Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-01-06
Jeg tjener hos et Herskab, der holder alle de Blade, der komme ud i Kjøbenhavn; for min Herre, han siger, at det er saa morsomt at see, hvorledes alle disse Bladskrivere nu, paar de ere bange for, at skjære Øre og Næse af Folk, som ikke skrive, indbyrdes massacrere hinanden og skille hinanden ved Hæder og Ære. Min Herre er aldrig gladere end naar disse Mennesker ret kjædles, eller naar en Bønhas sniger sig ind imellem dem og napper dem hver især i Kjolesliggen, fløiter i Fingrene efter dem og kaster dem litteraire Pærer, som han kalder det, i Nakken. Alle disse Blade afleveres i mit Departement, det vil sige, i Barnestuen, for De maa vide jeg tjener som Barnepige, skjønt det aldrig blev sjunget for min Vugge, at jeg engang skulde synge for Andres Vugge. Min salig Faer var en rig, og i sin Tid anseet Mand. Han tracterede og gjestererede, og holdt ikke paa Skillingen, som saa mange Andre af hans Lige, og derfor var han ogsaa æret og agtet, og blev valgt til Directeur i Klubben, og til Oldermand o. s. v. Paa hans Auction blev der solgt Meubler og Effecter, som kjøbtes af Grever og Baroner. Men hvad kunde det hielpe mig? Andre toge Alt hvad der kom ind for dem, og jeg og mine to stakkels Søstre maatte tage ud og tjene; ja jeg kunde skrive en heel Bog om mine Hændelser, men det var nu egentlig ikke det jeg meente. Seer De, de Blade, som saaledes bringes os i Huset, kan jeg ikke udstaae for min Død, for jeg har hidtil ikke fundet et eneste, som var værdt at læse. Fulde af Usandhed ere de allesammen. Saaledes læste jeg engang i eet af dem om de tre Kongeriger Holland, Jtalien og Bayern. Har De hørt Mage til Galskab Dersom jeg, medens jeg endnu gik i Jnstitutet, ikke havde forstaaet mit Landkort bedre end disse Herrer, saa troer jeg min Lærerinde havde faget mig paa Døren. Disse skrivende Folk maa ikke engang have læst Sommerfeldts Udtog af Geographien. J et andet Blad læste jeg en heel Lovtale over Svinerie. Kan De tænke dem noget galere, ligesom Reenfærdighed ikke altid havde været en vosværdig Egenskab, Jeg har fundet over hundrede andre Galskaber i disse Blade, og jeg har derfor svoret høit og dyrt paa, aldrig at læse dem mere, at den Stund man for 6 Skilling om Ugen i vore Leiebibliotheker kan faae Schinderhannes's og andre Kieltringers Historie, som baade ere morsomme og nyttige at læse, især for Folk, som ville forædle deres Sæder. Men det var nu heller ikke egentlig det, jeg vilde sige. Forleden Aften fik jeg Øie paa et Blad, der just laae paa Bordet saa vaad som en Karreklud. Uagtet ingen skal kunne beskylde mig for Nysgjerrighed, kunde jeg denne Gang dog ikke bare mig for, at kaste et Øie deri, og til min store Forundring fandt jeg just et Stykke, som netop var skrevet om og for mig og mine Lige. Gjet nu hvad det var Det var mæn en heel Sparlagenspræken om Fruentimmers Blothed - det vil sige, paa enkelte Deele af Kroppen, saasom Armen - og deres alt for tynde Klædedragt. Der fortælles heri ordentlig, at man kan faae Svindsot og jeg veed ikke hvad naar man klæder sig saaledes, nei, aldrig har jeg hørt Mage til Urimelighed aldrig er Nøgenhed bleven angreben med nognere Grunde end den Gang. For Pokter, gaae da ikke alle Dyr nogne? De kunne maaskee indvende, at Dyrene ere laadne og at der er Forskjel paa Dyr og Mennesker, men denne Jndvending gielder til Vandsbeck. Bo res store Tyrk bliver klippet og barberet to Gange om Aaret, og seer ud som en skollet Gris, men aldrig har man nogensinde sporet hos ham Tegn paa heetisk eller skeptisk Syge, som Folk kalde det. Han er tvertimod saa karsk og sund og har en saa velsignet Appetit, at der just ikke skulde koges alt for kraftig en Suppe paa de Been, han har gravet paa. Tyrk er rigtig nok kun et Dyr, men der var jo engang en Mand i Frankrige, som offentlig beviiste, at Mennesket er et Dyr, der i sin Tid har gaaet paa alle Fire, og Manden har, saavidt jeg veed, endog faaer en Guldmedaille til Belønning af et meget lærd lærd Selskab, som for en Ufærd dog ikke giver sin Medaille bort for Numer Niks Men Manden skal, som man hundrede Gange har forsikkret mig, have bevist soleklart, at et Menneske er 8 mælende firefødet Dyr, og at der ikke mangler de andre Dyr andet end Mælet; for de ville snart kunne lære at gaae paa to Been, og være Menneskedyr, som viDet er altsaa kun Hvispas at man der Svindsot af at klæde sig saaledes som de første Mennesker klædte sig paa i en Tid, da en Apotheker kunde sulte ihiel i Kjøbenhavn. Desuden er der jo intet uden Modsigelse i alt hvad disse skrivende Folk sige. Vore Børn vil de have skulle gaae nogne, men voxne Folk faae Svindsot