JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1804-01-01
Uordener. 1) Den Viser paa Frue Kirketaarn, som vender ud til gammel Torv, viser Timetallet urigtigt. Den er altid en Time tilbage. 2) Plankeværket omkring Grunden i Læderstræde, som tilhører den jødiske Meenighed, hælder ganske ud ad, og vil med første Storm vælte omkuld, hvorved der let kan foraarsages en Ulykke. Man haaber at Vedkommende vilde raade Bod herpaa. Forunderligt er det, at denne Grund endnu siden Jldebranden staaer ubygget, til Vansir for Gaden. 3) Udenfor den Gaard i Amaliegaden, som kaldes Silkefabrikken, er det eene Rendebræt farligt for Fodgængere, ved sine opstaaende Jernfangere. 4) Samme Gaard har ikke færre end 4 meget slemme og Bygningen vansirende Tagspøjter, der netop synes anbragte for at overøse de paa Fortogsfliserne forbigaaende. 6) De Støtter af Steen, der staae i det sirlige Gitterlukke for det Schimmelmanske Palæ, helde for det meeste alle ind ad over Gaarden. 6) Dette samme Palæes Fortog, har to meget brede, tvert over det udløbende Rendestene, som det vilde være at ønske Ejeren vilde overlægge med to Brætter. just det, at de ere saa vid, gjør den bekvemme til at tage imod en lille eller halvvoren Fod, som da maaskee ikke vilde befinde sig vel derved. 7) Mange af de Kjøbenhavnske Gadedrenge har for Skik, paa Gaden at skyde med Flitsbuer og Pusterør; men da denne Tidsfordriv letteligen kan have skadelige Følger for de Forbigaaende, saa ønskede Anmelderen den, som Uskik, forbuden.
Politivennen, 1804-01-01
Dagens Torvepriser. Hvede Td. 56 Mk. Rug, Td. - 24 a 27 Mk. Byg Td. 20 Mk. Havre Td. - 10 a 16 Mk. Ærter, hvide, Td. 50 a 33 Mk. Fersk Flesk. Lpd. 9 a 11 Mk. Røget dito. Lpd. 12 a 1. Mk. Æg Snesen 16 Sk. Smør; Pd. 24 a 26 Sk.
Politivennen, 1804-01-01
Bøn til Hr. Kammerjunker Valmoden i Lolland. Paa Landevejen imellem Sundbye og Nyested findes et Leed som skal tilhøre KammerJunker Valmoden og som altid er lukket i laas Nat og Dag. Hver Gang man skal passere dette Sted maae man gjøre Kredents for en Mand, som boer et lidet stykke derfra, for at faae det oplukket. Det er en stor Ubehagelighed og Sinkelse for den Rejsende, som kommer om Nattetider, at holde der, efter denne Mands Jndfald og Lejlighed. Kammerjunkeren handlede vakkert, om han lige med andre Hs. Majestets troe Undersaattere, satte en Hyrde ved sit Leed. J det mindste vandtes dog saa meget, at man alletider strax blev oplukket, og der blev forebygget at ingen anden fandt paa at følge dette Exempel, til Skade for Rejsende.
