Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1792-01-10
Sorsdagen den 12te Januarii d. A. om Formiddagen Kl. 10 Slet, 2 bliver efter Vedkommendes Begiering, foretaget offentlig Auction paa Raadstuen i Odense, over en deel prægtige FruentimmerKlæder, af Silke, Dammast, Sukkerduun, Nanqvin, Netteldug, og Zirs, endeel Linnet af Duge og Lagener, saa og endeel Kramvahre af alle Slags, med videre; hvorover trykte Fortegnelser faaes paa Adressecomtoiret her i Byen. Hvilket herved til Liebhabernes Efterretning bekiendtgiøres. Odense den 3die Januarii 1792. L. M. Bendz. Tørend jeg endnu gjorde mig Haab om at blive berettiget til at udi give Aviser, kiendte jeg allerede den Modbydelighed, mange agtværdige Mænd havde for en og anden personlig Angribelse i Aviserne; jeg besluttede desaarsag, saa hastig jeg havde kiøbt Adresse=Comtoiret, ei at bekiendtgiøre noget uvedkommende i min Avis, naar jeg indsaae at samme kunde fornærme nogen, og ei heller at indlade mig i nogen føldsindig eller personal Pennekrig, med hvem det endog maatte være. Naar derfore mine Høie og Respective Læsere finde, at jeg med Taushed forbigaaer en eller anden Angribelse imod min Person, faa skeer det i Særdeleshed af Agtelse for Publikum, hvis Godhed jeg allerede meget erfarer, og ellers fordi jeg med megen Ligegyldighed anseer ubetydelige Opfordringer. Skulle imidlertid saadanne Omstændigheder møde mig, at jeg uomgiængeligen maa gribe til Nødværge i Avisen, skal det altid blive mig en hellig Pligt at holde mig til Sagen allene Med disse foreløbende Erindringer maa jeg henvende mig til et under Hr. Jversens Navn i hans Avis No. 2 d. A. indført Avertissement, som jeg her skal meddele Læserne, og ved hver Punct vedføie mine besvarende Anmerkninger, for saavidt det er gjørligt uden at støde an imod ovenmeldte Grundsætninger. Det lyder saaledes I Adresse=Comtoirs Efterretningerne No. 1 har Hr. Faber behaget at sige sine Læsere, at Avertissementer i hans Efterretninger i alle Tilfælde have juridisk Fidem, siden de vare authoriserede ved et allernaadigst Privilegium. Dette kunne let skade mine Avisers Fidem, der dog er ligesaa kraftig som hans Anmerkning. Jeg har allene sagt Læserne mine egne Rettigheder, og hvad Fidem min Avis har, uden derved paa nogen Maade at agnosere eller modsige Hr. Jversens formeentlige Ret til at udgive Aviser og derudi, at indføre Avertissementer, følgeligen kunde jeg ikke forestille mig, at han derved skulde troe sig fornærmet; i den mindste havde jeg i Hr. Jversens Sted aldrig følt mig skadet ved saadant, naar jeg allene hos mig selv var overbeviist om: at den Ret jeg havde til min Haandterings Fortsættelse var virkelig og ikke selvtagen. Jeg bør derfor underrette Publicum om, at naar hans AdresseComtoirs=Efterretningers Bekiendekiørelser have moralsk Fidem, er det saare godt, og i alle ubetydelige Tilfælde tilstrækkeligt; - juridisk Fidem have de sikkerligen ikke, saasnart den er mindste Qvestion; - det have de i ingen Avis i Danmark uden dertil søges hvergang Kongelig allernaadigst Tilladelse i Cancelliet, som da befaler: at de saaledes i Aviserne bekiendtgjorte Proclamationer skal være ligesaa gyldige som naar det var skeet ved Proclama efter Loven, hvilket da allernaadigst bevilges paa de ansøgte Aviser. Dette behøvedes ellers ikke at søges i Cancelliet, naar Hr. Faber havde saadant Privilegium. Anm. Hr. Jversen giør sig aldeles et urigtigt Begreb om Meningen og Hensigten af mine Ord: Jeg har sagt, at hvad Avertissementet der bekiendtgiøres i min Avis, have i alle Tilfælde juridisk Fidem; hvoraf letteligen sees, at jeg allene sigter til Bekiendtgiørelsens lovformelige Gyldighed i sig selv, uden Hensigt til Avertissementernes Jndhold, der i Almindelighed hverken kan stadfæstes eller underkiendes i en Avis. Jeg agter desuden ikke at indføre andre Avertissementer, end de, som enten efter Anordninger, eller specielle Bekillinger, eller efter Tingens egen Natur qvalisicere sig til Bekiendtgjørelse i Avisen, og følgeligen er det mig nok at samme, ved at indføres i min Avis, have i den Deel lovformelig Bekiendtgiørelses Gyldighed; og andet har jeg ikke, ved mit Foredrag til Læserne, meent eller sigtet til; hvilket jeg finder mig pligtig at erindre, ifald upartiske Mænd skulle finde at jeg første Gang har talt tvetydig, som kan være mueligt, da jeg ikke tiltroer, mig selv feilfrie Fuldkommenhed. Kalder Hr. Faber det en Authorisation for hans Avis, at den maaskee er nævnt i Privilegiumet, som han siger, saa har