JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1808-01-01
Skildt-Bommerter. (Efter Jndsendt). Man kan ikke andet end hver Dag have ny Anledning til at harmes over Sprogets Mishandling, naar man seer sig lidt om paa Hovedstadens Gader; her er atter nogle Exempler paa vore danske Næringsbrugeres Skødesløshed for deres eget Sprog, og vore Maleres græsselige Uvidenhed i samme. 11) Overgaden over Vandet No. 194. Her Forferdiges alle forter Schneker Arbeide af Schneker J. F. Kort. 2) Bredgaden No. 164. Her er Værrelser til lene For loeserende. Store Kongensgade No. 66 i Kielde3) ren, 2de Skildter, paa det ene: Her Beværtes Med Spisning Veddagogaften; paa det andet: Her op Vartes med Caffe The og Puns. Paa Hjørnet af Laxegaden og Skvaldergaarden No. 195 er 3de Skildter, paa det ene findes Lak bogstaveret: Laeh; paa de 2de andre. Laek. Paa Hjørnerne af Myntergaden og Springgaden findes følgende yderst naragtige Paaskrivter, Rossenbor G Qvater Sprin G Gaden Rossenbor Qvarter Minte Gaden.
Politivennen, 1808-01-01
Uforsigtig Omgang med ladt Gevær paa offentlig Gade. J Onsdags Aftes Kl. 7 3/4 blev af en Soldat, som fulgte med nogle Arrestantere, skudt en Kugle gjennem et Vindue paa 1ste Sal og ind i Værelset paa Hjørnet af store Kongensgade og Toldbodvejen No. 272. Lykke var det ingen kom til Skade og at Beboeren hændelsevis i dette Øjeblik ikke var i Salen; blot Vinduesuden blev slaget i Stykker og Vinduesarmen paa 2de Steder splittet ad. J. Mortensen Borger og Brændevinsmand.
Politivennen, 1808-01-01
Etvelment Forslag til Smeddelaget. (Efter Jndsendt.) Udsenderen af Efterstaaende er selv Smed og haaber derfor at hans Ord ville trænge esbedre igjennem. Det er nu paa min og fleres Esser fundet, t man kan smedde uden at bruge vor niddingagtige Fjendes fordømte Stenkul. Vore Fædre brugte Trækul. Vi bruge dem nu, og ønske blot at vi havde Fyldest af dem. Regjeringen har dertil gjort meget. Man seer af Aviserne, at en stor Mængde Trækul ere brændte i de kongelige Skove i Frederiksborgs og Kronborgs Amter, og at de der overlades, de store for 6 Mark Tønden og de mindre for 4 Mark Tønden til den der selv afhenter dem. Men denne Afhentelse er netop Kunden. Hvo af os Smedde har Lejligho til at køre ud at hente Kul, og hos hulken Vognmand vilde vi, uden en uhyre Betaling faae Vogn og Heste, at gjøre denne Rejse med? Det er derfor mit Forslag til de hele Smeddelag, at samme forener sig om at udsætte 3 Belønninger, en paa 100 Rd., en paa 60 Rd. og en paa 25 Rd., for de tre Bønder, der, for billig Fragt af 2 til 3 Mark Tønden, indkørte de fleste Trækul til den Plads, Smeddenes Oldermand anviste dem, og bevisliggjorde samme med hans Attest. Et saadant Sammenskud kunde ikke være saameget trykkende; men for en Bonde kunde en saadan Belønning være en mægtig Drivefjær.
