Jyllandsposten, 1840-04-14
(Jndsendt.)¬ J "Jyllandsposten af 31te f. M. har en Jndsender, under det dristige Firma Mange Borgere i Aalborg, noget seent paataget sig at sætte mig tilrette for min Omtale af Hr. Cancelliraad, Borgmester Mørch i denne Tidendes Nr. 43. af 27de Februar. Skjøndt det vilde have været mig kjært, om man havde befriet mig for den Nødvendighed, videre at berøre den omhandlede Materie, og skjøndt Jnseratet i "Jyllandsposten efter sin Beskaffenhed ikke gjør noget egentligt Gjenmæle fornødent, troer jeg dog af flere Hensyn at berde udtale mig nærmere herom. At mange af Aalborgs "Borgere, skulde have saa borneerte Anskuelser om en Redacteurs Stilling og en Embedmands Forpligtelser, som de, der i det nævnte Jnserat ere udtalte, har jeg al Grund til at betvivle. Thi den Oplysning, som jeg attraaede, søgte jeg kun i det Offentliges Jnteresse og ikke for at nyde nogen Slags privat Tjeneste eller Villighedsbeviisning, og hvad en Borgmesters) Embedspligt angaaer, da veed vel Enhver, uden nogen synderlig Belæring, at det naturligviis ikke efter Embeds Medfør paaligger Borgmesteren som juridisk Pligt, at meddele saadanne Oplysninger, men at det er en offentlig Tjeneste eller Villighedsbeviisning", som han efter andre Forpligtelser skylder det Offentlige og som vist heller ingen anden Embedsmand med ringeste Tact eller Begreb om sin Stillings Betydning vil undslaae sig for at meddele, hvorpaa jeg desuden hos en stor Deel Mænd i Embeds= eller andre offentlige Stillinger, her i Byen saavelsom i det øvrige Stift har modtaget talrige Beviser. Jeg havde iøvrigt, for at undgaae enhver Berøring med Cancelliraad Mørch, hvis Sindelag imod min Person jeg kjendte, søgt igjennem Andre, som jeg troede istand hertil, at erholde Underretning om Folketallet og først da jeg overalt (at hver af Dhrr. Folketællere privatim havde noteret sig Tallet for deres resp. Roder, erfarede jeg først siden) blev henviist til Borgemesteren, der var i Besiddelse af Listerne, og man i Publicum yttrede sig utaalmodig over, at Folketallet her i Byen, endnu ei offentlig var meddeelt: sendte jeg min Assistent ved Contoirforretningerne til Hr. Morch med Bøn om, at turde erholde det blotte Tal-Resultat opgivet og anden Gang med ærbødig Begjæring om, for ikke at volde Hr. Cancelliraaden nogen Gene i hans øvrige Sysler, paa hans Contoir at turde lade sammenføie Summerne af de enkelte Roders Lister. Da nu ogsaa dette med Uvillie blev nægtet, og Hr. Mørch, da jeg adskillige Dage senere selv person*) Den øverste Magistratsperson i en Kiøbstad er "Borgmester eller "Borgmester og ikke som det i "Jyllandspostens Jnserat hedder – "Bougermester eller Borgernes Mester, hvilket allerede gjør det suspect, at nævnte Juserat virkeligt skulde være flydt af tænkende Borgeres Pen lig henvendte mig til ham, forblev ved sin Vægring og end- og afviste mig med Uartigheder, da gad jeg vel vidst, om jeg, efter saaledes i det Offentliges Ærinde forgiæves at have anstrængt mig for en ringe Oplysning, ikke kunde være berettiget til, heraf at tage ny Anledning til Klageover Borgmester Mørchs Adfærd, og at dette ogsaa skeete med fuld Beføielse, er jeg senere bleven saa meget meer overtydet om, idet der, da det Foregaaende i Nr. 43 var nedskrevet, fortaltes mig, at Hr. Cancellie. Morch, i et tidligere Møde paa Raadstuen havde yttret: "Ree har havt Bud hos mig om Folketallet, men han faaer det ikke opgivet, og da de tilstedeværende Raadmænd bemærkede, at de ikke fandt det rigtigt at nægte mig