Jyllandsposten, 1841-06-01
Da 66 i Forordningen af 15de Mai 1834 gjør det den Deputerede til Pligt i Stænderforsamlingen, at rette sig efter sin Overbeviisning og ikke lade sig binde ved nogen Jnstrux af Vælgerne, saa viser den Deel af Ankerne, som skal gravere Hr. la Cour, fordi han ikke har stemt overeens i Anskuelser med nogle af hans Vælgere, tilbage til en Smaahedsaand, der vil, at den Deputerede alene skal gjøre particulaire Ønsker i hans Valgdistrict gjældende, skjøndt det blot i saa Henseende paaligger ham at forelægge de Ansøgninger og Besværinger, som Districtet til saadan Forelæggelse maatte tilstille ham, og det vilde tilvisse føre til en babylonisk Forvirring, om hver af de Deputerede skulde fremstille sit enkelte Valgdistricts vel ofte lidet modne og ligesaa ofte urealisable Fordringer. – Paa denne Maade kunde da egentlig kun en Deputeret stemme i hver Sag, fordi kun denne Ene skulde paatale Districtets Begjæringer, og kun denne alene var pligtig at kjende Stedets Egenheder og Vælgernes Luner, som han var sat til at skaffe Ge hor og derfor, som det hedder, at lønnes." Hvorledes paa denne Maade Mænd, som boende fjernt fra en Egn, som de maaskee aldrig have kjendt, kunde vælges til Deputerede ved deres erkjendte Retsindighed og Dygtighed til at overskue Landets almindelige Vel, hvori et Valg districts særskilte Jnteresse maa opgaae, indsees ikke. Og hvad der er et Valgdistricts Ønske og Villie, Skal Stemmerne i Districtet forud samles og af hvem? Hvorledes skal Majoriteten og Minoriteten paa engang gjøres Fyldest af den Deputerede, Skal Stemmerne veies eller tælles. – Om Matriculsagen, som den virkelige Bonde nævner, findes vist Meningerne og Ønskerne saa deelte og forskjellige, endog i eet Sogn, at det er og bliver et stort Problem, som neppe løses ved Indførelsen, af den nye Matricul, om de Jndgreb, den bevirker i Eiendomsværdien, ere retfærdigere og billigere end en forældet Matriculs Bibeholdelse, hvis Uregelmæssigheder, forlængst ved Kjøb og Salg ere udjevnede imellem Mand og Mand og hvorover derfor langt mindre af Nogen kan føres Anke, end over en Reduction i Eiendomsværdien ved Hartkornsforhøielser for dem, som bon side have betalt Herligheden af det oprindelig lavere Hartkorn. Disse saa af de mange bemærkninger, hvortil hiint Jnserat giver Anledning, vise hvorlidet beføiet de udhævede Anker ere fremsatte imod den nævnte Deputerede, som nyder almindelig Agtelse for sin retskafne Characteer og Vandel og maa frikiendes for alle vædle Hensigter, enten ved Overtagelsen af Functionen som Deputeret eller ved hans Forhold i Stænderne, saa at Phraser om den, der blot saae paa Fordelen uden at tænke paa de Manges Vee og Vel, han var kaldet til at drøfte, og uden at veie sine Kræfter, neppe rammer Hr. la Cour, der tidligt for selve sine Vælgere har tilkjendegivet sin Mistillid til, at hans Kræfter vilde tilstæde Opfyldelsen af hans Kald som Deputeret, saaledes som han ønskede det. Der er neppe Nogen, der med mindste Føie kan nære Tvivl om Hr. la Cours samvittighedsfulde Stemmegivning denne vigtige Actus i Stændersalen, som er den begavede Talers Haab og Tillid og Tilskyndelse. Stænderinstitutionen maatte prises lykkelig, om den i de mange Andre, der kun følte Kald til at fungere ved Stemmegivning, havde og stedse maatte have en saa paalidelig Stemmegiver som Hr. la Cour. Det er haardt, at en Mand, efter næsten at være paanødt en Stilling, som har krævet Offere, og hvori han efter Evne har troet at have opfyldt sin Pligt, endnu skal høre ilde, fordi han ikke har seet sig istand til at præstere, hvad han aldrig har berettiget Vælgerne til at fordre. En vælger.