Politivennen, 1800-01-01
Til Generalvejkommissionen. Ved at rejse fra Lyngby ind til Kjøbenhavn i Mandags d. 21 sidstl. saae jeg de Forbedringer, som ere gjorte og gjøres paa Kongevejen, og troer at gjøre vel i at fremsætte de Tanker jeg ved den Lejlighed, havde, for det Kollegium under hvis Bestyrelse baade Anlægget og Vedligeholdelsen af de nye Landeveje staaer. Paa et Sted hvor Vejen ligger over Hældet af en Bakke, og hvor dens halve Brede er ophøjet over Bakkens Hælding, Den anden nedsænket i Bakken selv, har man fra Anlægget af ikke brugt den rette Fremgangsmaade at afsætte Bakkens opstaaende Bred i Trin (en Terrasse). Derfor fhar Brinken bestandig skudt Grøvten fuld. Ogsaa nu saae jeg at i den fornyede Grøvt var allerede af den nylige Regn en stor Deel Jord nedskyllet. Den Jord, som Arbejderne deels toge opaf de fornyede Grøvter, deels afstak eller afskuflede af den ujævne Jordvej, blev tilhobe opkastet paa Jordsvejens hele Brede. Dette er vel rigtigt, dog maae iagttages 1) at Jordvejen dog ikke ved denne Forhøjning maae gjøres højere eller ligesaa høj som Grusvejen, da Vandet skal have Fald fra denne ud over hin i Grøvten. 2) At først alt staaende Vand afledes fra Jordvejens Huller, og 3) at dennes haardere Steder med en Hakke noget ophugges, for at passe nogenledes i Løshed, med de dybere Steder, hvor ellers det overkørende Hjul strax vil synke og i meget kort Tid skabe det forrige Slag. 4 At denne paa Jordvejen opkastede Fyld, bliver sammendabet og overtromlet, da man ellers kun skaber Støv i Tørrevejr og Søle i Sludvejr, som er kun et lidt fordelagtigt Bytte for den førrige hullede Vej. Hvorvidt den første af disse Fordringer iagttoges, eller iagttoges tilfulde, kan jeg ikke ved saa hastig Overskuelse bestemme. Den anden Fordring opfyidtes paa ingen Maade. Alle Slag og Huller stode fulde af Regnvand og saaledes modtoge de Fylden. Ligesaalidet havdes Hensyn til den 3die eller 4de dog saa nødvendige Betingelse. Det hele forrettes skjødesløst af Arbejderne og Opsynsmand blev jeg under mit gjennemfarende Oversyn ikke vaer. Paa denne Side af Lundehusvejen er Grusvejen bleven forbedret ved paakørt Grus. Rettere kunde jeg sige: man har villet forbedre den, thi saaledes som dette Arbejd er gjort kan ingen Sagkyndig kalde det Forbedring. Ikke allene har man nu allerede overalt Gjenfærd af Slagene, jeg mener at Grusen er kørt dybere ned af Fælgerne paa de Stæder, hvor der har været Slag, end hvor der har været Ryg, som er det tydeligste Bevis paa at man har forsømt, før man lagde Gruset, at ophakke Ryggen, og hvad bliver Følgen andet, end at de gamle Slag om kort Tid ere ligesaa slemme som før; men den paaførte Grus, der i det højeste burde have en Valdnøds Størrelse, fordi den da ikke kunde sætte sig fast i Kløften af en Hestesko, er tvertimod mænget med Stene som Æbler, ja som smaae Kaalhoveder, uagtet Erfaring burde have lært, at naar Grusen ikke er jævnstor vil den større aldrig køre sig ind. Ogsaa seer man disse store Stene ligge løse paa Grusvejen til Skumpling for Vogne, Fortræd for Hestefoden, og til Opbrud af den mindre Grus hvergang et Hjul træffer med noget Læs over dem. Var den her paaførte Grus, NB. renset fra de større Stykker, først bleven lagt efter at Vandet var ledet af Slagene, og Ryggene ophakkede (just saaledes som med Jordvejene førend deres Fylding overfor er anbefalet), blev Grusvejen efter Paaføring i den første Tid hver Dag overkørt med en tung Steentrumle, og endnu et Par Gange gaaet efter med Fyld hvor udkrævedes; saa vilde der nu ligge den skjønneste jævneste Grusvej, hvor der kun er et dyrt betalt Fuskeri. K. H. Seidelin.