Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-07-03
under Forhandlingerne i Viborg; man venter ogsaa at Forfatningspørgsmaalet heller ikke dennegang vil blive uberørt. Sidst fremkaldte Regjeringen selv dets Behandling ved Meddelelsen om de stænderske Comiteer. Fremdeles tegner det til, at der vil udvikle sig en alvorligere Kamp end nogensinde forhen mellem de forskjellige Jnteresser, der staae mod hverandre i Landboforholdene. Og den paafaldende Enighed hvormed Alle have brudt Staven over det bekjendtgjort, Udkast til en alm. Værnepligtslov, lader neppe nogen Tvivl om, hvilken Skjæbne det vil faae i Stænderne. Føies nu til alt dette, at en Petition vil bringe det for Statens Jntegritet saa betydningsfulde Spørgsmaal og Ophævelse af Toldgrændsen mellem Jylland, og Slesvig under Discussion, og at Regjeringen selv er tilsinds at bringe Pressens Forhold og Stilling under Omtale – da synes den forestaaende Stænderforsamling ikke at ville savne Forhandlingspunkter, der kunne tage den offentlige Jnteresse i Beslag. Hvilke Resultater de ville bringe, maa Tiden vise. De hæderværdige syv Dannemænd: H. N. Clausen, Drewsen, H. P. Hansen, Hvidt, J. E. Larsen, Meinert og Schouw, have udstædt en Jndbydelse til at stifte en vedvarende "Slesvigsk Hjælpeforening, hvis aarlige Contingent, 1 Rbd. for hvert Medlem, skal anvendes til at fremme Foretagender til danst Nationalitets Opretholdelse, Beskiermelse og Udvikling i Slesvig. Det vil være vore Medborgere bekjendt – hedder det i Fædrelandet. – at et Samfund til den danske Nationalitets Opretholdelse i det dansketydske Hertugdømme er stiftet af danske Slesvigere, under Navn af den slesvigske Forening. Den har efterhaanden udbredt sig videre og videre, og danner allerede et Støtte- og Sammenholds Punct for de dansk paa triotiske Bestræbelser, som under de forhaanden værende Forhold er af øiensynlig Vigtighed for den danske Nationalitet. Medlemmerne af denne Forening yde et aarligt Contingent af 1 Rbd., for at ikke alle Midler skulle mangle til at bestride forefaldende Udgifter, der ville blive uundgaaelige, saalænge som den nærværende Nødværgestand vedvarer. Men det indsees let, hvor utilstrækkelige disse Midler ere. Og hvor ubilligt maatte det dog findes, dersom de Mænd, i hvis Lod den nationale Værnepligt er falden, med dens hele personlige Byrde og Bitterhed, skulde tillige være ene om at bære den pecuniaire Byrde. Hvor tungt og beklageligt, om de skulde blive nødsagede til, af Mangel paa fornøden Bistand at drage sig tilbage, paa samme Tid som det ligger klart for Dagen, at en afgjørende Krisis er indtraadt for dansk Sprog og dansk Nationalitet i det stærkt anfægtede og svagt beskyttede Grændseland." – – "Vi nære den tillidsfulde Forudsætning, at danske Medborgere ville understøtte vor Beslutning: at danne et faststaaende Mellem og Forbindelsesled imellem de Danske Syd og Nord for Kongeaaen." J Jylland have de nedenstaaende Medborgere, i fælles Overbebeviisning saavel om Formaalets nationale Vigtighed som og Middelets Hensigtsmæssighed, erklæret sig beredvillige til at virke i Forening med Jndbyderne, nemlig: Justitsraad Borgermester Fleischer og en sammentraadt Comitee i Aarhuus; Apotheker, Stænderdeputeret Köster i Randers; Oliemøller, Stænderdep. Schytte i Horsens; Justitsr. St. D. With paa Stjernholm; Fabr. og St. D. Dalgas i Veile; Overkrigscommissair og St. D. Qvist i Aalborg; Landsoverretspr. og St. D. Jespersen i Viborg; Etatsr. Brink-Seidelin i Hjørring; Kammerraad og St. D. Aagaard i Thisted; Godseier og St. D. Tang paa N. Vosborg; Proc. Hunderup paa Nørholm; Propr. Fenger paa Breiningegaard; Pastor Krarup i Hygom ved Lemvig; Adjunct Adler i Ribe.