JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-05
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
Nyeste. tilderie af Kjøbenhavn. dam a Raa Tiende Aargang. No. 3. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin Løverdagen den 9 Januarii 1813. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin Løverdagen den 9 Januarii 1813.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
Udkast til en Historie om de Nordiskes især gamle Danskes og Norskes Klædedragt (Fortsat.) Dele Middelalderen igennem vedblev Klædepragten fornemmelig dog Damernes at stige. Hagen Hagensens i det trettende Sekul givne Frostetingslov taler om Fruentimmernes vævede Kaaber og Halsduge, deres Kors eller Kinga af Guld og Sølv, deres strikkede Klæder og deres Sængeklæder fyldte deels med Fiær, deels med Dun 137. Til samme Tid finder jeg, at de have paa Hovedet baaret Kroner af Guld, besatte med Ædelstene, Krisoliter, Topaser, Smaragder, og Perler 13 Efter en Politilov for Berlin fra Aaret 1356, have endog borgerlige Koner og Piger baaren guldbroderet Tøi, og Mantelen som andre deres Klæder med Borter eller Bremmer af Sobel 179 Overalt have i den Tid bremmede Klæder været meget i Brug, og forbydes derfor de Geistlige paa det Kbhvnske Synode i Aaret 1425, hvor ligeledes forbydes Brugen af de store vide Ærmer, som hang ned paa Hænderne med meget Klæde i, samt 137) 2 Part 9 Kap. S. 12829 hos Paus. 138) D. Mittelalter u. d. Ritterzeit. S. 10. 129) Mohser Geschichte der Wissenschaft, in Mark Brand. S. 2 de i Siderne og Ryggen opskaarne Klæder 140.) Særsprægtige vare især Førsternes og Magnaternes Vaabenkjortler, der besattes med Perler, hvis Værdi stundum kunne udgjøre over et hundrede tusinde danske Kroner 7). Guldkeder, som hidtil Førsterne allene havde baaren, bleve nu og almindelige for alle Magnater, ligesom og Silkesnore om Halsen, hvorpaa hang to eller tre Guldringe 22 Dog om Klædepragten i Norden under Unionen have vi en lille skjøn Afhandling fra vor for tidlig hedengangne Kierulf 2), den jeg især anbefaler dem, der enten af Ukyndighed, eller endnu uværdigere Aarsager ringeagte Undersøgelser af dette Slags, thi Afhandlingens skønne og kraftfulde Jndledning vil kunne overbevise dem om det Modsatte, ifald de ellers ville lade sig overbevise. Hvor stor Overdaadigheden i Klæder i denne Tid maa have været er sluttelig af at en Rigsraads Datters Udstyr i Klæder af Fløiel, Damask, og engelsk Klæde bevises at have beløbet sig til 38 Tønder Smør og 48 Staldstudes Værdi 144) 102) Hvitfelds Krønike 3 P. S. 392 og 394.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
Udg. i 4to. 141) Samme Forfat, i Krist. d. 1stes Krøn. 177) Sammes Kong Hans Krønike, S. 160 og 169. J Minerva 1796, Julii Maaned. 144) Sidstanførte Sted S. 70.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
Jnden og udenlandske Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
Jndenlandske Efterretninger. Den 7de Jan. gav Hr. Professor Schutz og hans som Skuespillerinde saa fordeelagtig bekiendte Kone paa det Kongel. Theater en Forestilling af Scherz und Ernst, Lystspil efter det Franske af Stoll, og Meden, Monodram af Gotter, med Musik af Benda. Da man i offentlige Blade allerede i Forveien havde bebudet Madam Schulz som en Konstnerinde, der end søger sin Mage, saa er det naturligt, at Huset var propfuldt. Unægtelig røber denne Skuespillerindes Declamation og Mimik udmærket Konst og Studium; men ingen Upartisk, der har seet den uforglemmelige Mad. Fouree i Desiance et Malice, eller den udødelige Mad. Preisler i Ariadne paa Naxos og lignende Stykker, vil sætte Mad. Schutz over nogen af disse Konstnerinder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
Bugtaleren Charles giver, foruden Optrinene i Bugtalen, ogsaa nogle smukke Forestillinger i Phantasmagorien, eller Tilsyneladelsen af bevægelige Skygger og Aander. Disse Forestillinger, hvis Jndhold Placaterne nærmere bestemme, gives Søndagen den 10de og Mandagen den 11te Januarii paa sædvanlig Tid og Sted, og erholdes Entreebilletter hos Hr. Charles i Hr. Schmetzers Gaard paa Kongens Nytorv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
