Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-03-22
Den Preussiske Regiering udviser et meget nen tralt Sindelag ved ve Polske Anliggender, saaledes har den tolereret, at Damer, selv i de høieste Circker, beskiæftige sig med at plukke Charpie forde Polske Krigere Prindsesse Elisabeth Ratzivill skal endog have erholdt Kongens Tilladelse dertil. Ogsaa er det mærkværdigt at to Læger, som den Polske Overgeneral har forlangt fra Berlin, for at helbrede den saarede Polske General Dzialinski, hvilken er fra det Posenske, have ikke allene erholdet Pas af de Preussiske Authoriteter; men dette er selv blevet underskrevet af den Keiserlige Russiske Gesandt. – Man læser nu følgende Svar, som Greve LedochovskiKommandant i Modlin, har afgivet til Feldtmarskal Diebitsch Sabalkanski i Anledning af hans Opfordring til ham, om at underkaste sig den Russiske Keiser. Hr. Feldtmarskal! Da Hs. Keiserlige Høihed Cæstrewisch Adjutant Oberste von Kiel ikke kunde bie paa det skriftlige Svar, som jeg vilde meddeele Dem, saa giver jeg mig den Ære at oversende Dem det ved Premierlieutenant Sobieski. De forbintlige Ord hvorved De har beæret mig som privat Mand, ere meget smigrende for mig. Jeg vil bestræbe mig derfor og jeg nærer ogsaa det Haab, at mit Forhold skal fremdeles forskaff mig en saa udmærket Feldtheres Agtelse. Da jeg kiender nøie den Tænkemaade, som bestæler Garnisonen i Modlin, hvilken jeg har den Ære at commandere, saa kan jeg ganske oprigtig forsikkre, at den i ingen Henseende vil staae tilbage for Armeen, hvis Tapperhed De har behaget at forunde den Retfærdighed, som tilkommer den. Endskiøndt jeg ikke vil undersøge Jndholdet af Deres Brev, og ikke vil særskilt omtale de Steder, som handle om de Fordele, hvilke den Keiserlige Russiske Armee skal have tilfægtet sig den 19de og 25de, saa kan jeg dog ikke forbigaae at tilstaae, at vi have al muelig Aarsag til at betragte disse Begivenheder fra en anden Synspunct; men om ogsaa vor Armees Forfatning var saadan, som Dehar behaget at skildre den, og om der endog ikke blev andet tilbage for os end at forstørre ved vore egne Personer Antallet af mange Tusinde, som allerede have opoffret sig for Nationalfriebeden, saa vilde dog Garnisonen i Modlin ikke vægre sig ved samvittighedsfuld at vaage over sin militaire Ære, og at afgive Beviser paa sin patriotiske Opoffrelse, da den er overbeviist om, at den kun paa den Maade kan forskaffe sig den almindelige Agtelse selv hos Undetrykkerne, og fyldestgiøre alle de Nationers Jnterresser, hvis Ønsker og Forhaabninger ere forbundne med vor heeltemæssige Opstand. Jer har den Ære Hr. Feldtmarskal at aflægge Dem min Hilsen og jeg forbliver o. s. v. - De Preussiske Aviser indeholde ligeledes en udførlig Jndberetning til Keiseren og Bataillen den 25de Febr. fra Feldtmarskal Diebitsch Sabalkanski. Denne Jndberetning er meget udførlig; men indeholder dog kun for det meeste de bekiendte Omstændigheder; imidlertid indeholder den dog en Beretning; som hidtil har været ubekiendt, nemlig at Fienden Kl. 6 om Alt nen forlod Valpladsen og tog Flugten under Pragas Mure og at den Russiske Armee Dagen derpaa besatte Praga. Jmidlertid angives selv i denne Rapport de Fangnes Antal ikke til mere end til 500 Mand og de erobrede Kanoner til tre. Ogsaa meddeles en Beretning om Generallieutenant Baron Creuss Operationer, og siges at Generalen gik den 23de tilbage over Weichselen ved Tyrtov, fordi han befrygtede at Weichselen skulde optøe, og han kom heldig over Floden med sit hele Artillerie og Bagag, uden at lide noget Tab. Han har, hedder det deri, nu sikkret Occupationen af Bøievodskabet Lublin. - Man kan see heraf, at da Jndberetningen blev afsendt, havde Feldtmarskallen endnu ikke erfaret, at denne General er siden bleven nødsaget til at rømme Lublin, Man veed at Rygtet og Pragas Erobring ogsaa var blevet udbredet til Paris; Regieringen var saa overbeviist om at denne Efterretning var sand, at Udenlandskministeren sagde i de Depueredes Kammer: at Regieringen havde modtaget meget sørgelige Efterretninger fra Udlandet. Rygtet blev imidlertid almindelig troet og satte den forvildede og tøileløse Pøbel i Paris i Bevægelse. Den stimlede sammen uden for den Russiske Ambassadeurs Horel og begik scandaløie, Uordener. Moniteuren beretter derom følgende: Den 10de Marts om Aftenen havde omtrent 20 Personer forsamlet sig udenfor Hotellet og man hørte to Detonationer; men de toge flrax Flugten da Nationalgarden kom til. Aftenen derpaa trak atter Uroesstiftere i Procession igiennem flere Gader, og forbi Hotellet; men uden dog at opholde sig udenfor det; Nationalgarden og Linietropperne holdt Roligheden vedlige; thi Agtelsen for en udenlandsk Magts Repræsentant beroer paa Folkerettens Grundsætninger, som ikke maae krænkes af nogen civiliseret Nation og hvilken ogsaa Regieringen vil vide at holde opret. – Jfølge Journal du Commerce havde omtrent 12 til 1500 unge Mennesker, for detmeste juridiske eller medicinske Studenter forsamlet sig om Morgenen paa Pantheonspladsen, for at foretage en Ceremonie til Ære for Polakkerne. Midten af deres Forsamling vaiede en trefarvet Fane, med et langt sort Flor i Spidsen; de fleste bare Jmmorteller i Knaphullerne. De marsch rede derpaa hen til Gen. Lafnyettes Hotel; Generalen gik ned i Gaarden til dem og blev modtaget med en enstemmig Jubel. Fanebæreren holdt en kort Tale og forlangte at et Monument skulde oprettes i Paris for Polakkerne, hvortil Omkostningen skulde bestrides af de indsamlede Gaver til dem. Generalen svarede: at Alt var endnu ikke forlorent og sikkert vilde Frankerige forbeholde Polakkerne andet end en Grav. Han gav derpaa de unge Mennesker gode Raad, som ogsaa bleve optagne med Agtelse; thi da de raabte Hæder for de tappre Polakker, Patrioterne leve! Carlisterne døe, og tillige forlangte med Heftig hed Krig, saa svarede Generalen: det maae ved blive til Krig, men den maae ikke forlanges med saadan en Heftighed. Nu marscherede Hoben forbi de Deputeredes Kammer raabte: "Til Polen, til Polen!" og gientoge de samme Raab udenfor Soldaternes Caserner, hvori disse da istemmede. Fanen; som blev indhyllet med det sorte Flor, blev endelig nedlagt paa de i Julii dræbte Borgeres Grav, udenfor Colonaden ved Louvre.