Berlingske Tidende, 1836-01-11
Justitsraad Salicath indstillede, at til ydermere Fuldstændighed, og for at forebygge Vilkaarlighed i Beregningen, det Salarium eller Gebyr, som tilkommer den i 16de §s. sidste Periode omhandlede Tolk, eller i hans Sted de to lovfaste Vidner, bestemmes til en vis Størrelse, der vel passeligen kunde fastsættes overeensstemmende med Sportelreglement 22de Marts 1814 § 142, sammenholdt med § 145. Herimod bemærkedes, at Tolken og de omhandlede Vidner ere private Personer, hvis Arbeide ei saaledes kan staae til fri Disposition, og at der ved 4 32 tilstrækkeligen, og forsaavidt Forholdenes Natur tilstede det, var sørget for, at ingen Overdrivelse i Betalingen kunde finde Sted. Det blev endvidere bemærket, at Anordningen kun indeholder de særlige Bestemmelser angaaende Gebørene, som Strandingssagernes Beskaffenhed, fremkalder, men at Betalingen for en Tolk, hvor en saadan i Strandingssager behøves, maa fastsættes efter samme Regler, som i andre Retssager. da derefter Discussionen om denne Gjenstand, var tilendebragt, foretoges Afstemning over de forskjellige fremsatte Forslag og Jndstillingspunkter, og bleve da af Committeens Jndstillingspuncter følgende antagne: 4) med 55 Ja mod 11 Rei, C) med 50 Ja mod 16 Nei, D) med 52 Ja mod 14 Nei, E) med 59 Ja mod 7 Nei, F) med 58 Ja mod 1 Rei. 1) a. At den første Passus af Lovudkastets §. 37 No. 11: "Naar Bjergningen foretages, inden det efter § 3 er tilladt, blive de Skyldige at ansee med saadan Mulct, som i No. 1 er fastsat, bør udgaae. Denne Jndstillingspunkt billigede med 37 Ja mod 2 Nei. b) At den anden Passus i §. 37 No. 11 burde forandres i Over Jndstilling. eensstemmelse med Committeens hvilket blev bifaldet med 54 Ja mod 5 Rei. Det blev derhos uden Afstemning vedtaget, at Committeens 2de Jndstillingspunkter K og L. skulde som Redactionsbemærkninger indføres i Forsamlingens Betænkning. Hvad angaaer Jndstillingspunktet 6 blev Lovudkastets Bestemmelse antaget med 30 Ja mod 29 Nei, og H forkastedes med 33 Nei mod 26 Ja. De af Etatsraad Steenfeldt ovenfor under No. 1 til 12. fremsatte Forslag bleve ikke af Forsamlingen billigede, hvilket ogsaa gjaldt om Grev Holsteins tvende ovennævnte Forslag og Jnstitsraad Salicaths Jndstilling. Derimod blev Justitsraad Friis's Forslag i Henseende til sammes sidste Alternativ antaget med 39 Ja imod 27 Nei. En af Etatsraad Steenfeldt gjort bemærkning med Hensyn til Udtrykket: Consularagent i Udkastets § 9 foranledigede en Yttring desangaaende i Forsamlingens nedenanførte Betænkning. Den af Committeens Referent, Etatsraad Hvidt forfattede og af Forsamlingen billigede, Betænkning over Sagen lyder saaledes: "Det Udkast til en Anordning angaaende hvad der i Strandingstilfælde skal iagttages, hvilket Deres Majestæt allernaadigst har ladet denne Forsamling forelægge, har Forsamlingen ladet prøve af en i dette Øiemed valgt Committee, bestaaende af fem af dens Medlemmer, og har derpaa, efter at have hørt bemeldte Committees Betænkning derom, i tre af dens Møder underkastet denne Gjenstand en nøiere Prøvelse. De Bemærkninger og Forslag, hvortil Forsamlingen har i Henseende til samme anseet sig foranlediget, ere følgende: J §§ 4, 6, 7, 8 og 11 er det overladt til Amtmanden, enten uden Jndskrænkning, eller efterat han derom har modtaget Politimesterens Betænkning, at tage Beslutning om adskillige Gjenstande. Forsamlingen har imidlertid ikke hos denne Øvrighedsperson ubetinget kunne forudsætte enten den fornødne Sagkundskab til Bedømmelsen af de saaledes forekommende Gjenstande, eller, da han somoftest boer langt fra