Københavns Adresseavis, 1778-09-30
De fuldkomste Dyrarter (de der patte og Fugle, behøve Luften til at drage Aanden, d. c. Luften gaaer uophørlig ind og ud af Lungen. Og dette skeer uden Tvivl for Blodets Skyld, da samme, hver gang det circulerer i Legemet, i Forveien løber igjennem Lungen. Men hvad Nytte Aandedrættet tilveiebringer Blodet er endnu ikke afgjort. Desuden kommer Lugten, Stemmen og Patningen af Aandedrættet. Luften foraarsager Lyden og er altsaa Middelet til at høre og tale. Som nyelig er meldet, er den det og saa til at lugte og patte. Den er ogsaa Middelet til at flyve, ja de fleeste Fiske er den behielpelig til at svømme. Thi uden deres med Luft opfyldte Blære kunde de ikke svæve i Vandet, men maatte altid lige paa Bunden. Til at see, hielper Luften, hvad Hovedsagen angaaer intet, meget meere svækker den, det igiennem den farende Lys Er noget, især da den altid er opfyldt med Dunster. Alligevel giør den dog en betydelig Nytte til at E.) Synet skeer derved, at der af det som man seer, falder Lys i Øiet, og da vi leve i Luften, maae alt Lys, som kommer i vort Øie, fare igiennem Luften. see, derved, at den brækker (a) og tilbagekaster (or Lyset. Derved oplyses utallige Ting, som ellers ikke ville blive oplyst. 1. Dersom Lyset ikke blev bøiet og tilbagekastet i Luften, ville det være belmørk ved høi lys Dag paa alle de Steder, hvor Solen ikke kunne skinne hen, f. Ex, i tykke Skove. 2. Da den blaae Himmel er ikke andet end den oplyste Luft, saa maatte den klare Himmel see kul sort ud om Dagen, dersom ingen Luft var, og altsaa ville den oplyste Jordkugle og den mørke Himmel giøre en for Øinene ubehagelig Forskiel, dog skulle man see Stiernerne om Dagen. 3 Lysets Brækning og Reflexion i Luften er ogsaa Aarsagen til Tusmørket. Jfald ingen Luft omgav Jordkuglen, ville det lige til det Øieblik, da Solen stod op, være bælmørkt, og i det Øieblik, da den gik ned, igien blive ligesaa mørkt. Men nu er der Luft uden for Jordkuglen, og naar kun Solen ikke er alt for dybt under Horizonten, kan den dog med sine Straaler naae Luften ved Horizønten, og af denne oplyste Luft kommer ved Brækningen og Tilbagestødet noget Lys til os (a). Tusmørkets Nytte er dobbelt: at Lys og Mørke ikke pludselig afvexle med hinanden, og at Dagen forlænges. () Lyset gaaer egentlig ikkun frem i lige Linier. Men naar det farer igiennem en giennemsigtig Materie, forandrer det sin Direction, eller bliver, som man kalder det, brækket. At Lyset slaaer tilbage fra de uigiennemsigtige Ting, som det skinner paa, er en for enhver bekiendt Sag, men det giør det samme ogsaa fra de giennemsigtige, disse lade vel den største Deel af Lyset igiennemfare, men noget kaste de tilbage. J Dersom Luften strakte sig langt nok ud overJordkuglen, ville det være Tusmørke hele Nat uden Luft kan Jlden ikke brænde. Og endelig er den ogsaa Aarsag til Regnen; thi uden den kunne Vand dunsterne ikke stige i Veiret. Aarsagen nemlig, hvorfor de stige op, er, at Luften, fordi den er tungere end de, trykker dem opad, ligesom altid den lettere Materie svømmer oven i den tungere. Luften er mestendeels i Bevægelse, hvilket man kalder Vind. Men denne Bevægelse er ikke saadan, at den hvert Øieblik gaaer frem og tilbage, men det en en horizontal fortløbende Strøm, dens Direction er meget foranderlig, den kommer snart fra een snart fra en anden Side (D. Vindens vigtigste Nytte erat den driver Skyerne d. c. Regnen overalt omkring. Uden Vindene ville det ikkun regne paa Havet, hvorom paa et andet Sted. Desuden befordrer den Vandets Uddunstning, hvoraf Regnen kommer, den rensen, Luften, tørrer, kiøler, bevæger Vandet. Den er den fornemste Aarsag til det foranderlige Veirligt, i det den blæser snart fra koldere, snart fra varmere Egne snart fra Havet, snart fra Landet. Ofte er der høit, oppe en anden Vind end nede ved Jorden, især ved Tordenveir, derfor siger man, endskiønt urigtig, at Skyerne drive imod Vinden. Vindene foraarsages uden Tvivl deraf, at Luftens Trykning, ved Varme, Kulde, Dunster, Regn, o. s. v. hist og her formeeres eller formindskes, og at den stærkere Luft, forager den svagere. En anden Art af Luftens Bevægelse er Lyden, eller det, som man hører. Den bestaaer i en Rystelse af Luften. Støder den nogensteds an, saa slaaer den ligesom andre Ting tilbage, og foraarsager Gienlyd, Merkværdigt er det, at den ogsaa kan meddeles Luften ved andre Ting, man hører f. Ex, en Lyd, der frembringes under Vandet. Lyden største Nytte er Mælet. ten igiennem. Aarsagen, hvorfor Tusmærket er stærkere og Sommeren end om Vinteren, er fordi Solens daglige Løb om Sommeren er meere skraae, og den altsaa ikke gaaer saa dybt ned under Horizontem. Dog blæser i den heede Jordegn paa det store Hav en bestandig Østenvind, som foraarsages af Solen, fordi den har sit daglige Løb fra Østen til Vesten.