JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-22
Blandede Efterretninger. J et Brev fra Bonstetten til Matthisson, fra Genf af 11te Januar 1827 fortælles Følgende om Lord Byron:" Jeg har igaar tilbragt Aftenen i et stort Selskab med en af Grækenlands Helte, der undkom fra Missolunghi. Endnu seer Ynglingen noget vild ud, man seer endnu Had mod Tyrkerne og Tyrannerne i hans Aasyn. Denne Mand var en inderlig Ven af Byron, om hvem han ikke kan tale uden med rørt Hjerte. Byron var i Missolunghi dødelig forlibt i Marietta, en af de skjønneste Grækinder. Han saae hende fra sin Balkon, tiltalte hende paa Græsk, og hun svarede paa Fransk. Byron besøgte hende, og fandt i hende en meget dannet Pige, opdraget i Frankrig. Hun havde fattet Venskab for Byron, men elskede ham ikke. Han gik daglig til hende, og fandt Behag i hendes Musik og hendes hele Væsen, Engang da han var hos Marietta spillede hun paa Claveret en af hans Græske Sange for ham, endskjønt hun ikke befandt sig vel. Midt under Spillet sank hun døende til Jorden. Vid, sagde hun til Byron, min Elskede, min Pelikari er død. Jeg har just nu erholdt Efterretning derom. Vi have svoret, at ville døe med hinanden. Jeg har taget Gift og døer for ham, Tænk dig Byrons Fortvivlelse. Hun døde i hans Arme! - Byron var Grækernes Afgud. Han selv var Aarsag til sin Død. Med halvvilde Albanesere var han gaaet paa Jagt, de vadede i Moradser til Brystet. Han kom hjem, og undlod at skifte Klæder. Maurocordato bad ham, at tørre dem, men Byron pegte paa Albaneserne, der ikke kjendte nogen Fare, og sagde: Ere disse ikke Mennesker, som jeg, og jeg som de? Han fik Feberen, vilde ikke agte paa nogen Læges Raad, nød stærke Drikke og døde. Naar Lægen kom hen til ham, knyttede Byron Næven imod ham.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-22
Man læser nu i den norske Handelstidende No. 294 en tabellarisk Beregning over Indtægterne og Udgifterne ved det norske Postvæsens Dampfartøier fra Fartens Begyndelse i April Maaned til Juli Maaneds Udgang, for hvert Anløbsted især. Jndtægterne har i det Hele i bemeldte Tidsrum udgjort: 14886 Sp. 103 Skl. Udgifterne i Alt . . . 11313 - 63 - Overskud 3573 - 60 af Udgifterne udgjør Lønningerne 2317 Spd. Kosthold 396 Spd. Kulforbruget 7448 Spd. Talg og Olie 245 Spd. Adgangskort og Korter over Passagerer og Pakker 250 Spd. Reparationer og tilfældige Udgifter 656 Spd. 86 Skl. Udgifterne ved det ene Fartøis Reparation, efterat det den 5te Maj var seilet paa Grund ved den svenske Kyst, hvilke Udgifter udgjøre 725 Rbd. 57 Skill. rede Sølv 73 Rbd. 47 Skill. Sedler, 44 Rd. svensk Bco. og 3 Spd. 107 Skill. norsk, er ikke her taget Hensyn til, da de ere erstattede af Vedkommende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-22
Den 26 Aug. 1828 vil det være et Aarhundrede siden Johan Henrik Lambert fødtes i Mühlhausen i Elsas. Denne store Videnskabsmand, hvis Fader var Skræder, blev opdragen i trykkende Omstændigheder, og arbeidede sig ved egen Kraft og Virksomhed frem, til at blive den højtagtede Udmærkede. En Forening er sammentraadt i fornævnte hans Fødebye, for at stifte ham et værdigt Minde. Dagen skal ogsaa festligholdes ved Forelæsninger, Musik, og et Maaltid. Foreningen har indbudt Lærde til at indgive Afhandlinger over Lamberts Fortjenester, af de videnskabelige Fag, i hvilke han arbeidede. (A. Z. 248.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-22
