Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-03-18
Nyheder fra Udlandet. Fra Ostindien haves vedvarende sørgelige Efterretninger: Hele den brittiske Hær, som befandt sig i Kabul, er paa sit Tilbagetog derfra bleven aldeles tilintetgjort af Afghanerne, saa at der af alle dens Officerer kun vides at være undkommet een Eneste: Saarlæggen Dr. Brygn, der i en skrækkelig Forfatning var indtruffen til Øschellalabad, hvor Britterne endnu holde sig, skjøndt indsluttede paa alle Kanter. Armeen havde, omringet af 20,000 Fjender, kæmpende med HungerSmitsoet og Vinterstorme, sluttet en Capitulation om Udmarsch derfra, efterladende sig Syge og Saarede, som den umuligt kunde føre med sig. J to Dage var Tilbagetoget skeet uforstyrret, men pludseligt angrebes de brittiske Tropper af en uhyre stor Overmagt, og bleve Alle, efter at have forsvaret sig til det Yderste, masakrerede En og Hver. Det tappre 44de kgl. Regiment var tilsidst smeltet sammen til halvandethundrede Mand, men kæmpede uafbrudt, idet de vadede gjennem den høie Snee, og bleve nedskudte Mand forMand. Lady Minaghten (den myrdede Residents Enke) og 16 andre Damer vare de Eneste som toges tilfange, for at bruge dem til at fremtvinge den af Britterne afsatte og fangne Dost Mahommeds Udlevering. Armeen havde forladt Kabul den 29de December, og Myrderiet paa de halvtforhungrede brittistostindiske Tropper havde varet i tre Dage, og foregaaet 17 engelske Mile fra Kabul. Det saaledes tilintetgjorte Armeekorps bestod af 6000 Mand. - Følgende, som det synes, paalidelige Efterretning om de i Kabul nærmest forangaaende Begivenheder, læses i Bombay Times: Efter at vore tappre Tropper i Kabul, der dagligt angrebes af Fjenden, og næsten ikke havde meere at leve af, da de allerede havde fortæret Størstedelen af deres Heste, ei heller havde synderligt Munition tilbage, og Klæderne vare saa forrevne og forslidte, at de neppe kunde skjule de arme Soldater, langt mindre værne imod den strænge Vinterkulde, samt efter at have mistet mange af deres Officerer (blandt hvilke nævnes General Elphinstone, der kommanderede Leiren nærved Hovedstaden, samt Obersterne Mackrell, Olivier, og 50 Andre) besluttedes der, at Sir Naghten (brittisk Resident og øverste Styrer af Regjeringen i Kabul) skulde begive sig tilAfghanernes Leir for at underhandle. Juledags Morgen begav han sig, ledsaget af 4 Capitainer og en svag Escorte, dertil, hvor han modtoges af Albar Chan, Dost Mahommeds Yndlingssøn, der forlangte, at Tropperne ikkun maatte afmarschere paa Vilkaar, at aflevere deres Vaaben, forpligte sig til hele Landets Rømning, samt at alle gifte Officerer og deres Koner skulde blive tilbage som Gidsler, hvilket Forslag Gesandten havde forkastet, hvorover Abkar Chan var bleven saa forbittret, at han med egen Haand havde ihielskudt ham paa Stedet, og da de fire andre brittiske Officerer havde trukket deres Sabler, vare de blevne nedhuggede tilligemed den hele Escorte. Residentposten tilfaldt nu Major Pottinger, som den ældste Officeer der var tilbage. De Beleirede vare, som meldt, indsluttede af en Sneestusinde Fjender (heraf 5000 Md. velberedet Rytteri) og kunde intetstedsfra vente nogen Hjælp. Tre Regimenter med flere hundrede Kammeler, som under Oberst Milarens Kommando vare afmarscherede fra Kandahar, for om muligt at komme dem til Hjælp, vare af et skrækkeligt Sneesøg tvungne til at vende om igjen. Rundtomkring Staden Kabul og langs med Elphinstones, forskandsede Leir laae der Liig af Mennesker og Heste i tusindviis, som forpestede Luften. Fleregange havde de brittiske Tropper prøvet paa at slaae sig igjennem. En Dag havde Fjenden besluttet at storme Citadellet, men leed et stort Nederlag af dettes Kartætscher, saa Døde og Saarede laae i store Masser rundt omkring. Der var altsaa ingen anden Udvei nu, end at døe eller capitulere paa de bedst mulige Vilkaar. Man har nu valgt det sidste – saaledes slutter Beretningen, der endnu ikke kjendte noget til Hærens sidste ulykkelige Skjæbne – idet den uden Levnetsmidler, dog med Behold af sine Vaaben, har at marschere gjennem 90 engelske Miles øde klippefulde Strækninger førend den kan naae til Oschellalabad, hvor General Sade befinder sig med en anden brittisk Division, skjøndt ligeledes indsluttet af en fjendtlig Overmagt, hjemsøgt af Sygdomme, og svagt forsynet med Levnetsmidler." Jfølge denne Beretning vare de brittiske Tropper endnu ikke afmarscherede fra Kabulden 26de Decbr. men belavede sig dertil, hvilket ogsaa omtrent kan passe med førstommeldte Beretning om Hærens Afmarsch og lidte Uheld. Jfølge den som ved et Underværk frelste Chirurgs Udsagn, havde man maattet lade 6 Gidsler blive tilbage: Webb, Walsh, Cavolly, og tre Andre, som ved Lodtrækning havde faaet den sørgelige Skjæbne at forblive i Afghanernes Vold.