Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-02-17
Studenter fra Aalborg Skole. Professor og Ridder Emmanuel Tauber, der i tredive Aar har været Aalborg Skoles Rector, og hvis Fortjenester af den ere saa store, at den kan siges at skylde ham sin Gjenfødelse, har, som Jndbydelsesstrift til sidste Aars Skole=Examen udgivet: "Samling af biographiske Notitser og Nogle af de fra Aalborg Cathedralskole til Universitetet dimitterede Disciple," et Skrift, der maa have kostet meget Arbeide, men som ogsaa fortjener den taknemmeligste Paaskjønnelse og indeholder en sand Riigdom af interessante Data. Det er en skjøn Jdee, der ligger til Grund for dette Værk. Skolen, denne alma mater, kan ikke slippe sine Fosterbørn af Syn og af Sind; hun fordyber sig i gamle Skrifter, i støvede Matrikuler, i afblegede Haandskrifter, for at gjenføde de Hedengangne i Erindringen; hun følger, med et omt opmærksomt Øie, de sildigere Udsendte ud i den vilde Verdens brogede Larm, agter paa deres Id, opmuntrer deres retsindige Stræben, vender sig sørgende bort fra deres Forvildelser; Skolen ophører aldrig at have en Moders Øie og en Moders Hjerte for sine Sonner. Det er denne Aand, der lever i Professor Taubers Bog, ligesom der vel, blandt Danmarks nulevende Pædagoger, neppe er Nogen, der, bedre end han, repræsenterer Skolens Kjærlighed og Skolens Alvor. Saavidt vi vide, er det her anmeldte Værk det første i sit Slags hos os; thi de Efterretninger, Hr. Rector Blache 1836 har leveret i sit Jndbydelsesskrift til Jubelfesten, om Disciple fra Aar huus Skole, begynde først fra Aaret 1805 og ere altfor kortfattede. Det er at haabe, at andre Skoler ville følge Exemplet, og vi ville da faae en Cyklus af Samlinger, der for Personal- og Literairhistorien ville være af stor Værdi. Professor Tauber har Ret, naar han antager, at allerede et løst Overblik af disse Meddelelser viser, at Aalborg Skole har, ligesaavelsom andre Skoler i Landet, frembragt ikke saa mærkværdige og fortjente Mænd, der vidne om dygtige Læreres Flid og Jndsigt. Af Afdøde nævne vi, bl. A., følgende berømte Mænd, der ere udgangne fra denne Skole: Biskop J. A. Beldenak, Biskop T. Bloch, Biskop J. Bloch, Landsdommer P. H. Bornemann, Professor og Rector A. W. Brorson, Provst E. Engelstoft Conferentsraadens Fader, Prosessor P. R. Goische, Agent Gyldendal, Prof. P. Horrebow, Prof. L. Kongslev, Rector og Prof. D. Kraft, Vicekantsler C. T. Morsing, Hofraad F. Mygind, Biskop F. N. Rosenberg, Prof. L. Sahl, Biskop C.W. Schmidt, Geheimeraad H. Stampe, Prof. C. V. Steenstrup, Biskop Studsgaard, Dr. theol. Rector og Prof. J. H. Tauber (Forfatterens Fader). Af Rulle vende ere Følgende bekjendte som Forfattere: Literatus J. Erslev, Stiftsprovst, Dr. P. N. Frost, Pastor H.J. Gjessing, Cand. juris J. F. Gjødvad, Stiftsprovst Dr. P. T. Hald, Pastor H. Seerup, Pastor J. Thisted. Vi tillade os, efter dette Skrift, at meddele nogle Curiosa om Studenter fra Aalborg Skole. Goris Davidsen (dim. 1626) blev aldrig meere end personel Capellan i Klim, og i dette Embede ansøgte han om, at det, for hans høie Alderdoms og Skrøbeligheds Skyld, maatte tillades hans Hustru Maren Pedersdatter, mod en lidelig Afgift at holde Kro for dem i Klim Aaret omkring; han beraaber sig i sin Ansøgning paa, at han tilforn har holdt Kro for 10 Afgift aarlig Knud Dockedall (dim. 1749) blev 1774 kaldet til Sognepræst i