JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-09-30
J Kalkgravene vare kun faa Mand i Færd med at bryde Kalksteen. Det er ubegribeligt, at disse Grave endnu ikke ere mere udhullede, da man dog har arbeidet deri i saa mangfoldige Aar. Om man endnu i vore Dage, som i Pontoppidans, gjør sig Umage for at finde her forstenede Ting (Petre fact, veed jeg ikke; men giør man det ei, saa burde man gjøre det. Pontoppidan samlede en Deel, og de bestode meest af Søværter og Sødyr, hvoraf han sluttede, at her engang har været Hav, eller at Faxøe Grund ved underjordisk Jld og Jordskjelv er bleven opløftet og fremskudt over Horizonten, saa at denne Afgrund er bleven til et Bjerg. Men det Mærkværdigste herved er, at man finder her adskillige Slags Krabber, Østers, Skjælfiske og Snegle, som aldrig ellers findes i vore Vande, især nautili eller Conua Ammonis, Pyramidales &c. i Overflødighed; mange Slags Soplanter og fine Væxter, især det orientalske Havgræs Sargasso og Coraltræer i tykke sammenhængende Klumper, hvis Grene, af Pibestilkes Tykkelse, sidde ganske tæt sammen som Orgelpiber. Endeligen opfylde heterogenea maring den hele Grund og udgjøre det meste af den Steen, som brændes til Kalk, ja endog bruges som Sandsteen, i Bygninger. Alt dette vidner om en Forverden, som ved en besynderlig Naturrevolution maa være gaaet under, og at der paa de Steder, som nu ere fast Land, engang maa have været Havbund. Ogsaa Climatet maa have lidt en stor Forandring ved saadan Revolution; thi hvad en Naturkyndig nyligen har yttret, at de Levninger af tropiske Dyr, der ere fundne i nordlige Lande, mueligen hidrøre fra Dyr, der ere førte did og siden døde der, lader sig dog ikke anvende paa Planter og Væxter, der findes i saa stor en Mængde forstenede. Pallas beretter, at man ogsaa i de russiske Kalkbjerge finder saa mange Søproducter, at det maa antages, at der i Jordens første Tider maa have været der dyb Havbund, da kun Aarhundreders Række kan have frembragt hine Soproducter, der aldeles ikke ere blandede med Levninger af Landdyr. 1 Lige ved disse Kalkgrave, nær Landeveien, findes en med Bantastene besat Gravhøi, der er mærkværdig formedelst den Orden og Fuldstændighed, hvori Stenene ligge, og saavidt jeg veed, gives der i Sjælland intet bedre bevaret Oldtidsminde af den Art end dette. Vi toge Veien til Faxøe, for at komme til Karise, en i sig selv ubetydelig Landsby med en almindelig Landsbykirke, men mærkelig ved den derværende Moltkiske prægtige Familiebegravelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-09-30
Det Capel, som Greve Adam Gottlod Moltke i Aarene 60 har ladet opføre her, er, næst de Kgl. Begravelser i Roeskilde Domkirke, nok det eneste i sit Slags i Danmark. Det er indvendig smaa fuldt udziret med Ornamenter, og afdeelt i Hvelvinger. Ligefor Indgangen staaer i skjønne Marmor=Sarcophager: A. G. Moltke og hans Hustrue, paa høire og venstre Side hans Søn J. G. Moltke og begge hans Hustruer, ved hans Side hans Svigerdatter, Greve A. W. Moltkes for faa Aar siden afdøde Ægtemage; men den sidste i en simpel Kiste. Gjerne havde jeg leveret Dem en Afskrift af de Jndskrifter, der findes saavel paa Sarcophagerne, som over Jndgangen til Capellet, men de ere saa vidtløftige, at Tiden ikke tillod mig at afskrive dem paa Stedet. Jeg har hidtil talet saa meget om Herresæder og Kjøbstæder, men ikke et Ord om de mange beskedne Landsbyer, jeg