til en tilkommende Forsamling at yttre sig herover, omendskjøndt de samme Grunde, som ere anførte for Afhændelsen af det her omhandlede Gods, vel ogsaa for en stor Deel vilde finde Anvendelse paa det øvrige kongelige Fæstegods, og isærdeleshed paa det jægerspriisske Gods, som kun giver et ringe Overskud. Med Hensyn til det forhen Oplyste, formener Comiteen endvidere paa det bestemteste at burde fraraade, at flere Eiendomme, saaledes som Frederiksgave, Silkeborg o. s. v., overtages som eller oprettes til kongelige Domainer. Da der endelig med Hensyn til det samtlige Domainegods savnes al Oplysning om de (formodentlig meget betydelige) Udgifter, som forlods ere dragne fra Jndtægterne, saa foreslaaer Comiteen Forsamlingen at andrage paa, at der ved næste Regnskab eller Budget maa blive meddeelt Forklaring over Anvendelsen af den Deel af Jndtægten, som ikke er indbefattet under det rene Overskud, Dernæst omtaler Comiteen Departements- og Retssportlerne, med Hensyn til hvilke den troer, at Forsamlingen vil finde Anledning til at tiltræde den roeskildske Forsamlings Bemærkning om det Ønskelige i, at et nyt Sportelreglement maatte blive udarbeidet istedetfor det nugjældende af 22de Marts 1814. Herved vilde det da tillige kunne komme under nærmere Overveielse, hvorvidt det kunde lade sig gjøre, at Justitsembedsmændene udenfor Kjøbenhavn blive fatte paa fast Gage, enten ganske eller – hvad der synes at have mere for sig i det Væsentlige, saaledes at den overveiende Deel af Retsporterne indgik i den kongelige Kasse, og kun en mindre Deel, f. Ex. en Sjettedeel, tilfaldt Retsbetientene, imod at de fik saa meget mindre i fast Gage. Fremdeles omtaler Comiteen de vestindiske Jntrader. Uagtet Overskuddet nu i Normalreglementet beregnes til 149,700 Rbd., i Budgettet for 1841 til 83,100 og i det for 1842 til 79,700 Rbd., og der altsaa nu istedetfor et effectivt Deficit kan beregnes en virkelig Jndtægt, saa kunde der dog vistnok – naar det betænkes, hvad Staten taber ved den lavere Told paa vestindiske Frembringelser, og at de Formuer, som samles paa Øerne, kun høist sjelden komme Moderlandet tilgode, men bortføres for at fortæres paa fremmede Steder - med Grund siges, at Colonierne desuagtet ikke bringe Staten nogen Jndtægt i finantsiel Henseende. Ligesom det derfor maatte billiges, at Regjeringen havde søgt at tilveiebringe Besparelser, isærdeleshed ved at indskrænke de uforholdsmæssig store Embedsindtægter, som have været tillagte nogle af Øernes Embedsmænd, navnlig Generalgouverneuren paa St. Croix, saaledes frembød det Spørgsmaal sig, om det ikke vilde være hensigtsmæssigt at sætte Toldembedsmændene, som hidtil have erholdt betydelige Procenter, paa fast Gage og kun at tillægge dem Procenter af det, Toldindtægterne maatte overstige en vis Normalsum, saaledes som for Toldbembedsmændene her i Landet har fundet Sted. Fremdeles ønskede Comiteen det anbefalet til Regjeringens særdeles Opmærksomhed, om ikke hensigtsvarende Foranstaltninger kunde træffes, for at betrygge Statskassens Tarv med Hensyn til den vilkaarlige og ingenlunde for Statskassen fordeelagtige Maade, hvorpaa Fortoldningerne skee især paa St. Thomas. (Forts.)