Norske Intelligenssedler, 1764-12-26
Bekientgiørelser. Velyndere Dette er den sidste Jntelligenz-Sedel for dette Aar: Saalænge har Værket vedvaret under adskillige Skiæbner. Vi vil kortelig igientage dets Historie, Nogle høye Herrer har givet den første Anledning til dette Værk: Det Almindeliges Nytte og Fornøyelse var deres Hensigt. Paa alle andre store Stæder fandtes Ugeblade, som underrettede det Borgerlige Selskab om andre Stæders Fordeele og Mangeler: Som fortalte de Handlendes Forraad og Overflod paa Vare paa et Sted frem for et andet, for derved at kunde sætte Stænderne i een Art af Ligevægt, ved at opdage det, som var for meget paa et Sted og for lidet paa et andet; Derved bleve baade de Handlende og Kiøbende lettede. Viidere: De faste Grundregler og nye ved Prøver stadfæstede Sætninger i Land- og Huus-Forvaltningen, bleve deri bekiendte og opdagede: Den offentlige og særdeles Trang blev ved dem bekiendtgjorde og avhiulpede. Slige Blade, og om jeg maa saa kalde dem, offentlige Huus- og Stads-Poste, fandtes paa alle store Stæder i Europa. Norge allerne savnede denne høy Herver aar givet den første Anledning til dette Være. Det Amimeligen Nytte og Fornøyelse var deres Hensigt. Paa alle andre store Stæder fandtes Ugeblade, som underrettede det Borgerlige Selskab om andre Stæders Fordeele og Mangeler: Som fortalte de Handlendes Forraad og Overflod paa Vare paa et Sted frem for et andet har derved at kunde sætte Stænderne i een Alvad rigevægt, ved at opdage det, som var for meget paa et Sted og for lidet paa et andet; Derved bleve baade de Handlende og Kiøbende lettede. Viidere: De faste Grundregler og nye ved Prøver stadfæstede Sætninger i Land- og Huus-Forvaltningen, bleve deri bekiendte og opdagede: Den offentlige og særdeles Trang blev ved dem bekiendtgjorde og avhiulpede. Slige Blade, og om jeg maa saa kaldt dour, oventine Juniin- og Stads-Poste, fandtes paa alle store Stæder i Europa. Norge allerne savnede denne Fordeel. Norge, som Ugesaa nøyt behøvede den, som andre Side. En dinigpatriotisk Jver drev Ædelmodighed til at ophæve denne Mangel. Et Jntelligenz Blad blev oprettet. Mange understøttede dette nye Paasund, hver i sine Hensigter. Skrive-Lysten yttrede sig, enhver var Forfatter. Det Oeconomiske og Moralske væltede ind fra alle Kanter. Dette opmuntrede andre. Der er en kildrende Lyst som bestaaer i offentlig at kunde igiennemhægle Folk, og under et skiult Navn at lade sin Vittighed spille paa andres Bekostning: Denne tog Pennen. Kritikker regnede need, Hvert Penne-Slag var et Hug paa een eller anden Person. Med et Ord: hver Sedelvar en Kritik, og undertiden noget værre. Den Tiid gik og Nu begyndte en nye Tids Regning, et Sælskab tog Sedlerne under sin Forvaltning. Jeg behøver ikke at tale vidtløftig herom. Denne Epoke varede kort. Dog varede den længe nok til at rense Sedlerne fra den forrige Misbrug. Nu var Sedlerne igien frie og aabne for enhver: Deres Tilstand da er alt for nye og for kort til at udfordre nogen Beskrivelse. Kort: Sedlerne fik igjen en Herre. Dette er Jntelligenz-Sedlernes Historie indtil denne Tiid. Heraf kand tydelig sees Værtets Hensigt og Jeytte. Jngen tand nægte den sidste. Men dog, jeg veed ikke af hvad Aarsager, har Værket stedse været fortsat med Forliis: Hvad, med Forliis, Jo, mine Herrer, Jeg veed vel, at de fleeste indbilder sig, at Bogtrykkeren høster store Fordele av disse Blade, og vedligeholder dem allerne for sin Fordeel. Men det er læt at overbevise dem om andet og dette til sidst følgende Bekiendtgiørelse, nemlig: At da Bogtrykkeren hidindtil med Forliis har trykket Jntelligenz-Sedlerne formedelst det lidet Antal av Kiøbere, da omkring i Stæderne 5 a 6 Familier, Prøver stadfæstede Sætninger i Land- og Huus-Forvaltningen, bleve der bekiendte og opdagede: Den offentlige og rivleg Frant ved ved det beriendtainede og avhiulpede. Slige Blade, og om jeg maa saa kalde dem, offentlige Huus- og Stads-Tiggere, fandte paa ans store Steder Citona, Norge alleente udnede denne Fordeel, Norge, som ligesaa høyt behøvede den, som andre Lande. En billig patriotisk Lever drev Ædelmodighed til at opnæve denne Mangel. Ee Jntelligenz Blad blev oprettet. Mange understøttede dette nye Paasund, hver i sine Hensigter. Skrive-Lysten yttrede sig, enhver var Forfatter. Det Oeconomiske og Moralske væltede nogle Kanter. Dette opmuntreide inse Herren lidtende Toft son bestaaer i offentlig at kunde igiennemhægle Folk, og under et skiult Navn at lade sin Vittighed spille paa andres Bekostning: Denne tog Pennen. Kritikker regnede need, Hvert Penne-Slag var et Hug paa en eller anden Person. Med et Ord: hver Sedel Høre Kritie, og indertiden noget værre. Den Hud at og en Naar at af Nør i Politie, et Selskab tog Sedlerne under sin Forvaltning. Jeg behøver ikke attne Livriftig herom. Denne Core varede tørt. Sog varede den længe nor til rense Sedlerne i den forrige Veisbrug. Nu var Sedlerne igien frie og gavne for enhver. Deres Tilstand da er alt for nye og for kort til at udfordre nogen Beskrivelse. endog Formuende, ofte nøyes med en Jntelligenz-Sedel, hvorved hverken hans Møye eller Bekostning kand erstattes, saa frasiger han sig hermed til Nyt Aar at forsende fleere, for at bespare sine Herrer Correspondentere en forgiæves Umage, med mindre der i hver Stad i det mindste maatte findes 20 Personer, som Ugentlig vilde holde Sedlerne; thi et mindre Antal lønner hverken Umagen eller Forsømmelsen Hvad Byen her angaaer, maa i det mindste 100de Personer tegne sig til Nyt Aar til at tage Sedlerne, da man forbinder sig til at lade dem Sedlerne bringe i Huset. Skulle ikke disse indfinde sig, nødsages man til at ophæve Arbeydet for Eftertiden. Det kommer nu an paa Dem, mine Herrer vil De at Værket skal undergaae, eller ikke, mig er det lige meget. Min Hensigt har været at fornøye Dem. Schwach.