Aalborg Stiftstidende, 1845-03-12
Som bekjendt har Cancelliet beordret Hr. Giødvad, tiltalt af Generalfiscalen ibl. Andet for at have gjentaget de væsentligste Yttringer, der forekomme i den allerede tidligere publicerede Hof- og Stadsretsdom, ved hvilken der intet Strafskyldigt var fundet i den Artikel, der senere domfældtes af Høiesteret. Paa denne Deel af Actions ordren troe vi alt nu at burde henlede Enhvers Opmærksomhed, der interesserer sig for vor hele Retstilstands, og navnlig Pressens, historiske Udvikling. Efter den hidtil bestaaende Trykkefrihedslovgivning er det nemlig som bekjendt tilladt at publicere Dommene i Pressesager, hvad enten disse falde ud til Frifindelse eller Straf, og først i Udkastet til den nye, men endnu ikke gjældende, Presselov er det paatænkt at forbyde dette, hvilket naturligviis i den offentlige Mening har mødt den meest afgjorte Modstand. Men er det saaledes endnu lovligt fuldstændigen at aftrykke en Hof og Stadsretsdom i en Pressesag med alle der forekommende Sætninger af den incriminerede Artikel, saa følger heraf med logisk Nødvendighed, at det ogsaa maa være tilladt særskilt at aftrykke en Deel af Dommen, thi den sunde Menneskeforstand tilsiger, at de selvsamme Ord, der ere lovlige, naar de staae i en Artikel, der har til Overskrift: "Den kongelige Landsover- samt Hof- og Stadsretsdom i Sagen NN. Actor contra NN umuligen kunne blive ulovlige, blot fordi de gjentages i en Artikel, der har til Overskrift: "Bemærkninger i Anledning af Dommen" osv. Er der ved Dommen dicteret Straf for noget af de i Samme citerede Udtryk af den incriminerede Artikel, følger heraf endnu ikke, at Gjentagelsen af de strafværdige Tirader i og for sig er en Forbrydelse, men der kunde maaskee paastaaes, at de domfældte Udtryk ikke særskilt maatte gjentages og aftrykkes, uden ledsagede af den Deel af Dommen, hvorved de misbilliges og straffes, men hvor, som her er Tilfældet, alle de i Dommen udhævede og prøvede Sætninger og Udtryk i Artikken ere frifundne, skal der ikke letteligen kunne paavises Skygge af Grund til at ansee deres særskilte Gjentagelse udenfor Dommen for strafbar. Disse uomtvistelige Sætninger synes det kongelige danske Cancelli ved den ovennævnte Deel af den Generalfiscalen tildeelte Ordre nu at ville forsøge paa at faae kuldkastede ved Domstolene. Det vil ikke være uden Jnteresse at see, hvorledes Generalfiscalen vil udføre denne Deel af det ham overdragne Hverv, og da nysnævnte Embedsmand, ifølge sin Jnstrux angaaende Proceduren, har at conferere med Generalprocureuren, der for nærværende Tid, som bekjendt, er Hs. Exc. Geheimestatsminister Ørsted, vil det være ikke mindre interessant at erfare, hvorledes denne Sidste, der har været deelagtig i Actionsordrens Udstedelse, agter at man uducere Generalfiscalen til Bestridelsen af de ovenopstillede af Ørsted selv i hans Egenskab af Hof- og Stadsretsassessor i sin Tid.) offentligen vedkjendte Sætninger. (See Ørsteds "Juridisk Archiv Nr. 5, navnlig Udgiverens Note, Pag. 149, sammenholdt med Noten Pag. 152.) Dog, Ørsted har havt vanskeligere Opgaver at løse end denne, og han, der, som Generalfiscalen for Høiesteretsskranken i den Lehmannske Sag yttrede, ikke kan antages at erkjende Rigtigheden af alle de af ham som yngre Mand udtalte juridiske Lærdomme, vil neppe heller denne Gang være i synderlig stor Forlegenhed. (Fædrel.)¬