Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-01-21
Polen leed endnu af en anden Ulykke, af den, som ikke vilde finde Sted paa Jorden, naar alle Mennesker efter Jesu Formaning tilbade deres Gud i Aand og Sandhed, af Religionsstridigheder. J dette Land vare mange af Jndvaanerne siden den store Reformations Periode ikke længere Tilhængere af den katholske Kirke, man kaldte dem Dissidenter; hvortil dog ogsaa Tilhængere af den Græske Kirke bleve regnede; disse som paa nogle foregaaende Rigsdage vare blevne deres Religionsfriehed berøvede, forlangte igien at erholde den; de protestantiske Hoffer understøttede ved deres Gesandte deres Begiæring; den Russiske Gesandte Fyrste Repnin, hvis Anseelse blev understøttet af en Russisk Armee, forlangte paa Rigsdagen 1766 i sin Keiserindes Navn ikke allene at Dissidenterne skulde tolereres, men ogsaa at der skulde tilstaaes dem samme Rettigheder som det katholske Partie, en Fordring, som i sig selv var ganske billig, da det allerede forhen var tilstaaet, Protestanterne i Aarene 1551 og 1573, men Rigsdagen afslog denne Fordring. Dissidenterne oprettede nu Confoedarationer for at forsvare deres Rettigheder; men istedet for at Rusland kunde have indskrænket sig til ved med sin Armee at nøde Rigsdagen til at antage sin gjorte Preposition, saa tillod den Russiske Gesandt sig om Natten den 12te October 1767 at lade biskopperne af Krakau og Kiev og Voivoden af Krakan og Starosten af Dolin, som især paa Rigsdagen havde talt mod Dissidenterne, fængsle og bringe til Siberien. Denne Voldsomhed i et fremmet Land opbragte Gemytterne paa det heftigste: det Katholske Partie oprettede under Krasinski en Conforderation i Staden Bar og erklærede Kongen for afsat, fordi han var et Redskab for udenlandsk Ærgierrighed; Nogle Officere af dette Partie overfaldt ham den 3die Novbr. 1771, da han om Aften kiørte til Slottet, slæbte ham uden for Varschau og vilde overlevere ham i Pulawskys, een af de Confoedereredes Hænder; men de Russiske Troppers Nærmelse indgiøde dem Frygt, de adspredte sig, og Kongen overtalte den eneste af dem, som var bleven tilbage hos ham, Johann Kuzma, til at føre ham tilbage til Staden. De Russiske Tropper seirede imidlertid over de confordererede Polakkers vilde Krigerskarer, og Cheferne for Confoederationen maatte tage Flugten til Tyrkiet. Polens Tilstand var unægtelig skrækkelig, da det ene religiøse og politiske Partie rasede imod det andet, og de største Grusomheder bleve begaaede ved det opflammede indbyrdes Had og ved Folkets Raahed. Mord og Plyndringer herskede overalt; Markerne vare bedækkede med ubegravede Liig, hele Byer og Egne vare blottede for Mennesker, som deels havde taget Fugten og deels vare dræbte. Jmidlertid er der ingen Tvivl paa, at Rusland, Preussen og Østerrige kunde have bragt den indvortes Rolighed tilveie, forskaffet Kongen den fornodne Magt og enten ophævet Rigsdagen aldeles, eller givet den en bedre Jndretning; da man saae at allene de Russiske Tropper vare istand til at adsplitte alle de confoedererte Polakkers Krigerskarer; men derimod toge de den for hele Europa uventede Beslutning i Aaret 1772 at afskiære 3400 Qvadratmile Land af Polen og at deele dem imellem sig; man maae imidlertid tilstaae at den Østerrigske Regiering vægrede sig længe for at tage Deel i denne Plan. Magterne fremlagde deres Deductioner for dette Skridt paa Rigsdagen, og tvang ved deres Armeer denne til at antage dem. Uret mæssigheden af dette Foretagende har Frederik den anden i sine Oeuvres posthumes Tom. V. Pg. 72 - 83 saa godt som selv tilstaaet. Han til føiede imidlertid Polen den største Skade, da han bemægtigede sig dets Lande ved Østersøen; hvorved dets indvortes Velstand blev ruineret. (Forts.)