Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-01-11
Blandinger. Af Aarh. Av. tillade vi os at optage følgende morsomme Historie: "Om et nyt Rothschildsk Laan, fortæller man i Paris følgende komiske Anecdote, for hvis Sandhed man vil indestaae: – En smuk Middag træder Hr. v. Rothschild udaf sit Hotel og begiver sig paa Veien til Børsen. Med Hovedet fuldt af vigtige Finantsoperationer slentrer han tankefuld gjennem Gaderne, uden at blive vaer, at den nys saa klare Himmel overtrækkes af sorte Skyer, der bebude et Uveir. Et Par svære Draaber nive ham omsider ud af hans Phlegma. Den store Banquier tager store Skridt, men for han naaer sit Bestemmelsested, bryder Uveiret løs, en mægtig Pladskregn styrter ned; inden faa Minuter, ere Gaderne oversvømmede, Rendesteensbræderne bortskyllede, og alle Porte fulde af Folk, som have søgt Ly her. Vaad som en Triton hopper Hr. v. Rothschild over Rendestenene, balancerer som en Liniedandser, paa ophøiede Stene, vover Saltomortaler over een Vandpøs efter en anden, og udfører Pas, som vilde have gjort en Elsner Ære, Alt i den frugtesløse Bestræbelse at undgaae vaade Fødder, thi der er Jntet han frygter saa meget som Snue og Katharr. Saaledes balancerer han fra Dør til Dør, allevegne er Forstuen propfuld af Mennesker, og den stakkels rige Mand, for hvem Dørene til selve Kongens Sale altid staae aabne, søger forgiæves et Smuthuul i smudsige Portgange og Boutiker. Langt om længe faaer den saaledes martrede Banquier fat paa en Ommibus. Dryppende som en vaad Hund stiger han ind, og Vognen ruller bort. Da den kommer til Hjørnet af rue Richelien, giver Hr. v. Rothschild Conducteuren et Tegn at holde. Han stiger ud, og skrider ganske bredbenet hen mod Børsen, hiint Tempel, hvis Ypperstepræst han er. Pludseligt trækker En ham i Kioleskødet. Det er Conducteuren. Mine 6 Sous: Jeg maa sige Dem, min Herre, jeg finder det høist besynderligt, at De saaledes sans facon vil gaae bort, uden at betale!" siger han. Deres 6 Sous, svarer Hr. v. Rothschild: "Ah, saaledes . . jeg har glemt. . . Langsomt stikker han Haanden i Buxelommen, farer derfra med Fingrene i Vestelommen, i Kjolelommen, . . . Haanden er og bliver tom. Parblen!" vender han sig til Conducteuren: "Jeg har ingen Penge hos mig. – Udflugter!" skriger den forbittrede og utaalmodige Conducteur: "Sligt kjender man Pengene hid, ellers . . . - Jnsolente Menneske! raaber den insolvente Passageer: "Jeg er Rothschild. - Rothschild hist, Rothschildher!" svarer Vognføreren: "Jeg kjender ingen Rothschild, Gud maa vide, hvad det er for en Karl, Jeg forlanger mine 6 Sous. - Ordvexlingen blev hedere og heddere. Hr. v. Rothschild er ganske fortvivlet, Conducteuren rasende. En Kreds af Nysgierrige flokkes om dem, og den store Banquier, Børsens Konge, kaldes en Pjalt, en Schwindler, en Hanswurst. Omsider taber Hr. v. Rothschild, Taalmodigheden. Han river en Porteseuille op af Sidelommen, fremtager rasende en Coupon paa 50,000 Fres Rente, og siger, idet han rækker Conducteuren Papiret: "Der giv mig nu igjen!" Forbløffet staaer Denne der; de 50,000 øve en magisk Virkning. Trodsig holder Hr. v. Rothschild Papiret i Veiret. Da seer han lykkeligviis en ham bekjendt Fondsmægler gaae forbi. Hei, min Ven!" tilraaber han ham: De kommer som en Hjælper i den høieste Nød. Gjør mig den Tjeneste, at laane mig 6 Sous. Jeg har i disse Herskabers Paahør, maattet erklære mig insolvent, og hvis det ikke lykkes mig at opdrive denne Capital, svæver min Person i den største Fare. Hjælp mig, red mig - Smilende tager Mægleren sin Pung, giver Conducteuren et Femfrankstykke, rækker Hr. v. Rothschild sin Arm og hjælper ham ud af Trængselen. Deres Fjernelse gaaer imidlertid ikke af uden eclat, thi Gadedrengene, som nys havde beæret Banquieren med de smigrende Titler: "Pjalt, Usselryg, Hanswurst osv., fulgte Parret, svingede Hatte og Huer med et tordnende "Vive Mr. de Rothschild! lige til Børstrappen, og de taug ikke før han var forsvunden i Helligdommen.