Den Vest-Sjællandske Avis, 1838-02-02
Da en vedholdende og rask Legemsbevægelse bedste tjener til at sætte den hele Blodmasse i tilbørlig Gang og til saaledes at underholde Legemets naturlige Varme, maa naturligviis ogsaa Faren for at fryse ihiel afhænge ei blot af Kuldegraden, men og saa af Bevægelsens Natur. Denne maa vedligeholdes, om man ogsaa føler sig træt, sløv og tilbøielig til at søge et Øiebliks Hvile. Just denne bedragerske Slovhed i Aandsevnerne, denne Træghed, der gjør enhver Bevægelse ligesom modbydelig, og denne Lyst til Søvn, som man under saadanne Omstændigheder kunde forledes til at give efter for, bør snarere vække vor Opmærksomhed mod Faren, og bringe os til ved fornyet Bevægelse, ved Gnidning af Legemets forskjellige Dele, ved Lugten til stærktlugtende Ting, eller om muligt ved Nydelsen af opvarmende Drikke eller en maadelig Mængde Brændeviin, at oplive Livskraften, giengive Legemet sin aaturlige Varme og saaledes fjerne den allerede sig, nærmende Fiende. Jeg siger iøvrigt med Forsæt: "en maadelig Mængde Brændeviin, thi en fuld kommen Beruusning vilde ufeilbarlig fremkalde det nodsatte Øiemeed. At Klædedragten maa være afpasset efter Vanen og Kuldegraden kunde maaskee synes overflødigt at nævne, naar man ei havde gjort den Erfaring, at en for tynd Hovedbedækning tjær var farlig. Jeg kommer imidlertid Hovedhensigten imed disse Linier nærmere, den Tilstand nemlig, hvori Mennesket befinder sig, naar han allerede er, hvad man kalder, ihielfrosset. Det er enten Døden selv, eller en samme lignende Tilstand, hvormed man i deslige Tilfælde har at gjøre; men det er trøstende og glædeligt, at Forsynet har maget det saaledes at den slumrende Livsgnist netop i disse Ulykkestilfælde ofte ei udslukkes, selv om Mennesket allerede har været anseet for dødt i flere Timer, ja, hvad siger jeg, i flere Dage, naar forresten den indtraadte skindøde Tilstand ei har havt anden Aarsag end Kulden, og ligget dertil ved Sneemasser har været nogenlunde beskyttet mod Luftens Skarphed. Exempler, der bevise, at Mennesker enten ved tilfældigen at være blevne tilstede, eller ved med Forsæt af Andre at være dækkede med Snee mod den skarpe Luft, just derved have reddet Livet, ere altfor bekiendte til at gjentages; men saadanne Erfaringer bør ogsaa opmuntre os desto kraftigere til at anvende alle Midler til desligeSkindedes Oplivelse. Man vilde imidlertid feile meget ved at troe, at en pludselig og stærk Opvarmen af en saadan Skindød skulde være meest tjenlig. Det er tvertimod ved en gradviis Overgang fra Kulde til Varme at man skal forebygge, at et den slumrende Livsgnist aldeles udslukkes. Efterat man med Forsigtighed har afklædt det stivfrosne Legeme, hvis Yderdele ved Kulden ere usædvanlig sprøde, bør man derfor lægge det paa et Leie af Snee og bedække det, med Undtagelse af Næsen og Munden, med et temmelig tykt Lag Snee, trykke denne nogenlunde fast sammen og erstatte den ved nye Lag, naar de forrige Tid efter anden smelte, indtil Legemets Bevægelighed og Varme er vendt tilbage. Ved Legemets Jndgnidning med Snee, der ogsaa er anbefalet, maa man være lidt forsigtig, da man lettelig beskadiger Hudens Overflade. J Mangel af Snee kan man dyppe Sengetæpper eller Hestedækkener i iiskoldt Vand og indvikle den Jhielfrosne, i dem, der ligeledes Tid efter anden bør fornyes, eller man kan lægge ham i et stort Kar eller Trug og overgyde ham med iiskoldt Vand, hvorhos mandog maa vogte sig for, at intet kommer i Munden eller Næsen. Det følger af sig selv, at man ved denne Behandling dog tager Hensyn paa den Kuldegrad, under hvilken Ulykkestilfældet er skeet, og paa den Tilstand, hvori den Skindødes Legeme befinder sig. Var f. Ex. et Menneske under ugunstige Omstændigheder, forhungret og slet klædt, fundet stivfrosset i en Kulde, der kun var lidet under Frysepunktet, da vilde det ei være hensigtsmæssigt at lægge ham i aldeles iiskoldt Vand. Naar Legemet er optøet, som ved Brugen af Snee undertiden allerede skeer efter nogle Timers Forløb, eller ved Afbenyttelsen af Vand pleier at tage sin Begyndelse, naar den om Legemet ansatte Jisskorpe begynder at smelte, da gjøre man Overgang til kuldslaaet Vand, Viin eller Brændeviin, aftørre Legemet omhyggeligt, og bringe det i en kold Seng i et koldt Værelse. Jndfinder Aandedrættet sig endnu ikke, saa kan man lade Legemet sagte gnide med uldne Stykker og kryddrede spiritusse Midler (Campherspiritus, Kommenbrændeviin eller deslige), som man efterhaanden opvarmer lide dernæst indblæse den Syge Luft i Lungerne, anvende et Dryppebad paa Hjertegruben (f. Ex. ved Hjælp af Brændeviin, som man draabeviis lader falde paa det nævnte Sted), sætte hans Fødder i lunket Vand, irritere Næsen ved Tobak, Svælget ved Skak ken af en Fiær, Tungen ved et Par Hoffmanns draaber eller Campherdraaber, Tarmkanalen ved Lavementer af Vand, Eddike eller Tobaksvand, anbringe varme fugtige Klude paa den indvendige Flade af Laarene, og nu gradviis gaae over til stærkere Guidninger, indtil den Syge kan synke lide t var Thee med Viin eller Rum, lidt varmt Øl eller Kjødsuppe. Skulde en eller anden Deel af Legemet endnu være haard, ubevægelig og følesløs, saa maa den gnides med Snee, dernæst med iiskoldt Vand, som man gradeviis lunkner, og siden med lidt Brændeviin. Lykkes endog disse vore Forsøg paa at oplive den Jhjelfrosne, om hvilket man ifølge det Foranførte kan have langt større Haab ved denne Art af Skindød, end ved de fleste andre Arter, vil der dog stundom opstaae temmelig heftige Febertilfælde; men til disses Behandling maa jeg henvise til Lægens Hjælp, uden at jeg dermed vil have sagt, at hans Nærværelse ved selve Gjenoplivelsen af den Skindøde er overflødig. Maatte endog kun Nogle af mine Læsere have følt sig belærte ved denne korte Skildring, da er min Hensigt opnaaet. Nestved den 24de Januar 1838. Dr. Høegh Guldberg, Landphysicus. For Slagelse. Til Hr. Bomforpagter Zachariæe i Anledning af hans Bemærkninger i dette Blads Nr. 18. (Meddeelt.) Byens Jndvaanere maae være Hr. Zachariæe Tak skyldige, fordi han har gjort dem bekjendte med Amtets Resolution af 15de Juli 1828 og hans Anskuelser af Spørgsmaalet om Pligtigheden, der skulde være til at erlægge Bompenge for Færsel med Brænde fra Smedegades Mølle, da det maa interessere at faae deslige dagligen forefaldende Spørgsmaal offentligt drøftede og klarede, hvorved det kjedelige Arbeide at løbe til Øvrigheden med Spørgsmaal desangaaende kan spares.