Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-05-26
Sultanen har været meget tilfreds med denne Kiendelse, og har ladet Ministeren bevidne sin Taknemmelighed derfor. – Et af de beklagelsesværdigste Lande paa Jorden, er Jtalien, uagtet sit milde Clima og sin naturlige Skiønhed, da det lider af Jld under Jorden, i mange Egne af en Pestluft oven paa den, af Overtroe i Siælen, af Hierarchie i Borgersamfundet, af Søerøverie paa Kysterne og Landrøverie i de indre Egne; dette sidste Onde skal imidlertid have aftaget endeel i de sidste Aar ved kraftfulde Foranstaltninger saavel fra den Pavelige som fra den Neapolitanske Regierings Side, værst er det endnu paa Grændserne imellem begge Stater, imidlertid er en Convention bleven afsluttet imellem den Pavelige Politiechef, Monsignor Pacca og den Neapolitanske General Carascosa; militaire Poster ere opstillede paa Landeveien imellem Rom og Neapel, ligesom ogsaa i de indre Provindser af dette Kongerige; mange af disse Røvere, som for en stor Deel vare en Levning af Krigsuroelighederne ere udryddede. Jmidlertid er der dog ikke endnu gjort Ende paa alle disse Røvere, saaledes har man nylig læst i Gjornale di Napoli om en Bandit Celliti, som streifer Landet omkring med fine Medhielpere, og de bekiendte Røvere Brødrene Vandarelli bleve kun derved bevægede til Rolighed, ved det at Kongen benaadede dem med deres Bande, og optoge dem iblandt de ridende Gensbarmere; disse Brødre, hvoraf den ældste fører det Navn Gaetano de Martino, havde tilladt sig at mishandle nogle Jndvaanere i Byen Ururi i Provindsen Mo lise, disse grebe til Vaaben, Lieutenant Campofre do forenede sig med dem tilligemed Landmilicen, og alle disse Brødre bleve dræbte; men en Underanfører for den Gensdarmer Escadron, hvortil de hørte, Giovanni Primerand tog Flugten, trak Colliti og andre Banditer til sig og har begyndt nye Uroeligheder i Landet; saa lidet ere disse Landes indvortes Sikkerhed betrygget. Den kiedsommelige Proces i Frankerig med Fualdes Mordere, som Aviserne har mere omtalt end den store Kamp for Amerikas Frihed, eller for Ostindiens Undertvingelse, er nu bragt til Ende. Den frygtsomme og forknede, følsomme og svage Madamme Manson er bleven frikiendet. Den 3die Mai er Dommen fældet af Retten i Alby. Bastide, Jausion og de øvrige Deeltagere i Mordet, ere erklærede skyldige, og ville altsaa ikke undgaae Døden. Jausion har vedblevet at paastaae sin Uskyldighed. Hvorfor det har været saa vanskeligt at faae disse Forbrydere overbeviiste og dømte, var at de vare Folk af Formue, Anseelse og af store Familieforbindelser, og dertil ivrige Agentere og Tilhængere af det Ultraroialistiske Partie. De havde da Napoleon kom tilbage til Frankerig faaet i Commission at redde de offentlige Casser, at de ikke skulde falde Bonapartisterne i Hænderne; de giorde det, men besluttede selv at beholde Pengene; da den Kongelige Regiering var oprettet paa nye, varede det længe inden Sagen blev undersøgt; men det antiroialistiske Partie satte Klager i Gang imod dem. Fualdes var Kongelig Prokureur i Rhodes, havde alle Papirerne i Hænderne, og skulde forfølge Sagen imod dem, men han havde selv staaet i Familie og Venskabs Forbindelser med de Anklagode, og endskiøndt en redelig Mand, afholdt dog dette ham fra at paadrive Sagen med Kraft, endelig kom der strenge Ordrer dertil. Da Jausion og Bastide ikke kunde bevæge ham til at undertrykke Sagen, saa bevirkede de ved deres Jndflydelse at han blev afsat, som dog nægtes) og at en anden Prokurator kom i hans Sted; men da Fualdes stedse var i Besiddelse af de Papirer som tiente til at oplyse Sagen og han ikke var at formaae til at levere dem fra sig, saa grebe de Skyldige til den Beslutning at myrde ham, og at borttage hiine med Magt, stolende paa deres Jndflydelse og Forbindelser, holdt de sig forsikkre og toge ikke Flugten. Madam Manson har gjort megen god Rede for sine vaklende Udsagn for Retten. Hun var af et Tilfælde kommet hen til det Sted, hvor Mordet blev begaaet, og var bleven Vidne til det; man vilde have dræbt hende: men man skiænkede hende Livet imod at tage en Eed af hende om Taushed og under Trudsel om at myrde hende, dersom hun brød den. Hun beskriver meget levende, hvorledes hun havde været Vidne til den ulykkelige Fualdes Bønner, Klager, Sukke og Dødskamp. (Vel er det at Forbrydelsens sorte Nat er bleven opklaret.)