Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1831-12-12
Den Orden, som hersker i Lyon under nærværende provisoriske Tilstand, ansees som et sikkert Forbud paa Stadens fuldkomne Underkastelse. Adskillige af Arbeiderne have end- og begyndt, paa derom erholdt befaling, at nedlægge Vaabnene i Arsenalet, og herved opfyldes da Regjeringens Ønske. at der saa lidt som muligt træffes militaire Forholdsregler, Jøvrigt har Casimir Perrier i et Omgangsbrev til Præsekterne, som opfordres til at kræve Taushed, Hurtighed og Forsigtighed af deres Undergivne, yttret, at alle Koncessioner, som overskrede den lovlige Orden, vare Feighed; gen Regjering - hedder det - som ingen Undtagelseslove ønskede, havde saa meget mere Ret til at være stræng i Straffelovenes Overholdelse." General Rognet har ligeledes i en Dagbefaling til de tilstødende Departementers Nationalgarde erklæret: at Regjeringen paa ingen Maade vilde taale Anarkiet. Til den Deputation, som Jndvaanerne i Lyon afsendte til Hovedqvarteret, løde Marskal Soults Ord: Retfærdigheden maa have sin Gang. De Ministerielle sige, at Regjeringen vil stræng - Naade, at Byen nemlig uden foreløbige Koncessioner vil blive militairt besat, men en Amnestie derpaa udstædt, hvorfra kun 3 eller 4 Hovedpersoner skulle være undtagne; kun Skade, at Aarsager, til Opstanden, Arbeidernes Nød, ikke derved bliver hævet Paa Mairens Begjering, at Hertugen af Orleans vilde drage ind i Byen, svarede han med megen Fasthed: "at han kun da vilde holde sit Jndtog i Lyon, naar Staden ganske havde underkastet sig den lovlige Orden, hvilket ikke var Tilfældet, saalænge en bevæbnet Magt fandtes der, hvem Lovene ikke tillod at føre Vaaben. Præfekten, som Man beskylder for en høi Grad af Svaghed eller endog Deeltagelse i Komplottet, havde allerede udstædt en Proklamation som begyndte saaledes: "Lyonesere, Aflægger Eders Sørgedragt, og ifører Eder Høitidsklæder. Hertugen af Orleans indtræffer til Eders Stad. Han er den Regnbue, som forkynder Enden paa Uveiret. Bladet Forløberen, gjør opmærksom paa det Upassende heri, og forsikrer ligefrem, at den offentligt paabudne Jubel ved Prindsens Ankomst neppe kunde smigre ham, og at Man ikke fandt sig beføiet til at nære Kjerlighed enten mod Prindsen eller den nye Dynastie, men kun af Fornuftgrunde og af egen Jnteresse var dette hengiven. Troppebevægelserne imod Lyon vedvare; Nationalgarden i de nærliggende Stæder har tilbudt sig at marschere, og naar en tilstrækkelig Styrke er samlet, formodes den at ville rykke ind i Staden. At Lyoneserne imidlertid ogsaa have Tilhængere i Nabostæderne, sees deraf, at Hertugen af Orleans og Marskal Soult ere med mærkelig Kulde modtagne i Macon og Chalons, og at Pøbelhobe endog have samlet sig udenfor deres Vinduer og raabt: Ned med Ministrene og Forordningerne. J Saonen med Soult!" Den 29 Novbr. holdtes en stor Revne over 70,000 Md., og siden denne Tid havdes ingen Efterretninger fra Lyou, da det taagede Veir, fremdeles hindrede Brugen af Telegraserne. Men selv det Bekjendte ere Ministrene meget sparsomme i at meddeele. Den af Arbeiderne udnævnte Kommission har den 28 Novbr. indstillet sine Fuuktioner: og forladt Raadhuset. En Oberst Magnan af 49 Linieregiment er der givet befaling til at hæfte; men han var allerede undvegen. Man taler om at sende en Deel af Arbeiderne til Algier. De Lyoner=Blade stræbe at berolige Jndvaanerne med Hensyn til Troppernes Anmarsch, og den franske Koureer paastaaer heel ironisk, at Regjeringen maa takke Lyon, fordi det efter Moniteuren har bidraget til at styrke den.