Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1820-04-03
J et under 12 Marts udstædt Manifest til Nationen, yttrer Hs. Majestæt, at den Tid Folkets heltemodige Anstrængelser gjorde Ende paa hans Fangenskab forenede Alt sig for at overtyde ham om, at Nationen ønskede den forrige Regjeringsform tilbage, endskjøndt han tillige indsaae, at Europas fremskridende Civilisation havde avlet nye Ønsker og Jdeer. Under mit fader lige Hjertes omhyggelige Overveielser desangaaende, vedbliver Hs. Majestæt, have J tilkjendegivet mig Eders Ønsker om Gjenop9 rettelse af hiin Konstitution, som i Aaret 1812 blev udraabt i Cadix midt under Kamp og Vaabenbrag. Jeg har nedladt mig til at give Eders Ønsker Gehør og besvoret Konstitutionen, hvis fasteste Støtte jeg altid skal blive. Spaniere! Eders Roe er det Eneste, hvorefter met Hjertestræver; haver derfor Tillid til Eders Konge; thi fra i Dag af vi Eders Lykke for en stor Deel afhænge af Eder selv. Forkaster de troløse Jndgivelser, som Eders Fjender skjule med Smigreriets Maske. Lader os, og jeg fremfor alle Andre, vandre i Konstitutionens Fodspor og give Europa et Mønster paa Viisdom, Orden og Maadehold i en Krisis, i som hos andre Nationer ledsagedes af Taarer og Ulykker!" Den af Cortes almindelige og overordentlige Forsamling J i Aaret 1812 promulgerede Konstitution, som ved et Kongeligt Dekret af 1814 erklæredes ugyldig, men nu af Folket er udraabt som den eneste retmæssige, og antaget til af Kongen, bestaaer af 384 A tikler under 10 Titler, af hvilke den første handler om det spanske Folk og Spanierne den anden om det spanske Landemærke, Religionen og Statsforvaltningen, den tredie om Cortes, den fjerde om Kongen, den femte om Retterne og Retspleien, den sjette om Provindsernes og Stædernes indvortes Bestyrelse, den syvende om Skatterne, den ottende om Militærmagten, der niende om den offentlige Underviisning og den tiende om Statsforfatningens Haandhævelse. Souveræneteten, hedder det i samme, er væsentlig hos Folket, hvem derfor ogsaa den Ret at fastsætte Grundlove udelukkende tilkommer. Alle Spaniere uden Forskjel maae efter deres Formue tag, Deel i de offentlige Byrder; alle ere forbundne til at bær Vaaben, naar de ved Loven opfordres dertil. Folkets Religion er og skal stedse være den apostoliske, romerskekatholske, hvorhos enhver anden Religions Udøvelse forbydes. Den offentlige Bestyrelse skeer ved et indskrænket Arve=Monarkie Den lovgivende Magt tilhører Cortes i Forbindelse med Kongen, men den fuldbyrdende er allene i Kongens Haand Cortes forsamle sig hvert Aar den 1 Marts i Hovedstaden. Kongen aabner vel Møderne, men Cortes kunne ikke raadslaae i hans Nærværelse. Ministrene kunne bivaane Overveielserne, men maae forføie sig bort, naar der skrides til at give Stemmer. Møderne holdes offentlig, undtagen naar hemmelig Raadslagning er fornøden. Medlemmerne af Cortes kan aldrig angribes for deres Meninger. J kriminelle Sager kan de kun dømmes af Cortes; og i civil kan de under Møderne samt en Maaned efter ei stævnes for civile Retter. Cortes forbeholdes Magt til før Ratifikationen at antage eller forkaste alle af Kongen sluttede Traktater at udfærdige Anordninger for Hæren og Flaaden, bestemme den offentlige Forvaltnings Udgivter og de aarlige Skatter, og Afgivter, fastsætte en almindelig Plan for den offenlige Underviisning o. s. v. Sammes Beslutninger kan Kongen give eller nægte Bekræftelse. Vil han det Sidste, saa sender han Lovudkastet tilbage med en Udvikling af sine Grunde. Skeer dette ikke inden 30 Dage, saa betragtes Loven som antagen og træder i Virksomhed. J Tilfælde derimod af betimelig Nægtelse, ledsaget med Grunde, kan Cortes ikke i det samme Aar igjen raadslaae over Lovudkastet. Men antages dette paa ny et andet Aar, saa gaaer det den i forrige Gang, og kan atter af Kongen forkastes. Tredie Gang, i et nyt Aar, antaget af Cortes, kan det ikke meer af Kongen vrages. Kongens Person er hellig og uantastelig og han staaer ikke til noget Ansvar. Han har Magt til at udfærdige Resolutioner, Anordninger og Jnstruxer, sigtende til Lovenes Haandhævelse; at sørge for Rettens hurtige og fuldkomne Pleie i hele Riget; efter Statsraadets Forslag, under Vilkaar af Jndberetning, med Dokumenter, til Cortes, at erklære Krig og slutte samt ratificere Fredstraktater, efter Statsraadets Forslag at udnævne til Bispedømmer saavelsom alle geinlige Værdigheder og Præsteembeder; af forunde alskan Æresposter og Udnævnelser; at føre høieste Kommando over Hære og Floder, samt udnævne Feltherrer, og til at benaade Forbrydere. Derimod kan Kongen ikke under noget Paaskud hindre Forsamlingen af Cortes, hæve den eller opløse den, eller lægge Vanskeligheder i Veien, for deres Raadslagning, hvorhos de, som maatte tilraade saadant eller lade sig bruge dertil, skulle behandles som Statsforrædere. Kongen maa ikke uden Samtykke af i Cortes forlade Kongeriget, med mindre han vil ansees for at have frasagt sig Kronen. Han kan hvarken afstaae sin Kongelige Magt eller nogen af sine Forrettigheder til en Anden, selv om han vil gjøre Afstaaelse til Fordeel for sin umiddelbare Thronfølger. Han kan ikke pantsætte, aftræde eller bortbytte end den ringeste Deel af Spaniens Landemærke; han kan ikke uden Samtykke af Cortes indgaae Offensiv alliants, slutte Traktater og Handel og Subsidier, afhænde eller pantsætte Nationalgodser. Han kan ikke udskrive Skatter, eller Paalæg, naar de ei ere besluttede af Cortes. Han kan ingen udelukkende Privilegier give. Han maa ikke gjøre nogen Enkelt eller noget Samfund Jndgreb i deres Eiendomsret, med mindre saadant skulde være nødvendigt for Statens Vel, da Erstatning skal ydes Vedkommende. Kongen maa ikke berøve nogen Enkelt Friheden eller egenmyndig straffe ham. Førend Kongen formæler sig, skal han give Cortes Underretning derom for at erholde deres Samtykke; i Mangel heraf ansees han for at have frasagt sig Kronen. Han er myndig, naar han har naaet atten Aar. Jndtil da regjerer et af Cortes beskikket Regentskab. Kongens førstefødte Sønner Thronfølger. De til Kongens og Kongehusets Ophold fornødne Penge anvises og bestemmes hvert Aar af Cortes.