Aarhuus Stifts-Tidende, 1829-03-31
Den cimbriske Jagttager, et Underholdnings og Politieblad, udgivet og redigeret af Undertegnede. Det udkomne Prøvenummer, hvis Hensigt er at give en Oversigt af Bladets Tendents, faaes i Aarhuus for 8 s. Stykket hos Hr. Boghandler og Bogbinder Berg, hvor ogsaa Abonnements Antegnelse behageligst kan skee. Af Jagttageren udkommer hvert Løverdag eet Nummer, eet Ark stort, der portofti til stilles udenfor Aalborg boende Abonnenter mod 1 Rbd. Qvartaliter. Ethvert passende Bidrag modtager Redactionen med Taknemlighed, og om ubetinget Taushed kan Enhver være forvisset. Aalborg, den 26de Marts 1829. C. F. Severin. Hermed et Følgeblad. Om Armeniens Gjenoprettelse. (Af Minerva, Februar 1829.) Af alle de Begivenheder, som have hurtigen fulgt oven paa hinanden i de sidste Aar, og have omskabt Enropas politiske System, er der ingen som kan blive saa følgerig, som Krigen imellem Rusland og Tyrkiet. Saavel med Hensyn til begge Magters Stemning som til deres Jnterresse, kan man vente, at den vil blive ført i med megen Haardnakkenhed; thi ved alt det, som var passeret i Forveien, var denne Krig en uundgaaelig Crisis, da moralske Bevæggrunde forbandt sig med den politiske Jnterresse. J Ottomannernes Divan hersker i Ærgrelse over at see sig styrtet fra en saa betydelig Høide, Uroen over Farer, som dagligen maae voxe ved den nærværende Tingenes Tilstand, og den Nødvendighed at bekjæmpe dem ved store Anstrængelser. J det Petersborgske Cabinet hersker Følelsen af en afgjort Overlegenhed, som ikke lader sig skrække ved nogen hindring, den Æresfølelse ikke at give efter, og det Haab eller Tillid, som vistnok kan være grundet, at tilkjæmpe sig i nye Fordeele. Hertil kommer, at der hersker hos begge i Nationer et Religionshad, ifølge hvilket Tyrkerne betragte Russerne som Hovedfiender af deres Religion, og Russerne dem igjen som de der have røvet en Throne og et Rige fra et Folk af deres Religion. Saaledes formaaer allene Sværdet at afgjøre en saa betydelig Tvist. Men hvad vil Udfaldet af Kampen blive Hvorvidt kan den Rystelse gaae, som ved denne Kamp vil forestaae eet af disse Riger. Umuligt er det ikke, at ligesom det graske Rige endte med en Constantin, saa kunde det igjen begynde med en Fyrste af samme Navn; thi da det er umuligt at Constantinopel og Petersborg, kunne adlyde een og samme Hersker, saa vil det blive en Følge deraf, at Constantinopel maae blive Sædet for et nyt Rige, som vil paany kunne tjene til at vedligeholde Ligevægten i Europa. (Constantin den 12te Palæologus var den sidste græske Keiser; han omkom i Stormen paa Constantinopel den 29de Mai 1453. Tyrkerne fraranede ham hans Rige og Hovedstad uden mindste Skin af Ret. Retfærdigheden kan tie; men eengang paagner den. Tiden vil lære om Forfatterens Formodning er grundet; Menneskevennen kan ikke nære et varmere Ønske end dette.) Jkke allene Europa, men især Asien, seer derved en stor Forandring imøde. Den for Rusland saa fordeelagtige Fred med Persien til Turkmanschai, hvorved dette Land mistede en af sine vigtigste Provindser, lader formode Ruslands Planer i denne Verdensdeel. Russerne have derved bemægtiget sig det persiske Armenien: men den største Deel af dette Land er endnu i Tyrkernes Magt; dets Beboere, som ere Christne, have med aabne Arme modtaget Russerne, da de nødig vilde leve under den barbariske Regjerings Herredømme, som undertrykkede dem; thi under alle de Revolutioner, som de have gjennemgaaet, have Armenierne, som ere en afde ældste Nationer i den civiliserede Verden vedligeholdt. sig som et cultiveret Folk, hvis Traditioner naae til de gamle Hebræers Tidsalder, ligesom de have conserveret deres nationale og physiske Egenskaber. De ere stedse blevne Christendommen troe, uagtet de siden Ottoman, nernes Erobring have ophørt at udgjøre en ny Stat, og de have altid udmærket sig ved deres Jndustrie og Handelsaand, ligesom ved deres Sadelighed og Retskaffenhed. Længe nærede de Ønsker om at befries fra et deres Undertrykkere, inen allene Ruslands Keiser for, 1 maaede at opfylde deres Ønske. Men af det gamle og Armenien ere Tyrkerne endnu i Besiddelse af 3 Paschaliker: Erzerum, Amid og Wan; to, nemlig Achalsika og Kars, have Russerne allerede frataget dem. Naar den hele gamle Armenien blev paa ny oprettet til et Rig under Ruslands Beskyttelse, saa vilde det tilveiebringe umaadelige Fordeele for Rusland selv og for dets Han deel. Handelsveien gjennem dette Land vilde selv gjøre den omkring Cap Forrangen stridig; denne Handelsvevilde gaae igjennem Persien og Armenien, deels paa det sorte og deels til det caspiske Hav. De Varer, som vare bestemte til Rusland og det nordlige Europa vild da bringes til Wolga og blive oplagte i Astrachan, og de som vare bestemte til Sønden vilde blive bragte til Havnene ved det sorte Hav. Alle Levnetsmidler fra det nordlige Hindostann, alle de herlige Bomulds- og Silketøier, Tapeterne o. s. v., alle Droguerievarenvilde have en langt kortere Vei at passere og ikke koster saameget for at bringes til det sorte og middellandske Havs Havne som til Oceanet. Russerne kunde da meget lettere erholde alle Varer af Perserne, og levere dem for langt bedre Kjøb til Astrachan eller Odessa, end Engellænderne, fordi Landtransporten er ikke dyr i Orienten; Tifflis er allerede ved Keiser Alexanders Ukaseaf 20de October 1821 og General Yermolows fortrinlige Foranstaltninger, bleven forvandlet til en anseelig Handelstad. - Men det er nu et Spørgsmaal: vil Engelland forholde sig ligegyldig ved at Rusland udfør rer disse store Planer, Kan den taalmodig finde sig i at den nordiske Kolos nærmer sig til dets Besiddelser i Asien, Skulde det ikke tænke paa at beskytte sine nordlige Grændser i denne Jordens Deel, Kort sagt det første Kanonskud har allerede givet Signalet til en politisk Omvæltning, og den Torden, som lader sig høre ved Donauflodens Bredder, gjenlyder over hele Europa. Det ruster sig derfor til at modstaae det Uveir, om hvilket man ikke veed naar og hvor det vil ophøre.