Viborger Samler, 1785-09-12
TRETTENDEAARGANG. Mandagen den 12 September. Brev fra Morten Bondefored til Mads Bondefoged Høistærede Hr. Collega N. memer det sig sit med 2den, da So bille Spaadom opfyldes: at Tyrkerne skal vande deres Heste i Viborg Sø. J Kiøbenhavn, siges der, man vil have Messen afskaffet, og her er man færdig at afklæde Præsterne nogne, de skal miste baade Kiol og Krave, alene den lokkede PerykkePr. de er endnu uangreben, den lader man dem beholde, og det er dog en god Ting, sagde Herredsfogden, thi den beskiærmer Hovedet mod Trækvind af Kravepiberne. De skulde kuns have afskaffet Præken, Tiende og Høitidsoffer med, saa levede vi ret i Hedenskabet. Vores Birkedommer sad forleden Dag og læste noget for mig, hvoraf jeg erfarer at Hr. Collega ogsaa indlader sig i geistlige Ting, og har givet sin Mening tilkiende i den lærde Sag, hvorpaa der arbeides i Kiøbenhavn, og derfore vilde jeg ikke undlade at tilmelde Hr. Collegadet Nyt, som desangaaende passerer her i Jylland; Thi vi ere dog, som Birkedommeren kalder det, det samme som Tribuni plebis i Rom, og bør paasee Almuens Beste. - Forleden Dag, som jeg sagde, var Birkedommeren tilligemed Herredsfogden her hos mig (som tillige er det naadige Herskabs uværdige Birkeskriver, her paa Stedet) ved den Leilighed, at der skulde giøres en Ligning til Veiene at reparere mellem Herredsbønderne og det naadige Herskabs Bønder, som Hr. Collega uden videre Forklaring heel vel forstaaer, Birkedommeren kom først og havde baade den Viborger Samler ( som hans Velviished tilligemed mig ugentlig holder) og derforuden nogle andre trykte Skrivter, angaaende den omskrevne lærde Sag i Kiøbenhavn, hvoraf allermeest faldt mig paa Hierte det, Hr. Collega havde yttret herover, og som en anden lærd Mand i sin Udgave har skrevet og bekiendtgjort. Noget. Noget derefter kom og Herredsfogden, hvor denne lærde Sag først af disse gode Mænd blev omhandlet: Birkedommeren paastod, at det var en Kierter, baade den som ville have Messen afskaffet, og den som ville have Præsternes Dragt forandret. Herredsfogden var af anden Formening og forestillede at den Mand som havde foreslaaet Forandring i Kirke=Skikkene var en fortient Mand, og havde skrevet i en god Hensigt. Han tilstod vel, at der vare nogle Forslag i Planen, som igjen behøvede Forandring og burde lempes meere efter Almuens Forfatning og Tænkemaade, hvilket og Forfatteren syntes fra Begyndelsen at have været beskeden nok til at indrømme Publikum, da han kalder sit Skrivt blot et Forsøg. Men Herredsfogden paastod fast, at Forfatteren ingenlunde med dette sit Forsøg, i hvad Lykke det end giør i Dannemark, kunde udsætte Fædrelandet for Tydskerens Spot, som den lærde Mand i Slutningen af sin Udgave, ventelig i Ubetænksomhed, havde ladet løbe ind i sit sidste Ønske. Birkedommeren og Herredsfogden tvistede herom længe, uden at nogen af dem vilde eftergive det mindste af deres Paastande, og hvilket jeg, som uværdig Jurist, ogsaa af egen Erfaring kan melde Hr. Collega ikke at være Brug enten ved Herreds eller Birke=Retten; Endeligen og ved en Hændelse indfandt sig den hæderlige og vellærde Mand Jeppe Jeppesen Degn her paa Stedet, og Birkedommerens merens Hr. Papa, som af Jver for Kirken tog sin Hr. Søns Partii, og overtydede Herredsfogden saa tilstrækkelig om Sagens Rigtighed, at endog den enfoldigste Tosse skulde have bleven stum derved. Herredsfogden havde dog ikke nok, thi han vilde have besvaret Degnens Jndsigelser, men neppe havde han begyndt i den Tone, førend ham af Birkedommeren blev paalagt Taushed, hvilket dog sielden skeer ved Birke=Tinget, men Hr. Collega maae og betænke, hvor urimeligt