Aalborg Stiftstidende, 1831-09-21
Ved Anlægget af en Lystskov, med stadig Hensyn paa Bestemmelsen til offentlig Afbenyttelse, bør især sees paa Frembringelse af tæt og med smukt Løv forsynede Træer og Buske. I dette Stykke feiles oftest, da Alt, uden Hensyn til Træernes og Buskenes Natur, Høide, Væxt og Løv, enten uden Orden henpakkes mellem hinanden, eller det som er værre, at hver Sørt plantes radviis, ligesom i Planteskoler, og det saa hensigtsløs, at ofte de største og hurtigstvoxende Træarter komme yderst ved Veiene; disse ville da ifølge deres Natur, paa faa Aar, aldeles dække de svagere, og herved opstaaer ikke allene det slemme Tilfælde at de mindre Træer og Buske undertrykkes og bortdøe, men ligesom de større Træer naae en vis Høide, afkaste de deres Sidegrene hvorved de nogne Stammer, frembyde et ubehageligt Syn; ei at tale om, hvor ilde det efter endeel Aars Forløb seer ud, at man igjennem flere Partier kan overskue to, tre og flere Veie uden at Øiet møder et grønt Blad undtagen i Toppen af 8 a 10 Alens Stammer. Denne Mangel formenes afhjulpen ved at plante de af Naturen lavere Træer og Buske yderst, da disse ved deres Løv fylde dække hines blottede Stammer og frembringe tillige rige Afvexlinger. Meget ofte forøges dette Onde endnu derved at de som have Opsynet ved Plantagerne, enten af Mangel paa Kundskab eller Smag, afskjære alle Sidegrenene, ligesom de fremvoxe, og derved saa meget hurtigere fremme dette mod Natur og Efter et rigtigt Valg af Træer og Buske, passende for Jordbund og Clima, bør disse efter deres naturlige Høide og Væxt plantes gruppeviis, saaledes at de høiere plantes i Midten af hvert Partii, og de lavere, efter Orden, ud til det Yderste af Træ-Gruppen eller Partiet. Naar de da ere i god Væxt, bør aldeles ingen regelmæssig beskjæring eller Afstudsning finde Sted. Ofte begaaes en stor Feil ved Indretningen af et Lystanlæg, at Veiene anlægges for smale, og til end mere at forøge denne store Ubeqvemhed, beplantes undertiden Siderne med Alle-Træer eller regelmæssige Hækker, af Hassel, Piil eller Andet, hvilket i faa Aar gjør Passagen besværlig: ei at tale om denne mod den bedre Smag saa meget stridende Uskik; desuden føres disse Veie enten snorlige eller i saa mange Bugter og Krumninger at man snarere skulde troe at det var lagt an paa at trætte end for at frembringe Afvexlinger. Veienes Retning bør desuden have en eller anden Gienstand til Formaal, enten en Bygning, et Hvilested, en behagelig Udsigt, et Blomsterparti eller Andet; men ikke sielden sees en Labyrinth af Gange, snoe sig imellem hinanden, uden nogetsomhelst Motiv ja undertiden maa man endog vende samme Vei tilbage, da Enden af Veien standser ved et Gjerde, et Plankeværk eller anden uoverstigelig hindring. En ikke ringere Feil, er Mangel paa smukke Græsplæner, da som oftest enhver Plet er beplantet og de faa Steder der yde en Udsigt, næsten altid ere saa tildækkede, at denne ikke kan erholdes paa anden Maade end ved Afstudsning af Trætoppene, hvilket frembyder et ligesaa ubehageligt som smagløst Syn, der ved Jndretningen af Partiet let kunde undgaaes, ved at anlægge udstrakte Græspladse, saavidt Situationen fordrede fri Udsigt. Vel vedligeholdte Græspladse yd desuden altid et behageligt Syn, naar de i passendAfvexling anbringes mellem Trægrupperne og Skovpartierne.