Københavns Adresseavis, 1762-03-19
Kiøbenhavns Adresse=Cont. for Danmark Fredagen : Videre om Spinderierne, see Nr. 21. De giør derfor ubodelig Synd mod Publico og mange Mennesker, som ere imod, at der ikke ved trykte Balanre=Regninger skal giøres Regnskab til Publico for Collecter og Jndsamlinger til almindelig Nytte, man maae handle saa rigtig med slige Jndsamlinger som man vil, saa hefter der dog altid Mistanke derved, naar der ikke giøres public Regnskab, og den Mistanke er Publico høyst skadelig, men om den Sag har jeg handlet ved en anden Anledning. Der er ellers mange andre Maader hvorved man kunde tilveiebringe de Penge, som hertil udfordres. Vore Naboer, de Svenske, bruger den Maade, at de lægger en høyere Told paa de Vare, hvis Jndførsel de med Tiden agter at forbyde, og ved Hielpen af den Told sætter de Sagen i Stand i deres eget Land. Paa den Maade have de bragt Silde=Fiskerierne i den Flor hos dem som de meener, omendskiønt den Sag havde slet Fremgang, og mange store Vanskeligheder i Førstningen, man skal ikke lade sig afskrække ved een og anden Vanskelighed, men der udfordres baade Bestandighed og Forsigtighed til at sætte en Ting i Værk. Jeg har da saaledes handlet om Linned=Spinderiernes Nødvendighed og Nytte, jeg maae med et Par Ord vise Fordeelen heraf, og da vil jeg allene anføre andre Nationers Exempel. Det er bekiendt hvad Fordeel Slesien og andre Steder i Tydskland haver af sine Lærreder; men allermest er Vestphalen og de Egne derom, kring et Beviis derpaa merkelig er det, at een eneste Bonde i Vestphalen gav Anledning til den store Rigdom, som samme Land siden har trukken af sin Lærreds=Handel med Bræmen; Bønderne deromkring kommer med heele Vogne fulde af Lærreder til Bræmmen, ligesom Bønderne i Sielland kommer med Rug og Korn til Kiøbenhavn, det var ikke usædvanligt at en Vestphalisk Bonde, før Krigen, var Eyere af fire til fem Tusinde Rigsdaler, hvilke han meest havde samlet sig ved sin Lærreds=Handel. I Vestphalen er der mange Steder skarpe Jorder, saa Agerdyrkningen vilde neppe forslaae til at forsørge Indbyggerne; men denne Mangel erstattes fuldkommen, ved den store Lærreds=Handel som der er, og hvormed Bræmen driver den 19 Mart. saa stor en Handel med Engelland, Dannemark, Norge, Portugal, Spanien og andre Steder, Vil man vide hvorfor samme Land kand tilveyebringe saa mange Lærreder, da maae man agte paa Indretningen i Landet, baade Mandfolk og Qvindfolk spinder og væver, de oplæres herudi fra deres Ungdom, enhver Bonde har sin Væv i sit Huus, og han driver det som et besynderlig Handels= og NæringsMiddel; de saaer selv deres Hør=Frøe og Hampe=Frøe, og de Marker, som giver lidet Korn, giver overflødigt iblandt af Hamp og Liin, dog maae de have Sæden dertil mestendeels fra Øster=Søen, og det uanseet, driver de dog saa stor Handel dermed. Al den Handel gav een eneste Bonde først Anledning til, derved at indrette en saadan Slags Lærreds=Fabriqve i sit Huus, begyndte en liden Handel hermed, og blev en riig Mand; da de andre saae det, efterfulgte de hans Exempel, og man undrede sig over, at slig en Indretning ikke efterfølges paa mange andre Steder Mig synes at den Bonde og hans Familie, i fald den var bekiendt, for den Tienestes Skyld han herudi havde gjort Landet, burde nobiliteres og have en af de anseeligste Herligheder som Landet eyede. En saa liden Begyndelse. havde en saa vigtig og betydelig Sag for Landet Det er ofte, at en liden Ting kand have en forunderlig Nytte med sig. Kong Henrich den Fierde i Frankrig, lod hente nogle Tusinde Morbær=Træer fra Jtalien og plantede dem ved Lion; siden varede det ikke mange Aar derefter, førend fyrgetyve Tusinde Menneskeer i samme Bye ernærede sig af Silke=Avlingen og Silke=Væverierne. Hvad Uld=Spinderierne angaaer, da er vel ikke at tænke paa deres Fremgang i Norge, da der, hvor intet ulden Tøy væves, kand heller intet Uld spindes. Fruentimmerne her i Bergen brug. te tilforn saa vel som nu en stor Mængde knyttede, eller som de her kaldes, spittede Nattrøyer, hvilke de og brugte