Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-08-17
Saasnart Efterretningen kom, at Kongen var reist, saa gjorde strax den Parisiske Armee Holdt, og vilde ikke engang trænge ind i Rambouillet af Frygt for at begaae Uordener. Kun en Fortrop af 300 Mand rykkede derind og man har ikke at beklage nogen videre Misbrug af Seieren, uden at Seiervinderne bemægtigede sig een af de Kongelige Vogne, hvormed de lode sig kiøre tilbage til Paris. Efterat nu Carl X. havde afskediget sit Jnfanterie tog han Retningen imod Dreux. Denne Stad havde plantet den trefarvede Fane. Nationalgarderne holdt Forposterne besatte, og anholdt de Officere som skulle bestille Qvarteer; men Commissarierne viste sig og alle Barrierer bleve aabnede fordet trefarvede Skiærf, omgivne af Nationalgarden, forkyndte de at Fiendtlighederne vare ophørte, at Kong Carl ikke var længere Souverain over Landet; men at han var ulykkelig, og at han derfor kunde giøre Fordring paa al den Agtelse, som man skylder et stort Vanheld, Nationalgarderne gave denne Erklæring eenstemmigen deres bifald, og gik saavidt i deres skaanende Medfølelse, at de endog saameget som mueligt søgte at skiule den trefarvede Kokarde, da Kongen passerede igiennem Byen for ikke at saare ham. Et Folk, som veed at forbinde saamegen Tapperhed med saamegen Høimodighed, er vistnok værdigt til at erholde sin Friehed. – Jfølge sildigere Efterretninger fra Dreux af 4de Aug. vilde Kongen tilbringe Natten der han beboede et simpelt Huus og to Livgardere stode paa Vagt uden for det. Staden viste ham ingen Deeltagelse. Hans Escorte, som bestod af Dragoner og Livgardere, bivouaqverede uden for Portene, for siden at ledsage ham paa Halveien til Verneuil, hvor han havde isinde at tilbringe Natten, og derpaa trække sig tilbage til sine Cantoneringsqvartere. De nyeste Efterretninger melde, at Kong Carl fortsætter sin Reise til Cherbourg. Ved det Hof, som omgiver ham paa Reisen, bliver den unge Hertug af Bordeaux bestandig kaldet Sire og Deres Majestæt, (hvilket beviser at han vil holde fast ved sin sidste Plan, at aftræde Regieringen til Fordeel for den unge Prins, dersom de andre Magter ville understøtte ham deri, hvorfor det Budskab, som han har faaet fra England maae være høist nedslagende for ham). De to Amerikanske Paketbaade, Great Brittain og Charles Carrol, som laae for Anker i Havnen ved Havre de Grace, ere fragtede for den Franske Regierings Regning for at gaae til Cherbourg, formodentlig for at afhente Carl X. og hans Familie. - General Lafayette takker i en Parolebefaling Nationalgarden og de Frievillige for den Jver, som de have udviist ved Deeltagelsen i Expeditionen til Rambouillet. Ligeledes de Tappre fra Rouen, Louviers og Elbouef; endvidere Eleverne af den polytechniske Skole. (Disse have viist sig meget virksomme for at understøtte Statsforandringerne; det sidste Dekret som Kongen udgav var at denne Skole skulde ophæves). Han beder Eleverne om at udvælge eet af deres Medlemmer, som han vil ansætte hos sig som Adjutant. Derpaa bevidner han Oberste Pocques sin Taksigelse, angaaende hvis Blessering der skal anstilles en streng Undersøgelse. Tilsidst siger han, Vore Vaabenbrødre fra den patriotiske Stad Havre have begivet sig paa Marschen for at understøtte os; de ere i Gaar rykkede ind i Hovedstaden for at fraternisere sig med os. - Moniteuren indeholder en anden interressant Skrivelse om det saa mærkværdige Tog til Rambouillet. Det hedder deri, at da Kongen blev underrettet om denne Bevægelse, saa lod han alting i Stikken, endog det sidste Haab som Hertugen af Bordeauxs Udnævnelse til Konge) Nationaltropperne bleve commanderede af Generalerne Pajol og Exelmans og Oberste Jacqveminot og Hr. Georg Lafayette, under den gamle Lafavettes Overcommando. Troppernes Enthusiasme var beundringsværdig, ligesom under den hele store Uge som er hengaaet, (dette Navn erholde disse mærkværdige Revolutionsdage, ligesom fordum Perioden efterat Napoleon var kommen tilbage fra Elba blev kaldet de hundrede Dage). Gen. Pajor havde Møie med at forhindre Tropperne fra at marschere alt for langt fremad; men Resultaterne af denne Marsch vare umaadelige, nemlig Kongens Flugt, hans definitive Frasigelse, Udleveringen af Krondiamanterne, og den hele Kongelige Gardes Capitulation. Kl. 6 om Aftenen marscherede Gen. Pajol og Oberste Jageminot ind i Paris med Krondiamanterne, under det Udraab: Leve Chartet, Leve vor brave Nationalgarde! – Bladet Courier Francais indeholder ogsaa en Beretning om disse Begivenheder. Rygtet om at Kongen vilde forsvare sig i Rambouillet, havde opvakt en umaadelig Giæring imellem Folkemængden i Paris. (Sagen var at de tre Commissarier havde indberettet, at Kongen vilde ikke tage imod dem, fordi han ventede Svar paa sin Skrivelse til Hertugen af Orleans om at den unge Hertug af Bordeaux skulde proclameres til Konge). Da Nationalarmeen ankom til Versailles, saa erfarede den at 2000 Md. fra Rouen vare i Begreb med at støde til den. Gen. Exelmanns fik Ordre til at sætte sig i Spidsen for dem og danne et Reservecorps. Da Tropperne ankom til Kognieres Kl. 8 1/4 om Aftenen og man der erfarede fra Rambouillet, at de Kongelige havde besluttet at forsvare sig til det yderste, saa havde Gen. Pajol Møie med at afholde Nationalarmeen fra strax at marschere dertil. – Faren var desuden ikke saa stor, Kongen havde vel nogle tusinde Mand og 30 Kanoner hos sig; men hans Tropper vare i høi Grad forsagte.