Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1837-02-12
Jndsendt. J denne Tidende Nr. 15 for indeværende Aar er opkastet det Spørgsmaal til Nyekiøbing Kjøbstæds Fattig-Commission: Hvorfor ikke ogsaa ugivte Fuldmægtige hos Embedsmændene, disses ugivte Contoirbetiente, og ugivte Handelsfuldmægtige, overeensstemmende med Cancellie=Skrivelse af 7de Jan. 1817, ere ansatte til Bidrag, – Uagtet vel Jngen af de paagjældende ugivte Personer kan have noget imod at de i Overeensstemmelse med den citerte Cancellie=Skrivelse paalægges at udrede Fattigskat i Forhold til deres Vilkaar og aarlige Fortjenester, saa har dog Jndsenderen heraf, der henhører til den omhandlede Classe, – i den Overbeviisning at Fattig-Commissionen ei vil undlade at tage det velmeente Vink ad no lame. – troet at burde i Anledning af Hr. i Annonce bemærke. – Naar i siger at han forgiæves leder efter nogen antagelig Grund til at Skattepligten netop skal regnes fra Vielsens Datum for hine Jndivider, og han derefter, som den maaskee eneste tænkelige, anfører – Resultatet af hans Granskning nogle flane Tirader, maa man vistnok undre sig, da Grunden er ganske simpel; Enhver som kjender noget til de omhandlede Personers Gagering veed vistnok at samme ej er høiere end tilstrækkelig til Vedkommendes anstændige Subsistents, hvilket Fattig=Commissionen formeentlig har undersøgt og derfor undladt at paaligne dem noget Bidrag til Fattigvæsenet, naar derimod en af disse Betiente givter sig, er det jo indlysende at han maa have, enten privat Formue, eller Bifortjenester som sætte ham i Stand til dette Skridt, og Fattig-Commissionen har saaledes Grund til at antage at han har bedre Kaar end hans ugivte Collega, – skulde han ei have det er han jo rigtignok at beklage, men maa unægtelig tilskrive sig selv Følgerne af at have givet Vedkommende Grund til at ansee ham i en fordeelagtigere og mere indbringende Stilling end hans ugivte Medbrødre. At den disse givte Personer paalagte Skat forøges efterhaanden som deres Familier tiltager, veed Jndsenderen ei er Tilfældet og kan er antage det, da Fattigskatten skal lignes efter Vilkaar og Leilighed, og Fattig=Commissionen har vist ingensinde betragtet Forøgelse af Familie, som en Forbedring af Vedkommendes Kaar. Naar derefter synes at udpege en af de ugivte Fuldmægtige eller Contoirbetjente, som ved en ualmindelig Attractionsevne har vidst at forskaffe sig en aarlig Bifortjeneste af a 100 Rbd. hvortil han ikke trænger", geraader han sikkert i en Vildfarelse; en Saadan findes neppe i Nyekiøbing, her er upaatvivlelig indløbet en Feil i Hr. s Beregning, hvis Grund maaskee kunde søges i hans anstrængende Granskning for at udfinde Fattig-Commissionens Grunde, til ei at sætte de omhandlede ugivte Personer i Skat. At imidlertid nogle af disse ugivte Personer med Billighed kunne paalignes et passende aarligt Bidrag, maa Jndsenderen erkjende, men at det vilde være billigt og retfærdigt at de paalignedes just et klækkeligt Bidrag, kan han ingenlunde indrømme, – Udtrykkene røbe selv at det vilde være ubilligt og uretfærdigt. Hr. i har sammenlignet de ugivte Contoir og Handelsbetiente med Skolernes ugivte Lærere og Toldvæsenets Betiente, men slig Sammenligning synes at være meget uhældig og at røbe, at han ingen Jdee har om disse Personers Stilling. Nyekiøbing den 9de Februar 1837. Den rige Enke i Stevns Herred, som i Følge dette Blads Nr. 15, kan sikkre sin Tilkommende Renter af 100,000 Rbd. og som har havt og vistnok endnu dagligen har saare mange Friere, kunde gavne og glæde Flere, dersom det maatte behage hende, NB. med hendes Laugværges Samtykke, at fordeele denne rige Jndtægt saaledes: at den tilkommende Herre erholder den halve aarlige Rente, og at den anden halve Rente maatte fordeeles imellem 10 eller 20 af de Præster, der leve i Jyllands mindst indbringende Embeder. Disse, hvis trykkende Kaar derved for en Deel mildnedes, vilde da mindes Hende og hendes ædle Laugværge med taknemmelige Hjerter, Forlangt Jndrykket.