Berlingske Tidende, 1769-05-29
Hs. Kongel. Majest. haver allernaadigst behaget under 13de hujus, igiennem sit General=Land=Væsens Collegio, at udgive Forordning om Selv Eyer=Bønder i Danmark og de dem allernaadigst forundte Fordeele. Hvilken Forordning, som ikke ved taaler formedelst noget Udtog at forkortes, lyder Ord til andet, (nest den K. Titel og Slutningen) saaledes: "Da Vi med allernaadigst Velbehag have erfaret, at paa de over Vores Ryttergodholdte Auctioner have adskillige Fæste=Bønder med fuld Eiendoms Ret, tilforhandlet sig deres i Fæste havende Gaarde, og ere saaledes blevne virkelige Selv=Eier eller Eiendoms=Bønder; og det er Vores allernaadigste Jntention og Villie, at og andre SelvEier=Bønder beskyttes og handthæves, saaledes, at andre og flere Fæste=Bønder ligeledes kunde faae Mod og Lyst til at stræbe efter, ligeledes at erhverve Eiendoms Ret; hvilket Vi allernaadigst er agte at være til Landets almindelige Beste og Foreel, da det ikke vel kan feyle, at jo Jorden maa over Hovedet blive bedre behandlet, naar den, som dyrker den, veed og er forvisset om, at den Tid, Flid og Kræfter, han anvender paa Gaardens og Grundens Forbedring, komme ham selv og hans Børn og Arvinger efter ham til Nytte, end naar han, i den Henseende, lever i Uvished; ligesom Vi og allernaadigst ville see derhen, at slige Selv=Eier eller Eiendoms Bønder ikke skulle have at befrygte, at de, i Mangel af Forsvar skulde være udsatte for Fornærmelse og Overlast. Derhos Vi og allernaadigst formode, at adskillige Proprietairer efter Haanden, og efter de dem af nogle Jordegods Eyere allerede givne Exempler, ville finde deres Regning og Fordeel ved, efter Omstændighederne enten at overdrage Eiendoms=Ret til deres Fæste Bønder, eller afgive dem Arve Fæster, saa ville Vi allernaadigst anordne, ligesom Vi og hermed allernaadigst anordne og befale: S. Det skal være enhver Jordegods Eyere tilladt, til hans Fæste Bonde at afstaa og overdrage Eiendoms Ret over hans i Fæste havende Gaard, og det paa saadanne Vilkaar, som de imellem sig kunde foreenes om enten at Bonden udbetaler en vis Capital, eller og at han forhinder sig til, bestandig at erlægge en vis bestemt Aarlig Afgift i Penge, Korn eller andt Vahre, da Sælgeren eller forrige Eiere bliver, som første og fornemmeste Pandthavere, for saadan Aarlig Afgift, prioriteret i Gaarden og dens Besætning, næst efter de Kongelige Skatter, og frem for alle andre Pandthavere, i hvad Forskrivning de end maatte have. . 2. Da adskillige Jordegods Eiere, have foredraget, hvorledes de forhindres fra at gjøre een og anden Indretning, som blant andet kunde have til Hensigt at forvandle Fæste=Bønder til Selv=Eier=Bønder, ved det at Forordningen af 15de Mai 1761 forbyder at skille en Herregaard fra dens Bønder, og at disponere saaledes over Bønder=Godset, at det derved kommer i flere Eieres Hænder; saa have Vi allernaadigst funden for got, hermed ey allene aldeles at ophæve dette Forbud, som desuden synes at betage vedkommende Eyere Raadighed over deres eget, men Vi ville endog, for at facilitere den Jndretning med Selv=Eier=Bønder, af særdeles Kongelig Naade, bevilge og tillade, at naar en Eyere, af en frie og complet Sædegaard, til samtlige eller nogle af hans Fæste=Bønder afstaaer Eiendoms Ret over deres i Fæste havende Gaarde, paa de Vilkaar, at de bestandig til ham og følgende Hoved Gaardens Eiere skulde erlægge en vis bestemt aarlig Afgift; da maa han ikke allene reservere sig og HovedGaarden Herligheden til de afhændede Bønder=Gaarde, af JagtRettighed, Sigt= og Sage=Fald, Birke=Rettighed, Ret til at forrette Skifter, med videre; men de saaledes bortsolgte Bønder, Gaarde maa og fremdeles, og saa længe de forblive i Selv Cyeres Hænder, ansees at høre under Hoved Gaarden, og beregnes blant det Hartkorn, som udfordres til at complettere den, saa at, i hvor saa Fæste=Bønder Hoved= eller Sæde Gaarden end beholder tilbage, maa den dog eragtes at være complet, og i Følge deraf, beholde den samme Frihed for at svare Skatter og Tiende med videre, og de samme Privilegier, som den tilforn havt haver. Derimod skal den Sæde Gaards Eyere, som saaledes, ved at afhænde Godset, reserverer sig Herligheden