Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-16
De i den belgiske Revolution virkende Personer. (Fortsat fra Nr. 8.) Charles Rogier. Charles og FirminRogier ere Sønner af en Franskmand, der var kommen til Lüttich. Den ældste er ikke over 24 Aar, den yngre ikke over 22. Som Studentere viste de tidlig en yderst turbulent Aand, ved at ophidse de Studerende imod Lærerne, og ved at foragte Sædelighedens Love. Uden noget særdeles Talent eller Geni feilede det dem dog ikke paa den Gave at bringe sig i Omtale, og skaffe sig en Slags Vigtighed; næppe udtraadte af Skolen kastede begge Brødrene sig i Politikens Gebet, og opfyldte siden det til Navnet, Politik ophøiede Blad Mathien Laensberg med alleslags Tirader og Deklamationer, snart imod Præstepartiet, snart mod Regjeringen. J lang Tid understyttede de den sidste imod det første, ikke sjelden kom ogsaa, især fra de andre Medredacteurer i Tidsskriftet, paa hvis Indtægt syv Redacteurer, paa engang tærede, gode og velskrevne Afhandlinger for Lyset. Blandt de bedste Redacteurer var Advocat van Hulst, Professor Rouilles Svigersøn. Advocat le Beau og hans Kone besørgede Trykningen. Begge Brødrene Rogiers Hoveder bleve især svindle, da nogle spanske Flygtninger med berømte Navne gjorde dem den Ære at stifte Bekjendtskab med dem. Dette var især Tilfældet med van Haalen, som levede i lang Tid i Forbindelse med Leveau og en gier i Lüttich, og hos den Første lod trykke sine Memoirer, og først i det forløbne Aar, efter foregaaende Aftale med sin Svoger Qviroga, der fra London var kommen til Lüttich for at besøge ham, tog Afskeed. Brødrene Rogier, i det mindste den Ældste, underholdt en levende Brevvexling med Frankrige, tjente, i Forbund med van Haalen, som Colporteurer for at faae alle, Urolighed vækkende, Skrifter derfra udbredte over Belgien, og, med ubetinget Hengivelse til franske Jdeer og Jnteresser ophidsede i Lüttich, ved enhver Leilighed, Ungdommen imod den bestaaende Orden. De glimrede ogsaa ved Pacificationen 1828 da, Courier de laMeuse lovede at skaffe M. Laensberg et hundrede flere Abonnenter, naar samme ikke længere skrev imod førstnævnte Blad og dets Parti. Da en tydsk Publicist gjorde dette bekjendt, blev han udskreget som en Løgner; men Sandheden deraf er sildigere, af Jndividuer af dets eget Parti, tilstaaet, og Ministeren van Gobbelschroy spurgte Hr. Ch. Rogier ved en Audients, ganske tronihvorledes det stod sig med bemeldte et hundrede Abonnenter, Talen gik, at netop ved denne Audients lod Ch. Rogier sig forlyde med, at han vel kunde være tilbøielig til, naar han fik Ansættelse som Professor, om det end blev ved et Gymnasium, at lade al Opposition fare. Da Courier universel opkom i Lüttich, som en Contra - Oppositions Journal, havde Redacteurerne ofte levende Debatter med Hr. Rogier oftest mundtligen. Han kom engang meget barsk ind i bemeldte Journals Officin, og forlangte Tilbagekaldelse af et Stykke, som havde stillet Politique, blot for almindelig Latter, men han erholdt et meget lakonisk Svar, som tilfredsstillede ham og hans Kolleger. Man kunde vente, da Revolutionen udbrød, at Brødrene Rogier ikke vilde hvile, men forsøge Alt for at gjøre sig gieldende, De klogere Lütticher vidste paa deres Maade, og under Smigren for Ærgjerrigheden, at skaffe bemeldt Brødre, og Folk der lignede dem, af Hall sen. Chr. Rogier befalede over et Hjelpetroppe, Corps af Franske og Frivillige, der marscherede mod Brüssel. Samme bidrog meget til at afbryde alt Forlig med den nederlandske Regjering og til de bekiendte Katastropher, som afgjorde Revolutionens Seier. Charl. Rogiers og Broders personlige Mod herved var ikke at miskjende, og han havde fuldkommen Ret til en passende Deel af Byttet. Saaledes afgjorte den synderligste Sammentræffen af Omstændigheder, at Charl. Rogier kom til en Rolle, hvorom han med alle de anguiniske Forhaabninger, en ærgjerrig Yngling kan nære, dog ikke drømte, og at en 24 aarig Mand, uden at have leveret videnskabelige Arbeider, uden særdeles Personligheder, uden Erfaring og Skjebne, af de Potter først betragtet som Skolar, af van de Weyer seet over Skulderen, dog blev Medlem, af en vist nok alt for tidlig provisorisk Regjering. Rogier er af et ikke ufordeelagtigt udvortes, levende, meer enthousiastisk end rænkefuld, uden Jdeer, som uden Kundskaber, men fuld af Selvtilfredshed og Tillid til sig selv og alle Tings Mulighed. Han har af Thiers Revolutions Historie fremdraget sig et Ideal af et Bjergparties Bænke. Dette copierer han og søger at fremstille i Anvendelse paa Belgien. Ond er han ikke. Hans Hovedfeil er hans Følelses Evnes Behersker over Forstanden. (Fortsættes.)