Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1838-03-30
om det kongl. Landhuusholdnings=Selskab blandt Andet saaledes: "Selskabet med sin Organisation og sin Virksomhed er fremmed for Landet og har i ingen Henseende forstaaet at vække Landmandens Sympathi og Deeltagelse. Herpaa behøves vist intet andet Beviis, end, at i et agerdyrkende Land som Danmark, og paa en Tid, hvor Landekonomien har hævet sig til en Videnskab, som bestandig tæller flere og flere dannede og tænkende Mænd, blandt sine Dyrkere, bestaaer Landets saakaldte store Landhuusholdnings=Selskab, udrustet med saa store Midler, og saa betydeligt beskyttet og understøttet af Regjeringen, kun af omtrent 143 Medlemmer, og iblandt disse tælles i det Høieste 33, siger og skriver Tre og Tredive, ikke engang egentlige Landmænd, men dog Folk, som i nogen Maade befatte sig med Landoeconomien. Selskabet forfeiler dets Bestemmelse ved at befatte sig med et Foretagende, som Kongelunden paa Amager, og opfylder den ikke, ved Jntet at gjøre for Faareavlens Fremme eller for Engdyrkningen. "Mon det er rigtigt, hedder det videre, – "da der er saa uendelig meget at gjøre for Landvæsenets Tarv i Danmark, at vedblive med at opspare og opsamle en saa betydelig Capital som 124,000 Rbd. Eller hvad er Hensigten dermed? J Anledning af Fabrigeur Fibigers Klage over Kammerjunker Ravert har saavel Søndagen" som den Frisindede nogle bemærkninger og GeneralToldkammeret, hvilke vidne om hvor høiligen dette Collegium trænger til en fuldstændig Reform. Søndagen, hvis Redacteur, som bekjendt, undgaaer alt hvad der i nogen Maade kan henregnes til den tirrende og dadlende Tone, den saa ofte bebreider Kjøbenhavnsposten, hedder det blandt andet og Collegiets Møder, at de finde Sted 3 Gange ugentlig, 3 til 4 Timer af Gangen, og at Medlemmerne i den Tid uafladeligen blive kaldte fra deres Sæde for at tale med Forskjellige. At det ved en saadan Forretningsorden maa være aldeles nødvendigt at Sagerne trækkes i Langdrag, indsees letteligen, ligesom og den Omstændighed, at alle egentlige judicielle Sager, forinden Collegiet fatter Bestemmelse i dem, først sendes Kammeradvocaten til Erklæring, heller ikke bidrager til at hurtiggjøre Expeditionen, derom er ikke blot den Omstændighed, at hiin Klageover Kammerjunker Ravert, der foranledigede den famense Huusinqvisition hos Candidat Gjødwad, har henligget uafgjort i 6 Maaneder, et talende Beviis, men sligt kan og føres fra andre Steder. Her (i Nykjøbing) behandles saaledes for Tiden en Sag, der angaaer en Jndsmugling, som fandt Sted i April 1835, og hvilken Sag nu først er avanceret saavidt, at de afhørte Vidner have beediget deres i 1835 og 1836 afgivne Forklaringer. Disse beedigede Forklaringer have imidlertid givet Anledning til, at nye Forhører skulle optages, og en Deel Mennesker, største Deelen Almuesfolk, ville saaledes komme til at afgive Forklaring om Ting, der ere passerede for 3 Aar siden. At de Oplysninger, som erhverves ved disse Forhører kun kunne blive meget ufuldstændige, ansee vi imidlertid for det mindste Onde ved Sagen, hvorimod den Omstændighed, at disse Forklaringer maaskee ogsaa fordres beedigede, vil fremkalde et, efter vor Formening, langt større Onde. Som bekjendt have Jndsmuglinger tidligere ikke hørt til Sjældenhederne herpaa Øen, og hvor vanskeligt ja næsten umuligt er det derfor ikke for Almuesmanden med en saadan Bestemthed at kunne erindre sig det enkelte factum, at han derpaa tør aflægge Eed. Vi ville imidlertid haabe, at det kongelige General=Toldkammer ikke vil lade det komme hertil, og for Fremtiden søge ved en hurtigere Expedition af Sagerne at sikkre sig de fornødne Beviser, der, som bekjendt, langt lettere naaes strax efterat den ulovlige Handling er foregaaet end efter en rum Tids Forløb.