JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Adresseavis for Børn, 1780-05-17
Den tredie Dag vilde de atter gaae ud igjen at plukke Blomster. Men see, da kom den lille Dreng, som Christian havde givet sit Smørrebrød, den i Møde, og bragde ham en heel Mængde af de smukkeste Mayblommer, som han havde plukket til ham. Peter vilde nu og plukke sig selv nogle; men der vare ingen flere at finde; den lille Dreng havde allerede afplukket dem allesammen. Peter fik altsaa denne gang slet ingen Blom Da de endnu vare paa Hjemveien, modte den lille Valentin dem. Min kjere Ven, sagde han til Christian. Fordi du i Gaar gjorde mig den Tjeneste, at hielpe mig at oplede mit tabte Skoespænde, saa har jeg dig saa hiertelig kier, og holder saa meget af dig, at jeg vilde gjerne stedse være hos dig, om jeg maatte. Kom du med mig, lille Valentin ind i vor Hauge, der ere endnu flere Børn, og der ville vi engang ret lege med hinanden. Min Fader holder ogsaa meget af dig, han sagde, at jeg skulde kun tage dig hjem med mig saa vilde han lære os meget smukke Lege, og vilde ogsaa selv lege med os. Christian tog ham ved Haanden, og lob glad hjem til sin Faders Hauge. Men Peter, – Jahan maatte med Bedrøvelse blive tilbage; thi den var ingen, som havde bedet ham, at gaae med Da Avis Da lærde han endelig, at Tienstagtighed forskaffer og Venner, og Undest, og Kjerlighed. Han saae nu, hvor godt det er, at være kjerlig og tjenstfærdig imod enhver, Han blev det fra denne Dag; og fra den Tid af saae han sig ligesaa elsket af alle Folk, som den venlige Christian.
Adresseavis for Børn, 1780-05-24
Aar. Numer Anden Jor Aargang. for Onsdagen. Dørn. den 24. Maji.
Adresseavis for Børn, 1780-05-31
Numer Aar. Anden.
Adresseavis for Børn, 1780-05-31
Avis. Aargang. for Onsdagen. den 31. Mai. Børn. Slutningen af Skuespillet. De omsindete Børn. (See No. 21.) Jacob. Giv mig sin Velsignelse, min føde Moder saa gaaer jeg, og bringer Pengene hid tilbage, som de ville give for mig. Carl. Velsign mig og, min søde Moder, og lad mig forsøge, om de ville kjøbe Børn. Lisette. Osa, søde Moder, Lad os forsøge det velsign og mig, (De knæle ned omkring deres Moder. Jacob. Dig, Anneke legge vi det paa Hjerte, at blive hos din Moder. Du skal pleye og gaae hende til Haande, indtil vor Fader kommer hjem til hende – Du gjør det samme, som vi andre gjøre, naar du kun trolig vil understytte og hielpe vor forladte Moder, og bede med hende for os alle Den Fremmede. O gode Gud, hvor belønner du dog de Lidende, og aftørrer de Bedrøvedes Taarer. – (Han kaster sig ned paa Jorden, ved Siden af de knælende Børn.) O Børn, eders Kierlighed trykker Taarerne af mine Øyne Seer dog paa mig og betragter mig. O min kjere Kone vil du ikke kjende mig? – O Børn, kjender J ikke eders Fader igjen. – Jeg er eders Fader, for hvem J vilde sælge eder - Moderen (synker ned paa en Skammel.) OGud, jeg kan ikke staae for Glæde. Anneke. At vor Fader, (Hun falder ham om Halsen.) Carl. Jacob Jacob, vor Fader. Jacob. Hvad har holdt vore Øyne til, at vi ikke kjendte ham – O, min Fader i Lisette. O, min lille søde Fader, allerkjereste Fader. (Bornene hænge allesammen om hans Hals og ved hans Hænder. Den Fremmede. Min ædelmodige Jacob, dig vil Gud velsigne for din ædelmodige Kjerlighed. Nu velsigner mit faderlige Kys dig. - Og du, min fromme Carl. – Du, min Lisette, annammer, tilligemed denne Omfavnelse og dette Kys, eders Faders Velsignelse. - Og du, min brave Pige, du stille Annere, jeg saae din stumme Smerte over det, at du ikke maatte sælge dig med for mig – kom, lad mig omfavne dig – Og nu, Børn kommer alle, og skynder eder, at bringe eders af Glæde hendaanete Moder til sig selv igjen. Nyeheder.
