Viborger Samler, 1787-10-15
Der som en Mand, i Betragtning af Skjønhed, eller Rigdom, begaaer den utilgivelige Daarlighed, at tage en smuk Tosse eller en riig Furie i sin Favn: eller dersom han taaler, at hans Kone, som ved Kjerlighed eller Forstand kunde kaldes tilbage fra sin Forvildelse. styrter baade ham og sig i Fordervelse, uden at betjene sig af sit Kjøns Myndighed til at advare hende om Følgerne af hendes Opførsel, eller dersom han, istedet for at stræbe, ved venskabelige Overtalelser, foreenet med den ægteskabelige Ømheds Fortryllelser, som en Kone maa være et Uhyre for at imodstaae - dersom han istedetfor, siger jeg, at stræbe ved milde og kjerlige Forestillinger at overbevise hende om sin Vildfarelse, tager den Beslutning, at afgjøre Alting med Magten, og at begegne en Kone af Forstand, Fødsel og Formue, som en Slavinde eller en uforbederlig Tosse, da er det ikke at undre over, om hans Forestillinger ere frugtesløse, at hans Families Fred forstyrres, og at Huusligheden, derved undergraves og synker. Det er ikke den udsøgteste Skjønhed, den meest glimrende Vittighed, eller den rigeste Medgivt, ikke heller alle disse tre tilsammen, ikke heller hundrede andre Fuldkommenheder (om de paa eengang vare muelige) som vil gjøre en Mand lykkelig, i Hensigt til Valget af hans Kone, naar hun ikke er begavet med de to fortrinligste Fuldkommenheder, nemlig: en god Forstand og et got Hjørte. Dersom en Kone ikke har sund Menneskeforstand, saa kan hun paa ingen Maade blive en beqvem Selskaberske for en fornuftig Mand. Tvertimod, Tossens hele Opførsel maa nødvendig være kjedsommelig og modbydelig for enhver, som kjender hende, men især for hendes Mand, som mere end nogen anden, er tvungen at være i hendes Selskab, og som desaarsag maa see meere af hendes Dumhed, og lide meere under den dermed foreenede Skam, saasom han er nøiere foreenet med hende, end nogen anden. Dersom en Kone ingen Forstand har, hvad Midler skal da en Mand bruge for at bringe hende tilbage fra en eller anden Vildfarelse, hvortil hendes Mangel paa Skjønsomhed nedvendig maa forlede hende, han kan hverken tage sin Tilflugt til Fornuft eller Overtalelse, thi Tossen er døv imod disse. Og dersom hun slet ikke veed, hvad et got Hjerte er, da vil alle kjerlige Raad og Advarsler ikke blive andet, end at trættes med Stormen eller en brusende Furie. der Dersom de, der gifte sig, have et tilstrækkeligt Udkomme, i Hensigt til deres Stand og andre Vilkaar, saa er det ganske ligegyldigt, enten det kommer fra den ene eller den anden Side, eller fra begge. Jntet er meere urimeligt, end at det kan synes saa vigtig i mange Menneskers Øjne, at en Herre gjør et - som de efte meget uegentligen kalde det - ham selv anstændigt Partie, hvorved deres Meening er, at han er forpligtet til at opsøge en Brud, der ejer lige saa store Midler, som han selv, endskjønt hans egen Formue allerede var tilstrækkelig nok, til at vedligeholde den Rang, hvori han er fød Følgerne af denne handelsmæssige Fremgangsmaade, er kun, at man giver Pragt, Forfængelighed, og Overdaadighed dagligen meere Næring: at man forqvakler Egtestandens Øjemeed, som oprindeligviis var begges indbyrdes Trøst og fælleds Bistand, til et blot Kjøb og Salg: at man afvender, eller kjøler begges Tilbøielighed for hinanden, ved at vise dem, at Forbindelsen med den ene, af den anden ikke blev ønskeet, i Betragtningen af personlige Fortjenester, men blot af egennyttige Hensigter, og endelig, at man overskjærer, istedenfor at sammenknytte, deres fælleds Fordeel. Hvad Under da, om saadanne Egteskaber blive ulykkelige, og at den ene anseer den anden blot som en Tyngsel lagt til deres Formues Vægt, hvilket var det store Øjemeed, som de især hensigtede til, og hvad Under om disses Liv ligner Hundenes i Kobbelet, naar de komme til at raade i J selv. dog, Dog, hermed paastaaer jeg ikke, at enhver bemidlet Pige ikke kan blive en retskaffen Kone, Menat en Mand, som har alting i Overflødighed, er høiligen at laste, dersom han, blet for endnu meere at opdynge hans allerede høje Stabel, indtræder i en Forbindelse, som Tilbøielighed ikke veleder ham til, og berøver sig altsaa selv Mueligheden af, at kunne hefte sine Ønsker paa en dydig og elskværdig Pige, derved at ophøies til en Lykke, som tilforn overstee hendes Forventninger, nødvendig maa besiæles af saadanne Følelser imod sin Velgiører, der vil kjendes i alle hendes Foretagender. (Resten følger.).