Brev fra en Reisende. Juli 1824. En Anbefaling fra den herværende ske Gesandt skaffede mig, i de første Dage af mit Ophold i Petersborg, Adgang hos den, saavel i den politiske som literaire Verden, berømte Rigs kantsler Grev Romanzow. Nogle Dage efter det første Besøg, hvorved jeg havde afleveret Brev og Addresse, sendte han mig en Jndbydelse til Middag. Jeg kom til bestemte Time og blev ført igjennem en Række pragtfulde decorede Gemakker ind i et Cabinet, hvor Greven sad allene ved et Bord, som laae fuldt af Bøger. Han var omhyggeligen klædt, har en Stierne, og havde Haaret friseret og pudret. Da han er tunghørig, overleverede den Kammertjener, som fulgte mig, ved min Jndtrædelse et Blad Papir, hvorpaa mit Navn var skrevet. Efterat Greven havde kastet et Blik derpaa, kom han mig venlig imøde og bad mig at sætte mig hos sig. Grev B..., sagde han, har givet mig et nyt Beviis paa sit Venskab, ved at forskaffe mig deres Bekjendtskab. Jeg er ham meget forbunden derfor, men hvad Dem selv derimod angaaer saa vil det kun lidt interesse Dem, at lære en døv Mand personlig at kiende. Nu, maaskee ville de Gjæster, jeg venter, holde Dem skadesløs for den Kiedsomhed, jeg maa foraarsage Dem. Men, 4 propos, tillader De mig et Spøgsmaal, som maaskee vil forekomme Dem indiscret, men som jeg finder nødvendigt. Er De Skribent; Grev B., som i sit Brev omtaler Deres Reiser og deres Ophold ved forskjellige Hoffer, taler Jntet herom. Jeg svarede, med den bedste Samvittighed af Verden, et lydeligt Nei, saa tydelig som jeg kunde udtale dette, ogsaa i det franske Sprog eenstavede Ord. "Altsaa ikke gjentog Greven, i Tvivl om han havde hørt ret. Jeg rystede med Hovedet. "Nu det er mig næsten kjært", begyndte han, endskjøndt jeg allerede er af den Mening, at dersom De var Skribent vilde vi have en god Bog mere. Lad mig fortælle Dem en lille Tildragelse, som just nu faldt mig ind, og som foranledigede mit Spørgsmaal. Under Franskmændenes Felttog, 1812, kom Madame Stael til Petersborg, i Følge med sin berømte Landsmand A. W. Schlegel, der var mig vel bekjendt som en udmærket Literator, men hvis smaa belletristiske Fiendskaber jeg ikke kjendte, hvilket man da ogsaa kan tilgive en gammel Forretningsmand og Diplomat. Paa samme Tid befandt Hr. v. Kotzebue, sig her, hvis Theaterstykker vare mig bekiendte af de Oversættelser, som bleve givne paa vor Skueplads. Madame Stael tækkedes at spise hos mig, og da jeg ligeledes indbød hendes Ledsager, tænkte jeg at indrette det ret hyggeligt, i det jeg, for hans Skyld og for at skaffe ham en behagelig Underholdning ved Bordet, ogsaa bad Hr. von Kotzebue til samme Middag. Senere have bedre underrettede Venner forklaret mig, hvilket literairt Misgreb jeg derved havde begaaet. Nu, som sagt. Saadant maa man tilgive en Mand, som for længe siden har holdt op med at læse Digte, og desuden aldrig har læst tydske Digte. J den historiske Literahænde mig tur havde et saadant Misgreb aldrig kunne (Fortsættes.) matra pr. 100 Specier. Bank-Disconto 4 pCt. Species 22.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-22
Hamburg 2 M.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-22
Kjøbenhavns Børs, den 21 Septbr. 1827. a vista 218.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-22
Specier solgtes til 13 Rbmk. 5 a 6 1/2 s. Norske Speciessedler. Rbd. Sedl. 4 pC. Kgl. Oblig. (u. R.) pr. Rdlr. Rigsgjeld. Svenske Sedler. 49 149 1/4 Rbs. Tegn. Rbd. Sedl. ikke godt skjælne det i saa lang Frastand. get lange, men noget kortsynede Greve H. Asiatiske Comp. Actier 4 pC. Dito nye . . . . . ved Hambro & Søn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-22
