Berlingske Tidende, 1836-04-09
Spanien. (Slutningen af Dronningens Tale.) Min Regjering yder uafladelig Nationalgarden, dette Ordenens og Frihedens Brystværn, sin Omhu For at dens Antal kan forstørres og dens Organisation forbedres, har jeg ladet den Lov sættes i Udøvelse, der i den sidste Session blev omvoteret. JArsenalerne ere Flinter opstablede, der, efter de enkelte Steders Fornødenhed, skulle anvendes til at fuldstændiggjøre Nationalgardens Bevæbning. Saasnart denne heldige Jnstitution paa saadan Maade blot er fuldendt, vil den vide at svare til det Øjemed, til hvis Opfyldelse den er kaldt i Live. J den senere Tid har den ydet de væsentligste Tjenester, da dens Tilværelse har opretholdt Roligheden overalt. Nogle ubetydelige Uordener, der dæmpedes ligesaa hurtigt som de vovede at vise sig, fortjene neppe at omtales. Jøvrigt har min Regjering truffet alle de fornødne Forholdsregler, for at saadanne Uordener ikke skulle kunne vende tilbage. De, mine Herrer, ville ikke lade det mangle paa deres Medvirkning til at faae disse Forholdsregler gjorte fuldkommen virksomme. – Med uindskrænket Tillid have de sidste Cortes afgivet det foreslaaede Tillids-Votum. Da min Regjering foreslog hiint Votum, vilde den ved dette slaaende Beviis paa alle Statsmagternes inderlige Eendrægtighed befæste sig i den offentlige Mening, og paa denne Maade lette sig sin møisommelige Stræben. Men min Regjering havde tillige besluttet, kun under Cortes's Øjne, med dens Bistand og under dens Jnspiration at gjøre Brug af dette Tillids-Votum. Da nu denne Bistand ved Cortes's nødvendige Opløsning forsvandt, turde den kun med den største Forsigtighed og Varsamhed gjøre Brug af denne overordentlige, i dens Hænder nedlagte Magt. Med Enthusiasme modtog den offentlige Mening Tilsikkringen om, at Stats-Creditorernes Lod skulde blive forbedret, og min Regjering anseer Opfyldelsen af dette Tilsagn for sin helligste Pligt. Derfor ere Decreterne af Februar og af Marts udstedte. Det ene Decret forbinder Opfyldelsen af et National-Ønske med Tildeelingen af en Garanti til Bedste for Statscreditorerne. Thi, om det end ikke kan nægtes, at de geistlige Ordener og Stiftelser i forrige Tider have ydet Staten og Kirken væsentlige Tjenester, saa kan det dog ligesaa lidet omtvistes, at de ikke længer svare til Civilisationens Fremskridt eller vor Tids Fornødenheder. Derfor fordrede den offentlige Mening deres Ophævelse, og det vilde hverken have været retfærdigt eller passende, at lade dette Ønske uopfyldt. Saaledes har da Tillids-Votummet ikke paalagt Nationen noget nyt Offer, ingen ny Byrde, og det er, skjøndt med stor Møje og ikke uden nogen Forsinkelse, lykkedes min Regjering, alene med de Hjelpemidler, der allerede for hiin Votum vare stillede til dens Raadighed, at bestride de offentlige Forvaltningsgrenes Fornødenheder. – De nødvendige Reformer og Besparelser, i de enkelte Forvaltningsgrene forberedes med modent Overlæg og med det nødvendige Studium, Tilfældige, uoverlagte Reformer i dette Fag ere højst farlige. Min Regjering vil ikke fordriste sig til, at sætte vovelige Theorier istedetfor practisk anerkjendte Nødvendigheder; den beskjeftiger sig derfor med en udførlig, det hele Finantsvæsen omfattende Udarbeidelse. Jmidlertid holde de offentlige Jndkomster lige Skridt med den respective Tilstand i Kongerigets enkelte Provindser. Saasnart den sig nærmende Fred er ganske gjenoprettet, vil ogsaa Udbyttet af de offentlige Jndkomster blive større og mindre vanskeligt at faae inddrevet. Ligesaamegen som til