Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-10-06
Odense. Valghandlingen. (Sluttet. See Gaarsavisen!) Efter kortelig at have gjort Rede for de særegne Omstændigheder, der havde foranlediget, at han først i de allersidste Dage var optraadt som Kandidat, udtalte Hr. Paludan=Müller sig saaledes: "Da jeg nu saaledes staaer for Dem som Valgkandidat, er det min Pligt at sætte Dem istand til at bedømme min Grundanskuelse af den foreliggende Gierning, saavidt Man nu kan have nogen Mening om den. Og jeg føler denne Pligt saa meget stærkere, som der vel ere de, der ville mindes, at jeg i Frederik den Sjettes og Christan den Ottendes Dage ikke hørte til dem, der strede for en fri Forfatning. Jeg har altid erkjendt det danske Folks Modenhed og Værdighed til Friheden, og kan godtgjøre denne Mening ved offentlige Yttringer lige fra Christian den Ottendes første Dage; men det var min Tro, og er det endnu, at en saadan Frihed, som der dengang ene kunde være Tale om, maatte medføre et Brud i den bestaaende Stat, – et Brud, jeg ikke begreb at Nogen turde paatage sig Ansvaret for. Feiler jeg ikke, blev denne Anskuelse meere og meere almindelig under den forrige Regjering, og dette var vel Grunden til at Frihedsønskerne aldrig kom ret til Gjennembrud; og da det gamle Systems Mænd ved Reskriptet af 28 Januar d. A. virkelig søgte at realisere den herlige Tanke, at løse de nationale Forviklinger ved Friheden, men vilde naae dette ved en halv eller en fjerdedeels Konstitution, saa paatrængte det sig baade Danske og Tydske, at paa denne Maade gik det ikke an. Da brød den europæiske Revolution løs - og det maatte da blive klart for den tænkende Mand, at nu var ogsaa Danmarks Sag pludselig hensat paa et ganske andet Standpunkt, og at nu ene en Rigsforsamling paa bred folkelig Basis kunde bringe Frelsen. Jeg kunde saa meget mindre unddrage, mig Paavirkningen af denne Sandhed, som jeg aldrig var Partimand eller ubetinget Tilhænger af noget politisk System; - og saaledes maatte jeg nu træde frem blandt dem, der forlangte en fuldstændig statsborgerlig Frihed. - Naar Man nu vil spørge mig, hvorledes jeg tænker mig denne virkeliggjort i vor tilkommende Statsforfatning, da troer jeg ikke at kunne angive min Grundanskuelse bestemtere, end ved at udtale mig for almindelig Valgret, udøvet af enhver fuldmyndig, pletfri Mand i nogenlunde selvstændig Stilling. Ved almindelig Valgret mener jeg ikke alene, at Alle skulle stemme, men at alle Stemmer skulle have lige Vægt. - altsaa maa jeg udtale mig imod Klassevalg, ikke alene imod ethvertsomhelst Aristokrati - Man maatte være en Daare, om Man nu troede paa et Aristokraties Mulighed, en Folkefjende, om Man ikke bestemt forkastede det; – men heller ikke kan jeg ansee det enten muligt, eller retfærdigt at ville henstille Kjøbstæderne som en egen Valgklasse ligeoverfor Landet med en høiere Valg stemme, end det. Kjøbstæderne maae nu søge Sikkerhed for deres Ret i en saadan Forfatning, der sikkrer Alles Ret, ikke i nogen særlig Begunstigelse. Myndighedsalderen er den berettigede Termin for Udøvelsen af Statsborgerens Ret, - den eneste logisk berettigede; gaaer Man først efter et vilkaarligt Skjøn om en formodet større Modenhed og Besindighed ud over den, saa kan ingen bestemt Grændse angives; thi Trediveaarsalderen er da ikke meere berettiget end f. Ex. det 31te, 32te, 38te Aar; overalt, naar Man for at forebygge befrygtet Misbrug af Friheden eller overhovedet for den formeentlige Nyttes Skyld paa eet Punkt troer sig beføiet til at gaae ud over det efter Sagens Natur Givne, saa kan Man ligesaagodt anbringe Hæmskoen paa andre Dele af Forfatningen, og da finder Vilkaarligheden ikke længer nogen Grændse i Grundtankens nødvendige Folger. - At Vælgerne maa være juridisk pletfri, trænger ikke til nogen Forklaring; men maaskee vil En eller