min Avis samme Authørttet; eftersom den for mange Aar siden i en Kongel. Cancellie Resolution, (i Anledning af, at man den Tid vilde formeene mig baade at udgive Aviser og at trykke Avertissementer) er nævnt ved Siden af Adresse-Comtoirets som to Ting der vare til, og med hinanden bestode. Anm. Jeg er overbeviist om, at det Høikongel. Danske Cancellie, i et Tilfælde, hvor der tvistes og Rettigheder og Fornærmelser, et afgiver anden Resolution, end at Parternes Ret til Afgiørelse ved Lands Lov og Ret kan være dem forbeholden. Da det nu er en Sandhed, at mit Privilegium allernaadigst er udstædt under Hans Majestets egen Haand og Segl, med den Clausul, at ingen i de mig forundte Rettigheder, maa giøre mig nogen Forfang under Hans Majestets Hyldest og Naade, og man af Hr. Jversens egen Tilstaaelse seer, at han ei har anden Authorisation for sin Avis, end at den skal være nævnt i en Cancellie-Resolution ved Siden af Adresse-Comtoirets, som 2 Ting der vare til og med hinanden bestode; saa troer jeg det er mueligt at Hr. Jversens formeentlige Ret kan blive kiendt ugieldende, ifald Qvæstionen skal afgiøres ved Rettergang, som det retteste Sted, siden vores egne Meningen Avisen ei kan decidere Sagen. Min Ret er udisputeerlig, da jeg har Kongens allernaadigste Haand og Segl for mig, deels til egen og deels til andres Betryggelse, som indføre Avertissementer i min Avis. Derimod synes der virkelig at være meget Qvæstion om Hr. Jversens formeentlige Ret; og saalænge denne Qvæstion ikke er afgjort, kan hans Avisers Fidem, efter mine Tanker, virkelig sættes i Tvivl; Hvilket saaledes for det første overlades til det ærede Publikums Bedømmelse. Overalt troer jeg ikke, at Hr. Faber har noget Privilegium, men vel en allernaadigst Bevilling, ligesom hans Formænd, og som jeg har, og mine Formænd have haft, der udgave Aviser og indførte Avertissementer der mere end i 30 Aar førende der blev tænkt paa et Adresse=Comtoir i Ovense; - og den mig allernaadigst forundt Bevilling tilstaaer mig samme Rettighed, som mine Formænd have haft. Det Ord Privilegium betegner et Fortrin, eller en Enerettighed som fielden forundes nogen uden i Tilfælde at een opfinder noget Nyt, eller giør et nyt almeennyttigt Anlæg hvortil der udfordres stor Bekostning -men overalt ere i vore Tider alle Tronopoliers Skadelighed langt fra ikke efter vor Landsfaderlige Regierings Princips, da de saameget hindre Jndustrien, og gjerne have skadelige Folger for Publicum. Odense den 6te Jan. 1792. C. Jversen. Anm. Det synes at Hr. Jversen vil giøre stor Forskiel paa et Kongel, Privilegium og en Kongel. Bevilling; men da begge Deele give Tilladelse og Rettighed til at bruge en eller anden Næringsvei, saa kiender jeg ingen betydelig Forskiel paa disse Ords egentlige Bemerkelse. Skal der imidlertid være nogen synderlig Forskiel paa et privilegeret og et bevilget Adresse=Comtoir, saa har jeg den Lykke at mit beviisligen hører til den første Classe. At Hr. Jversen i øvrigt har en Bevilling, er vel sandt; men Forskiellen paa hans og min bestaaer fornemmeligen deri, at hans ikkun strækker sig til et Bogtrykkerie, min derimod tillige til et Adresse=Comtoirs Holdelse, Avisers Udgivelse og Avertissementers Jndførelse; og til disse 2de sidste Dele har Hr. Jversen, efter egen Tilstaaelse, ingen anden Anthorisation, end den han troede at have funden i den allegerede Cancellie-Resolution; thi om alle hans Formænd, af hvem han kan have kjøbt Trykke=Redskaber, endog virkelig upaatalte have udgivet Aviser, som jeg dog ikke veed, saa have deres Bogtrykker Bevillinger dog aldrig dertil givet dem nogen Tilladelse; og da Hr. Jversens Bevilling, naar den skal tale om hans Formænds Rettighed, ei kan sigte til andet, end det som udtrykkeligen er benævnt i de foregaaende Bevillinger, og ei til saadanne Ting, som hans Formænd egenraadigen, men mueligen paa den Tid upaa talte, kan have foretaget sig; saa seer jeg ikke, at hans Bevilling, som Bogtrykker kan anthorisere ham til at udgive Aviser eller derudi at indføre Avertissements. Jeg beder mine Respective Læsere at undskylde, at jeg har været mere vidtløftig end jeg ønskede; men da min Tid ikke vel tillader mig oftere, at tale om denne Sag i Avisen, saa har jeg troet mig pligtig til, i Anledning af Hr. Jversens udeføiede og meget uventede Opfordring, eengang for alle nøiagtig at sige mine Tanker og Forskiellen imellem hans og min Ret til at udgive Aviser og deri at indføre Avertissementer. Odense den 10de Januari 1792. L. N. Faber.