Berlingske Tidende, 1759-04-01
Staats=Tidender for Aar 1759. Fortsettelse, af det Criminal-Factum, som efter Kongens af Portugal befaling er bleven publiceret, og af de Bekiendelser, efter hvilke de som havde sammensoret sig imod Hs. Allertroeste Majestets Liv ere blevne dømte den 12. Jan. 1759 og henrettede den 13 Jan. 11. Man seer af Braz Joseph Romeiro egen Bekiendelse, at han siden Aaret 1749 alletider haver været i Tieneste hos Marquiserne de Tavora Francisco de Assis og Donna Leonora de Tavora, har reist samme Aar med dem til Jndien, og er kommen med dem derfra tilbage igien; at han siden er kommet fra denne til Sønnen, Marquis Luitz Bernardo de Ta vora, har været Corporal ved hans Compagnie, en Jndkiøber i hans Huus og hans store Favorit; at omtalte Marquis Luiz Bernardo de Tavora ikke allerne har betroet ham, hvad der var passeret om Eftermiddagen, førend Overfaldet skeede om Natten, da hans Fader og Broder vare tilsammen, men endog at omtalte Marquisinde de Tavora, Fader og Søn, alvorligen have befalet ham, at bevare det som en Hemmelighed, at den Ordre var givet ham at bringe de trende Heste, som han maatte have sadlede og bevæbnede til den Nat, da Overfaldet skulle skee, ud paa Landet paa det Sted, hvor man vilde overfalde Kongen; og endelig, at denne Anklagede virkelig har befundet sig ved Hinderholdet, og har havt deel i dette fordømmelige Foretagende. Og har man beviist, at han ligeledes har befundet sig ved den hemmelige Forsamling, som de Sammensorne have derefter holdt, Norden for Hertugens de Aveiro Have. 12. Man har tilfulde bevist, at Hertugen de Aveiro har befalet sin virkelige Kammer=Tiener Manoel Alvares, at han skulde lade kalde sin Broder Antonio Alvares; som og virkelig er kommen til ham for at tale med Hertugen de Aveiro; at Hertugen, da han talte med ham i en Hytte bag ved Haven til hans Huus i Belem, har givet ham paa det allerhemmeligste den befaling, at han skulle passe paa Vognen, hvori Majesteten skulle komme kiørende fra den mellemste Have til den, som laae oven til, hvor det Kongelige Pallast staaer og i Sælskab med ham, Joseph Mascarenhas, skulde skyde paa Vognen med tvende korte Skyde-Gevær, at han siden har forandret sin Meening, og at de begge have besluttet, at han, Antonio Alvares, skulde tale med omtalte Joseph Poli carpio hans Svoger, hvilket og virkelig skeede, saa at begge have talt med ham Joseph Mascarenhas, om de Foranstaltninger, hvorledes de skulde udføre denne afskyelige Gierning; at begge disse Anklagede adskillige Gange vare udgangne til Fods og Hæst, i Sælskab med Joseph Mascarenhas, for at passe paa denne omtalte Vogn; at han til den Ende havde befalet dem at kiøbe tvende ubekiente Heste; at og den benævnte Joseph Mascarenhas har befalet dem at kiøbe ubekiente Gevær, hvilke omtalte Antonio Alvares ikke kiøbte, men at han og hans Svoger havde betient sig af sin egen Carabin, og en andens, som han havde laant, og tvende Pistoler; at disse have været de Gevær, hvilke Antonio Alvares og Joseph Policarpio havde skudt løs paa Vognen, hvori Hs. Majestet korte, at den Belønning, som disse tvende Anklagede havde bekommet af Joseph Mascarenhas, haver været 40 Guldstykker; at Antonio Alvares og hans Svoger, saasnart de havde løsnet disse Gevær imod Siden af Vognen, vare løbne til Landet, indtil de havde sadt sig ved den Cascade, som gaaer fra den mellemste Have, og at de derfra havde flygtet overden Tværvey, fra Guarda mor da Soude til Staden Lissabon, og endelig, at, da den anklagte Antonio Alvares Ferreira var kommet i den anklagede Autors Huus tvende Dage derefter, efterdi han havde ladet ham hænte, samme havde overskjældet ham, og sagt: Skuddene havde ikke duet, og derhos stukket Fingeren i Munden, og udbrødt med disse Ord: Tie du; thi Fanden skal ikke faae det at vide, naar du ikke siger det; og befalet ham: Han skulde ikke strax sælge Hestene, for ikke at giøre sig mistænkt, at altsaa Antonio Alvares Ferrera og hans Svoger, Joseph Policarpio de Age ved April Maaneds ved uden nogen Tvivl have været de, som have skudt, hvoraf Hs. Majestet Kongelige Person haver faaet de Saar, som dette Rigs Undersaattere overmaade begræde. 