Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-08-29
Naar imod al Forventning nogle Pairer, som mueligen kunne udgiøre Majoriteten, vare tilbøielige til at forkaste billen, saa kunne de faae Ordre til at begive sig til deres Skibe, Regimenter, Administrationer, eller andre Embedsposter; - og nye Pairs kunne blive creerede, blot for at give deres Stemme til Fordeel for Billen. At Deres Majestæts Ministre ville tilraade Dem denne Forholdsregler, naar de skulle finde det nødvendigt, forat giøre deres Anklage imod mig, saameget mere virksom, kan vel ikke være underkastet nogen Tvivl, da man veed at de fornedre sig til alt, om det end var noksaa uretfærdigt og forhadt. J Underhuset ville De ikke heller tilbyde mig bedre Grunde for min Sikkerhed. – Deres Majestæts Ministres Magt er lige stor i begge Huse, og det vil være Deres Majestæt bekiendt, at Majoriteten af dette Huus, bestaaer af Mænd, som skylde deres Pladser enten til Pairerne, eller til Deres Majestæts Skatkammer. - At erkiende et saadant Samfund som et Tribunal, vilde være at beskiæmme dette hellige Navn, og naar jeg efterlod at sige min Mening derom, saa vilde jeg stiltiende berede min egen Undergang, og Nationen saavel som Verden, vilde ikke faae at vide, at de vare bedragne. Det smerter mig virkelig at skulle bringe disse Gienstænde for Deres Majestæt, og dersom det ogsaa smerter Dem, saa beder jeg, at man vil bemærke og erindre, at jeg er blevet tvunget dertil. Jeg maae enten protestere imod denne Proces i Alt, eller ogsaa ved min Taushed indrømme, at min Ære bliver opoffret. Uskyldighed kan ikke beskytte den Anklagede, naar Dommerne og de Eedsvorne ere udnævnte af den samme Anklager, og underkastede jeg mig et saadant Tribunal, uden at opløfte min Stemme derimod, saa blev jeg selv Redskabet til min egen Vanære. Støttet paa disse Grunde, protesterer jeg imod den mod mig brugte Fremgangsmaade. Jeg forlanger et Forhør fra en Domstoel, hvor de Eedsvorne ere upartiskt valgte af Folket og hvor alt gaaer aabent til og uden Bestikkelse. Om et saadant Forhør beder jeg, og et andet end dette underkaster jeg mig ikke godvillig. Skulde Deres Majestæt vedblive med den nærværende Fremgangsmaade, saa vil jeg i Parlamentet fremstille mig imod mine Anklagere, og betragte enhver Kiendelse som Lordernes Huus udtale imod mig, som ikke i nundste Maade at besmitte min Ære, og jeg vil ikke underkaste mig nogen Dom, undtagen jeg tvinges med Magt dertil, naar en saadan ikke bliver afsagt af den ovenfor nævnede Domstoel. Jeg har nu gjort Deres Majestæt bekiendt med alden Uret som er tilføiet mig, ligesom med mine Hensigter og Veslutninger. De har opdynget paa mig alle de Skampletter, som kunne paalægges et Fruentimmer. Jstedet for, ifølge deres høitidelige Løfte til mig, at ville elske og agte mig, har de forfulgt, mig med Had og Foragt, og med alle Midler som kunne føre til min Undergang. De rev mit Barn ud af mine Arme, og betog mig derved min eneste Trøst. De sendte mig med et Sorg opfyldt Hierte ud i Verden, og selv i denne Tilstand, betynget med Kummer, forfulgte de mig med en følesløs, Haardhed. Der blev mig intet tilbage uden min Uskyldighed, som De vil afklæde mig fra ved en Spot med Retfærdigheden. Giftbægeret og Dolken ere mandligere Midler end meenedige Vidner, og partiske Domstole; de ere mindre grusomme, da Æren har høiere Værdie end Livet. Dersom Deres Majestæt havde været tilfreds med mit Liv, saa saa havde jeg villet opoffre Dem det, under den Betingelse, at De vilde have forundt mig en Plads i Graven ved mit Barn, men da De nu vil sende mig vanæret i Graven, saa har jeg besluttet at ville modsætte mig dette Forsøg med alle de Kræfter, som Gud har villet forunde mig. Brandenburg House den 7de August 1820. Caroline R. (J. J. Caroline Rex, sagde en Engelskmand, da han læste dette Brev.)