Adresseavis for Børn, 1779-11-03
Enhver Koe har et Melkekar under sin Bug, som kaldes Jver, i hvilket Melken dannes. Dette Jver har igien en 4, 5 til 6 Patter, som ere Fingerlange og henger ned ad, hvor igiennem Pigen uddrager Melken paa visse Tider om Dagen, saasom Morgen, Middag og Aften. Dette kaldes at malke Kiørene. – Malker da Kiørene alletider, – Ney ikke alletider, for Exempel, min Fader, naar en Koe er med Kalv saa imod Slutningen naar den skal kælve, malker den intet, saa siger man, den er gold. Men naar den saa har kælvet, eller født sin Kalv, saa malket den igien. Og veed min Fader hvad den første Melk heeder, som den da malker? – Ney min Søn. – Den heeder Raamelk, fordi den de første 6 eller 7 Gange ikke vil staae sig ved Kogningen, men skilles ad. Af denne Raamelk laver de paa Landet en Ræt, som de kalde Kalvedans, saa og Pannekager. Men naar Koen syvende Gang er malket efter den har kælvet, saa er Melken god igien. – Kan du sige mig, min Søn hvad jeg skal forstaae ved nyebærre Kiør, – En nybærre Koe kaldes den, som første Gang er med Kalv, men førend den blev med Kalv kaldtes den en Qvie. – Nu saa veed jeg da det min Søn, hvad gjør man nu med Melken, naar den er malket af Kiørene, at den kan blive til Smør, Saa sies den igiennem en Sie, enten af Haardug eller en linnet Klud, paa det alt det ureene, som kan være kommen i Melken, enten Straae, eller Haar, eller Fluer kan afskilles. Naar den saa er sted, saa opsettes den i Melkebotter, forat bære Fløde. Denne Fløde afskummer man siden, naar den er bleven tyk, og naar der er samlet saa meget, at man kan tænke paa at kierne den til Smør. - Hvorledes gaaer det til det gad jeg nok vidst. Hvad er det du kalder Kierne, min Søn, – Det skal jeg sige min FaderEn Kierne seer ud som en smal Tønde, dog bredere for neden end for oven. J denne Maskin Avis. kommer man al den Fløde man har samlet. den øverste Ende af samme er et Deksel eller Laag, med et Hul i Midten, igiennem hvilket Kierne staven gaaer. Hvorledes seer den Kiernestave ud? – Der sidder paa den nederste Ende af samme en stor rund og temmelig tyk Brikke med mange Huller i. - Hvad bruger man den til Den kierner man Smør af Fløden med, og det gaaer saaledes til for det første maae min Fader vide, at denne Kiernestav gaaer høyt ovenfor Laaget i Kiernen, og saa staaer der en Karl eller en Pige, som med samme Stav skulper Fløden op og ned saa længe, til den samler sig til Smør, og det kaldes at kierne. Naar de altsaa mærker at have Smør, saa holde de op. Den flydende Deel, hvori Smørret og svømmer i Stumper og opsamles af, kaldes Kiernemelk. Derpaa kommer man det optagne Smør i koldt Vand og arbeyder det ud i samme, hvorved det ikke allene bliver reenset, men endog stivt og handeligt saa tages det op igien i store Stumper, bankes eller klappes af en Haand i en anden, saalænge til Vallen kommer af, og derpaa legges i et Trug og sammenæltes i en Hob. – Saa er det da færdig, kan jeg tænke – Ney det er langt fra, der er meget at observere endne derved. Naar det nu ligger i Truget, saa igjennemskiæres det paa kryds og paa toers med en Kniv, hvorved alle Haar og andet, som kan være forborgen der bliver hengende ved Kniven og borttages; derpaa bliver det saltet, og æltet med Saltet, paa det samme kan blive vel melert; thi Saltningen er Hovedsagen, ellers vilde det ikke længe holde sig, men det conserverer det, og giør at det kan gjemmes hele Aaret om. Naar det derpaa har staaet nogle Dage med Salter, at det vel har trukket sig igiennem, bliver det nedlagt og dygtig sammenpakket i Tønder, Halvtønder, Fierdinger, Botter, Orringer, ligesom maa har Mængde til og i disse Fustager bliver det da solgt. – Naa det var flink min Søn, at du vidste at giøre mig reede herfor. En anden Gang fortæller du mig hvorledes man giør Oste, thi nu faaer jeg ikke Tid at tale med dig længer denne Gang. - Ligesom min Fader behager.