Berlingske Tidende, 1826-07-03
Constantinopel, den 26de Mai. (Fortsættelse af den Russiske Note af 5te April. Han vil endnu give Porten en ny Leilighed, til alle dem, som Divanet hidtil har havt, for at tilfredsstille Ruslands retfærdige Fordringer. Han vil endogsaa, at enhver Aarsag til fremtidig Ventilationer imellem Rigerne skal bortfalde, og at i Fremtiden deres gjensidige Berørelse ikke skal være forbunden med alle de Spørgsmaal, ved hvilke den siden Aaret 1816 er vorden vaklende og vanskelig, at de Foreningens og Fredens Baand, som i Fremtiden atter skulle holde dem samlede, virkelig skulle tilbyde Garantie for en lang Vedvaren, at, med eet Ord, Porten i Hs. Majestæt Keiserens Oprigtighed skal finde det bedste Vidnesbyrd om det forsonlige Sindelag, som besjæler ham. J det Haab, at Hs. Høihed vil vide at sætte Priis paa saa loyale Hensigter, har Keiseren paalagt Undertegnede, ved nærværende Note at erklære Hs. Excellence Reis-Effendi, at trods den under 1ste (13de) Octbr. 1825 overrakte Protestation, som tillige skulde være det sidste Skridt af Godhed fra Ruslands Side mod Porten, indbyder Keiseren dog een Gang endnu den Tyrkiske Regjering, til modent at overveie de Grunde, paa hvilke Undertegnede støtter sine Reclamationer mod Tingenes nærværende Tilstand, saaledes som den endnu bestaaer i Fyrstendommerne Moldau og Wallachiet, tvert imod Fuldbyrdelsen af de Lofter, som af Porten selv bleve givne til Viscount Strangford, endvidere imod Baschbeschi Allgernes Myndighed, og den Maade, paa hvilken de blive udnævnte, dernæst imod Tilstedeværelsen af Tropper, som fore Commandoen i Fyrstendom merne, imod de Serviske Deputeredes Arrestation, og den Tyrtiske Regjerings Vægring ved at anerkjende den af dem repræsenterede Rations Troskab, hæve de Misbrug, over hvilke de besvære sig, og tilstede de Privilegier, som ere blevne den garanterede. Til disse Fordringer, hvis Retsmæssighed allerede er viist saa ofte, at den ikke behover her nøiere at udvittes, kommer endnu en doppelt Besværing, som det er ligesaa retfærdigt og ligesaa væsentligt at afhielpe, og som med hver Dag bliver stærkere og meere nødvendig. Paa den den 21de Juni (3die Juli) af Undertegnede til Porten overleverede officielte Note, betræffende Tilstanden i Moldau og Vallachiet, er der endnu ikke fulgt noget Svar, og den af Undertegnede den 1ste (13de) October til Divanet indgivne Protestation er heller ikke bleven besvaret, Jo større Tidsrummet bliver fra det Øjeblik, da Undertegnede har gjort disse to Skridt, desto meere er Keiseren berettiget til at forlange en i Øine faldende Fyldestgjørelse for en Taushed, som strider imod at Skik og imod al Hensyn, som Ruslands Værdighed fordrer; desto mere skulde Porten selv indsee Nødvendigheden af at udslette saa slette Jndtryk ved uforbeholden at lægge dens sande Følelser for Dagen. Men det er, som allerede ovenfor bemærket, ikke blot Nutiden, som udgjør Bevæggrunden til den venskabelige Bekymring, som Undertegnede har foredraget Porten, det er ogsaa Fremtiden, som Hs. Majestæt ved sin Regjering omfatter, og Keiseren anseer ikke en blot øieblikkelig Udsoning for nyttig, men troer nu at maatte henvende Hs. Høiheds og hans Ministres Opmærksomhed paa Midlerne til imellem begge Hofferne at indføre og vedligeholde faste Berørelser og uforstyr, rede Forhold, som ikke ere underkastede videre Underhandlinger. (Fortsættes.)