Aalborg Stiftstidende, 1844-03-07
Udlandet. Naar det oftere, endnu i den nyeste Tid har været sagt, navnlig i tydske Blade, at det græske Folk ikke var modent til Oplysningens og constitutionel Friheds Goder, da har det aldrig meere kunnet gjøre sine Bagvadskere til Skamme, end ved de glimrende patriotiske Veltalenhedsprøver, den nærværende constituerende Nationalforsamling har lagt for Dagen, og som ved Talernes poetisk og heroiske Begeistring give en herlig Gjenklang af Grækenlands classiske Old. Jsær er dette skjønnest fremtraadt under Debatten om Nationalitetspørgsmaalet eller Udelukkelsen af de Grækere, som boede udenfor Grækenland, navnlig i de endnu tyrkiske Provindser fra den græske Nationalitet og Adgang til græsk Borgerret hvilken sidste Exctudering et snævethjertet Parti havde faaet bragt i Forslag, men som ved den endelige Afstemning blev forkastet. Jsær udmærkede sig Ta erne Rendy og Ko lettis. Den Første erklærede at ville stemme for de exelude rende Bestemmelser, hvis den græske Revolution og det i 1821 begyndte store Værk kunde siges at være fuldendt; men dette forbød hans Samvittighed ham at antage. Den store Jdeel som laae ti Grunden for Revolutionen og gav den sit Liv, som bestemte Europa, ja selve Sultanen, til at anerkjende den græske Nationalitet: omfattede hele Grækerstammen, hele den østerlandske Christenhed i eet Fælledskab af Jnteresser og broderlig Kjærlighed. Som denne store Tankes troe Tienere erklærede Folkets Repræsentanter derfor i Forsamlingen i Troegene, at det, for at være græsk Borger, var tilstrækkeligt at troe paa Jesus Christus og nedsætte sig i Grækenland. Derfor reiste han sig imod enhver Forskjel imellem indfødte og endnu under tyrkisk Aag sukkende Christne, dog maatte de Sidste kun tilstedes Adgang til græsk Borgerret under den betingelse, at de aldrig glemte deres Forpligtelse, uafladeligt at arbeide paa deres Fædrelands Befrielse. "Derimod – sluttede han – har jeg tydelig nok sagt, at jeg ikke før kan indrømme en Tilendebringelse af Revolutionen og et frit Grækenland, for Korset har indtaget sin alorrige Plads paa Sophiamaskeens Kuppel, som orientalsk Barbari og den vestlandske Christenheds Ligegyldighed have overladt til Mohammeds Halvmaane." Denne Tale fremkaldte et overordentligt Jndtryk, men Forsamlingen besluttede, af udvortes Hensyn, ikke at omtale den i Protocollen, men kun deri at optage Talerens Andragende. Endnu skjønnere vare Helten Kolettis Ord til Forsamlingen: "Mine Herter! – sagde han – jeg har svaret og ogsaa J have svoret, som jeg, at ville offre At Formue, Venner, Stægt, ja selv Livet, for vort fælleds Fædrelands Uafhængighed, for hele Christenhedens Befrielse i Østerland, Mange af dem, som have svoret denne høitidelige Eed, leve endnu Øieblikket er nu kommet, at erindre dem derom, idag, da vi ere forsamlede i disse Rum for at give Grækenland sin politiske Troesbekjendelse. Grækenland, stillet imellem Østen og Vesten, ligesom for at tjene som Forbindelsesled imellem Begge, har sin Verdens-Beliggenhed at takke for sin Fortid og store Fremtid, den J aldrig skulde tabe af Sigte – hin Fremtid, der især nu maa foresvæve Eder, nu da Grækernes Repræsentanter ere kaldede til, at fatte en af hine sjeldne Beslutninger, der kunne have en Stats Fordærvelse eller Glands med sig i Følge. Da Grækenland under Barbarernes Jndbrud forsvandt i et Jntet, sprang en Guist frem af dens Fald og lyste over Østerland. Opvaagnet efter saa mange Aarhundreder af sin Dødslum træder Grækenland fremfor Nationernes Øine i Glandsen af en Ungdomskraft, der vil betinge Orientens Civilisation. O Germanos Zimis Kolokotronis og J, mine gamle Hæders- og Ulykkesfæller, hvorfor dvæler J ikke længere i vor Midte, nu da vi have Hellenernes Skjebne i vor Haand og synes at ville glemme den ædle Opgave, som Forsynet har overdraget os Hvor ere J, uforfærdede Førere fra Epirus, Macedonien, Thessalien, Servien og Bulgarien, J Alle, som have reist den hellige Krigs Banner til Befrielse af vort fælleds Fædreland – af det ganske Grækenland, Erindrer Eder Nationaldiaterens, den udødelige Righas, Ord: "Løver fra Epirus's Bjerge, Olympens Ørne og J Beboere af Agrapha og Peloponnes, kun een Sjæl være i Eder!" – "Ja - sagde han vi have kun havt en Sjæl, vi have reist os fra Parnassets Tinder til Tangetus Spids, som een Mand, ved det sørgende Fædrelands Raab, og vi have seiret, Vi vare dengang Alle foreenede, i hine den patriotiske Begeistrings Tider, og idag overlægge vi koldblodigt, hvo der skal være Græker og hvo Christen af alle de Tappre, hvis Blod har beseglet vor glorrige Uafhængighed! Og ere vi ikke de samme Mænd, som holde Frihedens Banner i den ene og Religionens i den anden Haand, som Symbol paa hele Hellenerstammens Forening og Befrielse? Have vi ikke svoret den samme Eed, som alle vore Brødre svoer, der i dette Øieblik rette deres Blikke paa os, for at see, hvorledes vi vide at bevare Troskaben imed vore Eder" (Sluttes i et af de følgende Nummere.