JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-09
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Heckes Enke, i store Helliggeiststrædet No. 144.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-09
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Ses Trettende Aargang. No. 21. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 12 Marts 1816. H. C. Knudsens Jordefærd.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
J Gaar Middags bragtes Knudsens jordiske Levninger til deres Hvilested paa Assistencekirkegaarden udenfor Nørreport. Hans Jordefærd var allerede nogle Dage i Forveien en Gjenstand foralle Samtaler. Adskillige Hundrede Mennesker af alle Stænder havde indfundet sig i Sørgehuset, for at ledsage den Hedenfarnes Liig. Man saae i dette Følge saavel Statens første Mænd, som den simple Borger og Sømand. Kisten, paa hvilken den Afdødes Hæderstegn laae, omgivet af en stor Krands, blev baaret af en talrig Mængde af alle Stænder, Høie og Lave imellem hverandre, til Trinitatis Kirke, hvor den Afdøde var døbt og confirmeret. J Kirken udførtes en Gravsang, forfattet af Digteren B. S. Jngemann, med Musik af L. Zinck, og derpaa holdt Hr. Pastor Liebenberg, R. a. D., en skjøn og rørende Tale, hvori han skildrede den Hedengangnes Fortjenester af Fædrenelandet med de meest levende Farver. Derpaa holdt Hs. H. Hr. Biskop Balle en kort og hiertelig Tale. Fra Kirken af blev Liget hele Veien baaret til Assistencekirkegaarden. Da det med Følge var kommet ind paa Kirkegaarden, hørtes, i Frastand, Sang, accompagneret af Basuner og blæsende Jnstrumenter. Sangen bestod i en Liigpsalme, som Hr. Klingberg, Cantor ved Trinitatis Kirke, med sin Skole afsang, understøttet af flere af Stadens Cantorer og Hr. Stadsmusicus Frost med sine Folk, hvilke glade grebe denne Leilighed til at hædre Patriotens Minde. Sangere og Musici havde posteret sig i den Seule bygning, som ligger bag Graverboligen, forbi hvilken Processionen gik, men standsede her, meden to Vers bleve sjungne. Da Liget var nedsat i Graven, ophørte Sangen, og Hr. Provst Gutfeld holdt en skjøn og passende Tale, efter hvilken Sangen igjen istemtes, og vedvarede, til følget var kommet tilbage til Udgangen af Kirkegaarden. Saavel i Kirken, som ved Graven, havde en Deel Qvæstede og nogle af de Faldnes efterladte Enker og Børn indfundet sig, for saaledes at yde deres Taknemmelighed til den Mands jordiske Levninger. hvis ædle Bestræbelser i sit daadfulde Liv de have saa meget at takke for. Kl. henimod 4 om Eftermiddagen var denne høitidelige Jordefærd tilende, og en lille Jordhøi dækkede nu Støvet af den Ædle, hvis Minde vil leve gjennem flere Slægter. Folkestimmelen ved denne høitidelige Leilighed, saavel i som udenfor Staden, var ubeskrivelig, og man kan næsten sige, at den halve Stad, var i Bevægelse. Overalt, hvor Toget passerede, saaes Mennesker i Vinduerne, paa Trapper, Tage, i Træer, o. s. v., og det var ikke mueligt paa den Tid at faae en Karet i hele Staden. Udgiveren.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