Politivennen, 1808-01-01
Musik og Dands paa uønskelig Tid i Smaagaderne, i Særdeleshed i Dybensgade o. s. v. (Efter Jndsendt). Allerede ved høj lys Dag Kl. 4 om Eftermiddagen høres i Smaagaderne, og fornemmelig i Dybensgade, paa Strøget fra Ulkegaden ned til Skvaldergaarden et utaaleligt Lirendrejeri, blandet med Gæstestøj, næsten fra hver anden Stue og Kælder hele Gaden igjennem. Den tænkende Berger der kommer denne Vej, stopper Ørene til for denne Musik, beklager at saa mangen rask Sømand, saa mangen skikkelig Haandværkskarl her tilsætter Tid, Penge og muligt Helbred og Sundhed, vænnes til Leddiggang faaer Afsmag for strængt Arbejd, og gjør sig udulig i Fremtiden til at fortjene sit Brød. Naboer og Gjenboer ækles ved at høre denne Dandsestøjen paa en Tid, da deres Eftermiddagsarbejde først begynder. Ønskeligt derfor, om dette Væsen først tillodes Kl. 7 om Aftenen og igjen befoltes ophørt Kl. 10. Endda var Tid nok for hine Stakler at blive af med hvad der synes at være dem til Byrde, Tid, Penge, Helbred og Sædelighed, og de Omkringboende kunde da i al Ro fortsætte, hver i sin Kreds, deres Sysler, uden paa en saa ubehagelig Maade at forstyrres.
Politivennen, 1808-01-01
Bekjendtgjørelse. Det tilsendte Bidrag om Sviren, Støjen, tøjleløs Skraalen og Husen, som af Glæde, som begyndte om Aftenen 11te dennes og vedvarede d. 12te næsten hele Dagen, hvilken Adfærd skulde være udøvet af Gæster hos en Engelskmand, der er billiardholder i Helsingør, kan ikke indrykkes, førend Jndsenderen har mældt sig hos Udgiveren, som blandt flere Ting ønsker at vide, af hvad Nation hine Gæster da vare og deres Navne, samt om der ikke kunde gives anden Aarsag til slig Glædesrus end en politisk Nyhed.
Politivennen, 1808-01-01
Uordener. 1) J store Grønnegade 260 plages Beboerne af en utaalelig Stank, der ikke rejser sig fra Huset selv, men har sin Oprindelse fra en Brændevinsmands Kostald i store Regnegade. Husets Jndretning er saaledes, at de, som boe paa Salene, ikke have Opgang fra Gaden, men de maae passere en lang Gang, hvorigjennem dette Kildevæld løber. Et gammelt Skjøde hævder vel Brændevinsmanden den Rettighed at lade sit Afløb (NB. det komner anpaa af hvilken Natur dette maae være) tage den Vej; man anfører det derfor allene her for at bede Manden i Regnegade skaane sine Medmennesker i Grønnegade, saameget som muligt, for denne ulidelige Stank. 2) Uden for Huset paa Østergade, der er i Bygning, skraas over for Raus Gaard, er et Plankeværk, hvori den der kommer det for nær bliver hængende. Saaledes rev for nogle Dage siden en velklædt Person sit ene Kjoleærme itu paa et af de lange udhængende gamle Søm. En Bygherres Pligt synes det at være, at eftersee slige Uordener og afværge dem. 3) Gluggerne paa Nikolaj Taarn hænge endnu dinglende paa deres gamle Vis; men da Efteraaret snart stunder til og Storme kunne ventes, var det at ønske, Kirkens borgerlige Værge, om han endnu lever, vilde bekjendtgjøre, om der ikke er nogen Fare ved, at de have saadant usædvanligt Hældende, som om de hvert Øjeblik vilde fare ned paa de Forbigaaende. 4) J Dag Eftermiddag nedkastedes fra Taget i Pilestrædet 125 paa Forbigaaende af derværende Arbejdsfolk: Kalksten, Grus o. s. v.; ingen Tagsten var udhængt som Signal til at gaae af Vejen endnu mindre var der Planker, som spærrede Fortoget, hvilket dog Skik, Brug og Pligt er, men enhver rendte Bus paa og blev puddret paa en ubehagelig Maade.
Politivennen, 1799-01-01
Overfald ved Nørrevold. Forleden Middag blev atter en Voldsmands Gjerning foretaget uden for No. 59 ved Nørrevold. En stakkels Karl - ingen kunde for Støj faae hans Brøde at vide - blev af en anden slaget i Næse og Mund adskillige gange saa han styrtede til Jorden, hvergang rejste han sig, men hvergang lynede en ny mordisk Velkomst ham atter til Jorden; endelig da han som det lod for sidste Gang styrtede - -thi man skulde sandelig ikke troe, at han kunne rejse sig mere - greb man ham i Haaret og imedens een slæbte ham ved dette, under en forskrækkelig Brølen, langs ad Gaden, avancerede en skindbetrukken Bryggerkarl bag efter ham og overvældede ham med idelige Puf og dødelige Spark, indtil endelig nogle velklædte Personer kom og reddede ham fra disse tvende Bødler, og han paa den ynkeligste Maade slæbte sit forslagne og ilde tilredte Legeme fra dem. Man troer at burde gjøre Politiet opmærksomt paa slige skammelige Udøvelser af Selvhævn, for om muligt at forebygge eller i det mindste at standse dem. Samt indstilles det til Vedkommendes Overveielse, om der ikke burde sættes en Lov, som tillod enhver voldeligen Overfalden at anklage sin Overfalder for Retten og i Tilfælde at den Overfaldne ej havde begaaet alt for uerstatteligt Tyveri, Mord eller sligt, da at frikjendes, men Voldsmanden tildømmes at stande i hans Sted; - og om endog Forseelsen af den Overfaldne var saa betydelig, at han ej kunde fritages for Straf, saa dog Straffen modereres naar han bevisligen angav den der havde overfaldet ham?
Politivennen, 1808-01-01
Om Gaasekrigen. Efter Jndsendt.) Det er ærgerligt, at læse de mange Kævlerier om at plukke levende Gæs, da dette er noget gammelt i andre Lande, ja selv i Kongen af Dannemarks egne Stater, thi i Holsten er det meget almindeligt at plukke Gæssene levende i til 2 Gange om Aaret; men de plukkes kun paa Brystet, under Bugen og under Vingerne, hvor Dunen og de beste Fjær sidde; herved lider Gaasen ikke allene ingen Kval, men skal meget mere have godt deraf, saa troer Holsteneren, Sveitseren og flere Folkeslag, som dog ikke ere bekjendte for Barbarer eller mere ufølsomme end vi Danske. Die Empfindelei ist aber bei uns jent egenso stark in Gang als sie von 20 bis 25 Jahren in Dentchland var. Empsindelei, dette skjønne tydske Ord, maae Jnds. kede Læseren selv at oversætte paa Dansk, thi han kan det ikke; dog troer han det kunde hedde utidig Medlidenhed eller Følsomhed. Et Exempel kan maaske bedre oplyse det. En meget fornem Dame kørte paa Landevejen i Kareth og modte en Skærsliber, som havde en stor fed Hund til at trække sin Karre; Damen faldt over Synet heraf næsten i Besvimelse af lutter Empfindelei, lod Kudsken holde, for ret at kunde beklage den stakkels Hund, som saaledes skulde kvæles, og irettesatte Skærsliberen for hans Grusomhed, ved at kvæle det stakkels Dyr saa ubarmhjertig; nu havde hendes EmpfindeleiHjerte faaet Luft og hun lod Kudsken køre igjen; men det varede ikke længe, saa hørtes der et jammerligt Skrig, og hun lod atter holde stille, for at erfare hvad det var: nu saae hun en gammel Mand liggende ved Siden af Landevejen, som skreg og jamrede sig meget ynkelig; hun befol Tjeneren at gaae hen og høre hvad ham fejlede; Tjeneren kom tilbage og sagde: den stakkels gamle Mand var faldet og havde brækket det ene Ben tvers over; Aal ikke andet end det! kør til Kudsk, sagde hun. Den lærde Timme kurerte saa temmelig Tydskerne for deres Empfindelei, ved at gjøre det latterligt i hans Moderoman, Plaurus Paneratis Lipranus Kurt, anch Selmar genant, en Bog, som ifald den ikke er oversat, burde oversættes paa Dansk. Der er nok en vis Tid, at Gæssene maae plukkes levendes, nemlig naar Fjekene sidde løse, og dersom man ikke plukker dem, saa falder en stor Del af, som enhver, der har Gæs, kan overbevise sig om Gæssene kunne vist ikke føle mere Smerte ved at plukkes, end et Lam eller Faar ved at klippes, og man har dog endnu ikke hørt at nogen har foreslaaet ikke at klippe dem, fordi de led saamegen Smerte derved. Naar man ikke maatte harmes over, at intet nyttigt Forslag kan blive indført hos os, fordi der stedse gjøres Vanskeligheder og lamenteres derimod, saa kunde man vel gjøre sig lystig over denne Gasekrig.
Politivennen, 1808-01-01
Forslag til SælhundejagtsKompagnier. Jeg troer det højst saare ønskeligt, om en Trang af en nødvendig Ting kunde afhjelpes, som Bloladen gjør umueligt at erholde, og er dog ligesaa nødvendig for Lysningen, *) Den Dun og de Fjær, som plukkes af en levende Gaas ere meget bedre end hvad der plukkes efter at den er slagtet. som for Garver Fabrikerne, nemlig Trantil den Ende antager jeg, at der kunde anlægges en Sælhunde Jagt paa Kysten af Sjælland, som vist vilde standse noget af denne Mangel, da jeg selv har skudt mange, og altsaa vil denne Jagt nok lykkes, især ad Kjøgekanten, hvor der gives mangfoldige; men Stadighed udfordres dertil, og saasnart den gribes an med Kraft, lønner den. Det ville desaarsag være at ønske, at saadanne Grosserere eller Skippere, der føle for Staten, vilde indgaae i et Kompagnie, til en saadan Sælhundejagt, og dertil anskaffe Folk, som til dette Fags Udførelse kunde være dulige, samt Fartøjer, som vare lette og kunde trækkes paa Land om Natten. Denne Jagt vilde være til stor Nytte baade for Rederne, som og i det dele for Landet. E. E. Meland Second- og Tøjhus-Lieutnant paa Battetiet Trekroner.
Politivennen, 1808-01-01
Tællelys, paa et Øjeblik stegne en Mark Pundet i Prisen, i København, formedelst Opkøberi. Hvad kan det være for Mennesker, der forleden Dag have opkøbt alle Lys paa de Steder, hvor de vare til Udsalg, for Dagen efter at sælge dem til 1 Mark mere Pundet? Kan nogen Lumpenhed eller Ubluhed tænkes større, end den Mands, eller de Mænds, der betjene sig af Statens Uhæld for at plyndre deres Medborgere. Lumpenhed blev det af alle anseet for, dersom en Købmand for en Snes Aar siden paa engang gjorde Akkord, om Levering af Lys, med alle Lysestøbere, og imens opkøbte al tilfals værende Talg, og saaledes tvang Støberne til, med store Penge at købe sig frie. Men saadan Skurkestreg staaer langt tilbage for den, at opdrive en Fornødenhedsvare for Medborgere, der desuden nødvendig maae føle Krigens Tryk. En skammelig Opkøbsaand har destoværre taget Overhaand hos os. Vi have en Mængde Slyngler (naturligt nok i en stor Stad der ikke have lært noget. Til at opkøbe hører kun et snavs Hjerte og en snave Hjerne. Naar nu saadan Slyngel har Penge eller Kredit, spekulerer han blot paa, hvorledes han kan forværre alle sine Medborgeres Tilstand og saaledes fortjene eller rettere stjæle Penge. Een kober opSalt, en anden Sæbe, den tredie Olie den fjerde Flasker, den femte Speserie med eet Ord neppe nogen Vare bliver fri; og skede det end, saa falder den, der har den, let paa at opskrue Prisen ogsaa paa den. Ve den Kystemslave, der torde kalde denne Skændighed Handel, og paastaae, at den som saadan bor taales! End ikke i Fred er dette Handel, end ikke i Fred bør det fordrages. Men i Krig er sligt Uvæsen tidobbelt nedrigt og afskyværdigt, og de, der drive det, hvad enten Kristne eller Jøder, Kontorister eller store gamle Huse, Hykere eller Matadorer, fortjene alle at brændemærkes som Landets Fjender. Jkke vover den, der skriver dette, at foregribe sin Regjering ved at foreslaae Midler, som den lingt bedre vil træffe, men et Middel, som staaer i ethvert patriotisk tænkende Menneskes Magt, vover han at gjøre de Medborgere opmærksomme paa, der sukke under hine Blodigler, - dette Middel er: lydelig og tydelig altid og allevegne udvist Foragt for enhver Opkøber. Dette skulle disse Foragtelige vide for sikkert. at i en særskilt Bog optegnes alle deres Navne, der paa omtalte Maade forøge Antallet paa Fædrelandets Fjender, og Størrelsen af dets Lidelser. Faae de altsaa ikke Brændemærket i deres ublue Pander, da skal dog deres Minde stande brændemærket for Efterslægten i al Evigheds Evighed. Men vil man maaskee sige, hvorfor vedblive ikke Lysestøberne af Lysefabrikørerne at sælge for 2 Mk. hvad de nu efterhaanden forfærdige. De behøve jo ikke at følge Opkøbernes Exempel, og de vilde altsaa efterhaanden tvinge disse til at sætte Prisen ned igjen. Jeg siger det samme, og venter at disse Mænd ville vise, at deres Tænkemaade ikke er som den beskrevne!
