Almuevennen, 1844-07-31
Justitsraad With tog nu saaledes tilorde: "Ogsaa jeg mener, at Forsamlingen, nu som bestandig hidtil, bør indgive en Adresse, og at denne bør være et Svar paa den kgl. Bekjendtgjørelse, saaledes som vi altid for have taget Sagen. Ved nærværende Leilighed maa naturligviis ogsaa indflyde Yttringer med Hensyn til Slesvig, vel staaer der i Bekjendtgjørelsen: "at det ikke er indbefattet under den en Provindsial stænderforsamling anviste Virkekreds at indgive Andragender, angaaende indre Foranstaltninger i en anden Statsdeel end den, hvorfor den er indrettet; men jeg maa gjøre opmærksom paa, at her finder det særdeles Tilfælde Sted, at den Deel af det slesvigske Folk, som nu lider af Tryk, og har grundet Aarsag til Klage, ei kan stole paa at faae tolket sine Følelser gjennem sit naturlige Organ, den slesvigske Stænderforsamling, da denne alene er sammensat af dens Antagonister, og den jydske Forsamling har derfor heri en særdeles Opfordring til at tage sig af denne Sag. Jeg kan desuden ikke ansee Sagen som os vedkommende. Jeg var med ved Festen paa Skamlingsbanken, og hver den, som var der, som saae den Stemning, der herskede i den der forsamlede Kreds af over 10,000 Mennester, hver den, der hørte de Taler, der der bleve holdte, og gjennem hvilke altid gik een og samme Grundtone, dybtfølt Harme, hver den, der gik om iblandt Folkemassen og hørte deres Raisonnements, og saae endog graahærdede Mænd fælde Taarer over Sprogpatentet, han kan ikke tvivle paa, at Sagen ikke blot er Slesvigs, men hele Danmark. Det var jo endog muligt, at der ved en eller anden Embedsmands Uforsigtighed, saaledes som Stemningen nu er, kunde fremkaldes et Oprør, men det kunde dog umuligt siges at være os uvedkommende, at der herskede en Borgerkrig i Landet. Stemningen i Nordslesvig er yderst slet, og dette er foranlediget ved det ulyksalige Sprogpatent. Nordslesvigerne skamme sig ikke veed, at de ikke kunne tale Tydsk, men derover, at der er givet Modersmaalet mindre Rettigheder end det tydske Sprog; dette er deres Anskuelse af Sagen, og jeg negter ikke, at den er ganske den samme, som min. J Bekjendtgjørelsen er ogsaa yttret, at der ei behøves nogen Mellemkomst, for at være forsikkret om, at der fra Kongens Side vil blive iagttaget Alt, hvad der findes fornødent og tjenligt til at hævde Statens Enhed og Undersaatternes Ret. Sandelig, jeg tvivler ikke paa, at Kongen besidder Villie hertil, men ikke desto mindre udkom Sprogpatentet neppe 2 Aar efter Rescriptet af 1842, og jeg troer at Forsamlingen, ikke viser nogen Mistillid til Kongen ved her at gribe ind og tolke Folkets Stemning, saaledes som Alle kjende den, og vidne for ham om, at den samme Følelse, som hersker i Slesvig, ogsaa hersker i Jylland. Jeg kan ikke indsee, at der skulde være nogen Grund til at tilbageholde vore Yttringer, fordi Kongen har den bedste Villie, thi alene formaaer den Enkelte Jntet at udrette i Farens Stund, men det er nødvendigt, at Alle tage Haand i med; i dette Tilfælde saameget mere, som Folkets naturlige Organ, som bemærket, ikke kan antages at ville opfylde sin Pligt. Skulde det være ufornødent at tage Deel i Slukningsarbeidet, naar en Fjerdedeel af Byen stod i lys Lue, om man end havde nok saa stor Tillid til Brandmajoren og hans Corps Sognefoged Jacobsen sluttede sig til det af Schytte, Jespersen og Nyholm yttrede. Hvis han svigtede den Pligt at yde det danske Sprog al den Understøttelse hvis Evner og Kræfter formaaer da vilde han gjøre sig uværdig til at beklæde den Plads der i Salen hvorpaa hans Vælgeres Tillid havde sat ham. Proprietair Jensen fandt at der var største Grund til de Yttringer som der vare faldne, og erklærede sig for en Adresse i den foreslaaede Retning.