Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-04-04
J Aaret 1831 erholdt den en Forbedring derved, at det blev forbudt, at lade Personer under 21 Aar arbeide om Natten, ogsaa blev der bestemt, at den umyndige Alder skulde vare til det 18de Aar. Disse Forholdsregler kunde imidlertid ikke afhielpe det Onde, som ved den forfærdelige Udvidelse af Manufacturvæsenet stedse greb videre om sig. Om man ogsaa ganske havde handlet efter Loven, og med Menneskelighed, saa var dog Længden af Arbeidstiden barbarisk, og imedens Manufacturerne blomstrede, henviisnede de stakkels Børn. Endelig fremstod en ny Kjæmper for disse Ulykkeliges Sag, en Hr. Sadler, der ved at opholde sig midt i Manufacturdistricterne, var Vidne til de Lidelser, som Havebegierligheden opdyngede over de arme Børn under Sanction af Lovene. Han gjorde alt Muligt for ved Tale og Skrift at vække Landets Medlidenhed for samme; lod sig hverken ved Hindringer eller ved Bagtalelse afskrække, og bragte i 1832 en Bill i Parlamentet, der af hans forbittrede Modstandere blev qvalt i Fødselen, da Sagen blev henviist til en Committee. Men herved gik det langt bedre, end man havde ventet; thi Undersøgelsen frembragte ved Vidneforhørene en saadan Mængde af Afskyeligheder og Elendighed for Dagen, at Spørgsmaalet atter levede op i dets fulde Omfang. Sagen blev vel trukken ud ligge til Parlamentets Opløsning, og Hr. Sadler erholdt i det nyvalgte intet Sæde; men Lord Ashley optog den igjen i det første omdannede Parlament, som forsamlede sig i Aaret 1833, og foreslog en Bill, som indskrænkede Arbeidstiden for alle Børn fra 9 til 18 Aar til 10 Timer. Der var nu kommet saameget Slemt for Dagen, at Manufacturherrerne ikke saae nogen anden Udvei for sig, end atter at trække Sagen ud. En Hr. Wilson Patteen foreslog i April, at Regjeringen skulde udnævne Commissairer, som paa Stederne selv skulde undersøge Sandheden af Vidnernes Beretning; Ministrene understøttede dette Andragende, som endelig gik igjennem med en Majoritet af 2 Stemmer. Saavidt havde Manufacturisterne og deres Venner atter seiret, men Commissairerne erholdt ved deres Efterforstninger det samme Resultat, som Committeen havde erholdt, og i mange Tilfælde havde det været bedre for Manufacturisterne, dersom de havde ladet sig nøie med den sidste. Man androg nu i Almindelighed paa, at Børn under 13 Aar ikke maatte arbeide meere end 8 Timer. Men Grundene for en saadan Forskjel paa Børn under 13 og over 13 Aar vare kun svage, og Hovedgrunden derimod var, at en saadan Forskjel tilbød uendelig mange Leiligheder for Manufacturisterne til at undgaae Loven Lord Althorp, Underhusets daværende Leder, gjorde ifølge af de talrige Beviser for Børnenes jammerlige Mishandling et Forslag, hvorefter Børn under 13 Aar ikke skulde arbeide meere end 8 Timer dagligen, men Børn fra 13 til 18 Aar 12 Timer. Efter en Debatte, som varede i 10 Timer, blev dette Forslag antaget med en Majoritet af 145 St., og Lorden, som saae, at hans Bill derved ganske havde tabt sin velgjørende Characteer, opgav den aldeles og levere, de den i Regjeringens Hænder. Følgen heraf var altsaa den Lov, som endnu gielder i Factorierne, er Lov, som i Hast blev færdig, for at tilfredsstille, nødvendige Fordringer for Øieblikket, en Lov, som Jngen billigede, og som alligevel en stor Majorer, havde understøttet, der ret godt vidste, at den ikke kunde udføres. Men den havde et stort Skin af 1 beralitet, syntes endnu menneskeligere end Lord Assileys Bill, og Clausuler vare tilføiede angaaende Børnenes Underviisning, men over hvis Overholdelse. Jngen vaagede.