4 pC. norsk Laan, Renter pr. 6 Januar Dito Dito. . . . . . . . Dito Dito. . . . . . . . 76 176 1/4 i Banco.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-22
Nationalbank Obligationer (af Laanet 4 Febr. 1820) 102 102 1/2 Rbd. r. S. 113 1/4 113 1/2 Sedler. 4 pC. uopsigel. Rigsbkobl. 96 Rbd. r. S. 194 1/2 105 i Banco. i Banco. i Sedler 3 pC. nye danske Oblig. 60 1/460 1/2 i Sedler Jndfald.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-22
Den kortsynede Langbeen. Den me maatte paa en Reise ligge i en Landsbykro med sin meget lille buttede Ven i en Seng sammen. Da han vaagnede efter Daggry, fandt han sin Ven ved Siden af sig rykket dybt ned og saaet Par nogne Fødder række frem over Fodstykke af Sengen. Han vækkede sin snorkende Sove kammerat og sagde: De forkjøler Dem, min Ven, naar De ikke putter Fødderne ind under Dynen. - De tager Feil, svarede den Buttede; det er Deres egne Fødder, der rage frem dernede Umuligt, Behag at see nøyere efter; jeg kan
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-25
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fireogtyvende Aargang. No. 77. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 25 September 1827.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-25
Jndenlandske Efterretninger. Aalborg, den 20de September. Markeds dagen saaes paa Nørregade et omtrent 10 Aars gammelt Barn hængende ud af et Vindue i øverste Etage, som et tilsyneladende endnu yngre Pigebarn, der stod inden for Vinduet, gjorde sig Umage for at hæve tilbage, men hvilket ikke var hende muligt. Barnets uundgaaelige Fald fra Vinduet paa Gaden havde sandsynlig knust dets Lemmer, om ikke aldeles ihielslaget det, dersom ikke en rask Karl (Peder Bælum, tjenende hos Hr. Postmester Sørensen, der kom til havde havt den øieblikkelige Aandsnærværelse at faae en anden Karl til at staae Buk, medens han stod op paa dennes Skuldre, og nedtog Barnet i uskadt Stand, hvorvel de begge resikerede at styrte til Jorden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-25
Paa vort Marked igaar, som begunstigedes af det skjønneste Veir, man paa denne Aarstid, kan have, var Omsætningen ikke betydelig, som den da heller aldrig pleier at være paa det første af Efteraarsmarkederne. Priserne vare i det Hele høie nok.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-25
De fra Lerups Marked i forrige Uge hjemkomne Handlende klage over meget ringe Afsætning, og Passeersedlerne paa Varer, der herfra ere did henførte og her tilbagekomne, visse tilfulde, at der virkelig er afsat saare, saare lidet, med Undtagelse af Drikkevarer, hvoraf Forbruget var anseeligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-25
J Mösers gehaltrige Verk er Historie-Fortællingen underordnet Bihensigter, og andre Historikere, som man endnu kunde nævne, og som ikke blot have leveret Monographier, mangle et Foredrag, som giør Jndtryk, og hiin Begeistring, som jeg ønsker. Saaledes forekommer det mig, at De, med al deres Literaturs Rigdom, endnu ikke have nogen Historieskriver, som i et værdigt, til Gienstandens Storhed svarende Foredrag og gjennemtrængt af Fædrelandssind har fremstillet Deres Nations store verdenshistoriske Begivenheder. (Karamsin kunde dengang ikke kjende Ludens: "Det tydske Folks Historie.) Af det, jeg har sagt, vil De lettelig kunne øine det Maal jeg har stræbt at opnaae i min Historie, men netop denne National-Characteer deri maa giøre den mindre tiltrækkende for Fremmede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-25
Mange Pragtværker findes deriblandt, de store Didotske Udgaver, disse Kæmpebeviser paa typographisk Kunst, en Foræring fra Keiser Napoleon, foruden mange andre sjeldne Bøger. Jnteressantest er Samlingen af Haandskrifter. Vel findes der saa gamle Manuskripter deriblandt; de, som findes, ere ogsaa ubetydelige; men derimod har Greven ogsaa anvendt megen Umag og Bekostning paa at forskaffe sig Afskrifter fra Archiver, Klostere og private Samlinger. Hans Rigdom, hans Anseelse, hans Forhold til Hoffer og Gesandtskaber, have lettet ham meget, som maatte være blevet umuligt eller meget vanskeligt for Andre. J sin Samling indskrænket han sig rigtignok kun til den russiske Historie, men desto fuldstændigere synes dette Partie at være. Han besidder Afskrivter af de interessanteste Statsacter fra ældre Tider, fra Archiverne i Königsberg, Warschau og Stockholm, talrige Copier af gamle Documenter, Jndskrivter, Døds lister og dl., som ere adspredte i Kirker, Klostre og hos Private, nøiagtige Beskrivelser og Tegninger af gamle Mindemærker, Vaaben og Redskaber, som ere fundne paa forskjellige Steder og ellers gjemmes ligesaa adsplittet som skjødesløst. Ønskeligt er det vistnok, at alle disse Samlinger, som ved Rigscantslerens sjeldne Jver og ved heldige Omstændigheder ere forenede, ikke igjen maae blive adsplittede og tilintetgjorte Opsigten over Haandskrivterne er ellers betroet til en fortjenstfuld, kundskabsrig Mand, en Liflænder, Ostenek, som ogsaa er bekjendt i Udlandet under sit Skribentnavn Wostokow. Da jeg gik, gientog Greven sin Jndbydelse, og jeg glæder mig over at have erholdt Adgang til de grevelige Symposter. Mange af de meest udmærkede Literatorer samle sig hos ham. Jeg tydske Landsmænd. linger og Beregninger i London foretagne, af hvis Resultater vi i runde Tal optage følgende: London har 80 offentlige Pladser, 9000 Gader, 165000 beboede, 13000 ubeboede Huse, 3000 under Bygning. J Aaret 1824 var Stadens Folketal 1,274,800 Mennesker i 326599 Familier. Af disse Familier var 190912 i Handelsnæringerne. 117000 Jndividuer vare Soglige Fruentimre. (Efter New-Times S. Eph. XXII. 15 St.) stor. 1826 indførte et Antal af 6883 Skibe paa 1,464,132 Tons Drægtighed ikke mindre end 1,557,623 Chaldrons. Alt hvad Frankrig udbringer af dette Fossil udgjør kun en halv Londons Forbrug af Steenkul er uhyre nene til Byrde, 14000 Betlere, 30000 offentJ Løbet af Aaret 1826 ere nogle Optæl(N. M.) vil der finde Storch, Krug, Adelung, Frahn, Schubart og endnu flere af mine udmærkede hin Sum saa høit. Deel deraf. Den overordentlige Forøgelse af Dampmaskinerne har ved at give det londonske Forbrug af Steenkul en uhyre Tilvæxt, brag(ibid. 13 St.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-25
Hamburg 2 M. deelte.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-25
de forskjellige religiøse Sekter i den brittiske Antallet af Kirkerne og Andagtshusene for Hovedstad er 406. (See Skilderiet No. 56, S. 892, hvor disse ere nøiere specificerede, og nogle Betragtninger over den brittiske Hovedstads moralske og aandelige Tilstand ere med
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-25
Kjøbenhavns Børs, den 25 Septbr. 1827. Species 6. a vista 217.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-25
Specier solgtes til Dito Dito. . . . . . . . Dito Dito . . . . . . . . 4 pC. Kgl. Oblig. (u. R.) pr. Rdlr. Rigsgjeld. Svenske Sedler. pr. 100 Specier 13 Rbmk. 4 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler. Rbd. Seil. Rbs. Tegn. Rbd. Sedl. i Banco.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-25
Nationalbank Obligationer. (af Laanet 4 Febr. 1820) 102 102 3/4 Rbd. r. S. 112 1/2 113 Sedler 4 pC. norsk Laan, Renter pr. 6 Januar 4 pC. uopsigel. Rigsbkobl. 96 - Rbd. r. 6.4 pC. Dito nye . . . . . ved Hambro & Søn 104 1/2 105 i Banci Banco. Asiatiske Comp. Actier, - i Sedler. I L. Sterl. beregnet til 14 Bmk. 3 pC. nye danske Oblig. 59 3/4,60. L. Sterl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-29
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fireogtyvende Aargang. No. 78. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 29 September 1827. Tobaks Vigtighed. Tobakkens Historie. Tobak, som efterhaanden og i forskjellige Lande er kaldt Petum, Yoli, CogobbaGidia, Uppuvoe, Dunkal, Nicotiana, herbasanctae erucis, herbareginæGesandten Kraut, Storpriorplanten, den hellige Plante, herba medica osv.,er, som bekiendt, bragt fra Amerika til Europa efter den ny Verdens Opdagelse. Da Hernandes af Toledo havde funden deraf paa Tabaco, i Provindsen Aucatan, gav han det Stedets Navn, hvor han havde indsamlet det, og var den første, der gjorde Sendinger deraf til Spanien og Portugal. Jean Nicot, Frantz den Andens Gesandt ved Kong Sebastians Hof, meddeelte, da han vendte tilbage til Frankrig. Storprioren Prøver deraf, og denne foreviste samme i Aaret 1560, for Dronning Catharina af Medicis. Nogen Tid derefter medbragte Thevet selv nyt Tobaksfrøe; men i hin Tid kjendte England først kun denne Plante af Navn, og, efter hvad Stowe og Camden berette, erholdt England sin første Sendelse fra den Kolonie, først henimod Aaret 1585.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-29
som Sir Walter Raleig, grundede i Virginien, Jkke længe varede det, førend Tobakken blev meget søgt, og stod i en meget høi Priis. Enhver vilde rygge; Piberne udbredte sig mer og mer. Sir Walter Raleigh, Tobakkens udødelige Talsmand, havde i Begyndelsen den Sædvane, dagligen at trække sig tilbage i sit Kabinet, for der ret i Ro og uden sin Families Vidende at ryge en Pibe; men nu traf det sig, at en af hans Betiente, der vilde bringe ham et Kruus Ale, overraskede ham, og, da han saa Røg komme fra hans Herres Mund, kastede han ham strax Krusets Jndhold i Ansigtet, og med det Skrig, at hans Herre brændte, og vilde blive til en Askehob, førend man skulde kunne komme ham til Hjelp, rendte han som en Rasende ned af Trapperne. Efter den Tid holdt Sir Raleigh ikke sin Rygen mere hemmelig, og en saa berømt Mands Exempel fandt snart Efterlignere iblandt hans Samtidige, saa at, uagtet Dronning Elisabeth ikke selv gjorde Brug af Tobak, kom den dog stærkt i Brug ved Hoffet, og saavel Damerne som Herrerne fandt det ikke upassende, at bære Piben hos sig. Man røg i Theatret, ja endogsaa i Kirken, indtil Pave Urban den 8de, i Aaret 1621, lod udgaae en Bulle, der endnu er i Kraft, hvorved blev lyst Bann over enhver, der maatte blive truffen i at betjene sig af Tobak paa hellige Steder. Jnnogen den Tolvte forbød ogsaa Tobakkens Brug i St. Peterskirken i Rom, men Benedikt den Fjortende tillod det igjen i Aaret 1724, og viste sig som en ivrig Ynder af den Urt, som Burton kaldte nydbart Guld, og Universalmidlet imod alle Onder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-29
