JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
Der gives Prindser, hvis Liv ligner en Flod, der med imodstaaelig Kraft strømmer igjennem de vidtløftigste Landstrækninger; der gives andre, hvis fordiske Vandel ligner en spaa Bæk, der slynger sig igjennem yndige Sletter, og lader sig nøie med at vande sine Bredder og fremlokke Markens Blomster. Til det sidste Slags hører Arveprinds Frederich, vor Konges Broder og Femte Frederichs Søn. Den lykke lige Fred, som vore Fædreneland har nydt næsten i hans hele Levealder, har negtet ham Leilighed til at aflægge Prøver paa de krigerske Talenter, der især bidrage til førstelige Personers Navnkundighed. Hans Lod blev det, at søge sin Hæder i at udøve huslige Dyder, og opmuntre Konster og Videnskaber. Det er fra denne Synspunct, at den tilkommende Historieskriver maa betragte og veie denne Kongesens Fortjepester; Rytiden for lade sig nøie med, at be domme hans Caracteer og Handlemaade efter de Kjendsgierninger, den har for Øine.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
Een af vort Fædrenelands Historie høist fortjent Forfatter, den over enhver Lovtale ophøiede Kammerherre Suhm, har i Aaret 1779. leveret følgende Caracterisik over denne Prinds: Friderich, Arveprinds i Dannemark &c., har til Forældre Friderich den Femte, Konge i Danmark, og Juliane Marie, hans efterlevende Enkedronning. Begge Riger ønske endnu længe at glæde sig den 11 October 1753.) som skjenkede dem saa dyrebar en Prinds, der fra den 17 Januarii 1772 af, da han saae sig i yderste Fare for at tilveiebringe Kongen og Rigerne Sikkerhed og Frelse, sparer hverken Møie eller Omhu for at lette Fongen de tunge *) J Texten til Justitsraad Høiers Portraiter, af den Kongelige Familie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
J Suhmiana staaer 1750, men det er en Trykkeil og har være 1753. Regjeringsbyrder, for at lyksaliggjøre Land og Riger, til hvilken Ende han endog ikke tog i Betænkning at opoffre sit eget Bedste, det faste Haab og Vished han havde til Bispedømmet Lübeck. Paa egen Bekostning udvider han Kundskabs og Flids Grændser. Til Beviis tjene de Belønninger, han aarligen uddeler blandt de Norske Agerdyrkere, den Bekostning, han anvender paa herligen at lade trykke Nordens store Historieskriver *), og den Høimodighed, hvormed han i Steen lader forevige Danske og Norske Heste og Heltinder, Lærde, Statsmænd, og Konstnere. Med Jver fæger han og at udbrede Kundskaber og Videnskaber udi Norge, og viser sig deres mægtige Beskytter, som Præses for det Kongelige Norske Videnskabernesselskab. Konsterne have er en mindre Beskytter i ham. Derom kan disses Academie udi Kjøbenhavn vidne, som nu saa lykkeligen opliver Mindet af store Gjerninger i den haarde Steen og Kobber, og afpensler Dyden med Farver. Men hvo kan nok prise de Indretninger, han aarlig gjør paa sit Gods Jægerspriis, ved at uddeele Arveboliger og Adling til dem, der skulle værge Landet; Et herligt Exempel, værdigt at efterfølges af alle Jordeiere. Himlen belønne hans Dyder, og ville imidlertid skjønne paa dem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
