Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-12-11
(Fortsættelse fra No. 238. Disse have derpaa svaret, at forsaavidt Staten maatte finde det forsvarligt og retmæssigt, at modtage noget Offer fra dem til Conservation af Veilinien, ville de dertil yde en Capital af 3000 Rbd. Efter at denne Erklæring var fremsendt til Amtsraadet, har man ikke fra samme modtaget nogen Oplysning, som enten gik ud paa, at det tilbudne Bidrag var forlidet, eller at der fordredes mere. Af Amtsraadets Forespørgsel, det derpaa afgivne Svar, at de prægraverende Brugere ville yde 30000 Rbd., og af den derefter hidtil i saa Henseende fulgte Taushed fra Amtsraadets Side tør man saaledes fornuftigviis slutte, at imod Tilstrækkeligheden af Bidraget intet kan være at erindre, og som Repræsentationen med saameget større Rimelighed tør supponere, da alle Omstændigheder hælder til den Aspect at det Offentlige nærmest vil gaae ind paa Sagen uden at beskatte Odense Jndbyggere. Sagens Realitet tør vi saaledes ansee som ordnet imellem Odense By og Landcommunevæsenet. Derimod synes det som om den fra Formens Side har fundet en Anstødsteen i Amtsraadets senere Anskuelse, om Maaden paa hvilken Petitionen er fremkommet. Amtsraadet skal nemlig efter Petitionairernes Referat og i Medfør af hvad der om Sagens Behandling er udgaaet i Trykken, være kommet til det Resultat, at Æmnet ikke fra Odense Byes Side skulle være anseet og behandlet, som en Commune=Sag, og af hvilken Grund tilmeldte Landvæsens Raad skal have fundet sig foranlediget ganske at desavouere Sagen, som en Gienstand, der ikke egnede sig dets authoritetsmæssige Behandling; men vi skulle dog allerunderdanigst formene, at en saadan fra formelle Syns Til punkter hentet Jndvending er ganske betydningsløs. hvilken Grad et Æmne skal vedrøre det Almeene, eller hvilken Universalitet, det bør have, for at kunne ansees og behandles, ikke som en privat Mands, men som et Commune-Anliggende, er en Opgave, der ikke kan foranledige nogen Tvivl in cas, saasom Retningen af en Veilinie, dens Forandring i en ny Direction, og den meer eller mindre Ulempe en saadan Forandring kan paaføre en Kjøbstad-Commune, deels i sin Nærings-Trafik, og deels hvad Passagen til og fra Byen angaaer, maa være og blive et i sin Reciprocitet mellem Kjøbstad og Landet reent Commune-Anliggende, og hvori Byen er i sin gode Ret til Medvirkning og Stemmegivning ved Siden af Land-Communerne, efter Frdn. af 29 Septbr. 1811 § 21 og 28. - Det er lidet reteverende i en saadan Sag, om Communernes Forstandere eller de Jndivider, der især prægraveres ved Forandringen tager Jnitiativet. - Sligt forandrer Jntet i Sagens Natur eller Realitet, og da Æmnet qv. deels for de skadelige Følger det directe og indirecte har for Jndvaanerne i Odense, og deels for den store Ulempe, det under de tagne Bestemmelser vil medføre i Passagen til og fra Byen, vedkommer Communen i sin Heelhed, saa vil Deres Majestæt haabentlig befinde at det Formelle ved Sagen ikke kan eller bør indvirke imod en Drøftning af Realitets Grundene og Sagens Optagelse til ny Behandling, og om saa mindre, nu, da Borger-Repræsentationen, for at hæve enhver Formalitets Tvivl ved denne sin allerunderdanigste Suppliqve vedkjender, sig Sagen, som i høieste Maade vedrørende den hele Commune. 8) Endelig tør vi endnu recourere til den Omstændighed, at om ikke alle, saa dog en afgjørende Majoritet af Landbrugerne i det nordøstlige og Veilinien qv. paastødende Terrain ingenlunde sympatiserer med den Jdee at forlægge Veien fra Hindsholm til Nyborg-Chaussee og Møllebrostrædet ved Frederiks broen, men tvertimod ønske det samme som Odense Commune, at Veien beholder sin fra gammel Tid havde Direction til St. Jørgens Gade og Forstad, som den nærmeste, og i enhver Henseende beqvemmeste, idet vi derhos maa bemærke at Gadens Brede i St. Jørgens=Forstaden i Regelen er 21 Alen, medens den som foran oplyst i Frederiksbroens Forstad ikkun er 9 Alen, nemlig 7 Alens Kjørebane og 2 Alens Fortoug. Foruden alle disse for Petitionen talende concrete Grunde bør vi ikke lade ubemærket, at medens Kjøbstadborgernes Kaar er mindre heldig, er derimod Landboklassens Stilling overveiende heldig, og velstaaende, hvisfølge det synes ligesaa betænkeligt, som ufornødent for Veivæsenet at gjennemføre en Forandring, til en Kjøbstads Skade for en ubetydelig Besparelses Skyld, som det paa den anden Side ville være en mindre heldig Omhu at skaane Landboklassen for et ubetydeligt Arbeide, skjøndt dets Efterladelse ville skade Kjøbstaden, medføre Uorden og Ulempe, og stride mod selve de Landbrugeres Ønske til hvis Tarv det nærmest skulle sigte. - J Henhold saaledes til alle Sagens foranførste Momenter, og til hvad tidligere fra Byens og dens Beboeres Side er petitioneret, og hvad yderligere vil findes documenteret, i de medfølgende Stkr. Bilage, tillader Borger=Repræsentationen sig allerunderdanigst at ansøge, at Veilinien mellem Hindsholm, det nordøstlige Partie af Provindsen og Odense Bye, maatte under den forestaaende Grundforbedring beholde sin fra ældre Tid havde Direction over Aasum Bye til St. Jørgens=Porten og Forstad i Odense. Allerunderdanigst.