Kiøbenhavns Postrytter, 1788-10-10
Corpset af Auxiliairtropperne, som var forsamlet den 23de imellem Frederichstad og Frederichshald, deelede sig i 2 Colonner, da de nærmede sig Grændserne af Sverrig. Den første bestod af 4 Escadroner Dragoner, 9 Batailloner og 1 Compagnie Jægere, under Generalerne Düring, Mansbach, Hesselberg og Oberste Stricker. Den anden Colonne var oprettet af 1 Corps Jægere under Oberstlieutenant Winther, 4 Escadroner af Dragonerne og 6 Batailloner. Denne Colonne, som skulde marchere til Svinesund, betroede jeg Grev Schmettau, og selv anførte den anden Colonne. Den 23de om Eftermiddagen begav jeg mig med Hs. K. H. Kronprindsen fra Frederichstad, og kom igiennem Frederichshald til 7de, tæt ved Jde-Fiord. Tropperne kom derhen om Natten, og begave sig paa Marchen til Øre Bakke, lige over for Krogstrand. Jeg havde befalet General Mansbach, at tage denne sidste Passage i Besiddelse ved Dagbrækningen. Han indskibede sig mod Midnat paa 29 Fartøyer, landede, efterat han var bleven opholdt af Modvind, Kl. 6 om Morgenen i Krogstrand, og besatte strax de fordeelagtige Høie, uden at finde nogen Modstand. Jeg besluttede, at marchere om Morgenen derpaa med 4 Batalloner, med Dragonerne og Jæger=Compagniet til Skee, hvor Veyen var banet. Jeg tog i Følge med mig 2 Batailloner, og efterlod Oberste Stricker med 3 Batailloner ved Krog strand, for at følge efter mig med lidet af Colonnens Equipage. Jeg fik den Efterretning, at Oberste Tranefeld var paa Marchen med 400 Mand og 4 Kanoner; at de den 22de havde passeret Strømstad, og skulde den 24de komme til Svinesund. Jeg foresatte mig ved min Landgang i Krog strand, der var de Svenske saa meget mere uventet, som aldrig nogen med en Trop, meget mindre med et Corps d'Armes har passeret paa denne Side formedelst den gruelige Vey, ved en March til Skee at have bag Ryggen alle Difileerne imellem Svinesund og Strømstad, imedens den anden Colonne rykkede frem imod Fronten. Men Efterretningen om vor Landing i Krogstrand, som Oberste Tranefeld fik, førend han formedelst Regn og slette Veie kunde komme til Svinesund, og Opholdet i Troppernes, Artilleriets og især Pontonernes March, alt dette gav Oberste Tranefeld Tid til at retirere sig i al Hast til Strømstad, efterat han havde ladet giøre Forhugninger og afbryde alle Pontonerne i sin Retirade. Paa Efterretningen om, at han havde posteret sig paa denne Side af Strømstad, tæt ved en Broe, ved Navn Wellands=Broe, bag ved en liden Flod, marchert jeg strax hen til dette Sted, og vi bleve vaer en temmelistor Fronte, men kun 1 Mand høy, Kanoner, og en sto Mængde Vogne, alle rangerede i mange Linier. Broe var afbrudt og Floden meget dyb. Da vi avancerede kom vi til en anden Flod, hvis Broe var ligeledes af brækket. Man var beskieftiget med at sætte den i Stan igien, da 1 Officeer med 1 Tambour kom til mig, for af spørge paa Oberste Tranefelds Vegne, hvad dette Corp vilde, Jeg svarede ham: at det Manifest, som jeg havd sendt ham (og som hertil er føiet) indeholdte alt det, som jeg kunde sige ham derom Broen blev imidlertid færdig Jeg deflerede over og posterede mig 14 til 1500 Skrid fra det Svenske Corps, og med nogle adspredte Klippe bedækkede vore Tropper, som vare færdige til at angribe Jeg besteeg strax selv et Batterie paa en meere fordeelagtig Klippe, og blev paa nye complimenteret af Oberste Tranefeld ved en Capitain af Artilleriet, som forlangte en Forklaring paa mit Manifest, hvorpaa jeg svarede: At Hs. Majestæt Kongen af Danmark havde ingen Krig med Hs. Svenske Majestæt, men da han saae Sig forbunden, i Kraft at Sin Alliance med Keiserinden af Rusland, at forsyne Hende med et Corps Auxiliairtropper, saae jeg mig forpligtet meget imod min Villie, til at angribe de Svenske Tropper hvor jeg endog fandt dem; at det endnu dependerte af, ham at retirere, men at jeg marcherte strax imod ham. Jmidlertid troede jeg, at jeg ved en tilforladelig Person burde lade ham forklare de samme Omstændigheder, og sendte derfore til Oberste Tranefeld General-Adjutant Haxthausen, som fulgte med bemeldte Artillerie-Capitain. Jeg befalede Jægerne at besætte Klippen, lod 2 Batailloner og 1 Escadron marchere, og stillede nogle Stykker Artillerie saaledes, at jeg fra Siden af kunde beskyde hans høyre Flanke. J samme Øyeblik da vi begyndte at skyde, blev Attaquen standset ved et Slags Orcan, blandet med Hagel, hvorpaa fulgte en Regn, hvis Lige jeg ikke erindrer at have seet. Alle Vaabnene vare vaade; Tropperne maatte have Tid til at giøre en anden Attaque. Jeg betiente mig af dette Øyeblik til at recognoscere langs Floden de Svenskes høyre Fløy. J nogen Distance paa Strandbredden lige over for blev jeg vaer en Trop Jægere, og en Officeer nærmede sig, og raabte til mig: Gode Ven. Jeg bad ham komme nærmere og spurgte hvor Oberste Tranefeld var, og sagde, at det skulde være mig en Fornøyelse at see ham førend jeg begyndte. Han kom, steeg af Hesten og baad om Tilladelse, at oppebie videre Ordre. Dette afslog jeg ham aldeles, hvorpaa han om Natten retirerte igiennem den store Landevei, som gaaer fra Qvistrum til Uddevalla. Strax derpaa begav jeg mig paa Marchen, og sendte 2 Batailloner østlig, for at understøtte Grev Schmettaus Passage og reparere de Broer, som vare afbrudte ved hans Rencontre. Jeg lod en Bataillon af de Søndenfieldske bemægtige sig Staden Strømstad og det Kongel. Magazin.