Københavns Adresseavis, 1780-10-18
Til Dumhed. Du, som Din Throne paa Æderdun bygger; Guddom, hvis Tempel høymodigen staaer, Udi de tause og roelige Skygger, Hvortil Orkanernes Virvel ey naaer; Du, som i Skygge af varmeste Vinge, Nærer Din Yngel og klækker dem op, Skiænker dem Evner, hvorved de sig svinge Slumrende høyt til Betieninger op; Frugthare Moder til hellige Slægter, Rolige Dumhed Dig ofres min Sang Medens ey Rhinen sin Druesaft nægter, Skingre Din Roes, mellem Glassenes Klang Evans velsignede Bæger jeg hæved Brødre J saae det, J vidne med mig - Glæden - ja Glæden og Bægeret svæved Salige Dumhed, den lignede Dig Hen til Dit Altar med Bæger i Hænde Løb jeg - og drak jeg, og ønskte Dig Hæld: Evig til Verdens den rædsomme Ende Ryge Dit Altar, og blomstre Dit Vel Saa var min Bon - og en Dunst fra Din Tempel Dysset min Siæl i den saligste Roe; Tiden jeg saae Ødelæggelsens Stempel, Trykke paa Riger og Throner - jeg lo Dyd og Fortieneste saae jeg nedtrædes, Viisdom gik gusten og pialtet omkring, Tossen med Purpur og Stierner beklædes, Laster forsvares som lovlige Ting. Himmel, hvor ofte har dette udlokket Graad fra mit Øye og Suk fra mit Bryst! Men - nu min Roe var som Døvre urokket. Alt dette saae jeg, og føelte kun Lyst Ja jeg saae Verdiner til intet hensegne Mellem ti tusinde Tordeners Knald, Dyden - den stolte - jeg saae hende blegne Rolig var jeg mellem Klodernes Fald. Brødre, hør dette - udvælger det beste, Lærdom med Synden i Verden kom indRørligen slumrer og glemmer jer Næste Dyrker Frue Dumhed og Tikker jer Viin, Reaumurs Forsøg at holde Æg friske, Et frisk Æg er gandske fuldt. Efter nogen Tid bliver ved den ene Ende et tamt Rum imellem den yderste Skal og den indvendige Hinde, som viser, at Ægget allerede er noget gammelt. Jo ældre det bliver, jo større bliver dette Rum, og jo ledigere bliver Ægget, indtil det lidet, som endnu er tilbage, tilsidst bliver haard Aarsagen hertil findes i den yderste Skal, hvilken, endskiønt den for Øyet synes gandske tæt, dog har mange smaae Aabninger, hvori meget sige Kar(asa exhalantig, have deres Udgang, og af disse uddunster bestandig en Vædske, stærkere ved varme Veyn, end naar det er koldt. Naar man lægger et Æg under Luftpumpen, vil man strax see, at saa megen Vædske kommer af samme, at Skallen er gandske overtrukken dermed. Disse Aabninger ere Aarsagen, hvorfor et Æg raadner, siden Luften igiennem samme kommer ind i Ægget. Heraf kan lettelig sluttes, af det fornemmelig kom mer derpaa an, naar man vil holde Æg friske, at disse Aabninger nøye tilstoppes, saa at Ægget bliver fuldt, og Luften ikke kan komme deri. For at opnaae dette Øyemeed, har Reaumur brugt et Fernis, som ey er kostbart, og ikkun bestaaer i en Oplysning af Gummi Lak i Spiritus vini, og dette lykkedes saa vel, at de Æg som dermed vare bleven overtrukne, efter mere end to Aar endnu vare ligesaa friske, som da de vare nyslagte. Men da Fernis for Bondestanden, som dog især kan have Nytte af at konservere Æg, deels er ubekiendt, deels ogsaa allerede er for vidtløftig, saa har Reaumur gjort Forsøg med almindelig bekiendte Ting, som uden mindste Uleilighed kan bruges hertil, og herved fandt han, at alt haardt Fidt, for Ex. Svine-Jster, har selvsamme Nytte, som det ommeldte