Ribe Stifts Adresseaviser, 1836-12-06
Den i Been værende franske Gesandtskabslectetær Bellevals tilforn omtalte Reise har givet Anledning til mangehaande, tildeels heelt besynderlige Formodninger og Rygter. Den rette Grund til hans Reise høret man nu at være følgende. Da Ludvig Philip under den franske Revolutions Rædselsdage var flygtet til Schweitz. og den nye Republik ogsaa der udstrakte sin mægtige Arm efter ham, behøvede han et Pas, forat komme videre, og det lykkedes en Hr. Müller fra Zug, som gjæstfrit havde modtaget ham, at forskaffe ham et saadant. 40 Aar ere siden den Tid forløbne. Den fredløse Phiup af Orleans er nu Frankerigs Konge. Han erindrer sig den Mand, der for lang Tid siden, i Ulykkens Dage velvillig rakte ham hjælpende Haand; han overdrager sin Gesandt i Bern at efterforske, om Manden lever, da han i saa Fald ønsker at give ham et Beviis paa sin kongelige Naade. Hr. Müllet lever endnu i en høi Alder; han bliver af Hertugen af Montebello skriftlig opfordret til at udbede sig en Naade af Kongen; men Oldingen svarer, at han lever lykkelig i sin Families Skjød, har Jntet at bede om og er tilstrækkelig lønnet derved, at Kongen erindrer ham. Saasnart Ludvig Philip har modtaget dette Svar, taget han Æreslegionens Kors af Brystet paa een af sine Adjutanter og sender det i en kostbar, med det kongelige Portræt smykket og med Brillanter besat Daase til Hertugen af Montebello, forat denne skal tilstille Hr. Müller det; og i dette Ærinde er det da, at Hr. Belleval har foretaget den foromtalte Reise. - Uveiret om Aftenen d. 29, som her kun var af kort Varighed, har paa andre Steder raset længere og med langt frygteligere Kraft. Fra Hamburg berettes, at Stormen har anrettet stor Skade, saavel der, som i Altona, baade paa Bygninger og paa Fartøierne i Elben. Jngen kan der erindre et saa heftigt Uveir siden 1799. Fra Bremen, skrives, at de ældste Folk ikke kunne erindre en saa frygtelig Orkan. Fast intet Huus blev ubeskadiget; i alle Gader styrtede Tagstene og Skorstene ned, stærke Mænd kastedes omkuld, og store Træet oprykkedes med Rod. Alene den Skade, som Domkirken har lidt, anslaaes til over 5000 Rdl. Midt under Stormen udbrød der Jld i den nærliggende Flekke Hastedt, hvor 90 Familier bleve huusvilde og mistede Alt. Lignende Efterretninger om Uveiret haves fra London, og det Amsterdammer Handelsblad underretter sine Læsere om, at den rasende Storm slyngede en Skorsteen, ned i Trykkeriet, og søget deri en Undskyldning for Efterretningernes Korthed. - O. 18de Novbr. døde i Landsbyen Tillendorff ved Bunzlau August Holstein, en høist mærkværdig Vanskabning. Han var født i Aaret 1805, fuldkommen velskabt, men blev siden, formodenlig som en Følge af forsømt engelsk Syge, aldeles en Krøbling. Hans Legems hele Længde var 30 Tommer. Hovedet var som et voxent Menneskes; men Kroppen og Lemmerne vare deels ganske vanskabte og ubevægelige, deels undviklede, som hos et lille Barn. De ubevægelige Arme, som kun vare et Par Tommer lange, vare høiede opad, saaat Hænderne lad i lige Linie med Hovedet. Benene, der ligeledes vare ubevægelige, vare trukne op under Kroppen, og hans hele Stilling lignede en svømmende Frøes, i det Momment da den trækker Bagbenne til sig. J denne Stilling laae han fra den tidlige Barndom Dag ud og Dag ind paa en med Topper belagt Bænk, som han aldrig forlod, fordi enhver Berørelse foraarsagede ham Smætte. Var Veiret godt, lod han sig paa denne Bænk bære ud paa sine Marker og anordnede da selv sit Avlsvæsen; i slet Veier pleiede han at ligge ved Vinduet, forat see, hvad der gik for sig paa Gaden. Mad og Drikke smagte ham fortræffelig: han holdt meget af en Pibe Tobak; han havde en god sund Forstand, var munter og vel tilfreds og vilde meget gjerne have levet endnu længere.