Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-01-27
Nu gik Præsidenten over til at tale om Frankerige. Han beklagede, at Forholdene til denne Statere i dette Øieblik ingenlunde gunstige. - Jngen Regiering, intet Folk kan nære et alvorligere Ønske om at staae med en anden Nation i de venskabeligste Forhold end de forenede Stater med deres gamle Allierede. Dette Sindelag er ligesaameget grundet paa Taknemmeligheds-Erindringer fra den Tid, da vi førte vor Uafhængigheds=Krig, som paa den inderlige Overbeviisning om Overeensstemmelsen i begge Landes Politik. De forenede Staters Folk kunne derfor kun med dyb Kummer betragte, om det saa kun var en øieblikkelig Afbrydelse af de venskabelige Forhold med Frankerige, og denne Kummer vilde blive forøget dersom man lunde tilskrive den nogen Forseelse fra dets Side. Det er derfor meget fyldestgiørende for mig at kunne erklære, at vor Regierings Forhold har udmærket sig ved en saadan Forsoning og Taalmodighed, at det er umueligt at drage vor Retfærdighed og vort Maadehold i Tvivl, i hvilke Følget saa den franske Regierings fortsatte Væggring ved at tilfredsstille vore Medborgeres Fordringer, ville have - Nu indlod Præsidenten sig paa en omstændelig historisk Udvikling af de Underhandlinger, som hidindtil have fundet Sted. Han erindrede om de mangehaande og uforskyldte Aggressioner, som de Regieringer, hvilke have existeret i Frankrige fra 1800 til 1817, have tilladt sig mod den nordamerikanske Handel, og giør opmærksom paa, at i flere Aar have alle de Ministerier, som i Frankerige have afløst hinanden, for det meeste erkiendt Retmæssigheden af disse Fordringer. Han anmeldte derpaa, at han ansaae det for een af sine første Pligter, at aabne Underhandlinger derom med Frankerige, og at de vare blevne førte med et saadant Held med den forrige franske Regiering, at en billig Overeenskomst vilde være kommen istand, dersom Juli-Revolutionen ikke var udbrudt. Disse Underhandlinger bleve fornyede med den nærværende Regiering, og efter den omhyggeligste Prøvelse blev en Traktat afsluttet den 4de Juli 1831, hvorved den franske Regiering forpligtede sig til at betale en Erstatningssum paa 25 Millioner Franker i 6 ligestore aarlige Rater. De forenede Stater forpligtede sig til paa sin Side aarligen at afdrage en Sum af 1 1/2 Million Franker i Godtgiørelse for franske Borgeres Fordringer til de forenede Stater. Desuden vare i denne Traktat vigtige Fordeele blevne den franske Nation indrømmede; nemlig Jndførselen af røde Vine, med en Afgift af 6 Cents i Fade, af hvide Vine mod 10 Cents i Fade, og mod 22 Cents for alle Slags Vine paa Flasker, foruden en proportioneret Nedsættelse, dersom den almindelige Tarif af 1ste Januar 1829 skulde blive nedsat. Med Hensyn til disse Stipulationer, som i 10 Aar skulde være obligatoriske for de forenede Stater, frasagde den franske Regiering sine Reclamationer med Hensyn til den 8de Art. af Traktaten om Aftrædelsen af Louisiana, og forpligtede sig til ikke at lægge en høiere Afgift paa Jndførselen af den lange Bomuld, som bringes paa nordamerikanske eller franske Skibe til Frankerige, end som der er lagt paa den korte. Traktaten blev ratificeret i den af begge Statsforfatninger foreskrevne Form og Ratificationerne bleve udvexlede i Washington den 2den Februar 1832. Ifølge heraf blev Traktaten fem Dage derefter forelagt Congressen, og Begunstigelserne af den franske Han deel ere derpaa siden traadte i Kraft. Efter at den franske Nations Loyalitet saaledes var ved sit constitutionelle Organ bleven høitideligt forpligtet til at liqvidere og definitivt berigtige saa længe tilside fatte Reclamationer, ligesom til at udjevne andre Puncter af giensidig Jnteresse, saa gjorde de forenede Stater, som have opfyldet alle de Forpligtelser, som ere blevne dem paalagte, med alle deres eiendommelige Beredvillighed og Redelighed, med den største Tillid, Regning paa, at det samme skulde vederfares dem fra de Franskes Side. Men destoværre ere vi aldeles blevne skuffede i vor Forventning: Frankerige har ikke taget nogen legislativ forholdsregel til at sætte Tractaten i Kraft, saavel med Hensyn til Godtgiørelsen, som til de Handels fordele, der ere de forenede Stater indrømmede, og de Forhold af en god Forstaaelse, som saalænge have fundet