Berlingske Tidende, 1836-04-28
Kjøbenhavn, den 28de April. Den 11te dennes aabnedes den Slesvigske Stænderforsamling. Efter holdt Gudstjeneste i Domkirken, aabnede den Kongelige Commissarius, Hr. Conferentsraad Hopp, Stænderforsamlingen med følgende Tale: Højsthædrede, agtbare Medlemmer af denne Forsamling, Det er et opløftende Øjeblik, i hvilket de ved Deres Konges og Deres Medborgeres Tiltro sammenkaldte Provindsialstænder for Hertugdømmet Slesvig for første Gang træde sammen. – Det fremstiller og levende vor Konges utrættelig virkende Kjærlighed for Hans Folk, de store Øjemeed, som ifølge Hans Villie skal opnaaes ved Provindsialstændernes Jnstitution, og det skjønne Kald der er blevet Dem, mine Herrer, til Deel. Til Følelsen af den inderligste Tak for de paa ny skjænkede Midler til at fremme det offentlige Vel knytte sig tillige Forhaabninger, der ere saa meget mere grundede, som der netop af denne Forsamling ifølge Landets retmæssige Forventninger fortrinsviis vil blive virket derfor. Sammes Bestræbelser maae vistnok indskrænke sig til Hertugdømmet, hvis forskjellige Stænder finde deres lovmæssige Organ i denne Forsamling. Men de velgjørende Følger af samme ville alligevel middelbart indtræde ogsaa for andre Dele af Landet i de Anliggender, som disse have fælleds med hiint. Beliggende mellem den nordlige Deel af Landet og den til det tydske Forbund henhørende søsterlige Provinds, knyttet ved mange dyrebare Baand til denne, og tillige endnu mere end den beslægtet med den nordlige Deel af Fædrelandet, er det netop det Slesvigske Forbindelsesled (Verband) der som det mæglende Princip allerede ved de betegnede Forhold meest egner sig til at udjævne mulige modstridende Jnteresser, og ved sine Repræsentanter at bidrage til større befæstelse af den gamle og heldbringende Forening. Medens De, mine Herrer, have saa gavnlige middelbare Følger at vente af Deres Virksomhed, kunne De ansee Opnaaelsen af Deres nærmeste, dermed uadskillelig forbundne Maal i dobbelt Henseende som særdeles sikkret. Den ved Dem repræsenterede Deel af Landet er allerede nu i mindre Grad end Holsteen adskilt ved Districts- og Particulair-Jnteresser. Lettere lade sig her de Hindringer overvinde, hvilke pleie at stille sig imod Almeenvellets Fremme, ringere ere de Offere, som muligen maae bringes dette, og det patriotiske Sindelag, som stedse frem for Alt har været Slesvigeren egent, og som ved de trufne Valg atter har aabenbaret og bekræftet sig, vil derfor sikkert og følgerigt aabne sig Banen, mod det store Maal, det offentlige Vel. Derhos forøger den Betragtning, at det netop er Deres Medvirkning til dette Vels Fremme, der bliver gjort Regning paa, Tilliden til at Værket vil lykkes. Ved Kald og Valg betegnede og hædrede med den offentlige Tillid, understøttede i Deres Forening ved de fleersidigste Erfaringer og Kundskaber, ville De svare til Deres Konges og Deres Medborgeres retmæssige Forventninger, og komme Hs. Majestæts landsfaderlige Hensigter imøde med samme Tillid, som blev skjænket Dem og Deres Medborgere i vor Jnstitutions Lovbud. De ville, gjennemtrængte af Aanden i disse Lovbud forvandle sammes Jndhold til Gierning, og allerede i den første Provindsialstænder=Forsamling for Hertugdømmet Slesvig, som jeg herved i Overeensstemmelse med Jndkaldelses-Patentet af 16de Februar d. A. og paa Allerhøieste Befaling har den Ære at aabne, hjelpe at lægge den Grund, paa hvilken det skal lykkes en lykkelig Fremtid at bygge med Held. De Gjenstande, som jeg i denne Deres første Forsamling har at forelægge Dem til Bearbeidelse, ere for største Deelen ligesaa omfattende og vanskelige i Bedømmelsen, som dybt indgribende i mange af Livets Forhold. Men Tidens Fordringer gjøre deres snarlige Afgjørelse nødvendig. – De angaae begge Hertugdømmer, og ere de samme, over hvilke Provindsialstændernes Forsamling for Hertugdømmet Holsteen har afgivet sin Betænkning. De ere Dem derfor allerede af offentlige Blade bekjendte, mine Herrer, og jeg kan undlade at opregne og nærmere at betegne dem. - Kun tillader jeg mig at bringe i Erindring, at til de under 1ste October f. A. kundgjorte Udlast til Lovanordninger senere endnu ere komne tre andre. – Det Ene betræffer Prøvehandelen, og berører en Gjenstand, som staaer, i Forbindelse med Udkastene til en ny