Berlingske Tidende, 1813-01-04
Efter denne Andients indførtes Statsraadet, hvis Ordfører, Statsministeren, Hs. Excellence Grev Defermon, talte saaledes til Keiseren : Sike, den første kiære Pligt Medlemmerne af Deres Statsraad tilligemed alle Deres troe Undersaatter føle Trang til at opfylde, er at bringe deres Lykønskninger til Deres lykkelige Ankomst for Fødderne af Deres Majestæts Trone, og at bevidne Dem de Erkiendtlighedsførelser, hvoraf de giennemtrængtes, ved at erfare, at Deres Majestæt var kommen, for ved deres Nærværelse at opfylde alle Deres Undersaatters Ønsker og Forhaabninger. Medens vi, under Deres Majestæts Fraværelse, beskieftigede os med de Arbeider, som de have havt den Naade at anbetroe os, og medens alle vore Øieblikke vare indviede til Udøvelsen af Deres befalinger for Rigets Held og Lykke, kunde vi langt fra tænke, at nogen Fransk var istand til at miskiende de hellige og beskiermende Grundsætninger, som have udfriet os fra Anarkiet, og for stedse ville sikre os derimod. Sire, vi have med dybeste Smerte seet den Udaad et afsindigt Menneske har begaaet, der allerede for en tidligere Forbrydelse havde fortient en Straf hvorfor Deres Majestæts Ædelmodighed havde forskaanet ham; men hans Forsøg har bier tient til at bevise vore gamle Fiender det Frugtesløse af slige Sammensværgelser, og at sætte alle Rigets Embedsmænds oprigtige Hengivenhed for den Constitution Deres Majestæt har givet det, i et nyt Lys. Alle Rigets Dele have givet Prøver paa deres Hengivenhed, og alle Deres Undersaatter have rivaliseret med de offentlige Embedsmænd i Ærbødighed for Grundsætningerne, og i Hengivenhed for Deres hellige Person og Deres ophøiede Dynastie. Gud, som paaget over Frankrig, vil længe bevare det for den største af alle Ulykker; men skulde den indtræffe, da skal alle Hierter samle sig omkring den Fyrste, som er Gienstanden for vore Ønsker og Forhaabninger, og enhver Fransk skal for hans Fødder fornye sin Eed om Troskab og Kierlighed for den Keiser Constitutionen kalder til Efterfølger. Vi have følt os rørte ved de Beretninger Storarmeens 29de Bulletin indeholder. Hvilken Beundring maa ikke opstaae hos os, ved at betragte hvorledes den meest ophøiede Caracteer har lagt sig for Dagen i denne Maaned, der har været saa riig paa Farer og Hæder, uden at Hiertets Lidelser have berøvet Sielen noget at sin Styrke. Hvilke Følelser maa den tro Skildring af Nationens Tab ikke opvække hos denne, naar den seer, at Frankrigs betryggende Genius har vidst at forebygge sammes Virkninger, og at forvandle dem til en Leilighed for nye Hæder. Naar saaes Deres Majestæt bedre i Deres Bestemmelsers Høide, end i hine Øieblikke, de Skjebnen, ved at væbne Elementerne, syntes at ville minde om, at dens Gunst ogsaa kan være ubestandig. Lad vore Fiender, om de ville, fryde sig ved de Tab Aarstidens Strænghed og Climatets Barskhed have foraarsaget os; kun at de ikke glemme tillige at beregne vore Kræfter, og at ingen Anstrængelse, intet Offer er saastort, at jo den franske Nation, efter Deres Majestæts Exempel, er istand dertil, for at opfylde Deres hæderfulde Planer. Sire, vi tilligemed Deres hele Rige, kunne, til Tak for Deres Arbeider og faderlige Omsorger, ikke bringe Deres Majestæt andet end vore Følelser af Ærefrygt, Brundring og Kierlighed. Vi fordriste os til at haabe, at Deres Majestæt værdiger at antage denne Hyldest med den Godhed, hvormed De aldrig har afladt at beære Deres Statsraads Troskab og Hengivenhed.