JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Almuevennen, 1844-03-01
Da Tingmand for Sengeløse Sogn Huusmand Niels Nielsen i Aaret 1837 ved Døden afgik, indganflere af Sognets agtværdige Huusmænd Ansøgning om den vacante Tingmands Tieneste, anbefalede paa det Bedste af Sognets Beboere. Til Vidnesbyrd om, at dette virkelig er skeet, vedlægge vi flere af disse Mænds Erklæring om, at de dengang ansøgte denne Tieneste Det behagede desuagtet velbaarne Hr. Justitsraad Friederichsen at constituere en af sine Politibetiente til Tingmand for dette Sogn, og da Tingmand for Glostrup Sogn, Huusmand Peder Pedersen i Eiby, næste Aar solgte sit Huus til Hr. Justitsraadens Karl, der blev Peder Pedersens Eftermand i Tingmandstienesten der, blev denne forflyttet til Tingmand for Sengeløse Sogn, og afløste saaledes Politibetienten. J sin Erklæring til Amtsraadet har Hr. Justitsraaden anført, deels at billighed talte for at Peder Pedersen, maaskee for hans Dueligheds Skyld, forfremmedes til den bedre Tieneste for Sengeløse Sogn, deels, at det maa være overlagt mellem dette Sogns Beboere, at han ingen Bopæl maa erholde her i Sognet. Hertil give vi os den Frihed at svare. Peder Pedersen, er almindelig bekiendt som en saare drikfældig og forfalden Person, hvilke Egenskaber vanskeligen ville kunne forenes med særdeles Duelighed til at forestaae Tingmandstienesteen; at dette Sogns Beboere desuden kunne have heel gyldig Grund til ikke at ville skaffe ham Bopæl her, fremlyser noksom deraf, at hans Formuesomstændigheder ere saa usle, at hans Børn i flere Aar have gaaet omkring for at betle Brødet, en rimelig Følge af Faderens Drikfældighed, og begge Forældrenes slette Huusholdning. Hr. Justitsraaden har dernæst erklæret, at han ikke indseer hvorfor just Tingmanden nødvendig skal boe i det Sogn, for hvilket han er Tingmand. Dette troe vi imidlertid, at være aldeles klart af Forordningen 3die Juni 1796 § 18 der siger at til Tingmandstienesten skal i ethvert Sogn udnævnes tvende forstandige og bekiendte redelige Mænd, At det desuden i flere Tilfælde ikke kan være tilraadeligt, at Tingmanden for et Sogn boer udenfor dettes Grændser, er indlysende nok, da hverken Auctionsplakaters Bekiendtgiørelse, eller andre slige ham paa hvilende Forretninger, da ville kunne udføres saa betimeligt, som ellers, da endvidere Tingmanden jo i en vis Maade repræsenterer Sognets Beboere, synes det ogsaa at være aldeles rimeligt, at han selv maa være en af disse.
Almuevennen, 1844-03-01
J Anledning heraf, vedtoges det at for i Aar bliver det overladt til Formanden at give de omhandlede Tilladelser til at afholde Gilder for Nye Sogn og til Forpagter Petersen for Sønnerup Sogn. Formanden fremlagte en Skrivelse fra Leire Herred af 7de dennes hvorved forlanges Erklæring om en dermed fulgt Ansøgning fra Christen Nielsen af Kjøbenhavn om at drive Høkerhandel i Nye By. Forstanderskabets Medlemmer vare enige i at fraraade at en saadan Tilladelse gives, da der ikke antages at være nogen Trang til et sligt Establissement i Nye By for Øieblikket. Møller Peder Jensen af Vintre-Møller har for Formanden andraget, at han agter at indgive Ansøgning om at anlægge et Fiintbrød-Bageri. J Anledning heraf vedtog Forstanderskabet at en saadan Ansøgning bliver at anbefale naar den af Møller Jensen, indleveres til Formanden. Aar 1843 den 10de April blev afholdt et extraordinairt Møde af Forstanderskabet i Nye Skole, foranlediget ved en Skrivelse, fra Justitsraad Hertz i Frederikssund betreffende en projecteret Tvangs Arbeids-Anstalt for Horns Herred med nogle tilgrændsende Sogne. Efter nogen Discution over Sagen blev det besluttet, at dette Sognedistrict, i Særdeleshed af pecuniaire Hensyn, erklærer ei at ville deeltage i den projecterede Jndretning, saameget mindre som Sognene muligen, saafremt en lignende Jndretning i Tiden skulle blive oprettet paa Roeskilde Amt, kunne blive nødsagede til at bidrage til denne. Man blev enige om at lagttage § 25 i Skoleanordningen ved den afholdende Foraars-Exammen, saa at det bemærkes hvilke Børn der heraf kunne nyde godt samt at disse derefter nyde den i nævnte § tilstaaede Begunstigelse i Sommerens Løb, forsaavidt de maatte attraae saadant. Aar 1843 den 16de Mai afholdt Forstanderskabet et Møde i Sønnerup Skole, hvorved samtlige ordinaire Medlemmer vare tilstæde.