Medens Handelen med Caffe, Thee, Sukker, Bomuld, Campeche er gaaet temmelig i Staa, som en Følge af den overdrevne Høide, hvortil Priserne ere blevne opdrevne, og den Pengeknibe, som mange Speculantere ere komne i, og som endog har foranlediget endeel Fallissementer, seer man nu at Commissionairer og andre, der hverken ere vante til eller kunne være tjente med at være ledige, at have fundet paa en anden Speculationsgjenstand, nemlig Kongelige Obligationer, Caperobligationer a., som man allerede har betalt med 10 PC. Avance. Det, som upaatvivlelig har givet den første Anledning hertil, er nok den Omstændighed, at en offentlig Casse ikke har villet modtage Tilbagebetalingen af Capitaler, der skulde indbetales, i andet end Kongelige Obligationer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
Priseretten i Trondhjem har frigivet det anholdte, af Skibscapitain H. C. Martens førte Skib, Vrau Etie kaldet, tilligemed dets indehavende Ladning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
Ligesom Helleland i Provst Reiner har en saadan practisk Agerdyrknings- og Landhuusholdnings lærer, at man, naar man har seet Omegnen, og er underrettet om, at det for faa Aar siden i Helleland ikke saae lysere ud, ei allene indseer hvad Stedet og Egnen skylder denne Mand, men glædes ved det visse Haab, at en stor Deel af den omliggende Ørk ogsaa ved saadanne Mænd, eller endog i Følge den oplivende Landmandsflid, der af ham er vakt, engang kan og maa vinde et blidere Udseende, saa har Lunde i Pastor Schive og Capitain Ely tvende ligesaadanne Lærere og Mønstre, hvis Virksomhed vist nok og denne Egn skylder for en stor Deel sit blide Udseende, som Efterslægten vil faae den Aand, de vakte, den Vindskibelighed, de ved Exempel udbredte, for deres Egns endnu fuldkomnere Opdyrkning og Skjønhed, at takke. Ogsaa her var Ploven kjendt, derfor og disse Marker opfyldte med Stene, derfor lidet af Arealet dyrket eller benyttet. Ved Stenenes Bortrødning vandt de Anvendelse for Ploven, medens de bortrøddede Stene gave Agrene Hegn og Læ, og langs Steengjerderne Render til Afledning for den sludfulde Vinters Vand. - Af Veiarbeidet, af hvilket Provst Reiner har megen Fortjemeste, har Capitain Ely, der og ulønnet som han, undtagen ved den Glæde at gavne, har paataget sig Veimesterens Embed i denne sydligere Can. lignende Fortjeneste. Som Landevei eller Communication langs Kysten fra Christiansand til Stavanger, er det, som for berørt, af lidet Værd, men som Communication indvortes i Bygden, og fordi det vænner de dermed sysselsatte Bønder til at rødde Stene, bortlede Vand, udfylde Moser, jæv me og beherske Jordsmonnet, af Første Vigtighed. Fra Lunde, eller, som Skiftestedet hedder, Nysted, til Bakke eller Sirenæs er kun en halv Miil men denne halve Miil er et Field, saa steilt, og saaledes skikket, at Veimesteren, eller Veivæsenets øvre Bestyrere, have mistvivlet om at overvinde Vanskeligheden ved at lægge Veien derover. De have derfor anviist de Reisende at gjøre denne halv mils Reise til Baads over Lundesoen. Denne Omstændighed, helst naar det samme paa en Relse for ofte skal gjentages, gjør Færselen baade kostbarere, langsommere og kjedsommeligere, end Miles Omvei, og spilder i det ringeste for nogen Deel Veianlæggets Hensigt. Dette føler man des tydeligere, naar man har forsøgt Ubehageligheden af paa en Landreise at indlade og udlosse sin Føring, helst har man Heste og Kjøretøi med. (Forts.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
Monit. - Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
