Berlingske Tidende, 1782-07-01
Efterretning fra Skalholte Stift i Island. Frugten af det langvarige, og Dag efter Dag continueren. 6) de Regnveir, som varede heele Høesletstiden i Fior, var den at Bønderne maatte til Efterhøsten slagte 1/2 1/2 til 1/2 Dec len af deres Hornqvæg, og siden da de kom ud paa Vinteren, fandtes endnu det Forder, som de havde indsamlet, at være saa bedervet, at de maatte endnu efterhaanden meer og meer formindske deres Besætning, hvilket Slagterie var høyn skadelig, saasom Qvæget bestod da i intet uden Skind, Been og Sener, og til Slutning imod Foraaret yttrede sig en almindelig Fordermangel, hvorfor en stor Deel af det endnu levende Hornqvæg døde af Sult og Usselhed, og er det herved meget merkeligt, at man læser vel i vore gamle Annaler og Historiebøger, at udi hvert Aarhundrede har mange gange eller saa nær som i hver 20 Aars Tid, indfaldet dye Tid og haarde Aaringer, som altid er foraarsagede enten tilfælles af overmaade haarde Vintte, eller Græs og Fiskemangel, eller og af disse Ting adskilte, men den sidste Dyretid, som vi har nu havt i næstafvigte 4 Aar, er, om ikke allene, dog mesten Parten foraarsaget af meget regnagtige Sommere, saa at hvad Nordenfrost og Kuld med den Grønlandske Drive-Jisom Vinter og Foraar have hidindtil foraarsaget, det har nu de vaadagtige Sommere, og Syndenvende, som ellers hos os holdes for de neste og mildeste, tilveiebragt. Fiskeriet var om Vaartiden paa nogle Steder middelmaadigt, paa andre lidet, og paa nogle saaget som intet, dog eftersom det begyndte noget tilig, kom det meget vel til Pas, til at holde sattige Folk ved Livet, da Kiøbmændene paa Handelstederne ikke længet kunde udlaane Madvarer, og Dyrtiden havde allesteder faaet Overhaand, hvilket om ikke havde skeet, og fattige Folk, særdeles i Oplandet, hvor der falder temmelig Mængde af Heste, ikke havde i Tide resolveret sig til at slagte og æde dem, saa havde visseligen langt flere Mennesker faldet af Hunger og Usselhed, end virkeligen skeede. Tilligemed Dyrtiden har i næstafvigtige 2 Aar yttret sig, og nu overgaaet et, nu det andet Herred, en pidemisk Sygdom, (kaldet Landfarsot) eller hidsig Feber, bestaaende af Hovedpine, Hoste, overmaade Hidsighed og stærk Durch løb, som har taget Livet af mangfoldige, særdeles gamle og unge Mennesker, saa isteden for at man i forrige Aaringer har pleiet at have 100 eller omtrent flere Døde end Fødde udi Skalholts Stift, saa har man nu 290 flere Døde end Fødde. Skylden for dette maa deels være den continuerlige tykke og graae Luft, deels enten Mangel af Levnetsmidler eller og den slette og usædvanlige Føde, som fattige Folk har maattet bruge, nemlig slet Hestekiød, umoedent Byg, i Oplandet kaagt udi det bare Vand, og ved Søekanten i Søerand. Herimod har Sommeren siden den ankom, været den deligste, og givet det meste Græs, som gamle Folk kan erindre, saa nu ved September Maaneds Jndgang har mange Bønder allerede fyldet deres Høelader, og regne det nu for sin største Skade, at hverken de selv have eller kan faae hos andre Qvæg til at fortære det saaledes, at de kunde deraf have tilbørlig Nytte, og det er Aarsag, hvorfor man endnu frygter for tilstundende dyre Tid, særdeles i Oplandet. 16 De til Forsendelse med Posten allene priviOm selvsamme skadelige Tilfælde har man nu ikke meget at sige, uden om man vilde dertil regne, at Døden har meer hastig overfaldet flere Mennesker, end allene almindeligen pleier at skee. Men de navnkundigste og Fornemme iblant de Døde ere: Hr. Gisle Snorresen, forrige Præst til Odda, og Prost udi Rangarvalle Syssel, der ogsaa havde tient et Aa som Stiftsprovst udi Skalholts Stift, henved 64 Aar gl., havde tient i Embedet 33 Aar, hvilket Kald er endnu ubesat, saasom det er et af de Hovedkalde som Kongen selv bortgiver. Hr. Wigsus Elendsen, først Præst til Skalholt og Provst i Arnes Syssel, men siden Præst til Setberg, og Provst udi Snæsellones og Hnappadals Sysseler, henimod 67 Aar gl., havde tient i Embedet 42 Aar. Hr. Benediet Jonsen, først Præst i Myrdal udi Skaptafells Syssels Vesterdeel, men siden paa Vestmannøerne, noget over 70 Aar gl., havde tient henved 40 Aar. Hr. Jngemand Asmundsen, Præst til Eidum udi Mul Syssel, henved 40 Aar gl., havde tient udi Embedet 11 Aar. Om hans Dødsmaade veed man ikke andet at sige, end det, at han var paa sin Reise sildig om Aftenen den 5te October, hvor d. Kiøb. Maanedlige Stats=Tidender &c. Veien faldt langs med den store Flod Lagarfliot, og Hatten, fandtes siden ved Strandbredden, men hvad af ham selv og hans Hest er blevet, veed ingen, men den rimeligste Gisning er, at han maae være druknet i bemeldte Lagerflidt. Hr. Landstingsskriver Sivert Sivertsen, 63 Aar, gl., havde tient som Landstingsskriver, henved 40 Aar. Thorlach Jsfiord først adjungeret udi KnæsellsnæstSyssel, men siden et Aar virkelig Sysselmand udi Mule Syssels Søndredeel, 32 Aar gl. Mad. Margrethe Jonsdatter en Enke af Hr. Jngemundut Gunnarson, forrige Præst til Gaulverabe, henved 60 Aar gl. Mad. Gudny, en Datter af Provst Hr. Gudlauger Thorgersen, for faae Maaneder gift med Marcus Magnussen, 20 Aar gl. Jfr. Gudredur, en Datter af Provst Hr. Halldon Finsen, 14 Aar gl. Udi Aaret 1780 er udi Skalholts Stift confirmeret 567 Børn; copulerede 186 Par, Fødde 493, Drenge 454 Piger. Deraf uægte 63. Døde 674 Mandkiøn 564 Qvindekiøn; ere saa 291 flere døde end fødde. Korn.