Berlingske Tidende, 1759-02-19
Den Scene, som jeg her forgangen Løverdag, neml. den 13de Jan., saae, var een af de skrekkeligste, jeg i mine Livsdage har seet, og den sildigste Verden skal kunde røres ved at læse efterfølgende Execution: En høy Dame af første Rang, fem fornemme Herrer og fire Betientere bleve paa samme Dag henrettede, formedelst det mod Hs. Allertroeste Majestet forsøgte, men ved Guds Forsyn mislingede, Forehavende. Paa Veyen ud mod Belem, ligge for det Kongel. Palais, var opbygt et Schaft, firkantet, og ungefær 18 Fod høy, om hvilket 4 Regimenter til Hest og Fods stode. Klokken 8 om Formiddagen blev først Marquisinden af Tavora ført derpaa, for at bestige Blodbanen. Dette giorde hun ogsaa uden mange Omstændigheder; og efterat hun havde sat sig paa Stolen, afhug Skarpretteren hende med et Hug Hovedet, dog blev noget lidet af Huden tilbage, hvilket foraarsagede, at Hovedet faldt hende i Skiødet. Hendes Krop og Hoved blev strax derpaa paa et Bret lagt midt paa Echasottet, og bedekket med Seildug. Herpaa kom Touren til hendes Søn, Joseph Maria af Tavora, en, efter Anseende, elskværdig ung Herre. Man havde sat ham i en Machine i Form af et Andreas=Kors. Jmedens at den ene Skarpretter strangulerede ham, saa radbrækkede 2 andre hans Been, nemlig først Skinnebeenene, og derpaa Armene &c. Herpaa tog man hans Legeme af Machinen, lagde det paa et Bret, som var gjort fast ved en Pæl paa Schafottet, og bedækkede det ligeledes med Seildug. Derefter bleve strax Græven af Atouquia og den unge Marquis af Tavora paa samme Maade henrettede. Efter dem bleve med samme Omstændigheder, 2 Betientere af Hertugens af Aveiro og een af den unge Marquises til Tavora ombragte. Efter dem kom den gamle Marquis af Tavora paa Schafottet, hvilken blev levende radbrækket. Dog alligevel, da Rakkeren havde med en stor Jernkugle og ved 4 Stød overslaget den høyre Arm og det høyre Been, gav han ham 2 Stød for Brystet, hvoraf han strax døde; i det ringeste hørte man ham ikke skrige meere. Efterat man nu ogsaa havde knuset Beenene paa ham, blev han ligeledes lagt paa et ved Stakkitværket paa Schafottet hæftet Bret, og bedekket med Seildug. Herpaa kom Hertugen af Aveiro, som ogsaa blev levende radbrækket, og maatte udholde 8te Stød, førend han bekom Naadestødet. Man fortfarede med hans Liig, ligesom med de forriges. Efterat denne forskrækkelige Execution var forbie, kom Tømmerfolkene paa Echafottet, nedsloge 2 Pæle med Hiule paa. Derpaa fremførte man strax een af Hertugens Betientere, hvilken var een af de Bravons eller Banditer, som havde skudt efter Kongen, og man bandt ham med Kieder gandske fast til den ene Pæl, og fremviiste et Portrait af den anden Betient, som ligeledes havde skudt efter Kongen, hvilken sidste Betient man endnu ikke har kundet faaet fat paa, uagtet man har udlovet en Belønning paa 6000 Rdlr. til den, som enten kunde bringe ham levende eller død for Dagen. Saasnart dette Billede var heftet til den anden Pæl, saa bleve alle de forhen henrettede og radbrækkede Personer igien blottede, og man spurgte den sluttede Betient, hvem disse Legemer tilhørte, hvorpaa han maatte nævne den en efter den anden. Herpaa blev en Deel Brænde lagt omkring ham, som blev stukken i Brand, for at opbrænde ham levende, og de øvrige døde Legemer bleve tillige med Schafortet deraf fortærede. Asken af dem blev samlet sammen, og kastet i Tagofloden. Denne Execution varede indtil Kl. 3 om Eftermiddagen. Dette var et fældt Syn at see. Og endnu sidde følgende Personer fangne, hvis Skjebne ere ud nu ubevist: Don Juan af Tavora, Don Nuno af Tavora, Don Manuel af Tavora, Biskopen af Oporto, Erke-Bispen af Evora, Marquisen af Alorna, Græven af Obidas, Græven af Ribeira, Hertuginden af Aveiro, den unge Marquisinde af Tavora, Grævinden af Atougia, Penerado von Tarenta og ungefehr 10 Jesuiter.