Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-11-28
Fædrelandet. Offentlige Foranstaltninger. At ringe Motiver ikke sjeldent bevirke store Forbrydelser, er en Erfaringssætning, paa hvilken Man oftere har havt Leilighed til at henlede Opmærksomheden. En fra Odense Herredsting indanket og for nylig ved Overretten paa kjendt Justitssag mod en Arrestant ved Navn Hans Mortensen forøger de tidligere Exemplers Antal. Arrestanten, der nu er noget over 21 Aar gammel og ikke før straffet, blev under sin Tjenestetid hos en Boelsmand Niels Andersen i Stegsted fortrydelig paa sin Huusbond, fordi denne havde negtet at give ham noget Lærred til et Forklæde, hvilket Arrestanten formeente at have Krav paa som en Deel af den accorderede Løn. Den 1 Mai fratraadte Arrestanten denne Tjeneste, og da han manglede det fornødne Linned, hvilket han ikke havde Raad til at anskaffe sig, fattede han den Beslutning at frastjæle sin forrige Huusbond noget Linned, samt tillige, - for at skjule Tyveriet og for at hævne sig paa Huusbonden, mod hvem han ogsaa af andre Grunde nærede Forbittrelse, – at stikke Jld i det denne tilhørende, paa Stegsted Mark i nogen Afstand fra de andre Huse beliggende Boelsted. Han anskaffede sig i dette Øiemeed nogle Frictionssvovlstikker og indfandt sig seent ud paa Aftenen den 11 Juni sidstl. ved det ommeldte Boelsted, der bestod af 4 sammenbyggede Længder, dog med en Aabning af en god Favns Bredde i det ene Hjørne mellem den sydlige og østlige Længde, hvilken Aabning førte ud til Haven. Efterat han havde staaet noget udenfor, og Alt var blevet roligt, hvorfor han holdt sig overtydet om, at Beboerne vare gaaede tilsengs, gik Arrestanten derpaa gjennem den ikke laasede Port ind i Gaarden, derfra ind paa Loen, hvor han krøb op paa Balken og forføiede sig hen til Loftet over Stuehuset. Her tog han det ønskede, til 4 Mk. vurderede, Linned, og begav sig derpaa samme Vei tilbage, hvorpaa han, efterat være kommen ud af Gaarden, gik hen til en ved den nordlige Længde anbragt Tørvekube, hvis Tagskæg kun var et Par Alen fra Jorden og antændte her nogle af Svovlstikkerne, som han stak ind i Straataget. Uden at afvente Følgerne, forlod han derefter Stedet, og først efterat være kommen en halv Miils Vei bort, mærkede han af Lysninger i Luften, at Gaarden brændte. Arrestanten har stadigen benegtet, at det var hans Hensigt, at Nogen af Beboerne skulde indebrænde, og tvertimod foregivet, at Jlden efter hans Formening nok vilde blive opdaget saa tidligt, at Beboerne vilde kunne frelse Livet, i hvilken Henseende han har paaberaabt sig, at han, medens han opholdt sig ved Stedet, hørte Folk tale sammen i Stegsted By. Det er imidlertid under Sagen oplyst, at Jlden saa hurtigt omspændte det med Straatag tækkede Sted, at Beboerne kun med stor Vanskelighed, - og navnlig ene fordi Niels Andersen, dog først da Overdelen af den nordre Længde alt var nedfalden, opdagede Jlden, - have været istand til at undgaae den truende Livsfare. Neppe var Niels Andersens 10 Aars gamle Søn og en Tjenestedreng, der begge laae i den vestlige Længde, komne ud af den brændende Bygning, forend Taget styrtede ned over det Kammer, hvori de havde ligget. Det ved den saaledes paasatte Jld opstaaede Tab udgjør i Alt 1693 Rbd. 5 Mk. 5 s. Sedl. og Tegn, hvoraf den brandlidte Niels Andersen, der ikke havde Alt assureret, maa bære 653 Rbd. Da Arrestanten ved den af ham forøvede Brandstiftelse saaledes havde udsat Beboerne af det antændle Sted for øiensynlig Livsfare, billigede Overretten, at han i 1ste Jnstants, overeensstemmende med Fordag. 26 Marts 1841 § 1, var dømt til at have sit Liv forbrudt.