Københavns Adresseavis, 1763-01-28
Saasom de gamle hedenske Skialdrere og Lærere have i Guders Afbildinger og Fabler indsvøbt mange Ting, som sigte til at forklare Tingenes Natur, eller at forbædre Sæderne, saa har man nøye at eftertænke, hvad sand og godt der under slige Dækker kand ligge skiult. Saa ledes have de digtet, at Cælum var Saluni, eller Tidens Fader, fordi Himlen ved sin daglige og aarlige Omvæltelse foraarsager Tiden. Men, saasom Tiden er lige saa hastig, som den er gammel til, og giør Ende paa de Ting, som den tilforn har frembragt, saa har de forestilt Saturnus under Skikkelse af en gammel Mand med Vinger, der førte en Segel i Haanden, og opslugte sine egne Børn. Janus, som kom efter Saturnus, var den fornuftigste Konge i Jtalien, han kunde forud see tilkommende Ting, og huske de forbigangne: Derfor have de afmalet ham med tvende Ansigter. Promethens fik dumme og ubehøvlede Folk afvante fra deres fæiske Levemaade, satte Skik paa dem, og skaffede ligesom fornuftige Siele i disse sandseløse og ufornuftige Kroppe. Dette har været Aarsagen, hvor for han fik Ord for, at have dannet Mennesker af Leer. Desuden lærte han Folk Jldens Brug, og fandt paa, hvorledes man kunde faae Jld af Solens Straaler, naar de nemlig bleve samlede i et huult Speyl. Herved fik man mange Livets=Beqvemmeligheder, og af dem reyste sig igjen adskillige Uleyligheder, saasom allehaande Sygdom, me, Febrer, o. s. v. Deucalion anlagde Byer, opfandt Kunster, og indførde gode Sæder blandt Folk; Herover berømmes han for at have forandret Stene til Mennesker. Amphion stiftede Enighed imellem de Thebaner, og for maaede dem til at bygge paa deres Stad; Han siges den for at have bevæget Stenene med at spille paa sin Lire. Men Atlas fortælles derom, at han blev omskabt til et Bierg, og har Himmelen paa sine Skuldre, fordi han steg op paa høye Steder, for at kikke Stierner, og opfandt en Himmelkugle, som han næsten altid havde ved Haanden. De have tillagt Dædalus Vinger, med hvilke har kunde flyve ud af den vildsomme Labyrinth, fordi han fandt paa den Kunst, at fare til Skibs, og betiene sig af Seyl. De berette, at Jcarus plumpede ned i Havet, de han af Forvovenhed stak alt for høyt i Luften udi sin Flugt, for dermed at betegne Ungdommens Uforsigtighed, som ikke vil vide af at holde Middelveyen, og fare i Mag. Tantali Person har de afmalet de Gierrige, i Lycaons de Grumme, i Sirenernes og Circes de Vellystige, og i andres Personer andre skiendige Gierninger. Ved den løsagtige Qvinde Medusa har de vildet afskildre den urene Begierligheds Beskaffenhed, da den har saa fordervelige Virkninger, at den betager Menneskene al Følelse af Fornuft, Gudsfrygt og Menneskelighed, og ligesom omskaber dem til Stene. Hvo sporer ikke i Narcissus et Menneske, der er forelsket i sin egen Skabning? J Marsyas som Afpollo trak Huden af, en Stor=Praler og indbildsk Nar Hvo begriber ikke, at der ved Persei Hest Pegasus betegnes den Hurtighed, som udfordres til Forretninger, Ved sammes slebne peyl, hvilket han har i Steden for Skjold, Viisdom, Vil man have høyere Ting i Sigte, mon man da skulde giette hen i Taaget, saafremt man holdt for, at Adam var afbildet ved Saturnus, der opslugede sine egne Børn, Japhet, den tredie af Noæ Sønner, ved Japetus, og andet saadant mere. Af Jøderne kunde de Phænice, og Ægypter let faae den hellige Skrifts Hemmeligheder at vide, fra begge disse Folk bleve de fortplantede til Grækerne, hvilke med nye Opdigtelser forfalskede dem, da de allerede vare forqvaklede. Af Grækerne igjen have de Romere taget den første Anledning til deres Fabler. (Taget af den udkomne Afhandling om de Poctiske Guder og Helte, nødvendig til at forstaae Potterne, oversat paa Dansk af Hr. Magister Hans Gottschalk, og sælges i det Berlingske Bogtrykkerie for 12 Sk. paa Tryk= og 20 Sk. Postpapier.) Om de Gamles Gilder. Nore gamle Forfædre har gjort adskillige Indretninger, - som de har holdt for at være nyttige for det Almindelige, og hvorved de har søgt at stifte Kierlighed og Enighed i det Borgerlige Selskab. Deriblant bør og regnes deres Gilder, eller med visse Regler forsynede Laug og Skraar. Saadanne Gilder har allerede i Hedningernes Tider været i Brug, ja af den Jslandske Edda seer man, de har troet, Guderne selv har gaaet til Gilder. Bemerkningen af Ordet Gilde, holdes gemeenlig for at være den samme som et Giestebud; men dog har det hos de Gamle, bemerket noget andet og meere end et blot Giestebud. Nogle mener, at det Ord Gilde har sin Oprindelse af det gamle Nordiske Ord Gilla, d. c. Samtykke, eller Gilder, dee. agtbar og berømmelig. Andre mener, at Gilde kaldes saa, fordi hvad Oldermanden siger bør være gildt eller gieldende. Atter andre ville hidlede Ordet Gilde af Gylden eller Geld, som betyder en Penge=Samling. Men overalt bemerker et Gilde ikke andet end et Selskab og Broderskab, og dets Lemmer kaldes Gildes=Brødre. Man har endnu Kiøbmands eller Handels=Gilde, der er ikke andet end et Selskab imellem visse Kiøbmænd, eller et Handels-Compagnie. Gildes=Stue har ikke været andet end det Sted, hvor Selskabet holdt sine Samlinger, hvilket det Latinske Convivium oplyser, naar det tages i sin naturlige Forstand, skiønt baade Latinernes Convivium og vort Gilde betyder dog derhos et Giestebud, da det er slutteligt, at naar saadant et Broderskab har i sine Sammenkomster først afgjort hvad der skulde tales og handles om, dets Lemmer siden har spiist og drukket med hinanden, til Fortrolighedens og Venskabets desmere Bestyrkelse. -Der har fordum været mange Slags Gilder, og det synes troligt, at deres Tal er bleven forøget, ligesom Tallet paa de canoniserede Helgene voxte, og ligesom de fleste Stæder, havde deres egne besynderlige Helgene, saa havde de og deres egne Gilder, som de holdt til sammes Ære og Af mindelse. Somme af dem havde deres faste Gods og visse Privilegier, samt egne Segl. Jo mere almindelig en Helgens Ære og Anseelse var, jo flere Stæder holdtes og samme Helgens Gilde. Saaledes var St. Knuds Gilde meget berømt og almindeligt her i Norden. Det naturlige Menneskes Daarlighed. (en gudelig Mand afmaler, for at forestille denne nærværende Verdens Tilstand, mange og adskillige Hierter paa et Bord, oven fra kommer tvende Hænder frem af Skyerne, af hvilke den ene holder Jesu, den Korsfæstes Billede, den anden en stor Skue=Penge. Ved at betragte dem, blev man paa Christi Billede neppe et eller to Hierter vaer, men paa Skue=Pengen fandt man saare mange hengende, med denne Overskrift: Oforblindede Hierter. Det er Naturens Vid, at elske Guld og Penge; Da tænker Mennesket til Naaden ch at trænge.