En anden agtværdig Forfatter, den afdøde Prof. P. T. Wandall, har i Tilegnelsen *) Snorre Sturlesens Norske Kongers Krønike, i stor Mediansolid, udgivet af Justitsraad Thorlacius, 2 Vol. og Fyrtalet til sit fortræffelige Værk om de ved Jægerspriis ved Mindestene hædrede fortjent Danske Mænd, der vil blive en evig hædrende Mindesteen for hans egne Fortjenester som Skribent, skildret og den afdøde Prind fra den skjønneste Side. J Tilegnelsen sige han aldrig har et Skrivt med stort Ret været en Herre tilegnet, end dette Deres Kongel. Høihed. Fædrenelandets sion Mænd handler det om, og disse skylde Den bedste Prinds, et fornyet Minde, varigt for det Marmor, der prunker med deres Navn og helliget paa et Kongeslot, paa et Slot, soer Deres, og ved Dem deres Handlinger, ve faaet en ny Ret til et evigt Minde. Dis ædle Borgeres Levnedsbeskrivelser, som nu ses og deres Mindemærker, som her sees trykte, ere Virkninger af Deres Kongel Høiheds Gavmildhed, ogsaa jeg skrev for De befalede. Det hele Offer, jeg her sig bringer, er givet af Dem Selv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
J Fortalen siges, det Værk, hos en Deel her træder for Lyset, er en ny M. ning af H. K. H. Arveprinds Fredens Agt for Landsmænds Fortjenester, som Ha Jver, at vedligeholde Fædrelandskjerlig denne ædle Kilde til store og gode Handlinblandt Statens Børn. Dette var, det Hans Hensigt, ved paa sit Jægerspriis, Man maa beklage, at Fortsættelsen af Værk blev et Offer for Luerne i Kjøbenh. sidste store Jldebrand. oprette Mindestene til de Mænds Hæder, som overordentligen udmærkede sig til Statens Ære, og Nytte. Skulde Virkningen ikke svare til Hensigten, Man gjennemvandre omkring Friderichs Slot de skyggefulde Gange og Stier og Tykninger, hvis stille Ensomhed og Dunkelhed for sig selv henrive Sjelen til Betragtninger; pludselig blændes Øiet af et mærkeligt Marmor. Det Navn, hvormed samme er tegnet, vender Tankerne til Fordums Tildragelser, til den for Fædrenelandet lykkelige og ærefulde Vending, disse finge ved Manden, hvis Navn man her læser. Eftertanken sysler her, indtil andre Minder erindre, at her æres ikke blot Krigerens eller Statsmandens Fortjenester. Næsten hvert Navn giver Sjelen Anledning til andre Betragtninger, viser den en anden Vei til Borgervels Fremme og til Udødelighed. Langsomt gaae Tænkere fra Støtte til Støtte, skue med Ærbødighed de forevigede Navne, overveie hvad der gav dem Sted i disse hellige Lunde, og virksommere vorder den gode Siels Drivt til at anvende Ævner og Kræfter til Medborgeres Larv. Saaledes æres Fortjenester ved det jægerprisiske Marmor Saaledes opmuntrer dette Marmor til at gjøre sig fortjent. En Virkning det aldrig skal tabe. En sildig Efterverden skal derved see Fædrenelands Kjerlighed kraftigere, dens Frugter herligere; den skal kalde sig tilbage den Frederich, som hos os har for alle Landets store Mænd stiftet den hellige Erindring, som intet Land, intet Rige endnu kan fremvise Lige til. Men den sørger billig for store Sjeles Udødelighed, der er vis paa sin egen; og den elsker de høie Mønstre, som selv ere blevne for Eftertiden et vigtigt Exempel."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
Som en Elsker af ældgamle Mindemærker, der kunne tænde Lys i den fædrenelandske Histories mørke Tidsalder, lod Prindsen i Aaret 1776 tre af de mange Begravelseshøie, der findes paa Marken ved Jægerspriis, aabne, og, uagtet man ved Aabningen just ikke gjorde nogen mærkelig Opdagelse, saa er den saakaldte Julianehøi, som forhen kaldtes Monsehøi, dog det skjønneste Beviis paa Prindsens sonlige Kjerlighed *). Over Indgangen til denne Høi seer man en Tavle af Norsk Marmor, hvori følgende Ord ere indhugne med gyldne Bogstaver: Juliane Høi. Til den helske Moder Minde, Helliges. Dette ældgamle Mindemærkfundet. I Aaret Mod af Hereprinds Frideren.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
