Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-02-12
Den 18de Novbr. ankom Tahir Pascha, som havde commanderet en Division af den Tyrkiske Flaade ved Navarino til Constantinopel, og ved ham blev Porten bekiendt med de nærmere Omstændigheder ved Begivenheden den 20de Octbr. som den hidtil ikke havde været nøie bekiendt med. Det dybe Jndtryk, som hans Beretning havde gjort paa Porten og hans Ministre kunde ikke længere skiules, og saavel de tre allierede Hoffers Gesandte, som den Keiserlige Jnternuntius, hvilken fortsatte med utrættelig Jver sine Bestræbelser for at berolige Gemytterne, overbeviiste sig om, at fra denne Dag af vare Vanskelighederne ved at bringe en fredelig Overeenskomst tilveie blevne større end nogensinde tilforn. Den 22de forlangte de tre Ministre en fælles Conference med Reis Effendi. Denne Begjæring stred imod de sædvanlige diplomatiske Former, da Porten aldrig tilforn har beqvemmet sig til at holde Conferencer med flere udenlandske Gesandte, dog blev Forslaget antaget uden alle Jndvendinger og Conferencen fandt Sted den 24de Novbr. i Reis Effendis Bureau. Gesandterne mødte, ledsagede af deres Gesandtskabssecretaire og Tolke. Reis Effendi tilkaldte til Conferencen Ahmedschi Effendi (Cabinetssecretair) og Portens Dragoman. De Tilstædeværende Ministres Yttringer, Erklæringer og Contraerklæringer, bleve indførte i en udførlig Protokol. J denne Conference, som varede i 5 Timer, var man udelukkende beskiæftiget med at forhandle følgende 3 Punkter: 1) Den af de 3 Magters Ministre forlangte Gienoprettelse af de diplomatiske Forhold hvis Suspension Reis Effend havde forkyndet dem den 8de Novbr., dersom ikke Portens Fordringer paa Satisfaction for Begivenhederne ved Navarino bleve opfyldte. 2) Portens Samtykke til en Vaabenstilstand med Jnsurgenterne. 3) Bestemmelsen af de Benaadigelsesartikler, som Sultanen skulde bevilge Jnsurgenterne, hvorved deres foregaaende Underkastelse blev forudsat af begge Parter. Jfølge troværdige Vidnesbyrd skal under heele Forhandlingen slet ikke være blevet talt om Catastrophen ved Navarino, ikke heller skal der være blevet talt omdet Forlangende, at Porten skulde antage en Mægling, hvilken er den saa ubehagelig. - Over de to første Punkter vare man paa en betinget Maade allerede bleven enige i den første Halvdeel af Mødet. Reis Effende paa stod nemlig vedholdende, at Ministrene skulde opgive den Beslutning at ville forlade Constantinopel; at de derimod skulde indsende til deres Hoffer en Beretning om hvorledes Sagerne nu stode og oppebie disses Afgiørelse. Under denne betingelse erklærede han sig beføiet til ikke allene at fortsætte de diplomatiske Forbindelser; men endog til at love fra Portens Side, at Fiendtlighederne skulde for det første ophøre; da efter hans Yttring en Vaabenstilstand i Ordens fuldkomne Betydning kun allene kunde finde Sted imellem krigførende Magter; men paa denne 3die Post strandede dog den giensidige Tilnærmelse, som allerede var bragt saavidt. Det som Reis Effendi havde lovet i Sultanens Navn, nemlig en uindskrænket Amnestie=Restitution af al consiskeret Eiendom; Gienoprettelse af alle gamle Rettigheder og Jmmuniteter, en retfærdig og mild Administration, og en Forbeholdelse af saadanne Naadesbeviser, som Storherren selv i Tidens Følge maatte finde at være passende, bleve erklærede for utilstrækkelige af de tre Hoffers Ministre, da de ikke kunde svare til Jnsurgenternes Forventninger og Fordringer og da de tillige vare uforenelige med Stipulationerne i den Londonske Traktat. Efter mangehaande Forsøg paa at formaae Reis Effendi til en meere tilfredsstillende Erklæring, som han tilbageviiste deels med Grunde af Statsrerten, deels med Argumenter af den religiøse Lovgivning, og deels af den Umuelighed at kunne indlade sig paa disse Fordringer uden Rigets totale Opløsning og tilsidst ved at beraabe sig paa hans Fuldmagt, hvis Grændser han ikke turde overskride, skiltes de af uden at Resultatet af deres Conference var blevet opnaaet, - Strax den følgende Dag foretoge de tre Ministre sig nogle Handlinger, som bebudede deres forestaaende Afreise, og den 28de lode de Reis-Effend formelig anmode om at ville udstæde de fornødne Firmaner til deres Afreise. Reis-Effendi derimod vægrede sig bestemt ved at befordre Udførelsen af et Foretagende, som saa lidet stemmede overeens med Portens Ønsker, ved en Forholdsreget, som skulde udgaae fra ham og indskrænkede sig til den Erklæring: at naar de Herrer Ministres Afreise var uigienkaldelig besluttet saa vilde Porten ikke lægge nogen Hindring i Veien derfor. Da han den 29de gientog sin Vægring, saa lod han tillige Tolken sige, at Sultanen Dagen tilforn havde besluttet sig til paa Storvezirens indstændige Forestilling og med Hensyn til de høie Magters Jntervention at ville tilstaae, Grækerne foruden de allerede lovede Naadesbeviisninger, en fuldkommen Eftergivelse af Erstatningen for al den Skade, som de under Jnsurrectionen havde tilføiet Riget, ligesom ogsaa foralle de Skatter, som de skyldte i de sidste 6 Aar, ja at han selv vilde tilstaae dem en fuldkommen Frihed for Afgivter i det første Aar efterat Roligheden igien var tilveiebragt. Den 2den Decbr. lode de 3 Hoffers Gesandte overlevere ved deres Tolke en skriftlig Deklaration til Reis Effendi hvori de atter erklærede Sultanens Tilbud for at være utilstrækkeligt, og at Vaabenstilstanden, og Julerventionen skulde ufortøvet antages, og at Porten skulde give sit Samtykke til de Prærogativer for Grækerne, som vare aftalte i Tractaten imellem de tre Magter, og bleve disse Forslag forkastede ligesom hidintil, saa forlangte de, at der maatte udstædes Firmaner til deres Afreise. Reis Effendi modtog Budskabet i det Øieblik, da just et stort Divan, som var sammenkaldet paa denne Dag, begyndte at forsamles, og han forelagde nu det for samme. Forsamlingen bestod af fleere end 150 Personer af alle Classer og Stænder; imedens nogle Tusinde Personer omringede Salen og Storvezirens Pallads. Sultanen var fra Begyndelsen til Enden af Mødet tilstædeværende i et Sideværelse. Man fattede den Beslutning, at de tre Hoffers Forslag med Hensyn til Grækenlands tilkommende Forfatning ikke kunde antages. – Jmellem den 3die og 6te Decbr. vedvarede Forhandlingen om Udfærdigelsen af Reise passerne. Reis Effendi forlangte af Gesandterne en skriftlig officiel Erklæring af det Jndhold, at de vare authoriserede af deres Hoffer til at forlade deres Poster uden videre at anføre Grundenne for deres Beslutning. Da en saadan Erklæring ikke paafulgte vedblev Reis-Effendi med sin forrige Yttring, at Porten vilde undgaae Udseendet af en Deeltagelse i denne Beslutning, og kunde derfor ikke tage nogen officiel Notice deraf.