Berlingske Tidende, 1829-02-27
Den katholske Forsamling holdt igaar et Møde under O Conel, den yngres Forsæde. Hr. Sheil reiste sig, og sagde, at har vilde gjøre et Forslag, som turde udsætte ham for Fleres Angreb, Uden først at prøve paa at vinde disse for sig ved at tale om sin gode Villie, vilde han ligefrem gaae over til sit Forslag, som bestaaer i øieblikkeligen at opløse Forsamlingen. Han vidste vel at han stod Fare for at tabe sin Popularitet, men den veiede lidt mod Overbeviisningen at have tjent sit Fædreland. Han, som længe havde været bekjendt for sin Modstand mod Prostanterne, som havde været den heftige, frygtløse, forvovne, eller kanske den vilde og uforskammede Declamator eller Satriker, eller hvad man ellers behagede at kalde ham, han stod nu for den under ganske forandrede Omstændigheder, med ganske forandrede Følelser og Anskuelser, og var den første til at udbryde: "opløsForsamlingen. Han gjennemgik derpaa, hvad der kunde og burde raade hertil. Først talede han om deres Authoritet, som først havde givet dette Raad. "Jeg kommer med 22 MitterDog jeg vil forklare mig nøiere. Den katholske Geistlighed er i dette Øieblik forsamlet i Dublin. De katholske Biskopper have autoriseret mig, jeg lægger Vægt paa dette Udtryk, til at kundgjøre deres Mening for dem. Jeg beraaber mig ikke paa Lord Anglesen, omendskjøndt hans Stemme alene vilde have Vægt, ikke paa Lord Holland, omendskjøndt hans Stemme alene maatte have Vægt, ikke paa John Newport, Fisgerald eller Brougham; men talende til Katholiker beraaber jeg mig paa vore ærværdige Biskoppers Autoritet, og jeg kaster 22 Bispehuer i Vægtskaalen. Jeg spørger nu ikke om mig, kun om hvo der har Mistillid til dem. Saaledes kommer jeg med en uhyre upopulair Proposition understøttet af uhyre populair Autoritet." Depaa talede han om de Grunde, hvormed Oconne søger at forlænge Forsamlingens Tilværelse. Man har sagt, at vi ikke bør fæste Lid til Ministrene, og paamindet os om hvad der skeete 1825. Men Sammenligningen imellem nu og da holder ikke Stik. Man har sagt, at vi ikke bør stole paa Regjerininggen. Og hvorfor ikke, spørger jeg ligefrem. 1825 indbildte vi os, at Lord Liverpool var gunstigen stemt for vor Sag Det hele beroede paa en løs Formodning, og Jllusionen for svandt snart. Men hvorledes staaer vel Sagerne nu. Vi have en Trontale for os, vi have Hertugen af Wellingtons Erklæring, og frem for alt Hr. Peels utvetydige forandrede Beslutning. Saaledes viste han, hvor aldeles grundløst det er, fra 1825 at ville slutte til 1829, og sagde: jeg er af den Formening, at Forsamlingen ufortøvet maa opløses. Der var en Tid, da vi vare forbittrede paa vore Fjender, og mistrokke mod hinanden; men disse mørke Dage ere forbi. Lord Leveson Goer har sagt, at Forsamlingen ikke blot skulde ophæves, men at dets Gravs Porte ogsaa burde tillukkes for aldrig mere at aabnes. Hvor mægtig en Mand Lord Gower end er, saa viljeg dog sige til ham, at han kan slaae vore Aarbøger efter, og paa ethvert Blad ligefra Straffelovgivningens Begyndelse til vor egen Tids Historie vil han finde Opstandelsens Motto: resurgamDersom Ministrene opløse os, uden at skjænke os Frihed, hvor kan forhindre mig efter Messen at stille mig for Alteret, og give mine forbittrede Følelser Luft og Ord. Dersom Hertugen af Wellington, der med al sin vundne Hæder omhvælver vor Sag som med et trygt Skjold, ikke tilfredsstillende ender hvad han saa ædelmodigen har begyndt, saa maa han forvandle hele Jrland til et stort Fængsel, førend han kan forhindre Folket fra ikke i Gierningen at vise, hvor forbittret det svigtede Haab i har gjort det." Han tilraadede Opløsningen, som en Formalitet, der var nødvendig, thi den katholske Emancipation kan først finde Sted efter at den katholske Forening er opløst. Han endte med at sige, at det var muligt, at alt hvad han havde sagt vilde blive befundet at være uden for Ordenen; Spørgsmaalet var da, om Jrlands Frelse eller Forsamlingens Forretningsorden laae dem mere paa Hjertet. Talleren, som ofte havde været afbrudt af lydelige bifaldsyttringer, gav dog efter for Hr. OConnells Ønske, først at oppebie de næste Efterretninger fra dennes Fader, og Forslaget blev derfor ikke antaget for den 12te, da Associationen paa ubestemt Tid blev gjourneret.