Postefterretninger. (Af Hamb. Corr.) Af Actstykkerne i Grev Frochots Sag er følgende det vigtigste: Gjenpart af en Skrivelse fra Mallet til Divis. Gener. Øverskcommanderende over den bevæbnede Magt i Paris og Tropperne af 1ste Div., Hr. Soulier, Chef for den 10de Cohorte. Mallet lader ham der vide, at han har befalet Gen. Lamotte at bekjendtgjøre i Spidsen for hans Cohorte Senatsacten om Keiserens Død og den Keis. Regjerings Afskaffelse. Han udnævner Gen. Soulier til Brigadegeneral, og paalægger ham at lade sin Cohorte saa stille og hurtig som mueligt træde i Gevær. De Officierer, der befinde sig borte fra Cassernerne, maa ikke underrettes derom, men de, der befinde sig derved, skulle i Dagningen sendes til Grevepladsen, hvor de skulle oppebie de Compagnier, som samles der. Commandeersergeanterne skulle commandere de Compagnier, hvor ingen Officierer ere. Generalen har at udføre de befalinger, der ere Gener. Lamotte givne, og understøtte ham med al sin Magt. Naar hine ere udforte, skal han paa Grevepladsen tage Commando, over de ham bestemte Tropper. Han træffe alle Anstalter til at besætte Raadhuset og alle dets Jnd gange. Ved St. Jeans Kirketaarn skal han opstille et Detachement, for, om det gjøres fornødent, at ringe med Stormklokken. Derpaa skal han bringe den paa Raadhuset boende Præfect vedlagte Pakke. Han gjør Aftale med ham om at istandsatte en Sahl til at forsamle den midlertidige Regjering, og et beqvemt Sted til at modtage Mallets Generalstab, som han vil komme did med Kl. 8. Naar der fra ham skulde komme Commissarier, saa ville de være forsynede med et Kort, som har samme Stempel, som det, der findes under nærværende Ordre. J en Efterskrift hedder det, at Gener. Lamotte vil tilstille ham en Bon paa 100,000 Fr., for at betale Soldaternes forhøiede Sold og Officierernes Gage. Tropperne skulle først vende tilbage til Cassernerne, naar den Parisiske Nationalgarde er tilbørlig organiseret til at gjøre Tjeneste. Denne Sum indbegriber ikke den Gratification, der er ham bestemt. (De øvrige Actstykker ere for vidtløftige til at leveres her fuldstændige, men Planen i hele Anslaget sees allerede af Mallets Brev.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
Paris, d. 28 Dec. Den 27de var stor Revue paa Carousselpladsen. Den varede, den heftige Kulde uagtet, 3 Timer. Man saae her under Vaaben 35 til 40,000 Mand Jnfanterie, saavel af den Keiserlige Garde som Garnisonen, samt et meget skjønt Cavallerie. – Man havde neppe troet, at der er saa stort et Antal Tropper i Paris og dets Omegne. Da Keiseren kom forbi Pariser Regimentet, yttrede han sin Utilfredshed over den Adfærd, som endeel af dette Corps havde nyligen viist ved en vis Leilighed. Keiserens Ord gjorde et saa dybt Jndtryk, at adskillige Officierer og Underofficerer fældte Taarer. – J Aftes var Keiseren og Keiserinden i Operaen, hvor de bleve modtagne med de lydeligste Fryderaab. - Ni forskjellige Cohorter af Nationalgarden have underdanigst ansøgt Keiseren om, at bevilge dem den Naade, at de maae tage Deel i Storarmeens Farer og Hæder. Der gives ingen iblandt dem, som ikke vil opoffre sin sidste Blodsdraabe for Allerhøistsamme. - J Følge et Keiserl. Decret skal forhen værende Socapitain Montfort (Francois Gilles), der af en Krigsret er erklæret udygtig til at commandere, ikke anføres mere paa Marinelisten.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
London, d. 19 Dec. Grev v. Liewen, General=Lieutenant i Keiserl. Russisk Tieneste og overordentlig befuldmægliget Minister hos Hs. Britt. Maj., er i Gaar bleven Prindsregenten forestillet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
Man siger, at General Caffarelli, der har faaet Commandoen over Portugalsarmeen istedet for General Marmont, har med alle de under ham staaende Tropper taget Veien til Frankrige. (Herved anmarker Moniteuren, at man ei allene ingen Tropper trækker tilbage fra Spanien, men at 20,000 Mand, 6000 Heste og 600 Vogne, der befinde sig i den 11te og 12te Militair-Division, have faaet befaling at forstærke Portugals, Centrummets og det sydlige Spaniens Armeer. En Transport af 10 Mill. er afsendt til Lønningens Betaling.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
