Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-07-16
Jntet Monarchie i Verden tæller flere Konger end Skydeselskabet paa Vesterbro J et Tidsrum af 120 Aar har det have 120 Konger, uden at der en eneste Gang har været nogen virkelig Revolution. Hus traf det engang, at der blev to Prætendenter paa eengang, saa afgjorde de Striden, uden mindste Blodsudgydelse. Derfor har dette Kongedømme ogsaa kunnet bestaae i saa mange Aar, uden at rokke eller rokkes af Enropas politiske Ligevægt endog et eneste Haarsbred. En Fuglekonge er een af de lykkeligste Regenter paa Jorden. Avindsyge, en af de farligste Øgler, som lure bag saa mangen en Trone, undgaaer han ganske; thi intet Regentskab i Verden gives der færre Lysthavende til end Fuglekongens. Hvad enten dette nu er forbi de fleste af Fuglestatens Lemmer ere af Natur meget beskedne eller fordi de frygte for, at Tronbestigelsens Celebration koster for mange Penge, nok er det, at de alle med det oprigtigste Hjerte under den ny blevne Konge sin Lykke. Den aftrædende Konge stiger med Fornøielse ned fra Tronen, og overlader den til sin Eftermand. Det kommer her ikke an paa, om Eftermanden er af førsteligt eller uførsteligt Blod, om han har Talenter til at føre Scepteret og bære Regjeringsbyrderne; hans Numer bestemmer her, ligesom i Classelotteriet, hans jordiske Lykke, og mangen en Mand er endog drømmende kommen paa denne Trone. Man kan gjerne være paa Sproge og blive Fuglekonge paa Vesterbro, saafremt man kun sørger for at lade en anden skyde for sig. Mangen een, der eiengang kan skyde med en Flitsbue, kan saaledes vinde Kronen for Skydningen. Hvor er det Land, i hvilket den afsatte Konge kan med saa megen Inderlighed, saa megen Munterhed og saa megen Ligegyldighed drikke den Eftermands Skaal, der nu prunker med det Baand, som et Øieblik i Forveien tindrede paa hans fuglekongelige Barm Hvor er den Første, som tager hjem med den Efterfølger, som har brudt hans Scepter, og drikker og synger og fornøier sig med ham? Hvor mange af Roms mægtige Monarcher kunde som Fuglekongen sige, naar de nedlagde Scepteret: Min Regjering har aldrig bedrøvet noget Menneske, jeg har aldrig indviklet mine Undersaatter i ufornødne Krige, jeg har aldrig givet Anledning til, at Fremtidens Aarbøger ville sige om mig; dette Onde var han Ophavsmand til, denne Mark ligger nu øde, fordi han bebyrdede dens Dyrkere med alt for tunge Skatter, den Mørkhed og Overtroe, der nu hersker blandt Folket, var han Aarsag til, thi han undertrykte ved alle Leiligheder Oplysningen, den Egenraadighed, som nu er almindelig blandt Underøvrighedsperso- og nerne, har han foranlediget, thi han bortskræmmede enhver frimodig Yttring som en farlig Ting for Staten, Nei, intet af alt dette kan siges om en Fuglekonge. Han er saa uskyldig som de Fugle, der styve i Luften, og hvis Navn han bærer. Historien tier om hans Bedrivter, og ingen Hykkler leies til at sætte en Sminke paa hans Handlinger. Jngen skyldigs Blodraaber om Hevn over ham og hans Slægt. Enhver Regent, lige fra den mindste Tydske Rigsførste indtil Keiseren i China, har Grund til at ønske, hver Gang han hører at der er død en Fuglekonge, Maatte min Siel døe de Retfærdiges Død Maatte mit Endeligt vorde som hans Kilderelsen.