Aalborg Stiftstidende, 1841-02-11
Stændervalg i Hertugdømmerne. For den slesvigske Godseierclasse ere valgte til Deputerede: Günzel til Ahretoft, Henningsen til Schønhagen, Landraad v. Rumohr til Rundhof, Senator Schmidt (af Tønning) til Winde dye og Kittel til Schobüllgaard; til Suppleanter: Dr. Weber til Rosenkrantz, Mylord til Ornum, Hofjægermester v. Ahlefeld til Lindau osv., Mylord til Schirnau- og Vollertsen til Freiemoillen. J det 12te Landdistrict, er Advocat Storm i Husum gjenvalgt som Deputeret og Landmaaler Jngwersen i Hattstedt valgt til Suppleant; for det 11te Landdistr. Etatsr. Hensen i Slesvig (Pressefrihedens bekjendte Modstander, valgt til Deputeret og Jnspecteur Beck ved Eckernforde til Suppleant. For det 2det blandede Valgdistrict (Fehmern) er Physicus Dr. Kastne valgt til Deputeret og Justitsr. v. Leesen til Suppleant Viborg Stænder. Skattebevillingssagen. (Forsat fra Nr. 26). Af Referentens, Otterstrøms Tale - Naar Committeen har yttret, at der ikke var minste Grund til at udelukke Consuler fra Valgbarhed, da haman ikke taget Hensyn til Bestemmelsen i Frog. 15de Ma 1834, men til den senere Tingenes Orden. Det synes dog unaturligt, at danskfødte Undersaatter, danske Borgere, som bære lige Byrder med deres Medborgere, blot fordi de er en fremmed Magts Consuler, skulde være udelukkede fra af kunne vælges til Medlemmer af Stænderne. Naar Committeen har foreslaaet, at de geistlige Medlemmer skuld vælges af Præsterne, har man, som Betænkningen udviser ikke derved taget Hensyn til disses Stilling som Beneficia rier, og ligesaalidet har man villet indføre en Repræsentation af Geistligheden som Stand; men man er bleven lede ved den Betragtning, at Jnstitutionen ved denne Udnævnesesmaade faaer en meere folkelig Charakteer, og man har saameget mindre fundet nogen Betænkelighed ved dette Forslag, som Hs. Majestæt jo ingenlunde ved de Valg, han har forbeholdt sig, har tilsigtet at skaffe sig nogen Jndflydels i Forsamlingen, hvorimod de af Kongen udnævnte Medlem mer udtale sig og stemme aldeles med samme Frihed, som de folkevalgte. Forsaavidt iøvrigt Etatsr. Br. Seidelihar fundet nogen Uovereensstemmelse i Committeens Betænk ning, fordi man ikke har meent, at de Geistliges Benifici argods kunde begrunde Adkomst til Valgret og Valgbarhed men derimod har antaget, at deres Embedstilling kund give dem Adgang til Valgbarhed, da sees det let, at den ikke er nogen Strid imellem disse Attringer, og det vilde have været unaturligt, hvor der ialmindelighed var Sporgsmaal og Jntelligents, at udelukke Geistligheden. Hvad den samme Deputerede har yttret og Jødernes Valgbarhed, tiltræder jeg for min Person aldeles; men Committeen har ikke fundet Anledning til at optage dette Punct, som af Proponnenten var forvigaaet, og som heller ikke i Roeskilde har været behandlet. - - Det er idag af Flere blevet udtalt, at der her i Landet ikke er nogen Gjæring, som lader noget Oprør befrygte, og jeg er aldeles af den Mening, at der i Danmark hverken er et saadant Gjærings stof eller de udvortes Anledninger, der kunde vække Frygt for en Forstyrrelse af den offentlige Rolighed; men det er vist, at der i Folket har indtrængt sig den Overbeviisning, at dets Fremtids Lykke ikke kan betrygges uden ved Gaarantier, som kunne danne en Modvægt imod Kongemagten, dersom denne nogensinde skulde henfalde til Misbrug; og den Besindighed, som er et Grundtræk i den danske Nations Charakteer, vil give denne Overbeviisning bestandig større Styrke, hvorved der vil skabes