Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1822-09-26
Fædrelandet. Lovgivning. 11 Septbr. 1822. Forordning saalydende: Vi Frederik den Sjette, af Guds Naade Konge til Danmark, de Venders og Gothers, Hertug til Slesvig, Holsteen, Stormarn, Ditmarsken, Lauenborg og Oldenborg, gjøre vitterligt: Efter Omstændighederne have Vi allernaadigst besluttet at forunde Vore geistlige Embedsmænd i Vort Rige Danmark en Lettelse i de Skatter og Afgivter, som de, med Hensyn til, at de dem fra ældre, Tider bestemte Jndtægter størstedeels bestaae i Jorder og Tiender, have maattet udrede fremfor andre Vore Embedsmænd. Thi byde og befale Vi, som følger: 1. Den ved Vor Forordning af 15 April 1818 paabudne Landskat af Præstegaardsjorder i Almindelighed og af andre, Geistligheden tillagte, privilegerede Jorder, samt af Præstetiender, saavelsom ogsaa af de Konge- og Kirketiender, med hvilke Geistligheden er beneficeret i Vort Rig Danmark, ville Vi allernaadigst have eftergiven fra 1 Julii 1822, forsaavidt samme udgjør et større Beløb, end der anvendes til den ved bemeldte Forordnings, 9 bevilgede Liqvidation for 5/8 Dele af Renterne af den paa fornævnte Jorder og Tiender hvilende Bankhæftelse. Og bliver hermed saaledes at forholde, at, saalænge Nationalbanken i Kjøbenhavn, efter den samme under 4 Juli 1818 forundte Octroi, sammenholdt med Vort aabne Brev af 4 Februar 1820 og Vor Resolution af 6te i denne Maaned, nyder Rente af Bankhæftelsens fulde Beløb, skal ingen Landskat af forommeldte Jorder og Tiender svares og beregnes Vor Kasse til Jndtægt, men de fulde Bankhæftelses=Renter deraf svares af vedkommende Beneficiarier, uden nogen Godtgjørelse for de 2/3 Dele af samme, da derimod disse 5 Deele blive, som Skat, at erlægge til Vor Kasse fra den Tid af, at Nationalbankens Ret til dem, ifølge de ovenfor anførte Bestemmelser, er udløben. 2. Dog skal af Præstegaards Jorder i Almindelighed, og af andre, Geistligheden tillagte, privilegerede Jorder herefter, fra forbemeldte 1 Juli at regne, til Vederlag for den forhen ved Forordningen af 11 October 1802 paabudne Skat, svares aarligen pr. Tønde Hartkorn 1 Rbdlr. Sølv, der bliver at udrede i samme Termer, som for Landskatten ved Vor Forordning af 15 April 1818, 8 10, og ved Plakaten af 22 Decbr. 1816 ere anordnede. 3. Den i 1 tilstaaede Eftergivelse skal, forsaavidt angaaer de Konge- og Kirketiender, hvormed Geistligheden er beneficeret, strække sig saavel til den Deel af Landskatten, der udredes efter det tiendeydende Hartkorn, som til den, der hviler paa det særskilte Tiende=Hartkorn. 4. J de enkelte Tilfælde, hvori de 2/3 Deele af Renterne af Bankhæftelsen i de, ig i nævnte, Jorder og Tiender maatte, i Forbindelse med den 1 Rbdlr. Sølv pr. Tønde Hartkorn, der, ifølge 92, bliver aarligen at udrede af Jorderne, for nogen Beneficiarius overstige den, disse Jorder og Tiender hidtil paahvilende, Landskats fulde Beløb, bliver Overskudet at liqvidere i de øvrige Skatter, som Beneficiarius har at udrede til Vor Kasse, eller, forsaavidt disse ikke dertil maatte være tilstrækkelige, kontant at udbetale til ham. 5. For de Præstegaards= og andre, Geistligheden tillagte, privilegerede Jorder samt Tiender, som ere bortarvefæstede, uden at Beneficiarius tilsvarer eller indestaaer for Skatterne af samme, eller og ere bortsolgte, finder den ved denne Vor Forordning bevilgede Lettelse ikke Sted. Men, hvor derimod slige Jorder eller Tiender ere bortforpagtede, bør Forpagterne, forsaavidt de ere forpligtede til deraf at svare Skatterne, vedblive for deres Forpagtningstid at erlægge disse, men hvad deraf nu er eftergivet til Fordeel for Geistligheden, imidlertid tilflyde vedkommende Geistlige, som et Tillæg til Forpagtnings Afgivten, uden at betales til Vor Kasse. Og skal derhos lignende finde Sted, hvor Jorderne eller Tienderne ere bortarvefæstede saaledes, at Beneficiarius indestaaer for Skatterne af samme, eller overladte i simpelt Fæste, eller hvor Tienderne maatte være overdragne Yderne for en Tid eller for bestandigen, under Forpligtelse, af samme at svare Skatter. 6. Af uprivilegeret Anner= og Mensal-Godses Jorder, vedblive Landskatten og Bankhæftelses=Renterne at svares og de 2/3 Dele af de sidste at godtgjøres herefter, som hidtil. 7. Endeligen ville Vi allernaadigst have Geistligheden, og Kirkebetjentene i Almindelighed i Vort Rige Danmark fra 1 Juli 1822 eftergiven den ved Forordningen af 12 Juni 1770 paabudne Embedsskat.