Ribe Stifts Adresseaviser, 1819-07-13
Den skrækkelige Skik, at Qvinderne i Hindus ved deres Mænds Død frivilligen styrte sig paa disses brændende Baal, have Engellænderne vel, hvor de herske, søgt at standse, men gandske afskaffet er den endnu ikke. Et saadant Optrin fandt endnu Sted 1816 ved Kommillah, ikke langt fra den østlige Bredde af Burramputer i Landskabet Tipperah. Endskiøndt det sidste beherskes af en egen Rajah, saa er det dog meget afhængigt af den engelske Regiering i Bengalen. Fortællingen er af et muhammedansk Øienvidne. Den Enke, som jeg her taler om, siger Fortælleren, var en Søsterdatter af den afdøde Rajah af Tipperah. Om Eftermiddagen Kl. 4 gik jeg hen paa den Plads, hvor Offeret var bestemt; ikke længe derefter kom det høitidelige Tog, under krigersk Musik. Den afdøde Hindus Liig laae udstrakt paa en Baare og var smagfuldt klædt i det fineste Musselin. Hans Ansigt var malet efter Rajedatternes (Krigerkastens, Skik, og i hans Øren hang en Stierne, forfærdiget af brogede Traade og smaa Pinde Bambusrør, af Størrelse som en tyk Stoppenaal hver. Paa samme Baare fandtes hans Enke, der, lænende sig med Ryggen tilbage, var paa det prægtigste klædt i Musselin og smukke Gevandter. Hendes Haar hang løst ned, og var smykket med adskillige Krandse af gule Blomster. I Ørene og Næsen har hun Ringe, og om Haandeledet, ligesom og om Anklerne, Ringe af massivt Sølv. Hendes Paarørende og jeg søgte at overtale hende til at afstaae fra sit Forsæt, men forgjeves Endelig da Natten brød frem, fik en Kulis (et Slags Graverkarl, befaling, at grave i Jorden en Grøvt, der fik Formen af et Kors; medens hun var sysselsat hermed, bad hun gientagne Gange, at bære Omsorg for Sagen. Da hun i den Henseende var tilfredsstillet, mærkede hun, at Vedet ikke var tilstrækkeligt til at underholde en stor Jld indtil Dagbrækning, og hun paalagde derfor hendes Samvittighedsraad, en Bramin, at Ceremonien maatte tage sin Begyndelse. Hun steg da ned af Baaren, lagde et Antal Kaures (smaa Muslinger) i et Klæde, og fordeelte disse ikkun blandt hendes egen Kaste, i det hun gientog et kort Sprog af de hellige Bøger og besvaredes med de Ord: Ram, Hori, Ram, Kirscher, Hori. Hun blev derpaa badet, gik 3 Gange omkring Baalet, som var 6 Fod langt og 3 Jod bredt, og blev igien budet. Hun fordeelte derpaa sine Klædehon, beholdt allerhendes Smykker, gik derpaa igjen 4 Gange (ialt 7 Gange) omkring Baalet, og blev tredie Gang badet. Derpaa traadte hun til Baalet, talte nogle Ord med hendes qvindelige Slægtninge, hvilke hun, som jeg siden erfarede, anbefalede at følge hendes Exempel, at række hende en sort Due, og besteg med megen Fatning Baalet. Nu blev hendes afdøde Gemals Lig bragt, og stillet tæt ved hende. Hun omfavnede og kyssede ham, bad derpaa hendes Ven ikke at tøve længer, og begav sig - til Rolighed; ja til Rolighed kan jeg med Rette sige; thi da jeg, førend Baalet antændtes, følte hendes Puls, sporede jeg ikke den mindste urolige Bevægelse. Under Tilskuernes lydelige Skrig blev der stukket Jld paa Baalet, i det Musikkken hele Tiden lod sig høre, og endskiøndt Luerne oplyste Alt, saa kunde man dog længe ikke see hende formedelst en Regn af Bambusrør, som alle Omkringstaaende, saavel Muselmænd som Hindus, kastede deri, Denne Satis (Enke) var iøvrigt et meget smukt Fruentimmer, hvis Ansigtsdannelse nærmede sig noget den chinesiske.