JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
naar vi udi en Digters Arbeider ville opsøge enkelte Charakteertræk og samle disse til det Hele, vi vilde fremstille som billedet af hans Personlighed. Træk af Digterens Charakteer ville vi finde i mangen et Digt, hvor Følelsen gjennem skinner Phantasien, hvor Forfatteren mere har hengivet sig til Bevidstheden af sit eget Jeg, end til Anskuelsen af det Jdeale, og hvor hans Jndividualitet i Skildringen af øiebliklige Stemninger eller Lidenskaber træder mere personlig end digterisk, eller, om man vil, mere lyrisk, end dramatisk eller episk, frem. Men hvor langt fra at dette skulde være en charakteristisk Egenskab ved alle den genialske Digters Arbeider, eller ved hans Hovedværker, Vide vi ei alt for vel, at ikke den udmærkede, men kun den i Genie underordnede, i Talent svagere Digter idelig og alt for ofte producerer sig selv, eller enkelte Træk af sin Personlighed i sine Værker, og derved giver disse en slap og trættende Monotonie? Og give vi ikke netop saadanne Digterværker den høieste Rang hvori Digteren, høit opløftet over sin egen Personlighed, har af sin Aands og sit Genies Fyld skabt os ligesom en heel Verden, hvori vi med ham hæve os over det daglige Livs Begrændsning! Hvorvidt i øvrigt Slægtskabet imellem Dig teren og hans Værker strækket sig, i hvilke Digtarter og hos hvilke Digtere vi nærmest kunne udfinde det, og hvori Grunden ligger til, at selv i det mest individuelle og personlige Digt maa den sande Digter altid idealisere Yttringen af sine Følelser, af sin indre Stemning og Tilstand, saaledes at vi deri dog stedse see ham ligesom i en *) Man misforstaae ikke Forfatteren, som om han her vilde frakiende alle subjective, gemytlige, idylliske og deslige Digterværker deres sande Fortjeneste. Den ægte Poesie i enhver Skikkelse har sin Plads og bærer sit Stempel; men Jngen vil negte, at f. Ex. et fuldendt Drama fordrer et høiere Genie og en større Konst, end en Sonnet. J øvrigt er det en dobbelt Synderlighed, at Oehl.,der i alle sine fortrinligste Digte er saa lidt subjectiv, vil gjøre Posten til et Aspræg af Digterens Personlighed. forklaret Skikkelse – dette og mere tilkommer mig ikke her at vise. Min Hensigt er ikke at omskrive Oehlenschlagers æsthetiske Afhandling; men kun at gjøre opmærksom paa hvad der fattes den, for at fortjene dette Navn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Enhver æsthetisk Afhandling fordrer en klar og tilstrækkelig Fremstilling af den eller de Materier, som Forfatteren paa en videnskabelig Maade vil drøfte og gjennemgaae; og om endog Gjenstande af Konstlæren kunne behandles og oplyses uden syllogistisk Strenghed i Beviserne, vil enhver dog, især af en offentlig Lærer i denne Videnskab, vente sig en philosophisk grundig og ordentlig, af Principier deduceret Udvikling, der lægger for Dagen, at Forfatteren har gjennemtænkt sin Materie, og at han er i Stand til theoretisk at behandle Videnskaben om det Skjønne i Konsten. Det kunde synes i høieste Grad overflødigt, at erindre herom, men Hensyn til den, paa et hidtil ukiendt litterarisk og æsthetisk Despotie grundede Smagslov, at vi bør være fornøiede med Alt hvad en Skribent, som Oehlenschlager, giver os *), gjør denne og flere Erindringer nødvendige. Til enhver tænkende og med en dannet Smag forsynet Læser, overlades det iøvrigt at bedømme, om Professor Oehlenschlagers Program, efter ovenanførte simple og billige Fordringer, kan fortjene Navn af en æsthetisk Afhandling, hvori Sætninger, som hidtil ikke findes i nogen Æsthetik, ere beviste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Ved en psychologisk Udvikling af det Forhold, hvori Digteren og Konstneren overhovedet staaer til sine Værker, ved en om ei udførlig, dog fuldstændig historiskæsthetisk Fremstilling af en eller flere Digteres personlige og poetiske Charakterer ved Siden af hinanden, maatte Och Om vi endog ønskede, at det