Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-07-21
den Vest-Siællandske Avis, eller. Ugeblad. Slagelse. den landske Historie uden, og inden. H 1/2 vigtigste Nyeheder. Dagens Redigeret af Pastor og Ridder Bastholm, trykt og forlagt af Peter Magnus. (4de Aarg. Tirsdagen, den 21. Juli 1818. (4de A. Tirsdagen han ar. Juli 1818. No 25. Med Kongl. allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten til Dannemark og Hertugdømmene. Mahratternes Krigsvæsen. (Slutning) En anden Aarsag til Vanskeligheden for Englænderne ved at betvinge Mahratterne, ligger i disses Maade at føre Krig paa. Naar deres Cavallerie udbreder sig som en henrivende Strøm over alle Provindser, saa ødelægger det alt hvad der kommer det i Veien. Naar disse Fyrster blive angrebne i en Deel af deres Amaalelige store Besiddelser, og de finde det betænkeligt at vove et afgiørende Slag, saa afbrænde de deres egne Stæder og Landsbyer, forvandle heele Landet, som ligger imellem dem og Fienden, til en øde Ørken, og trække sig derpaa tilbage. I Almindelighed angribe de sielden Fienden førend først at have underhandlet med ham, og kan Sagen afgiøres med Penge, saa foredrage de altid en anseelig Pengesum for militairiske Operationer, selv naar de staae i Nærheden af den fiendtlige Armee, saa indlade de sig sielden i ordentlige Fægtninger, naar de ikke tvinges dertil; men blive staaende i deres Leier, og søge at afskiære deres Modstandere Tilførselen, og at udplyndre Landet rundt omkring; van denne Maade har Peischaa ført Krigen i den sidste Kamp med Englænderne, da han selv har været sig det bevidst at hans Armee har ikke været saa vel organiseret til at udholde regulaire Fægtninger; Holkar og Raaden af Berar derimod, som formodentlig have sat meere Tillid til deres paa europæist Fod disciplinerede Armeer, have indladt sig i de Batailler, som have havt et saa uheldigt Udfald for dem. - Da Mahratterne uophørlig streife omkring i alle muelige Retninger, saa kan det ikke slaae dem feil at kunne fra Tid til anden afskiære Fienden Tilførsel, de søge at udmatte ham ved uophørlige Drillerier, indtil de endelig see deres Snit engang til at angribe ham. Endskiøndt de ikke holde megen Orden i deres Leier, naar de ligge til Feldts, saa er det dog næsten umueligt at kunne overfalde dem: da de, som ogsaa forhen er anført, have den Sædvane, at detaschere stærke Cavalleriecorps, som vove sig meget langt ud, og deres Forposter ere tillige meget aarvaagne. Hertil kommer nu at en engelsk Armee kan umuelig lade sig nøie med en saa tarvelig Levemaade, som er fuldkommen fyldestgiørende for en mabrattisk. Cavalleriet kan giøre meget hurtige og lange Marscher, og hverken Passatvindene (Mon sund), eller et ugunstigt Veirligt formaaer at standse dem deri. Naar overordentlige Tilfælde indtræffe, saa kan en Mabrattisk Cavallerist udholde næsten utroelige Strabadser, uden at faae noget andet at spise, end høist nogle Frugter, eller i Almindelighed umalet Korn, som han river af paa Marken, hvorpaa han ander Axene paa Ryggen af sin Hest; denne faaer ikke heller andet at æde end nogle Ax som den bider af hist og her underveis. – Foruden at Mabratterne ere en sand Røvernation til Lands, saa ere de det ogsaa der, hvor de nærme sig til Søe kysten, tillige Søerøvere; thi de Mahratter, som beboe den Deel af Kysten, som strækker sig fra Cochin til Grændsen af Canara paa den Malabarske Kyst, drive fra gammel Tid af Søerøveriet. Deres Skibe ere vel ikke af nogen stærk Bygning; men dog ere de farlige for de Jndiske Kystskibe (Pottetaren, og de Arabiske Daus, og andre saadanne smaae Handelskibe; den Mahratte Fyrste under hvis Flag de gaae i Søen, faaer sin Andeel af det Bytte, som disse Corfarer giøre, og anstiller sig forresten, som han var aldeles uvidende om, at de ingen Forskiel giøre imellem Ven og Fiende. Ved disse idelige og dobbelte Røverier blive Mahratterne forhadte i Jndien, og det Had de opvække, forskaffer Englænderne de største Fordeele. (Redacteuren maae bede en Undskyldning for omhan ved denne vidtløftige Skildring af dette Folks Krigsvæsen, for hvis Paalidelighed han forresten kan indestaae, har trættet sine Læseres Taalmodighed; men de nyeste Begivenheder i Jndien, som ere af vigtige politiske Følger, giøre det interessant at faae nogen Kundskab om dette mægtige Folk, som for Tiden kjæmpes med Britterne om den øverste Magt paa den Jndiske Halvøe; og dets Krigsvæsen er den vigtigste Side, hvorfra man kan lære at kiende det; der var imidlertid meget andet mærkværdigt at anføre om det, især om dets besynderlige Statsforfatning og om dets Historie, som indeholder en Række af Kampe og Blodscener, men hvorom Fortællingen kan udsættes til en anden Leilighed.)