Aalborgs Stifts Adresseavis, 1818-06-20
Jversens fyenske Avis af 16de Juni indeholder følgende bemærkninger og Veirliget: "Jmedens man i England iaar venter saa riig en Høst, som man ikke har havt i mange Aar, seer det her i Danmark saa maadeligt ud, som det ikke har gjort i de sidste 40 Aar. Rugen har paa adskillige Steder taget Skade af den vaade milde Vinter, der frembragte saa mange Snegle, og den nu over i 3 Uger vedholdne Tørke og især forrige Uges fordenne Aarstid usædvanlige næsten vestindiske Hede, giør at den allerede sees saa lys i Toppen, som naar den modnes, og den har kun svagt blomstret endnu. Vaarsæden kan ingen Vegne komme. Enhver som har levnet noget Foder og Hø, giør vel i at gjemme det: Da vi for omtrent 40 Aar siden ogsaa havde en saa tør Juni, dog ikke saa stræng Hede, mistvivlede Mange, men St. Hans Aften gav Gud en veldig Regn, som vedholdt i nogle Dage, og Høsten overgik Alles Forventning. Men da havde ikke saa vedholdende Væde i Foraaret hindret den tidlige Vaarsæd, og Sæden skiulte allerede Jorden inden Tørken indtraf, som iaar ikke er Tilfældet. Med Haugeværterne seer det ogsaa jammerligt ud. Efter at der den 14de hørtes en fiern Torden, kioledes Luften paafaldende. Det har siden dagligen truet af Regn, men endnu spores her kun nogle Stænk, Gud give dog den snart maatte indfinde sig!" (Det er vel at formode og haabe, at den velgiørende Regn, vi havde her ved Aalborg i forgaars og igaar, ogsaa har strukket sig til Fyen). Samme Avis beretter saaledes et ogsaa af Herr Hempel fortalt Fund af et Cadaver ved Odense: "Ved Tørve gravningen i Odense Byes Mose, fandtes den 13de Juni Beenradet med Huden af et Menneske, hvorimod alle de kiøbede og musculøse Dele af et menneskeligt Legeme vare aldeles opløste. Efter disse Levninger sluttes af Benenes Kleinhed og øvrige Dannelse at det har været et Fruentimmer af en Snees Aars Alder. Af Klæder fandtes intet uden et Faareskind hvoraf Ulden endnu var ganske kiendelig, sammensyet paa flere Steder med Tarme eller Seenetraad. Rimeligviis har dette Legeme i mange Aarhundreder ligget i denne Mose, som dentid nok har bestaaet af Gunger, hvorigiennem hun kan være falden, og lagt under Gungerne, hvorved hun har været skiult for Luftens Paavirkning til Forraadnelse. Sandsynligt er det ogsaa at de Mineralpartikler og især megen Kull stoff som findes mere i somme Moser end i andre, har forhindret Hudens Opløsning. Ører og Næse, men Alt kulsort, var endnu fuldkommen kiendelig, ligesaa noget bruunt Haar paa Hovedet og nogle Negle. Fingrene og Knoklerne vidne at det kun har været en spærlemmet Person. Hendes Alder skiønnes af de endnu ikke udbrudte Viisdoms-Tænder, der sees at have været nær Udbruddet. Skade at adskillige Legemsdele formodentligen ved Gravningen vare overskaarne. (For 16 Aar siden bleve ved Canalgravningen paa Udgiverens Grund ved Tolderlund paa forskiellige Steder Hoveder og Been funden af tvende Mennesker i Mosen, men alt Hud og Kiød var fortæret og Beenene ganske hvide, saaog Tænderne, og ingen af disse manglede eller havde mindste Angreb af Orm eller tabt Glassur, hvoraf man formodede at det har været unge Mennesker der ere faldne igjennem Jsen, da i Fortiden samme Mose hørte til Stranden af Odense Fiord). Da hiint den 13de fundne qvindelige Cadavres Beklædning har været det med Tarmespind sammensyede Faarskind, saa kan man vel antage at hun har funden sin Død i fierneste Oldtid, førend man opfandt Høravl og Traadspinding af samme. Paa Stedet hvor det fandtes kan ingen mindes at have været gravet Tørv tilforn. (Var den sidste Hypothese, og Cadavarets næsten antediluvianske Ælde, ikke noget lidt for dristig til at kunne antages, saa havde man jo ogsaa her et kraftigt Beviis for at Menneskene ere ligesaa store af Vext endnu i vor Tid, som de have været i den saakaldte Kæmpealder før Palnatokes og Sømme=Æsas Tid.)