JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Ved Pariserfreden blev Frankrig, efter at have mistet i 3 Aar 800,000 Krigere og 1800 Canoner, tvunget til at afstaae over 100 faste Pladse, over det halve Antal af sine Lande og over 25 Millioner Mennesker. Det maatte tilbagegive Schweiz to Departementer og Jtalien 16. Dets Befolkning formindskedes fra 43 Mill. til 26 Mill. J denne Tilstand skal Frankrig nu møde Europas forenede Stridskraft. - De kunde maaskee indvende, at i Begyndelsen af Revolutionen var denne Stat jo ikke mægtigere end nu, og alligevel feirede den næsten over hele Europa. Men herpaa maa jeg svare, saadanne Tider have været for Frankrig, men de komme neppe meere igjen. Frihedsrusen er forbi, man slaaes ikke meere for en Republik, men for Bonaparte. Frankrigs Kiernetropper have fundet deres Grav i Spanien, Tydskland og Rusland. De Unge blive aldrig hvad de Gamle vare, det havde vi Deviser nok paa i den sidste Krig. Den franske Krigskonst, dens Stratagemer og Manøvres have nu de andre Magters Hære i en 25 aarig Kamp ogsaa lært, Feldttoget i Rusland har ogsaa virket paa de franske Finanter, og i Fremtiden ville de Franske ikke saa let kunne føre Krig mere paa andre Landes Bekostning. Antaget, at Frankrige, ved at anstrænge sine sidste Kræfter, endnu kunde stille 400,000 Mand, paa hvor mange Punkter maatte disse da ikke fordeles i en Kamp med saa mange Magter, og hvor mange Tropper vilde der ikke medgaae til at tilbageerobre saa vigtige næsten undtagelige Fæstninger som Maynz, Lille, Dunkirken, Valenciennes &c. - Hvor ødelagt og udmarvet vilde ikke Frankrig selv blive i en saadan Krig, om Lykken end var det gunstigere deri end forrige Aar. - Fra hvilken Synspunkt jeg end betragter Sagen, saa finder jeg, at dette Rige i nærværende Øjeblik spiller et høit Spil. Her er Alt at vove, og intet at vinde. At det Militaire i Frankrig for største Delen ønske Krig, det har man Grund til at troe, men ønsker ogsaa Folket den, Derom tvivler jeg høiligen. Jntet Land i Verden har, efter 25 Aars Blodsudgydelse, vundet mindre ved Krigen end Frankrig. Det er stolt af sine Seire, og hvert Øjekast paa Landfortet minder det om Tab. Det gaaer Frankrig, som den Kjøbmand, hvis Bøger vidne om de Millioner, han har vundet, men hvis Casse er - tom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Keiserdatteren Marie Lovise har formelig frasagt sig Titelen af Keiserinde saavelsom Hertuginde af Parma og Placenza, og igjen antaget Titel af Erkehertuginde, hvilket altsaa til Overflødighed aldeles kuldkaster den Paastand i Bonapartes Decret, at hun skal krones til Keiserinde af Frankrig, og i Journal de Paris, at hun ventes med sin Søn til Paris den 4 April. - Kongen af Frankrig er, efter Privatbreve, allerede ankommen til Engelland. Han skal, som man paastaaer, have reddet 100 Mill. i rede Penge og Pretiosa. Blandt de sidste findes Kron juvelerne, som Hertuginden af Wellington har medbragt til Engelland, hvoriblandt den store Diamant, som Bonaparte Aar paa sin Kaardeknap, og som ikke har sin Lige i Europa. Mindre heldigt er det gaaet med den Kongelige Families Reisetøi. Det er blevet anholdt i Calais.