Berlingske Tidende, 1814-05-02
Følgende er den nye franske Constitution, som Senatet den 6te d. har ophøiet til Fundamentallov, og hvoraf Hovedpunkterne allerede tilforn have været berørte: Art. I. Den franske Regiering er monarkisk, og arvelig i den mandlige Linie efter Førstefødsel. 2. Det franske Folk kalder af fri Villie til den franske Tron Ludvig Stanislaus Xaver, Broder til den sidste Konge, og efter ham de Øvrige af Huset Bourbon efter den gamle Orden. 3. Den gamle Adel faaer sine forrige Rettigheder tilbage; den nye beholder sine arvelig. Æreslegionen vedbliver med alle fine Forrettigheder; det tilkommer Kongen at raade over dens Decorationer. 4. Den udøvende Magt tilhører Kongen. 5. Kongen, Senatet og det lovgivende Corps samvirke ved Lovens Affattelse. Senatet og det lovgivende Corps kunne fremkomme med Lovforslag; Forslag til nye Paalæg kunne kun skee i det lovgivende Corps. Kongen kan indbyde begge ovennævnte Corporationer til at beskieftige sig med Gienstande, som synes ham hensigtsmæssige. Til en Lovs Fuldgyldighed udfordres Kongens Sanction. 6. Senatet skal bestaae af i det mindste 150 eller i det høieste 200 Medlemmer. Deres Værdighed er vedblivende og arvelig i Mandlinien efter Førstefødsel. Deres Udnævnelse skeer af Kongen. De nuværende Senatorer, med Undtagelse af dem, der ikke vise sig som franske Borgere, skulle beholdes og fremdeles være Medlemmer af Senatet. Senatet beholde sin og Senatorernes nærværende Dotation. Jndkomsterne af samme fordeles lige blandt dem, og gaae over paa deres Afkom. Skulde en Senator ved Døden afgaae uden at efterlade directe mandligt Afkom, falder hans Andeel i Jndkomsterne tilbage til den offentlige Stat. De Senatorer, som herefter udnævnes, have ingen Deel i denne Dotation. 7. Prindserne af den Kongelige Familie og Prindserne af Blodet ere retmæssige Medlemmer af Senatet. En Senator Forretninger kunne ikke udøves førend efter opnaaet Fuldaarighed. 8. Senatet har Ret til at bestemme de Tilfælde, i hvilke dets Forhandlinger skulle foretages offentlig eller hemmelig. 9. Ethvert Departement skal udnævne samme Antal af Deputere, de til det lovgivende Corps, som hvert for sig hidtil har afgivet. De Deputerede, som havde Sæde i det lovgivende Corps under det sidste Møde, vedblive at beholde samme indtil andre Medlemmer udnævnes i deres Sted. De beholde samtlige deres Løn. J Fremtiden vælges de umiddelbart af Valgollegierne, som skulle vedblive, med mindre der ved en egen Løv foretages Forandringer i disse Collegiers Organisation. Varigheden af de til det lovgivende Corps Deputeredes Functioner er fastsat til 5 Aar. De nye Valg skulle have Sted i Aaret 1816. 10. Det lovgivende Corps har Ret til at forsamle sig hvert Aars 1ste October. Kongen kan overordentlig sammenkalde, gjournere ja endog opløse det; men i sidste Tilfælde maae Valgollegierne inden tre Maaneder danne et nyt lovgivende Corps. 11. Det lovgivende Corps har Ret til at underhandle. Dets Møder ere offentlige, undtagen i Tilfælde af at det finder det hensigtsmæssigt at gaae over til en Generalcommitter. 12. Senaret, det lovgivende Corps, Valgollegierne og Cantonsforsamlingerne udvælge deres Præsidenter af deres egen Midte. 13. Jntet Medlem af Senatet eller det lovgivende Corps kan belægges med Arrest, uden foregaaende Bemyndigelse af den Corporation, hvortil han hører. Er noget Medlem af det lovgivende Corps anklaget, tilkommer det udelukkende Senatet at fælde Dommer. 14. Ministrene kunne være Medlemmer af Senatet eller det lovgivende Corps. 15. Lighed skal være en Grundlov for de Afgivter, som skulle paalægges. Jntet Paalæg kan fastsættes eller indkræves uden Senatets og det lovgivende Corpses frie Samtykke. Grundskatten kan aldrig bestemmes for mere end eet Aar. Budjettet for det indtrædende og Regenskaberne for det afvigte Aar skulle aarlig forelægges det lovgivende Corps og Senatet, paa den Tid det lovgivende Corpo aabner sin Møder. 16. Reteruteringen og Armeens Styrke skulle bestemmes ved til egen Lov. 17. Dommermagten garanteres Uafhængighed. Jngen kan fritages for sin competente Dommer. Juri vedblive; samme gielder om Offentligheden af Criminalsagers Forhandling. Straffen af Eiendommes Confiscation er afskaffet. Kongen har Ret til at benaade. 18. De nu bestaaende Retter og Tribunaler beholdes. Deres nærværende Antal kan kun forøges eller formindskes ved en særdeles Lov. Enhver Dommer har sin Post for Livstid og uigienkaldelig. Derfra undtages Fredsdommerne og de ved Handelskamrene. Alle overordentlige Commissioner og Tribunaler ere ophævede, og kunne ikke mere træde i Kraft. 19. Cassationsretten, Appellationsretten og Tribunalerne af første Jnstants have, naar en Plads bliver ledig, at foreslaae Kongen til dens Besættelse tre Condidater, af hvilke Kongen vælger een. Kongen udnævner de første Præsidenter, saavelsom Ministeriet for Retterne og Tribunalerne. 20. Det hele nu for Tiden tienstgiørende Militair, afskedigede Officerer og Soldater, samt pensionerede Officerer og Enker beholde den Rang de nu have, deres Honneurs og Pensioner.