JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-21
Jeg maatte nemlig, efter min Faders erhvervede Smag, meget tidlig, og indtil mit 18 hed, den lykkeligste Belønning for vor patriotiske Stifter og Forstander, som Aar dyrke Humaniora. J en god Mening skikkede han mig 1754 til en ved Livkyrasseer-Regimentet staaende Regiments-Chirurg Fecht i Schleswig, hvis Usselhed, efter 2 Aars Sammenligning med de hos min Fader allerede erhvervede Kundskaber, bestemte ham til at overgive mig til Professor Henermanns Veiledelse, ledsaget med hans agtbare Slægts Anbefaling, og denne Anmodnings Umage nød jeg i anstomicis 1766 dybtaknemlig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-21
Regimentschirurg Wynne satte mig 1757 ved den i Kastellet separeert liggende Bataillon af norske Livregiment, som jeg 1758 fulgte til Rensborg. Denne Mand havde været i de engelsk hannoverske Hospitaler under Pringle, og ham takker jeg for de tidlig bibragte funde praktiske Begreber. Til Kjøbenhavn kom jeg 1760 tilbage, og gik 1761 igjen til Holsteen, til en norsk Grenadeer Bataillon, som selvstændig, med Gage og Emolumenter paa Feldtfod, som Regimentschirurg. Efter dets Afskedigelse 1762 studerede jeg i 2 Aar, især som Pro sektor under den mig kjære nævnte liberale Professor Heuermann, for at præparere til hans holdende Forelæsninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-21
Jndtil 1773 vaquerede jeg hos Grevinde Danneschiold-Samsse. Ved den ædelmodige Conferenceraad v. Bergers og Justitsraad Hennings's Bestræbelser gik jeg, som antagen Livchirurg hos Kronprindsen, til Berlin, efter en Vinters Ophold til Paris, hvor jeg forblev et Aar, siden 1/2 Aar i London, og retournerede over Holland. De Particularier, den Tid til Conferentsraad von Berger indsendte, passe sig ikke i dette Rum.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-21
Den Tid jeg gik paa min udenlandske Reise, tilraadte mig min i Graven høitærede Velynder og Ven Conferentsraad v. Berger, at jeg skulde gjøre mig for mit Fædreland sær for alle dem, der have redelig bidraget til Fan endelsen af dette gode Værk. deles derved nyttig, at studere de Afsindsges Helbredelse, og de for dem passende Anstalter. Jeg har i Berlin o. fl. St. med mere Nytte end i Pariss's bicetre og Phopital general, og i Londons Bedlam, samlet den Rapport jeg aflagde for ham, og hans Svar var: "Sie haben nicht allern ubergenge sondern sogar nene Kenntnisse gegeben. Siden 1776 er jeg i min Post. 1786. var jeg behielpelig til det Kgl. chirurgiske Academies Oprettelse. Hvad derved og siden for det Hele og for Enkelte er gjort, maa mine Contemporarii sige, som nok tilligemed mig vil sande qvantula sunt hominum conpuscula, Tak skal være dem, som vil skrive paa mit Gravsted: Her bliver Johan Christian Bodendicks smule Støv igjen fordeelt iblandt de sultende Elementer. Hans Ego er paa Reisen. Forestaaende var skrevet den 13de Septbr. 1809.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-21
Paa et andet Blad Papiir havde han optegnet:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-21
Grabschrift: Hier vermische ich J. C. Bodendick, in 37 Jahren Leibchirurg bei S. K. M. F. VI. und durch dessen Gade Etatsrath, meinen geringen Staub mit den Elementen. Mein Ego reiset wohin Gott will. Meddeleren henholder sig iøvrigt tilUebersicht des Medicinalwesen d. danischen Armee. 1826. S. S.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-21
Den hæderværdige Olding, fød 26de September 1735 i Eckernførde, døde den 20de Mai 1818 i Rensburg, af Alders Svaghed, 82 Aar 8 Maaneder gammel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-21
Blandt hans Livs ædle Nydelser hørte en Samling af herlige Kabinets Malerier, ialt 116 Stykker, nu indlemmet i den Kongelige store Maleriesamling, som faaer Locale paa Christiansborg Slot.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-21
Justitsraad og Professor Jens Baggesens undertegnede Sønner anmoder herved de af deres salig Faders talrige Venner og Bekjendtere, som ere i Besiddelse af dennes Breve eller af hans utrykte Afhandlinger og Digte, om Meddelelse af disse til Brug ved en Udgave af hans samtlige Værker, og til Afbenyttelse ved en Udarbeidelse af hans Biographie. De haabe at man derved vilde være forvisset om fornøden Diskresion og den beskedne Tilbageholdelse, som Mindet om en elsket Fader, og Agtelse for de venskabelige Forhold hvori denne stod, paaligger dem som en kjær Pligt; og de love enhver, som maatte ønske at beholde den Afdødes dem meddeelte Haandskrift, at sende samme tilbage efter Af benyttelsen. Tillige undlade de ikke, som deres sal. Faders eneste Arvinger og som de, der allene af ham ere overdragne Udgivelsen af hans samtlige Værker, at erklære enhver efter deres Faders Død uden deres Samtykke trykt Bekjendtgjørelse af dennes efterladte Skrifter eller af enkelte utrykte Digte og Sange for uægte og ulovlige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-21
Kjøbenhavn, Hotel du Nord, d. 1730te October 1826. Carl Baggesen, August Baggesen, Præst ved Kathedral- Premierlieutenant og Adjutant ved det Lauenborgske Kirken i Jægerkorps i Kiel. Bern.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-21
Jndenlandske Efterretninger. J Randers Avis læses følgende: Blandt de flere af vore jydske Kjøbstæder, for hvis Forskjønnelse ved Træeplantning meget gjøres, tør man med Føie nævne Aalborg. Trindtom denne By mødte Øiet forhen intet skyggende forfriskende Løv, men blot Lyngbanker, Sand- og Leer grave, samt stinkende Aadselkuler. Her opstod Anlægget Frederikskilde, der, om det end maa vige for Marienlyst ved Randers, er dog ret kjønt. Paa de saakaldte Skovvanker udenfor Byen har man senere begyndt et andet Anlæg. Herfra, saavelsom fra det der opførte to Etasier høie Lysthuus, er der den skjønneste Udsigt over Byen, Fjorden m.m. Af dette Anlægs Bestyrere havde Undertegnede, under sit forte Ophold i Aalborg for kort siden, den Fornøielse at gjøre Hr. Assessor Kayerøds personlige Bekjendtskab, der, som varm Ven af Træplantning, gjør Alt for Anlæggets Fremme. Af den skarpe og ringe Jord eller Sand paa disse Banker har man nedkjørt og nedbaaret mange tusinde Læs, og igjen opkjørt og opbaaret ligesaamange Læs god Jord og Gjødning. Over de aarlige Bidrag i Penge, som Beboerne have tegnet sig for, hænger en Fortegnelse i bemeldte Lysthuus til Eftersyn. Herforuden yde de, der holde Heste og Vogn, aarligen hermed een Dags Arbeide. At Anlægget, der desuden har Ly for Nordvestvinden, efter slige Foranstaltninger og Anstrængelser vil lykkes, derom lades naturligviis ingen Tvivl. Og imedens man saaledes virker for dette Anlæg, har Militæret begyndt et andet paa en anden Kant, i de førberørte for Øine og Næse forhen lige modbydelige Natmandskuller. Hr. Mørchs Have, som Undertegnede besaae, skal, hvad der maatte synes utroligt, af ham igiennem en Række af Aar være paaført til Opfyld ning og Forbedring 180,000, siger hundrede og firsindstyve tusinde Læs Jord og Gjødning. Af de Mænd omkring paa denne Kant, hvem Undertegnede