Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-11-13
Frankerig. Under de mangfoldige Forfølgelser, for hvilke den franske Presse nu i længere Tid har været udsat, og især med Hensyn til den Strænghed, hvormed Regjeringen benytter sig af de Fordele, de tilstaaede Midler give i dens Magter det interessant, dog ogsaa endeligen engang at kunne støde paa en Trykkeproces, hvori Pressen er gaaen af med Seiren. Denne har derfor, saavel paa Grund af Sagens egen Vigtighed som ved de interessante Biomstændigheder ved den, Krav paa omstændelig Omtale. Tvende Tidender: "Bons Sens" (den sunde Menneskeforstand, og Qvotidienne havde nemlig fra et engelsk Blad oversat og optaget en Artikel, der var skreven strax efterat de saakaldte Helvedeslove, vare fremlagte i Deputeredekammeret, hvilken Artikel i Hovedsagen indeholdt, at Frankerig ingensinde var blevet nedværdiget saa dybt, ved et sligt Tyrannie, ved en saa uhyre Utaknemlighed og en saa fræk Krænkelse af de helligste Menneskerettigheder, som ved disse Love. Den gamle Regjerings djævelske lettres de cachet" og de meest despotiske Artikler i Napoleons Lov vare den fuldkomneste Frihed i Sammenligning med disse uhyre Udkast." Ludvig Philips Regjerings dumdristige Ondskab kjender ingen Grændser meere, da den selv træder det sidste Skin af det besvorne Chartes Overholdelse under Fødder." Kun en Revolution kan under slige Omstændigheder frelse nogen borgerlig Frihed for det franske Folk. At Udkastet vilde blive antaget betvivlede Artiklens Forfatter ingenlunde, da "Bestikkelser af enhver Art have udøvet deres Jndflydelse paa de Deputerede." "Dersom - vedbliver han dadet ophøies til Lov, hvorpaa vi ikke tvivle, og dersom man vil adlyde denne, hvad vi ikke kunne troe, saa fortjene Franskmændene ikke nogen bedre Skjæbne, end evigt Slaveri. Underkaster Frankerig sig disse, til dets Revselse bestemte Love, da fortjener det at trædes under Fødder af alle Europas Despoter. Hvor ere de blevne af disse Juli Patrioter, disse ridderlige Forfægtere af Friheden, som J vilde oprette Altare for overalt, hvor endnu Tyranniets Banner, valer, Skulde ogsaa de have bukket under for Fordærvelsen, Er da Folket, er Nationalgarden saa ligegyldige for Besiddelsen af de Rettigheder, for hvis Erhvervelse deres Fædre oversvømmede Frankerig med Blodet af dets Konge dets Adel og dets Præster, Nei, nei Frankerig vil ikke taale at man berøver det dets politiske Frihed!" – At begge Redacteurerne bleve frikiendte maa vel deels tilskrives den Omstændighed, at Artiklen var en oversat, deels Redacteuren af "Bons Sens, Hr. Cauchois Lemaires, Personlighed. Generalfiskalen indrømmede, at den originale Artikel var endnu langt værre; men vilde netop deri finde et Beviis paa, at Redacteurerne, ved saaledes at formilde den, havde handlet efter fuldt Overlæg. Paa en Tid, da de engelske Tidender ofte udtale sig med Bitterhed imod den franske Regjering, har Spørgsmaalet om, hvorvidt slige Artikler maae oversættes, megen practisk Vigtighed. Hr. Cauchous Lemaire, en af de meest udmærkede Journalister, støttede især sit Forsvar paa, at han havde meddeelt Artiklen ikke saameget som sin egen Anskuelse, men snarere som et historisk Artstykke, en Notice om, hvorledes man i England tænker over Frankerigs indre Tilstand. Han anførte fremdeles, at han nu, uagtet Regjeringens bekjendte Strenghed imod Pressen, for første Gang siden 1828, da han under den forrige Regjering i 18 Maaneder kastedes i Fængsel, fordi han allerede dengang i et offentligt Brev til Ludvig Philip hilsede denne som tilkommende Konge og forudsagde Restaurationens Fald, stævnedes for Retten, anklaget for at have ville styrte det samme Dynastie, hvis Optrædelse han havde bebudet med Tabet af sin Frihed. Endvidere forelæste han et Brev for hans nuværende Anklager, Generalfiskalen Plougalm, hvori denne melder ham, at han havde ifinde at skrive en egen Bog om hans (C. Lemaires) Kampe for Pressefriheden, Han ventede ikke at frikiendes, men bad blot om, at Ministrene, hans forhenværende Medredacteurer, vilde lade ham indespærre i det samme Fængsel, hvori han sad 1828, da han der vilde finde rigt Stof til Betragtninger over Justitsen i politiske Anliggender, og over Revolutioner, som udarte til Reactioner. Efterat Generalfiskalen havde repliceret, tog Hr. C. Lemaires Advocat Ordet. Jblandt hans Argumenter gjorde det især Virkning, at den nuværende Konge havde efter sin Thronbestigelse igjennem Hr. Dupin tilbudt Hr. Cauchous Lemaire en aarlig Pension af 60000 Fr., fordi han havde været indespærret for hiint Brev til Hertugen; men den Anklagede havde vægret sig ved at modtage denne Pension. Til Slutning gav han en kort Skildring af den Reaction, som i den sidste Tid har gjort sig gjældende imod Pressen, og yttrede det Haab, at med Jur=Jndskrænkningen vilde Modstanden imod Reactionen begynde. Jurien raadslog derpaa i 1 1/2 Time, og frikiendte Hr. Cauchois Lemaire, hvilket naturligviis ogsaa blev Tilfældet med Redacteuren af Qvotidienne, da det ikke vilde have gaaet an, at frikiende En og domfælde en Anden for een og samme Artikel.