Politivennen, 1804-01-01
Exempel paa Herberger-Uskik. Den Ufornuft og tillige store Ubillighed, som man ikke sjælden finder, endog hos Personer hvor man burde vente bedre Kundskab og Sæder, at rette sin Opførsel imod Folk efter deres meer eller mindre kostbare Klædedragt, o. s. v. er ingensteds meere stødende og lastværdig, end hos en offentlig Vertshusholder. Vi have hos os ogsaa af og til Exempler nok herpaa, hos vore Herbergere og især maae de Personer, der vandre tilfods, ofte see sig meget underlig begloede, naar de forlange Nattely, ja vel endog bortjagede og nødte til at sætte Foden videre frem. En Fodgænger, den samme som i Fiskerlejet Sletten (see forrige No. af Politivennen) blev bidt af en Hund, ankom d. 14 Juni Kl. 10 om Aftenen til Rungsted, hvor han vilde overnatte, for om Morgenen at fortsætte sin Rejse til Helsingør. Da han træt og mødig kom ind i Vertshuset, havde han den Ærgrelse at høre, at: der var ikke Plads for ham. Forgæves paastod han at ville blive der, og lagde til, at han vilde nøjes med en Bænk eller en Stol, og at han kunde betale, endskjøndt han gik tilfods. Man blev ved at sige ham, at han ikke kunde blive der, og at han maatte tilbringe Natten et andet Sted. For ikke at udsætte sig for større Ubehagetigheder, der jo gierne kunde ventes af saaledes tænkende Mennesker, maatte han nu tye til en af Fiskerhytterne, og for dens Beboere beklage sin Forfatning. Disse gode Folk lukkede ham villigen ind, og han nød der Natteherberge saa godt som deres Evne, ikke deres Villie, kunde yde. Paa hans Spørgsmaal til Fiskerinden, hvad Ejeren af Vertshuset hede? svarede hun at det var en Brygger Sørensen, som tillige var Lieutnant i Landeværnet. Hvorvidt hendes Udsigende er sandt vides ikke, men saameget er vist, at man maatte ønske at Politiet paa det strængeste straffede enhver Herberger, eller hans Folk, naar de behandlede en Rejsende saaledes, som denne blev behandlet i Vertshuset i Rungsted.
Politivennen, 1804-01-01
Om Kbhvns Trang til et Svømmested for Begyndere. Uagtet alt det Skrig, som deels Had mod alt nyt, det være godt eller ondt, deels Lyst til at skrige, for at movere Lungerne og Pennen, har opvakt imod Gymnastikkens Fremgang hos os, har dog enhver, der troer at Legems og Aandsdannelse bør følges ad hos den Nation, der gaaer fremad i Uddannelse, den Fornøjelse at see den elsket og fremmet af Regjeringen og alle tænkende Medborgere. Svømning er en af de fortrinligste Deele af Gymnastikken. Vor Regiering har indseet, at den Armee har en væsentlig Mangel, hvori ikke hver Mand er en god Svømmer, og at den Sømand er langt ufuldkomnere og mere uskikket til sit Kald, der frygter et Fald i Vandet, som et Fald i blussende Luer, end den, der ogsaa har denne Grund til at elske sit vaade Element, at han veed at det bærer hans Legem efter samme Naturlov, hvorefter det bærer hans Skib. Med Tiden vil vist enhver dansk Matros og Soldat være en fuldkommen Svømmer. Men ogsaa enhver anden Mand i et Land, der som Danmark er adskilt ved Vande, burde forstaae at svømme, og vilde derved undgaae mange Ubehageligheder i sit Liv. Om det oprettede Selskab til Svømmekunstens Udbredelse paa flere Maader, end ved Veddesvømmingers Anstillelse, vil bidrage til dens Udbredelse hos os, vides endnu ikke. Jmidlertid trænger man her i Hovedstaden til et passende Sted for den som ville lære at svømme, og ere allerede over Drenge-Alderen. Den af Bommanden Hr. Kjær indrettede Svømmepram er for dem, allene der allerede have udlært. Der er imidlertid ingen Tvivl om, at dersom Prof. Nachtegal eller nogen anden Mand, der vilde oprette en Svømmeskole, ansøgte Regjeringen om, at faaae en bekvem Plads i Stadens Vande anviist dertil, samme jo gjerne vilde vorde tilstaaet. Den parisiske Svømmeskole er et af Seinefloden med Bolværk indhegnet Stykke ved en af Bredderne. Paa Landet er det aflukket ved Skure, hvori er Afklædningskammere, og udad imod Floden er det omlukket med Plankeværk. Langs oven paa Bulværket er anlagt en Bræddegang, hvorpaa Læreren gaaer, og med en Stang, som han holder for Lærlingen giver ham Tillid og Sikkerhed, da han griber om Stangen naar han troer ikke længere at kunne holde sig oppe. Ved Siden ere Bolværkerne betrukne med et Næt af Tovværk, for at Lærlingen ogsaa der kan hielpe sig, ifald han skulde komme ind under Bræddegangen. Bag ved vor Flaades Stationer er et stort Vandstykke, der meget godt kunde afgive Plads til en Svømmeskole, at have den forlangt afliggende er skadeligt, da man ved at gaae did, helst om Sommeren, let kan komme i en for stærk Transpiration, og det i denne Tilstand ikke er raadeligt at gaae i Vandet.
