Berlingske Tidende, 1754-02-15
Femte Fortsættelse paa det af den unge Klinglin udgivne Forsvar=Skrift for sin afdøde Fader, sig selv og sin Familie. Man lod Raadet votere over Sagen, og Tilhængerne af Cabalen vare af den Meening, at, fordi min Fader, ved sin Beretning havde sværtet de 15 Herrers Cammer ved Hoffet, saa skulde man begiere en Commission af Kongen til at undersøge Prætorens Forhold. Men de fleeste Stemmer faldt derpaa ud, at Hr. de Brettevil skulde in formeres om, at det der blev lagt Prætoren til Last var falskt, med Forsikring, at i Fremtiden ingen lønlige Forsamtinger skulde hvides. Sagens slette Udfald giorde Cabalen end meere forbittret imod min Fader, saa at de to Dage efter at Øvrighedens Skrivelse var udstædet, afsendte en Courer til Hoffet, for at begiere af Kongen en Commission til at undersøge deres Klagemaal imod Prætoren og Uenigheden i Magistraten, hvilke dog den gang ingen Fremgang fik, hvorudover Factionen berammede paa nye en lønlig Forsamling, hvortil vel min Fader ved Skriveren blev indbuden, men Øyemeedet, som Forsamlingen skulde sigte til, blev ham ikke bekiendtgjort, hvorudover han protesterede derimod. En anden Sag, som min Fader fandt sig nødt til at referere til Hoffet, var, at mange Lemmer af Magistraten, tvert imod Byens Statuta og Høffets Forordninger, bleve borte naar Raadet samledes, og mødte ikke oftere, end naar de havde Forhaabning om at stifte Forvirringer. Dette forvoldte, at de fik nye Reprimander fra Hoffet, og en af de Skyldige fandt sig derved saa storlig fornærmed, at han udi heele Raadets Forsamling, baade til Magistratens og til min Faders største Forsmædelse, udlod sin Vrede udi usømmelige Ord. Derpaa fældede de 15 Herrers Cammer, som skal kiende udi deslige Sager, den Dom, at den Skyldige skulde tage sine Skiælds-Ord tilbage. Men samme appellerede paa nye fra denne Dom til Ober-Retten i Colmar, og Magistraten paa sin Side besværrede sig hos Ministerium over saadan Jndpas i sine Rettigheder, bedende, at Appellationen maatte forbydes, hvilket ogsaa skeede. Derimod protesterede Cabalen imod alt det som Magistraten foretog sig, vilde ikke lade de fleeste Stemmer gielde, og indsendte en Memorial til Cangleren, for at begiære, at Appellationen maatte faae Fremgang. Da nu denne Memorial, som var underskreven af 22 Magistrats=Personer, kom for Cantzleren, gav han i sit Svar til Magistraten tilkiende, hvor storligen han forundredes derover, at saa mange Lemmer af Magistraten vilde forkaste og igienkalde en Ting, som af det heele Corps var bleven sluttet og samtykket, formanede dem til Fred, og truede med Straf mod alle dem, som i Fremtiden vilde unddrage sig fra en Dom, som var ved de fleeste Stemmer fældet. Derndover blev Dommen fuldbyrdet; den, der havde gjort uret, maatte beqvemme sig til at igienkalde hvad han havde sagt; de, som havde været skyldige i denne Uenighed, fik haarde Reprimander, og endelig syntes Roligheden at være sadt paa Fode igien, men som der stændig fandtes saadanne, der søgte paa nye at blæse i denne Uroligheds Jld, og i Besynderlighed at giøre min Fader Fortred, saa varede det ikke længe, førend Jagt-Rettigheden gav Anledning til nye Tvistigheder. Thi under Stadens Jurisdiction ligge visse Districter, som kaldes die Rhein-Jnseln eller Holme i Rhinstrømmen, hvorpaa Magistraten har Jagt-Rettigheden.