Berlingske Tidende, 1828-06-16
Constantinopel, den 10de Mai. Det hedder, at Porten har ved Reis-Effendi ladet Ministrene fra Østerrig, Preussen, Nederlandene og Sardinien tilstille en omstændelig Besvarelse af de beskyldninger, som indeholdes i Petersborger=Tidendens bemærkninger over det berygtede HattiScherif, som Porten der ganske søger at fralægge sig Deel i som om det slet ikke havde nogen officiel Charakteer. Tillige erklærer den, at den, sit gamle System tro, nøiagtig vilde opfylde, hvad den tractatmæssig havde lovet, og i alle Dele fuldbyrde Conventionen til Akierman med samme Troskab og Punetlighed. Friherre v. Ottensels vil imorgen eller overmorgen afreise til Brussa. Den Kngl. Preussiske Gesandt, eller, som han egentlig hedder, befuldmægtigede Commissair, Hr. v. Canitz, og den Kngl. Nederlandske Gesandt, Hr. v. Zuylen van Nyenelt, skulle have i Sinde at foretage en Udflugt til den Trojanske Slette, for at tage Mærkværdighederne fra Oldtiden i Øiesyn. Der viser sig allerede Spor til Mytterie hos Tropperne, og de næsten i Forglemmelse gangne Janitscharer synes igjen at vaagne op. Nogle hundrede Mand af denne saa frygtede Miliz havde i forrige Uge sneget sig ind i Hovedstaden, og vilde, med Understyttelse af et betydeligt Partie, forsøge en Contra Revolution. Lykkeligviis erholdt Politiet Kundskab om dette Complot, som saaledes blev tilintetgjort, og havde flere Fængslinger til Følge De Sammensvorne havde fattet et Anslag paa Storherrens Person, og vilde til dets Udførelse benytte en af Capudan Pascha foranstaltet Fest paa en Ø til Ære for Sultanen, De Hindringer, der hidtil have været lagte i Veien for den frie Skibsfart paa det Sorte Hav, ere nu betydeligt formindskede; de Østerrigske Skibe, som for nogen Tid siden bleve anholdte her, have med et Tab af 42 pCt. paa deres Ladning erholdt Tilladelse til at afseile til det Sorte HavDen 11te Mai. Endskjøndt der hidtil endnu ikke af officiel Vei er blevet nogen egentlig Krigserkjæring fra Russisk Side bekjendt her, saa synes man dog at være fuldkommen vel underrettet og Petersborger, Cabinettets Hensigter, og at holde et Brud med denne Magt for uundgaaeligt. Østerrigs, Preussens og Nederlandenes Repræsentanter fordoble i dette Øieblik deres Bestræbelser for at bevæge Porten til Eftergivenhed, og at udvirke hos den baade en Declaration til Ruslands fuldkomne Tilfredsstillelse og Antagelsen af de tre Magters Mægling i den Græske Sag. Porten synes ikke meere at være saa haardnakket imod venskabeligt raadende Forestillinger, men at føle den Fare, hvori den svæver. Reis-Effendi skal have tilkjendegivet Gesandterne, at det ikke kunde Andet, end være Porten behageligt, igjen at see de tre mæglende Magters Gesandter i sin Hovedstad; at naar Porten ikke kunde rette sig efter Stipulationerne i Tractaten af 6te Juli, saa laae hindringerne derfor mindre i dens Mangel paa god Villie, end i dens hellige Religion, som ingen menneskelig Magt turde vove at krænke. De Besværinger, som Rusland førte over Porten, var denne beredt til at afhielpe; dog kund han, Reis-Effendi, med en god Samvittighed bevidne, at alle Conventioner, hvorved Porten havde paadraget sig Forpligtelser, imod nogensomhelst Magt, vare nøie blevne fulgte, at Tractaten til Akierman aldrig har lidt noget Skaar; at Kanontordenen ved Navarin vel havde maattet frembringe en øieblikkelig Standsning i alle Forholde, men at de strax derpaa afsluttede Conventioner med Neapel, Danmark og Spanien om fri Skibsfart paa det Sorte Hav, som alle støttede sig paa Tractaten til Akierman, tydelig beviste, hvor lidet Porten fortjente Bebreidelse for at ville handle imod ovennævnte Tractat; at endelig Serviens Anliggender ufortøvet skulde blive ordnede, og at der allerede var afsendt Commissarier derhen, for at bringe Sultanens Befalinger i Fuldbyrdelse. En Declaration, saadan som man forlangte den af Porten, kunde dog ikke blive afgivet til Rusland, da en Skrivelse fra Storvezieren til det Russiske Cabinet var forbleven aldeles ubesvaret. Keiseren af Rusland vilde i Gierningen erfare, hvor meget Porten ønskede at vedligeholde Freden. Med Hensyn til den af Porten under 20de December til Ayanerne udstedte Jnstruction, paa hvilken Rusland fornemmelig støtter sine Besværinger, skal Reis-Effendi have yttret, at dette Actstykke var ligesom en Familie=Hemmelighed, og ingenlunde bestemt til at offentliggjøres, hvorfor han ikke kunde andet, end beklage, at de offentlige Tidender havde givet det til Priis for hele Europa. De Jndgivelser, som det Persiske Hof skal have erholdt fra Portens Side, stemte lidet overeens med de Forholde, som i umindelig Tid havde bestaaet imellem den Ottomanske Port og Hoffet i Teheran, og som ikke kunde være det Russiske Hof udekjendte.