Berlingske Tidende, 1782-02-01
Slutningen af tilforladelige og nyeste Efterretninger om den nærværende Tilstand paa de fornemste Øer i det Ostindiske Ocean, i Særdeleshed Borneo og den Europæiske Handel sammesteds. Fraen, som har været der og gjort sig alting nøye bekiendt. Vaniermastin er kun en Landsbye, har en stor og bred, Revier, og endskiønt det er Hovedstedet, saa holder Kongen sig dog, som oftest, op i Byen Tatas eller CottoTenga. Husene ere af Bambos=Rør, saa ere gjorte at Træe, men alle byggede paa Pæle og saa store, at heele Familier boe hos hinanden. - Jndbyggerne ere fra Oprindelsen af Javaner og Maleyer. Deraf kommer det, at man i Almindelighed taler Malerisk. De forskiellige Folkeslag, saasom Hollænderne, Chineserne, Siammerne, ogsaa videre, foraarsage en stor Handel, og de fleste Producter, som udføres, ere Diamanter, Guld og Peber, Kam ser og andre flere Sager, og derimod indføres Agatsterne, Kobberkar, Coraller, alle Slags Linned og Sirtser, som og Riis, Tamarinder o. s. v. Her voxer meget Peber, og en Mængde Guld opgraves saavel i Minerne, som opfiskes af Floderne, hvilket sidste er langt finere, og holder henimod 23 Karat. - Anno 1712 sendte Kongen af Banjermastinnogle Gesandtere til Gouverneuren i Batavia, hvilke med bragte en Foræring af 36 Pikol Peber eller 45000 Pd. hver Pikol beregnet til 125 Pd., men derhos ogsaa strax udbade sig, efter Sædvane, en Foræring af 50 Geværer, og 50 Pikol Krudt. De tilbøde den Gang Compagniet Peber handelen paa de Vilkaar, at samme vilde beskierme dem imod deres Fiende, Kongen af Borneo, hvilket blev antaget, og man sendte en Capitain-Lieutenant og en Underkiøbmand med det fornødne Mandskab og Kiøbmands Vahre derhen. Men ved deres Ankomst besandt de, at Chineserne allerede havde afhentet den største Deel Peber, og Kongens Hensigt alene havde været, at faae Suceurs. De kunde neppe faae deres Skibsladning, og kom altsaa misfornøiede tilbage. Efter den Tid er Handelen bleven fortsat med smaa Skibe, indtil Regieringen i Batavia 1736 fandt for godt at oprette et Contoir der. Det indbringer en meget liden Fordeel og Hollænderne ere alene nødsagede til at beholde dette besværlige Sted, at ikke Engelænderne skal indfinde sig der; thi i Aaret 1702 havde disse ogsaa allerede der sat sig fast, men de bleve 1711, da de mindst ventede det, bortjagede derfra, og mange af Besætningen dræbte og sangne; dog retirerede de Fornemste sig med deres Skatte paa en liden Barke til Batavia. Succadanna. - Kongen i dette Rige er langt fra ikke saa mægtig, men langt rigere end Kongen i Banjermastin, saasom de skiønneste og største Diamanter findes i hans Land, og en Overflødighed af Kampser voxer der; og omendskiønt Kongen har forbuden især Udførselen af Diamanter, og des aarsag lader holde meget nøie Vagt, saa bliver dog de beste stiaalne ud, af hvilke mange bringes ved Maleier og Chinesere til Batavia for at sælges. Allerede 1604 har den Holland, ske Admiral van Warwyk været sammesteds med nogle Skibe for at handle, og 1607 oprettede man der en Loge, som bestyredes af en Kiøbmand ved Navn Hans Roef, men som var i stor Fare for at blive masakreret af Jndbyggerne, fordi han havde indkiøbt en Mængde Ædelsteene, og samme fandtes hos ham. Han undkom dog lykkeligen, men hans Eftermand Gillis Michelzoon blev skammeligen forraadt. Efter ham fulgde en, Sammel Blommart, som sluttede den første Contract med denne Konge og Dronningen af Landa, der af Jalousielod sin Gemahl ombringe, angaaende Diamant=Handelen. Dette vedvarede indtil Aaret 1623, da man besluttede at ophæve Contoiret, fordi Omkostningerne bleve langt større end Gevinsten, og Besætningen maatte være i bestandig Fare. Landa. - Dette lille Kongerige kommer lidet i Betragtning, eftersom Regenten saavelsom de Jndfødte, hænge for den meste Tid af Kongens Lune i Succadanna og bringe ogsaa deres Producter derhen. Sambas og Hermatha staae for nærværende Tid under een Konge. Denne er meget mægtig. Her findes ogsaa ret skiønne Diamanter, men Guldet er af en meget slet Gehalt, og sielden over 19 Carat. 1709 kom Oberkiøbmand Blom mart til Sambas, og gjorde et Forbund med Kongen i Henseende til Ædelsteenene. Denne Fyrste havde allerede desangaaende talt med de Vilde paa Biergene, og erholdet et Mønster af 40 Carats Vægt, med den Beretning, at mange Steene fra 4 til 24 Carat der bleve fundne. Paa denne Handel, lurede Portugiserne, som da havde sat sig fast i Kongeriget Borneo. Denne Tractat havde til Overskrift: Evig Contract og Forbund, oprettet og høitideligen sluttet, imellem de høimægtige Herrer Generalstater i de foreenede Nederlandske Provindser; hans Prindselige Høihed og de Herrer Directeurer i disse Lande, som handle paa Ostindien, paa den ene, og den durchlauchtigste Konge af Sam bas og omliggende Steder paa Øen Borneo paa den anden Side. Den bestod af 9 Artikler, hvoraf den 6te fra Ord til andet lyder saaledes: Jligemaade skal den høibemeldte Konge af Sambas- og hans Folkikke tillade, eller forunde, Spanier, Portugiser, Engelændere, Fransoser eller anden Eurupæisk Nation, nogen Handel eller Boepæl. Dette holdte Stand indtil 1623, da der i Betragtning af den ringe Fordeel, ligeledes blev besluttet at brække op. J Bor J Borne er den fornemste Konge, og Byen er Hovedstadet paa den heele Øe. Den ligger ved et stort Morads, og Husene, som ere af Bambosrør, ere for det meste bygte paa Tømmerfloder, saa at man maa ligesom i Venedig fare til Husene paa Fartøyer. Jndvaanerne ere store og stærke, men tillige meget troeløse, deres Vaaben ere Buer og forgivtede Pile, ingen Europæer, undtagne Portugiserne, have nogen Tid her havt et Contoir, og endskiønt Jndbyggerne i Henseende til deres skiønne Guld og Kamper ere meget bemidlede, saa drives dog Handelen kun med smaa Skibe. Videre veed man intet om denne store Øe. Jnde i Landet ere store Bierge, og saa tykke og forskrækkelige Skove, at man ikke kan komme igiennem. Der gives i samme en Ar af Aber, som føre Bevar eller Abestene hos sig, ogsaa et Slags Bukke, som ligeledes bære Bezaar, og af dem ere det i Mængde. Jblandt de besynderlige Dyr ere ogsaa de ganske hvide og begjorte Aber, ligesom man og dertil kan regne de O rangs Utangs eller saakaldede Skovmennesker. Man finder ogsaa her mange Pindsviin, som ere forsynede med den saa berømte Pedro d'el Porcos; bog ere de ikke af den Godhed, som de der findes paa den østlige Side af Sumatra, og dersom det var mueligt, ret at undersøge dette Land, hvilke Naturens Skatte og Herligheder vilde man da ikke endnu antræffe i samme.