Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-07-09
Af Hofraad D. A. Meyers Levnet er nu en tydsk Oversættelse bleven færdig under Titel: Leben des Hofraths David Amsel Meyer, von Grosserer M. L. Nathanson. Den tydske Oversættelse af dette, paa Dansk med Bifald optagne Skrift, er forøget med en Forerindring paa XIV Sider til den tydske Læser. "J en betydelig Deel af Fædrenelandet", siger Forfatteren i denne Forerindring: "er det danske Sprog ikke Modersmaal, og ligesom den Afdøde ogsaa der havde Venner og Velyndere, saaledes vare mine, deels i Biographien indflettede, deels samme tilføiede, bemærkninger og Anskuelser, bestemte til Eftertanke for alle mine Medborgere, uden Hensyn til Sprøget. Dette, saavel som adskillige udenlandske Opfordringer, frembragte den Beslutning, at foranstalte en tydsk Oversættelse. Forfatteren fremsætter derpaa nogle hensigtsmæssige Oplysninger angaaende Pongevæsenets Skjebne i Danmark, med Hensyn til det tydske Publicum. Da Bogen ikke her til Lands kommer i Boghandelen, og Anmelderen har erfaret, at man i sin Tid kan vente sig fra den saa kyndige Forf. Haand en fuldstændig Historie om Handelens Skjebne og Gang i vort Fædreneland, i de sidst henvundne 50 Aar, saa troer han, til Prøve at burde anføre følgende af nærværende Forerindring, der synes at være en Forløber for hiin fuldstændige Handelshistorie. "Fædrenelandets oeconomiske Forfatning (hedder det S. V.) havde allerede i mange Aar ikke været god, og allerede for 75 Aar siden maatte man tage sin Tilflugt til Papirpenge. Men da Danmark, fri for Krig og lignende Uheld, vidste at vedligeholde sin Credit, og i nogle Perioder af en Fordeel ydende Handel endog at hæve den, saa beholdt Papirpengene dog nogenlunde deres Værd. - Jmidlertid havde saa kyndige Mænd længe indseet, at i mødende Tilfælde, de modsatte Følger maatte fremstaae. Landet har Overflødighed af Kornvarer og Qvæg, som det kan forvandle til Sølv; Danmarks Beliggenhed, saavelsom nogle Besiddelser i begge Jndierne, begunstige Søhandelen; desuden kan ogsaa Fragttarten ved danske Skibe gjøres temmeligen indbringende. Men Landets Trang til fremmede Varer er saa betydelig, at de anførte Fordele ikke kunne opveie den. Dog, desuagtet vilde man efterhaanden have forbedret Landets occonomiske Forfatning, dersom man paa den ene Side mere havde søgt at benytte og forædle dets raae Producter, og paa den anden havde hanlyst den med udenlandske Varer drevne Luxus; thi denne Orm havde siden nogen Tid suet Velstandens Safter. Mænd af Jndsigter, Aand og Mod indsaae dette allerede for længe siden, og oplyste allerede i Aarene 60 af det henvundne Aarhundrede denne Gjenstand, efterat Procantsler Erich Pontoppidan, under det antagne Navn, Entropius Philladelphus, i Aaret 1759, var foregaaet dem med en simpel, almeenfattelig og træffende Fremstilling. Der er aldeles ingen Tvivl om, at Sandheden og Gavnligheden af de af ham og flere fremsatte Lærdomme og Grundsætninger paa høiere Steder bleve indsette, ligesom man der ogsaa var betænkt paa adskillige Forbedringer. Men der indtraf Perioder, der gjenophialp den offentlige Velstand, uden at man behøvede at bruge overordentlige Forholdsrøgler, og hine Jdeer bleve maaskee imidlertid opgivne, fordi, for Øieblikket, deres Udførelse ikke syntes saa høiligen fornøden. Den første af disse Perioder var den nordamericanske Krig, under hvilken Danmark høstede meget anseelige Fordele af sin Handel. Efter Fredsslutningen i Versailles 1783, (da Handelen igjen havde aftaget) faldt vort Papir igjen efterhaanden saa meget, at det 1789, i Fredens Skjød, tabte en Fjerdedeel af sit Værd. Det vilde sjunket endnu mere men - nu udbrød den franske Revolution, og en ny Krig - en Handelskrig - opstod. Danmark blev nentral; dets Beliggenhed, dets Besiddelser, dets Frembringelser og dets Skibe, Alt stod til dets Raadighed, for i oeconomisk Henseende at ophielpe sig; og man vidste i Sandhed, at benytte Alt. Men man anvendte ikke den er hværvede Formue til at forhøie den indvortes Drivtighed, indføre klingende Mynt o. s. v., men man anbragte den i Søhandelen, for mere og meere at udvide samme. Saaledes var den største Deel af det reelle Værd eller den circulerende Mynt forvandlet til Varer, og bragt paa Havet. Krigen udbrød 1807, og vor hele reelle Formue var ligesom paa eengang tabt. Vore Skibe tilligemed deres Ladninger, af Værdie i det mindste 60 Mill. Mk. Banco, bleve borttagne paa Søen, Vareoplagene og andre Forraad i Kjøbenhavn ved Bombardementet ødelagte, Svarsenalet blottet, Flaaden bortført og Handelen, den ellers saa hjelperige Kilde, stoppet; kort: Landets hele i en Til af 17 Aar erhvervede Velstand forsvandt paa eengang. Hertil kom, at Undersaatterne i gode Tider havde vænnet sig til at leve godt og yppigen, medens Drivtighed og Konstflid aftoge. Under saadanne Omstændigheder saae Danmark sig nødsaget til, at begynde Krigen med Papirpenge. Det fik ingen Subsidier: Alting maatte hentes fra Landet selv, medens det saae sig sin hele reelle Formue berøvet og ingen Handel havde. Hvad lod sig her vente af Pengevæsenet? Naar Østerrige, med fine Hjelpekilder og Subsidier maatte reducere sine Sedler, og nu har en Cours af 320 PC., naar endog Ruslands Papirer, ved end meere uhyre Hjelpekilder og Subsidier næsten tabte 2/3 Dele af sit Værd, hvad kunde man da, vel vente af Danmark, Hvilke kunde, hvilke maatte Følgerne være? De Naturlige, som ogsaa indtraf. Forf. viser derpaa hvilke vrange Forestillinger man gjorde sig om Aarsagerne til Pengevæsenets Forfald; udvikler de sande og virkelige Grunde dertil, som maa søges i en vedvarende bekostelig Krig, og i den daarlige Higen efter udenlandsk Flitterstads, som maa betales med rede Sølv.