saadanne Oplysninger, med et Neil han skal ikke faae det satte en Trumf paa sin Nægtelse, saa at det altsaa alene har været af smaalig Anmositet imod mig, at Hr. Borgemesteren har holdt Oplysninger af Jnteresse for det Offentlige tilbage og ikke engang generet sig ved, at gjøre sig til af en saa simpel Triumph. - At Cancelliraad Mørchs og min gjensidige Stilling ikke forpligtede til større Høflighed, end gjentagende Affærdigelse paa Gangen, seer virkelig ganske moersomt ud. Herre Gud! Afstanden imellem en Borgmester i Rangforordningens 6te Classe og en Avisredacteur uden Rang er dog vel ikke saa himmelviid, at den positive Høfligheds Regler ikke kunde komme i Betragtning. Det være saamen langtfra, at jeg for mit Vedkommende indbilder mig, at min Stilling netop qvalificerer mig til at komme indenfor Døren, ligesaa lidet som jeg i ringeste Maade har følt min Ære saaret ved, at staae udenfor, men jeg indbilder mig, at Enhver, der ikke hører til den simpleste Tyendeclasse, kan prætendere, ikke at blive modtagen ved Trappen, og at enhver Embedsmand bør have saa megen Æresfølelse, ikke at byde Nogen, hans Stilling være høi eller lav, en saadan Affærdigelse, der altid bliver en Uartighed, om saa endog nok saa "Mange ubetinget billige Cancelliraad Mørchs Opførsel fordi jeg engang tidligere har følt mig opfordret til at udtale Dadel over den Adfærd, han ved Raadstuesamlingen viste, hvilket vel skal være den offentlige Fornærmelse mod ham, man sigter mig for Havde jeg i hvad jeg dengang skrev udtalt noget Usandt eller Uretfærdigt, da havde Canceller. Mørch vel været sig selv skyldig, at tage til Gjenmæle herimod istedetfor i en uhøflig Begegning at søge smaalig Hævn over mig; den sidste Maneer hører idetmindste vist neppe til den Conduite, Cancelliet foreskriver sine Embedsmænd. Da det desuden, hvad Affærdigelsen paa Gangen angaaer, var mig bekjendt, at Cancelir. Morch havde viist Andre, imellem hvis Stilling og hans der ikke er en saa uhyre Distance, samme Modtagelse, saa kunde det just heller ikke falde mig ind at vente synderlig Høflighed hos ham, men, da det ikke er Høfligheds men Embedspligt for Borgmesteren, at have et Contoir, hvor man kan henvende sig til ham, og da jeg ofte var bleven anmodet om at føre Klage over, at man kunde gaae hyppigt gjentagne Gange uden at træffe Nogen paa Borgemestercontoiret, var jeg saa meget mere beføiet til at benytte Leiligheden til at gjøre en almindelig Anke gjældende. At Jndsenderen i "Jyllandsposten ikke vil erkjende Beføielsen til den førte Anke, synes end mere at bestyrke, at det er en Psendo-Underskrift, hvormed Jnseratet figurerer. Forresten skal det slet ikke undre mig, at det paa sine Steder, for at bruge den velopdragne Jndsenders Ord, findes næsviist, naar en Avisredacteur formaster sig til at holde Control med en Embedsmands Færd og revse Embeds=Vilkaarlighed i den ene eller anden Retning. At man derved kan paadrage sig misbilligende Tilkjendegivelser, er vel derfor heller ikke at undre; Frederikshavn har især, skjøndt ved Foranledning af anden Natur, givet et interessant Beviis paa, hvad slige Tilkjendegivelser have at betyde. Iøvrigt skal ingen Machination, hvad enten den fremkommer af den ene eller anden Vei og hvad enten den udgaaer fra En eller Mange og fra virkelige eller fingeerte Borgere, nogensinde bevæge mig fra at øve Pressens Correctiv der, hvor Embeds=Arrogants eller Myndigheds Misbrug troer at kunne kue hver borgerlig SelvstændighedsføRedacteuren af Aalborg Stiftstidende. lelse.