Viborger Samler, 1844-05-21
Jndenlandske Efterretninger. Kjøbenhavn. At reformere, er Noget, som falder de fleste af vore Regjeringscollegier grumme svært, selv en ubetydelig Reform koster dem ofte flere Aar og altid mange Bøger Papir til Betænkninger og Forestillinger, inden den kommer saavidt, at den besluttes; derpaa medtager selve Udførelsen, ligesaa lang Tid og dobbelt saa meget Papir, naar den saa endelig er udført, viser det sig ikke sjeldent, at den enten er forfeilet eller stødt paa uventede Vanskeligheder, hvis Fjernelse atter tager megen Tid og meget Papir, og Enden paa alle disse Besværligheder bliver da ikke saa ganske sjeldent, at Reformen enten reformeres saaledes, at den reformerer saa lidt som muligt, eller at den slet ikke kommer videre i Verden end paa Papiret, og altsaakun har den industrielle Virkning, at fremme Papirfabricationen. Jmidlertid er der dog eet af vore Kollegier, som har et ganske særegent Uheld med sine Reformer, som bruger en halv Menneskealder for at beslutte dem, som er paafaldende ubehændig i at udføre dem, som idelig maa gjøre om igjen, ja som undertiden, for dog at faae en Ende derpaa, maa sætte dem i Værk, inden de ere færdige, inden de, der skulle efterleve dem, vide, hvori de bestaae, inden det, hvorpaa de skulle gaae ud, er tydeligt og nøiagtigt bestemt. Dette Kollegium er det der nærmest repræsenterer Dannelse og Oplysning i Danmark, det er den høikongelige Direction for Universitetet og de lærde Skoler, 1833 begyndte Directionen at forberede en Reform af hele det lærde Skolevæsen; efter 11, siger og skriver elleve, Aars Forløb, kom denne i Begyndelsen af indeværende Aar saavidt, at man ifølge Resolution af 9de Februar besluttede af 16 lærde Skoler til en Prøve at reformere 3. Hvori Reformen skulde bestaae, bestemtes ikke nøiere; det heed blot, at de tre Skoler skulde omdannes til Gymnasier, og Directionen fremkomme med en detailleret Plan for Underviisningen i disse. Af de omtrent samtidig paafulgte Udnævnelser af Rectorerne for de 3 Gymnasier kunde man slutte, at Gymnasialunderviisningen, skulde tage sin Begyndelse fra 1ste April, men nu ere vi i Midten af Mai, endnu er Directionen ikke fremkommen med nogen Plan, endnu er det øvrige Lærerpersonale ikke udnævnt, der er kort sagt endnu intet Andet til af Gymnasterne end 3 Rectorer, som, hvis de ikke ville sætte sig hen og see paa Maanen og give Disciplene Sommerferie, fra 1ste April af, indtil Directionen bliver færdig med sin Plan, - hvilket, som man af denne Sags tidligere Historie seer, kan vare indtil 11 Aar, – maae arbeide hver efter sit Hoved uden Plan og uden Harmonie. (Af Fædrel.) Trykkefrihedsselskabets Generalforsamling d. 13de De, som var besøgt af 4500 Medlemmer, vedtog, efter at, – foruden Formanden, Høiesteretsadvocat Lehmann, - Dr. Ballin, Cand. Hage, Mag. Monrad og Cand. Barfod havde yttret sig, eenstemmigen følgende af Bestyrelsen foreslagne Resolution: "Daenhver Afgjørelse af det reiste Spørgsmaal om det danske og det tydske Sprogs Forhold til hinanden i den slesvigske Stændersal, som ikke gaaer ud paa at hjemle dem begge fuldkommen lige Ret, kun kan betragtes som provisorisk, og da det kgl. Patent af 29de Marts d. A. selv forkynder sig som saadant, saa tiltræder Forsamlingen den af det slesvigske Selskabs kjøbenhavnske Comitee udstedte Petition til Hs. Maj. Kongen, i det Haab, at Hs. Majestæt ved den af Allerhøistsamme forbeholdte nærmere Beslutning vil skjænke de deri udtalte Følelser, Ønsker og Forventninger allernaadigst Opmærksomhed. Forsamlingen sluttedes derpaa med et levende Hurra for de SyveDen slesvigske Forening i Haderslev har sendt Hs. Majestæt Kongen følgende Adresse: Allernaadigste Konge! Med den dybeste Smerte har den slesvigske Forening af de med Dagsposten ankomne offentlige Blade fra Hovedstaden erfaret, at Deres Majestæt, uagtet De anerkjender den danske Befolknings naturlige Ret til at bruge sit Modersmaal i Stændersalen, alligevel ikke har troet at kunne sætte det danske Sprog paa samme Standpunct, som vore tydske Brødres. Den uudeblivelige Følge vil være, at allerede i den forestaaende Stænderforsamling vil vort Modersmaal atter aldeles forstumme, og Haabet til de paafølgende Forsamlinger er saagodt som intet, Jblandt vore Børn vil det da fortælles som en sørgelig Mærkværdighed, at, uagtet Modersmaalet, der ved danske Folketaleres mandigfaste Færd efter en lang Fornedrelses tilstand atter trods Modstandernes Haan og Trudsel i 1812 lød med