Ribe Stifts Adresseaviser, 1842-12-28
Stænderforsamlingen i Viborg. Af Kommitteebetænkningen i Finantssagen meddele viiddag følgende: Komit teen udtaler deri det Haab, at et fornyet Ønske om at see Oplysninger, der endnu savnes i det publicerede Finantsbudget, meddeelte, vil være tilstrækkeligt for at see dette Savn afhjulpet. Komitteen gaaer dernæst over til sine bemærkninger ved de publicerede Budgetter for 1841 og 1842. Ved Jndtægtsbudgettet yttres først med Hensyn til de kgl. Domæner, Forundring over at Godsafgifterne ikke indflyde i Statskassen, hvilket antages for en stor Deel at hidrøre fra de aldeles uforholdsmæssige Bygningsudgifter, ligesom i det Hele ved Bestyrelsen af de kgl. Domæner synes at mangle paa en god og fornuftig Oekonom i denne Henseende. Hvad Fæstegodset angaaer, da findes Jndtægten derved, navnlig paa det odsherredske Gods, at staae i et paafaldende Misforhold til hvad der udbringes af andre velbestyrede Godser. Ligeledes viser sig, at af Administrationsomkostningerne m. m. vilde ved nævnte Godses Salg bortfalde 6800 Rbd., hvilket udgjør Renten af 120,000 Rbd. Komitteen finder sig herved bestyrket i sin Formening om, at det ikke kan ansees tjenligt for Staten, at cie Godser, som bestyres for offentlig Regning Skatteyderne have et retfærdigt Krav paa, at Statens Ressoureer benyttes paa den fordeelagtigste Maade, og naar der drages vedbørlig Omsorg for at sikkre og bevare disse Ressoureer, da synes det ikke, at andre Hensyn til den uvisse Fremtid her bør komme i Betragtning. Komitteen har derfor troet at burde tilraade Forsamlingen at yttre sig derhen, at det odsherredske Fæstegods maatte blive bortarvefæstet til Beboerne mod en lempelig Kjøbesum, en passende aarlig Afgift i Korn, at betale efter Kapitelstaxten, og en passende Rekognition ved Omskiftning af Eiere, og naar dette foretages sukkessive og med Sagkundskab, antager den, at det vil kunne skee saavel til Statskassens som til Godsets Fordeel. De samme Grunde, som ere anførte for Afhændelsen af det her omhandlede Gods, ville vel for en stor Deel ogsaa finde Anvendelse paa det øvrige kongelige Fæstegods, og isærdeleshed paa det jægerspriisske Gods, som kun giver et ringe Overskud. Endvidere formener Kommitteen, paa det Besten. teste at burde fraraade, at flere Eiendomme, saaledes som Frederiksgave, Silkeborg a., overtages som eller oprettes til kongelige Domæner, da Erfaringen saa uomtvistelig har stadfæstet, at den Landeiendom, der under offentlig Administration har været en stadig Afløbskilde for endeel af Statens Jndtægter, under privat Bestyrelse har afgivet et ikke ubetydeligt Udbytte. Da der med Hensyn til det samtlige Domænegods savnes al Oplysning om de Udgifter, som forlods ere fradragne fra Jndtægterne, og da der, saavel efter Overskud dets Beskaffenhed som af andre Grunde, er Anledning til at antage, at disse Udgifter ere meget betydelige, saa troer Komitteen, at Forsamlingen vil billige, da der andrages paa, at der ved næste Regnskab eller Budget maa blive meddeelt Forklaring om Anvendelsen af den Deel af Jndtægten, som Trykt i Ribe hos Chr. sal. Hyphoff. ikke er indbefattet under det reene Overskud. Med Hensyn til Departements- og Retssportlerne troer Komitteen at burde tiltræde den Roeskildske Forsamlings Bemærkning om det Ønskelige i, at et nyt Sportelreglement maatte blive udarbeidet istedetfor det nugjældende af 22 Marts 1814, da det er almindelig erkjendt, at dette Reglement, uagtet den betydelige Mængde af fortolkende Bestemmelser, som Tid efter anden ere udkomne, dog endnu efterlader saameget Stof til Tvivl og Uvished om dets rette Forstaaelse, at det i mangfoldige Tilfælde af de Embedsmænd, af hvilke Sportlerne oppebæres, bringes til Anvendelse paa heelt forskjellige Maader, hvorved der jævnlig gives Anledning til Klage over Gebyhrernes Beregning. Ved en forestaaende Revision af det omhandlede Reglement kunde da tillige komme under Overveielse, om nogen Lettelse kunde opnaaes med Hensyn til visse Gebyhrer, som maae erkiendes at være trykkende og besværende for Omsætningen, navnlig Skiftegebyhrerne, forsaavidt de beregnes af Boernes Bruttobeløb og Auktionsgebyhrerne, uden altfor stor Afgang i Jndtægterne, hvilken Afgang naturligviis vilde blive at godtgjøre de nuværende Embedsmænd. Naar Sportelforholdene saaledes vare regulerede, vilde det kunne komme under nærmere Overveielse, hvorvidt det kunde lade sig gjøre, at Justitsembedsmændene udenfor Kjøbenhavn bleve satte paa fast Gage, enten ganske, eller – hvad der synes at have meer for sig – i det Væsentlige, saaledes, at den overveiende Deel af Retssportlerne indgik i den kgl. Kasse og kun en vis mindre Deel, f. Ex. en Sjettedeel, tilfaldt Retsbetjentene, imod at de fik saameget mindre i fast Gage. (Fortsættes.)