Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1767-10-02
Tiden. Søden er gammel, den har regneret. fra Adam. Men Tiden er endnu ældre; thi der blev nogle Gange Dag og Nat førend Mennesket blev skabt. Denne Tidens Alder udregnet efter den store Verdens Aar, er dog kuns ringe imod den lange Ævighed. Men, naar den udmaales efter den liden Verdens Alder, saa er den endnu langt mere stakket. Den Død, der er saa gammel som nesten Verden selv, følger alle dødelige Mennesker, endnu paa disse nærværende Verdens Tider i Hæle. ne, som Skyggen Legemet; deraf kommer det, at Menneskets Leve-Tiid afskieres saa stakket. Et Aar er en Afdeeling af Menneskets Alder. En endnu mindre Afdeeling er hver Maaned i Aaret, hver Uge i Maaneden, hver Dag udi Ugen, hver Time paa Dagen, hver Minut af Timmen, hver Secund i Minuten, og saaledes divideres Menneskets Tiid, til et eneste Nu; thi hvad som er efterladet i den forgangne Tiid, det er forsømt, hvad der skal giøres, derpaa maae begyndes i den nærværende, at ey denne endogsaa skal tabes, førend man opnaaer den tilstundende. Men hvor liden Tiden end er for et Menneske, saa er den dog som en Skat, hvis Værdie indsluttes som i en liden Juveel. Thi hvert et Nu er os betroet at kunde anvendes paa saadanne Gierninger, der skal følge os i Døden, naar Døden overleverer os til et ævigt, enten Vel eler Væ i den uendelig Ævighed. Jo kortere da Tiden for os er afmaalet, jo nøyere bør vi passe paa denne store Naades-Gave, som vi har af Guld, fordi Tiden er saa flygtig at den forsvinder imedens man vil nævne den, saa dør man staae paa Vagt med sig selv, at ikke formeget af den os tildeelte Tiid bortsoves, og slet intet af den unyttig anvendes, ilde ødes, eller gandske spildes. Jmedens jeg gik udi denne Betænkning i min Eensomhed, saa blev banket paa min Dør. Da jeg nu oplod samme, traade af Døren ind i mit Kammer en gammel Kone, som tilbød en Bibel, hvilken hun af Trang for Brød vilde sælge. Hun lagde Bibelen af Hænder, og opslog den, for at fremvise at den inden i var vel conserveret, og hun havde lagt den paa et Bord, hvor just laae nogle nogle Aars Almanakker, og deriblant en Calender paa det Aar, i hvilket jeg var fødd. Mit første Øyekast i Bibelen ledsagedes til det Sted i Josephs Historie, hvor Joseph ved at udtolke Bageren sin Drøm begynder at tale saaledes: Tre Kurve ere tre Dage. Disse Ord syntes for mig som en opgiven Text, til en længere Prædiken over de Tanker, hvilke jeg nyligen havde havt om Tiden, og i hvor vel de ved imellemkommende Ting vare blevne interumperede, dog alligevel ikke vare forsvundne. Disse Omstændigheder, udi hvilke jeg da befandt mig, gav mig Anledning at udføre mine Tanker videre. Jeg saae for mine Øyen, en Kone af saa høy en Alder, at hun snart maatte vente KaldsBrev fra Døden; Endeel Tiid Regninger og Tidens Afdeelinger udi Almanakerne hver paa sit Aar, og deriblant den Calender, som paamindede mig om min egen Alders Beregning; den Bibel opslagen, udi hvilken til en gylden, Tanke-Seddel, forestilledes forbenævnte Ord: Tre Kurve ere tre Dage; da tænkte jeg: Af disse Calender opregnes hvert Aar paa 365 Dage til visse; Mit eget Aars-Tal beregner mig over et halvt Secumlum af Aar; Denne Kones høye Alder minder mig paa Dødens visse Forventelse; Bibelen underviser mig, at Døden med sin Kald Seddel indstevner