Almuevennen, 1844-03-01
Fra A. Hansen af Elverdams Kro fremkom en Ansøgning om Tilladelse til at anlægge et FiintbrødsBageri paa hans Fæstelod af Ordrup By, ved Landeveien imellem Roeskilde og Holbek.
Almuevennen, 1844-03-01
Da Møller Jensen har frafaldet fiin i Mødet den 15de Marts sidstleden omhandlede Begjæring om Forstanderskabets Anbefaling til at han maatte meddeles en saadan Tilladelse, saa blev man enige i, at anbefale den nu fremkomne Ansøgning fra A Hansen.
Almuevennen, 1844-03-01
Fra Amtet var indkommet en Skrivelse af 15de f. M., hvorved fremsendes en Jndbydelse til Subskription paa et Værk, Kammerherre Bretton agter at udgive over Landcommunalvæsenet og de til Fattigvæsen, Skolevæsen og Veivæsen henhørende Love og kollegiale Skrivelser m.v. Forstanderskabet vedtog at subskribere paa 2de Exemplarer af dette Værk for Sognets Regning, imod at disse 2de Exemplarer for bestandig bliver dets Eiendom. Formanden meddeelte et Circulaire hvorved forlanges Forstanderskabets Betænkning over et Forslag om, at Herredskassepengene efter Forordningen 24de. Septbr. 1708 for Fremtiden skulle tilsvares af Fattig kasserne i Forhold til hvad disse i Gjennemsnit have udgjort siden 1834, hvilket Circulaire er dateret 17de Febr. 1843. Til at tage denne Sag i Overveielse og gjøre Udkast til Svarskrivelse, blev, efterat nogen Discussion, over Sagen havde fundet Sted, nedsat en Comitee, hvis Medlemmer med Stemmefleerhed blev Formanden og Fabrikeier Madsen.
Almuevennen, 1844-03-01
Formanden meddeelte Sjællands Stiftamtmand skabs Circulaire af 15 April, hvori forlanges Oplysning om Sognenes Hartkorn, Veistrækninger af Biveie, som blive at tage under offentlig Tilsyn, derpaa værende Broer og Steenkister, som ere istandsatte og vedligeholdte for Amtsrepartitionsfondets Regning, med videre. Det vedtoges at de forlangte Oplysninger meddeles af Formanden, og bemærkes med Hensyn til Broer, at ikkun en Broe paa Biveiene er istandsat for Amtsrepartitionsfondets Regning, nemlig Broen ved øverste Vintre-Mølle, men man formeente at følgende større Broer, der ere anbragte paa meget befarede Veie burde istandsættes for bemeldte Kasses Regning, nemlig Broen ved nederste Vintre-Mølle, Broen ved Lang ved Bye og Broen over Eiby Aae, og blev man enige i at andrage paa disse Broers Overtagelse af Amtsrepartitionsfondet paa Grund af deres Størrelse og Viig tighed.
