Viborger Samler, 1833-03-21
Aarhuus den 16de Marts. Hs. Majestæt vor allernaadigste Konges Haarige Regjeringsfester, som man kunde vente, her bleven høitideligholdt med de hjerteligste Yttringer af den Hengivenhed for den elskede Konge, hvoraf det hele Folk er besiælet. Vi vare underrettede om, at Hs. Majestæt ingen egentlig offentlig Høitidelighed i denne Anledning ønskede, men Byens Jndvaanere kappedes om i private Samqvem at lægge deres Følelser for Dagen. Uheldigviis indtraf paa Festdagen selv det aarlige for Byen bestemte Foraarsmarled, som for en Deel af Jndvaanerne lagde Hindringer iveien; alligevel var om Aftenen den største Deel af Byen illummeret, og et Selskab af civile og militaire Embedsmænd samt Borgere havde forsamlet sig til Souper og Bal, ved hvilken Leilighed man under Bægerklang ønskede, at den elskede Landsfader endnu mange Aar med Kraft og Sundhed maatte kunne arbeide for sit Riges Held. Næste Aften var der Souper og Bal i Selskabet Polyhymnin, hvor Festen indledtes med en dramatisk Prolog i Forbindelse med Sang og Chore, til hvis Udførelse endeel Dilettanter havde forenet sig, og hvorved vi troe de almindelige Følelser ei uden Held bleve tolkede. Neppe kunde ogsaa nogen dansk Borger miskjende Festens høie Betydning, thi, som det i Prologen lød: Det halve Sekel snart for Danmarks Lykke J Held og Sorg vor Fredrik virket har, Men fem og tyve Aar det goldne Smykke Blandt sine Børn som Dannerdret han bar. Og uden Tvivl forenedes alle Hjerters Følelser i den Bøn, Slutningschoret indeholdt: Himlens Herre, hvem Danmark paakalder, For og bønhør vor forenede Rost! Styrk Tu vor Konge, læg Aar til hans Alder, Glæd Ham med Livets den frodigste Høst! Kongen og Landet og Fædrenes Høie Tryggelig hvile bag Croskabens Vold, Saa det maa kjendes, at ei uden Føie Hjerterne lue i Dannemarks Skjold. hvorefter udbragtes et "Længe leve vor elskede Kong Frederik den Sjette!" som af den hele Forsamling blev ledsaget med et enhusiastisk, mange Gange gjentaget Hurraraab. – Tredie Dags Aften var her en almindelig Borgerfest paa Raadhuset, som i Anledning af Dagens Høitidelighed var meget smukt decoreret. Festen aabnedes her med en Sang af 12 unge Piger, som bekrandsede Kongens Buste, hvorefter Hs. H. Stiftsprovst Lindhard holdt en Tale, som tolkede: "den trofaste Borgers Hylding af Sjette Frederiks Fortjenester." Efter Talen blev der afden hele Forsamling istemt følgende Chor: Højt jubler Sangens glade Kone. paa sjette Fredriks Høitidsdag. Som Klippen staae hans Kongetrone, Ham krone Himlens Velbehag: Thi viist er sjette Fredrings Raad, Og ædel er hans Kongedaad. hvorpaa Hs. H. Stiftamtmanden udbragte et: "Længe leve Kong Frederik den Sjette!" som ledsagedes af Hurraraab og 27 Kanonskud, hvilken Salut atter gjentoges, da Hs. Majestæts Skaal blev drukket under Maaltidet. Udenfor Raadhuset brændte Beegkrandse; midt paa paa Fagaden ud mod Torvet var anbragt et meget smult Transparent, med følgende Jndskrivt: Lad Aar henrinde og Secler svinde, Dog glemmes skal en Fredriks Minde! Naar Slægter synke i Dødens Favn, Og Rædsel svæver om Heltens Navn, Ja naar selv Croner til Støv henfalde Skal man Dig Fredrik den Gode kalde. Overalt lød Ønsket: Gud bevare Kong Frederik den Sjette, Aalborg den 16de Marts. Festlige Dage, der minde om Landets dyrebare og evig uforglemmelige Monark, kunne ikke komme for ofte, thi hver en Danes Siel føler Trang til at tolke sin Tak for Kongernes Konge, der huld beskjermer vor Drot og gider Ungdoms Kraft i Oldingens Barm. Saaledes har ogsaa 13de Marts her forsamlet andægtige Skarer, der opbyggedes ved Prædicanternes hjertelige Foredrag om den bedste