Med beundringsværdig Hurtighed udbredte sig Brugen af Tobak over hele Jorden. J Inden fandt det Indgang i Begyndelsen af det 17de Aarhundrede, saaledes ogsaa i det tyrkiske Rige, omendskjøndt disse store Landes uindskrænkede Beherskere vare derimod. Paa denne Tid synes en Coalition at have hævet sig imod den hellige Urt. Medens Jacob den Første lod udgaae en egenhændig skreven Proclamation derimod, forbød Stormogul Gehanghir dets Brug i sin Stat; Amurat den Fjerde erklærede, at enhver Tyrk, som man saae ryge paa hans Hovedstads Gader, skulde blive ført omkring med Piben i Næsen; Moscoviter Czaren truede med sin Vrede enhver fremmed Kjøbmand, som vilde gjøre Forsøg paa, at indføre det i Rusland, og lige til Enden af det 17de Aarhundrede var det en Forbrydelse, at ryge der; Sophi af Persien, Schach Abbas, lod sin Armee ved en Proclamation vide, at han har Afskye for Tobakken, og naar man fandt Planten hos en af Soldaterne, saa skulde denne tillige med Planten brændes. Schweizer-Regjeringen viste sig ikke mindre stræng. En bernsk Politieforordning, som udstædtes i Aaret 1661, var inddeelt efter de ti Bud, og et i samme gjort Forbud mod Tobaksrygen var henført under den Rubrik: "Du skal ikke begaae Ægteskabsbrud." Forbudet blev fornyet i Aaret 1675, og Tobaks=Kamret, et eget indsat Tribunal, der skulde paasee, at Forbudet overalt blev efterlevet, bestod endnu i Midten af forrige Aarhundrede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-29
J Aaret 1604 blev i England paabudt en Afgift af 2 Pence pr. Pund, men Jacob, denFørste forhøiede Afgivten ved en Forordning af 17 Oct. 1604 til 6 Shilling 8 Pence, i den Hensigt, snart at faae denne nye Handelsartikel undertvunget, eller i det mindste meget at formindske dens Brug. Men denne Forfølgelse, synes ham endnu ikke at være tilstrækkelig, og ikke tilfreds med, at han havde bragt Tobakken store ovennævnte Beskytter paa Skafottet, førte han en bestandig Kamp mod denne ulykkelige Plante, og han udtrykte sin Foragt og Afsky for Planten ved i sine Tankesprog at sige: Havde jeg Diævelen hos mig til Taffels, saa vilde jeg lade ham fremsætte tre Retter: 1) er Svin; 2) et stort Fad Sennep og Stokfisk, og 3) en Pibe Tobak. - Med en besynderlig Omhu udviklede denne Fyrste sine Argumenter i sit berømte Værk, der anonymt under den Titel: A Counterblaste to tobacco, blev overgivet til Pressen, og som siden af Biskoppen af Wincester blev udgivet paa ny, tilligemed denne Monarks andre Skrifter. Jmidlertid havde dog nogle Mænd endnu i Jakob den Førstes Levetid Kjekhed at tale til Fordeel for Tobakken, og Robert Harcourt fra Stanton sagde i sin Reisebeskrivelse til Guyana i Aaret 1608, som han dedicerede Prinds Karl, efterat han havde anført, at ikke allene England, men ogsaa Jrland, Tydskland og alle østlige Lande, ogsaa Tyrkiet, satte en stor Værdi paa denne Plante, at alene de africanske Kyster havde i Aaret 1610 forbrugt over 60,000 Pd. og at denne Handel tilbød Kjøbmændene umaadelige Fordele, men især de Monarker, som tillode den; men Harcourts Forsikringer og hans Paastand, at Spaniernes samtlige Sølvminer i Jndien var en langt ringere Rigdomskilde end Handelen med en Urt, i hvilken Enhver fandt Behag, skjænkedes ikke bifald, tvertimod arvede Carl den Første sin Faders Uvillie mod Tobakken, og da han i Aaret 1638 var kommen tilbage fra Skotland, vilde han ikke taale, at Nogen, uden formelig dertil at være autoriseret, maatte have Detailhandel med den.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-29
