JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1842-03-18
Domfældelsen af "Corsaren" Nr. 3. (see medfølgende Tillægsblad.) En opmærksom Jagttager vil ved en opmærksom Jagttagelse finde, at der er nogen Lighed imellem Corsaren og salig Hjob, hvis Skjæbne fortælles i Hjobs Boge. Vi sige: nogen Ligheds; thi der er ogsaa en betydelig Ulighed, som i Forveien maa indrømmes. For det Første var Hjob Hjob og "Corsaren" "Corsaren", for det Andet var Hjob en uskyldig Mand, ja saa uskyldig, at han netop for sin Uskyldigheds Skyld blev hjemsøgt af Ulykker, hvorimod "Corsaren" just er bleven belagt med Ulykker, fordi den ikke har været uskyldig nok, for det Tredie var det den alvise, alretfærdige og alnaadige Gud, der aav Hjob i den onde Engels Vold, medens det er Cancelliet, der har givet "Corsaren" i, Politiets Vold, hvilket man vil indrømme, er en saare betydelig Forskjel. Men vi bede nu Læseren lægge Mærke til følgende sandfærdige Beretning af et Øienvidne. J Landet Danmark levede "Corsaren". Den var alad og veltilfreds, havde ingen Børn, men mange Abonnenter. Engang besøgte Politiet Cancelliet, og dette sagde til hiint: "Har Du feet min Tjener, "Corsaren"? Er det ikke en skikkelig Fyr?"- "Skikkelig?" svarede Politiet; "ja, naar den ikke bliver lagt under Beslag, kan Du sagtens sige, at den er skikkelig: men lad mig engang sende den til Dig, og Du vil finde noget ganske Andet." –"Jeg giver ham i Din Haand," sagde Cancelliet til Politiet. - "Bien!" sagde Politiet. *) fra et Sted i Gothersgaden. Da var "Corsarens" Redaction engang forsamlet til et Gildepare i dens Præsidents Huus i Anledning af hans Fødselsdag; da kom den Efterretning, at to Politibetjente vare faldne ind Trykkeriet og havde bortført et heelt Nr. Og neppe havde Buddet udtalt, saa kom et nyt Bud og berettede, at et andet Nr. var blevet slaaet ihjel, og end talte dette Bud, da et nyt Bud ankom med den Tidende, at et tredie Nr. var blevet dræbt. - Men til alt dette udbrød "Corsare": Cancelliet gav, Politiet tog, Hof- og Stadsretten vil nok give det tilbage. Og atter var Politiet hos Cancelliet, og dette sagde: "Seer Du min Tjener, "Corsaren"? Han er dog endnu en skikkelig Fyr". - "Maa jeg slaae ham engang endnu?" spurgte Politiet. - "Jeg giver ham igjen i Din Haand," sagde Cancelliet. "Bien!" sagde Politiet. Da slog Politiet "Corsaren" med onde "Be" foran for Alvor; det beslaglagde og beslaglagde og beslaglagde igjen og beslaglagde atter; men "Corsaren" blev kun endnu mere skikkelig derved. Atter priste den Hof- og Stadsretten, isæt da denne havde frifundet Nr. 21. Tilsidst kneb det dog, og "Corfaren"" sad næsten paa den bare Skorsteen imellem Potteskaarene. Da kom den sidste Domfældelse: "Vand og Brød". Og da kom en af dens Venner og sagde: "Har Du endnu ikke tabt Din Hengivenhed for Hof- og Stadsretten? Nu har den jo dømt Dig til Vand og Brød". Men Corsaren svarede: Skal jeg alene modtage det Gode af Hof- og Stadsrettens Haand og ikke det Onde? Da faaes det klart, at "Corfaren" var skikkelig, og den fik (saa haabe vi) Fred og blev dobbelt saa lykkelig og fik dobbelt saa mange Abonnenter som tidligere
Corsaren, 1842-03-18
Artiklen fra Odense om Lehmanns Portrait i Læseforeningen finde vi ikke Umagen værd at optage. - Lad Vegener og Ostenfeldt have den Fornøielse ubeskaaren. Foruden de ordinaire Billetter er denne Gang Brev til Dhrr. l. x. n., C. L., Michael Snydeskaft, Ørn og X. Y. Z. Dersom Nogen har et complet Exemplar af "Corsaren" fra Nr. 1 til 34 og vil sælge samme, da bedes billet indlagt hos Hr. Boghandler Klein, med Opgivelse af Prisen. Da Mange have staaet i den Formening, at der virkelig vilde udkomme to halve Nr. ugentlig af "Corsaren", og derfor allerede om Mandagen forlangt deres Exemplar fra Bogladerne, tjener herved til behagelig Efterretning, at der kun i Tilfælde af Beslaglæggelser udgives to Nr. Men, da Cancelliet deraf beholder det ene Nr., faae Abonnenterne naturligviis alligevel kun eet.
