JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1841-06-15
Det er ofte bleven belyst i vore Blade, hvorledes Stormænd ved adskillige Leiligheder have, ved Hjælp af deres høirstaaende Stilling, udbredte Connexioner- og formaaende Magt forstaaet at gjøre sig de meest smudsige Fordeele paa Landets Bekostning, dog uden at der vel er kommet stort andet ud deraf, end den samme Publication, som jo allerede er slem nok, men dog langtfra ikke tilstrækkelig, hvor den Plade, som bliver slaaet Regjeringen, directe falder tilbage paa Borgersamfundet, af hvem ethversomhelst svigagtigt Tab til sidst bliver at repartere, ligesom Embeders Besættelse til Uværdige vistnok ogsaa til sine Tider har havt de meest skadende Følger. En Extraskriver, P. S. V., under – et beretter i Fædrelandet" følgende mærkelige Data: "En Statsminister havde et Embede at besætte, det vil sige, han indstillede kun til det, men hans Jndstilling pleiede at være næsten ligesaa god som Bestalling. Om bemeldte Embede ansøgte en Søstersøn af ham, og en langt ældre Candidat. Nu troer De vel strax, at Ministeren indstillede Søstersønnen, Jngen lunde, han var jo Retfærdighedens Tjener, det vilde ikke sømme sig for ham, at begaae en aabenbar Uretfærdighed. Altsaa han indstillede den ældre Candidat og Søstersønnen fik Embedet. Men jeg skal fortælle Dem en anden moersommere Historie om samme Statsminister; han havde tidligere været Amtmand og eiede i sit eget Amt et forgieldet Gods, der ikke kunde svare sine Skatter. Hvad mener De nu Amtmanden, gjorde, Søgte han og Restancernes Eftergivelse, og opnaaede det ved sin Jndflydelse paa høiere Steder, Nei. Men hans Forvalter søgte denne og sendte Ansøgningen til Amtmandens Betænkning. Og Amtmanden, Han skrev paa den, at det Ansøgte for Exemplets Skyld ikke burde bevilges. Og den blev bevilget tvertimod Amtmandens Jndstilling. Kan De begribe, hvorledes Colbiørnsen kan have baaret sig ad? Ak ja naar Formen blot, overholdes kan man saamænd komme pænt fra Meget. Apropros, siden vi tale om Godser, saa falder det mig ind, at jeg har en anden Høne at plukke med Dem. (Redacteuren af Fædrelandet .).¬
Jyllandsposten, 1841-06-15
De aftrykte forleden nogle Pantobligationer, udstedte til Statsgjelden af Grev Hardenberg-Reventlow, men De talte slet ikke om – formodentlig fordi de ikke vidste det – at den sidste Obligation for et Laan af 10,000 Rbd. aldrig er thinglæst, og at Grevens Eiendomsret til de pantsatte Gjenstande, et Mosaik stykke, en stor Malaqvit og 2 Porphyrvaser var meget tvivlsom, saasom disse noget nær tilhøre et Fideicommis og altsaa ikke kunde pantsættes."(Jndsendt.) Følgende bekjendtgjøres til nærmere Eftertanke, og som et Vink for Embedsbrødre, der kunne komme i samme Tilfælde.
