Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-05-16
- "Fædrelandets Korrespondent skriver i samme Brev med Hensyn til de forskjellige af Ondskab, Letsindighed eller Lettroenhed udspredte Rygter: "Flere Yttringer i Privatbreve, ligesom ogsaa Hentydninger i offentlige Blade synes at forudsætte, at Man i selve Armeekorpset ikke er fri for indbyrdes Splid, Mistro og deraf følgende Modløshed. Man kan ikke noksom protestere mod saadanne Rygter, der alene lade sig forklare af den febrile Tilstand, hvori et Publikum maa befinde sig, der, fjernet fra Armeen, følger dens Bevægelser med afvexlende Glæde og Enthoustasme, Uro og Bekymring. At ethvert løst henkastet Rygte under saadanne Betingelser forplanter sig som en Løbeild, og at desværre skjulte og forbryderske Jntriquer benytte sig deraf, er meget naturligt; men det er Folkets sunde Sands, der maa forhindre, at disse Rygter i den Grad faae Rodfæste, at de undergrave vor Tillid til os selv, Tilliden til den ubetvingelige Magt, der selv hos en lille Nation ligger i alle gode Kræfters utrættelige Samvirken til et eneste Maal. For Armeen er der i den Henseende ingen Fare. Den eneste Stemning, der besjæler den, er Higen efter igjen at maale sig med Fjenden, Utaalmodighed efter at gaae fremad og brændende Begjærlighed efter at hævne faldne Kammerater. Ogsaa herhen forvilde sig Rygter, ogsaa her gjentages Byhistorier, snart er det Slesvig til Kongeaaen, snart Slesvig til Sprog grændsen, der skal opgives, snart vil Man gjøre Ministrene, snart Anførerne mistænkte, men Soldaten leer af disse Rygter. Han stoler fast paa det unge Ministerium, der, valgt af Folket, vil vide at kæmpe for Folket; han veed, at Tanken om at opgive Slesvig allermindst kan undfanges af dem, der selv have stillet sig som Forkæmpere for Nationens Rettigheder, Opretholdere af dens Eenhed; han veed, at en saadan Tanke hos dem vilde være en Forbrydelse og Udførelsen et Modermord. Endnu mindre kan det lykkes at rokke Tilliden til hans Anførere. Han har seet dem deele med sig Marschens Udmattelser, Kampens Farer og Seierens Berusning, han har hørt deres velvillige Opmuntring, deres modige Tilraab, deres deeltagende Trøst - hvad behøver han mere, Nei, til Armeen, til dens Mod, Udholdenhed og Fasthed kan Folket. have Fortrostning; paa den kan der bygges trygt, i hvad der end vil møde. Men Armeen veed ogsaa, at den har sin bedste Styrke i Folkets Tillid." (Disse Ord indeholde tillige Svar paa et idag fra flere Fædrelandsvenner" tilsendt Brev. Idet vi, saavidt det staaer til os, aldeles underskrive dem, skulle vi blot tilføie, at de maae ansees for vore værste Fjender, der i denne Tid, hvor ubetinget Tillid til Nationens Ledere i Kabinettet og i Felten er absolut nødvendig for vor Bestaaen, søge at udbrede løse og urimelige Rygter, hvorved denne Tillid kan svækkes og dertil knytte en Opfordring til enhver fornuftig Mand, der har Danmark kjær, at han af alle Kræfter i sin Kreds vil modarbeide slige Rygters Udbredelse). Aalb. A. af 13 og 14 de, indeholder intet mærkeligt Nyt. "Fædrelandet beretter, at til Viborg har Fjenden gjentagne Gange sendt Bud med Forlangende om et Qvantum Fødemidler, men Man har der først svaret nei, vilde han have noget, saa kunde han komme og hente det, og siden har Man ladet Reqvisitionerne aldeles ubesvarede.