Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-10-30
Kun meget faa Bønder ere nu velhavende og kunne rede for sig som forhen. Men Aarsagen er nok Luxus og mindre Flittighed. For 30 Aal siden var det saare sieldent at finde Caffe, endog hos en respektabel Møller, som havde en Stadskjole af blaat Klæde med Sølvknapper i, og god Spise samt Drikke inden Dørre. Men nu og jeg behøver ikke at nævne Modsætningen. Den simple Bonde og Huusmand, især i det sydlige Sælland, ere for det meste tarvelige, men den der har noget mere end til Nødtørft, viser ogsaa Luxus i flere Henseender, og desuden kan han et roses for Vindskibelighed. Mogens, for Exempel, drikker sin Caffe paa Sengen, og befaler Karlen at han skal pløie, Drengen at skjære Hakkelse, Dagleieren at tærske o. s. v. Nu, da han er staaet op, og har spiist en god Frokost, med 23 Snapser, siger han Konen hvad Folkene skulle gjøre, og bestiller varm Mad til Aften; han rider da bort til Kjøbstaden, pranger, passiarer, sladdrer med sine Jevnlige, som samles hos Conditoren og snapser der for mange Penge, som synes underligt, men er dog en Sandhed. Kommer Mogens til Øvrigheden eller sine Foresatte, da klynker han jammerligen over de besværlige Tider, Skatter, Folkeløn, Veiarbeide, ringe Afgrøde paa sin Jordlod i Forhold til Udsæden; men dersom Mogens smukt passede sit Huus og Folk, saae til i Loe og Lade, gik selv med sin Plov og dyrkede sin Ager tilbørligen, saa kunde han have større Fordele, holde færre Folk, faae mere forrettet, og enhver Ting til rette Tid, men nu skal han endelig til Kjøbstaden, og i Fasten til alle de Hestemarkeder, der ere i nærmeste Stæder, nu kjøber og bytter han unge og gamle Bæster, ja maaskee undertiden fortjener han en Snees Daler paa Handelen, men hvad der forsømmes hjemme, det tænker han ikke paa Ve kan han indsee, at det gaaer galt til, men han slukker Sorgen ned, ved at reise ud til Stæderne eller Kroerne, og der snapser og diskurerer han, og er saalænge det varer munter og ferm. Ved Hjemkomsten om Aftenen skjænder han paa Konen, Folkene og kaster sig i Sengen, og kuurrer indtil han indslumrer. Han vaagner, og naar Veiret ikke tillader at ride ud, sidder i Kakkelovnskrogen, og seer sjelden ud i Gaarden. Mogens har 23 Børn, som alle skulle opdrages noget fornemmere end andre Bønders. Sønnen sættes paa et Seminarium; thi nu har Skolelæreren bedre og vissere Jndkomster end mangen en Præst, naar de ville kun ei glemme dem selv, og stedse erindre, hvorfor Regjeringen just tager af Almuens unge Karle til Seminarister, fordi de skulle blive den hæderlige Stand troe hvoraf de vare komne. Men nu seer man hos endeel saadan Luxus i Klædedragt og Huusholdning, at kun faa Præster kan klæde sig saaledes og leve saa yppigen i Mad og Drikke; derfor vilde Mogens have at hans Søn skulde være Sø minar. Og hans Døttre oplæres til at blive Stuepiger, først paa en Herregaard, maaskee siden komme til Hovedstaden og der tjene et Par Aar og da vandre tilbage med Ørenringe, stor Kam i Haaret, Zirtses Kjole, blanke Skoe og v., hvorved de formene sig berettiget til Titel af Jomfruer, der kan have Haab om, at blive Madame, vel og Frue, saafremt deres Lykkes Skib ikke kuldseiler paa Forfængelighedens Strandbred. Saaledes tabes mangen Karl og Pige fra den hæderlige og nyttige Bondestand. Nogle blive hengivne til Udyder og Laster, og ende deres Bane sørgeligen, naar de have glemt især det 6te og 7de Bud. Mogens begynder nu at blive gammel, Børnene ere borte og i høiere Kreds, han hutler si igjennem som han kan. Konen er død; Alting maa beroe paa Piger, Karle og Dreng. Jorden giver ikke af sig, det den kunde og burde. Han kommer i mere Gield, da han vedbliver sin Uvirksomhed og Hjemmelede; han maa sælge Gaarden meget under sin Værdie, da han, foruden de laante Penge, skylder Folkeløn, Skatter og Tiende penge. Noget beholder han tilovers, hvorfor den kjøbes et Huus med nogle Tønder Land til. Omet Par Aar gaaer Alting Krebsgang, Huset sælges og han er fattig. Hans lærde og pyntede Søn vil ikke kjendes ved ham, hans Døttre ere vel Madamer i Staden, men ere selv fattige og kan ei hielpe ham. Dog har de Velyndere og Patroner, der udvirke omsider Plads for ham som Almisselem i et Hospital. Saaledes er Tilfældet med mange Andre, Vidste man mangen en Bondes Biographie, da skal det blive indlysende, at Luxus, Dovenskab og unødvendige Sysler ere de vigtigste Aarsager til hans Fattigdom. Vel sandt, at Sygdom, Misheld og svære Afgifter kunne gjøre en Mand fattig og modløs, men er han driftig, ferm og flittig kan han dog oprette mangen tilsyneladende Ulempe paa sin Bane, og være Mand, Christen og en brav Borger i Staten. James Perry. kan læste nyligen i offentlige Blade, at Udgiveren af det berømte engelske Dagblad, Morning Chronicle (Morgen Krøniken) vil afstaae sin Rettighed til dette Tidsskrifts Udgivelse for 100,000 Pd. St. - en halv Million Specier. de Lande, hvor man kun er vant til Aviser, der tale meget omstændeligen om hvad der foregaae i Constantinopel og Hottentotternes Land, medens de forbigaae Kjendsgierninger, der indtræffe ligefor deres Øine, og overlade til fremmede Blade at forrælle dem saa vrangt som mueligt, uden endog at rette dem – der maa det forekomme Enhver høist besynderligt, at en engelsk Avisredacteur kan fordre en saa uhyre Sum for Afstaaelsen af Rettigheden til en Tidendes Udgivelse. Det vil derfor ikke være unteressant, at meddele her nogle Efterretninger om Morning Chronicle's Udgiver, James Perry. Man vil derved tillige faae et klarere Begreb om det engelske Avisvæsen, som i Storbritannien udgjør en saa vigtig Deel af Politiken.