Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1736-07-01
Tydskland. Efterdi den 4 Artikel Pacis Ryswycensis foraarsager saa megen Uroelighed, og det lader sig ansee, som de Protestantiske Magter absolute vil have denne vigtige Post afgjort, førend den allmindelige og tilstundende Freds Kongres holdes; saa vil det vel ikke være uangenemt for Læseren, naar man her undersøger denne Sag noget nøyere, heldst, da i alle offentlige Efterretninger derom skrives. Det vil altsaa være fornødent, at gaae noget tilbage i de forrige Tiider, og der seer vi, at da man efter den 30 Aars blodige Religions=Krug sluttede en general Fred til Munster og Osnabruck, det Instrumentum af denne Westphaliske Fred blev satt til en Regel og Rette Snoer, hvorledes sig i fremtiden de saa kaldte 3 store Religions Forvandte, Luthe Gara For Julii Maaned ranerne, de Reformerede, og Catholiquer, mod hinanden skuld forholde. Endskiønt nu de blodige Kriige, som derefter med den Franske Crone ere blevne førte, have givet Catholiqverne allehaande Leiligheder, i mange Stykker at overtræde denne Tydske Nations almindelige Grundvolds Lov, heldst iblant de buldrende og skrydende Vaaben, hvor ingen Love gielder, men ere saasom Magtes løse: Saa blev dog den derpaa følgende Nimæske Fred 40. 1679. aldeeles grundet paa bemeldte Westphaliske Fred, og alle Contraventioner og Fordrags Overtrædelser, hvorover Protestanterne havde Aarsag at besværge sig, maatte igien slet ophæves. Den meget ulykkelige Kriig i Henseende til Successionen i Churfyrstendømmet Pfaltz, som nogle Aar derefter begyndte, blev vel ogsaa efter utallige Bloods Udgydelse og usigelige Ødeleggelser 1697 ved den Ryswyckske Fred i Almindelighed igien bilagt; men der leed Grundvolden af den Protestantiske Religion, jeg meener, denne Westphaliske Fred, et grumt Anstød, Catholiquerne havde, nemlig, imens Kriigen holdt ved, besatt de ruinerede og af Protestanterne af Nød forladte Kirker i Nedre-Pfaltz med deres Religions-Forvandte, og da dette Land tilligemed andre dermed forbundne Provintzer maatte igiengives det Tydske Rige efter den 4 Artikel af forbemeldte Fred, saa var dog den Fatale Clausul ved denne 4 Artikel tilsattdog, ikke desmindre skal udi disse restituerede Pladse den Kom mersk-Catholiske Religion blive den Stand, hvorudi den sig u befinder; det er saa meget at sige, end at Churfyrsten af Pfalskulde vel have sine ødelagte Lande igien, men i Religions=Sager alting lades i den Tilstand, som det var den Dag, paa hvilken Freden blev sluttet. Paa den Maade tabte Protestanterne hvilke Kongen i Frankerige udi Krigen havde fordrevet, mang foldige af deres Kirker, geistlige Friheder, Præbender og andet meere; deres frie Religions-Øvelse mistede de ogsaa paa de fleeste Stæder i Chur-Fyrstendommet. Med denne Clausul vare de Protestantiske Potentater og Fyrster aldeles ikke tilfreds, og da kort derefter ved Enden af det forrige Seculo den Spanske Successions-Kriig havde taget sin Begyndelse, hvilken CathaAar 1736. siqverne foruden Protestanternes Bistand imod det vældige Frankerige ikke vare capable for at udføre, saa gav Hans Kayserl. Majestæt, Leopoldus 1702 tilligemed hans Søn og Successor Kayser Josephus 1705 dem de allerkraftigste og dyrebareste Forsikkringer, at ikke alleneste en fuldkommen Religions-Frihed det gandske Pfaltziske Land igien skulde oprettes, men endogsaa Fremtiden ingen Fred sluttes, som ikke havde den oft benævnte Westphaliske Fred til Fundament. Men den store Ulykke hendte sig at formedelst de Engelske Staats-Ministres Vankelmodighed og slette Bevaagenhed for det Østerrigske Huuses Jnteresse den følgende Fred ikke blev gjort efter Aftale med alle Allierede deres høye Overeensstemmelse: Thi for det første contraherede Engelænderne, siden Hollænderne og de andre Bunds-Forvandte med den Franske Crone Ao. 1713 til Utrecht, og lode Hans Kayserlig Majestæt, den nu regierende Kayser Carl VI. raade for, om han allerne vilde fortsætte Krigen imod Frankerige og Spanien. Naar man ogsaa havde kundet see forud, at den mægtige Konge i Frankerige, Louis le Grand, 2 Aar derefter havde vildet gaae all Kiødsens Vei, saa maatte det, maa skee, vel ogsaa have ladet sig giøre, og uden Tvivl vilde nok en nye Alliance have secunderet det Østerrigske høye Ele Huuses retmæssige Fordringer. Men fordi de Østerrigske Arve Lande have saadan Situation, at dette Durleuchtige Huuses, Staats Ministres ikke alleeneste maae have deres Øyne henvendte mod Occident, men endog mod Orient til Tyrkerne, hvor lerede allehaande sorte Skyer lode sig see, saa sluttede Kay tren Ao. 1714 til Rastadt og Baden en particulair Fred med den Franske Crone, hvorudi vel efter Løfte den Westphaliske Fred, men desverre, ogsaa den Ryswyckske Fred blev lagt til Grundvold, og saaledes den Mistanke i Henseende til den forbenævnte 4 Artikel ikke borttaget. Som det nu kom dertil at denne Rastadske Fred skulde exeqveris, saa brugte den Romersk Catholske Geistlighed ikke alleeneste denne Artikel til en Pidsk mod de Lutheraner og Reformeerde i Chur-Fyrstendommet Pfaltz, men endogsaa meest ved heele Rhinstrømmen, og i kort For Julii Maaned Aar 1736. kort Tid indberettedes saa mange og saa haarde Religions Gravaming til Rigs Dagen udi Regensborg fra de Chur-PfaltziskLande, de trende geistlige Chur-Fyrstendømme, Mayntz, Trier og Odin, fra Biskopdommene Sveyer og Worms, saa og fra Marggrevskabet Baaden, at det nødvendigen havde maattet komme til en almindelig Religions Kriig, dersom i sær Hans KayserliMajestæt havde ikke imodstaaet, og tilbage drevet alle voldsomme Anslage. Jmidlertid blev det dog ved det forrige, og hvorve mangfoldige Remonstrationer Memorialier og slige Skrifter fra Regensborg til Wien bleve indskikkede, saa vilde det ey heller hielpe, endskiønt at endogsaa paa det sidste alle fremmede Protestantiske Magter secunderede det saa kaldte Corpus Evangelicum, eller de Tydske Lutherske og Reformerede Stænder i deres billige Forlangende. Ja, paa det at de Romersk Catholske skulde see, at det var Protestanternes rette Alvor, at forfægte deres i det Romerske Rige saavel bekomne Samvittigheds Frihed, saa begyndte man med, at bruge Repressalier imod de Romersk Catholske paa adskillige Stæder, hvormed ogsaa ikke meget blev udrettet.