Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1836-03-01
At Peter Morey og Theodor Floren tin Pepin blive at dømmes til Dødsstraf, At Victor Boireau bliver at dømmes til 20 Aars Fængselstraf. Tillige ere Fieschi, Morey, Pepin og Boireau, dømte til in solidum at udrede Processens Omkostninger. Efter udstaaet Straffetid, er Boireau, for hele sit øvrige Liv sat under Politiets Opsigt. Slutteligen overdrages General-Procureuren af sørge for Dommens Offentliggjørelse og Fuldbyrdelse. Dommen er underskrevet af 158 Pairs, og blev afsagt om Aftenen Kl. 10 3/4. Den 16de om Morgenen Kl. 9, er Dommen forkyndt for de Domfældte. Da Fieschi, sidste Gang om Aftenen blev ført tilbage i Fængselet, fandt han der Nina Tirsdagen den 1ste Marts 1836. Lasave, som man havde tilladt at besøge ham. Dahun faldt i en hæftig Graad, sagde F. smilende til hende: "Naar du er kommen herhen, kjære Nina! for at gjøre mig blød om Hjertet, og nedstemme mit Mod, vil det være mig kjærest om Du igjen vil forlade mig. Han nød roligen sin Aftensmad og lagde sig ved sædvanlig Tid til Hvile. Den 15de havde F. Nina hos sig Størstedelen af Dagen, dog under Opsigt. Under dette Ophold sømmede hun og mærkede F. Lommetørklæder. Da hun henimod Kl. 6 tog Afsked fra ham, sagde han: "J dette Øieblik bliver mit Lod kastet!" Ogsaa Lavocat besøgte Fieschi. Denne bad ham indstændigen at bevirke ham Tilladelse til at gaae til Skafottet uden Tvangstrøie. Da Lavocat om Aftenen (den 15de) igjen kom tilbage til F., laae denne i en dyb Søvn. Han har anmodet Abbed Grivel om at ledsage ham paa hans sidste Gang. Efterat Dommen, som meldt, var forkyndt for Fangerne, indlod man Pepins Kone og Børn til ham. Hr. Pasquier søgte at benytte denne hjerterystende Scene, for at bringe Pepin til Bekjendelse, men forgiæves. Fieschi og Morey tillægges den største Koldblodighed. Da Pairsrettens Justitsbetjent traadte indtil Fieschi for at forkynde ham Dommen, sagde han: "det synes som om De ikke bringer mig noget godt Budskab. Om Morey og Pepin sagde han, at de vare skyldige, men at det gjorde ham ondt at de bleve straffede saa haardt. F. følte sig dybt krænket da man iførte ham Tvangstrøien, og forsikkrede at han ikke vilde gjøre noget Forsøg paa at dræbe sig selv. Derpaa begav Betienten sig til Pepin. Han syntes at befinde sig i en FeberParorysmus. Hurtigt sprang han op og løb den Jndtrædende imøde med en Afsindigs Gebærder. Ubevægelig hørte han sin Dom. "Jeg vilde saa gjerne græde, sagde han, men Taarekilden er udtørret." Derpaa kom Touren til More. Paa ham havde Dommens Forkyndelse slet ingen rystende Virkning; han trøstede sig med at han er gammel, og at han efter Naturens Orden ikke har langt tilbage. Han besvoer gjentagende sin Uskyldighed, Endelig blev det skjæbnesvangre Besøg aflagt hos Boireau. Ved disse Ord i Dommen, at B. var erklæret skyldig i Deelagtighed i Forbrydelsen, tabte han sin Samling. Først da det blev gjort ham begribeligt, at han kuns var dømt til 20 aarig Fængsling, kom han lidt til sig selv igjen. Beschervar allerede Mandag Aften, strax efter Dommens Publication, sat i Frihed. Morgenen efter begav han sig til en Skjænkestue med sine Bevogtere, for at holde dem skadesløse for deres besværlige Vagttjeneste. Henimod Middag blev Pepins Kone indladt til ham. Deres Børn vare ikke nærværende. Dette Optrin var frygteligt. Kl. 2 besøgte samtlige Defensorer de dømte. Kl. 4 tog Nina Afsked med Fieschi. Man havde igjen aftaget ham Tvangstrøien, fordi den syntes at forstyrre hele hans Væsen. Fieschi kan sove naar han vil. Søvnen kaldte han Dødens Noviciat. En anden Gang yttrede han: "Min Vært har underrettet mig om at jeg skal gjøre mig færdig til at flytte ud. Endnu veed man ikke naar Henrettelsen skal foregaae, men man mener den 18de om Morgenen tidlig. Fieschi, Morey og Pepin ere henrettede den 19de Febr. Skafottet blev opreist Aftenen iforveien bag Barrieren St. Jacques i Nærheden af Boulevarderne. Disse Forberedelser, og Fordelingen af talrige Militair-Detaschements, havde samlet over 50,000 Mennesker. Kongen havde eftergivet Fieschi den Deel af Straffen, som angik Paaklædningen; dog har han en sort Hue paa Hovedet. Saavel hans som Moreys og Pepins Hænder bleve bundne paa Ryggen. Alle tre forlode Fængslet med stor Fatning. Morey frygtede kun for at de convulsiviske Trækninger Gigten, af og til afpressede ham, skulde af Tilskuerne ansees som Skræk for Døden. En toaarig Fængselsstraf, sagde han, vilde have været langt haardere formig end Døden. Skal jeg altsaa uagtet min Uskyldighed, straffes, saa byder jeg glad Døden velkommen. Heller ikke Pepin aflod at bevidne sin Uskyldighed, og forsikkrede, at hans tidligere Svagelighed desværre var at tilskrive hans nedslaaende Tanke om hans ulykkelige Familie. Kl. 8 ankom Vognene, hvori de dømte befandt sig, til Retterstedet, Pepin havde en tændt Pibe i Munden. Fieschi lod sin Næse pudse af en af Rakkerknægtene, fordi han vilde tale til Folket. Han gjentog sine sædvanlige Tirader om den Tjeneste han havde viist Staten ved Attentatet, og sine sandfærdige Tilstaaelser. Pepin blev først bundet til det skjæbnesvangre Brædt. "Jeg er uskyldig. Jeg døer som et Offer for Jntriger! Lever Alle 6 Fag. vel!" – udraabte han med en frygtelig tordnende Stemme, og hans Hoved faldt. Morey som man maatte bære op paa Skafottet, forsmaaede at haranquere for Folket. Fieschi lod sig ledsage paa Skaføttet af Abbed Grivel, kyssede det ham foreholdte Crucifir og sagde: "Jeg har talt Sandhed! Jeg beder Gud og Menneskene om Tilgivelse, men i Særdeleshed Gud! Jeg haaber at mit Endeligt vil afgive et advarende Exempel!" Stor Stilhed herskede under den hele Begivenhed. Ligesaa stille adspredte Mængden sig. Om Fieschi's Angivelser ere grundede, om ikke Morey og Pepin meget mere ere døde uskyldige, derom hersker endnu stor Tvivl.