Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1844-08-08
J nærværende Tilfælde kunde der ikke være Tale om en Conference med den ærede Deputerede, da Forhandlingerne alt vare begyndte, da han begjærte Ordet, og jeg havde saaledes kun Valget mellem at negte eller at give ham samme." Landsoverretsprokurator Jespersen oplæste derpaa det af ham indleverede Andragende fra Bestyrelsen for Selskabet for Trykkefrihedens rette Brug, betræffende Ophævelsen af Pl. af 13 Mai 1814, Pl. af 2 October 1810, Forordningen af 27 Septbr. 1799 §20, Pl. af 1 Novbr. 1837 §§ 1 og 3, og det i Pl. af 18 Octbr. 1805 indeholdte Forbud mod i offentlige Tidender at indføre Kygter om almindelige eller offentlige Foranstaltninger, og at Optagelsen af criminelle Forhør over Forfattere, angaaende Meningen af deres Yttringer i trykte Skrifter, forbydes, med videre derhen hørende. Den kongelige Commissarius kunde paa ingen Maade erkjende, at derpaa Trykkefrihedsselskabets Vegne kan stilles noget saadant Andragende, som det der foreliggende. Det besluttedes, at Committeen skulde bestaae af de samme Medlemmer (Larsen, Jespersen, Køster, Holst, Biskop Tage=Müller, som udgjøre Committeen til at behandle Sagen ang. Udkastet til en Anordn. om Trykkefriheden. Derefter oplæste Prof. Larsen det af ham indgivne Andragende, betræffende, at Stænderne hos Hs. Majestæt ville anholde om, at det maatte blive kundgjort for samtlige Hs. Majestæts Undersaatter, at det ingenlunde har været Meningen med de til den slesvigske Stænderforsamling i Slutningen af Stændersessionen, 1842 afgivne Erklæringer, at indrømme noget til Præjudice for den bestaaende danske Statseenhed, og navnligen ikke at opgive den danske Krones Ret til Hertugdommet Slesvigs stedse uadskillelige Forbindelse med samme. Efter Oplæsningen tog først den kgl. Commissarius Ordet saaledes: Forsamlingen vil let forudsee, at jeg ikke kan erkjende dens Competence til at indlade sig paa det oplæste Andragende, og jeg kan i denne Henseende henholde mig til den af mig tidligere givne Udvikling, og til Kongens tilkjendegivne Villie. Der er under nærværende Sag ikke blot Spørgsmaal, om Forholdsregler, som skulde træffes med Hensyn til Slesvig, men der handles endog om, at affordre Kongen en Erklæring om disse Forholdsregler. Det er underdisse Omstændigheder en Selvfølge, at jeg paa ingen Maade har kunnet henvende mig enten umiddelbart til Hs. Majestæt eller andetsteds for at blive forsynet med en Meddelelse, der kunde sætte mig istand til at give en authentisk Forklaring af de af den kgl. Commissarius i den slesvigske Forsamling afgivne Erklæringer, hvorover den ærede Proponent ønsker en Forklaring. Jeg skal imidlertid tillade mig derom at yttre min private Mening, og denne gaaer ud paa, at der ikke er mindste Anledning til at kalde Kongens Grundsætninger og Anskuelser i den omhandlede Henseende i Tvivl, og at der navnligen heller ikke i de Actstykker, hvorom der her handles, findes mindste Anledning til Bekymring." Proponenten yttrede: "Spørgsmaalet er her om Noget, som fuldkomment angaaer os som Borgere af hele den danske Stat, nemlig om Statseenhedens Vedligeholdelse og om Ønskeligheden af en Erklæring, hvorved Hs. Majestæt for os, saavelsom for Statens øvrige Borgere, udtaler sig om en Gienstand, der maa ligge Alle paa Hjerte." Oberst Brock, "Naar der sees hen til de fortsatte Bestræbelser i Tale og Skrift for ved Hjelp af mangfoldige Sophisterier at begrunde en egen slesvigholsteensk Stat, synes der mig at være Opfordring for Regjeringen til at give en tydelig og bestemt Erklæring. om Statseenheden, og derved ogsaa, saavidt muligt, gjøre Ende paa den ulyksalige Strid, som føres om Sproget, en Strid, der er af en saa lastisk Natur, at den i andet Fald stedse vil vedblive. Jeg troer tillige, at der, naar en saadan bestemt Erklæring var given, kunde, for at alt hiint Uvæsen kunde bringes til at ophøre, være Anledning for Regjeringen til at bestemme, at hver den, der paa nogen Maade, det være sig i Skrift, eller Tale, vovede at angribe Statseenheden og understøtte statsoplosende Bestræbelser, skulde straffes som de kongelige Mandaters modvillige Overtræder. Hvad Forsamlingens Competence til at gaae ind paa det foreliggende Andragende angaaer, da er det mig klart, at den maa være hævet over al Tvivl. Committee (Larsen, Brock, Jespersen) nedsattes med 20 St. mod 16. Stiftamtmand Rosenørn oplæste derefter det af ham indgivne Andr. sigtende til at den fornødne Foranstaltning føies til at forhindre, at Rigets Mønter fortrænges af lette udenlandske Mønter, og at Skillemønten inddeles saaledes, at den uden Ubeqvemhed kan bruges ved Siden af hamborgsk Courantmønt m.v. Committee (Rosenørn, Benzon, Estrup) nedsattes med 46 St. mod 1.