Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-05-15
J Folkesagnene leve her endnu Begivenheder fra de herviske Tider. Herkuless Bedrifter og Arbeider have vedligeholdt sig ved mundtlige Overdragelser lige indtil vore Dage hos Jndbyggerne. Man viste Forf. i en Klippe nær Arta en til Steen forvandlet Hyrde med sin Hjord, og det paa samme Sted, hvor Hyrden Cragaleus, til Belønning for sin Bestilling som Voldgiftsmand, fristede denne Skjebne. Nygrækernes Sange ere endnu næsten de samme, som i Oldtiden. Kun enkelte Navne ere forandrede deri; Maria og St. Michael ere komne i Venus's og Mercurius's Sted. Dodona Skovens prophetiske Jndvirkning antages endnu af Jndbyggerne, der lægge sig til at sove i hine Lunde, for ovenfra at blive oplyste og indspirerede. Adskillige Folkestammer i Albanien, som ikke have villet bøie Nakken under den tyrkiske Regjerings Aag, have maattet tage deres Tilflugt til Vaaben. J deres Krige og Fægtninger gienkiender man de af Homer besjungne Slag i den herviske Tidsalder. Man maa, siger Forf., see Nygrækenlands Helte, hvor de, liggende i Baghold, uden at være forskandsede, fordre hverandre ud, overøse hverandre med Haan, hvorledes de bie indtil Fienden giver sig blot, for at fyre paa ham, og hurtigen at gribe Flugten, naar de troe at komme slet derfra, – for at gjøre sig en rigtig Forestilling om de i Jliaden beskrevne Slag; man maa høre, hvorledes Selvroes lyder fra hver Mund; man maa overvære Festerne, hvor de Lam, der ere gjorte til Bytte, steges paa fri Mark, og gjennembuftede af Majoran, spises, for at kunne vurdere de Skildringer, Digtekonsten har udsmykket med de skjønneste Farver. J den Henseende har intet forandret sig paa Halvgadernes og Heltenes Bund. Naar Jllions Marker bleve plukkede, medens Grækerne beleirede Priamus's Kongesæde, naar Trojanerne paa deres Side under Blocaden paa Bjerget Jda fadede Vinen, saa er det nuomstunder intet Sieldent, at see Albaneserne pludseligen ophæve en Beleiring, for at besaae deres Marker, slaae deres Græs, eller hente Levnetsmidler, de lede Mangel paa, hjemme fra Paa denne Maade føre disse Folkeslag sædvanligen Krig, efter hvilken man maaskee bedst kan bedømme de herviske Tiders Folkestammer. - Nygrækernes Characteer er en Blanding af Slavisk Undergivenhed og utæmmet Vildhed. Man betages af en smertelig Følelse, naar man tænket paa det gamle Grækenland, hvis Folkeslag, bærende i sig Spiren til alt Skjønt og Ædelt, havde naaet en Grad af Civilisation, hvoraf der, især i Henseende til Følelsen for Konst, ikke bliver os noget mere end Ahnelsen tilovers, og nu i det samme Land seer al Cultur forsvinde, og i dens Sted Uvidenhed og Raahed udøve en tøileløs Magt. For at begribe denne Forvandling, behøver man kun at kaste et Blik paa dette ulykkelige Lands Regjering, dersom en despotisk anarchisk Vilkaarlighedstilstand, der spotter alle guddommelige og menneskelige Love, og frembringer Rædsels daad, som neppe noget Lands Historie kan opvise Mage til, fortjener Navn af Regjering. Saaledes har den berygtede Aly Paschas Fader, en Stratenrøver, opdraget ham til samme Røver haandværk. Under Sultanernes svage Regjering lykkedes det ham, ved at plyndre og myrde sin nærmeste Paarørende, endog sine egne Brødre, at bane sig Veien til et uindskrænket Herredømme, over Epirus. Hans Politik er et Væv af Trøløsheder og mageløse Grusomheder, til hvilke hans grændseløse Æresyge og en stedse umættelig Gjerrighed forlede ham. Som en Behersker, der stræber at grunde sin Magt paa Tilintetgjørelsen, af den retmæssige Forfatning og al Dyd hos hans Folk, kalder Forf. ham med føje en classisk Tyran. Det tunge Aag, hvorunder de ham undergivne Folkeslag sukke, formaaer imidlertid dog ikke ganske at undertrykke hos dem den høie Sands for Frihed og Uafhængighed, der besielede deres Forfædre, hvilket den heeltemodige Modstand, som Salis, Cardikes og andre Stæders Jndbyggere have gjort, noksom udviser.