Aalborgs Stifts Adresseavis, 1821-07-21
Proclamation fra Grækenland til Europa. Hele Grækenland staaer under Vaaben. Der er intet græsk Hjerte, som jo slaaer af Længsel og Haab, begeistret for Fædrelandets Frelse. Vort Folk skal gienvinde sin forlums Selvstændighed. J Aarhundreder var det rigt paa hæder og Udødelighed - nu sukker det under det frygtelig. ste Aag, der nogensinde har hvilet paa Menneskeskuldre. Vi have baaret dette Aag, i Aarhundreder har det trykt i indtil Blodet, det har forstyrret vor politiske Tilværelse, det har efterhaanden undertrykt vort personlige Væsen, det har - med Smerte tilstaae vi det - forandret og nedfærdiget vor Charakter - et sørgeligt, men nødvendigt lod for Enhver, der maa leve i den Trældom og Foragt, hvori vi have sukket. Men en himmelsk Funke af vore Fædres Aand har ulmet i vort Bryst og denne hellige Gnist border nu til Lue, giennemgløder vore Siæle, fremkalder den slumrende Følelse af vor Værdighed. J som Aarhun reder have vi vaandet os i alle Trældoms Piinsler, fra nu f ville vi leve som Mennesker, eller døe evindelig! - Europæere. J kiende ikke vore Lidelser, J vilde sukkegrække os hjælpende Haand, hvis vi kunde skildre Eder dem. tyrkerne, dette vilde, barbariske Folkefærd, af Jnkinkt og Nødvendighed alle andre Nationers Fiender, beandle os med usigelig Grumhed; vi selv og Alt, hvad i tilhører, er i deres Vold; ingen Lov, ingen Tilflugt an beskierme mod deres Raserie; for os er ingen Retfærghed; vore Hoveder falde endogsaa paa en underordnet despots første Vink; vore Quinder og Børn fravristes os, er at tilfredsstille vore umenneskelige Tyranners dyriske Lienskaber; vore Marker, som vi maa væde med vore mertestaarer, bære os ingen Frugt, uden naar Paschaen, stæder det af Naade, vor Høst tør ikke modnes uden hans tilladelse; vi maa hvert Øieblik skiælve for, at vorde Of ste for hans Luner. - Denne Tilværelse - om vi tør tuge dette Ord - er os utaalelig: vi have grebet Vaaben, er at slaae os frie, det maa nu koste Sved og Blod, ei er, som slettunderrettede og udeeltagende Mennesker paastaae at slutte os til andre Oprørsfolk som ei tilfredse med den borgerlige Frihed, de alt besidde, ville afryste et lovligt Regimente. Vi ville, vi kunne ikke nære dette Ønske. Vort Hoved ligger under Øxen, vi ville blot afvende den grusomme Arm, der er færdig at afhugge det. Vi ønske blot en borgerlig Existents. Vor Opstand er forskiellig fra enhver Anden, hellig for hvert Menneske, der føler, hvad Naturen taler i hvert et Hjerte, der lever og fordrer Ret til at leve. Europæere! Undertusind Farer havde J erhvervet Negerslaver, og dog gaves der en Negerlov, som beskiermede dem. Ethvert Menneske i borgerlig Tilstand har flere eller færre Rettigheder forbundne med sine Byrder. Mennesket i Naturens Tilstand tør i det Mindste forsvare sig med sin egen Kraft. Kun vi, vi alene i hele Verden, skulde være fordømte til, at bære Alt, uden at frydes ved Noget. Og dog har Naturen ikke nægtet os alle sine Gaver. Den gav os en venlig Himmel, den har ogsaa i vor Siæl nedlagt en guddommelig Aands= og Videnskabs-Funke, udødelig, som Kilden, hvorfra den rinder. Vi ere de Mænds Ætlinge, der stedse ville vække Eders Beundring. Vore skiønne Kunsters gamle Levninger ere endnu Eders Mønstre, vort Sprogs Velklang henrykker Eders Lærdes Øren; Eders Digteres Jndbildningsskraft dannes og beriges ved Vores Foralt dettes Skyld bede vi Eder: nægter os ikke Eders Medynk, om J end nægte os Eders Hielp! Tillader ikke, at vore hellige Rettigheder miskiendes blandt Eder. Aldrig kan et heelt Folkefærd være skyldigt; Vores var kun ulykkeligt, og dog behandles vi som Forbrydere. Vi ære Eders Politik, dog er det en stor Ulykke for os, at den i Aarhundreder har begunstiget Koranens Sekt mod os, Evangeliets Disciple, og vorde vi nok engang forladte, indskrænkede til os selv, berøvede Eders Hielp og Beskiermelse i vor hellige Sag - saa lader i det Mindste Hiertet være paa vor Side, Standser ikke dem blandt Eder, der i vore Rækker ville forfægte Menneskehedens og Oplysningens Sag mod Barbariet; holder ikke vore Landsmænd tilbage, der nu ville knytte deres Lod til Vores, som herefter skal være: at leve eller undergaae som Mennesker. Vel ere Efterretningerne fra den græske tyrkiske Krigsskueplads endnu noget modsigende; de, som læses i østerrigske Blade, involvere nu aabenbar Partiskhed for det tyrkiske Parti. En anden Lyd har Piben fra følgende Stæder: