Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-05-11
Fremdeles meddeles Grundtrækkene af den almindelige Geographie, Verdenshistorie og Naturlæren (Agerdyrkningslæren). J Skolen har jeg vel ikke tænkt mig at der skulde anvendes bestemte Timer til Religionsunderviisning, hvorimod Man maatte bestræbe sig for, at en alvorlig christelig Aand kom til at besjæle hele Anstalten. Et fuldstændigt Kursus vil vare 5 a 6 Aar. - Skolen knyttes til en Bondegaard der drives ene ved Eleverne. Disse maae forrette alt andet paa Gaarden forefaldende Arbeide. Saameget muligt gives dem Veiledning til Haandarbeide. Eleverne nyde Alt frit paa Anstalten, Klæder der indbefattede, og desforuden faae de en liden Løn. J det Hele skulle de have noget Mere, end hvad de ellers paa sædvanlig Maade kunde fortjene. Eleverne udtages af de meest opvakte konfirmerede Drenge i Amtet. J et vist Aaremaal skal ethvert Sogn faae en Plads i Anstalten besat med en Dreng fra Sognet. Adgangen til Skolen skal ogsaa staae aaben for Andre. Disse skulle vel ikke betale Noget for Underviisningen, men de boe ikke paa Anstalten, og maae ogsaa i andre Henseenser sørge for sig selv. - Det forekommer mig at være ønskeligst, at de Udgifter, der ville foranlediges ved disse Skolers Oprettelse, blive baarne af de Distrikter, for hvilke de oprettes forsaavidt de ikke kunne dækkes enten ved Tilskud af Private, der tør forventes efter hvad der i flere Amter er passeret, eller ved Bidrag fra enkelte i nogle Amter værende Jnstituter, der kunne antages at interessere sig for denne Gienstand. Om Staten kan yde Bidrag, er et Spørgsmaal, der ikke fortiden kan komme under Overveielse."Hr. J. J. A. Worsaae skriver i "Fædrelandet" "Det er aldeles utænkeligt, at der kan være Tale om at sælge den kgl. Mynt= og Medaillesamling paa Rosenborg. Derimod synes det snarere at være Ministeriets Plan midlertidig kun at pantsætte den ved at deponere den i Banken. Efter paalidelig Meddelelse er Metal værdien af hele Myntsamlingen ikke meere end 65,000 Rbd. Alene Halvdelen heraf udgjøre de danske Guld medailler, der bestaae af saadanne historiske og nationale Mindemærker, som Hædersmedaillerne for Daniel Rantzau Niels Juel, Tordenskjold, Henrik Gerner, Olfert Fischer, o. s. v. flere af disse ere de originale Medailler som have været baarne af dem til hvis Ære de ere prægede. Det er ogsaa af denne Grund aldeles umuligt at opstille noget Forhold mellem Myn ternes og Medaillernes Metalværdi og deres Værd i videnskabelig og national Henseende. Forskjellen er i mangfoldige Tilfælde ligesaa stor, som Forskjellen mellem Værdien af et kostbart Maleri og det Stykke Lærred, hvorpaa det er malet. Man kan ikke miskjende det ædle Fædrelandssind, hvormed Hs. Majestæt har stillet Mynt og Medaillesamlingen til Finantsministerens Disposition. Det er vistnok ogsaa utvivlsomt, at Ministeriet kun har modtaget dette Tilbud, fordi det har anseet Myntsamlingens Metalværdi altfor høit og dens videnskabelige og nationale Værd altfor lavt. Men i alle Tilfælde maa Man beklage, at Ministeriet saa tidlig synes at indrømme Muligheden af en Foranstaltning, som let kunde give Udlandet og især den mod Danmark ildesindede Deel deraf Anledning til at paastaae, at vi her vare reducerede til en saadan Yderlighed, at vore Nationalsamlinger allerede gjordes i klingende Mynt. Det kunde endogsaa let i Fremmedes Øine faae Udseende af, at Nationens materielle og politiske Spørgsmaal hos os havde fortrængt de høiere aandelige Jnteresser, og at Kunstens og Videnskabens skærmende Genier flygtede bort fra vort forhen saa hyggelige Land, hvor de nu ikke længer kunde trives.