Viborger Samler, 1840-07-03
J et Følgeblad til Berl. Av. af 27de Juni findes et af Hr. Kammerraad og Stænderdeputeret Joh. Chr. Drewsen indrykket Forsvar for Kammerraadens Fremstilling i Stænderforsamlingen, vedk. Driften af UsserødsFabrik m.m. Af foranførte Forsvar tillader Rummet kun at meddele Følgende: Misbrug er det, om Nogen, der er ansat ved Fabriken eller dens Drift, ligefrem, han være høi eller lav, bedrager; men Misbrug kan det vel ogsaa kaldes, naar i en Fabrik forbruges mere af en eller anden Artikel, end i Virkeligheden behøves, og naar saadan Anvendelse upaatalt eller uforandret gaaer hen, fordi den eller de, der skulde afværge saadant, ei formaae dette, som Følge af, at de ikke besidde fornøden Sagkundskab, eller hindrede ved andre Forretninger, ei kunne have tilstrækkeligt Opsyn. Et Bidrag hertil er f. Ex. Blaafarvningen ved Usserod, ved hvilken Rendestenene farves i det mindste ligesaa meget som Klædet. – Naar jeg har sagt at Klædet er eensartet slet, da har jeg ingen Grund til i saa Henseende at forandre min Mening, og man behøver ikke at besee Klædet paa Oplaget, da vi daglig have det for Øie i vore Soldaters Munderinger. Der er Forskjel paa tykt og paa stærkt Klæde. Det ordinaire Klæde, der leveres Armeen, er vist nok meget tykt, men tillige meget svampet og dets Styrke bevises jo aldeles ikke paa den Maade, som dets Forsvarere ville bevise den, thi det kan sagtens vare i 6 eller 8 Aar, naar kun 30 Mand pr. Compagnie er i Tienesten, og samtlige et Regiments Munderinger kun bruges i de 21 Excerceerdage. Skal dette forstaaes saaledes, at et Regiment hver 8de Aar munderes nyt, saa har Klædet jo egentlig kun holdt ud i 2 Aar, naar kun 1/4 af Regimentets Styrke er i Activitet. Hvor nær man tager Munderinger ne, deraf pleie vi jo hvert Foraar at have et tragi-comisk Syn, naar nemlig vore unge Bønderkarle, første Gang blive som Recruter fortrinlig godt klædte. – Klædets væsentligste Feil ere, at være spundet af for tykt Garn og at mangle al Appretur. Af samme Parti Uld, der spindes finere, fremkommer flere Alen Klæde, og vi vide Alle, at det finere og appreterede Klæde er varigere, end det grove og uappreterede Klæde. Enhver, der kan betale Klædet til en fiin Kjole, kjøber vist ikke en grov, og det ikke ene fordi den varer længere og endnu til allersidst har bedre Udseende end den grove Kjole. Soldaterklædet kan ikke være en Undtagelse fra denne almeengjældende Regel. Naar derfor Forsvarerne yttre, at Armeen nu er fortrinlig godt klædt, saa er ved denne Yttring vel ikke tænkt paa Andet, end paa Klædets paastaaede Varighed, thi forresten kunde den vel ikke, undtagen den var laset, være synderlig slettere klædt end den er. Vel see vi ikke udrevne Knaphuller eller Hjerter paa Albuerne af vore Soldater, men vi behøve ikke at vente hverken til det fjerde eller ottende Aar, hvori vore Soldaters Kjoler skulle bæres, for at bemærke de bare og tykke Traade i Klædet; fra første Dag Kjolerne trækkes paa, see vi desuden vore Soldater ved det ikke til Kroppen passende Klædningsstykke meer eller mindre vanskabte. Forsvarerne maa altsaa være meget nøisomme i deres Fordringer til Klædedragten, naar de formene, at vor Armee er fortrinlig godt klædt, og da man er nødt til at føle sig overbeviist om det Modsatte, maa man fristes til at troe, at disse Forsvarere, for at turde fremsætte en saadan Paastand, ei maa vide, hvorledes Tropperne i andre europæiske Lande ere klædte. - Hvorledes Englands Soldater ere klædte, have vi nok fra sidste Besøg i Erindring; enhver der har været lidt uden for Danmark har vel sagtens seet de preussiske eller franske Soldater, men selv den, der ei har været længere, end i Hamborg, har vistnok med nogen Ydmygelse og maaskee megen Harme, gjort Sammenligning mellem Paaklædningen af de hanseatiske Tropper og de danske. –