Berlingske Tidende, 1835-11-28
Journal des Debats har atter paataget sig den Umage at offentliggjøre en Oversigt af de spanske Krigsforhold, fra Begyndelsen af October indtil nærværende Øjeblik. Den sidste Deel af samme indeholder vel ingen ny Kjendsgierning, men den sammen stiller dog Begivenhederne siden Cordovas Expedition til Salvatierra klarere og forstaaeligere, end dette hidindtil er skeet. Efterat have dadlet den pralende Beretning, Cordova havde udstedt om den, godt anlagte, men i og for sig ubetydelige Expedition til Salvatierra (den 27de og 28de f. M.), og efter videre at have forklaret, hvorledes General Evans ad store Omveje havde troet at maatte bevirke sin Forbindelse med Cordova, hedder det i hiin Oversigt: Neppe havde Cordova erfaret, at General Evans var i Nærheden, neppe saae han sig derved befriet fra sin hidtil nærede Frygt, neppe troede han sig saaledes istand til, at foretage et afgjørende Slag, for han ogsaa saae sig nødt til at forlade Vittoria, og hurtigt at vende sig mod Pamplona, da han nemlig havde faaet Efterretning om, at en, af Brigaderen Gome, organiseret carlistisk Division beredte sig til at bryde ind i Arragonien, og at General Jturalde var gaaet over Arga, og marscherede løs paa Sanpuesa, for at dække og styre hiin Divisions Bevægelser. Og rigtignok havde denne nye Expedition, aldeles som den tidligere under Guergue, samlet sig i Ulzama-Dalen, ovenfor Pamplona, havde ved Sanpuesasat over Floden og naaet Verdue. Den var 2000 Mand stærk og førte desuden en Escadron Lanciers og 120 med Munition belæssede Muuldyr med sig. Det heed ogsaa, at Den Sebastian var med, for at trænge videre frem til Catalonien og stille sig i Spidsen for den der udbrudte Jnsurrection. For at tilintetgjøre denne Expedition, ankom Cordova den 9de d. M. til Lo gronne, detascherede den utrættelige Gurrea til deres Forfølgning, og kom selv den 12te til Pamplona, for at jevne de nye Vanskeligheder, der fra denne Side syntes at ville reise sig. Jmidlertid havde General Egua med en stor Deel af den carlistiske Armee vendt sig mod Bilbao, havde den 8de opslaaet sit Hovedqvarteer tvende Lieues derfra, paa den store Landevei fra Burgos til Ordunna, blokkerede Bilbao og truede tillige, ligesom i afvigte Seprember-Maaned, den nordvestlige Deel af Gammel-Castilien. Til samme Tid reiste Don Carlos omkring i Over-Navarra og beskjeftigede sig med Provindsens og Armeens administrative Anliggender. Den 10de befandt han sig i Tolosa, næst San SebastianGuipuzcoas Hovedstad. Da man erfarede at han opholdt sig der, troede man, at der var Spørgsmaal om et almindelig Tilbagetog af Carlisterne til den franske Grændse; men dette var aldeles ugrundet. Prætendenten er meget meer senere aldeles uhindret vendt tilbage til sin Hovedstad Onnate. Saaledes stode Sagerne den 12te d. M. Man seer, at der siden Slutningen af September egentlig slet intet er forandret i de krigsførende Parters Stillinger, men at den carlistiske Armee imidlertid har tiltaget betydeligt i Styrke og Organisation. Den Opmærksomhed, hvormed vi have forfulgt alle Bevægelser, stadfæster os i den sørgelige Overbeviisning, at alle hidindtil anvendte Midler aldeles intet Resultat have fremkaldt; at den carlistiske Armee desto værre endnu er stærk nok, til ikke alene at holde sin Modstander i Skak, men desuden til at kunne foretage Tog til andre Provindser; at den, mod Jnsurrectionen hidtil opbudte Stridsmagt ikke er tilstrækkelig til dens Undertrykkelse; at hiint System af et lejlighedsviist Forsvar giver Carlisterne Tid til at sætte sig paa en bestandig frygteligere Fod, og at det endelig engang er paa høje Tid – som vida ogsaa oftere have udtalt dette ærligt meente Ønske – at den spanske Patriotisme virkelig lægger den krigeriske Energi og de store Anstrengelser for Dagen, der saa ofte og med saa store Ord ere blevne forkyndte.