Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1788-07-15
J de 26 Aar af Keiserindens Regiering har hun ikke ophørt at give Kongen og den Svenske Nation Vidnesbyrd om sin Hengivenhed, at vedligeholdt et godt Naboeskab og en god Forstaaelse, saaledes som mellem begge Magter ved den Aboer Fred er oprettet. Naar Suldt i denne Rolighed, som hendes Rige nød i Hensigt til hendes andre Naboer, aldrig var faldet Hans Majestet ind, at forstyrre eller forandre denne Orden; saa vilde det ikke være sandsynligt at tillegge hende dette paa en Tid, da hun er indviklet i en anden Krig, som en mægtig Fiende paa en uretfærdig Maade har begyndt mod hende, hvorpaa hun ikke kunde anvende for megen Opmerksomhed. Da hun paa denne Maade er bleven tilskyndet at sette alle Midler i Verk, som Forsynet har givet hende for at afværge Fiendens Angreb, saa har hun sørget for at underrette alle Magter i Christenheden derom; og virkelig har hun iagttaget denne Opførsel, da hun havde fattet den Beslutning at udruste en Flaade for at sende den til Archipelagus, hvorom Undertegnede, paa Hendes befaling har bekiendtgjort det Svenske Ministerium Hensigten. Alle disse Anstalter og Forberedelser beraabe sig skinbarlig og allene paa den Omstændighed, hvori Rusland befandt sig, og sigtede ingenlunde til at forurolige fine andre Naboer, da de ingen Hensigter havde at forøge sammes Forlegered- og drage Nytte deraf, imedens de paa et Øieblik antoge, at det Russiske Hof havde forudsat de samme Hensigter hos Sverrig, hvor meget de endog tre mod Oprigtigheden af de Tractater, hvorved de ere bundne. Den sunde Fornuft, som den førstes Jnteresse, maatte indskrænke alle Maaleregler paa Bestræbelsen af at forebygge Virkningen deraf og ikke at pirre dem; og i Gierningen gaae ogsaa de Regler som Klogskab tilraader, og hvortil man blev foranlediget ved Rygtet, som man fra alle Sider udbredede om Tilrustningerne i Sverrig, ud paa en maadelig Forstærkning af de Russiske Tropper i Finland, og paa Bestemmelsen af den ordentlige Escadre, som sædvanlig alle Aar pleie at krydse i Østersøen for at øve Søefolket; en Vane, som aldrig gjorde Sverrig opmerksom, og endnu mindre opvakte nogen Mistanke hos samme. Jmidlertid fortsatte man stedse disse Tilrustninger, og de bleve daglig stærkere, uden at det Svenske Hof eragtede det tienligt, derover formelig at erklære sig i Petersborg; og da de nu endelig har opnaaet deres Modenhed, saa har Rigsraaden at taget i Betænkning i Kongens Navn at ertiære Ministeren, ved et med vort Hof paa det nøieste forbunden Hof, og af hvem man følgelig maatte antage, at det ikke kunde dølges for os, at disse Tilrustninger vare rettede mod Rusland, i den Forudsettning, at Rusland blev truet med at blive angrebet af samme J disse Omstændigheder drager Keiserinden paa sin Side ikke videre i Betænkning, at lade ved Undertegnede erklære for Ministerium i Sverrig, saa velsom for alle af Nationen, som have nogen Deel i Forvaltningen, at Hendes Keiserlige Majestet, ikke kan give dem noget grundigere Beviis paa sin fredelige Tænkemaade, i Hensigt til dem og den Andeel, som samme tager i Rolighedens Vedligeholdelse, end ved Forsikring af hendes Keiserlige Ord, at alle modsatte Hensigter, som man kunde tilegne hende, ere alle uden Grund; men at dersom en saa formelig, saa udtrykkelig Forsikring, i Forbindelse med naturlige Grunde, som ere at finde i hvad, som oven for er foredraget, ikke var tilstrækkelig for at vedligeholde Roligheden, saa har Hs. Majestet besluttet at forvente Enden herpaa med samme Fortrolighed og Sikkerhed, som Reenheden, og Uskyldigheden af hendes Hensigter, som og Tilstrækkeligheden af Middelet maa give hende, som Gud har givet hende i Hænderne, og som hun ikke har brugt anderledes end til Rigets Roes, og til sine Undersaatters Lyksalighed. Stokholm den 18de Junii 1788. von Rasumowsky. Note, som af Grev von Oxenstierna er bleven uddeelt til det diplomatiske Corps i Stokholm.