Ribe Stifts Adresseaviser, 1820-01-18
Blandinger. Den nylig afdøde berømte Digter Frederik Leopold Greve af Stollberg, blev født den November 1750, (i Kiøbenhavn) opdroges tilligemed sin ældre Broder, i sin Faders Huus, og begge stude rede siden i Gottingen fra 1769- 74. Han var først Kammerjunker hos Dronning Sophia Magdalena, blev derpaa kongl. dansk Kammerherre, og 1777. fyrstelig eutinsk Minister ved det danske Hof. 1782. formælede han sig med Frøken v. Witzleden, Hofdame ved det eutinske Hof. Hans Broder var gift med en Datter af Geheime Conferenceraad Greve C. D. v. Reventlov. Begge Brødrenes første digteriske Arbeider stode i de Gottingske og Vosiske Musenalmanakker. 1780 skrev Friederich Leopold et tydsk Dige over Grevinde Emilia Schimmelmann, til hvis Erindring den af Pram bestungne Emilias Kilde ved Sølyst blev kaldet saaledes. F. L. Stollberg forfattede over dette fortryllende Sted et herligt Digt, hvori den siællandske Natur med stor Genialitet er skildret. 1788 døde hans elskte Agnes, der havde født ham tre Sønner og tre Døttre. 1789 blev han udnævnt til kongl. dansk Gesandt i Berlin, og 1790 formælede han sig med Grevinde Sophie v. Redeen. 1791, blev han fyrstbiskoppelig Regierings=Præsident i Eutin og Dom herre i Lübeck. 1797 Ridder af den russiske St. Anne og Alexander Newsky Orden. J Aaret 1800 nedlagde han alle sine Embeder, begav sig til Münster, og gik dermed sin hele Familie, paa hans ældste Datter nær, over til den rommersk catolske Kirkel Hans Skride gjorde saa meget større Opsigt, som han i en Skrivelse, til en holsteensk Sognefoged i Sverrig paa det heftig ste modsatte sig den af Generalsuperintendent Adler forfattede Kirkengende, og viste sig hvad han forhen ikke var som en orthodox Lutheraner. Mærkeligt er det, at i nyere Tider adskillige særdeles udmærkede Forfattere, som 3 ga, Werner og Friedrich, Schleger, ligeledes gik over til den rommersk catolske Kirke. Efter sin Overgang udgav F. Stollberg, to Skrifter af den hellige Augustinus om den sande Religion og den catholske Kirkes Sæder, 1803. Siden 1807 har han i en Række af Bind udgivet Jesu Christi Religions Historie, hvori Fremstillingen er ypperlig. Han har i de fleste Grene af Digtekonsten leveret fortræffelige Arbeider. Som Prosaist har han skrevet en Roman. Die Jnsel, og en Reise i Tydskland, Schweitz, Jtalien og Sicilien. Hans Oversættelse af Homers Jliade betragtedes, indtil man fik den Vosiske, for classisk. Han har ogsaa oversat drii saa ofte oversatte Ossian, men efter Mackphersons Omarbeidelse, eller hvad man vil kalde den, og uden at kiende den Giælske Original, men ikke desto mindre digterisk skiøndt. Hans Jamber, som revse Tidens fordærvede Sæder saavelsom dens politiske og lærde Fordomme, ere bekiendte og for en stor Deel ypperligt oversatte paa Dansk af Hr. Prof. F. Høegh=Guldberg. Som Historiker har han udmærket sig ved en Bearbeidelse af Alfred den Stores Levnet, 1815. J hans Digte har man villet finde høiere Tankesving og dristigere billeder end i hans ældre Broders Arbeider. Saaledes udgaae nu efterhaanden de sidste Grene af den stolte Germaniske Digterstamme, med hvilken den tydske Poestes Morgenrøde begyndte. Men endnu er dens Krone Goethe - tilbage. Det er mærkværdigt nok, at med ham begyndte den tydske Digtekonsts egentlige Guldalder, og at den med ham upaatvivleligen vil endes, indtil den med Tiden maaskee og ateer vil gienfødes i et nyt, med hans Aand beflægter, stort Genie. I Bordeaux har en ganske interessant Proces i denne Tid været behandlet ved Retten, nemlig angaaende intenderet Sørøverie. De Tiltalte vare otte, nemlig Kiøbmændene Mieussens og Roge, som vilde have udrustet Skibet, Skibscapitainerne Dupin, Lebouteiller, og Mongin, Kiøbmand J. Lauren, Mægler Tounius og Florentin. Et Handelskib Atalanta skulde have været indrettet til Sørøver, men clareret ud som Korfardiskib til Calcutta. Det skulde havt 20 Mands Besætning ud af Reveret, men siden skulde 50 andre Sømænd været sendte ud ombord med et andet Fartøi. Mongen skulde være Captain, og Bestemmelsen var at tage alle forekommende Skibe uden Hensyn til deres Flag, og efter fuldbyrdet Plyndring nedsænke dem med deres Besætninger. Den første Prise var bestemt at blive er i Bordeaux hiemmehørende Skib, Boste, som en Kiøbmand Balguerie vilde afsende til Ostindien, og som skulde medbringe halvanden Million Plaster contant. St. Thomas var udseet til den Markedsplads, hvor man vilde gaae til Ankers og sælge sine Koster. Efterat have røver en tilstrækkelig Sum, var Planen at anløbe en eller anden øde Kyst, der først beruse og derefter myrde det overflødige Mandskab, og saa seile hiem til Bordeaux med netop de samme Skibsfolk, der vare med Skibet ved Udseilingen. En frygtelig, Ed forbandt Deeltagerne til Planens Fuldbyrdelse. Jmidlertid var en af Øvrighedens hemmelige Speidere, en Captain Nognes, ogsaa Deeltager i Sammensværgelsen, hvilken han strax angav for Præfecten i Devar tementet, som føiede de fornødne Anstalter til Planens Hindring. Da Sag blev anlagt, flygtede Roge, som nok har været den egentlige Hovedmand, men de øvrige af Deelhaverne fængsledes. Vel vare nu Beviserne tilstrækkelige imod adskillige af de Tiltalte, og de bleve af de Edsvorne fundne skyldige i det Anslag at begaae Sørøverie, dog uden at have begyndt Handlingen, men som nu Frankrigs Lov ingen Straf lægge, paa onde Forsætter, hvor ingen Forbrydelse er paabegynde, bleve samtlige Tiltalte strax fatre i Frihed med Undtagelse af Mieussens, som har gjort Fallit og forbliver i Gieldsarrest.