13. Man seer, at den anklagte Manoel Alvares Ferreira har ladet kalde den ugudelige Mordere, Antonius Alvares Ferreira, sin Broder, adskillige Gange til sig; at han har skaffet Joseph Mascarenhas de Kapper og Paruquer, hvormed de have forklædet sig om Natten, da Overfaldet skeede; at han endelig har været den, som giorde den Modstand, paa Landgodset von Azeitaon, og har trækket Kaarden ud af Gehænget paa Skriveren Lui Antonio de Leira, da denne ærlig og behiertet anholdt den omtalte Joseph Mascarenhas paa hans intendeerte Flugt. 14. Joaon Miguel, en Liv=Page, og en meget fortrolig Ven af Joseph Mascarenhas har været een af dem, som har været med at overfalde Kongen, som siden blev angivet af hans egen Herre, at han just var den Joan, som havde været i Selskab med ham, da han, Joseph Mascarenhas skød, men traf ikke Forrideren, efter hvilken han sigtede. 15. Efterat Joseph Mascarenhas og Donna Leonora de Tavora havde omstillet en skammelig Collecte, hvortil de andre Sammensorne havde lagt deres Andeel, for at skyde sammen en ringebetydende Summe af 40 Guldstykker, eller 192 Mille Reis, hvilke bleve givne de tvende Mordere Antonio Alvares Ferrera og Joseph Polycarpio til Belønning; og efterat Luitz Bernardo de Tavora havde ladet de tvende Heste sadle tvende Dage førend Overfaldet, og ladet samme bringe til Joseph Mascarenhas Stald, for at betiene sig af dem, og efterat Francisco de Assis de Tavora ligeledes havde sendt de andre tre Heste til den anklagte Joseph Mascarenhas Stald, som om Natten, da Overfaldet skeede, bleve førte derhen ved Corporalen Bra Joseph Romeiro, og Rideknegten Antonio Joseph, ikke mindre, da Joseph Mascarenhas selv havde befalet at ladet sadle samme Nat nogle af hans egne Heste, og har ladet dem bringe paa Landet bag ved hans Secretairs Antonio Joseph de Mattos Huus, og efterat ligesaa mange, som skulde hielpe til, havde satt sig paa omtalte 11 Heste, saa have de alle fordeelt sig i adskillige Partier, og stillet sig i saa mange Hinderhold paa et lidet Stykke Land, som ligger imellem tvende Haver, af hvilken Vey Kongen gemeenlig pleyer at komme tilbage, naar han kiører ud incognito, ligesom det og skeede samme Nat, da Han, hvis han skulde undgaae den ene, dog maatte blive ombragt af den anden. 16. Da Kongen kom kiørende om Hiørnet af Huusene ved den eene af begge Haverne, saa har Hovedmanden for Sammenrottelsen, Joseph Mascarenhas, strax trædet frem af Hvelvingen, og har med sine Betientere og fortrolige Ven, Joaon Maguel, som vare i Selskab med ham, skudt en Karabine løs paa Kusken Custodio da Casto, som kiørte Hs. Majestet, men som ikke traf, og har Skuddet og Jlden bevæget ham, uden at sige Hs. Majestet noget, at kiøre stærkere til med Muuleslerne, paa det at han kunde undgaae fleere Skud, som han frygtede for, og er dette Skud, som ikke traf, det første Vunderværk, hvormed den guddommelige Almagt har beskiærmet Hs. Majestets dyrebare Liv i denne ulyksalige Nat, efterdi Kongen kunde umuelig have kommet derfra, hvis Kusken ved dette Skud havde faldet død ned. 17. Efterdi Antonio Alvares og Joseph Policarpio, som stode færdige ved Graven af den nye Muur, ikke kunde da Kusken kiørte hastig til, fuldføre saa let, som de vilde, deres Skud paa Siden af Vognen, hvori Kongen sad, saa maatte de udsøge sig et andet Sted for at afskyde dem, saa at de, da Kusken kiørte til i Galopp have afskudt de tvende forbandede Skud paa den selvsamme Side af Vognen, saa got som mueligt var, hvilket efterat de havde ilde tilreed Vognen og Hs. Majestets Klæder, have foraarsaget Hs. hellige Person de farligste Saar, hvilke have trænget sig ind fra Skulderen og den høyre Arm intil Albuen uden og inden til paa samme Arm, og borttaget en god Deel af Kiødet med dybe Huller, da 6 af den formedelst de adskillige Stød, som Skuddene gjorde, have trænStats=Tidender for Aar 1759. get sig