Den af Hr. Jngemann forfattede skjønne Gravsang, gjør Udgiveren sig en Fornøielse af, at anføre her med Digterens Tilladelse. Hvad vil den Skare sort og lang, Hvi lyder Suk til Sørgesang? Er her en Kæmpe faldet? Ja visselig, en Kæmpe god: J Kamp mod Jordens Sorg han stod, Nu har ham Gud hjemkaldet. Med venligt Smiil i lyse Blik, Med Sang han gjennem Verden gik; Hver Kummer for ham flyede. J Borg, i Hytte lød hans Røst, Selv over Grave sang han Trøst; Forladte til ham tyede. Til Kamp for Drot og Fædreland, Opflammed han den danske Mand Med Qvad i Vaabenbraget; Og segned Heltene i Blod, Med Krandsen han ved Graven stod Liig Dannebrog paa Vraget. Ja, Field og Dal har hørt Din Sang, Fuldendt er nu Din djærve Gang, Du Sorgens brave Fiende, Dit varme Hjertes Glød er slukt, Din Læbe taus, Dit Øie lukt, For Dig nu Taarer rinde. O! gjerne steeg Du af Din Grav, Og tørred selv hver Taare af, Som ved Din Bortgang vinder; Dog net, i Graven boer Du ei. Høit over Jorden gaaer Din Vei, Du Sorgens Seiervinder! Fred med Dig paa Din lyse Gang, Sjung høit nu til Cherubers Sang Om Himlens høie Glæder. Forglem nu Jordens Sorger smaa. Lad ei dens Suk Dig mere naae Forglem selv Støvets Hæder, Vi glemme ei Din Hædersgang, Høit tonende vor Afskedssang. Dig vort Farvel nu bringer; Du længe mindes skal i Nord, Naar Du har glemt den dunkle Jord, Og Dig mod Lyset svinger. Anmeldelsen om Hofraad Meyers Levnet ved Grosserer M. L. Nathanson. (Slutning; see forr. No.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
Jndenlandske Efterretninger. Den 5te d. M. høitideligholdtes den fortjente Olding, Balletmester og Ridder Vincenzo Gacottis 84de Fødselsdag, i Forsalen til det Kgl. Theater. J Salen var opstillet en Piedestal, over hvilken der hang en Rosenkrands, og derunder læstes Navnet: Vincenzo Galeotti. Da Oldingen. traadte ind i Salen paasattes ham af Mad. Schall en levende Laurbærkrands, og han tog derpaa Plads i den øverste Deel af Sahlen. Derefter opførte det dandsende Personale en skjøn Dands, og Mad. Liebe, som stod ved Mindestøtten, udførte en til Dagens Høitidelighed passende, og af Hr. N. T. Bruun forfattet Sang, hvis Chor istemtes af alle Tilstedeværende. Under det sidste Vers nedtog Mad. Schall og Mad. Liebe Rosenkrandsen, som de paasatte Oldingen; et Dække faldt ned og Galeottis Portrait viiste sig i Rosenkrandsens Sted, imedens paa Piedestalen fremkom fire passende Stropher. Ved Bordet udbragtes Galeottis Skaal, efter en i den Anledning af Hr. N. T. Bruun forfattet Sang. Festen endtes med et Ball, som varede til Kl. 7 om Morgenen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
Odense, d. 8 Marts. Ved det den 1ste hujus her i Odense holdte Fastemarked fandtes mange Sælgere og kun faa Kjøbere, især til Dynevaar og Lærreder; det første kunde kjøbes for Mk., meget godt Blaarlærred for 2 Mk. og Hørlærred for 6 Mk., Smør fra 4 1/2 til 7 Rbdlr. Halvottingen. J det Hele sporedes Pengemangel. Kramvare var der ogsaa nok af, endogsaa Diamanter fra Kjøbenhavn, som uagtet de ved Trommeslag bleve bekjendtgjorte, dog nok ikke fandt mange af Odensees Bankosedler til Ombytning. (J. Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
