Almuevennen, 1844-12-04
Etatsraad Neergaard: Da jeg iaar gik til Roeskilde, var det mit Haab og mit Ønske, at Andragenderne om Landboforholdene, hvis saadanne skulde komme frem, maatte blive behandlede med al mulig Grundighed og Alsidighed. Det var altsaa ogsaa mit Forsæt, naar noget Andragende blev fremlagt, som egnede sig dertil, da ubetinget at stemme for Nedsættelsen af en Comitee, til foreløbigen at behandle det. Da en æret Deputeret forleden anmeldte et Par Andragender, og jeg ved at gjennemgaae dem fandt, at Jndstillingerne vare mindre tydelige og Motiveringen mindre fuldstændig, end jeg kunde have ønsket, glædede det mig meget, at erfare, at de to ærede Proponenter havde anmeldt, at de arbeidede paa et udførligt Andragende om Landboforholdene, der ogsaa skulde omfatte Gjenstanden for hine Andragender, og at Producenten af disse som Følge deraf besluttede at lade deres Behandling udsætte. Jeg ventede nemlig med Sikkerhed, at det Andragende, de ærede Proponenter vilde forelægge, maatte være grundet paa en nøiagtig Undersøgelse af Forholdene og være af den Beskaffenhed, at det kunde tjene til et passende Udgangspunct for en Comitees og senere for Forsamlingens Arbeide. Jeg maa imidlertid for min Deel – og det er maaskee Tilfældet med flere – tilstaae, at min Forventning er bleven skuffet; Andragendet er efter mit bedste Skjønnende et aldeles umotiveret, ufuldkomment og løst Product, der ikke indlader sig paa nogensomhelst Deduction eller nogen Jndtrængen i de Materier, som det skulde behandle. Efterat man paa en høist overfladisk Maade har nævnt alle Gjenstande, som ere det daglige Theema saavel i Blade, som i alskens Forsamlinger, hvor man bestræber sig for at agitere Bondestanden, gaaer man over til en Jndstilling om Nedsættelsen af en Commission, for hvilken man troer at have funden et Emne af lignende Beskaffenhed som det, der i ældre Tid blev behandlet af den bekjendte Landbocommission. Nu tør jeg vistnok antage, at de Fleste deele denne Anskuelse med mig, at man, naar Hensyn tages til de virkelige Forhold, ikke paa en Argumentation af saadan Beskaffenhed kan bygge noget Andragende om Nedsættelsen af en Commission; men desuagtet vilde jeg ubetinget have stemt for en Comitee, hvis Propositionen havde været grundet paa en saadan Undersøgelse, eller blot indeholdt saadanne Vink, som kunde tjene Comiteen til et brugbart Materiale, hvorpaa den kunde bygge andre til de sande Forhold meere passende Jndstillinger. Men da Propositionen, som sagt, aldeles ikke afgiver et tjenligt Stof for en Comiteebehandling, nødsages jeg at stemme mod en Comitee, idet jeg iøvrigt henstiller til de ærede Proponenter, om de ikke maatte finde Anledning til at omarbeide Sagen saaledes, at man deraf kunde faae et Andragende, der egnede sig til videre Behandling, og stod i Forhold til den Kyndighed i Sagen, som vi Alle vide, at de tvende ærede Deputerede besidde. Kammerherre, Grev Moltke. Det er gaaet mig ligesom den foregaaende Taler, ogsaa jeg havde ventet, at vi, eftersom de tidligere indleverede Andragender, Landboforholdene betræffende, vare tagne tilbage, netop fordi et langt mere omfattende Forslag blev bebudet, havde faaet et velmotiveret Andragende at see, saameget meere som det er enhver bekjendt, at idetmindste den ene af Proponenterne i lang Tid har beskjæftiget sig med de Materier, som nærmest kunde være at tage i Betragtning, og altsaa maatte antages at være i Besiddelse af saadanne Materialier, at det vilde være ham yderst let at fremkomme med et fortrinligere, eller i alt Fald udførligen motiveret