Jyske Efterretninger, 1776-01-19
Hs. Majest har under 27. Decbr. sidst allernaadigst udgi det paa Christiansborg Slot Forordning om, hvorledes i Danmark, i Henseende til Qvægsygen, skal forholdes, stersom denne andensteds grasserende Syge sig udi dette Ride maatte indfinde. Ligesom Hs. Majestæt, i Henseende, til den i Hs. Majestæts Hertugdom Holsteen grasserende vra Svaghed, har føyet alle muelige Anstalter imod sammes videre Udbredelse; Saa vil Hs. Majestæt og, i kald bemældte Qvæg=Syge skulde yttre sig i Hs. Majestæts Rige Danmark, allernaadigst hermed have anordnet og befalet. 1. Saasnart Qvæg=Sygen yttrer sig hos nogen udi en eller anden Kiøbsted, eller paa Landet hos Præster, Degne, Selv=Eiere, samt Proprietair= og andre Bønder, have Eier i til det syge Qvæg strax at anmælde det, saasom: De Kiøbstæderne for hvert Stæds Magistrat, og de paa Lan dit for hvert Stæds Herreds eller Birke=Foged; hvilke i Setiente da uopholdelig, under Straf som Hs. Majestæts Mandaters Overtrædere, foranstalte saavel det syge som det paa Stedet endnu til Syne friske Qvæg, efter foregaaende Taxation af uvillige Mænd ihielslaget, og, uden deraf at tage Hud, Talg eller andet, nedgravet 2 Alen dybt i Jorden udi en indelukket Hauge eller Plads, hvorefter Forholdet og hvad saaledes er foretaget, uden mindste Tids Forsømmelse, ved expresse ridende Bud indberettes, nemlig: For Kiøbstæderne, af Magistraten til Stiftamtmanden, og for Landet, saavidt Proprietairernes Bønder Gods betreffer, af vedkommende Proprietairer, Forvaltere eller Fogder; men for det øvrige Gods af anførte Rettens Betiente til hvert Steds Amtmand; da Stiftamtmanden og Amtmanden, enhver saavidt hannem vedkommer, med første hidgaaende Post tilstiller Hs. Majestæts Rente=Cammer bemældte Beretninger med sin videre Relation om Beskaffenheden. Og som det ankommer paa Omstændighederne, hvor længe eller hvorvidt anførte Anstalt, med Qvæget at ihielslaae, vil medføre den ønskende Virkning til at hindre Sygdommens Udbredelse, saa vedvarer samme Anstalt ikkun imedens man derom kan giøre sig Haab, men ophører derimod saasnart det anderledes befindes, efter den af Hs Majestæts Rente=Cammer herudi føyende Anstalt. Jmidlertid, og indtil saadan Anstalt vorder bekiendtgjort, vil Hs. Majestæt af sin Cassa lade betale det ihielslagne Qvægs Værdie efter billighed, og forbemældte beediget Taxation. Skulde nogen, hvor Qvæg Sygen saaledes først yttrer sig, forsømme at anmælde saadant for Vedkommende paa forhen anført Maade, bøder han derfor 50 Rdlr., som Angiveren tilfalder, eller, i Mangel af Betalingen, straffes med Fæstnings Arbeyde paa et Aar. 2. Paa Sæde= eller Avls-Gaarde, hvor Qvæg, som tilforn maatte have igiennemgaaet Sygdommen, befindes, skal samme fra det øvrige Qvæg, saasnart denne Forordning er bleven bekiendtgjort, i et Huus for sig selv separeres; men naar Sygdommen indtreffer, da skal saavel den syge som det øvrige friske Qvæg, dog ikkun i den Stald Sygdommen har yttret sig, efter foregaaende Taxation, udi Rettens Betientes Overværelse strax ihielslaaes og nedgraves; hvis Værdie Hs. Majestæt i dette Tilfælde og indtil videre ligeledes allernaadigst vil lade gotgiøre, samt i øvrigt, i Henseende til Jndberetningen til Amtmændene og Rente=Cammeret med videre, forholdes efter 1ste Postes videre Jndhold. 3. Jngen maae understaae sig, saalænge Sygdommen, varer, og indtil 2de Maaneder efter Svagheden er endt paa Stædet, at lade derfra føre Qvæg, Tælle, Huder, Kalveskind eller Foeder nogen andensteds hen, under den i 1ste Post anførte Straf. 