Almuevennen, 1844-03-01
Med Hensyn til samtlige Broers Jstandsættelse, blev fremlagt en Skrivelse fra Politimesteren af 15te dennes, hvori han omhandler det Ønskelige i at Biveiene sættes i fuldkommen Stand forinden en ny Omde ling finder Sted; med Hensyn hertil vedtog man at søge Forening tilveiebragt med de Veipligtige om Tiden da Veiene fuldkomment kunne være istandsatte, ved Paa kjørsel af Gruus og Steen forsaavidt de tidligere sergrundforbedrede. Dog maatte Jstandsættelsen være tilendebragt inden 15te Julii. Derimod antog man at det ville blive for besværligt at opgrave de gamle Veigrøfter, da Jorden paa Grund af Tørken er meget haard, hvorimod dette Arbeide bør udføres tidligt næste Foraar - Herom vil Politimesteren være at tilskrive det Fornødne. Man blev enige om at følgende Veistrækninger skulle grundforbedres. Sonnerup Sogns samtlige ikke grundforbedrede Vestrækninger. Nye Sogn, Veistrækningerne fra Eibye til Nye, fra Ugelstrop til Nye og fra Færgekroen til Langtved; dog af sidstnævnte 2de Veistrækninger ikkun i Forhold til hvad den førstnævnte Veistrækning udgjør for Ej bye Gaardmænd. Veistrækningen fra Ugelstrop istandsættes af Jerslov Gaardmænd og Veistrækningen fra Forgekroen af Langtved Hartkornsbrugere; derhos vedtages det at indgaae med Forespørgsel til Amtsraadet om hvorvidt Huusmændene i Sognet kunne affordres Arbeide til Biveiene, samt i benægtende Fald andrage paa, at de i alt Fald i dette Aar afbenyttes ved Grundforbedringsarbeidet ved hver at forrette 1 Dags Arbeide med Jndgrøftning. Til i Forening med Sognefogderne at syne Veiene bleve ved Stemmeflerhed valgte, for Nye Sogn, Sogneforstanderne Peder Bendsen og Hans Andersen, og for Sønnerup Sogn Hr. Petersen og Morten Christensen, og vedtoges det at samtlige Veie blive at syne forinden Arbeidet paabegyndes, ved hvilket Syn det bliver at afgjøre hvorledes Jstandsættelsen skal udføres, om nemlig, foruden Gruus, ogsaa Steen skal paafyldes. Forsaavidt Steen findes nødvendigt at paafyldes, saa vil et nyt Syn blive at foretage efter at Steenfyldningen har fundet Sted, og endelig bliver det ogsaa ved Syn at bedømme hvorvidt Fyldningen med Gruus er forsvarligt udført. Om Udfaldet af Synene bliver at gjøre fornøden Jndberetning til Formanden for at det Fornødne kan blive foranstaltet.
Almuevennen, 1844-03-01
Da Veistykket udenfor øverste Vintre Mølle er vanskeligt at holde vedlige paa Grund at det derved værende Vandingsted har Formanden i denne Anledning confereret med Møller Plambek, der har tilbudet for egen Regning at indrette et Vandingsted paa den anden Side af Veien, hvilket Tilbud antoges, Der blev fremlagt en Skrivelse af 15de Marts d. A. fra Kirkesanger Backe i Sønnerup, hvori han formener at det ikke paaligger ham at ombære Kirke tavler og anholder om at blive fritaget for denne Forretning. Denne Skrivelse blev overleveret Sogneforstanderne for Sønnerup Sogn, for at de derover kunne erklære dem. (Forsættes.)
Almuevennen, 1844-03-01
Kjøbenhavns Amts Communers offentlige Forhandlinger og Amtets Fængsels og Thinghus's Tilstand m.v.