Freden, trænger Nationen til en dygtig Organisation af Retspleien. Men denne er afhængig af en viis Lov-Coderes Tilværelse. Derfor glæder det mig, at kunne melde Dem, at den borgerlige Lovbog netop nu underkastes den sidste Revision, at Straffe- og Criminal-Proces-Coderen allerede er fuldendt, og at Handelslovbogen ligeledes allerede vilde være fuldendt, hvis ikke den uundgaaelige Nødvendighed, i alle Punkter at bringe denne i Samklang med Civil-Retten, havde gjort dens Fuldendelse afhængig af denne sidstes Fuldendelse. – Med lignende Tilfredshed melder jeg Dem, at Provindsial-Stænderne og de nye Municipal-Jndretninger fuldkommen have svaret til de Forhaabninger, til hvilke deres sidste Organisation berettigede. Sammensatte af de redeligste, meest oplyste og virksomste Borgere, have Provindsial- og Municipal-Collegierne værdigt opfyldt Øjemedet med deres Jndretning. Jeg er dem denne offentlige Anerkjendelse skyldig, ikke alene for den utrættelige Virksomheds Skyld, hvormed de søge at befordre de enkelte Provindsers respective Jnteresser, men ogsaa for den virksomme Bistand, de have ydet ved den sidste Udskrivning til min Armees Complettering. – En omfattende Forholdsregel til Fuldendelsen af de begyndte og til Anlæggelsen af nye Landeveie i hele Kongeriget vilde til alle Tider høre til en Regjerings roesværdigste Opgaver, da alle Erhvervsgrene derved faae en mægtig Impuls. Under nuværende Omstændigheder er en slig Forholdsregel saa meget mere velgjørende, som den synes skikket til, at udjevne de sidste Spor af Borgerkrigen. Derfor beskjeftiger min Regjering sig uafladelig med Midlerne til denne Forholdsregels Udførelse. Den Dag er ikke længer fjern, paa hvilken Rebellerne skulle see deres daarlige Forhaabninger aldeles bukke under for vore sejerrige Vaaben, og da Udførelsen af hiin storartede Forholdsregel skal sikkre saa mange Ulykkelige en rolig og anstændig Beskjeftigelse, og derved et passende Erhverv, medens de nu af Mangel og Elendighed lade sig forlede til at træde under Prætendentens Fahne og at føre Vaaben mod deres Fædreland. – Naar jeg, mine Herrer, har udladt mig om disse høist vigtige Planer, kunde min Hensigt dermed sikkerlig ikke være den, at ville aflede Deres Opmærksomhed fra den nærværende saavelsor den sidste Gang indkaldte Cortes's Hoved-Øjemed. Dette Hoved-Øjemeed maa fortrinligviis svæve os alle for Øje, da det er uundværligt til vor politiske Forfatnings Fuldstændiggjørelse. Jeg har imidlertid ikke kunne nægte mig den Fornøielse, tillige at henvende deres Blik paa saa mange andre nødvendige og nyttige Reformer i de offentlige Forvaltningsgrene. Det er især Krigs-Departementet og Finants Faget, som vi maae tilvende vor Opmærksomhed, da disse udgjøre Grund-Elementerne for vor frugtbringende Vedbliven. Deres Forsamling er et Rednings-Anker for Nationen, en fast Støtte for min Regjering, et Uheld forkyndende Varsel for Ordenens og Lovenes Fiender. Mig personlig skjænker tillige Deres Sammenværen en ustandselig Kilde af Trost. Min Kjærlighed til den spanske Nation voxer med hver Dag, i samme Grad, som dens Hengivenhed for mig, som Regentinde i Jsabelle Uldens Navn, meer og meer tilkjendegiver sig. Deres Jndsigt, Deres Dyder og Deres Fædrelandskjærlighed, mine Herrer, udgjøre den tilforladeligste Borgen for min Datters Trones Sikkerhed og for dens Hæder! Regentinden blev saavel paa Henvejen til Aabningsmodet som af selve de forsamlede Cortes og paa Tilbageveien modtaget med jublende Glædesyttringer. Hele det diplomatiske Corps var nærværende i Mødet.