Aarhuus Stifts-Tidende, 1838-06-23
For nogen Tid siden læstes i Avisen en Advarsel fra Oldermanden for Dreierlauget i en Kjøbstad, i Henseende til at forfærdige Spundse til Øl- og Brændeviinstønder. Skulde man nu ikke troe af dette Avertissement, at de Uberettigede havde foraarsaget Dreierlauget betydelig Skade. Betragter man imidlertid Oldermandens egen Beretning saa seer man, at han og hans Laugsbrødre sælge 1000 Stykker Spundse for 16 Skilling, hvoraf strax sees det Smaalige, der er herskende ved de fleste Lauge, samt den Misundelse der ligger til Grund for de fleste Laugs=Avertissementer, – og for en slig ringe Fortjeneste har man forvoldet de Uberettigede en Mulct og sat Lauget i Bekostning. Mangel paa tilstrækkelig Sysselsætning og tarveligt Erhverv for det tiltagende Mennesketal, er vel tildeels Grunden, til disse idelige og smaalige Laugs=Processer. - Denne almindelige Erhvervmangel og Næringsløshed er for en stor Deel fremstaaet ved Aftagelsen af vor Handel og Søefart, thi disse Næringsveie sysselsatte forhen en Mængde Mennesker, der nu anbringes i Haandværkslagene. Deels er det og naturligt, at Haandværkstandens Velstand og Leilighed til Arbeide maa aftage i samme Grad, som Landboen og Handelsmanden mangler Evne til at anvende noget betydeligt paa Anskaffelsen af Livets Beqvemmeligheder og andre nogenlunde uundværlige Gjenstande. Den ene Stand afhænger af den anden; en Stand kan ikke lide uden at den anden maa lide med. Man sørge derfor for vor Jordbrugs, vor Handels- og Skibsfarts Fremtarv og Flor, da vil ogsaa Haandværkstandens Klager efterhaanden forsvinde. Men det er en falsk Forholdsregel ved Laugstvang at ville bøde paa den almindelige Erhvervmangel og Næringsløshed, thi ved Laugstvang forøges netop den almindelige Næringsløshed, hvorimod indskrænket Næringsfrihed formindsker Erhvervmanglen og fremmer Vindskibelighed og Virksomhed. Lader os derfor ikke ved smaalig Laugs aand qvæle den Smule Virksomhed der endnu er tilbage. Naar vil den Tid komme, at man i Danmark vil ophæve unaturlige Love og indsee det skadelige i de nu bestaaende Lauge og i det fordærvelige Laugsvæsen, eller i det mindste indskrænke dette i alle Grene saa saare skadelige Væsen, – Tiden hertil er netop for Haanden, da de fleste Nærings veie ere standsede; Handel og Skibsfart desværre ganske ligge i Dvale, og den fri Haandtering og Næring er underkastet Laugsvæsenets Vilkaarlighed. Det er altsaa den høieste Tid at denne Gjenstand, kommer under Ventilation, og Begyndelsen burde vist skee ved at ophæve Bager= og Slagter=Laugene, thi disse tvende Lauge ere høist skadelige for de Uformuende og Fattige i Kjøbstæderne, da de betydelig fordyre Livets allerførste Nødvendigheder hos os, Brød og Kjød. Men man vogte sig herved for halve Forholdsregler. Naar Ophævelse skal finde Sted, da maa Alt hæves, ellers bliver Tingenes Stilling endnu mere unaturlig, da de, som beholde deres Forrettigheder, blive da endnu mere begunstigede, til forstørret Skade for alle øvrige Statsborgere. Et paafaldende Exempel paa en saadan Halvhed var det, at Borgerraadet i en vis Kjøbstad bifaldt Slagtertaxtens Ophævelse til Gavn for Landmanden, som derved ventede at faae sit Slagte=Qvæg bedre betalt, men formeente ham daglig Jndførsel af Kjød og Flesk, hvorved baade Jordbrugeren og Kjøbstædmanden tabte. – (Det er kun nogle erkelte Dage om Ugen tilladt Bønderne paa Torvet i Kjøbenhavn at falholde Kjød og Flesk.) Kjøbenhavns Jndvaanere maa nu betale Kjødet dyrere end før, medens en Deel Slagtere opkjøbe Slagte=Qvæg i alle Landets Egne og uhindret drive Forprang dermed. Naar man nu først har ophævet Bager- og Slagter=Lauget, saa kunde man derefter hvert Aar ophæve to andre Laug, og saaledes vedblive indtil Alle for Staten fordærvelige Laug have ophørt at være til Skade for den fri Haandtering og Næring.