Berlingske Tidende, 1811-07-29
Moniteuren leverer følgende Oversættelse af den Beleringsberetning, som General Contreias, Exzouverneur i Litragona, har indsendt til Regentskabsraadet : Den 28de dennes ved Dagens Anbrud begyndte Fiinden at skyde, Bresche ved St. Johannis Courtinen. Vort Artillerie og Infanterie viste Løvemod. Flere Gange bragde de den fiendtlige Jld til at til1 og forsinkede et Foretagende, som truede os med en Storm. Tartagones Stilling ver i dette Øieblik i høieste Grad kritisk, thi formidde sig Mangel paa Barker, Til og Leilighed, var det mig simmeligt at redde min Garnison til Søes, og ligesaa lidet kunde dette skre til Lands, fordi Fienden omgav mig med sin hele Armee. At tale og Capitulaction var det herviske Forsvar uværdigt, denne Fæstning havde viist. Marqvis Camporerde havde lovet at komme mig til Hielp med sin Armee, maa kom ikke. Engellænderne vare for 2 Dage siden at komne med en anden Troppeafdeling til min Bistand; men de toge den Beslutning at blive fra Land, da de saae den Fare hvori Fæstningen var. Saaledes var jeg altsaa, uagtet vore Egnes Succours og vore Allieredes Nærværelse, reductret til mine egne Soldater. J denne Tingenes Stilling og da jeg kiendte Fiendens Rastloshed, der ikke maatte spilde et Øieblik for at angribe mig, førend den slet combinerede Overation til Beleiringens Ophævelse var bragt istand, og jeg det Partie som tilkom den spanske Ære, min Caracter og minpersenlige Reputation, og jeg besluttede heller at døe med Vaaben i Hvend, ind at tanke paa at overgive mig. Jeg forudsaat de uundgaaeli Følger min Modstand maatte for hanledige ; enten Forvirring. Nederlag og Flugt fra Fiendes Side, samt Beleiringens Ophævelse, hvis jeg seirede, eller et skrækkeligt Myrderie paa mine Soldater og Jndvaanene, hvis jeg tadde og Fienden, fik Fæstningen indtaget. Men i det jeg forudsaae alt dette og besluttede at imodtage de Franske i Breschen og tilbagedrive dem, overveiede jeg tillige om ogsaa min Magt kunde være tilstrækkelig til et saadant Foretagende, et af de meest herviske Foretagender Krigen har at tilbyde, og hvortil kuns faa Mennesker resolvere sig. Og jeg erkiendte at jeg Endnu havde 8000 Mand af Spaniens bedste og meest krigsvante Trop mer, som havde gjort sig udødelige under Tarragonas Beleiring, og for hvilke endnu blot den sidste Anstrængelse var tilbage for at giøre deres Vørk fuldstændigt. Med den Beslutning at imed staae Fiendens Storm, opstillede jeg altsaa 2 Batailloner Provincialraderer og Regimentet Almeria foran Breschen, med den Befaling ikke at giøre et eneste Flinerend, men styrte sig i Breschen saasnart de Franske lade sig see, for med Banenten at fordrive deres Colonner (ohr paa Høne Maade skulde den skrækkelige Operation fuldbyrdes), tringe dem til at retirere og anrette et saadant Nederlag iblandt dem, at de ikke skulde vove at komme anden Gang igien. Jeg lod uddele Viin, Brændeviin og Tobak iblandt Soldaterne. Jeg talede selv med dem, for ret at sætte Mød i dem, og tog alle de Forholdsregler et saadant Tilfælde giør nødvendige. Udsaldet svarede ikke til mine Forhaabninger. Vre Tropper imodtage de Franske med magelst Mod; men de fulgde ikke nøiagtigen mine Jnstructioner, som bestode i at attaquere den angribende Colonne i sig Berægelse, og Regimentet Almeri forlod snart en Plads det havde inde, for at understøtte Srendererne og tiene dem til Forstærkning og Reserve. Endelig trængde 1500 fiendtlige Grenaderer, understøttede af 6000 Mand - Armeens store Messe uberegnet, der omgav Fæstningen fra alle Sider - ind i Breschen. Vore Tropper begyndte at trække sig i Uorden tilbage fra Muren, og skiøndt alle Officerer, saavelsom jeg selv, anvendte alt mueligt for at holde dem tilbage og bevæge dem til at angribe paa nye igjen eller at forsvare sig i Gaderne, saa var dog dette mueligt. Soldaterne, som troede at finde deres Redning i Flugten, ilide af Søesiden til, sprang over Muren og Pallisederne og søgde at undkomme; men de fiendtlige Trepper, som indesluttede os fra Barcellonesiden, gjorde dem til Fanger. Efterhaanden som vore Tropper, vege, besatte Fienden Volden og trængde frem i Gaderne, hvor Alt myrdedes uden Forskiel paa Stand, Alder eller Kiøn. Sørgespillet blev mindre skrækkeligt derved at de franske Officerer, fulde af Ædelmod, reddede alt hvad de kunde og derved endog udsatte sig selv for den Fare at blive Offere for deres egne Soldater, som, brændende af Blodtørst, blot tænkde paa at myrde. I dette Øjeblik ilede jeg selv til Porten San Magin, for, om mueligt at samle nogle Soldater der, og derpaa at angribe Fienden med dem, saa at vi enten kunde vorde reddede ved Hielp af Natten eller ved at slaae os igiennem ; men jeg blev saaret i Underlivet ved et Bajonet stik og senget af et fiendtligt Deteschiment. Fra dette Øieblik af udbredte sig hastigen og almindelig det Rygte at jeg var dræbe, og Uordenen blev saa almindelig og stor, at man saae Soldaterne laste deres Vaaben og flye, hvorved de kom i Fiendens Vold og bleve tagne til Fange. Tarragona er endelig, efter en af de meest haardnakkede Beletringer, under hvilken intet Middel blev ubenyttet, som Kunsten frembyder og lidet Mandskab og Material tillader, midt under Rædsler, som en Garnisons Heltemed havde bragt over den, der var døv mod alle Forsig til Overeenekomst og Capitulation, falden og bleven Fiendens Bytte den 28de Junii. Denne Dag vil, formedelst Spansens gamle Hovedstads sørgelige Ende, evig vorde mindet af vore Efterkommere. Den har, under denne Beleiring, seet sine Timpler og Bygninger ødelægges af en utallig Mængde Kugler, som opfyldte Øerne Majorca og Minorca og Middelhavets Kyster, hols Hospitaler ere opfyldte med dens saarede Forsvarer, med Skræk. Den har, i dens Tilværelses sidste Øieblik, seet saa mange Offere falde. (Fortsættes.)