Politivennen, 1808-01-01
Om vor saakaldede Vexelkurs. (Efter Jndsendt.) En Mand, der ønsker at lære saalænge han lever, men for alting ønsker Fædrelandets Gavn, gjør følgende Spørgsmaal, som han ønsker besvarede i dette eller i et andet Blad. 1) Havde det ikke været godt om Kbhvn havde ophørt at notere Kurs paa Hamborg, da Hamborg holdt op at notere paa Kbhvn? 2) Hvorfor noteres Kursen altid skadeligere for Danmark af den Kbhvnske Børs end af den Hamborgske? 3) Da Kbhvn i denne Tid ikke har store Betalinger i Hamborg, rettere sagt slet ingen, og da Hamborgerne derimod faae en Hoben Kaffe og andre Vare fra Danmark, burde da Kursen kunne være saa skændigen imod os? 4) Da Jylland og Fyen staaer i Forbindelse med Hamborg og kunne faae Vare derfra og altsaa gjøre Gæld der, dette derimod slet ikke er Ost Danmarks (Sjællands, Lollands, Falsters, Møens, børnholms) Tilfælde, saa burde jo Kursen være anderledes for de førstnævnte Dele af Staten end for de første? 5) Kunne vi virkelig siges, at have Kurs, da der næsten ikke købes Vexler. Var det ikke bedre, om vi aldeles lukkede vor Børs i, da vi dog ikke have nogen Handel, hvortil nødvendig behøves Børs, og da det virkelig synes problematisk om en Børs i Kbhvn for Tiden er en af de ønskelige Ting. Hvad Folk har at sære og købe kunne de tillyse i Aviserne. Varerne gaae da maaskee ikke igjennem saa mange Hænder, men da hver Haand vil proftere noget, saa vandt maaskee Publikum, ved at der ikke var Børs?
Politivennen, 1808-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Altfor stor er den Glæde, Udgiveren føler ved at et Onde, som han saa tit har skrevet imod, har nu mødt en kraftig Forebyggelse for Fremtiden, til at han ej skulde meddele Bladets Læsere, at det ved Reskrivt til Kjøbenhavns Magistrat, af 12te Aug. d. A., er blevet allernaadigst befalet: 1) at alle de Steder hvor Køer holdet skulle af Politiet eftersees, og alle de, som ikke ere forsynede med nogenlunde bekvemme Stalde for Køerne, eller som mangle god Jndretning for Urenlighedens Bortførelse, skulle inden et halvt Aar afholde sig fra at holde Køer: 2) at alle de Steder, som til dette Øjemed maatte findes bekvemme, skulle ligeledes eftersees, om de ere forsynede med de befalede Kasser, men i modsat Fald skulle de Vedkommende tilholdes, inden et halvt Aar at indrette saadanne, eller forbydes at holde Køer; 3) at den ved Plakat af 2den Juni 1779 for Koskarns Udskylling fastsatte Mulkt skal forhøjes til 10 Rdlr. for første Gang, 20 Rdlr. anden Gang, og saa fremdeles dobbelt for hver Gjentagelse. 2) Paa tre Steder i Sjællands Stift gjøres for nærværende Tid Undersøgelser, for at finde Stenkul, der kunne bruges. Det er ikke usandsynligt at der jo skeer Undersøgelser endnu paa flere Steder. Allerede ere Fløtser af Brunkul, der love temmelig meget, paafundne af de Herrer Studerende Semb og Holm, Tilhørere af Hr. Professor Vad, der opgav dem den første Tanke til denne Undersøgelse.
