Københavns Adresseavis, 1772-12-09
De som vil give Yppighed Skyld for nu værende Landes beklagelige Fattigdom og Elendighed giver tilkiende, at de ikke ere meget gamle, eller og de ikke kommer ihue hvordan tilgik da Landet var i sin Velmagt, da man saae velklæde Haandværks Folk paa de smaae Stæder, og andre, der nu maae gaae i Skindpelse, søge Viin=Huse og andre Stæder, og drikke sig en Flaske Viin, nu derimod maae de krybe i Kipperne, og lade sig nøye med et Glas Finkeljochum. Ney Folk har læret alt for meget, at være tarvelig og sparsom, og det i den Grad, at jeg langt fra ey har mærket saadan en Sparsomhed hos de saa kaldede tarvelige Hollændere. Man seer dog at denne Forfatter tilregner Yppighed den under Ballance der viser sig i vores Handel, men hvori den store Yppighed bestaar begriber jeg ikke, men naar man vil tale om det Almindelige (hvortil denne Regning sig er til, uden det skulde være Fruentimmernes høye Toppe, dem de dog selv fiterer og forfærdiger, og desuagtet maae mange gaae med en hungrig Mave, der ofte tvinger dem til at sælge denne deres Prydelse, for at faae noget lide at mætte sig paa. Jeg veed ey noget som jo er brugt i større Overflødighed før, undtagende Caffe, som nu er meere Almindeligt. Men denne gode Mand burde først lagt Merke til, at den største Deel som indkommer er høyst nødværdig og ey kan undværes, da Dannemark ey selv er forsynet med saadanne Producter, saasom Tømmer og andre Materialer at bygge, og holde i Stand Kongens Fløde ligesaa andres Private Skibs Byggerier og deslige, nu alt det Pommerske Brænde og Engelske Steen Kul, Salt og deslige som Folk alt nød vændig maae have, og hvortil gaaer nok den største Part af den Summa som han siger at Landet har tabt, og især Kiøbenhavn. Hvad sig angaaer det saa kaldede Yppigheds Kram, da maae her og en stor Mængde fradrages; saasom alt hvad her sælges til Fremmede baade Søe Folk og andre, som ved Udførselen aldrig bli er angivet paa Toldboden; Gud give vi kunde have vore Vahre som før for billig Priis ser, saa man kunde sælge det til Fremmede, saa kunde Landet drive en profitabel Handel, men dette allene mangler os; Nu alle de fremmede Herrer og andre, som kommen til Kiøbenhavn og Landet, men de og ikke fortærer en Deel og betaler os vel derfore Just de Stæder som Forfatteren nævner i Lolland og Falster giver mig fuldkommen Oplysning om, hvor uvist det er, at grunde sin Beregning efter Told Bøgerne; thi om herfra udføres noget Hvede og Erter til Fremmede, som ved Toldboeden maae angives, saa bliver det dog ingen Vished at de derfore vinder meere med Fremmede end andre Kiøbstæder, Riget, og videre at oplyse dette er ey min Sag, Stædernes Ringhed og Fattigdom giver deres elendige Handel noksom ti kiende. Merkeligt er det: at Forfatteren giver Herremændene, skyld for den Underbalante som han finder efter Toldboed Bøgerne med Udenrigs Handel, og tilskriver samme deres Yppighed. Hvad Grund han dertil kan have, begriber jeg ikke, uden han formeener det efter Navnet; Jeg for min Part har ey mærket andet hos en stor Deel af disse got Folk, end en smuk borgerlig Levnet, om en eller anden iblant dem kan leve overdaadig, da er det ikke nyt, men er meget gammelt, og saadanne Ødelan findes i alle Stender, ja end ikke PræsteStanden er derfor befriet. Hvi vil man da altid stræbe efter at sverte denne for Landet saa høy nødvendige Stand, og tillægge dem meer end andre saa mange beskyldninger, Mig synes ey for andet: end at gjøre dem forhadte.