Berlingske Tidende, 1835-02-10
Hr. Overauditeur Borgmester Ræder har atter i Trykken udgivet en Beretning om Horsens Byes oeconomiske Tilstand ved Slutningen af Aaret 1833, foredraget i Raadstuesamlingen i Horsens den 31te December 1834. Jfølge samme havde Fattig cassen i bemeldte Aars Løb avanceret eller vundet 594 Rbd. 75 s., og har i dette Øjeblik et Overskud af 4 til 500 Rbd., hvisaarsag ogsaa Fattigcommissionen for Aaret 1835 har eftergivet 200 Rbd, i Skatten, hvilken derfor kun er lignet med 4188 Rbd. 5 s. S. T. Skoleskattens Ligning havde for bemeldte Aar været lignet med 3078 Rbd. 5 Mk. Sølv, af hvilke 1350 Rbd. 44 s. paa Grunden og 1728 Rbd. 36 s. paa Formuen. Ved Aarts Slutning havdes et Overskud af 962 Rbd., som skulde tjene til at complettere en Sum af 1000 Rbd. der til næste Juni Termin atter skulle afbetales paa Gjelden, som i Fjor endnu udgjorde 3000 Rbd. r. S. Blandt de vigtigste Fremskridt som i det sidstafvigte Aar ere gjorte i Horsens nævnes Havnen. Et udvendigt Træbolværk er blevet erstattet med et af Steen, et uforgjængeligt Arbejde. Men en endnu vigtigere Ting er kommet til Udførelse. For at lette de Byrder, der hvile paa Handel og Skibsfart, er med Hs. Maj. Kongens allernaadigste Tilladelse skeet en Nedsættelse i Havnepengene af omtrent 1000 til 1200 Rbd., hvilket udgjør imellem 1/2 og 1/2 af Havnens hele aarlige Jndtægt. En Spadseregang ved Hestedamsveien, sigtende til Jndvaanernes Fornøielse og Beqvemmelighed, er ved Kjøb og Mage læg samt Jndvaanernes Redebonhed bleven anlagt og allerede beplantet med unge Træer. Ved denne som ved enhver Leilighed, hvor der har været Tale om at fremme Byens almindelige Bedste, have Garnisonens Officerer stedse betragtet sig som Borgere og endog uopfordrede ydet deres Bidrag. En slig Uegennyttighed og Velvillighed fortjener tilvisse Paaskjønnelse fra Byens Side. Ogsaa den nye Kirkegaard er i dette Efteraar bleven beplantet, og vil til næste Sommer blive indviet. – Med Byens Brændeviinsbrænderier er det i afvigte Aar gaaet bedre end nogensinde; dog i Almindelighed ikke paa Grund af Forbedringer og nyantagne Principer, men fordi Bønderne havde i bemeldte Aar brændt mindre end forhen. Aarsagen dertil kan just ikke angives, men saameget er vist, at den ikke hidrører fra, at Bønderne have slaget deres Brændeviinstøier istykker, eller afleveret dem til Oprighederne. Byens Toldvæsen kan imidlertid i denne Henseende ikke lægges noget til Last. Det har gjort hvad det formaaer, og kommer sjeldent hjem uden med confiskerede Redskaber fyldte Vogne. Blandt de enkelte af Byens Brændeviinsbrændere, som ere gangne fremad i Forbedringer, udmærket sig især hæderligen Kjøbmand Jørgen Madsen. Denne Mand producerer det meest søgte Brændeviin i Horsens, og skjøndt han kun har en Kiedel paa 4 Tønder, har han dog i afvigte Aar produceret og solgt 40,600 Potter Brændeviin. Men denne Mand – tilføjer Hr. Borgmesteren: betjener sig rigtignok ogsaa ved sin Næringsdrivt af to Hemmeligheder, der i høi Grad komme ham til Hjelp. Han har just ikke tilladt mig at aabenbare disse skjulte Hemmeligheder, men imidlertid føler jeg mig dog opfordret til at gjøre det, og her ere de: han brænder aldrig uden Brændeseddel, og han bruger aldrig andre end de bedste Kornsorter og af den fortrinligste Beskaffenhed. Det svundne Aar 1834 – saaledes slutter denne, især for Horsens Bye meget interessante Beretning: efterlader os to meget dyrebare Minder. Horsens Jndvaanere have i d. A. seet den elskede Landsfader i deres Midte, og have for første Gang været Vidne til, at en Valgforsamling udøvede den Byen forundte Ret, at vælge en Deputeret til Stænderforsamlingen. Endnu havde Horsens ikke nydt den Lykke, at Hs. M. som regjerende Konge personligen havde underkastet vore Communal-Jndretninger en Jnspection. Dette er skeet i Aar; Hs. M. undersøgte Alt, han opmuntrede og belønnede. Mange af vore Jndretninger ere vistnok endnu kun ufuldkomne, men Hs. M. vil imidlertid ikke paany kunne besøge Horsens, uden at en mærkelig Fremskriden til det Bedre skal fremtræde for Hans Blik; herfor indestaaer mig det Borgersind, der besjæler denne Byes Jndvaanere. Vor ædle Konges store Hensigter med Jndretningen af Provindsialstænderne skulle her ikke udvikles, Kjøbstæderne, der formene hidtil at have været den lidende Part, knytte de gladeste Forhaabninger til denne nye Jnstitution. Vor Communal- og hele Kjøbstad-Forfatning, der overhovedet ikke synes selvstændigen at have udviklet sig, men at have adopteret formeget enten af Kjøbenhavns eller af de for Landet foreskrevne Jndretninger, der ofte lidet eller aldeles ikke passe for de smaae Byer, har udentvivl sine Mangler, eller kan imodtage betydelige Forbedringer, og idet mindste de jydske Kjøbstæder, hvis vigtigste Jnteresser i høi Grad synes at lide, befinde sig i en Stilling til Jyllands ellers saa høist agtværdige Landmænd, der ikke er gandske uliig en aabenbar Krigstilstand. Ville Kjøbstædernes Deputerede, hvad ikke paatvivles, vise Frimodighed og fornøden Sagkundskab, og ville, hvad ligesaa lidet kan drages i Tvivl, deres veloverlagte og fornuftige Raad blive fulgte, vil man snart kunne see den Tid imøde, da hine Mangler ville blive hævede, Forbedringerne iværksatte, samt Kjøbstædernes og Landets særskilte Jnteresser saaledes afpassede og bestemte, at den enes Flor ikke skal være den andens Ruin.