deraf, efter min Mening maatte Børn meget snarere kunne faae den end voxne Folk, som der dog er lidt mere at svinde paa. Vore to Drenge kan ikke opdrages haardføre nok; de maae gaae uden Strømper, uden Brystdag, uden Halstørklæde, uden Hat eller Hue, og de arme Unger ere færdige at fryse ihiel; men og stakkels Fruentimmer spaaer man strax Svindsot, og Gigt, fordi vi i Januarii Maaned gaae i Musselinsklæder og med opsmøgede Ærmer, Forleden Dag skjeldte Fruen mig Huden fuld, fordi jeg, uden at tænke derpaa, gav vor lille Peter – en Dreng paa to Aar - Strømper paa. Din Tøite raabte hun, vil du lægge mit Barn i Graven, Veed du ikke, at Doctoren endnu ganske nylig har sagt, at Mavepine, Tandpine, Ørepine og al Verdsens Pine ikke kommer af andet end at Børn bæse Strømper, – Da vor ældste Søn havde Meslinger maatte alle Vinduerne staae aabne i det Værelse, hvori han laae, ja, han maatte endog ikke have noget Tæppe over sig, og Doetoren ordinerede ham hver Dag Jis. Da han kom op - det var, om jeg husker ret, i September Maaned – maatte han ud i Badehusene. Barnet rystede paa sit hele Legeme, da det kom op af Vandet. Det er godt – det er sundt, sagde Doctoren, da vi kom hjem: det styrker just Musklerne. Da Drengen derpaa fik Hoste, saa sagde jeg, at Barnet nok gik for tyndt klædt – det er just godt, saade Doctoren: "derfor bleve Adam og hans hele Familie indtil Syndstoden saa mange hundrede Aar gammel, men fra det Øieblik af Nog have de siddet 27 Dage i den fæle Ørk og ikke kunde faae frisk Luft, gik det Krebsgang med Menneskeslægten. Kulde styrker - Varme slapper, det er den nyere Medicins gyldne Regel. Derfor have alle Nordmænd og Grønlændere saadanne Hestekræfter. Dersom de fordømte tykke Klæder ikke var, saa kunde vi maaskee have ble det ligesaa gamle som Patriarkerne, men det er dem, som svække og dræbe Folk. - Seer De, saaledes taler vor Doctor, og han maa jo for Pokker dog nok forstaae, hvad der svækker og dræber, De maa vide, han gaaer ikke til Fods, han kjører; og det vilde han sandelig ikke have Raad til, dersom han var af det Slags, som ikke vidste hvad der svækker og dræber Folk. De seer altsaa, at Alt hvad disse skrivende Mennesker sige, er lutter Sniksnak og Overdrivelse. Men sæt, at man fik Gigt og Krampe af at klæde sig efter Moden, sæt at Kinder med Rosernes Farve og Færskenernes Duun, bleve hule og falmede, ja sæt, at man fik Tæring og døde deraf, burde da Mandfolkene ikke være saa galante at tie dermed, Troe de at omvende os med Sparlagensprækener, saa kjende de kun lidet til vort Kjøn og Modens Herredømme. Jeg kan forsikkre Dem, om Døden selv kom til mig og sagde: Lise, tag dig i Agt; dersom du ikke klæder dig tykkere, dersom du ikke bærer Ærmer i din Kjole og Linned, saa puster jeg dit Liv ud som er Lys. Mener De, at jeg vilde bryde mig om hans Snak, Før jeg skulde gaae som et Spectakkel for alle Folk, vilde jeg hellere døe. Døe - det skal vi alle, men leve og belees og bagtales af alle Byens Tasker, det kan ingen holde ud. - Desuden forbyder det sig nok af sig selv, at gaae med opsmøgede Ærmer, naar man har mindste Anlæg til Svindsot og Tæring. Det har Naturen sørget for Dette Slags Fruentimmer have i Almindelig hed Armee, som Trommestokke, og saadanne Arme finde bedst deres Regning ved at være meget ærbart bedækkede. De derimod, som ere værd at lade see offentlig, maa være saa runde og bløde som en Fersken, og det Fruentimmer, som har saadanne Arme, pleier sjelden at have Anlæg til Tæring eller Svindsot. Desuden saa behøver Fruentimmer nu omstunder, hvor Atlask og Fløiel er i ingen Priis, og hvor man kan faae den smukkeste Pelts for en Bagatel af 50 Rdlr., ikke at gaae over Gaden med blottede Arme eller Musselins Klæder, om Vinterdage. Og om Sommeren, saa kan det jo dog for Pokker ikke være skadeligt, Selv fra den Side betragtet er alt, hvad der siges om den tynde Klædedragt, idet Usandhed. -Men sæt, at den ogsaa kunde være skadelig for nogle Enkelte, hvad vinder Landet ikke i andre Henseender derved? Regn De engang efter, hvor mange Ærmer der blot spares om Aaret, ikke at tale om, at et Fruentimmer nu omstunder har nok med eet Skjørt, istedet for at vore Mødre og Bedstemødre maatte have tre, fire paa - regn kun efter, saa vil De faae en ganske artig Summa ud af det. Mener De ikke at en Amagerpige med fem, sex Skjørter paa, depenserer mere i Klæder og Aaret end den fornemste Frøken? Fem Vadmels Klæder koste altid ligesaa meget som een Musselins, om det end var af det fineste Slags, - det er en simpel Regning. Det er altsaa endog en reen Oeconomie for Mandfolkene, at viklæde os saa tyndt; men at, hvad forstaae Mandfolk sig paa OecoLise 32. nomie,