Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1837-01-16
J Anledning af Foregaaende, læses nu i "Da sen" Nr. 6 et oplysende Svar af Hs. H. Hr. BiJop Dr. Faber, som i Betragtning af den Opmærksomhed, Sagen har vakt, her ordlydende op sages: "Jdet jeg med ganske faa Ord meddeler Svar paa Hr. Professor Hjort Anke imod mig, paa jeg først og fremmest gjøre opmærksom paa den dobbelte Maade, paa hvilken en Strid kan føres, eftersom enten Sandheden eller Hævdelsen, af det eengang Paastaaede er Hovedmaalet for Kampen. J første Tilfælde stræbe begge Par ger - om end gjennem afvigende Anskuelser - frem mod det samme Maal, og en saadan Kamper gavnlig og vigtig, fordi den er et Middel til at finde det Rette: i det andet Tilfælde der mod træder som oftest den rene, ædle Jver for Sandhed tilbage for den dialectiske Fægtekunst, der søger ved en rask Vending at ramme Modstanderen mere end Sagen selv. Hr. Prof. Hjort har som øvet Fægter paa den literaire Kampplads i sin Anke givet Prove ogsaa paa den sidste Stridsmaade, og jeg kan ikke tvivle paa, at den Vending han har givet Sagen, har behaget Mange af dem, der – som Tilskuere meere hefte Øiet paa Maaden end paa Sagen, og det saaledes er lykkedes den øvede Kjæmper at afdrage disses Opmærksomhed fra selve Realiteten - Sandheden, og at fremkalde deres lydelige bifaldsraab, som stod han seierrig efter at have bibragt sin Modstander et dødeligt Saar. Jmidlertid ere Sandhed og Pligt mig altfor roesværdige til, at prøve paa selv at vinde dem. - Den nøgne Sandhed er da denne, at der for halvandet Aar siden tilstilledes mig de tre Ark, som udgjøre Jndledningen til Prof. Hjorts Læsebog, og at disse Ark ingenlunde vare i Manuscript, men - vel at mærke vare trykte, saa at jeg havde al Grund til at antage og virkeligen antog, at de – som trykte vare Forløbere for selve Bogen, for at vinde Velyndere for dennes Plan og Beskaffenhed, at de altsaa vare udbredte og fremdeles udbredtes i en vid Kreds, og paa ingen Maade skulde sættes i samme Kattegori som et Manuscript. At nu den modsatte Anskuelse skulde, efter halvandet Aars Forløb, gjøres gjældende, kunde jeg ikke med nogen Rimelighed formode. Just fordi hine tre Ark vare trykte, have flere agtværdige Mænd ligesaalidt som jeg tænkt paa Nødvendigheden af at ansee som utrykt, hvad der var givet En ihænde, som trykt, uden mindste Forbeholdenhed. - Herved vil Sagen, haaber jeg, for Retsindiges Domstol, faae et ganske andet Udseende end det, Hr. Professoren har søgt at give den, og det dialectiske Kunstforsøg vil nu blive klart, hvorved han har søgt at bortlede Opmærksomheden fra Hovedsagen og Realiteten til en Formalitetsfeil, hvis Brøde, efter det Oplyste, vil befindes langt mindre end den opløftede Anke lod formode. – Venner af Realiteten, Sandheden, beder jeg blot at vise mig den Gunst at læse i Tidsskriftet for Almueskolevæsenet 3die Aargang Pag. 350 sk. den ved Prof. Hjort forudgangne Anfald fremkaldte Udvikling, der har foranlediget den Anke, hvorom nu Talen er, og jeg vil da til Læsetne ganske rolig overlade Dommen om Forskjellen mellem min litteræriske Adfærd og Hr. Professorens, som, idet han anpriser en af ham selv foranstaltet Læsebog og med den meest krænkende Anmasselse nedriver dygtige Mænds agtværdige Arbeider, endda anker over, at Nogen af Agtelse for Sandhed og Pligt tillader sig at - røre ved sig selv. - Odense Bispegaard, den 27de N. Faber. Decbr. 1836.