til Brystet, og er en stor Mængde af grovt Hagl udkommen af disse Blessurer, hvilket til deels tilkiendegiver den Grusomhed, da man har præsereret grovt Hagl for Kugler; og deels kan man atter see her et guddommelig Vunderværk, thi det er fast ikke mueligt, og kan ikke ansees for en blot Hændelse, at tvende Ladninger af grovt Hagl, som af adskillige Gevær bleve skudte, skulde gaae ind i saadan et lidet Rum af en Vogn, uden at de Personer, som sidde deri, ikke maatte have ganske og absolut omkommet; og dog alligevel har det eene Skud kun beskadiget den øverste Flade af omtalte Skulder og Arm og det andet Skud har truffet inden til paa samme Arm og den rette Side af Legemet, uden at have beskadiget en Hovedpart. 18. Fremdeles ligger deri et guddommeligt Underværk, at Hs. Majestet ikke allene har udstaaet som en Kongelig Person disse smertefulde Skud, uden at lade falde et eneste Ord, som kunde ligne en Klage, men at Samme og har overlagt med en besynderlig Forstand, at alle de Trin, som Han endnu havde at giøre til sit Kongelige Pallast, vilde føre Ham desto længere fra den fornemste Læge i Riget, som boede i Junquira, og besluttede altsaa meget meere at lade Vognen strax vende, og at kiøre til Junquira, hvor Han ikke tillod, at man skulde aabne Ham Vunderne, førend Han havde sagt den Allerhøyeste Tak, og havde aflagt sin Confession for en Evangelii Tieners Fødder. Paa denne Maade har Hs. Majestet befriet sig ud af de andre Farer, hvilke Han ikke kundet have undgaaet, naar Han havde fulgt den Vey, hvilken Han pleyede at kiøre, naar Han tog tilbage til sit Pallast, efterdi Han paa denne Vey nødvendig maatte have faldet i de adskillige Hinderhold af de andre onde Mordere, som stode bevæbnede, og ventede paa Kongen. 19. Efterat disse Mordere havde trækket sig tilbage igiennem adskillige Fodstier og Afveye, og til deels havde igien forsamlet sig endnu samme Nat paa Veyen, som gaaer hen til den anklagtes, Joseph Mascarenhas, Have, saa stødte den foromtalte Anklagte sin Karabin, hvormed han havde skudt seyl efter Kusken, paa en Steen, og udtalte derpaa de helvedes Ord: Gid Fanden bruge dig. Thi naar jeg vil bruge dig, saa tiener du mig ikke; og da den anklagte Francisco de Assis, den Tid Marquis de Tavora, fortvivlet sagde, om Hs. Majestet vel maatte omkomme af de forbandede Skud, saa udbrød Joseph Mascarenhas med disse Ord: Der ligger ikke Magt paa, om han endnu ikke er død: han maae dog døe. Om Morgenen efter det forbandede Overfald forsamlede de sig atter i et af de Paarørende holdet conciliabulo i Joseph Mascarenhas Huus, hvor nogle beskyldede Antonio Alvares og Joseph Policarpio, at de ikke havde sig tet ret, og andre rosede sig, at de havde naaet deres Øyemærke, naar Kongen havde kiørt forbi de Hinderhold, hvor de stode og ventede paa ham. 20. Efterat Jesuiterne saae, hvorledes Kongens uforligelige Jndsigt betog dem alt Haab til at vedligeholde deres tiltagne Herskab ved dette Hof, som og mærket, at de uden saadan absolute Ober=Herskab kunde paa ingen Maade skiule deres Usurpationer, som de have gjort i Africa, America, og det Portugisiske Asien, men endnu mindre kunde besmykke den offentlige Krig, som de havde anstiftet med en formelig Rebellion i de nordlige og sydlige Stater af Brasilien, saa have de udspredet de forbandeste Bagtalelser om Hs. Majestet, for paa denne Maade at giøre saavel de indfødte som de fremmede Nationer afspenstige fra Kongen, i det de have adskillige gange smedet allehaande forbandede Projecter, for at stifte ved dette Hof og i dette Rige Oprør, og slutter man af alt dette, at da de omtalte Geistlige have begaaet al denne Ondskab imod Kongen og Hs. Rige, samme just derfor befinde sig i samme omtalte Regels Omstændighed og den Formodning, at, naar ingen andre Beviser var forhaanden, man dog altid maatte slutte deraf, at de have været de, som have anstiftet Overfaldet; uden at de kunde bevise, og grundig gotgiøre, at andre have Skyld deri. 20. Da April Maaneds Stats=Tidender for Aar 1759. 