Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-07-25
Det kan vel ikke nægtes, at en væsentlig Hindring, for Almueskolevæsenets Udvikling er at søge i nogle Skolelæreres Mangel paa Duelighed, og at denne atter tildeels er begrundet i Mangler ved Seminarievæsenets Organisation. Man hører ikke sjelden Seminaristen klage over, at han savner den Aandsfrihed og Aandsmodenhed, som er saa vigtig for den, der skal lede og danne Andre. En vis ubevægelig Vedhængen ved tillærte Former og Regler vidner stundom om, at den Dannelse, Seminariet har givet, er mangelfuld. At der savnes passende Forberedelses anstalter for vordende Seminarister, og at de Lærefag, som den oprindelige Plan bestemmer, paa nogle Seminarier ere indskrænkede, er udentvivl en velgrundet Anke men vi tør vel antage, at det hele Seminarievæsen under den forventede Overbestyrelse vil erholde en Reorganisation, og at der ogsaa i denne Henseende vil opnaaes en Eenhed, som nu savnes, saa at der ved samtlige Seminarier vil blive underviist og examineret efter samme Grundsætninger. Navnlig vilde det være ønskeligt, om et Medlem af Over bestyrelsen stedse skulde eensurere ved Afgangsexamen. Der er ofte og med Grund ført Klage over, at Landsbyskolelærerne savne Frihed i Underviisningens Udøvelse. Navnlig foreskriver den indbyrdes Underviisnings Plan en saa nøiagtigt bestemt, næsten paa Militairfod, indrettet Methode, at Læreren let bliver at betragte som et tankeløst Redskab. At dette ikke bidrager til at give den dannede og tænkende Lærer Lyst til sin Gierning, eller til at skærpe den mindre godt Begavedes Tænksomhed, er indlysende nok. Vistnok er der paa de fleste Steder ved de geistlige Foresattes fornuftige Liberalitet og Humanitet indrømmet Læreren langt større Frihed, end Lovene tilstede; men det er aldrig behageligt for en ærekjær og samvittighedsfuld Mand at maatte overskride den strenge Rets Grændser eller at maatte modtage som Naade, hvad der burde gives som Ret, og det synes overhovedet efter 24 Aars dyrtkjøbte Erfaring snart at være paa Tiden at ophæve nogle af de Baand, som den forcerede Jver for den indbyrdes Underviisning lagde paa Skolen, og derimod søge denne Methodes væsentlige Fordeele opnaaet ved at ansætte Hjælpelærere ved alle større Skoler. Iblandt alle Hindringerne for Skolevæsenets Forbedring har dog næsten ingen større Indflydelse, end Skolelærernes fortrykte occonomiske Stilling, og det tør vel antages for almindelig erkjendt, at noget af det Allerførste, der burde gjøres for Almuens Oplysning, er at forskaffe Lærerne et anstændigt Udkomme, og derved større Lyst og Mod til deres vigtige og møisommelige Gierning, saavelsom større Agtelse og Selvstændighed i Samfundet. Det er sikkert overflødigt at bevise, at den reglementerede Løn med den lovbestemte Afkortning for den ubestemte Jndtægt af Høitidsoffer, Avling, Smaaredsel osv., og med det kaar rigen tildeelte Tillæg for Kirkesang m. M., ikke sætter Skolelæreren, som er Familiefader, i Stand til paa nogen Maade at leve uden trykkende Næringssorg, og det er ligesaa overflødigt at godtgjøre, at det i sidste Jnstants er Skolen, følgelig Staten og Folket, som lider meest derved. Vi skulle ikke driste os til bestemt at angive, paa hvilken Maade dette Misforhold mellem Folkelærerens Betydning for Samfundet og hans Stilling i Samfundet bedst kan hæves. Men vi skulle, næst efter at bemærke, at Skoleskatten formeentlig beredvilligst blev ydet, naar den ligesom andre Skatter indbetaltes paa Amtstuen og Lønnen modtoges sammesteds, kun tillade os at fremhæve det som en almindelig Mening blandt vore Standsfæller, at et at de bedste Midler til at forbedre, Landsbyskolelærernes Stilling vilde være at tillægge dem meere Jord. Det almindelige Arcale for en Skolelod er her i Stiftet 6 Tdr. Land. Dette er vel et betydeligt Bidrag til Lærerens Udkomme, og Jndtægten deraf kan ofte overstige alle de øvrige Jndtægter. Men for at dette kan skee, maa Skolelæreren anvende den yderste Flid og Omhu paa Jordens Drift, og han maa da enten staae i bestandigt Afhængighedsforhold til sine Naboer, eller føres i den Fristelse, at forsømme sin Skole for ikke at lide et føleligt Tab i sin Mark. Dersom der nu kunde gives ham dobbelt saa stor en Mark, vilde han faae langt friere Hænder og undgaae den nævnte Fristelse, thi han kunde da ved at holde 2 Heste og en Karl nøies med i sin Fritid at have Tilsynet med sin Jords Dyrkelse. At ogsaa dette Forslag, vil møde Vanskeligheder, indsee vi alt for vel, men vitroe dog, at hvad der allerede paa flere Steder er skeet ved ædle Godseieres Omsorg eller ved enkelte Skolelæreres lykkeligere Kaar, det maa ogsaa kunne skee ved en viis og kraftig Regjerings Foranstaltning. Skal Folkelæreren indtage den Plads i Samfundet, som hans betydningsfulde Gierning baade hjemler ham og kræver af ham, da synes det dernæst nødvendigt, at han befries for de ubehagelige og upassende Biforretninger, som en mindre oplyst Tidsalder, der ikke gjorde saadanne Fordringer til Almuens Lærere, har bebyrdet ham med. Forpligtelsen til at besørge geistlige Embedsbreve er altfor bekjendt, og de Vanskeligheder, der have reist sig imod dens Ophævelse, afgive et ikke glædeligt Exempel paa, at selv den ubetydeligste Reform kræver velvillig Jmødekommen fra deres Side, som skulle opoffre en formeentlig Rettighed. Provstetaskernes Ombæren er imidlertid ikke den eneste Byrde, der charakteriserer Landsbyskolelærerens Stilling: Klokkernes Ringning og Kirkernes Reengjørelse kunne vel ogsaa nævnes som i sig selv ubetydelige, men dog ret talende Vidnesbyrd om, hvad man har troet at kunne forlange af de Mænd, til hvis Pleie man betroer sine Børns aandelige Liv. At her et Misforhold finder Sted, vil neppe længere modsiges. Derimod ville vi, uden at gjøre noget bestemt Andragende, henstille til Forsamlingens Overveielse, om det ikke maatte være i Skolens velforstaaede Jnteresse, dersom Læreren i Stedet for som nu at skulle controlleres og hovmestereres af Sogneforstandere, som undertiden hverken kunne læse eller skrive, erholdt Sæde og Stemme i Skolecommissionen, forsaavidt Underviisnings sager der forhandles. Vistnok er Præsten i Almindelighed Skolens Talmand i Commissionen, og der fattes nu omstunder eiheller glædelige Exempler paa, at Bønder med priselig Jver sørge for, at Skolerne Intet mangle, men der er ogsaa Exempler paa det Modsatte, og det synes dog utvivlsomt, at Skolelæreren burde tages paa Raad med, hvor Talen for Exempel er om Underviisnings planens Affattelse, Bøgers Anskaffelse, Skolemulcters Jdømmelse, Børnenes Udskrivning, Opflytning osv.