Viborger Samler, 1790-02-15
J næsten almægtige Exempler, hvad Magt have J ikke paa Jorden? – Naar Hans Excellence ikke troer at besudle sit Ridderbaand, eller fordunkle sin Stiernes Ære, ved at bære disse Hæders-Tegn paa en Kiortel, gjort af dansk Klæde, naar han troer denne evige Sandhed: at Kiortelen giør ikke Manden, naar hendes høie Naade klæder sig tarvelig: naar hun anseer den overdrevne, den unaturlige, den Alting ødelæggende Pynt med fornuftige Øine, raisonnerer derover, som over et andet Galenskab og Daarskab; viser sine Frøkendøttre, sine Kammer jomfruer, det Urimelige i Moderne, giører dem begribeligt: at det menneskelige Legeme trænger ikkun til Klæder for at beskytte og varme det, og at det ingen aldeles ingen anden Nytte haver af Klæderne, Jordens Herre ikke har dannet det, hvoraf samt at J Klæder dannes, i anden Hensigt, og at de Klæder, Gud gjorde Adam og Eva, vare ikke hentede Model til i London eller Paris, og dog vare Klæder gode nok for Menneske-Slægtens Stammefædre - da vil det strax blive Mode, at tænke ligesom disse tænker, og da vil det heede: Nu bruges - Nu bærer man det saa, Med eet Ord, og dette er et Alting formaaende Ord: Nu er det Moden at være Fornuftig, Tarvelig, Sparsommelig, og man maae jo -man skal jo være Andre lige! – Ja, man skal være Andre lige, og deraf kommer det, at Præstekonen, eller Birkedommerens Madame skal ligne Frue Geheimeraadinden, Staaderens Kone skal ligne Kapitalistens, og Pigen som opvarter, den som kan lade sig opvarte. Forgiæves, mine Herrer Moralister, vise J det urimelige, det Ødelæggende, det Landsfordærvelige, som flyder af Yppigheden; Forgiæves skiænder eller leer J over: At det Land, som føder os, ikke har en Klædetraae, som kan være god nok til vore allerkiereste Legemers Skiul, man maae hentes fra Engelland, fra Frankerige, fra Holland, fra Tydskland, ja fra andre Verdens Parter; Forgiæves ærgrer JEder over: At neppe en Knappenaal engang kan bruges, hvis der ikke meget ziirligen læses paa Brevet: veritable Pariser; Forgiæves spotte J med: at Nationen vil være det Engelske, det Franske, det Tydske Folks Aber, og vise, at som de bruge det i Dannemark er et forbandet tosset Ord, men som det nu bruges i Engelland i Frankerige, i Tydskland, det er Ord, fulde af Himlens Viisdom og Vellyst Forgieves ustæder Regieringen Love imod Overdaadigheden, imod Yppigheden, imod den skammelige Ringeagtelse af vores eget, imod den ubegribelie Høiagtelse for det Fremmede, imod Jndførselen af N. 76 R. fremmed Gods, som vi ikke behøve at bruge, og ikke burde bruge; Ja! aldeles forgiæves, saalænge det ikke bliver Moden, at foragte det Daarlige, det Skadelige, det Ødelæggende; med eet Ord: at tænke og handle fornuftig; Og skulle det nogensinde blive Mode, da skal den Ufornuftigste handle fornuftig, fordi det er Mode, og da skal Patriotens Ønske og Regieringens Love blive opfyldt, fordi Moden vil netop det, hvortil disse sigte. Men hvor skal dette blive Mode, Ved Exempler Ved de Stores Exempler skal det lade sig giøre og kan det lade sig giøre, som ellers aldrig, enten ved Love eller ved Morale, er mueligt at bringe til Veie; ved de Stores Exempler er det mueligt at indskrænke Overdaadighed, at afskaffe Yppighed, at kaste Foragt paa den fremmede Efterabelses=Lyst, at bruge det Hiemgjorte, at ynde det Hiemmegroede, at elske og foretrække Tarvelighed, som næsten er bleven huusvild i Danmark. Det dependerer altsaa af Eder, J Store, J Ophøiede, J Mægtige, J Rige, ved Exempler, ved disse almægtige Exempler, at rædde Fædernelandet, og det kan skee saa jevnt, saa umærkeligt uden Omveltning, uden Revolution. Staten skal komme sig, og man skal have Eder - Eder allene derfor at takke; thi alle Tiders og alle Folkes Historie vidner om Sandheden af disse Ord: Alt hvad de Store giør, det samme giør de Smaa, Og synes det er godt, naar hiine giør kun saa No 77 s. Fortsættelse af Ragvart (see No. 6.) Omtrent 6 Maaneder havde jeg været i Sir Arthurs Huus, da et Tilfælde mødte mig, som vel var mig behageligt, men i Fremtiden ikke havde de gladeste Følger for mig.