Regent, den mildeste Fader, den blideste Hersker, Saadanne Dage kunne ikke komme for ofte, derom vidnede den talrige Deeltagelse i Borgerfesten samme Aften, hvor den Fader, hvis Hjerte staaer for os Alle, hyldedes i Selskabelighedens freidige Glæder. O. Fyrstemynster, gode Konge! Paa Hvem Europa henrykt seer: Om Dig skal Fremtids Seeler sjunge, Maar vi Din Priis ei synge meer! Gid alle Fyrster Dig maa ligne Som ønske Bantastene sig Gid deres Folk maa dem velsigne, Som Danerne velsigne Dig! Thisted. Den 13de Marts feiredes her paa følgende Maade. Om Morgenen den 13de Dennes aabnedes Høitideligheden ved en Salve af 29 Kanonskud og Byens Borgermusikcorps marscherede gjennem Gaderne. Kl. 8 begyndte man at kime med Kirkens Klokker, medens det militaire Borgercorps forsamlede sig paa Torvet. Kl. 9 da den høitidelige Gudstjeneste begyndte, marscherede Corpset op i Parade, og tog Plads i Kirken, hvor Hans Høiærværdighed Hr. Provst Hertel efter fuldent Sang, der understøttedes af musikalske Jnstrumenter, holdt en herlig og rørende Tale. Efter Gudstjenesten marscherede Borgermilitairet op og opstilledes paa Torvet, hvor Corpset, efter en kort Anmeldelse af dets Chef, Amtmanden, om Anledningen til Dagens Høitidelighed, udbragte, under Kanonernes Torden, et 3 Gange gjentaget Hurra. Derefter blev af det talrige forsamlede Publicum afsjungen en Folkesang, og sluttet med et 3 Gange gjentaget Vivat, ledsaget med en Salve af Kanonerne. Kl. 3 forsamledes Byens Embedsmænd, dens Repræsentantere og Borgerofficerer til et festligt Maaltid paa Raadhuuset, hvor da Hans Majestæt Kongens, Landets ædle Moder Hendes Majestæt Dronningens og det kongelige Huses Skaaler, bleve udbragte med de høitideligste Ønsker for denne høie af Nationen saa elskede Families Fremtids Lykke. – Om Aftenen var hele Byen illumineret, og blandt de anbragte Decorationer udmærkede sig i Særdeleshed Raadstuen, som var brillant oplyst med et Transparent med Jnscription, samt Hr. Justitsraad Caroes Gaard, hvor Hs. Majestat Kongens Brystbillede stod brillant oplyst en Transparent; og Provsteboligen, hvor et Transparent men de simple, men skjønne Ord: Gud velsigne Kongen!" stod anbragt i anden Etage. J Amtsgaarden var, foruden den sædvanlige Belysning, anbragt i det Indre en smuk Decoration, som forestillede en Lund, bestaaende af kunstige Træer, med kunstig Løv og Frugter. J Baggrunden faaes en Støtte 4 Alen høi, ved hvis Fodstykke var anbragt 2de qvindelige Postamenter, nemlig en Flora, som et Sindbillede paa det igien opblomstrende Fædreneland; og Memosyne, Historiens Muse og Cimbriens Saga. Paa Støttens øverste Afdeling var anbragt Hans kongelig Majestæts Brystbillede med en kongelig Krone i Basrelief, og paa den nederste Afdeling læste man i brændende Skrivt følgende Stropher: Naar Heltens Are er spredt i Veir og Vind, Og Krigersværdet længst af Rust fortæret, Da lever Folkets Ven af Efterverden æret, Og Dremods Taarer flyde paa dets Kind. Ja, hulde Frederik, efter Tusind, Aar Skal Sagas Køst endnu forkynde, Dit Folkes Tak, dets Kierlighed, og minde Om hvad Du er for os, og hvad Du var. Ved Støttens Fod var nedplantet en Mængde levende Blomster, som ved den stærke Belysning tog sig godt ud: Adgangen til Salen stod Enhver aaben. Jøvrigt hengik Aftenen ved at aflægge gjensidige Vennebesøg, og Klubbens Medlemmer forsamlede sig om Aftenen, for endnu en Gang ved det fyldte Bæger at tolke sine Følelser og Ønsker for den elskede Konge. – Næste Aften var Bal, og med den gladeste Følelse udbragtes her atter en Skaal for Landsfaderen. hvis Held og Lykke i Glædens og Sorgens Øieblikke altid er hans kjere Børn lige dyrebar.