Ribe Stifts Adresseaviser, 1818-06-23
Efter at man i Dyrehaugen længe ikke har foreviist andre curiøse Menneskeskabninger end Derge, agter i denne Kildetid Hr. Jordann at lade see der en ung, Fruentimmer=Kjæmpe, samt en ung veldannet Pige, født med en smuk sort Pelerinokrave om Halsen." Odense. Vor elskede Kongefamilies Nærværelse. gjorde Dagen den 16de og 17de Juni til sande og uforglemmelige Høitidsdage for Os. Som sidst meldt, indtraf Hs. Majestæt allerede hertil om Aftenen den 16de og tog ind paa Slottet. Ved Allerhøistsammes Ankomst paraderede samtlige Borgerkorps og vistes de tilkommende Honneurs. Det var tillige Jndvaanernes Ønske, at ville have udtrykt deres Jubel ved en almindelig Jllumination; men Landsfaderen som foretrækker Hierternes Hylding for udvortes Hædersbeviisninger, havde forud ladet samme frabede. Om Formiddagen den 17de holdt hans Maj. Revue over det fyenske Regiment lette Dragoner, saavelsom Borgercorpsevne, tilhest og tilfods. Eften Tilbagekomsten til Byen behagede det Hs. Majestæt at tage den nye oprettede Tvangaarbeids=Anstalt, Brandkorpset, Borgerskolen, Kathedralskolen og flere offentlige Indretninger i allernaadigst Øiesyn. Ved Middagstid indtraf Hs. Majest. Dronningen med Deres Kongelige Høiheder Kronprindsesse Caroline og Prindsesse Wilhelmene, som strax begave sig til Raadhuset, hvor Alt var indrettet til de høie Personers Modtagelse og af Magistraten med Byens Repræsentantere foranstaltet en Anretning paa den store Raadhuussal for de høikongelige Herskaber med Følge, som allernaadigst blev modtaget, efter at der først var givet den forsamlede Adel, Embedsmænd og Honoratiores Kour. Over Taffelet opvartede de deputerede Borgere, og fra Orchestret løde Musik og Sange, hvoriblandt følgende af trofaste Borgere overleverede Sang blev afsiungen. Stolt Kneiser Odins gamle Sæde Og peger paa sit Oltids Navn, Det slutter Dannefolkets Glæde, Skjoldungen Fredrik i sin FamOg mindes ung sin Fortids Pryd. Ved Prottens Smil og Folkets Fryd Dets Hilsen, Kongel. Du modtage Den glade Fynboes Velkomssang, Hans Önsker for sin Konges Dage. Forene sig i Jubelklang. Og fra hver Læbe bryder ud: Mill Frederik velsign ham Gud Og han som sieldne Dyder lønner, Han lönnen huld vor Fredegod: En Engel som hans Liv forskjönnen, Gaaer ved hans Side from og god, Og huslig Blædes LiljekrandForhöier Diademmets Glands. Maria, Danneqvinders Ære, Hustruers Mynster, Mödres Pryd: I Odin Stad du hilset være Af glade Hjerters Jubellyd: Hil Dig, Maria, Dronning godt Velkommen elskte Dannebod, Hil hulde Kongedøttre, Eder, Hvis Smil opliver Danskes Bryst, I hvem et trofast Folk tilbeder, Forældres Clæde Landets Lyst Vor Fredriks Id for Danmarks Vel Faae Himlens Lön 1 Eders Held! Deres Majestæter behagede i de naadigste Udtryk at yttre Deres bifald over den inderligste Hengivenhed, Alle kappedes om at vise. Omtrent Kl. 3 1/2 forlode de Kongelige Herskaber Os, ledsagede af Deres Høibeder Gouvernøren med høie Gemalinde, og under Bedækning af Detaschementer af Regimentets Officerer saavelsom det ridende Borgerkorps. Saavel i Korsgaden som uden for Raadhuset flyngede sig Blomsterguirlander og over en Æresbue ved Indgangen læstes dette Ønske. Guds Fred. Byder Eder Høie og Lave. Med Dannemands Hilsen Og Dannebrogs Sind. Drager bort med GucOg vender med Glæde tilbage, Fra alle Provindsens Egne var her strømmet en stor Mængde Fremmede til Staden for at see den ædle Kongefamilie og deeltage i fælleds Borgerfryd, og ved Afskeden lod disse dyrebare Personer imøde fra Alles Hjerteer. Al Himlens Velsignelse, Hæder og Fred ledsage Marias og Frederiks Fjed Ved Nyborg Skibbroe hændte det sørgelige Uhæld, at en tille yndet og haabefuld Dreng, 8 Aar gammel, Tirsdagen den 16de faldt ud og druknede. Man opdagede for seent denne Tildragelse, hvorfor ogsaa alle en erfaren Læges anvendte Forsøg paa at bringe ham til Live bleve frugtesløse.