Viborger Samler, 1842-12-27
Viborg Stænderforsamling. Ni og halvtredssindstyvende Møde, den 17de Novbr. – Sagen betræffende Udkast til en Adresse, i Henhold til Justitsraad Withs Forslag angaaende den danske Nationalitet i Slesvig, blev foretagen til endelig Behandling. Efter foregaaende Discussion blev i Henhold til den foreløbige Behandling af Sagen en Adresse til Kongen vedtagen med 46 Stemmer mod 3. Adressen begyndre med allerunderdanigst at at henvege paa de sørgelige Vilkaar, som dansk Sprog og Nationalitet alt længe have været underkastede, i det med Kongeriget forenede Hertugdømme Slesvig, og efter fremdeles at have omtalt den levende Sympathie, som den danske Nationalitets Opvaagnen i de senere Aar hos det nordslesvigske Folk, og dettes Bestræbelser for at erholde Modersmaalet indsat i dets naturlige Rettigheder, havde vakt hos Folket i Kongeriget, samt berørt den heftige Modstand, som et vist Partie, og deriblandt flere af Statens egne Embedsmænd, havde vovet at reise mod Kongens Bestemmelser (den havde vundet den taknemligste Paaskjønnelse hos alle Danske) til at hævde det danske Sprogs lige Berettigelse med det tydske i Slesvig : vedbliver den saaledes: De samme Betragtninger kunne ikke andet end fremkaldes ved hiint Parties hele Virksomhed i den nuværende slesvigske Stænderforsamling, i hvilken det er optraadt ligesaa formaaende ved Antal som ved enkelte Deeltageres personlige Jndflydelse. Den Række af krænkende Udfald imod den danske Statsforbindelse, dansk Sprog og dansk Nationalitet, som Stændertidenden har fremlagt for Verdens Øine, ligefra de Forhandlinger, hvorved Slesvig blev betegnet som et tydsk Hertugdømme, indtil den Beslutning, hvorved en dansk Mand blev udelukket fra Forsamlingen, fordi han benyttede den hidtil ubestridte Ret til at tale sit Modersmaal, har fremkaldt en saadan almindelig Bevægelse hos det danske Folk, at Nørrejyllands nu forsamlede Provindsialstænder have anseet det som Pligt mod Konge og Fædreland, at henvende sig til Deres Majestæt, for at udtale den hos Folket herskende Stemning. Værdiges derfor, allernaadigste Konge velvilligen at høre Deres troe Provindsialstænders Stemme, naar vi udtale som vor Overbeviisning, at det danske Folk har fundet sig saameget mere krænket og foruroliget ved den ovennævnte statsfarlige Partivirksomhed, som det har maattet bemærke, at Regjeringens Organer ikke have mødt samme med den tilbørlige Alvor og Kraft. Vi tør forsikkre, at det ingenlunde er det danske Folks Tanke, at ville krænke Hertugdømmet Slesvigs nuværende, i de historiske Forhold begrundede, Stilling som en særegen Deel af den danske Stat, med egen Lovgivning, Retsforfatning og Administration, ligesaa lidet som den tydske Nationalitet i Hertugdømmet, saavidt som den nu virkelig strækker sig; men paa den anden Side nærer ogsaa Folket den Fortrøstning, at den danske Nationalitet i Hertugdømmet maa i enhver Henseende erholde lige Berettigelse og samme Pleie og Beskyttelse, som den tydske, og det ved saadanne virksomme Foranstaltninger, som saavidt muligt ikke henskyde Forandringens Jndtrædelse til en fjern Fremtid, imedens Varetagelsen af den danske Nationalitets Jnteresser for en stor Deel overlades til modvillige Embedsmænd. Jkkun paa denne Maade vil en f. ad og naturlig Garanti kunne tilveiebringes for den varige Forbindelse imellem Kongeriget og den efter saa store Opoffrelser dermed gjenforenede vigtige Statsdeel, hvilken Regjering og Folk ikke kan være findet, uden den kraftigste Modstand, at lade fraskille den danske Krone. Tillad, allernaadigste Konge, at vi til det Ovenanførte endnu føie Forsikkringen om, at det danske Folk med den inderligste Taknemmelighed vil modtage Efterretningen om enhver Forholdsregel, som Deres Majestæt maatte anordne til Opretholdelsen af dets Nationalitet og Statens Enhed, og at det endrægtigen vil slutte sig til Deres Majestæt og understøtte Deres Jdrætter, for at hævde disse magtpaaliggende Goder.