Viborger Samler, 1824-04-05
19de Marts. Grev Bathurst fremlagde den 16de dennes efter Kongens befaling den af Underhuset af 15de Mai f. A. tagne Beslutning af følgende mærkelige Jndhold "Det er vedtaget, da Jngen har modsagt, at det er nødvendigt, at tage virksomme og afgjørende Forholdsregler til Slavestandens Forbedring af deres Kaar i Hs. Majestæts Kolonier; man haabede, ved afgiørende og uafbrudt Udførelse af denne Forholdsregel, naar den forbandtes med Maadehold og Granskning, at fremvirke en fremtidig Forbedring i Slavefolkets Caracteer, der kunne forberede dem til at tage Deel i de borgerlige Rettigheder og Fordele, dem de øvrige af Hs. Majestæts Undersaattere nyde; Underhuset haaber paa det bedste at opnaae en saadan Hensigt, saavel med Hensyn til Slavernes eget Vel, som og til den Sikkerhed for Colonierne og den retfærdige og billige Forsorg for Indbyggernes Eiendomme og Jnteresse. Hvilket Parlementet snarest mueligt ønskede iværksat. Efterat de Papirer, hvorpaa denne Beslutning grundede sig vare i Overhuset fremlagde, skeete det samme i Underhuset ved Hr. Canning og efterat Beslutningen. ogsaa der var forelæst Medlemmerne, talte Hr. Canning omtrent saaledes: Hs. Majestæts Regjering har til Leder i sine Handlinger i denne Sag taget denne Parlementets Beslutning, og ikke de almindelige Grundsætninger eller udtænkte Theorier, der om denne Sag ere i Omløb i Udlandet Murligt har Husen. endnu aldrig raadslaaet over en Gjenstand, som jeg holdt for vigtigere og tillige for besværligere at faae afgjort end netop denne. Disse Besværligheder forstørredes ved ethvert Skridt; men alt de Store og Frygtelige, som Gienstanden i sin nuværende Form frembyder for Øiet, har dog allerede tabt meget af sin Storhed og Frygtelighed siden forrige Aar, da vi havde de meest udsvævende Begreber at bekjæmpe og de værste Hindringer at overvinde. Efter det hvad forrige Aar er skeet, er Spørgsmaalet allerede sær forkortet og, jeg haaber rigtig at havt forstaaet Husets fælleds Mening, naar jeg siger: at i det vi tilstaae, at det Onde vi her havde at bekjæmpe, er af en skrækkelig Art, det og tillige inddrømmes, at vi maatte hensee til saamange forskjellige Omstændigheder, som Tiden, vor Lovgiver, en arvelig Eiendomsret, som og alle de Forhold, der have bevirket Eiendomsretten, og at vi ikke blot maatte ansee dem som blotte Lænker, dem vi skulle skille os ved, for at erholde en aaben Mark, paa hvilken vil efter Theorie eller og efter Grundsætninger, kunde arbeide os frem J Jeg mener ikke at feile, naar jeg siger, at Underhuset ikke forlanger en øieblikkelig Frigivelse af Slavebaandet, men at det meget mere har til Hensigt en gradviis Forstyrrelse af Slaveriet ved disse Menneskers forbedrede Kaar, end pludselig Kundgjørelse om Frihed for Mennesker, der ikke ere istand til at modtage denne med Nytte eller at nyde den med Sikkerhed for Andre bifald.) Jeg haaber tigtig at tolke Underhusets Mening, naar jeg siger, at en tro Tjener ikke maae tage Hensyn og Forholdsregler efter den, der kan udføres men at han og maae opsøge alle de Hjelpemidler, med hvilke han kan bevirke i det mueligste Gode og det mindste Skadelige. Jeg haaber at træffe den rigtig, naar jeg siger, at i den Beslutning, som det ene Huus fuldstændig fattede, og det andet eenstemmig antog, blandede sig megen fiendlig Aand mod Dem, der leve i nogen Provinds af den brittiske Krones Lande, der