klar Røst paa Folkethinget, – uagtet Landets Konge høitidelig anerkjendte den danske Slesvigers naturlige Ret til i sit eget Sprog der at hæve sin Stemme, – uagtet de danske Folk tiljublede de djerve Folketalere sit begeistrede Bifald, saa maatte dog allerede i 1814 den danske Tunge kun under saa indskrænkende Bestemmelser lyde i Stænderforsamlingen, at det vil være den danske Nationalitets mægtige Modstandere let at tilkjæmpe sig den forønskede Seir ganske at holde vort Modersmaal ude af Stændersalen Foreningen vilde svigte sin Troskab og sin Kjærlighed imod Konge og Fædreland, hvis den ikke udtalte sin Smerte over den Foranstaltning, hvormed Deres Majestæt har villet værne om det høitelskede Modersmaal, men som efter vor Overbeviisning vil være vore Modstandere en kjærkommen Foranledning til atter at trænge det tilbage inden saa snævre Grændser og i den undertrykte Tilstand, hvorfra det under Deres Majestæts mægtige Beskiærmelse med seirende Kraft havde begyndt at hæve sig. Foreningen opfylder da, ifølge den idag afholdte Generalforsamlings Beslutning, den smertelige Pligt, for Deres Majestæt at skildre de bittre og nedslaaende Følelser, hvoraf den føler sig gjennemtrængt. Dhrr. Clausen, Drewsen, H. P. Hansen, Larsen, Meinert og Schouw har til danske Medborgere, sagt nogle Ord i Fædrelandet, hvoraf her fremhæves Følgende: Ved det nu offentliggjorte Patent af 29de Marts d. A. erfares, at Forholdet imellem det tydske og det danske Sprog, med Hensyn til Brugen i den slesvigske Stændersal, er foreløbigen bleven bestemt, for den nærmest forestaaende Forsamling, paa en Maade, som væsentligt afviger fra det, der har været almindeligt forventet og forudsat. Overraskelsen, om end smertelig, tør imidlertid ikke løsrive fra det Haab, at den provisoriske Anordning ikke vil vinde endelig Lovskraft. Thi, skulde det danske Sprogs Forhold til det tydske i den slesvigske Folkeforsamling blive endeligen ordnet efter de i Patentet opstillede Regler, da vilde de naturlige Rettigheder, som i det kongl. Reskript af 2den Decbr. 1842 vare anerkjendte for de dansktalende Deputerede i Almindelighed, blive indskrænkede til dem iblandt disse, der kunne erklære: at de ikke tiltroe sig at være det tydske Sprog tilstrækkelig mægtige, for at kunne betjene sig deraf ved deres Foredrag i Forsamlingen, altsaa indskrænkede til dem, der mangle en Kundskab eller Færdighed, som, efter de nuværende Forhold i Hertugdommet, ikke lettelig savnes i de mere dannede Klasser, hvorimod de Danskfødte og Dansktalende, som maatte være det tydske Sprog tilstrækkelig mægtige, vilde være udelukkede fra deres Modersmaal. De danske Foredrag i Forsamlingen vilde ikkun i tydsk Oversættelse blive førte til Protocollen, for herfra atter at oversættes paa Dansk i den danske Udgave af Stændertidenden, og saaledes ikkun i en Oversættelses Oversættelse komme til danske Medborgeres Kundskab. - Haabet altsaa, at den provisoriske Anordning ikke vil blive gieldende Lov, kan ikke opgives, hvor der er Tro paa Nationalitetens Magt i det danske Folk og Tro paa Kongens Sympathi med dette Folk, i samme Forhold som en national Aandstemning i Folket vil forstaae at give sig utvetydigt Vidnesbyrd i Ord og Gierning. Af saadanne Vidnesbyrd at erfare Nationens Stemning, kan ikke andet end være en folkeligsindet Konge kjært, og, idet Hs. Majestæt udtrykkeligt har forbeholdt sig, at tage nærmere Beslutning, tør det med fuld Fortrøstning antages, at Nationens Stemme angaaende en Sag, hvis afgjørende Vigtighed for den danske Nationalitet ligger for Dagen, vil - ogsaa hvor den udenfor Stændersalene træder Kongen imøde - blive taget i den alvorligste Betragtning. Til danske Medborgere, som med os erkjende, hvor lidet der vilde skee den danske Nationalitet Fyldest i det Tilfælde, at det forelagte Lovudkast skulde erholde endelig Lovskraft, gjentage vi vor Jndbydelse til, ved Underskriven af den meddeelte Petition at udtrykke denne Overbeviisning og den dertil støttede allerunderdanigste Begjæring i undersaatlig Ærefrygt for vor ophøiede Konge, for at den nationale Stemme kan erholde sin Jndflydelse ved den endelige Afgjørelse af Sagen." – (For de ærede Beboere her i Viborg og Omegn, der ønske at underskrive ovennævnte allerunderdanigste Petition, tjener til behagelig Underretning, at den til dette Øiemeed er henlagt hos Hr. Landsoverretsprocurator Jespersen hersteds, hos hvem og Exemplarer af Petitionen kunne erholdes til videre Udbredelse til Underskrivt.)