Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-26
Ved saadanne Tilfælde hører man gjerne Anekdoter, og søger i disse saa meget villigere Nøglen til hine, jo meere forborgne de sande Aarsager endnu ere. Endog de fornemste handlende Personer havde en saadan Charakter, en saadan Fyrrighed og Vending i Sielen, som gjorde, at de talede og handlede paa en Maade, der stedse vil blive tænkeværdig for Efterværdenen, og det beste Kryderie i Hovedsagernes Fortælling. Jkke allene vi selv, som endnu leve, lære derved meget, men vi tiene ogsaa Efterverden, naar vi bevare disse Anekdater, førend vi til den overlevere samme, saa godt som det nogen finde er mueligt. Dette er i vore Tider saare meget lettere, end i de ældre. Sandheder i alle Anekdoter fra hine Tider, da endnu intet Bogtrykkerie var til, beroer paa Skribentens Troværdighed, som fortæller samme, endog da, naar han har levet en lang Tid derefter, og det er vanskeligt at begribe, hvorledes samme er kommet til ham. Naar Sveton fortæller os saa mange Anekdoter og Roms første Keiser, saa har han dem enten fra mundlig Fortælling, eller fra samtidige Skrifter. I første Tilfælde er det vanskeligt at antage, at de ere gangne igiennem et Aarhundrede fra Mund til Mund uden at forfalskes. I andet Fald kunne de allerede staae forfalskede hos den samtidige Skribent, der just ikke var var Øie= og Ørevidene til Alt. Men Sveton maatte antage dem for sande, efterdi han ikke fandt dem modsagte af nogen anden Skribent, der kunde vide det bedre. Dog denne Grund gielder for sine Tider ikke meget. Skribentere og Skrifter vare da alt for saa. Ved Afskrivning allene bleve de ikke tidlig nok bekiendte for dem, som kunde vide det bedre. Men ogsaa disse vare ei alle Skribentere, og kunde derfor ikke offentlig udgive deres Giendrivelse. For vore Tider gielder derimod denne Grund meget. Vi kunne bygge meget paa ethvert samtidigt Skrifts Vidnesbyrd, naar det opvakde Opmærksomhed nok til at blive læst af ligealdrede Skribentere, der have skrevet over samme eller beslægtede Materier, men er af disse ikke blevet igiendrevet. Man kan nu ikke langer indvende imod deres Troeværdighed, at de ikke ere blevne bekiendte for dem, som vidste det bedre, eiheller at disse ikke have villet giendrive, eller ikke havt Leilighed dert: Trykkefrieheden kommer dem nu meget ti Hielp, som paa nogen Maade have Lyst til at skrive om det, hvorom de ere gyldige Vidner, og hvo der ikke har Lyst til selv at skrive, behøver kan at fortælle til en anden, hvad han veed bedre; det vil uden hans Medvirkning snart komme for Lyset. Histoire de la vie prive de Louis Kl. er allerede bleven til et troeværdigt Skrift i den nyeste Historie. Den kom ud, da saa mange Øie= og Ørevidner til de derudi foretalte Begivenheder endnu levede. Det blev læst med Begierlighed, men ikke igiendrevet. Forfatteren til Fastes de Louis har ved sin Skielden endnu meere bekræftet dem. Thi man seer tydelig, at han ikkun søgde at forringe den, for at giøre sin Bog desto afsætteligere, hvilken han næsten ganske har udskrevet af hiin. Jmidlertid bliver det dog altid en mislig Ting med de saa kaldte Ankdoter. Mange af disse ligge adspredte i Bøger, som opvække liden Opmærksomhed, andre i Samlinger, hvis Forfattere have udrevet dem af Sammenhæng, med de Tilfælde, hvortil de henhøre. De indsnige sig uformærkt i disse Bøger, og fremkomme siden i vigtigere Skrifter, men for sildig til at blive giendrevne. Andre vedligeholdes længe i mundlige Fortællinger, og lade sig endelig tilsyne i Bøger med de Forfalskninger, som altid finde Sted i en længe værende mundlig Overlevelse.