Berlingske Tidende, 1829-07-28
J vore Blade læses følgende interessante Brev fra VarnaaTyrkerne tillade ingenlunde, at deres Døde begraves eller bort bæres af Jkke=Mahomedanerne. Da Russerne rykkede ind i Barna, saae man ved et Gadehjørne, hvor stærkt Regnskyl havde samlet Vand, 31 negne Liig ligge tilhøbe i een eneste Pøl Derimod begrave Tyrkerne i Fæstninger deres Døde allevegne hvor der er Plads; Ligene skjules ikkun af meget lidet Jord, derfor sættes Vogtere, at Hundene ikke skal opkradse Jorden og æd Ligene. J Martii Maaned f. A. laae her i Varna mange tusinde døde Legemer saaledes nedgravne i alle Kroge, endnu fra sidste Efteraar, og desuden mange Tusinde Stykke Qvæg. Disse og andre Vederstyggeligheder maa nødvendig gen frembringe Sygdomme, allerhelst da Climat i denne Bjergegn er i høieste Grad ustadigt og usundt, saa at mange Mennesker døe om Efteraaret og om Vinteren. Man frygter derfor her ikke uden Grund for Sommerheden. Adskillige Læger (blandt hvilke nogle have studeret paa tydske Universiteter) ere flygtede hid fra tyrkiske Fæstninger; Paschaerne havde truet dem med Halshuggelse, fordi de ikke have kunne standse den overhaandtagende Mortalitet. Neppe Halvdelen af Barnas Jndvaanere bestaaer af Tyrker, de øvrige ere Bulgarer, Armenier, Græker og Russer, nemlig de saakaldte Nekrassowzov. Disse saakaldte Christne staaer paa et langt lavere Culturtrin end selve Tyrkerne. Vederstyggelig ser den troløse Feighed, hvormed de have hyldet deres Usurpatørers Sæder og Vedtægter. De Kirker, som Tyrkerne have forundt dem, ere halvt over halvt under Jorden, uden Klokker, men forsynede med en Skillevæg imellem Mænd og Qvinder, thi disse behandles netop som de tyrkiske. De her boende Grækere ere foragtede af Tyrker og Christne, og spille omtrent samme Rolle, som Jøderne i Polen: de krybe, skakkre og bedrage. Hine Nr. skrassowzov ere en lumsk og ond Race, men Tyrkerne have indrømmet dem næsten alle de Rettigheder, som de selv besidde. Denne separatistiske Sect i den russiske Kirke maatte, formedelst sine skadelige, ja afskyelige Vedtægter, forlade Rusland, og udvandrede til Tyrkiet, hvor den blev optagen overordentlig vel og udbredte sig meer og meer. Disse Rekrassowozovs Religion er Billeddyrkelse og Afguderie; ikkun meget faa, men forvendte, Ceremonier have de endnu beholdt tilfælleds med den russiske Kirke. Hvad der især bevarer deres Nationalitet er det ogsaa hos dem ved deres Gudstjeneste som man tor kalde den saa) brugelige tyrkiske Kirkesprog (det Slavoniske eller Gammel=Russiske) uagtet de, ligesom Bulgarerne og Grækerne. forstaae og tale Tyrkisk. Disse Bastard=Russer, Tyrkernes bedste Infanteriesoldater, have under Varnas Beleiring tilføjet os stor Skade; de fægtede for Halvmaanen som Besatte. De Enkelte, som vi toge til Fanger, vogtede sig vel for at tale Russisk, de vare Tyrker; men ingen af dem fik Pardon af vore Soldater, naar disse opdagede hvo han var, ja vore Grenaderer havde gierne kjølet deres Harme paa de Ihjelslagne, saa stor var deres Forbittrelse mod disse Schismatikere, der svege Fædernetroe og Fæderneland. Det overraskede os meget, at blive tilraabte fra den tyrkiske Leir og ofte dygtigt udskjeldte paa Russisk. Før og efter Varnas Overgivelse er en stor Deel af disse forvorvne Halvchristne vandrede med Tyrkerne til Rumelien. Gouvernementet ændsede dem ikke. De Tilbageblevne er lovet Beskyttelse. Af de øvrige Jndvaanere har ingen forladt Varna; endog mange Tyrker, blandt dem nogle Embedsmænd, ere blevne tilbage. (Sluttes i Morgen.)