JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-26
Auf Deinen vaterlichen Blick wir hoffen voll Vertrauen. O hattest Du der Allmacht Kraft, dann war uns alles bald verschaft, was uns so glücklich machte, als Wohlergehuus lachte, Willkommen jauchst Dir Friedrichsstadt, Wo sanft der Treene Wogen, gefurt von Kunst, zum Schattenpfad ein holdes Viereck zogen. Willkommen hier, wo Farstengaadstets Toleranz gefordert har und wo nur Eine Meynung, for Dich har die Vereinung! Nimm unsre Lieb und unsern Dank und unsern guten Willen! Wir mochten unser Lebellang gern Deinen Wunsch erfüllen. Du schaust, wie Gott, nu auf das Herz Wir schaun für Dich stet himmelwarts und flehn zu Gott, zu geben Dir Heil und langes Leben. Willkommen, there Königinn, in Deinem Marschgesilde!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-26
Des Landes fromme Schuzgottinn, durch Freundlichket und Milde. Jm Purpur glangst Du allverehrt, in Tugend jeder Krone werth, durch Güte und Vertrauen, Preis, Muster edler Frauen, Willkommen, Königs Tochterpaar, der Aeltern Stolz und Frende, Euch bringen Huldigung wir dar, und Liebe for Euch Beide! Wie Eure Mutter fromm und mild, den Engeln, gleich, im Menschenbild theilt Jhr mit holden Blicken Eydoras Volksentzücken! Heil Frederik, Marien Preis, und Jhren Töchtern Segen!" Ruft hente Mann und Kind und Greis auf blumbestrenten Wegen! Dank Euch, Jhr kamt, des Landes Glück, Lebt wohl! Kehrt oft zu uns zurück, Wohin Jhr reist, Euch Freuden empfangen und begleiten.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-26
Bürgerlied Jhro Königlichen Majesta ten bei Allerhøchst Derenselden Ankunst an der Eider zum Willkommen geweldt. Melodie, God save the King. Gott sche Frederik, Daniens Kønig, Dich, Vater des Volks! Dir zolle aus freier Brust, Jeder mit hoher Lust, Der sich Dein Bürger nenne, Liebe und Dank. Kanste und Wissenschaft, Wahrheit und Geisteskraft Ehrest Du hold: Das har am Donaustrand. Willig selbst anerkannt Europens Fürstenchor Jn heiligem Bund.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-26
Freundlich beschirmest Du Friede und Recht und Rub Durch weise Macht. Du linderst gerne Schmer; Denn edel ist Dein Herz; Wünschest dem Untherthan Segen und Heil. Das nicht, durch Ruhl erschlafft. Welke der Krieger Kraft, Uebst Du Dein Heer. Mehr doch als Schwerdterklang Lieb'st Du den Festgesang.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-26
Glüclicher Bürgerschaar Am Heimathsheerd. Dort an des Sundes Rand, Hier an der Eider Strand. Tönet Dein Ruhm; Dane und Friese bringt, Angler und Holste singt Dir mit Ditmarsens Sohn, Frendig ein Hoch. Und de zur Kønigsseit. Waltet mit Frommigket, Des Landes Stolz; Daniens Königin, Freundliche Segnerin, Du hast besvungen schonJegliches Herz. Lange nog blühe hold, Edler als Perl und Gold, Marie, Du Lange noch weile hier Mit fromme Töchter Zier, Bis der Allmachtige Dich Sum Himmel ruft! Gott scuse Frederik, Daniens König, Dich, Vater des Volks! Der dessen weise Macht Dich und Dein Haus bewacht, Schenk Dir der Tage viel Segen und Heil!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-26
Efter Taflet begave Allerhøistsamme og Høistsamme Herskaber sig igjen til H. M. Dronningens Courgemak og underholdt sig endnu nogen Tid med de Personer, der havde spist ved Taflet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-26