Bønderne paa Jægerspriisgods have altid baaret den ømmeste Kjerlighed til den afT. Hr. Kobberstikker Haas for i den Anledning stukket et meget smukt allegorisk Kobber, hvorpaa man seer Prindsen i Skikkelse af Minerva oplyse det Inderste af den mørke Hvælning med en brændende Fakkel døde Prinds, hvis ivrigste og stadigste Attraa det var at befordre deres Vel. J de Aar, hvor han resterede der paa Slottet, høitideligholdt hans Bønder aarligen hans Fødselsfest med landlige Forlystelser. Karle i deres Søndagssklæder og med deres Agerredskaber paa Skuldrene, Piger med opsmøgede Ærmer og deres blanke Malkebotter paa Hovedet, indfandt sig paa denne Tid udenfor Slottet, lykønskede med lydelig Stemme deres Herre, dansede og vare glade. For nogle Aar siden afstod Prindsen Jægerspriis Gods til Kongen. De tegnende Konster beskyttede han ikke allene med førstelig Rundhed, men har var end- og selv en Kiender deraf. Konstacademiet, hvis Præses har var, gjerdetter to af hans Arbeider, i sin Samling *). Ogsaa den dramatiske Konst yndede han meget, og det er hans Smag og Opmuntring, som vor Theater egentlig maa takke for, at det nu kan fælle en Knudsen, blandt sine bedste Skuespillere. Prindsen var det, som paa det lille Theater paa Fredensborg, hvor Knudsen aflagde de første Prøver paa sit udmærkede Anlæg til den dramatiske Konst, opdagede hans sjeldne Genie, og ledte ham ind paa en Bane, som Naturen vel havde bestemt ham til, men som udvortes Omstændigheder sikkert havde holdt har borte fra, dersom han ikke lykkeligviis havde truffet en saa mægtig Velynder, Prindsen var det, som ved at gjøre denne Thalias Yndling til Færgemand ved *) Foraderede Kobbere, hvoraf det ene forestiller Maria Flugt. Frederikssunds Færgested, satte ham island tilmed mindre Bekymring for sit Udkomme og sin talrige Families Ophold, ganske at opoffre sig sin Konst og sine Medborgeres Fornøielse. Som Familiefader fortjener denne Prinds en hos Rang. Han svarede intet for at berige sine Børn med den Dannelse og de Kundskaber, som forøge den Glands deres Fødsel berettiger den til Hans ældste Søn, Prinds Christian har, ligesom hans øvrige Børn, fra sin første Ungdom af havt de bedste Lærere i enhver Videnskab og Konst, der var passende for hans høie Stand. Hans Jndsigter og Dannelse ere almindelig bekjendt J Aaret 1774 d. 11 Oct blev han formælet med Sophie Friederiche, Hertug Ludvig til Mecklenburg, Schwerins Datter, som den Gang holdt et høitideligt Indtog i Kjøbenhavn til Søes. Veien fra Gammelstrand til Slov tet var belagt med rødt Klæde, og den Æreport, som ved denne Høitidelighed var opreist, har man endnu for nogle faa Aar siden kunnet sor i Fredensborg Slotshauge, hvor den var hen sat til Amindelse, Af de Børn, som hans høi Gemalinde fødte ham, ere fire i Live, Prinds Christian Frederichs), født d. 18 Sept. 1786. Prindsesse Juliane, født d. 18 Febr. 1799.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
Prindsesse Lovise Charlotte, født d. 30 Oct. 1789, Prinds Frederich Ferdinand **), født ) Generalmajor af Jnfanteriet, Chef for Prinds Frederichs Regiment, og siden den 16 Nor 1787 Ridder af Elephantordenen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
