Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-07-14
Stænderforsamlingen i Roeskilde. Den Kongl. Commissarius vedblev saaledes: (see f. N. Saafremt jeg saae mig istand til fra Grunden at udvikle dette, hvis jeg formaaede at lade alt, hvad der staaer klart for min Sjæl træde fremmed lige Klarhed for mine Tilhørere, saa vilde, derom føler jeg mig forvisset, min Tale finde en velvillig Modtagelse. Det var derfor min Tanke herpaa at vove et Forsøg. Men, foruden min billige Mistillid til min Fremstillingsevne, traadte det og i Veien, at der ikke vilde være levnet mig Tid og Leilighed til at føre Betragtningen igjennem alle de Mellemled, hvorved Modsætningerne i de forskjellige Forestillingsmaader kunne opklares, og omikke strax fuldelig udsones, hvad jeg under ingen Omstændighed kunde tænke paa, saa dog tabe den Bitterhed, hvormed de ofte have mødt hinanden og uden en saadan Gjennemførelse vilde jeg staae Fare for at gjøre et Jndtryk aldeles modsat det, som jeg ønsker at gjøre. Jeg har derfor maattet opgive hiin Tanke, der ellers laae mig varmt paa Hjerte, og indskrænke mig til nogle faa Betragtninger, der umiddelbart angaae det Ærinde, hvorjeg er sendt. Jeg har for det Første at bringe Dem, min Herrer, Kongens Budskab og Resultaterne af hvad de sidst her forsamlede Stænder have andraget for hans Throne. Forsaavidt Forsamlingen havde yttret sin Mening over de den forelagte Lovudkast, have De allerede forlængst havt Leilighed til at erfare, hvor meget Kongen har benyttet dens indsigtsfulde og omhyggelige Granskninger, og hvor han ikke ganske har fulgt de Erindringer og Forslag, hvormed Forsamlingen var fremkommen, ere de Grunde, som have været i Veien herfor, ikke blevne skjulte for Dem. Disse Grunde ere udentvivl i Almindelighed fundne overbevisende, eller i det mindste saa vigtige, at man vistnok i det Hele vil føle sig tilfredsstillet ved denne Deel af den stænderske Virksomheds Resultater. En af hine Love var især af Vigtighed for det statsborgerlige Livs Udvikling, den, hvorved der ogsaa i Landdistricterne blev stiftet frie Communalforfatninger Det kunde ikke Andet end være en Glæde for Kongen, at den Grundvold, hvorpaa det Stænderne herom forelagte Udkast hvilede, fandt almindelig Anerkjendelse, og at disse derhos med saa varm Deeltagelse og med saa megen Jndsigt og Forstandighed arbeidede paa at give den Bygning, som derpaa skulde opføres, den størst mulige Fasthed. De ville ogsaa have erfaret den velvillige Opmærksomhed, Kongen har viist disse Stændernes Arbeider. - Hvor en Regjering under Medvirkning af Folkeraad har søgt at grundlægge og ordne en fra Communalforfatning, ikke blot i Stæderne men endog paa Landet, er det dermed ordentligviis gaaet langsomt, og naar det omsider er kommet til et en deligt Forslag fra Regjeringens Side, har der jevnlig ved Sagens Behandling i de repræsentative Forsamlinger viist sig saa afvigende Anskuelser, at Sagen enten reent er gaaet i Staa eller dog først efter flere gjentagne Forsøg er bleven bragt istand, J sin rastløse Jver for Alt, hvad der kan oplive Almeenaand og udbrede levende Jnteresse for Samfundets Anliggender blandt alle Borgerklasser, og i den faste Overbeviisning, at en udstrakt Adgang til at tage en virksom Deel i de nærmere og snævrere Samfunds Anliggender, der udgjøre Led af det store Statssamfund, er den sikkreste Grundvold for en fremskridende statsborgerlig Dygtighed, bragte Kongen, der havde udmærket den første Maaned af sin Regjering ved den Communalanordning, som han gav sin Hovedstad, det derhen, at han nogle Maaneder derefter kunde lade sine Stænder forelægge en Communalanordning for Landdistricterne, og den forstandige Aand, hvori Stænderne, med Liv og Varme, men uden al Overspænding, optoge og bearbeidede denne Sag, satte Kongen istand, til, snart at kunne fuldføre den nye Jnstitution saaledes, at han kunde gjøre Regning paa en eendrægtig Erkjendelse og en gavnlig Virksomhed. Den er nu overalt traadt i Kraft, og naar man ikke vil gjøre den urimelige Fordring, at Alle ved deres første Bevægelse paa den nye Bane allerede skulde træde frem med den faste og sikkre Gang, som kun ved Øvelse kan erhverves, kan man ikke andet end glæde sig over det Liv, som allerede derved er vakt. Vi tør saaledes haabe, at den vil faae en sund og frodig Vext og blive en frugtbar Spire for en stadig Fremgang i statsborgerlig Udvikling, i ægte Borgersind, hvortil der stedse vil knytte sig Taknemmelighed og tillidsfuld Hengivenhed til den Konge, som man skylder den skjønne, heldbringende Justitution.