Corsaren, 1842-03-25
Charivari. Myther. De Gamle have paa en mythisk Maade forklaret adskillige Tings Tilværelse; men man kan derved godt mærke, at de ikke have levet i vor Tid. Vi ville, alt som vor Leilighed falder forbi, paavise og rette nogle af disse urigtige Angivelser og begynde idag med: I. Echo'et. De Gamle sagde, at det var en Nymphe, som havde forbrudt sig imod Juno og af denne Gudinde var bleven straffet med at maatte gjentage de sidste Ord af Alt, hvad Folk sagde, uden selv at kunne tale først. Den stakkels Nymphe elskede Narcissus; men ved den Legemsfeil, hun saaledes fik paa sig, kan man nok tænke, at han blev aldeles tjed af hende. Fortvivlet herover skjulte hun sig i Bjergene, hvor hun græmmede sig tildøde; men hendes Stemme vedblev at leve og lyder endnu stedse Gudindens Forbandelse. – Schön aber unglücklich! Det hænger ganske anderledes sammen. Tænk Dig istedetfor den unge, smukke Halvgudinde en gammel Hofmand med krummet Ryg og næsten skjælvende Stemme. Altid fulgte han Fyrsten og gjorde sig uundværlig for ham ved at bifalde Alt, hvad han sagde. Det, som Fyrsten følte meest Trang til at høre, var Ros for at være en dygtig Regent. Naar Jngen Anden sagde det (og det hændtes tidt i de Dage; thi dengang var der ikke mange Hofmænd), saa sagde han til sig selv. "Du er dog tilforladelig en god Regent", hvortil Hofmanden samvittighedsfuldt, med Haanden paa Hjertet, tilføiede: "Tilforladelig en god Regent". Dette gik de og forsikkrede hverandre saa længe, indtil Folket en smuk Morgen og Fyrsten bort. Hofmanden fulgte ham, og for at forevige dette mærkværdige Exempel paa Hofmands-Troskab, gjorde Guderne ham udødelig. Efter Fyrstens Død søgte Hofmanden forgfuld alle høie Steder for der at udøve sit gamle Kald, og der træffer man ham endnu stedse, naar man raaber paa ham. II. Chimære. Her komme de forlibte. Grækere igjen med et Kjærligheds-Eventyr. En Hyrde ved Navn Daphnis, fortælle de, forelskede sig i en Nymphe ved Navn Chimære; men til Straf herfor blev han gjort blind, saa at hans elskede Chimære kun stod for hans Phantasi, uden at han nogensinde virkelig kunde see eller finde hende. - Dermed forholder det sig imidlertid saaledes: Nogle Mennesker fik Lyst til at erhverve sig en meget stor Ære ved at udøse en meget stor Statsgjælds-Sø (vi have tidligere billedlig fremstillet denne gamle Mythe). De øste og øste flere Aar i Træk, indtil de en Dag besluttede at holde op, for at see, hvor dybt Søen var sunken. De saae, men kunde Jntet see - Søen var slet ikke sunken. Af Skræk herover - holdt de op at øse. Den Ære, de derved indlagde dem, fik Navn af Chim-Ære. Chim betyder C. Hansen og Jacob Magister. Siden den Tid har enhver saadan Plan faaet Navn af Chimære III. Virak. Formedelst Solgudens Brøde blev en ung, skjøn Pige levende begravet. "For at gjøre sin Uret nogenlunde gad igjen" lod han af hendes Aste opstige et yndigt duftende Træ, som kaldtes Virak. - Siden den Tid offter man Virak til de Store, naar de have anrettet en Ulykke og gjort den "nogenlunde god igjen" Undertiden offres Viraken ogsaa naar de ikke have gjort Ulykken god igjen.
