Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1833-04-26
Deputeertkammeret er gaaet af med Seiren i dets egen Sag mod Tribunens ansvarlige Udgiver Hr. Lionne, forsaavidt at denne endnu om Aftenen den 16de blev dømt i den høieste Straf, nemlig 3 Aars Fængsel og en Mulkt af 10,000 Fr. Først blev han med 256 imod 50 Stemmer befundet skyldig, derpaa stemte 204 for StraffensMarimum, kun 24 for Minimum, 31 for adskillige Straffe grader og 29 Stemmesedler bleve tomme. Den Tiltalte oppebiede imidlertid ikke Udfaldet, men skal være rømt til Engelland. Roligheden blev heller ikke forstyrret, uagtet alle de meest af Tribunen selv udmalede Skrækkebilleder om ængstelige Foranstaltninger fra Regjeringens Side; men om hele Sagen derfor, som en Pariser Skrivelse forsikrer, vil være glemt om 3 Dage, er et andet Spørgsmaal. J det mindste indeholdt Forsvaret en Bedømmelse af Kammerets Handlinger, der kunde synes meere nærgaaende, end det paatalte Udtryk i Tribunen. Det var forud anmeldt, at med Undtagelse af Pairs og det diplomatiske Korpses Medlemmer, indlodes Jngen uden specielle Adgangsskort. Lige fra Morgenstunden var de Deputeredes Mødesal omringet af Nysgjerrige og talrige Patrouiller gjennemstreifede de nærmeste Gader. Mødet aabnedes Kl. 1 om Middagen og de fleste Deputerede indfandt sig i Galla-Dragt. Ved Opraabet undslog 63 Medlemmer sig, foruden Hr. Viennet, som Anklageren. Den Forbeholdenhed af Hr. Portalis, "at Lovene ikke bleve overtraadte, paadrog ham en Jrettesættelse af Præsidenten. Kl. 2 blev Hr. Lionne med begge sine Forsvarere, Dhrr. Marrast og Cavaignat, indførte. Den Første begyndte med at forlange endnu 25 Deputerede, som Hr. Lionnes personlige Fiender, udelukte. Hr. Cavaignag holdt nu et langt, men noget utydeligt Foredrag, hvori han viste, at alle Kammerets Handlinger maatte være Pressens Kritik underkastede; "det var Publicitet imod Publicitet." Han gjennemgik derpaa det ligge fra 1830 tilbagegaaende System. Fra samme Synspunkt gik Hr. Marrast ud, og viste, hvorledes Doktrinairernes Faktion, ligesom det Villeleske og Polignarske Ministerium, fulgte kuns et Princip, som var Egoismens, og dertil brugte eet Middel, nemlig Magten, saa at Man vel var berettiget til at kalde det Hele en Prostitution." te Kammeret hørte til med en saa usædvanlig Rolighed, at Gazetten forsikrer, at nogle af de ivrigste Medlemmer ligge syge, fordi de have gjort saa meget Vold paa sig selv. Efterat den Anklagede var befunden skyldig, anbefalede Hr. Cavaignac ham endnu til en mild Fængselstraf, da Man vel vidste, at han ikke selv var Forfatter til den omhandlede Artikel; men hverken denne Omstændighed, eller den bemærkning: at Kammeret i Aaret 1826 kuns tilkjendte den mindste Straf, gavnede noget. Sagens Udfald, var forud aftalt af Majoriteten. Ei engang Ministrene fulgte deres Formænds, Dhrr. Villeles, Corbieres og Peyronnets Fodspoer, som i sin Tid havde afholdt sig fra at stemme med. Man var saa spændt efter Udfaldet, at der hver Minut blev sendt Bud til Børsen, for at berette, hvorvidt Forhandlingen var avanceret. Som Beviis paa Publikums Deeltagelse har allerede en stor Mængde nye Abonnentere paa Tribunen meldt sig, og i Nationals Bureau er aabnet en Subskription, for at erstatte Hr. Lionne den idømte Mulkt. "Mindet om dette Møde siger sidstmeldte Blad - vil blive undsletteligt i Kammerets Annaler. Naar engang dets egen Proces skal indledes, være sig af en anden Forsamling eller af Historien, da vil Man ikke forglemme, at det var Dommer i sin egen Sag, at det ved mageløs Strænghed har langt overtruffet Hr. Villeles 300, og at det var de fordums liberale Deputerede, som paa denne Maade gav deres Had mod Pressen Luft. Vi kunne kun ynke et Kammer, som nu troer sig sølvreen i den offentlige Mening. Det er under slige Forhold vanskeligt at bestemme, hvorlænge Monarkiet endnu har at leve hos os, men er Fleerheden i de Deputeredes Kammer sammes værdigste Repræsentantere, da tør vi dristigt paastaae, at det snart lakker mod Enden, &c.