Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-04-05
Det Svenske Hofs Declaration mod Rusland, med Oversætterens Anmærkninger. Foresat.) Vel er H. M. ophøiet over al Roes, at have modstaaet en saa umoralsk Fristelse, men han venter en 12) Naar Kongen taler om den Understøttelse, han har ydet Rusland ved sine Krigskibe, om de Tøihuse, han har aabnet for Keiseren, om de hemmelige Tilbud, han har forkastet, da Ruslands Grændser og Hovedstad vare blottede, saa kan man billigen spørge, fortjene de Skuder, der krydsede ved Rugen, at kaldes "Krigskibe, der understøttede Ruslands Foretagender, Vare Ruslands Arsenaler saa tomme, at det maatte lade hente sine Vaaben fra en Askrog i Norden eller Tydskland, Og kunde Frankrige vel vinde noget ved et Brud imellem Sverrig og Rusland, Den Haandfuld Svenske Tropper, der stode i Tydskland, og som, da det gjaldt, maatte forlade dets Bund, vilde neppe have udrettet stort mod Rusland selv i det Øieblik, hvor dets Grændser og Hovedstad, vare blottede. At Frankrige nødigen vilde brug strænge Midler, og at det gav Kongen lang Betænkningstid, var en Følge af dette Cabinets kloge Statsystem. Frankrige vidste, at Sverrig kunde virke meget paa den Punct, som Naturen selv har anvist det. J Forening med Rusland og Dannemark kunde det have beskyttet Østersøen mod et hvert Angreb fra Engelsk Side. Dette var det i Stand til, men videre strakte sig ikke dets Jndflydelse paa Fastlandet. Frankrige følte, at kun en nøie Forening imellem de nordiske Magter kunde betrygge det Baltiske Hav mod Britanniens ødelæggende Trefork. Derfor lod den Franske Regjering sine Tropper saa længe væle med at angribe Svensk Pommern, derfor oversaae man maaskee meget, som man under andre Omstændigheder neppe havde ladet hengaae upaatalt. Den Franske Politik krævede, selv i den hedeste Kamp med Rusland, ikke at tabe en nøie Forening imellem de nordiske Magter af Sigte. Som et Led i denne Kiæde var Sverrig altid noget, som en adskilt Deel var der intet. Hvorledes kunde Frankrige altsaa vinde noget ved et Brud imellem Sverrig, og Rusland, Forenet med Rusland kunde Sverrig holde Modvægt mod Engellands Sø-Despotiss me, uenigt med Rusland kunde selv dets ivrigste Anstrængelse ikke være Frankrige til synderlig Nytte Fra hvilken Synspunct man end betragter Sagen, finder man, at et Cabinet som det Franske, der i alle sine Foretagender følger den fineste Politik, umueligt kan have søgt at ville formaae Kongen af Sverrig til et Skridt, der saa ganske stred mod dets egen Jnteresse. - De Udtryk: "da Ruslands Grændser og Hovedstad vare blottede, synes at pege til, at det vel havde været mueligt for de Svenske Tropper at marchere til Petersborg og falde deres Konges Allierede i Ryggen. Men man de havde havt en bedre Skjebne end Carl den Tolvtes Armee ved Pultawa? Mon en eneste af dem nogensinde havde seet sit Fædreneland igien saa meget strængere Dom over den Voldsomhed, denne saa skaansomt behandlede Magt har udøvet mod hans Stater. (12) Hemmelige Artikler ved Tilster Freden, hvilke man strax anede og som det Russiske Ministerium siden selv tilstod, begyndte lidt efter lidt at blive aabenbare (13). Det tomme Hjernefoster, som den Franske Regjering har betjent sig af for at undertvinge Fastlandet – Faren ved den Engelske Handel fremstilledes for Norden, for der at indføre den Underkuelse og den Elendighed, som fra Havn til Havn, fra Stat til Stat, alt havde udbredt sig over det øvrige Europa. Jngen Regjering overlades til sin egen Jndsigt, sin egen Erfaring, ingen Nation til sin egen uskyldige Stræbsomhed, ingen Mellemtilstand erkiendes mellem Vasal og Fiende. Fredstractater og Alliancer, Alliancer og Underkastelser betragtes som eet og det samme, og i Paris foreskrives de saakaldte uafhængige Allierede Systemer, Love og Anordninger, som, ved at fremme Overherskabssystemmet, angribe hvad derer helligst i Samfundene og imellem dem selv indbyrdes (4).(12) Omstændighederne selv tvang Kongen til at vise denne Skaansomhed. Havde han vovet mindste Fiendtlighed, saa havde han uopholdelig mistet Finland. 12) Det havde været at ønske, at Kongen havde underrettet Europa om, hvor og naar denne Tilstaaelse gjordes. Saalænge dette ikke skeer har man ingen Grund til at troe den fremsatte Paastand. 