Aarhuus Stifts-Tidende, 1814-04-23
Frankrig har afrystet det Aag, hvorunder det saamange Aar havde sukket. Stedse have J stridt for Fædrelandet; under den Mands Faner, der hidtil var Eders Høvding, vilde J i Fremtiden kun kiæmpe imod det. Seer, hvad I have maattet taale af hans Tyrami Endnu for kort siden vare J en Million Stridsmænd, - denstørste Deel er omkommen. Man har opoffret dem for Fiendens Sværd, uden Ophold, uden Pleie, Hunger og Elendighed har revet dem bort- Soldater, det er Tid at ende Fædrelandets Nød; Freden er i Eders Haand, ville J kunne nægte det nedbøiede Frankrig den, Selve Fienderne fordre den af Eder, med Smere see de disse skiønne Egne hæries, og ville kun væbne sig mod vor og Eders Undertrykker, Skulde J intet Øre have for Fædrelandets Røst, som tilbagekalder og bønfalder Eder, det taler til Eder ved sit Senat, ved sin Hovedstad, og især ved sin Jammer og Nød. I ere Fædrelandets ædelste Sønner; J kunne ikke tilhøre den, der lagde det øde, der overantvordede det til fine Fiender, uden Forsvar uden Vaaben, der vilde giøre Ederes Navn forhadt hos alle Nationer. Hvad vilde der være blevet af Eders Roes, naar en Mand, der selv ikke er nogen Franskmand, nogensinde kunde fordunkle vore Vaabens Hæder og vore Krigeres Mod. - I ere ikke meere Napoleons Soldater, Senatet, hele Frankrig løser Eder fra Eders Eder. Kong Joseph. Keiserens Generallieutenant, Nationalgardens Commandeur, til Paris's Borgere: Parisiske Borgere, En fiendtlig Kolonne er trængt frem imod Meaux. Den rykker frem paa Landeveien fra Tydskland; men Keiseren følger den i Hælene i Spidsen for en seierrig Hær. Regentskabsraadet har sørget for Keiserindens og Kongen af Rom Sikkerhed. Jeg forlader Eder ikke. Lad os væbne os for at forsvare denne Stad, dens Monumenter og Rigdomme, for vore Qvinder og Børn, for Alt, hvad der er os kiert og dyrebart. Forvandler for nogle Øieblikke denne uhyre Hovedstad til en Leir, og lad Fienden, finde Skiendsel og Død, under de Mure, han med triumf haabede at giennembryde. Keiseren rykker frem til vor Undsætning; understøtter ham ved en kort- og kraftig Modstand, og lad os hævde Frankerfolkets Ære. Paris, den 29de Marts. Rapoleons Fredsforslag. 1) Napoleon fordrede Jtalien; Eugen Beauharnais skulde forblive Konge, og tillige beholde Wenedig, der, som bekiendt ved Lunevillerfreden aftraadtes til Østerrige. 2) Han fordrede Rhinlinien; Nederlandene skulde blive forbundne med Frankrig, og han forblive Herre af Antverpen og Schelde. 3) Paa Holland vilde han renoncere; men han gjorde Fordringer, hvorved dette Land blot af Navn vilde blevet uafhængigt; han fordrede Nimmegen, og endeel af Waal linien. 4) fordrede han Skadesløsholdelse, for Adskillige af hans Familie, der have mistet deres Besiddelser. En Erstatning for Joseph Buonaparte, for Tabet af Kongeriget Spanien, for Hieronymus Budne parte, for Tabet af hans Kongerige Vestphalen; for Louis Napoleon, Storhertugen af Eleve og Berg; for Eugen Buonaparte, fordi han har ladet sin Paastand faae paa Storhertugdømmet Frankfurt, efter Carl v. Dalberg Ærkebiskoppen og Storhertugen af Frankfurts Død. - Da de Forbundnes Befuldmægtigede ikke kunde indlade sig paa disse Underhandlinger, kaldte Napoleon strax sin Minister tilbage. Deklaration af de allerede Magter. (udstædt strax efter Fredsnehandlingernes Afbrud.)