Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-09-28
- J Generalstaternes andet Kammer forhandles for nærværende Tid i en hemmelig Committee om Adressen til Kongen i Anledning af hans Tale. Ogsaa i Lüttich har det været meget uroligt. Den 14de om Aftenen vare mange Mennesker stimlede sammen og havde forlangt Vaaben. Borgergarden kom til og vilde adsprede Folkestimmelen med Bajonetten; men denne kastede Stene paa den, Nu blev Borgergarden nødt til at skyde, hvorved et Menneske blev dræbt og tre saarede; Pøbelen, blev derpaa adsplittet, og det ene Frihedspartie har i denne Stad maattet taget de strengeste Forholdsregler imod det andet; al Sammenstimlen paa Gaderne blev nu forbudt, Værtshusene blive lukkede Kl. 8 om Aftenen o. s. v. - De Antverpenske Blade vedblive haardt at angribe Jnsurgenternes Foretagender i de øvrige belgiske Stæder. - Den Engelske Court Journal siger: at det Brittiske Cabinet har erklæret sig imod den uretmæssige Besættelse af de Nederlandske Grændse fæstninger ved Belgiske Tropper i det Tilfælde at de sydlige Provinser ville blive skilte fra de nordlige og at der selv vil blive brugt Magten derimod. Den Franske udenlandske Minister Greve Mole skal vel have erklæret for Lord Stuart, at Frankerige ikke vil hielpe Belgierne, naar ingen anden Souverain blander sig i disse Stridigheder; men han skal og saa ganske tørt have erklæret en Gesandt fra en af Europas store Magter, som skal have sagt til ham: at der muligen kunde møde saadanne Omstændigheder, hvorved en Naboemagt blev nødt til at intervenere til Huset Oraniens Fordeel, ja saa ville vi da have Krig. - Man bemærker herved at Frankerige ikke allene ikke er bange for en Krig, men endog betragter det som et Middel til at stille sig ved en virksom og larmende Folkemængde, som kan sætte det indvortes Land i Uroe. Det er lettere for Frankerige at lade 500,000 Mand marschere over Grændserne, end at holde Roligheden vedlige i det indre Landet, og det bedste Middel til at faae alle indvortes Giæringer til at høre op var at opfordre deres Patriotisme til at forsvare den nationale Uafhængighed. Jfølge Krigsministerens anstillede Optællinger kunne 850,000 unge ugifte Mandfolk imellem 18 og 30 Aar opbydes at forsvare Landet foruden at man kunde beholde en Nationalgarde af 800,000 Mand i Landet. 3000 Officere af den Napoleonske Armee og 15000 Underofficere søge om Ansættelse. Over 500 Officere af den gamle Armee have nyligen overleveret en Adresse til Kongen hvori de tilbyde Roi citoren deres i lang Tid forsmaaede Arme. Det er under disse Omstændigheder en fand Lykke for Frankerige, at det har faaet Algier at kjole sig paa; endskiyndt dette Udtryk synes at ere noget upassende, naar Talen er om Afrika. General Clauzel ankom den 2den September til Algier, efter 6 Dages Reise. Han begav sig først til Admiral Duxerre og derpaa til Hr. von Bourmont, som overdrog ham Commandoen, hvilken denne i 3 Uger har ført i Henrich den 5tes Novn. Vi have, skriver en Fransk Officeer af General Clauzels Følge, fundet Armeen i den varste Tilstand. Soldaten laae paa Jorden uden nogen Seng, uagtet man havde et uhyre Forraad af uldent og linned Tøi til at giøre Madratser, af, og maatte nære sig med et Brød, som ingen Tigger, vilde tage imod; thi General Bourmont har siden han holdt sit Jndtog i Casauba, slet ikke brudt sig noget om Armeen. Han er afreist den 3die Sextember paa et Coffardieskib, da Admral Duperre havde nægtet ham et Krigskib, dertil. Man kan ikke nok skildre den forvirrede Tilstand