Viborger Samler, 1832-07-08
Allg. Zeit. melder Følgende i sin Correspondence artikel fra Berlin: "Siden de sidste blodige Tildragelser i Paris synes det franske Cabinet at have indseet, at man maa sætte Skranker for et Partie, der gjerne vilde omstyrte alle bestaaende Forhold; det synes at erkjende, at det er ligesaa nødvendigt for Opretholdelsen af det nye Dynastie i Franktig, som forde tydske Stater og Fyrster, at gjøre en Ende paa den revolutionaire Virksomhed i Tydskland. Det har ladet overrække en Note, hvori det erklærer, at de Forholdsregler, der maatte blive trufne af Forbundsforsamlingen eller enkelte tydske Regjeringer, ikke længere fra dets Side skulde have nogen Misbilligelse at vente, at det tvertimod maatte være meget behageligt for enhver Regjering og især for den franske, at slippe ud af den evig ængstelige og uvisse Tilstand, hvori man befandt sig ved disse Menneskers Lærdomme og Foretagender. Man vilde i skal det hedde i hiin Note - meget glæde sig i Paris, ved at see de tydske Fyrsters Foretagende kronet af et heldigt Udfald; thi i dette Øieblik var Rolighedens Opretholdelse især afhængig af Tilstanden i det Jndre at Tydskland, hvor der begyndte at danne sig et Eentralpunct for alle Utilfredse, og hvor man, ved fortsat Misbrug af Pressen og længere Overbærelse med farlige Forsamlinger og Associationer, maatte tidligt eller sildigt befrygte en Explosion, der kunde styrte hele Europa i Fordærvelse. Den franske Regjering, ønsker derfor, at man vil gaae kraftigt og med sæl leds Samvirken frem mod Urostifterne i Tydskland; derhos giver Hoffet i Tullerierne de andre Hoffer at forstaae, hvor vanskeligt det maatte være, at tilveiebringe Orden og Sikkerhed i Frankrig, saa længe saa farlige Elementer kunde ubundne bevæge sig i Tydskland; og Utilfredshedens Aand sammesteds systematisk underholdtes og forplantedes; med eet Ord, den franske Regjering opfordrer selv til Repressiv=Forholdsregler modde Liberale, og betragter nu Tingene fra et ganske andet Synspunct, istedet for at den endnu nylig protesterede mod samvirkende Foranstaltninger til dette Formaal, og deri vilde see en inddirecte Fjendtlighed af de tydske Regjeringer mod de i Frankrig fra Julirevolutionen, udgangne Jnstitutioner. Nu er det anderledes. Et Beviis paa, at Ludvig Philips Regjering ved, de sidste Begivenheder har vundet i indvortes Kraft (!), og ikke meere befrygter noget Angreb udenfra, da den har aflagt de Bekymringer, den endnu nylig nærede." Den legitimistiske Courier de PEurope indeholder et Udtog af det Forhør, som Jnstructionsdommeren i Nantes den 18de Juni afholdt over Hr. Berryer. Man spurgte ham om han for sin Afreise havde vidst, at Hertuginden af Berri befandt sig i Nærheden af Nantes. Svar: Han vilde have afholdt sig fra alt Svar herpaa, hvis Sagen ikke havde været notorisk ved Hertugindens Proclamation og opfangede Actstykker, men nu troede han at maatte bejae Spørgsmaalet. Fremdeles erklærede han, at have forladt Paris den 20de og at være indtruffen til Nantes den 22de, imidlertid havde han ikke just foretaget denne Reise i den Hensigt at tale med hende, skjøndt han vel havde villet benytte sin Nærværelse til at opdage hendes Opholdsted og faae hende i Tale. Han havde havt den Ære at see Madame og tale med hende, og, med al Agtelse for hendes Rang, Mod og Ulykke, at forestille hende sin og sine agtværdige Venners Anskuelse af Frankrigs nærværende Tilstand, dets Jnteresser og Fremtid og Følgerne af Hertugindens Ophold i Vesten. Paa Sporgsmaalet om, hvo disse Venner vare, svarede han, at Mænd af Betydenhed (des homme graves) havde angaaende de nærværende Omstændigheder yttret en Mening, der stemmede overeens med hans, og at han havde villet understøtte sin Anskuelse med deres Autoritet. Da han imidlertid, som det syntes for denne Sags Skyld, var hæftet og tiltalt, saa torde han ikke uden foregaaende Autorisation nævne hine. Paa Sporgsmaalet, om han havde raadet Hertuginden, for stedse at opgive Borgerkrigen, eller kun at opsætte sine Planer, svarede han meget omstændeligt, at enhver Voldsomhed syntes ham en farlig Udvei til en Regjerings Jndførelse eller Gjenoprettelse. Sin Legitimmitet uagtet, havde Restaurationen aldrig i den offentlige Mening kunne fralægge sig den Bebreidelse, at være indført med Vaabenmagt, og af lignende Vanskeligheder led Regjeringen af 7de August 1830, som en Følge af dens voldsomme Oprindelse. Han selv yttrede den Overbeviisning, at Frankrig kun ved et venskabeligt Forhold til Udlandet og ved Tilbagevendelsen til Monarchiets Grundlove kunde erholde Orden, Fred og Frihed, men at denne politiske Sandhed kun ved rolig Discussion kunde blive til en almindelig Overbeviisning ; enhver udvortes eller indvortes Krig vilde selv ved det gunstigste Udfald paa ny lægge uoverstigelige Vanskeligheder i Veien for det seirende Partie. denne Aand havde han i Aaret 1830 protesteret mod Krænkelsen af Monarchiets Grundprincip, og svoret den factiske Regjering Lydighed, for at kunne udøve sine Borgerrettigheder i de Deputeredes Kammer, og saaledes paa en lovlig Maade bidrage til sin Menings Triumph. Denne Anskuelse havde han paa en vis Maade forelagt Hertuginden, uden at tillade sig noget Spørgsmaal om hendes egne Beslutninger Paa videre Spørgsmaal, om han ikke den 8de Mai havde taget Deel i, eller dog erfaret Resultatet af en Deliberation, hvis Formaal var Oprettelsen af en provisorisk Regjering, bestaaende af Hertugen af Bellune, Hr. Hyde de Neuville, Hr. de Chateaubriand og ham selv, og som skulde have Hr. Charbonnier de la Guerrerie til Secretair, nægtede han al Deeltagelse i en saadan Deliberation; ogsaa havde Hr. Charbonnier allerede dengang, ligesom endnu, befundet sig i Fængsel. Formodentligen hidrørte denne Vildfarelse fra, at flere agtværdige Mænd, ved Efterretningen og Forsøget i Mar stille vare traadte sammen for at anvende deres Jndflydelse til at fraraade lignende Foretagender. J disse Sammenkomster, der i Ovrigt ikke holdtes hemmelige var han ogsaa dragen ind. Jmidlertid vilde han ikke nævne Deeltagerne, endskjøndt han holdt sig overbeviist om, at Enhver vilde regne sig sin Andeel heri til Ære. Til Slutning erklærede han, at han aldrig havde skjult sine Anskuelser, men heller aldrig indladt sig i Complotter; nogle ubetænksomme Mennesker og flere end een Emissair fra Politiet vare komne til ham, for at gjøre ham selsomme Opdagelser eller Forslag; men han havde ikke indladt sig paa Noget, og hverken uddeelt Penge eller Løvter, for at stifte Sammensværgelser, fordi han vel vidste, hvormeget slige Sammensvorne var værdt.