Ribe Stifts Adresseaviser, 1847-06-28
Spørgsmaal. i Anledning af Jnseratet i Ribe Stifts-Avis Nr. 67. Skulde det virkelig kunne ansees passende for en hæderlig Handelstand, nu ikke at ville modtage de preussiske Dalere og de saakaldte Dritter til samme Beløb, hvortil de have udbetalt dem til Landmanden, ved Jndkjøb af deres Producter, i hele Vinteren og Foraaret, og kunde det ikke lede til den Tanke, at de Handlende for at erholde større Avance modtage alle slige lettere Penge i Udlandet, saalænge de her kunne udgive dem til den fulde paalydende Sum og vidste at det stod i deres Magt, naar de igjen skulde have Penge af Landmanden, at nedsætte deres Værdi efter Behag, hvilken Tanke kunde synes bestyrket derved at det i Aar er det 2det eller 3die Aar, i hvilket det har været Tilfældet, at Species=Mynt og Rigsbanksedler henimod Juni Termin, da Landmanden til Skatte, Capital- og Rente-Betalinger nødvendigviis skal have danske Penge, ikke have været at erholde uden betydelig Opgjæld, der i Aar efter Sigende endog skal være steget til 3 Ibs. og derover paa hver Specie, altsaa meer end dobbelt saa meget som Lagien efter de i Hamborg noterede Courserder er. Spørgeren er enig med Jnseratets Forfatter om det ønskelige i at der gjordes noget for at hindre Jnd trængen af de lettere udenlandske Mynter, men han troer at det ene beroer paa Kjøbmanden at forhindre dette, især under saadanne Conjuncturer som i Aar, thi han kan betinge sig hvilken Mynt-Sort han vil, eller i al Fald faae sine Penge omsat til danske Penge inden de remitteres eller trasseres til ham, og det synes derfor rigtigere, at den Handlende ved Jndkjøbet aabent tilkjendegav Landmanden, hvormeget han vilde betale i danske Penge, og hvormeget meer han vilde give, naar Sælgeren vilde modtage sin Betaling i de nævnte udenlandske Penge, da denne saa selv havde Valget, og ikke blev sat i den Forlegenhed som nu, ved Salget af sine Producter at modtage Penge til fuld Værdie, som Kjøbmanden, naar han igjen til en anden Tid skal have Penge af Landmanden, har det i sin Magt at nedsætte, hvortil det for omhandlede Jnserat opfordrer. Vel kommer en stor Deel af de nævnte fremmede Mynter ind ved Qvæghandlerne, men det er vistnok utvivlsomt, at disse snart vilde blive nødte til at omsætte de Penge, de bringe herind for at effectuere deres Jndkjøb med, i danske Penge naar den egentlige Handelstand sørgede for altid at have danske Penge til de noterede Courser. En Landsbymand. Nicoline Feddersen, død d. 17. Juni 1847. Ar, sidst da Rosen blussed i sin Pragt, da Sorgens Nat laae tungt paa mine Veie, stod, fagre Qvinde, Du i Ungdoms Dragt, mens Liv og Lyst mildt lued fra Dit Øie. Hvo tænkte da for atter Blomstens Flor udsender Duft i Floras rige Have er Øiet lukt, forstummet Læbens Ord, Dit Hvilested en Grav - blandt Venners Grave. O hulde Tid, da Barnets glade Sjæl ei Savn og Længsels bittre Smerte kjender, da kun et Glædesglimt og Taarens Vældbortvidskes hurtig af smaa bløde Hænder. J søde Smaa, ei Tabet føle J, for Eder Sorgen endnu stille sover; og er tilbagelagt først Vaarens Sti, har over Smerten lagt sig Tidens Vover. Men Du, som under Kampen trofast stod, hvis Omhed vaaged tidligt, at, som silde hvad gir nu Styrke, Kraft og Haab Dit Mod, hvad Hjertets dybe, tavse Længsler stille, Du veed det - ei jeg nævner Dig den Kilde, hvis Vande har sit Løb ved Korsets Fod. Naar Venners Trøst Dig intet meer kan byde, skal Dig i Harpers Klang en Røst fra Dybet lyde. –