Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-05-01
J den nyere Tid har Ægypten aldrig været saaledes under en eneste Persons Herredømme, som under den nuværende Mahomet Ali Paschas, hvis Magt udstrækker sig maaskee ligge til Vandfaldene Han er født i Cavalla paa Kysten af Romanien; ligeoverfor Øen Tasso. Han kom som gemeen Soldat til Ægypten, hvor han næsten ligesom Buonaparte hævede sig ved sin Lykke i Krigen. Da Storveziren forlod Ægypten var Mahomet Ali Pascha først i Beyernes Tieneste; derpaa bevirkede han den Revolution, hvorved Beyerne bleve fordrevne fra Cairo. Storveziren afsendte vel nu en retmæssig Pascha, Kussruff Pascha; men Mahomet Ali vidste at bevæge Tropperne hemmelig dertil, at der opstod en almindelig Sammenrottelse imellem Soldaterne, og Kussruff Pascha blev nødt til at tage Flugten til Damiette, hvorfra han igien var lokket til Cairo ved Mahomet Alis List, og paa nye udraabt til Pascha, men han blev den følgende Morgen tvungen til at lade Thronen staae i Stikken, og først at flygte til Rosette og derpaa til Alerandrien. Nu blev den forrige Storvezir Hkorschud Pascha ansat af Porten som retmæssig Pascha; Han gik, ifølge det forhenværende Ægyptiske Regieringssystem, fra Alexandrien til Cairo, hvor han nogle Uger derefter blev af de Sammensvorne ligeledes nødt til at flygte til Citadellet og at be styde Staden. Netop derpaa havde jeg ventet, sagde Mahomet Ali, som brugte dette Paaskud for at formaae Jndvaanerne til, at de paa nye skulde giøre Opstand imod Paschaen, som holdt det for raadeligt at capitulere, at forlade Castellet ved Kairo, og at vende tilbage til Alexandrien. Saasnart Porten havde erfaret disse Uordener, afsendte den en nye Pascha, Sayed Ali. Han naaede Alexandrien lykkeligen; men paa hans Reise til Cairo havde Mahomet Ali allerede gjort Anstalter til at opholde hans Fremstridt og at aabne ham Veien til Graven istedetfor til Thronen. Herpaa bestak Mahomet Ali de Ulemas, eller Overpræsterne, som ere de fornemste i Landet, og efter hvilke ikke allene Jndvaanerne i Cairo; men ogsaa hele Ægypten maae rette sig. Af disse forskaffede han sig Vidnesbyrd om, at han var den eneste Person, som be sæd Evne til at regiere Ægypten. Derfore blev Porten tvunget til at erklære ham som Pascha, og at oversende ham Paschaliks-Firmanet. Saaledes besteeg han Ægyptens Throne, paa hvilken han hidindtil har hersket næsten som en uindskrænket Konge. Han kan hverken læse eller skrive; spørger aldrig om Raad, men foretager alt efter sit eget Godtbefindende. – Om Elsi Beys pludselige Død, som formodentlig var bevirket ved Gift meddeles en omstændelig og meget interressant og troværdig Efterretning. Forfatterens møisommelige og med Livsfare forbundne Reise til Calro er meget belærende. Da den Engelske General Fraser tog Ægypten i Besiddelse vare, saavel de Christne som Mahomedanerne overmaade godt fornøiede. Thi førend de Franske faldt ind i Ægypten, havde vel Jndvaanerne store Fordomme imod det christelige Overherredømme; men da de først havde staaet under de Franskes Regiering, og derpaa under Englændernes, og erfaret hvor stor en Forskiel der er imellem en Europæisk og en despotisk Regiering, saa længtes de efter Enropæisk Herredømme, og ønskede igien at komme under en Hats Befaling; fornemmelig da de havde mistet Mamelukkernes Regiering, og vare blevne overleverede af England til Tyrkerne. De beklagede overordentligen, at Englænderne ikke bleve i Ægypten eller i det mindste ikke havde gjenopretter Mamelukkernes Regiering. Hvorfore Beboerne af Ægypten gierne havde seet det sidste seer man af følgende Aarsager, som Forfatteren har angivet 1) Da Mamelukkerne oprindeligen vare stiaalne som Drenge i Georgien, og bleve bragte til Ægypten, hvor man opdrog dem, saa kiendte de ikke deres Forældre, og vidste intet om noget andet Land end Ægypten. 2) De befattede dem aldrig med Handelsforetagender. Omendskiøndt de havde Lyst til at plyndre saa havde dog deres Kiærlighed til Pragt. og Ødselhed sine Grændser. Alle de Penge de havde udsuet forbrugte de igien i Landet, saa at de kom Jndvaanerne til Nytte. Men den nærværende Regiering under Mahomet Ali er gandske den modsatte, Paschaen selv er begge Deele, Gouverneur og Handelsmand, alle Landets Producter og Handelsgrene river han til sig; han besidder 20 til 23 Koffardieskibe i det Middellandske Hav flere paa det røde Hav. Ogsaa sender han Agenter næsten til alle Handelspladse. 3) Hans Soldater og Tilhængere ere af den laveste Herkomst, en BandeRoverpak fra de Albaniste og Romaniske Bierge. Deres Begiærlighed er grændseløs. Saasnart de komme til Ægypten tænke de ikke paa andet end paa at plyndre, for at kunne tage saameget som mueligt med sig til de fattige Lande, hvori de ere fødte, Da Landets Jndvaanere saaledes ikke maae drive nogen Handel, og maae finde sig i, at Tyrkerne føre deres Penge ud af Landet saa kan det ikke vær andet end at de bære et dødeligt Had til dem. Forfatteren blev Privat-Secretair og Cafferer hos Schahlhn Bei Elfi Søn af Elfi Vei og ledsagede ham under Beyernes krigerigske Foretagender mod Mahomet Ali. Da Schnhin Bei Elst havde slaget et af de sidste afsendte Corps Albanier, og ikke gav nogen Pardon, saa lod han uddeele til enhver, som bragte ham en Albaniers eller Tyrks Hoved 1000 Para. Da nu Salame var Casserer, saa kom alle de Soldater, som havde afslaget et eller flere Hoveder, og rullede dem omkring ham ind i hans Telt, for at faae Belønningen, hvilket var ham særdeles ubehageligt. – Ved Landsbyen Toona el Gabal opdagede Saleme en Mumiegrube, om hvilken han formodede, at det havde været Staden, Hermopolis Begravelsesplads. Hans Beskrivelse over en Mumie=Sarkophags og over Mumien selv, som begge bleve huggede islykker af Beyerne som vare saa begiærlige efter at søge om Skatte, er vel noget udelicat, men mærkværdig. Folkene i Ægypten og andre tilgrændsende Lande bruge som et Lægemiddel Stykker af Mumier ved Arm- og Beenbrud, ligesom ogsaa til at forbinde noglerne med hinanden og til at styrke svage Nerver med &c.