Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-04-25
J Staden F. i det Holsteenske - fortæller Biernatzki i sin Volksbuch fiir 1845. – levede for endeel Aar siden tvende Naboer i uforstyrret Enighed og Venskab. Hver Aften maatte de, under fortrolig Samtale, rygge deres Pibe sammen; ellers vidste de ikke, at de havde levet den Dag. Det var hos den ene af disse to Naboer, den nu for adskillige Aar siden afdøde Tinstøber P., at disse regelmæssige Aftensammenkomster fandt Sted, og to lange Kridtpiber laae da altid parate paa Bordet, ved Siden af Tobakskardusen, naar den Anden traadte ind. En Aften, da Naboen allerede havde reist sig for at lave sig til at gaae hjem, bemærkede P., at han samlede noget ved Vindueshasperne, og efterat han havde fulgt ham til Dørren, opdagede han til sin store Forundring, at begge Krogene vare tagne af det ene Vindue. Hm." tænkte P. ved sig selv. har det end ikke Noget at betyde, saa maa Du dog alligevel være paa din Post!" Derpaa lagde han igjen Piber og Tobak tilrette paa Bordet, hentede en Krukke til at sætte over det brændende Lys og satte sig selv stille hen i Lænestolen, ventende paa de Ting, som vilde komme. Efter en god Times Forløb hørte P., at Vinduesskodden blev løftet ned, at Vinduet derpaa blev aabnet og at Nogen steeg ind igjennem Samme. P. gav sig gode Stunder, og først da den ubudne Gjæst var kommen heelt ind i Stuen, tog han rolig Krukken bort fra Lyset, lukkede Vinduet i og sagde: "Na Naver (Nabo), schöln wi noch en Piip Tabak rocken?" Som forstenet stod den brødebetyngede Nabo og kunde hverken mæle eller oplofte Øinene; men P. tog ham venligt ved Haanden, sigende: "Vertrun mi, Naver, un seg min de reine Wahrheit, Warum kommet Du so to mi, hvortil den Anden, udbrydende i en lydelig Hulken, svarede: Jk wull Di, gode Minusch, besteelen, P. tvang ham til at sætte sig ned, erkyndigede sig med Deeltagelse om hans Forfatning, gjorde ham Bebreidelse fordi han ikke forlængst havde aabenbart sig for ham, og, efterat han havde erfaret Hvormeget han behøvede, for at komme udi af sin Forlegenhed, gav han ham Pengene, med det Tilføiende, at han i det første Aar Jntet skulde tilbagebetale, og siden kunde afdrage i smaae Summer, som han selv fandt for godt. "Og nu sluttede den brave Mand, kommer Du til mig, som før, Nabo! Vi lade som om Jntet var passeret, og ville ikke derfor have noget Skaar gjort i vort Venskab. Overvældet af saamegen Ædelmodighed, formaaede Naboen neppe at fremstamme sin Tak. Først paa sin Dødsseng, efterat den brave P. forlængst var gaaet heden, aabenbarede han denne Tildragelse. Associationsaanden udvikler sig mere og meere hertillands. J Altona er der nu blandt det qvindelige Tiende opstaaet en Dannelses- og Forædlings-Anstalt, hvor Pigerne, istedetfor at tilbringe deres frie Søndag Eftermiddage og Aftener, ville komme sammen, og, ved deres Strikkestrømpe og en Kop Thee, underholde hinanden med belærende Samtaler og Foredrag, Lecture og Sang. Mandspersoner tilstædes ikke Adgang til denne Helligdom, med Undtagelse af erklærede Brudgomme paa enkelte til Dands bestemte Aftener, nota bene naar de forresten føre sig anstændigt op. En Comitee, bestaaende af 8 respectable Kokkepiger, har allerede udarbeidet et Udkast til Foreningens Statuter, og forelagt Samme for Bestyrerinderne af forskjellige Dameforeninger, til nærmere Prøvelse. (Hus. Ugebl.)