Politivennen, 1801-01-01
Om Veje paa Falster. I Deres Blad Politivennen bedes indrykket fra Stubbekøbing. Man har længe ønsket og ønsker endnu, at vore Veje dog snart maatte vorde gode og nogenlunde brugbare her paa Falster, hvor de overhovedet findes i en overmaade slet Forfatning, og paa mange Steder ere ganske ufremkommelige. Man har nu ved Udskiftningen trøstet sig ved og levet i det glade Haab, at Vejene derved skulde faae en gandske anden Forandringt baade i Henseende til Godhed, og Korthedt Forandringen har vi nu erfarett men desværre, gandske stridende mod den ventede. Thi neppe havde Udskiftningen taget sin Begyndelse, førend de gamle Landog Købstædsveje, ved Grøfter og Gjerder, strax bleve forbudne, og de nye, af Hr. Stiftsog Landinspekteur Stokfledt anlagte, maatte (i hvor umagelige de paa mange Steder vare) med stor Frygt og Livsfare passerest især fortjener at anmærkes Vejen fra Medse og indtil Corselitse, hvilken mange Rejsende og Betjentere kan og skal vidne, at være højst farligt denne er endda Landevejen fra Grønsund til Nykøbing Men hvad Under, at Vejene ere saa slette? da Bonden især paa Corselitje og Karlsfelts Godser, selv, uden Tilson og Opsigt, forandre dem, som ham synes for godt, og naar det ham lyster, graver Grøfter og sætter Steengjerder i Veje og Ledsteder, som efter hans Kongl. Majst. Lov og Forordning ikke kan eller maae forbydest og slet intet er det at fortænke ham i, da han har saa slette Exempler for sigt thi paa en af Karlsfeldts Hovedmarker, hvorigjennem Landevejen fra Grønsund til Stubbekøbing løber, indgrøv, tes paa denne Tid, der ganske afviger fra den gamle, og det som er (ugemeent og temmeligt mageløst handlet) reent forbyder Færsel og Kørsel af samme, endog før Indgrøvtningen er fuldbyrdet, dels ved at oppløje den, og deels ved at begynde Grøvtningen ved den Side, til hvilken man, strax efter at være kommen igjennem Ledstedet ved Oure, skulde holde hen paa Vejen. Fatteligere vil det maaskee blive for Læseren, naar jeg melder at den gamle Vej forestiller en Bue, hvis Chorde den nye anlagte bliver, naar dens Indgrøvtning naaer sit bestemte Maalt men endnu er den ikkun Buens halve Chordesom først, ved Arbejdets videre Fremgang, naaer sin Fuldkommenhed ved Indkjørselen til Stubbekøbings Damme. Naar man nu altsaa ved Nattetider, som ofte Nødvendigheden udkræver, skal passere Vejen fra omtalte Købsted til Oure, er man jo underkastet Fare og Besværligheder, inden man paa aaben og vild Mark finder denne halve indgrøvtede Vejt da man ved at søge derefter, let kan køre eller ride i Grøvten, og derved komme til Ulykke og ster Elendighedt at slig Tilfælde let kan skee, har Erfaring overbevist mig omt tilmed gaaer denne nye anlagte Vej op ogned tvers over højryggede Agre, og vil til Vinteren blive gandske impassabel, da det formodentlig, ihenseende til Reparation, gaaer med den, som med andre Veje her i Falster. Slige, og mange andre Uordener foregaae her ved Vejene paa Falstert og man yttrer stærkt det Ønske, at saadanne Selvraadigheder, dog engang maatte hæves og forebyggest thi det gaaer endog saavidt, at man her, for at rejse " Mil, maae føre Mandskab med sig forsynede med Spader, Løfte og Jernstænger. Dette skulde jeg ikke undlade at underrette Publikum og alle Rejsende om, for om muligt, hvis deres Vej skulde falde paa den østre Kant af Falster, da i Forvejen at kunne forsyne sig med omtalte Justrumenter. Kan mit Navn udelades ønskes det, hvis ej, da sæt det. Forblivende o. s. v. Stubbekøbing d. 23 April 18o1. Niels Albretsen. Indvaaner i Stubbeløbing Til Hr. K. H. Seidelin i Kjøbenhavn.