Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-02
(Et Værelse hos Agent Stilling. I Hjørnet en ryggende Bolle med Punsch.) Frederich Stilling og trende Svirebrødre. Frederich. (synger) Gaudiemus igitor juvenis dum sumus Post jocundam juventutem Post, Post - Post, 1ste Svirrebroder. Neil Eders Høiærværdighed tillade, Jeg Eder gjør opmærksom paa Jer Sang; Den er saa splittergal, at hvert et Ord Af denne skjønne Vise J fordreier. Saa skal der synges: Gaudiamus igitur, juvenis dum sumus Post jucundam juventutem Post molestam senectutem. Nos habet humus. Fred. Syng du hid og her Du dumme Karl, og hold dog inde med At nævne mig som Høiærværdighed. 1ste Svirrebroder. Jeg kan min Siel, ei bare mig for Latter; Vist nok J blevet var et herligt Stykke udaf en Præst, hvis Eders Moders Ønske Var gaaet i Opfyldelse. J da Paa Prækestolen skulde have staaet Og viist mig Veien til at vorde salig; Nei Tak! foruden Præst den findes kan. (tømmer et Glas Punsch. Frid. Nei, nu jeg har det bedre, Naar man ringer Til Kirkegang, Jeg paa min Hest mig svinger, Og i en Fart paa Klampenborg jeg staaer Og der af Pigen varme Kys jeg faaer. Og naar Pastoren grandsker og studerer, Jeg ved et Skuespil mig diverterer Og, og 1ste Svirebroder. Forgaber Dig i hver en Tøs. Fred. Ja, saa det er min Broer, og derfor jeg Mit Kort saa spillet har, at hele Byen Om føie Tid vil Frederik misunde. 2den Svirrebroder. Vil Du i Ægtestand Dig da indlade. Fred. Nei mange Tak! den Ret jeg lader staae. Først naar jeg bliver saa gammel, at hvert Led Af Chiragraen er knudret, jeg Vil tænke paa at tage mig en Huustrøe, Der Grunker bringer med, og som kan pleie Den gamle svage Mand; men nu, men nu 2den Svirebroder. Du vil, som Bien sværme om og sue Af hver en Blomst i Haven. Fred. Just ei saaMen hør nu, snilde Ven, mit snilde Paafund: Du veed min Fader har afskediget Sin Factor, og da han nu Jngen kjender Til hvem han Posten vil betroe, saa har Jeg passet saa mit Snit, at Peter Sikker, J denne Dag blier Factor for vort Huus. 1ste Svirrebroder. Det er vel da en Mand, paa hvem Din Fader, Sig trygt forlade kan? Fred. Nei ingenlunde, Han er en Stymper; heller ingen Grund Jeg har at ynde ham, naar jeg undtager En Ting, den han med mig tilfælleds har, At begge to vi stranded til Examen. Nei, Nei, herunder stikker noget andet. J vide maa at han forlovet er. 3die Svirrebroder. Nu Lunten alt begynder jeg at lugte. Fred. Maaskee just ei forlovet, men dog Ven Af Lise Hell, den ynderigste Pige, Jeg her i denne Verden haver seet; Og da de nu i Huset her skal bo, Og Herr Factoren næsten hele Dagen. Maa sidde paa Contoiret, og paa Tolbod Klarere Gods, og da mit Kammer støder Til deres Værelser; og da saa let De unge Piger kjede sig, naar de Bestandigen i eensomt Buur skal sidde, Et cetera, saa faaer jeg Leilighed Til mangt Besøg, og det skal føde af sig Fortrolighed, og den Fortrolighed Sig vel tør ende med reen Kierlighed. Og jeg faaer Deel i denne fede Steeg. 3die Svirrebroder. Fy Frederich, slig Handling lumpen er Fred. Est Du siddel min Broder, Der tag mod det (knipser ham paa Næsen, der springer op at bløde.) 3die Svirrebroder. Jog siger end Din Handling lumpen er. (gaaer.) 3die Scene. De Forrige, og Peter Sikker. Fred. Velkommen Du min allerbedste Ven. Peter. Tak! Tak, men sig hvad er paa Færde her? Mig mødte en Person, der blodig var. Fred. Den Nedrige, han vilde Dig bagtale, Han sagde: Jo der faaer Din Fader en Factor, Der Karl er for sin Hat; vel sagtens duer Han ei engang til Børstenbinder eller Til Posekikker; – men nu blev jeg vred Saa jeg ham gav en dygtig Souvenir. Peter. Tak ædle Ven, men er da Sagen afgjort: Er jeg saa lykkelig at være Factor. Fred. Ja saa Du er, og alt i Morgen ønsker Min Fader, Du vil flytte ind; thi mange Restancer findes fra Din Formands Tid. Peter. O aldrig jeg Dit Venskab skal forglemme, Ei nogen Moerssjæl vilde mig forfremme, Da Du, min Skytsaand, kjærligen fremstod, Og mig din Faders Factor blive lod. Ja jeg nu høit mig lykkelig kan prise J Morgen ægter jeg min søde Lise. Ende paa første Act.