Aarhuus Stifts-Tidende, 1838-10-10
Nyheder fra Udlandet. Fra Odessa skrives under 10de Septbr. Det hele sydlige Rusland antager et krigeriskt Udseende. Daglig seer man nye Troppe-Afdelinger indtræffe fra det Indre af Landet, imedens Krigskibe daglig ankomme deels her, deels i Havnen ved Sebastopol fra alle Egne af det sorte Hav. Over 50 større og mindre Krigsfartøier ligge, i seilklar Stand, beredte til at modtage 15000 Mand Landgangstropper paa det første Vink og føre dem til hvilkensomhelst Egn Porten synes i den sidste Tid ikke at have sat en saa fast Tillid til Ruslands Venskab og Hjælp, som det var berettiget til at vente. Den beiler til bortfjernede Nationers Gunst; lader sig blende ved Glandsen af en traditionel Magt, der neppe mere bestaaer, ligeoverfor Rusland; tilsidesætter sin naturlige Beskytters Raad, idet den ved nye uoverlagte Plane der gaae ud paa at tilintetgjøre Mehemed Ali, fremkalder Farer, som den ikke selv formaaer at besværge, Farer, som de tvetydige Venner, hvilke den ved Reschid Pascha lader opsøge i det vestlige Europa, kunfor saavidt have ifinde at besværge, som den efter Kjøbmands ængstelige Beregning fremstiller en Facit til deres Fordeel. Maatte kun Porten see til, at den ikke, ifald der skulde opstaae en Spænding i de europæiske Magters Interesser, sønderknuses ved et Sammenstød af de modsatte Kræfter, maatte det kun see til, at den ikke, ifald Forholdene i Orienten erholde en anden Skikkelse, som Tingenes Stilling synes at love det, skal komme til Skade ved Forandringen af sine forhenværende Venner. Den synes at anslaae Ruslands Magt, hvis Yttringer allerede aabenbare sig paa den hele Jordklode, vel uden larmende Pralen, men med desto sikkrere Udfald, al for ringe, naar den vover ved hensynsløs Hengiven, til en anden Nation at fremkalde en Spænding, de let kunde gaae over til aabenbart Fjendskab. Den vil komme en Tid, og den er ikke meget fjern, da man overalt vil kunne overtyde sig om Ruslands velmeente Hensigter, ikke blot med Hensyn til Tyrkiet, men til Europa overhovedet. - Visselig, ikke ved diplomatiske Konstgreb, ikke ved falske, modsigende Forhaabninger, som Rusland, efter sine Modstanderes kortsynede Forudsætninger, skulde forstaae at vække og nære, skeer det, at det i Tydskland fordetmeste seer sine Ønsker billigede, at Frankrig søger dets Venskab, at Persien stiller sig under dets Vinger, at Mehemed Ali endog vender sit Blik til det, og kun fra Petersborg venter Orden, Rolighed og en billig Afgjørelse af de foresvævende Spørgsmaal. Laae det i Ruslands Hensigt at misbruge sin Magt paa nogensomhelst Maade, saa var det allerede for længe siden skeet. Uangribelig i sit Land, Hersker over de kraftigste, meest afhærdede Folkeslag paa Jorden, overalt findende Overeensstemmelse, hvor kun Slavisk Sprog og Slaviske Skikke herske, havde det for længe siden kunnet gjennembryde Europas Formure og kundgjøre sin Villie som Lov. Dog Maadeholdenhed har stedse været dets Devise og selv mod Fjender Høimodighed, hvorpaa det stedse har givet Beviser, og i de sidste Aar det meest iøinefaldende imod Porten. Det gjentager disse Beviser netop i dette Øieblik, hvor det vilde være os saare let, inden tre Gange 24 Timer haandgribeligen at overbevise Storherren, i Konstantinopel selv, hvor meget han har Uret i at vakle i den Tillid, som han hidtil har været vant til at sætte til vor Beskyttelses Virksomhed.