Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-09-29
Nyeste Post=Efterretninger. Den udenlandske Post er ankommen og har istedet for at medbringe den Efterretning, at den Engelske og Franske Flaade have passeret Dardanellerne for at understøtte Constantinopel og at Gen. Diebitsch er brudt op imod denne Stad, bragt den langt glædeligere: at Freden imellem Rusland og Porten er nærved at blive afsluttet; thi endskiøndt man vel helst maatte ønske, at de i Oldtiden saa berømte Lande, som saa længe have fukket under det Ottomanniske Barbarie, maatte blive givne tilbage til Humaniteten og Culturen, saa er det dog endnu mere at ønske, at en almindelig Krig, i Europa kan blive forebygget; thi Krigen er af alle Livets onde Ting det største; desuden maae Freden blive som den vil, det Ottomanniske Riges Undergang vil dog neppe kunne undgaaes i Fremtiden, og Humanitetens store og veldædige Formaal kan opnaaes paa en lempeligere Maade. De i sidste Avis meddeelte krigerigske Efterretninger ere blevne tilbagekaldede. Jfølge nye Efterretninger fra Triest indskrænkes Fortællingen om at den Engelske og Franske Flaade har passeret Dardanellerne til at Porten har tilbudt Ambassadeurene at besætte disse Casteller; men at man ikke vidste om de havde modtaget dette Forslag, og den Preussiske Stadstidende tilstaaer at være uffet ved sine sidstegang meddeelte Efterretninger fra Moskau over Varschan om Gen. Diebitichs Opbrud imod Constantinopel. – Jstedet for disse truende Krigsrygter ere Fredsrygterne traadte; man maae allene beklage, at de ere endnu ikke saa fuldkommen paalidelige. Den vigtigste af disse Beretninger er imidlertid følgende: Den Øster. Jagt. beretter under 18de Septbr., at ifølge Efterretninger fra Adrianopel af 2den Septbr. var den Kgl. Preussiske Major v. Kuster, som havde ledsaget Gen. Lieutn. Müffling paa sin Mission, ankommen den 27de August i det Russiske Hovedqvarteer i Adrianopel. Den 28de vare to Tyrkiske Gesandte, som den Engelske Skibslieutenant Griffiths havde bragt ombord paa Krigsluppen Rifleman fra Constantinopel til Rodosto (hvilken Stad da vel var befat af Gen. Roth) ankommen til Adrianopel, ledsagede af denne Lieutenant, som den 31te Aug. havde begivet sig med Major Kuster tilbage til Rodosto for at indskibe sig til Constantinopel; samme Dag vare fire andre Tyrkiske Deputerede ankomne fra Storvezierens Leier til Adrianopel. Den 1ste Septbr. ankom den Russiske Gesandt Greve Pahlen fra Burgas til Adrianopel; hvorpaa Conferencerne bleve aabnede imellem Gesandterne fra begge Sider. Man omtvivlede ikke heller, at Fredspræliminarierne vilde snart blive underskrevne (saavidt Jagttageren). - Den Preussisk Statstidende meddeler endnu sildigere Efterretning er, nemlig en Skrivelse fra Adrianopel af 4 Septbr., hvori det hedder: at de Tyrkiske Gesandte ere en delig ankomne hertil, og at alt bebuder et gunstigt Udfald af Underhandlingerne. J Dag udbreder sig den Efterretning (det Rygte) at Fredspræliminarierne skulle være underskregne den 30te August (dette kan ikke være sandt, da den Østerr. Jagtt. beretter, at Conferenceene have begyndt d. 1ste Septbr.) og vare sendte Sultanen til Ratification. Gen. Diebitsch har bevilget en Vaabenstilstand paa 10 Dage, da Porten maae i den Tid ratificere Præliminarierne; de sidste Uroeligheder i Constantinopel synes at have befordret Fredsunderhandlingerne. – Endvidere melder Statstidenden fra den Tyrkiske Grændse under 9de September, at de Tyrkiske Fredscommissairer skulle være ankomne til Adrianopel den 28de An gust, at General Diebitsch skulde strax have ladet Fiendtlighederne standse paa den hele Linie, at Efterretningen derom var ankommen til Constantinopel og havde standset Frygten der for en Forstyrrelse af den offentlige Roelighed. Statstidenden tilføier: at ifald disse Efterretninger bekræftes, som man forventer, saa maae alle videre Rygter og Sen. Diebitschs Marsch mod Constantinopel falde bort af sig selv. (Man kan see heraf, at man ikke har havt dengang i Berlin nogen officiel Efterretning om det Passerede). Uagtet man ikke veed mere med Vished, end at Fredsunderhandlingerne ere aabnede den 1ste Septbr. i Adrianopel og at man haaber, at Freden vil blive afsluttet, saa vide dog allerede de udenlandske Blade Besked med de Vilkaar, paa hvilke Freden vil blive sluttet; saaledes ville de vide fra Jassy, at Rusland, kun forlanger 150 Millioner Gylden i Krigsomkostninger og Aftrædelsen af nogle Fæstninger i Asien (dette Rygte er fabrikeret i Tydskland, hvor man regner efter Gylden og ikke efter Piastre) og den Nürnbergske Correspondent sætter vidtløftige Formodninger over Fredsbetingelserne sammen, som den deels bygger paa foregivne Udeladelser, som en Adjutant hos Keiser Nikolaus skal have yttret sig med, da denne var i Berlin, og som nu først ere blevne bekiendte og deels paa ældre Fredsunderhandlinger i de forrige. Krige; men det er umueligt at vide den Russiske Keisers Jntentioner, naar de ikke fra Russiske Side blive bekiendtgjorte, man har