Berlingske Tidende, 1796-01-18
Paris, den 4de Januarii. Vor Regiering har nu bekræftet Vaabenstilstanden, som har bleven aftalt mellem vore og de østerrigske Armeers Forposter, dog kun paa i Maaned. I Henseende til Anledningen til denne Standsning i Fiendtlighederne har Directoriet under 11te December udstædt følgende Skrivelse til Krigsministeren. Aubert Dubayet : "Uagtet de saa høit berømte Fremskridt af beøsterrigske Armeer, som have besat endeel af Pfaltz, ere samme dog ved Sambre= og Maas= og Rhin= og Moselarmeernes Mod, blevne nødte til at ansøge om en Vaabenstilstand, til hvis Antagelse ogsaa de franske Generaler ere blevne bevægebeaf det Ønske : at lade Republikens Tropper nyde Rolighed. Sletsindede, som vide at trække Nytten af alle Omstændigheser, ville og vist benytte sig af denne Omstændighed til at forvilde den offentlige Mening, og, om muligt, at forhindre Virkningerne af de eftertrykkelige Foranstaltninger, som ere blevne gjorte til at organisere og complettere Republikens Ar 2de S. Berling. meer igien. Men Deres Aarvaagenhed og Jver, Borger minister, skulle tilintetgiøre de hemmelige Konstgreb og vore Fienders Forhaabninger. De skulle fordoble Deres Virksomhed, saavel i at bringe de fraværende Fædrenelandets Forsvarere tilbage til deres Faner, som i at sørge for alle republikanske Krigeres Nødvendigheder; De skulle formere Grændsepladsernes Proviantering, knytte Disciplinens Baand trangere, bringe hine Hobe af Misbrug for Lyset, og udrydde dem, hvilke blive avlede af Svaghed, Ukyndighed og Mangel af Forudseende, oplive igien den offentlige militaire Aand, denne Borger for Orden og Seier, og endelig giøre Frankrigeviis paa et glimrende og afgiørende Feldttog. Forgiæves skulle Jldesindede søge at forestille disse uundgaaelig nødvendige Foranstaltninger saaledes, som at de havde til Hensigt, at forkaste en ønskværdig Fred. Er det ikke indlysende, at det beste Middel til at bringe denne Fred tilveie, bestaaer i at sætte sig i den Forfatning, at fortsætte Krigen med Eftertryk, Det fuldbyrdende Directorium undseer sig ikke ved at erklære for hele Europa, at dets ivrige Ønske var at forberede en Fred, hvis Grundvolde ikke vare bygte paa overdrevne og for andre Magters Sikkkerhed skadelige Fordringer, men paa disse Magters vel forstaaede Jnteresse paa den franske Republiks, og deres Alliertes Jnteresse, en Fred, der er gandske værdig de Opofringer, som de Franske have gjort for at sikkergiøre deres Uafhængenhed. Skiønt uden fra angrebet af Magt, og indvendig af Troløehed og Forræderie, har Frankrig dog i 5 Aar imod staaet sine Fienders Rasenhed; det er beredt til at samtykke i en Fred, som er det værdigt; men det er ogsaa beredt til at bestride deres Fiender, ifald de ville forlænge en ødelæggende Krig. Allerede har, saa at sige, deres Haardnakkenhed fordoblet vore Midler til at overvinde dem; allerede kappes de unge Mænd af den første Requisition om at støde til vore seierrige Legioner igien; allerede blive Armeerne med Jver paa nye organiserte, Officerernes og Soldaternes Forfatning vil snart blive bedre, og Fædrenelandets Forsvarere skulle ikke ud ere fra den Berømmelse, som de i de 2de sidste Feldttoge have erhvervet sig ved deres Mod og herviske Jver. Det sande Middel til at forlænge Republikens Onde bestaaer i, at handle blødagtig. Directoriet skal ikke gjøre sig skyldig heri. De Midler, som De, Borgerminister, har grebet, og endnu skulde gribe til, den nye høie Aand, som besiæler Frihedens Børn - alt forkynder Republiken, at det Onde snart skulde ophøre, og Constitutionens Jndførelse skal være Signalet til nye Seire, eller Borgen for en ærerig og varig Fred. Revbel Præsident: Lagarde, Generalsecretair.