Københavns Adresseavis, 1765-03-20
Correspondence. Besvarelser. De maae forlade mig at jeg, som ikke har lært Kiøbmandskab, og ikkun lidet af Landvæsenet; men dog har en liden Jndsigt i begge Deele formedelst min Vandring igiennem den Europæiske Deel af Verden i mine unge Aar, paatager mig at besvare Deres Spørsmaal i Adresse Contoirets Efterretning No. 23, saaledes: De har fuldkommen Ret, at Agerdyrkningen og Handelen behøver lige nødvendig Opmærksomhed og Understøttelse af alle retsindige Patrioter, som de nødvendigste Bedrifter til alle Undersaatters Velfærds Befordring i et Rige, og at ingen af disse tvende kand undvære det andet. Men jeg seer ikke, at Sælskabernes mange (saa kaldede) Lovtaler har gjordt nogen Forbedring i Landvæsenet til denne Dag, derimod Lysten til Tingene at practicere har gjordt det beste, og bragt det saa vidt, at derudi er liden eller ingen mere Forbedring at vente i dette Riges Danske Provincer. Lige saadan mener jeg det og er beskaffen med Handelen, hvor Lysten er, der findes og Overlæg til at sætte Handelen i Drift. Jeg forstaaer min Herre saaledes: At han, under det Ord Handel, vil have begrebet Udenrigs Handels Befordring directe paa alle langt fraliggende Stæder saaledes, at vi kunde opnaae Lige=Vægten med de Handlende i Frankerige, Engeland, Holland og andre Stæder. Jeg ville ønske det kunde komme dertil; men jeg finder nogle Hindringer, som først maatte ryddes af Veyen, nemlig: 1) Er Lysten og Dristigheden hos de fleste af den Danske Nation, mine egne kiere Landsmænd, ikke nær at ligne mod andre Nationers til at opfinde noget Nyt, eller entrere i nogen nye Entreprise, hvor ikke Fordeelerne falder dem med Asseurance baade i Øyne og Hænder. De Faae, som har Lyst og Courage, mangler Penge, og de, som har Penge, gaaer helst den sikkreste Vey at sætte dem paa Rente hvor de ved dobbelte Panter ere forsikkrede baade for Capitalen og Renter. 2) Er der opkommen en Indenrigs Handel, som hindrer ikke lidet den Udenrigske, hvilken er af saadan Beskaffenhed. Det har for ungefær et Hundrede Aar siden været en Lov i Dannemark, at ingen uden Kongen og Adelen maatte eye frit Jordegods; derudi er, ved Adelens egen Ansøgning hos Kongen om at de maatte sælge deres Godser til hvem de ville for at faae dem destobedre betalte, skeet saadan Forandring; at det er bleven en frie Handel Deraf er fulgt, sit alles Tanker, som nu kand blive Eiere af en ringe Capital, ere henvendte paa denne Handel, hvilken er dreven saavidt, at det er bleven til et Prangerie og Jordegodserne ere ved den Leylighed stegen saa langt over deres rette Priser, at Adelen ikke uden dobbelt Betaling kand faae nogen frie Herregaard til Kiøbs for de Børgerlige, som, formedelst deres menagerlige Oeconomie kand udbringe høyere Jnteresse deraf end Adelen. Saaledes seer man nu alle Folk af alle Slags Handteringer indtil Hyrekudske inclusive at blive Herremænd. De som have saadan Hensigt, opdrage ikke deres Børn med Jver, anderledes end at de kand lære at skrive et Brev i en god Ladefogets Stiil, og giøre en Modens Compliment og opføre dem derefter; hvormed de insinuere dem hos borgerlige Jomfruer, som ogsaa ere bemidlede, derpaa kiøbe de dem et Jordegods og en Caracter, som giører dem berettigede til at exercere alle Adelige Privilegier paa deres Godser, med hvilken de voxer høyere og høyere indtil de blive til store Oracler. Jeg veed ikke, om det almindelige Beste endogsaa lider under denne Handel. Det synes begribeligt, at jo dyrere Godserne betales jo meere maae Bondestanden plages, paa det at Renterne kand indsamles.