Om Eftermiddagen Kl. 1 afreiste den Kongel. Familie til Louisenlund. Borgerbevæbningen var, ligesom ved Jndtoget, opstillet ved Porten, og de Kongel. Herskaber behagede, ligeledes ved Porten, at modtage Magistratens, Geistlighedens og andre Emdedsmænds Afskedsønsker og Taksigelser. Stadspræsidenten og den ridende Garde havde den Ære at ledsage de Kgl. Herskaber indtil den i Landskabet Stapelholm opreiste Æreport og med de ærefrygtsfuldeste meest dybtfølte Udtryk at tage sammesteds Afskeed. Paa den anden Side af Æreporten blev den Kongel. Familie modtagen af Districtets Amtmand, Kammerherre v. Bülow, Hofjægermester og Overførster von Warnstedt og andre Embedsmænd. Under Stads-Canonernes Torden og Stads- og Landbeboernes Jubel- og Hurraraab, fortsatte de allerhøieste Herskaber Deres Reise. Uagtet den store Menneskemængde er Rolighed og Orden dog paa det bedste bleven iagttagen og vedligeholdt, og end ikke det ubetydeligste Uheld er indtruffet. - Ubeskrivelig var Folkets Jubel og Glæde under den Kongelige Families Ophold i Staden, og i rørende og ærefrygtsfuld Erindring er Enhver den huldrige Nedladenhed og kjerlighedsfulde Venlighed, som Deres Kongel. Majestæter og Kongel. Høiheder saavelsom Hs. Høifyrstel. Durchlaucht. værdigede Stadens Jnddyggere. Mangen Rørelsens og den inderligste Taknemmeligheds Taare er flydt, og de hjerteligste Velsignelser ledsagede den høitelskede Kongelige Familie. - Ogsaa de til den Kongelige Suite hørende Damer og Cavalierer have ved Velvillie og Godhed ligesom det øvrige Personale ved forekommende venlig Adfærd erhvervet sig Indbyggernes særdeles Høiagtelse, og Mindet om dette Besøg vil bevares i den hjerteligste Erindring.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-26
Blandede Efterretninger. Den forrige Pave Pius V., anfører Lady Morgan, i det nyligen udkomne 3die Bind af hendes Reise i Jtalien, skal ofte have sagt: Jeg frygter, Kirken vil ikke have nogen Pave mere, naar jeg er død. Slaget ved Waterloo har forhindret Opfyldelsen af denne Spaadom. Det nittende Aarhundredes Helte have altid sammenlikket Fiskerbaaden og paa ny sat Paven paa Keisernes Trone. En Jnnocenz's, Urbans, Gregors og Clemens Dage fremgrye igjen over Rom, allerede hæver Kirkens Overhoved sig atter i sin Hovedstads Gader blandt en ydmyg Skare, der ved hans Nærmelse falder paa Knæ, og af Ærbødighed eller Frygt bøier Hovedet i Støvet. (Den, der ikke gjør dette, paagribes og mishandles ofte med Prygl. Som den Reisende beretter, mødte dette nyligen, under hendes Ophold i Rom, en Engellænder, hvis syge Kone ikke kunde taale at stige ud af Vognen.) Det romerske Folk synes tilbagetryllet i det 16de Aarhundrede. Borgernes og Soldaternes travle Drivtighed er forsvunden fra Gaderne, hvorpaa kun Munke spadsere omkring. Kirkeforsamlinger begynde igjen, Klosterne aabne sig paa ny, alle gamle og latterlige Ceremonier ere gjenindførte; Opdragelsen er atter i Jesuiternes Hænder, og Munkekappen omhyller igjen det neppe fra Vuggen voxne Barn, og kun den hellige Faders Klogskab og Cardinalsecretær Consalvis Tænkemaade har man at takke for, at med Alt dette ikke tillige Torturen, Gadernes Midnatsmørke &c. ere vendte tilbage. Det er ikke Ultras Skyld.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-26
Efter Morning Chronicle tæller Rusland, 680,000 Adelige, Østerrige 239,000 og Spanien 479,650.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-26