kom igjennem. Naar Dehar seet den ene, min Ven, saa har De seet den anden, naar De kjender den ene, saa kjender De ogsaa den anden. Overalt moder De den samme dylliske Uskyldighed, saalænge De befinder Dem i en syv, otte Miles Afstand fra Hovedstaden, overalt Flokke af søde, uskyldige Glutter, med Sundhedens Roser paa deres Kinder, der venligen bukke, sig og tage Hatten af for den gjennemkjørende Fremmede, og gjøre vor fornemme, forkonstlede og forfinede Kjøbstæds Opdragelse til Skamme. Her, J Mødre, burde J komme ud, og lære af jevne Bønder, hvorledes man skal opdrage Børn, uden Jnstituter, uden Gouvernanter, uden Præmie belønninger, til gode Mennesker, som først maa hentrækkes til eders Kjøbstæder og Hovedstæder, for at blive fordærvede paa Siel og Legeme. Jo mere man mærmer sig Kjøbenhavn, dermere aftager denne naturlige Godlidenhed, og hver velmeent Hilsen forsvinder efterhaanden. Neppe er man kommen Hovedstaden to Mile nær, førend al Hatte= og Hue aftagen bliver umærkeligere, og tilsidst ganske ophører. Fordreiede, utilfredse Ansigter, der synes at ville sluge enhver, som de møde, bliver man atter hyppigen vaer, og neppe nærmer man sig Forstaden, førend Aeacus synes at komme os i Møde med Nøglen, til Tartarus.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-09-30
Der er sikkert Jngen, som mindre lider Americanerne end jeg, men jeg vilde ønske, at vi vilde efterligne dem i dette Capitel."J Raadhuset (i Philladelphia findes næsten alle offentlige Indretninger, saasom Magistrats forsamlingerne, Domstolene, Comptoirer, Skattevæsenet vedkommende &c. 1. En prægtig Marmortrappe fører op i Bygningen, hvor man indtræder i en smagfuld Vestibule. Paa hver Side hænger en Tavle, paa hvilken er malet, hvor hver Autoritet er at finde." (Hvor gavnligt vilde det ikke være, om saadanne Tavler ogsaa bleve ophængte i vort Kjøbenhavnske Domhuus, hvor den med Stedets mangfoldige Gange, Gjennemgange &c. Ubekjendte har saa megen Møie ved at finde Rede?) Søstykker af Johannes Falk, stukne i Kobber John Barthold. Forbandelse over Amer. Piger, Piger. – Sømænd, bygger aldrig paa en Piges Troskab; Sømænd, Sømænd. - Piger, bygger aldrig paa en Sømands Løfter: Den, der fæster Lid til Piger, overlader sig til Vinde. Den, der fæster Lid til Sømænd, overlader sig til Bølger. Skibbrud lider man med begge, som med Bølger saa med Binds, som med Piger saa med Sømænd, thi de Bølger og de Vinde, og den Himmel og den Landjord, Alle, Maane, Sol og Stjerner, er Forrædere tilhobe! En Aften ved Havet. en stille, Kjærlighed, og stille, Harm, J skifte jo, som Maanen, med hinanden. Hvor Vanheld rammer, mindes Du Dit Held, Find Dig, som Søn af Støv, i Støvets Love! Har blot Du nydt en delig Sommerdag, seet Sol staae op og atter gaae til Ro seet Maane mellem Stjerner vandre hen i venlig og forklaret stille Glands, hørt Fuglen qvidre i den mørke Lund, men Bølgen hvisle langs den hvide Strand, og lægger nu Dig efter saadan Dag mod Aften veltilfreds til Hvile ned, og flumrer, sover, vaagner aldrig meer, dog har Du levet da. - End strakte Gud det Dig forundte Tal af Dage vidt, til tusind Aar, saa at Du ældedes med Verdenskrøniken, ei vilde dog Du skue Noget, der var skjønnere. Jdag Sol, Maane, lyser som igaar eens skrider Stiernen hen af Himlens Blaa; eens risler Bølgen langs den samme Bred; eens klinger mellem begge Fuglens Sang; som paa, saa under Himlens Hvælving jo Naturen evigt os det Samme mælder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-09-30
