Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-19
Under saadanne Omskiftelser af regjerende Personer, under saadanne mod hinanden stridende Interesser er det meget almindeligt i den europæiske Historie, at de Personer, af hvilke man kan befrygte Modstand, sættes ud af Virksomhed, vel endog ved voldsomme Midler; men at skride til saadanne Yderligheder, som dem man tillod sig imod Gørt, er til Lykke dog usædvanligt. Gørtz's Skjebne kan altsaa ikke blot forklares af hans Hengivenhed for Hertugen af Holsteen; thi naar til dennes notoriske personlige Ubetydelighed kom Gørtz's Fjernelse enten ved Fængsel eller Landsforviisning, vilde Ulrikes Planer i Henseende til Regjeringen, være fuldkommen sikrede. At man altsaa gik videre, og ved Intet mindre kunde tilfredsstilles end ved Gørtz's uskyldige Død, vidner om en Hevngjerrighed i Carl 12 Smag, som maae antages at være foranlediget af følgende Grunde: Carls Regjering var i hans sidste Aar i høieste Maade ilde lidt i Sverrig. De uophørlige Krige, og de idelige trykkende Paalæg og Mennesketab, som disse foranledigede, maatte Gørtz bære Skylden for som Udlænding, da man af Delicatesse ikke vilde nævne den sande Skyldige. Hvor stor Uret man i den Henseende gjorde Gørtz, have vi i det foregaaende seet, da hans idelige Raad til Carl gik ud paa, at slutte Fred. Kuns vilde Gørt som indsigtsfuld Statsmand ikke, at Sverrig under Underhandlingerne skulde staae afvæbnet; thi saamaatte Tractaterne endes med Sverrigs fuldkomne Ydmygelse, ja maaskee politiske Tilintetgjørelse. Han paatog sig derfor ved sit Genies Storhed at skaffe Sverrig en Anseelse, hvorved Partiet omtrent blev lige. At hans Planer gik ud paa Fred beviste han derved, at han virkelig havde bragt en høist fordeelagtig Fred i Stand med Sverrigs mægtigste Fjende, Peter. Dog alle disse GørsFortjenester troede man ikke at burde tage i nogen Betragtning. Efter at have anholdt ham, fængslede man ham i Stokholm. J Anledning af de ved Carls Død indtrufne nye og vanskelige Omstændigheder sammenkaldte man Stænderne i Januar 1719. For disses Plenum anklagede man Gørt, og foreslog at nedsætte en Commission over ham. Til Uheld havde Gørt Fiender i alle Stænder. Rigsraadet og Adelen hadede ham, da de gave ham Skylden for den constitutionsstridige Maade, paa hvilken Carl regjerede Sverrig; men glemte, fordi man vilde glemme det, eller lade som saa, at Carl havde regjeret saaledes fra 1697, og at det først var i Slutningen af Aaret 114 at Carl gjorde Gørtz's Bekjendtskab. Borger= og Bondestanden, gav ham Skylden for de rede Penges Udtømmelse, de mange byrdefulde Foranstaltninger til Hærens og Flaadens Eqvipering, samt den idelige Recrutering. Hoffet hadede ham, fordi det havde ham mistænkt for, at ville gjøre den unge Hertug, af Holsteens Rettigheder til Riget gjeldende. Geistlighedens Modbydelighed for ham havde en særegen Grund. Gørt var nemlig Deist. Han var smittet af de Engelske Philosophers Shaftesburys og Hobbes's naturalstiske Skrifter, og Angreb paa Aabenbaringen *). Geistligheden betragtede ham altsaa med Ugunst som Kjætter. Mange Hunde ere Harens Død. – Følgen blev altsaa, at den over ham nedsatte Commission, som i Følge nogle bestod allene af hans personlige Fiender, i Følge andre, at de fleste i den vare af dette Sind imod ham, allerede den 21 Februar 1719 fældte Dødsdom over ham. Man har denne Dom trykt, og der lægges ham i den Jntet til Last, uden at han havde skaffet sig for megen Indflydelse hos den afdøde Konge, at han havde