havde Leilighed til at lære at kjende, som Venner og Befordrere af Træplantning, nævnes her de Herrer Præsten Schønning i Juuls trup Præstegaard og Hoff i Nive. Hos sidste, der bruger Vexeldrift og halv Staldfodring, der har flyttet og opbygt sin Præstegaard af ny*) Jforbigaaende være det erindret, at hvad der og blandt Andet maa interesse den Fremmede for Aalborg, er det af 16,000 Bind tildeels kostbare Verker bestaaende Stiftsbibliochek. fremskridende skjønt Anlæg, hvis Mage nok findes ved faa Præstegaarde. Vist har Træplantning nu ulige flere Venner og Befordrere, end i forrige Tider. Jmidlertid tør vi nok endnu stedse ikke rose os stort af vor Jnteresse for denne vigtige Green af Landskonomien, saalænge f.Ex. de af det Kongelige Landhuusholdningsselskab for sammes Fremme aarligen udsatte betydelige Understyttelser saa yderst sieldent ændses og benyttes til Anlæg af Plantasier - saalænge der endnu gives Herre- og Præstegaardshaver, hvori Træerne ryddes tilside, for at give Plads for Ploven, imens man i Marken har fuld saa megen Jord, som man vel kan dyrke - og saalænge der ved saa stor en Mængde af de for 30 40 Aar udflyttede Bøndergaarde ikke findes Noget af hvad der fortjener Navn af Have. H. Bierregaard.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-21
Det Sidste er endog Tilfældet i mange af Sjællands Egne, skjønt Nordvestvindens mindre Barskhed, Jordbandens bedre Beskaffenhed og Nærheden af de Kongelige Planteskoler her mere begunstigede, baade Haveanlæg og andre Plantninger. Og hvor næsten nøgen og blottet for Træer er ikke Egnen imellem Roeskilde og Roeskildekroen, saanær Hovedstaden,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-21
Blandede Efterretninger. Paa en kort Tid er i Tydskland udkommen 3 nygræske Grammatiker, en anonym (Brunsvig 1825), den anden af Professor Münnich i Dresden (Dresden 1826), den tredie af v. Ludemann (Leipzig 1826). Den sidstnævnte er ustridig den bedste, ligesom og dens Forfatter allerede i sine Forord udtaler de rigtige Anskuelser, over det nygræske Sprog. Derimod gaaer Munnich ud fra en falsk Synspunkt, naar han betragter det nygræske Sprog som et nyt Sprog. Det er Gammelgræsk ligere end det forekommes og kan imod hiint kun ansees i det høieste som en Dialekt. Behagelig er iøvrigt den Jnteresse som i Tydskland er begyndt at vise sig for det Nygræske, naar den kun ei bliver blot flygtig og forbigaaende; Men til en fuldkommen nygræstGrammatik ere endnu mange Forberedelser nødvendige, og især synes at behøves Kundskab baade om hvorledes Rygræsk tales paa de forskjellige Steder i Grækenland, og om alle de i det Nygræske Sprog trykte Bøger. Jsær indeholder den lærde Korais's Værker vigtige Vink i Henseende til det Nygræske Sprog. Enhver der vil levere noget Heelt eller noget ret Godt om det Nygræske Sprog bør have læst alle disse Værker. (Bl. f. I. Unterh. Aug. 34.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-21
Kjøbenhavns Børs, den 20 October 1826. Hamburg 2 M.a vista 225. Species 229.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-21
Specier solgtes til 13 Rbmk. 12 s. Bank-Disconto 5 pCt. Norske Speciessedler. pr. 100 Specier 159 3/4 159 3/4 Rbd. Sdl. Svenske Sedler. pr. Rdlr. Rigsgield. 59865 Rbs. Tegn. 4 pC. Kgl. Oblig. (u. R.) 781 79 1/2 Rbd. Sedl. 7070 1/2 i Banco Dito Dito. . . . . . Nationalbank Obligationer. af Laanet 4 Febr. 1820) 100 100 Rbd. r. 115 116 1/2 Sedler Dito Dito. .... 4 pC. uopsigel. Rigsbkobl. 90,00 Rbd. r. S. Renter pr. 6 Januar 6 pC. norsk Laan, 1085,104 i Banco ved Hambro & Søn. 90 90 i Banco. 4 pC. Dito nye..... i Sedler Asiatiske Actier ...... 3 pC. nye danske Oblig. 65 1/2 56 L. Sterl. Trykt i L. J. Jacobsens Bogtrykkerie. Kjøbenhavn. Forlagt af S. Soldin.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