Kjøbenhavns Børs, d. 25 Juli. Cours. Hamb. 2 M. 244, a vista 247. Spec. 250. - Specier solgtes til 15 Rbmark. Oblig. (med Renter fra 11 Juni 1823) 79 1/2 a 80. Nationalbank-Obligationer (af Laanet d. 2 Febr. 1820) 102 a 102 1/2 Rbd. r. S. (uden Renter) eller 128 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbd. r. S. - Norske Sedler 15 a 15 1/3 Rbd. pr. 10 Specier norsk. Svenske Sedler 61 1/2 s. - Disconto 5 pC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-26
Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeisttrædet No. 144. Enkelte Numere overladet ikke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-26
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-29
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. 200 ROOROOracTyvende Aargang. No. 60. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 29 Juli 1823. Mindets Blomst. Helliget Danmarks Frederik og Maria paa Louisenlund, den 31te Juli 1823. Blomst, paa den Bølge, hvor Tanker og Dage sporløse sank i Forglemmelse hen, aabner Dit Væger sig, Blomst uden Mage! aabner, men lukker sig aldrig igjen. Tvil Du forjager, Kummer Du læger, Haab Du befæster og Mødige qvæger; taus har Du Tale, thi stum har Du Røst Dag ei saa vild er i Syslernes Tummel, Nat i sit Mulm ei saa øde og skummel, at Du jo mærkes af agtsomme Bryst. Alle de Blomster, vor Jord har i Eie, alle forsvinde, Du ene bestaaer. Ungdommens Rose, hvor ømt vi den pleie, blegnet, som Dagen længes, forgaaer. Glædernes Lilie, Morgenens Datter, visner før Aften og grønnes ei atter; Vandreren søger forgiæves dens Sted. Glipper nu Sporet, hans Øie forfølger, fører en Engel ham did til de Bølger, hvor Du bekrandser den eensomme Bred. Bølgerne samles, og Bølgerne spredes: mellem dem ligger Du, fast i Din Havn. Som paa de Stigendes Skuldre Du fredes, synker Du tryg i de Faldendes Favn. Nær Dig den Vandrer reder sit Leie, drømmer sig Roser og Lilier at eie, dysset i Søvn af velgjørende Luft. Lilierne hvide og Roserne røde, dobbelt de synes i Drømme ham søde, dobbelt i Drømmene rige paa Duft. See, saa velsignes de Ædle paa Jorden, vinker dem Blomsten fra Bulder og Harm. Saa de forglemme, at Livet har Torden, Tordenen Flammer, men Mennesket Barm Er end Din Plads blandt Bølgernes Vrimmel, Blomst, er Du blaa dog som venligste Himmel Blomst, er dog blidt, som Dit Øie, Dit Bud. Blidt i de Egne, paa Minder saa rige, aabne idag Du Dit Bæger og sige: Eder velsigner jeg, Brudsom og Brud!!"F. Høegh Guldberg. Noget om vore Kjøbstædskolers nuværende Jndretning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-29
Jndenlandske Efterretninger. For nogle Dage siden ankom her til Kjøbenhavn den persiske Gesandt Saleth fra Helsingøer, hvor han var indløbet med en engelsk Fregat, kommende fra London. Han er en smuk Mand paa omtrent 40 Aar, bærer et langt sort Skjæg, og er klædt i persisk Dragt. Han skal være meget dannet og forstaae forskjellige europæiske Sprog. Efter sin Bestemmelse er han afgaaet herfra til St. Petersborg, og var blot kommet til Kjøbenhavn for at tage en Stad i Øiesyn, som han havde hørt saa meget om. Den egentlige Hensigt for hans Reise er ikke bekjendt. Mueligen angaaer den Handelsforbindelser med Rusland, med hvilket Persien (Tran) hidtil har handlet over det caspiske Hav, thi skjøndt den persiske Regjering giver sig megen Umage for at ophielpe al Jndustrie, saa er Søhandelen ved den persiske Bugt dog i stort Forfald og drives ved fremmede Skibe. J Spidsen for Rigets Anliggender staaer Schachen