Aarhuus Stifts-Tidende, 1847-07-24
Jdag have vi stillet os en anden Opgave, som vi haabe, man vil modtage med ikke mindre Velvillie, end man har viist alt vort Tidligere. Alle, baade Fattige og Jkkefattige, have i denne Dyrtid lidt mere og mindre, og saare Mange have maattet paalægge sig og Sine Savn, som de ellers ikke vare vante til. Vi see nu forventningsfulde hen til den nye Høst; men hvo kan sige os, om selv denne med sin lovende rige Velsignelse vil bringe os billigere Priser, Vi have desværre erfaret, at alle Forraad vare udtømte her i Landet og at ikkun Tilførsler kunde afhjælpe Nøden; men hvad der af Korn saaledes er os tilført er til høie Priser, imod hvad vi i foregaaende Aaringer kjendte til, og det er utvivlsomt, at de, der saaledes eie det dyre Korn, og i det Hele, at Speculationen, som fandt sin gode Regning ved de høie Priser i Aarets Løb, nok ville søge at vedligeholde saadanne, og naar man derhos vilde iværksætte, hvad der er foreslaaet, at forsyne Communerne med Forraadskamre, saa er der i Sandhed just ikke de glædeligste Udsigter, selv ved den gunstigste Høst, til at regne paa saa lave Priser, som Markernes Udseende give Anledning til at vente. Enhver Upartisk vil ikke nægte, at det paaligger de Bemidlede i en Commune at bidrage til deres trængende eller i Nød stedte Medborgere, og at de, hvor der ikke findes andre Hjælpemidler eller anden Udvei, maae udrede den derved opstaaende Underbalance. Naar man altsaa kunde finde paa et Middel, der for den nærmeste Fremtid kunde fritage Jndvaanerne for en saadan trykkende Byrde og overføre den paa en Anden, som enten føler den mindre eller egentlig slet ikke, saa formene vi, at man med Glæde vil gribe dette Middel, især paa en Tid, hvor overordentlige Omstændigheder gjøre overordentlige Forholdsregler nødvendige. Denne Anden, som vi mene, er denne Byes Sparekasse, som nu skal være i Besiddelse af c. 2,700 Rbd., uden at det er bekjendt hvem denne Formue tilhører eller til hvem eller hvilket Øiemed den er samlet. Sparekasserne rundtom i Landets Kjøbstæder have næsten alle, af deres Overskud, bidraget ikke Ubetydeligt til velgjørende og veldædige Øiemed i denne Dyrtid; men her i Aarhuus har man forgiæves hidtil ventet paa Sligt. Vi vide ikke, til hvem det egentlig er overdraget at tage Bestemmelse med Sparekassens Overskud, som efter den deri indestaaende Capital jo aarligen maa være meget betydeligt, ikke heller vide vi, om og hvilken Bestemmelse der maatte være taget med det opsamlede og det fremtidige Overskud. Vi have desangaaende forhørt os hos flere af dens Jnteressenter, dog uden at disse vare istand til at give os nogen Oplysning derom. Det er os ikke indlysende, hvorfor dette skulde holdes hemmeligt, og vi kunne ikke indsee, at en Offentliggjørelse Denne har deraf vilde kunne skade Sparekassen. hjemme her i Byen, og uagtet vi ikke ville drage i Tvivl, at den vel stifter noget Godt her, finde vi dog ikke, at det er saaledes, som man maatte have Grund til at vente. Vi ville senere finde Leilighed til at omtale dette noget nærmere, og denne Gang blot holde os til Hovedsagen. Vi formene det nemlig at være rigtigt og foreslaae derfor, at Aarhuus Sparekasse med dens Activer og Passiver bliver en Communeanstalt; at den nemlig stilles under en dertil af Byens Bestyrelse, iblandt Byens Jndvaanere valgt Administration og med Communens Garanti, og at Overskuddet tilflyder eller tilhører Communen. Dette er ikke nogen Projectidee, der er undfangen af os selv; paa flere Steder i Udlandet vide vi, at Spare kasserne paa denne Maade ere ordnede, til stort Held for vedkommende Communer, og vi frygte ikke at møde Modsigelse, naar vi paastaae, at det ogsaa for vor og enhver By i Landet, hvor det maatte ordnes saaledes, vilde være en stor Vinding, og ikke alene vilde Byen i overordentlige Tilfælde deri finde et overordentligt Hjælpemiddel, men vi tør vel ogsaa antage, at Sparekassens Sikkerhed derved tillige vilde vinde betydeligt i Tiltro og muligen foraarsage en større Tilstrømning. Af Mangel paa nøiagtig Kundskab fortiden, som sagt, til Sparekassens indre egentlige Bestyrelse, kunne vi ikke strax gaae ind paa Enkeltheder i Anledning af vort Forslag, og ere fra vort Standpunkt meget tilfredse med alene at maatte have givet Impulsen til denne Sags Drøftelse, hvortil vi med Fornøielse ville bidrage Vort, naar bedre Underrettede, igjennem Redactionen, ville beære os med deres Meddelelser. (Fortsættes.)