Aalborg Stiftstidende, 1827-11-03
Fædrelandet. Herr Pastor Thisteds Biographi. Jørgen Thisted, er en Gartnersøn fra Aalborg, hvor han fødtes den 18de Januar 1795. Havde de Forhaabninger, han i sin tidlige Ungdom vakte, nogen Grund - og det lader nu til, at de have det - da maa denne søges ikke saameget i vedholdende Flid, som i et glimrende Nemme. Skoletvangen hugede ham aldrig stort, derimod yttrede han tidligt Lyst til at gaae paa sin egen Haand. Hang til Satire fremstak allerede hos Skole disciplen; detsligest en mægtig Lyst til at skrive. Jnden han endnu var confirmeret, udgav han paa Prent: en Fortælling efter Berquin, og et Theaterstykke efter Kotzebue. Ogsaa som Digter fremtraadte han alt i Skoleaarene, idet han med megen Jnderlighed besang en af sine Meddisciples Død f). Hvad han imidlertid lærte, det lærte han, uden selv at vide hvorledes, og aldrig er vel Nogen faldet i større Forundring, end han, da han, efterat have deponeret, sexten Aar gammel, fik den Række af hæderlige Characterer at høre, hvormed han var udgangen af Examen artium. Den vilde Humor, der hos Disciplen stundom havde yttret sig saa levende, fik nu friere Spillerum; at den ikke fandt sin Regning ved Collegie tvang, er naturligt. Han foer fra Eet til et Andet; nu tog han Philologicum, nu var han Jnformator et Aars Tid, nu absolverede han Philosophicum, nu søgte og fik han en Lieutenants=Plads ved Kjøbenhavns Jnfanterie-Regiment, hvorfra han 1814 efter Ansøgning i Naade afskedigedes, nu læste han at1) Dette Digt er indført i den mandalske Tidende for 1809 eller 1810. ter for Børn, nu giftede han sig paa Lykke og Fromme, uden mindste Udsigt til hvad man kalder Levebrød, nu skrev han hiint overgivne Bryllupskarmen, til to høibedagede Brudefolk, som lode ham sætte under Tiltale derfor, og saaledes kom han da under Con sur, hvilken, efter nogle Aars Forløb, ved Kongelig allernaadigst Resolution tildeels er ophævet. 1817 begyndte han at studere Theologi. At han den meste Tid ingen Forelæsninger besøgte, er notorisk, men Faa vide maaskee, at han den meste Tid maatte informere otte til ni Timer dagligen. J denne Periode udgav han det æsthetiske Tidsskrift "Flora", der fortsattes af Hr. A. P. Liunge, under Navn af "Harpen, Morgenbladet" a. 1819 underkastede han sig theologisk Attestats med bedste Characteer, og blev strax ansat som Capellan pro persona ved Budolphi Kirke i Aalborg. Her prædikede han med stort Tilløb, redigerede den borchske Tidende og den cimbriske Mercur, optraadte som Missions-Sagens Tolk, og det med saadant Held, at han kunde sende betydelige Bidrag til Archidiaconus C. Harms i Kiel, med hvem dette Anliggende bragte ham i Forbindelse. At han, især ved den Bitterhed, hvormed han i Mercuren angreb, hvad der tykkedes ham at være Pharisæisme, vakte sig mange Fiender, er bekjendt; men at ogsaa Mange bekjendte sig til hans Tale og Færd, derom vidnede de talrige Skarer, som sørgmodigen fulgte ham paa Vei, da han 1822 reiste til Kjøbenhavn, hvorhen han var forflyttet, som Capellan p. p. ved Trinitatis Kirke. Her vakte hans offentlige Foredrag en Opsigt, der hos Nogle maa tilskrives den stærke Tone, hvori han bekjendte sig til Kirkens orthodore Lærebegreb, hos Andre den egne Maade, hvorpaa han udtalte sig om visse Optrin i det udvortes Menneskeliv. Strax efter sin Hidkomst begyndte han at udgive en dansk Bearbeidelse af de berømte "Stunden der Andacht, hvilket Foretagende vakte ham mange Uvenner. Som disses Repræsentant fremtraadte Catechet Thura offentligen imod ham. Thisted gjenmælede i en heftig Tone; Andre toge Deel i Striden, som dog snart faldt hen, medens de danske Andagtstimer gik frem og udkom efterhaands i otte Bind, af hvilke kun de to første ere bedømte i Literaturtidenden, og det i anbefalende Udtryk. Jevnsides med dette Værk udgav han, Tid efter anden, et Opbyggelsesskrift, under TilteFor Christne, der bragtes til 6 Bind, og, blandt Andet, indeholdt hans Prædikener. Oplaget er forlængst udsolgt. Endvidere