Københavns Adresseavis, 1774-07-27
Vor Skole blev nu ophævet; min Læremoder kyste mig, da vi forlode hende, og sagde til mig, at da hun var gammel og uformuende til at understøtte mig videre, saa gav hun mig det Raad, at søge en Tieneste, og formanede mig, til ikke at forglemme det, som jeg havde lært. Min Lærelyst, hvorved jeg havde gjort mig elsket, blev anseet som en Forbrydelse af Tilhængerne af den nye Meening; og naar jeg tilbød min Tieneste hos noget Herskab i denne Egn, saa fik jeg til Svar, at jeg ganske vist ikke vilde forrette grovt Arbeyde, at saadant Arbeyde skikkede sig heller ikke for et Fruentimmer, som forstod at omgaaes med Pennen, og at Skuring ikkun vilde forderve mine fine og bløde Hænder. Jeg kunde ikke blive hiemme, og da jeg overveiede, hvad jeg skulde foretage, kom en af de Piger, som var gaaet fra vor Skole til London, i en Silkeklædning, og fortalte hendes Venner, hvor got hun levede, hvad for skiønne Sager hun havde seet, og hvad for en anseelig Løn hun fik. Jeg besluttede altsaa ligeledes at forsøge min Lykke, og tog min Vey den følgende Uge til London. Jeg kom uden Fare til min Læremoders Søster, som gjorde sig Umag for at skaffe mig en Tieneste, hendes Bekiendtskab, strakte sig ikkun til Familier af Borgerfolk; og da jeg intet høyt Begreb havde om mine personlige Egenskaber, saa var jeg villig til at tage imod dette Tilbud. Min første Tieneste var altsaa hos en Uhrmager, som fortiente meere, end der var fornødent til at leve overflødigt og anstændigt med hans Familie. Men det var deres Skik, at de hver Søndag leyede en Vogn, for at kjøre paa Landet, hvor de fortærede Halvparten af deres ugentlige Fortieneste. Om Mandagen blev vores Hosbonde liggende i Sengen til Middag, og Eftermiddagen tilbragte han meget lystigt. Tirsdag og Onsdag fortærede han den anden Halvpart af Fortienesten, og tre Dage om Ugen, som vi maatte blive hiemme, tilbragte vi i Mangel, da min Herre imidlertid levede paa Borg i Øihuset. De kan let troe, at af de Livende Pigen leed det meste. Efter et Fierdingaar forlod jeg altsaa min Tieneste, for ikke at sulte ihiel. Nu kom jeg i Tieneste hos en Hattemagers Kone. Her var ingen Mangel at befrygte, thi de levede i Overflødighed. Madamen var meget flittig, og stod tilig op om Morgenen, for at sætte hendes Folk i Arbeyde. Min Hosbonde var meget elsket hos hans Naboer, og var hver Aften snart i et, og snart i et andet Selskab. Jeg maatte stedse sidde oppe og bie efter ham, og meget tidlig om Morgenen opvarte min Madmoder. Min Hosbonde kom sielden hiem førend Klokken 2 efter Midnat; og hun stod op Klokken 5 om Morgenen. Jeg kunde ligesaa lidet undvære Søvn som Mad. Jeg saae mig altsaa nødsaget til at bede dem, at de vilde høre sig om en anden Pige. Nu kom jeg til en Lerretshandler, som havde sex Børn. Madamen sagde til mig, saa snart jeg kom ind i Huset, at jeg maatte aldrig sige hendes Børn imod, eller lade den græde. Jeg vilde ikke gjerne giøre nogen imod, og lovede at giøre mit Beste. Men naar jeg gav dem deres Frokost, saa kunde jeg ikke give dem alle hver sin først; maar jeg leegte med en, saa maatte jeg lade de andre bie saa længe; det Barn, som nu ikke hver gang fik sin Villie, tilkiendegav sin liidte Fornærmelse ved et høyt Skrig, som gjorde Madammen ved paa mig, og forskaffede Barnet Sukkerbrød. Jeg kunde umulig tysse sex Børn, og jeg blev altsaa afskediget af min Tieneste, som en ærlig, men ikke godhiertig Pige. Endelig kom jeg til Folk, som havde en liden Bød, og handlede med ordinært Lerret. Jeg fik den Bestilling, at holde Regnskab, og da der ofte blev kaldet paa mig, at jeg skulde opvarte Kiøberne, saa haabede jeg at være lykkeligere, end forhen. Men min Madame tog en Deel af Fortienesten til et særdeles Brug for sig selv; og da hun stedse blev dristigere ved hendes Tyverie, og tilsidst borttog saa meget, at min Hosbonde forundrede sig over, hvor det Jom sig, at han solgte saa meget, og fortiente saa lidet saa gav hun for, at hun vilde forene sig med ham, fornøye at efterforske, hvor det kom sig, og sagde ganske alvorlig, at hun haabede, Elisabeth var ærlig, men at saadanne listige Piger dog nok kunde giøre lange Fingre. Man kan vel troe, at jeg blev ikke længe der.