Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-24
J Aaret 1765 blev I. C. Bloch beskikked til Biskop over Ribe Stift, efterat have været 13 Aar Slotspræst ved den i Hovedstaden daværende Christiansborg Slotskirke. Paa denne Post havde han Fjender og Velyndere. Udi Høisalig Kong Frederik den Femte fandt han en mægtig Beskiermer mod dem, som søgte at gjøre ham Fortred, hvilket sees i den første Afskedsprædiken *) han holdt i benævnte Aar 1765, 3die Søndag efter Paaske. Udi Slutningen af denne Prædiken, der afhandler det Thema: En retskaffen Lærers retskafne Forhold ved mødende Forandringer med ham i Verden, hedder det S. 19. Dernæst vender jeg mig med min allerunderdanigste Taksigelse til min Konge, min J Han holdt 3de Afskedsprædikener i ovenanførte Aar, nemlig paa 3, 4 og 5 Søndag efter Paaske, formodentlig i trende forskjellige Slotskirker. Fader, mit Forsvar indtil denne Dag, vor uforglemmelige Frederik, der selv satte mig hen tilat lære, og ved sin Kongelige Myndighed adspredede de Muldvarpeskud, her imod mig kunde være opkastede. Den har til denne Dag haandhævet mig i mit Embede mod andres umilde og partiske Domme, og i allernaadigst Tillid til min Troskab betroet mig dette, hvortil jeg er kaldet. J den 3die Afskedsprædiken S. 60 læser man følgende Ord: "Ved det reneste og uskyldigste Kald er jeg hidkommen; thi jeg veed, hvad Hindringer her af Mennesker vare lagte for mig, at tilspærre mig Indgangen til dem, Hindringer, Gud ene ved sin Salvede stødte over Ende, og derved beskjemmede Menneskers kjødelige Hensigter. Gud har Kongers Hjerter, i sin Haand, han lænker dem efter sit Raad og Villie, det har vi og seet Crempel i hedenske Regentere, hvor meget mere i dem, der kjende og bekiende hans Navn, Anførte Ord vise tydelig, at Bloch som Slotspræst ei fandt alles Bifald, men paadrog sig En og Andens Ugunst. Og hvo er den Embedmand, der beklæder et Embede af Vigtighed, som kan gjøre Alle tilpas, især i store Byer og Stæder, hvor Omdømmet, Tænkemaaden og Smagen er saa saare forskjellig. Saavel den nyere, som den ældre Historie fremstiller adskillige Exempler paa, at Had og Efterstræbelse, eller og Forhaanelse og Ringeagtelse stundom har været brave og retsindige Personers Lod og Skjebne. J et vist classisk og saare lærerigt Skrivt finder man S. 229. fortalt: Store Fortjenester have gjerne Misundere. Magnus Heinesen havde dem og. Disse bleve ham for mægtige under det Raad, som regjerede i Christian den Fjerdes Mindreaarighed. Han blev falskeligen anklaget, hans Dom er mere overilede sig i Undersøgningen, og han blev dømt at miste sit Hoved. Propheten Daniel, uagtet han frygtede Gud, øvede Ret og Retfærdighed, og kom ingen for nær, saa blev han dog til en vis Tid givet til Priis for Jldesindedes Efterstræbelser. I Anledning af det, som blev foretaget med denne dydige og retskafne Mand, har den store Historiker, salig Geheimeraad Guldberg, gjort følgende Bemærkning: "Darius var 62 Aar gammel, da Babylon maatte erkjende ham og Cyrus for Herrer, og synes af hans Opførsel mod Daniel og sammes Fiender at have været en god og retfærdig Herre. Han kan kjende brave Folk og kjender dem for at befordre dem: Hyklerie, det for Fyrster saa giftige, og dog hartad uundflyelige Onde, blinder hans Øine; men aldrig saasnart har Sandhed, aabnet dem, førend han har Villie og Mod til at følge sin Jndsigt, redde de gode Mænd og straffe de ondskabsfulde Bedragere. Hvad kan mere fordres af et Menneske, som Forsynet har lagt den Byrde paa at være Fyrste *). Dog nok herom. - Da nu Bloch i Aaret 1765 blev beskikket til Biskop over Ribe Stift, saa undgik han vel ved Modtagelsen af dette Embede adskillige Ubehageligheder; imidlertid fik han nogle byrdefuldere, Fred og Ro mere adspredende Embedsforretninger at udføre; herom har han saaledes udtrykt sig i den første Prædiken S. 18. Magelighed har ikke forført mig (nemlig til at modtage Ribe Bispestol, thi jeg skifter Roe med Uroe, og det mindst adspredende Embede af min Stand med det meest besværlige i det ganske Rige, hvad skulde da bevæge mig til blot lidelsesviis her at forholde mig, uden Guds og hans Salvedes Villie, den jeg allerunderdanigst underkaster mig." For rettelig at forstaae det her Anførte maa man lægge Mærke til, at i forrige Tider var Antallet af Kirkebetjentene ved Hoffet langt større end nu omstunder. J Aaret 1770 vare sex geistlige Embedsmænd ansatte ved Christiansborg Slotskirke, nemlig Biskop Harboe, som Confessionarius, Qvist dansk Hofprædikant, Bluhme tydsk Hofprædikant, Professor Cramer tydsk Hofprædikant, Janson tydsk Slotspræst, Schønheider dansk Slotspræst. Naturligviis kunde en Slotspræsts Embede i forrige Tider, kaldes et roligt og lidet adspredende Embede.