Viborger Samler, 1833-05-10
Blandet. Et besynderligt Phænomen er den Sensation, ja man kunde næsten sige Ængstelighed, som de 400 Polakkers Flugt fra Frankrig til Schweitz har vakt hos de sydtydske Regjeringer. Endskjøndt Udvandrerne og deres Venner forsikkre, at den eneste Hensigt med dette Skridt har været at unddrage sig det franske Ministerium Vilkaarlighed og søge en Tilflugt i det frie Schweitz, med hvilken Forsikkring deres rolige og fredelige Opførsel hidtil aldeles stemmer overeens, saa have dog Naboeregjeringerne sendt Tropper mod Grændserne, indkaldt deres Permitterede og overhovedet truffet Anstalter, som om Tydskland stod Fare for at revolutioneres af 400, for den største Deel med dets Sprog og Sæder ubekjendte, Udlændinger. Hvilke Rygter der circulere om denne - i det Mindste tilsyneladende – Ubetydelighed, og hvad Vægt man selv i Nordtydskland lægger paa slige Rygter, viser nedenstaaende Skrivelse fra Berlin af 29de April: Det er nu paa Tiden nærmere at betragte Polakkernes Udmarsch fra Frankrig og de dermed forbundne Øiemed, især da det er bekjendt, at deres Fører, Oberst Antonini, paa sit Tog fra Polen til Frankrig har efterladt mangehaande Tegn paa sin Deeltagelse i Tydsklands Revolutionering og senere gjentagne Gange fra Frankrig af udtrykt denne Deeltagelse. Sammenhængen mellem Dengang og Nu ville vi bevise factisk ved de Breve, ved hvilke Hr. Antonini fra Besancon af vilde underholde den politiske Forbindelse med Tydskland. Flere preussiske Undersaatter erholdt nemlig fra ham slige Breve – saa temmeligt skrevne efter eet Schema og afleverede dem, overeensstemmede med deres Pligt, strax til Autoriteterne. Ukrudt af det Slags – trives ikke paa preussisk Grund, – Ogsaa i Storhertugdømmet Baden modotge selv Embedsmænd, som f. Ex. Assessor Søved Hofretten i Rastadt, lignende Breve, hvoraf vi ville meddele et, der er skrevet paa tydsk, dateret Besancon den 13de Marts, underskrevet: "Antonini, Colonels og lyder opdret: "Hidtil har jeg ikke kunne skrive til Dig, thi først for et Par Dage siden har jeg tilendebragt min Reise, der var foretagen for at indhente Overbeviisning og Underretning om Alt. Jeg har været 14 Dage i Paris og fortryder det ikke; thi jeg har næsten hver Dag talt med Lafayette; jeg skal meddele Dig, hvad han har sagt mig. Den blandt Franskmændene herskende almindelige Aand vil kuldkaste Ministeriet og Kongen, fordi de lade Polakkerne døe hen; men de ville ikke selv gjore Begyndelsen, men rette stedse deres Øine paa Tydskland. Vi gjøre alt Muligt og bestræbe os for at slutte et intimtVenskab med alle Stænder, der ere velsindede. Alt er i den høieste Enthusiasme; de, som her herske i Regjeringens Navn, maae ved enhver Leilighed stemme med Folket (2) Troer ikke kjære Venner og brave Tydskere, at vi her ere indsluttede; vi lade den herværende Regjering ingen Ror og raabe stedse paa Oprettelsen af en polsk Legion, hvortil det ogsaa maa komme. Men vi mangle al Underretning om, hvad der hos Eder er at haabe, og om Nyheder fra Eder, hvorfor jeg beder dig, bedste Ven, ofte at tilskrive mig og underrette mig om Alt." Denne Oberst Anronini er nu Anfører for den fra Frankrig bortflygtede Hærskare, der er flygtet paa samme Tid, som Blodscenerne forefaldt i Frankfurt, og Tydsklands vanartede Sønner vilde lade tydsk Frihed fremvoxe af Mord og Brand. Dog endnu tydeligere Beviser indeholde de Proclamationer, som hine Polakker, der saa letsindigt forlode deres franske Asyk, efterlode deres tilbageblevne Brødre og ogsaa sendte overalt hen, hvor de torde regne paa lige Stemning og virksom Hjælp. J denne Proclamation forekommer blandt Andet følgende Sted: "Vi ile for at forsvare Tydsklands Frihed, vi ile; thi det er vor Pligt; vi ile; thi vort Hjerte og vor Samvittighed kalde os derhen. Dog mindes, Brødre, at vor Pligt kan opfyldes ad en dobbelt Vei, at vort Fædrelands sidste Haab beroer paa dens Opfyldelse, og at man maa stræbe at undertrykke Hjertets Stemme, for ikke at forseile Maalet; forbliver derfor rolige, oppebier Tilendebringelsen af Kampen i Frankrig, forbliver det, for paa en anden Maade at gavne Fædrelandet. Enhver klog Hærfører trænger til en Reerve; vi gjøre Regning paa Eder, naar det gjælder. Vi ville stedse danne en Deel af Emigrationen; vi ville forblive i Forbindelse med den Committee, der entaliserer alle Polakker, og Dernicki vil stedse erholde enhver Beretning fra os om vore Handlinger. Lever vel, til vi sees igien. Skulde Tilstanden i Frankrig ikke forandre sig til Polakkernes Fordeel, skulde man ville lade Eder eller Fædrelandet bøde for, at vi drage til Tydskland til Frihedskampen, saa følger efter os; J ville i os stedse giensinde Eders Brødre." Angaaende Formaalet for den fra Frankrig til Schweiz ankomne bevæbnede (?) Afdeling Polakker, kan der nu vel neppe længere være noget Spørgsmaal, nogen Tvivl. – (Saalænge Forfatteren til ovenstaaende Artikel ikke angiver sin Hjemmel, vil vel neppe Nogen troe paa Virkeligheden, af slige afsindige Planer, hvori Mænd som Lafayette og Duernicki skulde tage Deel.)