Ribe Stifts Adresseaviser, 1834-08-22
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Pairskammerets Addresse blev d. 9de antagen med 82 Stemmer imod 9. Den indeholdt kun to Yttringer, som vare mere end en Gjenklang af Trontalen: den første gik ud paa, at Finantslove maatte i Fremtiden forelægges Kammeret saa tidlig, at man ikke, som hidtil, maatte ængstes ved at foretage den mindste Forandring med dem, af Frygt for, efter fuldendt Discussion, ikke længere at finde de Deputeredes Kammer fuldtalligt; i den anden erklæredes det ikke for tilstrækkeligt, som Trontalen meente, at bringe Udgifterne i Ligevægt mod Jndtægterne; meget mere maatte Nationens Byrder formindskes, og altsaa ge bestaaende Jndtægter reduceres. Kongens Svar paa Addressen var kort og havde det sædvanlige Omqvæd om Factionernes forbryderske Jntriquer, Nødvendigheden af at ligge paa Vagt mod Anarchiet ofv. Skjønt den Commission, som det var overdraget at forfatte de Deputeredes Addresse bestod næsten af lutter ministerielle Medlemmer, saa overtraf dog Addressen, som, redigeret af Hr. Etienne, d. 12te blev indbragt i Kammeret, langt den almindelige Forventning, hvilket man især tilskrev hrr. Bignons og DupinsMedvirkning. J Addressen yttrer Kammeret sin Glæde over de i den kongelige Tale meddeelte Udsigter til en bedre Fremtid; men lægger tillige h. M. paa Hjærtet, at alle disse Forhaabninger ville vorde skuffede, saalænge der ikke er Orden i Finantserne. At bringe Udgifterne i Ligevægt med Jndtægterne, er derfor en ueftergivelig Nødvendighed; Kammeret haaber, at Ministrene ville lade sig denne Sag være høist magtpaaliggende, ja at de ei en Gang ville benytte de, med Hensyn til mulig indtræffende Tilfælde allerede bevilgede, overordentlige Tilskud, da Fredens Opretholdelse og den indre Roligheds Gjenoprettelse have gjort dem unødvendige. Foruden disse Yttringer, som komme overeens med lignende i Hr. Dupins alt tilforn ommældte Tale, indeholder Addressen endnu flere Momenter, som have gjort almindelig Opsigt. Dertil høre nogle Ord om Forsonlighed og Mildhed, hvilke man imidlertid gjerne havde seet vedføiet et Andragende om en, saavidt muligt, almindelig Amnesti for politiske Forseelser; end videre nogle kraftige Yttringer om de udenlandske Forhold, især om de polske Anliggender, hvorom det hedder: "Vi nære det glade Haab, at Deres Majestæts Regjering intet Øieblik vil aflade at have de store Spørgsmaal for Øie, som angaae den, ved Tabet af Polens Nationalitet forstyrrede Ligevægt i Europa;" men frem for Alt den Yttring, at ved Personers og Loves ulykkelige Vaklen, er Regjeringens moralske Overvægt svækket og kan kun gjenoprettes ved en viis og fast Administration og ved Valget af oplyste og troe Embedsmænd. "Hvem menes der med disse vaklende Personer", spørges der i Paris, "ere Ministrene maaskee regnede med iblandt dem"? Saameget holder man for vist, at Casimir Perrier, dersom en saadan Addresse var gaaet igjennem i hans Tid, ikke vilde være bleven eet Øieblik længere ved Statsroret; men", siger National, "Ministrene give sig en Mine, som om hine Ord slet ikke gjaldt dem, men kun Toldbetienter, Markvogtere, Natvægtere o. s. v. Addressen blev oplæst af Hr. Dupin; den fandt naturligviis ikke nær saa megen bifald i Centrum som i Yderkanterne; Ministrene vilde, meente man, gjøre sig megen Umage for at faae den forandret i flere Puncter, Debatterne vare allerede begyndte, men frembøde endnu kun lidet Jnteressant. Bladene have udladt sig om Addressen paa forskjellige Maader: Journal des Debats er den ikke tilpas; Constitutioner roser den ubetinget; Temps roser den ogsaa, men finder den dog altfor tilbageholden; Handelstidenden Messager og Coureren ere aabenbart uretfærdige imod den, naar de ikke finde Andet i den end en Omskrivning af Trontalen; billigere er National, som i denne Addresse dog seer et Fremskridt til det Bedre. - En Sag, som har vakt almindelig Opmærksomhed, er, at Regjeringen har removeret den preussiske Consul i Bayonne fra hans Consulatsforretninger, fordi han understøttede D. Carlos i Spanien, i hvilken Anledning ogsaa Politicommissæren, Hr. Joly, er afsendt fra Paris, forat overtage Politiinspectionen ved Grændsen. Hiin Foranstaltning har Udenrigsministeren sat igjennem i Cabinettet; Kongen skal have gjort alvorlig Modstand, men endelig givet efter, da Rignyerklærede, at han i andet Fald øieblikkelig maatte begiere sin Afsked. Grev Pozzondi Borgo skal strax have givet sin Utilfredshed tilkiende, og en endnu stærkere, Misbilligelse ventede man, naar den preussiske Gesandt, Hr. v. Werther, kom tilbage fra en Reise til Brest. Man vilde deraf forklare, at Ordonnantsen, om hiin Forholdsregel endnu ikke var bekjendtgjort Moniteuren; thi i Nødsfald, meente man, vilde Regjeringen trække sig ud af Sagen og bringe de fremmede Hoffer Admiral Rigny, som et Forsoningsoffer. denne Anledning lagde man Mærke til, at Sebastian i den seneste Tid hypig viiste sig ved Hoffet. Den fra Toulon udløbne Flaade laae endnu ved de hieriske Øer.