14) Men ere disse Beskyldninger da ikke fuldkommen anvendelige paa Engelland? Hvilke Midler betjener det sig ikke af for at udbrede Eien dighed og Underkuelse fra Verdensdeel til Verdensdeel, fra Stat til Stat, fra Havn til Havn, Rasede ikke den Brittiske Krigsfurie i Buenos Saaledes vonsede man allerede i forrige Efteraar i Petersborg paa et Brud med Engelland. Medens man oppertede den Aarstid, da det kunde gjøres med Sikkerhed, gjorde man Kongen ved en Note af 6 Oct. det Forslag, at medvirke til at lukke Østersøen for fremmede Krigsskibe paa den Maade, som man i Aarer 1780 var bleven enig om H. M. lod svare under d. 13 Nov. at det var umueligt at lyse Østersøen i Fred saalænge den Franske Magt herskede over en saa stor Deel af dens sydlige Havne, og udøvede der sit udelukkende System (5). Han indbød følgelig H. Keis. M. Aprass Gader næsten i samme Øieblik, da dens Mordervaaben dræbte og knuste den Værgeløse i Dannerkongens fredelige Hovedstad, Gives der nogen Stat, som Engelland ikke middelbar eller umiddelbar søger at forstyrre i sin uskyldige Stræbsomhed, Foreskrives ikke i London hele Fastlandet vanærende Love. Har Britten nogen Agtelse for Alt hvad der er Nationer helligt? Træder han ikke Folkerettens første Grundsætninger under Fødderne? – Kongen taler bestandig om Fastlandets Undertrykkelse, men han forbigaaer ganske det Tyrannie, Engellænderne udøve paa Havet. - Jøvrigt erindre disse Biskyldninger mig om en Engelsk Jægerofficier, der efter Kjøbenhans Capitulation, skjændte ganske forfærdelig paa os Danske, fordi vi havde skudt paa de Engelske i Classens Hauge med Skraa. Das ist kein Kriegsmanier. Das thun nur Bürger und Studenten, (Han vidste ikke at Skuddene kom fra Canoneerbaaden). "Men at beskyde en uskyldig Stad med Brandragnetter", er det da Krigsskikspurgte een af de tilstedeværende Danske. "Ja, das ist Kriegsgebrauch, svarede den Tydsk Engelske Helt ganske martialsk. (15) Hvorfor var det umueligt? De Franske havde jo ingen Krigsstaade i Østersøen. Den res Magt strakte sig jo ikke videre end til Kysterne og Havnene. Uden Krigskibe var det dem umueligt at udøve et udelukkende System i dette Hav til først at stræbe at formaae de Franske til at rømme disse (16); og da samme Forslæg fornyedes d. 27 s. M. som en Forpligtelse, der var grundet i Conventionen af 1801 mellem Rusland og Engelland, som Kongen var tiltraadt efter Ruslands indstændige Jndbydelse, og under Ruslands Garantie var den foregaaende bevæbnede Neutralitet aldeles ophævet; at H. M. havde den Gang indgaaet i den Henseende Forpligtelser umiddelbar med Engelland, hvilke han billigen ikke kunde bryde saalænge denne Magt holdt sine; at den paa den væbnede Neutralitet grundede Forpligtelse, at tukke Østersøen, faldt med hiin og var desuden saa meget mindre anvendelig paa de nærværende Omstændigheder, som den Danske Sømagt, paa hvilken man den Gang gjorde Regning, ikke var til mere, og som de Engelske i senere Tider have opdaget Farten igjennem det store Belt (17), men at Sverrig om det end ei kunde bidrage til en Udrustning til Østersøens Beskyttelse, derimod vilde selv paatage sig at (16) Et saadant Forslag var aabenbar gjort, fordi man vidste at det ikke kunde antages. Det lod sig ikke udføre, uden at Rusland atter skulde begynde en ny Krig med Frankrige, kort efter at det havde sluttet Fred. Østersøen kunde meget godt beskyttes, uagtet de Franske havde Havne der. Men det var Sverrig vigtigt, at den ikke skulde beskyttes, og at den tvertimod skal staae aaben for dets Venners Operationer. (17) Hvo er da oprindelig Skyld i, at den Danske Sømagt ikke er til mere, Jngen uden Sverrig. Et Onde, som det selv har foranlediget, anfører det som Grund til sin Vægring for at beskytte Østersøen. Engellænderne havde ligesaalidet kunnet bortslæbe den Danske Flaade som opdage Farten igjennem det store Belt, dersom Sverrig, ikke i Aaret 1801 og 1807 havde gjort det mueligt for dem. Det ene var en Følge af det andet. formaae Engelland til et at sende noget Krigskib did, saafremt ingen anden Magt rustede der, eller andre Fiendtligheder nødte det, at komme der til Undsætning (18).(Fortsættes.)(18) Atter et Forslag, som synes fremsat paa Skrømt, Sverrig vil paatage sig at formaae Engelland til ei at sende noget Krigskib til Østersøen, saafremt ingen Fiendtligheder nødde det &c. Saalænge der er Krig imellem Frankrige og Engelland og saalænge de Franske have Havne i Østersøen, ville Engellænderne jo bestandig sige, at Fiendtlighed nøder dem til at sende Krigskibe did. Man kan altsaa ikke faae nogen anden Mening ud af Kongens Forslag, end at han vil formaae Engelland til ei at sende Krigskibe til Østersøen, naar det har sluttet Fred med Frankrige. Men naar dette er skeet behøver man ikke Sverrigs Mægling.