Adresseavis for Børn, 1780-05-31
Hr. Hieronymus høytideligholdt forleden sin Fødselsdag. J Forveien havde han sagt til sine Børn, to Drenge og en Pige, at han nu vilde see, hvad Avis. hvad de vilde forære ham paa hans Fødselsdag; og han ventede at faae det af enhver af dem, som han havde kjerest. Christian og Andreas baade de res Moder, at hun vilde lade dem faae deres Spar bøsser; men Mariane ikke. Hendes Brødre forundrede sig meget derover, thi de vidste, at hun ellers ingen Penge havde, og de glædede sig allerede forud over, at deres Systers Foræring vilde blive ringere end deres, saa at de kunde faae Æren og Berømmelsen. Faderens Fødselsdag kom. Christian kom da med en meget anseelig og smukt udsmykket Tærte, som han forærede sin Fader; Andreas kom med sin smukkeste Dukat, og nu ventede de efter Mariane. Hun kom og bragde sin Fader en net liden Bouqvet, hvilken hun om Morgenen gandske tidlig havde plukket med sine egne Hænder; thi hun havde plantet sig selv en liden Hauge i nogle smaa Baljer, oppassede og vandede Blomsterne selv, og gjorde sig denne Forretning til en af hendes fornøyeligste Sysselsættelser. Hver af dem lykønskede deres Fader ved Gavens Overlevering, og holdt en liden Tale til ham. Brødrenhavde lært deres udenad, og deres Jnformator havde forfattet den for dem; men Mariane talede til hendes Fader paa denne Maade, da hun ved Bouqvettens Overlevering lykønskede ham: "Je har intet, hjerte Fader, at forære Dem; thi alt, hvad jeg har, det er Deres, men denne Bouqvet er min. Disse Blomster har jeg selv plukket og selv bundet sammen. Min hjerte Fader maae ikke see paa deres Værdie, men paa mit Hjertelav. Brødrene smilede, da hun kom med Bouqvetten, og tænkde: Blomster kan man faae allevegne, ja endog for intet. Men til deres store Forundring tog deres Fader Bouqvetten, og sagde: "Jeg takker eder alle tre, for eders gode Villie, men dig, Mariane, takker jeg især, thi jeg maae sige eder, at hendes Foræring er mig kjerest. Hun forærer mig et Billede paa hendes Ungdom og hendes Uskyldighed.
Adresseavis for Børn, 1780-05-31
Jkke langt fra Regensburg forulykkedes i afvigte Vinters Begyndelse et med Mennesker og Vahre overlastet Skib. – En endnu ikke fuldvoxen Skipper Datter, som stod ved Strandbredden og saae det, vovede at fare ud paa Vandet med en liden Baad. Men de Ulykkelige hængde sig i saa for Børn. dan Mængde paa den ene Side ved Baaden, at den kantrede. Den lille menneskekierlige Heltinde lo sig derover ikke skrække. Hun svømmede til Strandbredden igjen, hentede en større Baad, og ræddede gandske allene nogle og tyve Personer.
