Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-08-19
Blandede Efterretninger. Øen St. Helena, som er blevet Napoleon, Buonaparte anvist til Opholdsted, ligger i det atlantiske Hav, S. Br. 16, 36. P. L. II. 26, omtrent 270 Mile V. for den africanske og 400 Ø. for den sydamericanske Kyst. Den tilhører det engelsk ostindiske Compagnie. Dens største Længde er omtrent 2 Mile, og dens Omkreds omtrent 5. Den kan sees 15 Mile i Søen, har adskillige høie Bjerge, især eet, kaldet Dianas Peak, der er bedækket med Træer lige indtil Toppen. Adskillige andre Høie bære tydeligt Præg af vulcanisk Oprindelse, og nogle have store Fielde af Lava og en Art halvvitrificerede Stene. Landet har, efter Forsters Beretning, et skjønt Udseende. Jordbunden er frugtbar, og mangehaande Planter, trives der frodigen. Forster fandt her Planter, som han ikke havde fundet nogetsteds i Verden. Den har mange Haver og Græsgange. Ferskener er det eneste Slags europæisk Frugt, som findes her, Kaal og andet Grønt, som trives her overordentlig vel, fortæres af Orme, og enhver Kornart ødelægges af Rotter. Alle Græsgange vare begroede med Gyvel, der, skjønt den i Europa er en unyttig, ja endog skadelig Plante, dog var meget nyttig for St. Helenas Jndbyggere. Førend denne Plante blev indført, svindes Jordbunden af den indere Hede, og alt Slags Græs og Urter visnede bort. Men Gyvelen vedligeholdt, trods Solen, et Slags Fugtighed i Jorden, hvorved Græsset grorde godt og Landet blev bedækket med fortreffelig og meget Grønsvær. Nu behøves Gydelikke mere, og Øens Beboere rydde det op og bruge det til Brændsel. Jndbyggernes Tal er 2000, hvoriblandt 500 Soldater og 600 Slaver. Man paastaaer, at der fødes her langt flere af Qvindekjønnet end af Mandkjønnet. De vestindiske Skibe, som løbe ind her, for at tage Forfriskning, forsyne Jndbyggerne med Manufacturvarer og andre Fornødenheder; Compagniet lader aarligen to eller tre af sine Skibe løbe ind der, paa deres Vei til Jndien, for at bringe Øebeboerne tilstrækkeligt Forraad af europæiske Varer og Levnetsmidler. Mange Slaver bruges til Fiskefangsten, som er meget fordeelagtig, og heraf, saavel som af deres Fjerkræ, Qvæg, Rødder og saltede Madvarer, leve Jndbyggerne hele Aaret igjennem. Deres Liv, siger Forster, synes at flyde meget lykkeligt hen, frit for de mange Bekymringer, som trykke deres Landsmænd i Engelland, og velsignet med No og Tilfredshed. - St. Helena blev opdaget af Portugiserne 1502, paa St. Helenas Dag; derfra dens Navn. De bragte mange Slags nyttige Dyr did; men om de anlagde en Colonie der eller ei, er uvist. Da Portugiserne enten havde forladt Øen eller aldrig taget den i Besiddelse, bemestrede Hollænderne sig den, og holdt den i Besiddelse til i Aaret 1600, da de bleve fordrevne af de Engelske. 1673 toge Hollænderne den ved Overrumpling, men snart derefter blev den taget tilbage af den engelske Capitain Munden, der ogsaa tog 3 hollandske Ostindiefarere, som laae i Havnen der. Ved denne Leilighed havde Hollænderne befæstet Landingsstedet, hvoraf der kun gives eet paa Øen, og anlagt Batterier med svære Canoner, for at afværge en Landgang; men de Engelske, som vidste at der paa Øen var en liden Vig, hvor kun to Mand, jevnsides af hinanden, kunde krybe op ad, klavrede om Natten op ad Toppen af Klippen, og da de næste Dags Morgen stode bag Batterierne, bleve Hollænderne saa forskrækkede, at de kastede deres Vaaben, og overgave sig paa Naade og Unaade. Denne Vig er siden blevet befæstet og et Batterie med svære Canoner anbragt ved Jndløbet, saaledes at Øen nu er aldeles sikker mod hvert mueligt Angreb eller Overfald.