Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-09-08
Jndsenderen har afskrevet sig følgende i Skilderiet i Aaret 1817 givne Stykke, og troer, at det vilde være passende i denne Tid at bringe det i Erindring, i et Aar som dette, da saa vanskel Høst indtræffer. En Sømand, der i Nødens og Jkke-Unødens Tid har indflyet til Algodheds runde Giver, traf i August Maaned 1816 ind i en Havn i Skotland, hvor Høsten var meget slibrig formedelst idelig Regn, og saae der en temmelig stor Mark Byg høstes med Segel, og sex Fruentimre, og Børn toge Deel i Høsten. Folkene vare ialt i; og det gik, min Tro, godt fra Haanden. Med den ene Haand grebe de saa mange Straa og Ax de kunde rumme, og med den anden skare de Straaet over under Haanden. Da vi laae for Modvind, bad jeg om Forlov til at prøve den før useete Høstmaade, og lærte Haandelaget snart. To Karrer, hver paa to Hjul, hvis Fading bestod af ikke tætte Tremmer, indvendig overdragen med Seildug, holdt vexelviis langs med Ageren. Saa hurtig Høstfolkene havde fyldt deres om Livet fast gjorte Pose, omtrent af en Skjeppes Størrelse, og udspilet for oven med to Pinde, gik de til Karren og kastede de afskaarne Ax dert. En Dreng, som imidlertid var kommen tilbage med den anden Karre, satte nu en Hest for, og kjørte til Gaarden dermed. Det regnede og taagede bestandigt hele Dagen; Høsten gik ligefuldt. Axene aflæssedes i en Loe, og udspredtes til Tørring, dog saae jeg den ene af Karrernes Fading, dertil indrettet vorde heiset op paa et Loft. Paa denne Maade spildtes ikke et Ax, og kunde let faaes tørre. Det havde der regnet og taget i samfulde 4 Uger. Manden, en Forpagter, sagde, at saadant fugtigt Veirligt indtraf ofte i de lave Strandegne, hvor Søens Taage og Dunster bleve hindrede fra at komme over Bjergkjeden, og at Nøden havde lært dem at tage Axene først, og siden Halmen, hvilken efter Leilighed sloges af, men ogsaa undertiden blev staaende til Gjødning; thi Heste og Qvæg fores for en stor Deel med Kartofler og Roer, og med Vikker, som de i fugtigt Høstvejr igjennemstrøe med Salt, hvorved de blive en sund og søgt Føde for Qvæget. Stak og Kniv er dertil indrettet, og saare simpelt saae det ud. Manden, en fød Holstener, og, saavidt jeg kunde mærke, af Religionsset en Qvæker eller Mennonit, lod til at være en from god Mand, og hans Familie og Tienestetiende ligesaa. Over Stuedøren stod et Verssom han udlagde saaledes for mig: "Beed, tænk og arbeid, og Gud vil lønne din Flid. Om Aftenen fortalte han mig over Maaltidet, at han havde været Sømand, og hvorledes han var kommen til at pløie Jorden, efterat have i 30 Aar pløiet Søen; men denne Fortælling torde jeg maaskee en anden Gang overgive i min Herres Haand til Gjennemsyn, dersom jeg erfarer, at De ikke tager en Sømand, der kommer fra Logbogen, ilde op at han vil tale om det, der ikke hører til hans Fag, eller som ikke er ubekjendt her til Lands; thi jeg hører, nu jeg raadfører mig med min Søn, som undertiden læser og sligt, at den omskrevne Høstmaade hist og her bruges i Holsteen og paa Bornholm, men at vore Landmænd have for megen Jord og Sæd til at den kan finde Sted her. Den skotske Forpagter havde, saa kaldte han det, om jeg ikke huusker feil, 160 Ager Land, (hos os omtrent 120 Tdr. geometrisk Maal. Nyhavn d. 19 Aug. 1817. Christen Jepsen.