Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-09-12
naar der ei i Stiftsavisen var blevet gjengivet et utydelig mpendium deraf ved Hr. Brygger Hansen, og jeg derved tildeels imod min Villie var bleven dragen ind i Sagen. Dog efterat Forfatningsværkets Drøftelse hidtil næsten ganske er for retaget af de Lærde og Kjøbstædboere, antager jeg det for at være i sin gode Orden, at man ogsaa engang hører en Røffra Landboernes talrige Klasse, der dog, naar Alt kommer til Alt, udgjør Pluraliteten og Folkets Kjerne Ringe Degnebolig den 9 Septbr. 1848. A. J. Ved i No. 183 af den Miloske Avis at berette Udfaldet af en den 30 August sidstl. i Ringe Kro afholdt Forsamling af Vælgere af 7de Valgdistrikt i Svendborg Amt har Redactionen i Anledning af, at der ved et anstillet Prøvevalg faldt Stemme, paa Hr. Brygger C. H. Hansen af Odense og mig, tilladt sig tere den Dom over os, at vi vistnok maa betragtes som li skikkede til at deeltage i Rigsdagens Forhandlinger, idet ner, at det kun er en mindre heldig Erindring fra tid Stænderforsamlinger, naar vi ere komne under Omtale ygger Hansen har allerede i Adresseavisen No. 219 ta til Gjenmæle mod disse ubeføiede Yttringer, og heller ikke der at kunne lade dem gaae upaaagtede hen. udt villigt indrømmende, at Enhver, der paa gt Hverv, maa finde sig i at blive og dog at dette kun kan taales inden Sømmeligheser. Overskrides disse, træder man ind under Jndenes Gebeet, og det er netop denne Feil, den nævnte daction i blind Jver har gjort sig skyldig i, da den har tet hiin Dom ikke alene i en meget bitter Form, men ngaaer, uden mindste Grund; thi naar den menet det i min Færd under til igere Stænderforsamlinger. erindre, at jeg ikkun har deeltaget i de af Stæn6 Forhandlinger, der holdtes i dette Aars Foraar, men an endnu aabent vedkjende mig de Meninger, jeg der har g stemt for egner sig til nog og jeg troer. hovedet ikke, at en til saaen Tid og til saa faa Sager indskrænket offentlig Virksom paalidelig : for de Vedkommendes D. som de lebreidelser fremføres. mod de- der have stemt for Regjering. herfor forglemme, at disse Valg kun ere tilraadede for denne ene Gang; de forkaste dem, blindthen uden at gaae de Grunde imøde, der gjøre dem forsaavidt tilraadelige. Jeg skal ikke her gjentage, hvilke disse runde ere: de sees udførligen af Stændertidenden men at de have tiltalt mig i den Grad, at jeg efter samvittighedsfuld Prøvelse har stemt for Regjeringsvalgene, det skammer jeg m. ikke ved at tilstaae, og naar det ikke oversees, hvormange høishæderlige Mænd der have givet deres Stemme i samme Retning, vil der saameget mindre derfra kunne hentes nogen Grund til den Dom, der udtales i ovennævnte Annonce, saalænge ikke Partiaand er bleven det herskende Element. Heller ikke skal bemeldte Avisredaction kunne frakjende mig de Kundskaber og lige Virksomh. i forskjellige. Erfaringer, min tidligere man Livsforhold har tilført mig. Jeg seer altsaa i Annoncen kun den samme for terende Bestræbelse, der, som en Kræftskade, synes at gribe om sig i Samfundet, men mod hvilken Enhver for Alvor maa forvare sig, og tør saaledes dristigt tilbagevise det mod mig rettede Udfald. Forøvrigt finder jeg Anledning til at tilføie, at jeg hører til dem, der i den forløbne Tid med levende Deeltagelse har fulgt constitutionelle Bestræbelser, men at jeg troer, at disse Bestræbelser nu have naaet netop det Stadium, hvorpaa vore indre Forhold lade sig ordne til Opnaaelse af al den Frihed og Lighed som en vel grundlagt Statsforfatning kan give, saa at andhed og Ret kunne finde deres trygge Hjem overalt i Landet. 8. M. Han age Ovenstaaende, er det, for ikke at afskjære den og Haanede Leiligheden til Forsvar, men ikke fordi de den deri om Regjeringsvalgene udtalte Anskuelse dog, at Jndsenderen godt kunde have undladt at bete Punkt, da det neppe er paa Grund deraf, at han er andet af Milos Avis, som selv for der hine Valg. Red. Til, nogle Vælgere af Horne Sogn, J Anledning af en i denne Tidendes No. 215 fra nogle Vælgere af Horne Sogn indrykket Artikel tillader man sig at gjøre nogle bemærkninger. Naar der for det Første i dette Jnserat er yttret, at man trindt om søger at fremdrage Mænd udenfor Bondestanden til Rigsforsamlingen, da er dette neppe rigtigt. Det har tvertimod viist sig de allerfleste Steder, at Bønder have ved Prøvevalgene havt den overveiende 6 hed for sig. Naar derefter den Mening gjøres gjældende, at Bondestanden helst maatte udsøge sig Candidater i sin egen Midte, da troe vi ikke at Bondestanden heri tænker rigtigt Ogsaa vi ere nidkjære for Bondens Vel, ogsaa vi ønske, at nogle af denne 6 ands fremragende Personligheder maa faae Sæde i Rigsforsamlingen; men mon vel denne Forsamling, mon vel Bondestanden selv skulde være vel tjent med, at et stor Antal af Rigsforsamlingens Medlemmer bleve Bønder, Vi troe det ikke. J de tilkommende lovgivende Forsamlinger, hvor de særskilte Jnteresser komme i Bevægelse, hvor indbyrdes Forholde mellem de forskjellige Stænder og Klasser ville blive drøftede, og specielle Lovbestemmelser i den Retning overveiede, der vil det maaskee være magtpaaliggende, at flere Bønder sidde som man kalder det varetage deres Jnteresser, og give "Vink og Oplysninger Landboforholdene betræffende: anderledes er det i den nærmest forestaaende Forsamling. Der maa netop de særskilte Jnteresser lades ude af Sigte, der bliver Tale om Forholdet imellem Regjeringen og Folket, der komme de vigtigste, vanskeligste og dybeste Spørgsmaal i Statslæren, i Bevægelse, om hvilke det sandelig ikke er mulig at danne sig en klar og selvstændig Mening for dem, som hidtil ikke have tænkt og forsket over saadanne Gjenstande, der skulle de Former ordnes, under hvilke det offentlige Liv i Staten herefter vil komme til at røre sig. Mon ret mange Bønder ville kunne afgive en velbegrundet Stemme herom, De Dygtigste af denne Stand, vi hidtil have talt med, have ikke undseet sig ved at tilstaae, at dette ligger over dens Jndsigt. Mon de da ikke i Almindelighed vilde gjøre rettest i at udsee sig Repræsent ter uden Hensyn til Stand imellem dem, hvis Dygt Retsindighed og fremfor Alt, hvis Frihedssind, Selvstændighed, og Fædrelandskjærlighed de kjende, til hvem de saale kunne have Tillid, Det er paa Tide, at Bonde sin Mistro tilside til dem, som ikke høre til dens ege Bondestanden kan være rolig forsikkret om, at Rigsforsamlinuden at tælle mange Bønder iblandt sine Medlem er, dog ingenlunde vil komme til at savne et overtal Mænd, som ville forstaae og vurdere dens Krav og Tarv. Lader derfor ingen ensidige og smaalige Hensyn bevirke, at gode Kræfter udelukkes af Forsamlingen,