Ribe Stifts Adresseaviser, 1834-05-02
Udenlandske Efterretninger. Storbrittannien og Jrland. Haandværker-Foreningernes sidst omtalte Foretagende og sammes uventede Udfald er endnu stedse en Gienstand, for Londonnernes almindelige Forundring. "Disse Foreninger, hedder det i de londønske Blade, som tilforn kun fandt Sted blandt Arbeiderne i enkelte Fabrikstæder, i den Hensigt, at tvinge Fabrikherrerne til høiere Løn og til Nedsættelse af Arbeidstiden, optraadte nu første Gang offentlig med en Uheld truende Demonstration, forsøgte første Gang at stille sig, som en anden Magt i Staten, ligeoverfor Regjeringen og at aftvinge denne Opfyldelsen af deres Ønsker; men dette første Forsøg slog feil; det skjebnesvangte Foretagende strandede paa Regjeringens Kraft, paa Pressens Almagt og paa Befolkningens Kjærlighed til Orden". Vistnok maa det ogsaa kaldes et Særsyn i en Tid, som denne, da det gjærer og koger fast allevegne, at en Menneskemasse af 30000 Mand rykker frem for en Ministers Hotel, bliver afviist med sin Begjering, og trækker sig derpaa tilbage, uden at giøre sig skyldig i den ringeste Uorden. At Regjeringen har været meget ængstelig, kan man vide deraf, at selv til Skotland, og Jrland var der sendt Ordre om at lade Tropper trykke frem imod London. Efter hiint Optog holdt Foreningernes Central-Committee et Møde, for at saadslaae om, hvad der nu videre var at foretage. Som bekiendt havde Lord Melbourne tilbudet at over tække Bønskriftet, som var affattet i meget maadeholde Udtryk, til Kongen, naar det kun blev ham bragt paa en lovmæssig og sømmelig Maade; imidlertid besluttede man ikke at benytte Ministerens Tilbud, men at lade en Adelsmand, som havde Adgang til Hoffet, forelægge Kangen Ansøgningen ved næste Lever. Den kommer imidlertid noget forsildig; thi de 7 dømte Arbeidere fra Dorchester, der ansaaes for de vigtigste Ophavsmænd til det af Foreningerne drevne Uvæsen, ere allerede langt borte fra de engelske Kyster, paa Reisen til Botanybay. De vigtigste af de parlamentariske Forhandlinger i den senere Tid ere Debatterne om Ophævelse af den legislative Union imellem Engelland og Jrland, hvilken Sag Hr. O'Connel endelig bragte paa Bane i Underhuset d. 22 f. M. Han androg ikke ligefrem paa Unionens Ophævelse, men derimod paa Udnævnelsen af en Committee, til at undersøge, ved hvilke Midler Unionen imellem begge Lande og det irlandske Parlaments Ophævelse i Aaret 1801 vare bragte i Stand; hvilken Virkning denne Forholdsregel havde havt baade for Jrland selv og for Engellands Agerbrug og Manufacturer, samt hvilke de sandsynlige Følger vilde være, dersom Unionen længere vedblev. Sin Motion motiverede han i et Foredrag, som skildrede med mørke Farver, hvad Jrland havde lidt under Unionen, og som var saa langt, at ingen anden Taler den Aften kom til Orde. J Vidtløftighed blev han imidlertid overgaaet den følgende Aften af Hr. Spring Rice, som ikke blot bekæmpede hans Motion, men foreslog endog at indgive til Kongen en Addresse imod alle Forsøg paa at ophæve Unionen. J det næste Møde fortsattes Debatterne. Først talede Hr. Tennent, som understøttede Hr. Rices Andragende om en Addresse til Kongen. Jmod ham hævede sig dernæst Hr. O Connor, og denne blev igien heftig angreben af dhrr. Littleton og Barron. Da det imidlertid var blevet Midnat, forlangte Hr. Ruthven, at