Viborger Samler, 1839-05-02
Udenlandske Efterretninger. Frankrig. Endnu engang - siger Cour. fr. maae vi udtale det i denne Crisis stedse tilbagevendende, skjebne vangre Ord: "Alt afbrudt." Man veed, at Hr. Passy efter Kongens Opfordring og med Marschallens Samtykke havde foreslaaet Hr. Thiers at træde ind i et af venstre Centrum dannet Ministerium. To fortrolige Venner af Hr. Thiers (Dhrr. Vivien og Du faure) traad med uindskrænket Fuldmagt og som Underhandlere og Mæglere. J Løbet af Dagen syntes Sagerne saavidt fremrykkede, at man allerede forkyndte Ordonancernes Publication i Le Moniteur af 22de, men Marschal Soult har gjort saa mange Vanskeligheder, at Dhrr. Vivien og Dufaure troede at maatte erklære, at de ikke kunde underhandle videre. Om Aftenen gave disse tvende Deputerede Hr. Thiers den Fuldmagt tilbage, han havde givet dem til Underhandling. Den tilsigtede Combination er opgiven; Le Moniteur vil sandsynligviis endnu iaften ikke kunne anmelde Dannelsen af et nyt Ministerium. Ligesaalidt har det med Spænding ventede Møde i de Deputeredes Kammer leveret et Resultat. – Efterat Krigsministeren i bemeldte Møde havde forelagt et Andragende om Bevilling af 200,000 Fr. og Finantsministeren Budgettet af 1839 og Afregningsloven for 1836, vare Hr. Mauguins Jnterpellationer til Dagens Orden. Et Forsøg af Hr. Monnier de Sizeranne af venstre Centrum) at udvirke en Udsættelse i otte Dage. strandede, skjøndt det understøttedes af nogle Medlemmer af venstre Centrum, paa den overveiende Majoritets Villie, og Hr. Mauguin fik Ordet. Jdet han udviklede sit Andragende, at Ministrene skulde give Oplysning om Sagernes Tilstand, med de samme Argumenter, som den foregaaende Løverdag, klagede han især over, at Alt endnu befandt sig i en provisorisk Tilstand, der førte saa mange Jnconvenientser med sig, at det hele Land trængende forlangte en de finitiv Afgjørelse af de verserende Spørgsmaal. Men for at opnaae dette var det nødvendigt, at Kammeret maatte gjøres bekjendt med, hvad han kaldte, den ministerielle Crisis Hemmeligheder. Angaaende disse indlod han sig paa flere Details og bad den forrige Præsident for Cabinettet af 22de Febr. (Thiers) med Hensyn til disse at give tilforladelig antentisk Oplysning Hr. Girod de l'Ain, den interimistiske Justitsminister, anraabte alle dem, der under bemeldte Crisis havde spillet en Rolle, at lade Regjeringen vederfares Ret med Hensyn til den Maade, hvorpaa den ved denne Leilighed havde opført sig. Hr. Dupin meddeelte derpaa nogen Oplysning om sin Deelagtighed i Underhandlingerne om Dannelsen af et parlamentarisk Ministerium, beklagede, at disse vare blevne afbrudte, og forsikkrede, at han havde været fuldkommen enig med Forfatteren til det Kongen for fire Uger siden forelagte Program. Nu fulgte Hr. Thiers. Han begyndte med at udvikle og oplyse det af ham ligeledes meddeelte Program, der havde været bestemt til ganske at omskabe det forrige Ministeriums Politik. Han tilføiede, at han for sin Deel havde forlangt: en fuldkommen uindskrænket Frihed i Valget af de Personer, der skulde danne det nye Cabinet, og fuldkommen Frihed med Hensyn til den Politik, der skulde iagttages mod Spanien; thi Regjeringen havde allerede oftere skuffet sig med Hensyn til den spanske Politil. Taleren udviklede sin Anskuelse derhen, at Frankrig maatte understøtte det constitutionelle Spanien med Vaabenforsendelse og Skibe. Hvad de indre Anliggender angaaer, saa erklærede han sig for en øieblikkelig Foretagelse af Renteconversionen, og forlangte ikke just en Afskaffelse, men dog en Forandring af Septemberlovene. Mærkværdig var Talerens paafølgende Erklæring, at han, hvis han skulde træde ind i Ministeriet, absolut ikke vilde modtage nogen anden Portefeuille end Udenrigsministeriets, og det netop, fordi de fremmede Magter ugjerne saae ham paa denne Post. Han sluttede med den Erklæring, at han, naar det behøvedes, vilde, skjøndt ugjerne, have indvilliget i at være Medlem af et af Hr. Passy organiseret Cabinet. Hans Tale gjorde et saadant Jndtryk, at der ved hans Aftrædelse fra Tribunen opstod en Pause. Efter denne vendte han atter tilbage til Talerstolen. Han havde, sagde han, forglemt at bemærke, at efter Afbrydelsen af Underhandlingerne og Dannelsen af et Cabinet af venstre Centrum, havde Kongen overdraget ham selv (Thiers) Sammensættelsen af et Ministerium, men at han mundtligt og skriftligt havde erklæret Kongen, hvorledes han vistnok for 12 Dage siden havde anseet dette for muligt, men hvorledes Alt siden den Tid igjen var fordærvet, og man ikke meere kunde blive enig om Sager og Personer. Hr. Guizot erklærede, at han aldrig havde været opfordet til eller havde villet paatage sig at danne et Cabinet. Endskjøndt han i Adressedebatten havde opponeret mod Mænd af conservativ Tænkemaade, saa nærmede hans Anskuelser sig dog meere til disses end til de Herrers af venstre Centrum, der desuden havde viist Fordomme mod ham og hans politiske Venner. Han erkjendte iøvrigt, at der var kun to Muligheder, enten et Cabinet af venstre Centrum, understøttet af venstre Side, eller ogsaa et Blandet af begge Centra; men det Første vilde i al Fald have det hele conservative Parti imod sig.