Ribe Stifts Adresseaviser, 1812-02-11
Det Randlevske Selskab for gavnlig Virksomhed, høitideligholdt den 4 Febr. vor allernaadigste Konges glædelige Fødselsdag, paa hvilken Selskabet i sidstafvigte Aar var bleven stiftet. Ved denne Selskabets General Forsamling holdtes en kort Tale, under hvilken 3 udsatte Præmier, som Hæderstegn for gavnlig Virksomhed uddeeltes - nemlig en sølv Spiseskee til kiendt Gaardmand Rasmus Andersen i Randlev, en sølv Theeskee tilkiendt Huusmand og Væver Jesper Rasmussen i Navelstrup, og Bogen Peder Jensen, af Guldberg, blev tilkjendt Gaardmand Peder Jensen i Navelstrup, som Medhielper, Medlem af Districts Commissionen for Fattigvæsenet og Medbestyrer af det Ranlevske Selskab. Samme Dag oplæstes for Selskadet en Skrivelse fra det Kongelige Landhuusholdnings Selskab, som bevidnede Dets Velbehag til det Randlevske og kundgjorde, at hiint høie Selskab havde til det Randlevske skiænket Bøger for 30 Rd. Ligeledes oplæstes en Skrivelse fra den hæderlige virksomme Fadrelands Ven Hr. Elmqvist i Aarhuus, af samme Dags Dato, hvormed fulgte 12 Skriftet - nogle in duplo - alle vigtige Almueskrivter - som han ædelmodigen skiænkede til Selskabets Bogsamling, som nu bestaaer af flere end 100 gode Almueskrivter. Underretning om dette Selskabs Oprettelse og Forfatning, har varet falbuden baade i Aarhuus og Randers Aviser; men da der i 2 Maaneder ikke blev afsat eet Exemplar; og Udgiveren Oplaget til sig, for at uddeele det gratis i sin Omegn. Opdagelse at garve Seil, Touge, Fisker. garn og derved giøredem varigere. Erfaringen, at alle vegetabilske Substantser, naar de udsættes for Vandet og Luftens afvexlende Virkning, meget snart raadne og bedærves, er almindelig bekiendt, og man har derfor stedse været betænkt paa med Tiære at gjennemtrænge de af Hamp og Hør forfærdigede Seil, Tonge og lignende Redskaber, for derved at afholde Fugtigheden og frie dem fra bedærvelse. Da imidlettid Tjæren ikke i alle Tilfælde beqvemt kan anvendes, da den gjør de dermed overtrukne Gjenstænde klebrige, og tillige uddunster en ubehagelig Lugt, saa bragte dette den franske Chemiker Curandau paa den Jde, paa en egen Maade at garve disse Gjenstænde, for at bedække dem med et virkeligt læderagtigt Overtræk, og derved beskytte dem for den alting bedærvende Fugtigheds Jndvirkning, følgelig derved giøre dem mere varende. Følgende er Fremgangsmaaden: Man tilbereder sig en god klar Garvelund, i det man fylder malet Egebark paa et Fad, gyder lunkent Vand derpaa, og efterat det har staaet 6 a 8 Timer derpaa, klart aftapper den deraf dannede Extrakt ved en paa Bunden af Fadet anbragt Hane. Nu opløser man ved Varmen god Snedkerliim, saaledes som Feldberederne tilbereder den, i dens dobbelte Vægt reent Vand, man skummer Oplysningen, og naar en Deel Vand medens Opløsningen er bortdunstes. tilsættes dette igien, saa at den færdige Opløsning stedse mod een Deel Liim indeholder to Dele Vand. Er ogsaa denne Opløsning forberedet, holder man det saa varmt, at et nedsænkt Thermometer i det mindste viser 600 R.; nu bliver de Materier man vil garve blødet der, 1 eller 2 Timer, hvorpaa man tager dem op af Liimluden, og uden at udtrykke den, lader dem tørre paa et skyggefuldt Sted saaledes, at de endnu blive smedige og høie lige Ere de saavidt forheredede med Limens Opløsning, lægges de i en stor Grube og overgydes nu med den før beskrevne Extrakt af Egebark, saa at de fuldkommen ere ders nedsænkede; i denne Lud blive de liggende 48 til 72 Timer. Hine Gjenstænde tages nu op af Garverladen, udtørres paa et skyggefuld Sted, hvorpaa de udskylles i flydende Vand og udmærke sig nu ved en Læderfarve, som dog med Tiden bliver mere mørkebruun.