Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-10-11
Som bekjendt havde en Artikkel i "Fædrelandet Nr. 619 fremkaldt en Sag mellem Fodgardens Officeer corps og det nævnte Blads Redacteur. Som Man af "Fædrelandet, erfarer, er Sagen nu bleven endt med følgende Erklæring fra Redacteurens Side: "Uagtet det forekommer mig at fremlyse tydeligt nok af den i "Fædrelandet No. 619 indførte Artikkel, at den ikke kan have til Hensigt at nedsætte Hs. Majestæts Livgarde til Fods i den offentlige Mening, saasom det deri indklædte Ønskes Opfyldelse maatte forøge sammes Anseelse; og uagtet intet af de brugte Udtryk efter deres naturlige Mening og Sammenhæng synes mig, saavidt jeg er det danske Sprog mægtig, at indeholde noget Livgardens Ære Graverende, saa skal jeg dog, da man ikke destomindre har anseet min udtrykkelige Erklæring desangaaende for nødvendig, med megen Fornøielse afgive denne. Naar Livgadens Officeers personale saaledes kaldes lidet berømt, saa tilkjendegiver dette Prædicat kun min – maaskee urigtige - Formening, at ingen af dette Officeerspersonales Medlemmer, har Krav paa militair eller litterair Navnkundighed; og naar der nævnes en Aand og Tone, da har jeg herved meent en for Krigeren i og for sig respectabel Kraftfølelse, uden ved disse Udtryk, saalidt som ved det Øvrige, at ville have yttret Noget, der kunde nedsætte Corpset i den offentlige Mening." En mærkelig Sag, om hvis Oprindelse Man langt tidligere har hørtymte her i Odense, svæver for Øieblikket for Hof= og Stadsretten. Arrestanten hedder Johannes Fich, er Skibsbygger og Tømmerhandler i Nakskov, (en Søn af en Kjøbmand i Svendborg), der endnu lever tilligemed sin Kone, 26 Aar gammel, høi og stærkt bygget, gift i et Par Aar; hans Kone var høit frugtsommelig ved hans Anholdelse. Denne Mand havde i Marts 1840 kjøbt endeel Egetræer af Hofjægermester Baron v. Knuth til Rudbjerggaard, en meget riig Godseier paa Lolland, og var bleven ham omtrent 160 Rbd. skyldig, hvorfor Baronen efter næsten et Aars Henstand saasøgte ham. Den 15 Marts 1841 havde Fich været paa Thinget om Sagen og gjort et forgiæves Forsøg paa at faae den hævet. Samme Dags Aften forberedede han en Reise paa Landet, og kjørte næste Dag afsted tilligemed sin Broder (en Farver, der boede fælleds med ham, men paa hvem ingen Mistanke falder). Underveis medtog Fich 2 forud bestilte Sangmænd og kjørte med dem og Broderen til Rudbjerggaard, hvor de kom Kl. 1. Fich stod af Vognen, gik alene ind i Baronens Bolig, men erfoer, at Baronen var i Laden, hvorhen han da gik. Hvad hernæst er foregaaet, bestaaer efter Baronens beedigede Udsagn især i Følgende: Fich sagde til Baronen, at han kom for at betale hvad han skyldte; derpaa fulgtes de sammen over i Boligen, og gik ind i Baronens eget Contoir. Fich fremtog nu af sin Tegnebog et Beviis, der indeholdt en Erkjendelse af, at Baronen havde underskrevet og med sit Segl. bekræftet en Fich den 5 f. M. meddeelt Qvittering, baade for de 160 Rbd. og for at have afkjøbt og betalt Baronen, Viste 160 Egetræer, deels skovede, deels paa Roden (hvis Værdi Baronen har villet anslaae til 4000 Rbd.), men hvis Kjøbepriis ikke stod deri, og fordrede i en bydende Tone, at Baronen skulde underskrive det. Denne vægrede sig og gjorde Mine til at aabne et Vindue for at kalde paa sine Folk, af hvilke adskillige vare i Gaarden dengang. Men Fich sprang til, satte Krogen igjen paa Vinduet og holdt derhos Baronen en spændt Pistol for Brystet med den bestemte Trudsel, at hvis han ikke øieblikkeligen underskrev Papiret, skjød han ham og derefter sig selv. Baronen lod sig herved bevæge til at underskrive Beviset (hvis Jndhold han endog ikke vil have kjendt), søgte dertil først at benytte en Blyant, men maatte paa Fichs yderligere Trudsel underskrive med Pen og Blæk (denne Blyants begyndelse staaer endnu tydeligt paa Papiret). Fich tog Beviset til sig, betydede Baronen, at dersom han nogen finde med et eneste Ord yttrede for Nogen, hvorledes Fich havde faaet Beviset, skulde han være sikker paa at miste Livet, hvor Fich traf ham. Han yttrede fremdeles: "Det er et overlagt Skridt; og det er Næringssorger, der have bragt mig dertil, faaer De en Kugle, er der en til mig med. Han stak derpaa Pistolen i Lommen, befalede Baronen at blive i Contoiret, uden at give et Kny fra sig og kjørte senere bort, men anholdtes den følgende Dag. Fich benægter Alt, men ved Undersøgelsen af hans Papirer fandtes uventet endvidere Grundlag for endnu en ganske anden, betydelig Sigtelse; Man fandt nemlig 4 kongelige Obligationer, ialt paa 800 Rbd., i hans Chatol. Disse paastaaer Fich, at hans Moders Tante, en Forpagter Hansens Enke i Kjerteminde, en formuende Kone, har foræret ham ved hans Besøg hos hende i April 1840, men derhos paalagt ham at fortie Gaven for Familiens Skyld, hvorfor han eiheller havde ladet hæve Renter af dem. Tanten har derimod forsikkret og beediget, at hun aldeles ikke havde givet ham dem; og det er oplyst, at hun, efter hans Hjemreise, havde savnet dem, og at der paa hendes Vegne er søgt at gjøres Forbud paa vedkommende Renteudbetalingssted i den Anledning. Allerede den 16 August blev afsagt Underretsdom, som antog, at Falskheden af Underskriften, paa Qvitteringen af 5 Marts var beviist, og at Fich ligeledes maatte ansees overbeviist om uhjemlet Besiddelse af Obligationerne, men at Røverfærden paa Rudbjerggaardden 16 Marts derimod ikke tilfulde var ham overbeviist; han dømtes, i Henhold til Bestemmelsen i Fr. 11 April 1810, 88 1 og 60, efr. 8878 og 82, til ForbedringshuusArbeide i 1 Aar. Denne Dom har han begiert appelleret, og Overrettens Dom forestaaer ham nu.