Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1829-08-24
Journal des Debats yttrer ogsaa, at Russerne let kunne være i Adrianopel, inden det nye Ministerium bliver samlet. Den 15 dennes vare imidlertid de 3 Fraværende, Admiral Rigny, Monbel og Courvoister, indtrufne til Paris, og den Første, som Man troede vilde frabede sig Søeminister=Posten, havde strax en Konferents med Fyrst Polignac. Det første Magtbud, Man seer imøde, er Censurens Gjen indførelse, hvorom dog alt i Ministeriet selv skal herske ulige Meninger. Koureren holder det for en Umulighed, da Censuren en for alle Gange er afskaffet ved den sidste Presselov, og paastaaer, at hvis slig en Lov ogsaa kommer, behøver Jngen at tage Notits deraf." Figaro udlader sig saaledes: skulde vor Presse end blive bestormet af Gensdarmer, da lade Vi vort Blad sætte og trykke i en Kielder. Vore Abonnentere skulle i ethvert Tilfælde være visse paa at faae det, om Vi saa skulle lade det trykke udenfor Paris, ja i Nederlandene." Messager erklærer med udmærket Stiil, at den i saa Fald ikke længer vil yde den befalede Afgivt. Det er et mærkeligt Beviis paa Gemytternes Spænding, at høre et Blad, der som Ministerialtidende førte et saa mildt og forsonligt Sprog, nu udbryde saaledes: "sælsomme Rygter omløbe i Paris. Overalt seer Man mørke Ansigter, og medens enkelte Glædesudbrud lyde i St. Cloud, er Alt i Hovedstadens Gader tyst og stille som Naturen før et Jordskjælv udbryder." Desuden driver Messager sin Jronie saa vidt, at den lader de nye Minister Navne aftrykke i hvert nyt Nummer, for at gjøre de endnu tvivlende Læsere fortrolige med Virkeligheden. Det første Livstegn af Ministrene er et Cirkulaire, som den frygtede Indenrigsminister, Hr. de la Bourdomaye, har udstædt til Præfekterne, hvori han opfordrer disse til, ved deres ivrige Medvirkning at staae sig bi i sit tunge Embeds Førelse. Som det kraftigste Middel hertil angiver han en eensformig og fornuftig Fasthed, lige langt fra Svag i hed og Uforsigtighed, imellem hvilke to Klipper de bør holde sig. Jdet de derfor haandhæve Loven uden Persons Anseelse, formaner han dem til, Jngen at anbefale til offentlige Embeder, som ikke med Duelighed forener prøvet Hengivenhed, for det herskende Dynastie og de af samme givne Grundlove. Dog erklærer han det til Slutning for Regjeringens Hensigt: hverken at forstyrre det engang Jndførte eller bevirke nogen Reaktion, da Alt, hvad der oprigtig slutter sig til den og staaer den bi i det konstitutionelle Chartes strænge Jagttagelse, kan stole paa dens Beskyttelse."Men istedetfor at lade sig søvndysse af glatte Ord, holder Man sig til Kjendsgjerninger. Saaledes har den samme Hr. de la Bourdonnaye alt ladet Journal des Debats ansvarlige Redaktør, Hr. Bertin den Ældre, stævne for den bekjendte Artikel, som ender med Ordene: Ulykkelige Frankerig! ulykkelige Konge!" J denne Anledning siger Journalen selv: "Som Monarkiets gamle Venner have Vi Aftenen for den 10 August (Dagen, hvorpaa Thuillerierne 1792 bestormedes og Kongemagten ophævedes) skjælvet for dets Fremtid, og gjentage endnu hvad Vi have sagt," og Messager, gjør den bidende bemærkning: at Hr. Bertin, der har udstaaet 4 Aars Fangenskab, fordi han i hiin farlige Tidspunkt forsvarede Kongens Sag, nu seer sig forfulgt af den samme Hr. de la Bourdonnaye, der i sin Tid gjorde Forslag om at lade præge Medailler til Napoleons Ære." Ogsaa Figaros Redaktør er sat under Tiltale, - en Udmærkelse, hvortil de fleste Blade ligesom beile, tildeels for derved at vinde en Navnkundighed, som de for savnede.