Odense, d. 8 Marts. J Tirsdags blev gjort Forsøg med at indskibe Kreaturer i Færgesmakkerne i Slibshavn, for derfra at afseile til Sielland. Det var næsten Vindstille fra Nordost. Jsen ligger endnu fast fra Nyborg Skibbroen, til saakaldet Auernakke; men er kun svag. - Ved Odense Fattigvæsen uddeles efter Forsørgelsesplanen for Aaret 1816. ugentlig til Almisselemmerne 90 6 Punds Brød, 70, 4 Punds Brød, 2457 Stkr. Tørv. 107 Rbd. 2 Mk. i Penge og desuden 34 Rbd. 2 Mk. halvaarlig Huusleir. Antallet af de Trængende er 213 med Familier. Til disse ydes af Jndvaanerne 9775 Rbdlr. Desforuden bidrages i Korn 48 Tdr. Rug og 68 Tdr. Byg. Og disse betydelige Understøttelser uagtet hører Man dog stedse Tiggerne, der ligefuldt plage Os, i deres Sprog forsikkre: "at Byen Jntet giver dem". (Efter Hempels Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
Aarhuus, d. 8 Marts. Ved Vareauctionen i Onsdags og Torsdags vare Libhavere nok, men kun faa Kjøbere, saa kun lidet blev solgt. – Et Menneske, der i samfulde 16 Aar har siddet indespærret her i Daarekistens værste Lukaf, har Døden i disse Dage befriet fra sine jordiske Lidelser. Faa kunde komme ham nær, derfor saae han og saae snarere ud som et Uhyre end et Menneske: Nægle som Kløer og Skjeg som Børster. J sin Ungdom var han Student, og et Menneske med fortrinlige Kundskaber. Aarsagen til Forstandens Tab hos ham skal eftersom man siger have været ægteskabelig Troløshed. - Forleden Dag faldt en Matros overborde her i Havnen og druknede. J flere Dage falder her atter stærk Snee. (Aarhuus Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
Kjøbenhavns Børs den 12 Marts. Cours. Hamb. 2 M. 707, a vista 725. Amsterdam a vista 665. London 2 M. 30 1/2 Rbdlr.,a vista - . Spec. 710. - Specier solgtes til 42 a 42 3/4 Rbmk., for Committeesedler blev givet (med Rente) 90 pr. 100; Oblig. 78. Norske Sedler 61.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
Blandede Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
Norske Efterretninger. (Af den norske Rigstidende No. 18.) Den af P. V. Rosenkilde efterlyste K. H. Bergendahl har nu, ved Avertissement i Christianssands Avis No. 15, dateret Christianssand, bekjendtgjort, at han ikke veed, at være i nogen privat Gield.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
Dødsfald. Oberst Ricks Enke, M. S. Rosing, i Lier Præstegield; Sorenskriver J. Tandbergs Hustru, 20 Aar, den 15 Febr. i Lier Præstegield; Jomfru C. C. Barclat, 21 Aar, den 20 Febr. i Christiania; Mad. A. C. Muldrup, født Mørch. 68 Aar, den 17 Febr. i Christianssand; R. Wellesværs Hustru, C. G. Kiddelsen, 37 Aar, i Christianssand; C. M. Simonsens Hustru, A. M. Pedersen, 48 Aar, d. 13 Febr. i Bergen; J. J. Bøhmers Hustru, A. M. Schnel, 6 Aar, den 14de Febr. i Bergen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
Prorector og Prof. Wilken fra Heidelberg, som af den Badenske Regjering var sendt til Paris, for at faae udleveret af det derværende Bibliothek Haandskrifterne fra det Heidelbergske Bibliothek, hvilke 1622 vare blevne førte til Rom, og i den franske Revolutionskrig igjen til Paris, har været saa heldig at opnaae Øiemedet af sin Sendelse. Men Tallet af de fra Rom til Paris komne Haandskrifter er ikke stort, og de Franske have heller ikke gjort noget skjønsomt Udvalg. De beløbe sig til 38, lutter græske og latinske Forfattere, blandt hine ere tre inediti, der høre til Byzantinerne, og, om just ikke for Theologen, saa dog for Historikeren vigtige. Bibliotheket i Heidelberg var i sin Tid det eneste tydske Bibliothek i sit Slags. (Udg.)De fem Søstre. J Verden Alt af tvende Væsner styres, Det første, fuldt af Alvox, med betænksom Mine Jgjennem Livet