Norske Intelligenssedler, 1764-08-29
En Luciansk Fortællelse. (av Rabner.) Jrus, den forladte Jrus, hvis Næring bestod i Vand og Brød, hvis Klæder, var en sønderreven Kiortel, og hvis Leje en Haandfuld Straa; denne blev paa engang det lykkeligste Menneske under Solen. Forsynet rev ham af Støvet, og sadte ham ved Siden af Førster. Han saae sig i Besiddelse av umaalelige Skatter. Hans Øyne blendedes av Guldets uvante Glands. Hans Palads pralede meere end Gudernes Templer, Purpur og Guld var hans sletteste Klædedragt, og hans Taffel kunde billig kaldes et Jndbegreb af alt, hvad som Menneskernes vellystige Omsorg havde opfundet for at vedligeholde Smagen. En utallig Mængde hykkelske Tilbedere fulgte ham ved hvert Skridt i Hælene, Værdigede han nogen et gunstigt Byekast, holt man en saadan strax for lykkelig, og den som torde kysse hans Haand, blev af alle misundet. Han troede, at det Navn Jrus var en bestandig Bebreidelse af hans forrige Armod; han kaldte sig altsaa Ceraunius eller Lynende, og det ganske Folk glædedes over denne ædelmodige Forandring. En Digter, hvilken forhen ikkun paa Spot havde kaldt ham den armeJrus, denne forsultede Digter opdagede en Sandhed, som forhen var enhver ubekiendt; men som nu av alle blev antagen med et hykkelsk Biefald: Jupiter skulde have forelsket sig i Ceraunii Moder, og skabt sig til en Oxe for at nyde hendes Kiærlighed, hvorav Ceraunius blev en Frugt. Nu begynte man at bygge ham Altere; og at svære ved hans Navn, og Præsterne vare beskæftigede med at see i Offernes Jndvolder, at den store Ceraunius, denne Jupiters værdige Søn, var den eeneste Statte for det ganske Jthaka. Toxaris, hans forrige Naboe, en Mand hvis Lykke, utrettelige Fliid, og en fornuftig Sparsommelighed havde gjort til en rig Borgere, blev hans utæmte Begierligheders første Offer. Han havde allerede misundet ham da han endnu hedde Jrus; derfore var det nu Tid, at lade ham føle, hvad den formaaede, hvis Fader førte Torden Kilerne udi sin Haand. Der opstod Vidner, hvilke paastode, at Toxaris havde nægtet Guderne, berøvet Templerne, og formeeret sin Rigdom ved uretfærdigt Gods. Han blev kastet i Fængsel og fordømt til en forsmædelig Død. Hans ængstefulde Kone, hans uskyldige Børn kastede sig med Taare for Føderne av den følesløse Tiran, bad om Naade; men forgiæves. Toxaris maatte døe, og alle de som hørte ham til gaae i en elendig Landflygtighed. Jrus blev hans eneste Arving. Endnu feilede ham noget i hans Lyksalighed. Han vilde gifte sig. De fornemste i Landet bemøyede sig for at komme i hans Svogerskab, Menippus allerne blev saa lykkelig at Jrus kastede sine Øyne paa hans Daatter Enforbig. Han haabede ved en nærmere Forbindelse med den rige og anseelige Menippus endnu meere at befæste sin Lykke, og Enforbig var delig nok til at indtage ham. Hendes ganske Person havde gjort Jrus til Slave. Og alle Digterne i Jthaka svor, at Venus meer end eengang var misundelig over denne Skiønne Giftermaalet gik for sig. Jupiters store Søn ilede for at kysse sin Brud. O! sag de han, i det han vilde omfavne hende, og hvor fornøyet----- Her vaagnede Jrus; hans Lyksalighed havde kun været en Drøm. Han laae endnu paa det Straae hvorpaa han i Gaar havde lagt sig, og under den samme sønderrevne Kiortel hvormed han Aftenen tilforn havde bedækket sig. Ceraunius var forsvunden, og den uskyldige Toxaris levede endnu. Fabel. (av Rabner.) Jeg har kiendt en Mand, hvis Kald var at advare ugentlig et stort Sælskab fra alle Laster, Han ansaae ingen Last avskyeligere end Gierrighed. Han avmalte derfore Giærrigheden paa det afskyeligste, saa ofte der gaves Leilighed. Dette er ikke umuelig, dette hører vi saa ofte vil mine Læsere raabe, Kun Taalmodighed! jeg vil fortælle videre. Denne Mand viste, at lade sin Formue komme de Nødlidende til Hielp, saa at de fleeste ikke viste fra hvem det kom. Jngen nødtørftig Enke lod han gaae grædende ifra sig, undtagen hun græd af Taknemmelighed. Uden Renter laante han en anseelig Capital til en Kiøbmand som havde været ærlig, men ulykkelig i sin Handel, paa det han kunde blive ærlig, og ernære sine 6 uopdragne Børn. Paa Pant laante han slet ikke, og aldrig havde han taget over 5 pro Cent. Hvilken skiøn Fabel; til hvilken jeg dog ikke veed nogen Tittel!