Berlingske Tidende, 1831-12-26
Paris, den 14de December. (Slutning af det i sidste No. afbrudte Stykke om Processen, mod Hertugen af Bourbons Testament). - "Denne Plan, som i Aaret 1816 mislykkedes for Frue de Feuchøres, fornyede hun med end støtte Jver i Aaret 1829. Uden Tvivl troede hun, at det Orleanske Huus kunde være et Patronat, til at sikkre hende Formue og Stilling. Den 10de Mai skrev hun en Billet til Hertugen af Bourbon, hvori hun bad ham, at indsætte Hertugen af Aunale til sin Arving, fordi han i saa Fald vilde betrygge bende den Kongelige Families Velvillie og en mindre uheldig Fremtid. Hun underrettede ham tillige om, at hun havde meddeelt Hertugen af Orleans en Afskrift af dette Brev. - Man tænke sig den ubehagelige Stilling, hvori hun ved dette Forslag, satte Hertugen af Bourbon, Hvor stor hans Forbittrelse var, skjønnes af et andet Brev til ham fra Frue de Frucheres, hvori hun siger : "Det Skridt, som jeg har gjort i Henseende til Hertugen af Orleans, bebreivede De mig med saa meget Bitterhed, at jeg nu holder det for min Pligt, at lade Dem vide, at Hertugen af Orleans i Morgen Formiddag vil besøge mig, for at sige Den Farvel, inden han reiser til England. Jeg beder Dem, afslaa mig det ikke. – at spise Frokost hos mig som sædvanligt; hiin Besøg vil da sætte Dem i langt mindre Forlegenhed. De kan da svare Dem selv for et skriftligt Svar og saaledes undgaae, at give bestemt Beskeed. Sophie." - Følgende Brev fra Hertugen af Orleans til Hertugen af Bourbon gjør det tvivlsomt, om denne sidste virkelig har indfundet sig. "Jeg kan - skriver hiin - ikke modstaae det Ønske, at udtrykke Dem, hvor dybe det dem i saa høi Grad hædrende Skridt, rører mig, som Frue de Foucheres har gjort, og hvorom hun har underrettet mig. Jeg holder det for min Pligt, mod Dem og mod det Familieblod, der rinder i Deres og i mine Aarer, at tilkjendegive Dem, hvor lykkelig det vilde gjøre mig, dersom nye Baand endnu fastere sammenknyttede dem, der allerede paa saa mange Maader foren os, og hvor stolt jeg vilde være af, at een af mine Tønner blev bestemt til at bære et Navn, som er min Familie saa dyrebart, og til hvilket saa megen Hæder og saa mange Erindringer ere knyttede. Neuilly den 2den Mai 1829. Ludvig Philip af Orleans." - - Hvor meget Hertugen af Bourbon end værgede sig, mægtede han dog ikke at gjøre den haardnakkede Frue de Foucheres tilstrækkelig Modstand. Siden May Maaned 1829 hørte Personer af hans nærmeste Omgivelser ham ofte siger "Jeg har hele Natten ikke sovet; man martrer mig med dette Testament. Dersom jeg ikke testerer, saa kan jeg leve roligt! "En anden Gang sagde han til sin Hofintendant, Hr. de Surval: "Naar jeg har skjænket Alt bort, saa kan jo mit Liv svæve i Fare!" - Desuagtet vedblev Frue de Feucheres at pine ham. Hun fik ham med Magt bort fra hans Landsæde; han maatte reise med hende til Paris, for at gjøre dette ham saa forhadte Testament. At denne Reise aldeles ikke var frivillig, skal jeg siden bevise. Ogsaa i Paris værgede han sig. Til at frelse sig fra hiin ublu Baronesses Forfølgelser, vidste den raadvilde Olding intet andet Middel end umiddelbart at henvende sig til Hertugen af Orleans. Han skrev et Brev til ham, hvori blandt Andet siges: "Det Anliggende, som nu beskjeftiger os, og som uden mit Vidende eller min Villie letsindigen er indledet af Frue de Fruchøres, og til hvis Afgjørelse hun med Magt vil tvinge mig, er mig i høieste Grad piinagtig. Det maa De selv have bemærket. Foruden de sørgelige Erindringer det vækker i min Sjæl, (Hertugen af Bourbon, Prinds Conde, var Fader til Hertugen af Enghien, som Napoleon lod henrette) tilstaaer jeg Dem, at ogsaa andre Bevæggrunde afholde mig fra, i dette Øjeblik at beskjeftige mig dermed. Man vil maaskee, i Henseende til dette Punkt, beskylde mig for Svaghed, men jeg stoler paa, at De undskylder denne, i min høje Alder og beklagelsesværdige Stilling, saare tilgivelige Svaghed. Jeg opfordrer