vandrer. Det skuer, overveier, beslutter, handler, Med Tanken stedse henvendt paa det Gode og det Sande. Dets Blik og Tale altid er alvorlig, Men ofte blid, dog ikke sjelden stræng; Som Dydens Ven og Lastens Fiende Af Retsind og af Retfærd stedste det ledsages. Ved ædel Daad, som Egennyttens Drivhjul savner, Det smiller som en Seraph fra forklarte Egne; Ved Lastens Udbrud og ved falske Dyder, Det svinger truende Cherubens Flammesværd. Det lønner Dyden med Samvittighedens skjønne Ro Og straffer Lasten med dens bittre Nag. Det har en Slegfredbroder, Som tit forbinder sig med Egennytten og det Onde, Og avler falske Politik, Jntriquer, Havesyge, Og mange andre onde Børn, som Livet os forbittre; Men hiin det Godes Ven erkjender ei hans Broderskab. Til ham en yndig, herlig Mo sig ofte trofast Enytter;
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
J hendes Aasyn straaler Glædens Purpurglands, Hun lever snart for dette, snart for Evighedens Liv Men, hvor hun lever, nye Verdener hun tryller frem; J Livets spirefulde Vaar, J Som rens blomsterrige Dage, J Høstens frugtbar - skjønne Tid, Ja selv i Vinterens kolde Død Fremtryller hun et nyt og herligt Liv. Hun har en Slegfredsøster, Som tit forbinder sig med lave Sandslighed, Og hun har mange onde Børn, som Vellyst, Drukkenskab, Og hvad de andre hedde, som tumle sig i vilde Glæders Larm; Men hiin, den skjønne Qvinde haver alt det Onde og det Lave, Hun sværmer til, men sværmer altid ædelt. Tit Tungsinds dybe Alvor mørkner hendes høie Pande, Tit fylder Sorgens Taarer hendes skjønne Øie Men hun er lige skjøn og lige ædel, J Sorgens Veemod og i Glædens Jubel. Den hulde Qvinde kalder man med Navn af Phantast, Og hendes troe og mandig skjønne Mage Man givet har det Navn: Fornuft.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
Fem skjønne qvindelige Skabninger Har dette Par frembragt, Og er de ikke alle evig unge, evig skjønne? Har Tanken om en Gud ei samme Alder som en Verden, Er ei den absolute Tanke født med Livet; Er Følelsen ei Tankens Tvillingsøster, Er Handling ikke Livets første Tegn, Og er ei Tegnet skabt fra Evighed for Tanken? Hvo skal vel sættes først blandt hine Hulde? Du, som, med Tænksomhedens Granskerblik, Udspeider Verdiners, Tidens, Evighedens Gang, Som gransker i Naturens og i Konstens Skatte, Som finder nye Væsener og nye Kloder, Som med Din Fakkel tænder Lys i Alt, Og med Dit Scepter byder Orden i det Hele. Du hersker overalt og af Din Kilde henter Hver Green af Videnskaber Kraft og Fylde. Du Himlens Dronning, Livets vise Herskerinde, Du Lidenskabernes almægtige Betvingerinde. Gid alle, Smaae og Store maatte hylde Og knælende tilbede Dig, Philosophi! Du, som, med Øiet vendt mod Himlen, Kun tænker denne ene, store, ubegribelige Tanke, Som skabte Dig og Evighedens Alt, Gud Fader, i det Høie, Og snart, med Øiet vendt mod Jorden, Din milde Kraft til Sæderne i Livet skjænker. Med hellig Alvor skuer Du Naturens Underværker, Med Dadel seer Du Lastens underlige Jld, Med bifald lønner Du det Gode; Du gyder Trøstens Balsom i den Kummerfuldes Hjerte, Og redder angerfulde Synder fra Fortvivlelse og Aandens Død. Tilbeder Dødelige, Philosophiens Søster, Den hulde Trøstens Engel, Religionen, End Du, som Menneskenes Slægt har kaldt sin Barndoms Vugge, Du, som med Blomstrer strøck vor hele