Adresseavis for Børn, 1780-05-31
Fra Hannover haves den Efterretning hertil, at i denne Eftervinter gik 2de Drenge, 10 til 12 Aar gamle, og en paa 6 Aar, paa Jis, paa en Dam i N. En paa 5 Aar blev sine Forældres Formaning lydig, stod paa Bredden, og saae paa de Øvriges farlige Fornøyelse. Strax faldt den 6 Aar gamle Dreng i et Fiskehul. De to ældre løbe stille og hastig derfra; men den lille, der stod paa Bredden, løb nu uden Ophold og Frygt udi paa Jisen, og da Vandet nogle gange opløftede den ifaldne Dreng, greb han ham fat med den ene Haand, og flyttede sig med den anden paa Jisen, og saaledes holdt den Lille, at han ikke kom under Jisen. Desuden raadde han af alle Kræfter paa en Mand, som boede i et næst ved liggende Huus; men han hørde ikke Drengens svage Stemme, men fra den anden Side af Dammen, saae nogle Folk Ulykken, og kom til Hjelp. Langt fra raabde de til den gode Dreng, Carl, har du ham, saa holdt fast paa ham, og nu lagde han sig paa Jisen, tog og den anden Haand til Hielp, og holdt saalænge af alle Kræfter, indtil der kom flere til Hjelp, Saaledes blev et Barn reddet ved et andet, der ellers vist var omkommet. Da en af de store Drenge blev spurgt, hvorfor han, uden at tænke paa Hielp, var løbet bort, Havde han denne forsigtige Undskyldning: bedre at en var druknet, end to Hvilken Ulighed imellem ham og den lille Carl.
Adresseavis for Børn, 1780-05-31
Reysende. En Haandverkskarl reysde i sidste strængeste Vinter over Heeden med sin Ransel paa Ryggen. Hans Klæder vare tynde, og hans Strømper vare i Stykker. Han frøes forskrekkelig. Han græd over sin Elendighed, og Taarerne frøse fast i Haarene paa Øyenlaagene. At, at du gode Gud, sukkede han, jeg seer vidt og bredt omkring mig ingen Bye, ingen Sted, ingen Hytte, jeg kommer vist her paa denne Hede til at fryse ihiel, at, hvad vil min Moder sige. – Min Fader er død, og nu har hun ingen, som kan forhverve Brødet til hende, Han vilde løbe, men hans Lemmer vare stive af Kulde – han blev søvnig, lagde si i Sneen paa sin Ransel, og hensov meget sødt. En Postkarl kom ridende derforbi og saae ham ligge der gandske stiv frøssen. - Han steeg af Hesten og betragtede ham meget nøye, og da ham syndes, at der vare endnu nogle Livstegn at merke hos ham, saa reed han nu hastigt til, og mældte det i Porten i den nærmest derved beliggende Stad. - Hvad hielper det, sagde de Følesløse, førend vi komme derud, er han gandske vist stodød. En Graverkarl fra en af Kirkegaardene var just paa samme Tid kommen ind i Vagtstuen, for at varme sig; han hørde dette, og hans Hjerte smeltede i hans Bryst. Uden at sige et Ord, gik han ud paa Landeveien hen til Stedet, bar den stivfrøsne Haandverkskarl ind i næste Bye, hvor han gneed ham saa længe med Snee, indtil han troede derved at have faaet ham noget opvarmet formedelst Bevægelsen, bragde ham derpaa stedse nærmere ind til Varmen, og fik ham endelig til Live igjen. Derpaa gjorde han Anstalt, at faae ham med sig ind i Staden, og delede sin Stuevarme og sine Maaltider med ham saa længe, indtil den strængeste Kulde var forbi, og derpaa lod han ham i Guds Navn reyse videre fort. for Børn.
