Norske Intelligenssedler, 1770-06-13
Da man ikke sielden, besynderlig ved disse Aarets Tider, hører klage over, at det var vanskeligt at have en god sund Drik Øll, og at man, uagtet adskillige Prøver, dog ikke kunde bevare det for at blive suurt om Sommeren, hvilket forderver i det mindste en tredie Deel af alt Øll, ja vel undertiden Halvparten, og foraarsager, at man des oftere maae brygge, og da drikke nyt Øll, hvilket alle Maver ikke vel fordrage, saa meddeles her følgende Raad, som er uddraget af gode Afhandlinger, der viser: Hvorledes sterkt og tyndt Øll kand Sommeren over og mange Aar igiennem bevares, uden at blive suurt: Vel har man vidst at skiære tynde Spaaner af det allerfedeste Fyrre-Træe, og kaste dem i Øllet, naar det endnu er varmt, men det er ikke aldeles at bygge paa. Ligeledes at lægge nogle Graasteen i Tønden, naar Øllet er fadet, og hver Dag øser fersk Vand i et Kar under Tappen, eller og, hvilket efter al Anseende var bedre, at man Sommeren over havde Øll i Steen-Kister, som tillige blev bedækket med en flad Steen, da behøvede man ingen Tønde; men dette vilde være meget kostbart. J Augsborg (hvor der findes got Øll) sanker man ude paa Marken en Urt, som kaldes af Botanicis Geum, men i Apothekerne Cariophyllata lutea (Benedict- eller Nellike-Roed); den voxer med guule Blomster og naar samme ere faldne af, bliver der en rund og takket Knop tilbage, ligesom et lidet Galæble, og Roden lugter næsten som Nelliker. Denne Roed tager man op næst for Midtsommer, klyver og tørrer den, og lægger den indsyet i Poser i Øll Tønden. Saa vidt man kand forstaae, er følgende Maneer, hvoraf man kand betiene sig til Øll at bevare, den bedste: Man har jo hørt, at i de Egyptiske og Arabiske Udørkener det med Vinden farende Flyvesaand, som flytter sig fra det ene til det andet Sted, og samles i Hobe, som store Bierge, ofte overdækker og levende begraver de Vildfarende, saa at de drukne i Sandet, og efter mange Aars Forløb, naar Sandet atter har flyttet sig fra samme Sted, findes de gandske uforfulede, staaendes ligesom de vare levende, da deres Kiød er blevet haardt og forvandlet til en Mumie. Det er bekiendt, at et Blomster kand bevares for at visne, naar det oversigtes og bedækkes med fiint tørt Sand. Dette har givet Anledning at eftertænke, at man ej kand bevare Øll i nogen Ting bedre end i Sand, og det paa følgende Maade: Man lader sig giøre i en Kielder eller andet Sted i Huuset, hvor Solen ikke kommer ind med sit Skin eller Varme, en Bing eller Kiste af Bræder saa stor, at nogle Tønder kunde ligge deri, under hver Tønde lægges tvende Steene, den ene for og den anden bag under, og imellem disse igien en Steen saaledes, at de ikke komme til hinanden, de maae og paa alle Sider ligge en god Haandbred fra Væggene af Kisten indvendig. Naar nu Tønderne ere saaledes lagde, fyldte med Øll, tilspunsede og aftørrede, har man fiint og vel udtørret Flyvesand tilrede, hvormed Kisten fyldes saaledes op, at Sandet indslutter Tønderne paa alle Sider, og staaer en Tværhaand høit over dem; Herhos kand man og lade giøre neden til paa Kisten en eller tvende Dørre, hvor igiennem Sandet løber ud, og behændig tages bort, naar Tønderne ere tomme, og andet Øll lægges i Stædet, til hvilket at bevare man med lige Nytte kand betiene sig af samme Sand. Ved Tøndernes Jndlæggelse blive Tappene satte deri, hvilke ere saa lange, at de række ud igiennem Kisten, og det med maadelig Længde uden for til Aftappen, og oven til sættes ligeledes en Tap med en Svik, hvor igiennem Luften, hver Gang man behøver Øll, indlades med Maade og Forsigtighed. Dette er forsøgt, og befundet at holde Prøve, nemlig, naar Sandet er ganske fiint og ret vel indtørret, hvorfore det overlades til enhvers Tieneste og Nytte, som vil have en god reensmagende kjolende Drik i den heede Sommers Tid. Forud maae Tønderne giøres reene, hvilket skeer saaledes: Man fylder Tønden halv med Vand, tager heede ildrøde Graastene og kaster nogle af dem igiennem Spundset ind i Tønden, indtil de komme Vandet til at kaage derinde, og naar Kogningen holder op, kaster man endnu fleere af samme gloende Steene derned, indtil al Af smaa er bleven udkogt; hvorefter Øllet, naar Tønden er bleven vel spøllet og aftoet, faaer en god og meget reen Smag. Dette er forsøgt med stor Nytte i Huusholdning. Skulle ellers nogen have større Forfarenhed i denne Sag, og vide et andet og endnu bedre Middel til at bevare Øllet, da ønskede man, de vilde bekiendtgiøre samme til almindelig Nytte.