Københavns Adresseavis, 1784-03-08
Kiøbenhavn den 21 Febr. Da en elskværdig Datter, den ældste af fem Sørre, og næst ældste af elleve efterlevende Sødskende, Abigael Bentzon, fød Biering, i Ægteskab med Hr. Postmester og Kiøbmand Niels Benzon i Stubbekiøbing, blev af Gud ved en salig Død bortka det den 9 Febr. 1784. i sin Alders 21de Aar; stroede Hendes Fader disse Blomster paa Hendes Grav Lyksalig var den Dag, da Du, min elskte Datter! Saae Lyset første Gang. Den bedste Moders Nød Forvandledes til Fryd, og Faders Sorg til Latter, Da Himlen Hende Dig gav i sit ømme Skiød. O! min Abigaael, udi Dit Vugge=Klæde, Du svarte til Dit Navn, og var Din Faders Glæde. J femte Aar Du hialp Din Fader at beklage En sielden Moders Død; men siden, Hende liig J Siels og Legems Træk, opklarede hans Dage, Da han end Hende saae saa levende i Dig. Han fandt Dig meer og meer i Hendes Spor at træde Du i Din Ungdoms Vaar var og Din Faders Glæde. Jeg, efter Himlens Raad, ey fuldt for tre Aar siden, Ledsagede Dig frem for Brude=Skammelen. Hvor huuslig blev Du ei, hvor sparsom over Tiden, Hvor yndet af enhver, især Din bedste Ven! Sagtmodig holdt Du fast ved Fredens gyldne Kiæde: Og i Dit Ægteskab var end Din Faders Glæde. Deel i Velsignelsen, som Gud i Edens Have De første Fædre gav, blev og Din Naadeløn: Du frydede Dig ved en dobbelt Himme gave; En yndig Datter først, sidst en velsignet Søn. Saa satte Du mig op paa Bedstefaders Sæde, Og i Din Frugtharhed var og Din Faders Glæde. 2 Abigaael, et hebraisk Navn, er paa Dansk, Fa. . derens Glæde. Men ach, i Fryden mig en Bitterhed paakommer, Du uformodentlig faaer Dødens Skrække=Bud; Nn faldt Dit Blomster af, nu svandt min Glædes Sommer, Og mørke Dage kom, den Dag, Dit Lys gik ud. Nu først, Abigaael, faaer Du mig til at græde, Da Du er ikke meer, som før, Din Faders Glæde, Dog, alt for meget sagt. Jeg aldrig bør forglemme. Hvor stærk Du viste Dig, saa art Du Døden saae Ustrækket løftede Du Hierte, Aand, og Stemme Høyt op i Troe og Bøn, og strax sov hen derpaa Hvor trøsteligt for mig, og dem, som var tilstæde! Saa var Du i Din Død endnu Din Faders Glæde. Og nu, - da Herren Dig har rakt en deylig Krone, Nu, da Du hviler født udi Din Goels Favn, Nu, da Du frelst og glad staaer for Jehovas Throne, Der gav Dig, da Du vandt, et nyt og bedre Navn, Nu, da Du aldrig meer skal ømme Øyne væde, Du først (trods Døden) er Din Faders største Glæde. Ved min Vens Død. Min Siel opsving dig høyt fra Støvers mørke Boelig, Hvor Uret lever tryg, og Vellyst sover rolig Opsving dig til det Sted, hvor ene man er fri For Livets Sorger og for tung Melankolie. See Tidens Forhæng brast, og grusom var den Scene, Min Ven gik evig bort, men jeg - kun jeg alene Skal gjemme i mit Bryst den Sorg, som qvæler mig; Thi dyrebare Ven, hvor kan jeg glemme dig? Jeg forhen fik et Saar, som Tiden kun kan lindre, Skiønt Smerterne deraf Du søgte at forhindre, Og ved dit Venskab jeg til glemte dette Stød; Men at - hvem trøster mig, naar Trøsten selv er død, Dog Haab, o føde Trøst, du Sindets bedste Læge, Du ene mægtig er min Tanke at bevæge, Til tavs Ærbødighed imod Almagtens Dom: Det blive skal til Støv, som først af Støvet kom s... s... Br. Af en i de flesvig holsteenske Andeigen indført Efterretning over den i Island ved et ildsprudende Bierg foraarsagede Nød, blev i Glückstad en Menneskeven, bevæget, at nytte den paa Hs. M. Kongens Fødselsdag ved Festivitæter beviste offentlige Glæde, til Vil gierninger. Paa et masqueret Bal, som holdtes samme Dag, kom en Masque i en Klæbedragt, som forestillede de Nødlidendes Trang, med Stav og Bøsse, paa hvilken sidste stod følgende: For Islands ulykkelige Jndvaanere, hvilke den skrækkelige Natur har nedstyrtet i den yderste Elendighed og Jammer. Maatte dog deres lykkeligere Medbrødres Menneske= og Christen Kierlighed forbarme sig over dem, og i Godvædighed efterfølge den naadefulde Monark, for hvis Liv nu, paa hiint Sted under Suk, her i Glæde, de ivrigste Ønsker opstige til Almagten. Endskiønt denne Masque ellers hverken ved Ord eller paa anden Maade opmuntrede nogen til at give, blev hans Hensigt dog strax optaget med det fortiente bifald, og uden at søge en Undskyldning deri, at de Penge, som indkomme for Ballet, blive anvendt til almindelig Nytte, hvori ogsaa Fattige tage stor Deel, var man strax villig til i Gierningen at bevise Medlidenhed Masquen overleverede Bøssen til Hr. Kammerherre Lowtzow, Stadens Præsident, og gik bort. Et lidet Selskab, som i Stilhed celebrerede Kongens Fødselsdag, og havde faaet dette at vide, oversendte 9 Rdlr., disse indberegnet var Summen 27 Rdlr., og ved adskillige andre indsendte Gaver blev det i alt 61 Rdlr. 4 Mk. Skulde den ved Ballet samlede Sum synes nogen forringe, maae man betænke, hvor lidet talrigt et Selskab af dette Slags kan være i en Stad af GlückstadsStørrelse. Endskiønt her ikke findes mange Formuende, viser sig dog Jndvaanerne ved alle Leyligheder velgiørende. J forrige Aar indkom ved en Samling til Hospitalets for de Fattige Jstandsættelse, hvis Bygning var forfalden, og en Arbeydskoles Jndretning for Børn, 1000 Rdlr., og ved en Collect, som i nærværende strenge Vinter blev samlet til Brænde til de Fattige, indkom 200 Rdlr.