Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-03-10
Efterretninger fra det hellige Land. (Af den berømte og paalidelige Burchardts Reise.) Jeg traf i Zahle (ved Libanon), siger Forfatteren, den katholske Biskop; han udmærker sig fra fine Landsmænd ved sine Sæder, Frimodigheden i sine Domme og ved det, at han uagtet sin høie Alder besidder en stor Videlyst. Han lever paa en sand patriarkalsk Maade, er iført en simpel sort Kiole og gaaer med en lang Egestok i Haanden, som det kunde være en Biskopstav, Endskiøndt han besidder meget Agtelse blandt de Christne, som høre til hans Distret, saa bebreide de ham dog, at han ikke udviser Jver nok imod de andre christelige Sekter; men under denne Jver forstaae de ikke andet end Fanatisme, som er et udmærket Characteertræk ikke allene hos Beboerne af Libanon; men ogsaa hos dem i Stæderne og det flade Land i Syrien (det samme er Tilfældet med christne Sekter, som boe sammen i Jerusalem, de intrigere mod hinanden hos den Tyrkiske Regiering og søge ved Gaver at vinde dens Yndest og Biestand til de andre Sekters Skade.) Dette Bigotterie er ikke saameget rettet imod Mahomedanerne, som imod deres christelige Brødre hvis Troe er forskiellig fra deres. Man ge af de Sekter, som i Christendommens ældre Periode opfyldte Europa med Uroeligheder og Tvist, opholde sig endnu i disse Egne, nemlig Græker, Katholiker, Maroniter, Syriske og Chaldaiske Christne og Jakobiter; alle have deres Parochier og Kirker. De ere for svage til at udrette noget mod Tyrkerne (hvorledes de Orientalske Christne ere findede i denne Henseende og hvad de hemmeligt tænke, kan erfares af en Fortælling, som den Franske General Andreossi har meddeelt i det store Franske Værk til Ægypten, Han besøgte de afsides liggende christelige Klostere i Natron Søernes Dal; Munkene i dem sagde til ham: at de haabede nu, da de Franske havde erobret Ægypten, at de da vilde slaae alle Mahomedanere ihiel, nu er det vel sandt at Munkene maae døie meget af de vantroe Arabere; men at slaae to Millioner Mennesker ihiel var vel drøit, Men det er vistnok: at ligesom den sande christelige Kierlighed er den ædleste og skiønneste af alle Følelser, saa er ogsaa paa den anden Side det saakaldte christelige Had den afskyeligste af alle Passioner og det rette Kiendemærke paa at adskille Sektereren fra den sande Christen). De Christne i Syrien og Palæsting vende nu de eneste Vaaben, som de besidde, Bagtalelse og Cabaler med et Raserie imod hinanden; og enhver Sekt er daarlig nok til at indbilde sig, at deres Kirke skal opblomstre paa Ruinerne af deres Brødres Kirker. (Man har blot nødigt at erindre sig, hvorledes de armeniske Christne formaaede, under den sidste Tyrkekrig, Sultanen til at forfølge de katholske Armenier). Det største Had hersker imellem Katholikerne og Grækerne (især i Jerusalem, fordi begge attraae at komme i Besiddelse af Kirken over den formeentlige hellige Grav.) Af Grækerne ere mange tusinde gaaet over til Katholicismen; dette er Tilfældet i det nordlige Syrien, i Aleppo, Damask og hele Omegnen. De som nu blive den Græske Kirke troe, betragte med Forbittrelse deres Brødres Proselytmagerie (af denne Aarsag bleve ogsaa for nogle Aar siden Jesuiterne fordrevne fra Rusland) som dagligen giør større Fremskridt og hævne sig paa de Frafaldne med en rasende Forbittrelse. De Katholske give ikke efter for dem heri og der passere derved lidenskabelige Scener, som ere til stor Skade for Christendommen. J de Egne hvor ingen Græske Christne leve, f. Ex. paa Libanon, vende de forskiellige Secter blandt Katholikerne deres Had mod hinanden indbyrdes, især ligge Maroniterne tilfeldts mod de Romersk Katholske, Denne Jntolerance, hvorover de Tyrkiske Statholdere lee, fordi den er profitabel for dem, gaaer saa vidt, at en Katholik, naar han passerer igiennem Græske Byer, og vil undgaae Følgerne af Jndvaanernes Fanatisme, maae deeltage i de Græske Kirkeskikke; dette erfarede Burchardt, paa sin Reise i disse Egne. - Det var for længe siden kommen til en Borgerkrig i disse Egne, naar ikke den Tyrkiske Regiering holdt dette religiøse Sværmerie i Tømme. Den samme Reisende tog Cedertræerne paa Libanon i Øiesyn; hvilket Bierg var i Oldtiden saa berømt for sine Cederskove; disse ere nu fordet meste ødelagte. Han fandt 11-12, som saa meget gamle ud, 25 andre, som saa meget store ud, omtrent 50 andre af Middelstørrelse og over 300 smaae og unge. De ældste Træer udmærke sig ved, at de blot have Bladene og de smaae Grene i Toppen og at 4, 5 ja 7 Stammer ere voxede ud af samme Rod. Grene og Blade sadde lavere hos de andre, dog saae han ingen hvis Blade naaede lige ned til Jorden som ved Ce derne i Haven i Kew i England. Stammerne paa de gamle Træer ere bedækkede med Navne af Reisende og Forfatteren saae et Datum fra det 16de Seculum. Burckhardt har bereist mange Egne af Palæstina Østen far Søen Tiberias, de Landstrækninger som i de gamle Dage bleve kaldte Auronitis af Trachonitis, som hidindtil ikke have været besøgte af de Reisende undtagen noget af den bekiendte Sertzen; det er forbausende hvormange Græske Jndskrifter han der har forefundet og afskrevet; deels fra den hedenske og deels fra den christelige Tidsalder; hvilken Cultur har der ikke hersket i hine Egne i gamle Dage, og hvorledis seer der ud nu, Landene ere næsten øde, meest beboede af Nomader, opfylde af Mord, Udsuelser, og Plynderier, alle de gamle Pragtbygninger ere forfaldne. Jndvaanerne kunde ikke godt lide, at Burckhardt afskrev Jnskrifterne, da de besidde den Overtroe, at der staaer at læse i Jndskrifterne hvor de skiulte Skatte ere at finde. Mon Mehemed Ali skal erobre disse Lande for selv at udbrede Culturen i dem, eller mon han blot ved sin Rebellion mod Porten skal ban Veien til, at Syrien, Palæstina og Ægypten skal komme i Englands Hænder, ligesom Nordafrikas Kyster fra Ægypten af i Frankeriges; man vil overlade sig til det Haab, at det sidste vil gaae i Opfyldelse; saa ville Oldtidsvidenskaberne. faae et nyt Sving.