JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1842-03-04
I det beslaglagte Nr. 70 havde vi indrykket en Liste over de Candidater, vii havde at stille ved Borgerrepræsentantvalgene. Frygt for, at vor Indflydelse skulde gjøre sig gjældende i sin fulde Glands og skaffe disse Candidater valgte, var maaskee en medvirkende Aarsag til Beslaglæggelsen, som opholdt Listen saa længe, at den nu ikke kan nytte synderligt. Vi mene imidlertid, at den Profit, som kom seent, er bedre end aldeles ingens, og publicere derfor her den nu frigivne Liste: Nr. 1950. Spethøker I. C. Zuschlag. - En saadan Mand behøve vi fremfor nogen Anden. 1920. Brændeviinsbrænder M. S. Winding. - Det er den eneste Mand, hvis Valg egentlig vilde være en Vinding for Communen. 1708. Destillateur og Ridtmester H. Stal. - Han har ikke alene et Navn, der vidner om Fasthed og Ubøielighed, men har ogsaa gjort sig fortjent af den liberale Sag, ved at beruse Folk i og for Lehmanns fuselfrie National (repræsentation). 101. Sigtemager L. A. Barnewitz, - som Repræsentant for "Figaro". Længere kom vi ikke; thi her var 101 ude. C. Sk. Dog - Een er der endnu, det er: Nr. 67. Børstenbinder S. Anger. - Han vil være god efter en Lykønskningsadresse.
Corsaren, 1842-03-04
J gamle Dage var det Skik, at Ridderne, naar de gik i Kamp, indhyllede sig i Pantser og Hjelm med Visir, saa at de ikke kunde kjendes uden af de Mærker, de malede paa sig. Dørr. Riddere og Theateranmeldere 14 i "Kjøbenhavnsposten" og W. M. i "Fædrelandet" følge den samme Skik og hylle sig, naar de gaae i Strid med hinanden saa godt ind, at de fremstaae som respective Hr. J. og Hr. C. 22. I denne Tilstand hugge de løs paa hinanden, blotte uden Barmhjertighed alle hinandens Skrobeligheder, saaledes at Publicum tilsidst kun seer to store Strøbeligheder staae og slaaes. - Den næste Dag fremstaae de igjen som respective Hr. 14 og Hr. W. M. og ere ligesaa gode Theateranmeldere som før.
Corsaren, 1842-03-04
J Anledning af den i forskjellige Blade meddeelte Efterretning fra Frederiksborg: at Tyverierne der i Egnen endog gik saa vidt, at man nedbrød Vægge for at stjæle Gjæs, oplyses det nu derfra Egnen, at man er bleven meget allarmeret herover og har grebet de virksomste Midler for at sikkre sin personlige Sikkerhed.
Corsaren, 1840-12-25
I. Heibergs nye Digte. Reitzels Forlag. Det er egentligt overflødigt at fortælle Folk, at disse Digte ere gode; thi, om man end nægtede det, vilde Folk dog troe dem gode. Derfor anseer jeg ogsaa Heiberg for et lykkeligt Menneske: Han er yndet af Publicum, han behøver kun at oplukke sin Mund, saa raaber Publicum Bravo. Ogsaa jeg, der ellers ikke anerkjender nogen Autoritet, bærer Respect for et Værk af Heiberg, førend jeg har læst det, og det var da ogsaa Tilfældet med ovennævnte nye Digte. Da jeg fik Bogen, besaae jeg først med Beundring det smukke, stive Bind. Saa aabnede jeg den forsigtig og læste først det yderste Titelblad, derpaa det inderste, og en behagelig Gysen gjennemrislede mig, da jeg saae Forfatterens fulde Navn. Johan Ludvig Heiberg. Men pludselig skammede jeg mig over mig selv og blev vred baade paa mig selv og paa Heiberg. "Bi kun," sagde jeg, "lad mig finde Feil i Bogen, saa skal jeg hegle Dig igjennem; jeg skal vise Dig, at jeg ikke er bange for Dig." - Og dermed gav jeg mig til at læse, først, "En Sjæl efter Døden," saa "De Nygifte" og saa "Gudstjeneste" og "Protestantismen i Naturen." Men, da jeg havde begyndt at læse, glemte jeg baade Ærgrelse og Respect; det Bittre i Sindet gjorde Plads for Glæde og Beundring, og da jeg havde læst Bogen tilende, var jeg besluttet paa at begynde forfra, men dog først raade Dig, kjære Læser, at see til at faae læst den saasnart som muligt.