Forslag. Man skulde troe, at naar man vilde indbringe et Andragende for Forsamlingen, som siges at vedkomme hele "Bondestandens virkelige Jnteresse, og uafviselige Ret, det vel havde været værdt, først at oplyse og grundigt at bevise, hvori denne uafviselige Ret bestaaer, samt nøie at drøfte, hvorvidt det vilde være i den nuværende Bondestands Jnteresse, at der skeete en Forandring i de bestaaende Forhold. Det er netop dette Spørgsmaal, som jeg mener især maatte komme i Betragtning paa Sagens nuværende Standpunct, hvor saa mange gjøre sig det til Hverv at oplyse Bondestanden om, at de nuværende Forhold vilde medføre dens Ruin, eller dog ere til Hinder for, at den kan befinde sig i en lykkelig Stilling. Paa dette Standpunct, og da Sagen nu engang er behandlet i den Retning, mener jeg, at det først maatte oplyses, til hvilket Resultat det vilde føre, naar den Forandring, som dog egentlig tilsigtes, nemlig Fæstesystemets Afskaffelse, blev iværksat. Jeg kan iøvrigt ikke negte, at det saa meget mere har forundret mig, at Proponenterne have villet byde Forsamlingen et saadant Andragende som det nærværende, som det der udtales, at Kongens nærværende Ministre hverken have Evne eller Sind til at tage sig af Bondestanden (en Beskyldning, hvortil jeg for mit Vedkommende ikke finder den fjerneste Grund, ligesom jeg i alt Fald formener, at den kunde have været sparet), samt at deantage, at denne Forsamlings nuværende Sammensætning er til Hinder for en fyldestgjørende Behandling af Sagen, da de jo maa vide at denne Sammensætning ikke vil ophøre for det Første. Jeg maa saa meget meere stemme mod en Comitee, som vi vide, at der vil komme andre Andragender om Landboforholdene frem, der meere turde egne sig til at komme i Betragtning, og for hvis Drøftelse man vil kunne stemme. Men naar der i Andragendet peges hen paa den Stemning, der skal findes hos Landalmuen, og naar det yttres, at Hensyn til den muligen for Nogle af dem, der ikke deele Proponenternes Anskuelse og Uholdbarheden af vor nærværende Landboforfatning, kunde være en Opfordring til dog at stemme for Forslaget, da maa jeg, eftersom jeg henhører til dem, som formene, at Bondestanden kan være lykkelig under Sagernes nuværende Tilstand, uden at jeg derfor vil paastaae, at der ikke skulde være Grund til Forandringer i vor Landbolovgivning, ligesom jeg ikke vil negte, at Statens Jnteresse muligen kunde fordre det, allerede af den Grund stemme imod en Comitee at jeg ikke vil, det skal siges, at jeg af Hensyn til en saadan Misstemning har stemt for en Comitee, naar jeg under andre Omstændigheder ikke vilde have været tilbøielig dertil. Etatsraad Knudsen: Skjøndt jeg stemmer mod Nedsættelsen af en Comitee, maa jeg dog herved erklære, at det kun er, saavidt der er Spørgsmaal om det foreliggende Forslag og ikke om Sagen selv. Proponenterne have yttret, at de forudsaae de Vanskeligheder, der vilde møde Propositionen. Dette var sandelig let at indsee, og mig forekommer det, at der i selve Propositionen findes Adskilligt, som aldeles bebuder de Vanskeligheder, som ville møde den; jeg indseer endog ikke, hvorledes man ikke skulde kunne have forudseet dem. Jmidlertid haaber jeg at Bondestanden ikke vil forvexle den Modstand, som vises mod dette Andragende, med en Modstand mod Bondestandens Rettigheder og Jnteresse; dette vilde visselig være en stor Feiltagelse. Vel erkjender jeg at Bondestanden er tilbøielig til at nære Mistillid, men jeg anseer det dog ogsaa som en afgjort Sag, at den er saa oplyst, at den i dette Tilfælde vil vide at erkjende det Rette.