Aarhuus Stifts-Tidende, 1829-05-28
Striden om Sørgespillet Grev Essers Udvibning : paa Khvns Theater føres med Lidenskabelighed, og tager en meer og mere alvorlig Caracteer. Student Bjerring (Forfatteren til den ligeledes udpebne Vaudeville, Attestats og Forlovelse) og Hr. Blok Tøxen ere navnligen fremtraadte i Skrankerne, Hiin som Forsvarer af Udpibningen, Denne som Stykkets. Hr. Bierring, har fremsat de Paastande: 1) Publikum er øverste Domstol over ethvert Skuespil. 2) Enhver Tilstedeværende, som har betalt en Billet, er Assessor i Theatrets Høiesteret. 3) Klappen og Piben ere blot forskjellige Maader, at dømme paa. 4) Det er Pligt at tage Piben med ved første Forestilling af et Stykke, naar man ei forud veed at det er godt. 5) Det er anstændigt at pibe. 6) Piben, og Klappen ere nødvendige for Digtere, Skuespillere og Theaterdirection. - Fra Hr. Blok Tøxen læses nogle meget derve Erklæringer, af hvilke een slutter med Or denne: "Slynglers Tugtemmester." Det udpebne Stykkes Forfatter, Hr. Literatus J. C. Lange, har fremlagt for Publikum et Brev fra Øhlenschlæger, hvori denne vor berømte Digter har blandt Andet sagt: "at der er smukke Scener i hans Sørgespil, at det Hele ikke er skrevet uden Aand, at der er spillet Stykker paa den danske Skueplads der have vundet almindeligt øieblikkeligt bifald, og ikke ere bedre end Grev Esser, og at det fortjener Roes, som første Forsøg, især af en Mand i ældre Aar. Men - tilføier Prof. Ø. De havde iforveien ved en Kritik, som man paa ingen Maade kan billige, angrebet en genialsk Digters Arbeide. Deres Kritik over Hauch har fornærmet Publikum; de offentlig Yttringer efter den første Forestilling have gjort det Onde værre. Man hævner sig i det er Verdens Gang." - Hr. Lange tilføier herved den Kjendsgierning, at man havde taget Piber med før man kjendte Stykket, og at en ung Student af fornem Familie havde pebet af ham paa offentlig Gade, saa man vel med Rette tør spørge, om Pibningen gjeldte Stykket eller Personen, Hr. Lange paastaaer endnu i sin sidste Erklæring, at det kun var Ynglinger og Drenge som ustrafede dreve deres Uvæsen med at pibe hans Stykke ud han forsikrer, at den i O. Brev omtalte Kritik deels ikke var af ham, deels at den var saa human og upartisk som muligt, men blev besvaret paa en forkastende Maade. som gav Anledning til et bittert Svar. - J Anledning af at nogle unge Mennesker have yttret, at Blok Taxen, nok ikke selv var Student, da han saa varmt forsvarer en Jkkestudents Arbeide, saa henviser Hr. T. til Nyemps Litteratur=Lexikon, hvor disse ædle Laugsvende kunne finde hans Standstempel, som Student i Kie- og Kjøbenhavn, af hvis Seminarium for Universitete og de lærde Skoler han har været Medlem, og ved hvis Metropolitanskole han har været Adjunct, ei at tale om at han i en Række af Aar var Jnstitutbestyrer i Kjøbenhavn, samt sildigere Overlærer ved en norsk Skole Jøvrigt - tilføier Hr. Ti lægger neppe Nogen min dre Vægt paa saadan Navneværdie end ica, som aldrig spørger hvor, men hvad der lærtes, fordi jeg veed, at mangen Student kun har læst, medens mangen Jkke student har studeret. - Fem og tredsindstyve Regentsianere have fundet sig beføiet til at erklære : at de ikke have i Sinde at indlade sig i denne dem aldeles uvedkommende Feide. - Publikum - skrives der fra Kjøbenhavn - deeltager i denne Strid med megen Varme, naturligviis med forskjellige Meninger."J Anledning af den Efterretning som forleden med deeltes fra Bergen om Skuespiller Olsens fordeelagtige Engagement (see Avisen No. 73) læser man nu norske Morgenblad No. 108 følgende Brev til Hr. Bø cher i Christiania: "For Alt hvad der i Verden er, reis over Hals og Hoved i Følge med En af Deres Meddirecteurer, der ogsaa har gjort sig fortjent saavel af Christianias Theater som ogsaa af Staten, om endogsaa paa en anden Maade end den Bergenske, til Danmark, og see at komme Hr. Olsen i Forkjøbet; thi her trække fra Bergen en Uveirskye op over hele den dramatiske Deel af Norge og Danmark, som truer Alle med Død og Ødelæggelse, undtagen hiin Jupiter fulminans, der formodentlig, smillende i sin fulde Glands, vil see ned paa Ruinerne, som han frembragte. Jhvorvel at den Omstændighed, at Tilveiebringelsen af fjorten gode Subjecter, der formenes at være en meget let Sag for Hr. Olsen, synes at staae i Modsigelse med den ikke ringe Skade, som den danske Skueplads derved vilde lide, saa kan man dog ikke vide hvor Haren gaaer, sagde Manden, da han satte Snaren paa Taget. Maaskee har Hr. Olsen, der lader til at være en mægtig Mand i Bergen, siden over 100 mod 3 Stemmer vare for ham, sine hemmelige Agenter i Kjøbenhavn, der have underrettet ham om, at den stærke Mortalitet, som har her skeet der nu i den senere Tid, har taget fat paa Skuespillerpersonalet, og denne Mening skulde jeg være tilbøielig til at antage, siden Brevskriveren forudsætter, at Tabet af fjorten gode Subjecter skulde forvolde den gandske Skueplads en ikke ringe Skade. Reis derfor endelig Hr. Bøcher, og tag mine Ønsker med paa Veien; men kommer Hr. Olsen førend Dem, saa vær vis paa min Deeltagelse i Deres billige Sorg, om De end maatte frabede Dem Condolence. - Amicus artis.