var noget andet eller anderledes, bør vi – efter Hr. Fogtmanns Ord, S. 62 - være fornøiede med Alt hvad Oehlenschlager skriver naar han giver os noget godt paa en god og passende Maade." Den sidste Betingelse synes vel at indskrænke hiin absurde Smagstvang; men da den her ikke er opfyldt, hvortil da Lovens Forkyndelse? lenschlager have forsøgt paa at bevise sine Sætninger. Han vilde have udrettet mere, ved grundigen at behandle en eneste Digter, end ved i Hast at overfare Hundrede. Men en saadan egentlig videnskabelig Undersøgelse vilde upaatvivlelig have ledet ham til langt andre Resultater, end de ere, som han har opstillet i Spidsen af sit Program. Han er gaaet en anden Vei, og i hvad han end kan troe, paa denne at have udfundet eller lært os, saa har han dog tilvisse ikke opnaaet Hensigten af sit Foretagende. Jngen, der med nogen Opmærksomhed gjennemlæser Programmet, vil deri finde andet, end nogle faa almindelig bekiendte Træk af en Mængde berømte Digteres Levnet, og nogle rhapsodiske Træk af Oehlenschlagers Meninger om deres Aand og Værker, ledsagede nu og da med digterisk levende, men ikke altid skarpt nok træffende Billeder og Ligninger. Jngen, der kjender noget til Poesiens Historie, vil til Slutning finde sig overbeviist om det, Forfatteren forkynder at have beviiste Digterens og Menneskets nødvendige, uadskillelige Eenhed; thi enhver slig Læser vil erindre sig mangfoldige Træk af Digternes Levnet, der tale mod hiin foregivne Jdentitet. Mon, for at bruge et eneste Exempel, Oehlenschlager af Petrarcas udødelige Digte til Laura, der aabenbare os denne Digters Siel opfyldt og behersket af en Kjærligheds Jdee, hvis Reenhed, hvis Styrke og Bestandighed er bleven saa at sige til et Ordsprog, kan bevise, at Petrarca, en geistlig Mand, der, medens han skrev sine Elskovsdigte til en gift Kone, avlede Børn med andre Fruentimre, stedse var i Levnet som i Værker, – Eller mon det vil lykkes ham at lære os, hvorledes vi i vor Evalds herlige, af aandelig Kraft, af glødende Følelser, for det Hellige og Himmelske overstrømmende Værker kunne kjende denne Digters Lidenskaber, Tilbøieligheder, Vaner og Lyder(Fortsættes.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
J Anledning af det i Kjøbenhavns Skilderie No. 6 Anførte, betreffende Afgivten til Helsingørs Hospital, troer Undertegnede at burde meddele følgende Oplysning:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Ved Freden 1660 tabte Helsingørs Hospital sin rigeste Jndtægtskilde, som bestod i Jordegods og Kongetiender i Skaane. Til Erstatning for dette Tab bevilgedes Hospitalet en Tavle, som paa alle Søn- og Helligdage skulde ombæres i enhver Kirke i Danmark og Norge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Jndtægten var ikke ubetydelig, helst i Tider, da Kirkegang og Gavmildhed mod offentlige Stiftelser vare temmelig almindelige. Omsider vaktes Misfornøielse med, at den rige Jndtægt af Tavlen gik fra Sognet til en Stiftelse, hvis Nytte ikke antoges at være stor for Yderne. Dette foranledigede, at det ved et Kongeligt Reskript af 6te April 1739 blev befalet, at Tavlen skulde ombæres for Sognenes Fattige, og at af Jndtægten allene skulde udredes et bestemt Bidrag til Helsingørs Hospital. At Tavlens Overskud ikke maae have været ubetydeligt, kan sluttes deraf, at dette Overskud er udi Reglementet for Fattigvæsenets provisoriske Jndretning paa Landet og i Kjøbstæderne i Danmark anført som en af Fattigvæsenets Jndtægtskilder. Heraf indlyserat Reskriptet af 6te April 1739 ikke har paalagt Kirkerne eller Sognenes Fattigvæsen en Byrde men at det derimod indrømmer samme en Fordeel, hvilken i de mange henrundne Aar, siden Reskriptet udkom, maae have været betydelig. Jkke kan jeg derfor indsee, hvorledes Forfatteren af det i Skilderiet indførte, kan betragte Afgivten til Helsingørs Hospital som en Byrde for vedkommende Fattigcommuner, og endnu mindre, at de fremsatte Spørgsmaale og bemærkninger have mindste Grund.