Viborger Samler, 1836-09-23
J hvilken Aand en absolut Regierings Organ skildrer de nyeste Begivenheder i Spanien, sees af følgende i den efterrigske Jagttager indrykkede Beretning af et Øienvidne: Historien kjender kun ten lignende Begivenhed: det er Pariserpøbelens Tog til Versailles i Aaret 1792. (Dette fandt Sted 1 Octbr. 1789.) De rasende Soldater i Santo Jldesonso overtoge de parisiske Fiskerkierlingers Rolle, og Dronningen var i en heel Time udsat for den rædsomste Behandling. Forgiæves forsøgte de tvende Officierer (General Mende; Vigo og Brigadeer Villalonga) med største Fare for deres eget Liv, med dragne Kaarder at tilbagedrive den rasende Mængde, der overdængede Dronningen med de smudsigste Skjældsord og tilsidst endog havde den Frækhed at lægge Haand paa hende. Den ulykkelige Fyrstinde tabte intet Oieblik sin Fatning; hun bad Officiererne, som beskyttede hende, ikke endnu ved Blodsudgydelse at forstørre hendes Ulykke; iøvrigt vilde hun føre sig i Alt; man kunde efter Behag i Madrid oprette en til Omstændighederne passende Regjering og indrette alt det Nødvendige efter eget Godtbefindende. Saaledes undertegnede hun de bekjendte Decreter paa det samme Sted, hvor fire Aar tidligere den første Spire lagdes til de blodige Omvæltninger, hvis Offer hun nu blev - hvorpaa Hoben bortfjernede sig." - Angaaende Collisionen mellem de tvende Regimenter den 18de Aug. meldes: "Omsonst bestræbte de hemmelige Selskabers Agenter, i hvis Jnteresse det laae, i det Øieblik at opretholde Roligheden, sig for at holde de Angribende tilbage. Først efterat disses Raseri havde kjølet sig i de Beseiredes Blod, af hvilke et stort Antal bleve nedhuggede, lykkedes det Generalcapitainen at gjenoprette Roligheden og føre Tropperne tilbage til deres Caserner. Mængden adspredte sig nu; men henved 250 Liig bleve liggende paa Gaderne." Dette er - hedder det til Slutning - denne Stads Tilstand, hvis Beboere see sig givne til Priis, for en vild Soldateskes Udsvævelser, der ingen Chef mere adlyder, og for det frygteligste Pøbelherredomme. Skrækken er almindelig, og denne er just den kraftige Løftestang, hvoraf Factionen betiener sig, forat fuldføre sit Verk. Politisk Pattiraseri, Rov og Mordlyst af Pøbelen, der har skilt sig af med enhver Øvrighed, have deelt Herredømmet over denne ulykkelige Stads Beboeres Besiddelse og Ret, Eiendom og Liv. J Begyndelsen var Mordraabet kun rettet mod Constitutionens Fiender; nu hørte man allerede Skrig mod "Granderne, mod "Aristocraterne, mod de "Rige og Fornemme." Af disse ere Mange flygtede, Nogle lykkeligt nok til at slippe med store Offere; Andre, da ingen Pas meddeles thi ogsaa denne Forholdsregel har den nærværende Terrorisme lært af Velfærdscommitteen fra 1793 - have forladt deres Bopæle og flygte fra et Skjulested til et andet. Enhver søger saa godt som muligt at skjule, hvad han eier, udenfor Huset. Egentlig Sikkerhed finder man dog intetsteds; thi ingen Lov og ingen Ret er nu mere hellig. Selv mod Medlemmerne af det diplomatiske Corps og især mod Agenterne fra de Magter, der ikke have erkjendt Jfabellas Regjering og derfor af Bevægelsespartiet betegnes med Benævnelsen Embaynderes Jucciosos, hørte man Trudsler, og selv den engelske Gesandt skal have frygtet for sin Sikkerhed."