Adresseavis for Børn, 1780-05-31
Handels Beretninger. Fortsættelse om Sukkeret. (See No. 19.) Melissukker er et finere Slags, og blev i forrige Tider ikkun allene bragt fra Øen Malta, hvoraf det ogsaa har faaet sit Navn, Saccharum melitense. Refinade eller Rafinade er endnu et finere Slags, som atter har sine forskjellige Fiin heds Grader. Kanarisukker er endnu finere end Rafinade, og har sit Navn af de Kanariske Øer, hvorfra man i forrige Tider allene fik det. Kongesukker, Royalsukker, Dem royal, er det allerfineste Slags af alt Sukker, og bliver næsten allene tilvirket i de Franske Colonier. Det bliver blot allene renset med Eggehvide og Allun i Stedet for Blod. Det har den høyeste Fiinhed og Hvidhed, som Sukker kan faae.
Adresseavis for Børn, 1780-05-31
De andre Navne paa Sukkeret bekommer det af de Pladse, hvorfra det bliver ført til Europa, saasom Thomassukker af Øen St. Thomas, St. Croixsukker, af Øen St. Croix. Det er bruunt slet Sukker, og en Art Moscovaade. Maderasukker, af Øen Madera, er derimod fiint, men bliver sjelden ført til Europa uden for Portugal. Man har og Fernambuksukker fra Fernambuk i Brasilien, Bahiasukker, fra Alle Helgens Bay i Brasilien, og mange flere Slags. Foruden det Sukker, som bliver rafineret i Europa, indføres til denne Verdens Part endnu en stor Mængde af amerikansk rafineret Sukker, Dette lader sig nogenledes slutte deraf, at kun allene fra de Franske Colonier paa St. Domingo, som dog langt fra ere ikke de anseeligste, bliver, foruden det forhen anførte raa Sukker, dog endnu aarlig udskibet 65 Millioner Pund rasineret Sukker til Europa. Man skulde forskrekkes derover, naar man vidste den hele, i Sandhed uhyre Summa paa alt det Sukker, som aarligen bliver consumeret i Europa. (Fortsættelsen følger.)
Adresseavis for Børn, 1780-06-07
Numer Aar. Anden.
Adresseavis for Børn, 1780-06-07
En Ædeltænkende gjør Godt, uden at forlange anden, end sit eget Hjertes Belønning. En Chinesisk Kjøbmand fandt paa sin Reyse en Pung hængende ved en Pæl, tæt ved Veyen, og derudi to store Guldnaale, til at sætte Fruentimmernes Haar op med. Han satte sig ned paa Stedet, og biede indtil den Person kom, som havde tabt dem. Jmod Aften kom en Slavinde grædende, og troede at Naalene vare bortstiaalne. Men hun blev næsten uden for sig selv af Glæde, da Kjøbmanden leverede hende dem. Hun spurgde om hans Navn, og ønskede at kunne bevise ham nogen taknemmelig Tjeneste hos sit Herskab. Men han gik bort, uden at svare hende, før at blive frie for hendes taknemmelige Forfølgelser. Paa det Sted, hvorhen han agtede sig, vandt han noget Anseligt paa sit Kjøbmandskab, og foer derfra tilVands tilbage. Da han kom til det Sted, hvor han havde fundet Guldnaalene, saae han Slavinden igjen ved Strandbredden, hvor hun vaskede Lintøy. Den gode Pige blev hjertelig glad over at see sin Velgiører igien, og havde saa meget at sige ham, at han besluttede at holde stille med Bag den noget fra Strandbredden. Og det var ædelt Thi ikke at ville modtage den ringeste Tak af et taknemmeligt Hjerte, er ofte en virkelig Fornærmelse. Hun fortælde ham saa meget, at det blev Aften, for Børn. førend han merkede det, og da Kjøbmanden nu holdt det for umueligt, at naae de andre bortfarne Baade, saa besluttede han at blive paa dette Sted Natten over, og det var hans Lykke til hans ædle Dyds Løn; thi der reysde sig pludselig en stor Storm, i hvilken alle de andre Bortfarne omkom, men han allene blev ræddet. Dyden bliver ofte uforventet belønnet Derpaa oplevede en anden retskaffen Chineser den største Prøve. Han havde kun en eneste Søn, som han elskede meget høyt. Denne Dreng var engang gaaet for langt ud fra sit Hjem, og blev bortført af Røvere. Den