Berlingske Tidende, 1834-06-25
Valgene af Deputerede vedblive at høre til Dagens Orden. Det Partie, som meest anstrænger sig ved Valgene, er det Legitimistiske. Efterat det i de sidste Aar havde paa en vis Maade forbudet sine Valgmænd at fremtræde i Valgcollegierne, driver det nu paa: at Alle skulle strømme derhen, forat saa mange Legitimistiske Candidater, som mueligt, kunne erholde Prisen; at man skal sætte en Republicaner igjennem der, hvor ingen Legitimist kan trænge igjennem; at man der, hvoringen Republicaner kan komme frem, skal hæve en liberal Oppositionsmand. Stemmerne nægtes derimod Tiers Partie og de Ministerielle. Tiers Partie vil kun da vorde understyttet, naar det erklærer sig imod Ministerne. Hensigten er at bringe en Conflict i Stand imellem Oppositionen og Orleanisterne, at bevæge Orleanisterne til et Coup d'Etat imod Oppositionen; i ethvert Tilfælde at hæve Oppositionen til Ministeriet; politisk at annullere Kongen, paa det at hans Ministre kunne herske, at oprøre alt Virvar imod den nuværende Tingenes Stilling, ligesom de Liberale fordum under Bourbonerne. Dette er den sidste Lection, som Legitimisterne ville sætte igjennem. J de sidste 40 Aar ere de ved alle muelige Begivenheder blevne tagne i Skole. Vi troe, at de ere nærved at gjennemgaae deres sidste Skole. Skoletiden maa være kortere eller længere – denne Gang vil den tage en Ende. Paa den anden Side begynder Borgerclassen, blot paa en ganske anden Maade, sin academisk-politiske Løbebane, som den gamle Adel og alle Tilhængere af den svundne Tid ere i Færd med at fuldende. J denne vise sig tre Classer af Skoler: Doctrinaire, Massen af borgerlige Ex=Bonapartister, nutildags Orleanister, og Tiers Partie. De Doctrinaire have uimodsigeligen meest Forstand; de triumphere, men de staae paa den yderste Spidse; Bonapartisterne eller Tiers Partie have aldeles ingen Sympathie for sig. Dupin danner for sig allene et Partie. J Tiers Partie findes et andet liberalere Partie, der i mange Henseender er beslægtet med de Doctrinaire, i andre Henseender med Oppositionen, og ynder meget offentlige Debatter; Dupin vil gjerne være det gamle Parlaments Jncarnation i moderne Form; men Orleanisterne og den større Deel af Tiers Partie tænke blot paa et negativt Herredømme : de ville beholde den første Rang, uden at gjøre sig Umage derfor, ligesom det gamle Hof og Landadelen i det gamle Regimes sidste Aarhundrede. De Doctrinaire og det liberale Tiers Partie ville støde sammen; Majoriteten af Orleanisterne og Tiers Partie vil gjøre Udslaget; men Ludvig Philipp behøver blot at befale, saa krybe de Bonapartistiske Orleanister i Skjul, thi hertil ere de vante; Tiers Partie kurrer og gjør hist og her Mine af at ville forbinde sig med Oppositionen; men for det Første blive Sagerne imidlertid ved det Gamle. - Hvad der i Særdeleshed synes at tvinge Legitimisterne til paa Nyt at betræde den offentlige Bane, er den Grund: at alle deres Forhaabninger ere slaaede seil. Den største Deel af den havde tænkt: at Europa vilde gribe til Vaaben; da vilde Legitimisterne antænde en Borgerkrig til Fordeel for Carl den Tiende, midt i de større Fyrstekrige. Man sagde dem: at Europa ikke vilde gribe til Vaaben; først i dette Øjeblik, efter tre Aars Forløb, ere de fuldkommen overbeviste derom. De havde endnu et andet Haab: Don Miguel i Portugal, Don Carlos i Spanien, der aabnede en Udsigt til den royalistiske Magts Gjenoprettelse i det sydlige og vestlige Frankrige. Man sagde dem: J tage seil, gode Folk, visse Ting ligge nu engang i Tidens Aand, for om kort eller lang Tid at triumphere; hvad Don Carlos vil i Spanien, hvad Don Miguel pønser paa i Portugal, det er for største Deelen forældet baade i Spanien og Portugal. De have ikke villet troe det; nu ere de imidlertid blevne forvissede herom. Vel savne de ingenlunde udvortes Ressourcer; det er - sige de - Kongernes Skyld; det er ogsaa det Engelske og Franske Cabinets Skyld. Men man sige dem: om end Don Carlos og Dou Miguel leb af med Seieren, vilde de dog aldrig have erholdt nogen Fasthed, saalangt vare begge disse fjernede fra alle den nyere og nyeste Tids politiske og moralske Aandsretninger. – Nu have Legitimisterne blot endnu et Forsøg tilbage, paa hvilket de concentrere hele deres Kraft, at styrte Ludvig Philipp ved Ludvig Philipp o: ved de politiske Feil, som under hans Regjering mueligen kunde begaaes, saavidt mueligt at bringe Forvirring imellem de Doctrinaire, Tiers Partie, de Ministerielle, Bonapartistiske Orleanister, Oppositionen, Lafayettister og Jacobinere; dernæst, naar Kaartene ere dygtigt blandede, paa det Subtileste at practisere Henrik den Femte ind, og da at opslaae dette Kaart - den Allerbehændigste af alle Taskenspillerkonster, som nogensinde blev udtænkt. Skulde ogsaa denne mislykkes, saa er det tydeligt, hvad der vil skee De, som ikke kunne leve uden Hof, gjøre det Samme, som de gjorde under Napoleon: de gaae til det ny Hof; af de Stoltere, trækker den ene Deel sig tilbage; den anden transformerer sig og gaaer over til Oppositionen. Partiet falder i Stumper, men frembringer foryngede Leed, og iblandt disse de dygtigste Mænd, de agtbarste Medlemmer i Staten. Der ligger ingen Magt paa de unyttige Skud.