Berlingske Tidende, 1830-12-06
Brussel, den 23de November. J Congressens Gaarsdags-Session blev Debatten angaaende det vigtige Spørgsmaal og Regjeringsformen, som skulde antages i Belgien, endt. Efterat adskillige Deputerede af begge Partier havde holdt Taler, skred Congressen til Votering, hvis Resultat var: Et Hundrede, Fire og Halvfjerdsindstyve Stemmer for et Monarchie, og Tretten for en Republik Amsterdam, den 23de November. Hvo skal være Statens Overhoved?" saaledes spurgte Courier des Pays=Bas allerede for længe siden, og hvo vover vel nu at give et Svar paa dette Spørgsmaal, som endog blohar nogen Sandsynlighed for sig? Hvilken forvirret, broget Blanding af Forslag, der er paa Tapetet, skjønnes lettest af de belgiske Blade, af hvilke hvert opløfte sin Candidat til Skyerne og tillige udkaster virkelig barnagtige Planer til den nye Stats Udvidelse. Spørgsmaalet om et Monarchie eller en Republik er ikke tvivlsomt, efterat van Potter saa uformodet forlod Skuepladsen, og Congressen viser en roligere Holdning end man havde ventet Vel fortsætter van Potter sine Machinationer i Brüssel; men man kunde heller ikke vente, at han saa pludselig skulde opgive sit med saa megen Anstrængelse og Bekostning erhvervede Navn og trække sig tilbage i det rolige Privatliv; men har har ogsaa i Sinde, at binde an med hele Congressen, som, ved at gaae over til Dagens Orden, dengang hans Brev oplæstes, paa en saa ydmygende Maade har tilkjendegivet sin Stemning, imod ham. Det er vel mueligt, thi i det van Potter ikke vilde underskrive den Demission, som hans Colleger indleverede til Congressen, erklærede han, at han ikke vilde erkjende Congressens, Suprematie, da den egentlig var blevet til ved den provisoriske Regjerings Sammenkaldelse, og han har da stedse den Udvei, at protestere i sit Parties Navn mod Kongressens Beslutninger. Van Potter kunde altsaa have i Sinde, til Trods for Congressen, at sætte en Republik igjennem; men man maae betvivle, at Congressen skulde bukke under i en Kamp med van Potter. Da ikkun 10 Stemmer i Congressens forskjellige Sectioner have udtalt sig for en Republik, er den største Sandsynlighed for et Monarchie, som maaskee kommer til at see det franske temmeligt ligt, da man i Alt har efterlignet Franskmændene saa meget som mueligt. Men hvo skal her træde op, som Mellemmand, ligesom Hertugen, af Orleans i Frankrig, Den bedaarede Mængde tilbageviser Prindsen af Oranien, der af sand Kjærlighed, og fordi han indseer, at han er den eneste, der kan tilveiebringe en oprigtig Forsyning er kommet Belgierne i Møde ; og derfor tør de temmeligt talrige Medlemmer af Congressen, som i ham see Frelsens Anker, ikke tydeligt udtale deres Mening om ham. Men hvo af de mange andre Fyrster, som nævnes i de belgiske Tidender, vilde turde paatage sig det vanskelige Hverv, at regjere over det Belgiske Folk, der er sammensat af en evig Tvedragts Elementer, De fleste Ønsker, skulle forene sig for en, ogsaa som Feldtherre agtet Prinds af et stort Herskerhuus, som allerede før stod i nærmere Forhold til Belgien. Der skal allerede være afsendt en Deputation til ham med det Spørgsmaal, om han vilde modtage den Belgiske Krone. Men det er neppe troligt, at denne ædle Fyrste skulde ville bytte, den lykkelige Stilhed, hvori han allerede i længere Tid har levet, med det kun lidet hæderlige Hverv, at være Mægleren imellem en ligesaa indbildsk som trodsig Adel, et mægtigt og ærgjerrigt Clerisie, og det farlige republikanske Partie, som styrer alle Belgiens Klubber. Hvor er vel her Rolighed, hvor kan man øine et Stilstandspunkt, Har Belgien ikke, med sin af Congressen, eenstemmigt vorterede Uafhængighed, først lagt Spiren til en Utilfredshed, der aldrig kan beroliges, Naar de skjønne Død : Uafhængighed og "Frihed, først have tabt Nyhedens Tillokkelser, vil da ikke de mange brødløse Fabrik=Arbeideres Nød gjøre en saa meget mere skjærende Contrast med de to andre Stænder, der hvile sig saa blødt i Mageligheds Skjød. Spanien og Frankrig, der begge have udøvet en langvarig Jndflydelse paa de Belgiske Provindser, kunne, sælsomt nok, see deres modstridende Constitutioner forenede paa dette Urolighedernes Arnested. Kom det an derpaa, vilde Gent, Brugge, Lüttich og Namur ligesaa godt kunne stille deres Kongelig Apostoliske Frivillige paa Benene, som Madrid og Saaledo; virkeligen have ogsaa de fanatiske Landboer, som bevæbnede sig i begge Flanderne, for at angribe deres anderledes troende Naboer, saa lidet Begreb om deres constitutionelle Rettigheder, at de næsten ene og alene overlode deres Klærker, at drage Omsorg for at bestemme Candidaterne til National-Congressen, hvorfor ogsaa de 65 Deputerede fra Øst= og Vestflandern næsten tilhobe varetage Klerisiets Jnteresse. J Fabrikstæderne navnligen i Gent, Verviers, Brussel o. s. v. begynder man overhovedet, at indsee Nødvendigheden af, at holde enhver Udskeielse og følgelig ogsaa enhver Overtrædelse i Tømme, da dette let kunde lede til Oprør og Plyndring; hvortil der kun er alt for meget Gjæringsstof. Daglig komme de saakaldte Frivillige tilbage fra Armeen, hvor der nu er mindre Leilighed til Plyndring, og overalt paa Landet vrimler det af fremmede og indenlandske Eventyrere, der gjøre Savnet af den før saa fortrinlige Marechaussekuns alt for føleligt, i Særdeleshed i Skovene og Plantagerne, som snart ville være ryddede baade for Træ og Vildt. Oprettelsen af en fast Tingenes Orden, og Udnævnelsen af et Stats Overhoved, vil derfor ogsaa vorde mere og meere nødvendig for Congressen. Dog, hvo vil paatage sig denne møisommelige og utaknemmelige Forretning? Dette er det af os forhen opkastede Spørgsmaal, som vi ikke driste os til at besvare af den for os liggende, af Belgiske Blade uddragne Liste paa høist besynderlige Propositioner.