Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-04
Benjamin Constant de Rebecque er død den 8 Decbr. Med en Smerte som hele Frankrig deler, siger Messager, forkynde vi dette nerstattelige Tab, som hans Fædreneland, Friheden, Talerstolen, Videnskaberne, Civilisationen har lidt. Hans Begravelse fandt Sted Søndagen den 2 Decbr. og Municipal-Øvrigheden havde foranstaltet de nødvendige Anordninger. Kl. 11 havde en stor Masse af Mennesker indfundet sig paa Boulevarden. Nationalgardens Afdelinger, der ubevæbnede gik foran Kisten, brugte 3 Timer til at defilere forbi. Liget blev baaret af Personer af alle Stænder. Derefter kom de Deputerede, et stort Antal Pairer, Ministrene. Retsskolen, den medicinske, og den polytechniske etc. sluttede sig med Faner til Toget, i hvilket man og saae Professorer af de forskjellige Faculteter, mange Saarede fra Juli=Dagen, og især et stort Antal unge Mennesker og Arbeidere (Antallet anslaaer man til 15000). Ogsaa saae man i samme ElsassesDeputerede med deres Fane. Et med Sølvbroderede Jndskrifter prydet Tæppe blev baaret af Nationalgardister og unge Mennesker: Ligvognen, og alt hvad der hørte til Ligtoget, var af den største Simpelhed. Krandse af Immorteller prydede Ligkisten. Bag efter de forskjellige Deputationer fulgte en Hyrevogn, paa hvilken man saae de Krykker, som den Afdøde havde betjent sig af, fra den Tid han, for endeel Aar siden, ved at nedtræde fra Talerstolen gjorde et Fald, fremdeles saae man en kongelig Eqvipage, og en Hertugen af Orleans. Først Klokken 3 1/2 naaede Toget til den reformerede Kirke, i hvilken Deputationen nu begav sig. Da man igjen satte Kisten paa Ligvognen hævede sig nogle Stemmer med Yttringer om, at Liget skulde bringes til Pantheon. Der opstod en Tvist herom, som maatte jevnes ved Odillon Barrots Mellemkomst; han fik sat igjennem at opretholde de lovlige Bestemmelser; og nu tog Toget sin Gang til Kirkegaarden Pere Lachaise, hvor den Afdødes Liig blev bisat imellem Manuel's og Foy's. Over Graven talede Lafayette, Eusebe Salverte og Odillon Barrot. B. Constant var født i Lausanne 1767. Han fik sin første Dannelse i Collegio Carolino i Brunswig, lagde sig efter Lovkyndighed, kom i det Brunswig ske Hofs Tjeneste, men var dog saa lidet bundet til Tjenesten, at han snart opholdt sig i Paris, snart i Vaadtlandet, men i Midten af den franske Revolution kom han til Frankrig. 1796 kom han frem for det femhundrede Raads Skranker, for at fordre en fransk Borgers Rettigheder, som nedstammende fra en Familie, der i den Tid da det nantiske Edikt blev tilbagetaget, var fordreven fra Frankrig. Han udgav et Skrift: De la force du gouvernement actuel de la France, som tildrog sig megen Opmærksomhed. Han begyndte med og vedblev paa sin følgende Bane at vise sig som kjæk Modstander mod saavel Anarkiet som Despotismen 1797 gjorde han Opsigt med livfulde Taler, som Medlem af Cercleconstitutionel, og derved banede han sig Vei at udnævnes som Tribun, i hvilket Kald han stred for Borgerfrihed, Repræsentativsystem, Pressens Frihed, og det var isærdeleshed ved hans Virksomhed, at Talleyrand 179, udnævntes til Udenrigsminister. J samme Aar udgav han Skrifterne: "Des reactions politiques" – og "Des effets de la terreur. J Aaret 1800 udgav han: Suites de la contre revolution de 1660 en Anleterre. Ved sine Taler og Skrifter tildrog han sig den første Consuls Ugunst, og derfor saae han sig i Aaret 1802 betaget sin Tribunværdighed. Siden ledsagede han den aandrige Madame Stal paa Reiser igjennem flere Lande. Han opholdt sig siden nogen Tid i Gottingen, sysselsatte sig der fornemlig med den tydske Literatur, og et Værk over de forskjellige Arter af Gudstjenesten.