Jyske Efterretninger, 1795-01-19
Jmedens et Barn bliver født, førend det endnu har trakt sin Aande, maae Jordemoderen giøre sig al Umage for at holde sin Tommelfinger fast paa Barnets Navle, og at lade den bestandig ligge derpaa. Til samme Tid maae hun med den anden Haand stryge al Ureenlighed af Barnets Navle med Fingrene tilbage i Navlestrængen indtil Stedet, hvor den bliver forbunden. Dette sidste maae hun giøre nogle Gange. Derpaa afskiærer hun Navlestrengen som sædvanlig og ikke fornær ved Barnet. Saasnart det er skeet, stryger hun Navlestrengen (hvorved hun endnu altid holder Tommelfingeren fast paa Barnets Navle) fra Navlen af imod den afskaarne Ende imellem Fingrene saa til, indtil ingen guul Vædske meere kan trykkes derudaf, og af tører med en Svamp og lunket Vand denne Ende saa ofte, indtil Vandet ikke meere bliver ureent deraf. Tilsidst lader hun løbe en Theeskee fuld Blod eller mere af Navlen, og forbinder den derpaa, som sædvanlig. Denne Vædske i Navlestrengen, som vilde trække sig ind i Barnet ved Aandedrættet, og som paa ommeldte Maade bliver holdt tilbage og strøget bort, skal være Materien, eller saa at sige, Suurdeien af Koppernes Forgift og mange andre Ureenligheder og Sygdomme, hvilket Lægerne allerede i gamle Tider har troet. Jordemoderen kan ved denne Forretning, for at beholde begge Hænder, frie, bruge andre Koner til Hielp. Hun maae ikke forsømme denne vigtige og nyttige Sag ved noget Barn; maar hun ved en haard Fødsel, Barnets urigtige Leie, eller sammes store Svaghed blev hindret deri, maae hun dog giøre saa meget, som der er hende mueligt, i det borg. allermindste maae hun stryge Navlestrengen fra Navlen af imod den afskaarne Ende, og især lade løbe noget Blod deraf, hvilket desuden hielper, at svage Børn, som ikke drage Aande, kan komme sig. J denne Egn af Tydskland saavelsom i andre Lande haves adskillige tilforladelige Erfaringer, at alle Personer, og hele Familier, hos hvilket alt dette ved Navlen og Navlestrengen er bleven iagttaget, i deres hele Livstid have været frie for Smaaekopper. Hr. Doctor Salchow i Meldorff, Landphysicus i Sønderditmarsken, har ligeledes anpriist dette Præservativ imod Smaaekopperne i Berlinsche Samlungen 5te Bind og i sin Anviisning til Børnenes Opdragelse. Han har ladet det practisere i 8 Aar i den Egn, hvorhan boer, og alle Børn, hos hvilke det er brugt, 260 i Tallet, have midt iblandt mange andre Børn, ved hvilke det ei er bleven iagttaget, og som have lidt meget af Kopper, været aldeles frie for dem, hvor stærk de endog have grasseret. Hr. Salchow troer, at i dette Blod, som bliver strøget ud af Børnenes Navle, tillige Anledningen til mange andre Ureenligheder i Blodet ligger skiult. Han ønsker at undersøge denne Sag videre, ved at inoculere Børn, hos hvilke ovenmeldte er bleven forrettet, men har ei havt Leilighed dertil endnu. Hr. Levret har ligeledes bekiendtgjort dette Middels store Nytte og hans Erfaringer samme angaaende, og Hr. Bajon, første Vundlægge paa Øen Cayenne, har i sine Memoires pour servir a Phistoire de Cayenne. Paris 1778 berettet: 1) At han har erfaret, at paa alle Børn, hos hvilke dette Middel ei er bleven brugt, Navlen med en slem Forraadnelse allerede den tredie og fierde Dag er gaaet af, (heraf kommer det maaskee, at man her til Lands troer, at Børn, hos hvilke Navlestrengen gaaer af førend den syvende Dag, ikke leve længe, hvilket ellers kan synes en Overtroe) da derimod paa dem, hos raadnet, men ikkun borttørret, og først afgaae efter sex hvilke det er bleven forrettet, Navlestrengen ei er bort eller syv Dage. 2) At han fra 1772 til 1776 har i Capenne erfaret, at ikke et eneste Barn, ved hvis Navle alt det ommeldte paa det nøieste og fuldstændigste er bleven iagttaget, er bleven angrebet af Tetanus eller Kram tal af Børn, hos hvilke det ei er bleven brugt, af denne pe i Kindbenet, eller død af samme, da dog et stort An farlige Sygdom mestendeels førend den niende Dag er død, hvilken ogsaa hos os er dødelig for alle nyefødte Børn.