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Ligesom Lucian Bonaparte allerede for længe siden har givet frivillig Sup paa alle de Velgierninger, han kunde ventet sig af sin Broder, saaledes har nu ogsaa Joseph Bonaparte, eengang Konge af Spanien, erklæret Dagtinget i Zdrich, at han ingen Deel tager i sin Broders Anliggender, og at han er villig til, at nedsætte sig i hvilket Canton, man vil, dersom man finder hans Ophold i Waadtland betænkeligt. Derimod hedder det fra Wien, at han skal afhentes fra Schweiz og bringes til Ungern, og medens man forsikkrer, at der er given befaling at bringe Hieronymus, Bonaparte til Brünn, hedder det fra Main, at han skal være død i Gräz, efterat han en Tid lang havde skrantet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Bonapartes Tilbagekomst til Frankrig har havt en høist ufordeelagtig Virkning paa de fleste Pengecourser i Europa, den engelske Cours selv ikke undtaget. Den wienske har især forværret sig. Jmidlertid troer man dog, at det er en Følge af en Eieblikkelig urimelig Frygt, og at alle Courser snart ville hæve sig igjen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Physiologisk Spørgemaal.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
(Jndsendt.) Tigger den Sands, vi kalde Smag (Gustus) virkelig i Tungens Nerver, fornemmelig i N. gusta torius og N. glosopharyngens, det er: besidde de egentligen i og for sig selv den Evne, som gjør Smagen virkelig, Dette synes at blive tvivlsomt ved følgende Forsøg, comprimeres Næsen og indbringes hvilketsomhelst opløseligt Legeme paa Tungen, da vil man ei smaae samme, om det end er nok saa stærkt, førend Kompressionen igjen er borttaget; man vil rigtig nok fornemme Legemets Tilværelse paa Tungens Overflade, og om det besidder pirrende Egenskaber, da sammes Jrritation, men dette kan jo dog kun ene tilskrives Almeenfølelsen, (Conasthesis). Dette bliver endnu tydeligere, naar man binder for sine Øine, comprimerer Næsen og lader en anden Person indbringe et opløse ligt Legeme paa Tungen, man vil da ei være i Stand til at sige ham hvad man har i Munden, det er man kan ei smaae det, førend Compressionen haves. Nu spørges: mon ikke Smagen er uadskillelig forbunden med Lugten, eller maae ej denne Sands snarere tilskrives Næsens Nervers Evne end Tungens, Mon ikke Smagen virkelig gjøres derved, at de forskjellige opløste Partieler, af det i Munden indbragte, holdes suspenderte i den Halitus, der bestandig indvendig opfylder Munden, og som saadan, formedelst Tungens Bevægelse, der finder Sted, naar man vil smaae, trykkes tilbage i Mundens Huulhed, derfra og igjennem Nases posterfores, og saaledes kommer i Berørelse med Næsens indvendige Membran, hvor dens Nerver udbrede sig, og ved at irritere dem frembringe, formedelst Hjernens Reaction, den Fornemmelse, vi kalde Smagen. At Smag og Lugt kun er lidet forskjellig fra hinanden see vi jo deraf, at man ved at lugte Legemer kan giøre sig et Begreb om deres Smag, som temmelig nøie vil harmonere. Man seer jo at Dyrene, især Hunden, lugte til Føden, førend de give sig til at æde deraf. Have vi stærk Snue, saa at vi ej kunne lugte, da kunne vi ei heller smaae. Skulle derfor et Nytten af de Papiller, som hine Nerver danne paa Tungens Overflade, snarere være at vare os, formedelst deres Almeenfølelses Evne, for alt for skarpe og ædende Legemer, eller de af for stærk en Temperatur, og tillige formedelst samme Evne, under Tygningen at føle hvilke Dele af Maden, der ej tilbørligen vare knuste, og saaledes at skyde dem hen under Tænderne, snarere siger jeg, end opvække den Fornemmelse eller Sands, vi kalde Smager, Dette Fremsatte ønskes besvaret af en kyndig Physiolog. Ad tumulum Viri perillustris LONIS THODOR. THORLACII. S. R. M. 3 Consiliis Justitiæ &c. &c. &c. Lux veterum, seliqve sui decus, at vel seqventum Dulcis amor tegitur THORLACIUS tumulo hos Sparge piis urnam lactymis, immitte viator Alba ligusta, tegant lilia busta viri. Vosqve sacerdotem vestrum deslete CammoenæVestro etenim sacro numine plenus erat. Dania, luge suum civem, qvi stemmate clarus Excoluit priscam cum pletate fidem. Ultima Thule, tui nati sustunde favillaGuttis: huic parem secula sera ferent. At non omnis abest: magna ille in prole superstes Dilectæ patriæ proderit usqve suMoestus posuir Grim. Johan Thorkelin.