Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1838-07-20
(Forlangt Jndrykkelse. 2) Den ilde Stemning, som fra Arilds Tid i alle Lande har hersket mod Toldpersonalet, synes nu i vort lille Danmark at Enkelte, uden Grund dertil, søger at forøge. Som Beviis herpaa er den for Tiden i de fleste Aviser indrykkede Beretning om tvende agtbare Damer, som fandtes skyldige i at indsmugle Varer i en af Fyens Kjøbstæder, og derved af Toldbetjentene, været blevne insulterede. At Damerne virkelig ere agtbare, haves der intet imod; men at Forfatteren til Beretningen ikke synderligt agter dem, kan man slutte sig til, da han har givet dem til Priis for offentlig Omtale, endskjøndt de ikke ere navngivne, saa ere de dog kjendte i den Egn, hvor Handlingen er foregaaet. Hvor mangen en Rødme kunde han ikke have sparet dem, naar han havde undladt at gjøre dem til Gjenstand for et heelt Riges Dom, – Af hvem den famøse Handling skal være begaaet, vil man ikke her bedømme; men kun oplyse, at Damerne fra Toldbetjentenes Side i enhver Henseende ere blevne behandlede som agtbare Damer, og kun deres Vægring ved i Eenrum at aflægge Varerne, gjorde Accoucheusens Nærværelse nødvendig. - Enhver maa vel, ved at læse Beretningen, fristes til at spørge, hvad Meningen der skal være, enten om Damerne paa en høfligere Maade kunde været behandlede, og da hvorledes, - eller om Toldbetjentene, skulde have ladet dem frit passere og derved overtraadt deres Pligt? – for hvilken sidste de rimeligviis hverken havde faaet Roes af deres Foresatte eller i nogen Avisberetning. - Hvorvidt Visitation paa andre Personer tidligere forgiæves skulde være anvendt, er uvitterligt; men saameget er vist, at ingen Toldbetjent med god Conduite vil foretage Undersøgelse paa Personer, uden foregaaende grundet Mistanke. – J fordums Tider, da smaalige Hensyn blandt Nogle begrundede et egennyttigt Venskab, kunde der vistnok heller ikke være Tale om smaalig Embedsiver; nuomstunder burde vor oplyste Tidsalder dog paaskjønne, at Statens Tarv meget beroer paa de kongelige Jntraders rigtige Tilveiebringelse, og derfor saavel det Smaae som det Store bør tages i Betragtning, da Ligegyldighed ved det Smaae letteligen kunde have Følger i det Store, men som Mange desværre ikke ville indsee. - J Sammenligning med andre Landes, ere vore Toldlove de mildeste, Authoriteternes Humanitet saa erkjendt, at hvor Nogen troer sig forurettet, han da kan være sikker paa at faae den fuldeste Satisfaction, naar hans Anke blot er støttet paa nogenlunde sandsynlige Grunde. - Jøvrigt fremstikker i den hele Beretning saa tydelig en længe dulgt Harme (muligen eller ikke, 2) Ovenstaaende Jndrykkelse var allerede afsendt, for den Replik, samme Gjenstand betræffende, som læses i Avison No. 124, kunde være Anmelderen bekjendt, hvorfor Man har troet, ikke at burde nægte dens Optagelse. Da imidlertid Materien nu synes udtømt, vil intet Videre om denne Sag vorde meddeelt uden at det maatte Redactionen. forlanges for Betaling. over Skilsmissen fra fordums Tider), som ved den første den bedste Leilighed skulde bryde ud. Leiligheden syntes at være kommen, der grebes i Luften, og et dyrebart Foster af en udmærket Hjerne traadte da, som et skinnende Meteor, frem for Verdens Lys!