Politivennen, 1808-01-01
Et Middel til ringere Stenkuls Brugbarhed for Smede. (Efter Jndsendt.) Den Fordel de Engelske eller Skotske Stenkul have fremfor andre Landes Stenkul, skal især bestaae deri, at naar de have modtaget en vis Grad af Jldens Hede blive de ligesom smeltede og binde sig sammen i en Masse, og naar denne Masse Udvendig fra begydes med Vand, blive de istand til at holde den af hele Kulmassen frembragte Hede samlet i et mindre Rum, og saaledes at kunne meddele de deri glødede Ting en jevnere og større Hedegrad paa engang end andre Kulsorter, som ej ved Jlden kunde bringes til saaledes at binde sig sammen. Anmælderen, som er overbevist om, at vore agtværdige Kymister og Metalarbejdere baade kunne og ville udfinde Midler til at bevirke indenlandske Kulsorters fuldkomnere Brugbarhed for Metalarbejderne i Almindelighed, vil ikke undlade at bekjendtgjøre et maaskee længe kjendt simpelt Middel, som en agtværdig Haandværksmester for nogle Aar siden, i en Samtale om de Færsiske Stenkuls Brugbarhed for Smede, har forsikret ham at være i almindelig Brug i det indre Tydskland, hvorfra, som bekjendt, vi Danske faae en ikke ubetydelig Mængde Metalarbejde, og hvor ingen Engelske Kul bruges. J Essetrugene, som bruges i enhver Smede, haves her sædvanlig kuns Vand til at befugte de antændte Kuls Overflade med, men i den omtalte Deel af Tydskland bruges i dets Sted en jevn Blanding af fint Ler og Vand, hvis jævnlige Paagyden ved Jldens Opblæsning skal afhielpe en Del af den Mangel, som de mere porøse og ringere Kulforter have Anmælderen troer, at her hverken er sagt noget nyt eller noget stort: maatte det være nyttigt, da er hans Hensigt opnaaet!
Politivennen, 1808-01-01
Advarsel til dem der ønske at hielpe, dog kun Personer, der fe Hielp værd. En velklædt Person med en mørkebrun Klædes Frakke, kom for nogle Dage siden til mig og bad om Understøttelse ved Prænumeration paa et Skrift, som han agtede at udgive, og derved fremviste en Liste af adskillige Navne, som havde prænnmereret og allerede betalt fra 2 til 6 Rd.; han angav sig for Student og grundede sin Ansøgning paa hans lidte Tab ved det engelske Bombardement, der ej allene ved J debrand havde skilt ham ved hans Ejendom og Bogsamling, men ogsaa havde truffet og beskadiget hans Legeme, saaledes at han efter langt Ophold i Frederiks Hospital ikke uden stor Besværlighed og i en vaklende Gang kunde hielpe sig frem, og altsaa var ej istand, som tilforn, at fortjene sit Ophold ved Jnformationer. Paalidelig Undersøgelse og Efterretning fra Hospitalet har overbevist mig om, at jeg ved Urigtigheden af dette Angivende er bleven bedragen, hvilket jeg holder for Pligt til andres Advarsel at bekjendtgjøre. Kbhun den 28de Aug. 1808. F. L. Bang Professor.
