Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1840-11-05
Stænderforsamlingen i Viborg. Af den til Hs. Maj. Kongen indgivne Adresse, der med faa Forandringer antoges overeensstemmenmed Committeens (Br.-Seidelin, Lüttichau, Funder) Jndstilling hidsætte vi følgende: "Med dyb Sorg, modtog Folket det Budskab, at den Konge, som i 55 Aar troligen deelte dets Vee og Vel, havde endt sin jordiske Bane. Vi, som ifølge hans Bud ere kaldte til Virksomhed for det elskede Fædreland, skue med taknemmelige Hjerter tilbage paa hansdaadfulde Liv. Dets Formaal var Danmarks Lykke. Han hævede Bonden til en hæderfuld Stand; han bød, at kun Danmark Søn tilkom Æren at værge for Konge og Arne; han kaldte Borger og Landbo til Folketing og altid med Milhed, og uden at tillægge Kronens Glands andet Værd end det, derved at fremme et elske Folks Lykke, udøvede han sin enevældige Magt. Mangehaande Skjæbner skiftede, lykelige Dage afløses af Trængselstid, men Frederik blev altid den Samme; han havde Smiil for vor Glæde, Taarer for vor Sorg. Men derfor, blev Folkets Kjærlighed hans Løn og hans Minde velsigues, sildige Slægter ville gientage: Ommere elskede ingen Konge sit Folk. - Held os at en Konge med ædelt Sind og med dannet Aand besteg Danmark Throne. Deres Majestæts Kjærlighed til Folket, Deres i Erfaring grundede nøie Jndsigt i hvad der befordrer Samfundets Lykke, lovede Danmark, og som Sjette Frederik faderlig havde for get for det danske Folks Oplysning og hos Samme, vakt en værdig Selvstændigheds Følelse, saaledes vilde D. M. i Erkjendelse af det Gode, at regjere over et ved Deres forevigede Forgjængers Bestræbelser oplyst Folk, i Deres varme Jver for det offentlige Livs Udvikling føre det stedse videre frem, saa at en god Almeenaand, Tronens sikkreste Støtte, maatte udbrede sig i Stad som paa Land, og Kjærlighed imellem Konge og Folk meer og mere befæstes. Dette Haab har de, allernaadigste Konge, oplivet og styrket hos Folket. Ligesom de paa Aarets første Dag skjænkede Rigets Hovedstad en Communallov, som den med Taknemlighed modtog, saaledes har D. M. opfyldt et længe næret Ønske ved Forelæggelse af Udkastet til en Communallov for Landet. Liberale Anskuelser udtale sig ogsaa i flere af de Udkast, som ere os forelagte til allerunderdanigst Betænkning. Forsvarsvæsenets bedre Ordning, Fængslernes hensigtsmæssige Indretning, Naadens Begrændsning af Statens Evne og Retfærdigheds Bud, har De forbedret, og glædeligt er det os at erfare, at detter D. M's alvorlige Villie, af al Kraft at virke for Finantsernes Forbedring, navnlig ved at søge Udgifterne i alle Statshuusholdningens Grene. nedsatte, forsaavidt Rigets sande Tarv tillader det, "Mederkjendtligt Sind paaskjønne vi disse Deres Majestæts Jdrætter til Landets Vel, og med tillidsfuld Fortrøstning nære vi det Hasb, at vore Andragender for Tronen ville tildrage sig Deres Majestæts velvillige Opmærksomhed og omhyggelige Prøvelse i samme Grad, som det vil lykkes os, deri at nedlægge Udtrykket af et oplyst Folk samstemmenmende Ønsker. Naar Stænderne allerunderdanigst maatte fremføre, hvad de formene at ville befordre det ved Jnstitutionen tilsigtede Øiemeed, da ere vi overbeviste om, at Deres Majestæt i Sagens Big tighed vil finde den kraftigste Opfordring til med ufravendt Sind at granske over de rette Midler til Udviklingen af vore Samfundsforhold, til de forskjellige Statsdeles inderligere Sammenknytning og til Betryggelsen af en lykkelig Fremtid for det elskede Danmark."