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Det er vedkommende Præsts Pligt til sin Provst aarlig at aflevere, hvad Hospitalet tilkommer. Vedkommende Betalere, som have erlagt Afgivten i Navneværdie, have saaledes ikke forstaaet Forordningen af 6te Januari 1813, og Modtagerne ei heller. Men Hospitalets Regnskabsfører har ret godt forstaaet Forordningen, og, saasnart han mærkede det Modsatte hos Andre, ved Forestillinger paa behørigt Sted paatalt Hospitalets Ret. Afgivten til Hospitalet er ikke blevet Hospitalets Regnskabsfører tilbudet i Navneværdie, eller af ham saaledes modtaget; ei heller har han forregnet sig, som Jndsenderen mener. Han har saaledes ingen Feil at bøde for, og Jndsenderen faaer søge andre, som han efter sin Mening, kan drage til Ansvar. Hvorledes ellers Afgivten kan kaldes et overordentligt Paalæg eller Uvedkommende komme til at betale, forstaaer jeg ikke. Vedkommende Fattigkasser skulle allene tilbagebetale det de urettelig have lukkeret; og hvis er Skylden? Det Kongelige Danske Cancellies Skrivelse af 6te Septbr. 1817 afgjør Qvæstionen, hvorledes Afgivten skal erlægges, og da jeg ikke kan antage, at denne er Jndsenderen af hin Klage i Skilderiet ubekjendt, finder jeg det besynderligt, at han har vildet vildlede Publikums Dom, og gjøre en Stiftelses Regnskabsfører ansvarlig for Følgerne af andres Handlinger, uagtet denne Regnskabsfører, efter Pligt og Embeds Medfør, just har paatalt og hævdet den hans Cura betroede Stiftelses Rettigheder. Helsingør, d. 24de Januari 1821. Ølrik¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Jndenlandske Efterretninger. Nyborg, d. 22 Jan. De tvende forleden omtalte Engelske Brigger kom omsider i Havn ved Korsøer, og agte nu, saasnart Vinden vil føie, at fortsætte Reisen Nord efter. De skulle inde have Ladninger af Russiske Varer, saasom Hamp, Talg, Jern og Fyr-Planker. - Det har være fortalt, at den sidst kantrede Jisbaad mistede al Tøiet og at den forfrosne Passageer er død paa Hospitalet i Nyborg. Begge Deele ere aabenbar Usandhed, thi Jngen mistede noget Tøi, og den ommeldte forfrosne Haandværksvend fortsatte faa Dage derefter sin Vandring, uden noget Tegn til Sygdom, langt mindre at han skulde være død her.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Odense, den 23de Januari. J omtrent 6 Uger have vi nu næsten ikke seet Solen, og i denne Maaned kun meget lidet af Maanen. J mere end 8 Dage vandre vi i en bestandig Taage, og det Besynderlige derved er, at Barometret snart er steget fra under Ustadigt til Bestandigt, igjen snart faldet ligesaa dybt, og atter steget og faldet, uden mindste Forandring i Veirliget. Der er Grund til at formode, at den øvre Luft er saa fortyndet, at de tunge Taageskyer der omgive os, ikke formaae at hæve sig, heller ikke viser Hygrometret nogen Forventning af Regn. Jgaar Aftes opklaredes pludseligen Luften, og den stiernefulde Himmel, der uden Tegn til Frost, lod os erkiende en sand Foraarsaften, Vinden var N. N. V., men stille. Jmorges i Dagningen frøs det lidet, men med Dagens Frembrud havdes den gamle Taage igjen. Høist usundt er dette Veirligt, og der fattes ikke heller for Sygdomme iblandt Folk overalt. Jmidlertid er at vente, at naar den tykke Luft er udtømt, vil med klar Luft indfinde sig reen Frost, og efter Aarstiden behageligt og sundt Veir. J Middags kom Solen frem, men efter 2 Timer den gamle Taage. (Jversens Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Aarhuus, d. 23 Januar. J Løverdags sølgtes her paa Torvet Byg for 7 Mark og 12 s. Tønden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Blandede Efterretninger. J den norske Rigstidende af 19de d. M. læses følgende: "For at tilveiebringe en hurtigere Communication imellem Norge og Udlandet er en Convention indgaaet med Danmark om at etablere en Postgang imellem Frederiksværn i Norge og Frederikshavn (Fladstrand) i Danmark, ved