Politivennen, 1808-01-01
Et Raad til dem, der ere Elskere af Kanarifugle. (Efter Tilsendt.) Da Kanarifrø, som ellers maae hentes fra Holland, nu ikke allene er fjeldent at faae, men er overordentlig dyrt, da hvad her skal komme deraf overland, saameget mere maae fordyres, saa vil Jndsenderen heraf give et Raad, som kan afhielpe denne Trang og muligt gjøre den undværlig. Middelet har Jndsenderen i sin Ungdom seet en Mand at bruge, der var en stor Elsker af disse vakkre Dyr. Han havde dem i Mængde, ved eget Tillæg, og de trivedes godt, og aldrig saaes denne Mand at fore med Kanarifrø, som maaskee for 50 Aar siden end ikke var bekjendt i hans liden Købstad. Men derimod gav han dem Havre, som maatte være rent og godt afblæst, vel modent og tørt og for alting ikke mugent. Man forsøge dette Middel! Fuglene veed godt at afskalle det og æder det gjerne; hvem der engang finder det godt, vil altsaa gjøre vel i, ikke at købe det dyrere Fuglefrø. Saa ubetydelig som denne Artikel, Kanarifrø, i det Hele ansees for, saa er det dog vist, at der for denne Vare er spadseret betydelige Summer til Holland, og for at spare enhver for denne Udgivt, har Jndsenderen heraf søgt at gavne med denne Anmældelse til saa belejlig Tid.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal i Anledning af en Hospitalsrejse fra lille Kongensgade d. 2den Februari d. A. Hvilken Rejse taaler længst Ophold enten til Kirken, for som Vidne at overvære en Døbeforretning, eller til Hospitalet for at henbringe en uheldig Medbroder, hvis ene Been ved et Fald blev brækket, og som uden andres Hielp umulig kunde komme derhen? Dette ønsker jeg besvaret, for deraf at erfare om andre med mig i denne Sag er af ulige Mening med den Kone, der paa benævnte Dag, i Gaarden hvor Søeretten holdes, havde Raadighed over Hyrevognene?
Politivennen, 1808-01-01
Til Lysestøberen Hr. Brygn i Helsingør. (Efter Jndsendt). Førend jeg indlader mig videre med Deres Velædelhed, søger jeg først, at forvisse mig, om Deres Tænkemaade stemmer med min. Min Tænkemaade er den, at 1) Dersom jeg var eneste Lysestøber i en Stad, vilde jeg saameget mere behandle mine Byfolk vel, at de ej skulde troe jeg benyttede mig af denne Lykke, til at perse flere Penge ud af dem. 2) hvad enten jeg var vel forsynet med Talg eller ej, ansaae jeg mig ikke i Billighed og Ædelsind derved beføjet til at forhøje Prisen paa mine Lys; og om Fornødenhederne rundt om mig stege, da vilde jeg vel forhøje mine Priser, men ej umaadeligen eller med nogle og 30 Prosent paa eengang. Endelig hvis jeg 3) var saa uhældig at være en Lysestøber, der ved Fødsel tilhørte en saadan Natten som den Engelske, men var optagen i den danske Nations Skjød, og nød i Danmark dansk Brød, da tilde jeg gjøre alle mig mulige Opofrelser, for at vise den Nation, der havde bevist mig slig Ære, at jeg skjønnede derpaa, og derved forsone mig med de ivrige Patrioter, der ugjerne see Fremmede befatte hos os, fordi disse ej altid ere skjønsomme, og allermindst Englændere, hveraf saamange baade andetsteds og her have vist sig som Slanger i den Plejendes Barm, og hvis fødte Konge har offentlig preklameret at de bør være saadanne Slanger, og at han aldrig opgiver sin Ret til deres Lydighed, om de endog ikke uden ved Menederi kunne udvise den. Er De nu, som jeg indtil videre borger Dem Tro for, af samme Tænkemaade ihenseende til disse Punkter, som anført, da vil De finde meget naturligt, at man maae forundre sig højlig over, at den eneste Lysestøber i Helsingør, den engelskfødte Lysestober Brygn, der hidtil solgte sine Lys i Sorter til 28, 32, 36 Sk. Pd. (temmelig høje Priser uek), med eet forhøjede Prisen 16 til 20 Skilling Pundet, saa Dage efterat Opkøbsslynglerne i Kbhvu havde sat deres Pris, og fundet villige Efterlignere i alle (saavidt vides) Kbhvnske Lysestøbere, og i Udsælgerne for Fabrikejerne. Forudsættende Dem Hr. Bryan den Mand, jeg troer De burde være, tilgiver jeg Dem vel en øjebliklig Udskejelse fra hine Grundsætninger, men derimod opfordrer jeg Dem paa den anden Side til at nedsætte Deres skrækkelige Pris og agte det større Vinding, at ansees som en skjønsom dansk Patriot, end at opdynge en Hoben stinkende og af deres Medborgere uvelsignede Fitieskillinger.