Københavns Adresseavis, 1770-11-13
1. Kongeligt Rescript. Dateret den 13de September 1770, som er tilsendt Hans Høy=Velbaarenhed Hr. Stiftbefalingsmand von Gram bow, og siden communiceret De Høy= og Velvise Herrer, Magistrat til Bekiendtgiørelse for Publicum, saaledes lydende: Ligesom vore Forfædre, Sal. og Høylovlig Jhukommelse, haver med betydelige Bekostninger ladet indrette og vedlige hvide paa Walløe i Nærværelsen af Kiøbstæden Tønsberg. udi vort Rige Norge, et Salt Værk, hvor aarligen virkes et anseelig Qvantum fiint Salt, der udi Godhed ligne de bedste og overgaae andre fremmede fiine Salter, paa det Vore Undersaatter saavel der, som her i Riget sig derfra kunde forsyne, og de Penge, som ellers for saadant Salt til fremmede Stader udgaaer, i Landet forblive Saa have Vi og, for at naae denne til det almindelige Beste hermed havende Hensigt, ladet samme Værk fremdeles fortsætte, saa og udi sin Jndretning udbrede og forbedre; Men, omendskiønt de der virkende gode og for enhver nødvendige Vahre, hidindtil have havt temmelig Afsætning udi Vort Rige Danmark, saa har dog saadant derimod manglet udi bemelte Vort Rige Norge, da nogle Kiøbstæder ikkun meget lidet og andre aldeeles intet deraf have indkiøbt eller fra Værket ladet afhænte, uanseet Priisen paa dette indenlændske Salt er i Aaret 1768, nedsadt paa en halv Rigsdaler ringere per Tønde, end samme forhen haver været saa at der derefter er solgt og endnu sælges ved Værket a Tønde af 12 Korn=Skepper, nemlig med Fustagie for 2 Rdlr. 8 sk. og uden Fustagie for 1 Rdlr. 80 sk. Da, som Vi ingenlunde kunde tillade, at detslige fremmet og ikke bedre, men tildeels ringere eller slettere Salt, skal for dette indenlændske, og, efter sin Godhed, ey dyrere Salt, længere gives Fortrin, til Skade og Undergang for bemelte for Vores Cassa meget kostbare, samt for Landet og det Almindelige, saa vigtige, som nyttige og tienlige Værk, der ikke lader sig holde udi behørig Drift, med mindre det paa sine Vahre forskaffes den fornødne Debit; Saa have Vi fundet Os foraarsaget, ved Vores Resolution af 12te Junii indeværende Aar at ansætte samtlige Kiøbstæder udi Vort Rige, Norge for et vist Qvantum af anførste indenlændsk Salt, som disse Stæder skal være pligtige aarligen, at regne fra næstkommende 1771 Aars Begyndelse, at kiøbe paa bemelte Værk, og hvoraf de udi det Dig betroede Tronhiems Stift beliggende Kiøbstæder tilfalder at modtage, tilsammen 700 Tønder; Hvilke Syv Hundrede Tønder Salt, ved Vores videre Resolution af Dags Dato saaledes paa hvert af disse Stæder er inddeelt, nemlig : paa Tronhiem. 560 Tønder. paa Christiansund. og paa Molde. 700 Tønder. Thier til den Ende, hermed Vores allernaadigste Villie og befaling. 1.) Haver hvert bemelte Steds Magistrat, eller hvoringen Magistrat er, da Byefogden, tilligemed saa mange af Stedets Deputerede Borgere, som Du fornøden eragter, og hvert Aar dertil udmelder, Conjunctimaarligen at inddeele det for samme Sted anførte Qvantum Salt paa de der værende Jndbyggere, nemlig: (r) paa dem, som ingen Handling drive med Salt, være sig af hvad Stand eller Condition de ere, saa meget som skiønnes at hver udi sin Huusholdning paa et Aar kan bruge, dog undtages herfra dem, der ere saa fattige, eller hvis Huusholdninger ere saa ringe, at de ey ansees, at kan bruge eller kiøbe til deres Fornødenhed, hver over 2de Skiepper saadant Salt aarlig, og dernæst det øvrige Qvantum paa Stedets Kiøbmænd og Kræmmere, som handle med Salt, proportioneret paa enhver, efter den Handel han haver, eller kan agtes at have, saavel i Byen, som det dertil hørende Opland, og maae ingen af Byens Deputerede Borgere, som Du til denne Forretning udmelder, være sig hvo det være kunde, sig derfra, under sit Borgerskabs Forbrydelse, unddrage. 2) Dersom Klager eller Tvistigheder forekomme, angaaende enten denne Indderling eller de paa Saltet beregnende Omkostninger, hvorom efterfølgende 6te Post melder, skal somme af Dig, som anførte Stæders Stiftbefalingsmand, Reideres. 