Aalborg Stiftstidende, 1834-12-31
Processen mod Bladet National ansees for Dieblikket for den saa vigtig Begivenhed, at den er Gjenstand for alle Bladenes næsten udelukkende Omtale og Omdomme. PairsKammeret har tabt betydeligt i den offentlige Mening ved Proceduren og Dommen i denne Sag, imedens den Snedighed, med hvilken Rouens Defensor, Armand Carre, vidste at henlede den offentlige Jnteresse paa Marschal Neys Henrettelse, har havt den umiddelbare Følge, at General Exelmans er blev i alle Oppositions-Bladenes Afgud. Den gamle Soldats ædle Forbittrelse - yttrer Coureren, des- angaaende - Uvillien hos en Mand af Ære, brøde løs i hiint Sielens Udbrud, intet Svar, ikke engang en Mum len lod sig høre; selv de Jntoleranteste bleve høiede under hiint bydende Ords Magt; Præsidenten, der endnu kort forudsaa let kom i Fyr og Flamme, sad som fastnaglet til sit Sæde; hele Forsamlingen blev stum; kun Tilskuernes Tri bune rystede Salen med deres bifaldsklap; det var, som havde en overordentlig Begivenhed tildraget sig; Sandheden, var kommen af en Æresmands Mund. Vi ville holde fast paa hine ædle Ord; vi ville indgrave dem i Erts, de trøste i Epoker som vore, for det Skuespil, vi ere fordømte til at bivaane; de vække atter Mod og Haab hos dem, som vilde fortvivle; de vise de Fremmede, at den gamle National=Ære andnu lever i Hjertets Dybde; de ere den ene 1ste Godtgjørelse for den Proces, som nu er paakjendt. -Man har i Paris aabnet Subskription for at betale den Bladet National idømte Mulct. Til den 20de Decb. om Aftenen vare allerede henved 6000 Fr. indsamlede. Hr. Lafitte ledsagede sit Bidrag med en Billet af følgende Jndhold. "Dommerne trænge mere til en Rehabilitation end den Helt, som blev opofret efter Udlandets Tilskyndelse. Saaledes betragtede jeg ogsaa Sagen, da jeg lod min Datter ægte Marschallens Søn. Var en Dom, lig den i disse Dage, dengang bleven fældet, vilde jeg alene have betalt Mulcten. Nu maa jeg nøies med at sende Dem 100 Franes, som jeg kan disponere over af den Capital, som Salget af en Deel af mine Meubler har indbragt mig. Moniteuren af 18de bemærket udtrykkelig i sin officielle Bekjendtgjørelse om Oplysningen af den 1ste Afdeling af den polytechniske Skole, at Eleverne strax skulde sendes tilbage til deres Familier, desuagtet har Ministeren for den offentlige Underviisning meddeelt dem Tilladelse til at forblive i Paris og fortsætte deres Studeringer i et privat Locale. Nogle ville mene, at det ikke er Elevernes politiske Forhold, men deres Opsætsighed mod deres noget strenge Under Gouverneur, som har foraarsaget Cabinettets Forholdsregler imod dem, men Andre vedblive derimod den Formening at det netop er deres politiske Aand, som har foranledige, dem. Ministeriet har i denne Sag ikke været enigt; Mortier, Duperre og Rigny have opponeret derimod, og Marschallen skal ikke kunnet holde sine Taarer (?) tilbage, da han endelig saae sig nødt til at forelægge Kongen Opløsnings-Ordonantsen, og derhos have yttret, at han vel ad lod, men at det smertede ham uendeligt, paa denne Maad at afbryde den betegnede Løbebane for saa mange ung, Mennesker, som engang kunde blive hæderlige Medlemmer af Armeen. Bladet Bon Sens giør herved den naive Bemærkning, at et saadant Træk er nok til at skildre Marschallen som Conseil=Præsident.