Viborger Samler, 1848-11-02
Det af den nedsatte Comitee, (Otterstrøm, Madvig, Clausen, Kirk, Nyholm, C. M. Jespersen og Larsen) forfattede Udkast til Rigsforsamlingens Adresse til Kongen, lyder saaledes: "Det er et Tidspunct af stor og alvorsfuld Betydning, i hvilket den danske Rigsforsamling, sammenkaldt for at grundlægge Rigets fremtidige Forfatningslov, for første Gang har at henvende Ordet til Deres Majestæt. Det danske Folk maa vel prise sig lykkeligt, at ingen voldsom Omvæltning, intet blodigt Spor her betegner Overgangen til fuld statsborgerlig Frihed. Og Folket erkjender, at denne Lykke skyldes fornemmelig Deres Majestæt. Historien vil opbevare det, at i de europæiske Rystelsers og Omvæltningers Aar de onde og vilde Magter ikke fandt Indgang hos det danske Folk, fordi Danmarks Konge, samstemmede med Folket og sluttende sig til det, gav af fri Tilskyndelse Tilsagnet om den Frihedslov, hvortil Udkastet nu foreligger. Men det er ligefuldt blevet beskikket for Danmarks Konge og Folk, kun gjennem haarde Prøvelser, beredte dem ved Troløshed og voldeligt Overfald, at skulle arbeide sig frem til Maalet. J en saadan Farens og Trængselens Tid er det med et villiesfast, til Gierning redebont Sind, stærkt ved Fædrelandskjærlighed, Samdrægtighed og Tro, at Folket værdigen bringer Kongen sin Tak. Vi ville ikke forsøge at udtale den Stemning, hvormed vi ere Vidner til den lov- og retløse Medfart, for hvilken vore Brødre og trofaste Medundersaatter i Slesvig ere givne til Priis, efterat en Vaabenstilstand er afsluttet, og fra dansk Side saaledes opfyldt, som Ærens Lov fordrede det. Den danske Rigsforsamling, og det danske Folk gjennem den, haaber at skulle lægge det forDagen i Gierning, hvorledes vi Alle leve og lide med det voldelig behandlede Land. Thi, skulle det ikke kunne lykkes, ad fredelig Vei at opnaae en Afgjørelse, saadant som det danske Folks Ære og Vel fordrer den, da holder Forsamlingen sig overbeviist om, at den udtaler hele Folkets Stemning, naar den udtaler det Ønske og det Haab, at Deres Majestæt vil opbyde alle Folkets Kræfter til Kampens Fornyelse. Deres Majestæt har kaldet Sagen, for hvilken der kæmpes, en hellig Sag; dens afgjørende Betydning for Fædreland og Nationalitet erkjender hver Mand i Landet; dens Betydning for det hele skandinaviske Norden har fundet sin Anerkjendelse hos Broderfolkene, hvis Trofasthed det danske Folk ikke kan glemme. Men en saadan Kamp, ført med al den Styrke, der boer i et samdrægtig Folk, som kæmper for sit Liv, sin Ret og sin Ære, vil ogsaa kunne kæmpes med Fortrøstning til den Magt, der vækker Hjælpere i Nødens Stund, og sætter Grændse, naar Tiden er der, for Svig og Vold. Deres Majestæt har nedbedet Guds Velsignelse over os og vor Gierning, og udtalt det som Deres Ønske, Deres Haab, Deres Stolthed, at derved det gamle Danmarks Ære og Lykke maa kunne grundfæstes. Denne Ære og Lykke vil beroe ikke alene paa Friheds værkets heldige Grundlægning, men paa Frihedslivets sunde Udvikling, paa de frigjorte Kræfters rette Anvendelse. Til at fremme og betrygge den ville alle gode Borgere forene sig, at det Kongelige Ord maa mere og meere gaae i rig og herlig Opfyldelse, ligesom det hele Folk forener sig med os, idet vi opsende vore Bønner for Deres Majestæt, for Lykke og Hæder paa den Throne, der staaer fast ved et erkjendtligt Folks Kjærlighed."J Mødet i Torsdags sluttede Rigsforsamlingen den foreløbige Forhandling af Forretningsordenen, efter at have gjennemgaaet Udkastets Bestemmelser fra § 1132. Vedet Par Puncter, nemlig Spørgsmaalene om der skal tales fra et bestemt Sted (en Talerstol) eller ikke, og omKugleafstemning bør tilstedes, fik Debatten noget mere Liv, end en Forhandling af reent formelle Gjenstande, ellers pleier at have. Da den egenlige Forhandling var tilende, vexledes nogle Yttringer angaaende det i Udkastet gjorte Forsøg paa at erstatte de fremmede Konstord ved danske Benævnelser, forsaavidt saadanne haves eller paa en naturlig Maade kunne dannes. Denne Bestrædelse blev fra de fleste Sider bifaldt. – Da der var anmeldt tvende Jnterpellationer til Udenrigsministeren om Onsdagen, yttrede denne det Ønske, at den ene af disse, der var anmeldt af With angaaende et idag (Torsdag) hidkommet Rygte om, at Øerne Als og Ærs skulde befinde sig i Oprør mod den nye Fælledsregjering for Hertugdømmerne, maatte blive tagen tilbage, fordi det overhoved ikke var ønskeligt, at der blot paa Grund af løse Rygter rettedes idelige Spørgsmaal til Regjeringen, men især fordi der snart vilde fremkomme Forslag om Bestemmelsen af den Form, under hvilken Forsamlingen vilde modtage de af Regjeringen tilbudte Oplysninger. Med Hensyn til det ovennævnte Rygte, da var der ikke tilkommet Regjeringen det allerringeste Nys om noget Oprør paa Als og Ære, hvilket ogsaa i og for sig var utroligt, da Oprøret jo skulde gjælde en Regjering, der ikke regjerede paa de nævnte Øer. Ministeren havde ladet de tvende Commissairers Protest mod den nye Regjerings Fremfærd (see nedenfor) omdele i Forsamlingen; af denne fremgik det, at den danske Regjering ikke kan have paabudt Autoriteterne paa de nævnte Øer at adlyde hiin Fælledsregjering. - With erklærede sig ikke istand til at tilbageholde sin Jnterpellation, da samme var fremgaaet af en Aftale mellem ham og flere Medlemmer. Dagsordenen for Mødet næste Dag er: Jnterpellation til Udenrigsministeren af Brinck-Seidelin angaaende Kongen af Sverrigs Slutningstale til den svenske Rigsdag, og af With angaaende Rygtet om et Oprør paa Als og Ære. Derefter endelig Forhandling af Forretningsordenen, og tilsidst definitivt Valg paa Forsamlingens Embedsmænd. (Fdl.)