Stæderne Danzig, Marienburg, Thorn, og Broskandsen ved Marienwerder ere d. 18 Decbr. satte i Beleiringsstand. - 20,000 Mand friske Tropper ere d. 3 Decbr. ved Moloscano stødte til den Franske Armee.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-09
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-12
Nyeste. Skilderie af Kjøbenhavn. adskes: Tiende Aargang. No. 4. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Tirsdagen den 12 Januarii 1813.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-12
Udkast til en Historie om de Nordiskes især gamle Danskes og Norskes Kiædedragt. (Slutning. At Skind var det hvoraf Oldnordboen allerførst forfærdigede sine Klæder, er allerede i dette Udkast Jndledning bemærket. Men tidlig nævnes og Klæder af Vadmel som en i Norden gammel Vareartikel, der i Handel og Vandel endog brugtes til som Møndt at beregne andre Vare efter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-12
(Jndsendt.) Den Undersøgelse af denne Gjenstand i Skilderiet af f. A. No. 100, forklarer meget grundig hvad der bør forstaaes ved et Maximum, og hvad dets Hensigt er. Men hvad den videre Udvikling angaaer, da vil Forfatteren, som Videnskabsmand, ikke fortryde paa, naar en practisk Handelsmand, yttrer sin, fra hans afvigende Formeening. Saa ønskeligt som den rigtige Bestemmelse af et Maximum for Nødvendigheds, ikke Luxus=Artikler, ja saa billigt det baade for Kjøberne og for Sælgerne end er, saa er det, især under nuværende Tidsomstændigheder, dog yderst vanskeligt selv for Mand, der hverken mangle Skarpsindighed eller theoretiske eller practiske Kundskaber, at gjøre saadan en Bestemmelse. Ansættes Prisen for høi, saa forfeiler man Hensigten, og neppe vil nogen sælge under Taxten; bestemmes den for lav, da bliver det Onde værre, thi saa vil der i Tiden blive Mangel paa Vare. Den som har Qvantiteter at forhandle skyer de Stæder, hvor han, som allevegne, ved tilfældige Omstændigheder kan lide et uventet Tab, men hvor Taxten indskrænket hans Haab om, undertiden igjen at nyde en uventet Fordeel. - Dersom der ikke gaves Folk, som opkjøbte Varer naar de ere godt Kjøb, for at sælge den naar de blive dyrere, saa ville man vist nok, til Producentens Tab, stundom kunde faae et og andet for spot Kjøb. Men dette vilde afskrække dem fra at komme igjen med deres Varer, naar de kunde finde anden Udvei. Disse Opkjøbere, skjønt fornuftige Speculanter, kaldes for det meste Pugere, Udsugere &c. Jeg er overbevist om, at Mangel paa Korn Speculanter er Aarsag i, at Norge, endog i Fredstider, ikke bestandig har været tilstrækkelig forsynet med denne Artikel. De høie Priser, som der vare almindelige om Vinteren, lokkede ved Foraarets Begyndelse, mange Sælgere derhen. Men neppe var Øieblikkets Trang afhjulpen, saa maatte de øvrige Ladninger sælges med Tab. Nu ophørte al Tilførsel, og den ny Vinter medførte en ny Mangel. Jeg tilstaaer, at om Providerings=Commissionens Virkekreds kunde udstrækkes til alle Livets Nødvendigheder, og over hele Landet, saa vilde alle Speculanter blive lige saa skadelige som unyttige. Men det synes ikke at være muligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-12
Naar Speculanterne forudsee Mangel paa en Artikel, saa fremskynde de rigtig nok ved Opkjøb Prisens Stigen. Men derved indskrænkes Consumtionen og befordres Tilførsel saavidt mueligt, hvorved Mangel for Fremtiden forebygges. Speculanten maae stræbe at sælge sit Forraad naar Mangelen er størst; thi bler han længere saa taber han. Uden Speculantere vilde de Lande, som ikke selv frembringe det fornødne Korn, ofte være udsatte for Hungersnød.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-12
Nogle ønske maaskee, at Priserne ved Tvangsmidler under alle Omstændigheder maatte indskrænkes saaledes, at Folk, som leve af Renter, Pensioner eller Embeder kunde have deres Udkomme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-12