Feth Ali, der vel regjerer, despotisk, men under hvis Scepter dog Konster og Videnskaber blomstre; han lader Provindserne bestyre ved Chans. Under den Krig, som Tyrkerne føre med Grækenland, er han heller ikke af ringe politisk Vigtighed. Hans Hær bestaaer af 100,000 Mand, især Cavallerie, hvilke dannes af de nomadiske Folkeslag i Riget. Han har ogsaa et Artillerie, af hvilket, saavelsom overhovedet af Militairet, den afdøde Prinds Muhamed Aly Mirza har gjort sig meget fortjent. Denne søgte at danne Tropperne efter europæisk Krigskonst ved europæiske Officerer, var bekjendt med Europas Historie og Sæder, forstod Taktik, Mathematik og det engelske Sprog, og lovede at blive for Persien, hvad Peter den Store har været for Rusland. Persien mangler vel aldeles en Sømagt, hvori især Savnet af Skibsbygningstømmer er Aarsag; men dette Savn lod sig dog nok maaskee bøde paa ved en nærmere Forbindelse med Rusland.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-29
Under sit Ophold i London opfordrede Gesandt Salet ganske nyligen brittiske Undersaatter til at nedsætte sig i den persiske Provinds Aderbidschan, ved det caspiske Hav, hvor Jordeiendomme, stulle overlades dem frit: et Beviis paa, hvor meget den nuværende Regjering stræber at ophjelpe Riget ved europæisk Cultur. Aderbidschan ligger Sønden for Provindsen Tran, og er et af de bedste og frugtbareste Lande i Persien, Hovedstaden er Cauris (Tebris), en meget stor, men af Jordskjælv ødelagt Stad, med 100,000 Indbyggere, skjønne Moskeer, berømte Silke= og Chagrinmanufacturer og stærk Handel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-29
Det almindelige Livs Sprog har en Overflødighed af smaa Metaphorer, passende til dets smaa Tilfælde, og vi vilde ansee det for latterligt, enten at forøge deres Tal, eller ombytte dem med høiere Troper. Jmidlertid sigter en stor Bestræbelse af den franske Poesie til dette Maal. Historien, som Sterne fortæller om den franske Barbeer, der foreslog, at dyppe sin Paryk i Verdenshavet, for at vise, at Fugtigheden ikke kunde bringe Lokkerne i Urede, er intet slet Exempel paa saadan høitravende Snak. Dyppe i en Vandpøl havde været naturligere, men der havde ikke været nogen Phantasie heri – og det var, synes det, noget for Pantasien. Selv i jevn Tale ere de Franske alt for beredvillige til at tage en Talefigur for et Beviis, at tillægge Lighed paa alt for svag Grund, og da at forvexle denne Lighed med Jdentitet. Endog i Videnskab er det almindelige Sprog mere gurligt i Frankrig end i Engelland, og mindre Fynd, saavel i Tanken, som i Udtrykket, ansees af dem for nødvendig i de samme Fag, hvis Fuldkommenhed beroer paa Sprognøiagtighed. Heller ikke er denne Overilelse indstrænket til deres Tanker allene; den har Jndflydelse paa deres alvorligste Handlinger, og de ere altid beredte til at indlade sig i ethvert Project, der egner sig godt for Phantasien, uden at overveie dets virkelige Sandsynlighed eller Fordeele. Ligesom engang en Franskmand sagde: det er altid det Umuelige, som man maa forlange af Franskmanden - og han vil udføre det. Kort, de behandle Livets store Anliggender med Letsindighed, og de mindre Ting med Vigtighed. Paa den anden Side gives der Tilfælde, i hvilke lidt mere Indbildningskraft vilde være kjerkomme; og det mærkeligste af disse er maaskee Gjenstanden for vore nærværende Betragtninger, Poesien. Af alle Nationer paa Jorden, saavel gamle, som