Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-07-20
Fædrelandet. Blandinger. Jfølge "Flyst." vil Man i Kjøbenhavn nu atter vide at Wrangel har isinde at gaae ind i paa Vaabenstilstanden. Denne Efterretning skal være ankommen i Mandags Aftes ved en Koureer fra General Hedemann og den synes at finde sin Bekræftelse, deels i den engelske og den svenske Gesandt saavelsom General Oxholms og Kammerherre Reeds's Reise til Armeen, deels deri, at Resten af Tropperne i Kjøbenhavn, der var beordret til at afgaae i Tirsdags, har erholdt Kontraordre. J "Børsenh." skrives imidlertid fra Haderslev af 17de, at Kongen af Preussens Generaladjutant v. Neumann var indtruffen i Wrangels Hovedqvarteer for at overbringe ham den befaling at afslutte Vaabenstilstanden kun under saadanne Betingelser, at den med Sikkerhed kunde ventes at blive ratificeret af den tydske Rigsforstander. Skjøndt Ministeriet ansaae sig for stærk nok til at kue Oprørerne indenfor Landets egne Enemærker, - og det viste i Gierningen, at det ikke i saa Henseende overvurderede sine Kræfter, - kunde det umuligen være dets Tanke, at Danmark ene var istand til at bestaae i Kampen mod det mægtige Tydskland. Mod et Angreb fra den Kant havde det al Grund til at antage at være sikkret ved Traktaten af Aaret 1720, i Kraft af hvilken Engelland, Rusland og Frankerig garanterede den danske Krone Slesvigs uforkrænkelige Besiddelse. Det vilde derfor være en aabenbar Uretfærdighed, hvis Man knyttede Spørgsmaalet om Ministeriets fremtidige Bestaaen til Spørgsmaalet om Kampens endelige Udfald. Ministeriets Bestaaen beroer paa, hvorvidt det har handlet og i Fremtiden vil handle i Folkets Aand, medens Kampens Udfald nu især beroer paa politiske Kombinationer, i hvis indviklede Net Metternich og Louis Philip allerede ere qvalte hvis rette Aabning Nesselrode, og Palmerston synes endnu ikke at have fundet. - Vist er det, at vi føre Krig med en uhyre Overmagt, og vist er det tillige, at den Vaabenstilstand, som Danmark har antaget, for ikke at vise sig halsstarrig ligeoverfor de fredsommelige Stormagter, er bleven sanktioneret : Preussen men forkastet af den preussiske General Wrangel, der agter at oppebie den Frankfurter Centralregjerings nærmere Ordre, og Udfaldet vil neppe være tvivlsomt efter de seneste Forhandlinger at dømme. - Situationen er, hvis vi ikke feile, saaledes: Danmark har for at føie Stormagterne og især ifølge sin Allierede, Kongen af Sverrigs og Norges Ønske, samtykket i at slutte en Vaabenstilstand paa de af disse Magter foreslaaede Vilkaar, dog under Forbehold af, at Betingelserne ikke komme til at influere paa de endelige Fredsvilkaar. Det Ønske, som vi for nogle Dage siden udtalte i vor Artikel om Vaabenstilstanden, er gaaet i Opfyldelse: Centralregjeringen har ikke modtaget den Haand, der for sidste Gang raktes den til Forlig, den har tilbageviist de mæglende Magters Forslag. Hvorledes Engelland og Rusland ville optage denne Fornærmelse, er ikke let at vide, i ethvert Tilfælde kan denne Omstændighed ikke forhøie de venskabelige Følelser de maatte nære for Tydskland. Men Kong Oscar har nu, efter Rigsdagens og Storthingets udtrykkelige Forestilling, gjort Alt, hvad der stod i hans Magt for at afvende Krigens Ulykker. Om der end gives dem som mene, at han har været noget langsom til at drage Sværdet af Skeden, saa maae dog selv hans Fjender indrømme, at han er en ærlig, aaben og retsindig Charakteer, at han aldrig har svigtet sit givne Løfte. Han har stillet sig ved vor Side, medens Underhandlingerne stode paa; han vil ikke forlade os i Nødens Stund. Hvis Wrangel skulde iværksætte sin Trudsel og atter gaae over Kongeaaen, vil det vist ikke vare mange Timer, inden vi erfare, at den kamplystne svenske og norske Hær har faaet Ordre til i Forening med deres danske Brødre at slaae det afgjørende Slag for de nordiske Enemærkers Uforkrænkelighed, ja maaskee er denne befaling allerede udstædt. J ethvert Tilfælde have vore Fjender nu taget Tartuffemasken af. Garantien maa nu eller aldrig gjøres gjældende, thi Spørgsmaalet dreier sig ikke meere om Besættelsen af en Provinds til Gunst for Landsherren, men om midt under den dybeste Fred at tilvende sig fremmed Eiendom. Hvor Man før maaskee saae Sympathi for betrængte og underkuede Landsmænd, seer Man nu den gridske Erobringslyst. Vi tiltroe ikke engang Hr. Bunsen Dristighed til oftere at fremtræde for den paa fair play saa nøieseende engelske Nation, som Moderationens og Fredsommelighedens Repræsentant. Under hele Kampen have vi ikke vundet nogen mere afgjort Seir end den, som vore Fjender ved Vaabenstilstandens Forkastelse have forskaffet os, og dette ovenikjøbet paa en Valplads, hvor vi kun sjeldent have fægtet heldigt, vi have vundet en fuldstændig diplomatisk Seir, hvis Frugter sikkert ikke ville udeblive." (Berl. Tid.)¬