Ribe Stifts Adresseaviser, 1825-03-04
Vore Forhold med alle øvrige Europæiske Magter, med dem paa de Barbariske Kyster, og med alle nye Sydamericanske Stater ere af en venskabelig Natur. Vi have befuldmægtigede Ministre ved Republikerne. Columbia og Chili og modtaget Ministre af samme Rang fra Columbia, Guatimala, Buenos=Ayres og Mexico. Vore Handelsforhold med alle disse Stater, ere paa begge Sider fordeelagtige og i Tilvæxt. En Handelstractat er afsluttet med Republikken Columbia, og en lignende, som var i Værk med Buenos=Ayres, blev kun forhindret ved vor Minister Hr. Rodneys Død, hvis Minde hiin Republiks Regiering har skiænket den hæderværdigste Opmærksomhed. Ved vor Consularagent er bleven bevirket en fordeelagtig Forandring, i vor Traktat med Tunis. Regieringens Opmærksomhed er meget omhyggeligen henvendt paa andre Gienstænde og især paa de, som angaae Søekrigstilstanden, og de Neutrales giensidige Rettigheder i saadanne Krige. De fleste Vanskeligheder som vi have prøvet og de fleste Tab, som vi hav lidt siden Oprettelsen af vor Uafhængighed, ere udsprungne af disse Rettigheders Tilstand og af den Udvidelse, som det krigsførende Partie har givet sine Fordringer imod det nuetrale Partie. Det er umueligt at skue tilbage til Begivenhederne ved de sidste Krige, i Europa og til Ringeagtelsen af vore Rettigheder, som en neutral Magt, ligesom til Ødelæggelsen af vor Handel ved de krigførende Parter, ifølge de forskiellige Atter af deres Regieringer og under det Paaskud at Modpartier havde foregaaet dem der med et Exempel, uden at føle sig dybt krænket og uden at fatte det faste Forsæt, at vi aldrig meere i Fremtiden ville underkaste os dette. Man formodede at et Forsøg paa at rydde disse Aarsager til en muelig Misforstaaelser af Veien ved venskabelige Underhandlinger og efter retfærdige Grundsætninger, som kunde anvendes paa alle Partier, kunde ikke af noget Partie ansees for andet, end et Beviis paa en alvorlig Attraae efter at vedligeholde gode Forstaaelser med enhver Magt. J den sidste Krig imellem Frankerige og Spanien indtraf der en Crisis, hvori det var sandsynligt at alle de stridige Grundsætninger, som pleie at forekomme ved saadanne Krige, kunne blive bragte til Forhandling og fastsatte til alle Partiers Tilfredshed, Forslag desangaaende ere ogsaa blevne gjorte til Regieringerne i Storbrittannien, Frankerige, Rusland og til andre Magter. De ere ogsaa blevne af alle modtagne paa en venskabelig Maade; men endnu er ingen Traktat bleven afsluttet, for at iværksætte dem, forhaabentlig vil man fortsætte dette politiske System, og man maae forvente, at det vil lykkes at iværksætte den. Man vil stedse erindre, at vi søgte at erholde Erstatning af et af de Partier, som tog Deel i hine Krige, og af hvilket vi paa denne Maade bleve fornærmede ved at erklære Krig. Af de andre Magter, ved hvis da herskende Regiering vore Skibe bleve borttagne saavel i Havnene som paa Søen, har man forventet at erholde Godtgiørelse; men denne er endnu ikke bleven præsteret. Det skeete under denne sidste Magts Jndflydelse, at vore Skibe bleve borttage ne, af Regieringerne i Spanien, Holland, Dannemark, Sverrig og Neapel, af hvilke vi have fordret og endnu forvente Godtgiørelse; men som ingen har givet os undtagen Spanien. Vi havde dengang en overflødig Grund til at føre Krig med begge Partier; men der blev os intet Valg tilbage uden at modsætte os det, som var det mægtigste paa Havet, og som var os farligst fra Landsiden. Med denne Magt blev alle Misforstaaelser bielagte ved en Traktat, som var bygget paa aabne og ærefulde betingelser for begge, og som hidindtil er bleven overholdet med en fuldkommen Redelighed. Man har Grund til at haabe, at det andet Partie vil frievilligen og af en Følelse af Retfærdighed og Forsonlighed give vore Borgere den Godtgiørelse, hvortil de ere berettigede og at de derved ville fierne al Aarsag til en grundet Misfornøielse fra vor Side. (Endvidere omhandles Finantsvæsenet, Militairvæsenet, saavel Land som Søemagten, Handelen paa Oceanet, Post-Jntradernes Tiltagelse o. a m. hvoraf kan sees at de forenede Staters Forfatning har den allerbedste Fremgang og kan kaldes lykkelig.) Til Slutning hedder det: Jeg kan ikke slutte denne Meddelelse, som er den sidste af dette Slags jeg kommer til at giøre, uden tillige med en dyb Følelse og en inderlig Taknemmelighed at erindre mig de mange Beviser paa den offentlige Tillid og den høimodige Understøttelse, som jeg har modtaget af mine Medborger ved de forskiellige mig saa hæderfuldt betroede Forretninger. Da jeg har begyndt mine Forretninger i Statens Tieneste i min tidlige Ungdom og siden har fortsat dem med faa og korte Afbrydelser, saa har jeg været Vidne til de store Vanskeligheder, for hvilke vor Union har været udsat, og har maattet beundre den Dyd og det Mod, hvormed de ere blevne overvundne.