Berlingske Tidende, 1827-03-16
Huus=Auctioner. Den 12te Marts blev Huset No. 4 i Nybrogade ved 3die Auction solgt for 12,750 Rbd. Sølv. Den 13de: Huset No. 118 paa Rosengaarden ved 3die Auction for 4000 Rbd. Sølv. Sandhed - søgte jeg i det lave Land, Men - forgjeves, den var ei hjemme der, Du var reist, og ved Dig - var Dyden borte Hvad blev der nu igjen for mig? - een Faders Vrede Og skiøndt Du paaltod, der ei var Svig, Saa fandt jeg dog et stort Bedragerie. Reis derfor kun tilbage, til Dit Fædrene Boe, Jeg aldrig aldrig mere, forstyre skal Din Roe. Christian Henrik Jversen, Redacteur og Udgiver af Fyens Stifts-Avis og Avertissements=Tidende, Død den 1ste Marts 1827. Har Du Olding endt Din Vandringsgang, Er Dig Timeglasset heelt udrundet: Har Dig Parcen Livets Traad udspundet, Fandt Du, mødig, Veien Dig for lang? - Har Du stridt den gode Strid, Blidt i Døden nedlagt Livets Vaaben, Fundet Himmelen og Graven aaben : Sjelens bedre Hjem og Støvets Roe -Ja - Den Fromme har fuldendt her i Som naar Aaandepust kan bøie Sivet; Stille, Gudhengiven, gav han Livet, Til det Krav, som Jordens ene er. -Al. Det Tabte faaes ei meer igjen; See. Den første iblandt Vaarens Dage, Mørk og Regnfuld - skabt til Klage; Roved Os vor Fader, Støtte, Ven! - Dul hans Huus og Samlivs Held og Lyst Troe og kjerlige Ledsagerinde, Som med ham saae Livet frydefuldt svinde; Siig: kan Sorgen hemmes i Dit Bryst, Himlen tog igjen hvad Himlen gav Men, blandt alle Taarer Jorden eier, Jngen smertelig og Blyetung veier: Som et Barns ved elsket Faders Grav. - Tidlig Morgen saae hans Færd og Flid, Sildig Aften saae ham end at stræbe, Stedse med et Smiil paa vante Læbe, Ufortrøden ved hans Stræbens Jid. Derfor ramte tungt det haarde Slag; Skjøndt det var jo i Naturens Orden, At han skulde røves Os og Jorden. - Statens ældske Borger i sit Fag. - Vidt bekjendt hans Vid og Luun blev, Tidt et prøvet Raad af ham man hørte, Og en sjelden Lethed Pennen førte J godmodigt Skjemt ; - som helst han skrev. - Danmarks Holberg, ved hans Daabes Pagt, Sav sin Gudson vist i Faddergave. Frøe og Spirer af Satirens Have; Som opelskedes ved Snillets Magt. Ja, nu hviler træt den travle Pen Men dens Børn, paa Millioner Blade, Huld og Levende skal efterlade Minder, - om den tabte Fader, Ven. -- Himlen tog igjen hvad Himlen gav -Alle J som saae hans Daad herneden, Sig om: Agtelse og Kjerligheden: Ei ham trofast fulgte til hans Grav, - Tolderlund. Den Afdødes kjæreste Opholdsted. 2 Dul Den Elsktes Eden, - Skiønne Lund, Som end staaer Vinterklædt i denne Stund, Og sørger for Din tabte Ven saa saare, Med Dug paa Sørgepilens Green, som Taare; Som med et Liigklædt Tag og Liigklædt Træe, Har ei for vildsom Fugl et ringe Læe; Mens Blomst og Busk af Riim nedtynget dukker; Og Frost med Jis og Snee Kanalen lukker. - Dog - snart et venligt Foraar hilser Dig; Og Blomst og Busk skal atter hæve sig; Og Green skal Green med friske Løv omfavne; Men - Deres Ven veemodigt De skal savne; - Og Børn og Børnebørn - i Sorgens Dragt; - Skal skue Dig og Vaaren i sin Pragt; Men, Al. - med Smertens Graad paa blege Kin Thi hvert et Sted om deres Elskte minder. - O Tolderlund, Du yndefulde Plet, Hvo engang saae Dig, kan ei glemme det; - Hvor - "Sjelen sig i taus Beundring taber, og føler Gud og Mennesket som Skaber." Vor Giestmildhed Enhver imøde saae, Selv i: "Velkommen"! over Porten staae. Hvor længst bekiendte Sang - om Fryd i Livet, J Dagens Vaar; blev Øiet kierligt givet. - Hvor Alle - uden Forskiel - Frihed nød: Og Lye og Bord og Bænk i Blomsters Skiød. - Hvor trygt i Phantasiens Himmerige; En Yngling henrykt vandred med sin Pige. - Hvor tusinde Smaaeblomster mylred op, Og Nattergalen sang i Bøgens Top. - Hvor Aarens Pladsken i Kanalens Vande, Den Vandrende bod lyttende at stande. - Hvor Scho venligt giengav huld hver Sang; Og Skoven til gienlød af Valdhornklang. - Hvor glade Ungdom Festlig monne skue Den kiære "Dandse=Plet. - ved Lampers Lue. - Hvor Kummers Søn en Skiærv saa villigt fik og trætte Vandringsmand en Lædskebrik. Hvor - Christian Fredrik ofte venligt smille, Og Caroline sig, huldsalig, hvilte : Hvor i Naturens tryllerigste Favn, En Plet velsignet er med Hendes Navn. - Det, tabte Fader. - tabte Du herneden; Men vandt Det Minde Uforglemligheden. - Hvor saligt Forudgangne ærke Diel Og Livets bedste Minder flokke sig. Hvor trøstende Du seer til Os herneden ; Som veed at : Hist Du vandt Dig Himmelfreden Sønligst: Carl Søeborg. Ser vedkommende Venner og Bekiendter meldes herved, at min gode og elskelige e) Kone Charlotte Necoline, fød Qvotrup, efter nogle Ugers Syge ne, døde den 3die dennes i sit 49de Aar. Salige ere de Døde, som der i Herren, herefter, i den tilkommende Verden. Raarup Præstegaard, den 6te Marts 1827. H. G. Bechmann, Consistorialraad og Præst i Raarup.