Viborger Samler, 1829-11-16
Det kongl. Post-Amt i Berlin bekjendtgjør hver Maaned Adressen paa de Breve som ere komne tilbage fra deres Bestemmelsested som umodtagne Blandt de sidste vare et under Adressen: "Napoleon, Hertug af Reichstadt, i Wien."Hr. Cheprel Dessandraix paastaaer i et Skrift: La chel des pienomenes naturels at Menneskeslægten i 6000 Aar har, uden at ahne det, vandret omkring paa et uhyre Dyr, der ikke alene lever selvstændigt, æder, drikker, fordøier, bevæger sig, sveder og aander, men ogsaa tænker, og har Stemme, og dette Dyr er Jorden. Den dybsindige Lærde troer paa denne Vei alene at kunne forklare Storme Jordskjælv og vulkanske Udbrud. - Som Sidestykke hertil har en engelsk Læge nylig beviist: at et levende og sundt Menneskes Legeme bestaaer af lutter smaae lange Orme, som selvstændigen bevæge sig iblandt hinanden, og forrette alle Livets Functioner. Sommeren i Aar har bonfaldt Sl. Holst. LauenbGewerbefreund om et Skudsmaal, ligesom Tjenestefolk erholde det, naar de gaae ud af deres Condition. Der Gewerbefreund har givet den et godt Vidnesbyrd. Apenrader Wochenblatt synes at tage det ilde op; thi, siger det, havde Sommeren henvendt sig til os, saa skulde vi enten have viist den Døren eller attesteret saalunde: Efterat Sommeren havde tiltraadt sin Tjeneste i Malmaaned, viiste den sig i Begyndelsen tro og tjenstivrig. Men neppe var en Maaned forbi, saa tog den Permission, for at tiltræde en lille Reise deserterede tilsidst ganske og tilbagelod os i dens Sted en Vindmager og en fugtig Broder, som ikke begyndte Noget med Varme, men med dens idelige Vandkunster fordærvede vort Hø, Korn og vore Tørv. Et Lykketræf bag fra. At blive ilde omtalt paa sin Bag og derved lide saa mangen en Ubehagelighed hændes hver Dag; men at blive overrasket af Lykken paa sin Bag, hændes vistnok saare sieldent. Matrosen Toms var kommen med et Skib til Providence, hvor der sommetider er ligesaa varmt om Aftenen som hos os om Middagen. Toms var ikke vant til saadan Hede og sneg sig fra Borde for at forfriske sig i Skyggen. Det var den 15de August 1823 om Middagen Kl. 1, han saaledes havde listet sig bort. Saasnart han fandt et Træe, satte han sig under det og slumrede snart ind. Han drømte han vilde flyve men havde noget hængende bag paa sig, som hele Tiden trak ham ned igjen. Nu blev han saa fortrædelig derover, at han vaagnede, vilde springe op, men kunde ikke. Han er ligesom klinet fast til den Steen, han havde sat sig paa. I det samme hørte han man kaldte paa ham fra Skibet, nu river han sig løs og mange Traade af hans Beenklæder bleve siddende paa Stenen. Capitainer var opbragt, Toms kunde ingenkunde snakke sig derfra, men maatte finde sig i at modtage 12 eftertrykkelige Paamindelser om sin Feil. Saasnart han havde faaet det første Rap, udbredte den livligste Vellugt sig trindt om ham, som sædvanligen ikke finder Sted, ved slige Leiligheder, og jo mere hans Ryg blev smurt, jo bedre lugtede han. Capitainen blev naturligviis saare forundret over denne Vellugt, og lod, som saa ofte hændes i Verden, den stakkels Toms give nogle Slag ovennikjøbet for, om mueligt at udfinde Aarsagen til denne besynderlige Vellugt. Men om han end aldrig saa længe lader prygle paa den stakkels Toms var det dog denne umulig at give mindste Oplysning. Men tilsidst falder i hans Hjertens Angest den Steen ham ind han havde sovet paa Han løber sin Vei, bringer Stenen og see, det er et stort Stykke Ambra, som en Kjøbmand byder ham 1000 Gylden for. Men eftersom Toms dengang ingen Penge behøvede, tager han Stenen med til England og her gav en Apotheker ham 25,000 Gylden for den. "Men, siger den Forfatter, der har givet Anledning til nærværende Efterretning om Toms Lykketræf bag fra, paa det at mangen en gunstig Læser ei først længe skal befinde sig paa hvad Ambra er og tilsidst sætte sig paa enhver Steen, for at probere den, maa jeg heelpe ham paa, at Ambra er en Masse, der kun findes i den store Cachelots eller Potiskes Jndvolde, og sælges meget dyrt for sin fine Vellugt." Kbhvns. Stild.)