Ribe Stifts Adresseaviser, 1827-04-10
Udenlandske Efterretninger. Ved at tage i Overveielse, hvorledes der i de til det danske Kancellie henlagte talrige Forretninger kunde til mulig Formindskelse af Personalet og Besparelse for Statskassen, foregaae nogen i simplificerende Forandring, fandtes det blandt andet at ville være det hensigtssvarende Middel, om en Deel af de Sager, som hidtil et have behøvet Afgjørelse i Kancelliet, for Fremtiden bleve betroede i vedkommende Øvrigheder til Afgjørelse. Man antog, at derved vilde vindes Besparelse i Tid og Arbeide, ikke alene for Kollegiet og dets Kontoirer, men og for de vedkommende Øvrigheder, som derved kunde fritages for en Deel Erklæringer og videre Korrespondence, og at de paagieldende Ansøgende i mange Tilfælde vilde undgaae Ophold og Udgivter, til Porto, Kommissionærer o. s. v. at som den hidtil brugte Forretnings=Gang har maattet medføre. Det fandtes ogsaa, at der gaves adskillige Sager, der uden Betænkelighed kunde overlades til de Øvrigheder, hvis paa de locale Forhold grundede Erklæringer dog allerede have en væsentlig Jnd i flydelse paa deres Udfald, og hvis Ansvarlighed endog forøges derved, at selve Sagens Afgiørelse betroes dent. Kancelliet indhentede Betænkning fra Kiøbenhavns Magistrat og samtlige Amtmænd over den nævnte Gienstand, og alle disse vare enige Gavnligheden af en Foranstaltning, som den paatænkte, skiøndt der med Hensyn til Valget af enkelte Sager yttredes noget forskiellige Meninger. Sagen blev derefter allerunderdanigst foredraget Hans Majestæt, og da Kancelliets Forslag, saavel om de Sager der formeentes at kunne overdrages Øvrighederne, som om de Regler, der, for at disse Sager kunde, saavidt muligt, blive behandlede efter lige Grundsætninger, maatte fastsættes for deres Afgjørelse vandt allerhøieste Bifald, udkom under 23de Marts sidstleden en Forordning af følgende væsentlige Jndhold: 81. Det skal for Fremtiden være de kongl. Amtmænd overladt at afgiøre Ansøgninger om fri Proces i første Jnstants, men 62. Benesicium paapertatis maa ikke meddeles, med mindre den paagieldendes Forfatning beviislig er saaledes beskaffen, at han ikke, uden at savne det Rødvendige til sin og Families Underhold eller til Fortsættelsen af sin Næringsdrift, kan udrede de med Sagens Udførelse forbundne Bekostninger. H. J. Beneficium processus gratuiti bør af Amtmanden udstædes for offentlige Stiftelser, naar en saadan, efter Beslutning at vedkommende Overbestyrelse, anlægger Sag, saavelsom og naar Sag anlægges imod Stiftelsen. Men Kommuner blive ingenlunde at henføre til offentlige Stiftelser. H. 4. Naar Nogen af vedkommende Amtmænd har erholdt Beneficium i Hovedsagen, bor dette og berettige ham til fri Proces under de Tingsvidner eller andre Retshandlinger, som, til Sagens Fremme, maatte blive fornødne i andre Jurisdictioner 99. 5 og 6 indeholde nærmere Bestemmelser desangaaende. H. 7. Foruden de Haandværker, som med Amtmandens Tilladelse kunne nedsætte sig paa Landet, skal denne Embedsmand for Fremtiden være bemyndiget til, ogsaa efter de befundne Omstændigheder, at meddeele Bevilling til Sadelmagere, Glarmestere. Bagere, som bage fiint Brød, Rokkedreiere, Malere og Uhrmagere, som indskrænke sig til at reparere Stue og Slaguhre. 6 8. Saadan Bevilling, bør dog kun meddeles under betingelse af, at den Paagieldendes Boelig ligger i enhalv Miil fra nærmeste Kiøbstæd m.v. H. 9. Hvorved da iøvrigt de Personer, som erhverve Ret til at drive noget af fornævnte Haandværker, skulle være de samme Regler underkastede, som andre Land=Haandværkere. H. 10. Amtmanden kan og, hvor Omstændighederne fordre det, meddele de paa Landet boesatte Grovsmede Tilladelse til ogsaa at forrette Kleinsmedarbeide, dog uden at falholde saadant Arbeide paa Markederne. 