Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1813-01-15
Warschau den 22de December. Vor Tidende indeholder følgende Opraab fra Kongeriget Polens Generalconfæderation: Polakker, For ikke længe siden have vi opfordret Eder til overordentlige Opoffrelser. Vare disse end store, vare de dog ikke tilstrækkelige til at bidrage til vor ædle Gjenføders og hans seierrige Vaabens Maal. J, som have svoret at døe eller gjenreise det sønderlemmede Fædreneland. J have følt som vi, at saalænge en Draabe polsk Blod flød i vore Aarer, stod der os endnu meget tilbage for det at gjøre. Denne Nødvendighed at hengive sig for Fædrenelandet har begyndt med Krigens glimrende Foretagender. Vort Lands Sikkerhed, Nationens Ære, vore Pligter, den Ed, vi have aflagt, alt med eet Ord æskede disse udmærkede Opofrelter, af os. Til Vaaben, ædle Polakker, det gjælder om Fædrenelandets Frelse, vor Tilværelse og vore Efterkommeres Skjæbne. Eders Tapperhed vil tjene det truede Fædreneland til Formuur, For at frelse det maa vi nogle Øjeblik forenes med de Helte, der kjæmpe for os, og med Standhaftighed og Mod oppebie det Øjeblik, da vor Nations Gienreiser igjen lader sig see paa polsk Grund for at tilbagevinde med sine frygtelige Hærskarer de Fordele, Aarstidens Barskhed har fravundet dem. Til Vaaben, ædle Polakker, Gjenkjender de Toner, Eders Forfædre hørte saa oft, som Fædrenelandets trykkende Fornødenheder, og dets Børns Frelse æskede det. J have knyttet det helligste Forbund ved at paakalde de gamle Love, Oldtidens Sæder, og Eders Forfædres gudelige Grundsætninger, efterkommer da eders Pligter ved at efterleve disse ærværdige Bud. Ædle Polakker, J det tælle ligesaamange Helte, som Ahner, viser Eder Eders Forfædre værdige; beviser Verden, at ved at arve Deres Dyder, J have Ret til samme Belønninger. Til Vaaben Czerneskis Afkom glemmer ikke, at med Hensyn til Konge, Religion og Nationallove, nærværende Confæderation har selvsamme Formaal, som fordum de i Tyrzkowik havde at befrie Fædrenelandet. Til Vaaben Censtochowar og Lanckoronas om sidste Aarhundrede have bekjæmpet Kamme Fiende, ikke med udsøgte Soldater, ikke med en krigvant Hær, men med en modig Adel, hvis hele Krigsvidenskal var Krigstugt, hvis Krigskunst, var Genie, og hvis Talenter var Tapperhed. Til Eders Overgeneral udnævne vi Prinds Joseph Ponigtowski, Nationalarmeens Chef, og sikkerlig vil hans Navn indskyde Polakkerne de selvsamme Fole ser, de fornemme ved at gjenkalde sig vor Histories ynkundige Høvdinger. Paa hans Fædrenelandsgerlighed, hans Tapperhed og hans Talenter grunde vi de samme Forhaabninger, som i critiske Tidspunkter vore Forfædre havde Føye at giøre sig af de ctigene Høvdinger, hvem de havde betroet Fædrenelandets Forsvar. Og hvo kunde giøre ham den stolte Ret stridig at anføre den polske Adel; denne skjønne Ret tilhørte ene den Mand, der har dækket Nationen og Fædrenelandet med Ære. Som næstcommanderende tilforordne vi ham PrindsCustachius Sangzro, der har vidst at vinde den almene Fortrolighed ved det Mod, han i trende Krige har viist, og ved sin Hengivenhed for Fædrelandet, som han ved de meest glimrende Opoftelser lydeligen har kundgjort. Samler Eder under Kredsmandskabernes Faner, samler Eder i Overeensstemmelse med de Anordninger, vi udgive. Eders kortvarende Tje nelle, vil ikke blive ubelønnet, og Æren, der er en ædel Polakkers første Gode, vil alt have givet Eder en Eders Hjerte saare dyrebar Løn. Det erkjendtlige Fædrelands Belønninger og Gaver vinker Eder. Sommeren vil bringe Eder tilbage til Eders Arne, og give Agerdyrkningen Eder igien. Dette love vi Eder i selvsamme Fædrelands Navn, for hvilket vi affordre Eder denne vigtige Bistand. Samler Eder, og Eders Mod, Eders Krigstugt, og Eders Enthusiasmus vise Europa, at de der hidtil have udgydt deres Blod for Polen, med Glæde opofre det indtil sidste Blodsdraabe. - Givet i Warschau i Kongeriget Polens Generalconfæderation den 20de December 1812. - Paa denne Opfordring følger befalingen om Opstanden i Masse i 22 Artikler, hvoraf følgende er et Udtog, enhver Adelsmand, Godseier eller Fæster, er forpligtet at møde til Hest, enten personlig eller med en Stedholder. Hverken Alder eller det Embede man beklæder, fritager for denne Tieneste. Enhver kan have Vaaben, Klædning og Host efter Godtbefindende, men hver Confædereret maae i det mindste være væbnet med en Landse. Stedholdere maae fremstille sig med en sund Hest, og have Klæder, der beskytte ham mod Vinterens Barskhed, Frivillige antages ogsaa, og dem loves af de Fonds, der til den Ende oprettes en til deres Tjeneste passende Belønning; disse Frivillige behøve ikke at vær af adelig Byrd. En hæderlig Decoration skal være Belønning for dem, der udmærke sig. Man forsikret den første Marschal, der bringer Overgeneralen 1000 Heste, en Jndtægt af 10000 polske Gylden in natura o. s. v.