nyere, Hebræere, Hindostaner, Grækere, Romere, Skandinavere, Jtalienere, Spaniere, Tydske, Engellændere er der ikke en eneste, der har nogen Poesie, som jo overgaaer deri de Franske i Kraft, Originalitet, Høihed, Opfindelseskraft, kort sagt, i alle de Egenskaber, der beroe paa Indbildningskraftens Omfang og Storhed. Men hvis denne Egenskab gaves i saadan Overflødighed blandt dem, som de paastaae, skulde vi da ikke finde dem heller at udbryde i Poesie, end i Ting, der ere væsentligen under sund Dømmekrafts og simpel Menneskeforstands Herredømme; i episke Digte heller end i Erklæringer af Menneskerettigheder; i dithyrambiske Oder heller end i Valg love, blandt dramatiske Forfattere heller end i raadslaaende Forsamlinger; Men i Frankrig synes imidlertid disse Evners Plads længe at have været forvexlet – og denne Forrykkelse af deres Jndbildningskraft er fremsat som et Bevis paa dens virkelige Kraft og Overflødighed!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-29
J hvilket andet Land vilde et Nationalacademie udsætte Jndretningen af en Jury Ret som Gjenstand for et Prisdigt i det nittende Aar(Fortsættes.) hundrede?
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-29
Blandede Efterretninger. J Jen. Liter. Zeit. for April d. A. recenseres Biskop Münters i forrige Aar udkomne Skrift: Recaerches sur Porigine des Ordres de Chevalerie de Royaume de Danmarc Dette lidet Skrift af den berømte Forfatter, siger Ret. gjør ingen Fordring paa en fuldstændig pragmatisk Historie om de danske Ridderordener, men vil kun levere Antydninger og Materialer dertil. Det hedder S. 7: "Jeg erklærer i Forveien, og mit hele Skrift vidner derom, at det, som udgjør dets Gienstand, er ikke Ordenernes Historie, men et simpelt Forsøg paa at sammenknytte i eet Legeme Efterretningerne angaaende deres Oprindelse, som ere blevne os overdragne." Ved dette Øjemed, vilde det være uretfærdigt, at fordre mere, end Forf. vilde give. Hvar han S. 6496 har samlet angaaende Elephant ordenens Oprindelse af gamle Documenter og historisk linguistiske Sammenligninger vil maaskee for Historikeren og Diplomatikeren have ulige mere Vished og Værd, end de paafølgende Bemærkninger over Dannebrog-Ordenen, hvis Historie vel fra Christian V af er vis nok, men vanskeligen lader sig føre op til Waldemar II. Jmidlertid er ogsaa det Utilfredsstillende, Forfatteren herom har anført, altid takværdt. Men desuagtet er det ikke disse Noticer, men de forud sendte historiske Efterretninger om Tempelherrerne, og især om Freres Pontises (Fratres pontifices), som give, efter Rec. Skjønnende, dette lille Skrift den meste Jnteresse. Den ved sine tidligere Skrifter om Tempelherrerne fordeelagtig bekiendte Forfatter er her ret egentligen hjemme i sit Fag, og man gjenkjender paa de mere henkastede, end videre udførte bemærkninger, især S. 2, 6, 26, 43, 57 a. letteligen den indviede Mester. Derved bliver denne Afhandling et interessant Bidrag til Middelalderens og den christelige Kirkehistorie, paa hvis lærerige Jndhold Rec. anseer det for sin Pligt, at gjøre Publicum opmærksomt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-29