Oberst ved Infanteriet, og Ridder af Elephanordenen siden den 22 Nov. 1800. p. 22 Rbd. 1792. - J en Række af tyve Aar nød han et lykkeligt Ægteskab, men d. 29 Nov. 4, berøvede Døden ham hans elskede Gemalinde paa Slottet Sorgenfri, hans og hans høie Families sædvanlige Sommerresidene i de senere Aar. Fra dette Slot af blev hun en skjerneklar Nat ført til Roeskilde Domkirke med megen Høitidelighed *). Hendes tidlige Død gjorde det ham nu til en sørgelig, men hellig Pligt, ganske at opoffre sig sine umyndige Børns Opdragelse og Dannelse. Hvormeget han følte ved dette store Tab viser den Mindesteen af Marmor, som han paa Sorgenfri Slot har ladet oprette for denne sin afdøde Gemalinde. Den er anbragt paa et høitidelig melancholsk Sted og omgivet med Cypresser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
J de sidste Aar begyndte Prindsens Helbred at blive meget svag, og et Anstød af Apoplexie bevægede ham til, efter erfarne Lægers Raad, at søge Hjelp ved Badet i Pyrmont. Paa sin Reise mødte han store Ærebeviisninger. Den Franske Overgeneral, som inst tantonerede der i Egnen, sendte ham en Hædersudcorte i Møde, som ledsagede ham til Brøndest. Han vendte med en tilsyneladende styrket Helbred tilbage, kiønt hans Svaghed dog ikke al Da den gamle Kongelige Liigvogn brændte i Slotsbranden kort forhen, saa blev der ved Prindsessens Død forfærdiget en ganske ny efter en smagfuld Tegning af den afdøde Prof. Harsdorff. Men den var saa høi, at den den Gang ikke kunde komme igjennem Stadens Porte deles forlod ham. Men i Vinter tilfog den i høi Grad. Gjentagne Gange frygtede Lægerne for hans Liv. Uagtet han endog Dagen for sin Død var kjørt ud, befandt han sig dog tre Uger, i Forveien meget slet. Han maatte bæres ud af og ind i Kareten, Sengen &c. Endelig døde han d. 7 Dec. 180, om Formiddagen Kl. 11.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
Inden og udenlandske Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
Indenlandske Efterretninger. D. Gall har nu endt sine Forelæsninger i Kiel, og der fundet samme bifald som paa andre Stæder. Jnden han sluttede sit Cursus, undersøgte han adskillige Forbryderes Hjerneskaller og angav meget træffende de Misgierninger, hvortil de især havde Tilbøielighed. - H. K. H. Kronprindsen, har til Beviis paa sin Tilfredshed foræret D. Gall. en med Brillanter besat Gulddaase.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
Hr. Capitain Høier, som i Gaar ankom til Kjøbenhavn fra Kysten Guinea med endeel Elephanttænder, havde en Passageer med sig, som han bragte til Engelland. Denne Passageer, som egentlig har været Gouverneur paa een af de Holland Pladse paa Guineakysten, er saa tyk, at han kan sætte et Glas Viin paa sin Mave, og det staaer saa fast som paa et Bord. Han sover bestandig i et stort Kar Vand, som Hovedet rækker ud af. Men bag ved samme er der anbragt en Hynde, som han kan lade det hvile paa.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
De 6 Feldtpræster, som skulle ansættes ved den i Holsteen samlede Armee, ere nu ankomne til Kiel. Efter høieste befaling skal der endnu udnævnes tre, som ligeledes med det første kunne ventes. En af disse bliver ansat ved Generalstaben.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
Overprocureuren i det Tydske Cancellie, Legationsraad v. Eggers, ankom til Kiel d. 26 s.M. og fortsatte kort derefter sin Reise til de Østerrigske Stater. Han tager Veien over Berlin. Det saa vigtige og nødvendige Værk: en ny Matricul for de Danske Stater, er nu i fuld Gang paa Roeskilde Amt i Sielland. 45 Personer, foruden Overandinspecteur Eilers, der har Overopsigten over det Hele, ere ialt satte i Virksomhed derved. - Efter Hof= og Statscalenderen for 1805, ere samtlige Landmaaleres TalStiftslandinspecteurerne iberegnede. 190. For 134 Aar siden vare, efter Thestrup, 400 Personer, sysselsatte med Landmaalingen og Matriculvæsenet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
