Kiøbenhavns Postrytter, 1756-08-06
medfører. Tidendern Af 6 Augusti 1756. Udgives 2 Gange om Ugen udi Hans Kongel. Majesters og Universitets Bogtrykkerie af Johan Jørgen Høystner. Grev ERICH BRAHES Jnstruction for sin unge Søn, Grev ETER BRARIS Min Hierte-Kiære Søn, PER BRAHE en i Dag over mig afsagde Dom giør, at jeg ikke er i Stand til at efterlade dig andet Minde om min Faderlige Kierlighed imod dig, end allene nogle Erindringer, hvilke jeg er forsikkret om du ikke skal foragte, men tvertimod ved Herrens Naade, ansee som saadanne Lærdomme, der udflyder af et ømt Hierte, som af egen Ulykke og Erfaring kand give dig de sikkerste Formaninger, og altsaa heller ikke kand sætte denne Skyldighed til Side. Jeg efterlader dig nu en trofast Moder, hvis Fodspoer en u-skiønsom Søn ikke var værd at kysse. Om hendes Kierlighed imod dig bærer jeg ikke ringeste Tvivl; men du skal paa Dommens Dag giøre mig Regnskab, om du ikke stedse begegner hende med Kierlighed, Ømhed, Troeskab, Lydighed og Velvillighed. Erindre dig, at, naar du kommer til Aar, du da baade for mig og dig skal sørge for hende og hendes Velstand, og lad bendes Sukkenkke blive paa din Samvittighed til Steene, der ikke ved nogen Slags forudfattede Meeninger lade sig afvælte, men tvertimod paa Dommens Dag skal besvære din Samvittighed. 2) Ligesom hun nu ikke skal efterlade i mueligste Maader at contribuere til din Underviisning og Oplysning i alt hvad en gudfrygtig, ærlig, reedelig og til Lovene forbunden Medborger anstaaer, saa lad det for alle Ting være dig angelegen, naar du kommer til Skiønsomhed, at lære at kiende din Gud, hvad han er, og hvor forunderlig han styrer alle Ting; Troe og vær i JesuNavn forsikkret, at, naar Verden eller Sælskaber vil indbilde dig, at denne eller den Synd ikke har saa meget at betyde, man maa dog giøre med, hvad andre giør, om man ellers skal komme igiennem Verden, saa er det virkelig saadanne Veye, som affører fra Gud, og fører alt meere og meere til Fordervelse, saasnart derfor nogen forestiller dig saadant, saa beed Herren naadelig bevare dig, at du ikke løber med; tag dig altiid andre Forretninger fore, og følg ikke de Onde paa deres Veye. Staae aldrig op eller leg dig, førend du har gjort din Bøn til Gud, thi Sukke ere vel gode, men Verden betager dem den rette Andagt, og giør, at de blive saa korte, ja denne eller den Forretning kand aldeeles forhindre dem. Naar du kommer ud i den store og viide Verden, saa vogt dig for det, man pleyer at sige: Giør alt det med, som andre giøre. Randsag først nøye, om det kommer overeens med det, som du veed af Guds og den Menneskelige Lov, finder du det ikke dermed conform, saa gal af Veyen derfor, 4) Tag dig i Agt for mange Venner; det er ikke mueligt, at de alle kand være oprigtige, besynderlig naar du er i Velstand. Lad ingen nogen Tiid komme 2 Gange frem med et Forslag, som du ikke finder conform med din Christendom og med en Undersaatters Pligter; troe sikkerlig, at, om du laaner dine Øren dertil de ogsaa skal bruge dit Navn, alligevel du ikke selv samtykker deri, Aabenbar, i Følge Loven, alt hvad du ikke maa fortie, og troe ikke, at Venskabs Pligter ere større end det Lands Love, i hvilket du boer. 5) Kommer du til nogen Værdighed og Anseelse, saa forlad dig ikke paa dig selv eller dine egne Kræfter, finder du noget, som er u-ræt, saa anraab GUD om Hielp, paa det du kand rive dig løs derfra; Thi Verden er af den Beskaffenhed, at man ikke altid kand holde sig tilbage; Lad din Faders Ulykke være dig et Speyl. Kand du ernære dig selv, saa træd ikke i nogen Tieneste, og tag ikke Brødet fra den, som er fattigere, men lev af dit eget; Lad Frihedens og Lovenes Vedligeholdelse være dig angelegen, Ær Kongen, men tragt ingenlunde efter Øvrighedens besynderlige Fortroelighed, og kom i Hue, at din Fader har været den eneste af sin heele Familie, som, uagtet han altid har været en Hadere af Favorit-Væsen, dog til sin Ulykke maatte støde sig og falde paa de slibrige Hof-Trapper, og det blot af den Aarsag, fordi han forglemte Guds styrkende Haand, og forlod sig paa, at han vel skulle kunde drage sig tilbage, førend noget ondt arriverede, ey betænkende, at andre kunde giøre det, som han aldrig selv havde vildet giøre. Skulle du i Fremtiden mærke, at der skulle begynde Unigheder i den Kongel. Familie, hvilket GUDi Naade afvende saa vogt dig altid for at være nogens Raadgiver, efterfølg