Corsaren, 1842-03-25
I dette Nrs. første Corpus-Artikel have vi efter tydske Aviser berettet, at Hs. M. Kongen af Preussen under Allerhøistsammes Reise til London uvilkaarlig kom til at fatte Yndest for constitutionelle Former. Han vil ogsaa nu reise til St. Petersborg.
Corsaren, 1842-03-25
Af en Artikel i "Oldesloher Wochenblatt" sees det temmelig tydeligt, at nævnte Blads Censor engang imellem stryger smaae humoristiske Jndfald i det, for selv at anvende dem omkring i Byen. Det er dog egentlig ulovlig Sportulering.
Corsaren, 1842-03-25
J en Artikel i "Kjøbenhavnsposten" om Livsforsikkringsselskaber bemærkes, at de Selskaber af denne Art, som findes i England, ikke optage Militaire. Her i Danmark vilde det Modsatte blive Tilfældet, da Staten ikke alene sørger for de Militaires Sikkerhed imod fjendtligt Overfald, men endog bærer færlig Omhu for deres Helbred ved at lade dem holde Diæt.
Corsaren, 1842-03-25
Trods Cancelliets Resolution om, at et Fruentimmer ingen Ret har til literair Virksomhed, seer man i disse Dage, og det i Adresseavisen, averteret en Kogebog af Jfr. Fristrup.
Corsaren, 1842-03-25
Theatret. Torsdagen den 17de ds. kunde det til Opførelse ansatte Stykke "Østergade og Vestergade" ikke opføres, fordi der kom en Upasseligheds-Anmeldelse fra - Hr. Bruus. Hr. Bruus begynder altsaa at ligne de gode Skuespillere - i at være upasselig.
Corsaren, 1840-10-08
Nyhedsartikler m. M. - (De Danskes Nationalsang.) Det er nyligt i et offentligt Blad, jeg husker ikke hvilket, blevet yttret, at det er forkeert at bruge Sangen: "Kong Christian stod ved høien Mast" til Nationalsang, og at man langt hellere burde bruge "Danmark deiligst Vang og Vænge". Forfatteren af den Artikel, som indeholder hiin Yttring, har efter vor Formening kun en daarlig Smag for, hvad der skikker sig til Nationalsang, naar han foreslaaer en, hvori de Danske prise deres Feighed. Vi sige Feighed; thi i hine Tider, hvorom der tales i Sangen, var det feigt at drage en Vold for Landet istedetfor at forjage de onde Naboer, og vi have derfor aldrig uden en Art Forargelse hørt danske Mænd synge i Chor om, hvor deiligt der var lukket for Danmark paa eet Sted nær, og hvor glad man blev, da ogsaa dette Sted blev lukket, saa at de Danske "laae som i Moders Dragekiste", istedetfor at have Sværdet til Vold og Spydet, til Pallisader. - Det er derimod fuldkommen sandt, at "Kong Christian stod ved høien Mast" ikke er nogen Nationalsang, ligesaalidt som "Dannemark, Dannemark, hellige Lyd," eller "Dannevang ved grønne Bred" eller deslige. Men hvad beviser det? – At vi Danske ingen Nationalsang have. - Og hvorfor have vi ingen – Fordi ingen sand Nationalitet sammenbinder os, fordi endnu intet stort folkeligt Værk er skeet, der i Aand og Sandhed kunde gjøre os til eet Folk og da begeistre en Digter til en Sang, som den hele Nation for Nutid og Fremtid vilde istemme. Thi man kunde udsætte nok saa mange Priisbelønninger for en saadan Sang, den vilde dog ikke blive til, naar der ingen udvortes Foranledning var, der kunde give Aand og Liv til den. Men lad en saadan Foranledning komme, og Sangen vil fremstaae, ligesom den franske Frihedskamp fik sin Marseillaise og som det frie norske Folk fik sin Frihedssang. Derfor lader os