Jyske Efterretninger, 1798-04-30
Wien, den 14 April. Vi have her i Gaar Aftes oplevet et meget uangenemt Optrin, som formedelst de desangende befrygtende Følger ikke er no at beklage. Den siden den 8 Februarii sig her befindende franske Budskaber Bernadette, havde ladet sig forfærdige en trefarvede Fane med de Ord: Liighed og Frihed, hvilken han i Gaar Aftes her Kl. 3 i Tusmørket med en Art af Høitidelighed lod udstikke paa hans Vaaning uden herom først at have givet Regieringen mindste Vink. Dette usædvanlige Syn forsamlede efterhaanden nogle tusinde Mennesker for Bernadottes Huus. Strax der paa blev Fanens Borttagelse, forlangt med et almindelig Tilraab. Noget Militaire tilte hertil. Officeren bad Folket at skilles ad; men dette paastod nu med Magt, Fanens Borttagelse og trængde det Militaire tilbage. Jmidlertid tilte ogsaa Politiisdirecteuren og Regieringsraad GrevDerichstein, hertil. Begge gik op til Budskaberen, og bad ham indstændie, dog i det mindste for denne Gang at borttage Fanen og indtil Sagen var afgjort og Folket var bleven adspredt. Denne deres Begiering blev ganske afslagne, og Budskaberen erklærede igientagende: Non, il restera, (Nei, den skal blive.) Nun blev en Officeer sendt til Folket med dette Svar, og det blev endnu atter formanet og bedet, roeligen at begive sig bort; men det var ikke meere mueligt at afholde Folket fra Nordener. Man kastede med Steen efter Vinduerne. En klavrede over den anden til Udbygningen, Fanen blev borttaget og Levningerne af samme blev brændt paa Schottenpladsen. J dets Hed vilde Folket aldeles ikke lade sig betage den Jndbildning, at med Fanens Udstikning ikke har været for banden Statsfordærvelige Hensigter. Allarmen tiltog alt mere og mere. Budskaberens Huusport blev strax derpaa med Magt aabnet og havde endnu en stærk Militair=Commando ikke til rette Tid andkommen, havde vist endnu skeet langt flere Uordener. Ved Fanens Nedrivelse raabte Folket bestandig: Keiseren levet Bort med den franske Frihed, Først om Natten Kl. 1 efterat Stadsportene vare blevne tillukte, for at afholde Folkemængden fra at komme ind som i Forstæderne alt havde sat sig i Bevægelse, og efter at Generalerne Kinsky, Terzy, ja selv Keiseren, som kom til Wollnergaden, havde forenet deres Forestillinger til Folkets Beroligelse, blev alting roelig. Først denne Morgen Kl. 8 ere Portene i gien blevne aabnede og siden den Tid ere alle Gaden, som fører til Budskabernes Huus besatte med talrige Jnfanterie og Cavallerie. Hoffet har i Dag afsendt en Courer til det franske Directorium i Paris. Man forsikker nu at den franske Budskaber, har forlangt en Reisepas af Statscancelliet og vil endnu denne Nat afreise. Den her sig befindende hollandske Gesandt er endnu ikke af vort Hof bleven antagen. De endnu imellem Frankrige og Neapel værende Stridig. heder, troer man, at blive bilagte i Mindelighed. Fra Constantinopel meldes, at sammesteds allerede ligger en Tyrkisk Flode seglfærdig. Til Pa svan Oglu havde Capitain Paschaen hidtil ofte sendt Courerer, og ogsaa erholdt nogle fra ham igien, hvoraf man slutter mindelige Underhandlinger med denne Rebeller. Til de ugrundede Rygter høre, ogsaa, at den sidste Reis-Effendi er død af Gift, fordi man havde fattet Mistanke til ham, at han stod i Forbindelse med Pasman Oglu. Efter de nyeste Beretninger. fra Tyrkiet stadfæster det sig, at Pas van Oglu nu er indsluttet i Widdin, og at Tyrkerne, naar Underhandlingerne til Overgivelse skulle være frugtesløse, føier Anstalter, at indtage de tilgrændsende, Bakker og Staden. Den 6 dennes er i Staden Cillii Steyermark 186 Huse afbrændte og samme bestod kun i alt af 192, altsaa 6 tilovers. 17 Syge ere omkomne i Luerne. Skaden er meget stor, Viin, Havte, Høe, Levnetsmidler, Archivene og samtlige Skrifter a. er bleven et Rov for Luerne.