Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-05-03
Under den svage Directorialregjering var Frankrig i den beklageligste Forfatning, og sin Oplysning nær. En Forandring var baade ønskelig og nødvendig; men alt dette kan ikke retfærdiggjøre Buonapartes Unddragelse fra en Armee, han som Hov ding havde ført til fjerne Lande og forladt, da han deels saae, at der intet var at udrette mere, deels at en mere lovende Krands vinkede ad ham i Frankrig. Hvor slet Directoriet end styrede Statsroret, saa stod han dog paa en underordnet Post, som det var hans høieste Pligt at blive paa indtil den lovlige Magt kaldte ham derfra. De Mænd, som attraaede en Regjeringsforandring, kjendte Bunapartes Mod og Bestemthed, og valgte ham dere for til Redskab, men deres Hensigt har det neppe været, at han skulde beholde Dictaturen i Hænderne. Hvorledes Revolutionen d. 18de Brumaire blev udført, er bekjendt. At det var med Bajonnetten og sine Grenaderer og under Trommers Lyd, at Buonaparte lod de Gamles Raad drive ud af Forsamlingssalen; at det var under glimrende Løvter om Folkesouverginitet, Republikens Udelelighed, Frihed og Lighed, hvilke Løvter siden høitidelig besværgedes, at Directoriet blev styrtet og Folket vundet, alt dette er ved Kiendsgierninger beviisligt. Saaledes banede Buonaparte sig Veien til Consularværdigheden. Han stod nu i Spidsen for 30 Millioner Mennesker, hvis Lykke og Ulykke laae i hans Haand. Man ventede alt af ham, og man havde Føie dertil. Men Anseelse og Almeen kjerlighed, han besad, kun han have gjort Frankrig lykkeligt. Af hans Republicanisme ventede man sig meget, og af hans Heltemod og Klogskab Alt. Men hans Hustod til et langt høiere Maal. Det var ham for lidt at være en Franklin eller Washington; han vilde være en Cæsar eller Cromwell. (Fortsættes.) Uagtet intet i Grunden kunde være mig, og det Publikum, jeg appellerer til, ligegyldigere end hvad en ved Theatret ansat Souffleur, der hidindtil ikke har kunnet bringe det saavidt, at lære saamegen Musik, som udfordredes til at soufflere Syngestykker, yttrer om mine egne Compositioner og mit Foredrag af fremmede Componister uagtet jeg baade som Embedsmand og som Kunstner holder det her under min Værdighed, at dennekrige med en saa gemeen Pøbelpen, som Hr. N. T. Bruuns, aftvinge mig dog et Par, som Facta angivne aabenbare Usandheder i hans den 24 April i Dagen imod mig indrykkede Beskyldninger følgende Documenters Aftrykning til Oplysning af det Forhold, hvori han staaer til mig, mine af ham paaankede Spørgsmaale betræffende. Til Svar paa hans Foreholden i Anledning af de Stykker af ham jeg har sat Musik til, af "den Føielighed, hvormed han har gjørt mine for nye kjøbte gamle Varer, frugt bringende," aftrykker jeg her Ord for andet hans Lunder Dato 30 April, forrige Aar, desangaaende tilskrevne egenhændige Brev. Modtag, kiere Hr. Professor, min inderligste Tak for deres herlige Musik til mit Stykke. Vel føler jeg tilfulde, hvor lidet min Erkiendtlighed maa gielde hos Dem, i Sammenligning med den almene Enthusiasme, hvorpaa de i Aftes "modtog de umiskjendeligste Prøver, men saa ærligt og varmt som jeg her privat takker Dem, saa oprigtigt skal jeg offentlig vedstaae, hvormuen"delig meget mit Arbeide skylder Dem af det bifald det syntes at vinde. Maatte det nogen finde staae i mine ringe Ævner, virksomt at vise, at min Taknemlighed for en Componist som Dem, ikke blot bestaaer i tomme Ord, hvor glad skulde jeg da ikke gribe Leiligheden. - Endnu skylder jeg Dem min varmeste Tak for deres Jver for Cettis Fremgang. Jeg haaber denne Rolle vil være et "Skridt til hans Fremtids Held, og at han, ledet *) Husarerne paa Frierie. tved Deres Underviisning, ved Flid vil gjøre sig "end mere værdig til Deres Godhed. Da han er mig broderlig skier, anseer jeg hans Vel som "mit eget, og beder Dem forene Deres Bestræbelser med mine for ham hos Kammerherren og "Directionen. Til Svar paa hans indviklede Beskyldning: tat jeg ved min Methode og mit Forhold, som Sangens Bestyrer, giør Musikken trættendeviinagtig for de Syngende, naar de stundom maae see en vissen Taktpind, trods Rollernes Natur og Musikkens Aand, sætte en Sordine paa deres Spil, møder mig min Stilling, med Hensyn paa den Skole, jeg søger at danne, til Offentliggjørelsen af følgende Promemoria til mig fra Directionen for det kongelige Skuespil af 13 Junii f. A. i Aniledning af min Benefice.