Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1808-09-09
Natten til den 30te August laae der i Byen og Omegnen allene over 10,000 Mand, og Dagen efter ventede man 17,570 Mand og 1250 Heste. J Alt siges 60,000 Mand at skulle passere Frankfurt, og gaae til Maynz, hvorfra de tilligemed de øvrige der ankommende Forbundstropper strax marschere videre til det Jndre af Frankerig. Og saa til Strasburg ventes en Kolonne Badenske Tropper paa 2000 Mand, og en Deel af de Kgl. Bayerske og Würtembergske Armeer, samt Marschal Mortiers Korps, ja endog 8000 Mand Polske Tropper skulle ligeledes med det første marschere til Frankerig. Marschal Soult derimod er vendt tilbage til Berlin, hvor man troer med Vished, at han forbliver som Gouverner. Største Deelen af hans Armekorps skal gjennem det nordlige Tydskland være gaaet til Frankerig. Dog holdes endnu Stettin besat af hans Tropper, hvoraf 1000 Mand bliver som Garnisor i Berlin og 4000 i Leiren ved Charlottenburg. Ogsaa fra Jtalien rykke bestandig flere Tropper til Frankerig. Saaledes ere adskillige Neapolitanske Regimenter, der hidtil laae i Besætning i Cremona, og en Deel af den Jtalienske Vicekonges Livgade omtrent midt f. M. allerede passerede Nismes hvoraf man tillige maae formode, at den Gjæring, der siges at herske i Kongeriget Jtaliens sidsterhvervede Departementer, ikke kan være af synderlig Betydenhed skjøndt der berettes, at GeneralLemarrois har befalet Jndvaanerne at aflevere deres Vaaben, paa visse dem foreskrevne Steder. Jmidlertid, skjøndt ovenstaaende Efterretninger ere lange fra at være beroligende, har dog den Omstændighed, at Stridskræfterne drages ud af Tydskland, i Forening med den Beretning, som de nyeste Viener Breve skulle indeholde, at Østerrigs Keiser, efter Ruslands Beherskers Exempel, har erkjendt Joseph Napoleon som Konge i Spanien, beroliget en stor Deel af Europa, og oplivet det Haab, at Tydskland fremdeles vil blive forskaanet for Krigens Rædsler. Ogsaa i Dresden vil man vide, at det Østerrigske Hof under 9de f. M. har givet de Franskes Keiser en yderst tilfredsstillende Erklæring angaaende sine Rustninger og man anseer det som en Følge heraf, og som et godt Tegn, at Leiren ved Dresden og Bozen skal være afbestilt, og de Sachsiske Tropper skulle allene kantonnere ved Elben. Dog - end mærkeligere ere den officielle Franske Monitørs Udladelser i denne Henseende, der ligefrem erklærer Krigsrygterne for Opdigtelser af Jntrigantere eller Spekulantere. Talrige Franske og Tydske Tropper - hedder det under Artiklen: London 8de August - danne en Reserve Armee ved Rhinen, der i det mindste røber Napoleons Mistænkelighed imod det Viener Kabinets Hensigter, som tidlig eller seent maae føre et Brud med sig. Sandsynligen vil man forstærke Leiren ved Udine med alle i Jtalien værende disponible Tropper, dersom man ellers formedelst den Gjæring, hvori dette Land befinder sig, og formedelst Engellændernes Nærværelse paa Sicilien, tør vove det. Disse Forvarsler paa et forestaaende Fredsbrud med Østerrig faae endnu mere Vægt derved, at Gen. Andreossy har forladt Vien, og de Franske Hære i Tydskland allevegne fra samle sig om Østerrigs Grændser. Alt længe har Napoleon besluttet at tilintetgjøre denne Magt, og angribe samme, naar de Spanske Anliggender vare bragte i Rigtighed. Han havde ikke ventet, at finde saa stor Modstand i Spanien, imidlertid lader det som han anseer sig stærk nok til at byde Spanien og Østerrig paa een