Corsaren, 1842-03-04
Af "Kjøbenhavnsposten" erfare vi, at "Altonaer Mercur" har taget meget heftigt fat paa os og fremført de usandfærdigste Jnvectiver imod os. Vi læse aldrig "Altonaer Mercur" og vide altsaa ikke, hvad det egentlig er for et Blad; men af det saaledes Refererede formode vi, at det vel er et Slags "Dagen." - For at hævne sig over, at "Corsaren" har redet paa ham, foreviser Professor Riebe i denne Tid: "Corfaren ridende paa et Æsel."
Corsaren, 1842-03-04
Høistærede Hr. Blok Tøxen! De er en lille Gavstrik, det vil sige: en snu Mand, men tillige en sandhedskjærlig Mand. Ja, disse to Naturer ere saaledes sammenblandede i dem, at man undertiden, naar man vil tage fat paa den sandhedstjærlige Deel, faaer fat paa den lille Gavstrik-Deel, og omvendt: naar man vil tage fat paa Gavstrikken, faaer fat paa den sandhedskjærlige Mand. Jfølge heraf anvende vi den største Skarpsindighed paa Alt, hvad De siger til os: Vi vide, at De altiv siger sandt; men vi undersøge uhyre ombyggeligt, hvori Sandheden, egentlig stikker. Sagde De for Ex. til os. "Jeg har i mit hele Liv ikke spiist Smørrebrød," saa troede vi Dem, om De end sagde det med et Stykke Smørrebrød i Munden; thi De meente naturligviis: "Jeg har bestilt Andet end spise Smørrebrød, hele mit Liv igiennem." - Seer De: derfor forstaae og troe vi Deres lille Digt i Adresseavisen og navnlig de Ord: "Aldrig en Verslindie, skrev min Pen for Penge at vinde"*) *) Efter Tonefaldet at dømme er dette lille Vers skrevet efter den bekjendte yndede Folkemelodi: "Jeg, en Bondeknøs, Havde mig en Tøs. J mit Hjerte sat." Det maa nemlig læses saaledes: "Aldrig en Verslinie Skrev min Pen for Penge at vinederde." Vi troe Dem, uagtet vi vide, at De aarlig faaer 600 Rbd. af Regjeringen uden at have nogen Betjening for Staten (det maatte da være en meget hemmelig Betjening). Vi troe Dem; thi 1) kan De have meent, at Deres Pen aldrig har skrevet Noget for at vinde Penge, og det er meget sandt. 2) Kan De have skrevet Profalinier og ikke Vers linier for at vinde Penge; thi det benægter De jo slet ikke i Digtet; og endelig 3) kan De mene, at hverken De eller Deres Pen nogensinde have skrevet enten en Verseller Prosalinie i hiint Øiemed, fordi de aarlig skrive: meget mere end een Linie. - Paa Grund heraf give vi Dem altsaa fuldkommen Ret, naar De synger: "Aldrig en Verslinie. Skrev min Pen for Penge at vin-de-de."
Corsaren, 1842-03-04
"Dagen" bebreidet Provindsaviserne, at de udbrede en Mængde Rygter. Dette er sandt, omendskjondt "Dagen" siger det. Der kan ikke falde en Mand i Vandet, før Provindsaviserne strømme til for at optage en Beretning om det Passerede. Men, hvad "Dagen" herved har glemt at bemærke, er, at den selv siden opsluger dem alle.
Corsaren, 1842-03-04
Skizze. Hvorfor et vist Blad kryber saameget. Justitsraadsblomsten.
