Ribe Stifts Adresseaviser, 1787-03-02
Juridisk. Decanus, Doctores og Professores Facultatis juridica ved Kiøbenhavns Universitet, giøre vitterligt, at os er tilhændekommen en Begiering om at afgive i Lov og Ret grundede Betænkning over følgende Spørgsmaal, En Under Dommer, for hvem en Sag af 2de stridende Parter pro og contra indstævnes. til Dom, møder det: at adskillige af de første og betydeligste Tingsvidner i Sagen. ere af Dommeren selv, før han af Kongen blev beskikket som Dommer, førte, paa den ene Parts Side som Fuldmægtig; Under Sagens Agering, lader Dommeren i Protocollen erklære, at han overlod til den Part, han som Fuldmægtig havde havt Tingsvidne Føring imod, at begiere en Sætte=Dommer af Øvrigheden constitueret; men denne Part tier stille, bliver ved at føre fremdeles Vidner under Dommerens "Administration, og endelig tillimed sin Contrapart indlader Sagen til Doms, som da og derefter af Dommeren optages og dømmes, thi spørges, havd mere Dommeren. i saa Fald burde og kunde giøre, og om han efter Lov eller billighed for saadan sit Forhold bør at mulcteres af Over=Dommerne, naar han forresten ei for sin Dom bliver anseet, eller kun mulcteres, Jnærværende Sag har det tildraget sig, at en Mand, der som Fuldmægtig for een af Parterne har bivaanet en under Processen forefalden. Rettergangs Handling, derefter beskikkes til Dommer ved den Ret, der skal kiende Sagen. Og her er ikke Spørgsmaal, om denne Dommer havde været forpligtet at vige sit Sæde, naar det af den anden Part var paastaaet; hvilket er uden Modsigelse; men her spørges, naar han i Protocollen har erklæret sig villig at vige sit Sæde, saa fremt det blev paastaaet, om han da handler uforsvaligen i at vedblive det, naar den Jndsigelse, hvortil han udtrykkeligen har opfordret Vedkommende, ikke giøres, at hans Habilitet altsaa stiltiende erkiendes En Settedommers Forretning skal betales, og det af den, der har begiert hans Tieneste. Det kan ingen anden vedkomme at forlange, samme, end den Part, der giør Jndsigelse imod Dommerens Habilitet: men naar ingen af Parterne giør saadan Jndsigelse, og følgelig heller ikke nogen af dem kan tilpligtes at begiere og lønne en Sette=Dommer: Mon da ikke Dommeren udsetter sig for Tiltale for Rettens Nægtelse ved at undflaae sig fra at forrette sit Embede, Vilde nogen derimod holde for, at Dommeren havde forseet sig deri, at han under foranførte Omstændigheder ikke havde fraviget sit Sæde, maatte deraf følge: at Dommen, som af en ulovskikket Dommer afsagt, burde ansees, som uefterrettelig, og altsaa Sagen paa Dommerens Bekostning hiemvises til ny og lovligere Behandling og Paakiendelse; thi dersom Underdommeren efter Overrettens Mening i det omspurgte Tilfælde havde saaledes forseet sig, at han derfor burde ansees, maatte denne Ret ogsaa er nobili officio holde sig beføiet til at hiemvise Sagen, uagtet det ei var paastævnet eller paastaaet. Men ligesom vi ere af den Formeening, at Dommeeen i det opgivne Tilfælde ei har forseet sig, og altsaa paa ingen Maade fortiener til Straf at ansees, maa vi endvidere erklære, at naar en Over=Ret i en Sag af den Beskaffenhed ikke hiemviiste den, men ved den ergang Doms endeligt Paakiendelse muleterede UnderDommeren, kunne vi ikke andet end finde en saadan Over=Rets Dom baade in realibus og formalibus at være urigtig. Gaaledes have vi salvo secus sentientium Judicio efter Lov og Ret besvaret det opgivne Spørgsmaal. Havnie in consessu Facultatis nostræ d. 3tio Febr. 1787. G. Obelig. facult. Jurid. Pro Decanus. C. S.) Forestaaende Slutning af det Juridiske Facultets Responsum, der er Conform med den hos mig værende Driginal, har jeg, til det ærede og indsigsfulde Publici Underretning og Omdømme, her villet lade indføre, for at deraf kan sees hvor forskellige Meeninger der kan være endog iblandt de bedste Jurister. Brahesholm, den 16 Febr. 1787. H. Bagger.