Strandingsstedet, Kundskab om de locale Omstændigheder, der ikke sjeldent er ligesaa fornøden, og har derfor maattet antage, at Politimesterens Betænkning i de fleste Tilfælde vilde uden videre blive tagen til Følge. Dette vilde imidlertid kunne forebygges, naar det paalagdes Amtmanden tildeels at følge de Bestemmelser, der indeholdes i Danske Lovs 4 – 2, hvorefter han "med de bedste Mænd i Egnen" skal bestemme een af disse Gjenstande, nemlig Biergelønnen. At der, da Amtmanden selv maa tilforordne sig disse Skjønsmænd, ei derved vilde vindes, kan Forsamlingen ikke indrømme, thi man maa naturligviis hos denne Øvrighedsperson forudsætte den bedste Villie til at fremme, hvad der er retfærdigt og billigt, og Forsamlingen kan ikke skjønne, at der vilde tabes Noget i Henseende enten til Sikkerheden eller til Tilliden derved, at Amtmanden paa denne Maade kom til at deele den moralske Ansvarlighed med saadanne Mænd – thi om den juridiske Ansvarlighed vilde der vel ikkun sjeldent kunne blive Tale. – Forsamlingen har derfer, efterat denne Gjenstand har været underkastet Botering, med 55 Ja mod 11 Nei besluttet allerunderdanigst at foreslaae: At der i §§ 4, 6, 7, 8 og 11 til det Ord: "Amtmanden" føies i Forening med tvende af ham tilkaldte saa yndige og upartiske Mænd. Af En af Forsamlingens Medlemmer er ved denne Leilighed blevet foreslaaet, at det udtrykkeligen i denne Anordning maatte bestemmes, at den Amtmanden tillagte Myndighed ogsaa tilkommer den Lehnsbesidder, som udøver Amtmands forretninger, da ellers letteligen en Uvished vilde opstaae hos Lehnsbesidderen, og denne derved hindres fra at opfylde de ham paalagte Pligter. Men efterat herimod er blevet bemærket, at en saadan Bestemmelse er ufornøden, med mindre det maatte antages, at Lehnsbesidderen skulde udelukkes, efterdi, som Følge af det almindelige Princip, alle Amtmandsforretningerne en inso, tilfalde Lehnsbesidderen og blot saadanne Tilfælde ere undtagne, hvor der enten handles om Lehnsbesidderens egne Anliggender, eller hvor en Jndretning, saasom Skole- og Fattigvæsenet, er af den Natur, at Lehnsgodset ikke kan afsondres fra det øvrige District, har Forsamlingen ved Afstemning med 35 Stemmer mod 31 erklæret, ei at kunne tiltræde dette Forslag. Ved § 3 har En af Forsamlingens Medlemmer foreslaaet: "at enten efter de Ord: "Øvrighedens Sted, maatte tilføies Forstrandseieren, eller og, at de Forpligtelser, som ved de ældre Anordninger ere paalagte Forstrandseieren, maatte vorde hævede, efterdi der ellers let vilde kunne opstaae Collision imellem Forstrandseieren og andre Vedkommende, og hiin udsætte sig for Ansvar, naar han indfandt sig ved Strandinger, uden at han paa ny var bleven bekræftet i den ham tidligere tillagte Myndighed. Vel er i denne Anledning blevet bemærket, at de Bestemmelser, som i denne Henseende indeholdes i de ældre Anordninger, mere angaae Eieren af Grunden end Forstrandseieren, og at det, om end Udkastet ikke tillægger Forstrandseieren nogen særegen Myndighed ved Behandlingen af Strandingssager, dog paa Grund af den eventuelle Jnteresse, han derved kan have, i mange Tilfælde maa staae ham frit for at møde ved Strandinger og der iagttage sit Tarv, men Forsamlingen har dog, med 39 Ja mod 27 Rei billiget den sidste Deel af dette Forslag, og til 1828, til med deres Paastand at fremkomme og saadant deres Forløb, at anmelde og lader sig allerunderdanigst at henstille til Deres lajestæts allerhøieste Bedømmelse: At de Forpligtelser, som ved den ældre Lovgivning ere paalagte Forstrandseieren udtrykkeligen ved denne Anordning maae vorde hævede.