som deres daglige Klædedragt; alle disse fik de tilforn fra Engelland, og kostede da saadan en Trøve 5 Rdlr.; nu kand man kiøbe den gjort her i Byen lige saa god for 2 Rdlr. og derunder; nu seer man heraf, hvad Fordeel de Fremmed havde herved. Dette varede længe, indtil en Kone, jeg veed ikke hvorfra hun var, kom og satte sig ned her i Byen go begyndte en Skole, hvor hun lærte Børn at knytte, siden blev det en Mode, at Folk lod deres Pige=Børn knytte, og fra den Tid af kunde man undvære de Engelske Trøyer. Dette har sparet mange Tusinde Rigsdaler for Byen, og jeg synes at samme Kone, i fald hendes Navn var bekiendt, burde have en Ære=Støtte, staaende paa Torvet i fald det var brugeligt hos os, som fordum hos Athenienserne, der gav dem en Ære=Støtte, der havde gjort sig fortient af Fædernelandet; jeg veed ikke nogen saa merteret Person, eller nogen som har fortient Byen saa mange Penge som hun Men Skade er det, at endskiønt vi selv har lært at knytte vore Nattrøyer, at vi dog lader Engellænderne og Skot lænderne spinde Garnet for os, det er stærk forbudet i Engelland at udføre saavel Uld som ulden Garn, og dog fører de os det for den høye Priis de her faaer derfor, saa vi ere saa vidt avancerede, at vi kand knytte af det spundne Garn, Skotlænderne bringer os, men ulden Tøys Væve rie er her gandske ubekiendt. Jeg vilde ikke ønske Bergen, for det første større Lykke herudi, end at vi kunde væve vore egne Strømper, og at en Strømpe=Væver vilde sætte sig ned udi Bergen; dog vil jeg sige derhos, at man for det første maatte faae ondt med at giøre; han maatte bringe de Folk med sig, der kunde spinde Uld=Garn, eller kiøbe det Udenlands fra, og om der kunde være nogen Fordeel herved, veed jeg ikke; her bliver mange Tusinde Par uldene Strømper og Huer bragte til os fra Bræmen, Hamborg, og andre Steder, og man kunde synes at det var noget utroeligt, at i et heelt Kongerige ikke et Par Strømper blev vævet, hvilket, naar det kom til Undersøgning frygter jeg for, at det skulde befindes at være saa i Sandhed. Man land derfor ikke undre sig over, at paa eet Sted hvor Ulden intet bliver vævet, intet Uld heller bliver spundet, uden hvad der bliver spundet paa Landet, hvor Bønderne til Lykke for Landet, selv giør deres eget Vadmel, som herpaa Stedet kaldes Chirse. Der er ingen Forhaabning om at vi nogen Tid skal faae uldene Fabriqver, omendskiønt i sær de grove Klæde=Vare med største Beqvemmelighed og Fordeel her kunde forarbeydes, da man med største Beqvemmelighed kunde have Ulden fra første Haand, som fra Dantzig, Polen, og andre Steder, her er en temmelig Folke=Mængde af den gemeene Mand som trænger til Arbeyde, og med Begierlighed søger at faae noget at arbeyde; Levnets Midler ere og for den gemenne Mand temmelig lette, frem for paa andre Steder, og Levemaaden iblant dem mindre kostbar. Det synes og fast umueligt for een eneste Bye at bringe til veye saa mange grove Klæde=Vare, som tvende Kongeriger kand behøve, uden saa var, at man gjorde saadanne Anstalter, at Ulden blev spunden paa flere Steder, og Klædet blev fabriqveret paa et Sted; hvad de fine Klæde=Vare saa vel som Silke=Vare angaaer, da kand det vel være mueligt, at et meget Folkerigt Sted, kunde forsyne begge Rigerne hermed; men her i Byen allene afsættes saa stor en Mængde af de grove uldene Vare, som man neppe skulde troe, men om man ikke vilde tænke paa at oprette nogen Fabriqve af de grove Klæde Vare herpaa Stedet, saa synes mig dog at man kunde have saa meget ulden Spinderie og Væverie her paa Stedet, at man kunde væve et Par Strømper, naar man betænker den store Mængde af uldne Strømper saa vel som Huer, hvilke her afsættes aarligen, kunde et temmelig Antal Strømpe Vævere her nære sig, og det var dog en liden Begyndelse til at man her begyndte at spinde ulden Garn, saa man ikke havde nødig meere at kiøbe af Skotlænderne saa meget spundet Garn, som man kunde stoppe et Par Strømper med; og at vi maae giøre sligt, synes mig at være til lige saa liden Ære som Fordeel for en Nation. (Fortsættelsen følger.)