Corsaren, 1842-03-04
Efterstaaende lille nye Digt af Heine gjengive vi her paa lidt af den Plads, som det kongelige danske Cancelli har været saa god at gjøre ryddelig for os. Det handler og Frihed (rigtignok om tydsk Frihed; men det kan godt oversættes paa Dansk) og fortjener altsaa at kneise paa Tomten af en beslaglagt Artikel. Nicht mehr baarfus sollst Du traben, Deutsche Freiheit, durch die Sümpse, Endlich kommst Du auf die Strümpse, Und auch Stiefeln sollst Du haben! Auf dem Haupte sollst Du tragen Eine warme Pudelmütze, Dasz sie Dir die Ohren schutze In den kalten Wintertagen. Du bekommst fogar zu lessen - Eine grose Zukunst naht Dirl - Las Dich nur vom welschen Satyr Nicht verlocken zu Excessen Werde nur nicht dreist und dreister! Sez' nicht den Respect bei Seiten Vor den hohen Obrigkeiten Und dem Herren Bürgermeister!
Corsaren, 1842-03-11
Efter Løfte udgaaer herved det 2det Nr. for denne Uge, med den Underretning til Læserne, at de første Nr. (Nr. 73) virkelig omkom i Torsdags. Kun haabet om Gjensyn kan trøste os i vor billige Sorg.
Corsaren, 1842-03-11
"Kjøbenhavnsposten" bemærker, at der herskede en almindelig Stilhed og Orden iblandt Menneskemasserne, imellem hvilke Kongen i Torsdags kjørte til Høiesteret. - Gud skee Lov! Saa har dog Politiets Virksomhed ved Lehmanns Domfældelse frugtet noget.
Corsaren, 1840-12-25
II. Julius Gersons "Julegave for den fromme Ungdom." Høsts Forlag. Der udtaler sig et mildt og barnligt Sind i disse Digte, og for "den fromme Ungdom," maa den være en kjær Julegave; thi den fromme Ungdom critiserer ikke, og, naar den læser eller hører fromme Tanker udtalte, saa er den fornøiet. Vi Andre derimod fordre lidt Kraft, lidt Jld, lidt Farvepragt i Poesien - men det er ogsaa sandt: Vi høre ikke til den fromme Ungdom, og det er kun for denne, at den fromme Digter har bestemt sin fromme Bog. Og Kjøbenhavn er en stor By, der maa findes megen from Ungdom i den, og til denne tillade vi os altsaa at anbefale ovennævnte Bog.
Corsaren, 1842-03-11
Da "Corfaren" Nr. 73 i Onsdags blev beslaglagt og desnagret et Nr. skule skaffes ud til idag, gik vi ud i Frederiksberghave og satte os til at gruble ved Bredden af Canalen. Det var et passende Sted; thi ved Tanken om, at de beslaglagte Artikler ikke angik Andet end Regnskabsfører Hansen ved Statsgjælds-Afbetalings-Contoiret og det nye Krigsdampskibs Reparation foruden et allerede andetsteds trykt Træsnit, bleve vi saa fortvivlede, at vi fik Lyst til at drukne os, og det kunde vi intetsteds gjøre bekvemmere end her. Vi holdt da efter Skik og Brug følgende Afskeds-Monolog: Farvel, Justitsraad Reiersen! farvel! Naar vi nu ere godt og vel druknede, saa vil De nok savne os. De finder ikke saa let Nogen, der lader sig saa tidt beslaglægge som vi. - Og Du, Vandrer! Stands! Her hviler "Corfaren". "Hans Skjæbne er Dig bekjendt." Vi vilde nu lige til at springe ud. Kom der ikke Redning suart, saa vare vi forlorne. Men den kom, som altid pleier at skee i den yderste Nod, da Nenneskenes Skjæbne rører Guderne. En Gudinde lod sig tilsyne i en Skollikkers Skikkelse. Hun vinkede os og satte sig derpaa ned i følgende Stilling derpaa reiste hun sig og forsvandt. Vi vare heldigviis ovede i at fortolte Drømme, Syner, Aabenbaringer o. s. v. Det lærer man af alle de daarlige Noveller, som man læser igjennem for at anmelde dem. Derfor stod det strax klart for os, hvad vi skulde gjøre - vi skulle gaae hjem og slikke alle vore færdige Tanker, Jdeer og Artikler sammen og see, om de vilde blive et Nr. - Det have vi gjort og saaledes reddet vort og "Corsarens" Liv og tillige berovet Birkedommer Normann den Fornøielse at bekjendtgjøre. J Canalen i Frederiksberghave er (datum in blanco) fundet Liget af en ukjendt Mandsperson, som troes at være den forulykkede "Corsar" o. s. v.
