Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-01-03
Til Hr. Paulsens Bemærkninger i Fyens Stiftstidende, skal jeg blot for mit Vedkommende tillade mig at bemærke: Hr. Paulsen forlangte ikke Ordet under Debatterne; vel hørte jeg, at han og Hr. Capitain v. Recke, der holdt sig sammen, snakkede i Munden paa hinanden; men deels forstaaer, jeg ikke godt Halvtydsk og Halvdansk sammenblandet, eiheller indseer jeg hvad anden Modvægt Hr. Paulsen bør have at ønske, end Hr. Cancellieraad Haastrups besindige og værdige Opposition, hvorfor jeg af Hjertet takker denne Hædersmand. - Efterat Forsamlingen havde erklæret sig, saaledes som fremsat i Referatet af Forhandlingerne i Stiftstidenden No. 229, vilde Hr. Paulsen fremdeles ved sin Snak formaae Adskillige til at forandre den tagne Beslutning: dette bevægede mig til, som i det nævnte Referat bemærket, da Bønderne ikke kunde lide denne idelige Snakken, at anmode dem, der ei vilde underskrive Adressen, om at lade os, der vilde dette, i Roe og Fred, ende det videre Fornødne. At den anden Adresse ikke var tilstede, som Hr. Paulsen debiterer, er en aabenbar Usandhed; Hr. Cancellieraad Haastrup oplæste den jo lydedeligt for hele Forsamlingen i Hr. Paulsens Overværelse, ja Hr. Haastrup var endog i Færd med at tage Underskrifter paa den, men erklærede sig strax villig til, paa min venskabelige Anmodning, for at Uorden ikke skulde indløbe, at begive sig med dem, der vilde underskrive denne Adresse, til Postgaarden, hvorhen ogsaa fulgte 9 Sognes Udsendte, som der underskreve samme, 32 Sognes Udsendte underskreve paa Raadhuset den af mig forelagde Adresse, og Mange forlode Byen, gjort tvivlraadige, uden at underskrive enten den ene eller anden. At jeg sagde til dem, der havde erklæret sig for at underskrive den af mig forelagde Adresse, da vi skulde omdebattere Udgifterne, at Amtet havde lovet, for det Tilfælde Bondestanden for Stiftet besluttede at indgive en Lykønsknings=Adresse til Hs. Majestæt, at anbefale til Rentekammeret et Andragende om, at erholde disse af Amtsrepartitionsfondet, er Sandhed, og jeg var dertil berettiget; men jeg tilføiede tillige, at det desuagtet derfor er var vist, at saadant blev bevilliget. At Hr. Paulsen kan antage, at en slig Yttring skulde have havt Jndflydelse paa Forsamlingens Beslutning, viser tilfulde, hvor lidet Kjendskab han har til den fyenske Bonde, og hvor smaaligt han maa søge for om muligt at nedsætte mig og min Færd i Medborgeres Øine. - De har glemt Hr. Paulsen, at De taler for et stort oplyst Publikum, der vil vide at dømme retfærdigt imellem os. - Jøvrigt seer man af Hr. Paulsens Product, at han har et hurtigt Nemme i en vis Retning, han slaaer nemlig om sig med hadefulde Jnsinuationer, det klæder i Sandhed fornemt. Kragsberggaard den 1 Januar 1840. C. H. Hansen. Ved Julius Petersens Grav. Nu hviler han i Gravens Stille, Mod Lyset hæver sig hans Sjæl Men tunge, bittre Taarer trille, Jdet vi bringe vort Farvel. Da han var her, jo mange Gange Han deelte glad vor Fryd og Lyst, Og venligt toned i hans Sange Alt hvad der leved i hans Bryst. Ja varmt flod Blodet i hans Aare, og dristig steg hans Tankes Flugt; Nu ligger kold han hist paa Baare, Og Øiets stærke Jld er slukt. Han er ei her. - Paa andre Stier Nu vanker hans forløste Aand, Og prøver Himlens Melodier, Jført en Engels Klædebon. Hans Støv er kun i Gravens Stille, J Lyset lever nu hans Sjæl Men – o! tilgiv at Taarer trille, Jdet vi bringe vort Farvel.