Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-12-11
Hidtil ere alle Oppositionens Amendements til Adressen, selv til den Post og Beleiringsstanden, forkastede, uagtet selv de Ministerielle ikke kunne nægte især Odilon=Barrot deres Beundring for hans lige djærve og sindige Foredrag, Hr. v. Coxcelles og Salverte vare de første, som toge Ordet. Den Første anstillede bittre bemærkninger over "Misalliantsen med Storbrittannien" og at en fransk Hær skulde marschere under en engelsk Kommissairs Kontrol; den Sidste forsvarede Oppositionen imod de mange Bagvaskelser, og bemærkede, hvorledes den i hele 2 Aar forgiæves havde gjort opmærksom paa Carlisternes Rænker i Vesten. Disse og flere Ankeposter søgde Ministrene Hr. Thiers, Barthe og Grev Argont at gjendrive. Den Første erklærede det foren falsk Beskyldning, at Regjeringen rolig havde ladet Hertuginden af Berry omstrøife i Provindserne, og at Ministrene havde skilt sig fra Julirevolutionen. "Nei mine Herrer, - vedblev han - Vi ere alle Juli=Mænd. Vi have ganske og aldeles villet skille os fra Bourbonnernes ældre Linie, som ikke begreb vor sande Tarv." Om Hertuginden af Berry forsikrede han, at hendes Skridt endog var dadlet af hendes egen Familie, og de Kloge af hendes Tilhængere havde skriftlig, nogle endog mundtlig (hvormed sigtedes til Hr. Berryer, som var tilstæde) advaret hende om at forlade Frankerig. J sin Jvren imod dem, der ville en Republik, fortalte han sig og sagde den treefarvede Fane, istedetfor den røde, hvorover Nogle loe, medens Andre deri fandt en naiv Tilstaaelse ifølge Ordsproget, at hvad Hjertet er fuldt af a. J Henseende til det stedfundne Komplot for at styrte Regjeringen, gik han tilbage til Bonapartes Epoke, sigende: "Naar en Prinds af det Kongelige Huus indgjød ham Mistanke, ventede han da vel, til han kom til Frankerig, Ne! han lod ham hente i Udlandet. Pressen mishagede ham; han tvang den til at tie, eller meget mere, han lod den reent undertrykke. Efter ham optraadte Hr. Odilon=Barrot og holdt en lang, men fortræffelig Tale. Først beklagede han den herskende Splid imellem Mænd, hvis Jnteresse, Ære og Liv var saa nøie sammenknyttet. Vel beskyldte Man ikke Oppositionen ligefrem for direkte Medvirkning i Oprør og Attentater; thi i saa Fald lod sig kuns svare med hine berømte Ord fra Restaurationens Tid. "Det er en skjændig Bagvaskelse Men Man beskylder den for moralsk Medvirkning, og siger, at den ved at angribe Regjeringen og dens Handlinger ophidser Folket. Dette er langt fra, fordi den anseer det forRet og Pligt at paavise Regjeringens Vildfarelser. Vi ville - vedblev han - hvad vi vilde i Juli, et konstitutionelt Monarkie med populaire Grundlove, hvormed Folket sympathiserer. Restaurationen var en Slags Vaabenhvile imellem Familie=Aristokratiets og Folke=Souverainetetens Jnteresser. Saasnart Chartet af 1814 var sønderrevet, traadte Folket tilbage i sin Souverainettet. Jøvrigt har Jngen meere Grund til at beklage sig over Junidagene end Oppositinen, som stedse finder dens Stræben for Friheden sat tilbage ved slige Voldsomheder. Først da Opstanden, var undertrykt, og den fuldkomneste Sikkerhed, efter Moniteurens egen Tilstaaelse, herskede i Paris, gav Man det beklagelsesværdige Skuespil af Militair=Retter i Frankerig, Hovedstad." Han citerede derhos Casimir Perriers skjønne Ord: "Chartet, og Jntet uden Chartet!" Hans Eftermænd vare gaaede langt videre, de havde forvirret alle Konstitutionens Grundsætninger, og dog tale de bestandigt om Loyalitet. Fremdeles klagede han over Ministrenes Taushed om Pohlen og Jtalien, og ønskede til Slutning, at Kammeret vilde sætte alle personlige Hensyn tilside og virke til Nationens sande Bedste. Et foreslaaet Amendement af Hr. Mexilhou om at misbillige Beleiringsstanden, blev ogsaa forkastet, efter at Krigsministeren Hr. Soult havde søgt at retfærdiggjøre samme og blandt andet yttret, at Juni=Jnsurrektionen i 24 Timer havde kostet meere Blod, end Urolighederne i Vesten i 6 Maaneder. Kongen og Forfatningen, Borgernes Liv og Eiendomme vare truede; under slige Omstændigheder behøvedes de eftertrykkeligste Forholdsregler. Da Hr. Madier lod Oppositionen høre, at Jngen af den i Farens Stund havde indfundet sig hos Kongen, for at staae ham bi med Raad og Daad, svarede Hr. Lafitte ham: Vi vare der, hvor der var Farer, ikke Gunstbeviisninger at høste." Endnu optraadte Hr. Moosbourg i Mødet den 1 Decbr. med et nyt Amendement, som ligeledes med stor Fleerhed blev forkastet. Jmellem Hr. Jollivet, Garnier=Pages og Berryer kom det til en heftig Ordstrid, da de giensidig beskyldte hinanden for Republikanisme og Carlisme og affordrede hverandre deres politiske Troesbekjendelse, hvilken Jnqvisitions=Adfærd i det Helemisbilligedes.