Politivennen, 1804-01-01
Spækhøker-Uvæsen. Paa Vesterbro og især ved Siseboden kan enhver der vil, næsten hver Morgen, men især ved Torvedagen, see den sande Aarsag, hvi der kommer saa lidt Smør paa Torvet. Han vil nemlig see een eller flere Flokke af Spekhøtere, ligesom glubende Ulve, trænge sig til til og om de ankommende Bøndervogne, og tinge og trygle og spotte, saalænge til de faae næsten alt hvad der kommer opkøbt. Den naturlige Følge, at det herved bliver dyrt for dem, ændse de ikke, da Sjældenheden af Varene paa Torvet gjør at de der stige endnu mere, saa at de dog erholde deres gode Profit. At dette er en sand Uorden, det vil vel ingen nægte; at opgive Raad derimod overgaaer Anmælderens Kræfter. Aarsagen derimod er lættere at opgive; Kbhvn har for mange Spekhøkere."
Politivennen, 1804-01-01
En nyttig Skik i Odense. En Mand, som rejste igjennem Odense, bemærkede, at to Uhrmagere havde hver i deres Vinduer opsat et Uhr med en meget stor Skive og som gik, og altsaa viste Tiden for alle i Gaden passerende. Udgiveren finder denne Jndretning saa artig, at han ønskede vore Uhrmagere her i Kbhun vilde efterligne den; de kunde spare Skildt, da dette var det bedste Skildt af Verden. J Gaderne kan man desuden ikke altid see Kirketaarnene, og altsaa var man saa meget bedre tjent dermed. Læredrenge, Tjenestepiger, o. s. v. som nu ofte sees staaende hele Halvtimer, for ikke at sige mere, i venskabelig Samtale om Kjeresten og Madmoderen og Lottetist, og Assistentshuset, og Pynten, vilde da vist ikke glemme Ærindet og Pligten saa længe som nu ofte skeer, da Tiden under Samtalens Behagelighed løber hurtigere end de troe. Det var at ønske at enhver nyttig Jndretning ligesom denne kom for Lyset, og saa ledes kunde efterlignes og gavne almindeligere. Hist og her indrettes dog ofte meget hos os, som vel fortjente at efterlignes. Saaledes har Smeden i No. 266 i store Kongensgade opfundet en Maade, at befæste Rendebrætter uden Hielp af de uvarige og skadelige Lænker, som gjør hans Hoved Ære, og i Sandhed vel fortjente den Udmærkelse, at alle Bretter befaledes at have samJndretning. Men endnu har man ikke seet den anbragt paa et eneste andetsteds. Paa Justitsraad Frisches Gaard paa Gammelnytorv er en Jndretning truffen med Kælderdørene, som er ypperlig, og allevegne burde efterlignes, i det mindste af dem, der lode nye Bygninger opføre. Den bestaaer deri at Døren ikke aabnes udad, og altsaa ikke formindsker Fortoget, ikke heller indad, hvorved Kælderens Rum vil de tabe, men brækkes til Siden og falder ind i Muren, og foren er saaledes baade Smukhed og Gavnlighed. - Men siden denne Gaard stod færdig ere ikke saa Huse opbyggede, uden at en saa skjøn Jndretning har havt Efterlignere.
