Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-30
Marqvard Maibom. En ved sine Særheder udmærket, og i vorLiterairhistorie bekjendt Forfatter, var Marqvar Maibom, født i Tønningen 1630. Da han fortrinligen havde sysselsat sig med at studere de Gamles Musik, og i Amsterdam 1652 udgivet en latinsk Oversættelse af de gamle Skribenter om Musiken (Antique Musicæ scriptores septem gr. et lat.), som han tilegnede Dronning Christine af Sverrig, saa kaldte denne, der, som bekjendt, meget yndede Oldsagers Studium, ham til Stockholm. Hun fandt en saadan Fornøielse i hans Beskrivelse over de Gamles Musik, at hun, for at faae en beskuelig Forestilling derom, lod forfærdige Jnstrumenter, efter Beskrivelsen over de græske, og formaaede Maibom til at synge, i den dermed foranstaltede Concert, en græsk Arie, hvortil Professor Nandæns skulde danse en græsk Dans. Men da nu Maibom kunde ulige bedre tale end synge Græsk, saa brast hele Forsamlingen i lydelig Latter. Rasende herover sprang den af Natureneget hidsige Mand op og gav Bourdelot, Dronningens Livlæge og Yndling, et Øresigen. Strax derefter forlod han Stockholm og reiste til Kjøbenhavn, hvor han blev vel optaget; han udnævntes til Professor ved Sorøe, siden til Bibliothekar ved det Kongel. Bibliothek, og endeligen 1664 til Tolddirecteur ved Øresunds Toldkammer. Men da han nok var større Philolog end Tolddirecteur, og man ikke var fornøjet med hans Bestyrelse, saa tog han allerede 1680 sin Afsked og reiste til Holland, hvor han henlevede sin Tid i stor Armod. Han var vel en meget lærd Mand, siger Worm, men tillige forunderlig, egensindig, gjerrig og hofmodig, foregav at vide adskillige Arcana, som han for en umaadelig stor Priis bød tilfals. F. Ex Konst at fordybe Rhinstrømmen; et Arcanum Medicum mod alle epidemiske Sygdomme Maaden, hvorpaa de Gamles Galeier vare bygte, hvilken han for en overmaade stor Sum tilbød sig at ville aabenbare Hollænderne, som et Middel, hvorved de let kunde erobre Dynkirken. Desuden havde han adskillige andre Haandskrifter, som han alle vidste godt at vurdere. Jblandt andet foregav han, at have fundet et Middel, efter poetiske (?) Regler at rette og forbedre den hebraiske Text i det gamle Testamente, som han paastod, paa utallige Steder var fordærvet. Prisen han satte paa disse Opdagelser, var 100,000 til 150,000 Rdl. Han paastod, at han ved hans allerede udgivne Skrift havde fortjent, at hvert Kirkesogn i den hele Christenhed burde give ham 4 Rdlr. Ogsaa i Amsterdam kom han i Strid med en Borgermester, fik sin Afskeed, og reiste derfra til Frankrig og Engelland, men kom igien tilbage til Amsterdam, hvor han døde 1710, over 80 Aar gammel, men i Fattigdom." - Dr. P. Deichman beretter i sine Optegnelser (Suhms nye Saml., 3 B., S. 112-13), at da han 1691. var i London, sagde Colomesius ham, at Mai bom, efter det Vidnesbyrd, som Js. Vossius, der ikke gjerne pleiede at rose Andre, gav denne, var Aarhundredets første Mand; at han levede i stor Nødtørftighed i Amsterdam af at corrigere Bøger, som trykkes, især Diogenes Lart., Menagii &c., at han intet vilde skrive for et saa utaknemmeligt Seculum, uagtet han saare meget kunde gavne Publicum. Han var engang reist over Engelland, i det Haab, at hans Lærdom og Ry skulde formaae saa meget hos Bisperne, at de enten vilde skaffe ham et Beneficium, eller i det mindste skyde sammen og forære ham nogle Penge. Men de, som han ad dresserede sig til, lode det blive ved at byde ham til Bord, hvortil han, stolt som en Diogenes, lod svare, at han havde lært at være fornøjet med Brød og Øl, som og skulde være hans Kost, saalænge han var i Engelland, og han behøvede derfor ikke at gaae til Gjæst. Strax derpaa drog han igjen til Holland og udgav et Skrift, over Job, for hvilket han satte en usigelig delig Fortale, hvilken han adresserede til disse Bisper, og heglede dem der stærkt igjennem, hvorover de bleve rasende, og undskyldte sig med, at de ikke kjendte hans Trang. Han skal have havt et meget skjønt Manuskript af Bibelen, hvilket han ingen vil lade see, og sagde at være budet derfor 20,000 Rdlr.