Ribe Stifts Adresseaviser, 1835-09-01
Udenlandske Efterretninger. Spanien. J det Amsterdammer Handelsblad af 24de f. M. findes følgende Beretning: Den sørgelige Efterretning om en almindelig Omvæltning i Madrid har kun altformeget stadfæstet sig. Alle Ministre vare flygtede, for at undgaae Folkets Raseri, der fornemmelig var rettet imod dem. Der skal være forefalden en heftig Kamp i Hovedstadens Gader. Om Dranning Regentinden ogsaa har begivet sig paa Flugten, veed man ikke; men Saameget synes at væ er vist, at en provisorisk Regierings-Junta har constitueret sig i Hovedstaden, med det bekjendte Oppositionsmedlem af Procuradores=Kammeret, Hr. Arguel les, i Spidsen. Denne Efterretning havde en stor Jndflydelse paa de spanske Fonds, og disses Fald virkede agsaa ufordeelagtig paa alle andre Statspapirer". Jmidlertid erklærer samme Blad i det næstfølgende Nummer disse Efterretninger forat være overdrevne. "Vistnok - hedder det - "er den 16de en Revolution udbrudt i Madrid, men den er dog gaaet for sig uden Voldsomheder. Efterat paa hiin Dag en Junia af 16 Personer var indsat, havde Tropperne, forladt Staden. Juntaen sendte derpaa en Deputation til Dronning Regentinden, med Ansøgning om, at Ministrene maatte afskediges og Constitutionen af 1812 proclammeres. Om Begivenhedernes videre Gang veed man endnu Jntet; men da disse sidste Efterretninger dog ere gunstigere end de tidligere, og da desuden det Rygte udbredet sig. at den spanske Regjering har anholdt om en fransk Jntervention, og at den franske Regjering dertil har ladet sig finde villig: saa have de spanske Statspapirer hævet sig noget igjen". Alle disse Efterretninger har man i Amsterdam faaet fra Brüssel, i Brussel fra Paris, men Pariserbladene tale Jntet derom, da deres Efterretninger fra Madrid kun naae til den 14de. Fra Barcellona høres, at den revolutionære Bevægelse i Catalonien stedse blev almindeligere, og at Juntaen fremfor Alt forlangte et Charte, grundet paa Procuradores Kammerets Fordringer. Den provisoriske Junta i Saragossa har i en Proclamation af 10de d. M. bekjendtgjort, at Generalcapitainen i Aragonien, D. Felipo Montes, ikke blot har viist sig beredtvillig til at opfylde Folkets Ønsker, men endog stillet sig i Spidsen for dets Bestræbelser; at fremdeles alle Klostre ere blevne lukkede, og deres Bestyrelse overdragen til Municipalitetet; at Borgergarden og Armeen i Forening vaage over de til Klostrene hørende Bygninger, Effecter og Jordegodser, hvilket alt nu er Nationens Eiendom; at alle Embedsmænd, hvis Sindeelag er fordægtigt, ville ufortøvet vorde afsatte; at Juntaen vil med Kraft forebringe Dronning Regentinden Folkets Ønsker osv. Blandt dem, som have undertegnet Proclamationen og altsaa høre til den provisoriske Junta, findes ogsaa 3 Medlemmer af Procuradores Kammeret. Over enhver af de lukkede Kloster bygninger var anbragt et Skildt med Paaskrift: "National-Eiendom." Sentinelle des Porenkes gjentager, hvad den tidligere har fortalt, at Valencia, Murcia, Cadix og Madrid vilde slutte sig til Jnsurrectionen i Catalonien og Aragonien. Fremmedlegionen afseilede d. 15de fra Palma, forat gaae til Tarragona. Frankerig. Debatterne om Presseloven aabnedes d. 22de August med en Tale, som Digteren La martine holdt imod den. "Mine sørgeligste Anelser. - sagde han blandt Andet - "gik ikke saavidt, at jeg kunde forestille mig, at en Lov imod Pressen, at en Lov, som den den nærværende, der kun aander Had og Forfølgelse, vilde blive fremlagt af en Regiering, der netop har denne Presse at takke for sin egen Existents, ligesom vi have den at takke for vor sociale og politiske Stilling." Taleren havde haabet, at Kammeret vilde blive et Tilflugsted for den forfulgte Presse; men dette Haab havde Commissionens Beretning tilintetgjort. Han vilde ingenlunde forsvare Pressens Misbrug. men meente, at disse sikkrest bleve bekæmpede af Pressen selv, medens derimod saadanne Bestemmelser, som de, Lovforslaget indeholdt, ikke kunde Andet end fore til Fortvivlelse og Oprør. Opretholdt man Pressen, da vilde den lunde Sands bryde sig en Bane og seire over al Modstand; men undertrykkede man Pressen, da tvang man Partierne til hemmelig at conspirere, beredte Landet nye Revolutioner, og gjorde den berømte Julicevolution til et Blændværk og Bedrageri. En varm Talsmand fik derimod Presseloven i Hr. Duvergier de Hauranne, som endog gik saavidt, at han kaldte Lovforslagene, som Attentatet har fremkaldt, de mildeste, toletanteste og maadeholdneste Forholdsregler, som kunde tages, forat tvinge den oprørske Aand og forebygge lignende Udbrud af den i Fremtiden, hvilken Yttring blev af Extremiteterne i Kammeret modtagen med larmende Mishag. Forslaget blev derefter heftig angreben af Hr. Bignon, som kaldte det barbarisk, grusomt og en skrigende Overtrædelse af Chartet; thi Pressefrihed var enhver frie Forfatnings Grundvold og dannede Demarcationslinien mellem constitutionelle og despotiske Regjeringer. Hr. Bignon var endnu paa Talerstolen, da Beretningen afgik.