Berlingske Tidende, 1811-09-20
Den 31te August havde Rigstændernes Fuldmægtige i Rigsgields. Contoiret Audiens hos Hs. K. H. Kronprindsen, for at bevidne Ham deres Glæde over Hans Heibredelse. Ordføreren Holmarskal Friherre, Lilienkranz yttrede, efter at have tolket sine Følelser, endnu følgende :"Som Rigets Standers Fuldmægtige vove vi at tale i Principalers Navn, vove vi at frem føre Fædrelandets Røst, Fædrelandet kiender sin høie Forpligtelse. Det kiender at da D. K. H. træder i vor elskte Konges Fodsvor, er det D. K. Høiheds Vilsdom og Standhaftighed, som fra dette Land afværger Ulykker, der træffe andre langt mægtigere Stater, og om end den Strid, der saa længe har havt Sted imellem 2 store Nationer, ogsaa har en uundgaaelig Jndflydelse paa det øvrige . Europas Skjebne, saa seer dog Sverrig at D. K. Høiheds Forsigtighed, g alligevel har formaaet at giøre den almindelige Ulykke mindre trykkende e for dette Rige. Sverrias Vil er D. K. Høiheds Ømærke; men, som en retskaffen Srensk Prinds, søger D. K. H. at naae samme, uden Opoffrelse at Nationens Ære og et ældgammelt Riges Selvstændighed. Vi vove at forudsige at det taknemmelige Sverrig engang skal giør D. i. K. H. den Ærestitel som Frankrig gav Ludvig Kl. - som Han- som Carl XIII skal D. K. H. blive Folkets Fader. H. K. H. svarede herpaa saaledes : Mine Herre! Jeg takker Dem for den Tænkemaade De have yttret ) imod mig; De kiende rigtig den Tænkemaade jeg nærer mod Natio de nen. - Under den Sygdom Gud behagede at paalægge mig paa Uordenen i Henseende til mit Helbred mig til mindre Byrde, end Bekom n ringen over et ved Deeltagelse at kunne lette Kongens Sorger. - De i Øster der ere gjorte for mit Helbred have uendelig rør mig. Paa i min Side ønsker jeg intet høiere end at Forsynet vil lade mig leve længe de nok, for at see mine Forhaabninger og Sverrigs Fremtids Held i fuld Opfyldelse. - Siden Rigets Stænder adskiltes, har Jværksættelsen af bruge Vold; men ster et Stør over Hændelser, som jeg ikke uden Smerte kan erindre . . . De ved en fremmed Jndflydelse forførte Mennesker konfalde nu om Kongens Naade, og jeg er Sandheden det Offer skyldig, at erklære, at man ingensteds har opdaget noget Spor til Pe Sammensværgelse med Regieringen - Hs. Maj stæt er i Amindelighed fornøiet med Embedsmandenes Jver og den gode Tænkemaade, som hersker hos alle Rigets Jndvaanere. Overalt er Landeværnet paa Veir til at vorde indlemmet i Armeen, og de 15000 Mand, som forlanges til dens Recrutering - ere dertil færdige, hvis Fædrelan, et dets Behov skulle giøre saadant forandent. Paa denne Maade kommer se Landarmeen til at bestaae af omtrent 60000 Mand, og Armeen til C. Søes af 15000 Matroser. Denre Styrke anseer Kongen tilstrækkelig m. til at afværge alt Jndfald paa svensk Gund; men den inderlige en Forening, som finder Sted imellem ham og Nationen, er ere sikkreste en Borgen for vor Selvstændigh d. Denne Forening skal giøre alle Forsøg paa at undertrykke os ligesaa frugtesløse, som Bølgernes Slag paa F. vore Klipper - Mine Herrer, En dyrebar Skat er Eder anbetroet. 6 Rigets almindelige Kilder til Oprerholdelsen af dets Credit og Tilvert til i Vilstand. Jeg har seet og seer med megen Misnøie de Foretagender, 6 for hvilken de ved Agioteringen stilles blot. Den som vedbliver at til blande denne med Handelen, begaae en Feil, som kan medføre hans til Ruin. Regieringen skal beskytte den tilladelige Handel, den skal opmuntre Jndustrien; men forfølge og straffe Agioteringen. - Er det u upolitisk ei at rette sig efter Tiderne, saag elder dette i Særdeleshed 8 hvad Finantserne angaaer. De mægtigste Regieringer i Europa have i givet os lærerige Exempler. Lader os i Tide benytte os deral!"- De af Kongen, efter Rigstændernes underdanige Forestilling til i Hs. Majestæt, udnævnte Committerede til at giøre Forslag til en nye i almindelig Civil- og Criminallov, have nu opfordret alle kyndige og de erfarne Medborgere - i Særdeleshed Dommerne - at komme dem i til Hielp med Raad og Oplysninger.