Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1842-07-25
Udlandet. Frankerig. Det er et underligt Spil, som Skjæbnen nu i 50 Aar har drevet med de franske Kronprindser; Tærningerne falde saa sælsomt, at Overtroen næsten synes naturlig. Tre Gange i vort Aarhundrede have umyndige, uskyldige Børn staaet ved Tronens Fod og grebet efter det Scepter og den Krone, som fordum gjaldt for at være de skjønneste i Verden. Og det ene af disse Børn saae sin Fader som Statsfange hensmægte paa en Klippe i Havet; det andet vandrer landflygtigt og stirrer forgiæves henefter de tabte Klenodier; et Tilfælde kaster det tredie Barns kraftfulde Fader i Dødens Arme. Det var som om Skjæbnen hvergang tilraabte Frankerig: "endnu er ikke Rolighedens, Fuldendelsens Time kommen For Morderdolk faldt Hertugen af Berry, og bevidstløs, udenat kunne gjenkjende sine Forældre og Brødre, uden at gjensee sine Børn og sin Hustru, uden at kunne udtale sin sidste Villie, i Vildelse døde den 3aarige Orleans, og nu tvinges maaskee den gamle Ludvig Philip til itide at udnævne et Regentskab, retsom til Straf for at han ikke i 1830 nøiedes selv med at være Regent, for saaledes at tilnærme Frankerig de nordamerikanske Fristaters Principer. J Paris tænker Man derfor meget paa Fremtiden og haabe maa Man, at Lovgivningens demokratiske Element, at Deputeredekammeret og navnligen det folkelige Parti i samme vil komme til at træde nærmere hen i Forgrunden; at Kongen meer end i de sidste Aar vil stræbe efter at erhverve sit Dynastie Folkets Kjærlighed og at vinde den offentlige Mening ved at opgive den Modstandspolitik, hvormed flere af hans Ministre have søgt at qvæle Julirevolutionens naturlige Følger; haabe maa Man, at Oppositionen og navnlig Republikanerne ikke ville drive Tingene til det Yderste og derved mulig fremkalde en Coalition og en fremmed Invasion, i hvilket sidste Tilfælde der ikke altid kommer en Jeanne d'Are til Hjelp; og overbeviist tør Man vel være om at Legitimisterne ville indsee, at deres Parti er svagt og forgiæves vil træde op imod den nyere Tids Aand. Saavidt som menneskelig Beregning kan gaae, kan det orleanske Dynastie kun under disse sammenstødende Omstændigheder komme til at undgaae at sige Ordene i Wallenstein. Es gebt ein finstrer Geist durch unser Haus, Und schleunig wird das Schicksal mit uns enden. Som ovenfor antydet beskjæftiger Man sig for Øieblikket især med Regentskabspørgsmaalet. Hertugen af Orleans skal i sit Testament have yttret det Ønske, at hans Enke ikke maa blive Regentinde og hun selv skal nære de samme Følelser. Derimod mener en stor Deel af det liberale Parti, at hun bør være det og Man henviser til Blanca af Castiliens og Anna af Østerrigs tidligere Regentskabsførelser: Onkler, Svogere og Rigets Store ere udsatte for altfor store Fristelser, medens en Moder er den naturlige Beskytterinde for sit Barns Jnteresser; ogsaa er en Qvinde tilstrækkelig i et constitutionelt Monarchie, hvor Kongedømmet mere skal indtage en fredelig, mæglende Stilling mellem de forskjellige Partier, og Magter. Af modsat Mening skal Kongen være ved Siden af Regenten ønsker han et Regentskabsraad, der skal bestaae af Ministrene, Frankerigs Kantsler, Storreferendaren, den første Præsident samt Generalprokurenrerne ved Cassations- og ved Afregningsretten, og 4 Marskaller. Kongen har yttret, at han tillige beskjæftigede sig med et Lovudkast angaaende Ministrenes Ansvarlighed. Vi have nærmest betragtet hiin sørgelige Hændelse med Hensyn til dens mulige politiske Følger, vi ville nu kaste et Blik paa den dybt nedbøiede kongelige Familie. Dr. Pasquier har indbalsameret Liget, hvilket den 26 ds, skulde føres til Tuillerierne og stilles tilskue i Tron salen; indtil den Tid har Liget ligget paa Paradeseng i Neuilly, Kongen har hver Dag flere Gange bedet i Kapellet og hver Gang løftet Liigklædet iveiret og med Veemod betragtet den Døde, men han har forbudet Dronningen at see Sønnen, da hun er meget svag. Den nedbøiede Moder har sagt til sine Omgivelser: "jeg var altfor lykkelig og altfor stolt af ham; Gud har anseet det for godt at tage ham fra mig. Om Prindsen er sprunget eller faldet udaf Vogndøren synes endnu uafgjort, dog ansee Lægerne det Sidste for meest sandsynligt. Ved Obductionen viste det sig, at Hjerneskallen var paa flere Steder beskadiget, at Hjernen selv var udtraadt og at der var flydt meget Blod ned i Hjerneskallen og i Brystet. Kudsken er erklæret uskyldig. Efter Jndbalsalmeringen og Kistens Tillukkelse ønskede Kongen, at Geistligheden, skulde udtale sin Velsignelse over hans Søns jordiske Levninger, da dette var skeet og Processionen bragte Liget, raabte Dronningen, idet hun saae op mod Himlen: "Min Gud, min Gud, dette er ikke altfor meget, men det er meget, ja, saare meget le Saavel Belgiernes Konge og Dronning, som Hertuginden af Orleans ere ankomne til Neuilly; Gjensynet var rystende. Hertugen af Nemours erholdt Sørgebudskabet i Nancy netop som han holdt Revne over det første Husarregiment, hvis Chef han er. Præfekten meddeelte General Villate den sørgelige Depesche; Generalen blegnede. Hvad fattes Dem, udbrød Nemours. - Ak! et frygteligt Budskab fra Paris. – "Ha! jeg forstaaer Dem, Kongen er myrdet? – Nei, men Hertugen af Orleans er død igaar i Paris, Den 14de kom Efterretningen til Plombieres, hvor Hertuginden af Orleans opholdt sig ved Badene. Præfetten meldte hende først, at Kronprindsen var alvorlig syg, hvorpaa Prindsessen øieblikkelig satte sig tilvogns"Hertugen vil skjænde paa mig - sagde hun ved Afreisen – men min Beslutning er fattet. Da hun om Natten var kommen nogle Miil forbi Epinal, traadte Commandanten Bertin og Profekten Chommel hen til Vognen. Hvilke Efterretninger udbrød hun skjælvende, han er altsaa blevet sygere, og da Jngen vovede at svare, skreg hun fortvivlet: "han er død, jeg forstaaer Den le hvorpaa en lang Afmagt paafulgte. Hun fortsatte Reisen saa hurtigt som muligt, for at see ham død, hvem Himlens Villie ikke vilde have at hun skulde gjensee levende, men dette skeete ikke, da Kisten alt var forseglet med Bly. Huset, hvori Kronprindsen døde, skal afkjøbes Eieren og forvandles til et Kapel, ligesom der i Neuilly skal indrettes et Værelse, aldeles liigt det, hvori han opgaAanden. Jkke alene selve Stuen, men alle dens Møbler ere desaarsag blevne aftegnede.