Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1807-09-28
Jblant flere interessante Breve om hine Rædselscener indeholder et af disse følgende kuns alt for sande Yttringer: Denne Skjændselsdaad ligger nu klar for vore Samtidige og behover ikke først at oppebie Efterverdenens retfærdige Dom. Thi endnu aldrig har politisk Kalkul avlet noget Foretagende og fuldført det med alle de Vaaben, Lis og Magt tibyder, som fælder saa afgjørende en Dom over sig selv. Endnu aldrig er Jnteressen - ikke det store Europæiske Statsystem, som selv maatte tale for vor Opholdelse; men Øieblikkets Fordeel og en Kjøbmands verdens Convenienz, der allene seer paa Begivenhedernes nærmeste Følger: - aldrig er den saa umiskjendelig gjort til Folkerettens første Grundsætning, som i dette Angreeb, der ei allene driver Spot med enhver Jdee om Folkeret og Menneskekjerlighed; men træder selv enhver diplomatisk Form, ethvert Princip af kultiverede Folks Velanstændighed under Fødder. Jeg har været Øienvidne til det Jndtryk, som den Engelske Flaades Ankomst i Sundet gjorde. Vor Nation har aldrig hadet Engelland; dets Sæder har i mangt et Stykke fundet Efterligning; den Brittiske Komstflid, dets Jndvaaneres Talent og dets Produkters Fortrin har vi endog agtet meere end viburde. Den største Deel saae uden Mistanke, uden Bekymring, og vist Enhver uden Anelse af det Skeete, disse stolte Seilere, som under tusinde Skikkelser gjemte Død og Ødelæggelse for Tilskuerne, flyde Sundet ind. De gave og fik i Forbiseilingen Venskabs-Salut, dette gamle ærværdige Sym hol paa god Forstaaelse. Enhver Fornødenhed rættes dem, og Aarsagen til deres Nærværelse er meer en Gjenstand for Nysgierrighed end for Frygt. Først efterat de ganske havde omringet vor fra tilstrækkeligt Forsvar blottede Øe, og fra alle Sider spærret Tilgangen, opdages den Skjændselstogets egne Anførere hidindtil ubekjendte hemmelige Hensigt af deres Sendelse. Og hvorledes: J Verdensmandens letsindigste Tone anmelder en halvspøgende Diplomatiker, sin Regjerings Fordringer; det er ham ubegribeligt, at de ikke paa Øieblikket bevilges og endnu utroligere, at det virkelig skal komme til Vaabnenes Afgjørelse. Og - hvor kan nægte det? – fra sin Synspumt havde han set; han kjendte den mod os rettede Magts Styrke, og de mordiske Redskabets Beskaffenhed og Kraft. Thi aldrig har Britannien engang opbudt halv saa megen Styrke af sysisk Kraft og mekanisk Genie til sine Allieredes Beskyttelse!! Jmod en retmæssig Krig, efter omtvistede Spørgsmaals foregaaende Undersøgelse, kunde man have væbnet sig; men imod et Overfald og ødelæggende Vaaben, som er fremmed i Krigshistorien, var Mueligheden til at gjøre Modstand endnu ikke funden; i det mindste ikke i en Stad, som har meere end den krigerske Ære, i en Hovedstad, som har Koner og Børn i Tusindtal, som har Nationens litterære Skatte, Kulturen og Contralpunkten for et heelt Folks moralske og politiske Kræfter at haandthave og forsvare. De vidste, hvad disse Volde indfattede - deraf den Tiltroe til deres Planers lykkelige Udfald; deraf deres oprørende enhver Jdee om Modstand haanende Selvtillid. De kjendte det menneskelige Hjerte, som bløder ved Synet af de jamrende Koner og Børn; de kjendte den menneskelige Følelse og en ædeltænkende Regjerings Omsorg, som Folkets Vel og enhver til Nationens Forædling sigtende Anstalt er magtpaaliggende. Ene Ær en kjendte de ci; de fattede ikke, at det, som berøvet ved Magt igjen kan til kjempes i Tiden, ikke kan udleveres ved en haanlig Konvention; de betænkte ikke, at man følte, at en Nation med Æren tabet Alt. De havde regnet ligesaa meget paa vor Eftergivenhed, som paa deres Kalkiers Rigtighed; uden Sværdslag vilde de undertvinge os, og gjøre den Haan, som deres Overmod tiltænkte os, god igjen med Guldet. Heri bedroge de sig, og i Forbittrelsen herover begyndte den ulige Kamp med saa megen større Rasenhed. Jtte med almindelige Vaaben, ikke med Bomber og Jldsvælge allene, bragte de Død og Fordærvelse over en vagt før svaret Stad. For disse var man ikke veeget, men gloende Kugler udkastet af over 70 Mørsere i 3 rædsomme Dage og Nætter; men nyt Brandgods af debbelt Kraft lastet med Færdighed i Myrdekonsten paa de farligste Steder; men Umueligheden overalt at afværge de betydeligste Ulykker i en stor folkerig Stad; men Synet af de jamrende Mødre, med deres elskede Børn i Armen og ved Brystet; men det skrækkelige Billede af knuste Piger og ædle Ynglinge, som i den blomstrende Alder bragte Fædrelandet Dødens skjønneste Offer - Alt dette, og hvad Sproget neppe formaaer at skildre, saa mange mellem Bomberne og de sammenstyrtede Ruiner af deres fredelige Vaaninger omvankende Værgeløses Elendighed - brød Heltenes Hjerte. Det er skeet, og de Stolte have for Øjeblikket opnaaet deres Hensigt. Det bliver vor Sag, at de de ikke ganske opnaae den; Meget, men ikke Alt er tabt, og ved von Hovedstads Brand kan den Glød antændes, som engang vil fortære deres Træevolde. Med. Deeltagelse seer hele Europa vor skrækkelige Katastrøfe; men kuns ved Udholdenhed og Selvtillid kunne vi bevare Nationernes Agtelse.