Københavns Adresseavis, 1764-09-12
Anmærkninger. J Aaret 1618, er en Soldat reyst fra Polen, hvor han i mange Feldtt=Slag havde samlet sig anseeligt Bytte, og vendte til sit Fæderneland igien. Da han ikke langt fra sit Føde=Sted traf en Kone i et Huus, som han hørte, var fra hans Hiem, spurgte han, om hans Forældre endnu levede, hvilke han nævnte med omstændelig Beskrivelse. Hun fortalte ham derpaa, at de ikke allene levede, men at hun var deres Datter, hvorover Soldaten fandt en inderlig Glæde, og sagde, at han var deres Søn og hendes Broder, som i saa mange Aar havde været Udenlands. Men da hun i lang Tid ikke havde seet ham, og han var bleven meget forandret af Ansigt, troede hun ham ikke, førend han maatte vise hende et Lyde eller Tegn, som han havde paa sin ene Arm, og var født med. Efter nogen kierlig Samtale, forlod han hende, for endnu samme Dag at komme hiem til Forældrene, hvor hun lovede, om Morgenen efter at være hos ham. Soldaten kom hiem; men ingen af hans Forældre kiendte ham, og da de holdte offentligt Vertshuus, saa lod han sig for rede Penge tillave et godt Aftens=Maaltid, og fandt Fornøyelse i, at blive holdt for en Fremmet, da Glæden, efter hans Tanker, vilde anden Dagen blive des større, ved hans Søsters Hiemkomst. Han nødte sin Vert og Vertinde at sidde med ham til Bord, og da han efter Maaltidet vilde gaae til Sengs, leverede han først sin tunge Rangel i Forvaring til Verten og Vertinden, som af Nysgierrighed vilde vide, hvad der var i den; og da de ved dens Aabning fandt en stor Mængde Ducater derudi, opvaktes Begierligheden hos dem til at beholde disse Penge. Saaledes forblindede af Pengegierrighed gik de ind i Soldatens Kammer, og dræbte ham da han laae i sin beste Søvn, hvorefter de nedgravede Legemet, at Mordet ey skulde blive aabenbaret. Om Morgenen, kom Søsteren hiem, bankede paa Døren, og spurgte efter hendes Broder. Derved fik de Øynene opladte, og saae, at de havde dræbt deres egen Søn, hvorover de i Fortvivlelse aflivede sig. Der fortælles om en meget gierrig Mand, ved Navn Macareus, at da en Fremmet kom til ham, og vilde sette en Sum Penge i Forvaring hos ham, har han vel imodtaget Pengene, men skaaren Struben over paa den Fremmede, og hemmelig begravet Legemet i Jorden, for at beholde Pengene selv. Han tænkte vist, at dette Mord skulde aldrig blive aabenbaret, siden ingen havde seet det, undtagen 2 smaa Sønner, som han havde. Men en Tidlang derefter, da disse 2 Drenge, efter Børns Maade, legte med hinanden, sagde den største af dem til den Yngste Kom og leg dig ned, saa vil vi giøre saadant, som vor Fader gjorde ved den fremmede Mand. Den Yngste lagde sig den paa ned, og lod ligesom han sov, hvorpaa den anden tog en Kniv, og skar Struben dermed over paa ham. Den Største blev derover forfærdet, at Broderen ikke vilde rep see sig igien, og begyndte at skrige, hvilket, da Moderen hørte, kom hun strax tilløbende, men blev saa arrig, da hun saae hendes yngste Søn svømme i sit Blod, at hun snappede Kniven fra den Største, og med samme i Arrigheden gav ham sin Rest. Macarcus, som i det samme kom hiem, blev saa forbittret ved dette Syn, at see sine tvende. Børn døde, at han tog en Kaarde og stak Moderen ihiel med. Han blev derefter paagreben, og fik af Øvrigheden, sin fortiente Løn. Anno 1627, er ved et skrekkeligt Jordskielv i Pulia mani Huse nedstyrtede. Jblandt andet faldt ogsaa en stor Klokke ned fra et Taarn, hvis Mure ihielsloge mange Mennesker; men et Barn, som sad paa Gaden, blev forunderlig reddet, da forbemeldte Klokke faldt over samme, og saaledes tildekkede det, at det ikke fik Skade af nogen Steen, men man har fundet det friskt og sundt, som var en god og rar Hændelse. Mass. cap. 6. Olaus lib. 9 cap. 28, skriver, at da Staden Grønningen blev sterkt beleyret af Fienderne, og Borgerne allerede vare betænkte paa at overgive sig, gik en liden Dreng, en Constabels Søn, op paa et Batterie, og efter Børns Maade vilde giøre ligesom hans Fader, fik fat paa en brændende Lunte, holdt den til Fængehullet paa en stor ladt Kanon, hvorved samme strax brændte løs, og Skuddet traf og dræbte Fyrsten, som var hele den fiendtlige Armees Anførere, hvorover Beleyringen blev strax ophævet. Det var en god Hændelse for Staden.