Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1784-07-16
Tor nogle Aar siden boede en lærd Mand et steds nær ved et Fiskevær. Manden, var forstandig, passede godt paa sin Huusholdning, og drev sterkt paa Arbeide. Men som han var nylig kommen fra Kiøbenhavn, og vant til at staae tidlig op til sine Bøger, saa beholdt han her den samme Vane, og vækkede sit Folk op til Arbeide, ligesaa tidlig som han selv stod op. Dette var Folket ikke vant til, og knurrede imellem sig over denne Aarvaagenhed og tidlige Opstaaen; i sær var een af dem, som de klagede dette for, der havde et klygtigt Hoved og snog ske Jndfald. Denne lovede, at han vilde vænne Huusbonden af med at vække dem saa tidlig op. De andre holdt det for umueligt, med mindre han ved Hexerie kunde udrette, at Huusbonden sov derefter længere ud paa Dagen, end han pleiede. Men Manden vidsde Raad, og lovede at udføre dette: Om han derfor har betinget sig noget af de andre, er ubekiendt. En gang om Vinteren fanges der i Fiskeværet megen Kallie. Hovederne af den kaster denne Mand hen tilsammen, og lader dem ligge til 2den eller 3die Dag, da skierer han deraf nogle Stykker i ulige Former, og bringer samme hiem med sig. Om Natten, naar Huusbonden tilligemed alt Folket er gaaet til Sengs, staaer denne Mand op, og tager disse Stykker af Kalliehovederne, og hænger dem hist og her paa Søm og Kroge uden for Stuedøren, hvor Huusbonden sov, og gaaer siden bort. Om Morgenen tidlig staaer Huusbonden op, og efter Sædvane vil gaae ud af Stuen, for at vække sine Tiunde op; men saa snart han lukker Døren op, seer han i Mørket noget dunkelt lysende, omtrent ligesom Almuen fortæller og Spøgelser. Forskrekket slaaer han Døren i Laas. Da han lidet kom sig af den Forvirrelse, som dette uventede Syn havde sat hans Sind i, begyndte han at eftertænke dette. At lade Folket sove for længe, var imod hans Fordeel, og at lade sig merke med dette, var imod hans store Mod og stolte Hierte. Her maatte derfor giøres nyt Forsøg, Mueligt tænkte han ogsaa, at disse Spøgelser vare nu borte, og havde gaaet af Veien. Han lukker derfor Døren op, og seer nu intet. Behiertet gaaer han derfor hen, hvor Folkene sov. Men da han kommer derhen, staae disse Spøgelser der for Døren. Her vender han da tilbage i en Hast: Thi om han end, efter sit Forsæt, havde vovet at gaae tilside for disse Spøgelser, saa var det alt for betænkeligt at trænge sig igiennem dem. Saaledes fik hans Tienestefolk Tiid at sove rolig til den lyse Dag. Den klygtige Knegt, som saaledes havde narret Huusbonden med Stykkerne af Kalliehovederne, som give noget Glimt af Lys i Mørke, i sær naar de ere lidet ankomne, som paa Jslandsk kaldes Mauriede, eller Mariede, gav nu for, at han ikke kunde sove den hele Nat for Spøgelser, og lod ligesom han var saa bange, at han ikke torde gaae ene i Mørke. Dette var for ham desto lettere at faae andre til at troe, som de havde om ham de Tanker, at han ikke var aldeles fremmet i Hexerie. Alle troede derfor, at Fanden her spillede sin Rolle. Knegten naaede sit Sigte, og Huusbonden vækkede Folkene siden ikke saa tidlig op. J Begyndelsen af afvigte Vinter blev fortalt, at Fanden spøgede endnu paa dette samme Sted, efterat en Baad med nogle Mænd blev forulykket der i Fiskeværet.