Odense, d. 26 Septbr. J den nu afvigte Sommer, hvori aldrig een Dag har været som den anden, (der imidlertid særdeles har gavnet Frugtbarheden) har man haft det Særsyn af saastor, en Mængde Mostbræmser, som ingen mindes at have seet tilforn. Mange Mennesker ere af dette besværlige Jnsect blevne stukne, især paa Høstagrene, og blandt de besynderlige Maader Mange ere blevne saarede, ere især disse tvende: En Kone der havde gaaet med bare Fødder blev, da hun vilde sætte Foden i sin Træskoe, saa giftig stukken i Taaen af en Bræmse, der havde skjult sig i Træskoen, at hun endnu, saalænge efter Høsten, ikke er restitueret. Et Barn, som uforsigtigen puttede en Blomme i Munden, uden at besee den, i hvilken en Bræmse havde indadt sig, blev ligesaa stukken i Tungen, som strax mertede stærk og hovnede; men ved Hielp af idelig Paalæg af skrabede raa Kartofler, hævedes Tilfældet efter nogle Timer. Dette Middel, som findes i de fleste Huse, er ogsaa tjenligt for andre Jnfecters Stik og Neidebrand, ogsaa for brændt Skade, naar det strax anvendes, og man ellers ikke har andet ved Haanden. Olie, især Terpentinolie, er eller for betydelig brændt Skade det sikkreste. J nyere Tider skal ogsaa koldt Vand være funden virksom, som man tilforn holdt for farlig. - Efter al Anseende kunne vi endnu, naar Armosphæren er entlediget fra den hele Sommeren svangre Tordenluft, vente skjønne Høstdage, men naar da ogsaa Luften igjen er fortyndet, vil rimelig Vinteren tidlig indfinde sig. Stærk Nattefrost have vi allerede haft i denne Maaneds første Tid efter 13 til 16 Sr. Varme i Middagsstunden. (Jversens Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-09-30
Blandede Efterretninger. Præsten Dr. Karl Witte har udgivet sin Søns Karl Wittes Opdragelses- og Dannelses historie, "som en Bog for Forældre og Opdragere (!). Dette tidlige modne Talent, thi Geni kan man vel neppe kalde ham, er født d. 1 Juli 1800. Allerede i sit 7de Aar blev han beundret af lærde og fyrstelige Personer, i sit 9de Student, i Leipzig og i sit 13de Mag. honoris cansa i Giessen, i sit 16de Doctor juris i Heidelberg, og nu er han paa Reiser og opholder sig i Rom. Ligesom Jsmael Mengs foresatte sig at ville danne sin Søn Raphael til en udmærket Maler, saaledes seer man at den gamle Witte allerede ved Sønnens Fødsel havde besluttet at danne ham til et udmærket Menneske, hvilket han mener ethvert sædvanlig organiseret Barn kan blive, naar det opdrages derefter; men den gode Mand glemmer at sige os, hvad han forstaaer ved "et udmærket Menneske". Kan man ikke gjerne i sit 13de Aar være Magister, uden derfor just at være "er udmærket Menneske!" Bogens Recensent i Leipziger, Liter. Zeit. antager som umodsigelig Kiendsgierning, at den unge Witte allerede i sit 7de Aar besad mere Sprogkundskab end det sædvanligen pleier at være Tilfældet hos et Barn af den Alder, og at hans Legemssundhed ikke synes at have liidt ved denne tidlige Læren. Det maa imidlertid antages, at han blev fodt med flere naturlige Anlæg end mange andre Børn, eller at Faderen fremtvang i ham en Drivhuusfrugt. At den Gamle trak omkring med ham, bærer Skin af Charlatanerie. Som academisk Lærer kunde den16aarige Dr. W. umuelig gjøre Lykke, da Mænd, af modnere Alder, der føle at have anvendt deres Ungdom vel, altid maa finde det stødende, at