J allgemeine Litteratur. No. 266 s. d. A. recenseres Provst Peder Harboe Hertzbergs Biographie af hans ældste Søn, Niels Hertz berg, Sognepræst til Qvindherred &c. Rec. kalder den: en smuk Levnedsbeskrivelse over en Mand af sjelden Værd dybt i Norden!" - P. H. Hertz berg er født 1728 i Bergens Stift og døde som Provst i Sundhordlehn og Sognepræst til Findaas i Norge. Som Literatus, Lærer, Læge, Patriot, Landmand, Menneske og Fader udmærkede han sig meget fordeelagtigen. Følgende Træk af den Hedenfarne anfører Rec. af denne velskrevne Levnedsbeskrivelse. Trykkende Fattigdom nødte ham til at tjene nogle Aar som Klokker, for at erhverve sig 90 Rdlr., og for derved at kunne fuldende sine Studeringer ved Universitetet i Kjøbenhavn. Hans Flid hialp ham at overvinde alle Vanskeligheder og allerede 1758 blev han Sognepræst. Adskillige fortræffelige Afhandlinger, som han skrev i Aarene 17631789, f. Ex. over Spor til Vulcaner, paa Øen Findaas o. fl. forskaffede ham den Ære, at blive Medlem af Videnskabersselskaberne i Trondhjem og Kjøbenhavn. Som Theolog havde han den Grundsætning, prøver alt, og vælger det bedste. Med den Kantiske Philosophie var han ikke ubekjendt, men han sagde: at det moralske Beviis for Guds Tilværelse var intet nyt, men det gam de notione Derunstta i en ny Form. Som Præst beløb hans Embedsreiser sig til 5000 Mile til Vands og Lands, og i hans 47 Embedsgar lod han sig kun til Gange af Storme afholde fra at præke selv. Hans Skolecasse ophialp han ved at lade alle Jndkomster, der tilkom ham som Forligelsescommissair, flyde ind i samme. Som Læge besad han store Jndsigter, og i en Tid af 37 Aar forløb næsten ikke en Uge, hvor jo adskillige Syge, søgte Hjelp hos ham, og fandt denne, saavelsom Lægemidler og Pleie, næsten uden Betaling, hos ham. Som Patriot gjorde han sig fortjent ved at indføre Kartoffelavlen, som indtil 1758 endnu var ganske ubekjendt i Norge, og ved ham blev den saa almindelig udbredt, at blot i Bergens Sal Bonden nu aarlig fortjener derved 25,000 Rdlr. Hovedindvendingen, som Bønderne gjorde ham mod Kartoffelavlen var: Nei Faer, Konnerne vorvæerte for snakt badnalige atte paa (ne Fader, vore Koner komme ved Nydelsen af Kartofler for oft i Barselseng 1) Et mindre lykkeligt Udfald havde hans Forsøg at ophielpe Marmorværket i hans Stift thi han satte hundrede Rigsdaler til derpaa. Han gjorde Begyndelse med at indføre Træsko og hans Søn (Bogens Forfatter) fortsatte hans Værk med Held. Hans Privatliv var i enhver Henseenexemplarisk. Han opdrog otte Børn og opleved de syvs Forsørgelse. - Har nogen Mand for tjent at Staten beviser Børnene sin Taknemmelig hed mod Faderen saa er det den agtværdige Herberg, og det kan man ogsaa vente af Hr. Konmerherre Hauchs store Jndflydelse, som var den dødes Ven og som Skrivtet er tilegnet. gen gjør Sønnens Hjerte Ære; men de man Latinske Floskler burde været udeladte. De a desuden urigtig anførte, eller og vanhældede i Trykkeil.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
J det kostbare Kobberværk, som med til rende Text, under Titel af: Voyage pittoresom alt Cap nord p. A. F. Skiöldebrand, er udkumet i Sverrig, findes blandt andet følgen mærkelige Noticer angaaende denne Ydrekant vort Norden. Det hele Forbjerg fortjener egen lig at kaldes Nordkap, kun de høieste Fjeldspidse kunne sees langt borte af Søfarende; de øvri ere ubekjendte. Paa nogle Fjelde fandt Forf., sor er Svensk Oberst, Æg af Skjældyr og Svamp saa hvide som Snee, men meget sprødere end i mindelige Svampe. J Nærheden af Nordcap