Jyllandsposten, 1841-06-15
Hertil Pastoratet ankom en fattig Mand, lagde sig ind, blev syg og døde. Da han var forsørgelsesberettiget i N. N. Sogn, lod jeg ham begrave for Sammes Regning, og blandt de Ting, jeg lod anskaffe til den Afdøde, var ogsaa en Liigskjorte, som dog ikke kostede mere end 1 Rbd. Men nu gjør N. N. Sogns Fattigkommission Jndvendinger, og vil ikke refundere mig denne Rbd., paa Grund af, at det dog maa antages, at den Afdøde har havt en Skjorte. Jeg, som nu vidste dette bedre, andrager Sagen for Amtsfattigdirectionen, som resolverer, at N. N. Sogns Fattigcommission maa gives Medhold, eftersom det formeentlig maa antages, at den Afdøde dog idetmindste har været Eier af een Skjorte." Skjøndt det nu vilde være mig let, ved et Tingsvidne at oplyse, at den Afdøde ikke var i Besiddelse af nogen Skjorte, men virkeligen ved Døden er afgaaet hersteds uden Skjorte, og skjøndt jeg slet ikke indseer, paa hvad Grund saavel N. N. Sogns Fattigcommission, som Amtsfattigdirect., kan bygge deres Overbeviisning om, at et Almisselem absolut maa være i Besiddelse af en Skjorte, hvilket meget hyppigen ikke er Tilfældet, saa vil jeg dog, for at undgaae videre Bryderi, hellere af min egen Lomme betale denne Skjorte, og skal det ingensinde fortryde mig, at have givet en fattig Mands Cadaver en Skjorte paa i Graven, hvorimod jeg neppe vilde have kunnet forsvare, om jeg havde ladet ham begrave uden Skjorte, i den feilagtige Forudsætning, at han dog vist selv maatte være Eier af en Skjorte, som han ikke havde. Jeg erklærer høitideligt, denne Mand havde ingen Skjorte; han havde kun sin Hud, og i den kunde han, efter min Formening, ikke passende begraves. Petersen.
Jyllandsposten, 1841-06-15
Nyheds-Post. - Den første Nyhed, vi have at bringe vore Læsere idag (den 28de Mai) paa Danmarks Maidag", Frihedens Vaarfest, osv. - siger Fædrelandet, – er, at Cancelliet har beordret Action anlagt i Anledning af dette Blads Nr. 530, hvis Jndhold vi igaar have refereret med Nr. 529, som er i vore Læseres Hænder. At denne Action ikke blot er rettet mod Bladets ansvarlige Redacteur, men tillige mod sammes Redactionssecretair, der som bekjendt har fungeret i denne Egenskab i 3 Redacteurers Tid, er et ikke uvigtigt Bidrag til Bedømmelsen af det Sindelag mod Pressen, der hersker i det øverste Justitscollegium, og hvis det kunde ønskes, at Domstolene kunde ansee nye Love overflødige til at begrunde nye Retsregler, saa kan det ikke nægtes, at den sædvansmæssige Ret i Danmark vilde erholde en overordentlig stor Betydning, at det tilsidst kunde blive forbundet med stor Resico hertillands, at befatte sig med Papiirfabrication og Kludesamling.
Jyllandsposten, 1841-06-15
J Anledning af Subskriptionen til Lehmann seer man, at Bladet "Dagen" fra flere Sider forstaaer at gjøre denne Sag latterlig, ligesom det der kaldes et Tiggeri af uværdig Art, hvilket imidlertid er ganske, hvad man kunde vente fra denne Side; men at "Aalborg Stiftstidende, ogsaa misbilligende omtaler denne Subskription, er mere, end man skulde antage, idet den opholder sig over den Tarvelighed, hvormed Subskriptionen er aabnet, ligesom der her strax i Begyndelsen tales om, at samme ikke synes at varsle noget heldigt Udfald, Bemærkninger, som unægtelig ere ligesaa ubetimelige som flaue. Endvidere hedder det her: "Saa smuk forøvrigt ogsaa den Jdee er(smuk er den altsaa at Nationen af egen Drift og Tilskyndelse gaaerer sine kaarne Mænd, hvis Befordring ad Embedsbanen er bleven spærret, saa synes dog Subskriptionen for Lehmann, forsaavidt deri kan siges at være indeholdt en Demonstration imod Regjeringen, ikke at være aldeles betimelig, da det vel i hvert Tilfælde havde været meest passende, først at oppebie Udfaldet af den imod ham instituerede