Sted, ere truede med at blive afbrudte. Forsømmelsen fra den franske Regierings Side er bleven ledsaget af saadanne Omstændigheder, at der endnu ikke gives nogen Udsigt til den virkelige Opfyldelse af disse Stipulationer. Udvexlingen af Ratificationerne var bekiendt i Paris førend den 8de April 1853, da de franske Kammere endnu vare forsamlede, som ogsaa bleve samlede til den 21de April men uagtet Udbetalingen af den første Rate skulde have fundet Sted førend den anden Februar 1835. saa blev dog Sagen ikke foredragen for Kammerne, og derfor de forenede Staters Fordring ikke honoreret af Finantsministeren, hvilket gav Anledning til store Forviklinger. Den følgende Session varede fra 10de November 1552 til 15de April 1835 og uagtet de alvorligste Forestillinger fra de forenede Staters Side, blev Tractaten med det dertil hørende Lovudkast først forelagt den 6te April, og derpaa overgivet til en Commission; men man hørte ikke siden noget derom. Den følgende Session varede fra den 28de April til den 26de Mai 1833, og et nyt Lovudkast af 11te Juni blev forelagt; men med hvilket man ikke videre beskjæftigede sig. Først i April 1834, altsaa 5 Aar efter at Triataten var underskreven, blev Lovudkastet definitivt forkastet. De Bevæggrunde, som man havde dertil, vare aldeles ugyldige, især da de forenede Stater havde endog giort Opoffrelser for at bevirke et Forlig. Efterretningen om Forkastelsen ankom til Washington den 15de Mai og vilde strax have havt et Budskab til Kongressen, til følge, for at tilraade de Forholdsregler, som de forenede Staters Ære og Jnteresse maatte udkræve; dersom ikke med denne Efterretning var tillige ankommen en Tilkiendegivelse af Kongens Kummer over det Passerede og tillige den Erklæring, at et Stats skib skulde ufortøvet afsendes med Jnstructioner til den franske Gesandt, for paa en fyldestgiørende Maade at forkare det Passerede og tillige at meddele det paalideligste Haab for Fremtiden. Dette Skib ankom efter en lang Overfart, og den franske Gesandt indgik den Forpligtelse, efterat have modtaget sine Jnstructioner: At naar de legislative Kamre bleve atter aabnede efter de nye Valg og indenfor den korteste constitionelle Frist, skulde Forslaget anden Gang blive dem forelagt; at Kongen og hans Ministre ville betiene sig af ethvert constitutionelt Middel for at opnaae dette Formaal, og at et Resultat kunde blive tidligt nok bekiendt, for at kunne blive forelagt Congressen ved den nærværende Sessions Aabning. Præsidenten har i Tillid til disse Forsikkringer til Kongens og Ministeriets Løfter og især til den strenge Omsorg for Ære og National=Troeskab, hvorved den franske Karacteer stedse har udmærket sig, ikke anseet det for nødvendigt at forelægge Sagen for Kongressen i den forrige Session. Men destoværre ere disse Forsikkringer ikke blevne opfylde; de nye Kamre bleve aabnede den 31te Juli, men uagtet der vel blev yttret i Throntalen noget om Opfyldelse af Traktater, saa blev dog intet foretaget fra Kongens og hans Kabinets Side for at realisere dette med Hensyn til de forenede Stater. De Grunde, som bleve anførte for Udsættelsen dermed, kunde vel ansees for passende under sædvanlige Omstændigheder; men svarede ikke til de Forhaabninger, som den franske Gesandt havde givet; da intet var til Hinder for strax at have begyndt paa de legislative Forretninger i den første Session. Man kunde imidlertid have givet sig tilfreds, dersom ikke Kammerne, istedet for at blive betimeligt sammenkaldede, for at kunne erfare Resultatet af deres Diliberationer inden Congressens Sammenkomst, vare blevne prorogerede til den 29de December, en saa sildig Tidspunkt, at deres Beslutning kan neppe blive bekiendtgjort for den nærværende Kongres inden dens Opløsning. Den nordamerikanske Gesandt i Paris har derfor paa det eftertrykkeligste forlangt en tidligere Sammenkaldelse af Kammerne; men forgiæves; dog er denne Vægring bleven ledsaget af den Forsikkring, at det franske Ministerium vil beskynde Sagens Afgiørelse i den næste Session. - De forenede Staters udøvende Magt har, som Sagen nu staae, i enhver Henseende udtømt sin hele Fuldmagt. Tanken om at give sit Samtykke til at Traktaten ikke skal opfyldes, kan vist ikke falde nogen af Regieringens Grene ind, og det kan ikke heller nytte at