Aalborg Stiftstidende, 1832-10-01
Indsendt til Aarhuus Stiftstidende. Naar Statsborgerens Næringsvei, ved upaatvivleligen skjæve Anskuelser, angribes under den Prætert, at saadant Angreb skeer for at ophielpe samme, er det naturligt, at Den eller De, Sagen vedkomme, ikke kan være nogen ligegyldig og taus Tilskuer, f. Ex. ved de publique Skuespil af Veddekjørsel og Vedderidt, som Nutiden, i det lille tar stiller, alene - saa hedder det - for at forbedre den danske Hesterace. Men hvilken fornuftig Landmand troer, at de saakaldte Raceheste, som paradere ved Vedderidt og hvoraf vi i disse Dage have seet nogle, syd fra, passere Landeveien til Horsens Festivitet den 25de d. M., kan forbedre vore gode kraftfulde jydske Heste, eller opmuntre Bonden til at lægge Flid paa, at Jylland i sin Tid kunde producere blot saadanne Rende Krikker, - Vistnok ingen. J det mindste ikkun de Personer, som see meere paa Fornøielsen eller Pengeinteressen ved bemeldte Vedderidt, end paa den foregivne Hensigt, at forædle vor Hesterace. Bonden opmuntres derved slet ikke til, at tillægge saadanne Dyr, som de vi have seet, enten Disse saa nedstamme fra Fuld- eller Halvblod, eller tælle nok saa mange Ahner. Førerne trække dem paa Veiene til Rendebanerne, forre dem paa en særegen Maade med en for Heste i Jylland ualmindelig Føde, og lade dem øve og hvile, efter bestemte Regler, otte Dage førend Vedderidtet, alene for at de kunne løbe med en særdeles Hurtighed en Fjerdedeel Mill. Om og hvorvidt nogen riig Landmand imidlertid har Lyst til at forskrive sig nogen saakaldet Fuldblodshingst, for dermed at bedække jydske Hopper, kan man jo overlade til Enhvers Forgodtbefindende, og navnligen til den Mand, der med latinsk Motto og franske Ordsprog, skrev Ønsket i Følgebladet til Aarhuus Stiftstidende Nr. 149 for dette Aar. Thi hvorfor skal et Land som NørreJylland, hvis Hesteavl og Opdræt i mange, og især udi de senere Aar har været en af dets bedste og fordeelagtigste Jndtægtskilder, bebyrdes og paanødes fremmede Hestes Afkom og disses Blanding med dets egen Hesterace, da den allerede prøvede Krydsning noksom har overtydet os om, at Tabet herved har været større end Fordelen, Derimod ere vi Jyder ved lang Erfaring blevne overbeviste om, hvor gavnlig og velgiørende de stedfindende Opmuntringer, ved Præmiers Uddeling af Stutteri=Commissionen, har været, og hvormeget disse have bidraget til den jydske Hesteraces Forædling, ved at tillægge gode danske Fuldblods=Hingste og Følhopper, hvis Afkom ikke alene med Begjerlighed søges over heele Europas Fastland, saavel til Remontering, som til Arbeidsbrug, men er endog meere nyttig og passende for Bonden - den eneste som ialmindelighed her tillæggenHeste - saavel med Hensyn til Udholdenhed som den ringere Føde hans Evne og Kaar tillade ham at yde, og med hvilken de engelske Fuldblodshingste vilde blive ilde tjente. Desuagtet kan vi naturligviis ikke have noget imod, at de høie Herrer, der besidde Landskaber, Grevskaber og Baronier, eller De, som dertil have Midler, lig Englands Lorder og Rigmænd, lade anlægge Stutterier af engelske Fuldblodsheste, naar blot de jydske Bønder blive fritagne for at paabyrdes en Luxus, vi med Hensyn til deres Evner finde hverken nyttig eller gavnlig for dem, - hvad enten saa denne Luxus af Hesteløbere skal fremtvinges ved Væddeløbsforlystelser, eller andre opfindende Projecter, der ikkun berige Dem, som holde slige Løbere, samt Kjøbstæderne, Gjæstgivere og Vertshuusholdere. Efter vor Formening troe vi, naar disse Penge anvendtes til Dyrskue og Præmiers Uddeeling vilde dette opmuntre Bonden mere til forbedret Hesteavl end alle Veddeløbsforlystelser. Af disse Aarsager ønske vi at vor allernaadigste og landsfaderlige Regjering ved fortsættende, Opmuntring af Stutteri-Commissioners Præmier, vilde til almindelig Gavn fremtidigen forunde Jylland, at forbedre Hesteavlen ved dens egen Race, og ikke bortødsle Penge til England, som vi saa høilig har nødig.