Men naar Coursens Stigen forhøier Vare=Priserne, saa forhøie man hellere Skatterne, og give derimod Embedsmænd og Pensionister Tillæg. Commissionen, der bestaaer af oplyste Mænd, vil sikkert befordre den landsfaderlige Hensigt, hvori den er nedsat, saavidt det for den menneskelige Forstand er muligt, men den vil ikke kunne være Mængden til Maade, som bedømmer Alting, efter egen Jnteresse. Kjøberne, som udgjøre det største Antal, kunne finde Priserne for høie, og Sælgerne kunne finde dem for lave.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-12
Konstproducter ville ventelig ikke underkastes nogen Taxt; thi deels vilde det være for vanskeligt at gaae ind i det Uendelige, deels vilde det formindske den Belønning, som de Rige give dem, hvis Genie og Flid frembringer noget Skjønt og Smagfuldt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-12
Forfatteren af det omtalte Stykke mener, at Commissionen vilde bestemme Maximum fjerdingaarsviis. Dette forekommer mig at være et forlangt Tidsrum, især med Hensyn til disse Tider og Coursens pludselige store Forandringer. Naar Grosserere ikke ere Taxten underkastede, og altsaa kunne forhøie Prisen øiebliklig, naar de troe at see deres Fordeel derved, saa vilde Kræmmeren ikke være i Stand til at holde sin Handel vedlige, indtil næste Qvartals høiere Priis reddede ham indtil videre for nyt Tab. Mange vilde, naar de havde bragt i Erfaring, at Prisen paa nogle Vare artikler var steget meget betydeligt, imedens Taxten tvang Kræmmerne at sælge til den forrige Priis, kjøbe af disse Varer ved Hielp af hemmelige Commissionairer alt hvad de kunde, og vinde paa Kræmmernes Bekostning. Det vil altsaa nok blive nødvendigt, at Kræmmerne ved enhver betydelig Forhøielse i Jndkjøbsprisen ved Commissionen maae kunne uden Forhaling udvirke en billig Forhøielse i Udsalgsprisen. Taxten vii ventelig ei strække sig til Luxusartikler, saa at disse kunde give Kræmmere og Konstnere en billig Skadesløsholdelse for det Tab, som Taxten undertiden kunde paaføre dem. Salget paa Credit vilde ventelig ogsaa ophøre, da Kræmmerne, naar deres Fordeel indskrænkes, ligesaavel som Haandværkerne, ville indsee det fordærvelige deraf. Kun ved at have deres Penge bestandig anbragte i Varer ville de kunne undgaae at gaae tilbage. At Meelhøkerne forhøiede Meelpriserne 50 PC. strax efter at Kornet var steget saaledes, var meget consequent, da de ikke kunde see forud, at det snart igjen vilde falde, hvorpaa de ventelig ogsaa har nedsat deres Priser. Man kan ikke forlange, at nogen skal sælge for en Priis, der ikke vilde give ham Fordeel efter Øieblikkets Jndkjøbspris; har han kjøbt for Prisen steg, saa er det tilfældigt. Denne Extrafordeel bør han nyde, for at dække hans Tab, om Varene, hvoraf han har Forraad, falde, eller de Penge, han enten har liggende eller udestaaende, falder i Coursen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-12
J Provindserne opskrue nogle Haandværkere deres Arbeide maaskee mere end i Kjøbenhavn, hvortil Aarsagen maa søges i Mangel paa et tilstrækkeligt Antal duelige Arbeidere. Smaaborgerne beskjæftige dem for meget med Avling og Høker handel. De lade deres Børn sjelden oplære hos gode Mestere, som deres Fødebye som oftest ganske mangler. At lade dem oplære ved en Mester i en anden Kjøbstæd, tillader en falsk Kierlighed den ikke, er mere bekosteligt, og selv kunne de have nogen Nytte af dem, naar de beholde dem hjemme. De blive som oftest forkjelede, og uvidende, givte sig for tidlig, og geraade i Fattigdom. Vilde man, her søge at indskrænke Haandværkernes overspændte Fordringer, saa vilde man komme til at bie uendelig længe, eller modtage Fuskerie for godt Arbeide. Kied heraf vilde man underhaanden give over Taxten, og denne altsaa ikke virke det mindste. - Maaskee at dette Onde bedste kunde afhielpes, naar Kjøbstæders Mandskab bleve gjorte værnepligtige, hvorfra kun de maatte fritages, som enten betalte en vis Sum i Penge, eller beviste, at have tilGavns lært en nyttig Konst, et Haandværk, eller en Brødvidenskab.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-12
Jnden- og udenlandske Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-12
