Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-10-18
Valgkandidaten pleier at gjøre Rede for sin politiske Tro men skal denne Bekjendelse have nogen Betydning, da maa den være grundet i en urokkelig indvortes Overbeviisning; men saalænge Udkastet til Forfatningen er os ubekjendt, saalænge vi endnu ikke have læst dette Udkast i dets Heelhed eller kjendeBegrændsningen og Udstrækningen af den Magt, Kongen vil afstaae til sit Folk, saalænge mener jeg det er fortidligt, ja meget vanskeligt for Kandidaten at afgive nogen bestemt Erklæring, hvoraf han i Fremtiden vil være afhængig. Valgloven byder heller ikke dette, den vil kun, at der skal gives Kandidaten Leilighed til at udtale sine Anskuelser. Uden derfor at binde mig, enten til Bondevennernes, Hippodromforsamlingens eller andre hemmelige eller aabenbare Selskabers Grundsætninger, fremsætter jeg mine egne Anskuelser, min egen faste Overbeviisning, og de, der dele mine Anskuelser og som have samme Overbeviisning, de give mig deres Stemme; de som have andre Anskuelser og en anden Overbeviisning, give mig den ikke! Skal den Forfatning, som Landets Drot, Kong Frederik den Syvende vil skjænke sit Folk, bære heldbringende og velsignelsesrige Frugter for Land og Folk, da maa den Grundpille, hvorpaa Forfatningen skal bygges, og det Middel hvorved dens Bestaaen og Forsvar skal fremmes, være Retfærdighed d. c. den Lov, der staaer skreven i vore Hjerter. Jngen enkelt Stand, intet enkelt Parti, ingen enkelte Jndivider bør derfor have Overvægten paa Andres Bekostning. Bestræbelser af en saadan Art ere meget farlige; thi lykkes disse Bestræbelser, vil det tidligt eller sildigt fremkalde Krig og Oprør. Den uretfærdigen Undertrykte og Forurettede kan vel for Øieblikket blive beseiret, men saavist som Sandhed og Ret eengang vil seire, saa vist griber den Undertrykte den første den bedste Leilighed til at afkaste Aaget, og den Forurettede venter kun paa Leilighed til at hævne sig. En Rigsdagsmand bør derfor opponere imod alt, hvad der begunstiger een Stand, og hvorved en anden Stand fornærmes eller undertrykkes, og af yderste Evne bør han derimod forsvare Alt, hvad der er retfærdigt og godt og sigter til almindelig Borgerlyksalighed. Fortidens sørgelige Minder maae være Rigsdagsmændene en kraftig Spore til at vaage over, at ikke en enkelt Stand faaer Regimentet, thi dette er værre end Enevoldsmagten. Legemet er ikke sundt naar en kelte Lemmer lide, og Statslegemet er ikke sundt og kraftigt, naar enkelte Stænders Ret trædes under Fødder. Skal der udrettes noget Godt i Forsamlingen da kommer det efter min Overbeviisning mindre an paa, om der bliver eet eller to Kamre - skjøndt jeg hylder det Første – end paa de Personers Karakteer der findes i Kamret eller Kamrene. Rigsforsamlingen bør stedse have een øverste Tanke: "Fædrelandets Vele for Øie, for den maa egen Jnteresse vige. Derfor mener jeg, at en egennyttig Mand der i sin Haandtering endog bruger ulovlige Midler for at fremme sine egennyttige Hensigter, er mindst værdig til at være Rigsdagsmand, thi den der er utro over det Lidet, burde ikke sættes over det Store Han er desto farligere hvis han er begavet med udmærkede Talegaver og sjeldne Kundskaber, da det derved lettes ham at skjule sine egne Hensigter og føre den mindre Begavede bag Lyset. Naar udmærkede Talegaver og sjeldne Kundskaber ikke tillige ere forenede med en frisindet retskaffen Karakteer, med et sundt og fornuftigt Omdømme, med en frimodig Selvstændighed og en praktisk Erfaring, saavel om stedfindende Mangler, som om gode Jndretninger, burde hine Egenskaber staae disse underordnede; thi Rigsdagsmanden skal jo ikke forfatte Grundloven, han skal kun bedømme og afgive sin Stemme over de enkelte Fer, samt i Korthed angive sine Grunde; og skulde der findes enkelte Fer i Udkastet, hvorom han ingen Mening kan have, eller hvorover han under Discussionen ei kan komme til nogen fast Overbeviisning, da gjør han vist bedre i at give saadant tilkjende, og ei afgive nogen Stemme, for ikke dermed at gjøre Skade.