Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-05-08
Vi have i den senere Tid seet Hr. Færgeforpagter Arnkiel meget stærkt ivre imod at et Dampskib blev anskaffet til Færgefarten mellem Sjælland og Falster, og vi have tillige seet samme Mand i alle sine bemærkninger holde gjentagne Lovtaler over Gaabenses gode og letseilende Fartøier, der i Reglen tilendebragte Overfarten paa mindre end 2 Timer, og det maatte derfor upaatvivlelig nu falde Enhver ind, at man i det mindste for Øieblikket *) ikke vilde have Grund til at fore Klager over dette Færgested; og dog maa man nu gjøre Publicum og den kongelige Generalpostdirection bekjendt med Begivenheder, der vistnok i høi Grad egne sig til alvorlig Paatale. Da Jndsenderen nemlig den 29de f. M. ankom til Gaabense Færgegaard meget tidligt om Morgenen, og forlangte at blive sat over, blev det ham tilkjendegivet, at han maatte for sig alene leie en Baad, da der ingen Leiligheds-Fragt gaves, og han blev derfor i høi Grad overrasket ved at see, at denne Baad tillige blev bemandet med en Deel Bønderkarle, om hvilke det blev sagt, at da de skulde have fri Overfart, var han forpligtet til at medtage dem, uden Afkortning i Betalingen. Efter denne strænge befaling var der naturligviis Jntet videre at gjøre end at bøie sig for den mægtige Hersker, og Kl. 4 3/4 begyndte vi Overreisen, og da Vinden var særdeles god, ankom Baaden, efter hvad Jndsenderen antager, til Masnede Kl. 5 1/2, men blev nu i høi Grad forundret ved at høre Færgekarlen erklære, at nu vidste han aldeles ikke hvor vi vare, om vi enten vare i Nærheden af Sjælland, Falster, Lolland eller muligen tilsøes." Færgekarlens videre Yttringer om at han var aldeles tosset og fortumlet i Hovedet, viste sig imidlertid snart at være temmelig rigtige; thi først efterat Baaden havde drevet omkring i 4 Timer, naaede vi endelig en Baad, der laae paa Grund, og erholdt nu Underretning om hvad Cours vi havde at styre, og ankom derpaa Kl. henved 10 til Vordingborg Færgebro. Skjøndt Vinden var særdeles god og Strømmen ingenlunde til Hinder, maatte vi saaledes være 5 Timer om Overfarten, og det ene, som vi senere erfarede, fordi Hr. Arnkiel, der siger, at han stedse anstrænger sig for at gjøre Publicum tilfreds, havde glemt at medgive Baaden det saa uundværlige Compas, og skjøndt vi med Føie troe, at kunne fordre af Hr. Arnkiel, at han for denne utilgivelige Forsømmelighed burde have gjort os en Undskyldning, behagede det hans Hr. Søn alene at besvare vor billige Klage med en ligesaa hjertelig som upassende Latter. Efterat have meddeelt dette oplysende Beviis paa Troværdigheden af Hr. Forpagter A. Lovtaler over Færgestedets fortrinlige Befordringsmidler, ville vi tillige meddele nogle Oplysninger om, hvorledes Beværtningen eller Kroholdet er i Gaabense Færgegaard, skjøndt vi dog skylde Sandheden at bemærke, at vi nu ikke længer betvivle, at Beværtningen kun giver Hr. A. ringe Indtægter, forudsat at alle Reisende behandles paa samme Maade som vi. Da vi nemlig ankom som Dagvognspassagerer fra Kjøbenhavn til Gaabense Færgegaard Mandagen den 4de dennes om Natten Kl. mellem 11 og 12, fandt vi det almindelige Gjæsteværelse aldeles mørkt, og først efter længere Tids Venten og gjentagende Begjæring kom der Lys, hvorimod vort Forlangende om Thee blev af den unge Hr. A. besvaret med, at da der intet kogt Vand var, kunde vi intet Thevand faae. Til Fordringen om et Glas Viin til en medhavende syg Dame blev os af en Opvartningspige svaret: "Nei vi trække ikke Proppen af en Flaske for eet GlasViins Skyld, vil de derimod have en heel Flaske, kan de faae. Om nogen Gjæstgiver er berettiget til at komme med slige Vægringer, henstille vi til den høie Generalpostdirection, der sikkert vil finde, at det er en temmelig ubillig Fordring, at man nødvendig skal betale en heel Flaske Viin for at komme til at nyde et Glas. Vi maatte imidlertid finde os i Skjæbnen, og forlangte nu Smørrebrød; men først efterat Postillonen havde blæst, kom en Pige og spurgte, hvormeget vi da vilde have, og umiddelbart som Vognen skulde kjøre, kom nu Smøre brødet, der i største Hast blev spist og betalt, da Tiden ikke tillod flere Demonstrationer. Ligesom Hr. Arnkiel hyldede Mørke i Værelserne, saaledes fandt han sig heller ikke foranlediget til at komme med Lys ved Vognen, men Passagererne maatte finde sig i at søge deres Pladse paa samme i Mørke.