Berlingske Tidende, 1771-10-01
Den Russiske Ambassadeur har alt for lang Tid siden været underrettet om Hr. von Howen, som giver sig Titel af en De legeret fra den Curlandske Adel til Warschau, hans hemmelige Handlinger og listige Kunstgreed. Tiid efter anden er det gaaet saa vidt med denne von Howens Anslag, at bemeldte Ambassadeur endelig har seet sig nødsaget til at tage denne Cur lander fangen, og lade ham bringe til Grændserne. Hans Papirer, hvilke Hs. Excellence tillige har taget i Forvaring bevise paa det tydeligste hans usømmelige Forhold, hans utilladelige Forstaaelse og Brevvexling, saavel med den Russisk Keiserindes hemmelige Fiender, som med Kongens, hans Herres, hemmelige Fiender selv, saa at det Skridt, som bemeldte Ambassadeur har gjort, derved tilstrækkelig forsvares. De kan let begribe, at jeg ikke kan indlade mig i at anføre disse Papirers besynderlige Jndhold. Det kan være nok sagt derom, at de strax ere blevne sendte til Petersborg, og opdage den strafværdigste Forbindelse med de Jldesindede, ja de afskyeligste Udkast mod det Russiske og vort Hof. Hvad de Omstændigheder angaaer, som nyelig ere forefaldt ne imellem bemeldte Ambassadeur og Fyrst Primas, da kan jeg derom meddeele Dem følgende: Fyrsten Primas har for nogen Tid siden ladet see en aabenbare Misfornøyelse mod den Russiske Ambassadeur, som efter al Anseende har sin Oprindelse deraf, at ved Ambassadeuren er opdaget, at han under Skiul af en nidkier Fædernelandets Forstander, var udi de Confordereredes Anhang, og det i det Sachsiske Partie Denne Opdagelse er kort efter den Russiske Declarations Publicering bleven ret bekiendt; thi da samme var overleveret i Kongens Hænder, lod Hs. Mst. i sær kalde til sig alle Magna terne og andre høye Standspersoner i Riget, for at spørge dem til Raads, hvad der var at giøre, siden den Russiske Keyserindes Tanker nu vare bekiendte. Da nu Fyrst Primas blev frem for alle andre spurdt derom, svarede han: at det aldeles ikke tilkom Magnaterne og de andre anseelige Personer, som befandt sig i Warschau, derudi at afsige noget, men man maatte vente paa hvad Virkning Declarationen vilde have hos de Confordererede, og om de vare tilbøyelige til paa saadan Fod igien at forskaffe Riget Rolighed. Fyrst Primas loddet ikke blive ved Udtryk, som allene gave en indvortes Misfornøyelse tilkiende, men han besluttede og at lægge samme tydelig for Dagen, og det derved, at han vilde begive sig bort fra Warschau. Han skiulte det derfor ikke, at han stod i Begreb med at reyse bort, men da han indbildte sig, at hans Nærværelse i Warschau var aldeles fornøden, saa havde han, ved det han truede at reyse bort, i sær til Hensigt, at denne Nødvendighed maatte ved en og anden Gunstbeviisning blive erkiendt Han gjorde sig end ikke nogen Betænkning over at give Ambaksadeuren saadant offentlig tilkiende, og sagde derhos, at han desaarsag alt for længe siden havde skrevet til bemeldte Hof. Der gik nogle Dage forbi, at den Russiske Ambassadeur og Fyrst Primas ikke saae hinanden. Da den sidstmeldte derpaa en Middag havde indbudet Ambassadeuren til sig til Bord, sendte han Fyrsten en Billet med disse Ord: Da enhver kiender deres tvetydige Forhold, hvorover jeg har Aarsag at være meget misfornøyet, saa vil jeg ikke have den Ære at spise til Middag hos Deres Durchlauchtighed. - Det Preussiske Hoffes Minister lod derpaa bemeldte Ambassadeur vide, at Fyrst Primas ville reyse bort, og havde forlangt Passer for at gaae til Kønigsberg, men at han (Ministeren) havde ikke allene fraraadet ham saadant, men og nægtet ham de forlangte Passer, saasom Fyrsten Primas, siden han vilde tage en Vey, som var besat af Russiske Tropper, maatte angaaende Passer, melde sig hos den Russiske Minister. Paa nogle Dage blev Rygtet og Fyrst Primas forehavende Reyse meere og meere almindelig. Saasom han nu desangaaende bevarede en Taushed i Henseende til Ambassadeuren, og ey bekiendtgjorte Hans Excellence det mindste derom, saa lod han ham ved Generallieutenant von Weymarn og Generalmajor von Jgelstrøm, som de vare i Staden, gjøre følgende Compliment: At Ambassadeuren, da han ved det almindelige Rygte i Staden, men i sær at den Preussiske Minister, var bleven underrettet om, at Hans Durchl. havde fast besluttet at forlade Warschau, ikke vel kunde formode, at Fyrst Primas havde i Sinde at ansee den Russiske Keiserinde for den sidste, som han havde nødig at give Efterretning om sin Afreise, da han var en Mand, hvis Forblivende i Warschau ved nærværende Tids Omstændigheder ey kunde vare ligegyldig hverken for Hs. Russisk Keyserl. Maj. eller for ham, Ambassadeuren, og at han derfor havde overdraget det til bemeldte Generaler at fornemme Hs. Durchl. Tanker, for at kunde indlevere Beretning derom til Keiserinden. Disse 2de Herrer havde og tillige Ordre ikke allene at spørge Fyrsten Primas: Hvad Vey han vilde reyse, og hvor han havde i Sinde at tage sin Residen, men de havde og Fuldmagt at erklære, at saasnart Hs. Durchl. vilde give Ambassadeuren Efterretning derom, skulle han ikke undlade at indberette saadant, og forskaffe ham saadan Estorte, som kom overeens med hans Rang og Sikkerhed for hans Person. (Beslutningen følger.)