Corsaren, 1842-03-11
Vi ere ikke istand til at begribe, hvorledes "Fædrelandet" kan hentyde paa den blotte Mulighed af, at det skulde været paatænkt at formene Oppositionsbladene enhver Omtale af Gageforhøielsen for Høiesterets-Assessorerne. Thi man maatte jo dog vide, at vi Alle vilde være enige i at erkjende, at de have fortjent den.
Corsaren, 1842-03-11
Til Statsgjældens Afbetaling har "Corfaren" høitidelig stjænket det Samme som Hs. Durchlauchtighed Gouverneuren skjænkede til Ribe Domkirkes Jstandsættelse.
Corsaren, 1842-03-11
Høiesteretsdommene. Før kunde, som bekjendt, Høiesteretsdommene slet ikke blive trykte, nu rives man om at komme til at trykke dem. Aldrig saasnart tilbod Rasks Ugestrift at offentliggjøre dem, før "Berlingske", der aldrig kan fornægte en vis Høimodighed, med den største Spendabelhed tilbød Plads for en Deel af dem hver Søndag; men, neppe vare Ordene ude af Munden paa "Berlingske", før Dagen sprang til og raabte: Jeg lader mig ikke overgaae i ædel Opoffrelse, jeg vil ud, give dem hver Dag. - Saaledes naaes dette besværlige Maal alene ved Kappelysten mellem tre Venner, hvem vi til Gjengjæld ikke kunne ønske Bedre, end: at de maae faae alt det Gode, de gjensidig unde hinanden.
Corsaren, 1842-03-11
J "Dagen" No. 61 beskylder den gl. Præst i Jylland de liberale Blade for: "mageløs oprørende Frækhed", "afsindig Tøilesløshed", "frit Smiil paa gustne Læber" m. M. - Ret have de, siger han, for følgende Læsere: 1) De, som ere at ligne ved Vadstersvampes. 2) De, som bedst kunne sammenlignes med Tragter eller Postetræers. 3) "De, som ere at ligne ved hullede Sickar." - "Der er System i den Galskab", siger Shakespeare.
Corsaren, 1842-03-11
Udnævnelse i Ravnekrog. Hr. Jammerherre Bedemand udnævnt til Oberhofforgræder med Tilladelse til at bære en Karklud med rød Søm i Knaphullet.
Corsaren, 1842-03-11
Spørgsmaalet: "Hvad kunne vi vente af de forestaaende Stænderforsamlinger?" er lagt under Beslag for "Kjøbenhavnsposten". Naar man behandler Spørgsmaalet paa denne Maade, hvad vil man saa gjøre ved Svaret?
Corsaren, 1842-03-11
Keiseren af Østerrig har allernaadigst publiceret, at 12 Ahner ere mere end nok for at blive Kammerherre.
Corsaren, 1842-03-11
Uddrag af "Aarhuus Avis". - I Huez styrtede nylig Gulvet sammen i et Værelse, hvor en Geistlig rakte en Syg den sidste Olie. Omtrent 20 Personer omkom derved - heldigviis slap imidlertid den Syge godt derfra. - "Dagen", der med stor Selvtilfredshed pleier at titulere sig selv med: "Dette, det største danske Blad", vil nu faae en farlig Concurrent, hvad Storheden, eller rettere: hvad Størrelsen angaaer. Der vil nemlig hver Morgen udkomme et Blad, indeholdende et Register over den foregaaende "Dags" Synder. - Ved Odense boer en Doctor, der curerer Folk ved Jordpaakastelse. De andre Læger have ladet ham anklage som Qvaksalver - formodentlig fordi de ville, at de Syge først efter Anvendelsen af alle Kunstens Midler skulle føres til Jordpaakaftelse.
