Aarhuus Stifts-Tidende, 1847-05-01
Følgeblad til Aarhuus Stiftstidende No. 20. Forlangte Jndrykkelser. Henimod Slutningen af Aaret 1840 tænkte og skrev Hr. Bering i Vib, blandt Andet saaledes (vide Dansk Folkeblad 6te Aargang Nr. 30–31)."Med Lærerens usle oeconomiske Forfatning følger et sørgeligt Afhængigheds=Forhold til Districtets Beboere. Vi kalde dette Forhold sørgeligt paa Grund af dets Jndflydelse paa ham, Skolelæreren, og paa Skolen: paa ham, fordi han ofte paa den meest trykkende Maade maa føle dets Virkninger. Han har nemlig ikke Raad til at betale, og saaledes kommer det til at afhænge af Beboerne, hvorvidt det vorder ham muligt, at faae mange for ham høist nødvendige Forretninger udførte, saasom: at faae Jordlodden dyrket, Kornet kjørt hjem, Brødkornet til og fra Mølle, og hundrede andre mødende Tifælde, som det vilde være for vidtløftigt her at opregne: paa Skolen, fordi der, paa Grund af et saadant Forhold, ofte opstaaer en skadelig Strid imellem Lærerens egne Fornødenheder og Kaldspligtens Opfyldelse, og ved hvilken ofte selv den redeligste billie maa ligge under. Hertil kommer endnu Maaden, paa hvilken en væsentlig Deel af Lønnen ydes. Offer og Accidentser staae nemlig for største Deelen i Forhold til den Velvillie, Beboerne nære for Læreren. Men denne Velvillie retter sig desværre kun sjeldent eller aldrig efter Mandens Værk som dygtig Skolelærer og indsigtsfuld Opdrager, men meget mere efter hans billighed til at see igjennem Fingre med Skoleforsømmelser eller Sligt. Og at udsætte sig for Tab i sin knappe Jndtægt – hvor tungt for den fattige Skolelærer, - Saalænge Næringssorger, lig en gravende Orm fortære Skolelærerens bedste Kraft, saalænge han paa Grund af Armod skal staae afsondret og ubekjendt med den Jdeernes Vexlen, som foregaaer i den aandelige Skoleverden, og fremmed for de Resultater, som det fremskridende vædagogiske Studium i Tiden kommer til, saalænge han skal staae i saamange og uværdige Afhængigbedsforhold, see sig tilsidesat og ringeagtet, endog ved saadanne Leiligheder, hvor han, paa Grund af sit Embeds Natur, kunde gjøre dobbelt Fordring paa Opmærksomhed, saasom ved de offentlige Provste- og Bispevisitatser, ved hvilke han ikke sjeldent affærdiges med en kold og fornem Hilsen, medens det dog er ham og hans Gierning, en saadan Høitidsdag i Menigheden nærmest angaaer saalænge hans Aand og frie Virken skulle være lænkebundne og gaae i fremmede Ledebaand; saalænge hans Flid og Jver, hans Stræben efter høiere Dannelse og Skolelærerdygtighed savne al ydre Paaskjønnelse, kort, saalænge Lærerens Legeme og Aand ere betyngede med Byrder, hvortil udfordres mere end menneskelig Kraft for ei at synke, sygne og hendøe, saalænge, sige vi, vil man forgiæves tilraade ham: Skue kun freidigt fremad - hæv kun dristigt Dit Øie mod Himlen - fol Betydningen af den høie og hellige Gierning, Du er sat til at fuldbringe - agt Menneskeløn og Menneskegunst ringe mod det, der venter Dig hisset. - Han siger sig selv det Samme - han arbeider og stræber; men han synker dog og Skolen med ham; han sukker og Folkevennen sukken med. Neil ingen Fremgang er at vente under saadanne Forhold; men takke maa man Gud, om det ei gaaer tilbage. "Neil Intet er at vente under saadanne Forhold, sagde Hr. Bering for 6 Aar siden, og nu siger han, at Jntet er at vente uden under saadanne Forhold, eller med andre Ord: De Afhængighedsbaand, som han før kaldte Lænker, dem kalder han nu ømme Kjærlighedsbaand imellem Læreren og Vedkommende, og taler paa en rørende Maade om, at de ikke bør brydes. Monstro, det er Præstegaardsforpagtningen i Viby, der har ladet ham glemme, hvor Skoen trykker? Dersom han har sagt Sandhed i Dansk Folkeblad mod Slutningen af 1840 – og vi kunne ikke nægte det uden at lyve i vor egen Pung, ligesom vi og fuldkommen maa sande den mørke, men paa Virkelighed grundede Afhandling i sidste Hefte af Hr. Professor Jensens Tidsskrift saa er det et nor plus ultra af tom Folkesmiger, hvormed han har opvartet Publicum i Følgeblad til Aarhuus Stiftstidende Nr. 62. Thi, vel maa det fuldkommen indrømmes, at Folkets Aand og Sands for enhver god Sag fordeelagtigt paa virkes af Tiden; men sammenholder man de tvende eite rede Skildringer, og lægger man Mærke til den himmelvide Forskjel paa de der afsagte Domme over Folke= eller Communeaanden, da finder man i det sidste Maleri, i Modsætning til det første, forudsat saa kolossale Fremskridt paa en Tid af blot 6 Aar, at Hr. Berings Lovtale over Jntelligentsens Avancement i den Grad ligner Jroni, at vi virkelig have seet nogle af vore meest oplyste Bønder trække mistænkeligt og forlegent paa Smilebaandet over saa overvættes Complimenter. Hr. Bering appellerer til Folkets Mening og gjør Mine til at frakiende Alle, der ei ville tage Hyre paa hans theoretiske Luftballon, Navn af sande Folke-, og Skolevenner – i Folkebladet kaldte han dem Folkevenner, der vilde hulde hans da modsatte Anskuelser - men vi haabe, at ikke Mange lade sig blænde af Jdeer, der, hvor tillokkende de end kunne synes, seent eller aldrig ville føre til Maalet.