det var, at Herredsfogden vilde sige Degnen imod, der er saa lærd, at han baade kan giøre Vers og præke. - Tilsidst vilde Birkedommeren høre mine Tanker herom. Jeg betænkte mig da ikke et Øieblik, førend jeg declarerede, at Degnen havde Ret, som naturligviis maatte vide denne Sag bedre, end Herredsfogden, som ikke engang forstaaer at tænde Lysene i Kirken. Paa Embedsvegne var det og min Pligt, at give Birkedommeren mit Votum, da han er min Superiør, og desuden Broder til det naadige Herskabs Forvalter, som jeg vidste i en geistlig Sag altid var af lige Meening med sin Hr. Papa. Jeg veed nok at Birkedommeren og Herredsfogden ikke kan lide hverandre, thi Herredsfogden giør sig stor af, at han har været i Kiøbenhavn, og siger: "Birkedommeren forstaaer intet - det er blot Papiret, der gjemmer Skatten for disse Stue Jurister. - Naar de kan afskrive Svarene, er det got, og saa er Examen forbi -. Naar de da have været Birkedommere et halv Aars Tid, saa kan kan de med deres Stue-Examen siden blive Raadmand, Byefoged, Landstings=Prokurator, og hvad det skal være. Dette er den ordentlige Tour for disse Folk, de smaae Birke ere de Tilflugts=Steder, hvor Uvidenhed beskyttes under Anseelse af Fattigdom og et ringe Levebrød, derefter kan saadanne Betientere uden anden Exammen, naar de har Lykken med, skiønt Forordningen imod, saa uformerkt opsvinge sig til betydelige Justits=Betieninger, som de lidet eller intet forstaae sig paa, er. gr." Her vilde Herredsfogden have forklaret sig udførligere, men Birkedommeren, som hørte Slutningen heraf, blev, efter sin Sædvane uden for Protokollen, meget ivrig, og sagde, at Herredsfogden for saadan Snaks Skyld havde fortient at komme under General Fiscalens Tiltale. Herredsfogden lod til, at det havde ingen Fare, og sagde: At han ikke troede, det kunde henregnes til nogen Forbrydelse at tale imod en ellers beviislig og i Svang gaaende Misbru; imod en Kongelig Forordning, som han troede endnu var skjult for Kongen og Regieringen. Men desuagtet er alt dette ikkun lutter Malice af Herredsfogden, thi jeg veed nok selv, hvad saadan Exammen betyder, og jeg forsikrer Hr. Collega at jeg ikke for den mig naadigst tillagde aarlige Løn, som er 6 Rdlr., ville tage Exammen paa nye. Desuden kan Birkedommeren læse Latin som jeg tviler paa Herredsfogden kan, ja jeg troer vist, at han kunde præke ligesaa got, som hans Hr. Papa, dersom som han havde været i Kiøbenhavn. Birkedommeren er derhos en meget jevn og snaksom Mand paa Tinget, og afgiør meest Sagerne mundtlig, helst naar der kommer af de Hr. Procuratorer fra Kiøbstæderne, og derfore under jeg ham, thi Hr. Collega maa vide, at jeg selv holder min Protocol, og naar den er udskreven, skal jeg bekoste en anden, - jeg kan derfore ikke noksom rose den velvise Hr. Birkedommer og hans Formand, som alle have været saa retsindige, at baade jeg og min Sal. Fader over i 30 Aar have næret os med een Protocol, og jeg haaber, den kan endnu vare ligesaalænge; Hr. Collega maa derfore ikke tænke, at der falder ingen Sager ved Birketinget; thi i Aar ere alt 4 af det naadige Herskabs Bønder dømte fra deres Gaarde, men vi bruge ikke den Vidtløftighed, som ved Herredstinger, at føre Vidner; Birkedommeren veed nok, at den gunstige Hr. Forvalter setter ingen fra Gaarden, uden dem, som skal dømmes at have deres Fæste forbrudt; Men for saadanne Sager faaer jeg ingen Skriver=Salarium; thi derfor har jeg, som meldt, aarlig Løn. Herredsfogden er derimod af en anden Tænkemaade end Birkedommeren, og vil ikke taale et Ord uden for Protokollen, saa jeg ynker den stakkels Herredsskriver, som alene i sin Tid har bekostet 3 nye Protocoller.