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
(Jndsendt.)¬ J Adresseavisen læses, at Udbetalingen af de Gevinster, som ere faldne ved det 62de Classelotteries anden Classes Trækning, begynder den 3die April, og nye Lodsedler til bemeldte Lotteries tredie Classe kunne bekommes; men da en Mand kom til den Collecteur, hos hvem han har taget nogle Sedler, for at hente Penge eller Sedler, svarede man ham, at han fik hverken det ene eller det andet, fordi han endnu ikke havde nogen af Delene. Paa Mandens Sigende, at det stod i Avisen, at man kunde melde sig den 3die April, fik han det Svar: Jeg har ikke sat det i Avisen, De maae holde Dem til Jnspecteuren, som har ladet det bekjendtgjøre.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Udenlandske Efterretninger. Det Kongelige Academie for de skjønne Kun sker, holdt Fredagen den 31te Marts, Stifterens Fødselsdag, et høitideligt offentligt Møde under Forsæde af H. H. Prinds Christian Frederik til Danmark. Det behagede Hs. Høihed at passere gjennem alle Academiets Skoler, hvor Høistsamme tog Elevernes Arbeider i Øiesyn, og yttrede derover Sit naadigste bifald. Efterat Forsamlingen havde taget Sæde i den store Figursal, fremstod Secretairen og oplæste en Forklaring om det vigtigste, som ved Academiet var foregaaet og virket i det forbigangne Aar. Derpaa bleve de Elever fremkaldte, som i afvigte Aar havde vundet Præmier, nemlig: ved Concoursen til de store Præmier, Heuer i Kobberstikkerkunsten den store Guldmedaille for Tegning efter det levende Model, A. Linde den store Sølvmedaille, J. Dahl, C. A. Jensen og C. Svendsen den mindre Sølvmedaille, for Bygnings Tegning P. C. Kornerup og D. Klein den mindre Sølvmedaille; hvilke samtlige nøde den Naade at modtage Belønningen for deres Flid af Hs. Hds. Haand. - J Løverdags behagede det Hendes Majestæt Dronningen og Hendes Kongelige Høihed Kronprindsessen samt øvrige Kongelige Prindser og Prindsesser at tage Udstillingen paa Charlottenborg Slot i Øiesyn. Jejennem General-Land-Oekonomie- og Commerts Collegium er, under d. 1ste April d. A., udfærdiget en Placat af følgende Jndhold: "Ved allerhøieste Resolution af 29de f. M. er det allernaadigst bestemt: At Forpligtelsen til at forsyne de Kongelige Undersaatters Skibe med de befalede Kongelige Søpasse, skal ophøre for Farten i de europæiske Farvande og Middelhavet, og derved de, for Meddelelsen og Brugen af saadanne Sø passe udgivne allerhøieste Anordninger og befalinger sættes ud af Kraft."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Mariboe, den 30te Marts. Efter adskillige Dages Storm, Regn og Slud, smiller Foraaret os i Dag ret venligt imøde. Paa adskillige Steder har Landmanden allerede begyndt at pløie. Vinterkornet, især Hveden tegner meget godt. - En Skræder paa Fuglsangs Gods har i denne Tid skudt sig selv. Førend han skreed til dette fortvivlede Skridt, skrev han et Brev, hvori han testamenterede sit Uhr m. m. til en af sine Venner. - J det saakaldte Pidskerhuus, under Grevskabet