Fernis. Lysetælle kan ligeledes bruges hertil, og endnu bedre Oxetælle og SvineJster blandet sammen. Men da der findes nogle, som have Ekkel for Tælle, saa giør man bedst, at man tager friskt Svine Jster. Maaden herved er følgende, og gandske let: Man binder en Traad midt om Ægget, for dermed at dyppe det i Jsteret, naar det er bleven smeltet og taget fra Jlden, og at trække det tilbage igien. At faae Traaden til at sidde fast, er meget let og kan ved Øvelse snart læres; Jsteret selv giør den meere fast, naar det er bleven haardt og koldt, saa at Ægget ikke vel kan glide ud. Ved den samme Traad kan Æggene siden hænges op, endskiønt dette ikke gjør noget til deres Conservation, og de kan ligesaa godt bevares i Kurve eller Tønder. Herved er at mærke, at Æggene maae være gandske friske. Ere de alt nogle Dage gamle, saa kan de ikke holde sig saa godt, efterdi det tomme Rum, som de findes i Ægget, allerede har en Grad af Giæring ved sig. Det er bekiendt, at man seer en rund Kreds i en Æg, som ikke er ret friskt, naar man holder det for Lyset, jo ældre Ægget er, jo større bliver den. Herpaa maae man give nøye Agt, naar man vil tilberede Æggene paa ommeldte Maade, for ey at arbeyde forgiæves. Reaumur har ved sine Forsøg beviist, hvor nødvendigt det er. Han har overtrukken Æg, hvorpaa han enten har seet slet ingen, eller en meget liden Kreds, og andre, hvori den var større, efter fire Maaneder lod han dem koge allesammen, og fandt, at de første vare fuldkommen friske, de sidste derimod havde en ubehagelig Smag, dog var Æggehviden endnu i dem. De Æg, som overtrækkes med Jster, have det Fortrin frem for dem som overtrækkes med Fernis, at de kan koges ligesaa snart som andre friske Æg, siden Fidtet smelter, naar Ægget kommer i heedt Vand, da derimod Ferniset først maae blødes, og skrades af, siden det ikke smelter af Vandets Varme. Naar saadant et Æg er kogt, vil Skallen vel være noget lidet sidtet, men den behøver ikkun at aftørres med et Klæde eller naar man er meget ekkel, gnides med Klid, og man har aldeles ikke at frygte for, at Ægget skulde faae en sidtet Smag, denne er tvertimod saa god som ved et nyslagt Æg. Endelig er Jsteret fornemmelig derfor bedre end For nis, fordi saadanne Æg kan bruges til at udklækkes siden Fisket meget let kan tages af. Fernis derimod er meget vanskelig at faae saa aldeles af, at Æggenkunde være tienlige dertil; dog har Reaumur faaet en Kylling af saadant et Æg. At Æggene har lagt længe, efterdi de ere blevne overtrukne, hindrer aldeles intet derved, thi Æggene holdes fuldkommen friske, og saa længe et Æg er gandske friskt, bliver Kyllingen i samme levende. De Æg, som skal lægges under en Høne, kan uden Skade lægges et Øyeblik i varmt Vand; thi den Varme, som er tilstrækkelig til at smeste Fidtet, kan ikke komme til Kyllingen. Herpaa aftorres de med et Klæde eller gnides af med Klid, hvilket dog en altid behøves, da det lidet, som endnu maatte sidde paa Skallen, efterhaanden afgnides af Honen selv. Denne Maade at tilberede Æg kan endnu giøre den store Nytte, at vi derved meget lettere kan faae fremmede Arter af Fugle fra langt bortliggende Lande til os, og naar de udklækkes i vores Clima, vil de des bedre vænne sig til en fremmed Luft og fremmed Spise.