Aalborg Stiftstidende, 1828-12-15
Det russisketyrkiske Krigstheater. Som Supplement til de i vort forrige Blad herhen hørende generaliter leveerte Beretninger tilføies. Det var den 8de November, at Beleringen for Silistriablev ophævet. Alt i mange Dage havde da, i Overeensstemmelse med de nyeste Beretninger fra Bucharest af 20de November, et frygteligt Uveir raset i Bulgatien. Storm, Regnskyl og Sneefog fulgte paa hinanden, Floder og Bække traadte over deres Bredder, satte lavtliggende Egne under Vand, og gjorde Veiene moxen ufremkomlige for Fodgængere, meget mere for Heste og Kjøretøier. Soldaterne vadede i Vand, og Generalerne og de øvrige Officerer betjente sig hyppig af Smaaskibe, som Færger. Naturligviis maatte, da nu dette Veir pludselig afløstes af en skarp Frost og Mangel paa Levnetsmidler var indtraadt, Beleiringens Ophævelse være Følgen, og Beleirings-Corpset trak sig tilbage af den høire Donaubred. Feldtmarskalk, Grev Wittgenstein, der i den senere Tid havde sit Hovedquarteer i Kallarasch paa den venstre Donau bred, var alt den 19de November tilligemed Chefen for den keiserlige Generalstab, Generallieutenant Grev Diebitsch, ankommen til Jassy. Hovedquarterets Generalstab bestaar af 22 Generaler og 58 Stabsofficerer, hvilke alle ere inquarterede i Boyar=Huse. Feldtmarskalken selv agtede, i Medfør af Beretning fra Wien af 2den December, at reise til Petersborg. Hans Armee trak sig ved Hirsova over Donauen. At ogsaa Stillingen for Rustschuck er forladt af Russerne er en Selvfølge. Fra Wien skulle nogle Spekulantere ville begive sig til Fyrstendommerne for at overtage Leverancer for den russiske Armee, eller for at skaffe sig Kundskab om hvilke Artikler, der ere afsætligst. En Skrivelse fra Odessa af 17de November fortæller, at dertil i de sidste Dage var indløben flere ugunstige Efterretninger fra Krigsskuepladsen; iblandt disse den, at General Rudzewitsch paa sin Marsch fra Schumlamod Silistria er bleven levende forfulgt af Husein, Pascha, og derved skal have tabt 800 Mand, tilligemed den største Deel af Bagagen. Endskjøndt man nu selv i Odessa, som det hedder, antog dette sidste Rygte for Sandsynligt, saa finde vi dog ingen Anledning til at fæste Lid dertil, saasom General Roth i Medfør deraf, som Chef for det 6 Armee-Corps, ved Silistria skulde have forenet sig med fornævnte General Rudzewitsch. Da nu denne Deel af det omhandlede Rygte efter tilforladeligere Kilder er urigtig, torde det vel have samme Beskaffenhed med det Hele. Fra Constantinopel har man fieersidige Efterretninger, der gaae til den 13de November. Man erfarer iblandt andet deraf, at Vinteren ogsaa har indfunden sig i denne Egn af Tyrkiet, saasom det hedder, at Sultanen, der vedvarende opholder sig i Leiren af RammisTschiftlik, paa Grund af det indtraadte slette Veir er flyttet ind i den derværende Caserne, hvorhen Ministerne hyppig bleve kaldte til Raadslagninger. Mandskabet er af samme Aarsag bleven inquarteret deels i Casernen, deels i Forstaden Eyab. Det hed at Sultanen havde besluttet at fortsætte Krigen selv i Vintermaanederne, og man ansaae den Omstændighed, som et Beviis herpaa, at endnu bestandig nye Tropper, især Cavallerie, indtraf fra Asien og fortsatte deres Marsch mod Balkanen, da derimod i de foregaaende Feldttoge Tropperne paa denne Tid pleiede at opløssig. Vi tro gjerne at den energiske Sultan kan have besluttet et Vinterfeldttog, lige som ogsaa den Synderlighed, at Tyrkehæren tvertimod gammel Sædvane, forbliver samlet, ustridig beviser, at Musselmændenes Enthusiasme denne Gang har naaet en usædvanlig Grad; men vi tro ikke, at Tyrkerne bedre end Russerne kunne bestaae i Kamp med Elementerne, og vi antage derfor med den østerrigske Jagttager, at Operationerne dennefinde ville standse for begge de stridende Parter.