Knuhtenborg, er i disse Dage et Qvindemenneske nedkommen med et Par Tvillinger, avlede uden for Ægteskab. Tilforn har dette frugtbare Fruentimmer formeret Verden med 3 uægte Børn, altsaa nu Moder til 6 uægte Børn. - Atter skeete der for nogen Tid siden en Søndag Aften Overfald paa Nykjøbing Gade. En Matros blev først angreben af en Snedkersvend, som egentlig selv er Matros, men hiin angrebne Søemand, skjønt mindre af Størrelse og svagere af Kræfter, forsvarede sig dog kjækt, saavel imod Snedkersvenden, som imod 4 a 5 tililende Medhielpere, og kom uskadt fra dem, efter at have ilde tilredt sin første Vederpart. Snedkersvenden, ikke fornøiet med sit første uheldige Angreb, hugger en Discipel, paa hvilken hans Bestræbelser især syntes rettede, i Rendestenen. Til Straf for slig Udaad blev han, tilligemed sin ivrigste Medhielper, dømt til at spæge sit Kjød med Vand og Brød i 4 Dage. En Haandværksdreng maatte bøde 2 Rbdlr. (Mariboe Av.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
(Slutningen af den i No. 26 afbrudte Artikel af Coll. Tid., angaaende Overformynderiernes til Rigsbankpenge overgaaede Capitaler &c.). Saaledes fandtes det hensigtsmæssigt, at det Beviis, Overformynderiet, i Følge deraf, havde at udstede til den, som, efter Lovene, var berettiget at uddrage sin Capital af Samme, men formedelst Fron. af 5te Jan. 1813, §§., 25 og 26, og den Omstændighed, at flere ere lødtagne i samme Obligation, hverken kan strax faae Udbetaling i rede Penge eller Obligationen sig extraderet, skulde tinglæses, da det ellers var gjørligt, at udstede slige Beviser for samme Sum flere Gange, en Mislighed, som ikke er muelig ved andre Transporter, hvor Gieldsbrevet maa følge Transporten, men vel her var tænkelig, skjøndt vist nok usandsynlig. -
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Denne Foranstaltning var i Kjøbenhavn uanvendelig, da de Vedkommende her ei erholde Beviis. for at være lodtagne i denne eller hiin Obligation, men i hele Overformynderiets Massa. Det fandtes derhos tjenligt, at paalægge Overformynderne at lade disse Beviser tinglyse inden de udleverede Samme til den Paagieldende, imod at denne erstattede Omkostningen, efterdi de Paagieldende, naade ere Almuesfolk, sjeldent vide, hvorledes de i saa Henseende have at forholde sig, og ofte af Skjødesløshed vilde efterlade Tinglysningen. Billighed tilsagde iøvrigt, at det Gebyhr, der for Læsningen og Protocollationen skulde erlægges, blev bestemt saa ringe som mueligt. Det blev desaarsag for Skriveren fastsat til det Samme, som Placaten af 26 Marts 1813 og Reglement 22de Marts 1814 §. 79 bestemmer for Protocollationen af Omskrivnings Paategninger efter Forordn. af 5te Jan. 1813 §. 24; men, da Dommeren her og burde nyde en liden Betaling for Læsningen, bleve 50 Procent til Fordeel for ham tilføiet den. Den sædvanlige Forhøielsesafgift, efter Reglementets §. 156, blev derhos eftergivet. Endeligt blev det, i Overeensstemmelse med et Forslag, som een af Rigets dueligste Øvrighedsmænd desangaaende havde gjort, anseet gavnligt, at en Formular blev authoriseret, hvorefter deslige Beviser skulde udstedes, da derved Ensformighed blev opnaaet, og Tvistigheder forebyggede, som af et uheldigt Udtryk let kunde opstaae.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Kjøbenhavns Børs den 4de April. Cours. Hamb. 2 M. 693, a vista 700. Amsterdam a vista 684. London 2 M. 23 Rbdl. Spec. 705. - Speier solgtes til 43 a 422 Rbmk., for Commiteesedler blev givet 62 (foruden Rente) pr. 100; Oblig. 