Berlingske Tidende, 1834-04-04
Belgien. Brüssel, den 23de Marts. – Man kjender nu tilfulde de politiske Partiers Jnddeling i det Catholske, det Liberale og det Orangistiske Partie. Begge de Første forenede sig, for at bevirke Revolutionen; men for Øjeblikket har denne Alliance opløst sig, formedelst den altfor aabenbare Divergents i deres Grundsætninger. Det Catholske Partie danner Majoriteten i Kammerne. Det Liberale Partie, Minoriteten i Kammerne, virker udenfor den legislative Sphære, og tragter (dog med Undtagelse af de meest Exalterede) efter at nærme sig Orangisternes Partie. Dette sidste, der ikke stytter sig til noget egentligt Princip, men blot repræsenterer de undertrykte materielle Jnteresser, har ogsaa sine Under=Afdelinger. Nogle ønske et Slags Sammensmæltning med de Liberale i det erklærede Diemed, fremforAlt at bekæmpe Clerissets Overvægt; Andre holde fast ved det Haab, atter at komme tilbage under Kong Wilhelms gamle Regjering, og tillade ingen Jndblanding i nogensomhelst Statshandling. Dets System er at lade Skibet, som de sige, gaae og, saa meget mueligt, støde det hen imod Klipperne, for at det besto snarere kan knuses. Kort sagt, de understytte Feilgrebene i Tingenes ny Orden, paa det at en Forandring skal vorde nødvendig. Saaledes, imedens Orangisterne gaae til Valgene i Lüttich, og der, i Forening med de Liberale, bringe de Catholske Candidater til at lide Nederlag, imedens de ved samme Forbindelse bemægtige sig Commune-Anliggenderne og unddrage Cleristets Foranstaltninger alt Samtykke, lade de Alt gaae sin roelige Gang i Brüssel og vise sig intetsteds. Den politiske Jndflydelse hviler aldeles i de Catholskes Hænder. Ministeriet er, om end ikke allerede udelukkende sammensat af deres Tilhængere, dog aldeles deres lydige Tjener. Er det i Besiddelse af Magten, vedbliver det at beholde samme, saa skeer det, fordi Catholikerne ønske det, fordi de endnu ikke have fattet den Beslutning, selv at gribe Magtens Tøiler, saalænge Spørgsmaalet med Hensyn til Udlandet endnu ikke er lyst, saalænge Forlegenhederne i de diplomatiske Underhandlinger og den af samme følgende Ansvarlighed endnu vedbliver. Jndtil dette Tjeblik kommer, forsømme de ikke at organisere Alt i deres Aand. De staae i Begreb med at grundlægge Provindsial- og Commune-Jnstitutionerne efter deres Beqvemmelighed og paa en saadan Maade, at de derved kunne forskaffe sig den største Sum af Magt i det Jndre. De ville, overeensstemmende med deres Anskuelser, organisere den offentlige Underviisning, der for dem er en Gjenstand af højeste Vigtighed, fordi Underviisningen tjener dem som Middel til at forme den opvoxende Generation efter de Anskuelser, der for Øjeblikket sikkre dem Herredømmet. Dersom Catholikerne nu danne Majoriteten i Kammerne, saa have de opnaaet dette derved, at de forskaffede sig en Valg-Lov, der stiller Valg-Census paa Landet paa en yderst lav Fod, ifølge hvilken den mindste Forpagter og Grund ejer er vælger. Præsterne, som paa Landet ere Alt, udøve en uindskrænket Jndflydelse paa Bønderne. Naar Talen er om Valg, erholde de Biskoppens Befaling og Valg-Sedlen med den forudbestemte Candidats derpaa opskrevne Navn. Disse Sedler vorde uddeelte til Bønderne, og de lægge dem, som de ere, i Valg-Urnen, uden engang at vide, hvem de stemme for For at komme tilbage til Ministeriet, saa er sammes Existents virkeligen mærkværdig. Ved ethvert politisk Stød synes det at være kastet omkuld; men pludseligen skjænke Catholikerne, der havde dadlet det i sine Taler, det Absolution igjen ved at give det sine Stemmer. Ministeriet, ganske tilintetgjort, bliver ikke desto mindre i Besiddelse af Magten. Hvorfor fordi hiint Partie troer, at det rette Øjeblik endnu ikke er kommet, i hvilket det uhindret, og uden at priisgive Folkets Gunst, kan sætte sig paa de ministerielle Bænke. Ved den sidste Begivenhed, der tildrog sig i Luxemborg, nemlig Hr. Hannos Opsnappelse, forenede de Catholske sig i Begyndelsen med de Liberale, for at give deres Sag Eftertryk, men da de saae, at denne krigerske Opbruusning vilde føre dem for vidt, stode de paa det Punkt at trække sig tilbage igjen. Hr. Hannos Frigivelse kom meget beleiligt for at udfrie dem af denne Forlegenhed og lade dem afryste en Alliance, der var saameget mere besværlig, som de opdagede de Liberales Hensigt: ved Ministeriets Nederlag at trænge sig til Regjeringen. Den af Krigs-Departementet forlangte Credit af 2 Millioner 800,000 Franker, for at kunne forøge Armeens Effectivstand med 20 Mand paa hvert Compagnie blev bevilget, og for Øjeblikket er den ministerielle Crisis endnu en Gang overstaaet. Brevposten fra Hamborg ankom hertil i Morges Kl. 4 1/2 Den har, blandt andre Efterretninger medbragt følgende.