Københavns Adresseavis, 1777-01-22
Jndtægt. Udgift. 169 Rdlr. 3 Mk. - s. i Qvartal 1 Qvartal 84 Rdlr. - Mk. 14 s. Summa Udgift 529- Pro Saldo Cassens Behold 2 - Billancen 53. - Det er altid bedre at være Original end Copie. at skynde sig bort igien, siden han endnu skulde hen til en (Af Mosers patr. Phantasien.) tydsk Fyrste og 6 Hofeavalerer. Jeg takkede ham gand Da jeg gjorde min første Reise til Paris, havde jeg skee forvirret, og havde fulgt ham til Vognen, ifald ikke efter min Adkomst ikke for heele Verdens Skyld ladet mig en anden Mand i en lige saa prægtig Klædning havde opsee i min tydske Klædning, endskiønt jeg havde ladet mine holdt mig i Døren. Denne var min Vert, der havde Klæder forandre efter Moden i en Stad, hvor man bag hørt, at jeg begiærte en Friseur, og underdanigst tilbød og faaer Moderne fra den første Kilde. Jeg sendte der mig sin Tieneste, han spurgte tillige, om jeg vilde friseres en almable etourdte, en abte minandant, en Mousquetaire for Bud efter en Skræder, og blev ikke lidet bestyrtet, da a la morblev eller en homme a fentimens, saa skulde kort derefter en Mand i en sort Fløyels Kiol, som jeg fra Vinduet af saae ankomme i en Karret, kom til mig i Væ strax hans første Commis, som friserte jeg veed ey hvor relset, og betragtede mig fra Hovedet til Fødderne. Jeg mange Hertuge, gjøre sin Opvartning hos mig. J det bad ham at sætte sig, og at sige mig, hvormed jeg kunde samme kom en Hyrelaquai ind, som jeg havde bestilt, tiene ham, i det samme spurgte han mig, om jeg vilde denne befalede uden videre Fortale at at jeg skulde friseres a la Maupau. Dette unge Menneske kaldte min stadselig have en Klædning Couleur du jour, endda mærkede jeg neppe, at Manden var en Skræder, der allerede med klædte Vært en Sot, viiste mig i eet Øyeblik en gandske Øynene havde taget Maal af mig; thi han bad tillige, at nye Daase af Martin, et Gulduhr af Tertre, Manskietter a triple rang, og efter alt dette la plus fine jame du jeg vilde giøre ham den Ære at indtage en Soupe fin dans sa pette maison hos ham, og tillige om Tilladelse, monde. I det samme Øyeblik traadde en Person indi Værelset til hvilken jeg havde havt RecommendationsBreve fra Holland, et allerkiereste ungt Menneske, som glædede sig usigelig over min Ankomst. Jeg drister mig ikke, at giøre hans Portrat, han var et gandske ubeskribeligt Menneske, og vores Fortroelighed gik strax paa den høyeste Grad. Efter at han havde betragtet mig, sagde han meget oprigtig til mig, at han knap kunde føre mig i et skikkeligt Selskab, siden jeg var den platteste Figur af Verden. Dog, føyede han endelig til, vilde han for Tidsfordriv indføre mig som en Biørn, naar det ey var mig imod. Jeg vil, sagde han, strax i Dag gaae hen til alle mine Venner, og berette dem, at jeg vil vise dem i Morgen et gandske nyt Original fra Tydskland, hvis Lige aldrig endnu er seet i Paris, jeg vil giøre en Beskrivelse = og her gjorde han virkelig en, som jeg, paa Lallerne og Skindet nær, sandt temmelig oprigtig. Hvad skulde jeg giøre, min Ven gik med en sansgaden og jusqu aureroir bort, og overlod mig til mine Tanker. De første vare ey meget rolige, men tilsidst fattede jeg Mod at blive som jeg var, og at vise mig saaledes, som jeg troede at jeg burde vise mig. Paa engang satte jeg mig over min Skræder, min Friseur og min Hyrelaquais. Min Ven var Dagen derefter ret fornøyet, at finde mig i fuld kommen Biørneskikkelse, og jeg som Bjørn og han som Biørnetrækker kiørte lykkelig bort. J Selskabet, hvorhen vi kom, fornam jeg strax, at alle saae nysgierrig paa mig, men jeg indlod mig strax i Selskabet og fortalte dem min Historie oprigtig og ligefrem, hvorved Sandheden undertiden faaer sin største Eftertrykkelighed. Og hvad mener man vel, at herpaa skeedte, et Fru utimmer, som jeg af Taknemmelighed maae rose som det smukkeste i Selskabet, begyndte noget hidsig og sagde: Der er dog ingen urimeligere Creatur til, end en ung Pariser. Han har Forstand nok, at han kan indsee, at han selv er den latterligste Original af Verden, og dog vil han at de Fremmede skal danne sig efter ham. Han er saa stolt, at han troer, at hans Daarlighed ey kan efterlignes, men for den Ondskabsfulde Fornøyelses Skyld at holde sig imod nogle Copier, overtaler han andre at efterabe ham, da han dog vilde blive rasende, naar de lignede ham fuldkommen. Han troer, at han behager os, naar vi ey ansee ham bedre end en Dukke, og rose hans Stads i samme Meening, som vi trække vores Skiødehund i Ørene. Jeg vil haabe, at de, min Herre, sagde hun og vendte sig til mig, giøre vor Nations fornuftige Deel den Ære ey at lade sig derved forlede. Have de bragt nogle besynderlige Daarligheder med fra deres Fædreneland, saa und os den Fornøyelse, at vi kan betragte Contrasten, og vær forsikkre, at vi ogsaa vide at kiende Fortienester under den. Men unge Franskmand fandt dette ypperligt, og fortalte til min største Fornøyelse overalt det lystige Optog, som han havde spillet med sig Biørn, hvorved han i en kort Tid forskaffene mig saa megen Agtelse, at jeg slet ikke behøvede min Stræder mere. Om Aarsagen til Brand i Kornet, og Midlerne til at forekomme den.