Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-09-19
Adrianopel har 80,000 Jndvaanere, hvoraf 40,000 Muselmanske, af disse vare 10 til 15,000 godt bevæbnene; det Tyrkiske Armeecorps, som var bestemt til Stadens Forsvar, udgjorde 10,000 Mand regulairt Jnfanterie, 800 til 1000 Mand Cavallerie og 1000 Mand, som vare sammen skrabede fra de omgrændsende Distrikter. - Terrainet er skikket til en haardnakket Modstand; thi det er giennemskaaret af dybe Grave og mange Haver. Positionen for de Tyrkiske Batterier var godt valgt; men man var ikke færdig med dem og ilede ikke dermed, fordi ingen tænkte paa i Adrianopel at han skulde fægte den næste Dag. Den Jllusion, som saamange Aarhundredes Sikkerhed havde tilveiebeagt, var saa stor, at Anførerne tvivlede paa Mueligheden uf at faae Russerne at see uden for Murene af deres gamle Stad. – Vor hurtige Marsch af 3035 Verster dagligen og vor pludselige Ankomst udenfor Staden frembragte ligesom en magisk Virkning paa Paschaerne, de Tyrkiske Tropper og Jndvaanerne. Tre store Landeveie stode dem aabne til Retirade; men ingen tænkte paa Flugt. - Overgeneralen var endnu ikke kommen tilbage fra sin Recognoscering, førend Deputerede ankom fra Seraskieren Hatil Pascha og fra Jbrahim Pascha, begge af 3 Hestehaler og fra Commandanten i Adrianopel Vadzihi=Mahomed Pascha og Schefik Ali, Pascha af 2 Hestehaler, tilligemed Stadens Notabler for at tilbyde Overgeneralen en Capiinlation. Denne lod dem erklære ved Statsraad Anton von Fonton: at de maatte overlevere deres Vaaben, Artillerie og Faner, tilligemed deres Forraad af Provision og Munition og alt det som tilhørte den Ottomanniske Regiering; hvorpaa det skulde være dem tilladt at begive sig til deres Hiem, naar de kun ikke vilde tage Veien til Constantinopel. De irregulaire Tropper tilligemed Jndvaanerne skulde nedlægge deres Vaaben og forblive i Adrianopel, hvor de da kunde drive deres sædvanlige Haandteringer under Lovenes Beskyttelse. Hr. Fonton havde tillige Ordre til at erklære de Deputerede, at Overgeneralen tillod dem kun en Betænkningstid af 14 Timer, og at han den 20de August vilde lade Staden, bestorme naar betingelserne da ikke vare antagne. Om Morgenen den 20de August formerede Armeeen 2 Colonner og forlod Leieren Kl. 5. Den høire Colonne bestod af Greve Pahlens og Gen. Roths Armeecorpser. De marscherede imod Centrummet af Staden og Overgeneralen anførte dem selv. Den anden Colonne blev commanderet af Gen. Adj. Greve Toll, og marscherede paa Landeveien til Kirkilisa igiennem Arnaut Kiol for at afskiære Tyrkerne Retiraden til Bosphorus og Constantinopel. Det 7de Corps under Gen. Rüdiger rykkede frem paa Landeveiene fra Bujuk-Derbent til Adrianopel til de Buske, som omgive Eski Serai og som er Sultanens gamle Residents. De Tyrkiske Anførere oppebiede ikke Udløbet af den fastsatte Frist; men de kom tilbage 2 Timer i Forveien og søgte at underhandle om mindre ugunstige Betingelser. Chefens Svar var kort; han lod Colonnerne rykke frem imod Stadens Mure, da den tyrkiske og christelige Folkemængde, som var omtrent lige stor, saae deres Nærmelse, saa oppebiede de ikke Capitulationens Afsluttelse; men kom deels bevæbnede og deels ubevæbnede ud af Staden og giorde Tegn paa Venskab og Glæde, imedens de Tyrkiske Tropper kastede deres Vaaben bort og overlode os deres Leier inden Capitulationen var tilendebragt. Alt kom i en fuldkommen Opløsning. Flere Paschaer kom Chefen imøde og complimenterede ham, andre galloperede i en Hast derfra. Vore Batailloner besatte de Punkter, som de et Øieblik tilforn skulde have indtaget med Storm, Cavalleriet og det andet Corps besatte strax Landeveien til Constantinopel; det 6te Landeveien til Kirkilissa og det 7de rykkede ind i den smukke Caserne, som Sultan Mahmud har ladet opbygge i Dalen Tundscha. Overgeneralen forlagte sit Hovedqvarteer til Sultanens Palads, som var sat i Stand for at modtage Mahmud. Resten af vore Tropper rykkede ind i den Ty kiske Leier og i de der indrettede og opslagne Telte. Adrianopels Erobring lignede meere en Folkefest end een med væbnet Haand occuperet Stad, saavel den Tyrkiske som den Christelige Folkemængde iagttager sine sædvanlige Beskjæftigelser. Kaffehusene ere aabnede og Domstolene fortsætte deres Arbeider. Foruden de 56 Kanoner, 25 Faner, 5 Hestehaler, har man taget flere tusinde Flinte, som man endnu ikke har faaet Tid til at tælle. Magazinerne vare godt forsynede med Levnetsmidler og Munition og ville blive os til megen Nytte. (Saavidt den Preussiske Statstidende; men om Fredsunderhandlinger beretter den ikke noget.)