svækket Kongens Tillid til Senatet, (Carl havde vist aldrig havt noget af den Følelse),at han havde været Skyld i de haarde Skatter, og Landets daværende Elendighed. - Denne Klagepunct have vi i det foregaaende oplyst og afbeviist, og hvad den Punct angaaer, at han havde havt for megen Indflydelse hos Kongen, da er den af en heel besynderlig Beskaffenhed; thi neppe er det forbudt enten i Sverrigs eller i At Gørt imidlertid skulde have drevet dette saa vidt, at han, som almindelig fortælles, i en Samtale med Carl skulde have erklæret Samvittighedens Erindringer for Følger af en slet Fordøielse, som man ved Medicin kunde hæve, har alt for megen indvortes Usandsynlighed, til at man kan troe det. Gørt var vist en Mand af alt for megen Forstand, til at han imod en Fyrste af Carl 12 Character skulde have tilladt sig saadanne Yttringer. – Hanvar vist og en Mand af alt for godt et Hjerte, til at han skulde have hyldet Maximer, som nødvendig maatte flyde af saa umoralske Forestillinger. noget andet Lands criminelle Lovbog, at en Minister jo maae have Indflydelse paa den Konge, han tjener. Hvorledes skulde han ellers gavne Fyrsten og Staten, At Gørt endelig havde foranlediget nogle utroe og forsømmelige Embedsmænds Afsættelse, var saa langt fra at være en Gjenstand for Daddel, at meget mere enhver Patriot, maatte vide ham Tak derfor. Under selve Processen indløb saadanne Omstændigheder, som qvalificere den til Benævnelsen af et Justitsmord, hvorpaa den Europæiske Statshistorie i det 18de Aarhundrede destoværre leverer flere sørgelige Exempler. (Fortsættes.) En Sømands Optegnelser. Jeg indskibede mig til Boston paa et Fartøi, som havde ladet med Dollars og var bestemt til Calcutta. Jeg vil med Taushed forbigaae de sædvanlige Hændelser, som pleie at møde paa en Søreise, og hvilke, saalænge man er svævende mellem Himmel og Vand, pleie at interessere lidet, dog kan jeg ikke lade ubemærket, at det gjorde os megen Fornøielse ikke langt fra Landingspladsen ved Forbjerget det gode Haab, at angle Duer, og at vi paa denne Maade endog fangede en Vandfugl, der veiede 20 Pund og med udbredte Vinger holdt 11 Fod, men Fornøielsen ved Fangsten var det Bedste, thi dens Kjød var haardt, tørt og smagløst. - Ankomne til Hooglys Munding antoge vi en Lods, for at bringe os til Calcutta. Vandet her er mudret og løber 4 a 5 Knob i Timen. Jeg saae herfra Øen Tanger, hvor den stakkels Muuro, da han just i Kredsen af flere Kammerater og rolig indtog sit Middagsmaaltid, blev anfaldet og bortslæbt af en Tiger. Dyret blev skudt, men dog for sildig for at redde Offeret. Flodens Bredder ere lave og bedækkede med Hytter af Bambus, der, seete langt borte, tage sig ud som Høstakke. - Høist oplivende er den Mangfoldighed af Mennesker og Dyr, som bølge sig mellem hinanden i Calcuttas Gader; blandt de Første gives der ogsaa en Mængde Jongleurs, hvoraf nogle slæbe store Slanger med sig, andre føre Gjedder, der ere saa afrettede at de, paa et, flere Fod over Jorden afrundet Stykke Træ, holde Ligevægten; endnu Andre lade sig bære paa uhyre Stiger, som de fritsvævende opstige paa til det øverste Trin, og gaae ned igjen paa den anden Side; Captainen vilde endog have seet En, som, da han havde været oppe, trak Stigen med sig, hvad jeg dog ikke maa opgive forvist, da jeg ikke er istand til at bekræfte det ved mit eget Vidnesbyrd. Ogsaa Skarer af Dandserinder, hvoriblandt nogle ret smukke, gjennem drage Gaderne; men deres Dands er af den uskaffenhed, at den ikke ret vel lader sig beskrive.