Jyllandsposten, 1838-12-24
At Kjøbenhavn i gamle Dage har havt Præster, som indsaae, hvad det gjaldt at omvende Syndere paa Gravens Rand, dette maae vi dog fortælle Hr. Visby et Exempel paa. Da den tappre og fortjente General Gyldenløve i en Alder af henved 30 Aar blev dødelig saaret ved Kjøbenhavns Beleiring, blev en Præst hentet til ham for at meddele ham Alterets Sacramente. Men den unge forrige General, som blev bortreven midt i sin Manddoms Kraft, vilde ei høre tale, hverken om Præst, Død eller Sacrammente, men udstødte en uhyre Strøm af Eder og Trusser over Præsten, hvorved denne tilsidst blev saa forbløffet, at han maatte skynde sig bort. En anden Præst, nemlig Mester Morten ved Nicolai Kirke, som var bekjendt for sin Diervhed, blev nu kaldet. Han blev begegnet paa samme Maade, idet den døende General kun vilde høre tale om Stikken og Skyden, Krudt og Kanoner. Den uforsagte Mester Morten, som en Tidlang havde hørt paa hans Trusser og Bataille-Jver, uden dog derved at lade sig consternere, tabte tilsidst Taalmodigheden, tiltalte strax den døende, som han formanede til rolig Hengivelse i Guds Haand. - Dog, intet hialp, kun Grovheder var Giensvaret. - Præsten, rystet af denne Stivsindethed, læste nu Hr. Generalen Texten saa djervt, at han ved at kalde ham en "Helvedes Brand m. m. rørte den Døendes Hjerte. Den tappre General indsaae Sandheden af Præstens Ord, fortrød sin Jver, modtog Sacramentet og udaandede sit Liv i hengivent Sind. Vi troe at denne Maade at omvende Syndere paa, baade Særsindede og Forbrydere, endog i nærværende forandrede Forhold, er den rette Maade, om den end ei fremkalder saamange sympathiserende Rørelser i Publicum, og overbeviiste ere vi om, at havde Hr. Visby udspilt en dygtig Trumf for det wormske Stykke Væsen, som her paa Jorden antog det i Guds Billede, skabte Væsen for et Dyr (heldigt var det, at han ei ogsaa ansaae Hr. Visby i Fængslet for et saadant; da havde han indlagt sig sand Fortjeneste, som vi nu i dette Tilfælde maae frakiende ham, da hans i høieste Grad forkastelige Skrift i sine Følger kan afstedkomme, en Fordærvelse blandt Landets andre Delinqventere, som man allerede har seet Exempler paa, da flere Forbrydere i Provindserne hist og her fornylig have paaløiet sig selv Misgierninger, for at indvikle Rettergangssagerne, forvirre Dommerne, forhale Executionerne, opvække Medynk m. m. Ei ville vi i mindste Maade videre gaae ind paa denne visbyske Piece, hvoraf ufeilbarlig en Demoralisation vil udgaae, som man nu ei engang ahner; men sikkert tør vi paastaae, at største Deelen af saavel den dannede Klasse i Hovedstaden, som næsten Alle udenfor Voldene, om denne Landet over udspredte Piece nærer den Mening: at naar Danmark har et Selskab, som kalder sig Selskabet for Trykkefrihedens rette Brugt, og dette Selskab vil vedblive at bibeholde dette Navn og gjøre Fordring paa, at det danske Folk skal respectere og ansee Navnet for mere end en tom Lyd (hvis Klang alt iforveien var saare mat og lidet folkeopvækkende) da udfordres vistnok intet som helst Ønske eller Opfordring, for at dette Selskab af egen Drivt vil finde sig pligtmæssig tilskyndet til høit at ivre mod denne uforsvarlige Misbrug af Trykkefriheden, hvori Præsten Visby efter vor Anskuelse i saa høi Grad har gjort sig skyldig, at han fortjener den alvorligste Jrettesættelse derfor. Ei kunne vi slutte disse Linier uden at prise Lands faderens faste Beslutning med Dødsdommens Udøvelse; thi, saalænge Dødsstraffen gjelder i Danmark, har den aldrig rammet Nogen retfærdigere end denne skamløse Forbryder og dobbelt prise vi denne Kongens Stadfæstelse af Dødsdommen, hvor en Benaadning mulig havde givet Anledning til nye Blæreophævelser, til Skjændsel for Landet. nerade. Mere og almindelig Vaabenfærdighed og Værnepligt. (Fortsat. See forr. Nr.)J Kongeriget Danmark ere nu (Holsteen fraregnet) omtrent 1,600,000 Mennesker. Da hver 5te er paabendygtig, faae vi endog, med et Afslag af 100,000, 300,000 Landsforsvarere. Af disse regner jeg 50,000 til Søforsvaret - og meere bestemt: 25,000 Matroser, og ligesaamange Søsoldater; hvilke sidste i paakommende Fald ogsaa kunne tjene tillands.