4. Enhver haver saavidt mueligt at entholde sig fra de Byer og Stæder hvor Qvæg=Sygen er begyndt, i Særdeleshed Betlere og andre, som ofte ved deres Klæder have udbredet Smitten; og til den Ende vil Hs. Majestæt, at til Vartegn uden for de Byer hvor Svagheden har taget Begyndelse, skal ved Veiene opsættes en lang Stang, med et Flag eller ombunden Langhalm, for at entholde sig fra samme Byer; Ligeledes befaler Hs. Majestæt sin Stiftamtmænd og Amtmænd alvorlig at foranstalte, at naar Sygdommen blandt Qvæget yttrede sig i Stæder eller Byer, hvor Landeveiene eller andre Afveie for Reisende gik igiennem, da ved Postering af Vagthold fra Byerne, hvor Qvæg Svagheden er, at forbyde Passagen, og derimod indtil videre at forlægge Veien, saa got som mueligt, andensteds igiennem Byer hvor ingen Qvæg=Syge er, men skulde de Reisendes Vei nomgiengelig falde igiennem denne Bye, hvor Sygen er, maae de ikke der begive sig ind i noget Huus, og ei heller deres medhavende Heste der i nogen Stald indlade. 5. Naar Qvæg=Svagheden kommer i en Bye, maae Qvæget ikke udlades til almindelige Vandstæder, men Vand til Qvæget skal i Huusene indbringes; og ligesom alle Hunde, under nøieste Opsigt af Sogne= og Bønder, Fogderne i Landsbyerne, skal holdes anbundne, saa skal og den i Stalden faldne Gjødning nedgraves med Qvæget samt Stalden derefter renses og kalkes, saa og de Folkes Klæder, som have været ved Nedgravningen, vaskes og uddampes. 6. Da Hs. Majestæt allernaadigst strax vil lade i begge Hs. Majestæts Hertugdomme, Holsteen og Slesvig, bekiendtgiøre at ingen der boende eller sig opholdende maae saa længe der er Qvæg Svaghed, begive sig til Jylland, og de danske Øer at kjøbe Qvæg, uden at de forsyne sig med vedkommende Øvrigheds Reise=Pas, hvor de hiemme have, at der paa Stædet ingen Qvæg=Svaghed nyelig haver været; Saa igientages og hermed alvorligen Hs. Majestæts ergangne befalinger til de Kongelige Amts-Told og andre Betiente, at lade sig saadanne Passer foreviise ligesom det og skal staae alle andre frit for samme Passers Foreviisning af Vedkommende at æske, og skulle da nogen med Qvæg Handlende befindes enten paa Ind= eller Udreisen denne Hs. Majestæts befaling at have overtraad, skal de strax anholdes, og som Hs. Majestæts Mandats Overtrædere, tiltales og straffes. 7. Naar Qvæghandlere indfinde sig paa Hovedgaarde, eller andenstæds i de til Danmark henhørende Provintser, og Øer, for at tilforhandle sig Qvæg, maae det nøie paa sees, at de omskifte deres medbragte Klæder med andres paa Stedet, forinden de lade sig infinde i Staldene, for at forekomme de ellers, efter forhen hafte Exempler, onde Følger til Sygdommens Udbredelse. 8. Det Qvæg, som drives her af Riget, maae Driverne ei føre længere end til Grændserne af Hertugdommet Slesvig, hvor det bør modtages af andre i Hertugdommene boende Folk; befindes Driverne herimod at handle, straffes de med Fæstnings=Arbeide paa et Aar 9. Skulde Qvæg=Svagheden indtræffe medens Qvæget var paa Græs: da befales de Kongelige Stiftamtmænd og Amtmænd, samt Proprietairer og andre Vedkommende. at føye de alvorligste Anstalter og derover nøie at hold: at hver Byes Horn=Qvæg, Faar og Sviin, vorder bevogtet for sig selv udi de med andre Byers Marker tilfælleds liggende Græsgange og Overdreve, og, naar da noget Horn Qvæg, der, eller andenstæds, skulde blive angreben af Qvæg Svagheden, skal det strax fra Fløkken separeres, og det syge da allene ihielslaaes, samt med Hud og Talg nedgraves paa et Sted afsides hvor ingen Creature kommer, hvilket saaledes for første Gang der ihielslagne Qvæg, om Sygdommen derved kunde standse, Hs. Majestæt ville lade Eierne efter dets Værdie, paa over forordnet Maade, erstatte, og i øvrigt hermed at forholdes efter hvis herom ved 1ste Post er befalet.