Berlingske Tidende, 1836-01-15
Af Listen paa de antegnede Talere seer man, at de Herrer Galiano, Lopez, Caballero, Jsturiz og mange andre Procuradorer af det ministerielle og af det endnu noget liberalere Parti ville træde op for Projectet, men derimod begge Oppositionerne, Marquis de las Navas i Spidsen for den ene, mod samme. – Den første Taler, Herr Morense, holdt den Magt, der ved den foreslaaede Lov skulde overdrages Ministrene, for altfor farlig. Navnlig vilde det ikke behage ham, at der ikke i det mindste blev angivet, hvilke Hjelpemidler, der skulde stilles til Ministrenes Raadighed. Saa ubegrændset, som Magten meddeles – meente han - staaer der intet i Veien for, at maaskee en eller anden af Spaniens Colonier hiin Side Havet bliver solgt af Ministeriet, for at anvende Udbyttet til Stats-Fornødenhedernes Bestridelse. Nogle i Forsamlingen raabte strax Cuba." Da reiste sig Herr Mendizaval, og med ædel Uvillie afviiste han saadanne Gisninger fra sig og sine Colleger. Ministrenes hidindtil udviiste Forhold, yttrede han, burde have sikkret dem for saadan Mistanke. Herr Morense dreiede af og erklærede, at det var langt fra, at han nærede nogen saadan Formodning, og at han kun af den Grund havde grebet det af ham valgte Exempel, for at vise, hvor farlig Meddelelsen af en saa udstrakt Magt var. – Marquien de las Navas begyndte med den Erklæring, at han skjænkede Ministeriets Hensigter fuldkommen Tillid. Men for ofte havde Erfaringen lært, hvor fordærvelig en altfor udstrakt Tillid, der skjænkedes Regjeringen, kunde blive for Staten. Han vilde kun paaminde om, i hvor høj en Grad man havde fæstet Liid tilde tidligere Ministre, og hvor meget man var blevet skuffet af dem. (Alle Tilstedeværendes Blik faldt ved denne bemærkning paa de Herrer Martine; de la Rosa og Torreno.) Taleren meente dernæst, først da at kunne stemme for det foreliggende Project, naar der var givet ham nøjere Oplysning om dette og hiint Forhold. Ved denne Lejlighed kom ogsaa Chapelgorriernes Henrettelse paa Bane, og Hr. Mendizaval erklærede, at han havde skrevet til Grev Almodovar, for af ham at faae Underretning om denne Begivenhed. Nu betraadte Hr. Martinez de la Rosa Talerstolen. J et to Timer langt Foredrag søgte han allerførst at tilbagevise de Angreb, som Grev de læs Navas havde gjort paa hans og hans Collegers Administration, og dernæst at vise, at det var saare tilgiveligt – da Hr. Mendizaval havde erklæret, ikke at ville benytte de trende Hjelpekilder, der hidtil ene og alene havde gjaldt for saadanne, nemlig Laan, Afgivter og Salg, af Nationalgodser – hvis man paastod, at de nye, hemmelighedsfulde Midlers Natur allerførst angaves, til hvilke Hr. Mendizaval agtede at gribe, førend man bevilgede den foreslaaede Tillidslov. – Hr. Mendizaval svarede ham ved Henviisning til det, som hans Administration, trods al Tvivl og langt over hans egne Forventninger, allerede havde ydet. Som Exempler anførte han Provindsial-Juntaernes Underkastelse og den heldige Fremgang med Udskrivningen af de 100,000 Mand, der snart vilde være. tilendebragt, og han haabede, at Kamret ikke vilde glemme ham og hans Colleger disse Tjenester, og i velfortjent Anerkjendelse af det allerede Gjorte, ikke nægte ham den Tillid, af hvilken jo det foreslaaede Project var et Udtryk. Fuldkommen Aabenhed i alle Forholdsregler, det var det characteristiske Kjendemærke, der adskilte hans Administration fra de tidligere Ministerier, og han holdt sig overbeviist om, at han netop derved, at han aldrig skuffede Folket, kunde opnaae Alt af dette. En lignende Overbeviisning havde han i sin Tid vundet i Portugal. Tilhørerne paa Gallerierne applanderede saa levende, at Præsidenten maatte minde dem om, at Reglementet modsatte sig saadanne højrøstede Yttringer, Fortsættelsen af Discussionen blev derpaa udsat til næste Møde.