Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-04-22
Munkeordenerne i Spanien begynde nu ogsaa saa tydeligt at indsee den Fare, som de ere udette for og at de bøie deres intolerante Sind og falde til Føie Saaledes har Franciscaner Ordenens General i Madrid, Pater Cirillo Alameda, udstædet en Circulaire-Skrivelse til alle sine Patres Provinciales hvori han formaner dem til at underkaste sig den nye Tingenes Orden, at respectere Regieringens Grundsætninger, og blot at have Apostlernes Exempler for Dine, at forbedre de Lastværdige, og at opvække Kiærlighed til Dyden. Man maatte ønske, at Munkene og de Katholske Geistlige aldrig havde forglemt dette, og at de ikke havde nedværdiget Religionen fra en aandelig Siælens Opløftelse til et blot Sandserne forførende Blendværk De Spanske Munke have derfore ondt ved, at fatte saadanne dem fremmede Formaninger, som den omtalte FranciscanerGeneral har givet dem. J Staden Zamora have prækende Munke tilladt sig at erklære enhver for en Kiætter, som gaaer over til det constitutionelle System eller som deeltager deri; lignende Optrin ere passerede i Cindad Real, i Dominicaner Klostret i Barcellona var en saadan Strid opstaaet imellem Munkene, at General Capitainen Villacampa maatte paatage sig en Mæglers Rolle og sende Soldater, ind i Klosteret, for at stifte Fred. – Den Spanske Geistlighed modsatte sig som bekiendt Financeministerens Garans Plan, at beskatte deres Eiendomme for at afhielpe Statens overordentlige Pengeforlegenhed, og bevirkede hans Fald; undertiden er en Overdrivelse til Nytte, da den befordeer en total Reform; den nu bedre underrettede Regiering vil nu efterhaanden overbevise sig om hvilke store Hielpekilder der staae Nationen aabne i Geistlighedens uhyre Riigdomme. Henlæggelsen af Jnqvisitionens Godser til Fondet for Statsgieldens Afbetaling er Begyndelsen dertil, Kongen har allerede, paa den provisoriske Juntas Raad, aabnet dette Fonds nye Resoureer og ved forskjellige Decreter henlagt til det de nu vacante Commanderier eller de, som i Fremtiden blive vacante, af de Militaire Geistlige Ordner, Santjago, Alcantara, Calatrava og Mentesa, ligesom ogsaa af Johanniter Ordenen, i Overeensstemmelse med de Cortes Decret af 1813, end videre den sidste Hertuginde af Albas Godser, som vare hiemfaldne til Kronen; ligeledes og saalænge indtil at de Kongelige Domainer kunne ved de Cortes Bestemmelser blive adskilte fra Nationens Jndkomsterne af Søerne og Engene ved Albusera og Aludig. Kongen har ogsaa, for at komme Skatkammeret til Hielp, tilladt, at saamange Soldater maae tilstaaes Afskeed fra Krigstienesten, som man kan undvære. Hs. Majestæt gjør desuden alt hvad han troer der kan være behageligt for Nationen, og erhverver sig derved dagligen mere dens Yndest, saasnart han lader sig offentlig see, bliver han omringet af Folket og modtages med et uophørligt Jubelraab Ved et Decret af 29de Marts har Kongen ladet erklære enhver Spanier, som vægrer sig ved at aflægge Erd paa Constitutionen eller som tilføier Jndskrænkninger ved denne sin Eed, uværdig til at være en Spanier, er han en læg Mand, saa berøves han derved sine Ærestegn, borgerlige Emploi og alle sine borgerlige Forrettigheder, og er han om Geistlig saa bliver hans Beneficier lagte under Seqvester. – Ved et andet Decret har Kongen ophævet den roialistiske Armee, som havde samlet sig i Gallizien under Greven af San Romans Commando, og de Militser, som have grebet til Vaaben imod Constitutionen, tillægges Ordre til at begive sig til deres Hjemsted. - Ved et Decret af 25de Marts har Kongen erklæret alle Procedurer mod de Personer, som tilforn have gjort Forsøg paa Opstand til Fordeel for Constitutionen, for ugyldig, nemlig mod Generalerne Mina, Porlier, Lacy, Renovale, Krigscommissairen Richard og mod de Personer som have deeltaget i Tumulterne i Valencia i 1812 og 1819, og i Opstanden ved Expeditions-Armeen den 8de Juli 1819. de skulle etableres i den fulde Nydelse af deres Ære og deres Embeder. (Porlier og Lacy ere som bekiendt henrettede.) Qviroga og Riego, som under andre Omstændigheder havde maattet prøve samme Skjebne, ere nu blevne ophøiede til Generalmajorer (Marechaux de Camp) dog troer man ikke Freden og det tegner til, og siges ogsaa bestandigt, at Qviroga bliver staaende med sin Armee i den engang tagne Stilling, indtil de Cortes ere komne sammen, dog samles mange af Tropperne ved Sevilla. Armeen paa Leon og Flaaden ved Cadix tilfyre hinanden bestandig Glædes salver; denne Stad nyder nu Roelighed efter saa store og vedholdende Lidelser. De oprøriske Tropper ere bragte ud af Byen; da de kom til St. Maria bleve de modtagne med den største Afskye af de derværende Regimenter; de maatte aflægge deres Vaaben og øvrige militaire Kiendetegn, og bleve afsendte barbenede til Chipiona, hvor de maae opvedie videre Ordrer. Samme Afskye forfølger i Valencia denne Provindses forrige Gouverneur, den strenge General Elio; da Rygtet havde der udbredet sig, at han skulde bortføres til Pampelona, blev Folket saa uroeligt, at Magistraten maatte lade Vagten for Stads Arresten forstærke med 50 Borgere. Folket har allerede brændt hans Billede og forlanger med høie Raab at han skal stilles for Retten. Generalcapitainen har maattet fordobble Garnisonen i Castellet, hvori Clio sidder fængslet; han udviser imidlertid meget Mod, og forsvarer sig med, at han har ikke gjort noget videre, end opfyldt sine Pligter.