Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1801-09-19
Jblandt de fleere Aarsager, som Rygtet har sagt, at der existerer for Aftagelse i Borgerskabets ydende aarlig Biedrag til Fattigvæsenet, meere nu end før, ere der tvende, som vi her ville berøre, fordie samme angives som de væsentligste Hindringer mod en hældigere Collectering. Den første er denne: at Gade-Betleriet, uagtet Borgerskabets Biedrag til Fattigvæsenet, ikke alligevel ophører. Dette, kunde saa løseligen betragtet, vel antages som en Slags Grund og Aarsag til Penge Biedragets Formindskelse; men seer man hen til, at det ene og allene er ved kjækkelig Understøttelse til de Fattige, at man kan afværge Betlerie, og at, saalænge Ober-Commissionen savner de Hielpe-Kilder, hvoraf saadan Understøttelse skal bevirkes, det bliver saare haardt og ubillig handlet, at nægte den Fattige Adgang til paa anden Maade at forskaffe sig Hielp, samt at det vilde være til Fornærmelse for Menneskeligheden, under saadnne Omstændigheder, med Alvorlighed at anvende de mod Betlerie existerende Tvangs- og Straffe-Love, saa vil enhver Retskiønnende lettelig fatte, at den blotte Nødvendighed har tilsagt at give efter for denne Uorden, som Betlerie i og for sig selv er, men som vi dog forsikre, er ligesaa stridende mod vor Villie, som det er vort alvorlige Ønske, at kunde see samme hemmet. Lægge vi nu hertil, at disse Penge-Biedrag, i Steden for at formindskes, ei sielden tiltrænger at forøges, naar samme ved indtreffende Leilighed af overordentlige besværlige Tider, skal staae i noget rigtigt Forhold til Trangen, som afhielpes skal; saa er det aabenbare, at ved Udeblivelse af slig Forøgelse, Fattigvæsenet ikke vedbørligen kan understøttes, Betleriet maae da tiltage, og dermed alle de Uordener samme har i Følge med sig, og som ingenlunde kan geraade til Hæder fordet Sted, hvor saadant er Tilfældet. Den anden Aarsag for Gavernes Formindskelse og Aftagelse, paastaaer nogle at skal grunde sig deri, at en og anden frygter for at mis gunstigen bedømmes, eller at skade sig selv i Velfærds Sag, naar den ved de store Penge-Biedrag skulde i Collect-Bogen udmærke sig frem for enten riigere, og med sig lige velstaaende, Medborgere, eller frem for sine Creditorer og anden, af hvem dens Velfærd paa nogen Maade kunde beroe, og derfor afholder sig fra at give saa meget, som den ellers vilde. Vi formode vel ikke, at saadant skulde være Tilfældet med nogle af vor Byes formuende Borgere, og vi tiltroe dem i al Fald Oplysning og Retskaffenhed nok, til ikke at tage Hensyn til Fortrydelse, om og den mindre Velstands Mand skulde vilde overtale sig til en større Goddædighed end nogen hans rigere Medborgere; men Frygten hos den mindre Formuende, og meere Uoplyste, kan undskyldes, kun bør man bestræbe sig for at udrydde som enhver anden Fordom saadan Bestræbelse ønske vi, i nærværende Tilfælde ikke at maatte blive forgiæves, og vi opfordrer enhver Formuende, saa vel fra Hiertets som Ævnens Side, til at arbeyde for dette Maal, især da samme er af saa megen Jndflydelse paa en offentlig vigtig Jndretning, samt at der ikke ved Exempler, der maatte giøre et fordoblet skadeligt Jndtryk, virkes paa den ringere eller meere uoplyste Borger.