Københavns Adresseavis, 1763-04-27
J Mandags Aften omtrent Kl. 10. er fra min Pige Sissel Nielsdatter, som haver tient mig i 4 Aar, bortstiaalen hendes Kist, med alt hvad hun eyede og havde tient for i mange Aar; Om nogen kand opdage Tyven eller give Underretning om bemeldte Kiste med det derudi værende, loves en raisonable Douceur af mig hendes Hosbond. Joseph Dominicus Jansen, Skomager=Mester. Et Sølv Signet med Bogstaverne D. G. M. er i Gaar tabt paa Gaden, hvis Finder loves en billig Douceur. Historisk Moralsk Fortæling for Børn. S. Nr. 23. ders Sødskende bleve syge, Lægen vilde ikke forbarme, - sig over disse Syge, fordi de vare fattige. Erindrer Eder disse Farligheder, saa længe i leve. Fortæl de Ryggesløse Eders udstandne Fare, maaskee J kand omvende dem. Efterdi J nu seer, at Gud i Naade tænker paa Eder, saa forglem ikke, at takke ham derfor. Øvrigheden, har bønhørt Eders Moders Begiering. Beder for Øvrigheds Personerne, at de alle Tider ere retfærdige imod de Fattige, saa vel som imod de Rige. Værer Øvrigheden, lydige, de, som modtvillig overtræde Øvrighedens Love, ere ikke værdige, at være i det menneskelige Selskab. Værer ydmyge imod Øvrigheden; thi de har Omsorg for Eder. Øvrigheden derimod er nest Forældrene forpligtet, at drage Omsorg for Børnenes gode Opdragelse; thi Øvrigheden veed, at af slet opdragne Børn bliver slette Borgere, som forvolde Stadens Fordærvelse. Stræb altsaa, at bliver dydige og ikke Byen til Last. Begaaer ingen ond Gierning, værer forsikrede, at den onde Gierning, endskiøndt den skeer hemmelig, bliver aabenbar for Øvrigheden og for andre. Troer J, at Gud er allevegne? troer J at Gud seer Alting, Ja svarede Børnene: Altsaa skeer enhver ond Gierning aabenbar for Gud, den skeer aabenbar for den høyeste Dommer, som straffer alle dem, som gjør Uret. Tænker ikke, at J undgaaer Straffen, dersom J begaaer en ond Gierning. Tænk paa de Ord, som David siger: Vilde jeg tage Morgenrødens Vinger, vilde jeg boe hos det yderste Hav: Saa skulde ogsaa din Haand føre mig; og din høyre Haand holde mig fast. En skammelig Gierning bliver aabenbar, endskiøndt den bliver fordølget i nogen Tid. Jeg vil kortelig fortælle Eder en forunderlig Tildragelse. "Et ugudeligt Menneske havde sneget sig om Aftenen ind i en Kirke, han stial ud at samme Sølv=Tøyet, som ellers i Hellig=Dagene stod paa Alteret. Jblandt andet stial han ogsaa en med Sølv beslagen Bog. Derpaa krøb han ud igiennem et Vindue, nuden at nogen blev det vaer. Han reyste derefter Udenlands og forhvervede sig nogle Tusinde Rigsdalere. Da han nu kom tilbage igien, saa blev han bedet til sin Fatters Bryllup. Da Vielsen var forbi, saa offrede han med de andre Bryllups Giester til Præsten. Hans Offer, som bestod i 2 Ducater, havde han svøbt i et Stykke Papiir, som han, uden Eftertanke, havde revet af den Bog, som han for 15 Aar siden havde stiaalet af samme Kirke. Præsten saae den, som lagde dette Papiir paa Alteret, og da han aabnede det, kiendte han Bladet, paa hvilket han med egen Haand havde skrevet nogle Ord, som vare blev me forandrede i Kirke=Bønnen. Han forskrækkedes og betænkte, at han ikke burde fortie det. Han meldede det altsaa for Øvrigheden. Øvrigheden lod strax randsage i Tyvens Værelser, og Rettens Betientere fandt Bogen, som Sølvet var brækket af. Derefter tog de denne Misdæder fra Brylluppet og bragte ham for Retten. Han Formedelst indfaldende Helligdag. ingen Adr. bekiendte, at han havde stiaalet Sølv=Tøyet. Dommen faldt. Han blev hængt, og hans Midler faldt til Kirken. Denne havde ikke formodet, at dette Skarnsstykke, efter saa mange Aars Forløb, skulde blive aabenbar. Jeg kunde fortælle Eder mange deslige Tildragelser om Misgierninger, som efter mange Aar først ere komne for Lyset; men jeg formoder, at J troer, at den Almægtige Gud straffer alle Misdædere, og at han endogsaa straffer Børnene for den ringeste Ulydighed, som de bevise imod Forældrene, imod Øvrigheden og imod deres Lærere. Derfor vogter Eder for hans Vrede, og betænker, at hans Velsignede skal arve Landet; men hans Forbandede skal udryddes. Enken kom fra hendes Forretninger tilbage. Ak! sagde hun: Kommer kiere Børn! jeg har erholdt en smuk Boelig til Eder. Øvrighedens Betientere har havt Befaling, at indrømme mig alle Værelserne i min Broders Huus. Øvrigheden har ligeledes tilladt, at jeg maae bruge de Meubler, og alt det, som hun efterlod. Rettens Betientere har skrevet det, som de overleverede mig, paa det jeg igien kand levere det til min Broder, naar han kommer. Nu vil jeg først gaae til vores fromme Præst, og takke ham, for de os beviste Velgierninger. J veed kiere Børn, at Utaknemmelighed bliver holdt for den største Last. Jeg er ogsaa forsikret, at min Taksigelse vil befalde denne fromme Mand. Hun gik til Præsten og takkede ham før hans beviste Velgierninger. Derefter tog hun den syge Ædle paa hendes Armee og bar hende i det hende overladte Huus. Daniel og de andre Børn fulgte med hende. Hun lagde de tvende syge Børn til Sengs, og bragte alting i Værelserne i Orden. Enken var meget hungrig og den lille Sophie græd af Hunger. Kiere Børn sagde Daniel: Haver endnu lidet Taalmodighed, Eders Skaber vil ikke lade Eder omkomme. J kand endnu i Dag faae Brød i Overflødighed. Enken saae til Daniel; men hun spurgte ham ikke, hvordan det skulde gaae til. Hun tænkte: er dette et Menneske, saa er han, efter hans Alder, den Fornuftigste, som jeg har seet i min Livs=Tid; men jeg tvivler paa, at han er et Menneske. Den hellige Skrift vidner jo, at Gud har forordnet Engler til Menneskenes Beskyttelse, som endogsaa har viset sig synlige iblandt Menneskene, følgelig kand Daniel ogsaa være en Engel. Var ikke den unge ToblæMedfølger en Engel? Sagde Propheten Daniel ikke i Løve=Kulen til Kongen: Min Gud sendte sin Engel og lukte Løvernes Mund, at de ikke skulde forderve mig. Har ikke Abraham og Loth havt Guds Engle hos sig, Vi bede jo i vore Bønner, at Gud vil lade sine Engle beskierme os, Jeg formoder altsaa, at Daniel ikke er et Barn, som mine eller andre Børn; men jeg troer, at han er en Engel, som skal beskytte mig og mine Børn i den Tid, da Nøden i denne Stad er allerstørst. (Fortsettelsen følger.)g paa Fredag bliver paa Løverdag. 3 Efterretninger udgivne.