Københavns Adresseavis, 1795-05-22
Gaver. Sidstafvigte 8 Mai blev mig Schouboe af en Ubekienleveret til de meest nødlidende 10 Rd., saaledes at hver skulle have 8 s. Den Lindring og Glæde disse herved følede, anmelde vi som den værdigste Taksigelse for Giveren. S. Ament, N. Schouboe. const. Inspecteur. In Bogenhards Bemerkungen af einer Reise von Kopenhagen nach Wien, fin wegen Abroesenheit des Verfassers vom Drukkorte Druckfebler ringeschlichen, havon man følgende anzuzeigen nothig findet: Auf dem Titel lies mecum staaet meum. S. 9. Z. 14 die See, stalt der See. 15 ihr. - ihm. - 61. 16 ihm. - inen. 67 19 ungemacht, nengemacht. 103 9 rausen, - kausen. 131 a 20 drey Schwestern Grasinen, drey Schwe stern, Grafin. 159. 21 das schönste, - schönste. 166, 10 Kageneck, - Kagereck. 182 9 Demoisellen Fohrman und Stephanie, statt Mademoiselle Fohrmann. alle Briese sin von 1794 stalt 1793 datiet. Foranlediget ved et Spørsmaal, opkastet i AdreffeeContoirets Efterretninger No. 111. Lykkelig den Embedsmand, som i sit Embede ikke forholder sig anderledes, end at han kan have en god Samvittighed, og at han stedse med et oprakt Hoved tør see en nedrig Bagvasker under Øine. - At det i Adresse=Avisen gjorte Spørsmaal sigter til mig, og til ingen anden, har jeg den fuldeste Vished om. Spørgeren er Sr. Carl Hansen uden for Kiøges Nørreport. Jkke for at oplyse ham, men for at gjøre den tænkende Deel af dem der læse Aviserne bekiendte med Sagens Sammenhæng, nødes jeg, som Sagen angaaer, til at besvare, hans Sporsmaal, da det vist i andet Fald var blevet ubesvaret. Sr. Carl Hansens Hustrue er den Person, der i sin Sygdom er bleven Forstanden berøvet. Jeg, som kaldet til hende, undersøgte naturligviis først Aarsagen til hendes Sygdom; men da man ikke altid bør troe hvad et Menneske, berøvet Forstandens Brug, siger, vil jeg og fortie hvad hun angav at være Aarsagen til, hendes beklagelige Forfatning. Naar Omstændighederne udfordrede det, har jeg ikke afladt, hverken Nætter eller Dage, at besøge hende i hendes Sygdom, og tillige ordineret hvad jeg efter min Jndsigt og Overbeviisning troede at være passende. Jeg har selv, drevet af Menneskekierlighed, naar min Leilighed tillod det, givet hende de af mig ordinerede Medikammenter - Jeg har anbefalet hende de af alle fornuftige Læger erkiendte bedste Midler ved slige Tilfælde, nemlig spanske Fluer paa Læggene og Suur de under Fødderne. Første Gang anbragte jeg disse Midler selv, men da jeg ikke er sikker som Distriktschieurgus at blive kaldet til langtfraværende Syge, underviiste jeg bemeldte Carl Hansen om, hvorledes han, og tiere gjordes fornødent, skulde anbringe disse Midler, skiønt denne Underviisning var overflødig, da han selv, som har været Svend paa et Apothek, meget vel forstod sig paa Tingen. En for mig meget tvavel Aften kom jeg i Huset, hvor jeg fandt den Syge uden Forandring; jeg bad da Sr. Hansen, at han efter givne Anviisning vilde anbringe spanske Fluer paa Læggene hvor de forrige, havde sat, da min Tid ikke tillod mig at bie indtil disse bleve hentede fra Apotheket. I den stadige Forventning, at dette var skeet, besøgte jeg Dagen efter den Syge, og ved min Forespørsel, om de spanske Fluer vare paalagte, bekom jeg det Svar: At det var min Pligt, selv at paalægge dem, tilligemed en, efter mange i Forveien yttrede Grovheder, haanlig og for en Embedsmand vanærende Afviisning af Huset. Her er Sagens Sammenhæng og tillige Fortælling om Anledningen til Sr. Hansens Spørsmaal. Jeg vil være den kyndige Mand Tak skyldig, som med rigtige Grunde kan overbevise mig om at have seillet, og med Glæde modtager jeg Anviisning af enhver erfaren og retskaffen Læge, da min Hovedsag altid er at handle saaledes, at jeg kan være mine Handlinger, bekiendte. Kiøge d. 19 Mai 1795. J. J. Lund, kongl. bestalter Distrikts= og Hospitals=Chirurgus.