Vei, Som spøgende snart hopper gjennem Livet, Snart med Satirens Lune erdens Daarligheder spotter, Og snart med Alvor rævser Lastens onde Værk: Som nu os stemmer til en munter Latter, Nu lokker veemodsfulde Taarer af vort Øie; Som snart med Ørneflugt mod Himlen hæver Dig, Og synger om en ukjendt Verdens bedre Glæder, Snart daler ned til Jordens Liv, Og smykker Livets Selskabsglæder. Du Sproget gier den skjønnere og mere høie Tone, Forbundet med Philosophien taler, Du i Guders Tungemaal, Og i Historien Du tænder Lys med Phantasiens Fakkel. I Hellas og i Rom, i alle Folkeslægters Barndoms Dage. Besjællede Du Alt i Livets og Naturens Værker. Dit store Værk var svundne Oldtids skjønne Myther.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
Da Christi Læres høie Glands Polytheismens mangehaande Farvespil forjog, Og alle Oldtids Guders Hær Forsvar, for Tanken om den Ene, Ubenævnelige, Du til Din Søster, Religionen, knytted Dig end mere fast,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
J dette Baand Du straaler som den første Ædelsteen, J alle Kongers Konges Krone, Og i Din navnløs skjønne Straaleglands Seer Grandskeren begeistret Evighedens Morgenrøde. Hvi skal vel Barden nævne Dig? Hvo seer ei i hans svage Farvetegning. Dig Poesi, det Skjønnes Kilde, Som kjender ei til Livets Død, Men som forvandler Død til Liv J Evighedens Egne. End Du, som hopper snart som munter Mo Paa Bjerg og Dale, over Sø og Hav, Ad blomsterklædte Enge hen, Hvor Fred og Fredens gode Engle smile, Hvor Aand og Hjerte stemmer Vort Liv til herlig Harmont, Snart vandrer med betænksom Alvors Mine Ad blodbestænkte Sletter hen, Hvor Krig og Krigens onde Aander herske, Hvor nu den Modige sig ædel værger, Mens Lidenskabens Hær opflammer Røveren, Og Egennyttens Gift Fortærer lumske Stimands Bryst, Snart tumler Dig i Kabinetterne J diplomatisk Hvirvel; Men hvor Du viser Dig, J Krigens Blodhav, Paa Fredens Blomsterslette, J Kabinettets Viisdoms Dynge, Du stiller frem Moralens Speil for Onde og for Gode, Du lokker Sandhed frem af skjulte Vraa, Og stedse throner Du, Historie, som Sandheds Tolk. End Du, der, som et tusindfarvet Væsen, Forbinder Dig med Alt i Livet, Som sees og høres overalt, Som knytter Dig til alle Videnskaber, Din Skjønhed, høie Alvor, sande Kraft De trende Søstre skjænke Dig, Den fjerde skjænker Dig et Stof til Tale, J synligt Tegn Du staaer selv for den 1 øve, Den Stumme taler Dig med Minespil, Thalia giver Dig en munter Tone, Og Melpomene Sorgens Vermodstemme; Theone offter Dig sin hele Ynde: Hvo kjender Dig i alle Dine Farvespil, J alle Dine høie, lave, haarde, bløde Toner, Og hvo kan skildre Dig i hver Skatterings Glands, Du slynger Dig i Tegn, i Ord, i Billeder, Pennens Strøg, i Penslens Træk, J Naalens Værk, Gravstikkens Minder, Digterens og Philosophens Grandskeværk, J Religionens Lærers Bud, J Sagas Præstes Tale Og i den skjønne Scenekunst, O Sprog, om al vor Viden Med glimrende og ubetvingelige Demantskjede. Saa staae de alle fem, de hulde Skjønne, De vandre Arm i Arm, Omskyngende hverandre, Som Billeder paa alt det Sande, Gode, Høie, Det Skjønne, Livets Handlinger og Ord, hinanden laane de den Kraft og Glands, Den høie Alvor, virksom Daad Og Sprogets mange Vexeltoner, Men hvo kan give dem en Rang, en Alder, Som eet og samme Nu har frembragt J vor Verdens skjønne Kjede? Og naar et Leed af denne rykkes bort, Det Hele taber sig til Intet. H. C. Wosemose.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
