Ribe Stifts Adresseaviser, 1833-02-05
Derimod meddeler den østerrigske Jagttager af 24de følgende vigtige Efterretninger, som med overordentlig Leilighed vare komne fra Constantinopel selv: "Fra Lilliasien haves intet væsentligt Nyt, og man hører Jntet og Jbrahims fremtykkende Bevægelser; men d. 2den Januar holdtes stor Raadsforsamling hos Seraskieren Chosrew Pascha, hvori Sultanen selv præsiderede. I dette Raad blev eenstemmig besluttet, at den mod Mehemed Ali og hans Søn af Muftien udstedte Bandlysning skal, paa antagelige Betingelser, kaldes tilbage. Den første af disse betingelser, er, at Paschaen af Ægypten underkaster sig sin retmæssige Souverain, i hvilket Fald han da kan gjore sig Haab om at blive forlenet med Paschalikket Speien. Halil Pascha blev afsendt, for at overbringe Mehemed denne Beslutning. Paa samme Tid afseilede Gen. Murawiew, som skal true den rebelske Pascha med den russiske Keiser. Depescher ere iligemaade afsendte fra det østerrigske Hof til Alexandrien; den engelske Regjering vil paa det Kraftigste understøtte Alt dette, tyrkiske Commissærer ledsagede af Oberst Dohamel af Gen. Murawiews Følge, have i den samme Anledning begivet sig til det tyrkiske Hovedqvarteer, og man tvivler ikke om, at jo en Vaabenstilstand snart vil blive afsluttet." Dersom disse Forsøg mislykkes, kunne maaskee de orientalske Anliggender medføre store Forviklinger. Thi der forsikkres, at Lord Palmerston har givet Grev Pozzo di Borgo den formelige Erklæring, at Engelland, Frankerig og Østerrig ville modsætte sig enhver Jndmarsch af russiske Tropper i Tyrkiet, som maatte skee under det Paaskud at hjælpe Sultanen, og at de iligemaade ville modsætte sig Forstærkningen af de russiske Besætninger i Moldau og Wallachiet. Journal de Debats har en lang ikke ganske fredelig lydende Artikel i samme Anledning. Den siger, at dersom Rusland, enten opfordret af Porten, eller af egen Drift lægget sig imellem, vil Frankerig ihukomme sin Rolle, som een af de store Magter, der ere kaldte til at opretholde Europas Ligevægt, og den slutter med følgende Tirade, der ikke seer en Trusel ulig: "Den Magt, der maatte vove det Forsøg, at omdanne Europas Landkort, vil finde Frankerig beredt til at gjøre sit Krav paa Part i Delingen gieldende". Nouvellisten, som ikke er synderlig respecteret i Paris, men som man dog erkjender at maatte agte noget paa, fordi den har høiere Jnspitationer, holder en Straffeprædiken over Sultanens overdrevne Nyhedsyge, lovpriser Mehemmed Alis sindige Viisdom, og tvivler ikke om, at dens vise og ægyptiske Ven jo vil antage en Fred, der sikkrer ham uafhængig besiddelse af Ægypten og Syrien og en ippo en Krone, for hans graae Hoved. Men skulde Sultanen være noksom forblindet af Hovmod til at afslaae saa billige Betingelser, og da, for at forebygge sit Riges Undergang, anraabe Magterne om Hjælp; saa mener Nouvellisten, at denne Hjælp forden europæiske Ligevægts Skyld, ikke vil blive ham nægtet. Men da Ruslands Hjælp er mistænkelig: da den heller ikke kan komme hurtig nok, saasom Jnterventionen ikke skal skee ved Bosporus, men ved Nilen: saa er det, saavel deraf, som af andre Grunde, øiensynligt, at den naturligste og bensigtsmæssige Mægling kun kan komme fra Engelland og Frankerig. Der blev ellers i Paris talt om, at en Flaade skulde afseile fra Toulon til Levanten, forat iagttage Russernes Bevægelser, og at Admiral Roussin, som er udnævnt til Gesandt i Constantinopel skulde commandere den. (De øvrige Efterretninger, som fornemmelig angaae Frankerig og Engelland, følge næste Gang.)