Action." Man seer da her atter et af de utaalelige Raisonnements, hvormed man saa ofte plages og som ved at blive fremsat i offentlig Blad aabenbar afstedkomme stor Skade, paa en Tid, da der kun i een Retning fra alle Sider burde virkes for et Øiemeds Opnaaelse, hvorom der kun i Folket kan og bør danne sig een Mening. Formaaer det hele danske Kongerige ikke, endog paa en eclatant Maade, at understøtte den enkelte Mand, hvis hele Tilværelse og Liv kun er en uafbrudt Kamp for Landets Frihed, da er isandhed det danske Folk, som Nation betragtet, ikke stort værd, og det fortjente da ikke, at Mænd som Lehmann opoffrede sig for dets Anliggender. Beklageligt vilde det ogsaa være, om Danmark ikke i denne Henseende skulde ligne andre Nationer, som anderledes forstaae at gribe Leiligheden, hvor Talen er om patriotisk Offer. Skulde derfor ikke engang her 25,000 Rbd. indkomme, har man et nyt Beviis paa Nationens Lunkenhed. Men unægtelig erholder den lunkne Aand god Næring, naar Blade, der ville have Navn af liberale, unaadigen antage Subskriptionen for ubetimelig, fordi den her vilde indeholde en Demonstration mod Regjeringen. Ja Po Tausend, det var ogsaa en Ulykke den, Altsaa paa en Tid, da det servile Parti gjerne saae Frihedens Mand baade dømt, landsforviist m. m., finder Aalborg Avis, det aldeles ubetimeligt, at det liberale lægger sin Erkjendtlighed for Dagen paa en synlig Maade. Nei, gid Artikler af denne ubetimelige Art bleve banlyste af vore Blade, vi have nok i Landet af den Slags Kaabevenderi, der ved intetsigende Hensyn seer enhversomhelst patriotisk Optræden fra den skjæve og keitede Side. Her hedder det paa en Tid, hvor der spørges, hvor blive de af:" kryde de i Krogene, at vise de enkelte tilbageblevne Kæmpere at Folket paaskjønner deres Tid, deres Stræben.
Jyllandsposten, 1841-06-15
Jfølge de Oplysninger, som man seer fremsatte af Kammerraad Drewsen i Fædrelandet, om den Prøve, som af Bestyrelsen for den polytechniske Læreanstalt er anstillet i Anledning af hans valsede Papiir, erfares det, at Paspapiret fra Strandmøllen er tilkjendt Nr. 1, saavel med Hensyn til Seighed som Evne til at udholde Slid, at vort Stempelpapiir A (som det nu leveres) har for Seighed faaet Nr. 4, for Slid Nr. 2, 3, at hollandsk Bikube har for Seighed kun Nr. 8 og for Slid 2, 3, og altsaa Strandmøllens Stempelpapiir A i den ene Henseende overgaaer, i den anden staaer ved Siden deraf. Men dersom Stempelpapiret var saa tykt som Bikube, vilde det i begge Henseender seire. Redactionen bemærker: Ligesom derfor Hr. Drewsen aldrig har nægtet, at efter hans personlige Formening det hidtil brugte Stempelpapiir var for tyndt og skjørt til saadant Brug, saaledes tvivle vi ikke paa, at han har leveret det saaledes, som Kjøberen (Rentekammeret) forlangte det og at Leverancen er befundet overeensstemmende med de antagne Prøver til de stipulerede Priser." Hertil troe vi at burde knytte det Ønske, at Rentekammeret derfor det snareste skee kunde, vilde træffe saadan forandret Accord med Kammerraad Drewsen, at det stemplede Papiir baade kunde blive tykkere og stærkere, da en desværre altfor begrundet Klage over hele Landet derved vilde blive afhjulpen, idet man nu ved det altfor tynde og skjøre Stempelpapiir daglig hører Beklagelse udtalt over, hvorledes man ved Retsacter og aandre Documenter er udsat for at see disse sønderlemmede i Fol derne, saa man endog er udsat for de største Ubehageligheder af forskjellige Arter. Da Stempelpapiirsintraden desuden er trykkende nok, er det saameget mere paafaldende, at selve Papiret ikke leveres af den meest solide Sort. Kjøbecontracter og Skjøder kunne saaledes i vore Dage knap staae sig saamange Aar, som disse i fordums Tid skrevne paa Pergament kunde trodse Aarhundreder!
