Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-28
J Begyndelsen af denne Regjering forstyrredes Folkets Samdrægtighed og Lykke ved indvortes Regjerings=Uenigheder. Jeg finder ingen Lykønskninger i Hr. Wilkes Tid eller i den, der forløb indtil den Americanske Krig. Betragter jeg denne Krig i og for sig, saa seer jeg een af de uretfærdigste og ulykkeligste, Engelland nogensinde har ført; jeg seer, at enhver Gjenstand for Krigen, og America selv, blev tabt, og at vort Fødelands Gield uhyre har forøget sig. Ja endydermere: jeg troer, at alle de Onder, der hjemsøgte det faste Land af Europa, og som have bragt Engelland i stor Fare, hidrøre fra den snedige Politik, der styrede den Americanske Krig. Jeg finder altsaa ingen Grund til at lykønske Hs. Maj. til denne Deel af hans Regjering, hvor han har seet Rigets Sønderlemmelse og Forliiset af America. Vende vi os til de nyere. Tider, og undersøge vi de sidste 16 Aars Historie, saa finde vi, at Engelland er blevet indviklet i den blodigste og ulykkeligste Krig, i et Øiemed, som Nationen ikke kjender. Vi vidste naar vor Flaade var i Havn eller naar den var i Søen, men vi vidste aldrig, hvorfor den var det eller hvorfor den sloges. Denne blodige, ødelæggende Krigs sørgelige Begivenheder ere sandelig ikke noget Æmne til Lykønskninger for Hans Majestæt. Bør, vi lykønske ham til Habeas-Corpus Actens og Constitutionens idelige Tilsidesættelse i hans Regjeringstid, Bør vi lykønske H. M. for de forræderske og forføriske Biller, ved hvilke mange ulykkelige unge Mennesker have liidt de haardeste Straffe, fordi de ligefrem have gjentaget det, som tilforn har været sagt, og med end større Fynd af de samme Ministere, som have fældet deres Dom, Dersom vi bør takke Herren fordi han har forlænget Hs. Majestæts Liv, saa kunne vi dog ikke lykønske vor Souverain med, at han har undgaaet legemlige Skrøbeligheder; vi kunne end mindre lykønske ham med hans Familie eller hans Regjeringsforetagenders gode Held. Efter saadanne Feil, som vi have været Vidne til, bør denne Stad reise sig, og vise H. M. Aarsagerne til disse Feil, men ikke beramme en Glædesdag. - Ved Enden af sidste Krig med Frankrige, efter at vi havde paadraget os en Gield af 200 Mill., erfarede Nationen af Krigssecretairen, Hr. Porke, at uagtet vi havde vundet Feldtslag, havde vi dog ikke naaet Krigens Formaal, og at det var ude med Europa. Er det til en Krig, der føres med saadanne Bekostninger og hvis Følger vare saa skrækkelige, at man bør lykønske H. M., Eller er det paa den nærværende Krigs Begivenheder, vi bør grunde vore Lykønskninger, Paa Conventionen i Cintra, Paa de ulykkelige Begivenheder i Spanien, eller paa Toget til Walcheren, det skjændigste, Engellands Aarbøger kunne opvise? - Jeg spørger, hvilken Deel af H. M. lange Regjering J ville vælge til eders Lykønskningsaddresse, Dersom man ved en anden Leilighed havde taget Hensyn til Stadens Addresse og en passende Undersøgelse havde været anstillet angaaende Conventionen i Cintra, havde Nationen sandsynligviis ikke nu beklaget de Tab, som Lord Wellingtons ubesindige March og hovedkulds Tilbagetog i Spanien, har forvoldet os. Og dersom man havde betragtet Conventionen i Cintra som en Skjændsel for Engelland, turde ingen reise sig og sige, denne Convention eller enhver anden Skjændsel i Engellands Annaler ligner det Skammelige og Skjændige i Lord Cathams sidste Expedition. Jngen vilde sige, at Jndkomst=Taxten eller Udvidelsen af Acciselovene ere Gienstande, som vi bør gjøre Hs. Majestæt Complimenter for. Hvad Bestyrelsen af vore Krigsanliggender angaaer, da er den saa slet, at om vi end have to Gange saamange Generaler som Bonaparte, Generaler, som sandsynligen koste os fire Gange saa meget som hans saa vælge vi dog, naar vi skulle have Anførere til Expeditioner, en Wheiteloke, en Dalrymple, eller en Catham. Kan Underhuset velsee med Ligegyldighed Tabet af det Engelske Blod, som foranlediges ved de Menneskers Taabelighed, der udtænkte eller udførte vore Expeditioner. – Blandt vor Regjerings Feil, vil jeg kun anføre, at uagtet vi have 38 Ambassadeurer, der, foruden deres Løn, nyde 54,000 Pd. St. i aarlig Pension, have diske Ambassadeurer dog aldrig opfyldt deres Kald ved det lille Antal Hoffer, de ere antagne af. Vi have nyligen havt Exempler herpaa i de forenede Americanske Stater, i Sverrig, hvor den Engelske Minister synes at have været den eneste, der var uvidende om den Revolution, der forberededes; der har i Sandhed aldrig været nogen stor Nation, hvis Sager ere blevne slettere bestyrede; men imidlertid have Ministerne dog viist deres Duelighed i nogle Ting: de forstaae at opdage Midler til at hindre Folket i at unddrage sig overdrevne Paalæg, men de have aldrig kunnet opdage Midler til at styre Nationen med Ære. - J det sidste Aar ere vore Udgivter stegn9 Mill., og naar jeg betænker, at siden 1797 ere Paalæggene voxne fra 28 til 70 Mill., uden at vi have naaet nogen af de Hensigter, i hvilke vi begyndte Krig, saa seer jeg ikke, hvor vi skulde kunne finde Grunde til at lykønske H. M. til saa ulykkelige Begivenheder. Det er aabenbar umueligt, at Engelland endnu længe vil udholde slag en Forøgelse aff offentlige Paalæg.