en moralsk Magt, som omsider maa blive den seirende. Men det tor ei ventes, at Omstændighederne til alle Tider ville blive saa gunstige for en fredelig og heldig Udvikling, som de ere det nu, og derfor ønske mange sande Venner af Konge og Fædreland, at Christian den Ottende vilde agte paa hin Tidens Tegn, og med sin Viisdom og Kjærlighed for sit Folk løse Opgaven paa en tilfredsstillende Maade. Mig er det ubekjendt, hvorvidt Nogen har paavirket Petitionalrerne; jeg for min Deel er mig bevidst, ikke at have yttret mig for Nogen paa en saadan Maade, at der kunde indeholdes nogen Tilskyndelse til et saadant Skridt; endmindre har jeg ligefrem lilraadet Nogen det, og jeg har derfor ingen Grund til at antage, at Andre have gjort det. Men jeg har hørt og seet saa meget, at jeg maa antage det nødvendigt, at der skeer Noget for at gjenoprette Tilliden imellem Regjeringen og Folket, og ikke tør jeg staae paa dette Sted uden at vedkjende mig denne Overbeviisning. - Oberst Brock: Saavel i Henseende til Proponentens Forslag til Modificationer i Stænderinstitutionen, som med Hensyn til Committeens Fremstilling i Anledning af Samme, har jeg i det Andragende, som jeg indgav til Forsamlingen i 1838, saa fuldstændigt, som jeg formaaede, udtalt min Mening, og jeg har dertil Intet at føre. Ogsaa om Jødernes Valgbarhed udtalte jeg mig i samme Session, og jeg dissentierede dengang endog som Medlem af den nedsatte Committee. Idet jeg da ogsaa, forsaavidt dette Punct, angaaer, maa henholde mig til, hvad jeg dengang yttrede, skal jeg kun gientage, at det er grundet i Retfærdighed og Billighed, at de, som bidrage lige med os til Staten, som med os dele Ære og Skam, Velfærd og Modgang, ogsaa nyde alle de samme Rettigheder, som andre Statsborgere. Hvad der adskiller os fra Jøderne, er ikke Moralen, thi den have vi tilfælleds med dem, men kun den Grund, hvorpaa de bygge deres Haab om det Tilkommende; og dette mener jeg at maatte være deres egen Sag; vor Sag er det, at give dem alle Rettigheder lige med os, saa at de kunne elske det fælleds Fædreland og med Sandhed sige: Een Fader i det Høie, een Moder have vil, Gud, alle Væseners Fader, og det Land, vi leve i Oliemøller Schytte: "Naar der har været Tale om den større eller mindre Bevægelse i Folket, da maa jeg efter Overbeviisning erklære, at, saavidt min Erfaring strækker sig, bevæger der sig i den tænkende Deel af Nationen, som jeg kjender, en levende og bevidst Trang til en friere Forfatning. Forsaavidt en æret Taler har meent, at denne Trang indskrænkede sig til Ønsket og en bedre Finantsforfatning og Forelæggelsen af et Budget, da troer jeg, at dette neppe ialmindelighed kan gjælde med Hensyn til Nutiden, men derimod vil jeg gjerne indrømme, at det er fuldkomment rigtigt, naar man seer hen til den Periode, som gik forud for Thronskiftet. Det er med erkjendt Sandhed udhævet, at den Pietetsfolelse, som Nationen overalt nærede for vor forevigede Monarch, tilbageholdt Ønsket om en friere Forfatning; men den var dog ikke den eneste Grund hertil, thi Folket havde da tillige et betrygget Haab for Fremtiden i den Thronarvings Personlighed, som nu har besteget Danmark Throne. Men om der nu er en lignende Betryggelse forhaanden for den kommende Tid, det vil jeg overlade Forsamlingen at bedømme, jeg maa tilstaae, at jeg ikke har et saadant betrygget Haab, og forsaavidt jeg er kommen i Berøring med Folket, har jeg heller ikke truffet paa een Eneste, som nærer dette Haab. Heri ligger vistnok fornemmelig Grunden til, at