J samme Tidsskrift No. 30 roses den tydske Oversættelse af Malte Bruns nyeste Malerie af America og dets Beboere, et Værk, der er udført med en Flid, Jndsigt og Nøiagtighed, der lader lidet at ønske tilovers. Hvad den politiske Tilstand af Brasilien eller det portugisiske America angaaer, da siger Forf., at hans Ønske, at levere sikkre Efterretninger og Rigets politiske Kræfter, ikke er blevet opfyldt. Desværre mangle fuldstændige og stadfæstede Materialer hertil, og ville stedse mangle. Den portugisiske Regjering i Europa, næsten despotisk, er i Brasilien blevet det aldeles. Ingen Magt holder Ministrenes, som regjere i Kongens Navn, Ligevægt, følgeligen gives ingen Art af Offentlighed &c. Kan man, tilføjer Rec., endnu fortænke Brasilianerne, at de ønske en Forandring, og, som nu er skeet, fremlede den Om Hoffets Aand siges: "Berøvet den europæiske Dannelses Nydelser, Palladsernes Glands, Skuespil o. s. v., sukker Hoffet, indqvarteret i Klostere og Landsteder, efter at vende tilbage til Tajos venlige Bredder, saa meget mere, som det aldeles ikke opflammes af den store Jdee, at grunde og beherske et nyt Rige, en Halvklode; Jdeer, der ved Huset Braganzas transatlantiske Reise begeistrede de philosophiske og speculative Hoveder, – desto slemmere, naar denne Jdee laae ganske uden for Braganzas Villie, og desto større Aarsag for Brasilianerne, at aabne sig og deres Regjering en Vel, paa hvilken der er mere Ære og Lykke at finde end paa den hidtil fulgte. Forf. bemærker endnu til Slutningen: "Brasilien bliver stedse et meget vigtigt Monarkie, der ved sin Beliggenhed, der behersker det indiske Ocan, det stille og tildeels det atlantiske Hav, og ved Udstrækningen af sit prægtige Gebet, i faa Aar kan see sin Befolkning fordobblet, som i de forenede Stater og Rusland. Men til at gjøre disse Fordele frugtbringende, udfordres en Car Peter eller en anden Forfatning." - Meget rigtigt tilføjer Rec. Det sidste have Brasilianerne allerede givet sig, eller staae i Begreb med, at give sig; Frugterne ville ikke udeblive, naar de kun selv ville.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-29
Denne overordentlige Begivenhed gav Anledning til en Anordning, som bestemte, at man, ved hvert tilkommende Pavevalg, for at overbevise sig om Candidatens Kjøn, først skulde undersøge samme. Man lod til den Ende forfærdige en stor pragtfuld biskoppelig Stol af Marmor, der blev opstillet paa et høit Sted, og saae ud som en Trone, bestemt for den, der skulde føre Forsædet i Kongregrationen. Sædet var indrettet som et Commodeskrin. Commissairen, som Undersøgelsesforretningen var overdraget til, raabte, efterat samme var fuldendt, med høi Røst: Papam virum habemus (Vi have en Mand til Pave. Derpaa udraabtes Candidaten til Petri Efterfølger. Denne Skik vedligeholdt sig i nogle Aarhundrede, og endnu i det 16de Aarhundrede var hiin Stol til, under Navn af Stercoraria.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-29
Kjøbenhavns Børs d. 29 Juli. Cours. Hamb. 2 M. 244, a vista 247. Spec. 250. - Specier solgtes til 15 Rbmark. Oblig. (med Renter fra 11 Juni 1823) 79 1/2 a 80. Nationalbank-Obligationer (af Laanet d. 2 Febr. 1820) 102 a 102 1/2 Rbd. r. S. (uden Renter) eller 128 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbd. r. S. - Norste Sedler 15 1/2 Rbdlr. pr. 10 Specier norsk. Svenske Sedler 61 1/2 s. - Disconto 5 pC. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-02