Jyllandsposten, 1841-06-15
I Kieler Correspondent ønskes at vide, efter hvilke Grundregler General-Toldkammeret eftergiver Tolden for dem, som maae indføre deres Koners Udstyr fra Udlandet, Man skulde vel troe, hedder det, at de, hvis pecuniare Omstændigheder gjøre Erlæggelsen af en saadan Afgift trykkende for dem, maatte være nærmest dertil; men seer man hen til Exemplerne og saaledes erfarer, at Capt Ræder, Svigersøn til Etatsraad Bauer i Altona, og Baron Brockdorff af Huset Kletkamp ere blevne fritagne for at svare denne Afgift, medens en Musiklærer ved Navn Groedener derimod har faaet et afslaaende Svar, saa skulde man rigtignok snarere fristes til at troe, at det gik efter den gamle Regel: "Hvo, der har, ham skal mere gives; men Hvor, der Jntet har, ham skal fratages!"- Aalborg Avis", som aldeles ikke kan lide alle Hentydninger, hvorved Personligheder paa en stødende Maade blive bragte for Lyset, finder, at "Corsaren allerede begynder, som det hedder, at blive vandet, da den synes, at den har udspillet sin Vittighedsrolle, idet et tidligere Nr. intet Vittighedsglimt aandede, men kun Udhug af den Natur, som maatte saare den simpleste Mands ædleste Følelse. Hvorvidt denne fineste Følelse finder Gjenklang hos Andre end Supplicantere, skulle vi lade staae ved sit Værd, men ere dog af den Mening, at Bladet i det Hele, især i Charivari=Artiklen, indeholder megen Lune. Portesenillens Redacteur, Hr. Carstensens, aandsfattige Virksomhed paa Literaturens Gebet faaer ogsaa her sit Pas paategnet. Dette Nr. er redigeret. Ludvig Frederik Bloch. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-06-15
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-06-18
Frands Gen. Udgivet af et Selskab. 4de Aarg. Fredag d. 18. Juni 1841. No 45. Almindelig Værnepligt.
Jyllandsposten, 1841-06-18
Da vi Danske, i de sidste Aaringer, have hentet Saameget fra Preussen, kan man ikke noksom undre sig over, at der ikke her, ligesom der, er indført en almindelig Folkevæbning. Det er i Freden, man skal danne de Elementer, der i Krigen maae sættes i Virksomhed. Jo mindre vi kunne tænke paa Erobringskrige, jo meere vi ere indskrænkede til den blotte Selvopholdelse, til det egentlige Forsvar, desto gedlegnere og grundigere maae Forberedelserne være, og ethvert Element, som man lader ligge ubenyttet, er et nerstatteligt Tab for den offentlige Sag. En dristig Erobrer kan allenfals hjælpe sig med en erfaren og tapper staaende Hær, han lader det blive hjemme, som han ikke kan bruge, som ikke kan følge hans raske Seiers flugt; men Forsvareren, som føler for sit Fædreland, kan bruge ethvert Element. Alt, hvad der har Liv og Aande, maa gaae Fienden imøde, og Tiden den mægtigste Bundsforvandt af Alle, maa benyttes med Viisdom.
Jyllandsposten, 1841-06-18
Danmark trænger, maaskee haardere end noget andet Land, til en almindelig Folkevæbning, og Folkeaanden har ogsaa, tydeligt nok, som os synes, erklæret sig derfor. Enhver Dansk vil stille sig i Fædrelands forsvarernes Rækker, og idet han gjør det, følger han kun et helligt Kald. Vi ophobe døde Forsvarsmidler, organisere dem, ordne dem, lader os dog gaae endnu et Skridt videre, lader os ogsaa tænke paa de Levende, thi det er dem, som først give hine deres Værd, saa der opstaaer et Heelt, der kan holde Stand i en bevæget Tid!
Jyllandsposten, 1841-06-18
Den slesvigske Jernbane. (Da denne Sag maa særdeles meget interessere Jyderne, har Redactionen tilladt sig, at optage denne interessante Artikel af Hr. Ove Thomsens Fyenske Avis.)