Nyest.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
Skilderie, af Na avn. Treogtyvende Aargang. No. 88. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 24 October 1826. Jens Jmmanuel Baggesen. Sprungne ere Harpens gyldne Strænge, Barden slumrer under sorten Jord; Men hans Harpes Lyd vil tone længe Jblandt Folket udi Dane-Nord. Dang eied mangen Musa Ven, Men det eied kun en Baggesen. Evige Garden opad i Daneunde Om sin svundne Barndoms Uskyldstid, Sangen tonede fra Alles Munde, Elsket blev han for sit muntre Vid. Han saa skjønt besang sin Fødestavn: Dana nævnte stolt sin Sangers Navn. Mangt et herligt Qvad har Skialden qvædet, Sjunget skjønt om Schweitz, det frie Land, Harpens Toner mangen Ven har glædet, Skjønt han selv var tit en Sorgens Mand. Tidens Aand sig ændred allevegne, Drev den Danske Skjold til Sydens Egne Dog han Fædrehjemmet elsked saare, Længtes stedse efter Danevang; Harpen bæved tidt ved Øiets Taare, Naar til Norden hen hans Aand sig svang Danas Sletter har hans Barndoms Vugge, Frankrigs Dale hørte Skialdens Sukke. Mangt et Aar han hen i Franken blundede Danaharpen paa sin Væg han hang; Dog - han mærked det mod Aften stunded Barden qvad sin egen Svanesang. Sprungne er vel Harpens gyldne Strænge, Men hans Harves Lyd gjentoner længe. under gamle Danas grønne Høie Stunded han at lægge sine Been; Gjerne vilde han, det danske Øie Skulde finde der hans Bautasteen; Men ved Grændsen faldt hans Vandringstav, Harpen brast, og Barden sank i Grav. Tæt ved Østerhavets blanke Vover Ligger skjønt den liden Kieler Stad, Der, blandt Venner, Barden trygt nu sover Og hans Harve nu er splittet ad. Høie, Lave, hver Beundrer, Ven, Sørge dybt for tabte Baggesen, Henr. Fr. Martensen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
Bemærkninger, Danmark vedkommende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
Den Fohr har vel 3de smaae Mantager, paa dens højere beliggende Jordbund, men Træerne have dog ingen betydelig Trivelse der. Saaledes har Marsklandene, ved over 100 Fold Rapsædshøst og over 33 1/2 Fold af Kornsorterne, dog store Afsavn ved Siden af deres pretære Held og Velstand, hvorhos de tillige maa plages og drages med Usundhed, formedelst slet Vand, altfor fede Fødemidler, og Luftens Ureenhed eller mindre Reenhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
Jndenlandsk Frugtviin. Den afdøde i vor statistisk oekonomiske Literatur mærkelige Skribent Etatsraad Pram gjorde i sin Tid en sandsynlig Beregning hvorefter den Qvantitet Viin, som i et almindeligt Aar blev drukket i Danmark og Norge, under Foreningen, ei udgjorde mindre end 30000 Oxehoveder aarligt, og at, naar Indkjøb, Fragt, billig Handelsprovision, og Fasbinderløn medregnes, udkommer for denne ene Artikel et Beløb af 1,152000 Specier. (ef. hans Afhandl. om Tobakken S. 64). Det bliver altsaa et ei uvigtigt Ønske, at man kunde bringe det til, ved indenlandske gode Viin Surrogater, at spare noget af de betydelige Summer, som udgaae forden ægte Viin. Der var i Aaret 1811 ved det Kongelige Landhuusholdningsselskab udsat en Præmie af 500 Rdl. for en Afhandling der veiledede til saadan indenlandsk Viinlavning. Ved samme Tid blev ved Meyers Enke og Søn i Kjøbenhavn lavet Viin af Ribs, ei i gandske ringe Qvantitet, men i et Antal Oxehoveder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