i en Klippegrotte, hvis Overflade Bølgerne han rundet; indvendig løb en Kilde af færsk Van nogle Ujevnheder i Klippen tjente Forf. og har Medreisende, Wahlenberg, til Sæde. Jn Træ var her at see, og man fandt heller ikke Sy til, at der nogensinde havde været her noget Mi neske. Paa Den Magerøe boe adskillige For lier, som Pontoppidan angiver for 50 - 60, m. Wahlenberg for langt færre. Paa Masøe hade af en derboende Kjøbmand modtagne med i Høslighed og Gjestfrihed som om de havde vel Prindser; deres Tolk havde ogsaa fortalt om de at de vare store Herrer. Masse er den nordligste Havn i det Norske Lappland, under 70 5954, 3 Svenske Mile fra Nordcap. Skibene kunne ligge her Vinteren over ganske trygge, og i nogle og 20 Aar har man udført derfra 6349 Skippund tørrede og saltede Fisk. Her er ogsaa en Kirke og holdes et Marked. Ved Bygningerne vare her vel Kjøkkenhauger, men man fandt kun Kartofler, Rødkaal og Rips deri. J Gammelgaard hos Amtmand Sommerfeld fandt man Høiene bedækkede med Linnæg borealis, hvilke smaa Blomster gave en meget behagelig Lugt fra sig. - Talvig ligger ved en Havbugt og har en Kirke og en god Havn, hvor man fandt mange Baade og over 400 Lapper. Markedet, som den Gang holdtes, havde draget dem did. Lapperne afgjøre paa den Tid sædvanlig deres Regnskabssager, men da man beværter dem med Brændeviin i Overflødighed, saa forsømme de derved deres Fordeel. Jndbyggerne have nu afbetalt den største Deel af deres Gield og kunne være velhavende, dersom de kunde styre deres tøileløse Lyst til Brændeviin. Det Norske Lappland indfatter 1260 Norske Mile, men deraf ere kun 200 Land; det øvrige bestaaer af Fjorde, Søer og Floder. Der gives ti Handelsoplag, og der har været Aar, hvor man udførte fra disse over 150,000 Skippund Fisk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
J det sidste Aar 1788, da Handelen blev dreven for Kronens Regning, beløb Udførslen sig til 42, 376 Rdlr. og Jndførslen til 21,591, men Fordelen gik igjen til Spilde ved overordentlige Omkostninger og Contrebande.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
J Allg. Litt. Zeitung Nr. 270 recenseres Tidsskrivtet Acheneum, udgivet ved P. H. Mønster. Rec. siger, at begge de første Stykker (af D. Münter og Udgiveren) opvække en god Fordom for det Hele og det Ønske, at det uafbrudt maatte fortsættes. Kun undrer det ham, at der hverken i en Jndledning eller noget andet Steds er talet om Skrivtets Bestemmelse og Plan." - Skrivtet er imidlertid ophørt af Mangel paa Subskribentere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
Udenlandske Efterretninger. Johannitterordenen i Rusland bestaaer af to Afdelinger: den Catholske og den Russiske. Paul den Første har i Aaret 1797 bevilget den første en aarlig Jndkomst af 84,000 Rubler. Siden Malta's Skjebne 1798 ophævede enhver Forbindelse melsert dette Ordenens Hovedsæde og Stormesteren, bestaaer Prioratet, efter Paul den Førstes Anordning, af 16 Storkors, 20 verdslige og 10 geistlige Commender, 129 Justitsriddere, 3 Conventualcapellaner. De fleste af disse Lemmer ere af de forrige Franske og Polske Tunger. J denne Forfatning befandt Ordenen sig d. 29 Nov. 1798, da Paul paatog sig Stormesterværdigheden. Samme Dag stiftede han et andet Priorat for hans ikkeratholske Undersaatter, som han bevilgede 216000 Rubler aarligen. Det har 98 Commender og 24 Familiecommender. 