Jyllandsposten, 1841-06-18
Dette nationale Foretagende har nu gjennemgaaet sit første Stadium, idet Planen og Jndbydelsen til Actietegning, efterat alle forberedende Arbeider ere udførte og kongelig Approbation erholdt, ere forelagte Publikum og saaledes de første Skridt gjorte til Sages Realisation. Denne vil nu beroe paa Publikums Beredvillighed til at understøtte Planen, og for at bidrage til at vække levende Deeltagelse for dette, efter vor Overbeviisning ikke blot for Danmark merkantile og industrielle Opblomstren, men for dansk Nationalitet saa overordentlig vigtige Foretagende, ile vi med at forelægge vore Læsere en Udsigt derover, uddragen af den udførlige Prospectus, som den flensborgske Comitee for Jernbanen i disse Dage har udgivet, og af Programmet for Subscriptionsindbydelsen, dateret Flensborg den 23de Mai 1841.
Jyllandsposten, 1841-06-18
J Begyndelsen af Aaret 1837 blev den Tanke at forbinde Flensborg med Husum og Tønning ved en Jernbane, først forelagt Publikum i det husumer Ugeblad. Der dannede sig kort efter en Comitee i Flensborg for at drøfte Planen, og ifølge dens Undersøgelse indgaves Ansøgning om kongelig Bevilling og Understøttelse til Værkets Udførelse; men først efterat en Deputation personlig havde foredraget Kong Frederik den Sjette Sagen, tilstodes ved Resolution af 31te October 1839 Entrepreneurerne betydelige Begunstigelser, der senere ved Res. af 18de Mai 1840 udvidedes til alle Jernbaneanlæg imellem Nord- og Østersøen; og under 24de April 1840 paalagdes det Chefen for Jngenieurcorpset, Oberst v. Prangen, at lade de for en slesvigsk Bane nødvendige Undersøgelser og Forarbeider udføre. Disse tilendebragtes under Oberstens Bestyrelse af Jngenieurcapitain v. Kücker i Efteraaret 1840, og Resultaterne meddeeltes af den hidtilværende Comitee, der, efter saaledes at have tilendebragt sit Hverv, opløstes i Decbr. 1840. Der valgtes strax en ny Comitetil Planens Udførelse, bestaaende af dHrr. P. Nielsen, C. Rode, Math. Holst, P. N. Hansen, A. L. Andersen, J. G. Beyreis, H. Hansen, J. W. Jochimsen, H. P. Schmidt jun., A. Christiansen sen., C. Schwennsen, O. H. Diederichsen, E. Koch og Chr. Hansen jun. Denne Comitee er det, som efterat have erholdt de fornødne kongelige Bevillinger, under 26de Februar og 15de Mai d. A., indbyder til Actietegning og forelægger Publikum en fuldstændig Udsigt over Planen og de Calculler, hvorpaa den er grundet.
Jyllandsposten, 1841-06-18
Af Hensyn til Omkostningerne har man indskrænket sig for det Første til en Bane imellem Flensborg, og Husum, dog med stadig Udsigt til en fremtidig Forlængelse til Tønning, fra hvilket Synspunkt ogsaa de forberedende Arbeider ere udførte. Banen, der imellem Flensborg og Husum bliver omtrent 5 3/4 Miil lang, begynder, efter Planen, ved den indre Deel af Flensborgs Havn, paa den saakaldte "blanke Mai; derfra gaaer den langs med Havnen i en Bue gjennem Byens sydlige Deel, føres paa en Bro over Angelborgergaden i en Høide af 13 Fod, gjennemskjærer den lille Mølledam, og derpaa gjennem Papiirsmøllens Dal overSydspidsen af Haandeviterskov og videre igjennem et i det Hele særdeles gunstigt Terrain i muligste lige Retning, Vest forbi Landsbyen Vanderup, over Haselund, Hochvil til Husum, hvor den ender ved den sydlige Side af Havnen. Dersom Banen fortsættes til Tønning, skal denne sidste Deel gaae af 140 Roder ovenfor Husum og derfra over Witzworth til Tønning. - Banen bliver i det Hele enkelt, d. er med to massive Jernskinner, der i Mellemrum af 3 Fod befæstes tilTværbielker ved Hjælp af støbte Jernstole. Hjulsporets Vide er anslaaet