266.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Blandede Efterretninger. (Af Hamb. Corresp., Alt. Merk. og Lüb. Av.)J Nordamerica bruges nu Vanddampe til at befordre Reiseskibe paa Floder og i Jndsøer. Man relser ikke allene lettere og sikkrere derved end paa Vogne, men Vind, Ebbe og Flod, som saa nøie maa lægges Mærke til i Mundingerne af store Strømme, kunne ikke forvolde nogen Hindring, og Afreisen skeer her ligesaa regelmæssigen som med Posten. Denne Reisemaade er siden nogle Aar ogsaa indført i Storbrittanien. J Dunde er allerede et andet saadant Skib bygt, der seiler meget hurtigen til Humber. Det stikker kun 3 Fod dybt. Den saakaldte Tyve=Dampbaad gaaer dagligen to Gange imellem Newcastle og Schields frem og tilbage som en Postvogn. Endnu en Baad er anlagt fra Gloucester til Woocester.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
London, d. 24 Marts. En ny og heftig Krig med Frankrig er saa godt som erklæret. Mellem Engelland og Paris er allerede al Samfærsel afskaaren. At Bonaparte er rykket ind i Hovedstaden vide vi vel; men siden denne Begivenhed have vi heller intet Nærmere erfaret. - J Kongens Følge ere Statsministrene og henved 200 andre fornemme Personer. - J Gaar kom 20 Vogne med franske Flygtende over Westminsterbroen. Efter deres Udsagn skal Bonaparte have fundet saa liden Modstand, at han sædvanlig kjørte flere Mile foren sine Tropper. - Kongen har reddet alle Kronjuvelerne. De ere allerede ankomne til London, blandt andet ogsaa den store Diamant, som Bonaparte tilforn har paa sin Kaardeknap. Det skal være den kostbareste i Europa. Man vil vide, at Ludvig den Atteende har reddet i Prætiosa og Penge henved 100 Millioner Franker. - Admiralitetet har sendt Courerer til alle Havne med Ordre at udruste adskillige større og mindre Krigsfartøier. Tillige veed man, at Lordlieutenanterne i de forskjellige Grevskabet have faaet befaling at sammenkalde Landbevæbningen igjen saa hastig som mueligt. Alle Linieregimenter have faaet Ordre at være marschfærdige paa første Vink. Det 23de, 71de og 79de Regiment skulle strax overskibes, og alle de i de tre forenede Kongeriger undværlige Tropper skulle med største Jilsomhed sættes over til Nederlandene. - Ludvig den Attende vil med det første udstede en Declaration. - J Calais har Bonaparte ladet anholde nogle af den Kongelige Families Eqvipager. J Dieppe var paalagt Embargo. - Aftentidenden the Sun siger: Vi kunne af en paalidelig Kilde melde, at Hertugen af Bourbon organiserer Vendde, hvor den høieste Enthusiasme hersker for Kongen. Førend Ludvig den Attende forlod Paris, havde hans Statsminister Grev Jaucourt ved en Note tilkiendegivet de udenlandske Gesandter, at da Omstændighederne nødte Kongen til at forlade sin Hovedstad, saae Allerhøistsamme gjerne, at Medlemmerne af det ved hans Hof accrediterede diplomatiske Corps vilde samle sig i Lille; dog vilde Hans Majestæt ingen hindring lægge i Veien for dem, som hellere vilde vende tilbage til deres Regjeringer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Amsterdam, d. 28 Marts. Jfølge Efterretninger fra Danerne af 23de dennes havde de der liggende Krigskibe faaet Ordre at holde sig færdige, for at kunne afgaae til den franske Kyst. -
