Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-10-08
Om O og A i Anledning af Stykket i Skilderiet Nr. 78. Adskillelsen af 6 og 2, mener Hr. Anonymus eller Hr. B., for dog at give Barnet et Navn, støder ikke Øjet sameget; "fordi man er vant til i skreven Fraktur. Man er vel ikke i latinsk eller gotisk Skrift vant ret meget dertil, Dog bør man ikke antage denne Adskillelse, mener han, da der vilde blive den største Uovereensstemmelse i Brugen af Tegnene, om man end blev enig i at anvende dem efter Prof. Raskes Regel, Altsa om man end bliver enig i at adskille dem efteren bestemt Regel, vil der dog herske den störste Uovereensstemmelse i Adskillelsen, At Hr. B. ikke forstar sig paa at adskille dem, eller maske har Mangel pa Mælet, skulde man formode af hans Eksempler, ti har nogen ved hørt: domme, strømme, tomme, stonne, Dron, Røn, Hør, mørk, (större) størst, nørre, udtalt med lukt en eller: Tørst, Skørt, Tørv, Løverdag med abent 6, uden maske af sjællandske Bønder, Mig falder det ikke vanskeligere at skjelne imellem disse Lyde end imellem e og æ, o og ader forholde sig aldeles ligeledes. Ei heller er denne min Adskillelse egenmægtig indrettet efter min Udtale; men grunder sig deels pa Oldsproget, deels paa nyere Velklangsregler i Modersmalet, der, med enkelte Afvigelser, tydeligen og udførligen ere erkjendte af H. Gerner for mer end halvandet Hundredar siden! En af dennes Afvigelser fra den nuværende gode Udtale, nemlig at sige høy og des. med dunkelte, er rettet af Prof. Bloch i hans danske Sproglære 1817. S. 22, hvor han bemærker at vi altid have 6 foran j, f. C. i Hje. Højsgard skrev pa samme Made, f. E. føje. Saledes er Adskillelsen intet mindre end vanskelig, nar man vil umage sig med at opsøge Sprogets Regler, eller følge dem, som de findes i den dannede Tale, uden forsætlig at forvirre og forblande Lydene. Jeg kan nemlig ikke tro at nogen dannet Mand af dansk Fødsel for Alvar kan tvivle om Udtalen af Ordene: Strøm, Stön, Hør og desl. hvormed allerede Gerner var i det reene; men jeg ved nok at Tyskerne sige strøhmen, støb nen, med bunkelte, og muligviis er det dette der spøger i vor Forf. Udtale. "Men en vigtigere Grund til ikke at bruge er at det strider mod Analogien", siger vor Forf. Det vilde være overflødigt at gjennemgade Spidsfindigheder, hvormed han vil bevise dette, da enhver, som har Talmodighed nok til at læse dem, lettelig vil indse deres Ugrund; men 1) da vort Sprog har 10 Selvlyde, sa er det Analogi at vor Skrift ogsa har 10 Selvlydstegn, og 2) da vi adskille æt fra e og a (aa) fra o, sa er det Analogi at vi ogsa adskille 6 fra 8. Fremdeles da vi beholde og omhyggelig søge at bestemme Anvendelsen af æ og a (aa), skont vi ikke kunne anvende dem overalt hvor disse Lyde høres (f. C. Stedet, tjene, Bogen, kroget, saa er det endnu meget rimeligere at antage 6; da intet hindrer os fra at anvende det overalt, hvor denne Lyd finder Sted i Sproget, samt o overalt hvor dette virkelig høres. "Hvad a angar, da betragter man som en Hovedgrund til at bruge det, at det skal være et gammelt dansk Bogstav, siger Forf. Vidt feilet, At a med en rund Tøddel over er det ældste enkelte Bogstav for at der findes i Danmark, kan ikke nægtes af nogen, der vil kaste Sinene pa Nr. 2 af Hermod; men det er langt fra at være Hovedgrunden til dets Optagelse; Alt gammelt er just ikke ret, alt nyt er heller ikke slet! Hovedgrunden er at vi fattes et enkelt Bogstav, til den enkelte Lyda, hvis vor Skrift skal være analog med vort Sprog. Grunden, hvorfor jeg just har taget mig den Frihed at anbefale Almenheden denne Figur dertil, er at den i sig selv er den retteste, den med Oldsproget mest overeensstemmende og derhos den bekvemmeste bade at skrive og trykke, samt var allerede, da jeg skrev om den i Hermod, antaget af Prof. Gamborg og adskillige andre danske Mænd. At den findes i et gammelt dansk Handskrift tjener blot til at vise, at den ikke er saa forfærdelig svensk, at er jo meget mere svensk, ti det forekommer hyppig i de to ældste svenske Handskrifter pa Universitetsbiblioteket; og dobbelt saaer jo - plattysk, og tillige svensk, men ingenlunde et gammelt dansk Bogstav."R. Rask.