Aarhuus Stifts-Tidende, 1828-07-03
I Khvns. Adresavis for 23 Junii læstes følgende Vers, med Overskrift: "Da Døden knuste det bedste Hjerte. Ormen gavede Dit Hjerte, Ak, af bitter Qval det brast! Ondskabs Riis Dig lide lærte; Men Dit Haab til Gud stod fast. Ja! han endte al Din Smerte, Døden rakte frem sin Haand, Knugede Dit ømme Hjerte, Sønderslidt blev Livets Baand. Rosen blegnede i Vaaren, Sank i Jordens Moderskjød, Taarer strømme her ved Baaren; Hist staaer Rosen dobbelt rød! Elisa. Og Dagen efter læste man i samme Blad: Til Elisa F. Troer Du, man kjender Dig ei, Du nedrige, krybende Slange? Han, i hvis Sold Du nu staaer, har jo bedaaret Dig selv Haan, ene han, har jo knust det Hjerte, Du synes begræde, Selv Du ham troligen hialp. - Nu er Din Sorg Hyklerie Hr. Blok Tøren er, som man kunde vente, ikke udebleven med sit Svar til St. i S., som er for vidtløftigt her at meddele, men slutter saaledes: Læseren ville gunstigen tilgive, at jeg har gjort saamange Dræt i det mudrede Riim= og Profa=Vand, hvori vor Stokfisk svømmer, Kun maa jeg endnu sluttelig tilføie, at jeg, i alt Fald, holder langt meer af den kraftfulde, brummende, Bjørn, end af det langerede, skrydende Æsel, og at jeg ikke anseer Stokfiske, eller Flyt dere, for de rette Dommere over min Færd, eller mi videnskabelige Værd. Roligen overlader jeg det til den saakyndige og upartiske Fremtid, der hverken ændser Lang, Titel eller Baand, men allene Hjerte og Aand, at bestemme min Plads. "Ret, Sandhed og Frihed!" var altid mit Valgsprog, og dette førte mig ofte i Kamp imod Uret, Usandhed og Trællesind; men, stedse fægtede jeg med aaben Hjelm for hvad jeg ansaae for aabenbar Ret, og sjeldent for min egen Skyld. Og saa den her omhandlede Feide paadrog jeg mig ved at forsvare en ædel Samtidssag. Men, brødefri, føler jeg, at hverken dette Forsvar, eller nogen anden Handling indjager mig Skræk for, Blokken, eller, Øxen, ligesaalidet, som for Bolt og Jern, hvilke, især i vor Tid, saa ofte fandtes paa Bunden af tomme Casser. Bagtalelse foragter jeg, og uforskyldt Dadel rører mig ligesaalidet som ufortjent Roes, fordi min Sjæts Fred hviler paa den urokkelige Grundsætning: Hvad Du monne være, Duer, trods Klafferens giftigste Aande Hvad Du eirest, et Du er, trods Smigerens fødeste Talle! Af Jnscriptionerne ved Jlluminationen i Aar, huus den Aften Hs. Majestæt ankom hertil, medde les endnu følgende, som læstes i Vinduet hos en Mand af det mosaiske Troessamfund: sente am Tage for uns voller Frenden, Lobe ich Gott und vergesse alle Leiden. Æie freuerich mich von ganzen Herzen, Ohne das hier brennen die ville Kerzen. Vimmlischer Vater, Zu Dir bete ich innig: Aanges Leben gede unsern guten edlen Kønig Afreiste med Dampskibet Dania. Onsdag Eftermiddag Kl. 6. Jomfrue Schou, Jomfr. Gallschiøt, Dr. juris Seidelin Søn, Examinatus juris Nordberg med Kone, Barn og Tjenestepige, Frue Frechtand, Cand. juris Lillienskjold, Kjøbmand Lieutenant, Brændeviinsbrænder Olesen og Kone, Pastor Ursin, Jnspecteur Qvist og Kone, Grosserer Meier, Seminarist Landt, Urtekræmmer Bagger, Proprietair Matt, Sukkerraffinadeur Grand, Handelsbetjent Dahl, Madam, Schmidt med 2 Børn, Mad. Petersen, Pastor Petersen. N. H. Fulling, Mad. Nørgaard, J. Schouboe, Jomfr. A. Jensen, Mad. Lauritzen, Hører Andersen, Contoirist Sinding, Strømpehandler Petersen, Gjørtler Ludvigsen, Corporal Soetmann, A. Mygind, Sergeant Jørgensen, Soldaterne Svostrup, P. Toustrup, J. Toustrup og Ringelmose Ankomne til Fredericia, med Dampskibet Dania d. 23de Junii. Hr. Kammerj. v. Voss, Lieutn. v. Hinden, Grosserer, Meinert med Familie, Frøken Bruun, Fuldm. Muus, Ti Lassen, Jfr. S. Hansen, Kbm. Matthiesen, Frøken Hahn, Pastor Zahle, Cand. ph. Lassen. Fra Fredericia til Kjøbenhavn. med Dampskibet Dania den 26de Junii. Major v. Plessen med Frue, Frøken Gutfeldt, Assessor Steenbek, Lieutn. v. Mecklenburg, Jfr. Fisker, Hofjægermester v. Krogh med Familie, Frøken M. og S. Middelboe, Frøken A. og C. Jensen, Jfr. R. Storm, Fuldm. Gjørup, Hagen og Wilse, Toldbet. Hornemann, Registrator Westergaard.