Københavns Adresseavis, 1759-12-24
Slutning af de i forrige Nummer begyndte occonomiske Breve. Naar jeg først engang har jaget ham i Flugten, saa- ophører jeg ikke, førend jeg fuldkommen har dreven ham i Knibe. Jeg spørger ham i den Henseende, om han kand bifalde alt det, som smager af Alderdommen. Paa den lille Halvøe Rechenis, som staaer i Connexion med Øen Als, ligger et Gods ved Navn Hirschholm. Paa samme bruges den Skik, at saae Rug i gammel Græs bunden Jord, som er pløyet engang, hvad han synes derom, Han betænker sig ikke et Øyeblik paa at give mig det Svar: Det er en latterlig Skik, hvor land bifalde den? Jeg maae give ham Ret; thi jeg kand ikke tale imod min Overbeviisning og Erfarenhed, men hvoraf kommer det, min Ven, bliver jeg ved, at de Kecheniske Bønder, som maae giøre Hoverie paa Godset, ikke har samme Mening, som J og jeg monne de ikke sætter deres Forstand bag Døren, og ligesom J har gjort, tager deres Tilflugt til Alderdommen, J tager Eder den Ret, at dømme saaledes om deres Maade at behandle Jorden paa At den er fuld af Feyl og urigtig; hvorfor vil J da forarge Eder over mig, siden J bærer Eder ligesaadant at med Hørren, som de med Rugsæden, fordi jeg beskylder Eder for en Feyl Naar jeg kand overbevise Landmanden ved Exempler, som han selv har for Øynene, at han endnu stikker i mange Vildfarelser, som han har arvet efter sig ne Forfædre, saa ere saadanne Ting mig de kiereste; thi siden han selv kiender de onde Følger, saa griber de ham ogsaa ret fat om Hiertet. Jeg spørger ham for Exempel, hvad for Haab han har om hans tillig saaede Havre, som han pleyer at saae paa samme Maade, som Hørfrøet, Han bekiender reent ud, at det er kun slet: Dersom Junius bliver fugtig og varm saa kommer den sig almindelig, men er den tør, enten saa den er kold eller varm, saa mislinger Havreen. Naar jeg Spørsmaal=Viis giør ham den Jndvending: At siden han har den Jndsigt, at kiende den Fare, som følger med denne Avlings Maade og bendder ingen Formue til at forebygge samme fuldkommen, Kkke. men men at andre allerede har udvalgt at pløye tre gange til denne tillige Havresæd, og derved befundet sig bedre; hvorfor han da ikke lader den gamle Vane fare, som han erkiender selv for at være skadelig, og udvælger en bedre og sundere Orden, Og om han deraf ikke maae slutte: At de Gamle har efterladt meget til Børnene, som de enten ikke bedre har forstaaet, eller været nødtvungne til, ikke at kunde grundigere udføre, Saa bliver Slutningen paa vor Samtale den ne: At han vel giver mig Ret, eller i det mindste synes at give mig bifald. Men jeg kand dog ikke altid rose mig af, at han viser nogen Lyst til at forandre sit Val i henseende til Jorden. Skulde De, min Herre, af Deres Forfædre have faaet den Regel, at bruge Græsbundet Jord, som ikkun engang bliver pløyet til at saae Hør udi, saa vil jeg bede Dem at prøve mine Tanker om denne Jord. Jeg vil hernæst omstændeligere give Dem min Mening tilkiende herom. Jeg er a. Glüksborg, den 5 September 1759. (Fortsettelsen skal følge.) Philip Ernst Lüders. Continuation fra Nummer 17, angaaende hvor Borgerskabets bekostede Gemaks=Spøyter findes staaende her i Staden. Strand Compagnie. No. 1. Hos Hr. Buchhalf, Viinhandler i Bolhuusgaden. Decker, Viinhandler i Store Færgestræde. Plum, Viinhandler i Høybrostræde. Møller, Urtekræmmer ved gl. Strand. 5. . . Colsman, Kræmmer paa Amager Torv.