hvilken Breve og Pakker fra og til Norge kunne befordres. Postfarten over Søen mellem Frederiksværn og Frederikshavn, saavel frem som tilbage, vil skee alene ved det Norske Postvæsens Foranstaltning og for Regning af den Norske Postcasse, der afholder alle dermed forbundne og deraf flydende Udgifter. J Frederikshavn ansættes en Kongelig Norsk Postcommissair. Alle de Breve og Pakkepostsager, som med Posten ankomme fra Frederiksværn til Frederikshavn, blive af ham at overlevere til den Danske Postmester paa sidstnævnte Sted, og de til Frederikshavn fra Danmark og andre Stater ankomne Breve, bestemte til Norge, blive af den Danske Postmester i Frederikshavn at aflevere til den Norske Post commissair. Breve, som ankomme til Frederikshavn, og enten ere fra Norge eller ere bestemte til Norge, afleveres til og modtages fra den Danske Postmester efter Stykketal, og den Porto som det Norske Postvæsen skal godtgjøre det Danske for Breve og Pakkepostsager, beregnes efter de til enhver Tid gjældende Danske Brev- og Pakkepost-Taxter. Den allerede bestaaende Norske Posts Gang imellem Norge og Danmark over Helsingøer, vedbliver, uagtet den nye Postgang over Frederikshavn og Frederiksværn, og Afsenderne af Breve ville selv have at vælge, af hvilken Vei deres Breve skulle forsendes. Posten over Frederikshavn vil komme i Gang i dette Aars Foraar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
J en Skrivelse fra Stockholm af 8de d. M. meldes blandt andet følgende: Hans Majestæt har for Sverrige naadigst befalet: "at den i de Kongelige Forordninger meddeelte Tilladelse til Haandverks Laugene, at gjøre Jagt paa Fuskere eller saakaldte Bønhaser, skal indtil Videre i alderes Kraft og Virkning ophøre." Jdag ankom hertil den sørgelige Efterretning, at Oberstlieutenant Geist, i Kronans Regiment, er paa Gaden i Landscrona bleven om Aftenen stukken ihiel, uden at man endnu har kunne komme paa Spor efter Gierningsmanden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Told-Jndtraderne i Sverrige have, efter nu opgjort Regnskab for Aar 1819, udgjort en Total-Summa af 2,058,261 Rdlr. 46 s. 6 Rund stykker Banco, hvoriblandt 1,009,421 Rdlr. 3. Rundstykker Coursforhøielse, og 27,484 Rdlr. 47. tz. Fyr og Lotspenge. Efter Afdrag af Omkostninger og Afkortninger blev tilbage en reen Beholdning af 1,670, 130 Rdlr. 44 s. 11 Rdst., hvilke med en Summa af 611,085 Rdlr. 40 s. 7 Rundstyk, overtræffe Told-Jndtradernes netto Beløb for Aar 1818. Desforuden har for særskilte publique Jndretninger iblandt Told-Jndtraderne været hævet en Sum af 236,675 Rdlr. 2 s. 11 Rdst. Banco, hvoraf alene er tilflydt Convoy-Commissariats=Cassen en Sum af 226,226 Rdlr. 2 s. 10 Rundst.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Fra Foraard Weiss's og Søns Handelscontoir i Basel blev nyligen stiaalen 18 tusinde Franker. Tyven er nu opdaget. Det er en 19aarig Handelsbetjent, der har tjent Huset siden 1813. Han er bleven dømt til at staae i Gabestokken, arbeide 8 Aar i Jern, og hvert Aar, paa den Dag han har begaaet Tyveriet, at revses med 6 Prygl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Hr. Cuilland har ved Theben opdaget en Mumie fra Grækernes Tid. Den bærer paa Hovedet en forgyldt Krone, i Form af en Lotus, og viser paa Sarcophagen græsk og hieroglyphisk Jndskrift. Ogsaa fandt man paa høire Side en Papyrus Rolle, ligeledes med græsk Skrift. Det Tøi, hvori Mumien er svøbt, er ganske bedækket med Hieroglypher, altsaa et saa meget større Beviis paa, at de under Grækernes Herredømme, maa have været forstaaelig. Ogsaa Redskaber, Skotøi, Toiletkram, og endog vel bevaret Brød opgravede Hr. Calland, der nu med en stærk Bedækning gaaer til Overægypten, for nøje at undersøge de gamle Bjergværker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Det er bekjendt, at Wieland lige til sin høie Alder beholdt sin Aandskraft i den Grad, at han saae sig istand til at udarbeide adskillige Værker