Aalborg Stiftstidende, 1832-10-20
Sir Walters Karakteer har i alle Livets Forhold været dadelfri. Han var en god Ægtemage, en god Fader, en god Borger. Han havde ingen Uven, men hver der læser Bøger i hele Europa er hans Ven. J Politiken var han en Tory, men vel mere af poetisk Jdeforbindelse end af en Fortælling fra Riddertiden, et romantisk Loyalitets=Princip helliget ved Blodet af Hedninger og Høvdinger fra forfarne Aarhundreder, et tilbagestraalende glimrende Lys fra de gamle Baronie=Herligheders Dage. Men ikke Politikeren, Skribenten er det, der har gjort Navnet Scott uforglemmeligt, og fra dette Synspunct ville vi betragte ham. Poesien er det ei heller, der vil forevige ham hos Efterslægten; thi i denne har han kun skrevet for Samtidige. Hans Vers hører til den improviserende Klasse; de ere letflydende, maleriske, men de mangle dyb Følelse og Karakteerstyrke. De efterlade intet bestemt Jndtryk i Gemyttet. Som Poet umagede han sig ikke for, at drage Aandens Guld frem af Grubens Dybde, men han nøiede sig med at benytte de Materialier der vare for Haanden. Men anderledes forholder det sig med ham som Novellist. J dette Fag kommer ham ingen nær. Han er den romantiske Profas Shakespeare og besidder næsten i samme Grad, som vor store Dramaturg, den mærkelige Magt, at drage sin Aand aldeles fra Nutiden og hensætte sig i længst forglemte Tider, og veed at dentificere sig med sammes Tænkemaade, Følelser, Sæder og Karakterer, ja selv med saadan graa Oltids Fordomme. Sir Walters historiske Personer ere mere end moderne Antiker, de tale, handle, kæmpe, elske, intrigere, snakke, aldeles saaledes som man kan antage de have gjort det da de vare i Live. Men det er ei blot en eneste aandig Gienstand, som vi beundre hos de skotske Noveller, men - Udviklingen af mange af dem. Een fremstraalende Fortræffelighed sluger ikke, liig Arons Slange, alle de øvrige, men Bedømmelse og Fantasie, Pathos og Humor, Lidenskal og Beskrivelse ere i tilbørlige og humoristiske Forhold sammensmeltede. Jmidlertid torde det vel nok være den Godmodighed og den raske sociale Følelse, der udtaler sig i Dandie Diemonts, Baillie Jarvens, Baron Bradwardines, Justice Jngelwoods og Dagald Dalgettes Karakterer, som meest udmærker Wamerleys Forfatter. Aldrig har et Menneske været befielet af større Humanitet. Der forekommer Scener i de skotske Noveller, der oplue Aanden lig et Glas af det ædleste Burgunder. Dertil høre Munken Tucks og Kong Richards ridderlige Leeg ved Middnatstid i St. Dunstans Hule, hvor de tørrede Ærter og det kolde Kildevand maat gjøre Plads forDyrestegen og den forrige Viin, medens den gamle Forst gjentoner af den geistlige Herres Latter; Scenen imellem Ludvig den 11te og Quentin Durward, hvorved den første een Gang aflægger sit djævleblændt mørke Væsen og ved Frokosten lee af fuld Hals over hans Beskyttedes frygtelige Appetit; og frem for Alting det unge Elskerpars, Catharine Seylon og Roland Graemes uforlignelige Rendezvous i Abbediet. Skildringer som disse, og Walter Scott er saare riig paa saadanne) virke fortryllende paa Aanden og kunne ikkun udgaae fra en Mand hvis Sjele=Egenskaber staae paa samme Trin som hans Hoved. Det er iøvrigt en temmelig Vildfarelse, at et oprømt selabeligt Temperament ikke i høi Grad er Geniet gavnligt. Oprømtheden fører til langt ædlere aandige Resultaler end Tungsindigheden, skjøndt Lord Byron næsten har godtgjort det Modsatte. J at opfatte og udvikle sine kvindelige Portraiter staaer Sir Walter kun allene tilbage for Shakespeare. De ere hverken Sylpher eller Engle, ingen Urbilleder af Skjønhed og Dyd, men Skabninger fra Virkeligheden i hvis Barm der slaaer varme Hjerter, der saavel besidde store Feil som store Fuldkommenheder. J hans Landskaber forener W. Sc. Claudes forige maleriske Skjønhed med den flamske Skoles Kraft, Sandhed, ja med dens bogstavelige Betydning. I hans Beskrivelser læser man ikke Naturen, man føler den. Der er intet overfladisk, intet idealt, Alt er dybt føl og øst af Livet. De skotske Noveller ere de bedste og troeste Ledsagere, som en Reisende kan benytte, og en af deres Forfatters største Fortjenester er, at han har helliget Landet sin første og sin sidste Kjerlighed, og givet det en fortryklende Glands og udbredet et Lys over samme, som aldrig vil udslukkes. Dets Dale, Søer og Bjerge har han befolket med Væsener som aldrig ville forsvinde igjen. Sir Walter er den universelle Humanitets Arving. Hans Genius er den samme ved Hoffet som i Leiren, i Pairens Pallads som i Landmandens Hytte, i Handelens opdyngede Varelager som i den ensomme Ruin, eller hos de Forældreløse i deres Bolig. Naturen har begavet ham med et Øie, til at skue ind i dens Hemmeligheder, et Hjerte som føler, Forstand som begriber. Den har, ligesom for den underdanige Slave i den forunderlige Lampe, lagt alle sine rige Skatte for Walter Scotts Fødder, for at han kunde vælge frit og i fuldt Maal. Saalænge Teedens Vande strømme ud i Oceanet; saalænge Ben Lomond hæver sit trodsende Hoved over Skyerne; saalænge Vinden suser om de ublide Klipper, hvor den sidste Ravensvood levede - saalænge vil Navnet af den første og den bedste blandt Skotterne være uforglemmeligt. Carl den 10des Reise igjennem Preussen. Kongen af Preussen samtykkede ei allene i de høie Gjæsters Ønske om at passere hans Stater, men paa Paraden blev strax givet befaling til en Æresvagt. De Fremmede kjørte imidlertid kun igjennem Berlin, og skjøndt der iforveien var tilbuden dem en brillant Villa til Ophold der, saa foretrak de dog at tage Nattekvarteer i Spandau. Ved den Frokost som de indtog paa Bellevne (Prinds Augusts Slot) har Kronprindsen Jnsignierne af Hellig Aands-Ordenen. Prinds August foreviiste med største Deeltagelse nogle Malerier som hans Fader, Prinds Ferdinand, havde holdt høit i Ære som Foræringer af Ludvig den 16de. Paa næste Station tilbød Kronprindsen dem et Dinee, men hvilket de afslog for at kunne indtræffe til Frankfurt ved Oderen forinden det blev Nat. Saavel i Spandau som i Frankfurt nød de kongelige Honneurs. Paa Veien til Breslan stode paa hver Station 46 Heste bereed. Det er ikke afgjort at de tage til Gratz, da et Slot 2 1/2 Mile fra Brünn, nu er bragt i Forslag til fremtidigt Ophold for dem.