Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-07-24
Som bekjendt har der i lang Tid existeret et spændt Forhold imellem Bugeand, Generalgouverneuren i Algier, og Marschal Soult, den franske Krigsminister. Kongen havde sendt sin Søn, Hertugen af Aumale, til Algier, for at see, hvorledes det gik til der, og aflægge sin Fader nøiagtig Beretning derom. Den irriterede Bugeaud modtog Prindsen paa en ikke behagelig Maade. Hertugen skrev hjem til Kongen; "Marschallen udmatter og ødelægger Hæren ved Strabadser. For Ubetydeligheder, ofte foranledigede ved falske Rygter, lader han 5 a 6 Regimenter marschere 3 a 400 Lieues, og decimere ved Hede, Kulde, Vandmangel &c." Dette Brev forvoldte megen Sensation i de høiere Regjeringskredse. Man ansaae Bugeaud almindeligt for styrtet. Men da indtraf pludseligt en Skrivelse fra ham, hvori han selv forlangte sin Afsked. Han bad sig fritaget for enhver offentlig Stilling i Staten, idet han ønskede kun som Kammerdeputeret at tale og handle efter sin Overbeviisning. Hans Venner foreviste Breve fra Bugeand, hvori han beklagede sig over Utaknemmelighed, men meente, "at der nok turde komme den Dag, da man vilde fortryde det, og ønske, at man havde den gamle Bugeaud igjen." Da Ministrene bragte Kongen Bugeauds Dimissionsbegjæring, og tillige berettede, at General Lamorciere (den Næstk. i Algier) allerede befandt sig i Paris, for med Soult at ordne det Fornødne ang. Bugeauds Efterfølger, stødte de paa en uventet Modstand. Kongen tog nu Bugeauds Parti, fremhævede hans Fortrin, osv. Kort sagt: Resultatet var, at Hertugen af Aumale blev tilbagekaldt, og Bugeaud anmodet om, at forblive i Spidsen for Regjeringen i Algier. Men Marschallen spillede nu den Dybtkrænkedes Rolle, og vedblev haardnakket sin Vægring, selv da Kongen egenhændig tilskrev ham. Da begyndte man at blive ængstelig; der taltes om en Alliance mellem Thier og Bugeaud; Valgene vare for Døren; ogsaa Soult forlangte nu sin Afsked; og Cabinettet sendte i største Skynding Ministeren Salvandi over til Algier med en kgl. Dampfregat, for, som det hedder, at bevæge Bugeaud til at forblive der. Man er nu i en spændt Forventning om det vil lykkes. J Kaukasus tildrog det sig nylig (den 5te Juni, at et russisk Detaschement, bestaaende af 7 Officierer og 82 Kosakker, blev ved Terekfloden omringet af 1500 Tschetschenzer. Kosakkerne havde intet Valg: de ihielstak deres Heste, gjorde disse til deres Brystværn, og forsvarede sig tappert i 2 Timer, da der imidlertid kom Hjælp fra den nærliggende Fæstning Kurin, og frelste Resten af Kosakkerne. Og atter har en ny Ulykke tildraget sig paa den belgiske Nordbane, men dennegang uden Livstab og Lemlæstelser. Courrier francais meddeler en Reisendes Beretning, ifølge hvilken den Convoy, som den 12te Juli havde forladt lille, var omtrent paa samme Sted, hvor den sidste Ulykke var skeet, ved Terrainets Synkning, atter kommen ud af Skinnerne. Locomotiverne reve sig løs og løb afsted, indtil Kjedlerne sprang, og det udstrømmende Vand slukkede Jlden, hvorved Maskinen endelig kom til at standse. Ogsaa vare sex Wagons med Passagerer komne ud af Banen, men lykkeligviis blevne staaende ved Randen af en Dæmning. De Reisende kom derfra med Skrækken og den første Choc. J Paris var den 15de om Aftenen udspredt det Rygte, at der var passeret et nyt Uheld, som havde kostet endnu flere Menneskeliv end det første; men paa Forespørgseler hos Bestyrelsen erholdt man til Svar, at man ikke havde faaet nogen Efterretning derom. Bladene i Arras, Lille og Douay berette overeensstemmende, at der endnu hver Nat trækkes Liig op af Søen, eller Mosen ved Roeux og i største Stilhed skaffes bort. De angive Tallet paa de i de sidste Rætter saaledes opfiskede Liig til – Fem og Tredive!