see en saadan Yngling som deres Medcollega, det være nu at han er født som et Slags Underbarn, eller er unaturligt fremdreven som Drivhuusplante, eller at alting er gaaet meget naturligt til. Heller ikke kan man med billighed forlange, at 20 Aars Ynglinger skulle, uden Forargelse, ville betragte den 16aarige som deres Lærer. - Hvad der forundrer nærværende Anmeld, meest er, at en Mand af en saadan pedantisk Characteer, som den gamle W. ved sit Skrift selv berettiger os til at antage ham for, har kunne danne en saadan Søn. Jøvrigt har man havt adskillige virkelig erkjendte Genier, der viste en ualmindelig tidlig Modenhed. Saaledes blev Griffenfeld i sit 12te Aar Student, og skrev Voltaire Digte i samme Alder. Men paa saadanne Undtagelser nær er den alt for tidlige Udvikling af Ævner, der efter Naturens Gang bør være langsommere, ikke altid nogen priselig Egenskab hos et Barn. Vist nok er det nødvendigt at begynde meget tidlig, naar man vil danne af et Menneske en Real-Encyclopædie; men hvilken Nytte kunne Videnskaberne eller Menneskeheden vel love sig af saadanne levende Ord Magaziner, Anviisning til at forstyrre Hvespereder. (Af Hermbstadt.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-09-30
Dr. John Michell i England plagedes meget af Hvesper; og, for at gjøre Ende derpaa, ansaae han det for bedst, at ødelægge deres Reder. Forat finde disse, bemærkede han en rolig, solklar Dag Retningen af Hvespernes Flugt i hans Hauge, indtil han naaede deres Bolig. Havde han Stedet, gik han did om Aftenen, naar han ventede dem alle hjemme, med en lysende Lygte og en Lunte af fugtet Krud, som paa sin ene Ende var bundet fast til en Pind. Han tændte nu Lunten og, i det han bragte den ind i Hullet i Jorden, holdt han den der, f. Ex. med sin Fod, nogle Minutter. Derpaa gravede han Alt sammen, hældte en Spand Vand paa og æltede det Hele vel imellem hinanden. Var Redet i en Busk, eller paa et Træ, holdt han Lunten under, hvorpaa Hvesperne faldt, som bedøvede, ned og bleve ødelagte. Paa slig Viis lykkedes det ham, i en Hauge af 900 Fods Brede, at forstyrre een Sommer 50 Hvespeveder, uden at vorde stukken af nogen eneste. De formindskedes hver Sommer anseeligt, og ingenlunde tviler han om, at jo hver Haugedyrker, der følger hans Forskrift, vil redde sig en stor Mængde Frugter og frelse sine Honningbier, der saare tidt dræbes af hine Hvesper.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-09-30
Ved den sædvanlige Maade, at hænge Fla skeer op i Træerne, lokkes vel en heel Deel ind i samme, men Sværmen af dem udbredes kun desto værre. Derimod fandt Hr. Mitchell de store hvide Flasker meget gode til at ødelægge de store sorte Fluer, som ere Pferskenerne saa skadelige. Han hængte samme Flasker op, fyldte med Brændeviin, og dræbte derved mangfoldige Fluer. sei Hvem Raad mod Træers Forfrysning om Vinteren. Grene af Fyr, eller Gran, siger Veirspaamanden i Tydskland, Dittmar, skulle, bundne op om Stammen og langs ad Toppen paa et fiint Træ, frelse samme for at døe Frostdøden en stræng Vinter. Hvem,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-09-30
Kjøbenhavns Børs d. 29 Septbr. Cours. Hamb. 2 M. 254, a vista 267. Spec. 259. - Specier solgtes til 15 Rbmk. 9 s. Obligat. 66 1/2. Nationalbank-Oblig. (af Laanet d. 4 Febr. d. A.) - . Norske Rigsbanksedler, 17 3/4. Svenske Sedler 63 1/2 s. - Disconto 6 pC. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-10-03
