Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1819-02-05
De oprørske Guerillas forøges stedse meere og mere: de ere forsynede med Vaaben og Krigsfornødenheder, og ei uden Krigstugt og Samhold mellem sig selv indbyrdes. Det Rygte, at de skulde have et Anslag, imod Hovedstaden i Sinde, synes, endog i Ministeriet, at have gjort Jndtryk og givet Anledning til Troppers Sammenkaldelse til Madrid. Saa meget synes vist, at de Misfornøiede ved hemmelige Tegn give sig tilkjende for hinanden, og at Regjeringen, uagtet alle Speidere, uagtet Storinqvisitorens Virksomhed, og uagtet endog Brevenes Hemmelighed blev krænket, dog hverken er kommen efter Sammensværgelsens Oprindelse, eller endnu har udfunden hvem, der styrer det Hele. Man seer paa Hofsine dets Aasyn, at Anelsen om den nærmende Storm har betaget dem; ogsaa Kongen synes ei, at skuffe sig i Henseende til hans Stilling; han er yderst tungsindig. . . . . . . . Han kan ikke troe noget Menneske; Munkene trykke ham, ligesom dem, der rides af Maren, og han har ikke Mod til, at lyste dem af Denne ængstelige Følelse forstærkes end mere ved den Overtydning, at et Partie lægger an paa, at ter at sætte hans Fader, den gamle Konge paa Thronen. Denne har megen Popularitet, og hans Tilhængere paastaae, at han skal have fast besluttet, at gjøre en Ende paa den Elendighed, i hvilken Spanien er nedsiunket, ved at erkjende de sydamericanske Republikets Uafhængighed, og at han agtede, at slutte Handelsforbund med dem, der kunde bringe Moderlandet større Fordele, end Fornyelsen af en tvivlsom Afhængigheds Baand, om det endog skulde være muligt, at gjenknytte disse. Tillige skulde de Colonier, som vare forblevne troe, vorde bedre behandlede og bedre afbenyttede; men, Fredsfyrsten, skal ingensinde mere sætte sin Fod paa Spaniens Jordbund. Aabenbart vilde disse være de eneste Midler til, paa ny at hæve Spanien til dets Rang, blandt Nationerne. Naar de Misfornøiede tilhylle sig med Karl den Fjerdes Authoritet, vinder deres Foretagende et Skin af Lovlighed, som det torde falde den nuværende Konge vanskeligt, at modstaae. Den liden Opmærksomhed, som Kongressen i Aachen har skienket hans Fordringer, bidrager ikke til, at berolige hans Sind. Hvor, han end skuer hen, seer han intet Hjerte aabne sig for ham; Nationerne have mere eller mindre dømt mellem ham og hans Fader, og af hans Moder har han Jntet, at love sig mere. Under disse Omstændigheder vorder det begribeligt, hvorledes der kunde tales, snart om hans Afreise til Eskurial, snart til Bayonne; men, høist uforklaligt og synderligt bliver det, i et Tidspunkt, som dette . . . at høre om en Plan, ifølge hvilken 40,000 Mand skulde sendes til Amerika, for at tilbagetage de nye Republiker, 10,000 Mand til Venezuela og Ny Granada, 8000 Mand til Mexico, 14,000 Mand til Buenos=Ayres og 8000 Mand til Chilli. For at tilveiebringe Omkostningerne til dette Korstog mod Friheden, hvilke man anslaaer til 30 Millioner Piastre, skal Ministeren, Greve af Jruio, have forestaaet Kongen, at pantsætte de baleariske Der til Rusland, de canariske Eilande til Holland, Cuba til Engelland, Puerto Ricco, den franske Deel af Sanct Domingo og de philippinske Øer til Frankerige. Denne (ham dog vel kun paadigtede Pland vilde vidne om Naturen af Ministeriets Hielpekilder. At bortgive det, man har, for at erhverve noget, hvis Beholdelse, om den end for Øjeblikket var mulig, vilde om et Par Aar nøde Spanien til nye lignende Anstrengelse, – en saadan Plan kunde ene falde et Kabinet ind, der er i det skrækkeligste Dilemma. Alligevel er det vist, at Drømmene om Gjen vindingen af Americas Guldminer udelukkende sysselsætte Hoffet og Kabinettet, og at man paa alleMaader driver Fremskaffelsen af Forselskibe til Søe udrustningen fra Cadix, man har i denne Anledning sendt Underhandlere til Frankrige og Engelland, og lovet, at give enhver Priis. Under denne Tingenes Stilling taber den Formodning, at nogle af Ferdinands foregivne Venner bestyrke ham i Fiendtlighederne mod Colonierne, for at forøge Landets Forlegenhed, forhøje Folkets Utilfredshed og derved tilvejrbringe en Krisis, Noget af dens Usandsynlighed. Det, at Fribyttere atter vise sig ved Galliciens Kyster, samt nogle Handelshuses Fallisement i Co kunna, have opvakt almeen Bestyttelse.