hvori han har efterladt alt; men nu er der kommet et nyt Liv i den Franske Armee i Algier. Alle Officerene have med Enthusiasme tilsværget de Franskes Konge Troeskabseden, paa nogle Overofficere nær, som have taget deres Dimission. Generalen holdt en Revne over Armeen den 8de og fandt Tropperne fulde af Mod og Jver. Alle Officere troe at Skatkammeret er hemmelig blevet udplyndret og General Clauzel vil nedsætte en Undersøgelses-Commission desangaaende. Blokhuse skulle bygges udenfor Staden, for at beskytte Soldaterne. Generalen vil foretage en Recognoscering til Bona og Oran, Mohrerne, som boe i Staden, faae nu Tillid til at de Franske kunne beskytte dem imod Beduinerne, og Generalen har allerede organiseret et Corps af Sua re; Araber paa 2000 Mand. Admiral Duperre er formedelst Efteraarsstormene seilet tilbage til Frankerige; men 4 Fregatter og nogle Brigger blive liggende ved Algier. En nye Division af Tropper skal afgaae til Algier for at erstatte Tabet af Mandskab. J sin Proclamation til Jndvaanerne i Kongeriget Algier, taler Generalen baade i en truende og i en formanende Tone og siger deri de mærkværdige Ord: at de Franskes mægtige Konge Ludvig Philip den 1ste har overdraget ham Overcommanden over Armeen i dette Kongerige og Administrationen over alle Provinser som høre dertil; thi det er de Franskes Konges Hensigt at sikkre for alle Tider de Nationers Lykke, som ved vore Vaaben ere blevne befriede fra et haardt og ydmygende Aag. – Jnde i Frankerige har den nye Regiering de ivrigste Tilhængere i de protestantiske Landsbyer i de Cevenniske Bierge; i alle disse ere Friehedstræer blevne plantede. 500 af de Personer, som vare arresterede for poliske Forbrydelser og dømte under den forrige Regiering, ere satte i Friehed. - Kongen besøgte den 18de om Aftenen det Franske Theater, hvori man opførte det nye Sørgespil Junius Brutus, hvis Titel røber dets Jndhold. – Den Commission som er nedsat for at bestemme Nationalbelønningerne, har foreslaget, at Fædrenelandet skal adoptere de Tappres Børn, som omkom i de blodige Dage i Julii Maaned. - Den gamle, kloge og hule Talleyrand er nu i Begreb med at afreise til sin Ambassadeurpost i England, hvor han skal tage den Europæiske Politiks Tømme i sin erfarne Haand; den 17de havde han en Afskedsaudience hos Kongen. - Exministre blive hyppigen forhørte i Vincennes; de ere alle godt tilmode; paa Hr. Chantelauze nær, man seer dem ofte spadsere paa Altanen ved Slottet; de spise ved sluttet Bord. - Det værste man har at trækkes med i Frankerige er Partiernes indbyrdes Utilfredshed med hinanden: De to Ministre, Guizot og Dupin, som tilforn bleve betragtede som Cheferne for det liberale Partie, ere nu ideligen udsatte for Angred. Den første har især gjort sig selv og de Deputeredes Kammer forhadt, ved at antage de Deputeredes Fordring paa at giøre Forslag til Embeders Besættelse i Departementerne. Hr. Dupin er man vred paa, fordi han skal være katholsk findet; hans Uafhængigheds Aand bliver selv ubehagelig for de Liberale og man forglemmer alle hans forrige Fortienester af dette Partie. Krigsministeren Gerard beskylder man for at begaae den væsentlige Feil, at han ansætter de gamle Napoleonske Officere ved Armeen efter deres forrige Rang, hvorved de nuværende Officere blive satte tilbage i deres Anciennitet og fortørnede; hvilken Misfornøielse engang kan have farlige Følger, (Men man maae betænke, at disse gamle og fortiente Officere have ogsaa gyldige Fordringer, som en Krigsminister ikke bør oversee).