Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1769-11-10
Da Theophilus engang i EusebilSelskab, kom op paa et Bogtrykker Officin, foreviste man ham allerførst Bogstavene, samt Commata, Puncta og deslige Distinctioner, hvilke alle laae fordeelte i dertil indrettede aabne Kaster. Kasterne vare afdeelte i Rum, omtrent som et Urteskriin, men med langt fleere Rum, saasom hvert Bogstav har sit Rum for sig selv, og i saadant et Rum fandtes over Tusinde Stykker af et Slags og Størrelse, fleere eller færre ligesom man at Erfarenhed har lært, at et Bogstabkommer oftere for end et andet. Han fandt at hvert Bogstav var et Stykke støbt og udskaaret Metal, omtrent halvanden Tomme høyt, og i Firkant saa bredt og stort, som hvert Bog stavs Figur kunde fordrage det; neden til var det lidet udhulet, og paa Siden havde det en liden Skure til en Seylgarns Traad. De sælges efter Vægten Centnerviis, og deriblant leveres da Spatia og Qvadrater, som enten sættes imellem Bogstaverne, hvor de ikke skal slutte tet paa hinanden, eller hvor halve Linier forefalder; disse ere af samme Malm, som Bog stavene, nemlig en Sammensætning af Messing, Blye, Kaaber, Staal og Antimonio, men lidet kortere end Bogstaverne, paa det de ikke skal komme til Aftryk. Naar et Manuscript tages i Arbeide, saa triner Sætteren for Kasten sætter Manuscript paa Tengelen, (et lidet langagtigt Stykke af Træe, med en Jern Pile i Enden, at den kan staae fast, hvor den sættes), paa denne Tanacle sidder en Klemme af Træe, kaldet Divisoren, fordi det bruges til Veyvisere for den Linie, som man er i Arbeide med, det fløttes naar hver Linie er udsat. Sætteren, bruger ogsaa et Jern-Jnstrument, kaldet Vinkelhage, omtrent af Lignelse med et Skoemager=Maal, hvilket Jnstrument kan giøres langt og kort, eftersom Formaten behøver, saasom in Qvarto udfordres længere Linier end inOctabo. Bogstaverne sættes jevnsides hverandre i Vinkelhagen, og, som de da accurat ere af lige Støbning: saa slutter de meget tet sammen. Saasnart Vinkelhagen ey har Rum til flere Bogstaver, saa veed Sætteren at Linien er ude, og sætter saaledes efterhaanden Linierne i Skibet (et andet Jnstrument af Træe, med saa stoer en False, som en Columne eller Side er bred, efter hver FormatsStørlighed). Dette Skib har en Bund, som kan skydes ud og ind, og kaldes Skibets Tunge. Saasnart Sætteren seer, at der kan ikke meere faae Rum paa en Columne, saa deeler han Columnerne af, og binder en Seylgarns-Traad omkring hver for at holde Bogstaverne sammen, at de ikke adspredes. Her kommer nu den ommeldte Skure til Hielp, som ved Støbningen er gjort i hvert Bogstav. Naar de saaledes ere bundne tilsammen, saa skydes den heele Columne ud paa et andet Bredt, kaldet Sætte-Bredtet, hvilket er saa stort, som et heelt Art Papiir og til at faae dette gjort med Behændighed tiener Skibets Tunge, fornemmelig. Ligesom nu en Columne efter den anden sættes paa SætteBredtet: Saa seer man Jndretningen. at ligne et Arks Aftryk, førend det tilJndbindning bliver sammenlagt. Naar da saa mange Columner ere satte i Orden paa Sætte=Bredtet, som der behøves til en Form (det er til et Arks Aftryk paa den ene Side) saa legges Steger eller Tvertræer imellem Columnerne, Seylgarnet løses af og hele Formen indsluttes i en Jern Ramme, hvor man kan skrue dem saa tet, at Bogstaverne staaer faste som en Muur. Dog skruer man dem ikke saa haard bestandigen, førend man har giort en løselig Aftryk deraf til Eftersyn. Naar dette Arbeid, som kaldes Correctur, er gjort, legges den i Rammen indskruede hele Form i Pressen. Denne Maskine er og dertil indrettet med en Metal=Plade, at Formen derpaa kan hvile, efter at Bogstaberne derpaa ere rettede og jebnede med et Træe, at det ene ikke staaer et Haar høyere, end det andet. Jevusides ved denne Messing Plade, er atter en anden Plade, der kan ansees som et Dækkel. Paa samme kommer det rene Papir til at ligge, og i saa Maadelige paa de Bogstaver i Formen, som skal aftrykkes. Nu ere begge Deele afpassede efter hverandre og skal trykkes. Dertil er Pressen meget commode indrettet. Den Skrue, som befordrer Aftrykken er jevnsides hos den Kaaber Plade, hvorpaa Bogstaverne nu staar. Samme Plade tillige med sit Dækkel, kan Trykkeren behændig skyde ind under Skruepladen; og det Sted, hvorSverten findes, er indrettet paa Siden af det Træe, hvor den store Tryk Skrue gaaer. Sverten bliver kogt af Linolie og Kønrøg, og bliver baaren paa Bogstaverne med to dertil indrettede Bolder. Fundamentet til disse Bolder ere af Træ, gjort med et Skaft at holde om, og udstoppet med Hestehaar og Skind og ligner omtrenden overskaaren Bodsel. Paa disse Bolde kommer man Sverten, river dem sammen, at Sverten kan blive jevn paa dem begge, og med samme overgaaes Formen i mellem hver Aftryk, paa det ingen af Bogstaverne skal fattes Sverte. Det skeer med saadan Hast, at en Presse, paa en Dag kan skaffe meere end to Tusinde Aftryk; thi der staaer gemeenlig to Personer ved en Presse, den ene opvarteer Trykken, den anden bær Sherte paa; imedens den ene legger det 24. Timer forhen anfruchtede Papiir paa sit sit Sted efter Puncturen, saa drager den anden Bogstaverne op med Sverte i Formen, og derpaa føres Formen under Pressen eller Skruen og presses to Gange til. Naar der er trykt nok med den ene Form, tages den ud baade af Presse og Ramme, og den anden Form sættes i Stæden til lige Befordring, da den anden Side af Papiret, som endnu er blank, bliver fuldtrykt, medens Papiret endnu er fugtigt. Siden hænges det aftrykke de Papiir oppaa Stænger at tørres. Formene sættes paa et Vaskbredt, og Bogstaverne afdaskes med heed Lund. og siden legges hvert Bogstab hen igien i sit forrige Rum, reent og færdigt til frisk Brug. Ravnen og Ræven. En Ravn bortsnappede et Stykke forgiftet Kiød, som den forbittrede Urtegaards Mand havde udlagt for sin Raboes Katte. Nu nedlod han sig paa et gamelt Æske-Træe, og var færdig at fortære sit Bytte, just da en Ræv kom snigende under Træet og tilraabte ham: Velsignet bære du, du Jupiters elskelige Fugl! . . - For hvem anseer du mig, sagde Ravnen - - - For hvem skulde jeg vel ansee dig, svarede Ræven. Du er jo den mægtige Orn, som Eske