det som Lovene byder, og lev ærlig og vel med alle Slaae dig ingensinde til noget vist Partie i Landet, men forbliv stedse inden dine egne Grændser, siig altid din Meening med Beskeedenhed og hold dig Lovens Sind efterrettelig; troe aldrig, at du ved egne Kræfter altid kand holde dig paa den rette Vey, men beed GUD flittig derom, og troe, at, hvilken Dag du forsømmer dette, din Fordærvelse kand være saa meget nærmere, saafremt GUD ikke afvender den. Ær din Slægt og alle Mennesker, og vær forsikkret, at det altid er bedre heri at giøre for meget end for lidet, og viid, at Høflighed ikke er at forglemme sin Respect; men at have ondt i Sinde og siden ved Udflugter at undskylde det, det er noget nedrigt. 9) Sæt aldrig din Tillid til mange, men allermindst til dem, som ere hengivne til Verden og deres egen Jnteresse; men udvælg dig, om det er mueligt, en saadan Ven, hvis Tænke-Maade er dig fuldkommen bekiendt, og som ingen Fordeel kand have af at bedrage dig, thi man maa dog have een, som man undertiden kand aabne sit Hierte for. Du skal ogsaa befinde, at just dette er een af de herligste Formaninger i Henseende til Ægte-Standen. 10) Lad Skiønhed og et artigt Væsen aldrig forlede dig til Ægteskab; betænk først de Besværligheder, som denne Stand, fører med sig, og hvor hastig Skiønhed og Artighed, som man nu kalder det, kand forgaae, søg dig meget meere en Ægtefælle, som er opdragen i Gudsfrygt og Ærbarhed, og som ved sit retskafne Væsen og beskeedentlige Opførsel kand giøre en Mand bestandig lyksalig. Betragt med Forundring, hvor forunderlig GUD har ført din Fader, da han har givet ham 2 saa elskværdige og dyrebare Fruer. 11) For aldrig større Stat, end som fornøden giøres, og laan ikke nogen saa store Penge-Summer, at de, i Fald de ikke kunde blive betalte, skulle giøre dig Skade i din Velstand; thi, uagtet alle søde Ord, laaner man sin Ven, og formaner sin Fiende: Vær ikke Borgen for nogen. 12) Skulle du komme til at reyse til fremmede Lande, saa begiv dig ikke paa Reysen, førend du har de fornemmeste Grunde af Theologien vel inde, paa det du ikke skal blive forledet til falske Begreb om din egen Religions Sandhed og Grund. Beflit dig først paa at kiende dit Fædreneland og dets Oeconomie, og reys for at see, hvorledes samme kand ophielpes og forbedres. Men beflit dig ingenlunde paa at indføre fremmede Skikke, men besind dig altid paa, at den Svenske Nation elsker Alvorlighed og et retskaffent Væsen. 13) Arriverer dig noget lykkeligt, saa ophøy dig ikke; tænk meget meere, at den Allerhøyeste allene vil see, hvorledes du i Lykken kand skikke dig, tak Gud, og betragt saadant som en halv Prøve=Steen. Saa ofte Sorrig og Modgang møder dig, kys Herrens Haand, bær det med Taalmodighed, og vær forsikkret, at saadanne Ting ikke ere andet end Erindringer, at du skal holde dig til ham og tænke, at du har syndet, og at du ved de Midler, som Saliggiørelsens Orden foreskriver, skal omvende dig. 14) Sæt ikke din Altergang op fra een Tiid til en anden, thi disse ere de Kunstgreb, som den onde Aand bruger, til at holde Tankerne stedse ved det Jordiske. 15) Skulle din Øvrighed spørge dig om Raad i noget Foretagende, saa henviis dem i al Underdanighed til dem, som beklæde dette Embede, og vær ingen utvungen Raadgiver. Du maatte vel tænke, at det er enhver Undersaatters Pligt at give sin Øvrighed gode Raad; men bliver du spurgt om noget, som er u-tilladeligt, saa erindre dig, hvad Loven siger, at du ikke skal befatte dig dermed, skeer det anden Gang, saa henviis det til sit behørige Sted; men bliver du ogsaa spurgt om noget, som er tilladeligt, saa henviis det fra dig til dem, hvis Sag det er at give Raad. Skulle Verdslig Forfængelighed maaskee forlede dig til at tage Tieneste, og du selv skulle blive en Raads-Person, saa giv aldrig andre Raad, end saadanne, som ogsaa tør staae i Raads-Protocollen. 16) Kommer din kiere og endnu ubekiendte Broder eller Søster til Verden, saa omarm ham eller hende med Kierlighed og Fortroelighed, som saadan een, der er udsprungen af et Blod med dig, og som det sidste Pant paa den Faderlige og Moderlige Kierlighed. Herren bevare din Indgang og Udgang, Han lede og føre dig i Sin Frygt paa alle dine Veye, og annamme dig omsider til Ære, for Jesu dyre Fortienestes Skyld, saa skal vi finde hinanden igien, og siunge med hinanden et evigt Hallelusa. Amen, Esu Navn, Amen! ERICH BRAHE.