Politivennen, 1804-01-01
Retskrivning, især med Hensyn paa Jndskrifter. Kollegialtidenden har engang underrettet os om, at vi snart kunde vente et offentligt Forslag til en dansk Retskrivning, der ved Lov skulde indføres i Kollegierne. Udgiveren vilde meget gjerne ønske, at dette Af for evig maatte blive stikkende i Straaet, hvis det ikke bliver saadant, at den grundigste Kundskab i det danske Sprog i dets ældre Tilstand, i den Tid da vore første tydske Kanselister begyndte at forgvalle det, og endelig i den nærværende, foreenet med sand Sprogfiloft, og Hensyn paa Læsningens Lettelse for Barnet, maatte give det sit Bifald (og hertil hører efter Udgiverens Meening at ingen tydsk Surdej kommer deri. At imidlertid en Grændse burde sættes for den Tøjleløshed, hvormed dumme og ukyndige Malere, Stenhuggere o. s. v. i offentlige Jnskrivter forhutle Sproget, er vist i et et Ønske, som en hver fornuftig Landsmand stemmer i med. Det vilde ikke være Tyngde for nogen men et sikkert Middel imod et saa stygt, og Nationens Omsorg har sit Sprog vanhædrende Onde, om der oprettedes et Retskriverembed, hvortil Videnskabernes Selskab stedse skulde for slaae Kongen de dulige Personer, og hvortil aldrig maatte tages andre end rette indfødte Danske eller Norske. Embedsmanden, der kunde hede kgl.Retskriver, maatte have et Kontor, hvor enhverder vilde skrive noget uden paa sit Hus eller Gaard, som Skildt eller paa anden Maade, enhver der vilde lade indhugge Grav eller Æreminde, enhver Bestyrelse, der vilde lade nogen Jnskrivt sætte over en offentlig Stiftelse maatte henvende sig med Kladen, for at faae samme retskreven, imod en fastsat Betaling, og derefter uden Afvigelse lade det male eller udhugge. Ret skriveren holdt Protokol over alle igjennem Kontoret passerede Jndskrivter og maatte strax ved Politiet kunne faae den dømt i Bøder, der ikke nøjagtig fulgte den fra Kontoret givne Retskrivt. En Nations Sprog er en for hellig National Ejendom til, at burde saaledes mishandles, som vi her daglig see Exempel paa maae en Husejer ikke bygge saaledes, at Øjet og den almindelige Følelse for det Skjønne derved saares, og er der ved Lov sørget derfor; saa tør Udgiveren vel haabe, af den Regjering der siden Kristian den stores Tid, har gjort meest for vor Ære som Nation, at det her gjorte Forslag værdiges dens Opmærksomhed.
Politivennen, 1804-01-01
Ønske til det kongelige Rentekammer. Den ypperlige Jndretning Kollegiet har fremvirket, en Overfart imellem Lolland og Holsteen, og den Kraft, hvormed den har sat den i Gang, giver Anledning til at yttre nogle ønsker, hvis Opfyldelse væsentlig vil bidrage til Øjemedets Opnaaelse, ligesom det Modsatte i det mindste i ønskerens Overbevisning, vil vedblive at lægge de største Hindringer i Vejen for den aabnede Fart. 1) At den nye Vej fra Køge til Nykøbing maatte ganske anderledes drives, end nu skeer. Dette lod sig gjøre ved et Forskud af Regjeringen, der siden af Amterne tilbagebetales, i saa lang Tid som ellers vil med gaae, hvis Tingen skal gaae saa langsom som nu er Tilfældet. Thi skjøndt den gamle Landevej er taalelig om Sommeren, vil dog dens velbekiendte Vinter- Foraarog Efteraars Forfatning (1/2 af Aaret) skræmme alle Rejsende fra at foretrække den nye Gang for den gamle over Belterne. 2) At bedre Fartøjer anskaffes baade ved Gaabense og ved Sundby, hvortil hører bedre og flere Færgefolk. Saaledes som Tilstanden er nu, kan intet tænkes meere afskrækkende for Rejsende, især Fruentimmer, end de Gaabense Færge Fartøjer, hvori de væsentligste Bekvemmeligheder mangle. Mangelen af Folk sees tydelig deri, at disse Fartøjer gaae uden Udlægger og altsaa uden at bruge nogensinde andet, end Storsejl og Stagfuk. Det var at ønske at engang alle slige Færgeløb kom fra Privatmænds i Kongens Værge, for at bestyres enten af Rentekammeret, Admiralitetet, eller Postamtet. 3) At Vejene i Lolland og Falster, dersom de ikke strax og hastig kunde beorbejdes efter Vejforordningen, foreløbig Udbedredes, ved overordentlig af Kongens Kasse bestreden Paakørsel af Grus og Sand, hvortil hele Lollands søndre Kyst afgiver det herligste Material i Overflødighed. Disse Hovedforbedringee synes ikke meget vanskelige at bringe i Udførelse. Naar disse ønsker ere opfyldte, torde større yttres, f. Ex. at forene Masnø med Sjælland ved Hielp af en Bro, og paa den sydlige Ende af Masnø at indrette en lille Færgehavn; herved blev Farten 1/4 hurtigere, lettere, behageligere og sikkrere.
