Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-08-04
J den nyligen udkomne 12te og 13de Aargang af det skandinaviske Literaturselskabs Skrifter, læses en interessant Undersøgelse: "Hvad er det, som bestemmer Værdien af Penge-Repræsentativer i Almindelighed og af de danske Rigsbanksedler i Særdeleshed?" ved Kammerraad (nu Justitsraad og Bankdirecteur) J. Thomsen (skrevet d. 16 Julii 1817). Forfatteren klager først over, at der ingen Tidspunkt er talet og skrevet saa meget omPapirpenge og deres Anvendelighed, Skadelighed og Tilintetgjørelse; at paa en Tid, da Danmarks Høiskole først for faa Aar siden har faaet sin Lærer i Statsoeconomien, hører man Lærde og Ulærde, Stemmeberettigede og saadanne, som ei engang have de første Begreber, prøvle frem og tilbage over denne Materie; at man ikke blot i Danmark, men overalt, hvor man henvender sit Øje, moder lutter saadanne Viismænd i Finants faaet. Men han finder intet naturligere og tilgiveligere, da næsten alle europæiske Staters Undersaatter have i deres occonomiske Forknyttelser, tiet til dette Seddelsystem, og have følet dets usalige Virkninger. At Klagerne derover ei vare ugrundede, viser temmelig tydeligt deres Almindelighed. Men Spørgsmaalet er: om Seddel systemet i enhver Henseende, og paa enhver Maade udført, fortjener denne almindelige Fordømmelse; om de Uleiligheder, man udleder at Systemet, uadskillelige hidskrive sig fra Systemet selv eller fra en urigtig Anvendelse. Forf. undersøger derpaa Penges, Handels og Omsætnings Natur. Det Møisommelige ved Udtællingen af contante Penge i store Summer, forbunden med Faren at faae falske eller for lidet vægtige Mynter, ledte først paa Opfindelsen af Banker: deels Giro, deels Seddelbanker. Saalænge Repræsentativerne ved Foreviisning indfries, kunne de ikke falde i Prisen, og ere da det samme som rede Penge, men naar de ikke længer paa Anfordring, kunne realiseres, er man heller ei længer ligegyldig ved at modtage rede Penge eller Repræsentativer. Deres Værd bestemmes altsaa derved, at man for dem kan ligesaa godt forskaffe sig Livets Fornødenheder og Beqvemmeligheder som for klingende Mynt. For saavidt denne deres Brug vedvarer, have de samme Værdie. Denne Brug bestemmes ved Qvantiteten af det samlede, i Sta teen circulerende Numeraire, deels klingende Mynt, deels Repræsentativer, i Forhold til Omsætningens Krav. - Antager man et Land, som blot har Seddel-Circulation, f. Ex. Danmark for nærværende Tid (thi det ubetydelige Qvantum Sølv, som her nu circulerer, kan ei komme i Betragtning, saa maa Sedlernes Priis bedømmes efter Qvantiteten af Seddelmassen i Forhold til Omsætningernes Krav. Antages at 30 Mill. Rbdlr. i Sedler ere i Circulation, og at en Sum af 6 Mill. Species var nødvendig til Omsætningerne i denne Tid, saa fulgte deraf, at 5 Rbd. i Sedler udfyldte Fornødenheden af 1 Species. Borttoges de 6 Mill. i Sedler af Circulationen, saa gjorde de tilbageblevne 24 Mill., under ellers uforandrede Omstændigheder, det samme som tilforn 30 Mill., som de antagne 6 Mill. Species, og 4 Rbd. i Sedler erstattede da Savnet af 1 Specie. Denne Grundsætning for Papirpenges Priisbestemmelse synes ei at være almindelig erkjendt, i det mindste et tydelig for enhver, da mange udlede den fra andre Kilder. Et Tusk middels Værd bestaaer deri, at det tjener til at forskaffe de Fornødenheder, man anseer vigtige for sig. Jndskrænkes Fornødenhedernes Tilfredsstillelse, saa vil det forhen kun tilstrækkelige Qvantum af Tuskmiddel være for stort og maa indskrænkes. Det Overflødige, om det er Guld eller Sølv, vil gaae ud af Circulationen, som Varer, f. Ex. til Udlandet; er det derimod Repræsentativer, maa disses Mængde vel ligeledes formindskes, men da de ei kunne, som ædle Metaller, anvendes i Udlandet, saa maa de inddrages. Ligesom Repræsentativerne, naar et stort Qvantum sættes i Omløb, foruden de allerede existerende, som ere tilstrækkelige til de forefaldende indenlandske Omsætninger, betydeligen forringes i deres Værd, saaledes vil deres Jnddragelse frembringe den modsatte Virkning - deres Forbedring. - Hvad Handelsbalancen angaaer, som mange troe ene er den Vægtstang, der hæver eller sænker Repræsentativernes Priis, saa mener Forf., at Landets Underbalance til Fremmede vel kun kan falderes ved Realiteter, og at om endog et Qvantum Repræsentativer for en kort Tid sendes til et Naboland, som Betalingsmiddel, ville de dog snart vende tilbage igjen til Landet, som Betaling for tilforhandlede Producter, hvoraf følger, at de ei kunne bruges som Remisser til Udlandet, og at Contanter, under saadanne Omstændigheder, maa sendes ud; men da et vist Qvantum Circulationsmiddel, det være Sølv eller Sedler, er nødvendigt i Landet, og maa kjøbes til enhver Priis, saa synes det, at naar Sedlerne ved denne Søgen efter Sølv tabe i Priis, saa at f. Ex. 6 Mill. af hine kun repræsentere 5 Mill. i Sølv, og denne 1 Mill. i Sedler med eet udstødes af Circulationen, maa de resterende 5 Mill. vinde deres fulde Værdie tilbage, naar de ere absolut nødvendige til Circulationens mindst muelige Fornødenhed. At Underbalancen kan bidrage til et Lands slette Cours, er unægteligt, da det i slige Tilfælde i Almindelighed maa tye til konstige Midler for at hielpe sig, men Hovedaarsagen til vor ufordeelagtige Cours er den ikke. Lettere lod den sig forklare ved den store Seddelmasse af 33,682,65 Rbd., som efter Rigsbankens Regnskab circulerede d. 1 April 1816, og efter Fundationen skulde været fordeelt paa Danmark, Norge og Hertugdommene, og nu næsten ene circulerer i Danmark, da Seddelcirculationen i Hertugdommene, siden Patentet af 30 Juli 1813, er saagodt som ingen. (Fortsættes.)