mig for Dommen; Dette her i Bibelen opslagne Sted, leder mine Tanker til den Betragtning, at jeg for hver en Dag, som mig er forundet her i Verden skal giøre Regnskab, naar jeg stilles for Dommen. Hver Dag et Menneske da har oplevet i Verden, kand agtes som en Kurv hvilken han fører med sig paa sin Reyse ud af Verden. Naar de tre Dage regnes for de tre Kurve, hvor stor Pagage af Kurve fører da et Menneske med sig, som har havt 50 Aar til sin Forvaltning imedens han var i Verden, Det bliver 18250. Det er et stort Antal: Og for hver Tiid af disse Dage skal fordres Regnskab, hvorledes samme er bleven anvendt, tre Kurve ere tre Dage. Ved Exammen over alle disse Dages Brug vil da disse Kurve aabnes, og enhver Kurv eftersees. Hvor mange Kurve vil da findes ledige for hver Dag, som med Lediggang er bleven forød? Hvor mange Kurve vil findes fyldede med Øll- og Viinglas, med Aquaviter og Brændevins-Flasker, for hver en Dag, hvor disse ved Fylderie ere blevne udtømmede? J hvor mange Kurve vil der findes allehaande Kort og Tærninger, for hver en Dag, som med Kort- og Tærning=Spil er bleven unyttig bortdreven? Hvor mange Kurve med Danse-Skoe, for hver en Dag eller Nat, som i syndig Dans er bleven opslidt? Hvor mange Kurve med liderlige og skammelige Bøger, for hver en Dag, som til unyttige Bøgers Læsning er bleven opofret? Hvor mange Kurve med Fade og Talerkener, for hver en Dag, som i overdaadig Tracteren er bleven spildet? Hvor mange Kurve med Baand, Speyle Børster, Kammer, Puderqvaste &c. for hver en Dag, som er hengaaet i at pynte og udstaffere Legemets elendige Orme-Sæk, Hvor mange Kurve for hver en Dag, som paa andre Maader unyttig er tilbragt Jeg forskrækkes, naar jeg tænker paa det store Regnskab, og tillige betænker, hvor liden Agtsomhed Mennesket bruger, i at tage vare paa den gyldne Tiid. Taber man en Synaal, en Skilling, eller eller et andet ringe Stykke, saa giør man sig Umage at faae det igien, men af den ædle Tiid tabes meget, som et Menneskee ikke engang savner mindre tænker at indkiøbe. Ved at overveye alt dette, falder jeg til den Slutning, at bede min GUD inderlig om Forladelse for den forbigangne Tids Forsømmelse, og om sin Hielp at anvende den tilstundende Tiid bedre; Og til det samme vil jeg raade alle og enhver, imedens de endnu have Tiden til Brug. Fuldkomment Middel til at ødelegge Væggelus. Der findes vel mange Midler til at ødelegge dette Utøy, men det bliver dog en bestandig Umuelighed, saa længe de ikke kan udryddes af alle Vinkler og Kroge ved nogen giennemtrængende Kraft, der dræber dem, og hin drer deres videre Yngel. Efter adskillig Forsøg er opfundet et Middel, som endelig er befunden probat. Det Værelse, som er befængt med dette Utøy og hvoraf de skulle udryddes, maa giøres vel reent, og lægges en Tomme tykt Sand overalt paa Gulvet og ved Veggene, derefter giøres Værelset stærk varmt, enten ved Vindovn eller med Kul i en Gryde, og paa Jlden, naar Spieldet lukkes, kastes en haandfuld Hvovel, hvorpaa Dørren lukkes tet til. Dette igientages tre gange hver Dag i 6 Dage; og naar er forbi, finder man Utøyet i Mængde liggende paa Sanden, eller tørrede paa Veg gene; Men man maae see vel efter at der ingensteds findes nogle Sprekker, hvorudi de kan skiule sig. Der kommer siden aldrig i det Værelse noget af dette Utøy. Menneskets Skjebne.