Politivennen, 1804-01-01
Bekjendtgjørelse. J Politivennen No. 299 og 300 søgte Undertegnede at vække Opmærksomhed paa det Slør, der hindrede ethvert undret Øje fra at skue de Grunde, der bevirkede hin Falsterske- Eskildstrup-Skoles mangeaarige Vakanse. Han anseer det for Pligt - ligesom Muligheden glæder ham - at anmærke denne Underlighed som et Noget, der har existeret - Eskildstrup har - til alle Vedkommendes Ære - faaet en Skolelærer, og Anmælderen har Grunde til at tro, S. T. Herr Biskop Birchs saare agtværdige Virksomhed ej har bidraget lidet dertil. Udby ved Præste d. 22de Junii 1804. N. F. S. Grundtvig.
Politivennen, 1804-01-01
Uordener. 1) D. 21 Juni blev et fattigt Fruentimmer, som gik paa Blegdamsvejen, glubsk anfaldet af en fra Hr. Vognmand Johusens Gaard udsgrende stor Hund. Til Lykke kom andre til og jog den bort, da hun ellers ikke var sluppen helskindet derfra. Man haaber at den veltænkende Ejer enten reent afskaffer den eller holder den bunden.
Politivennen, 1804-01-01
Dagens Torvepriser. Hvede Td. 36 Mk. Rug, Td. - 24 a 27 Mk. Byg Td. 20 Mk. Havre Td. 10 a 16 Mk. Ærter, hvide, Td. 60 a 33 Mk. Fersk Flisk. Lpd. 9 a 11 Mk. Røget dito. Lpd. 12 a 13 Mk. Æg Snesen 16 Sk. Smør, Pd. 24 a 26 Sk.
Politivennen, 1804-01-01
Ønske for Fodgængere. Det formodes: at Spadserende ligesaavel som Ridende eller Kjørende har Frihed til at passere Stadens Broer, og, naar de første holde sig paa Siderne af den brolagte Vej, ikke behøver at lade sig jage af Jmod, eller Efterkommende, fornemmelig Kørende, i Grøft 5134 eller paa Gjerdet naar der raabe: af Vejen! Men alligevel erfares dog daglig, at, hvor det er muligt for en Vogn at komme frem paa Broerne, bliver Fodgængerne hvert Øjeblik forjaget og maa bestandig bære Frygt for at blive overkørt, fornemmelig smaae Børn eller døve Mennesker. Det var derfor ønskeligt: om Kørende eller Ridende kunde under Straf tilholdes at blive paa den steenlagte Bro, og lade den usteenlagte Vej paa begge Sider deraf være frie for Hestetraad; thi derved vilde ikke allene de Spadserende sikres for Overfald, men den megen Opfyldning, som hvert Aar skeer formedelst Opkørsel i den ustenlagte Vej - derved spares.