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. 2000000 oc Tyvende Aargang. No. 61. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldir. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 2 August 1823. Tilskrift, til H. K. H. Kronprinsesse Caroline. med efterstaaende og Hende helligede Digt. Modtag det Offer, Dig Din Digter sender Lad ham, skjøndt fjernet, være saa Dig nær! O, deel det ud, at gjennem Dine Hænder det tækkes maa Enhver. Modtag et Gjenskin af den Andagts Lue, hvormed han bedende paa Bredden staaer mens under trygge Telt af Stjerners Bue Du over Bølgen gaaer! Han længe kun har eiet Dig i Minde; thi slaaer for ham og Gjenkomsttimen fro. Hvo kjender Dig som han og er, Førstinde! Dig ei til Døden tro, Begge overleveres ved Afreisen Høistsamme ombord paa selve Dampskibet. Til Dampskibet Caledonia de kongelige Herskabers Afreisedag. fra Hærtugdømmerne. Dampsnekke, der bærer de Elskede hjem, Dig blideste Luftninger følge: Glid, rank som en Fugl, over Strømmene frem- og svøm kun af lavere Bølge! Fjern holde sig Tordenen, Stormene flye, Selv Vinden knap ryste med Vinge! Høit over Dig vandre mærket den Skyder Bud om Dit Komme skal bringe! J Slør, men end synlig, formildet i Glands, Sol varme, skjøndt Straaler ei brænde, Klart glimte, paa Bølger med Maanen i Dands, de Fakler, Dig Stiernerne tænde. Ved Aften, naar vaersom Du søger mod Kyst, og Lunde dens Høie bepryde, da tusinde Sangeres tonende Bryst til Lunden Velkommen Dig byde! Naar ud Du fra Breddernes lunere Luft, i Dagningen kaarer Dig Leie, fra Sletternes Lilier et Offer af Duft Dig følge langs blomstløse Veie, Bort, fulgt af vor Længsel, omsider Du drog, at hente de Kjære tilbage; de Ønsker, den Kyst, de forlade, gjentog, den Kyst, de sig nærme, gjentage! Ak Dagen, vi længes, er seen som et Aar, seendrægtig som Midvinters Kulde! Saa savner dog Rosen ei Varme og Vaar, som Hjertet de Hjerter saa hulde! Og Læber vel gives, nok rige paa Ord, nok Træer, der Blomsterne kaste; men Hjerter der findes ei mange paa Jord som hine, de Klipper saa faste Thi rul Dine Hjul da, løb Mile i Stund, bring snart os de savnede Kjære! Gid, fød som en Drøm i et morgenligt Blund, saa sød og Seiladsen dem være. F. Høegh Guldberg. Peter Collet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-02
Den 21 April d. A. døde paa St. Thomas, Justitsraad og Skifteforvalter Peter Collet, en i vor Literairhistorie navnkundig Mand. Han var født 1767 paa Rønnebæksholm i Sjælland, hvilken Gaard hans Fader, der var af den norske Familie Collet, da eiede. Han blev Student, 1782, lagde sig efter at studere Lovkyndigheden, tog 1786 latinsk juridisk Exammen, og blev allerede fire Aar derefter (1790), i en Alder af 23 Aar, udnævnt til Protocolsecretair i Høiesteret, og 1793 til Assessor i Hof= og Stadsretten. Hans Talent som Skribent var ualmindeligt; men i Aaret 1797 paadrog han sig ved nogle trykte Yttringer Afsættelse. Anledningen var denne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-02
Indenlandske Efterretninger. Førend Krigen pleiede Amagerne at bringe til Torv et Slags frisk kjærnet, ganske fortræffeligt Smør, som sædvanligen kaldtes Koppe smør, fordi det udsolgtes i en Trækoppe eller et Træmaal, der holdt omtrent et Pund Smør. Dette Koppesmør kjærnes nu ikke mere af Amagerne, og Aarsagen dertil er, at Jndretningerne dertil paa Saltholm bleve ødelagte af Fjenden, under Krigen, og Qvæget bortført. Amagerne have siden den Tid ikke villet bekoste de ødelagte Bygninger gjenopbygte, og Saltholm benyttes nu ene af dem til Græsning for Kreature.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-08-02
Sammenligning mellem den franske og den engelske Poesie. (Fortsættelse; see forr. No.)