Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-01-18
Den Vest- Siællandske Avis, eller: Ugeblad. Slagelse. den for landske Historie. uden og inden 2 1/2 for vigtigste Nyeheder. Dagens Redigeret af Pastor og Ridder Bastholm. Trykt og forlagt af Peter Magnus. 16te Aarg.) Tirsdagen, den 18. Januar 1820. No. 8) 16te A. Tirsdagen, den 18. Januar 1820. Med Kongl. allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten til Danmark og Hertugdømmene. Kritiske Blikke paa de Spanske Coloniers nyeste Historie. Har endog Pengemangel, Troppernes Ulyst til Krigen, og endelig den gule Feber, gjort den saalænge forberedte, og saalænge forgiæves bebudede store Spanske Expedition endnu bestandig uvirksom, saa har dog de blotte Udrustninger til den, og Fremskyndelse til dens Afsendelse ikke været uden Virkning, da Frygten for dens Ankomst har standset begge de unge Republikker, Chillis og Buenos=Ayres med hinanden aftalte Angreb paa Peru - Selv Hoffet i Brasilien, imellem hvilket og Hoffet i Madrid Venskabet siden den forrige Dronning af Spaniens Død, stedse mere aftager, og som ikke har noget at frygte af Spanien i Europa, da selv et Angreb paa Portugal kun vilde bidrage til at Portugiserne vilde i et saameget større Antal udvandre til Brasilien; har troet at have Grund til at være frygtsom for den store Expeditions Bestemmelse; i det mindste hedder det i en Skrivelse fra London af 9de December, at de sidste Efterretninger fra Rio Janeiro bekræfte, at Hoffet har opgivet alt Haab om Udsoning med Spanien, og at det tager alle fornødne Forholdsregler til at beskytte sine Amerikanske Besiddelser. Der ere afgaaede befalinger til Portugal om, at afsende til Montivider, Munition, Levnetsmidler og friske Tropper, under Bedækning af to med doppelt Mandskab forsynede Orlogskibe; dette bekræftes ved Efterretninger fra Lissabon og Antallet paa de Tropper, som skulle afsendes blev angivet til 5000 Mand. – Man seer heraf, at den Brasilianske Regiering ikke befrygter, at den Spanske Expedition skulde giøre et Angreb paa Brasilien selv, som ogsaa vilde være urimeligt, men at den frygter for, som ikke heller er usandsynligt, at Expeditionen skulde begynde sine Foretagender med at overfalde Montevider og tage den i Besiddelse, for derfra at angribe Buenos=Ayres, forresten maae man betænke, at den Brasilianske Politik udkræver, at ethvert passende Paaskud benyttes for at drage Mennesker og Effecter ud af Portugal til Regieringens nærværende Sæde. – Brasilien er saaledes endnu i Besiddelse af Monteviden, men heller ikke videre. det indre Land behersker den ubetvingelige Artigas, den Cosakkrig han fører og Landets Udstrækning i Forbindelse med dets uopdyrkede Tilstand, giør enhver videre Fremtrængelse overmaade vanskelig, overalt forefalde ingen afgiørende Skiærmydsler, og Brasilianerne kunne blot juble over, at de have drevet hans Partiegiængere ud af deres eget Land; det udbredte og alt for tidlig optagne, Rygte, at Artigas var fanget af Brasilianerne, er ikke siden bleven bekræftet; hans Hovedqvarteer, var ifølge de sidste Efterretninger i Entrerios, og hans nærværende Krigsminister er Generalen Joseph Monterrasso. Capere under hans Navn sværme omkring paa alle Have; de forurolige Brasiliens Kyster og blokere undertiden dens Havne; og den Portugisiske Søemagt forsømmer at benytte denne Leilighed som tilbydes dem til krigerigske Øvelser; hvorved den kunde danne sig som i en nye Skole til at opnaae den gamle Søehæder, hvorved Portugal fordum blev Herre over Afrikas og det sydlige Asiens Kyster, og til hvilket Herredomme den Portugisiske Monark paa nye indbydes, efterat han har forlagt sin Magt til det større og ved disse Verdens Deele nærmere beliggende Brasilien. Men lader os sætte over Sølvflodens brede Munding for at see hvad der foregaaer i den nye Republik, som har etableret sig ved dens sydlige Bredder; her seer man alt i Urøe og Forvirring; ubekiendt mod den mægtige Allierede, som har antaget sig dens Sag i Europa, med den gule Febers Ødelæggelser; uvidende om den kraftfulde Diversion til dens Fordeel, som Helten Bolivar har gjort ved Kongeriget Nye Granadas Erobring, tænker den kun paa Udrustninger og paa at sætte sig Forsvarstilstand. Det passer godt under disse Omstændigheder, at en General staaer i Spidsen for de offentlige Anliggender, og at den tappre Rondeau beklæder i Puyerreddons Sted den øverste Directeurs Værdighed, og det er til hans Hæder for hans Charakteer, at ingen militairisk Jalousie har afholdet ham fra at udnævne Chilis berømte Erobrer, General San Martin til øverste Anfører for Republikens Krigsmagt, i det Tilfælde, at den Spanske Expedition skulde ankomme; med 3000 Mand og 18 Kanoner stod han, ifølge de sidste Efterretninger i Provindsen Cujo, hvorfra han ved en Marsch af faa Dage kunde ile Hovedstaden til Hielp, dersom det gjordes fornødent, og hvorfra han kunde marschere mod Peru, dersom Omstændighederne skulde forandre sig. – Uagtet alle disse Udrustninger, og uagtet den langvarige Krig, som Republikken har ført, angives dog kun dens Gield til halvanden Million Piastre. - Men den betænkeligste Omstændighed for denne unge Stater, at dens Regiering skal, formedelst de nye Forbindelser imellem Spanien og England, være blevet fortørnet paa dette Land, især fordi den Engelske Regiering har overladt Spanien Transportskibe til den store Expedition; den udviser et fiendtligt Sindelag imod den, og den har tvunget de Engelske Kiøbmænd i Buenos=Ayres til, enten at lade sig indskrive i Militsen eller at forlade Landet; nogle have ogsaa begivet sig til Montevideo; ogsaa den Engelske Consul har forladt Buenos Ayres, alle neutrale Skibe i Spaniens Tieneste ere erklærede for gode Priser, naar de blive tagne.