Københavns Adresseavis, 1778-09-22
Adskillige Lærde og erfarne Mænd har skrevet imod den Skik at begrave de Døde, førend man har sporet Tegn til Forraadnelse. Jsær har Bruhier, en berømt Læge i Paris omtrent for 30 Aar siden udgivet en Bog under Titel: Uvisheden af Dødens Kiendetegn, i hvilken han af adskillige Skribenters Vidnesbyrd, og af tilforladelige Beretninger beviser, at Folk ere blevne levende begravne, som i denne Tilstand ved et lykkeligt Tilfælde ere fundne og reddede, og har derefter endnu levet i nogle Aar. Desuagtet vedbliver denne ommeldte Skik hos os. Saasnart man troer, at et Menniske er død, tager man Legemet af Sengen, er Luften nu kold, saa maae den nødvendig aldeles slukke den svage Gnist af Liv, som kanskee endnu findes, og ved en anden Omgang kunde været pustet op igien. Jeg haaber alligevel, at fornuftige Læsere vil være noget opmærksomme paa en Sag, som er saa tilforladelig beviist, at det nemlig er mueligt, at et Menniske endnu lever, omendskiønt alle Tegn til Døden (Forraadnelsen undtagen) sees paa det. I dette Haab vil jeg anføre nogle Sygdomme, hvor især den Syge kan holdes for død uden at være det, og foreslaae, hvorledes man derved har at forholde sig. J Slagflod og Besvimmelse, naar samme kommer af hæftige Gemyts Bevægelser, og naar man har taget Opium eller stærk Drik i Mængde til sig, kan Anseelsen af Døden let holdes for Døden selv. J saadanne Tilfælde maae de Midler, som bruges til at bringe druknede Folk til Live igien, adskillige Timer efter hinanden forsøges, og Aareladen, som i lige Omstændigheder undertiden er funden skadelig, maae forordnes med stor Forsigtighed. J disse Fald vil det være nyttigt ved et dertil brugeligt Rør at bringe en Solution af Brækviinsteen ind i Maven, og at bruge andre Brekmidler. Da saa mange Børn døe af Slag, og det er vist, at adskillige, som efter Anseelse vare døde deraf, igjen ere kommet sig, har man Aarsag at formode, at nogle i denne Sygdom for tidlig ere blevne regnede iblant de Døde. Et Barn som er død af Slag, skulde derfor ey begraves, førend de Midler som jeg har anført, vare bleven forsøgte, og dette og mueligt, under en ordentlig Læges Opsigt, som vidste at afvexle med dem, ligesom Omstændighederne udfordrede det. Naar svage Personer faae en Feber, eller naar man har søgt at curere dem ved Brekmidler, saa følger herpaa en stor Svaghed, og den Syge kommer ofte i en Tilstand, som meget nær grændser til Døden, og kan være Aarsag, at man holder ham for død. J disse Fald skulde spirituose Midler f. Ex, en de Luce holdes for Patientens Næse, Tindingerne dermed gnies og Sengen ofte stænkes, et Stykke Flonell med stærk Campherspiritus paa skulde gandske heed lægges paa Brystet, og hvert Qvarteer omvexles. Saasnart den Syge trækker sin Aande igien, maae man hver femte Minut give ham en liden Theeskee fuld af den stærkeste Cordial. Paa samme Maade kan man ogsaa forholde sig i Smaakopperne, naar Kopperne falde og Døden synes at være nær, samt i andre hæftige Sygdomme, naar ved et lige Tilfælde alle Livets Bevægelsen standser. Ved gamle Folk, naar Livets Ende efterhaanden synes at nærme sig, ere Dødens Kiendetegn, ligeledes ofte bedragelige. For nogle Aar siden blev et Fruentimmer i Cornmall syg, som var over 80 Aar. gammel og havde længe været svag, og døde efter al Anseelse en Dag om Morgenen. Hendes Paarørende opfyldte troligen hendes Villie, som var at hun ikke vilde begraves førend 2 Dage efterat hun var død. Hvo som saae hende, holdt hende for at være død, og Rygtet og hendes Død blev overalt udspredt. En Person fornam herpaa nogen Varme paa hendes ene Kind, og berettede hendes Paarørende det; disse holdt et Speil for hendes Mund, men kunde efter mange Forsøg ingen Forandring merke derpaa. Hendes Hage var indfalden, kort hun lignede fuldkommen en Død. Medens dette gik for sig, havde hun endnu sine forrige Klæder paa, men Vinduerne vare aabne. Jmod Aftenen tog Varmen noget til, og tilsidst begyndte hun igjen at trække sin Aande og kom til Live igien. See Lond. Chronice 1 B. S. 465.