Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-04-03
Efter længere Tids Svagelighed døde i Løverdags den almeenelskede Greve og Kammerherre Adolph Rantzau paa Herresædet Christiansdal ved Odense, hvor han i flere Aar havde havt Ophold. Han var i sin Tid Eier af et af de betydeligste og værdifuldeste private Godser, i Fyen, det skjønne Brahesborg med underliggende Hovedgaarde Barløsegaard og Oxelund, og som sørgelige Tidsomstændigheder tvang ham til at forlade, for en Gjæld, der nu vilde være at ansee som en heel Ubetydelighed i Forhold til disse anseelige Eiendommes Værd. Paa disse Godser nævnes hans Navn overalt med den sandeste Kjærlighed og Taknemmelighed og de af hans forrige Fæstere, der endnu ere ilive, ville med Smerte modtage Efterretningen om hans Død. Var Lykken den ædle Grev Adolph. Rantzau imod, saa har hans Hjertensgodhed, hans milde, jevne og ligefremme Væsen, hans trofaste danske, ærlige og aabne Færd reist ham et Minde langt varigere og skjønnere, end det som Guldets Magt og Glands formaaer. (Hemp. Av. Som naturligviis let kan hænde, er den selvstændige og frimodige Aalborg Stiftstidende paany raget uklar med den Berlingske politiske &c." Stridens Gjenstand har tidligere været berørt ogsaa i vort Blad, og vi kunne derfor saa meget mindre nægte vore Læsere den Fornøielse, som det upaatvivlelig vil forskaffe dem at læse et af Hr. Bernh. Røes i denne lille Debat givne Jndlæg, der i en humoristisk Jndklædning indeholder nogle slaaende alvorlige Bemærkninger: "Det er virkelig morsomt, hver Gang Berl. Tid." blamerer sig, og noget andet Blad har den mageløse Dristighed at gjøre sin bemærkning horover, beskylder Berlingeren blot glatvæk sine Modstandere for Usandhed og mener, at saa er den Gjedde kogt. Det sidste Tilfælde af denne Natur er derimod saa komisk, at vi ikke kunne lade det saa nændset, som Berl. Tid." med sledulgt Ærgrelse siger at have betragtet vore bemærkninger. Berl. Tid." havde nylig indeholdt en Meddelelse om et Foredrag af Hr. Wheaton om Ophævelsen af Kongeloven som det eneste Middel til at sammenholde de danske og tydske Lande under eet Dynastie, men med Tilføiende, at denne (Kongeloven) imidlertid, som bekjendt, af dens Giver er bleven erklæret for uforanderlig. Denne ufornuftige Slutningssætning maatte naturligviis vække Smiil og fremkalde bemærkninger og nu da disse ere fremkomne i flere Blade og just ikke smigrende for Berl. Tidendes Redactionsact, erklærer den det mir nichts dir nichts for Usandhed, at den Berl. Tid., har sagt saadant Noget, men fører, idet den toer sine Hænder, alt Ansvaret over paa Hamb. Correspondent, som den "Ord til andet og uden nogen Tilsætning har ladet oversætte og ved en Sætter gjøre tilgængelig for sit Publicum. Brillant Forsvar, og det ovenikjøbet i Ledsagelse af uartige og usande Beskyldninger imod Andre, Fordet Første indeholder Berl. Tidendes Meddelelse aldeles ingen Navngivelse af Hmb. Correspd." som Kilde. (Det er afvrideligt sandt, Hr. Berlinger, Bladet liggerforanos og vi have Vidner derpaa.), og er følgelig, om end uægte Barn, lyst i Kuld af "Berl. Tid. Vil nu denne end fralægge sig Paterniteten, saa er dog hver raisonnerende Meddelelse, der, selv naar Kilderne meddeles, optages i et Blad, dettes Adoptivbarn og Fatter maa kjønt staae til Ansvar for det. At "Berl. Tid. har optaget hiin Meddelelse uden at tilføie en afvigende bemærkning, endog ikke engang til det Nonsens, at en Fyrste kan være Giver, af den Magtforøgelse, som Folket ved at nedlægge i hans Haand giver Regenten: er følgelig en Anerkjendelse deraf, hvis Berl. Tid. ikke vil gjøre sit Blad til en blot Sættermaskine, som dets i mange Deele kritikløse Redaction unægtelig er nærved at ligne. Efter nu saaledes at have trukket sig bag Skjærmbrædtet og stillet Hamb. Correspondent frem, fortæller "Berl. Tid."at det først var (den skammelige) Kjøbenhavnspost, som han aldrig svarer paa, der opdigtede den bemærkning, at Berl. Tid. havde sagt hvad Hamb. Corresp. havde sagt, og dernæst (den skammelige) "Aalb. Avis, som han heller aldeles ikke ændser, der havde efterlignet Kjøbenhavnsposten og ovenikjøbet paaduttet ham, Berlingske, at hiin bemærkning om Kongeløvens Urokkelighed skulde i Besippelse, over Hr. Wheatons Raad være bleven tilført. Det er nu en af den kjøbenhavnske JournalistiksGoliaths Bravader, at naar et Provindsblad, saadan et lille bitte Provindsblad, ordentlig taler med, saa skal det natyrligviis være Efterligning af et kjøbenhavnsk Blad Men høistærede Herr Berlinger, her nytter det heller ikke, at De raaber: Hamburger, bleib bei mir!" eller paakalder anden Udvei, thi Deres Avis af 4de de, som indeholdt Forskrækkelsen over Hr. Wheatons Raad, ankom hertil den 7de og i Mandagsavisen den 8de, for nogen Kjøbenhavnspost (som vi ikke engang ere Abonnent paa) kunde indeholde noget herom, fremkom vor Svarbemærkning. Vil De nu tro os, Vil De ikke, maa De ogsaa gjerne lade være. Besippelsen, som den tilføiede bemærkning røber, hvad enten den nu er opkommen hos Hamb. Corresp." (skjøndt naturligviis af andet Motiv) eller deelt af "Berl. Tid. paa Constitutionsfrygtens Vegne, maa Berl. Tid." nu gjerne ryste af sig; bagefter er det nemt at have Courage. – Saa lidet vi forøvrigt ændse, hvorvidt "Berl. Tid., efter sin Polemiks Adfærd imod os, vil skjænke vore bemærkninger sin naadige Tillid, ville vi, med Agtelsen for Redacteurens Personlighed, kun endnu engang bede den, dog engang at betragte sine polemiske Luftfægtninger lidet nøiere; den vilde saa dog maaskee vide at antage en meere passende Tone i Fremtiden, thi i Journalistiken gjælder nuomstunder intet Herredømme, allermindst Vigtigmageriets eller den Superioritet, man vil tiltrodse sig med store Ord. Over denne Artikel er Berl. Tid. bleven saa betuttet, at den troer, at see sin Modstander i Bersærkergang, og raaber paany saa høit den kan, at Aalb. Stiftstid." farer med Usandhed. Det er saa gu at holde tappert ud, bemærker da denne; "det var ogsaa Synd, om "Berl. Tid." ikke ogsaa her skulde beholde Pointet i al dens Polimik: "det sidste Ord, som vi herved høitideligt overlevere den. Fra det franske Marine-Departement skal der til Danmark være ankommet det hæderlige Tilbud, at sex Officerer af den danske Marine kunne komme til at deeltage i nogle af den franske Flaades forehavende Togter, Det er endnu ikke bekjendt, om det danske Admiralitet vil meddele Tilladelsen, da en Mængde Søofficerer iaar skulle (Aarh. Av.)ud med Orlogskibene.