Mandagen den 8de April førstkommende, om Formiddagen Kl. 9, og flere Dage, sælges ved offentlig Auction i Huset Nr. 91 i Vognmagergaden, afdøde Kongel. Pensionist Magnus Nicolai Christensens Boes udvalgte og særdeles velconditionerede betydelige Bogsamling, 7000 Volumina, største Delen paa Skrivpapiir og indbundne i Marmorbind, engelsk og fransk Bind, bestaaende af endeel Verker (i adskillige Sprog), saavel theologiske, som historiske, juridiske, medicinske, philologiske og philosophiske (hvoriblandt endeel meest danske og sjeldne), foruden Haandskrivter, en Medaille, og Myntsamling, hvoriblandt Exemplarer fra Keiser Hadriani, de ældste danske Kongers og Kong Carl Gustavs Tider, endeel Medailleaftryk, Kobbere, Karter, Globi, aabne og sammenlukkede Reoler m.m., imod Betaling ved Tilslaget eller paa Anfordring til undertegnede Boets Curator og Jncassator, hos hvem, boende i St. Pederstrædet No. 120, 1ste Sal til venstre, Catalogi erholdes fra den 22de Marts d. A. mod 3 Mk. N. V. Betaling for Exemplaret. Tillige sælges ved denne Auction en skjøn Samling Conchylier, endeel Mineralier og Malerier. H. F. Bøgvad.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-12
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-16
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Ros Raa He Trettende Aargang. No. 22. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 16 Marts 1816. Tre Til Bernhard Jngemann, i Anledning af Jngenting 3. Dør mig, Frænde kiær i Brage! Hør min Sang om Jngenting! Jngenting i vore Dage Er den store Tryllering, Hvori Alt sig rører, speiler, Hvormed Aanden Alt beseigle Jngenting for Muldvarp Er det største Undersyn, Jngenting er Gud i Himlen, Ordets Røst og Aandens Lyn, Og som Jngenting opveier Tiden Alt hvad Tiden eier. Ingenting heraf du lære, Lære Tiden at forstaae, Agte for din største Ære, Af dens Aand at nævnes saa¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-16
Om de gamle stærke Vande Og om Midgards-Ormens Byrd, Ja om Balders Bane-Tue, Og om Surturs lumske Lue. Dog langt meer end slige Stave Gjemmer Rosen i sit Skjød, Staaer den blye i Herrens Have, Er dens Duft og mannasød, Himmel=Perler den bedugge, Skjænke venlig Sang for Sukke. J de Perler aabenbarer Edens Rose sig med Glands, Støvets Rose sig forklarer Efter den for Aandens Sands, Og forklaret Rosen svinger Sig fra Jord paa Fugle Vinger. N. F. S. Grundtvig. at Nogle Bidrag til Linplanternes Dyrknings Historie her i Danmark.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-16
Fra Fjerde Christians Tid af finde vi, at Linplanternes Dyrkning har stedse været blandt Formaalene for Regjeringens Ønsker. Anordninger og Foranstaltninger i Aarene 1629, 43, 62, 4, 6, bære Vidne herom. Af Landsfaderen er tillige siden 1778 aarligen opmuntret til samme ved, Præmier gjennem det Kongel. General-Land Oeconomie- og Commerce-Collegiums Foranstaltning. ved det Kongel. Landhuusholdnings=Selskab. Som bekjendt have tillige endeel Ophøiede Private og Adskillige i forskjellige Stillinger og Stænder, Tid til anden, deeltaget i at virke, enhver paa sin Maade og efter sin Leilighed. Men Syvende