Almuevennen, 1844-03-01
Det kongelige danske Cancelli har ønsket at modtage Kjøbenhavns Amtsraads Betænkning med Hensyn til en af Regjeringen i flere Aar paatænkt Opførelse af et nyt Arrest= og Thinghuus for samtlige Amtets trende Jurisdictioner, nordre, søndre og Amager Birk. Amtsraadet, der i en saa vigtig Sag ikke kunde ville undlade saavidt muligt at forskaffe sig Vished om Communernes eller deres Forstanderskabers Anskuelser, om den, men ved Acternes Vidtløftighed fandt sig forhindret i paa sædvanlig Maade at communicere disse Sager til Overveielse og Betænkning, havde valgt den Udvei at opfordre samtlige Sogneraad til at committere en eller anden dertil særligt udnævnt Mand af den respective Commune til, som Repræsentant for samme i dette Tilfælde, at samles med trende af Raadets Medlemmer, for mundtlig at conferere og Sagen. Denne Samling afholdtes i røde Veirmøllekro den 4de Januar d. A. Formiddag Kl. 11. Amtsraadets Medlemmer, Dhrr. Povelsen, Drewsen og Balthazar Christensen præsiderede, og for Amagerlands tvende Communer vare Deelegerede og tilstede Dhrr. Schmidt fra Storemagleby og Christensen fra Løiteegaard, for Glad saxe og Herløv Hr. Eylardy fra Mørkhøigaard, for Gjentofte Hr. Lindorff fra Taffelbay, for Lyngby Hr. Beutner fra Springforbi, for Søllerød Hr. Carlsen fra Stampen, for Ledøie og Smørum Hr. Tutein fra Edel gave, for Sengeløse Hr. H. Larsen fra Vridsløsemagle, for Glostrup Hr. Chr. Hansen fra Avedøre, for Vallensbeck Hr. Kn. Cordsen sammestedsfra, for Brønd byerne Hr. Guldborg fra Ragnesminde, for Høietostrup Hr. N. Nielsen fra Klovtofte, for Ballerup og Maaløv Hr. Pedersen fra Pederstrup, for Herstederne Hr. J. Jacobsen fra Rødeveirmøllekro, for Thorslunde og Jshøi Hr. Barfred fra Barfredshøi og for Værløse Hr. Galborg sammestedsfra. Frederiksbergs og Hvidoures Delegerede, Hr. Plockross, havde meldt Forfald, og Brøndshøis samt Rodoures Hr. Christensen fra Utterslev var udebleven.
Almuevennen, 1844-03-01
Etatsraad Povelsen havde overtaget Referatet af Sagen og Ledelsen af Forhandlingerne. Han gjorde opmærksom paa, at Acterne viste, hvorledes denne Sag var fremkommen, ikke ved Andragender eller Jndstillinger desangaaende fra vedkommende over- eller underordnede Autoriteter, men ved Privatmanden, Generalkrigscommissair Dr. Neergaards Skrift om den Kollerødske Mordsag.
Almuevennen, 1844-03-01
Dr. Neergaard skildrer nemlig der den aldeles uforsvarlige og næsten utaalelige Beskaffenhed af Ar resterne i Blaataarn med de mest gribende Farver, og et Tilfælde bragte denne hans Skildring for selve vor afdøde Konges Øine. Overrasket og bevæget ved det Sørgelige i disse Forhold, paalagde Frederik den Sjette, strax ved et allerhøieste Rescript det Collegium, der har Ansvaret for Fængselsvæsenet, det danske Cancelli, at afgive allerunderdanigst Beretning om, hvorvidt bemeldte Arrester ogsaa virkelig vare af den beskrevne Beskaffenhed, og velbemeldte Cancelli ilede saaledes med, deels at forlange den fornødne Oplysning herom hos Kjøbenhavns Amtmandskab og dels tjenstligst at anmode dette om, forsaavidt nogen Foranstaltning maatte være paatrængende nødvendig, at træffe en saadan, samt ogsaa derom afgive Beretning"
Almuevennen, 1844-03-01