derover, og vil fremdeles have det beregnet under hans Hoved=Gaards Hartkorn, være ansvarlig til de Kongelige Skatter og Contributioner deraf, i den Tilfælde, at Selv=Eier=Bonden ikke er i Stand til samme at betale; hvorved vedkommende Oppebørsels Betientere dog have at holde sig Vores Lovs Bydende i 5te Bogs 14de Capitel 37 Art. nøye efterrettig, saa at i Fald de, uden Herligheds Eierens Samtykke, lade Vore Skatter henstaae hos Selv=Eier Bonden over et halvt Aar i det længste, da skal det ansees som en Gield, de have betroet Bonden, uden at de derfor have nogen Tiltale til Herligheds Eieren eller nogen Prioritet i Gaarden og dens Besætning. J den Henseende skal det og alle Tider meldes til Amtstuen, naar og paa hvilke Vilkaar en Bondegaard saaledes bliver afhændet, paa det at Amtsforvalteren eller den, som oppebærer de Kongel. Skatter, kan vide, hvem han haver at vende sig til, og hvorledes han haver at forholde sig, om Skatterne ikke i rette Tid blive betalte. Kan Huusbonden, forend han overlader Bønderne i en Bye Eiendoms Ret, bringe dem ud af Fælledskab, ved at deele Jorden imellem dem, saaledes, at enhver faaer sin Jord for sig, da er det saa meget bedre. Dersom Bønderne, efterat de have faaet Eiendoms Ret, selv ville foretage saadan Deeling, da bør forrige Huusbonde, som Herligheds Eyere, derudi ikke være dem hinderlig, men meget mere behielpelig. S. 3. Da en Selv Eier=Bonde, hvis Gaard er over 3 Tønder Hartkorn, i Følge Forordningen af 24de Decbr. 1760 dens 6te Art., ber af hver Tønde Hartkorn indtil 8 Tønder, i Consumption samt Folke= og Familie Skat, aarlig betale 2 Mk., og af det øvrige 1 Mk.; saa ville Vi, til Lettelse for Selv; Eyer=Bønder, allernaadigst have samme derhen modereret, at, naar en FæsteBonde tilforhandler sig Eiendoms Ret over hans i Fæste havende eller en anden Bonde Gaard, som tilforn har været brugt og besiddet af en Fæste=Bonde, og saaledes bliver Selv Eyer=Bønde, da skal han og hans Efterkommere eller følgende Eyere af Gaarden, i Consumption samt Folke og Familie Skat, ikke betale meere, end en Fæste Bonde, nemlig 8 sk. pr. Tønde Hartkorn, og dog ligefuldt, efter Forordningens Formeldning, være berettiget, til at oppebære Folke Skatten af deres Tieneste Folk med videre. (Resten følger.) Deres regiærende Majestæter og Hs. K. H. Arveprintsen, behagede den 27de huj. ved Middags Tiid at begive Sigover paa Schoutbynacht Skibet af den paa Renden for den ne Stad liggende Orloge=Estadre, der med Deres Sulte at holde Middags Taffel, til hvilken Ende for Deres Majestæter og de høie Herrer, som ved samme Taffelspisede, var seerveret under et paa Dækket oprettet Telt; for de øvrige Herrer og Damer af Suften var serveret i Hr. Schoutbynachtens Værelser. Ved Ankomsten, og ved Skaalers Drikkende, blev kanoneret fra alle øvrige Skibe i Escadren, undtagen fra Schoutbynacht-Skibet; men da Deres Majest. Majest. og Hs. K. H. Kl. 6 Aften lode Sig sætte i Land igien, bleve Aller og Høystsamme af Kanonerne fra den heele Escadre saluterede Den første af de Priiser, som det Kongelige General=Landvæsens Collegium har udsat, for at opmuntre alle dem, som have Erfarenhed og en grundig Jndsigt i nogen Deel af Landhuusholdningen, til at tiene Fæderne landet med tydelige og efterretlige Anviisninger, er tilkiendt Hr. Jacob Kofoed Trøiel, Capellan ved Wissenberg Meenighed i Fyhn, for hans Afhandling om Humle Avlen. Priisen er en til dette Brug allene udpræget Guld=Medaille paa 7 1/2 Lods Vægt. Samme Afhandling er, efter høybemeldte Collegii Foranstaltning, allerede til Trykken befordret, for at uddeeles gratis over heele Danmark til Elskere af Landhuusholdningen og i sær af Humle-Avlen. - En Priis af samme Værdie er udsat for den Afhandling, som grundigst og tydeligst viser: Hvorledes de Vanskeligheder best og beqvemmest kunde hæves, som hindre Vedkommende fra det baade nyttige og nødvendige Verk, at lede Vandet fra deres Agre, Enge og Moeser. Forfatterens Navn maae ikke sættes paa Afhandlingen selv, men allene tilkiendegives tillige med Opholdstedet i en vedhæftet forseglet Seddel. Og paa det Tiden ey skulde blive for kort, modtages disse Afhandlinger herefter indtil Julii Maaneds Udgang.