Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-02-18
Det kunde synes afgjort, at Landdistricterne ved Enstemmighed og Frihedssind havde udmærket sig fremfor Kjøbstæderne, og det er ogsaa den almindelige Mening. Vist er det, at Bondestanden har hævet sig ved det sidste Valg. Desuagtet troe vi dog ikke, at Aarsagen hertil er, at Bondestanden har større Jndsigt og politisk Dygtighed end Kjøbstadbeboerne, ei heller at dens Frihedssind egentlig er større, men Bondestanden er bleven forbittret ved enkelte foregaaende Forsøg imod dens Selvstændighed og naturlige Rettigheder, ved en haardnakket Modstand mod enkelte af dens billige Ønsker og Fordringer; den er omsider bleven klog af Skade og belært af Erfaringen. Hvad der burde gjøres og lades, var saa simpelt og tydeligt for den jevne og sunde Forstand, at Bondestanden ei kunde tage Feil heraf, dog siden mere herom. Derimod var i Kjøbstadbeboerne, idetmindste i de mindre kloge og dannede, just som Valgene skulde foregaae, faret en Privilegie- og Kasteaand, med Alt hvad denne fører med sig, i Anledning af Værnepligtssagen og den formodede nye Næringslovgivning. Kjøbstædernes indbildte Interesse var bleven Privilegie- og Laugsvæsen, hvad der fører Trældom og Uretfærdighed med sig, Landboernes virkelige Interesse er Frihed og Retfærdighed. Det var denne ulykkelige Situation, hvori Kjøbstæderne havde stillet sig, den frembragte det Vidunder, som man har maattet døie, at netop i Kjøbstæderne, der altid have været og altid ville blive, som Hr. Pastor Wegener saa sandt sagde paa Ravnsbybakke, efter en engelsk Forfatter, Frihedens Vugge og Bolværk var fremstaaet et Parti, der indbildte sig at burde kæmpe imod Friheden, og for at kunne gjøre dette tilgavns ei øinede noget andet Tilflugtsted, end at tye ind under Absolutismens og Bureankratismens førende Vinger, for der, som bestandig forhen, at lade sig ruge af den lige Kjærlighed, der omfatter alle sine Kyllinger, og saa gjerne vil befrie dem fra de slemme Stænderforsamlingers Forfølgelser, naar de kun der ville blive siddende rolig og pippe. Partiet havde sin Rod og Styrke i de ældre, smaa Spidsborgere, men blev ført i Felten af yngre Generaler, der brændte efter Berømmelse. Men dette er naturligviis kun en Overgang; om nogen Tid ville Kjøbstæderne have overvundet deres Forstyrrelse, fordi Oplysningen der gaaer stærkt frem, og der er saamange Mænd, som maae ville Friheden. Kjøbstædernes virkelige Jnteresse er den samme som Landet; men man kan ei ligefrem fordre, at Folk skal indsee deres virkelige, personlige Interesse og Fordeel skjøndt denne er noget ganske materielt, saa er man allerede kommen uendelig vidt, naar man indseer sin sande Jnteresse. Der er med Hensyn til den rene personlige og materielle Jnteresse tre Stadier i et Folks Udvikling og Fremgang til Friheden og høiere Velvære. Det første er, at det aldeles ikke kjender sin egen personlige Fordeel og Jnteresse eller veed, hvad den er. Dette er Søvnens, Raahedens og Trældommens Standpunct. Det andet Trin er, at det kjender den, vil den og anstrænger sig for den Midt imellem begge Deele befinde vi Danske os. Den hænge vi fast, snart dinglende lidt over til den ene Side snart til den anden. Godseierne forstaae ikke, at det en deres Jnteresse, at Fæstevæsenet afløses enten ved Selveiendom eller ved Arvefæste, at Huusmandshoveriet bestemmes ved en Pengeafgift; Fæstebonden føler ei, at det er til hans Bedste at blive sin egen Mand og sin Gaards Eier, om han ogsaa maa betale lidt høiere aarlige Udgifter, Kjøbstadbeboerne begribe ikke, at det just er deres saakaldte Privilegier og Laugsvæsen, som har gjort og giør, at de aldrig have kunne hos os hæve sig til et blot nogenlunde middelmaadigt Trin; Embedstanden indseer ikke, at en fri Forfatning først ogsaa gjør dem til frie og selvstændige Mænd, der gives dem, som ei indsee, at Fyrstens og Landets Jnteresse, Magt og Hæder er den samme og uadskillelig. Og for at tage et speciel Exempel her fra Stiftet selv, endnu iaar indsee Nakskov Borgere, eller idetmindste dens Havnecommission, ikke, at det er gavnligt for Byen, en Hovedbetingelse for enhver Byes Flor, at gode Veie føre fra og til den, og at en privat Mand vil offre en stor Sum efter al Rimelighed saa godt som ene til Byens Fordeel. Det tredie Stadium, er, at Borgerne have overvundet den personlig Jnteresse og sætte Fædrelandsinteressen øverst, vil offre sig og Alt for denne. Det er det høieste politiske Standpunct. Det er ukjendt hos os næstendeels. Vi have nogle Gange begeistret os op til noget Lignende; men en Begeistring varer kort, hos os har den kun vare nogle Dage, høist nogle Uger, og selv midt i Begeistringen ere vi enten faldne i Forundring over samme eller ere blevne bange for, at det var dog altformeget. Ved Thorvaldsens Hjemkomst, ved de nordiske Studenters Ankomst til Kjøbenhavn, da man forbød Lorenzen at tale Dansk i Stænderforsamlingen, da Patentet forbød Slesvigerne at tale deres Modersmaal i Stændersalen, sporede man Noget af dette tredie Stadiums Anmarsch. Den er nemlig uadskilleligt fra Nationalfølelsen, der er Moder til alle borgerlige og politiske Dyder. Men det forstaae, sig, det var urimeligt at fordre dette af os, vore Forhold have været saadanne, at de udelukke det tredie høieste Trin Dog maa det tilstaaes, at ogsaa i denne Henseende vise sig Lysglimt, er ei alt Haab borte om en bedre Fremtid; thi naar den jydske Adresse udtaler med Alvor, at Folket er beredt til ethvert Offer, saa er dette nægtelig Fodselsveer for dette høiere Standpunct. Derfor – det var derfra vi gik ud – var det meget lettere for Landboerne, at ville Friheden og træffe det Rette, end for Kjøbstæderne. Disse sidste skulde overvinde deres Lidenskaber og Tilbøieligheder, deres gamle Slendrian og Uvidenhed, og der fandtes ingen eminent Personlighed i deres Classe, som kunde lede og samle dem, indgive den Tillid og med Klogskab, Fiinhed og Kraft oplyse dem om deres Vildfarelser og faae dem bort fra de fire Jdeer hvormed de havde opvarmet deres Hoveder. Men trods dette seirede dog den gode Sag og Friheden endogsaa Kjøbstæderne, og efter denne Betragtning have Kjøbstæderne Fortrin for Landet; thi de havde langt Mer at overvinde; Fristelsen til det Onde var stor, de skulde overvinde sig selv, og den, der dette gjør, er stor. V. mene derfor, at Kjøbstaddistricterne ei have staaet tilbagfor Landdistricterne, naar Alt vel overveies.