Corsaren, 1840-12-25
III. Chamisso's: "Peter Schlemihl", oversat af Schaldemose. Kleins Forlag. Vi behøve ikke at rose dette Værk; det have saa mange baade danske og tydske Mænd, og det kyndige Mænd, været enige om at fritage os for, ved at komme os i Forkjøbet. Hvad vi derimod for at anbefale Bogen i dens nærværende Oversættelse troe at burde anføre, er, at den er ledsaget af 16 Træsnit (af Flinck, som ikke alene fra Kunstnerens men ogsaa fra Trykkeriets Side ere behandlede med en her i Landet i denne Retning høist fjælden Dygtighed og Omhu. Dertil føie vi endnu Bogens billige Priis, nemlig 4 P, som ikke er mere, end hvad den tydske StereotypUdgave koster, der endda skal være en Folkebog. Det Eneste, som vi ved Bogen kunde have ønsket anderledes, er den derved fulgte, Oversætteren eiendommelige Orthographi. Hr. Schal- demose kan maaskee være istand til at anføre en stor Mængde Grunde for Rigtigheden af hans Meninger i denne Henseende; men han vil næppe nægte os, at det for et saadant Værk, der skal overleve ham selv, havde været bedre, om han havde fulgt den Skrivemaade, som Danmarks fleste, og vi tør vel sige: bedste, Skribenter følge.
Corsaren, 1842-03-11
Danmark har mistet sin Heiberg! Vor store J. L. Heiberg er ikke mere! Han, den lunefulde, vitlige Digter, Smagens Repræsentant, er hensovet. Sørger, J Muser! Alt længe har man tilhvidsket hinanden den sørgelige Efterretning; men Jngen har troet den, fordi Familien omhyggelig skjulte Ulykken, ja endog lod en Anden gaae omkring iblandt Folket som Johan Ludvig Heiberg og tie stille - hvilket man naturligviis antog for den gamle Vittighed. Sørger, J Muser! Men nu har han talt, og Sandheden kan ikke skjules længere. Psendo-Heiberg har talt, han har strevet tre Digte - Sørger, J Muser! J det ene har han villet efterligne den rette Heiberg som crotisk Digter; men hans Maal røbede ham strax, da han for at skildre fortvivlet Kjærlighed sang Bers som: "Jeg kasted' mig paa Jorden ned Og mig fortvivlet vælted'; Jeg troer, at jeg i Græsset bed, Af Sorg og Harme smeltet." (lu parenthesi bemærkes her, at han lader Helten strax efter denne frygtelige Paropysme reise sig opog give Flemmers Recensioner i Tidsstrift for Literatur og Kritikk et dygtigt Hib.) Dernæst vil han repræsentere Kritikeren Heiberg og mener, at det er gjort ved at skjælde Publicum frygteligt ud for Theaterdirectionens Skyld. Havde det endda været den rette Heiberg, der havde gjort dette, saa kunde man have troet, at han havde "geschlagen den Sattel und gemeint den Rose"; men denne mener aabenbart kun Publicum og ikke Theaterdirectionen - Sørger, J Muser! Tilsidst vil han ogsaa være vittig som Heiberg og troer at have naaet sit Maal ved at sige: "Men alle disse" [alle de kritiske Blade]. "som man siger, Har Trop med diverse Opvartningspiger; "Corsaren" med den allerfrækkeste Tøs, Som var paa Traaden aldeles løs, Og blev Moder til en lignende Knøs; De Andre med mere skikkelige Tasker, Som vare paa Retour og flane derved." Denne "Trop" er Studiosus Trop fra den rigtige Heibergs "Recensenten og Dyret". Hvert Øieblit bliver denne Vittighedsret baaren opkogt frem - Sørger, J Muser! Saa er da vor Heiberg hensovet! Men hans Minde skal leve; det "Holbergske Selskab" skal tillige blive et "Heibergsk Selskab" og uden Barmhjertighed udgive Alt, hvad han har skrevet - Sørger, J Muser!