utrøstelige Fader kunde ingen Efterretning faae om ham, uagtet al den Umag han gjorde sig. Nogen Tid derefter kom en Deel reysende Kjøbmænd og bade om Herberge hos ham. En af dem satte sin Pengepose bag ved en Dør, men glemde den, da de reysde bort. Strax derefter fandt vor retskafne Chineser Pengeposen, og gjemde den omhyggelig, for at levere Eiermanden samme igjen, naar han kom tilbage, og denne vilde af Glæde give Halvparten af Pengene i Douceur; men Manden vilde ikke have en Skilling. Kjøbmanden bad da indstændig, at han endelig maatte sige ham, hvori han kunde være ham til nogen Tjeneste. Manden tang længe, og sagde omsider sukkende. Jeg har mistet min eneste Søn Dersom Du paa Dine Reyser skulde træffe et Barn, som nogen vilde skille sig ved, saa forbinder Du mig, om du vil skaffe mig det at kjøbe. – Kjøbmanden fortsatte sin Reyse, og traf nogle Maaneder derefter en Mand, som vilde sælge en Dreng, Glad ved at kunne glæde sin Velgjører, kjøbde han Drengen og bragde ham den. Nu kan man forestille sig, hvor glad den Gamle blev, da han i denne Dreng fandt sin egen Søn
Adresseavis for Børn, 1780-06-07
Bekjendtgjørelse. Den, som er klog, lader sig nøye med sin Stand, og tragter ikke efter at blive de Store lig thi de har gemeenlig store Sorger og store Byrder at bære. Den lille Ferdinand sagde for nogentid siden stedse, at han vilde være en Fyrste. - Hvorfor vil du det, min Søn, spurgde hans Fader. Jo Avis Jo, for da maae alle Folk give mig Penge, og da maae de ligeledes gjøre, hvad jeg vil. Det traf sig just, at paa samme Tid skulde et Par Tyve hænges, og Ferdinand gik ud med andre, for at see paa disse Elendiges Henrettelse. Men han blev inderlig rørt derover, følede en stor Medlidenhed, og spurgde en af dem, som gik med Hvorfor man her tog Livet af disse arme Mennesker, Og hvorfor Fyrsten vilde lide det 2 Man fortælde ham, at enhver god Fyrste maatte lide det, ja endog befale slige Henrettelser. Hvorfor det? Fordi Undersaatterne ellers ikke kunde være trygge og sikkre for Tyve, dersom Tyverie ikke blev straffet saa haardt. Ferdinand begreb det; og siden hørde man ham aldrig mere sige, at han vilde være Fyrste. Men han sagde fra den Tid af stedse, at han vilde være en Kjøbmand. – Og hvorfor ikke en Fyrste, spurgde hans Fader. – Ney, for der kunde atter komme nogle Tyve, og saa skulde jeg lade hænge dem, og det kan jeg ikke. - Godt og vel tænkt, min Søn, – Jo høyere Stand, desto tungere Pligter. Lisette blev skikket ned i Haugen af hendes Moder, for af et lavstammet Kirsebærtræe, som bar tidlig modne Bær, at hente tre Stykker deraf til hendes lille syge Broder til en Vederqvægelse for ham. Der vare ikke flere af det Slags Træer i Haugen, og de faa Bær, som det bar, havde Moderen lyst Fred over og bestemt til sin syge Søns Lædskelse allene. Hun havde derfor og forbudet Lisette, at hun ikke maatte tage noget af Bærene. Da nu Lisette kom igien, spurde Moderen hende, om hun intet Bær havde spiist selv, Hun sagde ney, og forsikrede, at hun havde ikke rørt flere, end de tre, som hun bragde til sin Broder. Men da hun lukde Munden op, saa blev hun røbet, og fik, som billigt var, sin Jrettesættelse og Straf for sin Ulydighed og den Usandhed, hun havde lagt. - Vore unge Læsere erindre nok af det i et andet foregaaende Numer anforte, at den, som ikke siger Sandhed, naar han spørges om noget af sine Forældre, Dommere eller Øvrigheden, den lyver. Lognen bliver gemeenlig altid opdaget, og den, som har løyet, bliver straffet. Man vil her erindre et gamelt Danske Ordsprog: En ung for Børn. Løgner, en gammel Tyv, og i sær paaminde, at Gud, som vi skal have al Velsignelse af, har Afskye for alle falske Folk, og kan ikke lide dem, som lyve.