Politivennen, 1804-01-01
Uordener paa Stadens Kirkegaarde og i Filosofgangen. Kirkegaardene ere indviede, hellige Steder, som ikke paa mindste Maade bør profaneres. Hver Anledning til at sløve den Følelse, hvormed det ædlere Menneske betragter dem, bør omhyggeligen undgaaes og bortfjernes. Det sørgelige Exempel paa religiøs Raahed er os alle endnu i frisk Minde, Derfor bør det strængelig forbydes Graverne at tillade, (som hver Dag skeer) Folk at tørre deres vaskede Tøj paa Kirkegaardene. Ved slige Lejligheder samles et Slæng af Tjenestepiger, Karle Børn ete. Ligstenene tjene til Kaffeborde, til Øl og Brændeviins Skjænkeborde; Konversationer holdes, der ikke altid ere af det anstændigste Slags. Gravene nedtrædes under Skemt og Latter, den alvorsfulde Roder bør hvile over dem, forstyrres af Letsind og kaad Larm. Med eet Ord. Kirkegaarden taber sin Betydning. Mange Forbigaaende have harmet sig over denne Uorden, der fandt Sted imellem deres Venners Grave, og haabe at D Hr. Præster ved samtlige Stadens Kirker alvorligen ville tilholde de dem underordnede Gravere, ej at give Lejlighed dertil. Saadan Tørring af Vask finder ogsaa (næsten daglig om Sommerin) Sted imellen 5166 Træerne i Filosofgangen. Det ulejliger de Spadserende og er ofte endog et væmmeligt Syn, som bortskræmmer Folk. Man haaber at Vedkommende vilde drage Omsorg for, at sligt ikke mere finder Sted. - Godt var det, om Byen paa flere Steder havde bekvemme Tørrepladser, med fornødne Jndretninger.
Politivennen, 1804-01-01
Uorden i Nestved. (efter Jndsendt.) Endskjøndt en Mand her paa Stedet har, ved offentlig Lisitation, ladet sig tilslaae, at renovere og bortkøre alt Møg og andre Ureenligheder paa Byens offentlige Pladse imod aarlig Betaling af vedkommende Kasse findes Møg dog endnu paa adskillige Steder i Bunker liggende, mange Aar gammelt, men fornemmeligen paa det lille Torv eller Pladsen uden for St. Peder Kirkes store Port, langs med Træerne og i Strædet lige over for Vinhusets Storstne og nye Bygning ned til Torvegaden, højt op paa Kirkegaardens Muur.
Politivennen, 1804-01-01
Uorden ved Bellevy. Efter Jndsendt.) Naar man tager til Dyrehaugen enten ad Strandvejen eller til Søes, stødes dem forbihavendes Øje, over et heelt underligt Syn som i ethvert andet Land end de fredelige Danskes neppe vilde taales, og som Anmelderen heraf derfor haaber Vedkommende for at undgaae mulige Ubehageligheder strax rydder af Vejen. J en nu afdød men forhen af en fremmed Magt, akkrediteret Embedsmands Hauge, ikke langt fra Bellevue seer man nemlig et Dansk Kongeslag som ingen i Følge de kong. Danske Love, maae føre, uden Fæstninger og kongelige Krigsskibe, at vaje; dette kunde nu være saa som det var, men naar man stundom over dette dette Danske Kongeslag seer en fremmed Nations Vimpel, eller som stundom, for en Forandrings Skyld har været Tilfældet. den fremmede Nations Flag øverst, og underneden den danske Konge Vimpel, saa er dette, med et Ord, noget ubetænksomt og upoleret af Vedkommende Embedsmands Arving eller Efterladte; Anmelderen bør anmærke at det stundom er Skik og Brug blant krigførende Magter, ved Erobringer af et Skib, at hejse den Overvundnes Flag nederst og Sejerherrens oven over det. Krigshistorien har Exempler paa at Flag ere forhaanede f. Ex. ved at anbringe dem ved Gallionen (Stædet bestemt til Besætningens Brugved viis Nødtørft) o. s. v. men den ædle, satte og beskedne Kriger bruger neppe slige Gaseonader, og mindre bør fremmede tillade sig slige i et Venne Land, fordi dets Borgere hidindtil enten ikke have lagt Mærke til det, eller have været for blide og gjæstfrie til at paaanke det, men som dog er og bliver en Uskik og som maae opvække noget underlige Begreber hos de Nationer, der hver Dag fare her forbie at see gamle Dannebrog under fremmed Vimpel! det skulde ikke undre Anmæld., om han ifølge heraf havde i de engelske Aviser læst at Danmark var bleven en Provinds af Riget J det Anmælderen gjerne frikiender Vedkommende for al uædel Bevæggrund hertil og skriver det enten paa Uvidenheds eller et blot Jnfalds Regning, haaber han paa den anden Side ogsaa, at Ejeren eller Ejerne af bemeldte Sted vilde tage dette Vink og hæve en Uskik, som har stødt ham og fleere.