Professor Ørsteds Dom om denne Ribsviin læste man i Handelstidenden 1811 Nr. 40 og 41.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
Bestyreren af Madam Meyers Anlæg, hendes Søn, var i Viinlandene selv bleven fortrolimed det Praktiske i Viingjæringen, og med Vinens Behandling; det manglede ham heller ikke paa Tænksomhed, og man havde saaledes godt Haab om den gjorte Begyndelse. Men siden forlod Meyer Danmark. J samme Handelstidende, 1812, No. 26 og 31, læste man en Anvisning til Ciderlavning af Æbler og Pærer, uddraget af hvad de bedste engelske Skribenter, i dette Fag have skrevet. Sildigere har man i det danske Sprog faaet en Afhandling, som fortjener megen Opmærksomhed, nemlig: "Om de Grundsætninger, hvorefter man kan tillave Viin af Nordens Frugter, af Professor, Ridder af Dannebroge H.C. Ørsted, indført i Olufsens oekon. Annaler III Bds. 2. H. - Ogsaa særskilt trykt 1817.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
J Anledning af denne Afhandling, og under Professorens Opsigt, lod det Classenske Fide commis paa sin Bekostning anstille adskillige Forsøg, der viste hvilke Vanskeligheder her vare at overvinde. Landhuusholdnings-Selskabet blev foranlediget til atter at henvende sin Opmærksomhed paa denne Sag, og overdrog Brændeviinsbrænder Dannebrogsmand C. A. Brøndum, under Professor Ørsteds Veiledning, at forfærdige nogle Oxehoveder Æbleviin. To forskjellige Sorter bleve tillavede, hvilke begge fandtes af Kiendere særdeles vellykkede, den ene fortrinlig baade stærk og velsmagende. Efter Selskabets Ønske udgav Hr. Brøndum en Beskrivelse over den brugte Fremgangsmaade i et lidet Skrift under Titel: Anviisning til at tillave Viin af Æbler, bekjendtgjort fra det Kgl. Landhuusholdnings Selskab. Kjøbenhavn 1822. 16 S. 8., med en Afbildning i Steentryk af de fornødne Redskaber. Dette lidet Skrift faaes hæftet for 24 s. i Prindsensgade ved Adelgaden No. 378. Hr. Brøndum har tilbuden at vise Enhver som ønsker det, de anvendte Redskaber, og meddeler al den mundtlige Oplysning han kan, og han lod i et Par følgende Aar bekjendtgjøre hvilke Tider han agtede at lave Viin, forat de, som havde Lyst at see Omgangsmaaden dermed, kunde have Leilighed dertil. Det Kongelige Landhuusholdnings-Selskab bekjendtgjorde under 20de October 1823 at "endskjøndt de Præsser som behøves til Frugtens Tilberedning ingenlunde ere kostbare, saa skal dog Mangel af dem paa adskillige Steder have været Aarsag til, at mange Træefrugter ikke ere blevne benyttede paa den fordeelagtige Maade, som af Selskabet er bleven bekjendtgjort. Det har derfor ladet forfærdige til Udlaan fire saadanne Præsser. Hr. Brøndum anførte i ovennævnte lidet Skrift hvad Tillavningen af et Oxehoved Frugt viin, Redskaberne og Arbeidet ikke at beregne, kunne koste, nemlig, naar en Tønde gode saftige Æbler, maaske Pigeoner, faaes for 2 Rbdlr. og til et Oxehoved Viin fem Tønder forbruges, hvilket er 10 Rbdlr.; desuden til hver Tønde Æbler tages 12 Pund Sukker, a 20 sk. Pundet, som for fem Tønder er 12 1/2 Rbdlr., da vil Materialierne til 240 Potter, som er omtrent et Oxehoveds Jndhold, komme paa 22 1/2 Rbdlr., hvilket ikkun udgjør 9 s. for Potten.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