Adresseavis for Børn, 1780-06-07
Et from Barns gode Løvte, En retskaffen Fader gjorde sin Søn paa hans Fødselsdag en Foræring af en gammel Speciedaler, hvorpaa følgende Paaskrivt stod paa Tydsk vel den, som oplever Glæde af sine Børn - Da Sønnen havde læst dette, sagde han, Paa denne Lykke kan min hjerte Fader gjøre sig en vis Regning; thi jeg giver Dem i Dag det Løvte, at jeg stedse skal med Guds Hielp blive et from og lydigt Barn.
Adresseavis for Børn, 1780-06-14
Aar. Nummer Anden. Avis Aargang. Onsdagen. Børn. den 14. Junii. Nyeheder. hvad har du lært i Skolen i Dag, lille Fritz spurgde en Fader sin Søn, og hvad kan du huske deraf, Fortæl mig det engang. Fritz. Vor Lærer har sagt os, hvad Ligt og Uligt er, og lært os, hvorledes man skal sammenligne og gjøre Forskel paa Faderen Nu hvorledes sammenligner man da Fritz. Man seer til, hvorudi de Ting, som man vil sammenligne, ere lige. Faderen. Og hvorledes skjelner man, eller gjør Forskiel paa Fritz. Naar man seer, hvorudi de Ting ere ulige, som man vil skjelne fra hinanden. Faderen. Kan du føre mig et Exempel an paa begge Deele. Fritz. Ja jeg kan. Min Broder Wilhelm og jeg ere begge Sønner af vore kjere Forældre; derudi ere vi hinanden lige. Vi ere hinanden og lige af Ansigt og Haar. Men der er Forskjel paa os i Alder eller Aar, Størrelse og Styrke. Faderen. Hvad nytter det, at vide dette Fritz. Vor Lærer siger, at vi derved lære at tænke rigtigere, og blive befriete for Vildfarelse og Feyltagelse, ikke at forvirre og sammenblande alting, og tage det ene for det andet. Fornuftige Folk kunne da og desnarere betyde os, hvad det kud skal være, og vi kunne tale forstaaeligere. Faderen. Eders Lærer har Ret. Men har du vel engang hørt, at vi skulle blive Gud lige; hvorledes gaaer da dette an, Fritz, Slig mig det, min hjerte Fader, jeg veed det ikke. Faderen. Saaledes som du før fortælde om din Broder Wilhelm, at J lignede hinanden i nogle Stykker, men i andre vare J forskjellige fra hverandre, saaledes er dette ogsaa at forstaae om Gud, Saa almægtig, saa herlig, saa alviis, saa alvidende som Bud, eller hannem gandske fuldkommen lige, kunne vi ikke blive. Men vi kunne ligesom Gud, elske det Gode og hade det Onde, troligen elske vore Medmennesker, og giøre Godt imod dem efter vor Formue, tragte efter at blive saa forstandige som mueligt, paa det at Gud kan gjøre os meget lykkelige. – See, min kiere Søn, derudi kunne vi blive Gud lige. Og dertil har vor Frelser Jesus Christus efterladt os et Forbillede, eller viist os, hvad vi skulle gjøre, for at faae saadant Sindelav, som han havde. Fritz. Ach, jeg vilde ønske, at jeg var saaledes findet, min søde Fader. Faderen. Vær du kun fremdeles brav flittig min kjere Søn, til at lære det Gode, og villig til at gjøre efter det, du lærer, og styrk dig i dette Forsæt ved en daglig oprigtig Bøn til Gud, som er den, der allene giver alt Godt, Dersom Avis Dersom der ere mange Forældre, som ere denne Fader ulige, saa er det intet Under, at mange Børn heller ikke ligne Fritz.