11. Amtmændene tillades, at bevilge Forening af flere Næringsveie hos een Person i Kiøbstæderne, naar Næringerne hver for sig ere saa ubetydelige, at de ikke der paa Stedet kunne ansees tilstrækkelige til en Families Underholdning. H. 12. Ligeledes bør det for Fremtiden være overladt Amtmændene at meddele Tilladelse, til at drive Brændeviinsbrænderier i Kiøbstæder, naar disse ikke ere nye Anlæg, men allerede forud indrettede H. 13. Endvidere bemyndiges Amtmændene til at meddele Personer af Qvindekiønnet Bevilling, til at handle med Modepynt, som de selv have forfærdiget, eller ved Hielp af andre Fruentimmer have ladet forfærdige. H. 14. Samt udstæde Bevillinger for Qvinder, til at sy Klæder for Personer af deres eget Kiøn. Ogsaa skulle Amtmænden være berettigede til at meddele Fremmede af den mosaiske Troesbekiendelse Tilladelse til midlertidigt Ophold over de i Anordningen af 29de Marts 1814, 9. 19, bestemte 14 Dage, naar disse ere forsynede med lovligt Pas m.v. H. 16. Amtmændene skune endvidere være bemyndigede til at eftergive eller nedsætte Bøder for uberettiget Næringsbrug, naar samme tilfalde en offentlig Kasse og ei overstige 10 Rbd. Sølv. H. 17. Ligeledes overlades det Amtmændene at meddele Dispensationer fra Placat af 8de December 1809, indeholdende en nøiere Bestemmelse af Forordningen om Brandvæsenet paa Landet af 29de Febr. 1792, 9. 3, angaaende nye Gaardes og Huses Afstand fra de ældre Bygninger. H. 17. Alle fornævnte Bevillinget blive at udstæde af Amtmændeni eget Navn, hvoraf følger, at intet Gebyhr derfor erlægges, samt at Ansøgninger desangaaende ei behøve at skrives paa stemplet Papir. H. 19. Endvidere skulle Amtmandene for Fremtiden, endnu kunne uddeele følgende Bevillinger: a) Bemyndigelse for Piger over 18 Aars Alder, til at være myndige under Kuratorer. b) Bevillinger til at være fuldmyndige for Mandspersoner, der have opnaaet idet mindste en Alder af 22 Aar. c. Protektorier for dem, der have opgivet deres Boe, under sædvanlige Betingelser og Jndskrænkninger: d) Bevillinger til Ægteskabs aldeles Ophævelse naar Ægtefolkene, med behørig Separationsbevilling, have levet afsondret fra hinanden idet mindste i 3 Aar, og den befalede geistlige og verslige Mægling er bleven frugtesløs, e) Bevillinger til Proclamas Udstædelse i levende Live og uden at den paagieldendes Boe er taget under Behandling: under sædvanlige Clausuler. 1. Bevillinger for Enkemænd eller Enker, til at sidde i uskiftet Boe, uagtet der, foruden fælleds Børn, maatte være umyndige Sær kulde Børn af den Afdøde. Saa bør og Stiftamtmanden over Viborg Stift, som Præsident for Lands=Overretten i Viborg, kunne meddele g) Bevillinger til at føre nye Vidner og fremlægge nye Dokumenter i de Sager, som indankes til bemeldte Overret. H. 20. Ansøgninger om de i §. 19 nævnte Bevillinger bør, saavemed Hensyn til det stemplede Papiir, som i det øvrige, være indrettede efter hvad der er foreskrevet angaaende de Ansøgninger, som til Hs. Maj. Kongen indgives. For Bevillingerne betales de foreskrevne Gebyhrer, som findes enhver Bevilling paatrykte. 21. J Henseende til Regnskabet for Gebydrerne og hvad dermed staar i Forbindelse, bliver der, hvad de i 86. 19 og 20 omhandlede Bevillinger angaaer, i et og alt at forholde efter de Forskrivter, som ere givne i Anledning af de Bevillinger, som ved Forordningen af 23de Mai 1800 ere blevne Øvrighederne overladte. H. 22. Samtlige foranførte Bestemmelser ere kun at forstaae med Hensontil dem, der beklæde egentlig Amtmands Embede, hvorimod ingen Forandring derved giøres i de Pligter og Rettidheder, som paaligge og tilkomme Vore Lehns Grever og Baroner, forsaavidt disse udøve visse Amtmands Forretninger. 6 23. Den Myndighed, som efter nærværende Forordning tilkommer Amtmændene i de dem underlagte Kiøbstæder, tillægges i Kiøbenhavn sammes Magistrat, tilligemed flere, for denne Hovedstad færegne, Bevillinger. - Denne allernaadigste Forordning er tillige ledsaget med videre oplysende bemærkninger.