Aalborg Stiftstidende, 1835-05-23
Bladet Tribunen har i nogen Tid ligget for Døden af Tæring; det har nemlig i sin, ikke lange, Levetid maattet lade sig dømme i Bøder til et Beløb af 157,650 Franes, medens de, dets Redacteurer tilkiendte Fængselsstraffe, beløbes sig til 49 Aar. Et Blad maa være udødeligt, naar det ikke døer af Sligt. Tribunen har imidlertid ikke draget sit sidste Suk i Stilhed; det kan komme til at give Gjenlyde over hele Frankrig. J sit allersidste Nummer har benævntes Blad nemlig optaget en Skrivelse med Øl Underskrifter, fra April=Oprørernes selvvalgte Defensorer, som Svar paa en Skrivelse fra de Anklagede selv. Blandt de 91 Navne befindes 2 Deputeredes og 4 bekjendte Advocaters. Af dette derve Actstykke maa Hoved=Momenterne finde Plads, her i Bladet. For at vise os værdige den Tillid, med hvilken de kaldte hos til at staae ved deres Side for Pairsrettens Skranker, sile vi med at besvare Deres Brev af Gaars Dato. - Det ler ikke for at erhverve ny Kraft ved vor Opmuntring, Dehar henvendt Dem til os, men det er for at erfare om vi, i alle Punkter, ansaae Deres Adfærd for at være Republikens Sag værdig, den Sag, som i Dem har sine faskeste Støtter, sine meest uforfærdede Forsvarere. Og saa erklære vi Dem da, for hele Verdens Øine, at vi ansee det for en hellig Pligt at give Dem det Vidnesbyrd, at De hidtil i alle Dele have teet Dem, værdige den hellige Sag, for hvilken De have sat Liv og Frihed paa Spil, og at De paa det Fuldkomneste have svaret til alle frie Mænds Forventninger. - Man har med Magt slæbt Dem ud af Retssalen og endnu ved Afskeden fra Deres Dommere har Kraften i Deres mandige Sprog bragt dem til at zittre paa deres Dommersæder. - Med den meest levende Interesse, med broderligt deeltagende Bekymring, ville vi fremdeles følge Debatterne og beklage kun, at det er os nægtet at tage virksommere Deel i dem. - Hidtil havde det System at Voldsomheder, som Kongens Ministre havde foreslaaet og Pairsretten antaget, søgt at gjøre sig gieldende paa en skjult og tilsløret Maade; men nu staaer det aabenbart, og uden Slør for Alles Øine, idet man har fjernet Dem, ved Anvendelse af den raa Magt, fra Deres anmassende Dommeres Skranker. Man havde begyndt med at udelukke Deres Forsvarere fra Debatterne, nu udelukker man Dem selv. Ligemeget denne Fremfærd har intet med Justitsen at gjøre. Det er en ny Act af Borgerkrigen, som man vil fortsætte midt i Freden og det endogsaa for Lovenes hellige Alter. - Forbliver standhaftige Borgere, Viis Dem, som hidtil, med Rolighed (?) Stolthed og Kraft. I Dem har den naturlige almindelige Retstilstand sine Forsvarere. Hele Frankrig, alle Partier, som have svoret til Retskaffenheds og Høimodigheds Faner, ere enige med Dem i, at Frankrig aldrig vil anerkjende Dommere der, hvor det ingen Forsvarere, seer. Der er neppe nogen Tvivl om, at Pairsretten jo vil skride frem paa den Voldsomhedernes Vei, som Magten har forledt den til at betræde, og at den jo vil have Mod tilat dømme Dem efter at have gjort Deres Forsvar umuligt Med selvfornægtende Hengivenhed ville De taale denne nye Uretfærdighed ovenpaa saa mange andre Uretfærdigheder. Dommernes Skjændsel bliver til en Glorie om den Anklagedes Jsse. Til alle Tider og blandt alle Foleslag have De, som enten middelbart eller umiddelbart, af egen Drift eller af Svaghed, rakte Haanden, til at udøve en uregelmæssig barbarisk Justits, paa byrdet sig deres Samtidiges Had og Efterverdenens Forbandelser. Hilsen og Broderskab.