1799 udnævnte Keiseren, efter Ordenens Statuter, et Over conseil, som besørger Regjeringen og Ordenens Forretninger. I dette Conseil sad, foruden begge Storførsterne, de største Mænd i Staten, som de forskjellige Ordenstungers Repræsentanter. Paa samme Tid oprettede Keiseren et stormesterligt Hof, som bestod af de første Keiserlige Hofembedsmænd, og en stormesterlig Livgarde, og forærede Ordenen det prægtige Woronzowske Palais. J dette ere nu en Russisk og en Catholsk Kirke, begge Prioraters Forsamlingssale, adskillige Ordensbetjenteres, Ridderes og Præsters Bolig. Faa Dage efter Pauls Død tog Alexander Ordenen, ved en Proclamation, under sin Beskyttelse, og erklærede PeDe tersborg for dens bestandige Hovedsæde. Penge, som egentlig skulde flyde i den almindelige Ordenscasse, ere nu nedlagde i Rusland i Lombarden (Affistencehuset eller Laanebanqven), og udgjør omtrent en Sum af 700,000 Rubler, som bestandig voxer. (Af Rusland unter Alexander, Martz 1805.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
J Engelland er der for ikke længe siden opstaaet et Selskab, hvis Øiemed er, at sælge fattige Folk opbyggelige Bøger for en meget lav Priis eller og at forære dem samme. Selskabets Directeurer anmodede adskillige andægtige Mænd i Tydskland, ogsaa der at oprette saadant et Selskab. Men da de svarede, at Krigen havde blottet mange Provindser for Contanter, og at Pengene ikke vare saa almindelige der som i Engelland, saa aabnede Engelskmændene strax en Subskription for det fattige Tydskland, og sendte derpaa Prof. Jung i Halle, som ogsaa kaldes Hein. Stilling, 600 Gylden, som man havde samlet i en meget kort Tid. Han har nu anvendt Pengene til at udgive et opbyggeligt Skrivt, under Titel af: der christliche Hr. Menschenfreund, omsendt det til orthodore Præster, som skulde gratis uddeele dem blandt deres Sogns Fattige. Prof. Jungselv arbeider uden Honorar, men ogsaa uden Honeur, thi hans Bog er, efter Rec. Dom, et slet Product.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-10
J Ployd's Evening post findes Nelsons Levnedsbeskrivelse med hans veltrufne Portrait i Træsnit. Slaget paa Kjøbenhavns Reed kaldes en haard Fægtning og nævnes kunVed det nye Ridderacademies Opbyggelse i Berlig, blev i Sept. Maaned d. A. fundet i Jorden en Jernpotte med Mynter, hvis Præg for det meste var ukjendeligt. Men paa nogle kunde man omtrent see, at det var Bohmske Schockgroskener, fra Carl IV. Tid, som var Østerr. Keiser, Konge af Bøhmen og Markgreve af Brandenborg. De ere prægede i Aarene 1341 til 1364. Nelson havde engang faaet en Kaarde foræret af sin Onele, Capitain Suekling med følgende Ord: Horatio, jeg forærer Dig denne Kaarde, paa det Vilkaar, at du ikke skiller dig fra den uden ved Døden. - Da Nelson rykkede frem mod St. Crux og blev saaret i den høire Arm, tabte han Kaarden, men, erindrende sin Oneles Ord, tog han den op igjen med den venstre, og blev bragt ombord paa Skibet, hvor han blev to Gange opereret Paa Theatret i Coventgard fremtraadte nyligen et nyt theatralsk Vidunder, Miss Mudie, som uagtet hun kun er 8 Aar gammel, hverken manglede Mod eller Talent. Men hun var alt for barnagtig, og Parterret begyndte dygtigen at pibe. Hun beholdt imidlertid Contenance og talde i 4 Act paa følgende Maade til Tilskuerne: Mine Herrer og Damer, jeg har sikkert ikke gjort mig skyldig i noget, som kan fornærme de Folk, der ere sendte herhid for at udpibe mig; jeg vil derfor være Dem meget forbunden, dersom De vil kaste disse Folk paa Døren. Nu gik det hulter til bulter, nogle loe, andre pede, Theaterdirecteuren maatte undskylde sig. J femte Act spillede en anden lille Pige i Mudres Sted, og Skuespillet endtes med den største Allarm.