Viborger Samler, 1840-06-04
Den af Assessor Algreen-Ussing ved 28de Maifesten paa Skydebanen ved Udbringelsen af Skaalen for en betryggende Garanti for Rigets fremtidigeFinantsforvaltning holdte Tale, hvilken han indledede med følgende Citat, er saalydende: Ja, Cleon, Du har Ret, hvor fattigt Landet er, Saa er vor Ødselhed dog næsten uden Grændser, Vi, som har neppe Raad, at lønne en Barbeer, Vi fødes, giftes, og vi de som Excellentser. Jeg vil ei tale om den Sum, som fraadses bort Vor Gane, dette Svælg for hele Millioner, De Penge, Kjøbenhavn af Landet taler for Kort, For Attestats til os, og Stads til vore Koner. Nei, tag et Læs Papiir, og kræv en Evighed, Om mod vor Ødselhed Du vil satirisere! Saaledes sang Digteren Zetlitz, det er nu mange Tider, siden; men hvad han dengang fang, det passer endnu stedse. Der er endnu gode Aaringer for de Kræmmere, der handle med kostlige Silketøier, og Sppigerne og Leietjenerne skulle ikke altid gaae og suge paa Labben. Dog – det var de private Forhold, hiin Digter sigtede til; lad os vende os til det, der frembyder Stof for alvorlige Betragtninger, til de offentlige Forhold, thi ogsaa der er der, som vi alle vide, Rum for Besparelser. Dette har ingen indseet tidligere end selve Regjeringen; thi neppe var hiin sørgelige Halvkrig endt, hvori Danmark saae sine Finantser udtømte og sit Pengevæsen undergravet, for Kongen tog Finantsvæsenets Ordning under sin nøieste Overveielse, og bød, at Besvarelser, og Jndskrænkninger skulde indføres i alle Statshuusholdningens Grene. Men det gik med dette Bud, som med et andet dermed samtidigt Kongebud, at der aarligen skulde ved Trykken bekjendtgjøres et Budget, hvori Jndtægter og Udgifter vare bragte i behørig Ligevægt med hinanden. Dette Budget bortfalder, hedder det i et Rescript tre Aar efter, og paa samme Maade bortfaldt ogsaa de paatænkte Besparelser og Jndskrænkninger. Mere end en Fjerdedeel af et Seculum er siden den Tid forløbet. Finantsministre, ere komne, og Finantsministre ere aftraadte; Kongen har baaret sin Krone og Kongen har nedlagt sin Krone; mange Forhold ere omdannede, og mange Forandringer ere indtraadte; men Eet er endnu det Samme : ingen Besparelser og Jndskrænkninger ere indførte. Det blev paabudet i 1843; det bleve gjentaget i 1814; det blev gjentaget i 1816; det blev atter gjentaget i 1824; men igjennem 25 lange Aar, og efterat Stænderne otte Gange have været forsamlede, og otte Gange paa det Stærkeste have udtalt sig om Nødvendigheden af gjennemgribende Besparelser, er endnu Jntet skeet i denne Retning. - Vor ophøiede Monarch har umiddelbart efter sin Thronbestigelse erklæret, at det skal være et af de vigtigste Formaal for hans landsfaderlige Bestræbelser, at frembringe Forbedring i Landets finantsielle Tilstand, da han dybt og levende erkjender, at hans kjære og troe Undersaatters Velfærd kræver Besparelser i Statsudgifterne. Det har ikke kunnet andet end glæde Enhver af os at høre dette kongelige Tilsagn, men tør vi derved finde os beroligede, Lad os dog ikke glemme, at hvad Kong Christian den Ottende saaledes har udtalt, er netop det Selvsamme, som Kong Frederik den Sjette med endnu større Styrke og visselig med ligesaa fuld Alvor har udtalt, det er nu en heel Menneskealder siden, uden at endnu Noget er skeet til dette Øiemeds Opnaaelse. Heraf vil man bedst indsee, med hvor store Vanskeligheder denne Sag maa have at kæmpe, og hvormange personlige Jnteresser der stille sig i Veien for Fuldbyrdelsen af den kongelige Villie, og Kongen vil deraf selv tydeligst erkiende, hvorlidet den alvorligste Herskers Bud kan udrette i denne Sag, saalænge det hidtil gieldende System ikke undergaaer en Hovedforandring. Thi at Kongens Villie er fast og god, derom tør Jngen af os tvivle. At det er hans fulde Alvor med Besparelser og Jndskrænkninger, derom behøves for mig intet andet Vidnesbyrd end det ædle simple Svar han gav, jeg veed ikke hvilken, Deputation fra den hæderlige Bondestand. "Nu