Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1823-11-28
Spanien. Jmorgen Middag - hedder det i en Skrivelse fra Madrid af 12 Novbr. - holder Hs. Majestæt Kongen sit høitidelige Indtog. Folket overgiver sig ganske til Glæden. Hele Staden forbereder sig til Festligheder i denne Anledning. Som Man haaber, udstædes de for Spaniens Fremtid saa vigtige Dekreter i Dag i Aranjues. Det forsikres ogsaa bestemt, at et nyt Ministerium vil blive udnævnt, og Victor Sae udtræder efter Forlydende, som Kongens Skriftefader. - Den saakaldte Rensning, imellem Hoffolkene er i fuld Gang, og til en Begyndelse allerede 225 bortjagede. Af Kammerherrer findes deriblandt to Arguelles, af andre Adelsmænd Marquis Hertug v. Medinaceli, v. Camarasa (Hertuginde v. Bona ventes Svigersøn), Marq. v. Cevallos, la Torre, Percira, Vigo a. De fleste Kammerlægger, saavelsom Kongens Overlægge Martinet, have havt samme Skjebne. Disse Mennesker høre langt fra ikke Alle til det grevolutionairet Partie; men have ci viist den Troskab og Hengivenhed, som Kongen havde ventet sig af dem. Aarsager hvorfor det holder saa haardt at udvirke en anden Stemning vil Man overalt søge i de bittre Følelser, den lange Frygt, hvori Kongen blev holdt af Cortes, har opvakt. Hvorledes Nationens Qvaler, efter Dagens Tone, nu kunne kaldes forkortede, derfor tale Kjendsgierninger bedst, og det er i saa Henseende høist rørende, blandt saa meget Andet at læse, at den Kongelige Familie i de Stader, den er passeret igjennem, blev modtaget med Udraabene: "den uindskrænkede Konge for evig Jnqvisitionen for evig, døe Nationen. Ned med Handelen. Ligesom i Murcia er i Valencia, Saragossa, Pampelona og mange flere Stæder Jnqvisitorerne med deres hellige Fahner baaret omkring i Triumf under Jubelraabet Religionen for evig, Ned med Jøder og Jakobinere: Denne i saa utrolig Hast bevirkede radikale Omvendelse af det for vildfarende Folk, der ene maa tilskrives de hellige Fædre, viser sig ogsaa virksom ved enhver given Leilighed. De Madrider Militser ere saaledes, siden de forlode Cadix, flere Gange bleven plyndrede underveis, og efter Hjemkomsten mishandlede i deres Huse af Pøbelen. Ei engang de Dødes Been under Man Gravens Roe. Saaledes er den bekjendte Garderoberst Landaburu, som nogle Dage før Garde-Opstanden i Fjor blev myrdet, da han vilde holde Styr paa Gardisterne (S. 381 af Aargangen 1822), og hvis Navn den politiske Klub siden optog, paa Allehelgensdag opgravet af Jorden og hans Hovedpande, med andre Dele af det forraadnede Legeme slæbt omkring i en Triumf, for hvis blotte Anmeldelse Journalisten, der ikke rives med af Strømmen, saa gjerne ønskede sig forskaanet, naar ikke den historiske Sandhed gjorde ham det til sørgelig Pligt, hvorfor han villig overlader mere Dybtseende, at trøste den sukkende Menneskehed med, at disse og lignende Scener ere i Nationens Aand. J Cadix havde Man nær ladet Glæden løbe over for General Bourmonts udviste Kjekhed i at sætte Hertug deelParque og Hr. Latre i Frihed; thi da han samme Aften indfandt sig i Skuespilhuset, blev han hilset med et almindeligt bifaldsklap, hvorhos Man lod flyve hvide Duer, med røde og hvide, røde og gule og røde og grønne Baand. Denne Hylding kunde Generalen ikke med Ligegyldighed see; men viste sig høist utilfreds derover, og skikkede en Adjutant til Municipalitetets Loge med Erklæring: at hvis Man ikke hørte op med at klappe, gav han befaling til at lade Dækket falde. Tillige forebyggede han en Serenade, som Man vilde bringe uden for hans Dør og udstædte næ 1ste Dag en Proklamation, hvori han først roser Cadix's Jndvaanere for et dannet Folk, men erindrer dem tilligeom, at deres forrige Regjering, som skuffede dem med Haabet om et idealsk Gode, er forkastet af hele Europa, og at det egentlig er imod dem, som vilde angribe Tronen, at Generalen har trukket Kaarde. Han vil derfor statuere Exempel efter Lovens hele Strænghed paa den Første, som i vover at nedsætte Hs. Majestæts Regjering. De rolige Jndvaanere have Jntet at frygte og kunne stole paa hans Bistand. Til Slutning formaner han til at være Kongen e troe og hengiven. J Madrid fik forleden Aften en af de Kongelig Frivillige, som spadserede med en af Redakteurerne af Bladet Restaurador, to dog ikke dødelige Dolkestik paa Gaden.