Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-02-14
2) Om dette bedrøvelige Hielpemiddel ogsaa er fornødent. b) Ei mindre nyttigt er det at bestemme, hvilket Sted der er brudt i den mestphalske Fred, og afgiøre det Tilfælde, hvor det er tilladt at indkalde fremmede Tropper. c) Stemmernes Fleerhed kan ved en Erklæring om en Rigskrig umueligen afgiøre Sagen. Thi 1) Er ved Skattevæsenet antaget, at alle Stænder paa En nær, ikke kunne tvinge denne Ene til et Bidrag, saa maae ligeledes dette gielde ved Contingenter, og det ei blot er analogis, men fordi et Contingents Udskrivning er en sand Skat, da a) Rigstænderne udtrykkeligen ere berettigede til at inddrive Contingentsbekostningerne ved en overordentlig Landskat. b) Anseelige Rømermonathe maae udskrives til de almindelige Krigsomkostningeres Bestridelse for den hele Krigshær, 2) Ved en Rigskrig er Rigsstændernes Stilling saa overmaade ulige, at Erklæringen, kan være den ene ligegyldig og en Grund til Ødelæggelse for den anden. Skulle nu alle Stemmerne gielde ligemeget, saa maae ogsaa først alle Forhold være lige; det er: Naar hele Tydskland udsætter nogle Rigstænder for den heele Krigsfare, i medens de øvrige blot give deres Contingent og Rømermonathe, saa maae hele Tydskland hielpe til at bære den Fare, i hvilken det styrter nogle Stænder, eller disse have Rettighed til ei at lade sig styrte deri. Men nu vilde det være en stor Taabelighed, at indlade sig i en Skadesløsholdning af Krigsødelæggelserne for de Stænder, som Ulykken skulde træffe, sæt endog, at hele Tydskland samtykkede deri. Det er altsaa meget billigt, at den Stat, der i en Rigskrig er Faaren nærmest, paastaaer sin Neutralitet, og ei bringer sine Stater til et Offer. Vi have nu, 1793, dette Tilfælde med Pfalz i Frankernes Krig. 3) J Syvaarskrigen erklærede Kongen af Preussen, at han vilde tilstaae enhver Rigstand Neutralitet, som ville tilbagekalde sit Contingent fra Rigsarmeen. Dette Tilbud blev antaget og fulgt af en Rigs stand efter den anden, hvorover endelig den 11 Febr. 1763 fulgte en Rigskiendelse. Saaledes gik Rigskrigshæren uden nogen formelig Rigsfredsslutning fra hinanden. - Kunne Rigstænder efter Behag tilbagekalde deres Contingenter, saa kunne de og efter Behag give dem, eller ikke; thi at tilbagekalde og ikke at give er et og det samme, og have vi i andre Tilfælde seet, at et enkelt Tilfælde har befæstet en Skik og Brug, og at Skik og Brug er en Rigslov, saa have vi ogsaa her en Rigslov, eller det er afgjort, at enhver Rigstand kan give sit Contingent, eller ei. Man kan ikke med mere Kraft fremstille en Rigskrig Skadelighed, end Putter) har giørt. "Vor hele Rigsforfatning, siger han, kan ved intet sættes i saa klart et Lys, som ved de bemærkelser, hvorttil Rigsarmeens Nederlag ved Rosbach gav Anledning. Altsaa er dette Slag, som de Tydske saa ofte have forekastet Franskmændene, og som aldeles hører Tydskerne til, ei blot et temporel Nederlag, men et billede paa en vedvarende Forfatning. Enhver god Tydsker, føier den berømte Forfatter til, vil indsee det Ønskes Vigtighed, at det Tydske Rige maae blive befriet fra Krig **)Et nyeligen udkommet lidet Skrivt: UeberReichskrigsheere und Reichskrig, 1792, viser Umueligheden at sætte en Krigshær i Bevægelse; men kraftigere tale endnu de i Aaret 1758 udkomne Skrivter (Deutsche Krigs Cant ley 1. C. S. 121125), paa hvilket Putter beraaber sig. Hvad skal man nu tænke om en ) Th. 2. S. 98. 1) S. 102. 105. Rigs beslutning som vil have Krig, og ei giør Maaden at føre den paa muelig?