Debatterne maatte udsættes til næste Dag, forat han kunde have Tiden for sig til ret at udvikle sit Forsvar for O'Connels Motion. Da man deraf kunde slutte sig til, at han ogsaa havde en lang Tale i Beredskab, fandt Lord Althorp, da han indvilligede i Debatternes Udsættelse, sig foranlediget til at tilføie den Betingelse, at det hæderlige Medlem maatte sætte fornuftige Grændser for sit Foredrags Udførlighed, hvilket Hr. Ruthven da ogsaa lovede. Spanien. Den spanske Regjering har nu virkelig besluttet at indkalde Cortes og det kongelige Statut, denne Sag vedkommende, er blevet almindelig bekjendtgjort. Man seer deraf, at Cortes skulle bestaae af 2 Kamre, Grandernes (proceres) og de Deputeredes (procuradores). Grandernes Kammer skal sammensættes, ikke blot af Ærkebiskopper, Biskopper, Grander af Spanien og andre høifornemme Personer, men ogsaa af Grundeiere, Besiddere af Fabrikker, Manufacturer og dsl., samt Videnskabsmænd, naar de forene Dygtighed og Værdighed med en aarlig Jndkomst af 60000 Realer (15000 Fr.) Alle Grander af Spanien ere ved Fødselen Medlemmer af dette Kammer og tage Sæde deri, naar de have fyldt 25 Aar; de øvrige proceres vælges af Kongen og beholde deres Værdighed paa Livstid, dersom de ikke forspilde den ved et saadant Forhold, som drager infamerende Straf efter sig. Antallet af dette Kammers Medlemmer er ubestemt, Kongen udnævner selv dets Præsident og Vicepræsident. - De Deputeredes Kammer skal bestaae af Medlemmer, som udvælges i Overeensstemmelse med Valgloven. Til at faae Sæde der udfordres at være en født Spanier og fulde 30 Aar gammel, at have 12000 Realer i Jndtægt og at boe eller dog have Eiendomme i den Provinds, for hvilken man bliver valgt. Personer, som ere indviklede i Criminalprocesser eller have lidt vanærende Straffe eller ere notorisk udygtige, Kjøbmænd, som have falleret eller holdt op med at betale, Grundeiere, som have pantsat deres Godser, ere tilligemed Statskassens Skyldnere udelukkede fra den Rettighed, at kunne vælges. De Deputeredes Fuldmagter gjælde for tre Aar, dersom Kongen ikke tidligere opløser Cortes; de Fratrædende kunne vælges igjen. De Deputerede vælge blandt sig selv fire Candidater, af hvilke Kongen udnævner Præsident og Vicepræsident. Af de øvrige Bestemmelser, som ere for mange til at kunne anføres, optage vi blot følgende: Kongen alene har Ret til at sammenkalde, prorogere og opløse Cortes; men de skulle indkaldes efter Kongens Død, for at modtage Tronfølgerens Ed paa at ville holde Rigets Love, og igjen sværge ham Troskab og Lydighed: er Tronfølgeren mindreaarig, modtages og gives en saadan Ed af og til Formynderne: Cortes tør ikke raadslaae om Noget, uden hvad der ifølge et kongeligt Decret henstilles til deres Deliberation; dog have de Ret til at indkomme med Bønskrifter til Kongen, naar dette skeer i reglementeret Form: til enhver Lovs Gyldighed høre begge Kamres Samtykke og Kongens Sanction: ingen Ska kan paalægges, førend den paa Kongens Andragende er voteret af Cortes; alle Skatter kunne ikkun bevilges i 2 Aar og maae derefter voteres paany: det ene Kammer kan ikke indkaldes, uden det andet: Møderne skulle være offentlige, undtagen i enkelte bestemte Tilfælde, og Medlemmerne skulle ikke kunne tiltales for de Meninger, som de under Udøvelsen af deres Functioner lægge for Dagen.