Nylig læste man den Bekjendtgjørelse fra Hr. Brøndum, (Adresse Avisen No. 234) "at af den Æbleviin, som han efter det Kongelige Landhuusholdnings-Selskabs Foranstaltning har tillavet, bortsælges nu nogle hundrede Flasker, for at tjene til Prøve, hvorvidt man allerede kan bringe denne nyttige Anvendelse af vort Lands Frugter. Da Hensigten er at Mange kunne faae Prøver, sælges ikkun to Flasker ad Gangen. Prisen er tre Mark for hver, i hvilken Priis Flasken følger med.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
Det er at haabe, at de saaledes skeete Foranstaltninger, og det gode Udfald af Prøverne, vil bidrage til denne Jndustries Udbredelse, ligesom den Viin der sælges, og for hvilken Hr. Brøndum gjerne kunde, efter Hensigten, da den ei sælges som Handelsartikel, men som en Prøve, der ei ønskes kjøbt af andre end dem der have Jnteresse for Sagens Fremme, have bestemt nogen høiere Priis, finder Bifald som god, velsmagende og stærk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
Adskillige Steder i Tydskland bliver ViinsTilberedelse af Æble- og Pære-Frugter, saavelsom og af Ribs, Stikkelsbær etc., drevet med megen Omhyggelighed, og ikke ubetydelig Mængde virket og drukket. Saaledes i det Würtembergske. Jblandt flere som videnskabeligen og med Anstillelse af Forsøg have udmærket sig, er Hr. Mag. C. F. Kraus, Præst. i Zaberfeldt, Oberamtet Brackenheim. Han har meddeelt sine Erfaringer og Forsøg i Aarene 18181821 paa at tilberede den mueligste bedste Æble Viin, i Correspondensblatt des Würtemb. Landwirthsch. Vereins Juli 1823, S. 54-63.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
J samme Selskabs Skrifter, Januari 1822, S. 8389, læser man en Beskrivelse over en fortrinlig god Æblemostmølle med Afbilding. Et Sted i Tydskland hvor Viin i temmelig stor Qvantitet, baade af Ribs og Æbler, vorder tillavet, er paa Hundisburg, tre Mile fra Magdeburg, hvis udmærket virksomme Eier, de paa mange Maader har vundet sig Hædersplads blandt Tydsklands mærkelige Mænd, Hr. Rathusius, har i flere Aar ladet saadan Viin tillave. Af hans Ribsviin sælges meget i Omegnen; ligesom denne Viin dagligen drikkes ved hans Bord. Af hans Æbleviin haves flere Sorter, der erkiendes ypperlige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
Blandede Efterretninger. Skindøds Rædsomhed. I. J Stockholm var Notarius Vilkesson syg og sengeliggende 1772 paa henimod et halvt Aar; men paa eengang bedrede det sig med Sygdommen og efterat den Syge havde nydt Spise og Drikke rev Døden ham strax bort, saavidt skjønnes kunde, da Pulsen stod stille og Kroppen blev iiskold, men da han 4de Dagen derpaa skulde begraves, var til Lykke Liigkisten saa snæver, at man nødtes til trykke de fremstaaende Knæer ned, for at faae Kistelaaget tillukket. Derved kom nu den Skindøde til at hoste, hvorpaa fulgte Opkastelse af Blod og Slim, samt Livets Fornyelse. Havde Kisten været rummelig nok, var Begravelsen, hvorved den formeentlige Døde ventelig ved den rystende Nedsænkning var kommet til Live igjen, nok bleven fuldbragt, uden Redning 2. Saaledes gik det og med en Kone paa Øen Vight i December 1773. Hun var tilsyneladende bortdød og hun blev liigklædt, men da endelig Ligkisten skulde tillukkes, blev hun knuet og vaagnede op paa nye, samt fortsatte Livet fremdeles. Hvorlet og hvornær var hin ikke bleven levende begravet. 3. Med en Kone i Østervik havde det 1777 samme Beskaffenhed. Hun lod til at være død, en hidsig Feber, men kom ogsaa ved Kistelægningen til Live paa ny og nød længe derefter den bedste Sundhed. Selv opgav hun siden, at hun under Skindøden havde hørt Klokkernes Ringning, lyttet til Børnenes Kiv og Trætte, hendes Efterladenskaber angaaende, med mere, men havde været aldeles uformuende til enten at tale eller gjøre mindste Bevægelser til de Omstaaendes Efterretning, hvormegen Anstrengelse dertil end brugtes. Hvilken skrækkelig Forfatning! 