ikke ubetimelig klage over vort Savn af en Nationalsang; det er den største Bebreidelse, der kan gjøres os. -- Naar der forøvrigt hentes en Jndvending imod Brugen af "Kong Christian stod ved høien Mast" derfra, at den kun lovsynger Kongen, da antyder dette en fuldkommen Misforstaaelse af en Nationalsangs Betydning. Thi, saavist som en Konge skal være Folkets Sjæl, Afspeilingen af den Aand og Kraft som er i Folket, saavist vil en Nationalsang netop, idet den besynger Kongen, være et Vidnesbyrd om, at han og Folket ere Eet, og at altsaa Folket, idet det erkjender sin Konges Værd, føler sit eget. Lader os derfor arbeide til, at Danmark snart kan faae en Nationalsang; den Sang vil blive et herligere Tegn end nogen Statue eller noget Monument, opført af Erts og prydet med Guld og Jnscriptioner. Under Lyden af den Sang ville danske Helte gaae i Døden, vil det gamle Danmarks Kraft forynget aabenbare sig i det unge.
Corsaren, 1840-12-25
VI. Torkel Tranes humoristiske Noveller. Hosts Forlag. Jaftes bragtes mig "Licentiat Torkel Tranes humoristiske Noveller;" men jeg har ikke faaet Tid til at læse dem heelt igjennem, og altsaa er jeg heller ikke istand til at have nogen Mening om dem. Hvis "Corsaren" imidlertid paa Grundderaf lod være at omtale dem, saa kunde det give dem, der beære os med deres Tillid, Anledning til at troe, at vi dermed vilde tilkjendegive, at disse Noveller hørte til dem, som vi efter Gjennemlæsningen ikke havde troet at turde anbefale. Dette kunde jeg, efter den Deel af Bogen, jeg har læst, ikke forsvare for min Samvittighed, og jeg underretter derfor den hoistærede Læser om ovennævnte Tilfælde med Anmodning til ham om, at risikere at læse disse Noveller paa egen Haand, saa kunne vi senere see, om vore Domme over dem stemme overeens.
Corsaren, 1842-03-25
Forestillingen den 19de Marts. Løverdagen den 19de Marts, den første Dag i "den stille Uge", blev feiret med den bedste Forestilling, Directionen i hele Saisonen har givet. Den nye, udmærkede Kunstner, der ene skylder Directionen sin Berømmelse, Hr. Jngen, debulerede i et originalt Lystspil, der var udmærket, uagtet Directionen ingen Betænkeligheder havde havt ved dets Opførselse. Hele Spillet var fortrinligt. Hr. Nielsen fortalte sig ikke; Fru Heiberg ogræde ikke; Hr. Bruus Spil var upaatlageligt; Hr. Faaborgs Sang var fuld af Følelse. Ved Tæppets Fald gjenlød Theatret af alt det bifald, Directionen har fortjent i den forløbne Saison.
Corsaren, 1842-03-25
Correspondence mellem "Corsaren" og nogle af dens Medarbeidere. En Mand, der formodenlig boer i Vestindien og altsaa meget seent havde læst vor Beretning om Ribe Domkirke og den Gave, den fik af en vis høi Person, sendte os følgende Uddrag af Pfefsels Digt "Diogenes": "Herr, eine Gabe! - nur einen Deut, Dast ich mein schwaches Alter lede"! "Mein Segen ginuge dir, mein Sohn!" "Corsaren" har svaret herpaa, at Mottoler skulle sættes foran en Artikel og ikke komme hinkende et Par Maaneder efter.
Corsaren, 1842-03-25
Da man har staaet i den Formening, at der med Avertissementet i forrige Nr. om et complet Exemplar af "Corsaren" var meent ogsaa de Nr., som ere beslaglagte, skulle vi gjøre opmærksom paa, at vi kun forlange et complet Exemplar af de Nr., som ere udkomne.