for Pressen. Det samme er Tilfældet med hans Aandsforvandt, Digterveteranen Goethe Uagtet denne nu er 71 Aar gammel, og hans første trykte Arbeide, die Launen des Verliebten, er fra 1769, arbeider han dog endnu med Ungdomskraft. Nyligen har han fuldendt et Hefte af sin Journal: "Kunst und Alterthum", og Wilhelm nu arbeider han paa en ny Roman: Meisters Wanderiahren", som i to Bind skal udkomme til næste Paaskemesse. Besynderligt nok er det, at ingen i Tydskland faldt paa at høitiligholde denne berømte Digters Jubilæum som Forfatter, der netop indtraf i hans 70de Aar, da hans Fødselsdag feiredes. Han er født 1749 og fremtraadte første Gang som Forfatter 1769, altsaa netop for et halvt Aarhundrede siden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Bladet The Times af 24 Sept. meddeelte, efter Orleans Tidende, en af den i Nashville, Hovedstædet i Tenessee, indført Efterretning, angaaende en romersk Mynt, som man, ved at grave en Brønd, havde fundet paa Bredderne af Elkfloden. Tillige anførtes Omskriften, saavidt den var læselig, og en Prøveforklaring. Meddelelsen var tilstrækkelig til derefter at opsøge dens Afbildning, som findes i Thesauro Brandenburg, 664. Derefter er Omskriften: paa Hovedsiden, Antonius Aug. Pius P. P. T. R. P. Cos. III., og paa den anden Side: AVRELIVS CAESAR Aug. PII. F. COS., hvilken Jnscription man har forklaret saaledes: Antonius Augustus Pius Pater Patriæ Tribunus Pontiser Consul tertio og Aurelius Caesar Augusti Pii Filius Consul. Antonius tredie Consulat og Aurels første Consulat træffe nøje sammen 140 Aar efter vor Tidsregning. J Nordamerica gjorde Sagen megen Opsigt, og ingen tvivlede paa Opgivelsens Rigtighed; i Tydskland derimod fremtraadte Tvivlere og erklærede den for Bedragerie. Jmidlertid er hiin Mynt fra Keiser Antonin ikke den eneste, der er bleven fundet i America, thi i det sieldne Værk hos Luc. Marinæus Siculus i Schoti Hispania illustrata P. I. p. 478, berettes, at Folk i Peru som gravede i Jorden efter Guld, havde fundet en Mynt fra Keiser Augustus. Ogsaa er der, siden Humboldt mangehaande og vægtfulde Oplysninger, ikke mere nogen Tvivl om, at i Fortiden en Forbindelse imellem America med Asien og Europa virkeligen har fundet Sted.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
J de nordlige Dele af Jtalien følges siden endeel Aar et eget System for den practiske Lægekonst, hvis Oprindelse skyldes Dr. Giovanni Rasori, og kaldes Contrastinualernes Lære. Den har i Jtalien gjort stor Opsigt og blandt dens Tilhængere tælles Jtaliens berømteste Læger. Rasori synes at have taget meget af den Brownske Lære, hvis Tilhænger han tidligere har været, og at have forenet den med adskillige af DarminsGrundsætninger; men Udførelsen er dog egen og original.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Blandinger. Den store Aand. Han forenede hos sig de største Mænds Egenskaber: han har Hovedet skjevt som Alexander, purrede altid i Haaret som Cæsar, kunde drikke Caffe som Leibnitz, og naar han eengang sad ret i sin Lænestol, glemte han derover Mad og Drikke som Newton, og man maatte som denne vække ham, sin Paryk bar han som Dr. Johnson, og en Buxeknap stod ham altid aaben som Cervantes. Forsvar for en slet Autor. Tør man skrive Skuespil, som ikke ere at skue, saa gad jeg nok see, hvem der vilde forbyde mig at skrive Bøger, som ei er at læse. Skovene blive stedse mindre, Brændevedet tager af, hvad skulle vi gribe til: O, naar Skovene ere borthuggede, kunne vi sikkerligen brænde saa længe Bøger, indtil det nye Forraad er voxet til. Samtale. A. Ja, Nonnerne have ikke allene betrygget sig ved et strængt Kydskhedsløfte, men ogsaa ved et stærkt Gitterværk for deres Vinduer. B. O, igjennem Løftet skulle vi nok komme, naar vi først vare igjennem Gitterværket.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
