Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-19
At Pengemangelen er meget stor, og større end den i Mands Minde har været, synes at være almindelig erkjendt, og formenes at kunne bevises tydeligt deels af Forholdet mellem Folkemængden og Pengemassen, der er i Omløb, deels af de offentlige Blade, hvor nu næsten ethvert Avertissement er en Auction efter Dom og Udlæg. Saaledes findes en betydelig Deel Gaarde og Huse i en Kjøbstad averterede til Salg, formedelst Udlæg for Skatter; saaledes og flere Steder i alle Provindser, som vil kunne erfares. af Statstidenden og andre offentlige Blade, og at dette vel efterhaanden som Nationalbanken inddrager sine Sedler, uden at der i deres Sted sættes noget andet Middel i Omløb, stedse videre vil udstrække sig, synes sikkerligen at kunne befrygtes. Til at hæve denne overordentlige Pengemangel, der gjøre de største og rigeste Familier, fattige, nedsætter Eiendommene, paa hvilke saavel Landets, som den Privates Credit hviler, tillader Anmelderen sig, med vedbørlig Respect for alle Vedkommende, at gjøre nogle Forslag, som mueligen kunde realiseres, og som, saavidt skjønnes, skadede Ingen, gavnede Staten, og satte den største Deel af dens Jndvaanere istand til at svare Enhver Sit, og see blidere Dage imode. At feile er menneskeligt, og er det saa, da vil man behageligen ansee disse Forslag som aldeles uskrevne. Her ere de: Jngen private Penge, det være sig af hvad Slags være vil, og under hvilketsomhelst Paaskud der kunde fremføres, maatte modtages eller forrentes i de Kongelige Casser. Dette vilde, saavidt skjønnes, være til undsigeligt Gavn for det Hele; thi da vilde alle de ved Skifter forefaldende Capitaler, som ellers sættes i de Kongelige Casser, og følgelig gaae ud af Om løbet, og som vist ikke udgjøre ringe Summer, gaae over i Handelen eller og i Eiendomme, og nyt Liv vilde derved fremvirkes i disse vigtige Deele. De, som nu ere forlegne for Penge, skjøndt de have tilstrækkelig Hypothek, ville ikke længere blive det, og Landets anseelige Familier, som ved deres store Jordegodser maa ansees at være Statens vigtige Støtter, vilde vorde reddede, og med dem Tusinde andre Familier. Jngen Creditor, offentlig eller privat, maatte opsige sine Capitaler, saalænge Pantet vedligeholdtes, og Renterne i betimelig Tid bleve svarede, med mindre det kunde skee med fælles Samtykke, hvorimod det stod Debitor frit for, at opsige sin Skyld i betinget Tid. Hvor længe denne Jndult skulde vare, vilde beroe paa Tidsomstændighederne, og paa den Masse af Penge, der var i Omløb. Hvor stor denne bør være, med Hensyn paa Landets Fornødenheder, vil igjen beroe paa dets Folkemængde, og paa Jord eiendommenes og Bygningernes virkelige Værd, under visse Tidsomstændigheder. En lignende Jndult er allerede foranstaltet med de offentlige Stiftelsers Midler, og den har været saare velgjørende. Den vilde ikke være det mindre forAndre; thi derved vilde Eiendommenes Værd conserveres, Capitalerne ikke gaae ud af Landet, af Frygt for Tilintetgjørelsen af alle Eiendommes Værd, og mange Familiers Capitaler paa 2den og 3die Prioritet reddes til bedre Tider, istedetfor at nu neppe første Prioritetshaver faaer Fyldest, de øvrige Intet, men den største Deel gaaer hen til ufornødne Omkostninger ved Dom, Udlæg og Salg ved flere Auctioners Holdelse. Naar disse Forslage bleve satte i Kraft, vilde der snart blive Capitaler disponible, saa at de, som behøvede deres Capitaler til eget Udstyr, lettere kunde faae dem, end det muligen formodes. Jøvrigt vilde de jo ingen Forlegenhed være i, naar Capitalerne i de af dem kjøbte Eiendomme, kunde blive staaende, og Renterne af deres Capitaler i andre Eiendomme indkom i rette Tid til egen Disposition. De offentlige Stiftelser, ere nu og da ogsaa forlegne for Penge til deres Vedligeholdelse og Udvidelse, men desuagtet opsige de dog ikke deres Capitaler, men laane, og dække Laanets Renter med deres egne Capita lers, der ikke derfor opsiges.