Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-07-14
Blandinger. Claveerspilleren Lifst ventes til Kjøbenhavn i denne Uge. "Dannevirken indeholder følgende rigtige og sunde Raisonnement: "Dagen" har i den senere Tid havt en trofast Medarbeider i Kjøbenhavnsposten, der har indeholdt en Række af Artikler, hvis Jndhold er af en saa hensigtsløs Bitterhed, at Man næsten skulde fristes til at troe at Redacteuren var underkjøbt af "Dagen" til at ruinere den liberale Presse i Nationens Øine. Det er ikke ved at lægge et blindt jakobinsk Had for Dagen mod Navnet "Konge, at den Overbeviisning skal befæstes hos Nationen, at det eneste Middel til at vække det slumrende Folkeliv, er friere Statsformer. Tvertimod vil den uafhængige Presse (vi foretrække denne Benævnelse for Oppositionspressen, der har faaet en odios Betydning), ved at prædike, at Kongen ikke vedkommer Folket, at det er upassende for Folket at yttre Glæde ved Kongens Glæde o. s. v., fjerne Folkestemningen fra sig; thi Enhver, de endog kun lidet kjender den danske Nation, vil være enig med os i at slige Yttringer finde ingen Gjenklang hos Folket; de ere imod dets Natur, vel kan der være enkelte Exalterede - og det er netop Ulykken, at den uafhængige Presses Ordførere bevæge sig altfor meget i denne Kreds som finde disse Undersøgelser om, hvorvidt Kongen kan fortjene et Hurra eller ikke, ganske fortræffelige, men vi paastaae endnu engang - hos Nationen finde de ingen Gjenklang; de vække kun dens Harme mod Pressen. -J samme Retning udtaler ogsaa en kjøbenhavnsk Correspondent sig i Lollands-Falsters A., hvor det hedder, "Dagen" og "Kjøbenhavnsposten oppes i denne Tid om, hvem der kan gaae til de største Yderligheder. Medens "Dagen" jubler over, at en ubekjendt preussisk General ved Universitetsfesten har baaret det hvide Baand til Hædere for Nationen, undersøger "Kbhposten, i en Række af Artikler, hvorvidt det kan være passende for Folket at bevidne sin Deeltagelse ved Kongens Søns Bryllup, ja dette Blad er endog gaaet saavidt i sin Jver, at det har optaget en Erklæring fra nogle unge Studerende, hvori de have det Mod at fortælle Statens Overhoved at det Hurra, der er bragt ham ved Fakkeltoget, er skeet imod deres Villie. At Man ved slige Misgreb opnaaer det Modsatte af hvad Man vil opnaae, er indlysende. Capit. Rehbock, som ifølge, Børsenh." skulde være overfaldet af svenske Sørøvere, ankom paa Helsingøers Rhed den 1de og har nu der afgivet følgende Beretning: Paa sin Reise fra Stettin havde han i Vindstille ligget og drevet i Nærheden af Bornholm, hvilket ogsaa var Tilfældet med en Skonnert, saaledes at begge Skibene omsider dreve paa hinanden, uden at nogen af dem kunde siges at være Skyld deri, imidlertid antog Rehbock, at Besætningen i Skonnerten, isærdeleshed Skipperen selv, maatte have været beskienket, idet den, medens Skibene laae sammen, kastede Brændestumper og Glasskaar ombord i Kuffen; først efterat de vare blevne skilte fra hinanden, bemærkedes, at dennes Jagerseil var borte. Rehbock selv ansaae imidlertid den hele Affaire som saa ubetydelig, at han ikke talte et Ord derom, da han siden var iland i Helsingøer for at klarere, men under sit Ophold i Antwerpen havde han, da han i anden Skippers Overværelse bestilte sig en ny Jager hos en Seilmager, paa denne Skippers Spørgsmaal, hvor han havde mistet dette Seil, i Korthed fortalt det Passerede, og fra Beretningen herom, skriver sig hiin overdrevne Relation. - Rehbock saae ikke det svenske Flag paa Skonnerten, men han troede af Mandskabets Sprog at kunne slutte, at det var svensk. Aalb. A. vil vide, at Kammerherre Mylius har ophævet Hoveriet paa sin Gaard Lystrup i Sielland mod en forholdsviis billig Godtgjørelse. Kammerherre Mylius, har saaledes givet det første Exempel i Sielland paa Naturalhoveriets Løsgivelse.