Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-30
Cours. Ære, røget grst. Oxe, Sm. Rug Byg, ter, Flæsk Flæsk kjød. pr. pr. 2 Fdg. Spe. Spr. Spr. Spa. Spe. Spr. Sp. Fra enhver af deffe Synspunkter betragtet er det da evident, at Realiter af Landets Producter i Almindelighed - Fedevare dog mindre end Kornvare, som en varig Fred rimeligviis vil bringe i et nærmere Forhold - gielde mindre i rede Sølv nu, end da vor Cours var al pari, og at fornemmelig Priserne paa alle Slags Kornvare og paa Kjød - de vigtigste Articler i enhver Henseende - ingenlunde conciderer med sand SølvVærdie, men hine staae endog mere end 2/3 derunder, og disse omtrent 3/8. Hvad de fleste andre enten virkelige eller indbildte Fornødenheder, uden for Landets egne Frembringelser angaaer, da kunne disse vel ikke her opgives efter Annal-Notater, men Forfatteren veed, og tør desangaaende appellere til Priscouranterne, at f. Ex. en Alen godt Klæde, som før 1808 kostede 4 a 5 Specier, kjøbes nu for 3 a 4 Specier, en Alen Sirtz den Gang 2/3 Sp., nu omtrent 1/2, 1 Pund Caffe den Gang 2/3 Sp., nu omtrent 1/2, 1 Pd. Puddersukker, den Gang circa 1/2, nu omtrent 1/2, og skjøndt saadanne Articler vel nu ere det letteste, de have været siden Pengeforandringen, saa er det dog rimeligt, at den oplivende Handel vil holde dem derved, om ikke bringe dem derunder. Næringsstanden - Statslegemets væsentlig ske Kraftlem - maatte knuses under Byrden, der som Skatter og Renter skulle i nærværende Til udvides efter en regelmæssig Sølvcours. Besværligheden ved Udredelsen nu, blot efter den nærværende Sølvcours, ja Umueligheden deraf til Vedvarenhed, naar Skatterne ei bleve betydelig formindskede, kan - foruden at det er en ligefrem Følge deraf, at de Producter, der skulle give den betydeligste Deel, staae saa dybt under deres forrige Forhold til Sølv - hver redelig Mand bevidne, der kjender til Sagen igjennem Erfaring, og kun factiske Dato og Erfaring - ikke end de meest logisk grundede Hypotheser - kunne derfor afgive paalideligt Beviis. - De factiske Resultater ere ofte de præsumtive ganske modsatte; den Hypothese, at Realiteterne maatte stige i Forhold til Repræsentativernes Nedsættelse ved en stricte Sølvcours, modsiger saaledes Erfaringen aldeles Jmellem 5te Januari og 1ste August 1813 stode Realiteter langt høiere imod Repræsentativer, end de nu staae. Skulde nu ogsaa Hovedstolene kunne fordres, naar den i Forordningen af 5te Januari bestemte Jndult er udløben, for hvis Forlængelse (i Forbigaaende sagt) mange kraftige Grunde taler, saalænge Sedlerne eve nedsatte, om endog kunved een, som nu, modereret Bankcours - indtil Pengevæsenet er bragt paa en saadan Fod, at det i denne Henseende blev ligesaa gjørligt for Deditorerne at betale deres Gield, naar den opsiges dem, som det var, da de contraherede den, det er: in til de legale Betalingsmidler stige til Pari: en Forfatning, der ei bør eller fornuftigviis kan sattes blandt Umueligheder, og, under visse Betingelser, end ikke blandt Apparencer, der ligge i et betydeligt langt Fjerne - da maatte absolut de Producentere, som ved laante Penge have aabnet og fremdeles holdt i Kraft deres Driftigheds Metiers - disse Statens i høi Grad nyttige og al muelig Fremhielp værdige Borgere - øiebliklig falde for Pengevæsenet, og vorde Offøre for deres Creditorers Begjerlighed. Ligesaa uantagelig, som paafaldende haard synes den Jndvending, som kunne gjøres: at om end et Antal Bedriftsmænd, gik til Grunde, ville andre opstaae i deres Sted, og Næringsdrivten alligevel vedblive sin Gang. Standsning og Slappelse blev dog en naturlig Følge, i det mindste for en Tid, mange af de ulykkelige Offert ville falde det Almindelige til Last, paa forskjellige Maader. Hvo kan beregne disse Følgers Maal.