Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-02-25
Det hører til den nærværende Tidspunkts overordentlige politiske Characteer, at den ene mærkværdige Forandring og B givenhed ligesom styrter ind paa den anden, saa at imedens vor hele Opmærksomhed er spændt paa eet Punkt, som den Gienstand man især maatte ansee for den vigtigste, saa trækker der et andet Phoenomen op som et nyt Uveir paa den politiske Himmel, der viser sig for os som at være af samme Vigtighed eller af endnu større. Jmedens man har Belgien og Polen i Tankerne og i det høieste k ster et uroligt Blik, af og til, til Constantinopel, saa yttre sig paa eengang saadanne Symptomer paa den Jtalienske Halvøe, at man ogsaa maae fra den Kant kunde fo mode eller dog abne den frygteligste poli iske Storm og de største Begivenheder og Forandringer. Denne Foruroligelse er ikke grundet i de store Sardinske og Østerrigske Krigsudrustninger og de mange Trop ver, som den Østerrigske Regiering uafladelig sender til Jtalien; thi da man kiender den misfornøiede Stemning som hersker saavel i Kongen af Sardiniens Lande, som i det Lombard ske Vennetianske Kongerige, saa kan man ikke forvente, 6 disse Udrustninger kunne udrette andet end høist Fredagen den 25. Februar 1831. ved Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene. vedligeholde den indvortes Rolighed i disse Lande. Den Sardinske Krigsmagt er dertil bleven overordentlig vækket ved den nye Franske Forordning angaaende Oprettelsen af en Legion of Udlændinger og ved en Circulaire, som den Franske Regiering nyelig har udstædet til de commanderende Generaler i Provinserne og Præfecterne, hvori det hedder, at Kongens Regiering har antaget den Grundsætning, hverken at udlevere Deserteure eller Forbrydere fra Udlandet, selv om der finder bestemte Tractater Sted desangaaende, da den Franske Regiering har renonceret paa alle Fordringer i denne Henseende; man veed at der ankomme Deserteure i Mængde fra den Saxdinske Armee til Frankerige. – Østerrige har hidintil havt Overmagten i Jtalien og formaaet ved sin militaire Jndflydelse at dæmpe enhver indvortes Urolighed; men denne bliver nu giort en Modvægt ved det Franske Jkkeinterventionsprincip, til hvilken Ende der bliver opstillet en Observationsarmee paa Grændsen af Jtalien, over hvilken man siger General Clauzel skal føre Commanden. Er det derfor fandt at der er Opstand Modena og i nogle Legationer af Kirkestaten, saa kunde det blive farligt nok, fordi de Østerrigske Tropper ikke kunde komme Regieringen til Hele uden at bryde Jkkeinterventionsprinciper, og derved udsætte sig for en Krig med Frankerige. Jmidlertid har dog den Østerrigske Regiering ladet udtage 10,000 Rektuter i sine Jtalienske Stater og Kongen af Sardinien skal søge at bringe sin Armee til en Styrke af 70,000 Mand. Det er desuagtet muligt at de Uoeligheder som skulle være udbrudte i det midterste Jtalien ville snart blive dæmpede. Maaskee det kan lykkes Hertugen af Modena at betvinge dem ved sin egen Kraft, og i Kirkestaten ved man at Folkestemningen i Rom er langt meere gunstig findet for den pavelige Regiering end den er i Provinserne, fordi Regieringens Glands, og de mangfoldige rige Udlændingers Ophold i denne Hovedstad, som drages dertil ved Stadens antiqvariske Mærkværdighed og Rigdom paa Konstsager, vedligeholde der en Velstand og derved en Tilfredshed blandt Jndvaanerne, og det er bekiendt, at det falder vanskeligt for Provinserne i et Land at iværksætte en Forandring i Statsforfatningen. naar Hovedstaden erklærer sig derimod. Dog vil sikkert Gregors den Aldes Regiering ikke blive udmærket eller glimrende, ikke meere betydelig end hans Forgængers Gregor den Rides, som regierede kun fra Aaret 1621 til 23 var det, og Capellari kan ikke blive det som Hildebrand fordum blev under Navn af Gregor den VII. Han vil derfor giøre bedre i at efterligne Gregor den Rilldes Exempel, som indførte mange nyttige Reformer i den indvortes Statsbestyrelse, end hiin berømte Paves, der hævede Hierarkiets Magt til den høieste Spidse. - Men hvad der egentlig giør Jtalien saa overmaade politisk vigtig i nærværende Tidspunkt, er at den unge Konge, som har besteget Neapels Throne, har aldeles forladt de forrige Regieringsgrundsætninger og isærdeleshed hans Bedstefaders politiske System, og har antaget saadanne liberale Maximer, som man kunde være beføiet til at forklare af den nøie Familieforbindelse hvori han staaer med det nærværende Franske Kongehuus; thi som bekiendt er de Franskes Dronning Marie Amalie hans Tante. Da man veed, at der existerer i Jalien et udbredet politisk Partie, som man kalder de Carbonaris og hvis hele Formaal gaaer ud paa at befrie Jtalien fra al udenlandsk Jndflydelse og fra Hirarchiets Aag og paatvungen Overtroe og at forvandle den hele Jtalienske Halvøe til et eneste stort Rige, hvilket Partie af og til ligesom Jtaliens underjordiske Jld yttrer sig ved umodne og for tidlige Eruptioner; saa kan det vistnok have de største politiske Følger naar en ung 21. aarig Fyrste som Ferdinand, der regierer over den største og ved sin Beliggenhed uafhængigste Deel af Jtalien erklærer sig i Ungdommens daabefulde Alder for Grundsætninger, som kunne give en saadan Nationalstemning Næring og vække Jtaliens Forhaabninger. Det er langt fra at man vil sige at dette er Hensigten, eller at det vil frembringe saadanne Følger; men allene at de kunne fremkomme deraf (i det mindste maae man tilstaae at de politiske Mesures kunne her tages fra deres rette Ende); dog seer man aller de saameget, at de pavelige Jndvaanere i Benevent, hive yttret det Ønske at forernes med det Neapolitanske Kongerige. Men skalde saadanne Virkninger, som de angivne engang fremkomme, saa vilde det vistnok være et af de største politiske Phoenomener, at see to mægtige udenlandske Stuters Jndflydelse at bekæmpe hinanden paa en politisk Skueplads, som saa ofte har været Vidne til deres indbyrdes Jversyge og Kampe og tillige at see 18 Millioner Mennesker i Enropas skiønneste og meest berømte Land at gienvinde Oldtidens tabte Hæder og at udvikle sig til en forynget politisi Storhed. Maaskee dog alt dette er ikke andet end en Phantasie, end en bunkel Ahnelse, som Betragtningen over Fortidens Tildragelser fremkalder; men hvo som er bekiendt med Europas nyere Historie og veed hvad der er passeret i hine Egne fra Carl den 8de og Ludvig den 12tes Dage indtil Napoleons Undergang; kan ikke løsgiøre sig fra disse Forventninger eller diss. Ahnelser.