Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-05-23
Møderne i de Franske Deputeredes Kammer ere meget livfulde. Den 6te Mai blev der debatteret om en overordentlig Bevilgning af 4,879,600 Franker for Ministeriet af de udenlandske Anliggender, hvilke Udgifter vare for det meste blevne foranledigede ved Expeditionen til Morea, hvriblandt 250,000 Franker for at løskiøbe græske Slaver. Krigsministeren forlangte ikke mindre end 26,983,000 Franker i Tillæg til sit Budget, hvoriblandt over 3 1/2 Million i Omkostninger for Spaniens Occupation. Dette gav Gen. Lamarqve Anledning til at udelade sig i de stærkeste Udtryk imod denne Occupation. Pyrenæernes Skillevæg, som Ludvig den 14de havde isinde at ville borttage, syntes ham ikke nogensinde at have været høiere optaarnet end nu. Jstedet for at lade Spanien giøre Fremskridt ved de Jnstitutioner som det havde givet sig i Overeensstemmelse med vore, har det forrige Ministerium voldsomt styrte dette Land ind i dette Barbarie og den Overtroe, som herskede i Philip den 2dens Dage. Expeditionen til Morea skildrede han som en Udsoning af Expeditionen til Spanien endskiøndt ligeledes som en upolitisk Forholdsreget med Hensyn til dens Udførelse, da den havde bragt Frankerige i en falsk og forlegen Stilling og givet 6000 Franske til Priis for Englændernes Godtbefindende. En ægte Politik, saa de han udkræver, at vi forstærke vor Søemagt og holder den i Virksomhed, og at vi ombyggeligen forberede os paa de Begivenheder, som Fremtiden kan have liggende i sit Skiød; at vi iagttage omhyggeligen en Neutralitet imellem Englands og Ruslands modstridende Jnterresser, ikke en saadan Neutralitet, som en liden Stat maae udvise og som er et Tegn paa Afmagt, og som bestaaer i en passiv Underkastelse under Seiervindernes Beslutninger; men en bevæbnet Neutralitet, en Udvikling af Kraft i en rolig Tilstand, hvorved den Overvundne kunde erholde Forsikkring om Bistand og Seiervinderen kan erindres om, at han ikke ustraffet kan overtræde de Skranker, som Europas Ligevægt og de andre Nationers Jnterreste opstille imod ham. Jsær dadlede Taleren den Ødsethed, som havde taget Overhaand i Krigsdepartementet; den overcomplette Tilstand, som blev vedligeholdet paa Fredsfoden, og som er til ingen Nytte og at Krigsministeren beskæftiger sig med saamange Smaating Hvad, sagde han, kan man vente sig af et Krigsraad, som siden sin Begyndelse ikke har udrettet noget. Vi maae vente alt fra Thronen naar Sandheden engang kan naae til den. Krigsministeren forsvarede Erveditionen til Spanien og sagde, at den havde frembragt det overordentlig vigtige Resultat, at opvække den Franske Armees Kiærlighed for den Kongelige Familie, og at stille Kronarvingens Dyder i sin fulde Glands. Han holdt det ikke for nødvendigt at indlade sig paa de Græske Anliggender; dog, sagde han, nære vi i dette Øieblik det Haab, at de Underhandlinger som ere aabnede, ville beholde det Formaal for Øinene, at forskaffe Grækenland saadanne Grændser, hvorved den kan hæves til Rangen af en Enropæisk Stat. Med bitter Jronie sagde General Demarcay, hvorledes kan man vel paastaae, at Expeditionen til Morea skulde før have afgaaet, og i større Antal, det var jo umueligt: England havde ikke tilladt det, og vi kunne jo ikke handle uden Englands Samtykke. – Mari neministeren Hr. Hyde de Neuville svarede derpaa undseer man sig ikke ved at sige noget saadant; jeg appellerer til alle Kammerets Medlemmer; dette er ikke talt af en Franskmand; neppe vilde man i London holde en saadan Tale for mulig. (Denne Yttring frembragde en almindelig Bravoraaben.) General Sebastiani erklærede sig afgjort imod Tyrkiets Deeling, fordi Frankerige ved sin Afstand maatte tabe derved; men han saae i det uafhængige Grækenland Spiren til en stor civiliseret Stat, som efterhaanden vilde udvikle sig i de øvrige Tyrkiske Provinser.