Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-05-16
Man skriver fra Leipzig under 24de April, at Messen er der i fuld Gang, og at den er temmelig talrig besøgt. De Græske Kiøbmænd have ikke indfundet sig der i en saadan Mængde som ellers, hvilke paa den sidste Michelsdagsmesse giorde saa store Jndkiøb. Talrigere ere Jøderne fra Kongeriget Polen. Der ere mange Franske, Jtalienere, Nederlændere og Englændere, alle for at sælge, Mængden af dem skader overordentligen Afsætningen af de Tydske Fabrikater. Englænderne ere især talrige, og man kan let forestille sig hvilken Mængde Engelske Varer der maae være paa den Leipziger Messe dennegang, naar man veed, at der allene over Lyneborg ere passerede 40000 Centnere af Engelsk Garn og Cattun til Messen i Leipzig, og at over Brunsvig ere 26700 Centnere af Engelske Fabrikvarer expederede dertil. – Det er denne Oversvømmelse af udenlandske Fabrikater i Tydskland, i Forbindelse med den Spærring der finder Sted i andre Lande, som opvækker det saa levende Ønske hos de Tydske Nationer, at alle Tydske Stater kunne træde i en Forbindelse med hinanden, for som en heel Stat, at kunne tage samme Forholdsregler mod andre Stater, som disse tage mod dem; thi ogsaa Tydskland kommer man nu til den Overbeviisning, at en Stats Velstand kun kan vedligeholdes derved, at dens Jndustrie holder Skridt med dens Agerdyrkning, hvilken Overbeviisning bliver bestyrket ved de nærværende lette Kornpriser; derfore have ogsaa, som man veed, mange af Tydsklands anseeligste Handlende forbundet sig med hinanden til en Forening under Navn af den Tydske Handelsforening, hvis Ordfører Professor List har opholdet sig i Wien i den nærværende Congres Tid, og havde den 4de Marts en Audience hos Hs. Majestæt Keiseren. – Man har gjort Hansestæderne den Bebreidelse, at de ere den Tydske Handelsforenings Plan imod, fordi det er deres Jnterresse at føre Mellemhandelen imellem Eng lund og Tydskland i Henseende ved de Engelske Manufacturvarers Afsætning. Hvad Udfaldet vil blive af denne Tydske Handelsforenings Bestræbelser og hvilken Beslutning der i den Henseende vil blive taget paa Minister Congressen i Wien, maae i høi Grad tildrage sig den almindelige Opmærksomhed, især da det synes, at man begynder i England at føle en Frygt derfor, og Ministerne have i Parlamentet udladt sig med, at de ere tilbøielige til at antage et andet System i Henseende til Handelen. De Londoner Kiøbmænd have selv foranlediget en saadan Beslutning, da de have opsat et Bønskrift til Parlamentet om den frie Handel, som circulerer iblandt dem og har allerede erholdet en stor Mængde Underskrifter. Det Væsentlige af dets Jndhold bestaaer i følgende: man gaaer udfra den Grundsætning, at Friehed i Handelen er det bedste Middel for at bringe den til den største Høide, men ulykkeligviis følger man saavel i England som i saamange andre Lande den modsatte Grundsætning at forhindre den frie Ombytning af Nationernes Frembringelser for at hæve sin egen Production, hvorved Staterne komme i en fiendtlig Stilling til hinanden. Erfaringen har imidlertid lært, at de mange og høie Toldafgivter paa udenlandske Jndførselsartikler for at ophielpe den indenlandske Produktion have kun gavnet lidet imedens dette Toldsystem er en trykkende Byrde paa Nationen; saa at den Nød, som nu er almindelig herskende i England er bleven betydelig formeret ved dette Forbuds System, en Erklæring imod det er under de nærværende Conjuncturer saameget vigtigere som at Kiøbmændene og Manufacturisterne i fremmede Stater have begyndt paa at anholde hos deres Regieringer og forøgede Forbudsafgifter og Foranstaltninger mod den udenlandske Production; hvorved de beraabe sig paa Englands Anseelse og Exempel, imod hvilket disse Forholdsregler ogsaa er næsten udelukkende rettede, som et Beviis paa Statsklogskab; og sandelig (hedder det videre) dersom de Grunde medhvilke man forsvarer vort System have nogen Værd, saa maae de ogsaa gielde for andre Stater, til at anvende i deres Foranstaltninger imod os. De beraabe sig paa Englands Overlegenhed i Henseende til Capitaler og Maskinvæsnet og vi kunne med ligesaamegen Grund beraabe os paa deres forholdsmæssige Friehed fra Taxer. Jntet er derfore tienligere til at modarbeide de udenlandske Staters commercielle Fiendskab imod os en en mere oplyst og billig Politik fra vort Lands Side, ikke saaledes, at man har til Formaal at ville bevirke en Formindskelse af de Toldafgifter, som Statens Fornødenheden absolut udkræve; men blot en Ophævelse af de Paalæg, som have til Formaal at forhindre Jndførselen af andre Staters Production til Fordeel for Englands. – J Journalen Times er der gjort bemærkninger om dette vigtige Bønskrift; Rigtigheden af de der fremsatte Grundsætninger om de velgiørende Følger af en almindelig Handelsfriehed bliver erkiendt; men der bemærkes allene at den maae udstrække sig til alle Gienstænde, naar ikke enkelte Classer af Producentere skulle blive ruinerede derved, men at dette er umueligt at udføre da Statens Fornødenheder ere saa store saa at en Formindskelse af Toldafgifterne ikke kan indrømmes; Landets Ulykke er at de offentlige Paalæg ere altfor høie, og disse ere igien en nødvendig Følge af at Nationalgielden har opnaaet en saa uhyre Størrelse. – Denne Petition af de Londonske Kiøbmand har opvakt en stor Glæde i Hansestæderne, da man der forhaaber, at den skal tiene til at bringe den Tydske Handelsforenings Planer til at gaae tilbage; og det er at formode, at Erfaringen om det Jndtryk, som disse Planer have bevirket ved Minister-Congressen i Wien har givet Anledning til at dette Bønskrifter bleven indgivet og at det Engelske Ministerium har erklæret sig offentlig til dets Fordeel; men da dette tillige har erklæret, at Kornbillen skal forblive i Kraft, hvorved Tydsklands Kornvarer formenes Indgang i England saalænge indtil Landets egne naae en vis Priis, saa ville formodentlig ikke Tydsklands Magter lade deres indenlandske Jndustrie falde, naar deres Landproduction ikke kan betrygges en sikker Afsætning og da det endnu en Stund kan lykkes den Engelske Fabrikflid ved sin Force at overvælde den Tydske, naar Mellemhandelen vedbliver at være lige frie paa begge Sider; lad al Handelen blive lige frie paa begge Sider, siger den Tydske Handelsforening, saa skulle vi opgive vore Planer. Over denne Kornbill hersker nu den skrækkeligste Misfornøielse i England selv, og den er en Hovedgrund for Radicalreformatorerne til at ønske en Parlamentsreform. Men da Jordeiendommene i England ere store, og ere i de Mægtiges Hænder, saa sikkrer Kornbillen Ministeriet Overvægten i Parlamentet. Sagen er indholdsriig og tilbyder et større Stof til Beskuelser, end som kunne fremsættes paa et indskrænket Rum; man maae derfor lade sig nøie med at bemærke: at enhver Ting har sin Grændse, og ville Englands Rigmænd ikke give efter, saa er det at befrygte, at deres Fattige heller ikke ville giøre det. (Fortsættes)