Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-09-28
Den 13de og sidste Bülletin om den nu afdøde Konge af Frankeriges Befindende, som udkom den 15de om Aftenen Klokken 9, og hvori det hedte: Feberen har taget stærkeee til end i nogen af de foregaaede Dage, Aandedraget er blevet besværligt og Pulsen standser bestandigt mere, havde forberedet alle paa Hs. Majestæts nær forestaaende Opløsning. Knap en Time efter denne Bülletins Bekiendtgiørelse indtraf en haard Crisis. Monsieur var ikke vendt tilbage til Pavillonnet Marsan. Høistsamme havde allerede tilbragt Natten tilforn paaklædet paa en Sopha og han besluttede ogsaa at blive der Natten over imellem den 15de og 16de, Om Midnat havde den høie Patient et saa heftigt Angreb, at Lægerne erklærede, at hans Endeligt nu var snart forhaanden. Strax derpaa indfandt alle Medlemmerne af den Kongelige Familie sig i det Kongelige Gemak. Stafetter ilede til Hertugen af Orleans og Bourbon, ligesom ogsaa til Kantsleren, Fyrsten af Talleyrand, Erkebiskoppen, Ministrene, Storreferendaren, Archivaren for Pairskammeret, med et Ord, til alle de Personer, som formedelst deres Værdigheder og Embeder maatte være nærværende under didse Omstændigheder. Efter en kort Rolighed, som Kongen nød, indtraf endelig Klokken 4 det afgiørende Øieblik. Kongen er dod! sagde een af Lægerne meget bevæget, og neppe vare Ordene komne fra hans Læber førend Hs. Majestæt Carl den X knælede ned ved sin hensovede Broders Seng og kyssede hans Haand med den inderligste Folelse; det samme giorde Madame, Hertuginden af Angouleme, Hertuginden af Berry og Hertugen af Orleans. Det sørgelige Budskab udbredte sig fra den Afdødes Gemak igiennem Slottet og neppe havde Overkammerjunkeren Hertugen af Da mas bekiendtgjort dette i Tuillerierne, førend Kongens civile og militaire Hofstat begav sig til Pavillonnet Marsan for at modtage Hs. Majestæt Kong Carl den X Befalinger. Ogsaa blev Monsieurs Livgarde afløst af Kongens; men den vil formodentlig blive forvandlet til det 5te Livgarde-Compagnie; thi Kongen sagde til Soldaterne: jeg forlader dem, men kun paa en kort Tid. – Kl. 4 1/2 aflagde Ministrene deres Hylding til den nye Konge; Seglbevateren overleverede ham Statsseglet; men som Kongen strax igien leverede ham tilbage. Strax efter Kl. 6 kiørte Hs. Majestæt til St. Cloud. Hendes Kongelige Madame la Dauphine (Hertuginden af Angouleme) sad ved Siden af Hs. Majestæt og ligeoverfor dem paa Bagsædet Hertuginden af Berry og Megr. Dauphin (Hertugen af Angouleme). Desuden fulgte endnu to Vogne. Paa samme Tid begav Generallieutenanten og Commandanten for den første militaire Division Greve Coutard og Plads Commandanten i Paris Hr. Wall sig til de forskjellige Caserner for Garnisonen og sagde: Hs. Majestæt Ludvig den XXVIII, har nyelig tilendebragt sit hæderfulde Liv, Kong Carl den X har anordnet offentlige Bønner; Hs. Majestæt vil, at Tropperne skulle være tilstæde derved; J skulle ombinde Eders Fahner og Trommer eller Trompeter med Sørgeflor. Officerene skulle, indtil videre, bære sort Flor om deres Arm og Kaarde. Lader os ofte vort Hierte, vor Arm og vort Blod for Hs. Majestæt Kong Carl den X. Kong Carl den X leve! var nu det almindelige Udraab. – Varon von Lative og Hr. de Wiviers underrettede de udenlandske Gesandte i Kong Carl den X Navn om Kongens Død. Courere bleve afsendte til de Franske Ministre ved de udenlandske Hoffer. Kl. 10 bliv Indgangen aabnet for Publikum. Man lod kun et bestemt Antal Personer komme ind, som gik igiennem det Værelse, hvori Liget laae, og som maatte begive sig tilbage ned af en bestemt Trappe. Kongens Liig laae paa en Bør under en grøn Baldachin. Paa Hovedet saae man en Bedækning besat med Kniplinger og under Hagen et Baand. Ansigtet var kiendeligt; men meget magert og ikke uden Spor af de Smerter, som Kongen havde lidt i de sidste Dage. Hs. Sygdom havde han baaret paa i flere Aar. Hovedet og Brystet vare meget funde; men Underkrop pen var svag. Han var plaget med Gigt og Rosen og var allerede dengang da han kom til Frankerige saa svag, at han ikke kunde nyde nogen Bevægelse, uden i en Vogn. Overkroppens gode og sunde Tilstand var Aarsagen til, at Hs. Majestæt beholdt Samlingen indtil det sidste. Ved Hovedet og Fødderne af Liigbøren sad Overkammerherren og Storalmosenieren af Frankerige, og paa den høire og venstre Side 12 Marskaller i største Stads. Desuden vare ogsaa alle de øvrige Personer tilstæde, som høre til Almosenioratet og til Tienesten og Geistligheden fra Kirkesognet Saint Germain l'Auxerrois, oplæste Bønnerne for den Afdøde. Man regner at i det mindste 50000 Mennesker have beseet Kongens Liig. Uagtet denne Trængsel forefaldt kun en eneste Uorden; nemlig at et ungt og afsindigt Menneske, som kaldte sig Jean Victor Renaudiere, og som udgav sig for en Sprogmester vilde bringe Soldaterne til at giøre Oprør. (Han skal have raabt at Regieringen tilkom ham) da han skulde arresteres saa stod han en Pistol af paa Capitain Colas; men Skuddet gik til Lykke af imellem Armen og den høire Side. Officeren huggede ham derpaa med sin Sobel. Man skal have fundet hos ham 4 ladte Pistoler, en stor Dolk, en Pakke med Krudt, flere Pistolkugler og en Slump Penge. – J dette Øieblik træffer man Foranstaltninger til at indbalsamere Kongens Liig. Saasnart dette er skeet bliver det opstillet i en prægtig Paradeseng. Ministeren for det Kongelige Huus besørgede strax Hs. Majestæts Papirer forseglede; men siden blev Seglet aftaget og Papirene udleverede til den nu regierende Konge.