Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-05-25
Toldboden. Toldboden og Børsen ere for Handelen de ta vigtigste offentlige Steder i en Handelsstad som Kjøbenhavn. Der gives kun faa Handlende, hvis Stilling ikke nøder dem til imellemstunder at besøge Toldboden. Men enhver, som kjender til Tingen, veed, hvor vanskeligt det er at Klarere noget paa Kjøbenhavns Toldbod. Der hører, saa at sige, et heelt Studium dertil For at faae den allerubetydeligste Ting Aareret, maa man gaae to til tre Gange paa fire forskjellige Steder, som ligge vel langt fra hinanden. Den Tidsspilde, som er forhunder hermed, synes at være alt for stor, Agt sagerne til disse Vanskeligheder ligge især deri at Comptoirerne ere anbragte i for lang en Afstand fra hinanden, og at de dertil ansatte Be styreres og Betientes Antal synes at være forlidet. Paa en Tid af Aaret, hvor der er en stærk Skibsfart, ere i Almindelighed de Mænd, som skrive Angivelserne og Toldsedlerne, saa omgivne af Mennesker, som alle pressere den for at blive expederede, at et saadant Embeds synes at være høist byrdefuldt. Den hele Vanskelighed kunde hæves, naar der blev ansat sten Folk og naar Bygningen blev indrettet saaledes at Comptoirerne kunde være i een Etage og i en Række, istedet for at de nu ere paa forskjellige Steder og i forskjellige Etager. At løbe sin Nord til Syd og fra Øst til Vest, kan ven ret godt for den, der trænger til Bevægelmen sandeligen ikke for den, der har and Forretninger at passe. Man kan vel til negte, at det vidtløftige Skriverie og de giv tagne Paategnelser for Ordenens Skyld visse Henseender ere nødvendige, men at man ogsaa kunde simplificere det Hele, kan vel haf ler ikke fragaaes. Der gives maaskee nem noget Departement, hvor Sagernes Expedering synes at være forbunden med saa megen Vidtløftighed. Generalpostamtet har med roesværdig Jver afhjulpet de fleste Mangler ved Postvæsenet, og man bør haabe, at Generaltoldkammeret ligeledes vil værdige Jndretningerne paa Kjøbenhavns Toldkammer sin Opmærksomhed. Man er saa meget mere beføiet til at vente dette nu, som den daglig tiltagende Handel og de deraf flydende større Toldindtægter sætte det istand til saa meget deslettere at foretage enhver med nogen Bekostning forbunden Forandring. En Frueløs Person. Det synes altid at være faldet i Hovedstadens Lod, at have et Menneske, som ved sine afsindige Lader og Handlinger paa Gader og Stræder er en Gjenstand for den lavere Pøbels og Drenges Morskab Af denne Classe var den bekjendte Hakkelmann og efter ham den nylig afdøde saakaldte Keiser. Deres Plads er ikke bleven ledig. Et andet forvirret Menneske har succederet dem. Man møder ham især om Aftenen paa Gaden, ledsaget af en heel Deel Mennesker. Han taler bestandig i Ordsprog, og hans Sentencer ere ikke altid ganske uvittige. Men i det Hele betragtet bestaaer hans Selvraisonnement ikke af andet end Galimatias. Desuagtet er han dog ikke raadvild, naar Vægterne tale til ham og true ham med Arrest. Ville J overfalde Folk, spørger han. Det er mine Venner, som følge med mig; vi komme fra Frederichsberg. Omtrent. et saadant Svar giver han alle de Vægtere, han kommer i Collission med. Forleden Aften kom han saaledes spadserende med en heel Klynge efter sig paa Østergaden. Her stillede han sig hen og begyndte at tale Latin til den omkringstaaende Kreds. Vægterne indfandt sig som sædvanligen. Vi ere Studenter, svarede han have vi ikke Tilladelse til at tale Latin Da han kom paa Hjørnet af Østergaden og Kongens Nytorv tog han Hatten af, recommenderede sig, og gik hen paa Charlottenborg, hvor han, efter Sigende, residerer de fleste Nætter, fordi han intet bestemt Logis, har. Det vilde være at ønske, at der maatte blive særegne Anstalter for saadanne Ulykkelige, som just ikke ere ganske afsindige. Det er skrækkeligt, at Fornuftens Tab, den største Ulykke, der kan ramme et Menneske, skal være en Gjenstand for offentlig Spot. Uforsvarlige Deviser paa Classe lotteriesedler.