Søstykker af Johannes Falk, stukne i Kobber John Barthold Gangen til Byen. Sendte mig igaar min Fader. bort fra Skibet ind til Byen, for at kjøbe os de Varer, som vi manglede til Reisen. Alt i mine egne Tanker. vankede jeg hen langs Stranden; og Hvad seer jeg vel, En Pige! Hvor de muntre Svende bøde paa de Seil, som Søfolk bringe dem forrevne hjem fra Reisen, der, just der hun stod i Døren. Husets egen smukke Datter. kjendte jeg da strax i hende. Og jeg nærmede mig venligt, og jeg hilsede beskedent; med en Ynde, Jngen maler, takkede hun mig godmodigt. Jkke veed jeg meer, hvorledes vi vel faldt i Tale sammen; thi med Aftenen og Maanen, steeg saa stille og saa herligt vort Bekjendtskab op af Havet. Da om hendes Navn jeg spurgte, svarde hun, "jeg hedder Lise. Og jeg greb de to smaae Hænder, og jeg bad: "min kjære Lise! hold en lille Smulle af mig! Men hun sagde: "Nei, J Sømænd, ere flygtige som Vinden, ere falskere end Bølgen. Dog, om ei for næste Søndag J gaae ud af Havn med Skibet, seer Du hist den smukke Bygning kom der dandser jeg med Dig da Søndag, eller den skuffede Forventning. O. Du slemme, skjelmske Pige! Havde ikke Du da lovet at, hvis ei før næste Søndag vi gik ud af Havn med Skibet, vilde og med mig Du dandse i det smukke Huus ved Stranden, Og nu er idag det Søndag, og af Dandse ryster Gulvet, og mig spørger hver en Sømand, og mig spørge alle Piger: Sømand, hvorfor staae derude. "Sømand, hvorfor ikke dandse? Dandsen er begyndt, saa kom dog Men, med vilden Øie hæftet paa mit Skib, som for sit Anker ligger hist i Aftenmulmet, gad jeg heller, medens Skibet fleed i Storm sig fra sit Anker, fløiet med Lyn, Storm og Bølge ned i Havets dyben Afgrund, end i fremmed Piges Arme efter hine Paukers Hvirvel! Denne Rosmarin, saa delig, plukket til at pryde hende, har med egen Haand jeg revet sønder og foræret Bølgen. Men, Hvad seer jeg ikke, Himmel Lise, min saa kjære Lise, Arm i Arm jo med sin Broder, kommer der i Søndagsklæder, som en Stierne midt i Natten! See, hun viser at hun kommer! Og, hvor underligt at skue! ikke hendes Broder, Amor er det jo, der leder hende. Lise, eiegode Lise! kan jeg lønne Dig Din Troskab Kom nu kom i mine Arme! Kom nu, kom og lad os dandse, indtil alle Stjerner blegne, og med Østens Fakkel Amor lyser Sømænd over Havet,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-10-03
Jndenlandske Efterretninger. Ved Trækningen af den 4de Klasse af Klasselotteriet for dette Aar var det Tilfælde indtruffet, at No. 80, som allerede den første Trækningsdag var udkommet, ligeledes blev udtrukken paa anden Trækningsdag, hvilket skal være skeet paa den Maade, at bemeldte Nummer ved et Feilgreb er bleven indlagt i Trækningsmaskinen blandt de til anden Dag til Udtrækning bestemte Nummere, istedet for at samme skulde være samlet med de øvrige forhen udtrukne Tal. Trækningen blev imidlertid fortsat, i det vedkommende Embedsmænd, der vare tilstæde, erklærede, at bemeldte af en Feiltagelse i Maskinen indlagte Nummer vilde være at betragte som ikke udkommet; ogsaa blev, efter at Trækningen var endt, udi Tilskuernes Nærværelse alle øvrige Nummere udtrukne og foreviste, hvorved det da skal være befundet, at det behørige Antal Nummere vare tilstæde, og at følgelig No. 80 over det bestemte Antal var kommet i Hjulet. Jmidlertid havde dog nogle af de Tilstædeværende besværet sig over dette indtrufne Tilfælde, ligesom