Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1784-07-16
Udenlandske Nyeheder. London, den 8de Julii. Den store Hensigt med at forskaffe det nærværende Kongelige Ministerium den for samme saanundværlige Overflødighed af Stemmer i Underhuset, er nu fuldkommen opnaaet. Hr. For, som ved Enden af det forrige Parlament, havde drage, Majoriteten til sig, og derved sadt Ministrene i Skræk baade Dag og Nat, ja tvang Kongen endelig til Dissolution, er nu ikke meere den frygtelige Mand, som han før var. J Steden for at han forhen stedse gik krigsk til Verk, opfører han sig nu blot forsvarsviis, og efter vel underrettede Folkes Mening, er der mtet Haab for ham, videre at komme ind i Ministerium, uden allene et bedrøveligt Dødsfald, det Himlen endnu i mange Aar afværge. - Bitter Spot og haanlig Latter ere nu Ledsagerne af alle hans Skrit: Da han og Lord North ved deres bekiendte Forening efter et dødelig Fiendskab, havde givet det meest udsvævende Exempel paa Jnconsistentz, som er at optænke, saa ere de nu blevne forligte med Portugisiske Jøder, her i London at gaae i Synagogen, men i Lissabon at gaae i Kirke til Messe, ja saa gar til Communion. Formedelst hans ivrige Opsetsighed mod Hoffet skal Hr. For i forrige Aar i offentlige Blade, og paa Kaaberstykker være sat i Ligning med Crommell, men Spotterne lee nu af denne i alle Henseender saa lidet passende Ligning, og spørger: Har Hr. For udmerket sig, som en resolveret, og lykkelig Anfører for Armeen. - Er han en Skræk for heele Europa. - Har han et andfrygtig Udseende. - Beder han ofte og offentlig. - Er han en Presbyterianer, - Hænger hans Haar ham ned over Skuldrene? - Er han maadelig og afholdende? – riig? – o. s. v. Alle disse Spørgsmaal besvare de med Nei, og paastaae altsaa, at den øvrige Ligning kan slet ikke have Sted. Videre paastaae hans Contraparter, at han ikke har den mindste Fordring til et af de første Staatsembeder. Hans ganske politiske Levneds Løb, sige de, er en Ørken, et 8de Rum, der liig Stregen, som en Piil tager i Luften, ladet ingen Spor efter sig. Han har aldrig allene beviist Publico nogen virkelig Tieneste, og blot hans Venners forudfattede Kierlighed, og hans deraf fra gammel Tid flydende Populæritet, har næst hans Talegave, været det han hidindtil har ført i sit Skiold. Der bliver med megen Grund gjort ham Bebreidelse af Jnconfistanzen. Han var baade for- og imod den Americanske Krig; Han var baade for og imod, og igien for Lord North; Han var baade for og imod Lord Shelburne, og ligeledes for og imod Hr. Pitt. Han har i 5 Aar paastaaet: at Folkets Stemme blev ikke hørt i Underhuset; og har siden ivrig forsvaret den Satz, at den i Underhuset kunde udrette alting. Saaledes var hans Løbebane en Kiæde af Modsigelse ved de vigtigste Begivenheder. Formedelst hans Valg ved Borongh. Kirkmall maatte han taale de meest bidende Spotterier. Man vil sige, at han ved dette Valg skal have viist sig, som en virkelig Haardspiller, der enten vil have Noget eller Jntet. Da han saae, at det med Sædet for Westminster, som et af de fornemmeste ville mislykkes ham, saa var han fornøiet med Sædet for en Borough paa en orkadiske Øe, som den længstbortliggende og nordligste Kant og Storbritanien, hvor ingen rette Træer, men allene noget elendigt Kratskov og Lyng voxer, og hvor Heste, Kiør, Faar, Gies, og alt er meget mindre end i Skotland. Hans Venner nævne ham imidlertid i hans nærværende Fornedrelses Stand, som en fortreffelig Skildvagt til at bevogte Ministeren, Hr. Pitt, og at slaae med Larmklokken, saa snart den skulle vige ud af sin rette Gang; Det synes, som Lord North, der efter al Anseelse endnu stedse er Hr. Fores ivrige Ven, at han, uagtet alle mislykkede Projecter, ikke har tabt det mindste af sin Mun, terhed. Han er endnu stedse den koldsindige, fri fra Lidenskaber, og med muntre Luner begavede Gentlemann, som han for var, og hans Miner, og Lader ere endnu de samme, som de vare den heele Americanske Krig igiennem, da han, liig den ved Kunstnerens Haand paa et Monument anbragte Caracteer af Taalmodighed, ved alle ulykkelige Tilfælde, Nederlag, og Fornedrelse, som udmerkede hans Commando, bestandig var glad og ved et munter Sind. Man har bemerket, at han, da Kongen aabnede Parlementet, af alle Lemmerne i Underhuset, var iført den prægtigste Klædning, Hans Søn, Oberst North, har ved en af de sidste Tumulter ved det Westminster Valg, saa særdeles udmerket sin Virksomhed, at Spotterne sagde: Ved den første militair Promotion, som Hr. For igien skulle gjøre som Minister, maatte Obersteenavancere til General.