Københavns Adresseavis, 1760-06-30
Jngen Dag er uden Fortræd, eller Kong Segeds Historie. (Af das angenehme mit dem nutzlichen, et moralsk Ugeskrift, udgiven i Jürch 1757.) Det er ellers oversat af den Tydske Forfatter af Fransken Choix litteraire. Seged, Konge af Ethiopien, byder Verdens Jndbyggere, Hoffærdigheds, Ydmygheds og Frygtens Børn, Smertens, Trøstens og Fornøyelsens Arvinger, sin Hilsen. Saaledes siger i sit Hierte Se ged, Monark over fyrretyve Landskaber; Uddeelere over Niilstrømmens Vand a. a. udi sit syv og tyven de Regierings=Aar. Dit Arbeyde er fuldendet, og "Seged! Du har stillet Rebellionen; Dine Hofmænds Had og Misundelse har du viist til Rolighed, bort jaged Krigen fra dine Grændser og bygget Fæstninger paa dine Fienders Grund. Dine Undersaattere seer til din Throne med Forundring, og frygter in egen Fare eller Ulykke mere. Og du Seged, vil ikke deele din Lyksalighed med dem, som du dog selv forskaffer dem. Vil du allene ikke vide af den Glæde, som regierer midt iblandt det fornøyede Folk, Tændette efter, og bliv klog, det vil du blive, naar de nyder Frugten af dine Gierninger, og indhøster din Rigdom. Strax lod Seged sig bygge et vellystigt Pallads, paa Øen Sees Dambia. Der vil jeg flye hen, saade han: At jeg i det mindste udi ti Dage kand være fri for Sorrig og Tummel. En længere Rolighed er ikke til for Herrerne paa Jorden. Skulde jeg ved tage i Betænkning, at nyde ti Dages Lykke i mit hele Levnet, Ney, det vil jeg ikke nægte mig selv, men hellige mig disse Dage som Festdage, der skal være gandske fri for alt det som kand have Navn af Frygt, Fortræd og Sorrig. Jntet bedrøveligt Syn skal torde nærme sig til min Boepæl. Jngen uroelig Tanke skal forstyrre min Siels Harmonie; Jngen Malurt skal giøre min Glædes=Fest bitter; jeg vil at mit Gemyt skal være saa fuld af Lyst og Fryd, som det ikkun er i Stand til at fatte; derefter saa veedjeg hvad et Levnet er, som har mættet sig med alle Begiærligheder. Monarkens Befaling blev inden faae Dage udrettet; Seged hastede til sit Paradisiske Lysthuus. Den Øe, som dette meget deylige Pallads var bygged paa, fortiente den Ære formedelst dens usædvanlige Skiønhed. Naturen havde meget prægtig anlagt den. Den fornøyede, indtog og fortryllede Øyet, Lugten og alle Sandserne paa engang. Hvert Træe, hver Busk, hvert Blomster lugtede af Vellyst. Ved Nedgangen af det vidtløftige Parterre saae man de prægtigste Alleer, hvilke vare indrettede til at spadsere udi om Morgenen, imod Opgangen vare de deyligste skyggefulde Busker og Lyst=Skove, i hvilke der regierede en sagte blæsende Vind, og hvorudi en Beks liflige Snsen og en behagelig Norden af alle de Ting som man saae for sig, kunde giøre en Jndbydelse til en sagte Søvn om Middagen. Kort sagt: Her var alle de Ting ved hinanden som kunde smigre Sandserne, og ved samme indtage Gemyttet. For nu destomere at ophøye denne Lystighed, befalede Seged at de behageligste og elsk værdigste af hans Hofmænd skulde begive sig til den Øe Dambig. Han udvalgte ikkun dem som han vidste at der vare best skikkede til at nyde Fornøyelse og igien at meddele den. Neppe var nogen Konges befaling bleven saa nøye efterlevet, de Kongelige Skibe prangede ufortøvet med det deyligste unge Selskab af begge Kiøn. Hvem som nu havde den Berømmelse at besidde en munter og behagelig Geist, de reyste til dette Lyksaligheds Sæde. Søen syntes ligesom at være stolt deraf, at den bar denne udvalgte Forsamling, den saae gandske herlig ud; Musikken lod sig høre i de glædeligste og lifligste Melodier. Fornøyelsen skinnede i alles Ansigter, fordi alles Hierter vare tilfreds Man ankom endelig til Øen; Seged tog sig strax fore at bortjage alt det som kunde give Anledning til Dybsindighed og Fortræd, og at overlade sig med Liv og Siel til al den Lyst og Fornøyelse som de udi disse ti Dage vare i Stand til at imodtage. Derefter, sag de han, vil jeg vende tilbage i min forrige Tilstand, og mit Levnet vil bestandig blive en Blanding af Ons og Got. Strax indsluttede han sig i sit Kammer for at eftertænke paa hvad for en Maade han skulde begynde Lystigheden til denne Glædes=Fæst. Da han nu havde alle Kunstnere og dem som kunde opfinde alle Slags Fornøyelser i sin Tieneste, saa var det ham om at giøre, at han kunde udvælge nogen af dem, men Mængden af den gjorde ham forvirret. Neppe faldt har paa et Vall, saa forandrede han sit Sind til et andet, som lige saa snart mishagede ham, fordi at det første blev derved gjort til intet. Han grublede længe, uden at han kunde beslutte sig til noget vist. Hans Aand blev træt ved dette Arbeyde og han blev forvirret. Da han kom tilbage i det Gemak, hvor man ventede paa ham, fremkom han med matte Øyen og en bedrøvet Mine, som strax forvoldte et melancholsk Mørke hos det gandske Selskab. Monarken blev det vaer og fortørnedes derover, han troede at hans Uroe blev formeret ved dem som skulde fordrive den. Dette nødte ham til at vende tilbage igien til sit eget Gemak, for at indhente sig Lettelse. Der havde han Tanker over Tanker, tusinde Slags Billeder forekom i hans Sind. Timerne fløy uformerket bort ved den dybe Eftertænken, indtil han endelig, efter at han igjen havde indhentet sin forrige Munterhed, opløftede sit Hoved og saae over Søen de sidste Straaler af Solen ved dens Nedgang. Ak! sagde Seged; sukkende, hvorsnart ner den længste Dag gaaet forbi, uden at man har brugt den, den forgaaer førend man lærer at kiende og anvende den." Den Fortrydelse over at man havde forsømt den beste Deel af den første Dag, var Aftenens Fortræde Han tvang sig vel overmaade for at paatage sig en lystig Mine, af Høyagtelse for sine Favoriter, og for at tilbringe dem en Glæde som han ikke selv havde, men det lykkedes ham kun temmelig slet, derfor besluttede han at opsætte denne Glæde til i Morgen. Jmidlertid gik han til Sengs, for om det var mueligt, at have den søde Søvn tilfælles med den store Mængde som udtrættes af Arbeyde og Bekymring. (Fortsettelsen følger.)