staae under Parlementets Varetægt; men at den udtrykker et reent Ønske om, at befæste vort Spstem med stærkere Baand, uden derved at priisgive de Arbeideres Eiendom og Liv, for dem vi give Love. Disse vare, som jeg troer, Parlementets Hensigter, men disse ere ogsaa Regjeringens Ønske og efter disse Grundsætninger ville vi dømmes. Troe andre at der maatte tillige strax have skeet Mere, saa staaer det ham frit for endnu at gjøre Huset fine Forslag; men jeg troer: at Ministrene beviisligen have udført paa bedste og udstrakteste Maade saadanne Grundsætninger i denne Sag, som Tid og Omstændigheder tillade. Een af Hovedbesværlighederne i denne Sag var, at ethvert af det ene og andet Parti brugt Udtryk, der kun havde egne Fordele til Hensigt og, angreb Modpartens, maatte benyttes og veies. Men kjender jeg mig selv tet, saa tør jeg sige, at jeg med fuldkommen Upartiskhed har behandlet dette Spørgsmaal. Jfølge mine ungdommelige Vaner, maae jeg ønske Slaveriets Ophævelse, det jeg og, siden jeg kom til at arbeide i Parlementet, med Jver har gjort. Derhos maae jeg sige, at jeg ikke kunne tænke paa denne Gienstands Besvarelse, da jeg omfattede Slaveriets Ophævelse. Jeg troede ikke, at de ivrige Venner af den, der nu lige saa ivrig paastaae det samme, nogensinde ville tage deres forrige Erklæringer tilbage eller gjøre et Forslag, det de forhen havde erklæret fremmed for deres Hensigter. Men det tør jeg paastaae, at de der have bragt Slaveriets Afskaffelse paa Bane, dog, med den fulde Varme, af deres Menneskekjærlighed, og uden at fjerne sig fra deres forrige Grundsætninger, eller deres nuværende Pligter, turde dog nøle, før de betraaden Bane, der fører til saa vidt udbredte Følger og som forskrækkes for de meget indviklede og meget betænkelige hindringer (bifald). Naar jeg siger betænkelige, saa forstaaer jeg, at de da kuns blive det, naar de med Uforsigtighed behandles. Gud afvende, at jeg skulde mene, at den nuværende Slaveslægt i Vestindien maatte være fordømt til en evig og uforbederlig fornedret Stand, Spurgte man mig, om jeg da erklærer mig for Slaveriets bestandige Vedvaren, saa vilde jeg sikkert ikke besvare det med: Ja. Spurgte man mig derimod, om jeg ønskede en øieblikkelig Frigivelse, saa maatte jeg, for at svare, lægge med i Vægtskaalen den Ødelæggelse og de Røverier, der ville blive følgen deraf, og, naar jeg da nødsagedes til at vælge imellem Slaveriets Vedbliven og en forhastet Frigivelse, saa troer jeg, at ville foretrække, at lade Sagen blive som den er, ikke fordi jeg elskede saadan Tilstand, men fordi jeg maatte være bange, for den Ansvarlighed vore Handlinger da ville paadrage os. Lykkeligviis gives der mellem begge Yderligheder et Middel, og en Mark, hvor den vise Politik har Rum for stue overlagte Skridt. Min Anskuelse af Sagen er en fremtidig og sikker Ophævelse af Slaveriet, ved hvilken Slaven vel ikke sættes i Frihed, men hans haarde Tilstand som Slave ophører efter Exempler i de øvrige Europas Dele, der forhen vare de meest barbariske, men nu de meest civiliserede, og haaber jeg at deres Frigivelse har bragt deres Herre Fordele, og forbedret Slavekaarene og, dette maatte med Coloniernes Lovgivning og Jndvilgelse virke til samme, ikke, i det man opripper et Spørgsmaal, der næsten er lige saa farligt som Slaveriet selv, men mere efter Fornuftrettighederne end ved Tvang af Autoritet" (Bifald).(Fortsættelsen følger.