Vreilef, men allerede samme Aar sagsøgt og ved kgl. Commissarier dømt fra sit Kald og sin præstelige Dragt, fordi han vilde fragaae det Løfte, han havde givet, før Kaldet blev ham forundt af Geheimeraad Gabel, om at ægte en vis Jomfru Bolette. . Jmidlertid fik han efter nogen Tid, ifølge Ansøgning, Bevilling af sær kgl. Naade paa, at han, uagtet bemeldte Forseelse og den over ham ergangne Dom, maatte befordres til et geistligt Embede i et andet Stift og imidlertid beholde den geistlige Dragt. Han blev da 1783 kaldet til Sognepræst for Østerlinnet i Ribe Stift og samme Aar viet til Organist Nissens Enke i Ribe. Han levede endnu 1798. Herman v. Ginckel blev 1619 dim. fra Aalborg Skole til Universitetet i Rostock. Morten Hvass, en Søn af Præsten i Als Mad Mortensen Hvass, blev Student fra Aalborg Skole 1670, men slog sig til Drukkenskab og Løsagtighed, blev Soldat og døde i Elendighed. Sagnet beretter, at Farfaderen Morten Madsen Hvass, Sognepræst i Als, har bragt megen Ulykke over sine Efterkommere, thi da han 1603 blev valgt til Præst, lovede han Menigheden, at ægte en Præsteenke i Sognet, men holdt ikke det Løfte. Hun blev da gift med en Bonde, og man spaaede, at det vilde gaae ud over Præstens Børn og Børnebørn. Denne Spaadom gik desværre i Opfyldelse. Sønnen havde fire Børn, hvoraf de tre Døttre fik Forpagtere, kom i Armod og gik om at tigge. Den vanartige Søn voldte Faderen megen Kummer, sværmede og svirede omkring i Sognet osv. Peter Jessen, Peder Farvers Søn fra Aarhuus, dim. 1686, blev 1694 Sognepræst i Thisted, hvor han 1706 blev ilde mishandlet og fik mange blodige Saar, Hug og Slag af Herremanden Adam Penz paa Nøragergaard, hvorom de siden førte en langvarig Proces. Jens Koch (dim. 1670). Blev personel Capellan hos Sognepræsten Dall i Vraa. J Aaret 1691 blev han actioneret for Løsagtighed, da Præstens Kone Nytaarsaften overrumplede Degnens Kone i hans Seng. Han maatte da afgaae fra Tjenesten. Denne forargelige Historie læses meget udførlig og vel meget udmalet efter Naturen i Landemodsprotokollen. Jørgen Kyng (dim. 1702). Blev 1715 kaldet til Sognepræst i Horne, i Præsten Hvids Sted, som blev afsat for en uforsigtig Udladelse mod et Fruentimmer, som han havde givet Ægteskabsløfte, for at erholde Kaldet. Kyng døde allerede 1716 af Græmmelse, da han var kaldet paa den Betingelse, at han skulde ægte dette Fruentimmer, som Formanden vragede. Han undgik da ved Døden at opfylde Løftet Søren Lodberg (født 1716) og Jens Lodberg, (f. 1722) bleve Studenter eet og samme Aar, 1739. Toge Attestats med hinanden paa een og samme Tid. Søren blev 1746 Capellan i Aalborg og 1753 Sognepræst i Skagen. Jens fulgte ham som Capellan i Aalborg, samledes med ham 1754 som Capellan i Skagen og blev hans Eftermand som Sognepræst i Skagen 1777. De levede Begge med hinanden, som Præster ved een Menighed, i 23 Aar. De vare gifte med to Søstre, og vare saaledes deres hele Levetid næsten uadskillelige. Andreas Lund (dim. 1716). Var Provst i Hanherred. Hans Levemaade var simpel og tarvelig. Til Bordplade i sin Dagligstue brugte han en fiirkantet Steen som han, for en Gaas til hver Mortensaften, havde til Leie af Bonden Søren Olsen, som havde kjøbt den til sin Liigsteen og nu hviler derunder. Frants Mygind (dim. 1729), var bestemt til at sue cedere sin Fader som Sognepræst i Broust, men opponerede paa en saa uanstændig Maade mod