3) Hvert Stæds Magistrat eller Byefoged, tilligemed Stædets samtlige Deputerede Borgere, blive pligtige, at lade det derfor anførte Qvantum Salt aarligen afhænte fra SaltVærket inden hvert Aars November Maaneds Udgang, under Straf at bøde for hver Tønde, som ikke til denne Termin derfra er afhæntet, 24 Skilling, til lige Deeling imellem Stedets Fattige og Salt=Værkets Casse, hvilke Bøder uden Rettergang, efter Din Foranstaltning erseentive inddrives. 4.) Paa det de ey skal lide Tab ved Jndsvinding, som det friske Salt i sær er undergiven, føyer Vores Rente=Commerved Værket den Anstalt, at det der modtagende Salt skal være i det mindste et Aar gammelt, og derforuden gives dem 3 pro Centum eller 3de Tønder paa 100de til Op eller Overmaal. 5) Saltet overlades for den nu derpaa satte modereret forbemelte Priis, nemlig a Tønde eller 12 Korn Skiepper med Fustagie 2 Rigsdaler 8 Skilling, og uden Fustagie 1 Rigsdaler 80 Skilling. Og Magistraterne eller Byefogderne, tilligemed samtlige Deputerede Borgere, forbindes hermed, hver for sit Sted at indestaae, een for alle, og alle foren, for Betalingen, hvilken for det heele Qvantum ved hvert Aars Udgang udi vores nærmeste Casse erlægges. Og 6.) Ligesom Saltet til hvert Sted ankommer, bliver de af Jndbyggerne, paa hvilke det i Følge af foregaaende 1ste Post vorder indeelt, pligtige ey allene at modtage hver sin Andeel inden 14ten Dage, efter derom offentlig giørende Advarsel, under lige Straf, som udi 3die Post er anført, men endog derfor strax at betale, saavel den udi 5te Post ansatte Priis, som Fragt og al anden Bekostning, saaledes som samme efter nøyagtig Regning og Repartition paa det gandske Qvantum per Tønde retteligen udfalder; Og i Mangel af mindelig Betaling inddrives dets Beløb, ligesom Vore Skatter hos de Skyldige ved forordnede Midler. Forestaaende Vores allernaadigste Villie og befaling, haver Du ey allene straxen til aller og enhvers Efterretning udi bemelte Stæder offentligen at bekiendtgiøre, men endog al fornødne Anstalt desangaaende at føye, og alvorligen deroverat holde, at samme i alle Maader og tilbørligen vorder efterlevet. Børgen. Ved Magistratens Placat af 20de i denne Maaned er bekiendtgjort, at Hans Kongelige Majestæt paa det høylovlige General=Toldkammers og Commerce Collegii allerunderdanigste Forestillelse, allernaadigst har resolveret; "At den forhen i Norge bevilgede Frihed i Tolden paa fremmed Smør og Ost bliver fremde"les fra ultimo Mai afvigte, indtil ultimum Mai 1771. Aprolongered og tilstaaet, saa at udi forbemeldte Tid dera bey mere end den halve Deel af den i Told Rullen derpaa satte Told skal betales. Et Ord om 1 Sam. 6, 19. Mange af os tænkte nok forleden Aar, da vi i disse AdresseSntoirs Efterretninger 1769 Nr. 42, læste det lille Udtog som deri var indført af Dr. Rennicotts Observations om 1 Sam. VI. 19, at vi nu ved denne lærde Mand havde faaet al den Oplysning som vi kunde vente over dette saa saare vanskelige Sted, som alle have haft ondt ved at forstaae, og mange saalænge stødt sig paa : Men læse vi nu Hr. J. M. Cassen camps Erinnerungen gegen D. Rennicottens Anmerkungen uber 1 Sam. 6, 19. Frankfurt und Leipzig, 1770, saa torde vor Forventning dog kanskee først være bleven opfyldt ved dette hans lille vare Skrift; Og skulde det nu saaledes befindes, Ak, hvor meget bedre har da ikke denne gudelig lærde Mand anvendt sit betroede Pund, end den Præstemand iblant os, som lod kundgiøre i Adresse=Contoirets Efterretninger 1761 No. 2 og 4, at han gandske og aldeles og utrettelig vilde anvende sine Lives=Bestræbelser. til at skave og Gierder og Jordens Jndhegning, og om Mark Fælledskabets Skadelighed og Ophævelse, om Sand og Tørve Jordens forbedrede Brug, og om Veyrligets Løb a. Ja, hvor meget høyere fortient har han ikke gjort sig af heele Christenheden ved disse faae Blade, end Voltaire med alle sine Skrifter, Og hvad menne saa vore store eller smaae og frekke Geister, vore stakkels Fritænkere og vore Atheistiske Helte