Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1811-09-10
Nogle Yttringer i Penia om Sangbestyrelsen ved Kbhvns Theater har givet Anledning til en liden Pennestrid mellem hiint Blads og Dagens Udgivere, Dhrr. Justitsraad Barens og Dr. Rahbek som tillige Theaterdirektør, der ved denne Leilighed finder Klagerne over Theaterdirektionens Knaphed, ufortjente, da Lønningerne ligesaalidet her som ved noget Kongeligt Departement kunne sættes med Hensyn til saa forander. lige Tider som nærværende. Og naar Hr. Justitsraaden mener, at Publikum, kun det kan see Syngestykker got opførte, ikke spørger og Betalingen, men at en Theater=Direktion kan lægge paa sine billetter hvad den behøver, anmærker Hr. Doctoren, hvor misligt et Ord Navnet Publikum i saa Henseende er, og hvor høist ugjerne Theaterdirektionen, netop i den Overtydning : at Skuespilhuset, var det endog blot i Betragtning af den høistbetydelige Sum Hs. Majestæt giver dertil, ikke bør kunne monopoliseres af de Rige og Ødsle, og at den ikke rigelig aflagte Embedsmand og den sjelden af Lykken begunstigede Videnskabsmand burde have Adgang dertil ligemed, eller vel forved de Statens Blodigler, der berige sig af dens Gjenvordigheder - bestemte sig til at foreslaae de ved Omstændighederne uundgaaelige Tillæg, som den derfor ikke heller har kunnet overtale sig til at udvide til det egentlige Parterre. Sandsigeren anstiller nogle Betragtninger over Sandhed, der ere ligesaa læse, som følgeværdige. Jkke sjelden er det paa de sidste 10 Aar og noget derover forekommet den ærlige Sandsiger, som hiint Spørgsmaal af den velbekjendte Pontius Pilatus: "Hvad er Sandheder beqvemmeligst kunde besvares saaledes: Sandhed er i vore Dage, hvad der forden var Logn. Jmidlertid tilstaaer han, at der til enhver Tid og især til denne gives Sandheder, om hvilke man med hiin franske Lærde kan sige: "om jeg havde min hele Haandfuld deraf, aabnede jeg ikke en Finger, for at lade den slippe ud. Det Slags Sandhed derimod, der stedse bliver af de nyttige og nødvendige, og som ikke desmindre ogsaa er af dem, der i vore Dage allermindst siges og høres, er den ethvert Menneske har at sige sig selv. Mangen sætter saaledes en Stolthed og en Dyd i, at være mod Andre uden Forskjel en diærv og besværlig og uvenlig Sandsiger, som der hvor han fornemmelig burde øve sin Sandruhed mod sig selv, sine egne Svagheder, Fordomme, Lidenskaber, Laster, er den meest sledske, silketungede Smigrere, der nogensinde har strøet Blomster paa Vildfarelsens og Fordærvelsens Vei. Kometen, som i denne Tid sees paa den nordlige Himmel, har i de sidste Aftener taget meget til, og yder ved dens skjønne mod Nordost opvendte Vifte=Skin et interessant Syn. Mueligt er det den samme, som lod sig see i Aaret 1661, og var ventet tilbage i Aarene 1789 eller 1790. At man i øvrigt har Ont ved at gjøre Mange forstaaeligt, at disse Kometer ikke ere andet end et Slags Himmellegemer, der dreie sig omkring Solen i lange eliptiske Baner, (hvorfor deres periodiske Tilbagekomst til Solen er saa høist forskjellig, at f. Ex., nogle af de bekjendte Kometer behøve kuns 70, andre over 500 Aar til at fuldende samme, og foruden det Lys de faae fra Sølen ere omgivne med en egen mueligt mod Solen udstrømmende Lys masse, hvorimod Overtroen heller deraf udleder de besynderligste Forvarsler, er kuns end et Beviis for, hvor langt Mennesket i Almindelighed er tilbage i Kundskab til den Natur og Verden, som omgiver det.