En lystig Situation var følgende imellem to Complimentmagere; de maa tale paa eengang, de forstaae ikke hinanden, og enhver af dem vil tale den Anden til Behag, A. Jeg troede det var meget Begge paa nødvendigt. B. Jeg troede det var meget eengang. unødvendigt. A. Tillader De behageligst, jeg Jgien paa vilde sige unødvendigt. B. Tilgiv, jeg vilde sige nødeengang vendigt o. s. v.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Anecdot. En Enke, som gjerne vilde see sin eneste Søn gift med en formuende Pige, lod i Adresseavisen indrykke en Bekjendtgjørelse, hvori hun beskrev Frierens sjeldne og ypperlige Egenskaber, og hans brændende Ønske, at knytte Hymens Rosenbaand med en Dannem, der, næst de almindelige qvindelige Dyder og et tækkeligt Udvortes, maatte eie en skikkelig Formue. En Ægteskabs commissionair indfandt sig ufortøvet. "Madam, sagde han: "jeg veed et godt Partie for Deres Sivert." "Lad høre, sagde den glade Moder. "Men jeg maa sige Dem forud, thi Forord bryder ingen Trætte", sagde Commissionairen: "saasom der intet fuldkomment gives under Solen, og selv Solen ikke er fri for Pletter, saa er Pigen heller ikke fuldkommen." "Hvem fordrer hun skal være fuldkommen, svarede Enken. "Ja sagde Commissionairen: "jeg siger Dem forud hun har enkelte Feil." Feilene ere vel dog ikke for store," spurgte Enken. "Nei, nei, ingenlunde, svarede Commissionairen. "F. Ex. hun er lidt svag til Fods - Hun halter dog vel ikke," faldt Enken ham hurtigen ind i Talen. "Jh, bevares", svarede Commissionairen: "det lader vel saa noget langt fra; men ellers er hendes Fødder lige saa ranke og hele som vore "Nu, det kan ikke sige saa meget, sagde Enken: der er saa mange, der lade som de halte. Men ellers har hun dog ingen Feil!" "Jngen udmærket, svarede Commissionairen: "med mindre De vilde antage det for en Feil, at hun ikke seer saa godt med det ene Øie, som med det andet. Hun er dog vel aldrig blind?" spurgte Enken. "Jh, bevares, svarede Commissionairen, hun har kun en tynd Hinde over Øiestenen, men den kan neppe sees uden med et Forstørrelsesglas." "Nu, det er da heller ikke saa stor en Feil, der er saa mange, der har en Hinde over Øiet – men ellers har hun jo dog ingen Hovedfeil!" "Jh, bevares, svarede Commissionairen: "med mindre man vilde kalde det en Feil, at hun er lidt høirygget." Hun er dog vel aldrig skrutrygget?" spurgte Enken ganske ængstelig. "Jtz, bevares, raabte Commissionairen; naar hun har et Shawl paa, saa kan man ikke see saa meget som paa Dem eller mig." "Nu det er jo altsammen ubetydelige Feil, svarede Enken: "men har hun mange Penge, om jeg maa spørge? Hvorledes raabte Commissionairen ganske opbragt, med Hænderne i Siden og i en Positur, som om han med sine glubske Øine vilde sluge den stakkels Enke, hvad bilder DeDen ind, Troer De at Pigen, hvis hun havde mange Penge, vilde tage Deres Sivert til Mand."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Ved en Feiltagelse er den i Skilderiets forrige No. indrykkede Bekjendtgjørelse om Hr. Prof. F. Høgh Guldbergs Tale og Sange blevet indført for tidligt. Men denne Feiltagelse maa ene tilskrives Redactionen, ikke Hr. Prof. Guld berg, som ei havde begiert Bekjendtgjørelsens Jndrykkelse for den 29 Januar Udgiveren.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-27
Kjøbenhavns Børs d. 26 Januari. Cours. Hamb. 2 M. 256, a vista 259. Amsterd. 2 M. - . Lond. 2 M. - . Spec. 258. Specier solgtes til 15 Rbmk. 8 s. Obligat (med Renter fra 11te December 1820) 69 a 69 1/2. Nationalbank-Oblig. (af Laanet d. 4 Febr. d. A.) 8 Rbdlr. r. S. eller 113 Rbdl. Sedler pr. 100 Rbdl. r. S. Norske Rigsbanksedl. 16 1/2. Svenske Sedler 60 1/2 s. - Disconto 6 pC. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-30
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. og 800000 Ras Attende Aargang. No. 9. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 30 Januari 1821. Kritiske Bemærkninger over Professor Ochlenschlagers Afhandling: Digterne i Levnet som i Værker. (Fortsættelse; see forr. No.)