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Paa vore Grændser træffes alle muelige Anstalter til med Eftertryk at kunne møde et mueligt Angreb af de Franske. J vor Stad tager man strænge Forholdsregler. To Personer, som havde raabt Napoleon leve!" bleve skudte i Morges tilligemed en Deserteur. Gent, d. 23 Marts. Breve fra Lille af 21de dennes sige, at Hertugen af Orleans, som bemeldte Dag ankom dertil, har besøgt Skuespillet, og paa gjentagen Opfordring af Parterret talt til Publicum, og givet det den Forsikkring, at den Crisis, som nu nedsænker hele Frankrig i Sorg, snart vil ophøre. Prindsen er i Morges tidlig, efter at have afsat Stadens Commandant, General Dusour, igjen afreist til Valenciennes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Leipzig, den 24de Marts. Jgaar fik de Kongl. preussiske Tropper Ordre at holde sig marschfærdige, for at marschere til Rhinen den 3die April. De skulle afløses af andre Tropper, som komme fra det Jndre. Disse brave Soldater ere besjælede af Mod, og glæde sig at kunne faae Leilighed til igien at vise deres gamle Tapperhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Frankfurt, den 25de Marts. J vor Egn hersker overordentlig stor Bevægelse. Tropperne ile hertil fra alle Sider. Endnu idag skal et betydeligt Corps Kongel. bayerske Tropper marschere herigjennem til Maynz og videre. Fæstningen Maynz bliver forsynet med alle Fornødenheder, og sat i Beleiringsstand. - Adskillige Breve fra anseete Personer i Wien melde, at de derværende høie Monarker ville ankomme hertil med det første, for at være nærmere ved Skuepladsen for de store Begivenheder, som nu forberedes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Mayn, den 26de Marts. Jfølge Privatbreve fra Wien er General Pozzo di Borgo bleven afsendt, for at tilbyde Hs. Majestæt Kong Ludvig den 18de samtlige i Wien forsamlede høie Magters Hjelp, hvilken Talleyrand i en hemmelig Artikel af Parisertractaten skal have betinget Bourbonnerne, i Tilfælde en Opstand skulde skee.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Prindsessen af Wallis skal den 15de Marts være kommet incognito gjennem Basel paa sin Tilbagereise fra Jtalien.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-08
Nyeste Vilderie af Kjøbenhavn. 3 pas Re Tolvte Aargang. No. 28. 1000 Aar. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 8 April 1816. Ved Skule Thorlacius's Død. Den Utgardes Fyrste er harmfuld i Hu Han slønner at Jøklerne knage: Trods tusende Rædsler det Jsland endnu Mig volder Bekymring og Plage. Fra først det sig skjød af det hvirviende Ha Saa nær ved mit kongeligt Sæde, Jeg søgte det Land til alt Levendes Grav Med Vold og med List at berede. Thi Underjordsflammer og flyvende Snee, Jeg bod det afvexlende hærge, *) Hvo den Afdøde var veed noksom enhver, som kiender eller under Dansk Litteratur. Foruden ham have saavel hans Forfædre som hans Afkom gjort Stammenavnet berømt. Hans i Digtet ommeldte Landsmænd (Thormod Torfæus, Eggert Olafsen, John Erichsen, Hannes Finsen og Ketil Melsted) levede i det sidstafvigte Aarhundrede. Den 7de Strophe sigter til Americas første Opdagelse af Jslændere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-08
(Jndsendt.)¬ Et Par Ord i Anledning af Hr. Behrmans Grundrids til Roeskilde Domkirkes og dens Monumenters Historie og Beskrivelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-08
