Viborger Samler, 1830-02-22
Under Indsendt læses i Aalborg Avis No. 26. Følgende: J Anledning af at Hr. Kruse til Sorgenfrie paa Fuur skildrer Fuurboernes sørgelige Forfatning: som en Følge af Havets Jnvasion maa jeg bemærke Følgende ved Stykkeviis at gjennemgaae hans, efter min Mening, alt for outerede Skildring: Fuur var for 5 a 6 Aar siden det rigeste Sogn i Salling. Denne Rigdom vil han udlede fra Aalefiskeriet, som nu er ødelagt; men Fuurboen vilde under samme Omstændigheder været ligesaa velhavende, om han havde været Agerdyrker; thi medens endeel andre Egne baade i og efter Krigen bortødslede deres Velstand i Luxus= og Overdaadigheds=Vare, giFuurboen rolig i sin Oldtidsdragt, vævet af egen Uld og Hør; spiste sin røgede Aal, og foragtende Sydlandets spiritusse Drikke, drak sin egen gjennem Leerpiber uddunstede Finkel, og - samlede Grunker. Men siden Havets Forening med Fjorden, har Armod og Fattigdom tiltaget. Det kan være sandt; men er Aalefiskeriets Ophør, som en Følge af de to Vandes Forening, den ene Aarsag til Armoden? Medens Familier i hundredviis andre Steder blive et Rov, deels for Lurus og den altfortærende Auctionshammer og deraf følgende Gjæld, deels for Skatter, kjendte Fuurboen, kun Auctioner af Navn, kjendte hverken Gjæld eller Skatter, pulsede, stangede - Fiskerudtryk - og blev velhavende, ja rig; men nu, medens landsfaderlige Bud have lettet Landmandens Kaar, og han taknemmelig begynder at hæve sig, har Fuurboen saa aldeles forsømt sit Jordbrug, sin Qvægavl, at han, da Fiskeriet, hvoraf han existerede, ophører, vel foren Tid kan fole Mangel; dog faaer den vist forstærke Farver under Ks. Pensel, naar han siger: Gaardmændene have paa deres Jorder, hvoraf 83490 - Alen er beregnet til 1 Td. Hartk. neppe Foden for sig og deres talrige Familer. Det staaer slet til med Agerdyrkningen og saadan Klage er sand. Vel vil han, at Man af 3 Als Forhold til Hartk., skal slutte sig til Jordens Bonitet; men lad os f. Ex. følge Havkanten fra Skagen til Harboøre, der finde vi et ulige større Forhold, og der gives Steder paa 1 a 2 Td. Hartkorn, hvis Eiere, ved Sumpes Opfyldelse, ved Sandbakkers Jævning, ved underjordiske Render til Mosevands Afledning, have bragt det dertil at kunne avle baade Føde og Sæd, og holde en 10 a 20 Fækreature; men naar man der og over hele Landet om Vaaren sporer en Travlhed i Marken uden Ligemed at saae harve, gjøde, pløie o. s. v., tumle Fuurboerne sig, som kaade Delphiner i hundrede og atter hundrede Baade omkring deres Øe mellem Aal, Helt, og Ørter og overlade rolig Jordens Drift til Konerne og Pigerne. At Jorden nu yder den ærlige, fiskeridristige Fuur boe et ringe Udbytte, er vel ikke mindre beklageligt, fordi det er en Følge af hans Ulyst til Agerdyrkning; men at den kan bringes til at føde Øens Beboere rigelig, derom vil Jngen tvivle, der kjender Dens Beskaffenhed, og derfor burde Hr. K. ikke brugt slige Hyperboler, som: flere vil inden et Aars Forløb gribe den (Bettelstaven." Mange der for vare nyttige Mennesker og stræbsomme Familiefædre, ville blive Candidater til Tugt og Forbedringshuset." Og endnu mindre hiint frygtelige Ordsprog, som en Følge af det Foregaaende: thi Nod bryder alle Love!"Mon de Arme ikke snart ville finde Følgeslutningen: Nu ere vi i Nød, følgelig maae vi bryde Lovene og stiele. Bedre om han havde tilraabt dem: Nu er Eders Fiskerie ophørt, derfor maae J ombytte Baaden med Ploven, og vise Eders Naboer, at I ere ligesaa dristige paa Land, som paa Vand, og snart ville J blive velhavende, som disse, Den er stærk leret, og optaarner sig mod Nord og Vest i høie Leerbjerge. J langvarig Tørke sprækker Jorden og bliver haard, som et Loegulv, fordi den aldrig er bearbeidet med Ploven, eller gjort sprod ved Tang, Sand og andre losgjørende Midler. Endeel er sandig med iblandet Leer; men den halve, og maaskee den bedste, Deel af Den ligger i Hede. Til Beviis paa hvad en saadan Leerjord ved stærk Pløining og Spredgjørelse af Tang og det derværende Strandsand, kan dringes til, vil jeg blot nævne Vesterjølbye og Klitgaard paa Morsøe. Hiins Mar havde i sin Tid Liighed med Fuur nu; Dennes bestaaer af bare Leerbjerge; men ingen Mark paa Øen giver et større Udbytte. Overalt vil Enhver sande, at Fjordfiskere, der kunne forene Agerdyrkning med Fiskeriet, ere mindst at beklage; dette er vel Tilfælde rundt omkring Liimfjorden, naar undtages nogle Kjøbstæd-Fiskere, og derfor er Hr. Kruses Frygt: At Havets Communitation med Fjorden ogsaa flere Steder vil bevirke samme sørgelige Udsigter, - altsaa gjøre Fiskerne til Tyve og Candidater til Tugt- og Forbedrings=Huset, ugrundet; thi enhver Plet i vort Danmark kan frembære, om ikke Korn, saa dog velsignede Kartofler i Mængde, hvorved, i Forening med et Stykke Kjød en tør Fisk og en Dansk Dram, Man i Nodens Stund ei alene kan opholde Livet, men ogsaa voxe og formeres; - skal derfor nu de forhen saa bekjendte ærlige Fuur boer midt i et til Dyrkning skikket Lands) nodes til Tyverie og andre Laster, for at opholde Livet, hvorledes vil det da gaae de stakkels Fiskere i Løgstøer og Nibe, der hverken have Mark eller Have? Naar Hr. K. derimod siger: At til total Ødelæggelse af Aalefiskeriet bidragen den brugelige Maade at stange med Saugjerne saa har han fuldkommen Ret, og jeg spørger: BurdeSaugjern ikke afskaffes, eller og, ligesaavel som Maskerne i Pulsraad og Heltgarn, have en bestemt Vide, og staae under Øvrighedens Opsigt? Grønhedens Stole pr. Sæbye, den 14de Jan. 1820. P. Henrichsen. 1) J intet Land under Solen foler Fuurboen sig lykkelig, uden paa sin Øe. Han fodes, giftes og døer der. Man beværte ham med andre Landes Frembringelser, han vil dog føle sig utilfreds, naar han ei kan nyde en røget Aal, og sit velsmagende Brændeviin; derfra og fra det nærsomme Fiskeri deriverer sig den store Folkemængde, som findes paa Øen.