Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-12-31
En Nat kort for Kiøbenhavns Bombardering tumlede det borgerlige Corps sig som sædvanlig i deres Logement under Slots Loftet; Nogle morede sig med Sang, Andre med Dands, hvortil endog et af Regimenternes Feldmusik var kommen med. Paa eengang forstummede Musikken, Sangen hørte op, og Anm. saae tille i Hu og Hast til Vaaben. Han kom nu med og fik at vide, at der var gjort Allarm til Angreb. Anm. tænkte strax paa den vist 100 Trin smalle Vindeltrappe i et af Slotstaarnene, hvoraf alle skulle ned, og hvor ved den mindste Uorden Jngen var kommen ned uden med brukken Hals. Men herfor var vel sørget. To Officere stode ved Nedgangen, og kun Mand for Mand maatte der stige ned. Saaledes gik det herligen og uden mindste Ophold. Man skyndte sig afsted, Enhver til sin Samlingsplads, og herved sporedes især den forhen omtalte gode Orden; thi inden faa Minutter vare alle paa deres Poster. Det var over Midnat og Veiret frogteligt. Det stormede og Regnen øsede, som med Spande, og dertil var det saa bælmørkt, at Officerene maatte ved Hielp af Laterner afdeele Folkene. Jmidlertid gik Alting godt og efter kort Tid stod hvert Mandskab ved sin Kanon. Anm. troede endnu bestandig, at det Hele var blot en Prøve for at see hvor hurtigen vi kunne være paa Benene, og i denne Mening bestyrkedes han, deels ved Veiret, man havde valgt, og deels Musikken, som saaledes uindbuden og ligesom ex machina var kommen til os, hvilket ikke før var skeet, og den udmærkede Orden og Rolighed, hvormed Alt udførtes. Men medens nu Enhver ventede stille paa hvad der videre ville skee, formærkede Anm. ved Stemmen thi see kunde han ikke, et Par norske Studenter, (der vare komne med et Skib paa Rheden, og fordi de nu ikke kunde komme videre, vare dragne, med paa Volden), som han i nogen Tid ikke havde seet meget til, og erfarede af disse: hvorledes de, som Fremmede, havde udvirket sig Tilladelse til at blive i Byen uden i Tilfælde af Allarm. De havde da med flere havt dem et lille Bal paa den ene Giæstgivergaard; atter et Beviis for, at man ikke var saameget bange i Helsingøer - da man pludseligen var bleven allarmeret ved Anskrig om Fiendens Nærmelse. Videre vidste de ikke, thi i Hast havde de grebet deres Sabler og ilet til Fæstningen, hvor de havde havt Møie med at komme ind, og En af den var endnu i Dandseskoe og hvide Strømper i dette Føre. Anm. lagde ikke videre Mærke hertil; thi Allarmen i Byen kunde jo staae i Forbindelse med den paa Fæstningen, og begge være fingerte. -Men Morgenen efter hørte han i Helsingøer, at man om Natten havde havt det meget uroligt Alle vare blevne opvaagnede ved Vægterpiben og Trommelarm; og vist er det, at en Lieutenant Stricker, Brodersøn til Kommandanten, var fra Kronborg af udkommanderet med Folk paa Recogniseren. Om Oberstlieutenant Nægler har han derimod ikke hørt sige ved denne Leilighed, Senere blev denne Tildragelse almindeligen fortalt saaledes: En halt Vægter, Svensker af Fødsel, og eenøiet, brugtes i denne Tid meget som Spion og til at bringe Breve til og fra Kiøbenhavn midt igiennem den fiendtlige Leier. Hvorledes han herved har sig ad veed Anm ikke, men sit Ærinde udførte han godt, og man havde baade Breve, Proclamationer og Aviser fra Hovedstaden, som i den dybeste Fred. Paa en Nedreise fra Kiøbenhavn skal han have drukket sig fuld i den nærmeste Kroe ved Helsingøer, 3/4 Miil borte, indbildt sig derpaa at have seet Fienden, givet sig til at løbe, og i sin Jver pebet af alle Kræfter i sin Vægterfløite. Forpostklæden blev herover allarmeret, Blinkerne gave Fyr og kastede sig paa Hovedposteringen, hvis Anfører med alt Mandskab styrtede nu tilsom ind i Byen og udbredte Skræk. Hvorvidt imidlertid dette er mere Sandhed, end det Første, tør Anm. ikke afgiøre. Men vist er det, at Engellænderne havde nogen Respect for Kronborg, og flere af de fiendtlige Officere, som efter Stilstanden vare indqvarterede i Karleboe Præstegaard, omtrent 3 Mile fra Hovedstaden, yttrede dette uden Fordølgelse. Fienden havde ogsaa en dobbelt Forpostkiæde, baade af Kavallerie og Jnfanteri, vendt imod Kronborg 2 Mile fra denne Fæstning, under den hele Vaabenstilstand, og Gen. Stricker iagttog det samme fra sin Side. Anm. har selv et Par Gange passeret dem begge paa sin Reise til og fra Helsingøer.