Corsaren, 1842-04-08
Charivari. Hs. Durchlauchtighed, Gouverneuren, har ladet bekjendtgjøre, at Forbudet mod Hundes Medtagelse paa Volden nu vil blive skarpt overholdt, saa at Voldskytten ufravigelig skal nedskyde Hundene, naar de gaae derop med. - Saadant Noget kan man da ogsaa kun byde Hunde. - Grunden til hiint Forbud angives i Adresseavisen af 20de f. M. kortelig at være "paa Grund af indtræffende Omstændigheder". - Man kommer derved til at tænke paa de Ord, Skaramuz siger i "die verkehrte Welt": "Ich gebe Euch meine Gründe an; denn ich saget es soll nicht sein; und darum kann es nicht sein". - Det Rygte, at den i Preussen udbrudte Hundesygdom rask nærmer sig de danske Staters Grændser, har sat Skræk i alle Hs. Majestæts Undersaatter.
Corsaren, 1842-04-08
Følgende sørgelige Efterretning er indløben fra Vestindien Orlogsbriggen Alart med Generalgouverneur v. Scholten ombord er total forliist under Portorico. Generalgouverneur v. Scholten er dog lykkelig reddet.
Corsaren, 1840-12-25
Et Par Epigrammer, som dog ikke ere af Blok Tøxen. Lectoratet. Ned Lectorater det gaaer som med Giftermaal til: de besluttes, troer man i Hinlen, fordi Grunden paa Jorden ei sees. Adelspatentet. Ol misunder ham ei hans Adelspatent: J misunder dog den sminkede Kind aldrig sin Smule Couleur. Forandring. En Hest blev solgt, fik sig en anden Herre, Og glad var Hesten i den nye Stald. Nu, Herren være lovet! er jeg fri For Pidsk og Sporer og de andre "Plager" - Da steg den nye Herre paa dens Ryg Ned Pidsk i Haand, jog Sporen i dens Side.
Corsaren, 1842-04-08
To á tre Kammerjunkere have i disse Dage overkjørt en gammel Mand ude ved Toldboden, saa at han faa Øieblikke efter døde. De skulle selv i Forveien have været overkjørte.
Corsaren, 1842-04-08
Grev Reventlow-Criminil og Geheime-Conferentsraad Ørsted ere i disse Dage blevne udnævnte til Statsministre, hvilket vistnok er yderst glædeligt - for Grev Rewentlow-Criminil og Geheime-Conferentsraad Ørsted. - Ved denne Udnævnelse er der foregaaet den Forandring i det danske Ministerium - at to af Medlemmerne nu ikke længere hedde Moltke og Krabbe- Carisius, men Ørsted og Reventlow-Criminil.
Corsaren, 1842-04-08
Spørgsmaal til vore Lovkyndige. Man har saa ofte hørt tale om crimen læsæ majestatis. En Mand, som tilfældigviis stødte paa det Udtryk "crimen læsæ nationis", ønskede at vide, om der i den danske Lovgivning er nogen Bestemmelse for denne Forbrydelse.
Corsaren, 1842-04-08
Prindsen af Augustenborg er bleven udnævnt til Statholder og commanderende General i begge Hertugdømmerne. - Ved at anmelde dette beder "Fædrelandet" tillige sine Læsere, omhyggeligt at gjennemlæse dets Artikler: "Skal Danmark ind under det tydske Forbund?" - Vi tillade os i lige Maade at bede vore Læsere ombyggeligt gjennemsee efterstaaende Tegning, der begyndte Artiklen "Danmarks Opslugelse af det tydske Forbund" i No. 49.