Det kongelige Rescript var dateret 18de November 1838, og den nysnævnte Cancelliets Skrivelse til Amt mandskabet udfærdigedes fire Dage efter, nemlig den 22de November 1838. Sagen er saaledes i dette Øieblik gode fem Aar gammel, og efterat det ikke er lykkedes Cancelliet eller Regjeringen i denne lange Tid at bringe den saa godt som et eneste Skridt fremad, har man nu endelig henvendt sig med den til selve Folket eller Communerne, idet man under 18de Juli 1843 har befalet Amtmandskabet, at den i sin Heelhed" skulde forelægges Amtsraadet til Overveielse og Betænkning. Det maatte dog maaskee bemærkes, at ikke alle dens Acter vare blevne overgivne til Raadet, og at den saaledes ikke forelaae aldeles fuldstændig. Saaledes manglede der ikke blot de udkastede Planer og Tegninger til et hensigtsmæssigere Arresthuus, men ogsaa et, som det synes, temmelig detailleret Forslag fra den forrige Birkedommer i nordre Birk, Etatsraad Knudsen, om Forandringer, der kunde være at iværksætte i alt Fald til en midlertidig hensigtsmæssigere Indretning af Blaataarn. Efterat imidlertid Autoriteterne i 1838 ved den Kollerødske Mordsag og Dr. Neergaards Skrift vare blevne opmærksomme paa den store Mangel fuldhed ved Blaataarns Arresthuus, og efterat man uavnlig havde faaet officiel Vished om, at det endog havde været Tilfældet, at en Arrestantinde igjennem et Loft havde brudt indtil og pleiet Omgang med en Arrestant, begyndte man endelig formeligt at forhandle Midlerne til at forhindre Communication mellem Arrestanterne, til at sikkre Lofter, Vinduer, Døre osv., og nysnævnte, daværende Birkedommer, Etatsraad Knudsen indkom i Aaret 1839 med et dertil sigtende Forslag. Det synes imidlertid ikke, at man paa høiere Sted har taget Notits af dette Forslag, og uden Tvivl maatte det vel ogsaa uden Vanskelighed kunne erkjendes, at der fornuftigvis ikke kunde være Tale om Andet, end et aldeles nyt eller i alt Fald ny indrettet Arresthuus. Saaledes tilskrev Cancelliet under 16de Mai 1839 Amtmandskabet: at "Da Hs. Majestæt har paalagt Cancelliet at indkomme med allerunderdanigst Forslag til Opførelsen af et nyt Arresthuus, saa skulde Cancelliet i Overeensstemmelse med den allerhøieste Befaling tjenstligst anmode Hr. Kammerherren om behageligst at foranstalte forfattet samt derefter hertil indsende Plan og Tegning samt nøiagtig Overslag over Bygningens Opførelse, samt angaaende den Plads, hvor samme kunde være at opføre, saavelsom Betænkning om, paa hvilken for vedkommende Communer mindst trykkende Maade Udgifterne maatte være at tilveiebringe".
Almuevennen, 1844-03-06
Nr. 10. 3die Aarg. Almuevennen. Udgiver: J. A. Hansen. Ansvarlig Redacteur: O. Wedfall, forhen Medhielper ved Opdragelsesanstalten paa Flakkeberg Jnstitut, Onsdagen den 6. Marts 1844. Om Nationalaand og Borgersind, (Fortsat. See Nr. 4 og 5.) Svigvarende Stater kunne ikke opstaae paa Jorden; Staterne have deres visse Livsmaal, men det er dog en Fordring, der ligger i enhver Stats Natur, at den stræber at naae dette Maal, at give sin Tilværelse den længste Varighed, og at undgaae en for tidlig Død Spørge vi nu, om Hovedkilden til Staternes Liv, den hvoraf det først udrinder, og som sidst udtørres, er at søge i Statsforfatningen eller i Nationalaanden, da troer vi, at maatte erklære os for den sidste. Historien lærer i det mindste at den samme Stat meere end eengang kan have skiftet Form, uden derved at tabe i Kraft men at Nationernes indvortes Fordærvelse.
