Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-11-26
Udenlandske Efterretninger. Da den nuværende Franske Keiser i Aaret 1797, under Directoriets Regjering, stod som General en Chef i Østerrige og var i Begreb med at rykke frem mod Keiserstaden Wien, tilskrev han Erkehertug Carl følgende Brev, som i dette Øieblik maaskee vil læses med dobbelt Jnteresse, Herr General en Chef. De kjekke Soldater føre Krig og ønske Fred. Har da denne Krig, nu ikke varet i sex Aar, have vi endnu ikke dræbt Mennesker nok, Have vi endnu ikke tilføiet den lidende Menneskelighed Ulykker nok, Hør dens klagende Raab gjenlyde fra alle Sider, Europa, som greb til Vaaben mod den franske Republik, har nedlagt dem igien. Deres Nation beholder dem endnu, og endnu skal Menneskeblod flyde, maaskee stærkere, end før. Dette sjette Feldttog begynder med ugunstige Varster. Dets Udfald blive som det vil vi ofte paa begge Sider endnu nogle tusinde Mennesker til Døden, og tilsidst vil man dog begynde Underhandlinger og ophøre med denne sørgelige Myrden, fordi alting, selv de afskyeligste Lidenskaber, have en Ende. - Den franske Republiks Directorium har yttret for hans keiserlige Majester det Ønske at gjøre Ende paa en Krig, som ødelægger begge Nationer. Det Londonske Hof har saa sig derimod. Er der da slet intet Haab mere om Enighed og Venskab, Maae da vi blive ved at myrde hinanden, fordi en fremmed Nation, der ik ske føler Krigens Ulykker, har sin Fordeel af den Udhaling." - De, Here Overgeneral, som ved Fødselen er Thronen saa nær, og ophøiet over alle lave og usle Lidenskaber, af hvilke saa ofte Ministre og Regjeringer besjeles, har De besluttet at fortjene Navn af Menneskelighedens Velgjører og Tydsklands sande Frelser, Troe ikke, Herr Oven, general, at jeg herved vil have forstaaet, at det ikke skulde være Dem muligt at redde Tydskland, ved Vaabenmagt, men sæt endog at Krigslykken blev Dem gunstig, Tydskland bliver jo dog øde lagt. Hvad mig angaaer, Herr Overgeneral hvis det Fredstilbud, jeg herved har den Ære at gjøre Dem, kan redde end og kun et eneste Menneskes Liv, saa vil jeg være langt stoltere af den for tjente Borgerkrone, end af den sørge lige Glands, som omstraaler Krigerens Hoved Krigsbegivenheder. Lykken synes nu at smile til Engelland fra alle Kanter. Endnu fir Franske Linieskibe, under Contreadmiral Dumanoir, som fra Slaget af 21 Oct. vare seilede fra Cadix, for at begive sig til Ferrol eller Rochefor bleve, efter en tapper Modstand, tagne d. 4 Nov af den Engelske Capitain og nuværende Contreadmiral Strachan, som var bleven afsendt imod den Franske Rochefortske Escadre. Den Franske Admiral Dumanoir le Pelley og to Capitainer bleve saarede. Paa de Engelske Skibe vare kun 24 Døde og 111 Saarede. - Fra Adm. Collingwood er der hidtil endnu ikke indløben nogen videre Efterretning. Sidney Smith, som er bleven udnævnt til Contreadmiral, staaer i Begreb med at angribe Flaaden i Boulogne. Hans Flotille bestaaer af mange Brandere og Explosionsmachiner, i alt af flere end 120 Skibe. Ved Efterretningen om Nelsons Død, holdt han en Tale til sit Skibsmandskab, og da han berettede det Seieren ved Trafalgav, fældte han Taarer. - For at opflamme Søkrigerne til Mod og Tapperhed anvender man nu i Engelland alt mueligt. Nelsons Liig skal bisættes i St. Pauls Kirke, og Prindsen af Wallis saavelsom Hertugen af Clarence ville ledsage det did. Der er givet Ordre, at hele Garnisonen ved dets Ankomst til Plymouth eller Greenvich, skal rykke ud og modtage det, under Canonernes Løsning. Gaderne besættes paa begge Sider med Soldater og Frivillige, og der skal ringes med alle Klokkerne. De samme Ceremonier skulle iagttages paa alle de øvrige Steder paa Veien til London. Der præges en ny Guldmedaille med Motto: dette Seierstegn bære enhver, som fortjener det, paa den ene Side og Nelsons Brystbillede paa den anden. Denne Medaille skal bæres af alle de Admiraler og Capitainer, der have taget Deel i Slaget ved Trafalgar Den bekjendte General Dumourie afgaaer til det faste Land, og vil, som det hedder, lade sig bruge i militaire Anliggender. Sidne, Smith har for at hævne sig paa de Franske, som nylig ved Østerrigernes Nederlag havde ladet drive en Baad med Efterretningen herom op til den Engelske Kyst, betjent sig af Giengieldelsesretten, og sendt en Baad med det No. af den Engelske Hoftidende, som indeholder Efterretningen om Slaget d. 2 Oct, til den Franske Kyst. Men den stakkels Mand, som fandtes i Baaden, er bleven holdt tilbage af de Franske. - Engelland beholder til Søes næsten bestandig Overvægten over Frankrige, og det synes som det første er bestemt til at være Havets og det sidste Fastlandets Herre. De Franske betegne i Tydskland og Jtalien næsten erhvert af deres Skridt med Seier. General Massenas Tropper forfølge uophørligen Østerrigerne. J Vizenza havde man det sære Jndfald at tilmure Byens Porte, men de Franskes Canoner aabnede dem snart. Den høire Afdeling af den Franske Armee i Jtalien er marcheret til Padua, og den venstre til Bassano. Da adskillige Jndbyggere i Kongeriget Jtalien have yttret Glæde over nogle Østerrigske Troppers Jndrykkelse for 14 Dage. siden, saa har Vicekongen frax befaler og de skulde arresteres, og at der skulde fordres en overordentlig Contribution af de Sogne, som havde befordret denne Jndrykkelse. J Malscesina, paa Grændserne af Kongeriget Jtalien, havde endog Municipaliteten selv yttret sin Glæde over Fiendens Ankomst.