Corsaren, 1842-04-08
Hvorledes synes man, at det tager sig ud? Dioramer. J "Corsarens" Hotel forevises i denne Tid endeel Dioramer med bevægelige Figurer, af følgende Jnhold: I. Kronprindsessens høitidelige Jndtog i Kjøbenhavn forrige Aar. Og som Modstykke dertil: Høistsammes Bortreise fra Danmark paa Dampskibet "Ægirs". II. Statsgjældens Opveining. Nogle Mennesker have gjort følgende Beregning: Statsgjælden beløber sig til 58,500,000 Species á 2 Lod, hvilket udgjør... 11,425 Stæ. 15 8æ. 10 A. Til at opveie dette udfordres: 22,851 9/16 Mand á 10 Læ., hvilket netop udgjør 11,425 - 15 - 10 - Men, da der nu ikke ere 22851 9/16, Mand á 10 Læ. (Nogle af dem have endog slet ingen Vægt) ville de, efter Ørsted, med Tyngde forbinde Kraft, altsaa: III. Fire Beslagkasser. No. 1 er for "Corfaren" og er til dennes Bekvemmelighed gjort vid og rummelig. No. 2 og 3 for "Fædrelandet" og "Kjøbenhavnsposten". Nr. 1 er for "den Frisindede" og, som man seer, elegantere end de øvrige, da den er til Afbenyttelse for Damer. IV. "Corsaren" ettertællende sine Processer ved Qvartalets Slutning. Den har ikke Fingre til alle sine Processer.
Corsaren, 1842-04-08
J Anledning af Beslaglæggelsen en masse Hvor sjeldent forenes dog denne Verdens Goder for een Generation. De gamle Grækere og Romere havde Guder for Alting, men ingen Beslaglæggelser; vi have Beslaglæggelser for Alting, men ingen Guder. See! derfor existerer der ingen Beslaglæggelsesguder. Men, var der nu Beslaglæggelsesguder, saadanne som man efter gammel Stik ved Offre kunde complimentere ud af Landet, hvor lykkelige vilde vi da være; thi hvor lidet vilde vi da tage i Betænkning at bringe saadanne Offre, selv om dertil skulde udfordres en Hekatombe, hundrede Oxer. Det vilde være let at skaffe disse tilveie, eftersom vistnok mange Medlemmer af Foreningen for Statsgjældens Afbetaling ved frivillige Bidrag. i deres Patriotisme endog vilde melde sig frivilligt. Men, saaledes som Sagerne nu staae, gives der intet Remedium. Man maa taalmodigt finde sig i Alt og nøies med at gaae hjem til Læserne og sige saaledes som det er, og det er: at i Torsdag "Fædrelandet", "Kjøbenhavnsposten" og "Corsaren" paa eengang bleve beslaglagte. Det var at slaae to - nei, det var at slaae tre Fluer med eet Smæk; men det var ogsaa lige i Slutningen af Qvartalet, og "naar Enden er god, er Alting godt", mener Justitsraad Reiersen. At nu de to førstnævnte Blade bleve beslaglagte, finde vi i sin Orden. De kom med en Udnævnelse tidligere end Dagens og "Dansk Ugeskrift", det var et Forsøg paa at gjøre disse aldeles undværlige for Publicum, paa at forøge deres Underballance: selv vi havde ikke taalt det - Finantsernes Vel gaaer foran "Fædrelandets" og "Kjøbenhavnspostens". At derimod "Corfaren" blev lagt under Beslag. det - - ja, vi have lovet at ville finde det i sin Orden, og derfor finde vi det i sin Orden. Og det var virkelig i sin Orden: der var en Beslaglæggelse, og  Corsarenk bør ikke savnes ved nogen Beslaglæggelse, ligesaalidt som Præsten ved en Begravelse. Men - nu ere hine to Blade senere blevne frigivne, og "Corsaren" har man beholdt. Har man hørt Mage? Har Nogen nogensinde ved en Begravelse, under hvilken den Skindøde levede op, ladet denne lobe og i hans Sted begravet Præsten? O! Men det har man gjort ved os. Men - vi have lovet at ville finde det i sin Orden, og vi finde det i sin Orden. Vi skulle endog søge at finde en Undskyldning for Justitsraad Reiersen. Det beslaglagte Nr. indeholdt nemlig en Beretning om et Gildepare, Redactionen havde holdt, og Justitsraaden har formodentlig (og ikke med Urette) tænkt som saa: Der holder Redactionen et Gildeparé; men for hvis Penge? For Abonnenternes, min Salighed! Og kunde den ikke bruge disse Penge paa anden Maade og til langt mere Gavn og Glæde for Abonnenterne? Jo, gu kunde den saa, og derfor skal jeg nok see at vænne den af med det". - Nu faae vi at see, om det høikongelige Cancelli ogsaa vil tvinge os til, for Fremtiden at være mere sparsommelige. PS. Cancelliet har gjort det, det har beordret Action. Gud give, Cancelliet selv vilde være lidt mere sparsommeligt - med Actioner.