Politivennen, 1799-01-01
Skidne Gader, Skarnagere, Skarnvogne, Betlere. Den senest udkomne Extrakt af Forordningen af 7 Maj 1777 angaaende Renovationsvæsenet i Kjøbenhavn, er paa en nybefalet Maade sat i hensigtsmæssig Opfyldelse i Onsdags d. 7 Nov. Tiden til Fejningen og hvad dertil henhører skal passes saaledes, siger Extrakten; "at Arbejdet kan være tilendebragt til de fastsatte Klokkesletter efter ethvert Renovationsdistrikts medfulgte Liste, eller i seneste 1/4 Time derefter, dog maa med Fejningen ikke begyndes, uden i det højeste en Time førend disse Klokkeslet. for Resten maae hverken for eller senere eller til andre Tider end meldt er, nogen Gadefejning skee, under hvad Paaskud og Forretning det end maatte være." Fuldkommen befindes det i disse 4 første Exekutionsdage af denne Politianordning (i Dag er det d. 10 Nov.) at i flere Gader, Skarnvognene ere ankomne hele Timer sildigere og halve Timer tidligere end Timelisten foreskriver. Ubehageligt er det, at enten en Husejer eller Lejer, som d. 6 Nov. d. M. har maattet acordere en fattig Kone 2 ss. pr. Favn ugentlig for daglig Gadefejning, som skeer saa maadelig nok, skal see flere Rdlr. næsten spildte aarlig. Kommer Vognen sildigere end bestemt, er samme Fejning igjen udskyllet paa de almindeligen convexe Gader; og kommer de der tidligere, opholde de sig ikke efter Fejningens Fuldførelse. Overalt findes disse store Ufuldkommenheder i det højtønskelige Øjemærkes Opfyldelse, nemlig Gadernes mueligste Reenholdelse i den vaade Tid især: Vognene ere for det meste utætte, saaat det tynde Pladder løber igjennem, og gjør endog den bedst fejede Gade skiden paa ny; det Justrument som bruges til Oplæsningen, er en flad Skovl, hvormed Karlen næsten intet deraf kan faae i Vognen, Karlens Hastværk desuden af hvad Aarsag det end er, (uagtet at denne Gaderenovationskørsel, efter Sigende skal koste Staden 24000 Rdlr. aarlig) gjør og meget til Hensigtens Ufuldkommenhed; og det er øjensynligt at han ikke opfylder sin Pligt. Jeg giver herved kuns et Vink til Politiet; men gjør ingen Forslag; kuns yttrer jeg den Tanke som jeg herved sætter i Stedet, at da Kjøbenhavns saavel Gader, som Fortoge ofte ere meget urene, og vel ingen Tid i Vintermaanederne vil blive bedre, og Kjøbenhavns Stad, uagtet dens priselige Fattigvæsen, endda er opfyldt med Betlere, at, nemlig, en Del som findes tilovers fra de offentlige Arbejdsanstalter, maatte priviligeres til ved bestemte Hjørner, offentlige Pladser, Collegieopgange, fornemme Huse og de kongelige Pallæer, at findes tilstæde, med en liden Haandskammel og et par Skobørster, for imod en eller to Skilling at reengjøre Fodgængernes Støvler eller Sko, til Reenlighedens saavel som især Sundhedens Befordring. J Berlin, Vien og London ere saadanne Doktorinder paa Gaderne almindelige. Anm. Den Uorden som Jndsenderen klager over at Vognene ankomme i Utide m. m. kan vel ikke uden ved Gadekommissarer afbødes; men disse maatte da ogsaa være aarvaaane og nidkjære, maatte - nyde en Løn (de har omtrent 80 Rdlr.) hvorfor man kunde fordre Aarvaagenhed og Nidkjærhed. Udg.