Københavns Adresseavis, 1779-01-26
Den 5 Januarii 1771 gik vi for Anker ved Prindsen Eyland, saavel for at indtage Vand og Brænde, som for at indkiøbe Forfriskninger til vore Syge. Da vi gik i Land, mødte os strax nogle Jndvaanere ved Stranden, som tilbød sig at føre os hen til deres Øvrighed, hvilken de kaldte deres Konge. Vi fulgte dem til ham, og søgte at komme til en Handel om de behøvende Levnetsmidler, især Skildpadder, men vi kunde ei blive enige og Prisen; dog foraarsagede dette os ingen Bekymring, thi vi vidste forud, at Jndvaanerne den følgende Dag nok vilde komme af sig selv, og tilbyde os deres Vahre, som ogsaa skeede. Den 6te besøgte Hr. Banks Kongen, som for nærværende Tid boede i sit Huus midt paa en stor Riis=Mark, og ved hans Ankomst just var i Arbeide med at koge sit Aftensmaaltid. Jndvaanerne bragte os hver Dag Høns, Fisk, Aber, smaa Raadyr, mange Frugter og Skildpadder tilkjøbs. Banks erindrede sig, at han i Batavia havde hørt tale om en Stad, som Jndvaanerne paa denne Øe havde opbygt, og som skulde ligge imod Vesteen; han fik Lyst at see den, og gik den 11 Januarii om Morgenen tid lig ud med en af vores Officerer. Han formodede, at Jndvaanerne maaskee ei gjerne saae, at han reiste saa langt ind i Landet, og sagde derfor til enhver, som han mødte, at han søgte efter Planter. Efter to Timer kom de til et Sted, hvor 4 eller 5 Huse stode Her mødte de en gammel Mand, som de spurgte, hvor Byen var. Han svarede, at der endnu var langt til den, og da han mærkede, at de dog bleve ved at gaae gjorde han dem Følgeskab. Jblandt forsøgte han at føre dem paa en anden Vei, men det var forgiæves, de fulgte altid den rette Vei, og fik tilsidst Byen at see. Da Manden mærkede, at det var umueligt at afholde dem fra deres Forsæt, sagde han, at han vilde føre dem ind i Byen. Denne Byes Navn er Sama dang, den bestaaer omtrent af 400 Huse, og skilles ved en Aar i to Deele. De mødte i Byen strax nogle Folk, som de allerede havde seet ved Stranden; en af disse satte dem over Aaen til den anden Deel af Byen, med to smaa Baade, der vare sammenbundne. Her tog Folket meget venlig imod dem, og viiste dem deres Øvrighedspersoners og andre Fornemmes Huse, der staae i denne Deel af Staden, dog kunde de ikkun see det udvendige af dem, thi de fleste Huse vare i denne Tid lukte, fordi Eierne nu boede i deres Riis=Marker, for at afholde Fugle og Aberne fra Riisen. Da de havde seet sig om i Staden, leiede de en stor Baad med Seil paa, hvormed de gik ned af Floden og igien til Skibet. Samme Aften berettede Skibsfolket, som fældede Træer, at dem var stiaalen en Øre, vi klagede herover for Kongen, og han lovede, at vi skulde faae den tilbage om Morgenen derpaa. Til samme Tid bragte en Mand os den, og sagde, at Tyven, af Frygt forat røbes, om Natten hemmelig havde bragt den i hans Huus. Den 13de var Skiber seylklar, Banks gik i Land for at tage Afskeed med Kongen, og forærede ham to Bøger Papiir, hvormed han var meget fornøiet. De havde en lang Samtale med hinanden, iblandt andet spurgte Kongen, hvorfor Englænderne ikke meere søgte deres Øe, som de havde gjort i forrige Tider; Bank svarede, at det uden Tvivl kom deraf, at de ei kunde faae Skildpadder nok, og naar Jndvaanerne vilde lægge sig meere efter Qvæg=Avl, vilde nok flere Skibe. indfinde sig hos dem. Kongen syntes ei at have Lyst at følge dette Raad. Vi vare ellers her blevne meget rigelig forsynede med Forfriskninger; de bestode i Skildpadder, Høns, Fiske, 2 Arter af Raadyr, som vare meget velsmagende, den ene saa stor som et Faar, og den anden ei større end en Canin, Cocosnødder, Plantaner, smaae Citroner, Ananas, Vandmeloner, smaae Græskar og andre Frugter og Vexter, samt Riis. Raadyrene maatte strax Slagtes, thi de levede ei gjerne længere end 24 Timer paa Skibet. Vi betalte det meste med rede Penge, nemlig med spanske Dalere, thi alle Vare syntes de at agte meget ringe. Den 15 Januarii seylede vi fra Øen, efterat vi havde lagt der for Anker i 10 Dage.