Ribe Stifts Adresseaviser, 1811-05-31
Den bekiendte, for ikke lang Tid siden i Paris afdøde Lærde, de la Place, spiste en Dag hos en af de første Bankerer. Ved Slutningen af Maaltidet bragte man Verten, en Pakke Breve. Han giennemløb dem hurtigen, kundet af dem tiltrak sig hans Opmærksomhed og syntes at sætte ham saaledes i Forundring at hele Selskabet betragtede ham nysgierrigen. "Tom selv, sagde han, om jeg ikke maae falde i Forundring. Jeg faaer her en Vexel paa 20,000 Franker, som er strax forfalden, fra en af mine Bekiendtere i Cadix, hvis Redelighed og Forsigtighed er mig lige bekiendt, og denne Vexel er trukken paa Hr. Mer, en Træhandler i Gaden St. Apolline, Kiender nogen af dem en saadan Handlende, Jngen havde nogensinde hørt Hr. Mer nævne. Bankeren lader sin Kasserer kalde, som ligesaa lidet kiender nogen saadan; men troede, at da man just paa den Tid høitideligholdt Fastelavns=Festen, saa havde man tilladt sig en slet Spøg, og raadede til at seende Vexlen tilbage. Den bekiendte Grev Caplus, der var nærværende, indvendte: "man skulde dog søge at erfare, om der i Gaden St. Apolline boede en saadan Mand, Jeg har just efter Maaltidet Forretninger i den Egn, og tilbyder mig med Kassereren at kiøre derhen. Forslaget blev antaget, og de la Place satte sig med i Vognen. De kiørte lige til den betegnede Gade, spurgte Huus for Huus, fandt ingensteds hvad de søgte, bleve ofte udleete og stode i Begreb med igien at vende om, da en Vaskerkone underrettede Grevens Tiener om, at der i Forstaden endnu var en anden Gade St. Apolline. Der besluttedes ogsaa at gjøre dette Forsøg. Man kom i en elendig smudsig Gade, som syntes blot at være beboet af den ringeste og fattigste Pøbel; Kassereren havde ikke Lyst til at kiøre videre; blot Tieneren skulde endnu engang spørge sig for. Han kom snart tilbage med den Efterretning, at der rigtig nok boede en Hr. Med midt i Gaden; men - sagde han lende - den ne Hr. Mer handler med Svovelstikker. Kassereren vilde strax vende om; men man overtalede ham til, dog i det mindste at lære Manden at kiende, for at erfare om han havde havt Deel i det plumpe Spøg. Herrerne stege af, og Uoseendet af Kræmmerens liden, nanseelige Bolig, bestyrkede dem i deres Vantroe. De gik giennem en lang mørk Gang, ved hvis Ende et svagt Dagslys skinnede imod dem; da de havde samlende og murrende naaet dens Ende, bleve de meget overraskede ved at finde en meget smuk Hauge. Midten stod et net Lysthuus, i hvilket de saae en venlig middelaldrende Mand i en Silke Slobrok og med en sort Fløiels Hue paa Hovedet. Han kom sine Giæster med en munter fri Anstand imøde. "Velkommen mine Herrer sagde han, jeg formoder hvad der fører Dem til mig. De har en Vexel fra Cadix paa mig, stor 20,000 Franker. Gettet. Behager De at komme med mig op paa mit Contoir. - De Fremmede saae paa hinanden og fulgte tause. Pengene bleve udbetalte, og tillige blev en Bajonner Skinke, en Boelogneser Ost og en Flaske Champagne sadt paa Bordet. Den venlige Vært skiænkede i, og nødte trohiertigen til at spise og drikke. De vil have funden Indgangen til min Bolig lidt mørk, sagde han; det kommer deraf, at jeg nu, af Mangel paa Plads, har opstablet Svovelstikker, som udgjør en Deel af mit Magasin, til begge Sider. For at forkomme al Fare, hænger jeg ingen Lygte i Gangen. Kassereren Borde i nederste. Der var altsaa allene Bunterad ved Kongens Taffel. En Dekoration med Lamper og