Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-02-25
Captain Parti havde i April 1825 forelagt Admiralitetet en Plan til at foretage en Reise i Baade fra Spitsbergen til Nordpolen. Baadene skulde indrettes til at sættes paa Slæder for at trækkes paa Jismarkerne, naar der ikke forefandtes aabent Vand. Dette Forslag blev antaget fordi erfarne Hvalfangere, og især Captainerne Phipps og Scoresbye havde paa deres Reise til Polaregnene paa hiin Side af de 7 Øer, Norden, for Spitsbergen, observeret Tismarker, som vare aldeles frie for Revner og Jisbanker, hvorpaa man uden stor Vanskelighed kunde i saadanne Slædebaade nærme sig til Nordpolen eller selv naae til den. To saadanne Baade af en nye Construction bleve nu byggede i Woolwich til dette Øiemeeds Opnaaelse; disse Baade bleve saaledes indrettede, at de indeholdt særskilte Rum til at gjemme Victualier, astronomiske Jnstrumenter, Klædningsstykker, Munition o. s. v., og tillige et tørt Lokale, hvori Mandskabet kunde udhvile sig under et Tag af et udspændt og vandtæt Segl dug; desuden bleve Baadene byggede meget lette, stærke og elastiske, saa at de kunde modstaae Driv Jsen. - Man havde udregnet, at hver Baad med sit Apparat vilde komme til at veie 3793 Pund, og at 14 Mand vilde blive istand til at trække den paa Jisen. - Da Baadene vare færdige, saa fik Captain Parry en udførlig Jnstruction af Admiralitetet, hvorpaa han afseilede den 4de April 1827 paa den Kongelige Schaluppe Hekla fra England til Spitsbergen; efter at man havde i Forveien undersøgt hvorvidt den Jernmasse, som var paa Skibet, kunde indvirke paa Magnetnaalens Missviisning. - Vind og Veir vare saa favorable, at man den 17de naaede til Hammer fest i Finmarken under 70, Brede. Her bleve magnetiske Observationer anstillede; imod Enden af April blev Reisen fortsat til Spitsbergen, hvorhen man naaede midt i Juni under Kamp med Drivisen. Her blev nu Skibet lagt for Anker paa et sikkert Sted under Lieutenant Fosters Commando, og Captain Parti, lod Baadene lade, for med dem at trænge frem til Nordpolen, Foster skulde bruge Tiden til at forfatte et Kaart over Nord= og Østkysten af Spitsbergen og til at anstille Observationer over Veirliget, Magnet naalens Afvigelser og over de Hvaler, som kunde nærme sig til Øen; den tienlige Ankerplads blev fundet i den saakaldte Treurenburger Bay. - Den 21de Juni tiltraadte Captain Parry med Lieutenanterne Ros og Bird og Hr. Beverly og det øvrige Mandskab Reisen til Jismarkerne, forsynede med Proviant paa 70 Dage, og haabede at komme tilbage til Spitsbergen mod Enden af August. En Cutter, som fulgte med Hekla under Lieutenant Crozier, beladt med Provisioner, skulde til Expeditionens Understøttelse krydse i det aabne Vand imellem Spiisbergen og Jismarkerne. – J Begyndelsen var Veiret favorabelt; man kunde seile i aabent Vand imellem Drivisen til 81 1251 n. B. Den 24de Junii blev man først nødt til at trække Baadrue op paa Jismarkerne. Men fra nu af modsatte de største Forhindringer ethvert Fremskridt: Nu stødte man paa Jisbanker, hvorover man maatte slæbe Baadene; nu kom man til Jismarker, som laae fulde af Snee, og som imellem stode under Vand her var aabent Vand hvorover man maatte seile; hisset store Strækninger af Jis, hvorpaa der laae andre Jislag, som bestode af tætte verticale, ofte fodlange Jisnaale, som stode tæt ved hinanden, hvilke naar det havde regnet, hængte saa løst sammen, at det var overmaade vanskeligt at bringe Baadene igiennem dem; undertiden faldt der en saa tyk Taage, at man ikke kunde see i en Afstand af nogle Skridt, til andre Tider skyllede Regnen ned i Strømme. Man maatte tage store Omveie og kunde kun giøre langsomme Fremskridt. Mandskabets Mod og Vedholdenhed paa dette farlige Tog var beundringsværdig; den 22de Julii var man naaet til den 82 45 N. B. Men nu begyndte Vinden at blæse stærk fra Norden, saa at man frygtede for, at den Jis, hvorpaa man befandt sig, skulde drive Sønder paa Halvdelen af Provianten var fortæret, og det meste af den gode Aarstid var gaaet med, saa at man maatte tænke paa at vende om til Spitsbergen. Man formodede, at Aarsagerne til disse uheldige Omstændigheder vare, at Vinteren havde været saa mild og at Sommeren var saa regnfuld i disse Egne. Den 26de Julii vendte man om; Tilbagereisen var ikke mindre besværlig, og den 21de August naaede man Spitsbergen efter at have gjort en Tour af 971 Engelske