Aarhuus Stifts-Tidende, 1830-11-30
Engelland. Et nyt Ministerium er allerede istand. Greve Grev (den gamle store Taler og Ordfører for Whigspartiet) er bleven Premierminister; Marqvien af Landsdovn (hans Jevnlige i Talenter og Grundsætninger, Oppositionens mangeaarige Høy ding) Præsident i Konseilet; Hr. Brougham den afdøde Dronning af Engellands bekjendte Sagfører) Lord Kantsler; Lord Althorph (En af Engellands hæderligste Mænd og Chef for Oeconomisternes Partie) Skatkammer Kantsler og Styrer af Forhandlingernes Gang i Underhuset; Lord Dungannon Krigsminister; Hr. Denmann (den Anden af Dronningens Forsvarere) Generalprocureur; Lord Palmerston (hidtil En af de vigtigste Anførere for det kritiserende Partie i Underhuset), til Udenrigsminister; de øvrige Ministre ere: Lord Holland, Sir Graham, Lord Melbourne, Hr. C. Grant, Lord Durham, Hr. Goderich, Marqvis Anglesen, Hr. Stanley, Hr. R. Grant og Lord Hill (lutter Whigs, Oeconomister og Moderat-Reformatorer; en paafaldende Hylding af Folkestemningen). Kongen skal have paalagt det nye Ministerium følgende 3 Hoveddetingelser : 1) Stræng Sparsomhed i alle Forvaltningsgrene, 2) ingen Jndblanding i andre Staters Anliggender, og 3) en maadeholden Parlamentsreform. At det Wellingtonske Ministerium ikke kunde holde sig var man allerede længe overbeviist om, formedelst det Fremgangsmaade ved de politiske Forhandlinger som det havde fulgt i en Række af Aar, og hvorved Tidsalderens Aand samt Nationernes Stilling og Forhold til hinanden syntes aldeles at være miskjendt. Men siden Wellington havde saa bestemt erklæret sig mod enhver, endog moderat Parlamentsreform, var hans Fald i nærværende Krisis uundgaaelig. Ogsaa har Broughams derve Anmærkninger over Throntalen, og især hans bestemte Advarsel mod al Jndblanding i de belgiske Anliggender, som han forudsagde, vilde føre lige til Krig, og nu senest den almindelige Misfornøielse over Kongens opsatte Besøg i City, givet ham sit Banesaar. Jmidlertid vil det nye Ministerium faae et meget vanskeligt Hverv thi der hersker stor Gjæring imellem de lavere Folkeklasser. Sir R. Peel havde erklæret inden han fratraadte, at Urolighederne i Provindserne ere af den Beskaffenhed, at de hverken lade sig dæmpe ved Militair eller Peomaner. Inde i selve London blev der nylig arrest ret nogle Personer som havde forlangt, at alle de hæder fulde Ting som ere passerede i Frankrig maa blive efterlignede i Engelland, og iblandt Andet, at alle Gensdaarmer skulle udryddes. - De nyeste Forhandlinger i Parlamentet aabne et dybt Blik i Engellands indre Forfatning. Den trykkende Nationalgield, Overbefolkningen, Jrlands ulykkelige Tilstand, ere Hovedaarsagerne til Misfornøielsen. Den nationale Tillid er øiensynligen svækket, og Folket har den største Aversion for at lade sig paa lægge nye Statsbyrder ved at indblande sig i Europa politiske Forhold. Almindelig Higen efter en Parlamentsreform har bemægtiget sig Nationens Aand, og Kornbillen har bidraget meget dertil. Giver Regjeringen ikke efter derfor, siger en berømt Journalist, saa er tilsidst et almindeligt Oprør at befrygte, og giver den efter, slipper den Tøilen ud af Hænderne og er ikke vis paa, hvorvidt den vil blive istand til at store Folkestemningen. Skulde, siger det franske Blad Temps, en Revolution foregaae i dette Land, vil den forfærde Verden, som den frygteligste der er passeret.