4. En fremmed Reisende blev 1779 funden stiv og kold om Morgenen i Qvarteret i Nærheden af Paris. Man kaldte Sognepræsten hid, som ved Notarius besørgede Registrering, hvorved fandtes 100 Louisdor i Behold, dem Præsten anvendte til hæderlige Begravelses Omkostninger for den formeentlige Døde. Da Liget skulde bortføres, sporedes atter Liv og den Skindøde reiste sig, fordrede det forødte Gods til Reisens Fortsættelse, samt anlagde Sag mod Præsten til Erstatning. Hvormange grusomme Offere overgives overalt dog til Gravene, uden Betryggelse for den skuffende Skindød!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
Anecdoter. En vis Degn gav sig i en Gjæstestue ved et Glas Øl en stor Anseelse, som en ordentlig Lærer for Folket. Nogle af de tilstedeværende Gjæster fik Samtalen dreiet hen paa en theologisk Gjenstand. Degnen var stedse tilrede med sine Magtsprog. En gammel Foermandskarl havde længe hørt til med megen Opmærksomhed, men endelig oppede han sig bag Bordet og udraabte: Potssapperment, der er dog saadan en Snak med den Geistlighed. Med Tilladelse Hr. Degn, da jeg var i Tieneste hos Herredsfoged Sandersten i mine yngte Aar – jeg glemmer det aldrig – traf det sig at jeg maatte engang kjøre Præst og Degn, som havde været i Besøg hos min Huusbonde, hjem sammen. Underveis kom de i en farlig Kiv om et vist Bibelsprog. Degnen vilde vide bedre end Præsten. Denne blev vred, sprang af Vognen, og fortalte Degnen, at han maatte huske at han var underordnet, og ikkun en Jagtkleppert hos Sogneherren. Alle loe, og Magtsprogs-Degnen blev taus, og vilde ikke binde an med den Gamle.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
Da Hertugen af Montmorene gav sin Brodersøn - daværende Hertug af Enghien, siden den store Conde – en Pung med 100 Pistoler i klingende Mynt, til smaa Fornøielser, spurgte han, efter nogle Dages Forløb, hvorledes Pengene vare benyttede, Prindsen fremviste da den endnu fulde Pung. Strax tog Hertugen af Montmorency den og kastede den ud af Vinduet, sigende: "Lær heraf, min Søn, at en saa stor Herre ei maae beholde Penge hos sig; men at deraf bør uddeles Foræringer, eller at Anvendelsen maae være til Godgiørenhed." En Mand, som var meget for Løier, faldt i en svær Sygdom. Hans Venner og Frænder besøgte ham da og befandt hans Tilstand saaledes, at de ventede hans Død hvert Øieblik. Et Fruentimmer iblandt de Besøgende spurgte den Døende: "Kiender De mig vel endnu?" "Oja, svarede den Døende, "De er en Fy, gjenmælede hun, nu er det ikke Tid at spøge meere rigtig, gjentog den Døende, men at sige Sandhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
Da Pave Pius den 6te holdt sit Jndtog i München og uddeelte Velsignelsen til den forsamlede Mængde fra Vognen, spurgte en Bonde blandt Folket en anden: "hvad dette havde at betyde, "Mig intet – Dig intet" – svarede hiin.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-10-24
En Virtuos, som opførte et Mesterstykke for en vis Fyrste, og efter Kienderes Omdømme gjorde det uforligneligt skjønt, fik den Paamindelse af Fyrsten, at det gik for gesvindt. Sire svarede han - det staaer betegnet med allegroassai. - Men jeg befaler det skal gaae langsom", gjenmælede nu Fyrsten. Konstneren maatte tre stille, derimod fordrede han Dagen derpaa at maatte afskediges, dog forgjeves; han maatte blive, og spillede da fremdeles intet andet end forslidte Sager.