Berlingske Tidende, 1835-06-06
Grækenland. Athen, den 6te Maj. – Man har her været Vidne til en Høitidelighed, der vil gjøre Epoke i de græske Aarbøger og gjøre Kong Otto til en Afgud i sine Undersaatters Øine; Grækere og Fremmede vare saa rørte derover, at alt Partiskhed glemtes og Blikkene henvendte sig til den, i den nyere græske Historie udødelige Helt og Martyr Karaiskakis. Det var i Forgaars nemlig Dagen, paa hvilken denne Reneste, Ædelmodigste og Tappreste blandt Grækerne, som fra Missolunghi slog sig igjennem den tyrkiske Lejr med den hellige Skare, indtil han omsider, den 4de Mai 1827, fandt Heltens Død ved Piræus, blev bragt fra Salamis, hvor han hidtil havde hvilet med Attikas Helte, herhen, til det samme Sted, hvor han saa hæderligt faldt, for paa sine Heltegierningers Skueplads at modtage Tapper hedens og en stor Aands sidste Triumph. af Nationen og alle Repræsentanterne. Paa den Plet, hvor han blev saaret, paa den høire Side af Veien, der fører fra Piræus til Athen, hæver sig nu et smagfuldt Monument af guul æginetisk Steen: en fiirkantet Cippus, der staaer paa en bred Basis, efter en Tegning af Architekterne Haase og Lüders. Mod Norden har Grundstenen en, noget over tre Fod høi og dyb Rische, paa hvis Bund en Fordybning er anbragt, lukket med et Jerngitter og bestemt til at opbevare Heltens Been. Paa en Marmorplade i Nischens Baggrund læser man disse Ord: Fra gaardsov reareges Heinagos Kanierne, Kekræt, de gurgæs svragiæs re Farup."er segned Hellas's den forrest kæmpende Helt, Karaiskos, For sine Fædres Arne og Frihedens Palme, i Graven. Aaret og Dagen, da han døde, er føiet til. En anden Plade over Rischen fortæller, at denne Bautasteen er opreist af Kong Otto og under Armanspergs, Kobells og Heidecks Regentskab, for Georg Karaiskakis og hans faldne Medkæmpere. Paa en tredie Plade, paa den modsatte Side af Monumentet, læser man atter Navnene af Karaiskos og de meest udmærkede blandt de, under hans Anførsel faldne Høvdinge, omgivne af otte Krandse, der indeholde Navnene paa hans vigtigste Slag og Fægtninger, samt følgende Underskrivt: For disse Sejre vandt Hine uvisnelige Krandse. – Jndskrivterne, der af Mangel paa Tid ikke kunde blive indgravede, men kun vare tegnede paa Stenen, ere forfattede af Dr. Rofs. Paa Kongens Befaling foranstaltetes en Sørgeheitid, som Hs. Majestæt, tilligemed alle Ministrene og de fremmede Gesandter bivaanede. Hele Athens Befolkning og flere tusind Jndivider fra Provindserne vare strømmede sammen, for at være Vidner til den Hyldest, man bragde Nationens Yndlingshelt, saavelsom alle dem, der havde blødt for Fædrelandet. Efterat Kongen med sit Følge havde besteget den for ham oprettede Tribune, traadte Ministren Rhizzos Rerulos hen til Kisten, der gjemte Karniskakis's Støv og holdt en, med Dagens Betydning stemmende Tale. Derpaa talde Oberst-Lieutenant Spiros Milos, en Vaabenbroder af Helten, nogle saa, men kraftige Ord; han erindrede om, at den døende Karaiskas havde anbefalet sine fattige efterladte Børn til Fædrelandet. Da de Geistlige forrettede Bønnerne blev intet Øje tørt. Omgivet af sit hele Hof og af alle de fremmede Ministre, traadte Kongen nu frem bøiede sit Hoved og tog Storkorset af Frelserens Orden fra sit Bryst. Med raske Skridt nærmede han sig Liigkisten og lagde sin egen Orden (han er Stifteren af samme, med hvilken Konger hædres, paa Levningerne af denne ædle Græker, hvis Navn pletløst er overgivet Efterverdenen, som et værdigt Forbillede, Denne storartede Tanke henrev i den Grad alle Grækere til Beundring, at de ærede Kongen som en Helgen. Rørt over de almindelige Bevægelse, befalede han, at dette Ordenskors, hvormed han havde smykket Liget, skulde overgives Familien Karaiskas til evig Erindring, som et Tegn paa Fædrelanden Taknemlighed. Endvidere udstedte Kongen et Decret, ifølge hvilket den faldne Helts tvende Døttre, der vare nærværende ved Sørge-Høitideligheden, og som i Kongens, saavelsom i all Grækeres og Fremmedes Øjne vare en Gjenstand for den ømmeste Opmærksomhed, fik en Dotation, hver paa 500 Agte af den berste Jord i Eparchiet Korinthia. Den Ældste, forlovet med den, bekjendte Notaros, fik desuden en Medgivt af 6000 Drachmer. Alle trængte sig omkring dem, og man beklagede kun, at Sønnen var fraværende i München. Kongen har nu vundet Alles Hjerter meer end nogensinde før, og Enhver glæder sig til den 1ste Juni, da han skal bestige Tronen.