Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1819-03-19
(Jndsendt Spørgsmaal.) Hvormeget tilkommer en Læge i Betaling, for at see til en Syg paa Landet, naar ham gives fri Befordring frem og tilbage Mordbrænderen, Joh. Joachim Hölscher, er gyselige Exempel paa græsselig Forviidelse og Hævngjærighed. (Fortsat, see Avisen No. 19) Jkke lægge efter denne første Brand, forlod han sin hidtilværende Condition, og tradte nu i Tjeneste hos Enkemadame Basse, have han i næsten 5 Aar levede forlig og tilfreds, indtil det for omtalte Tilfælde, hans Jndbildning at givte sig med Enken, indtraf. Da dette falske Haab endelig blev skuffet. paagnede hans Hævngjerrighed igjen med fordobles Stykke, og han troede ikke at kunne hvile, for han havde hævnet sin forsmaaede Kjerlighed paa den meest udmærkede Maade. Dog gik han denne Gang mer forsigtig til Værks og lagde ikke som sidst, ved høi lys Dag; men om Natten den 8de Octbr. 1742, Jld i Naboens Lade, hvorved han da haabede, at ogsaa hans Madmoders Gaard skulde brænde og, hvilket imidlertid er var Tilfældet, da Jlden blev Handset, efter at et Huus var afbrændt. Dette mislykkede Hvormeget tilkommer en Læge i Betaling, for at see til en Syg paa Landet, naar ham gives fri Befordring frem og tilbage? Mordbrænderen, Joh. Jöachim Hölscher, er gyseligt Exempel paa græsselig Forvildelse og Hævngjærighed. (Fortsat, see Avisen No. 19) Jkke lægge efter denne første Brand, forlod han sin hidtilværende Condition, og tradte nu i Tjeneste hos Enkemadame Basse, hvor han i næsten 3 Aar, levede forlig og tilfreds, indtil det for omtalte Tilfælde, hans Jndbildning at givte sig med Enken, indtraf. Da dette falske Haab endelig blev skuffet. paagnede hans Hævngjerrighed igjen med fordobles Stykke, og han troede ikke at kunne hvile, for han havde hævnet sin forsmaaede Kjerlighed paa den meest udmærkede Maade. Dog gik han denne Gang mer forsigtig til Værks og lagde ikke som sidst, ved høi lys Dag; men om Natten den 8de Octbr. 1742, Jld i Naboens Lade, hvorved han da haabede, at ogsaa hans Madmoders Gaard skulde brænde og, hvilket imidlertid er var Tilfældet, da Jlden blev Handset, efter at et Huus var afbrændt. Dette mislykkede Forsøg afholdt imidlertid ikke Uhyret fra at gjøre et andet af samme Slags, hvortil han vel ogsaa følte sig tilskyndet formedelst en lille Jrettesættelse han havde faaet af sit Herskab, for at have givet Hestene for meget Korn. Det var den 1ste November f. A. kun faa Uger efter den sidste Brand, at der ved Middagstid udbrød Jld i bemeldte Enkes Lade, hvorved dog lykkeligviis kun Laden, som var fuld af Korn, og en Staldbygning afbrændte. Hölschers Hævngierrighed var nu nogenledes tilfredsstillet og nogle Dage efter Branden forlader han sin Tjeneste og lader sig hverve til de brunsvigske Tropper, hvorfra han dog snart igjen, som vi allerede vide, kommer tilbage til Elge og givter sig. Neppe er han ankommen der, for Ulykken igjen begynder. Han geraader i Ordstrid med en Borger, ved Navn Curt Kleucker, over et Stykke Gavningstræe af ubetydelig Værd, og da han troer at maatte forskaffe sig Hævn saa sættet han den 11te Jan. 1743 Jld paa en Lade, hvori bemeldte Kleucker havde sit Korn liggende. Alen ogsaa denne Gang slumrede Stadens skjærmende Genius ei, og Jlden udbredte sig ikke længere end til Laden og en Staldbygning. Men skrækkeligere var det Lod, som denne Riddings blinde, umættelige Hævngierrighed paa den i Elzes Historie evig mærkværdige sjerte Mai (1743. beredte den ulykkelige Bye. Han havde, som han siden efter selv tilstod, ved en vis Leilighed laane Kæmneren Ludolph Sander 27 Mariengroschen, og da denne formodentlig af Forglemmelse, ikke havde leveret dem tilbage, saa var dette Grund nok for Uhyret til igjen at lade sin Hevn feit Løb. Det varede ikke længe for der paa bemeldte Dag udbrydes en frygtelig Jld i Sandets Huus, og ved en hæftig Syd Ostvind gribes den saa hurtig om sig, at al Hjelp og Redning er næsten umuelig og den største og skjønneste Deel af Staden i saa Timer igjen var forvandlet til en Askehob. 