Corsaren, 1843-09-08
Nakskov d. 20. August 1843. Kjære Herr Corsar! Det vil vist forundre Dem, at jeg som Fruentimmer har den Dristighed at henvende mig til Dem, saa meget mere som De aldeles ikke kjender mig. Mit Navn er: Nakskov Kirkesprøite, jeg er født og døbt i Nakskov. Min Hensigt med at skrive til Dem er reen, som min øvrige, Vandel heri Verden (saa at endog Nakskov Borgere have indrømmet mig Bopæl i Kirken). Altsaa til Hensigten. De har vist ofte seet af "Berlingeren" og sal. " Tagen", at naar Hans Majestæt reiser, staaer der altid i disse Aviser fra enhver By, som Allerhøistsamme kommer til: "Det behagede Allerhøistsamme at inspicere Sproiterne", og disse befindes altid i fortræffelig Stand. Det er nu meget godt at blive godt omtalt i Bladene, og, Gud skal vide, at jeg er saa loyal Undersaat som Nogen, men De kan selv indsee, at det er haardt, at det skal være paalagt en Stand, ene og alene at sørge for Hoffets Fornøielse, og at det altid skal være os Sprøiter, der maae give Stof til dets Underholdning, naar det reiser i Provindserne. Vi ere sande Orchestre for Borgerne her paa Øerne; thi, ligesom i Hovedstaden ved høitidelige Leiligheder det Kongelige Capel maa spille, eller i Provindsbyerne, hvor der ligger Eskadron, Regimentsmusiken maa blæse de høie Reisende et Stykke eller flere for, saaledes maae vi sprøite for Dem. Det er virkelig et Under, at Jngen af de Reisende paa Reisen blive sproitefulde; thi vi gjøre vor Pligt saa godt som muligt. De kan ikke, kjære Herr Corsar, gjøre Dem nogen Jdee om, hvor vi ved saadanne Leiligheder ere udsatte for mange Plumpheder i af Brandfolkene, og hvor det er ubehageligt at blive haandterede af disse grove Mennesker, som sætte Deres høieste Ære i og troe at behage Hans Majestæt med, at vi kunne sprøite meget høit. Da vi sidst bleve inspicerede, som det hedder, maatte jeg udstaae meget; to raae Personer satte Knæerne ind i Ryggen paa mig og kneb mig saaledes i Armene, at der endnu er gule og blaae Pletter. Min yngre Søster, Raadstuesprøiten, blev ogsaa mishandlet, og mistede sit Halsbaand, som Smeden heri Byen nylig havde forfærdiget til hende. Det var første Gang, at hun blev brugt, i Anledning af Hs. Maj. Nærværelse. Det er navnlig denne Mishandling, der har fremkaldt, at jeg skriver i til Dem, for at bede Dem paa samtlige Provindssprøiters Vegne, offenlig i Deres nyttige lille Blad at klage over den Medfart, vi lide, naar hans Majestæt reiser i Provindserne, for om muligt at formaae de gode Herrer Byfogder og Amtmænd at udfinde en anden Maade at underholde Hs. Maj. paa, da vi umuligt længere med Rolighed kunne taale den Behandling, der gives os. Jeg havde først ifinde at lade udgaae en Petition til Vaategning af alle Provindssprøiter, for at give mit Andragende til Dem mere Vægt; men Rødby Kirkesprøite fraraadede mig det paa det bestemteste, da hun frygtede for, at Politiet eller Cancelliet vilde nappe Petitionen. Jdet jeg haaber, at De har forstaaet mig, beder jeg undskylde den Uleilighed, jeg foraarsager Dem og tegner mig Ærbødigst Nakskov skandinaviske Kirkesprøite. De følgende 2 Spalter er en i "Corsarens" Trykkeri udfunden Methode at trykke med ophøiet Trykpaa, som i næste Nr. nærmere skal blive forklaret.