Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-12-21
Det i forrige omtalte Lovudkast til en Anordning om almindelig Værnepligt troe vi vil have en saa stor Jnteresse for de fleste af vore Læsere, at vi ikke skulle tage i Betænkning at meddele det i sin Heelhed, saaledes som det læses i Coll. Tid."§ 1. Som Følge af den naturlige Pligt, der paaligger ethvert Medlem af Borgersamfundet, til efter Evne at tage Deel i Fædrelandets Forsvar, skulle alle Vore Undersaatter af Mandkjøn, som dertil ere dygtige, i Almindelighed, uden Hensyn til Stand eller Herkomst, være Værnepligten underkastede, og som Følge deraf være forbundne til at indtræde enten i Vor Armee eller i Vor Søtjeneste. Med Hensyn til denne Forpligtelses Opfyldelse ville vi dog lade saadanne Lettelser finde Sted, som Billighed og det almindelige Bedste tilsige. – § 2. Den almindelige Værnepligt hviler fornemmeligen paa Vore indfødte Undersaatter og dem, der, efter Jndfødsretten, lige med disse ere at ansee. Jmidlertid skulle og alle andre i Udlandet fødte Personer, der have erhvervet et fast Hjem her i Riget, lige med Vore indfødte Undersaatter være Værnepligten undergivne, forsaavidt de endnu ere i den Alder, hvori denne Pligt bliver at gjøre gjældende. Det samme gjælder og om saadanne Forældres i Udlandet fødte Børn, naar de komme hertil inden 10 Aars Alderen og forblive her til det fyldte 18de Aar, forsaavidt ikke særdeles Grunde maatte træde i Veien. – § 3. Da de almindelige Regler, hvorefter Værnepligten bliver at ordne, ikke kunne finde Anvendelse paa Jsland og Færøerne eller vore Colonier udenfor Europa, saa blive Vore der fødte Undersaatter, saafremt de siden maatte tage Ophold nogetsteds i Vort Kongerige Danmark, i denne Henseende at behandle ligesom de, der ere fødte i Udlandet. – § 4. Skjøndt vort Land Bornholm har sit særegne Forsvarsvæsen, ved hvilket det skal have sit Forblivende, saa ville dog Vore der fødte Undersaatter være den sædvanlige Værnepligt underkastede, saafremt de tage Ophold noget andet Sted, i Danmark i en saadan Alder, hvori Forpligtelsen til at tjene i Armeen træder i Kraft. – § 5. Alle de, som ere dømte paa Æren, eller have lidt Straf af Fæstnings-, Tugthuus=, Rasphuus= eller Forbedringshuusarbeide, ville, som uværdige til at tjene i Vor Armee eller paa Vor Flaade, være at udelukke af samme. - § 6. Hvad Forpligtelsen, til Vor Søtjeneste angaaer, vil det have sit Forblivende ved de derom gjældende Bestemmelser med de Forandringer, som følge af den almindelige Værnepligts Jndførelse, og som nærmere fastsættes i nærværende Vor Anordning. – § 7. De Mandskaber, der fødes i de til Sølimiter henlagte Steder, skulle fremdeles høre under Udskrivningen til Søtjenesteen, og det saaledes, at de Undtagelser, som indeholdes i Forordningen om Søindrulleringen af 8de Januar 1802 §2 Litr. A. herefter bortfalde. Men dersom Nogen af bemeldte Mandskab ikke inden Opnaaelsen af den Alder, hvori Udskrivningen til Landkrigstjenesten begynder, saaledes har befattet sig med Søfart og Fiskeri, at han kan opføres i Rullen idetmindste som Søvant, saa skal han, var hvis han har den til Tjeneste i Vor Armee fornødne Høide, behandles ved Landmilice-Sessionen, ligemed de øvrige Land-Værnepligtige, og naar han herved udskrives til Landkrigstjenesten, gaaer han ud af Sørullen. De usøvante Sølimiter, som ikke ved det 22de Aar ved Landmilice-Sessionen befindes at have opnaaet den fornødne Høide, skulle indtil de have fuldendt det 24de Aar, være pligtige til der at give Møde, og først da blive de, forsaavidt de paa Grund af de gjældende Regler ikke kunne udskrives til den staaende Hær, staaende i Sørullen som Usøvante. Dog skal foranførte Regel fremdeles indtil videre være uanvendelig paa de Øer, for hvilke den hidtil ikke har været gjældende, saa at de paa en saadan fødte Personer, saalænge de forblive paa samme, ikke i noget Tilfælde gaae over til Landrullen, men forblive staaende i Sørullen. Men tage de inden 22 Aars Alderen Ophold udenfor hine Øer, blive de at behandle som de, der ellers ere fødte paa Sølimitsteder. - § 8 Ligesom de, der, uden at være Søindrullerede, altfor Tiden ere ansatte i Søetatens faste Tjeneste, blive at tilføre Sørullen, saaledes skulle ligeledes alle de, der ere Sønner af Fædre, i Søetatens Tjeneste, med 21 Aars Alderen overgaae til Sø rullen, naar de inden deres 18de Aar ere antagne i samme Tjeneste og ere der forblevne uagtet de ikke have erhvervet Charakteer af befaren eller Halvbefaren. - § 9. Naar en Person, der staaer i Landrullen, har Anlæg og Lyst til Søfarten, og han derom melder sig inden 18 Aars Alderen, kan Søsessionen til enhver Tid af Aaret meddele ham et Jnterimspatent til at fare med indenlandske Skibe. Derefter skal han, naar han har opnaaet det 21de Aar, igjen fremstille sig for Søsessionen, for at erholde en Charakteer angaaende sin Befarenhed. Erklæres han herved for heel eller halvbefaren, og vil blive ved Søfarten, da har han paa den næstpaafølgende Landmilice-Session at give Oplysning angaaende den ham meddeelte Charakteer, hvorpaa han foranstaltes udslettet af Landrullen og gaaer aldeles over til Sø rullen; men faaer han ikke en af hine Charakterer, eller han ikke meere vil fare tilsøes, da forbliver han i Landrullen og behandles som henhørende til samme. - § 10. Hvad Forordningen 8de Januar 1802 § 1 er. § 4 indeholder om, at Sønner af dem, der i Kjøbstæderne ernære sig ved Søfart, Lodseri eller vidtløftig Fiskeri, skulle høre til Sørullen, skal fra nu af aldeles bortfalde, saa at kjøbstædfødte Personer kun blive at indføre i Sø rullen under de i 68 anførte betingelser. – § 11. Vi forbeholde os med Hensyn til de militaire Straffelove og Lovene for Disciplinen under Tjenesten ved Hæren, at træffe saadanne Forandringer, som passe sig til det ærefulde Kald, der paaligger alle Vore Undersatater til at deeltage i Fædrelandets Forsvar.