allene Grund til at troe, at Rusland ikke vil tabe Frugten af saa store Seiervindinger og skiænke Porten Freden for et Spotkiøb, og at det har varet saalænge inden de Tyrkiske Underhandlere ere ankomne til det Russiske Hovedqvarteer lader formode, at Sultanen ikke har fundet de tilbudne Fredsbetingelser, at være saa meget antagelige. Rygterne løbe i den Grad foran Begivenhederne, at man allerede i den Elberfeldtske Avis vilde have Efterretning om, at Freden var sluttet den 31te August og hvorledes den lod. Dette falske Rygte om Fredens Afsluttelse havde man ogsaa havt i Paris, Fonds vare stegne; men Rygtet havde siden tabt sig og de vare atter faldne. Ogsaa Rygtet fra Vien af 17de September at en Stafet fra Odessa havde bragt Efterretning om at der var afsluttet Vaabenstilstand og at Fredspræliminarierne vare underskrevne, er aabenbar falsk, som kan sees deraf, at den Østerrigske Jagttager i sin Beretning af 18de ikke taler noget derom. Jnteressantere end alle disse uvisse Fredsrygter er den Efterretning fra Vien af 17de Septbr.,at den sædvanlige Post fra Constantinopel var ankommen dertil Aftenen tilforn. Den har taget Touren over Adrianopel midt igiennem de Russiske Tropper. Derimod er den afgaaet 6 Dage sildigere derfra og bringer Efterretninger til d. 1. Septbr. Disse bestaaer i følgende: Den 17. havde Sultanens Garde faaet Ordre til at bryde i Hast op mod Karaburnu, fordi 14 Russiske Krigskibe havde ladet sig see der og truede med en Landgang; den 24de August fik man Efterretning om at Russerne havde taget Adrianopel, og siden den Tid væbnede alle sig for at bryde op til Dand=Pascha, hvor en stærk Leier skulde trækkes sammen. Endskiøndt der overalt yttrede sig Utilfredshed, saa blev dog Roe ligheden ikke væsentlig forstyrret. Samme Dag, den 24de, afgik Tyrkiske Gesandte, ledsagede af Jndividuer af det Engelske og Franske Gesandtskabs personale med den Engelske Brig Risleman til Rodosto, for at underhandle og Freden førend Hovedstaden blev besat af Russerne. (Hvorfor begave de sig til Rodosto og ikke af den sædvanlige Landevei til Adrianopel, uden fordi at denne Stad, var allerede besat af Gen. Roth og de foreløbige Aftaler kunde giøres i hans Hovedqvarteer og igiennem ham inden Gesandterne afreiste til Adtianopel, Maaskee man derfor kan betragte Rygterne om Gen. Diebitsch Marsch til Constantinopel den 28de, og om Besættelsen af Dardanellerne som giensidige Trudsler,) J en Skrivelse af 28de August hedte det, at Russerne allerede dengang skulde staae i Silivrig, som kun er et kort Stykke fra Constantinopel og at Sultanens strenge Forholdsregler havde endnu bestandig holdet Roligheden, vedlige. Under 30te August berettes der, at Uroelighederne i Hovedstaden toge bestandig til fra den 19de, og at der opkom en almindelig Forvirring, den 24de da man fik at vide at Adrianopel var indtaget. Flere Tyrkiske og Græske Familier flygtede til Scutari, men Portens eftertrykkelige Forholdsregler, som lod gribe og halshugge flere hundrede Uroesstiftere, hvoriblandt nogle af Rigets Store, bragde Roligheden igien tilveie, dog saae Sultanen sig nødt til at give efter for Folkets Ønske om Freden, og at afsende den 24de om Af enen 4 af de anseeligste Statsembedsmænd til det Russiske Havedqvarteer. Gen. v. Müflings Adjutant, Major v. Kuster, er kommen tilbage med den Efterretning, at Commissarierne have fundet en god Modtagelse hos Gen. Diebitsch. Endelig meldes under 1ste Septbr.: at en almindelig Utilfredshed tog Overhaand, da Efterretningen ankom at Adrianopel var besat af Russerne, overalt lode sig offentligen see hele Hobe af Misfornøiede, hvorved især de forrige Janitscharer og deres Tilhængere udmærkede sig; men vi skylde de fortræffelige Forsigtighedsforholdsregler og Sultanens Strenghed, som lod henimod 500 Oprørere gribe og halshugge, at et totalt Oprør ikke udbrød. Saavel dette som den bekiendtgjorte Beslutning, at han vilde give efter for Folkets Ønske og aabne Fredsunderhandlingerne, har saa temmelig tilveiebragt igien Roligheden. Vel vil det blive haardt at underkaste sig de betingelser, som Seiervinderen vil foreskrive, men i vor haabløse Tilstand er der ikke noget andet for os at giøre. – Den Østerrigske Jagttager beretter fra Constantinopel følgende: Siden man ved et Svar fra den Russiske Overgeneral, dateret den 24de August, har erholdet Vished om at han var beredet til ufortøvet at underskrive Fredspræliminarierne, saa hersker her den fuldkomneste Rolighed, og bedre Forhaabninger ere komne istedet for de Bekymringer, som vare stegne i høi Grad ved den Russiske Armees hurtige Fremmarsch. Den Aarvaagenhed og Fasthed, som Regieringen har lagt for Dagen i de farligste Øieblikke, lode forudsee, at Janitscharer nes Tilhængere og Fienderne af den nye Tingenes Orden, som vare saa ukloge at yttre sig i de sidste Dage, ikke bleve tabte af Øiesynet. Virkelig have allerede nogle Henrettelser fundet Sted, og forskiellige Kaffehuse, som have tjent de Misfornøiede til Sammenkomst, ere blevne nedrevne.