ogsaa tvende af Tilskuerne den næste Trækningsdag protesterede mod videre Trækning, paa hvilken Protest Vedkommende for Øieblikket dog ikke troede at burde tage Hensyn, Forbemeldte tvende Tilskuere have ogsaa for Rentekammeret andraget paa Sagens nærmere Undersøgelse. - Dette Collegium, troede derfor at burde foredrage Sagen for Hans Majestæt, som derpaa allernaadigst har resolveret: at Etatsraad og Deputeret i det danske Cancellie Ørsted og Etatsraad og Borgmester Schæffer skulle sammentræde i en Commission for at undersøge Sagens egentlige Biskaffenhed og Aarsagen til det den anden Trækningsdag af indeværende Aars Lotteries 4de Classe indtrufne Feil, og saavel herom at afgive deres Beretning og Betænkning til Rentekammeret, som deres Betænkning om, hvorvidt der maatte være videre at foretage i denne Sag, hvorom Kammeret da skulde gjøre Forestilling til Hs. Majestæt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-10-03
J disse Dage er ankommen her til Kjøbenhavn den berømte Carl Maria v. Weber, Kgl. Sachsisk Capelmester og Musikdirecteur for Operaen i Dresden. Han agter næstkommende Søndag at give, med allerhøieste Tilladelse, en stor Concert paa det Kgl. Theater, hvor han vil for redrage adskillige Mesterværker af sin egen Composition. Det vilde være overflødigt at sige her noget til en Mands Roes, der er saa navnkundig baade som Componist og Fortepianospiller. Weber er født d. 18 Dec. 1786 i Eutin, i Hertugdom met Holsteen, hvor han omhyggeligen blev dannet for de skjønne Konster, især da hans Fader var en udmærket Violinspiller. Hans Ungdom var Malerkonsten og Musiken helliget, og han malede ikke allene i Olie, Miniatur og Pastel, men raderede ogsaa i Kobber. Dog, tilsidst seirede Euterpe ganske over denne hans Tilbøielighed, og han lagde nu den faste Grund til Claveerspil hos den brave Henschkel i Hildburghausen 1796. Nogen Tid derefter sendte hans Fader ham til Michael Handn i Salzburg, af hvem han dog ikke lærte meget; og for at opmuntre den tolvaarige Dreng, lod han trykke 6 af ham componerede Fughetter. J Slutningen af 1798 kom han til Mun chen og nød Undervisning i Sang hos Syngemester Valesi og i Composition hos Hoforganist Kalcher, under hvis Øine han componerede Adskilligt. J sit 14de Aar componerede han den af Ridder v. Stenesberg digtede Opera: Das Waldmadchen, der blev givet 1800 med Bifald i adskillige store Stæder. 1802 gjorde han med sin Fader en musicalsk Konstreise til Leipzig, Hamborg og Holsteen, og derpaa reiste han allene til Wien, hvor han gjorde Bekjendtskab med den udødelige Handn og Abbed Vogler. J en Tid af to Aar udgav han her kun faa Arbeider, men helligede sig ganske Konstens Studium. Han blev derpaa udnævnt til Musikdirecteur i Breslau, og 1806 kaldet til Carlsruhe i Schlesien. Fra 181316 førte han Bestyrelsen over Operaen i Prag, og componerede her sin store berømte Cantate: "Kampf und Sieg", som det vilde være at ønske ogsaa maatte blive givet offentligen i vort Fædreneland. Næst dette hører til hans bekiendte Arbeider Operaen Silvana og Habn=Hassan. Han har iøvrigt udgivet et stort Antal Compositioner, som Concerter, Concertino's, Portpouris og Harmoniestykker for Fortepiano, Clarinet, Faget, Violoncet, Sona ter, Variationer, Polonoiser og Danse, nogle Somphonier &c. Han arbeider nu paa Musiken til Operaen "Die Jagersbraut", og til et efter det Franske bearbeidet Drama: "Die Makkaber.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-10-03