tale om videre Underhandlinger. Vilde Kongressen imidlertid oppebie en nye Beslutning af de franske Kammere, saa vilde Sagen formodentlig ikke komme under Forhandling i den nærværende Session. Men naar den Tvivl af mangehaande Grunde skulde paatrænge sig Kongressen, at det nogensinde har været den franske Regierings Alvor i nogen af dens Grene at sætte Traktaten i Kraft (en overmaade haard Beskyldning), saa maatte den beskjæftige sig med de Forholdsregler, som Omstændighederne kunde udkræve. Uagtet de nordamerikanske Jnstitutioners væsentlige Karakteer er fredelig, saa kan dog Regieringen ikke opgive sine Borgeres Rettigheder og lade afsluttede Traktater om Erstatning for aabenbare Retskrænkelser blive uopfyldte. Det staaer unægteligt i Kongressens Magt alvorligt at skade Frankerigs Landvæsens og industrielle Jnteresser ved at forhøie Tolden og Tøndepengene, eller selv ved at suspendere alle Handelsforhold, men derved vilde ogsaa den nordamerikanske Handel lide, endskiøndt i en ringere Grad, og derved kunde tillige den saa betænkelige TariffQvæstion, som nyelig er bleven bilagt, paa nye blive sat i Bevægelse. De forenede Stater maae derfor drive paa den hurtigste Opfyldelse af Traktaten, og ved en længere Væggring og Udsættelse selv forskaffe sig Ret. Efterat en fierde Deel af et Aarhundrede er hengaaet kan man ikke lade et andet ogsaa hengaae. Folkeretten giver en Nation, til hvilken en anden Nation ikke vil udbetale en liqvideret Gield, Ret til at lægge Beslag paa dens Borgeres eller Undersaatteres Eiendom indtil Beløbet. af den bestemte Fordring, uden at give en retfærdig Anledning til en Krig. Denne Forholdsregel er ofte og nyelig bleven anvendt af Frankerige selv imod Portugal og under langt tvivlsommere Omstændigheder. Det tilkommer Kongressen at bestemme den passende Tidspunkt eller enhver anden Forholdsregel med Hensyn dertil, ville de franske Kammere i deres næste Session ikke votere de fornødne Summer, saa maatte man slutte deraf, at den franske Regiering vilde definitivt unddrage sig fra sine høitidelige Løfter. Fra den Tid af vilde enhver Dag man tøvede længere, blive en Plet for dets nationale Ære og en Retsvægring for dets Medborgere. Hurtige og afgiørende Forholdsregler vilde efter Frankerigs sidste Væggring ikke alene være hæderfulde og retfærdige, men ogsaa af den bedste Virkning for den nationale Karakteer. – Han maatte derfor foreslaae en Bill, hvorved han blev authoriseret til at lægge Beslag paa fransk Eiendom i det Tilfælde, at de franske Kammere i deres næste Session (den nærværende) ikke skulde votere Fonds til at betale denne Gield. - En saadan Forholdsregel kunde fra Frankeriges Side ikke betragtes som en Trudsel; men kun som et Beviis paa en ubøielig Beslutning fra de forenede Staters Side at ville vaage over deres Rettigheder; thi Frankeriges Stolthed og Magt ere for vel bekiendte til at der kunde tænkes paa at intimidere det. Han haaber at den franske Regiering vil forskaane de forenede Stater for den Nødvendighed at forskaffe sig selv Ret, og at sikkre den franske Eiendom for Confiskation, som de amerikanske Borgere saa længe have maattet taale uden Repressalier og Erstatning. Men vilde Frankerige forblive ved sin Vægring og tage en Anledning af vore Repressalier, til Fiendtligheder mod de forenede Stater, saa vilde det kun forværre sin Uretfærdighed ved Voldsomhed og udsætte sig for den civiliserede Verdens Dadel og den Allerhøiestes straffende Dom. En Collision med Frankerige vilde være saameget mere at beklage ved den Stilling, som det ved sine liberale Jnstitutioner antager i Europa, men naar det gielder om at soutinere vor Ære og Rettigheder, saa maae vi behandle alle Regieringer paa samme Fod. Vilde ved en Collision med Frankerige, hvorved Uretten er aaabenbart paa de Franskes Side, de liberale Grund sætningers Fremskridt blive standsede, saa vilde Ansvarligheden for dette beklagelige Resultat, ligesom enhver anden Følge deraf falde tilbage paa Frankerige. Han vilde nu overlade det til Kongressen om videre Beslutninger af de franske Kammere skulle oppebies eller provisoriske Forholdsregler skulle tages, hvilke han i ethvert Tilfælde, som den udøvende Magt, vilde forpligte sig til at tage indenfor de constitutionelle Grændser af hans Authoritet.