Corsaren, 1844-09-27
For Exempel: en Taxt. Vor Tidsalder er Taxternes og Tarifernes Tid, Alting forstaaer man at ansætte til en Taxt, til en pecuniair Værdi. Denne Kunst har faaet et stort Opsving ved Kongerne, som forstaae at slaae Alting i Hartkorn. Hidtil have de intellectuelle Evner været fritagne herfor, men nu skulle Bladredacteurerne efter Forlydende sættes i Hartkorn, for at tilveiebringe de nødvendige Ressourcer. for Finanserne, saa at Tallotteriet kan blive ophævet, hvorpaa disse Herrer hvert Bieblik skraale. Berlingske Tiden de faaer formodenlig frit privilegeret Herremands-Taxt, men Fædrelandet og Kjøbenhavnsposten faae nok contribuabelt skatte- og tiendeydende Hartkorn. Nyt Aftenblad. menes ikke blot som Hedejord at blive aldeles fritagen, men endog muligen at erholde et Tilskud i af Finanserne, paa Grund af slette Aaringer og Kvægsyge. Er denne Skat først indført, da vil det naturligviis ikke vare længe, før en lignende Skat bliver lagt paa Digterne. Det var morsomt nok at vide, hvormange Tønder Hartkorn Ager og Eng Oehlenschlægers Digtertalent bliver ansat til; Paludan Møller faaer vel en 8 a 10 Tdr. Mølleskyld, H. P. Holst faaer nok 4 Tdr. Fiskeri-Hartkorn og Høedt 1/4 Album, som er ligt med 1/384 af en Tønde. J Frankrig seer man hver Dag, at Fornærmelser, selv de groveste, sættes i Taxt, og at enhver Skade, hvor immateriel den end er, bliver i vurderet. Naturliqviis gives i større Partier Rabat; saaledes vurderes f. Ex.: et Øresigen til . . . . . . . 666 Rbd. et Par dito . . . . . . . . 900 - en Næsestyver . . . . . . . 4 - dousinviis a . . . . . . . . 25 - en verbal Jnjurie paa Gaden 1 - dito i den Andens Huus .. 5 - en trykt Jnjurie . . . . . . 200 - o. s.v. Man har nylig seet en fornærmet Ægtemand tilbyde sin Fornærmer at laane ham 50 Rdl. paa det Vilkaar, at Renterne skulde regnes fra Fornærmelsens Dato. Ja, hvad der er endnu mere mærkeligt, en Domstol har nylig bestemt, hvor stor en Sum man er en Mand skyldig, naar man er Aarsag i hans tilbedte Kones Død. En Apotheker havde anbefalet og solgt som et heldbringende Middel en Urt, hvoraf en Kone døde. Enkemanden indstævnede: Apothekeren, og denne dømtes til at erstatte Manden Konens Død med 600 Rdl. Nu har man altsaa Præjudicat for, at en Kone, udstyret med Naturens rigeste Skatte, er 600 Rdl. værd. Som Rentefoden for Øieblikket er, udgjør denne hele Sum kun 24 Rdl. i aarlig Rente, altsaa 2 Rdl. om Maaneden eller 6 Sk. daglig. Efter disse Domme gjør altsaa en Kone sin Mand for 6 Sk. Nytte og Glæde hver Dag. Alle disse smaae ægteskabelige Glæder, ikke den at forglemme at spise, hvad en kjærlig Haand har tillavet, Alt dette er kun 2 Rdl. værd om Maaneden. Retten har vel ikke detailleret nærmere denne Sum, men den indkommer vel paa følgende Maade: 1) den Lykke at kunne spise, hvad en kjærlig Haand har lavet. . . . - Rbd. 15 Sk. 2) den Lykke ikke personlig at tage imod sin Vadsk og gjøre Regning med Vadskerkonen. . . . . . . 8. 3) den Lykke at see sit Huus besøgt af elegante og dannede Folk. .. 12- 4) den Lykke af sin Kones Veninder at kunne erfare alt Nyt i Nabolauget . . . . . . . . . . . 30 - 5) den Lykke at kunne erholde et Barn . . . . . . . . . . . . . 76 - 6) den Lykke at kunne snuse ... . 9 - 7) den Lykke ikke at være nødt til at barbere sig hver Dag. . . - Rbd. 19Sk. 8 den Lykke ikke at være nødt til at modtage en Duel som Familiefader . . . . . - 13 - 9 den Lykke at kunne sætte paa sin Ligsten, at man efterlader en utrøstelig Enke . . . . - 10 - 2 Rbd. - Sk. Saaledes omtrent vil vel Vurderingen blive efter Rettens Dom. Man kan ikke andet end finde Priserne meget moderate. Et Par Øresigen koste 300 Rbd. mere end en Kone; men Dommerne i den ærede Ret ere vist altfor galante til at paastaae, at en Kone ikke er et Par Bresigen værd.