Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-09-21
Udenlandske Etterretninger. Det senest meddeelte Rygte om en vigtig hemmelig Depesche fra Spanien opløser sig i Efterretningerne om nogle smaae Fordele, som Dronningens Tropper have tilkjæmpet sig. Ved Bayonner-Telegraphen erfarer man, at Garnisonen fra St. Sebastian var rykket ud paa Veien til Tolosa, havde stød paa Carlisterne ved Urnieta, havde trængt dem tilbage til Ardoain, hvor den christinske Hær syntes at ville sætte sig fast. En anden Depesche fra Bourdeaux fra 10de September beretter, at Brigaderen O'Donnel havde vunden en Fordeel over Carlisterne i Guipuscon, at han den 8de September om Middagen var Herre over Ardon og marscherede imod Tolosa. Hertil føiedes, at Beretningerne fra Zara goda til den 7de tang om Prætendenten. – Fre Narbonne hed det, at Baron de Meer har erklære Cataloniens fire Provindser i Beleiringstilstand. Militaircommandanterne ere beføiede til inden en Til af 24 Timer at lade alle Agenter for Oprør eller Uordener skyde. De kunne ogsaa til Armeens Fornødenheder udstille Reqvisitions=Skrivelser. Øvrig heden i Provindsen har i Barcellona anbefalet et Aars Udbetaling af Handelsubsidierne, til et Beløkaf 5 Millioner Realer. – Fra andre Sider har man derimod i franske Blade den ikke officielle Beretning, og som selv Angiverne meget betvivle, at Espartero og Oraa i Omegnen ved Orehuela vare stødte paa Don Carlos, og at de havde med stort Tab maattet trække sig tilbage til Daroca. – Alle andre Efterretninger fra Spanien ere ubetydelige. Man seer tydeligen, at Carlisterne ikke ret forstaae, at benytte sig af de heldige Omstændigheder, som tilbyde sig for dem. Buerens Nederlag have de heller ikke draget nogen Fordeel af, og ikke angrebet Oraa, forinden han blev forstærket ved Esparter. Siden en heel Maaned har Don Carlos huseret i Bjergene ved Teruel, Alaraccin og Cantavieia. Dette er Middelpunktet for hiin store Bjergkjede i det Jndre af Spanien, som man kunde kalde de spanske Apenniner. Mindre høi, men endnu mere raa og vild, end den nordlige Pyrenæergrændse, stryger denne Bjergstrækning fra Ebros Kilde i sydøstlig Retning til Vestgrændsen af Aragonien, hvor den deler sig i to mægtige Arme, hvoraf den vestlige (Sierra de Guadarama) skiller Gammel-Castilien fra Ny-Castilien; den sydlige gaaer derimod igjennem Cuenga og Murcia og træder frem i sin vestlige Bøining som Sierra Morena. Paa Ryggen af en mindre østlig Fortsættelse af denne Bjergkjede, som gaaer igjennem Aragonien og Valencia lige til Havet, stod Dou Carlos og staaer der endnu, hvorved han altsaa dominerer hele Nedre-Aragonien fra Ebros Munding, til Belchite, og han maneuvrerede bestandig paa den østlige Grændse af Gammel-Castilien, uden at overskride den. Generalerne Oraa, Espartero og Bue rens holde derimod Positionerne ved Calataynd og Daroca besatte paa Hovedlandeveiene fra Zaragoza til Madrid, for at hindre Prætendenten fra at komme til begge Castilierne. – Zariateguy holder sig meere imod Nordvest i Bjergene imellem Burgos og Soria; og Generalcapitainen i Gammel-Castilien, Mende; Vigo, paapasser ham, imedens Espartero bestræber sig for at opfange Forbindelserne imellem Cantavieja og Soria. J denne Stilling vil sikkert begge Partiers Stridskræfter forblive saalænge, indtil Espartero tør angribe med alle sine Tropper, eller at den carlistiske Armee nødes til at tage en anden Plan J Catalonien have Carlisterne Overhaand, og de Meer befinder sig efter al Sandsynlighed i en meget fortvivlet Tilstand. Med de 8000 Mand, som staae under ham, stræber han blot at hindre ethvert Hovedforetagende af Fjenden. Saaledes har han to Gange reddet Fæstningen San Juan.