Viborger Samler, 1841-12-07
Kjøbenhavn. Jfølge Aarh. Avis bestaaer Landgrevinden af Hessens Sygdom i Brystinflammation. Berl. Tid." af 3die December (vor uforglemmelige Sjette Frederiks Dødsdag) begynder med følgende smukke Ord: "Danmarks gamle Fader sover! – men Mindets Blomster spire frodigt paa hans Grav. Taknemligheden for de Frøkorn til Fremtids Udvikling, som Hans gavmilde Haand nedlagde i Landets Barm, lever, og Hans sidste store Gave paaskjønnes mere og mere. Efter en qvalm Tordenluft have de Skyer, der rugede over den spæde Spire, fordeelt sig. Med dens Væxt, skal hans Amindelse stedse befæstes, og Evighedskrandsen, der pryder Danmarks Reformators Billede i vor Erindring, skal betegne for en sildig Efterslægt, at Danmarks Folk ikke er uskjønsomt!"J "Dagen" af f. D. læses følgende Stropher: Han staaer for Gud, vi ved hans tause Grav; did ned, som op derfra, jo Lyd ei trænger. For Ondt, han afslog os, for Godt han gav, for Alt ham Tak! Og – det er vel ei Smiger længer, Ligesom forrige Aar reiste Hs. Kgl. Hbd. Kronprindsesse Caroline ogsaa iaar paa Frederik den Sjettes Dødsdag, den 3die Decbr., ud til Roeskilde Domkirke for at mindes sin Fader i en Bøn ved hans Kiste. (Ab. Av.)Man taler i denne Tid meget om, at der til Nytaar vil skee en væsentlig Forandring med det høiere Personale i Cancelliet og Magistraten, idet Nogle skulle afskediges, Andre forflyttes, og atter Andre remplacere de Afskedigede. Man nævner Navnene paa de Personer, med hvilke der saaledes skal skee en Forandring og blandt dem er der en Mand, som siges at skulle blive Cancelliedeputeret, der for omtrent 5 Aar siden kun var en af de underordnede Embedsmænd i dette Collegium, men hvis almindelige Gaver, som han saavel i denne Stilling som ved hans Virksomhed baade offentlig og i Stænderne har lagt for Dagen, og hvis Navn er i hver Mands Mund, have forskaffet ham en exempellos hurtig Forfremmelse. Jøvrigt kan man naturligviis ikke sige noget Vist om denne Forandring, men skulde den bekræfte sig saaledes som Talen gaaer blandt Folk, saa vil den sikkert have særdeles gavnlige Følger. (Ab. A.)* J en Universitetsstad skal fornylig være passeret følgende Curiosum: En Prof. Dr. medicinæ Naturforsker og ivrig Physiolog, glædede sig selv og Andre med et lærerigt Fund, nemlig Opdagelsen af en ny Jndvoldsorm. Meget nøiagtig beskrev han dens Udseende, &c. Naturligviis gjorde bemeldte Dyr voldsom Furore i den lærde naturdyrkende Verden, og Opdageren vandrede rundt fra den Ene til den Anden med sit sjeldne Fund; han kom blandt andre ogsaa til en anden Professor sammesteds, som imidlertid kom til et andet Resultat, nemlig at det ei var en Jndvoldsorm, men et syltet Morbær. Opdagerens Forbauselse og Skamfuldhed overlade vi til Enhver selv at udmale sig. Naar samme Professor atter skulde være paa Veie til at gjøre Opdagelser, da gid det gamle "memento mori maa rinde ham i Tanker (morus Morbær). Samme Professor sad en Dag i sin Stue henfunken i dybsindige Tanker; som han der sidder seer han et Par Spurve falde fra et Træ nedenfor Vinduet, til Jorden. Han iler ned, henter dem op, og obducerer dem med en Naturforskers Nøiagtighed. Flere Dage i Rad bemærker han det samme Phænomen, og kommer ved sine fortsatte Obductioner og Undersøgelser til det Resultat, at der var udbrudt epidemisk meningitis (Hjerneebetændelse) blandt Spurvene. Han skriver nu en vidtløftig og vist meget skarpsindig Afhandling over denne Gjenstand og sender den til et andet Universitet, og venter naturligviis herlige Lovtaler a. over denne sin Opdagelse. Nogen Tid efter seer han atter en Spurv falde død til Jorden, og som han har optaget den, seer han en Dreng, der med et Pusterer i Haanden kravler over et nærliggende Plankeværk og udbeder sig sin Spurv, J Hr. Generalmajor v. Høegh Guldbergs anden Brochure finder man bekræftet den bekjendte Anecdote om Wessel, at da han engang i en Audients hos Ove Høegh Guldberg søgte om at erholde et Embede, og denne Statsmand med største Venlighed forsikkrede ham, at han gjerne vilde understøtte hans Andragende, naar han blot vidste hvilket Slags Embeder han attraaede, svarede Digteren; "Det er ganske ligegyldigt, naar det kun er en indbringende Post, der giver Lidet eller Jntet at bestille."