Københavns Adresseavis, 1769-06-12
Kongelig Forordning. Angaaende Straffens nærmere Bestemmelse for dem, som have ødelagt eller herefter ødelægge Bønder=Gaarde, samt lade saadanne ødeblevne Gaarde ubebygt henligge, med videre, udi Danmark. Frederichsberg Slot den 6te Junii 1769. Vi Christian den Syvende, af Guds Naade, a. a. Giøre alle vitterligt: At omendskiøndt Vi vel, til fremdeles at forebygge Bonde=Standens Formindskelse og Hoveriets Forøgelse udi Vort Rige Danmark, alvorligen ville see handthævet de saavel ved Loven, som Forordningerne af 16de Martii 1725. og 14de Januarii 1740, gjorde Forbudde paa at ødelægge Bønder=Gaarde og dets Jorder under Sæde= eller Avlsgaardes Brug at indtage: Saa have Vi dog, paa det en alt for haard Strat skal ikke blive til Hinder i at sætte disse Anordninger udi behørig Execution, Allernaadigst for got befunden derom, og tillige angaaende Bebyggelsen af øde Bønder=Gaarde, hvis Jorder ikke bruges under Sæde eller Avls=Gaarde, med videre, at giøre følgende nærmere Anordning; ligesom Vi og hermed byde og befale: Den ved Forordningerne af 16de Martii 1725, og 14de Januarii 1740. for dem, som ødelægge nogen Bonde=Gaard, eller naar den, formedelst en eller anden Aarsag maatte ødeblive, lade den henligge uden Bygning og Besætning samt henlægge dens Jorder under Sæde eller Avls-Gaardes Brug, dicterede Straf af alt deres øvrige Jordegodses Forbrydelse, vorder hermed aldeles ophævet; og ville Vi derimod At den Jordegods=Eyere, som herefter nedlægger, eller kommer i Besiddelse af nogen, efter denne Vores Forordnings Publication ødelagt Bonde Gaard, og enten selv eller ved andre driver, eller vedbliver at drive dens Avling under en Sæde eller AlvsGaard, skal af hver Tønde saadan ødelagt Bonde Gaards Hartkorn betale til Vores Fiscum udi Straf 50 Rdlr. aarlig, at regne fra den Tid samme Gaard blev øde og indtil den igien er vorden opbygt, forsynet med Besætning og Beboere, samt dens Jorder, fra Hovedgaarden dertil er udlagt. De Jordegods Eiere, udi hvis Besiddelses Tid saadan Forbrydelse allerede maatte være begangen, skal være samme Straf undergiven, saafremt de ikke inden 2 Aars Forløb, fra denne Vores Forordnings Dato at regne, sætte den, eller de ødeblevne Bønder=Gaarde paa anførste Maade udi behørig Stand, og lige Forpligtelse samt Straf blive de undergivne, som af disse Eyere eller deres Efterkommere kiøbe eller arve Gods, hvorunder de øde Gaarde endda befindes; men andre nu værende Eyere, udi hvis Formands eller Formænds Tider nogen saadan Gaard er nedlagt, og hvilke følgelig ingen Deel udi Forbrydelsen have, ville Vi Allernaadigst aldeles fritage saavel for Straf, som for igien at udlægge og bygge, ommendskiønt Forandringen er skeet, efter det under 14de Januarii 1740, gjorde Forbud. Hvor Bønder=Gaardes Jorder, uden nogen Gaard derfor at nedlægge, er udi forrige Eieres Tid indtaget under Sæde= eller Avls=Gaardes Brug, lade Vi det og for nu værende og efterkommende Eyere derved forblive; men de Eyere, som udi deres egenBesiddelses Tid allerede have indtaget nogen saadan Jord til Brug, under Sæde= eller Avls-Gaarde, skal igien udlægge samme fra Hovedgaarden til Bønderne, i det længste inden 1 Aars Forløb fra denne Forordnings Dato, eller og derefter erlægge udi Straf aarlig a Tønde samme Jords Hartkorn 40 Rdlr., indtil den fra Hovedgaarden til Bønderne er vorden udlagt, og de, som af dem eller deres Efterkommere kiøbe eller arve Jordegods, under hvis Hovedgaard saadan allerede indtagen Jord endda befindes, skal være lige Forpligtelse og Straf undergiven; men de, som efterdags sig understaae nogen saadan Jord under en Sæde= eller AvlsGaard at indtage, eller komme i Besiddelse af den saaledes indtagne Jord, betale anførte Straf fra den Tid Jorden under Hovedgaarden blev indtaget og indtil den derfra igien er vorden udlagt.