Almuevennen, 1844-03-06
Nationalaandens Udartning og Patriotismens almindelige Forfald altid var samtidig med Staternes Svækkelse, og Forbud om ikke for deres Opløsning og Undergang, dog for store, gjennemrystende Omveltninger.
Almuevennen, 1844-03-06
Det er ikke i roligt Magsveir, at det lader sig til Syne, om et Skib kan holde Søen, og om det er i Stand til at modstaae Vindenes og Bølgernes Vold. Det er ikke i Fred og stille Dage, at Staters Styrke og Nationers Kraft sættes paa Prøve. Vel er det langtfra, at hvor Nationalaand besjæler et Folk, denne blot i Farens Dage skulde yttre sig, og ikke ogsaa under Freden vise sine velgjørende Virkninger. Men naar det er forbi med den rolige Tilværelse, under hvilken Borgeren trygt kan overgive sig til fredelig Stræben og Virksomhed, og Staten anvende sin Kraft blot til at fremme indvortes Velmagt – naar ingen Klogskab kan afvende det truende Uveir, naar det ikke gjælder og mindre, end Statens Selvstændighed og Nationens Frihed, og Redning kun er at søge i at sætte Magt imod Magt: da vil det snart give sig tilkjende, om Staten har bevaret den Styrke, der er meere end alle udvortes Kræfter, den som beroer paa Eenhed i det Hele, paa Standhaftighed i at modstaae den indbrydende Vold, paa den enige Aand og Villie hos Folket, der vækker det sande, udødelige Mod, og indgyder Alle den faste Overbeviisning, at i Statens Tilværelse og Nationens Frihed er alt det høieste indbefattet, hvorfor Borgeren maa sætte Pris paa Livet. Et Folk, besjælet af denne Aand, vil ikke kjende til Frygt for Undergang eller Nædsel for Overmagt, thi det veed, at kun Udryddelse kan tilintetgjøre det. Det var denne Aand, der talte af hine Germanernes Anførere, da de spurgte: om nogen anden Ting var for dem at gjøre, end enten at bevare Friheden eller at de, førend de bleve Slaver, Med denne Aand vil en Nation aldrig opgive sin Værdighed; med den vil en Stat bestaae, saalænge menneskelig Kraft kan holde den sammen; med den alene vil et Folk, endog i den høieste Trængsel og Fare, ikke tabe Mod og Samdrægtighed, ja selv overvundet vil det finde Trøst i at have reddet den fra Fædrene arvede Ære og Værdighed, som det eneste, der hos et Folk endnu kan overleve dets Undergang som Stat. (Fortsættes). Prøver af Fæstebreve og Leiecontracter paa Huse. Naar man taler Huusmandstandens Sag, og viser Nødvendigheden af at der gjøres Noget for at mildne dens fortrykte og underkuede Tilstand, da er der strax Folk tilrede som søge at gjøre denne Tale mistænkt, "det er ikke saa galt, siges der "de have det taaleligt, naar de kun gide arbeide, føies der til; osv. – Det kunde derfor vistnok være godt at fremstille nogle enkelte Kjendsgierninger, der kunne tale for sig selv, og vise, at de sørgelige Skildringer af vore Huusmænds Forfatning ingenlunde ere grebne i Luften, men tvertimod ere unægtelig og beviislig Sandhed.
Almuevennen, 1844-03-06
Den indsendte Betænkning i Huusmandssagen fra Saaby og Kidserup Forstanderskab, skal følge i et at de først udkommende Numere, Rettelse J Nr. 9, sidste Spalte, Linie 33 staaer Stagerup, skal være : Aagerup.
