Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-09-12
Efterat en offentlig Opfordring var udgaaet fra Aarhuus Avis til at oplyse den sidste Sag, som fandt Sted mellem afdøde Pastor Webster i Ørbek og Pastor Wohnsen i Kullerup, har denne Sidste igjen seet sig nødsaget til - for sit gode Navns og Rygtes Skyld offentligen i de fyenske Aviser at anmode mig om at ville ligeledes offentligen meddele den sande Sammenhæng i forbemeldte Sag. Uden saadan udtrykkelig Opfordring skulde jeg have anseet Sagen at mangle reel Vigtighed nok til at lægges for Publicums Øie, da den egentligen kun angaaer et Skudsmaal, som een Præst antager sig forpligtet til at affordre, den Anden derimod ikke antager sig forpligtet til at udstede. Det maa altsaa være Sagens formelle Behandling, hvori der efter Anmelderens Mening i Aarhuus Avis skal være syndet groveligen af Hr. Pastor Wohnsen, og Flere til en - som man skulde troe - dødelig Krænkelse for afdøde Pastor Webster. Da nu Sagens Realitet, som forhen antydet, er for ubetydelig til at kunne interessere Publicum, kunde det maaskee synes tvivlsomt, hvorvidt det Formelle i sig selv passende kan og bør offentliggjøres, for imidlertid at undgaae Miskjendelse fra flere Sider, har jeg antaget det forsvarligt at oplyse Sagen, og er dens Sammenhæng da følgende: Under 19 Mai d. A. tilskrev Pastor Wohnsen, mig, at han var geraadet i en Meningsstrid med Pastor Webster, og at han henvendte sig til mig for om muligt ved min Mellemkomst at see Sagen jevnet; thi, skriver han, aldrig skal jeg ynde Tvist, der angriber mig selv meest. Æble Møllers Datter Maren, Jensdatter fra Ørbek ankom nemlig 1 Mai til Gaardmand Peder Jensen i Kullerup, uden at melde sig med Skudsmaal hos Præsten Wohnsen; denne paalagde i Overeensstemmelse med Forordn. 24 Julii 1822 § 2 Peder Jensen at tilveiebringe Skudsmaalet senest inden 8 Dage: det udeblev. Pastor Wohnsen tilskrev Peder Jensen yderligere, som dernæst mødte i Præstegaarden, og forklarede, at aren, Jensdatter opholdt sig hos ham som tjenende, at Skudsmaal var forlangt af Præsten i Ørbek, at denne havde erklæret, at hun intet Skudsmaal skulde have, at Pastor Wohnsen vel vidste dette, at derfor heller Jntet udstedtes. Jstedetfor nu at overgive Sagen til Amtmandens videre Behandling efter fornævnte Forordnings § 5 foretrak Wohnsen, efter forud ved et Par Ord skriftligen at have anmodet Webster om Skudsmaalets Udstedelse, at skrive denne et yderligere Brev til, hvori hiin søgte, beraabende sig paa Kjærlighedsbudet, at faae Sagen jevnet. Webster svarede, at Maren Jensdatter var forlovet med Peder Jensen, var altsaa ei draget til ham som tjenende, men blot paa Besøg, at hendes Bryllup skulde staae til Efteraaret i Faderens Bolig i Ørbek, at hun saaledes ei kunde ansees at henhøre til deres Kattegori, der skulde forevise Skudsmaal, og at hun maatte vedblive at henhøre til Ørbek Menighed, hvor hendes Bryllup til Efteraaret skulde staae. Desuden var der egentligen ei forlangt Skudsmaal uden efter en liden Seddel fra Pastor Wohnsen, hvilken et Barn bragte, hvorpaa der ei kunde være at reflectere. Disse Data indsendtes til mig af Pastor Wohnsen med bemærkning, at Pastor Wedster blandede Sagen, om Pigens Bryllup ind, hvor der aldeles ikke handledes uden om Skudsmaals Foreviisning; men at denne var en Fordring, Wohnsen ikke troede sig berettiget til in casu at frafalde. Da jeg ansaae det for Pligt i det Mindste at forsøge at jevne denne Sag, tilskrev jeg Webster d. 28 Mai, bemærkende, at Forordningens Ord talede saa tydeligt for, at Pigen burde medbringe Skudsmaal, at jeg antog, at en længere Vægring kunde udsætte ham for en alvorlig Jrettesættelse, men at en fornuftig Embedsmand jo ikke burde lade det komme dertil. Jeg viste, at det forestaaende Bryllup her ei kunde komme i Betragtning, da det ifølge Canc. Skriv. af 27 Juni 1835 maatte komme til at høre til Ørbek, hvor jo Pigen en kort Tid forud vilde begive sig til det fædrene Huus, og at endelig den ene Embedsbroder skyldte den Andens Haandskrift, om den end bragtes af et Barn, den samme Agtelse, han vist i lige Tilfælde vilde fordre sin egen Haandskrift tildeelt. Under 15 Juni tilstillede Webster mig et Svar paa 10 Foliosider, som i det Væsentlige gik ud paa at hævde den Anskuelse, at Pigen intet Skudsmaal behøvede, at Forordningen egentligen kun angik ubekjendte Personer m. m. hvorpaa han til Slutning fordrer Sagen, ledsaget af hans Skrivelse, indstillet, til Cancelliet. Denne Skrivelse var paa flere Steder ikke fri for Bitterhed og for saadanne Beskyldninger, som kunde have havt en Jnjuriesag til Følge; dette følte Forfatteren ogsaa selv, idet han i et Brev af 19 Juni tog et brugt injurierende Udtryk tiltage. Under 19 Juni gjensvarede jeg, at det altid gjorde mig ondt, naar geistlige Mænd behøvede at søge verdslig Øvrighed angaaende Dissentser, der efter min Mening burde kunne udjevne sig selv, og at jeg i saadanne Tilfælde ansaae det for min Pligt at forsøge paa at mægle Fred; at jeg vel vidste, at Sagen henhørte under et andet Forum end mit, og at Sagen med Jndlægget af 15 Juni nu efter Ønske skulde blive indsendte til Cancelliet, skjøndt jeg havde ønsket aldeles at kunne have unddraget et saadant Actstykke fra Alles videre Kundskab. Da Wedster tillige havde fra Prædikestolen i Ørbek, lyst til Ægteskab for Peder Jensen og Maren Jensdatter, uagtet de begge vitterligen opholdt sig i Kullerup, gjorde jeg opmærksom paa, hvor nærgaaende dette var mod Wohnsen, ligesom det og heraf blev klart, at der ingen Forlovelse de jure fandt Sted, dengang Pigen flyttede over til Kullerup.