21. Da man ikke formoder i Rettergangssager, at ingen begaaer en stor Misgierning, uden at have en stor Jnteresse derved, saa præsumerer man og, at den, som har ved Misgierningen en Jnteresse, er den samme, som har begaaet Misgierningen, hvis han ikke klarlig beviser, at en anden har stiftet den. Da nu de omtalte Geistlige have den omtalte store Jnteresse derved, hvilket de have aabenbaret ved denne Sammensværing med deres egne Gierninger, saa skulde denne eneste Præsumtion og være tilstrækkelig, efter Retten at holde den for et klart Beviis, at de have Skyld i denne Misgierning, besynderlig naar man eftertænker, at alleene deres Ærgierighed til at drage dette Rigs Herr skaber til sig kan stæmme overeens med Overfaldet om Natten af 3. Septemb. 22. Da Kongen behagede at hindre de omtalte geistliges Jntriguer, i det han satte de Kongelige Skriftefædre fra deres Embede, og lod forbyde alle deres øvrige Geistlige at komme til Hove, saa have de, istæden for at vise sig ydmyge ved denne Unaade, gjort de som var tvertimod, og forblevet ved deres Hofmodighed uden Undseelse, og offentlig roset sig af, at jo meere Hoffet skyede dem, jo meere vilde Adelen forene sig med dem, ja de have ikke undfeet sig ved ligesaa offentlig at true dette Hof med Guds Straf, og udstrøe ved sig og andre, deres Efterfølgere, at Hs. Majestets Liv vilde blive kort, have og skrevet det samme adskillige Postdage til adskillige Lande i Europa, og have saa vit udladt sig, at den sidst afvigte September Maaned vilde giøre en Ende paa Kongens Liv, og GabrielMalagrida gjorde sig Umage med skriftlig at bekientgiøre for adskillige Personer ved dette Hof denne bedrøvelige Forkyndelse, som en Prophetie. Men deels er man blevet ganske forfærdet, da de Anklagede bleve tagne fangne om Morgenen den 13 December, at Provincial Joaon Henriquez og de andre Geistlige skreve strax Postdagen derpaa til Rom, og betiente sig nu af de gelindeste Ord, for at berette, at man havde taget i Arrest Marquisinden de Tavora, den de Alorna, Græven de Atougia, Maria de Tavora, Hertugen de Aveiro, og fleere andre formedelst det Overfald af sidst afvigte 3 Sept. at de havde faaet Soldater=Vagt i Huusene af deres Religion; at de ikke kunde nægte, at de jo frygtede for noget; at det ganske Selskab var overmaade bedrøvet; at Folk beskyldte dem for at have Deel i Overfaldet af 3 September, og fordømte dem til Fængsel, Udrottelse, og Forviisning af Riget; at de vare i yderste Nød, uden Hielp og Haab, at redde sig deraf, &c. at altsaa, naar man holder disse tvende stridende Skrivelser imod hinanden for Overfaldet, og derefter, deraf da flyder som et klart Beviis, at de have for Overfaldet forladt sig paa Kongens Mord, og efterat samme mislingede, al deres indbildte Maschine af Hoffærdighed er nødvendig bleven til intet, og beviser, at de ere skyldige og fattes paa Midler. 23. Don Joseph Mascarenhas befinder sig ligeledes i de Omstændigheder, at han efter det fuldkomme Beviis, som de omtalte Formodninger i Rettergang bestæmme, maatte straffes, naar og intet andet Beviis var for Haanden. Det er bekiendt, at samme for den salige Konges Don Joaon den femtes Død, da denne Durchl. Monark laae paa sit yderste, strax efterat Han var død, og lige intil nu har opspundet utallige Jntriquer og Cabaler, for at opholde og ligeledes holde blocquert Hs. Majestets Resolutioner saavel i Retten, som i Cabinetet, ved Ministre og Personer af hans Farbroders Frater Gaspar de Encarnacaon Partie, saa at hverken Sandheden kunde komme for denne Herres Kongelige Throne, eller nogen Resolution erholdes, som ikke blev erholdet obpretitie og ved falsk Jnformation. J det øvrige har han der lignet Jesuiterne, at han var for Overfaldet overmaade stolt og trodsig, men siden, da samme mislingede, overmaade forsagt, saa at han skyede Hoffet fuld af Confusion og Frygt, og begav sig paa de Azeitaon Landgods, hvor han blevet tagen fangen, da han først vilde redde sig med Flugten, og siden vægrede sig afsinnig. (Ræsten følger næsten Maaned.) 90 Oden