Prof. og Rect magnis. Dethardings Disputats de Podagra, at han 1734 blev relegeret fra Universitetet. Reiste siden til Petersborg, hvor han ved Academiet blev Adjunct i Chemie. Drog fra Rusland til Jtalien og practiserede som Læge. Antog den romerskecatholske Religion, blev keiserlig Hofraad, og levede i stor Anseelse i mange Aar i Wien, Berømt som Botaniker. Man opkaldte en Plante efter ham myginde. Laurits Pedersen (dim. 1654. Døde som Sogne. præst i Hjørring 1693. Var just ikke nogen ordentlig Embedsmand, og blev for overbeviist Seendrægtighed og Efterladenhed i at efterkomme høie Øvrigheds befalinger en og anden Gang mulcteret og truet med at søges paa Embedet. Jmidlertid holdt han sig jæk og ubetvingelig, saavel før, som efter sin Død. Han er begravet i Hjørring Kirke og halvfjerdsindstyve Aar efter hans Død fandtes hans Liig endnu aldeles frisk og uangrebenaf Forraadnelse. Niels Rhuus (dim. 1661) blev Sognepræst i Albek. Han holdt strengt over Kirkens Disciplin, og erhvervede ved Landemodet 1676 Dom over en Sognemand, at han skulde staae aabenbar Skrifte, fordi han paa tredie alm. Bededag havde slagtet Gjæs, istedetfor at være i Guds Huus. Anders Ringkjøbing (dim. 1635), en Søn af Biskoppen i Aalborg Dr. Ringkjøbing, var i sin Ungdom saa vild, at han i nogen Tid var Rytter, men blev dog bragt til Forandring, saa han siden baade blev Præst og Provst Peter M. S. Schjerup (dim. 1765) blev 1775 kaldet af sin Moster til Sognepræst i Elling, og 1796 Sognepræst til Frue Kirke i Aalborg. Siden Prof. Pontoppidans Død 1799 fangerede han som Stiftsprovst, havde i denne Egenskab indsat Dr. Claudi, som Sognepræst til Budolphi Kirke – havde i Biskop StudsgaardsAlderdom ordineret Præster i Stiftet – forrettet alle geistlige Skifter i Jurisdictionen, ja selv Skiftet efter Biskoppen - havde betalt Rangskat som Stiftsprovst i 26 Aar – kort, gaaet og gjældt for Stiftsprovst overalt, da han, paa sin Jubelhøitidsdag den 31te Juli 1825, overraskedes ved at erfare det Modsatte, og at benaades med Kaldsbrev og Bestalling som Stiftsprovst i Aalborg, Stift. Det krænkede ham ikke lidet, at man paa den Maade havde bevirket ham en kongelig Naade paa hans Jubelfest. Dog beroligedes han snart, da Stiftamtmanden skaffede ham tilbagebetalt under Eet den Rangskat, han uforskyldt havde svaret i saamange Aar, og Hs. Maj. desuden udnævnede ham den 23de August til Ridder af Dannebrogen. Jacob Schive (dim. 1686), en Raadmandssøn fra Schive. Blev 1698 Præst i Thy. Førte al den Tid, han var Præst, et ondt og forargeligt Liv. Allerede 1704 tiltaltes han for tyrannsk Medfart mod sin Hustru og for skammelige Beskyldninger mod sin Provst. Denne Sag blev jevnet. Men han bedrede sig ikke. Han fremturede i et oprørende Forhold mod sine nærmeste Omgivelser og blev afsat 1707. Siden blev han af kgl. Naade, kaldet til Sognepræst i Ølby, men ogsaa dette Kald mistede han ved Dom. Jens Thestrup (dim. 1730), eneste Søn af Provst Thestrup i Thy. Reiste hemmeligt til Norge, gav sig til Soldat, blev siden Underofficeer, men kom efter nogle Aars Forløb hjem igjen til sine Forældre, og blev Gaardskarl paa Herregaarden Ølland, som Faderen eiede. Laurits Vidsted (dim. 1633), en Bondesøn. Blev 1638 Sognepræst i Nakskov, 164 Magister, 1662 Provst, 1666 afsat, fordi han i Hidsighed havde paa Prækestolen brugt fornærmelige Udtryk om sin Broder, Borgemesteren, i Byen.