Anden, holde det for en principstridig Jndskrænkning, at jeg vil gjøre Mandens Valgret afhængig af en nogenlunde selvstændig Stilling. Jeg troer dog, at det ved nærmere Betragtning vil befindes at være i Virkeligheden, følgerigtigt, hvis ellers Alles Stemmer skulle gjælde ligemeget, og dette er Grundtanken; thi den afhængige Mand vil komme til at stemme efter dens, enten bekjendte eller formodede, Ønske, af hvem han er afhængig, og saaledes afgiver Patronen i Virkeligheden flere Stemmer end sin egen, d. c. hans Stemme faaer dobbelt, eller tredobbelt, eller tidobbelt saa meget at betyde, som hans enkeltstaaende Medborgeres. Hos den afhængige Mand maa Man forudsætte en ganske usædvanlig Jndsigt og Sindstyrke for at troe ham istand, til at hævde sin indre Uafhængighed af den Mand, hans Velfærd beroer paa; men paa Forudsætningen om ualmindelige Evner bør Forfatningen ikke være bygget. Man kan desuden være temmelig vis paa, at en saa overlegen Charakteer faart vilde vide at løse sig fra det trykkende Afhængighedsforhold. Udentvivl vil Enhver, der har tænkt over Sagen, indrømme, at hermed er vel ingen politisk Troesbekiendelse givet, men min politiske Grundanskuelse antydet. Thi hvor Forfatningen bygges paa en saa bred Grundvold, vil den nødvendig medføre al den Frihed og alle de Friheder, Folket maatte ønske sig, saasom Religionsfrihed, Forsamlingsfrihed, Skrive- og Talefrihed; ja ved en saadan Valgret kunde det blive en ikke let Opgave, at skabe en offentlig Magt som alvorligt kunde overholde de Love, der skulde værne Friheden imod dens Misbrug. - Dette i Almindelighed; om den tilkommende Forfatnings Enkeltheder, saasom om To= eller Etkammersystemet, suspensivt eller absolut Beto, troer jeg ikke at burde udtale mig nu, fordi det er indlysende, at hvert enkelt Led af Forfatningen kun kan rettelig bedømmes i Forbindelse med de andre Led og med det Hele. Rigsdagsmanden maa beholde sit Sind frit til at modtage Frugterne af Forsamlingens Overveielse; og om Kandidaten paa Valgdagen udtaler sig om disse enkelte Punkter, kan det kun have den underordnede Betydning af hans nuværende Stemning eller Mening, den han dog selvfølgelig maa lempe efter hvad der senere viser sig at foreligge. Derimod ere der Spørgsmaal, der ganske vist ligge de fleste vælgere i alle Maader ligesaa meget paa Hjerte, som Forfatningens Enkeltheder, - Spørgsmaal, som jeg i Modsætning til de politiske vilde kalde de sociale. Det er sandt, at Spørgsmaal om Næringsfriheden og Landboforholdene ikke skulle besvares i selve Forfatningen; men ganske vist ville mange, maaskee de fleste Stemmer blive afgivne med Blikket just paa disse Spørgsmaal, der da middelbart dog ville komme til at udøve stor Jndflydelse paa Forfatningsværket: og desuden kan Jngen endnu forudsee, hvad Rigsdagen vil faae at gjøre foruden det at ordne Forfatningen. Jeg troer derfor ikke at burde lade vælgerne i Uvished om mit almindelige Standpunkt i denne Henseende. Hvad Kjøbstadborgernes Næringsforhold angaaer, da veed jeg vel, at Laug og Korporationer ligesaalidt som nogen anden menneskelig Jndretning kunne fordre at staae urørte gjennem alle Tider; men de bor ikke kuldkastes af den blotte Theori, der her som allevegne vel skal angive Maalet for Udviklingen, men ikke rydde det Bestaaende afveien blot for at kunne bygge Huset op paa ny efter sit Hoved. Jeg er ingen Tilhænger af den ubundne Konkurrence, saavidt jeg skjønner har den ved Siden af noget Godt skabt meget Ondt eller Betænkeligt, og gjort den, der skal leve af sit Arbeide alene, til et Redskab for den, der besidder Formue nok til at benytte den ubundne Frihed til sin Fordeel Overalt skulle vore eiendommelige Forhold være bestemmende for den Frihed og de Jndretninger vi trænge til; og vi skulle holde Sind og Øine aabne saavel for Andres Erfaringer som for deres Theorier. -