Gang Spidsen. Ved bør Engelland skaane sine Ressourcer, men det maae altid give Napoleons Fjender Penge og Munition. En Engelsk Gesandt skal være meget godt modtaget i Vien og der have hyppige Konferenzer med den Russiske Ambassadeur, Fyrst Kurakin. J Ostindien skulle de vestlige Lande være i Opstand, og man har maattet sende betydelige Forstærkninger fra Kandahar til Multan. Nu følge de interessant Anmærkninger, hvori Monitøren gjendriver ovenanførte Engelske Raisonnements, og som lyde omtrent saaledes: Vel er det sandt at 40000 Mand af den sidste Konskription begive sig til Tydskland; men dobbelt saa mange gamle Tropper ere opbrudte fra dette Land til Spanien; den store Armee bliver da herved formindsket, ikke forøget, og dette røber ikke nogen fjendtlig Hensigt. Aldrig har Neapel været roligere end nu, og man mærker der ikke engang til Engellændernes Nærværelse i Nabo. lauget. Den Franske Gesandt har ligesaa lidet forladt Vien, som den Østerrigske Paris, hvor han endnu befinder sig og, det som meere er staaer i god Anseelse. Det er morsomt, at Engelland kan drage i Tvivl, om Frankerig, der, uden Allierede, har bekæmpet en ti Gange frygteligere Koalition, nu kunde maale sig med Østerrig og Spanien tillige. Gjerne ønskede det at Østerrig havde Preussens Skjebne, naar kuns Engelland derved siket halvt Aars Frist. Paa det endelige Resultat tænker denne Nation aldrig Engelland veed, at den nøyeste Forbindelse hersker mellem Ruslands og Frankerigs Beherskere; det veed, at Freden i Tydskland ikke bliver forstyrret, og det kan intet fornuftigt Haab nære om at høste nogen definitiv Fordeel af at vedligeholde Urolighederne i Spanien; det veed, at meget Blod derved forgiæves opoffres; men dette Offer er det en Virak. Kontinentets Ødelæggelse er dets Lyst. Engelland veed og meget vel, at før Aaret er tilEnde, er ingen Spansk Flekke meere i Jnsurrektion, ingen Engellænder mere i Spanien. Men hvad bekymrer Engelland sig derom. Det kjender hverten Skjendsel, eller Samvittigheds Nag; det vil atter indskibe sine Armeer, og forlade de Bedragne; det vil behandle de Spanske Jnsurgenter som Kongen af Sverrig, og give nok en Prøve paa hvad Engellands Allierede kunne vente af det: Forræderie og Flugt. Ogsaa de Spanske Jnsurgentere blive forraadte og forladte, naar den Franske Ørn udbreder sine Vinger over hele Spanien. betænksomhed og Mangel paa Aandstyrke har foranlediget, at vore Vaaben have lidt nogle ubetydelige Tab; disse ville snart blive erstattede, og Engellænderne flygte tilbage til deres Skibe, og maaskee ligesom ved Quiberon fyre paa de Ulykkelige, som de efterlade paa Strandbreddent, Hvad Østerrig angaaer da vil Freden vedligeholdes paa Fastlandet, fordi Engelland der ikke har nogen Jndflydelse. Den Foragt og det Had, det indgyder, er almindeligt hos alle store Magter, fordi alle have været et Offer for samme. Keiser Franz I l. har nylig forbudt den Engelske Smughandel paa Triest. Den gode Forstaaelse har er ophørt at herske imellem Østerrig og Frankerig. Engellands hemmelige Agentere, der skjule sig blandt enhver Flok af Bedragere, have sagt i Vien, at Frankerig vilde Krig, og i Paris, at Østerrig oprettede nye Armeer for at angribe - og dog have begge Kabinetter ikke ophørt at staae i de venskabeligste Forholde til hinanden. Da Keiser Napoleon var samlet med Keiser Franz i Mæhren, lovede den Sidste, ikke at begynde nogen Krig mod den Første, og han har viist, at han holder Ord.