Aalborg Stiftstidende, 1833-02-14
Aalborg var engang i sin Tid Jyllands første Handelsstad, men den har og lidt saa store og betydelige Tab, i commerciel Henseende, at den absolut maatte synke, i det mindste for en Tid, til en lavere Standpunct. Et stort Tab, bleed Byens Handel ved Amternes Deling 1794; Hjørring, Amts Beboere, skulde da, i det Mindste, til Aalborg 4 Gange aarlig, med deres Kvartals Skatter; dette gav Anledning til betydelig Handel og Afsætning. Forhen var Aalborg Stapelstad for alle Kjøbstæderne langs Liimfjorden; ingen Skippere fra dette hele betydelige Opland vovede sig da udenfor Hals Tønder, men nu seile disse directe paa Kjøbenhavn, Østersøen og flere Stæder, og hente selv deres Varer fra første Haand. Ved Norges Adskillelse fra Danmark bleed Aalborgs Handel et uopretteligt Tab; de første Handelshuse i Byen havde deres vigtigste Handel paa Norge og Sverrig; ved Begivenhederne 1814, standsede samme pludselig, foraarsagede flere Huses Undergang, ind og de, som overstod Criis, en panisk Skræk, og efterlod hos de fleste et tærende Onde som mere og mindre undergrov Handelsmandens Velstand. De gamle og endnu formuende Handelshuse, kunne ikke paa den sædvanlige Handelsvei, eller ved deres hidtil bevante Speculationer gjøre nogen Affairer. Den betydelige Kornafsætning til Norge og Sverrig var stoppet Forhauset saae de paa Tidens politiske Omvæltning, saae af Tillid og Credit forsvinde af Handelsverdenen; de inddrog, Levningerne af deres, fra det almindelige Skibbrud, reddede Formue, og hvo kunne fortænke dem der. Handelen maatte gives en anden Retning, nye Kilder aabnes, nye Forbindelser indledes og knyttes. Vore Kornvarer, Byens vigtigste Udførselsartikel, var af den Beskaffenhed, at det ei kunde udholde Concurrence med Andres Korn paa fremmede Korn torve. Først nu, næsten efter 20 Aars Forløb, er dette, tildeels hævet, formedelst Skattekornsleverancen og enkelt Kjøbmænds priisværdige Maade, intet at kjøbe af Korn uden efter Vægt. Endelig er nu den eneste Kilde udtørret, nemlig: Sildsalterierne, som i den sidste Tid, dog satte lid Liv i Handelen. Efter dette saaledes bemærkede, har Aalborg i en Række af Aar, Slag paa Slag, lidt overordent, lig paa sin Handel, hvilket Aarhuus og Randers ikke i den Grad har været udsat for. Beboerne i Aalborg, nu saa indskrænkede, Opland kan paa ingen Maade sættes i Ligning med Hine i Aarhuus og Randers Egnen, hverken med Hensyn til Antal eller Formues=Omstændigheder, hvilket Sidste, i Særdeleshed maae komme Handelsmanden til Fordeel, thi med Rigdom og Velstand, følger alletider mange flere Fornødenheder, virkelige eller indbildte, end hvor det Modsatte er Tilfældet. Dette tilsammentagen, formener Indsenderen, at være de væsentlige Aarsager, til Handelens brostfældige Tilstand i Aalborg nu, fremfor i forrige Tider, hvilke synes, desværre, tildeels af den Beskaffenhed, at man neppe tør haabe, Aalborg mere hæver sig til sin forrige Flor og Anseelse. Jmidlertid kunne dog vist meget udrettes til Byens Opkomst, ved virksomme og formuende Mænd, naar de havde Mod og Patriotisme nok, for med deres Capitaler at virke til Fabrikkers Anlæg og Fremme, hvorved Byens store Folkemængde kunde finde Beskjæftigelse, istetfor at tye til Fattigvæsenet, thi det formenes dog, at Fabrikvæsenet maatte kunne bestaa i Aalborg, ligesaavel som i Nabobyerne, Randers og Aarhuus, naar der speculeredes fornuftigt, og Tingen blev ordentlig bestyret; de anvendte Capitaler ville sikkert give 4 pCt., og mere faaer dog Capitalisten ikke i Almindelighedisse af sine Kongelige Obligationer, men rigtignok paa en mageligere, om ikke saa heldbringende Maade for Samfundet.