Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-08-17
Det Philosophiske Aarhundrede. *) Ender den Titel, Abaritte storia verissima, er efter Foregivende i London 1790 udkommen en Bog, som maaskee ikkun er bekiendt for faa af dette Blads Læsere, og hvoraf følgende Kapitel anføres til en Prøve paa Jndholdet. Forfatteren antager med Buffon, at vor Jorder bleven befolket fra de nordlige Egne, som allerførst afkiøledes. Han fremstiller en ung Person af fornem Familie og ypperlige Sindegaver, ved Navn Abaritte, fra Landet Tangut i Asien, reisende til Tartariet, til Siverien og Nova Jemblaa, som længer beboede Lande, i *) Taget af historisch, politisches Magazin for Januar. 1792. den Hensigt at finde sammesteds meere Kundskab, end i sit Fædreneland. Man maa ikke forundres, siger Forfatteren, ved at finde hos de nordlige Folk Sæder og Skikke, som ligne vore, da vi have vor Herkomst fra dem. Betragtningerne over det philosophiske Aarhundrede i Siberien og over Opklaringen sammesteds, synes ikke at komme til at staae her paa det urette Sted, og mange af vore Læsere ville formodentlig ved Giennemlæsningen udraabe: Ligesaa hos os. Abaritte havde aldeles bifaldet deres Meening, som gaae det nærværende Aarhundrede det prægtige Navn af det Philosophiske. Jeg er ikke af Deres Meening, sagde en Gesandt, dervar bleven samlet med ham i en anden Ministers Huus, hvortil han var kommen ridende paa en Elephant, 7) som har et Dækken, der var besat med Topaser og Rubiner. Hvad har det nærværende Aarhundrede, sagde Gesandten, som, efterat man var staaet op fra Taffelet, holdt en Samtale med ham allene, hvad har det nærværende Aarhundrede at anføre til Grunde for sig, hvorfor det kan tilegne sig et Navn, hvilket endnu intet har vovet at antage? Have vi maaskee forbedret vor Lovgivning og Lovkyndighed, saa at de herefter ikke længer blive en usammenhængende Blanding af uligartede Dele, som mangler den tilbørlige Hensigt til Sted eller Tid, men ere saa indrettede, at Urimelighed og Barbarie have aldeles viget for Fornuft og Viisdom, Kan det maaskee rose sig af Stats= og Regierings=Kunsteen, Men give vel de gemeenlig tyranniske og uvidende Bestyrere, de langt større Udgivter end Jndtægter, de uforholdsmæssige Paaleg til deres Kræfter, som skulle bære samme, den indbyrdes Ligegyldighed imellem Regieringen og Folket, det yndede og høist drevne Vellevnet, som forderver og svækker Sielekræfterne, og foraarsager, at man hader Armod meere end Slaverie, giver vel alt dette et Beviis paa den sande politiske Videnskab, som leder alle private Hensigter til det almindelige Beste, som giør Regieringen og Nationen til Venner af hinanden, som giør hiin æret, og denne lykkelig, Jeg vil ikke tale om Statsvividenskaben i Henseende til udvortes Anliggender, saasom Traktaters ærlige Holdelse og de bevægende Aarsager til Krig; men ikkun spørge Dem, om man vel kan kalde Verden philosophisk, saa længe Nationer og Fyrster ikke lade a) Forfatteren, der antager Bussons physiske Roman, at vor Jord allerførst er bleven befolket i Norden, hvor den allerførst afkiøledes, da den som en Co var afstødt fra Solen, forsømmer dog ikke ved enhver Leilighed at gjøre dette System latterligt, og sætter her følgende Anmerkning: "Det er bekiendt, at Elephanter kunde fordum leve i Siberien, hvor man endnu opgraver mange Been af samme, og da man nu omstunder ikke finder samme uden i det heede Jordstrøg, beviser dette, hvilken Forandring der maa være gaaet for sig med dette nu saa kolde Land. af fra den ærgierrige eller egennyttige Daarlighed at giøre Erobringer, som dog tilsidst stedse ere skadelige, eller i det mindste unyttige? Menn, sagde her paa Abaritte, det som nu her indtreffer - - - Jeg seer, svarede Gesandten, hvortil De sigter; dog det, som Devil sige, tiener just til Beviis for det, som jeg har fremført. Af hvad Aarsag troer De vel, at dette Folk har afkastet Aaget? Skulde det være bragt hertil af den sande Kierlighed til Friehed, som det ikke kiender, eller meget meere af Had til et Tyrannie, som var bleven samme utaaleligt, Jkke desto mindre vil De finde Folk, som vil sige til Dem, at man har Philosophien at takke for denne Nations Opvaagnelse til at sætte sig igien i Friehed, samt for Opklaringens Udbredelse og Fremgang. Jeg tilstaaer, at en vis Opkaring, endskiønt den just ikke synes nødvendig til Frieheds Erhvervelse, dog er uundværlig til sammes Vedligeholdelse, da samme, som af Naturen er meget streng, bliver for et vellystigt og fordervet Folk endnu tungere at bære, end Tyranniet selv. Dog De vil vel ikke, hvad dette angaaer, kunne foreholde mig det, som her skal skee, med mindre De har sat sig den Grille i Hovedet, at ville agere Prophet. Ligeledes troer jeg, blev Gesandten ved, at De af den Maade, hvormed Kunster og Videnskaber blive drevne, kan tage grundigere Beviser. til at forsvare deres Meening. Thi kom jeg endog paa den ene Side tilstaaer Dem, at det feiler os ikke paa gode Methoder og sindrige Værker, saa veed de og paa den anden, at man længe har bemærket en alt for stor Kierlighed til Systemmer, en umaadelig Anvendelse af Beregninger, en rasende Lyst til at generalisere og inddeele Alting, hvilken Misbrug af den philosophiske Geist ogsaa er trængt ind i den skiønne Literatur og nogle Deele af samme, og har tilføiet Talekunsten, Historien, Digtekunsteen, men især den dramatiske Kunst, ingen liden Skade, og De indseer vel, at intet er meere stridende imod Philosophien, end dens Misbrug. Jeg troer ikke at De vil forsvare sig med deres løierlige Paastand, som af den Aarsag kalde vort Aarhundrede det philosophiske, fordi vi af samme have bekommet Encoclopedien, til Foræring.