Berlingske Tidende, 1758-12-15
Af en Skrivelse fra Regensborg, den 4de Dec. M. H. J Henseende til de hidindtil imod Chur-Brandenburg, Chur-Brunsvig, Brunsvig-Volfenbüttel, Sachsen Gotha, Hessen-Cassel og andre Rigs-Stænder ved Achten udgangne Keiserl. Mandater, have endog i Begyndelsen, samme høie Huses Venner, tilligemed andre, ønsket, at de Protestantiske Stænder i Tydskland ville, i Anledning af denne vigtige Sag, træde sammen, og, om mueligt, at bringe det saavidt, at, i Fald man skulde fortfare videre dermed, det samtlige Evangeliske Korps skulde sætte sig derimod, og agere en fælles Sag. J hvor umueligt nu dette syntest at faae i Stand sat, saa have vi dog i disse Dage og det med eet seet det, som er tvertimod. Thi den 28de Passato var i den Chur-Sachsiske Gesandts Quarteer Evangelisk Conference, i hvilken Friherre af Ploto lod i samme over Achts-Sagerne et særdeles eftertrykkeligt Votum føre til Protocol. Friherre von Gemmingen fulgte ham herudi, allene hans Ve tum var affattet i mildere Terminis, hvorpaa ogsaa de Horige tilstæde værende Hr. Gesandter gave deres Stemmer. Herpaa kom det til et meget vigtig Conclusum, i hvilket Hr. Gemmings Votum blev lagt til Grundvold. Førend denne mærkværdige Evangeliske Conferenz gik for sig, havde adskillige Protestantiske Gesandter holdt en og anden Samtale tilsammen, hvoraf den gemeene Mand troede, at de havde allene den Veymarske Formynderskabs Sag at behandle, men den 28de anmodede Friherre von Gemmingen, efter foregaaende Aftale, den Chur-Sachsiske Gesandt, Hr. von Ponickan, at han skulde proponere Achts=Sagerne. Omendskiønt nu denne gjorde i Begyndelsen mange Jndvendinger, saa lovede han dog samme Dag paa det tredie Sted, at Propositionen skulde skee paa den følgende. Jmidlertid gav han i værende Tiid ikke allene sin Misfornøyelse herudover tilkiende, men søgte endogsaa af alle Kræfter, at opholde Sagen og en vis Slutning. Efter al Anseende tænkte denne Minister, at blive understøttet af den Svenske Forpommerske Gesandt, som Garant for den Vestphalske Fred; men da denne sidste undskyldte sig med Mangel af Jnstrux, maatte den første lade Sagen have sin Fortgang, og det saameget meere, som det heele Conclusum saade med eet Ord saameget, som, at det vilde ikke vige fra den Vestphaliske Fred og Val-Capitulation. J Følge heraf bestaaer alle Ting i en nøyagtig Forbindelse imellem de Evangeliske, at de kan forhindre, at deres Fiender intet skal kunde udrette med Achts-Erklæringen. For nu ikke at underkaste Sagen nogen Henstand, have de Evangeliske Hr. Gesandter selv givet Anledning til Conclusi Dictatur i Conferencen, paa det, at denne Anliggenhed paa een Gang maatte faae Ende. Den Holsteen-Glückstadske Gesandt, Hr. von Molkte, og den Anhaltske, Hr. von Pau, vare borte. De 3 Meklenborgske Vota manglede ikke allene Jnstrux, men endog ligesom Chursachsen, saavidt Chur-Sachsen i sig selv angaaer, toge ingen Deel i dette Conclusum. De 2 Würtembergske, Svensk Forpommerske, Darmstadske og Schwartzborgske Stemmer vare ikke instruerede; den Weymarske, Eisenakske og Bayreutiske ubesat, saa at de Evangeliske Stemmer tage Overhaand. Jmidlertid er den Catholske Deel af Riget bragt i stor Allarm herover, og man troer sikkerligen, at de vil giøre Jnstancer herimod.