Københavns Adresseavis, 1766-09-19
Correspondence. Besvarelser. No. 140, 1) For at betage Fisken Afsmag af det muddrede Vand legger man den levende i Brønd= eller Kilde=Vand, og kaster en Deel Salt deri. Siden tager man en Kost, og rø Vandet tillige med Fisken vel om. Saaledes giør man 3 til 4 Gange, alt med frisk Vand hver Gang, intil intet meer Sliim sees paa Vandet. No. 140, 2) En tilforladelig Landmand forsikkrer, at han har betient sig med særdeles god Nytte af dette Raad med Salt iblant det fugtige Høe. Han har nemlig ladet den, som skulde sette Stakken, forsyne sig med en tilstrekkelig Mængde Salt, nemlig over en Fierding til 1 Læs Høe, da han har paa hvert Lag Høe kaslet en Deel Salt. Derved er det blevet meget got baade for Kiør, Øxne og Heste. No. 140, 3) Til at kiende om et Træ i Skoven ere modent eller umodent haver Erfarenheden viist følgende Tegn: 1) Naar de nederste Grene paa Træet begynde at faae Mus, og Stammen af de Løvebærende Træer begynder ligeledes at faae Must ved Roden; saa er Træet moedent. 2) Naar Lederne og Knuderne paa de smaa Grene og Qviste begynde at vorde førre. 3) De Kiern fulde Træer agtes da at være modne, naar den yderste Rand af dem er meget tynd imod Kiernen; hvilket Landmanden kand let forsøge ved et Hug eller to i Træet med en Øxe, da han allerede maae kunde see Kiernen uden at hugge dybere. Nr. 140, 4) Om Tiden, naar Træerne skulde fældes er man endnu ikke meget vis. Naturtyndighed siger vel at et Træ, som skal bruges til Bygning eller andet Gavn, bør fældes naar Saften er noget standset, og har faaet en Liimagtig Seyhed, da Træet lider mindst Udspændelse: Men den rette Tid har man endnu ikke kundet udfinde; skiønt mange haver brudt Hovedet dermed: Varro og Quintilius sige, at det er best i Januar. i Ny-Maane. Baron Wolf, understøttet af Vitrupins, Bockler, Albert og Mariotte, vil bevise, at det skal hugges i Febr. Campanella siger, at det er best i sidste Qvarteer af Næen, inden at Soelen gaaer i Steenbukken, som er i December, saasom Træerne da have mindst Vædster. Hermed stemmer ogsaa Colerus overeens. Men andre sette trende Aarsens Tider, nemlig først om Vinteren, først om Vaaren, og først om Høsten. Hr. Commerre Raad Polhem i Sverrig meener, at den tienligste Tid er i Høsten, førend Kulden kommer i Jorden, og udspænder Aarene i Træet; hvorved det vorder løsere. Man holder for, at det er best at fælde dem 2 til 3 Uger efter Løvsfald. Man skulde snart tænke, at det kunde være ligemeget naar Grannen og Enebær-Træet fældes, saasom de ere grønne baade Vinter og Sommer, og altsaa have Saft stedse i sig: Men som Varmen foraarsager dog en Fasthed, og Kulden en Udspændning hos dem; saa maae man dog anvende samme Regel paa dem som paa de andre. No. 140, 6) Da Bie=Kuberne meget forderves af Myrer, saa har man kun at tage nogle Fiske, eller og en Kære dyppet i Fiske=Vand, og legge neden ved Kuberne, saa kommer ingen Myrer dertil. No. 110, 7) Man giæmmer Giær frisk paa denne Maade: Efter Brygningen øser man Giæren i et Klæde, binder om den og legger den oven paa Aske i en Kurv. Til ligge pakker man Aske oven paa og tet omkring, og lader det saaleden ligge i 24 Timer, eller indtil at Asken begynder at vorde fuglig deraf, og at Giæren er som en Dey. Siden tørres den paa et Bret ved lævn Varme i en Ovn, derpaa støder man det i Stykker og forvarer det i smaa Poser; Naar man da vil bruge det, saa kand man opløse det i varmt Vand eller Øl.