Aarhuus Stifts-Tidende, 1838-05-09
At Hertugdømmet Slesvig eller Sønderjylland er en dansk Provinds, at Folket er dansk, og at fra Arilds Tid af det danske Sprog er bleven talt over hele Hertugdom met, paa den Deel, der ligger syden Slien og Danneværk, og nogle frisiske Districter nær, er vistnok ingen Tvivl underkastet. Dog have de danske Slesviger siden Hertugdømmets Adskillelse fra Moderlandet, Danmark, og Forbindelse med det tydske Land, Holsteen, maattet taale, at Tydske og Tydsksindede have søgt at berøve dem deres Modersmaal, og at indføre det tydske Sprog iblandt dem. Deels ved at vise Foragt imod det danske Sprog og deels ved andre Midler, har man stræbt at germanisere Hertug, dømmet, og høist forunderligt er det, at denne Hensigt er endnu saa langt fra at være opnaaet, thi endnu tales det danske Sprog udelukkende i Amterne Haderslev, Apenrade, Tønder, Winding og Böking Herreder undtagne, i Sunde wit og paa Øerne Als, Ærøe og Rom, samt næsten overalt i Flensborg Amt og i Dele af Gottorp, Bredsted og Husum Amter. Et Beviis, hvormeget Folket elsker deres Modersmaal og afskyer enhver Undertrykkelse af samme. Trods Kongens udtrykkelige Villie, uagtet Folkets Ønske, aflader man endnu ikke ved allehaande Midler at stræbe at fortrænge det danske Sprog af disse Egne. Retsproget er det Tydske, Øvrigheden giver endnu stedse sine Befalinger, Bekjendtgjørelser o. s. v. den udstæder alle Obligationer, Contracter og andre Documenter blot paa Tydsk. At dette maa være os Danske ubehageligt og besværligt og at det maa give Anledning til mangfoldige Fortrædeligheder, Stridigheder, Feiltagelser, ja endog Uretfærdigheder, vil Enhver indrømme, naar han betænker at kun yderst Faa i vore Egne forstaae Tydsk, endsige tale og skrive det, og at vi derfor ved enhver Leilighed med Besværlighed og Bekostning maae betjene os af en Fortolker. Er det billigt at vi skulle efterleve befalinger, der ere skrevne i et Sprog, vi ikke forstaae, Endnu værre faren er man i de danske Egne, hvor det tydske Sprog ogsaa er Kirke= og Skolesproget, hvilket er Tilfældet i Flensborg Amt, Kjær Herred i Tønder Amt, og i Kjøbstæderne Haderslev, Apenrade, Tønder og Sønderborg. Hvilket Gavn kan Menigheden have af Gudstjenesten, naar den holdes i et for den næsten uforstaaeligt Sprog. Hvad Fremgang kunne Børnene gjøre i Skolen, naar de først skulle lære et fremmed Sprog uden de kunne nyde Gavn af Underviisningen. Hvad kunne de lære, som kun nyde liden Skolegang, De fleste Embedsmænd iblandt os ere Tydskere, som neppe tilfulde forstaae vort Sprog, mange ja maaskee de fleste Præster og Skolelærere endog i Egne, hvor det Danske er Kirke= og Skolesproget, de Districter, undtagne, som staae under danske Biskopper, kunne som Tydske eller som Tydskdannede ei tale og skrive det Sprog rigtig, hvori deres Embedsforretninger foretages. Jeg spørger, hvor kan dette andet end fordærve og nedsætte det danske Sprog i vore Egne, Er det at undre over, at vore tydske Embedsmænd ikke agte og elske vort Sprog, da de ikke kjende det, og eftersom de høiere Stænder gjerne angive Tonen, og da man i Stæderne, hvor der i Almindelighed hersker meest Dannelse, kun i Skolen lærer Tydsk, hvor kan det danske Sprog da andet end her med faa Undtagelser være undertrykt, næsten foragtet og gandske forsømt. Med Rette maa jeg her spørge, hvorfor skulle vi med Magt rives og adskilles fra vore danske Brødre og tvinges til at lære et Sprog, som hverken er Kongens Fædrenelandets eller vore Forfædres Sprog, Behandles vi ikke som et undertvungent Folk, der skal antage sine Overvinderes og Herrers Sprog, Er det ikke Holstenerne der saaledes opkaste sig til vore Herrer og ville gjøre os til deres Tjenere, Vise vi ikke vor Konge samme Troskab, samme Lydighed, samme Hengivenhed, som hans øvrige Undersaatter, hvorfor bør vi da ikke ogsaa i Henseende til vort Sprog nyde samme Rettigheder, som de, Eller ville Holstenerne, som visse i offentlige Blade ei have skammet sig ved at paastaae, vi skulle lære Tydsk og Alt her være Tydsk for at deres Sønner, som ønske at ansættes til Embeder i vore Egne ikke behøve at lære vort af dem foragtede Sprog, da ere vi jo aabenbar Holstenernes Tjenere. Saa dybt vove de at nedsætte os At vort elskede Modersmaal saaledes foragtes og tilsidesættes er ei allene yderst krænkende for os og opfylder enhver Fædrenelandsven med Græmmelse og Uvillie, men er det et tillige krænkende og nedværdigende for hver dansk Mand i hele Riget og en Vanære for vort danske Fædreneland, Vi ere Danske og ville være Danske og forbundne med det Land hvortil Naturen har knyttet os. At det tydske Sprog overalt maatte afskaffes, som Rettens, Kirke- og Skolesprog, hvor Folket er dansk, at ingen Embedsmænd maatte ansættes blandt os, som ikke kunde tale og skrive vort Sprog rigtig, og at derved vort Sprog maatte hæves af den Ringeagt og Nedværdigelse, hvori man uforskyldt har sunken det, det ønsker, det haaber ikke blot jeg eller nogen Enkelt, som visse Holstenere paastaae, men det hele Folk i vore danske Egne, og vor gode Konge, der elsker sine Undersaatter, saavel danske som tydske, med lige Kjærlighed, vil vist ikke lade disse Ønsker uopfyldte.