Aarhuus Stifts-Tidende, 1843-12-16
Blandinger. Vi fortalte forleden vore Læsere en Anecdote om Demetrius Kalergis, hiin Oberst, som stod i Spidsen, for den nysfuldbragte Revolution i Grækenland, og som – i Forbigaaende bemærket – skal have den smukkeste Kone i hele Landet. Vi meddele idag en interessant Variation deraf, som fortælles af Boryde St. Vincent. Kalergis var, i Mai 1825, tilligemed flere Grækere falden i Tyrkernes Hænder; han saae, hvorledes man afhug hans Kammeraters Hoveder, som bleve nedsaltede, for at sendes til Constantinopel, og sagde til Albanesernes Capitain, som forrettede den blodige Gierning: "Jeg er en Broder af den rige Kalergis, som J Alle kjende af Navn, og han vil udbetale Jer 1000 Daler, naar J ikke dræbe mig." Forslaget syntes Albaneserne meget antageligt; kun vidste de ikke, hvorledes de skulde faae Pengene hid fra Napoli. Kalergis opfordrede omsider En af dem til at bringe hans Broder et Brev, som han vilde skrive, og at lade sig Pengene udbetale. Han var villig dertil, og begav sig strax paa Veien. Kort efter kom Seraskieren selv, og befalte, at man ogsaa skulde hugge Hovedet af Kalergis, den Sidste af Grækerne, som endnu var ilive. Albaneserne, der ansaae Kalergis for ligesaa god som rede Penge, vægrede sig ved at adlyde befalingen. Seraskieren, truede; men de vilde Krigere vare ubøielige, og han saae sig derfor nødt til, at slaae Noget af sin Fordring. "Saa giver mig idetmindste hans Øren sagde han: "De skulle gjælde for et Hoved; de skulle bevise i Constantinopel, at jeg ikke har overdrevet vor Seier." – "Mine Øren?" raabte Kalergis: "Dem giver jeg ikke! Og skjære J dem af med Magt, betaler jeg ikke en Para." – "Det ene Øre maa jeg dog idetmindste have!" meente Tyrken, og allerede spurgte Bødlen Kalergis, hvilket Øre han skulde skjære af ham. "Jntet af dem!" raabte Kalergis: "Jeg har handlet om hele Hovedet, vil man berøve mig saameget som et Haar deraf, saa tage man det heelt, Men min Broder, som snart vil erfare det, betaler da naturligviis ingen Løsepenge. – "Men et Øre, eet eneste Øre, Du Hund af en stridig Christen. . . . vedblev Seraskieren. – "Jkke saameget som en Øreflip!" svarte den modige Græker, som, ved sin Ubøielighed, tiltvang sig Albanesernes Beundring. J sex Dage sørgede de for hans Sikkerhed; da kom Budet tilbage med de tusinde Daler, og høitideligt fulgte de ham derpaa lige til de græske Forposter. Den wienske Digter Grillparzer har nys været i Athen, og befandt sig her i en sælsom Situation. Han var dragen til sine Drømmes Land, til sin Sappho's" og "Medea's Hjem. J mange Aar havde han forberedt sig til denne Reise; han betræder den klassiske Grund, for at see, forske og nyde. Da udbryder den græske September=Revolution. Alt, hvad der bærer Navn af Tydsker, maa flygte for Folkehadet, og den tydske Digter maa fornægte sit Modersmaal, maa, under en Jtalieners Maske, besøge alle sine Digterdrømmes Mindemærker og hellige Steder, stedse udsat for den Fare, at vorde anholdt og mishandlet af det Folk, hvis Fortid han har besunget. Grillparzer vovede aldrig at forlade sit Logis, uden i Følge med en Officier, som Kongeparret havde givet ham til Eskorte. Athens Omegn fik han slet ikke at see. En Salamander-Regn har for ikke længe siden fundet Sted i Frankrig og udbredt Skræk vidtomkring. Fra Niort til St. Ligners var hele Chausseen bedækket med mange tusinde smaae Salamandere; hele Landeveien frembød Skuet af en sortgraa Masse, og det var umuligt, at gjøre et Skridt, uden at træde paa disse Dyr.