Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1826-05-02
Marseille, den 29de Marts. Den 23de dennes havde man truffet alle Foranstaltninger til, at lade den for Paschaen af Ægypten bestemte Goelet løbe af Stabelen, et kostbart Amphitheater var opført for Embedsmændene og alle de Personer, der vare indbudne af Jngenieur Bygmesteren, og den Omstændighed at det var Skjærtorsdag, havde givet det Hele et Anstrøg af religiens Høitidelighed, der vistnok maatte sælsomt contrastere imod dette Skibs Bestemmelse: at ødelægge Christne, som indtage den hellige Nadvere, for at styrke sig til at seire over deres Troes Fiender. Det er Brug her, naar Skibe løbe af Stabelen, at opreise et stort, med Løv og Blomster prydet, Kors paa Forstavnen, og naar Fartøiet er af nogenlunde Størrelse, kaldes der stedse en Præst for at lyse Velsignelse over det: men ved Krigskibe holdes der endog Messe førend Velsignelsen. Vore Søefolk ere saa temmelig almindeligt af den Mening, at Skibet ikke kan have nogen Lykke, naar denne Skik ikke iagttages, og man kjendte denne Gang saa bestemt Folkemeeningen, der saa lydelig var Tirsdagen den 2 Mai 1826. tilkjendegivet, at Tyrkeraadet flere Gange blev forsamlet, for at overlægge desangaaende. Vore Franco Tyrker besluttede, idetmindste at lade opreise et Kors, og man forsikkrer, at Congregationen, som blev spurgt tilraads, havde udfundet et Middel, hvorledes Halvmaanen paa en uanstødelig Maade kunde forbindes med Korset; men Paschaens Agent kunde ikke bringes til at begribe en saadan Forbindelse og ønskede heller, hverken at have Halvmaane eller Kors. Nok, Folkemængden var stor, og Militair=Afdelingerne saavelsom hele Politie=Militzen bragt paa Benene, for at gjøre deres Skyldighed. Skibet kom i Gang, men stod pludselig stille igjen. Jngenieuren løb, til, og alle Arbeiderne gjorde deres Bedste, for igjen at sætte det i Bevægelse. Skrigen og Tordnen lod sig høre; men det vilde ikke hjælpe; man maatte bestemme sig til at støtte Skibet, bringe et Vindeværk i Stand o. s. v. Embedsmændene blev Tiden for lang, de forlode Amphitheatret, Folket sagde, det var Guds Straf, Stadsbygmesterne gjorde sig lystige over Jngenieuren, som man havde foretrukken dem, og ladet komme fra Toulon, for at lede Bygningen; Piben og Haanlatter overdøvede Arbeidernes raae Stemme. Endelig, efter tre lange Timer, lykkedes det med Anstrængelse af alle Armee at slæbe Skibet i Vandet; men neppe stikker en Trediedeel deraf ud over Landet, førend det styrter hovedkuls med Forstavnen ned i Mudderet i Grunden, og Agterspeilet staaer lige i Veiret. Man har anvendt al mulig Umage, for igjen at faae Skibet flot, og endnu Langfredag var man beskjæftiget dermed, og om det ogsaa hedder, at det intet har lidt, troe vi dog alle det Modsatte. Jngenieuren, som aldeles ikke er uduelig, og i Toulon har bygget Fregatter og Linieskibe, kjendte, som en Fremmed, ikke tilbørlig Grunden, paa hvis Befæstelse han maatte have anvendt noget, førend han lod Skibet løbe af. Ubeskriveligt er det Jndtryk, det Hele har bevirket paa Folks Fordomme; de sige: Gud har villet aabenbare sin Vrede paa Grækernes Fiender, og Paschaens Tilhængere, som faa Dage i Forveien talede, som om hele Marseilles Handel afhang af Grækernes Ruin, vove ikke at lukke Munden op.