Aalborg Stiftstidende, 1836-06-27
Forslaget om at ophæve Forpagtningen af Spillehusene og fra 1ste Jan. 1838 aldeles at lukke dem, kom fra den Deputerede Hr. de Larochefaucault. Finantsministeren gjorde adskillige Indvendinger imod en Foranstaltning, der skilte Staden Paris ved en aarlig Jndtægt af henved 6. Mill. Fr., uden strax at kunne sætte en anden Jndtægt istedet. Han henledede Kammerets Opmærksomhed paa, hellere at træffel midlertidige, forberedende Foranstaltninger, til i Tiden at naael det samme Maal. Han fandt det tvivlsomt, hvorvidt man overhovedet burde aldeles ophæve Spillehusene. Han meente, at Lidenskaben for Spil ikke derved lod sig ganske udrydde, men at den vilde kaste sig paa Børspeculationer og søge sin Tilfredsstillelse paa andre Maader. Han bad at betænke, at der i London, trods den Foragt, som der hviler paa Spilleren, og, uagtet de engelske Loves Strænghed, dog existere 17 næsten offentlige Spillehuse. - Hr. Salverte saae Sagen fra en anden Side. "Statsmanden, sagde han, kan vel nære den Troe, at alle Forbud ikke ere tilstrækkelige til at udrydde dette, Onde, men det moralske Menneske maa opbyde Alt, for, saavidt det staaer til ham, at tilintetgjøre det. J London ere det ikke lykkedes, ganske at udrydde Spillehusene, fordi Lovene, mod Spillerne ere alt for strænge og af den Grund ikke bringes i Udøvelse. Lad De os dictere mildere Straffe mod Overtræderne og med Alvor overholde dem, da vil det Onde være hævet. - Efterat Proponenten nærmere havde udviklet sit Andragende, tog Minsteren for det Indre Ordet. Regjeringen, sagde han, gerkjender med Dem Spillehusene for en ædende Kræft, som nødvendig maa cureres fra Roden af. Vi brænde af Begjærlighed efter at tilegne Cabinettet af 22de Febr. den Ære, at foretage denne høist vigtige Reform, men vi maa gaae til værks med modent Overlæg, for at naae dette forønskede Maal. Naar man paa den ene Side fører uafladelige Klager over, at Statens Jndtægter ikke dække dens Udgifter, saa tør man ikke uden videre indlade sig paa, endnu at forstørre det aarlige Deficit. Lader os vente med at ophæve Afgiften af Spillehusene, indtil Udgifterne blive formindskede ved Renternes Nedsættelse og Jndtægterne formerede ved Paalæg paa Fabrikationen af Runkelroesukkeret. Lader os altsaa opsætte enhver Forandring med Spillehusene indtil næste Aar og da med Rolighed og Sindighed overveie Sagen." - Ogsaa Hr. Lafitten talte kraftigt imod disse Mordergrubers Tilværelse, men stemte dog for Opsættelse af den endelige Afgjørelse indtil næste Aar, i Betragtning af de mange Betænkeligheder, som ved denne Leilighed gjøre sig gjældende. Ved den endelige Afstemning antoges, som meldt, Proponentens Forslag med en stor Stemmeflerhed og dette Resultat optoges af Kammeret med Jubel. En anden Sag, som ogsaa har været drøftet i Kamme et ret, fortjener saameget mere at omtales her, som den ogsaa hos os tidligere har været Gienstanden for Discussioner i vore offentlige Blade. En Deputeret havde nemlig gjort det Forslag, at de Deputerede, som tillige ere Embedsmænd i Statens Tjeneste, maatte give Slip paa detilres Embedsgage, saalænge de have Sæde i Kammeret. Han sluttede sit Andragende med de Ord: "Hvorlelides kan man vente, at Deputerede, som trække en stor Lønning af Staten, kunne ville stemme for en Formindskelse i i Statens Udgifter. Forlader man ikke det hidtil fulgte System, med Hensyn til denne, den værste, Side ved vor Valglov, saa kan man vente, at Kammeret snart kommer til at bestaae af lutter Embedsmænd, eller af saadanne