Aarhuus Stifts-Tidende, 1816-07-13
Blandinger. Det er velgiørende iblandt at vende fine Betragtninger bort fra den Planet vi beboe, hvor Død og Ødelæggelse er blandet med Livet og bets Glæder; hvor i det Rædselfulde og det Smertelige staaer ved Siden af det Skiønne og Behagelige, hvor alt er anlagt paa Forgiengelighed, alt indrettet og passet efter dens Beboeres Tilstand og Beskaffenhed, hvis Lov er varig Kamp, og hvis Bestemmelse er en indvortes og udvortes Udvikling fra den byriske til den aandelige Natur, og en Forberedelse til en høiere og lyksaligere Tilstand, og det skienker Hiertet Trøst og vækker høie Forhaabninger i Siælen at udsende sine forskende Blikke i det uhyre og giennemstraalede Himmeltum, i det Ocean i af Verdner, som venlige og trøstende udsende deres Lys til Jorden. Men paa hvilken af disse skulle vi hellere henvende vor Opmærksomhed, end paa det uhyre i Himmellegeme, som er 21 Millioner Mile fra Jorden, paa hvis Overflade der er 12,700 Gange mere Plads end paa denne, og som behersker den og bestemmer dens i Bevægelse; end paa Dagens Konge, paa den pragtfulde Soel, som har Lyset i sig selv og som derfore synes at være et langt fuldkomnere Opholdsted for aandelige Væsner end Jorden. Dog, ogsaa hiint himmelske Lys har sine Dunkelheder. Man seer bestandigt mørke Pletter paa dens Overflade. I dette Aars April har man bemærket, at de vare usædvanlig tal tige og store den hele Maaned igiennem; 6 Pletter har især været synlige, hvoraf en af betydelig Størrelse, og ligner en Høb nær hinanden liggende Øer, omtrent af Jordens Størrelse; en anden Plet er meget bunke og omgives af en svag Skygge. J ældte Tider holdt man disse Soelpletter for at være Skyer eller Uddunstninger af Solens Legeme, nogle af de nyere Astronomer antage dem for at være Fordybninger i Solens Overflade, andre for at være have; men den store engelske Astronom Herscheel, som især har gjort sig Flid for at bevise, at Solen i sig selv er et mørkt og beboeligt Legeme, men som er omgivet med en tæt Dunstkreds, hvorover der svæver en lysende Materie, antiger at Soelpletterne ere Aabninger i denne lysende Beklædning omkring Solen; han formoder, at i de Aar, hvori der lade sig kun see faae Soelpletter, eller Aabninger i denne Lysmaterie, udbreder ogsaa Solen færre varmende Straaler over Jorden, ogsaa er han af den Mening, at den ene Side af Solens Kugle giver mere Varme fra sig end den anden. - Den Streg som Jorden spilte sin troe Ledsagerinde, Maanen, Midnatten d. 10de Junii i Aar, (og som denne vil hevne i Novbr.) ved at stille sig i Veien for Solens Lys, saa at den tabte sig i Jordens Skygge, saae vi ikke her, Regn og Taage tilhyllede Danmark Sletter og deres Beboeres Blikke, og af Bierge har vi ingen, hvorpaa vi kunne stige op, og fra hvis Tinde vi kunne opløfte vore Øine over Jordens Mørke og vore Tanker til Himlens Herlighed; Maanens Beboere gik det derimod bedre; thi den Soelformørkelse, som der i samme Øieblik indtraf, kunde der ikke blive ubemærket. Maanen har i dette Foraar ført sig bedre op mod Jorden; istedet for at betage den noget Lys har den endog skienket den et dobbelt; thi den 12te Maii viste sig i Prag to Bimaaner, hvoraf hver paa den modsatte Side af Maanen havde regnbuelignende Farver, men paa den anden en Lyskugle i Skikkelse af en Kommethale. Ubemærket men kraftfuldt hæve sig Europas ostlige Egne til Kultur og Vælde; hemmelig og uophørlig udvandre mange Mennesker til Rusland fra Europae øvrige Lande, hvor Næringsveiene standse; saaledes er nu nylig igien 30 Familier udvandrede dertil fra Kanton Glarus i Schweitz, hvorfra, som fra de øvrige Kantoner i dette Biergland, bestandigen mangsoldige Mennesker maae tage ud til mindre befolkede Lande.