Jldgryder prydede Giethusets og Skuespilhusets Forsider; det skiønneste ved Jlluminationen, var Gudinden Joma i Transpareent, malet af Lorenzen. Andre Dekorationer saasom de Franske, Østerrigske og Danske Vaabener, sendtes paa den itionne ved Giethusets Jndgang anbragte Bygning, hvis Tegning ligesom Balsalens var af Professor Magens. Det indbudne Selskab, som bestod af omtrent 580 Personer, var samlet Kl. 9 om Aftenen. Deres Majestæter og den hele Kongelige Familie begave sig kort efter derhen, og modtoges af Hr. Baron og Frue Baronesse Didelot og den Franske Legation. Hs. Mai Kongen, som har Æreslegionens store Ørn, aabnede Ballet med Frue Baronesse Didelot, Baron Didelot med Hendes Kongelige Høihed, Kronprindsessen, Hs. Høihed Prinds Christian med Madame Didelot la Forts. Ballet vedvarede til Kl. 2. Udsøgte Forfriskninger omdeeltes i Overflødighed; ogsaa Tilskuerne i de 2 øverste Etager paa Theatret bragdes Forfriskninger. Da Taffelet aabnedes begav Hs. Mai. Kongen, (Hs. Majestæt Dronningen havde forladt Ballet Entrent Kl. 12, hele Hoffet og det øvrige Selskab sig til Taffelsasene. Hs. Maj. Kongen førte Frue Baronesse Didelot og Baron Didelot Hs. Kongelige Høihed Kronprindsessen. Beværtningen var saa prægtig, som man ved en Fest i en saadan Anledning kunde vente den. Hs. Majestæt Kongen udbragde under Kanonernes Torden, Hs. Majestæt Keiseren af Frankerig, Hs. Maj. Keiserindens og Hs. Mai. Kongen af Roms Skaaler; Baron Didelot, Deres Majestæters Kongens og Dronningens af Danmark og Hos Kongelige Høihed Kronprindsessens. Da Hs. Mai derpaa udbrede Baron Didelots Sundhed, udbragde Baronen igien Velgiernin, gens og Erkiendtlighedens Skaal. Ballet aabnedes paa nye Kl. og varede til Kl. 7 om Morgenen da Hs. Mai Kongen forlod Selskabet efterat have bevidnet Hr. Baron og Frue Baronesse Didelot, meest smigrende Tilfredshed. - Den 26de om Aftenen gaves Fyrværkerie paa Nørrefælled i samme Anledning. Det afbrændte Kl. 10 ved de Kongl. Herskabers Ankomst, i Overværelse af en overordentlig Mængde Tilskuere, og varede omtrent 2 Timer. For de Kongelige Herskaber vare Telte opreiste, for de øvrige Jndbidnes Beqvemmelighed var der sørget ved afpælede Pladse og indsatte Bænke, og for de Uindbudnes Magelighed og Sikkerhed var der ligeledes sørget ved mangehaande Foranstaltninger. - J Anledning af samme Høitid har fremdeles Hr. Baron Didelot skiænket en Gave af 500 Rd. til det kjøbenhavnske Fattigvæsen. Af denne Gave uddeeltes til dem, som nyde Understøttelse, Mad og Drikke fra Fattigvæsenet. - Dagen tilføier endvidere: at da alle Salene vare benævnte efter Muserne, og Numrene dertil gaves Damerne efterhaanden som de kom, saa gik enhver af disse særdeles beqvemt til sin Plads efterhaanden som Salenes Navne opraabtes; at Kongens Sal var særdeles nydeligt dekoreret med hvidt Cambric; at Navnene M. L. N. paa den ene og M. F. paa den anden Side ved deres skiønne og lange Gienskin tildrog sig især almindelig Jnteresse, ligesom og det store høie prægtige Tempels Afbrændelse gav et majestætisk Syn, samt at den største Orden herskede imellem det talrige Folk, der nød det fortryllende Syn, Kongens Nytorv frembød. Alle Autoritæter have med Nidkierhed og Held bidraget til at vedligeholde Orden, og intet Tilfælde har forstyrret dens Løb, intet har noget Øieblik bortdraget Hierterne fra den Tilfredshed og den rene Lyst, man fandt Behag i at overlade sig til og som Alt indskiød.