Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1768-03-21
Afgangne Mæster-Smed Hans DetlofBergs Stervbods Vaan-Huus med Tilhørende, bliver Tirsdagen den 29de denne Maaned om Aftenen ved 5 Slæt i Herberget Altona ved 3die offentlig Auction opraabt og, om antageligt Bud skeer, til den Høistbydende bortsolgt. Fortsættelse af Oversættelsen, afbrudt i No. 1 et Nær derved er der et Slags Kapel, so indbefatter en blandt Tyrkerne berømt Brøn hvilken de kalde Ternien. Deres Histor, Skrivere sige, at Vandet i denne Brønd har sit Udspring fra den Kilde, som Gud fordum visede Agar og Jsmaael, da de, uddrevne af Abrahams Huus, vare nødde til at flygte til Arabien. Mahomed brugte denne Kilde, for derved at føre denne Stad, hans Føde=Stad, i Anseelse hos alle hans Sectes Tilhængere; Han lod udsprede, at Vandet af denne Brønd havde den Kraft, at det ei alene kunde læge alle Legemets Svagheder, men end og at rense de med de største Misgierninger besmittede Siæle. Denne Meening er saa indgroed blandt Musselmændene, at man jevnlig seer ankomme Flokke af Pillegrime, som strax løde til Brønden, for at drikke af og toe sig med dens Vand. Kiøbmænd, handlende med alle Slags Ædelstene, falholde nær ved denne Brønd deres glimrende Varer og en Mængde af vellugtende Sager. De afsætte en Mængde deraf, Derfor maa de takke Brønd-Vandets indbildte Kraft; Den drager stedse hid ligesaa mange Mennesker, skyldige i adskillige Misgierninger, som Syge, befængede med alle Slags Sygdomme. Jordmonnen omkring Mecca er meget slet. Dog er Grøden der god og overflødig. Denne Frugtbarhed tilskrive Tyrkerne det Løvte, Gud gjorde Agar og hendes Søn, at give dem paa denne Mark, hvor Engelen henførte dem, alt hvad de behøvede til sit Ophold. Alle Musulmænd har ei mindre Høiagtelse for Staden Medina end for Mecca. Aarsagen dertil seer man af de arabiske Historier. De tale derom saaledes: Indbyggerne i Mecca fortrød paa, at Mahomed opreiste sig til en Lovgiver iblandt dem, og at han fik en Mængde Tilhængere, hvilke hørte ham som et Orakel. Derfor sammenrottede de sig forat uddrive ham af deres Stad. Men af fine Discipler fik han herom Nys, og var saa klog og forsigtig at han, med tvende af dem, hemmelig flygtede, og skiulede sig i en Hule, som han fandt paa Bierget Tor, hvilket ligger een Mils Vei fra Staden Mecca. Historie-Skriverne lægge til, at han ei endnu holdt sig sikker nok der, men, tilligemed disse sine 2de Diskipler, der vare ligesaa frygtsomme som han, flygtede til Medina. Mahomed var da, siger Historierne, 45 Aar. gammel. Han havde da i 40 Aar prædiket sin nye Lov. Fra hans Flugs fra Mecca til Medina begynde Tyrkerne deres første Ægira. Da denne nye Lovgiver var kommen i Rolighed i denne Stad, begyndte han strax igjen at prædike sin nye Lærdom. Han blev anseed som en der havde guddommelig Jndblæsning og prophetiske Gaver; Hans nye Lovs Morale var magelig; Dette tilveiebragte ham i kort Tid en Mængde af Tilhængere, ei alene fra Naboe Stæderne, men end og fra langt fra liggende Lande. Denne Mængde af Discipler bleve ham til Undersaatter, hvilke adlydede ham som deres Enevolds Herre. Til Slutning fandt han sig i Spidsen af et saa stort Anhaug, at han saa sig i Stand til at foretage hvad det skulde være. Han var meget fortørned over hans Medborgere, Jndbyggerne af Mecca, som havde vildet udjage ham fra hans Føde-Sted. Han fattede derfor det Forsæt at vilde først hevne sig paa dem. Han holdt for at Hevne Maaden vilde blive dem meget smertelig, naar han erklærede Medina for sin Stad, og fastsatte at han og hans Efterkommere i Regieringen der skulde residere. Han befalede, at han der vilde begraves. Hans Lig-Kiste staaer og endnu virkelig i den store Moschee, kalded Biabi. Lig-Kisten er indslutted i et Taarn, og staaer paa Marmor=Støtter; den er bedækked med et Gyldenstykkes Teppe, og omringed med en Mængede af stedsebrændende Lamper. Taarnets Mure ere beklædede med Sølv=Plader. Det er ved denne Grav Caravannerne komme og giøre deres Opvartning. Saasnart den Caravanne, som bringer Foræringerne fra Stor=Herren, er ankommen, fremstille sig strax for at modtage dem de Derviser, som ere satte til at paapasse Moscheen. Pillegrimene give Glæde Skrig, og synge Sange til Prophetens Ære, saa at der høres Gienskrald i Moscheen. Derefter er der intet andet end Giæste-Bude og Glædskab lige ind til Caravannens Afreise. Paa den Dag, Cavannen reiser bort, forsamle Pillegrimene sig gien, og derpaa tiltræde Reisen, syngende med høi Rost Vers af Alcoranen.