Corsaren, 1842-03-11
Efterlysning. En Stemme er tabt i disse Dage, uvist hvor. Den refsindige Finder, der neppe kan have nogen Nytte af den, bedes godhedsfuldt at aflevere den til Eiermanden imod Douceur efter Overeenskomst. Sahlertz.
Corsaren, 1842-03-11
"Berlingsk" Critik (vide "Berlingske" af 7de dennes). J Søndags gav Jfr. Jrza en talrig besøgt Aftenunderholdning. Scenerne udfortes meer eller mindre tilfredsstillende.
Corsaren, 1842-03-11
Besøg i Hovedstadens mindre Kunstanstalter. III. "Et Testament" paa det igl. Theater.
Corsaren, 1842-03-11
Correspondence. Høistærede Hr. r. k.! Jfølge Deres Opfordring: at vi skulde sile paa Deres Artikel, indtil den kunde optages i "Corsaren", satte vi os til at file paa den. Da vi havde filet den tilstrækkeligt, sendte vi den i Trykteriet, og her er den: Det er den uskyldigste Artikel, som nogensinde har staaet i "Corfaren". - Honoraret kan afhentes mod Qvitiering.
Corsaren, 1842-03-11
Til Hr. Psend. M. Moutin. - Det er et godt Forslag af Dem, at "Corsaren" skulde udgaae i større Format for at kunne optage Artiller i den Aand, De paapeger. Den Virkning var man da vis paa at see deraf: at den blev beslaglagt i større Format.
Corsaren, 1840-12-25
IV. Genfer-Noveller af Prof. Topffer; oversatte efter Zschokkes tydske Bearbeidelse af Th. Schorn. Philipsens Forlag. Af disse Noveller er i disse Dage 2det Bind udkommet, som vi især maae skjænke vort bifald. Vi erindre ikke at have læst nogen interessantere Bog om - Ingenting. Men deri stikker netop Kunsten; thi skrive interessant og underholdende om store Tildragelser og mægtige Lidenskaber, det kunne Mange; men behandle Hverdagslivets Beskjæftigelser og det menneskelige Hjertes sagteste Følelser saaledes, at de faae Værd i Læserens Øine, more ham og spænde hans Opmærksomhed; give en ganske simpel Kjærlighedshistorie en saadan Ynde, at den vækker vor hele Deeltagelse og Sympathi - see, det skulle Faa gjøre Manden efter. Vi tør derfor trøftig anbefale vore Læsere ikke blot de nævnte 2de Bind, men ogsaa det tredie, som om kort Tid vil udkomme og slutte Værket.
Corsaren, 1842-03-18
Denne Mand bærer Noget, som han har laant. NB. Ved at lede noget vil man nok finde denne Tegning i Flinch's Almanak.
Corsaren, 1842-03-18
Siden vi ere komne til at omtale dette Project, maae vi dog bemærke, at Kongen nu paa en Maade har givet Folket Skattebevillingsret. Hs. Majestæt har nemlig ved naadig at optage hiin Plan allernaadigst tilladt Folket at beskatte sig selv.
Corsaren, 1842-03-18
J udenlandske Blade er der igjen Tale om Danmarks Jndlemmelse i det tydske Forbund. Den største Trøst, vi have imod vor Frygt for, at dette virkelig kunde skee i vor Levetid, er, at der i alt Fald først i den Anledning vil blive nedsat en Commission.
Corsaren, 1842-03-18
Til Forfatteren af de ti Viser og Søvnen i "Fædrelandet". De talder Deres Viser Buggeviser, Høistærede. Nu, for den, der læser dem igjennem, remplacere de ogsaa en Bugge. Men De vil maastee anvende homoopatisk Cuur imod Folks Søvn? Nei, da prise vi Uhrmager Renaurd. Han har opfundet en ny Art Vækker. Mekanismen ved denne bestaaer i, at der er et vist Punct, hvortil Timeviseren kommer. Overskrides dette Punct, saa styrter en glimrende Ting ned, og det Hele geraader i et Spectakel, en Kimen, en Larmen, at det maatte være et Umenneske, der længere kunde sove.
