Berlingske Tidende, 1835-05-08
Jfølge de sidste Efterretninger fra Vera-Cruz, af 11te Marts, havde Rebellerne i Fortet St. Juan d'Ullaa kun været 300 Mand stærke. Øvrigheden havde i al Hast sendt Bud til Sta Ana, som befandt sig i Nærheden paa sit Landsgods. Han begav sig ufortøvet til Vera-Cruz, indesluttede Rebellerne og tvang dem ved Hunger til at overgive sig paa Naade og Ungade. Roligheden blev ganske gjenoprettet, og en Conducta fra det Jndre af Landet var allerede ankommet med 900,000 Dollars, Breve fra Calcutta af 2den Januar melde, at anseelige Skridskræfter under General Stevenson vare brudte op mod Rajahen af Sieur. Gesandter fra Maharaja Rundjet Singh vare den 25de December indtrufne i Calentta fra LahorJ Landhuusholdnings- og Have-Selskabet i Calcutta var den vigtige Anmeldelse skeet, at man i Assam havde opdaget den ægte Theeplanke, en Opdagelse, der, hvis den benyttes, vil være istand til at tæmme Chinesernes Hovmod. Den berømte Botaniker, Dr. Wallich, er af den Mening, at denne Plante lader sig dyrke der med stort Held. Allerede tidligere var en Thee-Comitee nedsat og en Hr. Gordon sendt til Canton med 30,000 Ru pier, for at indkjøbe Frøe og at hverve Arbeidere. Times fortæller Følgende: Faa Dage for Hr. Sheils Motion, angaaende Lord Londonderrys Udnævnelse til engelsk Gesandt i Rusland, traf Lord John Russell denne stoste i Hertugen af Devonshires Huus, og da han i Vien og paa andre Steder havde staaet paa en meget fortrolig Fod med ham, benyttede han denne Lejlighed til at forsikkre ham om, at han ansaae de offentlige Blades Angreb paa den ædle Lord for uretfærdige og skammelige, at et iklandske Medlem iøvrigt agtede, at bringe Sagen paa Bane i Underhuset, men at han (Russell) havde raadet hiin derfra, og at han ikke vilde have noget at gjøre med et saa reent personligt Angreb. Lord Londonderry var naturligviis meget glad over denne venskabelige Yttring, og takkede for samme. Fredagen efter fremlagte imidlertid Hr. Sheil sin Motion, og om Mandagen fik Lord Londonderry, som indtil da ikke havde gjort Nogen bekjendt med sin Beslutning, et Besøg af Hr. Holmes, som lod ham vide, at han nu i en Hast maatte fatte en Beslutning, da Lord John Russell havde til Hensigt, selv at overtage Sagen og endnu samme Dag at rette et Spørgsmaal desangaaende til Robert Peel. Lord Londonderry antog dette for umuligt, og fortalte, hvad der kort i Forvejen var forefaldet i Hertugen af Devonshires Huus. Han begav sig dog strax til O erhuset, og havde neppe reist sig, for at meddele sin Resignation før han hørte, at Lord John Russell i det andet Huus havde gjort Sir Peel det Spørgsmaal, om Lord Londonderrys Udnævnelse skulde stadfæstes eller ei. Lord Russell yttrede ved denne Lejlighed, at han ansaae en saadan Udnævnelse for saa aldeles uhensigtsmæssig, at den rigtignok kunde retfærdiggjøre Hr. Sheils og Andres bemærkninger. – Lord Londonderry skal senere have fundet Lejlighed til, i Devonshirehouse at sige Lord John Russell sin Mening desangaaende; og dette skal han have gjort, i Sir Robert Gordons Nærværelse, paa en temmelig drøi Maade. – De ministerielle Blade erklære dog nu denne Historie for en Opdigtelse og sammes Udspredelse for et Middel til at opbringe Publicum mod Lord John Russell, og derved at forhindre hans Valg. Uheldigviis ere for Øjeblikket baade Lord Russell og det foregivne Vidne, Sir Gordon, fraværende, hiin i Devonshire, denne i Scotkland.