Den Vest-Sjællandske Avis, 1825-04-04
Et nyt politisk System, hvis Oprindelse de meest indsigtsfulde Mennesker for faae Aar siden neppe kunde abne, udvikler sig Aar for Aar. Naar deri forrige Tider blev talet og Politik, saa havde den kun Hensyn paa een Verdensdeel, nemlig paa Europa, som ved sine Colonier tillige beherskede den største Deel af de Lande paa den øvrige Jord, som det helst kunde ønske at besidde. Disse Colonier vare enten som Ostindien og Africa Erobringer af forhen beboede Egne, eller de bestod i at vilde Egne bleve opdyrkede ved Udvandringer fra Moderlandet. Europa var Solen og disse Colonier dens tienstgiørende Drabantere; og ligesaadan som Solsystemmet kun forbliver i Orden og harmonisk Bevægelse ved den Ligevægt, som finder Sted imellem dets Deele, saaledes søgte man ogsaa at holde de enkelte Riger i Europa tilligemed deres Dependentier i Ligevægt; hvilken Ligevægt man kaldte den Europæiste, fordi der slet ikke var at tænke paa en Modvægt udenfor Europa. De Tider, i hvilke man kunde befrygte en Oversvømmelse af Mongoler fra Oversien og trængselfulde Anfald af Tyrker vare forbi; thi man havde opfundet Krudt, illigemed Taktik og Strategie. Europas Riger, især Søemagterne, vare blevne mægtige i de øvrige Verdensdeele. Naar Europas Magter kund blive enige med hinanden, hvortil allerede Henrik den 4de havde udkastet en Menneskekierlig Plan, saa var et uangribeligt System for Fred og Orden blevet oprettet, hvorimod Keiserne af Japan og China vilde vidst have ligesaalidet at indvende, som Keiseren af Marocco og Deyerne af Røverstaterne. Hvormeget have disse Beskuelser ikke forandret sig i de sidste Aar, Efter Fredslutningerne i Paris i 1814 og 1815 syntes man at have overladet sig til de skiønneste Forhaabninger om, at efterat Rolighedsforstyrreren i Europa, nemlig Bonaparte, var bleven betvungen, som Amerika ikke heller vilde adlyde, saa vilde Colonierne der, med Glæde underkaste sig de legitime Regieringer, som paa nye vare indsatte og forhielpe dem ved deres Rigdomme til at læge de Saar, som den lange Krig havde forvoldet dem. Storbrittannien gav Frankerige næsten alt det tilbage, som det havde erobret, fra det og dette Rige traadte ved denne Restitution igien tilbage i sit gamle Forhold, som Land-, Søe og Colonial Magt; det holdt, som det uimodste gelig giver sig tilkiende det skiønne Domingo ikke for at være tabt, men troede snart at kunne bringe de rebelliske Sorte til ogsaa at opplante det hvide med Lilier prydede Flag og villig at indrømme Planteurene deres Eiendom. J de vidtløftige Spanske Besiddelser, kiæmpede endnu Royalistiske Skarer med stor Tapperhed. Den retmæssige Konge sad nu igien paa sin arvede Throne, hvilket maatte give Kampen Eftertryk. Portugals Behersker regierede endnu selv sit Rige Brasilien; der var altsaa slet ikke noget at frygte for, kort sagt for 10 Aar siden maatte man betragte den største Deel af Amerika, som at tilhøre det Europæiske Statsystem, især da dette Statsystem syntes ved Regenternes Enighed mere end nogensinde tilforn skikket til at holde de Amerikanske Modstandere i Tømme. Det vil blive en Opgave for en Historie-Skriver af første Rang, som for en Heeren i Gottingen at udvikle de Begivenheder, hvorved disse Forhaabninger bleve skuffede. Jstedetfor at den nye Organisation og Fastsættelse af den Europæiske Ligevægt skulde, som man havde Grund til at forvente, ogsaa have tilveiebragt en fornyet Afhængighed af de Amerikanske Colonier, saa have disse meget mere opstillet sig ligeoverfor den, som uafhængige Stater og synes med hvert Aar ja med hver Maaned at ville fastere con solidere sig. Man kan ikke nægte det og det er lydeligt og tydeligt nok sagt i offentlige Dokumenter at en af Europas anseeligste Magter, netop fordi den ikke er nogen Contineltalmagt har forundet de Staters Uafhængighed, som have fremspiret paa Amerikas Jordbund, en betydelig Understøttelse.