Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-01-21
Det engelske Blad the Courier af 14 Dec. indeholder følgende Skrivelse fra Porto Ferrajo: Vi forlode Livorno i Gaar Morges, og ankom her betimeligen. Den brittiske Consul, som vi anmodede om Passe til Elha, viste os en Skrivelse fra vor Consul i Neapel, hvori det hedte, at Deyen i Algier har erklæret Napoleon Krig, og befalet sine Krydsere, at opbringe alle under hiins Flag seilende Skibe, og frem for Alt, naar det var mueligt, at bemægtige sig ham selv. Neppe vare vi landede, førend vi gjorde Gouverneuren vor Opvartning. Han paalagde os, ikke at gaae til Longona, en paa den modsatte Ende af Øen liggende Stad, hvorfra vi vilde indskibe os til det faste Land, men med første Leilighed at seile fra Ferrajo til Piombino. Han erklærede os tillige, at dersom vi forlode Staden paa nogen anden Maade, vilde han lade os arrestere. Vi gjorde derpaa Oberst Kampbell, vor Resident, vor Opvartning; han skrev ufortøvet til Hr. Bertrand, Napoleons Yndling, og Virkningen heraf var, at vi fik Tilladelse, at reise hvorhen vi vilde. Vi toge derpaa til Longona, hvor Keiseren nu opholder sig. - Ports Ferrajo er den skjønneste Stad, og herligste Havn, jeg nogensinde har seet. Langtfra øiner man kun Fæstningsværkerne og et Par Huse. Men seiler man omkring en Landtunge i den indere Havn, der paa alle Sider ligge i Ly af Høiene, saa øiner man Staden, som amphitheatralsk, hæver sig over Værkerne. De sidste ere overordentlig stærke. Keiserens Gaard, hvorpaa der nu bygges, rager frem over alle andre Bygninger; det vrimler der af Arbeidsfolk. Vi saae mange Keis. Garder, som vare fulgte deres Herrer. Aldrig har jeg seet smukkere Folk. Hr. spurgte een af dem hvorledes Staden hvede ham. Gardisten mumlede noget i Skjægget, og sagde omsider: "intet er her at faae for bedre Kjøb end Fisk og Viin, alt Kjød maa hentes fra Pombino. Napoleon staaer hver Morgen op Kl. 3, rider ud, læser, eller spadserer den hele Dag. Kl. 8 gaaer han til Sengs. Ved hans Ankomst gav han alle Byens Kræmmere et stort Bal, fordi han ellers aldeles intet Selskab vilde havt. Hver Søndag indbyder han 4 af dem til et Middagsmaaltid, og synes meget folkelig og temmelig oprømt. Han har bibeholdt den Keis. Ørn, men til Livfarve har han valgt en hvid Grund, med en tvers igjennem løbende rød Stribe, over hvilken 3 Bier svæve, Konstflidens Symbol. Vi toge Tirsdag Morges til Longono, som ligger 8 (engel ske) Mile fra Porto Ferrajo. Veien gaaer imellem og over Høie, men er fortreffelig. Napoleon har ladet den anlægge; den yder den skjønneste Udsigt. Paa een af Høiene saae vi Keiseren i en aaben Vogn. Han sad allene paa Bagsædet. Ligefor sadde 2 Generaler af hans Generalstab. Han har en slet og ret mørkefarvet Kjole og havde en liden trekantet Hat paa. Han ligner fuldkommen det Kobber, hvor han sees med sammenslyngede Arme. Han er den meest bredskuldrede Mand, jeg nogentid har seet. Hans Ansigt er fyldigt og rundt, og guulladen. Han bukkede sig dybt for os, i det vi kjørte forbi, og kastede Kisse til os. Han fulgtes af 8 Personer, en broget Blanding af Mameluker, Officierer og Borgerlige. Neppe vare vi komne til Longone, førend vi modtoge Besøg af den engelske Consul og Vice Consul. De ledsagedes af Mairen, og forespurgte sig om vi vare de Engellændere, som man havde bortviist fra Øen. Paa Svaret ja, tilføiede de, at Keiseren havde befalet dem, at sige os, at da han havde erfaret hvad der Dagen forhen var foregaaet i Ferrajo, havde han i den Anledning afsendt to Baade med Jrettesættelser til Gouverneuren, og med den befaling at forsyne os med alt Nødvendigt. Han har tillige anviist Consulen og Mairen hvorledes de havde at forholde sig. To Heste stode sadlede, for at føre os til Jernværkerne, eller hvor vi ellers havde Lyst til at begive os hen Mairen gav os et Pas til at bereise hele Øen.