til c. 5 Fod. Kun paa 6 Steder bliver Banen dobbelt. Bielkelaget kommer til at hvile paa et Underlæg af Jord, som ved det gunstige Terrain kun behøver en stor Bro over Arlaaen, en over Mølleaaen ved Husum, en over Angelborgergaden i Flensborg, og en fjerde over Landeveien fra Flensborg til Slesvig og Husum, desuden faaer den to Viaducter, nemlig ved Veien fra Landsbyen Viøltil Vredsted, og ved Landeveien fra Husum til Slesvig og Flensborg, hvilke Veie begge maae føres over Banen. De øvrige af Banen overskaarne Veie ere af mindre Vigtighed. – J Flensborgs Havn kunne 16 Fod dybtgaaende Skibe lægge til Skibsbroen, og hvad Heveren og Husums Havn angaaer, da har den første ved laveste Ebbe 11 a 12 Fod Vand, Floden stiger om Dagen 10 a 11 Fod i Mundingen, med Spring flod omtrent 2 Fod mere, saa at Skibe, der stikke 15 a 16 Fod, kunne løbe ind. Dette beviser blandt Andet det for kort Tid siden fra Brasilien ankomne Skib "Formica, af 100 1/2 C. L. Drægtighed og 14 1/2 Fods Dybtgaaende, som ankom paa Rheden omtrent 1 1/2 Miil fra Husum. Selve Havnen, eller Strækningen fra Rheden til Byen Husum, har ved den daglige Flod 11 Fod Vand, men man venter inden to Aars Forløb at bringe det til 13 a 14 Fod, eller samme Dybde som Elbens ved Blankenese. (Fortsættes.)
Jyllandsposten, 1841-06-18
Opfordring til Jyderne.
Jyllandsposten, 1841-06-18
(Jndsendt.) Jeg anmoder herved den ærede Redaction af "Jyllandsposten, at lade indrykke følgende Jndbydelse af Hr. Kammerraad Dalgas: "Jkke heller i Veile Amt agtes den 28de Mai feiret. Jeg kan ikke andet end bifalde en saadan Beslutning. For mig vilde det blive en Sørgefest, der erindrede mig om hvad vi skylde den meest frisindede af Danmarks Konger. Men at sørge og lamentere, baader os kun lidet. Medborgere, lader os derfor vise vores Hengivenhed og Taknemmelighed for Stænderinstitutionens Stifter, ved en Handling, der er os værdig. Paa anden Haand har jeg modtaget en Jndbydelse fra 5 agtbare Medborgere i Kjøbenhavn, til en Subskription for den giæve Stænderdeputerede Orla Lehmann. Det gjælder nemlig her, ikke alene, at sætte Hr. Lehmann istand til at forfægte den mod ham anlagte Retssag, men tillige at skaffe ham yderligere Midler til at udvide sin Virksomhed. Hvad vi af Lemann som Stænderdeputeret kunne vente, vil vist enhver af os for længe siden have gjort sig Rede for. Derfor, høiagtede Medborgere, rækker velvilligen en Skjærv paa Fødelandets Alter. Lønnen vil ikke udeblive." Lader os nu ile, Venner og Medborgere, med at følge denne alvorlige Opfordring, og det rundtom i vore Huse, eller skulde saadant Tidens Tegn være tilstede, at ei alle danske Mænd kunde holde den enkelte For kjæmper iveiret, at ei sand Patriotisme skulde med Begjærlighed gribe en Leilighed, som denne, til at hadre den Folkeven og Frihedsmand, som høit og lydeligt strider for den retfærdige Sag? – Dog vi ere her Alle enige, alt see vi adskillige Tusinde at være samlede til dette ædle Øiemed, vi ville nu Alle saaledes forøge Tallet, at denne Folkets Mand kan staae paa egne Been, det vil sige saaledes understøttet, at han uafhængig af andre Forhold kan imødegaae de Mulcter og andre Forfølgelser, som hans djerve Opposition muligen atter til en anden Tid kunde fremkalde. Derfor brug Øieblikket, medens det er der, Medborgere, Viste Jyderne deres Frisindethed sidst ved Stænderbordet, saa ville de vist ogsaa her vise, at ædel Patriotisme begeistrer dem for den store Folkesag. Orla Lehmann er Folkets Mand, ham ville vi hædre og det ei med Ord alene, men i Gierningen! En fand Fædrelandsven Svar til Hr. Ritmester Friis.
