Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-06-16
Siden jeg af Deres Velærværdigheds Replik i Randers Amtsavis No. 68 har seet, at De har skrevet en egen Afhandling om Uldbinderiet i Jylland, som er Resultatet af flere Aars Undersøgelser - og at De har kiendt Skovanlægget paa Alheden, lige fra det første Spadekast, bør det endnu mindre undre mig, at de faa Ord, hvormed jeg i mine korte og fragmentariske Optegnelser om nogle Egne og Steder i Jylland var kommen tilat berøre bemeldte tvende Gienstande, kunde reise en saa skarp en Kritik fra Deres Haand. Havde De ikke givet denne Kritik Formen af et, fra min Side aldeles uforanlediget direct Angreb, men ligefrem, ved statistisk topographiske Oplysninger berigtiget mine i sig selv ganske ubetydende Yttringer: var det vist aldrig kommet mig i Sinde, at tage til Gienmæle mod Deres Angreb - om endog dette havde været affattet i samme Tone, som den De har brugt, og som jeg tvivler om, at Mange ville finde passende, enten for Dem, eller imod mig. At De maatte kiende bedre til en Jndustrie green, der hersker i den Egn af Jylland, hvor Deer født og opvoxen, end jeg, der netop har tilbragt en halv Dag i en Præstegaard i Binde-Egnen, maa enhver finde høist naturligt. Men at De, for at faae Sag med mig, endelig vilde og endnu vil lægge en Mening i min uskyldige Yttring: at Strømpebinding hersker i visse jydske Herreder og Sogne, uden derfra videre at udbrede sig, som jeg ikke havde lagt deri, og som aldeles ikke nødvendigen ligger deri, og at De i Deres Angreb tilskriver mig en Uvidenhed i Jyllands Statistik, som allene mit Citat (Nord. Tidsskr. III. S. 158) af Pastor N. Blichers Beskr. over Vium, maatte afbevise, kan, som jeg allerede har sagt, neppe Nogen af Deres Læsere, der kiender mig, finde antagelig Grund til. Neppe vil heller Nogen, som har læst mine "Optegnelser paa en Udflugt til Jylland, og mit Forord til disse Optegnelser, antage, at De havde Grund til at troe, jeg paa min Reise i Jylland, og under mit skiøndt korte og flygtige Samliv med ædle og forstandige Mennesker af alle Stænder, havde truffet paa Nogen, der efter Deres Udtryk, vilde forelyve mig noget om en saa simpel og bekiendt Ting, som Uldbinderiet i de jydske HedeEgne. Jnden De offentlig fremsatte denne Yttring, synes mig De vel, naar det var Dem mere om Sagen, end om Angrebet at giøre, kunde have læst mine Ord med lidt mere af den høiere Kritik, og lidt mindre Ordkritik, der saa let, naar Gienstanden er ubetydelig, gaaer over til Ordkløveri. J øvrigt siger ogsaa jeg endnu, hvad jeg har sagt: Urigtigheden ligger ikke i mine Ord, men er lagt i dem, og om endog mit Udtryk ikke er tydeligt nok, saa er der Forskiel paa Utydelighed og Urigtighed; ligesom der kan være stor Forskiel paa, hvad der staaer skrevet, og hvorledes man læser (nemlig ikke blot, med hvad Jndsigt, men ogsaa med hvad Sind. Da nu Deres Velærværdighed lagde saa stor Vægt paa en saa ubetydende Yttring, som disse Par Linier af mig, hvori Strømpebinding omtales, at De fandt det fornødent at rette en Urigtighed, som efter Deres Udtryk maatte være foreløiet mig og da De i Deres Replik paa ny gientager, at der ikke kan udledes anden Mening af mine Ord, end den, De vil der skal ligge i dem (uagtet jeg ganske ærligen forsikkrer Dem, at jeg ligesaa lidt har villet sige, som jeg har sagt det, De lader mig sige,) saa maa det dog være mig paafaldende, hvorfor De to Gange unøiagtigen citerer mine Ord. - De mener vel at maaskee ikke en eneste Læser af Randers Avis eller af dette Blad vil ændse en slig Ubetydelighed eller Uagtsomhed. Men jeg kan dog ikke undlade at bemærke, at ligesom De i Deres første Angreb citerede ufuldstændigt. (s. Kiøbenh. Skild. S. 639) saaledes har De nu atter i Deres Replik citeret unøiagtigt, i det De har forandret en Periode, ved at giøre en Parenthese, hvori Exemplerne anføres, til en Eftersætning. - Jeg veed ikke, hvad Fordeel De kan have deraf, og vil gierne overlade Dem samme. - Langt mere betydende er Deres, en feilagtig Yttring af mig berigtigende Oplysning: at Uldbinderiet i de 34 Aar, siden Beskrivelsen om Vium udkom, har udvidet sig overordentligt og udvider sig daglig. Denne Notice interesserer og fornøier mig meget; og ligesaa vist, som det er, at jeg ikke i 1828 var uvidende om, at man drev Uldbinderie i mange Sogne og hele Herreder, ligesaa vist er det, at jeg ikke, da jeg skrev mine Optegnelser, kiendte noget til dette Factum. Alheden vil jeg her reent gaae forbi, da De ei allene Selv forsvarer mig imod Dem Selv; men endog Selv taler om kostbare og uheldige Forsøg med Fyrretræer. Saaledes ere vi jo, som De ogsaa Selv yttrer noget om, i det mindste paa Halvveien til Enighed. Jeg haaber da, vi engang ogsaa ville blive det om de heldige (og billige?) Forsøg med Granen, Birken og Lærketræet. Tilsidst vil jeg tilstaae Deres Velærværdighed, at ligesom det var mig ukiært at see mig angrebet af Dem i en Tone, som intet Ord i mine Optegnelser og Jylland, kunde give Dem ringeste Anledning til at bruge, saaledes er det mig ubehageligt, at være kommen i en Strid med Dem om Gienstande, for hvilke De saa længe har interesseret Dem, og for hvilke jeg i en ikke ringe Grad deler Deres Interesse. Skulde De da endog finde Dem foranlediget til at fortsætte, eller fornye en Strid, jeg ikke har yppet, vil dette dog blive mine sidste Ord i samme.