en Ængstelse har betaget mangen en oprigtig Fædrelandsven, og heri maa man søge Anledningen til, at Trangen til statsretlige Garantier har udtalt sig tydeligere end nogensinde, forhen. Den høitagtede kgl. Commissarius har udhævet adskillige Betænkeligheder imod Betydenheden af de indkomne Petitioner; men kan man opvise noget Tilfælde hvor Jnteressen har viist sig saa kjendelig og levende, eller gives der nogen Sag, der saa almindeligt og kraftigt er understøttet af alle Samfundets Klasser, som denne Antallet af Petitionairerne er, skjøndt det er meget betydeligt, og ialt, forsaavidt begge Stænderforsamlinger angaaer, ud gjor over 15,000, vistnok ikke det, hvorpaa det skal lægges den største Vægt; men det forekommer mig dog noget misligt, efter udvortes Forhold, Kaar og Stilling, at drage Slutning om Petitionairernes meer eller mindre klare Begreb; thi hvo formaaer vel i denne Henseende at domme, med Sikkerhed, og hvo vil nægte, at der under simple udvortes Forhold kan skjules en rigtig Opfatning og et klart og sundt Begreb. Meer udfordres der vel neppe til rigtigt at opfatte og forstaae de indkomne Petitioners Jndhold; noget Andet er det, at gaae ind paa en dybere Undersøgelse af Sagen, og paa hvorledes Forholdene under en friere Forfatning skulle ordnes; men herpaa behøvede man vistnok ikke at indlade sig, idet man med Grund kund overlade dette til Regjeringen. Af særdeles Betydenhed forekommer det mig at være, at Borgerrepræsentanterne have stillet sig i Spidsen for alle de Petitioner, der er indkomne fra Kjøbstæderne heri Provindsen; thi alle disse Mænd have dog erholdt et afgjørende Beviis paa deres Medborgeres Tillid, idet saamange vigtige Anliggender er nedlagte i deres Hænder, ligesom de ogsaa ialmindelighemaae antages at være de besindigste og dygtigste bland Borgerne. Endvidere tør jeg antage, hvad andre Medlem mer ville kunne have en bestemtere Mening om, at der og saa iblandt de Landboere, som have underskrevet Petitio nerne, tælles en stor Mængde af de dygtigste og meest tænkende Mænd. Sammenligner man det Antal, som har underskrevet disse Petitioner, med dem, der have undertegne Petitionerne i en modsat Retning, da er de Sidstes Ta høist ubetydeligt, og derhos er det jo vitterligt, at endeel af disse ere fremkaldte ved en enkelt Mands særdeles Bestræbelser, idet han maaskee endog dertil har benyttet en Jndflydelse, som han havde i en anden Retning. Men er end en friere Forfatning ikke det almindelige Folkeønske hvorfor have da ei flere udtalt sig derimod, Paa de indkomne jydske Petitioner savnes navnlig Underskrifter af Embedsmænd og Andre, paa hvis Fremtid Regjeringer kunde have Indflydelse, og de synes saaledes at have haven Anelse om Kongens Villie, hvis Rigtighed det allerhøieste Rescript af 31te Octbr. d. A. har stadfæstet. Men hvorfor har da, uagtet den rige Anledning, der gaves, ikke denne vigtige Classe af Statsborgere udtalt sig imod en friere Forfatning: Svaret maa vistnok blive fordi de ikke have villet udtale sig imod deres Overbeviisning. Heri liggenet taust, men, som jeg mener, utvetydigt Vidnesbyrd, der ikke vil undgaae Kongens skarpe Blik, og han vil, ved at sammenholde Alt, hvad der frembyder sig i denne vigtige Sag, grant see, at det ingenlunde er enkelte Utilfredse, der raabe paa en friere Forfatning, men at Trangen til denne er dybt folt hos den tænkende Deel af Nationen, og at hiint Ønske har en Udstrækning, der gaaer langt ud over det Antal, som har underskrevet de indkomne Petitioner."(Fortsættes.)