Corsaren, 1842-03-18
Literair Anmeldelse (der hører hertil). - Foreløbig have vi indstrænket os til at anskaffe et ganske lille Exemplar af denne Construction, da vi uctop i denne Tid skulle til at læse 2den Deel af "Peter Tordenskjold", der skal være ligesaa god som 1ste. - En Mand er disse Dage bleven udnævnt til Hof-Pletterer. Men derfor er det ikke sagt, at der er Plet ved Hoffet.
Corsaren, 1842-03-18
Conservativ Tactik imod den liberale Presse. Den liberale Presse. De er en daarlig, uordentlig Embedsmand. Det og det har De gjort. Vær saa god at lade Sligt være for Fremtiden. Den Conservative. Jeg behandler Dig med taus Foragt. D. l. Pr. De er en daarlig, uordentlig Embedsmand. D. C. Jeg behandler Dig med taus Foragt. D. l. Pr. De er en daarlig, uordentlig Embedsmand. D. C. Heil Vægter! Gevalt! Han skjælder mig ud. Du Afskum, Du Frækhedens Talsmand, Du Skumler, Du Ærerøver, Du Kjeltring. Du Gavtyv, Du Majestætsforbryder, Du Skribler - jeg behandler Dig med taus Foragt.
Corsaren, 1842-03-18
Det er kommet vidt med "Berlingske": Den stjæler fra "Dagens. Heldigviis kan den ifølge de danske Love ikke dømmes derfor; thi for Tyveri af Sag er under 1/2 Skillings Værdi og af saa øiensynlig Trang, som her maa være gaaet forud, findes ingen Straffebestemmelse i Lovbogen.
Corsaren, 1842-03-18
Af alle danske Blade er "Dagen" det eneste, der har beundret det heibergske eller rettere det uheibergske "Atlas". Men hvad Under? Un plat trouve toujours un plus plat, qui l'admire.
Corsaren, 1842-03-18
Nogle Conservative, som ærgrede sig over, at Liberalisterne solgte og kjøbte "Orla Lehmanns Tobal", "Orla Lehmanns Eau de Cologne," "Orla Lehmanns Chocolade" c. s. v., besluttede at parodiere dette ved at udsælge*) Noget, som kunde finde (og som vi ogsaa ønske) god Afsætning hos det modsatte Parti, nemlig Orta Lehmanns Ligkister.
Corsaren, 1842-03-18
Vi kunne ikke undlade at udtale vor dybeste Medfølelse for den Frisindedes i Anledning af dens sidste Uheld. - Man vil spørge, hvorfra denne pludselige Meddelelse fra den Frisindedes skriver sig? Ah, det kommer af vore fælleds Følelser for Cancelliet. "To Størrelser, der ere gode Venner med en og samme tredie, ere indbyrdes gode Venner."
Corsaren, 1840-12-25
V. Gamle danske Folkeviser, bearbeidede af Øehlenschlæger. Høsts Forlag. Christian Winther har for kort Tid siden udgivet en Samling af gamle Kjæmpeviser til Melodier af Weyse; men, som man kunde vente, maatte han staae tilbage, naar Øehlenschlæger paatog sig at concurrere med ham. Der hviler over Alt, hvad Øehlenschlæger, selv i sin fremrykkede Alder, siger og kvæder om Oldtiden, en eiendommelig Ynde, en Correcthed og Afrundethed, som uvilkaarlig fængsler og glæder Læseren. Oldtiden er Øehlenschlægers rette Element, den er hans mægtige Digtertalents Vugge, den er det Skjød, hvorfra hans Hæder gik ud. Hvad Under da, at den graanende Skjald er den, der skjønnest gjengiver os Oldtidens Sange, Minderne om de Bedrifster og Jdrætter, som han selv saa herlig har besunget.
Corsaren, 1842-03-18
Udnævnelse. - Hans Tilforladelighed Hr. Ect ansat som Over-Forblæser ved Autodaføerne i Hs. Majestæt Fandens Residents, med Tilladelse til, at bære Trefinger-Ordenen.