Aarhuus Stifts-Tidende, 1809-04-01
Den nærværende Krig og Sverrigs haabeløse Forfatning havde allerede længe opvakt en almindelig Misfornøielse, der truede med et frygteligt Udbrud. Jsær havde Kongens ofte og høit erklærede Beslutning, aldrig og ikke under nogen Betingelse at ville indlade sig i Fredsunderhandlinger med Frankrig, forbittret Gemytterne. Sygdommene, der stedse toge meere Overhaand i blandt Tropperne og især blandt Landværnet, som for det meste blev et Offer for samme, havde udbredt Rædsel over hele Landet. Nationens Misfornøielse steeg til det høieste, da Kongen pludselig forhøiede Krigstyret til det Fem dobbelte. Dog skreeg man endnu mindre mod det trykkende end mod det ulovlige i denne Forholdsregel. Allerede mod Slutningen af Februarii viste sig de første Symptomer paa den nærmende Opstand. Denne brød først udi den vestlige Armee. Den største Deel af denne Armee forsamlede sig under Oprørssanen, udstædte en fy rig Proclamation og marscherede under Anførsel af Oberstlieutenant Adlersparre der forud have ladet Gen. Ceder strøm, Grev Leyonstedt og flere Officerer, som ei kunde vindes for Opstanden, arrestere, mod Stockholm, hvor den mod den ulykkelige Monark stiftede Sammenrottelse efter al Anseelse allerede havde gjort stor Fremgang. Først den 12te Martii blev Kongen underrettet om den oprørske Armees Anmarsch, som dengang efter en Marsch af 4 Dage allerede var ankommen til Ørebroe. Han befalede strax, at den Kgl. Familie og hele Hoffet skulde giøre sig færdig til at afrelse med ham til Skaane næste Dag, at Garnisonen, der bestod af to tydske Regimenter, to Kyrasseer-Effadroner og noget Landværn, ligeledes skulde brække op og at Borgerskabet skulde besætte alle Vagterne. Han selv begav sig om Aftenen fra Slottet Haga, hvor han indtil den Tid havde opholdt sig med Dronningen og de Kgl. Børn, til Staden, arbeidede hele Natten igiennem og forberedte alt til sin Afreise. Han forlangte, at der skulde udleveres ham to Millioner i rede Penge af Banken til at bestride Reiscomkostningerne. Den 13de om Morgenen bleve tre af det Kgl. Slots Porte spærrede, alle i Staden tilstædeværende Officerer kaldtes til Kongen, og Hs. Maj. Afreise blev bestemt til om Middagen. Fra flere Sider gjordes Kongen de indstændigste Forestillinger om hans egen og Landets stedse voxende Fare. Jsær forenede Feldtmarschal Klingsport og General Adlercrenz sig for at besværge Kongen, at beslutte sig til de Forholdsregler, der ene formaaede at redde Landet. Den første skal til den Ende have gjort et Knæfald for ham. Men Kongen forblev urokkelig og viste sig meget opbragt og utaalmodig. Nu troede de Sammensvorne, at der ikke meere var nogen Tid at spilde. General Adlerkreutzsom Kongen havde bortviist med Yttringer af den meest levende Harme, vendte tilbage til Kongens Gemak med fem af sine Adjutanter og med Hofmarschal Silsversparre, erklærede ham, at han maatte arrestere ham i Nationens Navn og fordrede hans Kaarde af ham. Kongen greb sin Kaarde, og da denne var vristet ham ud af Haanden, tog han endnu et Par Lysestager og kastede dem efter de Sammensvorne. Paa hans Raab om Hielp mod Vold og Forræderie, opbrækkede Generaladjutant Melin, Capitainlieutenant Grev Løvenhaupt, Baron Akerhielm, en Kammerhusar og en Lakat en tillukt Dør og trængte ind i Kongens Gemak. De to første bleve arresterede og de andre bortjagede af de Sammensvorne, der i samme Øieblik, omtrent 30 i Tallet, styrtede ind i Gemakket. Kongen benyttede sig af denne Forvirring til at undflye giennem den opbrækkede Dør. Men de Sammensvorne løb efter ham, grebe ham nederst paa Trappen og bare ham op igien. Var han kommen til den store Slots vagt, saa var han maaskee bleven reddet, og der var sikkert opkommet et skrækkeligt Blodbad. Slottet blev nu besat med Vagt paa alle Sider og alle Udgange bleve spærrede. Hertugen af Sødermanland blev udraabt til Kongerigets Regent; der hørtes ingen Stemme til Fordeel for Kongen, den offentlige Sikkerhed blev uforstyrreret, Sagen var afgjort og endt førend den største Deel af Stockholms Jndbyggere vidste hvad der foregik. Der afsendtes Courerer, for at kalde de allerede afmarschhrette Tropper tilbage, og de beordrede Borgervagter bleve af bestilte. Om Eftermiddagen udstædte Hertug Regenten