Jyllandsposten, 1841-06-18
- Det har vakt stor Sensation overalt, at Politidirecteuren sidst ved Væddeløbene udenfor Kjøbenhavn lod en anstændig klædt Person tilrettevise, Andre sige endog arrestere, fordi han ikke tog Hatten af for Kongen, i hvis Nærhed Første befandt sig, og man kan ikke uden Grund undre sig over en saadan Forholdsregel, da Monarken, ophøiede Personlighed jo vistnok til enhver Tid maa kunne oversee, om en Borger i hans Omgivelse skulde undlade en pligtskyldig Opmærksomhed, som han dog i ethvert Tilfælde ikke ved Hjælp af Politiet burde bringes i Erindring, om, da denne Maade at fremtvinge et Venerationstegn paa, er ligesaa stødende, som slet valgt til at opnaae det Øiemed, ved saadant Exempel at tvinge flere til at afholde sig fra samme undladelse, da Politiet dog til ingen Tid vil kunne paasee, at Hovedafblottelse ved deslige Leiligheder i fuld Udstrækning finder Sted, ligesom Monarken sikkerlig ogsaa helst maa ønske, at denne Sag overlades til enhver Undersaats eget Judicium. Hvorvidt bemeldte Person senere endog vil blive at belægge med een eller anden Straf eller ikke, vil nu vise sig; man har imidlertid Grund til at formode, at han strax efter Arrestationen er bleven frigivet, i hvorvel Nogle ville vide, at dette ikke skal være skeet. - Som et paafaldende Beviis paa, med hvilken Jmpertinence og Hovenhed Aalborg Avis udtaler sig om de kjøbenhavnske Blade, uden at vi dog derpaa videre finde os tilskyndede at indlade os, fortjener følgende Brudstykke af Bladet Nr. 108 at bemærkes: "Fædrelandet, vort værdigste Oppositionsorgan, kan, skjøndt det dog meest bevarer og stræber at bevare en saavel stylistisk indklædt som i Aand og Tone fremtrædende Gentilesse, dog ikke holde Radicalismen, Spotten og Spydighed imod Regjeringen og øvrige ultraistiske Kiendetegn borte fra sine Enemærker; "Kjøbenhavnsposten, hengiver sig mere og mere til Radicalisme- og blotter sig endog for den stylistiske Værdighed; "den Frisindede og "Corsaren" bære udelukkende Radicalismens Præg; "Folkevennen, der bevæger sig noget roligere, har for lidet Betydning til at være Folkeorgan og "Folkebladet, vort eneste Blad, hvorigjennem en besindigere og roligere reformatorisk Mand giver sig tilkjende, udtaler sig saa sjeldent og afbrudt periodisk om de vigtigere Folkeanliggender, at det kun i en indskrænket Grad kan siges at henhøre til den Deel af Pressen, hvorigjennem Folkestemningen giver sig tilkiende." – Nei Gudskeelov, maae vi derfor udbryde, for Aalborg Avis", som veed at holde baade Radicalismen, Spotten og Spydighed tilside og som klogtigen forstaaer, trods alle andre Organer, i værdig Aand og Cone at lade den Gentilesse vende udad, som paa sine ophøiede Steder sikkerlig ikke undlader at vise de forønskede Frugter, om det endogsaa skulde falde haardt at faae Naadens Dør aabnet – Gudskeelov derfor, at vi dog have et Bladorgan i Landet, som værdigen veed at benytte Pressen, Dette Nr. er redigeret. Ludvig Frederik Bloch Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-06-18
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-06-22
ren. bilanos, Udgivet af et Selskab. No 46. Aarg. Tirsdag d. 2. Juni 1841. Kongelunden.