Folk, som søge at indsnige sig paa denne Bane. Antages derimod mit Forslag, saa vil Lysten til at blive valgt til Deputeret snart forgaae Dhrr. Embedsmænd." Nu tog Præsidenten Her Dupin Ordet. Selv Embedsmand gik han ud fra den Grundsætning, at det vilde være en utilbørlig Indskrænkning i Vælgernes Frihed, om man vilde formene dem at vælge Embedsmænd til Deputerede. Det er netop disse Mænd, som ere Vælgerne bedst bekjendte og derfor falder Valget saa let og saa hyppigt paa dem, naar de forresten udøve deres Functioner paa en ulastelig Maade. Denne Kjendsgierning, langt fra at vække Bekymring, maae snarere geraade baade Vælgerne og Embedsmændene til Ære. Det ler ikke Embedsstillingen, men det er Enhvers eiendommelige Caracteer, der gjør ham til en afhængig eller en afhængig Repræsentant for Nationens Jnteresser. Der gives Folk, som aldrig have været Embedsmænd eller nogensinde ville blive det, som derhos besidde en Formue, som giver dem fuldstændig Uafhængighed og som dog, af naturligt Haug til Kryberi, ere Magthavernes servileste underdanigste Tjenere, medens andre ubemidlede Folk - Embedsmænd eller Jkke=Embedsmænd - hellere opoffre deres Tilværelse, end fornægte deres Overbeviisning. Derimod vilde han imidlertid ikke nægte, at det vilde være urimeligt, om man vildes overfylde Kammeret med Embedsmænd og derimod udelukke, Privatmænd af samme. Han kjendte ingen væmmeligere Art af Anmasselser, end den, man stundom finder hos forskjellige Regjerings=Personer i høiere og lavere Grader, naar den ligesom bilde sig ind, at deres officielle Caracteer begaver dem med Alverdens Viisdom, men Publiciteten og Pressefriheden havde dog efterhaanden bevirket, at denne Raceli Frankrig blev sieldnere med hver Dag. Kammeret maatte, efter hans Mening, indeholde en fuldstændig Repræsentation for alle Jnteresser, og Vælgernes sunde Sands vildet nok vide at holde den rette Maade. Man var, efter hvads han fandt, allerede gaaet forvidt, da man udelukkede Præfecterne fra at kunne vælges til Deputerede, thi deraf har det været en Følge, at Hovedstadens første Repræsentant, Præfecten i Paris, hvis Virkekredses Vigtighed staaer langt over mangen en regjerende Fyrstes, var bleven udelukket fra de Deputeredes Kammer og paa en Maade forviist ind i Pairskamret. - Af Alt dette, vedblev han, kan imidlertid Regjeringen drage nyttige Lærdomme; vilde den nemlig give sig af med at indvirke paa sine Embedsmænds Samvittigheds=Frihed og Overbeviisning, vilde den paalægges dem den Forbindtlighed, ved deres Afstemninger at tagel Hensyn paa Regjeringens Villie og ikke paa deres egne uafhængige Anskuelser, da vilde det vistnok være paa Tiden at foretage en Reform med Valgloven og at udelukke alle Embedsmænd. Netop derved, at det er disse tilladt at tage Plads i Kammeret, paalægger Loven Regjeringen den Pligt, at forunde dem fuldkommen Frihed i deres Handlinger som Deputerede, ligesom det bliver Embedsmændenes Pligt, i alle deres Taler og Handlinger som Deputerede at lægge for Dagen, at de aldeles tabe deres Stilling som Embedsmænd af Sigte. Den skjændigste Misbrug, en Regjering kunde gjøre af sin Magt, ville det være, om den vilde afsætte en iøvrigt ulastelig, Embedsmand, fordi han i Kamret havde talt med overdreven Varme, ja maaske endog med umotiveret Bitterhed imod en eller anden af Regjeringens Foranstaltninger eller overhovedet kastet sig paa Oppositionens Parti Jeg stemmer altsaa imod Proponentens Forslag!" Ved den endelige Afstemning blev det da ogsaa med betydelig Stemmefleerhed forkastet.