En temmelig besynderlig Omstændighed er det, at den 12te Artikel af den imod Minister, Greve af Strafford førte Anklage indeholdt, at han, efterat have forbudt Andre Tobakkens Jndførelse, selv havde tilegnet sig Monopolet dermed, og at han til en overdreven høi Priis havde solgt hvad han til en ringe Priis, ja selv under dets Værd, havde frataget de Ulykkelige, der nu ikke mere turde debitere ham, og derved fortjent næsten 100,000 Pd. Sterling. (Fortsættes.) Grev Johann Capo d'Jstrias.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-29
(Af en fransk Journal.) Capo d'Jstrias Familie var allerede forflere Aar siden en af de mest anseete paa de joniske Øer. Grev Johan Capo d'Jstrias blev i Aaret 1776 født paa Corfu. Han studerede paa italienske Universiteter, og vendte just tilbage til sit Fædreneland paa den Tid, da Venedigs gamle Forfatning var omstyrtet og en democratisk Regjering indført. Han fandt sin Fader i Fangenskab, og af den franske Commis sær, for hans frie Meningers Skyld, som det hed, truet med Forviisning. Grev Capo d'Istrias anvendte Alt for at forskaffe sin Fader Friheden, og var lykkelig i sine Bestræbelser. J Februar 1799 vare Franskmændene nødte til at overgive de joniske Øer til den forenede russiske og tyrkiske Flaade, og Capo d'Jstrias, Faderen, blev sat i Spidsen for den joniske Deputation, der gik til Constantinopel, for at tage Deel i de Forhandlinger, der skulde afgjøre Øernes Skjæbne. Ved Tractaten den 20de Marts 1800 blev de syv joniske Øer erkiendte som en Republik, der, ligesom Ragusa, skulde betale Tribut til Porten, og staae under Ruslands og Englands Beskyttelse. J Aaret 1800 erholdt Grev Johann Capo d'Jstrias, omendskjøndt endnu meget ung, den Forretning, at organisere Bestyrelsen af Øerne Cephalonia, Jthaca og Santa Maura. Dette var hans politiske Løbe banes Begyndelse. Den nye Republik kunde ikke altid afvende Ali Paschas Indflydelse, eller undvige Følgerne af hans Magts Udvidelse. Kysterne af Epirus, Butrinto, Vonitza og Prevesa, hvilke stode under de syv Øers Beskyttelse, bleve ofte oversvømmede af Paschaens Tropper, som paa hin Tid bleve begunstigede af Buonapartes Politik og ledede af hans Officierer. Parga alene holdt sig imod ethvert Angreb. Den foragtelige Behandling og Fornedrelse, som den joniske Regjering led, i Følge dette Fredsbrud, lagde Tvedragtens Spire i det Jndre, og efterhaanden brød det ud til aabenbar Borgerkrig. J Aaret 1802 kom en russisk befuldmægtiget Gesandt til Corfu med det Ærinde, igjen at tilveiebringe Fred paa Øerne og love deres Constitutions Garanti. Grev Capo d'Jstrias blev, udnævnt til Republikkens Minister for det Jndre, og siden Minister for de udenrigske Anliggender, Marinen og Handelen. En af de mest udmærkede Indretninger, som han foretog sig var Oprettelsen af en Normalskole, i hvilken fornemlig Modersmaalet blev drevet, der hidtil havde været forsømt. J Aaret 1807 blev Øen Sante Maura truet af Ali Pascha.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-09-29
Den joniske Regjering gav Capo d'Jstrias en overordentlig Kommissærs Myndighed, og satte de syv Øers hele Milits, og Grækerne i Epi rus, Albanien og Peloponnes, der stode i Republikens Tieneste, under hans Commando.