Adresseavis for Børn, 1780-06-14
Handels Beretninger. Fortsættelse om Sukkeret. (See Nr. 22. Kandies Sukker eller Sukkerkandis bliver tilvirket af vel renset men ikke sterk indkogt Sukker. Man fylder nemlig med dette endnu flydende Sukker visse dertil gjorte Kar, som har Huller paa Siderne, hvorigjennem man trækker Traade, og kliner Papir uden paa dem. Naar man har kommet Sukkeret derudi, saa bringer man Karrene hen paa et noget koligt Sted, og tilsidst ind i Tørre stuen, indtil det sætter sig i store Krystaller omkring Traadene. Efter Sukkerets Fiinhed faaer man hvidt, lysebruunt og mørkebruunt Kandies=Sukker, og de Krystaller, som har sat sig fast paa Traadene, kalder man Stengelsukker, men det Øvrige Side= og Bund-Sukker.
Adresseavis for Børn, 1780-06-14
Sirupen, som faaes ved hver Luttring, anvendes paa adskillige Maader; den bedste koger man mestendeels ind igien; men den sletteste og ureneste sælger man. Den Sirup, som man faaer efter den første Luttring, kalder man sort Sirup; efter den anden, Bastart Sirup; og den bedste kalder manKandies Sirup, som mestendeels faaes ved Kan dies Sukkerets Tilvirkning. J Rafinaderiet lader man slet intet gaae til Spilde, endog Skummet og andet Sukker=Affald koger man med Kalk vand, udpresser det, og koger det siden ind til slet Sukker. Ja endog det Vand, hvorudi Sukker redskaberne renses, lader man gjerres, og brænder et Slags Brændeviin deraf. Vel rafineret Sukker maae slet intet meere Alcali have ved sig, som bliver tilsat det med Luden, under Luttringen eller Rensningen, og det maae hverken sætte noget kalkagtigt Bundfald, adskille Salmiaken, eller farve Qvægsølv=Sublimats Opløsning guul. Alle disse tre Prøver skulde bevise, at der endnu var noget Alcaliske eller Kalkagtigt derudi, som gjerne vil blive i Forening med Sukkeret, naar Luttringen ikke behørig er skeet. Godt fiint Topsukker, maae være tørt, klingende, noget gjennemsigtigt, meget hvidt og fiinkornet. Disse Kiendetegn ere allesammen Beviser paa, at de smaa Krystaller, hvoraf det rafinerete Sukker egentlig for Børn. bestaaer, har sat sig fast sammen, og ere fuldkommen rensete fra alt det slimige Væsen, som er ved det raa Sukker. Men det Sukker, som har disse Egenskaber, kan umuelig være saa sødt, som det der er urenere, efterdi dets Sødhed blot kommer af den Syre, som er omviklet med de olieagtige og slimige Deele. Sødheden maae altsaa stedse meere tabes, jo meere man betager Sukkeret de Deele, som skulde foraarsage dets Farve og Fugtighed, det er, jo meere man forskaffer det Fasthed og Fiinhed og Hvidhed ved Rasineringen. Fortsættelsen følger).
Adresseavis for Børn, 1780-06-21
Numer Aar. Anden.
Adresseavis for Børn, 1780-06-21
Avis. Aargang. for Onsdagen. den 21. Junii. Børn.