Almuevennen, 1844-03-06
Hermed et Følgeblad. Af dette Blad udgaaer eet Nummer om Ugen, og som Følgeblad dertil udgaaer Kjøbenhavns Amts Landcommun al Tidende", med omtrent 6 Nummere i Qvartalet. Prisen er 3 Mark hvert Qvartal. Man tegner sig for Bladet paa Postcontoiret i Kjøge, hos Dhrr. Boghandlere Meulengracht i Næstved, Bertelsen i Holbek, Vosbein i Hillerød, Wagner i Helsingør, Milo i Odense. Jessen i Svendborg, Thjerry i Nakskov, Gjegengack i Maribo, Berggreen i Nykjøbing paa Falster, den Jessenske Boghandling i Aarhuus, Holm i Horsens, Smith i Randers, Termansen og Andersen i Ribe, Dhrr. Bogbindere Mehl i Roeskilde, Hansen i Slagelse, Møller i Skielskør og Thune i Veile, Hr. Skolelærer Jensen i Ringsted, Dhrr. Komd. Gjørup i Storeheddinge, Hald i Frederikssund, Præst og Vordingborg Omegn hos Huusmand Peder Hansen i Lundby pr. Præste, Gaardeler N. Ottesen Fredericia og Skomagermester N. Hansen i Rudkjøbing. J Kjøbenhavn hos Redacteuren, store Regnegade Nr. 250, og hos Udgiveren, Klædeboderne Nr. 101, 2den Sal i Sidehuset, hvor Bidrag til Bladet ogsaa indsendes.
Almuevennen, 1844-03-13
Nr. 11. 3die Aarg. Almuevennen. Udgiver: J. A. Hansen. Ansvarlig Redacteur: O. Wedfall, forhen Medhielper ved Opdragelsesanstalten paa Flakkeberg Jnstitut.
Almuevennen, 1844-03-13
Onsdagen den 13. Marts 1844. Huusmændenes Hjertekjender.
Almuevennen, 1844-03-13
(Kjøbenhavnsposten Nr. 52.
Almuevennen, 1844-03-13
Det er, som bekjendt, da ogsaa allerede kommet til Uroligheder, som ikke have været saa ubetydelige, uagtet Forbittrelsen hidtil kun især har givet sig Luft mod de talrige Bomme paa Veiene, hvorved Samqvemmet og Producternes Afsætning betydelig fordyres. Dette er maaskee kun et Forspil paa, hvorhen overdrevne Fordringer fra de Mægtigere kunne fore det. Bondestanden vil ødelægges ved Selveiendoms Udbredelse, den vil fortrænges af en Grundeier klasse, der udgaaer fra Stæderne og ei henhører til Bondestanden, derfor siger den "selvgjorte Advocat, bør man holde paa Fæstevæsenet. Man skulde ikke troe, at en Mand, der kan fremføre Sligt, havde levet her i Landet. Der gives Egne i Landet, hvor Selveiendom er bleven indført for mere end een eller to Generationer Menneskealdere) tilbage. Her maatte altsaa den oprindelige Bondestand være fortrængt eller dog være i Begreb med at blive det. Men er dette Tilfældet, Seer man ikke meget mere i de frugtbareste af Landets Egne, hvor Selveiendom findes, saasom i Kjøbenhavns Omegn, paa Østkysten af Jylland, i Nordslesvig den egentlige Bondestand være i ligesaa udelukkende Besiddelse af alt Bondehartkorn som i Jyllands goldeste Hedeegne Jordbrugernes Kaar ere, endog paa Selveiendom, ikke saa gyldne, at de indbyde mange Andre end dem, i hvis Lod det med Nødvendighed er faldet, at eftertragte dem. Og om man nu endog forudsætter, at Selveiendomstedernes Forøgelse vilde lede dertil, at en Mængde Personer, som ikke ved Fødselen tilhørte Bondestanden, traadte over i denne, hvad Ulykke vilde da flyde deraf, Dette vilde tvertimod have den gode Følge, at der langt snarere end ellers vilde danne sig en oplyst og uafhængig Middelstand blandt Agerdyrkerne, hvilket atter vilde udøve en gavnlig Jndflydelse saavel paa vort hele Samfundsvæsens Udvikling som paa Landets oeconomiske Opkomst. Fra denne Side behøvede Godseiernes og deres "selvgjorte Advocats Humanitet altsaa ikke at modsætte sig Fæstegodsets Overgang til Selveiendom.