udgav han: Kors og Psalter, en Samling af aandelige Poesier, i to Dele, af hvilke den første blev angreben i Literaturtidenden. Thisted skrev herpaa et offentligt Sendebrev til dennes Udgiver, Dr. og Prof. P. C. Müller, affattet i en bidende Tone, som ikke behagede. Nu var atter Handsken kastet til en Feide. Den anonyme Recensent aabnede sit Visir, viste sig at være (nu Prof.) Licent. Theol. N. Fogtmann i Sorø, og forsvarede sine Paastande. Herpaa skrev Thisted, et Epistel til Fogtmann selv, og det i saa klar, sindig og grundig en Tonne, at den offentlige Stemme syntes at tilkjende ham Seiren. Ved Sognepræsten Fallesens Afgang afgik ogsaa Thisted fra Trinitatis Kirke 1824, og privatiserede herpaa to Aar i Kjøbenhavn. Ved denne Afgang fremtraadte en Deputation af Trinitatis Menighed for Hs. Majestæt Kongen, med en allerunderdanigst Ansøgning, som et stort Antal af dens hæderligste Medlemmer havde underskrevet, og som indeholdt det Ønske, at det maatte behage Landsfaderen, snart at ansætte ham ved en anden Kirke. Han vidste Jntet heraf, før det var skeet. J denne Tid indvikledes han, eller rettere, indviklede han sig, i en Stridighed af den alvorligste Natur. En Dag gaaer han nemlig op i Regentskirken, hvor summus theologis, Dr. og Prof. C. F. Hornemann holdt sine Forelæsninger. Professoren rækker ham, i Løbet af sit Foredrag, et Bind af sine Skrifter til Gjennemsyn, og Thisted giver ham det, ved Forelæsningens Slutning, tilbage med de, lydt for hele Forsamlingen udtalte Ord: Den Bog er taabelig nok, Herr Professor Forbittrede herover, udgave Professorens Tilhørere et Skrift under Titel: Pastor Thisted i Regentskirken, hvori de forsvare deres Læ ter. Thisted forfattede, til sit Forsvar, et Skrift, betitlet "Dr. Hornemanns Vranglære, som indeholdt opsigtvækkende Paastande, og af Censor blev forbudet at trykkes. Forfatteren indsendte det herpaa til det kongelige danske Cancellie, hvorfra han, efter rum Tids Forløb, fik det tilbage paa sin Begjering. Dr. Hornemann, hvem dets Jndhold var blevet meddeelt, opsatte et Forsvar for sin Lære, som blev trykt, men ikke for Publicum. Pastor Grundtvig har i theologisk Maanedsskrift taget den ovennævnte Yttring af Thisted i Forsvar. - Det var omtrent paa samme Tid, Thisted i Conversationsbladet indrykkede en bidende Critik over der. Pastor Wolffs og Dr. Johannsens Valgprædikener i St. Petri Kirke; den paadrog ham et biskoppeligt Monitum. Denne Critik fremkaldte en allerhøieste Forordning, hvorved et ældre Lovbud, som forbød offentligen og paa Prent at bedømme utrykte Prædikener, blev fornyet og alvorligen indprentet. - Ved Udløbet af 1825 udnævntes han til Sognepræst for Gyrstinge og Flinterup Menigheder i Sielland. Her anvendte han sit Otium paa fredeligere Arbeider, paa danske Udgaver af Dr. Luthers Postille (hvoraf hidtil ere udkomne 20 Hefter in 4to), af Spangenbergs iden siden fratrum, af Loskiel's Etwas fors Herz auf dem Wege zur Ewigtet, af Fabricius's practische, Bemerkungen, das ev. Predigtamt betreffend a. Om Thisteds Hoved er, selv blandt dem, der have skrevet heftigst imod ham, kun een Stemme: Fogtmann tillægger ham en ualmindelig Veltalenheds gave; Visbye der tog Prof. Müller's Parti imod ham, siger om ham, at han forstaaer at virke paa Menneskenes Hjerter; Dr. Hornemanns Tilhørerenbekjende, at Forsynet har udrustet ham med herlige Evner ico, men alle ønske de tillige, at disse Gaver og Evner havde faaet en anden Retning. Som Prædikant siges han at have et frit, levende og dristigt Foredrag; som aandelig Digter findes han af Adskillige at hælde til Zinzendorfs Skole; som Polemiker, forraader han, i første Omgang, en heftig opbrusende Characteer og en til Haan grændsende Bitterhed - faaer derimod det første Jndtryk Tid at sætte sig hos ham, kan han skrive med meget befindelse; hans Sprog roses som flydende og correct. Thisted er stukken i Kobber af Haas efter et Maleri af Christensen, hvilket faaes paa det Kongelige Kunstacademies Udstilling 1824.