ville Vi alle spare, hvor der spares kan Kunde Kongen sige noget Smukkere, noget Værdigere, noget for den med Skatter, Byrder og Afgifter haardt betyngede Bondestand Trøstigere, Mig i det mindste rørte disse simple Ord dybt. De kaldte mig i Erindring hine verdensberømte Ord af Frankerigs ædle Fjerde Henrik, der ønskede at bringe det dertil, at hver Bonde i hans Rige maatte kunne have sin Suppe=Høne i Gryden hver Festdag. Og der kan spares, derom er ingen Tvivl, der kan spares, naar vi kun ret alvorligt vil; der kan spares, naar Kongen i denne vigtige Folkesag vil give Folkeraadets Stemme den fulde Betydning. – Og her ere vi ved hvad jeg mener: Stænderne, Folkeraadet, Kongeraadet, Kongens bedste Raad, hans folkelige Statsraad, det, hvorigjennem han kommer til en tilforladeligere Kundskab om Folkets Tran og Ønsker, end igjennem sit Geheime-Statsraad. Om 6 Uger sidde de atter forsamlede, og Folket imødeseer med spændt Forventning, hvad de da i denne vigtige Sag ville andrage paa; thi Danmarks Fremtid ligger i deres Haand Mine Herrer, En Mand, hvis Lovalitet er ligesaa stor som hans Besindighed, Kjøbenhavns første Deputerede, har nylig for hele Folket udtalt, at Folket maa have en Garanti for, at en fremtidig svag Finantsbestyrelse ikke skal kunne bringe tusinde og atter tusinde Familier til Bettelstaven og lamme hele Stadens Kraft. Jeg gjør disse Ord til mine, og jeg tænker vi gjøre dem alle til vore Folket maa have en Garanti herfor. Derom er der kun een Mening i det hele Land. Erfaringen har noksom viist, hvor lidet Stænderne hidtil have udrettet i denne vigtige Folkefag. Stænderne have ingen Møie sparet; de dygtigste, de erfarneste, de meest patriotiske Mænd have arbeidet ufortrødent, have anstrængt sig Dag og Nat, have med al den Kraft, de formaaede, frembaaren Folkets Ønsker for Thronen, hvad de have udrettet, ligger for Verdens Øine. Derfor have Stænderne vistnok den stærkeste Opfordring til at tage under Overveielse, hvorledes Folkeraadets Stemme kan erholde sin fulde Betydning i denne af alle vigtigste Sag, og hvorledes der for al Fremtid kan forskaffes Kongen og Folket Betryggelse for Finantsernes Ordning, Statsgieldens Afbetaling, Skattebyrdernes muligste Nedsættelse, Statsindtægternes hensigtsmæssigste Anvendelse. Lader os da forene vore Ønsker om, at Stænderne heri maae vide at træffe det sande Rette, det, der er til Kongens Ære og til Landets Vel idet vi udbringe en Skaal for en betryggende Garanti for Rigets fremtidige Finantsforvaltning. (Endvidere bleve Taler holdte af Grosserer H. P. Hansen. for al god, aaben og ærlig Politik og af Prof. David for gjensidig Tillid mellem Konge og Folk. Den Frisindede har i et af sine sidste Nummere opkastet det Spørgsmaal, om Kammerherre von Krogh, som nu er afskediget fra sin Post hos Enkedronningen, kan desuagtet vedblive at have fri Bolig i de Adeliges Vartou tilligemed Brænde=Deputat ifølge carte blanche o. s. v." Dette Spørgsmaal staaer formodentlig i Forbindelse med en tidligere i den Frisindede indrykket Opfordring til "Lolland-Falsters Stiftstidende" om at oplyse, hvilken Beboer af bemeldte Stiftelse der i eet Aar havde oppebaaret 102 Favne Brænde, fordi Mistanke ellers lat kunne falde paa dem af Beboerne, der ikke vare skyldige i en saa grov Misbrug af den kongelige Godgjørenhed imod de Fattige og Trængende. Vi vide ikke, om der med dette Jndivid nogensinde er sigtet til Kammerherre von Krogh, men det er os bekjendt, at Kammerherren iaar har faaet Tilhold og ikke at oppebære mere end 12 Favne om Aaret af det kongelige Brænde, et Deputat, der iøvrigt burde være nok for en Familie, der ikke selv er Bager eller driver nogen anden Næringsvei, som fordrer et stort Brændeforbrug. (Kp.)"Dagen" lover om kort Tid at oplyse det urigtige i Loll. Falst. St. Tid. Anførte, at en Sum af 20,000 Rbd., vilde medgaae til Balpareen", og giør opmærksom paa, at hiin Provindsavis udmærker sig ved sine upaalidelige Correspondentartikler fra Kbhavn.