Jndsenderen af Nærværende er overbeviist om at ovennævnte vakkre Grundrids til Beskrivelse af den i saa mange Maader mærkværdige Domkirke i Roeskilde, allerede er læst af Mange, og vil være særdeles velkommen for Enhver, der endog blot flygtigen, nogentid besaae dette gamle, ærværdige, hellige Gudehuus. Hvo ønsker ikke, at omstændighederne engang kunde tillade Hr. Behrman at gjøre ydermere Brug af hvad han monne have samlet til en vidtløftigere Beskrivelse. Men Tak, ret megen Tak fortjener han for hvad han allerede her har ydet, længe savnet og længe ønsket. Det er ingenlunde disse Liniers Hensigt at give en recenserende Anmeldelse af dette lidet Skrift; men alene at yttre nogle Tanker og Ønsker, som ofte have været Jndsenderen i Sinde, og som ved denne Bogs Læsning paa nye vaktes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-08
Det synes virkeligt, som vi her tillands have den Skjebne med adskillige af vore, i sig selv ypperlige, Foranstaltninger stundom at komme lidt for feent, og dette maae vel tildeels ogsaa kunne siges i Henseende til alvorlig Opmærksomhed for nationale Oldsager og Fædres Mindemærker, samt disses Opbevaring. - Man skænder paa den altfortærende Tid, man overseer saadanne Foretagender, hvor man, enten af Uvidenhed, eller Ligegyldighed, eller andre Grunde, forvansker, ødelægger, adsplitter, vanhelliger herlige Minder, som Tiden endnu har levnet, og som endnu længe kunde beskyttes med dens altfortærende Vælde. Anmelderen er ikke blandt dem, som bedrive Afguderie med gamle Stene, eller overfaldes af hellig Grne og Gyser ved Synet af en Hedenold Kæmpegrav, men har er dansk nok til at bedrøve sig over at noget, no saalidet, Minde fra Forfædres Dage, og om deres Vilkaar og Daad, unødvendigen ødelægges og adspredes, fordi han heel vel veed, hvor vigtige saadanne Fortidsminder i mange Henseender kunne være; og fordi han i deres Ødelæggelse og Adspredelse synes at skue Tidsalderens destruerende Aand eller lucrative Paasund. Dette være sagt i Almindelighed; thi ikke kjender Jndsenderen de individuelle – maaskee vigtige - Grunde, som undertiden have foranlediget saadan Adspredelse af mange gjemmeværdige Oldsager. Vi læse i Hr. Behrmans Skrift Pag. 6861, om adskillige saadanne Sager, som ved Auction 1806, bleve bortsolgte fra Roeskilde Domkirke. Forfatteren af disse Linier, er ingenlunde Antiquar, men det forekommer ham dog, som mange af de der benævnte Sager havde fortjent at bevares, forudsat de vare som de beskrives. Hvad mon have været Anledning og Grund til deres Salg, Stort har vel Domkirken ei vundet derved; og letteligen kunde der været fundet et Gjemmested til dem, selv i eller ved Kirken, uden at betage noget nødvendigt Rum; aldenstund man dog har seet, der har været Plads til Lazaretsenge, Kalkeballer o. s. v. Kunde man ikke endnu, ved at eftersee i Fortegnelsen over de bortsolgte Sager og deres Kjøbere, see til om hos En eller Anden af dem, noget endnu stod til at frelse? Dog det er ei at haabe. Det Pag. 59 omtalte lille Krucifix veed man da altsaa er i Behold. Men den paa samme Side omtalte store Messing plade, Maleriet Pag. 60, hvor mon det findes, Anmelderen, der adskillige Gange har havt Leilighed til at see Roeskilde Domkirke, har tidt og ofte undret sig over at Døbefunten havde et saa usselt sprukket Trælaag - men mere undredes han, da han læste i benævnte Skrivt Pag. 60: "at Laaget af støbt Malm til denendnu brugelige Døbefunt var bortsolgt 1806 Hvad Anmelderen, og vist Mange med ham have bemærket og som fortjente at ændres er, at denne saa stolte ærværdige Kirke, som næsten ingen Reisende lader ubesøgt - hverken uden om eller inden i, holdes saa reen og pyntelig, som den fore tjente. Muligt at dette heller ikke er saa let; men det er ogsaa muligt at Midler hertil dog kunde udfindes, naar Sagen toges i nøiere Overveielse.