med deres Tilhængere vilde sige, om de læse dette lille Skrift, og seer hvad det koster de Lærde at forstaae saadant et eneste mørkt Sted i Skriften, Mønne da Saadanne, som ikke engang forstaae Guds Ord i Grundsprogene, og heller ikke vilde lade sig oplyse, men skyer Lyset som Uglen og Flaggermusen, endnu torde belee og lade haant om alt det de ikke forstaae, Mønne de, som saa ofte i den Hellige Skrift, legge sig selv Anstøds=Steene i Veyen hvor ingen er, fordi den fordrer en hellig Vandel, endnu torde giekkes og giøre sig lystige med deres Stalbrødre over Guds Ord, og endnu forarge og bedrøve fromme Siæle med deres syndige og dievelske Vitt: Skal de da aldrig bles ved og indsee hvilken formastelig Synd det er, og hvilken forbandet Ende det vil faa med at drive Spot med alt det helligt er, Jeg tykkes om disse arme forvildede Siæle bare vilde læse disse Blade, og saa bruge og følge deres Fornuft og Jndsigt, ligesom Dyrene, og de allervildeste i Skoven, følge deres Jnstinet, saa maatte de blive fyldt med en hellig Frygt og Bævelse, ligesom jeg er bleven fyldt og roliget med en hellig Glæde. Men naar nu ogsaa dette, og ingen Ting meere skulde udrette noget, ja, naar Naaden selv skulde arbeide forgieves paa dem, som den vist nok vil, saa længe saadanne haarde Halse, og uomskaarne i Hierte og Øren altid modstaae den HelligAand, saa hører da endnu og tilsidst, J Tunghørede, det som saa mange i Verden ikke har villet høre, førend de have erfaret det til deres Ulykke: At de Ting og de Synder som de, de steste Tider ikke have agtet større end et Sandskorn, de ere blevne dem igien paa andre Tider tunge som Møllestene om deres Halse og paa deres Hierter. Vil man ikke Lyset kiende. Skal man sig paa Lyset brende. 3. Correspondence. Spørsmaal; Der spørges om der skal gives Tiende til Præst eller Degn af et frie Stykke Eiendoms Jord, som er solgt fra en Kirke, og er nu i 4de Mands Eie, og er besaaet, om ikke samme Frihed er endnu til Eieren, som tilforn var til Kirken. 4. Efterretning om Hr. Daling og Klingenstiernes høytidelige Begravelse nær ved Lofs=Kirke i Sverrig den 17 Augusti 1769. Hof=Cansler Oluf von Dalin og Stats=Secretair Samuel Klingenstierna, Riddere af den Kongelig Svendske Nordstierne=Orden, havde begge den Lykke at være Hans Kongelig Høyhed vor dyrebare Kron Prinzes troe og elske de Jnformatores. Hendes Majestæt Dronningen, denne store og gunstige Kiænderinde og Veninde af Fortienester og Lærdom som yndede disse fortreffelige Mænd i deres levende Live, og vilde endog ære dem efter deres Død, besluttede naadigst, at oprette dennem, paa sin egen Bekostning, er talende Amindelses Tegn, paa hendes uskatteerlige Gunst denne Erindring af disse Fortienestersfulde Underdaneres Forliis som inderligen har rørt denne store Prinzesses Kongelige Siel, har derved tillige oprettet et Æreminde, der langt overgaaer Trophæer og Statuer af Marmor og Bronze. Den Grav, som skal bevare disse end i Døden lykkelige Lærdes Been, er bleven anlagt nær ved Lofs=Kirke, og in rettet i Form af en gammel Begravelses=Høy lige imod den store Aller som gaaer fra Slottet Drottningholm. Gevælften i sig selv, bestaaer af et lidet fiirkandtet Kammer, hvor Gulvet er horizontal med Jorden. Det er meget sterk og fast af Granit opmuuret og saa rummelig at to Kister gandske vel kan staae deri, og dog give Plads at gaae imellem dem. Gevælften, som indvendig er udspækket med Kalk, er 4 Alen høy. Rund og Graven, en anseelig Omkreeds er en SteenMuur opført 2 Alen høy, hvilken bærer den over Gevælften opdyngede Jordbanke, og paa Spidsen af denne Høy midt over Graven, er oprettet en Obelisk af grønt Svensk Marmor, hvis Spidse er ziiret med en forgyldt Kobber Nord Stierne, i hvilken, bemette tvende Herrers Vaaben finde afteignet. Paa den østlige Side af Obelisken er indgravet en Jnscription over Sl. Dalin, og paa den Vestlige en anden over Sl. Klingenstierna. Ved dette Grav=Sted var en Aabning, hvor igiennem man kunde bringe Kisterne ind i Graven.