Berlingske Tidende, 1770-11-05
Sultanen har, som alt sidst er meldet, længe sat sig derimod Men efterat man havde givet ham den Forsikring, at det ey skulle blive lagt ham til Last, om den sluttede Fred i Fremtidens maatte blive anseet, som uberommelig for den høye Port, og Hs. Høyhed derpaa var bleven overleveret en af alle 1500 Lemmer desangaaende undertegnet Haandskrift, med det udtrykkelige Lofte, at han skulle blive roelig paa sin Throne," saa har denne Monark givet sit Samtykke til, at Divan kunde besørge Freden. Hs. Høyhed har derpaa til Taknemmelighed imod Gud for den ham befæstede Sikkerhed, ladet slagte nogle 100 Faar, som et Offer og uddeele til de Fattige. - Altsaa bliver nu, som man forsikrer, og adskillige Omstændigheder giøre troværdigt, virkelig arbeydet paa Fred. Ambassadeurerne fra Stor Brittannien og Frankrig, den K. Preussiske Gesandt og den Romersk Keyserl. Resident, Hr. Thugut, have i disse Dage haft mange Conferencer med hinanden, og Ordet gaaer at det Romersk Keyserl. og K. Stor=Brittanniske Hof i sær stal være Freds=Meglere. De fleste Ulems, eller Lemmer af Divan have i Førstningen, som man forsikrer, allene forlangt det Keiserl. Hoffes Mellemhandling, men da man mærkede, at Folket forlangte Stor=Brittanniens Mediation, saa har man ligeledes udvalgt samme, og derfor skal nu, som man forsikrer, ved dette Freds=Værk førstmeldte Hof handle, som Hoved=Mæglere, men de sidste som Hielpe Mæglere. Daved skal og de andre i Venskab staaende Magters gode Bestræbelser ikke være udelukte, som man og mærker at slige Magters her værende Ministre til den Ende virkelig ere i Arbeyde. Da imidlertid i Divan er bleven forestillet at Freds=Underhandlingerne umuelig kunde drive med Sikkerhed og Anstændighed, dersom ikke Russerne, og i sæ deres Flode i Archipelag forhen ophørte med Fiendtligheder, saa er, som man forsikrer, bleven besluttet, for alting at lade erfare hos den Russiske General, Græv Orlow, om han, saafremt Porten skulle see sig bevæget til først at gjøre Freds Forslag, kunde standse med Fiendtlighederne, indtil bemeldte Forslag vare af hans Monarkinde bleven antagne, eller forkastede. Til at udføre denne Commission, er, som man hører, den Franske Ambassadeurs første Secretair bleven udseet. J det mindste er det vist, at denne Secretair, ved Navn Hr. Lebt, er for 4 Dage siden med et Skil under Tyrkisk Flag afseylet herfra til Dardanellerne, hvorfra han formodentlig videre skal begive sig til den Russiske Flode. Da det saaledes tegner til Fred, saa har, som man troer den Anstalt, som skal giøres til Adrianopel for at modtage Storherren, ikke anden Hensigt, end at sætte Mod i Tropperne, og faae dem til at troe at Hs. Høyhed, dersom det ikke skulle komme til Fred, vil stille sig i Spidsen for Armeen. Jmidlertid melder seenere Efterretninger at saavel Janitscharerne som de øvrige Tropper ved bemeldte Armee stedse vise mindre Lyst til at sægte mod Russerne. Nogle af dem foregive at det har allene staaet til Russerne, efter sidste Slag at massacrere den heele Armee, og da de ikke have gjort det, saa forbød deres Samvittighed dem, at øve Fiendtlighed mod saa ædelmodige Folk. Endog i denne Hovedstad tales offentlig med meget Agt om Russerne, og man har al muelig Møye med at bringe ikkun endeel af Overleberne igien til Armeen, hvilket skeer deels ved gode Løfter, deels at bruge Magten. - At den Øe Lemnos nu er ganske i Russernes Hænder, bekræftes. Deres Skibe under Admiral Elphinsion holde Jndløbet til Canalen endnu bestandig tilsperret, saa at al Tilførsel fra Archipelago og de længere fraliggende Egne er os reent afskaaren, hvorved man i sær med Forskrækkelse frygtet for Caffee, denne for alle Tyrker saa umistelige Drik. Fremmede Nationers Skibe, som ey have fulde Ladninger inde, driste sig en til at gaae ud fra Dardanellerne i Søen, af Frygt for at Russerne skal tage dem i Tieneste.