Aarhuus Stifts-Tidende, 1832-11-30
Frankrige. Om Mordforsøget paa Kongens Person erfares endvidere Monarken var tilhest, og hilste med Venlighed til alle Sider. Ved den yderste Ende af Pons royal blev der affyret et Pistolskud, dog uden at træffe Kongen. Skurken, som var omgivet af en stor Folkehob, havde anlagt Pistolen med den venstre Haand, og svinget sin Hat med den Høire. Kuglen streifede Hatten paa en af Kongens Overadjutanter. Marskal Lobau sagde høit til Kongen: "Sire. Man har affyret et Gevær paa Dem!" – "Nei, svarte Hs. M. koldblodigen: Det var et Pistolskud – jeg saae det." Kongen svingede sin Hat og sagde til de Omkringstaaende, der vare grebne af Skræk: "Det er Jntet, mine Venner, jeg har ingen Skade faaet." Grev Pajol gav strax Ordre til at adsprede den Folkehob, hvor man formodede Gierningsmanden. Denne skal have været en velklædt Mand i blaa Frakke. Han havde kastet Pistolen fra sig, tilligemed endnu en til, som var ladet. Adskillige Personer bleve arresterede. Pontroyal blev strax omringet, men Gierningsmanden blev ikke fundet. Da Denne maa kun have været gandske kort borte fra Kongen, saa havde han fik kert ikke feillet, hvis ikke et Fruentimmer, en Demoiselle Boury, havde stødt til hans Arm da han laae an. Den ne Dame fik derpaa af Skræk et stærkt Nervetilfælde, og blev bragt ind paa Thuillerierne, hvor Dronningen selv har viist sig meget om for hende. Efterretningen om det Passerede indtraf til de Deputeredes Kammer førend Hs. M. selv indtraf, og adskillige Deputerede vare just i Begreb med at ile til Slottet, som Kongen ankom. Til Deputationen som modtog Hs. M. ved Trappen sagde han: "Mit Liv er bestemt til Rolighedsforstyrrernes Fortvivlelse, thi aldrig vil nogen Morderkugle træffe mi Hjerte." Da Hs. M. kom hjem igjen paa Slottet, modtoges han ved Indgangen af sin Familie, der fældte Glædestaarer, og hele Eftermiddagen vrimlede det af Folk, af alle Klasser og Partier, som vilde bevidne Kongen deres Glæde over hans lykkelige Redning. Jndenlandsministeren vilde udstædt en beroligende Proklamation derom til Folket, men Kongen frabad sig det og sagde: "For et Pistolskud er det ikke værd at løsne Allarm kanonen." Alt Dagen iforveien var der samlet en uhyre Troppemasse i og omkring Paris: de Bevæbnedes Antal ansloges til 60,000, og siden hiint Mord Attentat er Antallet endnu forstærket. Om Natten bleve alle Poster fordoblede og 60 Personer arresterede. Nogle Pøbelhobe droge samme Nat igjennem Gaderne og sang Marseillaisen; hist og her faaes Folk med røde Huer og Halstørklæklæder. Den 20de tildrog sig atter noget, som har gjort Opsigt: i Thuilleriegaarden blev der arresteret en Person der havde raabt: "Jeg er Ludvig XVIII Jeg vil indtil Kongen, Jeg maa tale med ham!" – J sin Tatehvormed Kongen havde aabnet Kamrene, havde Hs. M. sagt: at Nordhæren vilde den følgende Dag være under Antwerpens Mure. Under Forsamlingen var der kommet en Depesche til Marskal Soult, der midt i Talen rakte Kongen den, saa den maa vistnok have været af meget Vigtighed, og man saae Hs. M. med alvorligt Aasyn løbe den igjennem og levere den til Marskal Mo liter, som stod tæt bag ved Kongen. Mens Kongen holdt sin Tale saae man tydeligt, at Marskal Soult tog et Blad ud af sin Hat, og fulgte Hs. M. Ord for Ord. Uagtet Kongen havde sagt i sin Tale, at han stolede paa de andre Magters fredelige Sindelav vidner dog ikke de vedvarende Rustninger til den franske Reserve eller saakaldte Øst-Armee derom. Mortier skal være bestemt til at kommandere denne Armee, der skal deeles i 3 Hovedkorps: ved Maas, Mosel og Rhinen, under Hulet, Pelet og Jaquinot. Selv fra de sydlig Provindser ere Regimenter paa Marschen, og til de vigtige Lovforslag som ventes forelagte Kamrene strax efter Adressen, hører et om en Udskrivning af 80,000 Md.,et andet om Modilgjørelsen af 500,000 Nationalgarder, og et tredie om et Laan af 100 Millioner for Krigsministeriet. Moniteuren melder fra Volenciennes: "at Kongen af Hollands Vægring har vakt den største Enthusiasme i den franske Armee." Man siger, at Garnisonen i i Paris skulde bryde op til Verdun strax efter Kamrenes Aabning. Staffetter ere afsendte til de sydlige Departementer med Ordre til flere Garnisons-Regimenter om at bryde op. Regimenterne i Paris skulle være fulde af Enthusiame over den erholdte Marschordre. Ved Postens Afgang fra Paris var det Rygte heel almindeligt, at Udenlandsministeren, Hertugen af Broglie, havde af den russiske og den preussiske Ambassadeur forlangt en bestemt Etklæring om disse Magters Sindelav mod Frankrige. (Alle fremmede Gesandter havde bivaanet Kamrenes Aabning, undtagen disse To.)