Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-10-22
Hvert Halvaar seer man i vor Hovedstad en Jernsalems Forstyrrelse, som man kalder Flyttedag. Den er bestemt til en Tid i For= og Efteraaret, hvor der næsten altid indtræffer Regnveir. De fleste Flyttende faae ved saadan en Leilighed af flere end een Aarsag deres Flyttegods fordærvet. Dette evige Flytterie kjender man intet til i de fleste andre Lande. Et Aar er almindelig den korteste Opsigelsestermin. At man hos os flytter to Gange om Aaret, er en Ting, der medfører mange Ubehageligheder. For det første frembringer den en Forstyrrelse i mange Næringsveie, og for det andet foraarsager den de fleste Mennesker meget Tids- og Pengespilde. Aarsagerne dertil synes at være temmelig forskjellige. Deels gives der et vist Slags Leiere, der have saadan en Flyttesyge, at de aldrig kunne blive længere end et halvt Aar paa eet Sted, og som maaskee vilde flytte hvert Fjerdingaar, om de kunde; deels gives der Huuseiere, der, for at opskrue Leien eller endog blot for at faae Fæstepenge paa ny, uden Betænkning opsige deres Huusfolk. Sielden finder nogen de Leiligheder, han selv har valgt saa ubeqvemme, at han ikke seer sig istand til at beboe dem længere end et halvt Aar. Men saadanne Tilfælde ere ikke allene meget sjeldne, de burde desuden aldrig komme i Betragtning, naar det gielder om at afskaffe en for Almeenheden i alle Maader skadelig, og næsten i ingen Henseende gavnlig Ting. Jeg troer, og uden Tvivl med Grund, at et Aar er den meest passende Termin til hver Opsigelse. Hvor ubilligt og ubehageligt er det ikke, at en Familie, i det Øieblik den indflytter, skal kunne blive toungen til efter et halvt Aars Forløb, at rykke op igjen, naar dens Vært af een eller anden egennyttig Grund finder for godt at opsige den? Men da maaskee ikke enhver har Ævne og Leilighed til at betrygge sin Vært om Huusleien for et Aar, saa var det vel ikke af Veien, om denne blev accorderet og betalt maanedsviis, og kun Udeblivelse med Huusleien. gjorde Forandring i denne Flyttetid. Vægtersang. Vægtere have, som bekjendt, existeret fra ArildsTid. Endog Zion har altid havt sine Vægtere, endskjønt af et andet Slags end de, der i vore Dage vaage om Natten paa Gaderne. En saa ældgammel Metier kan med Rette gjøre Fordring paa vor Agtelse, og det være langtfra, at vi her ville vise een af de aarvaagneste Stænder i Staten fra en ufordeelagtig Synspunct. Men imod deres Sang lader der sig indvende Adskilligt. Hensigten med denne Sang kan i vore Dage, hvor de fleste Mennesker have et Uhr, ikke være at tilkjendegive Folk, hvad Klokken er, thi det var kun nødvendigt i de Tider, hvor man endnu aldeles manglede Uhrer, eller hvor de i det mindste vare meget sjeldne. Nu kan Hovedøiemedet kun være, at kræve et lydeligt Vidnesbyrd og Vægterens Aarvaagenhed. Men dette kunde maaskee skee paa en langt simplere og hensigtsmæssigere Maade, naar Nattevægterne, ligesom Taarnvægterne, raabte f. Ex., hvert Qvarteer, og istedet for at opramse et heelt Digt, kun med faa Ord raabte hvad Klokken var. Den Moral, som Versene indeholde, betyder ikke meget, og deres Upasselighed til vor Tidsalder indseer enhver. Ja, om de end virkelig indeholdt den fortræffeligste Moral, og man med en vis berømt Dansk Forfatter vilde antage, at deres theologiske Jndhold er en Trøst for den Syge, der i søvnløse Nætter martres paa Sygeleiet, saa er det dog i Grunden meget upassende, at ville moralisere for Menneskene, naar de trænge til Søvnens Vederqvægelse, og at lade denne Moral fremsiges og afsynges i Vers ved en Vægter, hvis brølende eller tudende Stemme kan forstyrre endog den tryggeste Søvn. Der gives saadanne Carricaturstemmer blandt Kjøbenhavns Vægtere, at deres Sang er en sand Plage for en stor Deel Mennesker. Fred og Rolighed paa Gaderne om Nattetider ansees i alle Lande for en meget gavnlig Ting, og Lovene sørge ogsaa for, at den ikke paa nogen muelig Maade forstyrres. Men gives der nogen Maade, hvorpaa den lettere kan forstyrres, end ved at recitere og synge alenlange Vers, Denne Ubehagelighed kunde aldeles forebygges, naar Vægterne kun behøvede at raabe, hvad Klokken var. Naar de da tillige raabte, hvert Qvarteer, saa var det saa meget mindre mueligt, at nogen af dem kunde sove en heel Time. Det er overalt ikke let at indsee, hvorfor Taarnvægterne skulle raabe hvert Qvarteer og Nattevægterne derimod kun hver Time.