Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1830-11-30
De af Hr. Birch med Hensyn til Mag. Lindberg, brugte Udladelser ere i sig selv saa fornærmende, at Læseren letteligen kan ledes til den Formodning, at de ere saa dristigen fremsatte, fordi deres Forfatter har staaet i den Mening, at den Mand, hvem de sigte til at beskjæmme, ikke vilde agte dem værd til billig Revselse; og, da de for det Medste kunne ansees som personlige Aartigheder, vil han vel ogsaa sige med Luther (wider den Romanisten Schrifften. Jena 1615. Tom. 1. p. 278. B). "Die Lasterung und Schmachwort, damit meine Person ist angetastet, wiewol ir viel sind, wil ich underantwort meinem lieben Romanisten geschencke ha den Sie fechten mich auch nichts an, ich habe mir nie fürgenommen, mich an denen zu rechen, die mein Person, mein Leben, mein Werck, men Wesen schmeden, ich weis selbs fast wol, das ick nicht Lobens werd hin. Das ichaber scharffer undhilsiger hin uber die Schrifft zu erhalten, dennetliche leiden mugen, sol mit nemand billich verweisen. Aber Christus Wort wil ich mit frölichem Hertzen, und frischem Mut verantworten, niemand ange sehen, dazu mit Gott einen frölichen, unerschrocken Geist geben har, den ste mit nicht betruben werden, hoff ich ewiglich Dog fortjener denne Herr Birchs Fremfærd offentlig Daddel, og Jndsenderen tvivler ikke paa, at alle Retsindige maae føle Mishag ved at see Dagblade opfyldte med haanende Grovheder af incompetente Bedømmere angaaende Christendommens vigtige Sag, saa meget mere i nærværende Tilfælde, som Herr Birch, selv ubekjendt med det nye corpus delicti, søger at præoccupere sine Læsere i deres mulige Tilbøielighed til at gjøre sig det bekjendt og at foregribe deres Dom om samme. Aarhuus Avis har under sin sædvanlige Redacteur det Fortrin fremfor adskillige andre Dagblade, at den afholder sig fra umodne halvtheologiske Raisonementer i Christendommens Sag, som udentvivl er for god til at behandles paa saadan Maade; det var behageligt for Abonenterne om Herr Birch som midlertidig Redacteur vilde efterfølge samme roesværdige Sædvane, eller, dersom han hos sig finder Kald og Dygtighed til at afgive sin Dom i den theologiske Strid mellem Christendom og Rationalisme, at han da vilde vælge en anstændigere Tone, og overhovedet undlade at bruge den outrerede Cumulation af epitheta ornantia til Vederpartens Carakterisering, som hos Nogle synes at være en yndet Taleform, men som for Øvrigt er til liden eller ingen Nytte i Fremstillingen af en Sags Sandhed. Herpaa har Hr. F. S. Birch i No. 187 af Randers Avis svaret Følgende: J No. 179 af Randers Avis har Hr. Licent, theol. Pastor Rørdam misbilliget den Maade, hvorpaa jeg, som midlertidig Redacteur af Aarhuusavisen, i dette Blad anmeldte Mag. Lindbergs Maanedsskriffor Christendom og Historie. Mine Udladelser, kalder han haanende, fornærmende, indeholdende personlige Uartigheder og outreret Cumulation af enitheta ornantia til Vederpartens Carakterisering." J denne Anledning tillader jeg mig at spørge: Hvilken outreret Cumulation af epitheta ornantia er passende for at charakterisere saadanne Yttringer, som dem Mag. Lindberg i sit Maanedsskrift, bruger mod Prof. Clausen, naar han, med fræk Haan og grundløse Magtsprog, søger at stemple den Sidste som falsk Lærer, Meeneder o. s. v.