J alle Provindsialblade føres nu en Feide, som man næsten kunde kalde Kornpuger-Feiden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-12
De sandhedskjere og patriotiske Skribenter Landsdommer Dr. G. L. Baden og Udgiveren af Oden ses Adresseavis Hr. Hempel, drage drabeligen til Feldts mod hine Blodigler, der sue Landets bedste Marv. Da vi i et af de forrige No. have leveret et ligesaa frimodigt som grundigt Stykke af den førstnævnte Forfatter, saa vil det vel neppe være vore Læsere ukjert, at finde her, sammes Replik paa Proprietair Mouriers Erindringer imod ham: Jngen saa afsindig Ting kan tænkes, at der jo skulde findes en Filosof, der torde forsvare den. Denne Ciceros Tanke faldt mig ind, da jeg i den Jversenske Avis, No. 2 d. A. læste Hr. Proprietær Mouriers Forsvar for det skændige Land- og Forprang og sammes Følge Kornpugeri. For at dette Forsvar skulde have noget Skin af Grund, er et vidtløftigt Citat af Etatsraad Mandix's Landvæsensret anført, men læst og forklaret ligesom en vis Mand læser Bibelen. Forsvar desuden foren i sig selv lovstridig Handling, hvorom endog for ikke lange siden Embedsmændene fra vedkommende Kollegium paa ny er indskærpet at paasee Lovenes Overholdelse, synes af en Undersaat ligesaa dumdristig som urimelig. Hr. Mourier tilstaaer, at tadel Kobmænd og deres Befuldmægtigede have i sidste Efteraar reist omkring paa Landet under det Foregivende, at opkøbe Proviant til Norge, Det kan heller ikke nægtes - siger han, at det har været heel vanskeligt for den Jkkehandlende for nogen Priis at faa Sædekorn i sidste Efteraar. Han tilstaaer og, at baade Hvede, Rug og Byg ere opdrevne til uhørte Priser, og at Kornpriserne i Forhold til alt Andet ere saa overdrevne, at den ikke velhavende Borger har ondt ved at anskaffe sig det eller ved at bestaae. Han veed og, at hvad der i Fyen fornemmelig opdrev Kornets Pris, var den Auksion, som paa Korn hold tes her i Odense i sidste Efteraar." (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-12
Blandede Efterretninger. Frankrige. Man har i forrige No. seet Planen i den henrettede Exgeneral Malets og hans Medskyldiges Sammensværgelse. Det staaer endnu tilbage at vise Aarsagen til Præfecten FrochotsAfsættelse som Resultatet af de Undersøgelser, alle Statsraadets Kamre have anstillet over hans Forhold, og som i Hovedsagen stemme overens med den Erklæring, som det Kammer, under hvilket de indere Anliggender høre, har givet. J denne Erklæring bifaldes de Følelser, som Grev Frochot denne Gang som stedse har udviist, men derimod sin des hans Adfærd ved denne Leilighed strafværdig. Det stærke Jndtryk, den falske Efterretning om Keiserens Død gjorde paa ham, syntes at have ladet glemme de Pligter, en saadan Tildragelse, om den end havde været sand, maatte paalagt ham som Rigets vigtigste Øvrighedsperson. Hans Forseelser, der røbe en svag Siel, skjønt intet troløst Hjerte, men som gjøre ham uværdig til at blive i sit Embede, bestaae deri, at han alt for ubetænksomt fæstede Lid til den falske Efterretning, at ham ikke afviste de lovstridige Efterretninger og forbryderske Befalinger Cohortechefen Soulier meddeelte ham; at han ikke bød ham at forlade Raadhuset: at han ikke tilkjendegav ham, at selv under den sørgelige Forudsætning, hvortil han fæstede Tro, havde baade den borgerlige Øvrighed og den militaire Magt andre Pligter at opfylde mod Tronarvingen, Kongen af Rom, hans Moder og Napoleons Dynastie; at han ikke protesterede mod de Jndgreb, Souliers Ordrer og det foregivne Se natus=Consult gjorde i den Keiserlige Regjerings og Tronfølgens Grundsætninger; og endelig at han, uden at være nødt dertil, enten ved Trusler eller Voldsomheder, endog befalede at foranstalte en For samlingsplads, og hensætte Borde for en Regjeringscommission, mod hvilken han tvertimod burde have væbnet sig med den ham anbetroede Myndighed, brugt den militaire Magt og indtil sidste Øieblik forsvaret Municipaladministrationens Hovedsæde. (Efter Hamb. Corr.)