Toldforordning og til en Anordning om Bissekræmmere. – Det Andet angaaer Handelen paa Jsland og har sammes Fremme og Oplivelse til Øjemeed, og det Tredie søger at hæve de Tvivl og den Uvished, som hidtil herskede med Hensyn til Børns Forsørgelsesberettigelse, og som have havt adskillige skadelige Følger. Derimod har Raadslagningen over et forelagt Udkast til en almindelig Communallov for Stæderne maattet udsættes, og det med Hensyn til den forholdsmæssig indskrænkede Tid, og paa det at det ikke skulde være hinderligt for andre Anliggenders Fremme, hvis snarlige Afgjørelse er endnu ønskeligere. Paa denne Maade er tillige taget Hensyn til et hist og her lydeligt blevet Ønske, at denne Gjenstand maatte komme under Overveielse samtidig med Udkastet til en Communallov for Landdistricterne, hvis Udarbeidelse allerede af Hs. Majestæt Kongen er allernaadigst befalet, paa det at det kan blive forelagt de næste Stænderforsamlinger. Men uagtet Udsættelsen af denne vigtige Gjenstand, frembyde der sig i de betegnede landsherlige Propositioner Opgaver for Deres Kundskaber og Erfaringer, hvis Opløsning turde gjøre Fordring paa deres hele Virksomhed. Vel komme de Resultater Dem til Hjelp, som ere fremvirkede ved Bearbeidelsen af disse fælleds Gjenstande i den Holsteenske Forsamling. Marken for Deres Virksomhed er alt forberedt, hvad som kan modvirke dennes velgjørende Jndflydelse, ligger aabent, og Kundskaben om Hindringerne paa Veien til Maalet sikkrer i høiere Grad Virkningen af Deres Bestræbelser. Men netop derfor stige ogsaa Forventningerne, og med det skjønne Haab, her at see fuldendt, hvad hist kun kunde begyndes, vil Landet skue hen paa Gangen af Deres Virksomhed. Under Udviklingen af samme vil ufeilbarligen dette Haab vise sig velgrundet. Uafhængige af Vælgeres og Districters mulig eensidige, det Heles Vel ikke agtende Ønsker og Jnteresser, og beskyttede, som De ere det, mod Jndflydelsen af indskrænkende Anskuelser, ville De kun følge Vigtigheden og Værdien af Grunde, og kun hylde Deres egen derpaa støttede veloverveiede Overbeviisning. En slig Udvikling begunstiges ved Normerne for vor Jnstitution. Dens Ledsagerinde er den Frimodighed, som sætter sig selv de ved Loven og Samvittigheden foreskrevne Grændser. Dens ledende Princip er Tilliden og Anerkjendelsen af den store Sandhed, at et Lands Held og Lykke væsentligen afhænger af den sande Overeensstemmelse mellem Regenten og Undersaatterne. Og visseligen tør De, mine Herrer, naar Deres Virksomhed under en saadan Udvikling er rettet mod opnaaelige Øjemeed, og Deres Kræfter indvies disse, da holde Dem forsikkrede om den høiere Bistand, uden hvilken ingen jordisk Bestræbelse kan trives. – En saadan Virksomhed skal Rutiden, som den geraadede til Gavn, prise; Fremtiden skal tak nemligen ihukomme den, og benytte de i dens Værker givne Grundlag til videre Fremskridt og større Forbedringer. Maatte da det, som De, mine Herrer, tilraade til Befordringen af Almeenvellet, maatte de Midler, som De til dette Øjemeed foreslaae, forkynde sig som Resultater af det høihjertede Sindelag, hvorfra de ere gaaede ud, og hvorpaa Slesvigs Beboere allerede tidligere have leveret et Forbillede. – Maatte det hele Fædreland høste rigelige Frugter deraf, og vor dyrebare Konges ophøiede Villie, der kun er henvendt paa vor fælleds Lykke, gaae i Opfyldelse. – Forsynet skjænke Dem Kraft i Deres Virken for disse store vigtige Øiemeed. – Det velsigne Deres Bestræbelser og føre Dem det Maal imøde, som den bedste Fyrstes altomfattende Kjærlighed for sit Folk har anviist Dem. Derpaa opfordrede den Kongelige Hr. Commissarius de Deputerede til at fremkomme med de Jndsigelser, de maatte have at gjøre mod Rigtigheden af de enkelte Valg. J den Henseende blev ikkun Talen henledt paa Omstændighederne ved den Tilforordnede for det fjortende Valgdistrict af de mindre Landeiendomsbesiddere, hvilken Forhandling den Tilforordnede selv fremførte. Forsamlingen antog imidlertid eenstemmig, at denne Deputerede var efter Forordningen fuldkommen qvalificeret. Den Kongelige Hr. Commissarius opfordrede nu Geheime-Conferentsraad Ahlefeldt, som den Ældste i Forsamlingen, til at foranstalte Valget af en Præsident. Dette og de øvrige Valg have vi i det foregaaende meddeelt. Hermed ender Nr. 1 af den Slesvigske Stænder-Tidende.