Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-06-08
Allerede for nogen Tid siden har man giort den bemærkning, at de varme Mineral Kilder i Gaa stein i Østerrig, besidde den Egenskab, igien at kunne give de for en Deel visnede Blomster naar de blive dyppede i varmt Vand, et smukt og og frisk Udseende. Endskiøndt dette Fakrum blev fortalt af Øievidner og meddeelt i forskiellige Værker af historisk Jndhold, saa blev det dog omtvivlet af mange Personer og holdet for et Blendværk. Andre troede at denne Kraft at give visnede Blomster paa nye deres Skiønhed, tilhørte udelukkende Gasteiner, Vandet, og at Grunden dertil var at søge i Vandets opløste Bestanddele. Men nu møder det, at Virkningen af det kaagende Vand overhovedet paa Blomster, bliver angivet i de nyeste Engelske og Franske Tidsskrifter, som en interressant Opdagelse i Planternes Physiologie, hvorved Phoenomene erholder meere Sikkerhed, og qvalificerer sig til at optages i Kredsen af de videnskabelige Undersøgelser. - Jeg gientog Forsøget, og fandt det næsten imod min Forventning, bekræftet paa det Fuldkomneste. Forskiellige nyelig plukkede Blomster, f. Ex. røde og hvide Malver, Klokker, Lamberter, lod jeg ligge i 24 Timer i den frie Luft, hvorved de bleve i lige Grad visnede. Af hver Art tog jeg to. Den ene blev indtil Halvdelen af Stængelen, sat i Vand af Jsarfloden, som nyelig var gaaet af Kog, og den anden i koldt Jsar-Vand. Begge Blomster hængte ned ad, da Bladene og Blomsterkronerne vare temmelig slappe. Efter nogle Timers Forløb, begyndte de Blomster, som havde staaet i varmt Vand at reise sig og de antoge endelig en gandske lige Stilling. Bladene mistede deres Rynker, bleve igien heele og grønne, Blomsterne aabnede sig og fik igien deres naturlige Farve, og bleve endnu en Dag ved at være friske. De Blomster derimod, som havde staaet i koldt Vand, havde næsten ikke lidt nogen betydelig Forandring. - Jeg kunde frembringe den samme Virkning med chemisk, reent eller destilleret kogt Vand, det bevirkede Oplivelsen af de visnede Planter med ligesaa stor Hurtighed. Uden at ville give en fyldelstgiørende og paalidelig Forklaring over dette Phoenomeen, anfører jeg her kun kortelig, at Virkningen synes mig at beroe derpaa, at Varmen af det varme Vand, udvider og igien aabner Plantens Kar, som ere blevne sammenskrumpede under Udtørringen og Visningen. Det efterhaanden afkiølede Vand trænger ind i de aabne Porer, og stiger endnu engang op i Planten, hvorved Blomsten ligesaavel som Bladene, kunne paa nogle Dage igien blive kaldede tilbage til Livet. At allerede den blotte Varme og den følgende Udvidelse af Karrene, kan frembringe en saa velgiørende Virkning, giver sig tilkiende af det Forsøg, at naar man holder Blomsterstilken ved et brændende Lys, og bringer den derpaa strax i koldt Vand, at Blomsterne igien bleve oplivede. Jeg har ogsaa gientaget dette Forsøg, og fandt det bekræftet, endskiøndt i en mindre paafaldende Grad. En Malve Blomst, som havde lagt en Dag i den frie Luft, blev paa en Tommes Længde holdet ved Enden af Stilken saa længe over Kulild, indtil denne Deel blev forkullet, hvorpaa den strax blev bragt i koldt Vand. Blomsterne bleve i nogle Timer meget friskere og smukkere end en anden tørret Malve, som jeg til samme Tid, uden først at have forkullet den ved Enden af Stilken, havde bragt i koldt Vand. Naar man bringer Stilkene af de visnede Blomster en Tid lang i Vanddampe og derpaa sætter dem i koldt Vand, saa bemærker man ogsaa, at Blomsterne og Bladene blive igien temmelig oplivede; men ere Blomsterne meget visnede og aldeeles fortørrede, saa ere alle Forsøg, paa, endog for en kort Tid, at bringe dem igien til Live, frugtesløse.