Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1787-03-02
Studeringer med Stillesidden og Grublen forderver Sundheden. lato siger, Naar man arbeider meget med Legemet, bliver Sielen uskikket, til sine Forretninger, og naar man anspænder Aandens Kræfter for meget, bliver Legemet svagt; thi Livsaanderne, som skulde fordeles lige imellem Legeme, og Siel, paa det at saavel de legemlige som aandelige Forretninger maatte gaae godt for sig, blive alt for meget hentrækkede til en af Delene. Mallebranche fik Hierteklappen saa ofte han læste Cartesii. Afhandling om Mennesket; og en Professor i Veltalenheden fik ondt, naar han i Homers Læsning kom til de smukkeste Steder. Ved megen Studering lider, Hovedet først, og siden Maven, som er gandske omgiven af Nerver. Hr. van Swieten taler og en fortient Mand, som havde fordervet sin Sundhed ved Nat studering: Naar han vilde befinde sig paa en Sag, fik han heftig Hierteangest, og det værste var, at han ikke kunde hemme sin Jhukommelseskrafts Anspærdelse, førend han blev gandske afmægtig. Paa en anden ophovnede Armen, naar han havde en livagtig Forestilling i Tanker. Jo mindre et Menneske sysselsætter sig med Eftertanke, desto bedre fordøier Maven. Gemene Folk æde og drikke, og det bekommer dem vel, om de endog drive et Haandverk, hvorved de bestandig maae sidde. Men hvor besværligt gaaer Fordøielsen for sig hos Lærde, omendskiønt de og ellers have en sund Legemsbeskaffenhed og undertiden giøre sig en Bevægelse. Boerhave levede paa et Sted, hvor man med stor Flid driver og dyrker Videnskaberne. Han blev gammel, men han vidske, at Studering svækker Maven, og at man maae ved behørige Midler forekomme dette Onde. Jmidlertid paadrog han sig dog en gang ved Studering en Søvnløshed, som varede i otte Uger. En Lærd havde ved megen Eftertanke saaledes fordervet sin Mave, at han ikke kunde beholde den Mad hos sig, som han spiste, men efter Maaltidet brækkede den op igien. En anden havde mistet al Appetit, derefter gik Kræfterne fra ham, han fik Spændinger og blev berøvet sine Sandser. Ja et endnu ungt Menneske fik, efter den berømte Hofmanns Beretning, et Fald, saa ofte han anspændte sit Sind til Eftertanke. En Mathematicus fik Podagra, som var hans Arvesygdom, naar han foretog sig et tungt Problemas Opløsning; og Ridder d'Epernay blev gandske skaldet, efterat han i fire Maaneders Tid havde bestandig været sysselsat. Pascal blev formedelst stærk Eftertanke forrykt i Hovedet, og syntes bestandig at see en brændende Svovelpøl ved Siden af sig; og Caspar Barlæus, som selv var en Læge, og kiendte meget vel den Fare, hvorudi man styrter sig ved alt for stærk Studering, forfaldt dog til den Taabelighed, at han troede sit Legeme var af Smør, hvorfor han altid holdt sig langt fra Jlden, af Frygt for at smelte, og fuld af Forskrækkelse styrtede sig tilsidst i en Brønd. Den berømte Junien har vel ikke studeret sig fra Forstanden; dog blev han ikke fuldkommen rigtig i Hovedet; thi da han fik stærk Colique, paastod han, at der vare syv Ryttere i hans Tarme, som sloges med hinanden. - Næsten skulde man faae en fuldkommen Afskye for de i vore Tider desuden af mange Uforstandige immer mindre agtede, lærde Arbeider. J det mindste have ogsaa de mest fortiente Mænd i den lærde Verden ofte Aarsag til at være avindsyge over dem iblandt deres Medborgere, som selv tænke lidet, men lade gierne andre tænke for sig, og leve derhos lystigt, blive rige, fornemme og gamle.