Corsaren, 1840-12-25
J Provindsaviserne bliver man undertiden opvartet med mange interessante Nyheder, saasom Svalens og Storkens Tilsyneladelse, hvilket bebuder Sommeren. Nu vil man til Gjengjeld ogsaa opvarte med lidt Nyt fra Hovedstaden, ved at underrette Publicum om, at Straalemesterne i Snarens Qvarteer og Patrouillevægterne have i Gratulationsklæder ladet sig see, hvilket bebuder, at vi snart have Nytaar og Betlei et træder i Virksomhed.
Corsaren, 1842-04-15
Charivari. Af "Kjøbenhavnsposten" for 13de dennes erfares, at Conferentsraad Holten har indrettet sig ved Øresunds Toldkammer ganske en famille.
Corsaren, 1842-04-15
Beskrivelsen over alle Controlleurerne, Fuldmægtigene, Copisterne, Eleverne o. s. v. vil udkomme i Trykken under Titelen: "Et Familiemalerie af Cornelius Nepos.
Corsaren, 1842-04-15
Redactionen har modtaget følgende Brev: Mine Herrer! Jeg er en ivrig og opmærksom Læser af Deres Blad, og, skjøndt jeg vistnok er meget ældre end hver af Dem, sympathiserer jeg dog ofte med Dem. Jeg haaber derfor, at det vil være mig tilladt at gjøre Dem opmærtsom paa Noget, jeg har opdaget i sidste Nr. af deres Blad, og som baade har overrastet og forundret mig. Jblandt alle de øvrige, originale, Artiller fandt jeg en, saaledes lydende: "Spørgsmaal til vore Lovkyndige. - Man har saa ofte hørt tale om crimen læsæ majestatis. En Mand, som tilfældigviis stødte paa det Udtryk crimen læsæ nationis, ønstede at vide, om der i den danske Lovgivning er nogen Bestemmelse for denne Forbrydelsen. - Denne Artikel, mine Herrer! har jeg læst før. Jeg huster det tydeligt, det var under mit Ophold i Norge paa den Tid, man troede, at Norge ikke kunde vedblive at være uafhængigt, og derfor overlod det til Sverrig, at det stod i et norsk Blad. Og nu paatrænger sig mig naturligviis uvilkaarlig det Spørgsmaal: Hvorfor har Redactionen optaget denne Artikel, og hvorfor da uden at tilføie Hjemmel. Det er ikke af blot Nysgierrighed, at jeg af Dem, mine Herrer, ønstede Svar paa dette Spørgsmaal. ærbødigst. Redactionen har hertil svaret: Høistærede: De har ved Deres Brev givet den omhandlede Artikel en Betydning for os, som vi før ikke vidste, at den havde, og hvorfor vi takke Dem meget. Den blev altsaa skreven paa den Tid, da Normændene vare saa forbittrede paa de Svenske, blandt hvilke de skulde indlemmes, da de frygtede at miste deres Nationalitet, deres Selvstændighed? Det vidste vi ikke, da vi lode Artiklen trykke. Den var bleven os tilstillet fra en Unævnt, men, som det nu falder os ind, paa en saa underlig, næsten spøgelseagtig Maade (hvorom vi en anden Gang skulle fortælle Dem), at man næsten skulde troe, at slige Artikler kunde gaae igjen.
Corsaren, 1842-04-15
Stakkels "Dannevirke"! Du Vold mod Tydskhedens Jndtrængen, hvor længe vil Du kunne holde ud mod den rivende Kraft, hvormed Schleswig-Holsteinerne nu efter Prindsen af Augustenborgs Udnævnelse til Statholder og Gouverneur, strømme imod Dig?