Den 13 f. M. gav han i sin Fødeby Entin en Concert, hvori han selv dirigerede Slutningschoret af sin saa yndede Cantate: Kamps und Sieg, der var indstuderet af et stort Antal derværende Musikyndere, under Stadsmusicus Fürstenaus Anviisning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-10-03
Hr. Ludvig Fischer har udgivet: Levana eller Opdragelseslære, af Jean Paul, 1ste og 2det Brudstykke, 154 S. L. 8vo. En Bog der bærer paa sin Titel et saa berømt Stempel, som denne, behøver neppe nogen anden Anbefaling end Forfatterens Navn. Hvad Oversættelsen angaaer, da har Hr. Fischer allerede ved sine foregaaende Fordanskninger af Jean Paul vist at være sit Kald voxen. I Hall. Liter. Zeit. No. 81, for Juli d. A. recenseres Efterretninger fra Selskabet for inden. Konstflid, 2 B. 7-12 H." Det være nu, siger Rec., at Opfindelsesaanden og de danske Konstneres, Fabricanters og Haandværksmænds Drivtighed nu ikke har mere det friske Liv og den usvækkede Kraft, der gjorde den, da dette Selskab fremstod, saa virksom og saa frugtbar, eller at den siden Fredens og den politiske Roligheds Gjenoprettelse ikke overalt har fundet mere den Opmuntring, som den i de første Aar af Krigen, Handelspærringen og den standsede Handel med Engelland kunde glæde sig ved; nok er det, Rec. finder de nyeste Hefter af dette Skrift, i Sammenligning med de tidligere Hefter, virkeligen fattige paa meddelelsesværdige og desto rigere paa hverdags og ubetydelige Efterretninger, hvorhos han dog ikke vil nægte den Nytte, Selskabet uafbrudt stifter for indenlandsk Konstflid. Maatte dog i hvert Land findes et saadant Selskab som i Danmark, Det vilde da være bedre bevendt med Konster og Fabriker, end Tilfældet er i saa mangt et Land.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-10-03
J Slagelse Avis af 30 Septbr. d. A. læses følgende: (Jndsendt af en Reisende.) Da det maae være interressant for Bekjendtere og Familier, som nu boe langt fra deres Fødested, at høre noget derfra, saa forekommer det mig som Kjøbstæden Stubbekjøbing fortjener Opmærksomhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-10-03
Det gamle Orgel i Kirken er opsat 1705 af da værende Organist H. C. Borch, som for dets Ubrugelighed er nedtagen. Stedets Borgere have frievilligen sammenskudt og tilkjøbt dem et større, som har tilhørt Kjøng Kirke i Sjælland, for den Capital 800 Specier; det er opsat af Hr. Organist Bergmand i Kjøng; blev indviet den 23de Juli d. A.; det var en sand Høitidsdag; der var fuldt Huus, og man bemærkede Tilfreds bed hos enhver, der havde bidraget til det skjønne Orgels Anskaffelse, hvis rene Toner bleve udført af en her saa almindelig bekjendt Mester. Hs. Høiærværdighed Hr. Pastor Blegel har sørget for denne Sags Fremme. Man seer nu alle Gaderne omlagte, grundmurede Huse og Gaarde. Jstedet for halvt straae og halvt steenbehængte Tage, sees enten nye opbygte eller forbedrede Huse og med steenbehængte Tage; man haaber, at Nutidens Mangler snart ville finde Vedkommendes Opmærksomhed, nemlig ved de Gienstænde, som ere til Ziir, men høiligen trænger til Hielp; dertil høre den ufremkommelige Broe eller Landingsted, hvorfor, efter Planen, skal anlægges en Skibsbroe. Naar jeg nævner en Søestad, med en saa betydelig Korn-Udskibning, uden mindste Beqvemmelighed, behøver jeg ikke at sige meere, især for Kienderen.