2 uskyldige Børn, 14 Stkr. Hornqvæg, 78 Vaaningshuse, 34 Kornlader, 76 Staldbygninger desforuden Stadens Ziir, det 226 Fod høie Kirketaarn med sit harmoniske Klokkeværk, den gamle, ærværdige, næsten 1000 Aar gamle Kirke, bygt af Karl den Store, Sognepræste-Boeligen, en adelig Gaard med samtlige Udhuse, det offentlige Bryggerhuus og et Porthuus, bleve alle et Rov for de vilde Luet, som endnu beskadigede 6 Vaaningshuse og berøvede 50 til Leie siddende Familier næsten Alt deres. – J Sandhed med høiere Renter har vel aldrig nogen betalt lumpne 27 Mariengroschen, end det ulykkelige Elge maatte Nu troede Magistraten da at maatte opbyde alt Mueligt, for dog en Gang at opdage den tyggesløse Brandstifter Man gik denne Gang meere forsigtig tilværks og lod sig ingen Møie fortryde; man for skede hemmeligen og offentlig man anstillede Forhør over Forhør; - men alt omsonst. Og a Hölscherblev forhørt, men blev igjen løsladt da han dristigen nægtede alt; dog begyndte man, som det syntes, fra nu af at tage ham skarpere i Øiesyn. Uagtet at anvendt Forsigtighed, lyktes det dog denne sorte Forbryder, hvis Hevngjærlighed vel syntes at være tilfredsstillet; men dog derved ikke havde faaet sine ominense 27 Groschen tilbage, atter i samme Aar den 1ste Juli, at sætte Jld paa bemeldte Sanders Lade, hvorved 5 Vaaningshuse, 2 Lader, 3 Stald bygninger, en Roe og en Hest bleve et Offer for Luerne. Af ubekjendte Grunde blev Gierningsmanden, ogsaa denne Gang uopdaget. Jmidlertid synes det, at han selv havde indseet, han fra nu af maatte forholde sig meget forsigtig, hvis han ei vilde løbe lige i Fordærvelsen, og i hele og Maaneder var Staden forskaanet for Brand. Men længere kunde Uhyret heller ikke undvære den fataniske Lyst, at see den ulykkelige Stad brænde. Det syntes ordentlig at plage ham, at han ei i lang Tid havde nydt dette græsselige Skuespil, og det være nu at den forrige Strid med C. Kleucker over et Stykke Gavningstræe, endnu ikke var forglemt, eller at der har været andre Aarsager dertil; kort sagt, den 18de Febr. 1745 om Morgenen, afbrændte Kleuckers ny opbyggede Lade og med den 5 Jldsteder, 3 Lader, og 2 Stald Bygninger. Og dette syntes da ogsaa at være Maalet for hans Ugjerninger; thi nu havde Ovrigheden fuldkommen faaet Dinene op, og ventede kun paa en gunstig Leilighed, hvorved man for det første lettest kunde sikkre sig Mordbrænderens Person. Denne, som vel vidste, at Mistanken var falden paa ham, og hvem de øvrige Borgere nu slet ikke skyede dem at sige lige i Dinene: at ingen anden end han var den ryggesløse Brandstifter, viste sig ganske ligegyldig imod deslige Yttringer. Jmidlertid gjorde han dog et Forsøg paa om mueligt at vise hele Menigheden sin Uskyldighed i den ulykkelige Brand, og dette caracteriserer ham ganske. To Dage efter den sidste Brand, gaaer han nemlig hen til Byens anden Præst, Diaconus Lohmann og melder sig hos ham for at nyde den hellige Nadvere, Medens han er hos ham bliver Samtalen, formodentlig med Villie, ledet hen paa den foregaaende Jldebrand og Holscher, som yttrer sin Forbauselse og Uvillie derover, beder tilsidst Præsten om: "at han dog i sin næste Dags Prædiken vilde indslutte en Bøn til den alvidende Gud, om at den afskyelige Gjerningsmand dog en Gang maatte blive opdaget." Pastor Lohmann lover ham det og forretter virkelig ogsaa den følgende Dag denne Bøn med megen Jnderlighed, hvorved han tillige fatter Holscher skarpt. i Dinene; men denne synes meget andægtigen at sige Bønnen efter, uden at forandre en Mine. Men, da efter Gudstjenesten, Nadverens Uddelelse skal begynde og Holscher ogsaa vil træde frem for at modtage det indviede Brød, bliver det ham paa en Gang sort for Dinene og han begynder i alles Nærværelse at vakle, – et ondt Legn, hvilket han siden i sine Forhør vel ikke nægtede; men tilskrev den tilfældige Omstændighed, at han har Søm under sine Skoesaaler. - Dagen efter dette besynderlige Tilfælde lod Magistraten paa foranførte Enke Basses Forlangende, Hölscher sætte i Fængsel. Hun havde ham nemlig mistænkt for at have bortstiaalet nogle Sager af et Syeskrin, og adskillige ubetydelige Smaating deraf fandt man virkelig hos ham; betydelige Tyverier havde han aldrig gjort sig skyldig i. Rigtignok havde man nu dette farlige Menneske i Forvaring; men der manglede endnu Vidner og hans egen Bekiendelse, og ogsaa denne Gang spillede han sin Rolle saa snue, at man ikke var istand til at overbevise ham det mindste om Brandstiftelsen. (Fortsættes.)