Deres Høimodighed, Deres Venskab, for mig, Deres ommeste Følelse, og beder Dem at afværge, at jeg ikke skal ængstes og pines af Frue de Feucheres, saaledes som dette i nogen Tid har været Tilfældet. Paa Dem beroer det, at ver ikke imellem hende og mig skal opstaae en Tvist, der vilde gjøre mine øvrige Dage endnu ulykkeligere." - Hertugen af Orleans besvarede dette Brev uden mindste Ophold og tilføiede i Slutningen af sit Svar: "Jeg skal ufortøvet begive mig til Frue de Feuchøres, for at opfylde Deres Ønske. De være forvisset om, at jeg, endskjøndt jeg bør bevidne hende min og Mines Taknemmelighed for hendes Bestræbelser, at erholde et offentligt Vidnesbyrd om Deres Godhed for os, tillige skal tilkjendegive hende, hvor meget det vilde smerte os Alle, dersom dette skulde forvolde Den nye Fortrædeligheder og forstyrre Deres Huusfred. Deres Brev paalægger mig den Forpligtelse, at anmode hende om, ikke at bestorme Dem med Bønner, men oppebie hvad Deres Hjerte vil byde Dem, at gjøre for de Personer, der nedstamme fra samme Blod, som De selv." - Der kan ingen Tvivl være om, et Hertugen af Orleans jo har begivet sig til Baronessen, men lykkedes det ham, at bevæge hende, til at opgive fine Planer, Jngenlunde. Allerede samme Aften fandt den heftigste Trætte Sted, imellem Hertugen af Bourbon og hende. Næste Morgen sagde Hertugen: "Jeg maa vel finde mig i, at gjøre hvad hun fordrer; det er mig umueligt, at føre et saadant Liv. Jn Dage var han tvivlraadig. Da gav hendes frække Overhæng den 19de August Anledning til en saa heftig Scene imellem Hertugen og hende, at han blev angreben af et farligt Nervetilfælde, og Folk maatte kaldes til Hielp. J disse Vidners Overværelse sagde hans Frue, det er afskyeligt, at De saaledes forfølger mig for en mig saa ubehagelig Sags Skyld. De sætter mig Kniven paa Struben; stød den hellere strax i mit Hjerte, Men nu formaaede han ikke længer at udholde alle disse Ansægtelser. Han maatte give efter, og næste Morgen, den 30te August, underskrev han Testamentet, Er dette gyldigt, Var Testators Villie fri Af en afskyele Begivenhed i Chantilly den 11te August 1810 kan man gjør sig et Begreb om de strækkelige Voldsomheder, som hiint skamløse Fruentimmer tillod sig imod Hertugen. Paa den Dag fandt man ham i sit Værelse; Ansigtet var forslaaet og ganske blødigt Til Aubry, der var hans Gudsøn, sagde han i Det har Baronesse de Frucheres gjort. Hun har slaaet mig i Ansigtet med knyttet Næve!" Men strax deretter blev han selv bange for Følgerne af denne Erklæring og bad Anbry om at fortie den Dette Optrin, der viser, hvorledes Hertugen blev behandlet, udbreder tillige Lys over det skrækkelige Drama, der endte hans Liv. Hiint Testament angrede han siden uafladeligen. Upaatvivleligen har han i Sinde, at tilintetgjøre de Dispositioner, som voldsomt ere blevne ham aftvungne, men ligesaa voldsomt kued man siden hans Villie. Med Vidner skal det bevises, at Hertugen af Bourbon siden Julimaaned 1830 tre Gange har søgt, at tage Flugten, for saaledes at frelse sig fra den Magt, som Frue de Frucheres udøvede over ham. Siden taalede han kun med den største Modbydelighed Synet af hiin Dame, Det var ham den største Qval, naar hun paanødte ham hendes Nærværelse. Denne sørgelige Tilstand, som ingen Tvivl lader om, at Hertugen, saasnart han havde seet sig udfriet af den, vilde have tilbagekaldt fine testamentariske Dispositioner, endte med Katastrophen den 26de August, hvis nøiagtige Udvikling jeg forbeholder mig. - Da Prinds Ludvig af Rohan erfarede hiint Testamentet Existents, holdt han det for en uomtvivlelig, for en hellig Pligt at lade Forbrydelsen, hvorfor den offentlige Stemme erklærede det, undersøge og fordre dennes Afstraffelse." - Hr. Hennequin fremlagte de paaberaabte Breve, deels Originalerne, deels i Afskrifter, og erklærede, at han vilde fremstille Vidner. Sessionen blev derpaa hævet; ved den næste fortsætter Hr. Hennequin sin Playdoyer.