Viborger Samler, 1839-10-26
Den ved hver af Hovedstadens Porte posterede Skildvagt har, som bekjendt, blandt Andet ogsaa det hensigt mæssige Hverv, at naar han seer tvende Vogne paa eengang nærme sig Porten fra de forskjellige Sider til Gjennemkjørsel, da at tilraabe den ene Kjørende at blive holdende indtil den anden Vogn er kommen forbi. En Bondedreng, som den 15de De om Aftenen i Følgeskab med en Pige og et Barn kom kjørende gjennem Byen til Vesterport, efterkom ikke et saadant Anraab af den derværende Skildvagt; hvad enten Aarsagen dertil har været, at han ikke har hørt eller ikke forstaaet Skildvagten, da han mulig ikke før har været i et saadant Tilfælde at møde en anden Vogn ved Gjennemkjørselen, eller han, i værste Forudsætning, har villet trodse Skildvagtens Bud. Men hvilken af disse nu end var den rette Aarsag til, at han vedblev at kjøre gjennem Porten forbi den anden Vogn, saa er det vist, at han derved gjorde sig strafskyldig, og at han burde have været anholdt, og efter den derom fastsatte Bestemmelse mulcteret. Sagen vilde da i sin rette Gang have været en ubetydelig Affaire, der ikke havde fortjent videre Omtale. Men en anden Justits blev anvendt mod Overtræderen, en Justits, som naar og hvor den optræder, fortjener, at dens Haandhæver, hvad enten han er høi eller ringe, drages paa det Alvorligste til Ansvar, ligesom og at den offenlige Stemme derved udtaler sin Protest, som imod Noget, der skal og maa banlyses fra enhver Stat, der vil rense sig fra Barbariets lovløse Vilkaarlighed og gjøre Fordring paa at regnes blandt de civiliserede Stater. J Stedet for nemlig at anholde eller lade den Paagieldende anholde af Andre, betjente den raa Skildvagt sig af sit Vaaben til øieblikkelig Execution, idet han, forfølgende Overtræderen, med Geværet begyndte at hugge løs paa ham og vedblev dermed indtil han var kommen udenfor Porten. Den Mishandlede, der her blev holdende og steeg halv afmægtig ned af Vognen, havde blandt andre Slag erholdt en betydelig Læsion i Hovedet, hvoraf Blodet strømmede ned over ham. Blandt den tililende Mængde, befandt sig ogsaa en af Byens Borgere, der oprørt over en saadan Fremgangsmaade begav sig ind i Vagten og opfordrede den der commanderende Underofficier til at rapportere det Skete som Noget, der maatte paadrage den paagjeldende Soldat en alvorlig Straf, men da Underofficieren erklærede, at der intet var for ham at rapportere, idet han fandt Soldaten Fremfærd at være i sin Orden, og da han heller ikke paa Opfordring vilde opgive sin Capitains Navn, indsaae hiin Borger formodentlig, at det vilde være bedre at henvende sig til den civile Øvrighed, og begav sig derfor, ledsaget af den forknytte Bondedreng, som imidlertid var forbleven ved sin Vogn, og et Par andre til stedeværende Borgere op paa Politikammeret, hvor strax Forhør blev optaget, og de medfølgende Vidner til det Passerede afhørte, medens Bondedrengen imidlertid va bleven bragt hen til en Chirurg og der forbunden, hvortil han høilig trængte. Skjøndt der altsaa nu ingen Tvivl er om, at denne Sag vil blive lovmæssig forfulgt og at hiin Soldat vil blive straffet for at have gjort en saa skjændig Misbrug af det ham anbetroede Vaaben, der kunde have kostet et Menneskeliv, thi de Slag han i Flæng tildeelte Drengen, vare saa stærke, at Bajonet, ten høiedes derved – saa giver denne Sag dog Anledning nok til at anstille meget nødslaaende Betragtninger over det Forhold, hvoraf det her fortalte Factum er udgaaet, og hvoraf desværre hos os ofte mange lignende ere udgaaede, nemlig Forholdet imellem de bevæbnede Skildvagter og Stadens Jndvaanere. (Kbhp.)