Mile, alle Omveie der beregnede. Jmod Enden af September kom man tilbage til England. Ogsaa paa denne Reise fandt man hyppigt at Sneen havde en rød Farve, som skal være en Virkning af smaae Svampe, som sætte sig paa den; man skal have observeret det samme Phoenomen paa Sneen i Alperne. - (Til Nordpolen og endnu mindre til Sydpolen kommer formodentlig Mennesket aldrig; der er en Grændse sat for dets Vandringer, som for dets Kundskaber. Kunde blot Mennesket trænge frem til Midten af Afrika og til Midten af Nyeholland; det sidste vil engang lykkes; det første er dog at haabe. Naar Menneskets Aand træder ud af Jordlivet vil den formodentlig først lære Jorden rigtigt at kiende).J Aaret 1829 sendte den Engelske Regiering Brødrene Richard og John Lander til det indre Afrika for at udforske Rigerflodens Udløb, som har været en Gienstand for saamange Undersøgelser og saamange Formodninger. Den Sandsynlighed, at Floden falder ud i Bugten af Gui nen, og som den ulykkelige Klapperton havde saameget bestyrket (og som Geographen Reichardt havde for længe siden søgt at demonstrere) er nu bleven til en Vished; thi Brødrene Lander ere virkeligen seilede ned af Floden og komne til det Atlantiske Hav. (Saaledes kiender man da nonenlunde denne Deel af Afrika; men det egentlige mørke og ubekiendte Partie af denne Jordens Deel er den midterste Deel imellem Maanebiergene hvor Nilens Kilder skulle udspringe og den store Søe Marqvi, imellem den 5 nordlig Bredde, og den 10 sydlig Bredde; man formoder at der er en høi Jordryg). Den første Efterretning om denne Opdagelse fik man ved Chirurgen Fisker, ombord paa Skibet Athol, dateret den 2den Februar 1831 fra Bugten ved Biahra. De to Reisende maatte for at komme til England indskibe sig paa et Fartøi, som skulde afgaae til Rio Janeiro, den 8de Juni ankom de til Portsmouth, og bekræftede nu mundtlig deres Reises heldig Udfald. Nigerfloden hedder paa den Kant Qvorrade Jndfødte havde aldrig hørt noget om, at en hvid Mand var seilet tilforn ned af Floden. Brødrene Lander have meddeelt følgende Forklaring om deres Reise: De vare den 22de Marts 1830 gaaede i Land ved Kysten af Benin og rede nu til en stor Stad, som ligger ved Nigerfloden, og hedder Bussa; den har 4000 Huse eller rettere Hytter; ved denne Stad var det at den bekiendte Engelske Reisende Mungo Park tilsatte Livet; her opholdt de Reisende sig i 3 Maaneder, og overbeviiste sig om, at den ikke laae paa en Øe i Floden, som man havde formodet. Kongen der modtog dem med megen Godhed og Føielighed, og Folket istedet for at giøre dem nogen Fortred beviiste dem megen Tienstvillighed; først da de nærmede sig til Kysten bleve de udsatte for Fornærmelser og Hindringer. Jmedens de opholdt sig i Bussa, foretoge de sig Excursioner, saaledes en Tour af tre Dagreiser op af Nigerfløden og kom til en Bye, som hedte Youri. Da Regntiden havde varet i tre Maaneder, saa raadte man dem til at seile ned af Floden, fordi den da var bedst at passere, da de kom til en Bye, som hedder Funda, saa erfarede de at en anden stor Flod falder i Rigeren, som skal komme fra den store Søe Tad. Da de Reisende kom længere ned af Floden til en Bye, som hedte Thity, saa bleve de forfulgte af 30 til 40 Krigsbaade, og giorte til Fanger; deres Baade bleve kastede omkuld og de mistede deres Manuskripter, Samlinger og Jnstrumenter (dog hedder det at deres Dagbog er reddet og skal snart blive trykket.) Dette Vanheld mødte omtrent 10 Dagreiser fra Kysten; dog bleve de godt behandlede af Jndvaanerne i Thiry; men disse solgte dem dog til en Slavehandler, som haabede at faae gode Løsepenge for dem. De seilede derpaa ned til Havet paa en Arm af Floden ved Navn Nun og naaede til det nogle Mile Østen for Cap Formosa og nogle Grader fra Badagry, hvor de have begyndt Reisen. De formene, at de have seilet 900 Mile paa Nigeren; men de kunde ikke nøie angive Positionerne, da de havde mistet deres Papirer og Jnstrumenter, De erfarede, da de kom til Havet, at Floderne Run. Benin og Calabar ere Arme af den store Rigerflod. Da de vare komne til Havet, saa bleve de løskiøbte af Fangenskabet ved en Captain paa en Brig fra Liverpool. Richard Lander var fuldkommen frisk paa hele Reisen; men John var meget syggelig og ofte Døden nær (saameget er bekiendt om denne vigtige Reise. Englænderne ville nu søge med Dampskibe at seile op af den opdagede Flod for at drive Handel paa det Jndre Afrika).