Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1817-08-26
J Anledning af Bønnen i bunden Stiil i No. 65 af Nyeste Skilderie, indsendt fra Landet og med Motto. Hvad Hjertet yder er Hjertet kjert, ombedes den ærede Forfatter ikke tage det ugunstigt op, at en Søemand, der ogsaa i Nødens og ikke Nødens Tid har indflyet til Algodheds runde Giver, melder at han i afvigte Aars August Maaned traf ind i en Havn i Skotland, hvor Høsten var meget slibrig, formedelst idelig Regn, og saae der en temmelig stor Mark Byg høste med Segel: 6 Fruentimre og Børn toge Deel i Høsten. Folkene vare ialt 9, og det gik min Troe got fra Haanden. Med den ene Haand greeb de saa mange Straae og Ar de kunne rumme og med den anden skar de Straaet over under Haanden. Da vi laae for Modvind, bad jeg om Forlov til at prøve den før useete Høstmaade og lærte Haandlaget snart. 2 Karrer, hvorpaa 2 Hjul, hvis Fadding bestod af ikke tætte Tremmer, indvendig overdragen med Seildug, holdt vexelviis langs med Ageren. Saa hurtig Høstfolkene havde faaet fyldt deres om Livet fast gjorte Pose, omtrent af en Skjeppes Størrelse og udspillet foroven med 2 Pinde, gik de til Karren og kastede de afskaarne Ax deri. En Dreng, som imidlertid var kommen tilbage med den anden Karre, satte nu en Hest for og kjørte til Gaarden, dermed. Det regnede og taagede i eet Væk hele Dagen, Høsten, gik ligefuldt. Axene aflæssedes i en Loe og udspredtes til Tørring, dog saae jeg den ene af Karrenes Fadding, dertil indrettet, vorde heiset op paa et Loft. Paa den Maade spildtes i ikke eet Ar, og de kunde let faaes tørre. Det havde der regnet og taaget i samfulde 4 Uger. Manden, en Forpagter, sagde, at saadant fugtigt Veirligt indtraf ofte i de lave Strand=Egne, hvor Søens Taage og Dunster bleve hindrede fra at komme over Bjergkjeden, og at Nøden havde lært dem at tage Axene først og siden Halmen, som efter Leilighed sloges af, men ogsaa undertiden blev staaende til Gjødning; thi Heste og Qvægforres for en stor Deel med Kartofler og andre Roer og med Vikker, som de i fugtigt Høstveir gjennemstrøer med Salt, hvorved de blive en fund og søgt Føde for Qvæget. Deres, Høe sætte de i Stak paa Marken nærmest ved Haanden og skjær det, efterhaanden det bruges, smaat med en Skjærkniv, Stak og Kniv er dertil indrettet, og saare simpelt saae det ud, Manden, en fød Holstener og saavidt jeg kunde mærke af igionssect en Qvæker eller Menonit, lod til at være en from og god Mand, og hans Familie og Tjenestetyende ligesaa. Over Stuedøren stod et Vers, som han udlagde saaledes for mig: "Beed, tænk og arbeid, og Gud vil lønne din Flid. Om Aftenen fortalte han mig over Maaltidet, at han havde været Søemand, og hvorledes han var kommen til at pløie, Jorden, efter at have i 30 Aar pløiet Søen; men denne Fortælling turde jeg maaskee en anden Gang overgive i min Herres Haand til Gjennemsyn, dersom jeg erfarer at de ikke tager en Søemand, der kommer fra Lovgboken, ilde op, at han vil tal som det, der ikke hører til hans Fag, eller som ikke er ube 3 kjendt her til Lands; thi jeg hører nu, jeg raadfører mig med min Søn, som undertiden læser om sligt, at den omskrevne Høstmaade hist og her bruges i Holsteen og paa Bornholm men at vore Landmænd have formegen Jord og Sæd til at den kan finde Sted her. Den skotske Forpagter havde, saa kaldte han det, om jeg ikke husker feil, 160 Ager Land, hos los omtrent 120 Tdr. geometrisk Maal. Nyhavn den 19 August 1817. Christian Jepsen.