Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1833-01-21
Man venter, at Forslaget om Afskaffelsen af Sørgefesten, den 24 Januar vil iaar gaae igjennem i Pairskammeret, siden Hr. Simeon er valgt til Kommissionens Ordfører, hvis det end kan omtvivles, at Hr. Thiers skulde have yttret, at i modsat Fald maatte Man reent fortvivle om at bringe Pairsværdigheden i Samklang med Tingenes nye Orden. J de Deputeredes Kammer taber Oppositionen, stedse meere af sin Selvstændighed, saa at endog Mænd som Hr. Mauguin imod Odilon-Barrot høster de Ministerielles Bifald. J Forhandlingerne om Departemental=Loven gik dette saavidt, at Regjeringens Forslag om Distrikts=Forsamlingerne fandt en ivrig Forsvarer i den Første. Siden har endog Hr. Mauguin skriftlig udmeldt sig fra Oppositions=Selskabet hos Lointier, da hans Forretninger hindre ham fra at bivaane dets Sammenkomster, og han desaarsag ikke kan binde sig til dets Beslutninger." Hos Hr. v. Broglio og i alle fornemme Salons har i de sidste Dage næsten ikke været talt om Andet end denne mærkelige Skrivelse, hvis Jndhold bestyrkes derved, at Hr. Mauguin i Mødet den 12 Januar forlod den yderste venstre og tog Plads paa den yderste høire Side. Saavel Hertugen af Broglio som Hr. Thiers skulle være mødt nogen Kulde i Thuillerierne siden deres sidste Taler i de Deputeredes Kammer om Hertuginden af Berry. Jsær skal den Førstes Yttring om de mange tusinde Fiender af Regjeringen, som vilde reise sig, hvis der blev anlagt Proces imod Hertuginden, have mishaget. Under de sidst belovede Debatter om Hertuginden af Berry erindrede Hr. v. BricSlle. queville og Casimir Perriers Yttring: at Frankerig tørstede efter Lovmæssighed. Dengang Napoleon vendte tilbage fra Elba, havde Bourbonnerne sat en Præmie paa hans Hoved og ladet Murat skyde, men nu vilde Man stille Hertuginden udenfor Lovene, Hr. Cabet spurgte: om der endnu gaves Love i Frankerig og om Chartet endnu var en Sandhed, Carlisten Hr. Berryer tog sit Partie i Forsvar imod den Bebreidelse, som om det beraabte sig paa National-Souverainetetens Princip, hvilket det aldrig har erkjendt; men vilde Kammeret paa engang være Dommer og Part, da sanktioneerte det den afskyeligste Despotisme. Jkke heller Ministrene havde nogen juridisk Magt, men handlede blot af en faktisk Nødvendighed. Handelsministeren Hr. Thiers forlangte derimod Kamrenes Betænkning over Ministrenes Skridt. "Jeg har - vedblev han - ubetinget Troe til den Regjerings Varighed, som jeg har den Ære at tjene. Var Juli=Kongedømmet end kuns en faktisk Regjering, saa havde den dog Ret til at fængsle Hertuginden; thi Selvforsvar er baade Ret og Pligt for enhver Regjering. J mine Øine er Juli-Regjeringen en regelmæssig Regjering. En klarere Ret end dens har aldrig fundet Sted, dens Oprindelse er en Revolution, som var Trang for hele Nationen." Paa den Jndvending, at Juni dagene ogsaa var en Revolution, svarede han, at det kuns var en Rebellion – "Men endskjøndt Lighed for Loven var et af de skjønneste Resultater af Revolutionen fra 1789, maatte Man betænke, at i en monarkisk Stat staaer den regjerende Familie udenfor den almindelige Ret. Jngen kunde bevise, at Hertuginden havde befundet sig i Spidsen, for væbnede Bander (?), og efter Forviisnings=Loven kunde hun i det Høieste bringes over Grændsen. Ved en Proces vilde det blive nødvendigt, at opstille 80,000 Md. paa Veien fra Paris til Bordeaux, og i Bordeaux selv i det mindste 50,000 Md. De samme Urostiftere, som havde besudlet den tappre Lamarques Aske ved en blodig Opstand, vilde gjerne fornye en rædsom Dag, hvorfor han besvoer Kammeret, ikke at give Landet til Priis for nye Storme. OdilonBarrot gjorde nøie Forskiel paa "Dagens Orden i Kommissionens og i Ministrenes Mening." Den Første vilde derved kuns have forstaaet en Jnkompetenz-Erklæring, de Sidste en Frifindelses=Bil. Ministrene, som indsaae, at de ikke vare berettigede til at standse Retfærdighedens Gang, vilde nu kaste sig i den parlamentariske Almagts Arme; men denne tilkom ikke Kammeret, hvis Fuldmagt er bunden til Lovene. Et Attentat er begaaet i Frankerig, hvortil Manhar knyttet Hertuginden af Berrys Navn. Er hun maaskee uforkrænkelig? J Krigen mellem Carl X og det franske Folk var ikke blot Magten, men ogsaa Retten paa Nationens Side. Vi have aldrig brudt Chartet; det var brudt og sønderrevet, da vi reiste os. Det var Høimodighed, da vi bragte den styrtede Familie til Cherbourg og sagde til den meeneedige Konge: "Det Forbigangne er glemt, men vi ere for evig adskilte." Og nu 2 Aar efter vor Revolution kommer en Qvinde i Nat og Taage, og væbner Morderes og Brandstifteres Arm, og hun skulde betragtes som Krigsfange, som om Kampen endnu ikke var endt, Formodentlig skal det være et Svar paa disse Betragtninger, at Journal des Debats erklærer alle Personer af ogden afsatte Kongefamilie for uskyldige og ligesaalidet ansvarlige for Juli=Forordningerne, som Napoleons Søn for sin Faders Despotisme. Derimod harmer National sig over Hertugen af Broglis Yttring: at Oppositionen kuns vilde spille en høitidelig Komedie." Dette var snarere Tilfældet imellem Ministrene og deres Tilhængere, hvormed sigtes til Hr. Dupin, som under den hele Forhandling, forholdt sig passiv og ikke forlod Præsidentstolen; men efter Gazetten indskrænkede sin hele Veltalenhed, ligesom de chine(Fortsættes.) siske Pagoder, til nogle Hovednik.