Christians Regjering var det forbeholden, at have en Undersaat af saadan omfattende Nidkierhed herfor, som den der besielede Dannerkongens og Danmark troe og kloge Niels Ryberg. J Aarene 1780 og 82 blev Foranstaltning føiet for kyndigere omhyggelig Behandling ved Heglerier, og Jndretning truffen med Hensyn til Vævning, mere fuldkommen, af Linnede Vahre; Omsorg vistes tillige for Seildugers Forfærdigelse hos os selv; medens een af vore yngre Landsmænd i de bedste Hørlande hentede sig de Kundskaber og Færdigheder, som gjorde ham beqvem til at forestaae det oprettende Kongel. Hørinstitut i Fyen, hvis yngre Systre ere to lignende i Sielland og Slesvig. Uden Tvivl toges i Alt Dette særdeles Hensyn til Yttringer af Ryberg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-16
Omkring de skotske, som skal haves omtrent paa hveranden Miil, sees i Efteraaret Stakke af Hør, rundt omkring, tilkjørte af Omboende, Sneseviis staaende, efter sin Tour faaer enhver Bud om at være med et Par Mennesker tilstede ved Arbeidet, og kan da tage sin Hør heglet hjem med, ved hvis Behandling Eieren, eller hans Udsendte, da salv har været, Øievidne. - Af fire forskjellige Mølle byggere er yttret, at, maar de nemme Haandmaskiner, vi nu have i Gang, blive meere kjendte af Møllere og af Godseiere, da vil de vist mangesteds blive anbragte paa Lofterne over Vandmøller, og Kjerneværker; hvilket bemeldte Tømmermestere sige, har aldeles ikke nogen enten Vanskelighed eller Betænkelighed. J Lyderslev Præstegaard i Stevnsherred er en saadan Skjette anbragt ved et Kjerneværk, til god Tilfredshed for den duelige Huusmoder, som paa sin toternede Rok, af hvilke der i benævnte Huus ere ere bestandigen i Brug, selv forarbeider saa stor en Deel som mueligt af den Hør, samme har skjettet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-16
Af Hørmøller efter den Kjøngske ere siden indrettede og paa Amager, af Bestyrerne for det Reiersenske Fond, een nær Holbek, af Hr. Borger-Capitain Bang; een paa Sparresholm, af den for tidlig savnede Hr. Godseier, Ridder Bang, og nu i Sommer en ved Steensbyemølle, mellem Kallehave og Vordingborg, af Hr. Malling: den første, og hidtil den eneste her i Landet, som gaaer, tilligemed et Valkeværk i samme Bygning, ved Vand, og det endog ved Spildevandet fra hans øvrige Møller; desuden i Jylland een, til at gaae ved Hestekraft, med Skjette af forandret Indretning. Saaledes har dog Landet faaet det halve Dosin, da Exemplet blev givet. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-03-16
Jndenlandske Efterretninger. Udtog af en Skrivelse fra Vesterkanten i Jylland, dateret d. 16 Febr. 1816. . . . Som en Mærkværdighed i Naturen, synes mig jeg maa berette Dem, at der omtrent midt i Januari Maaned, skjøndt Vinteren var temmelig stræng og Jorden bedækket med Snee, saaes endeel Jnsecter - uden Soelskin - gaae levende paa Sneen, f. Ex. Ørentvister; men især bemærkedes der en betydelig Mængde Larver af graagrøn Hovedfarve, med gule, paa langs gaaende, Striber. Disse Larvers Størrelse var som Kaalormens. En fjorten Dages Tid i Forveien havde et temmelig betydeligt Jordstød ladet sig mærke om Morgenen Kl. 4. Maaskee den det foraarsagende underjordiske Jldsvarme havde oplivet, og Rystelsen, af Jorden, fremlyst disse Smaadyr af deres Smuthuller. (Udg.)¬