Berlingske Tidende, 1834-04-26
Brüssel, den 9de April. Man har forskjellige Efterretninger om Aarsagen til de her nyeligen forefaldne afskyelige Ødelæggelsescener. Følgende er det Factum, der fremkaldte dem. - Prindsen af Oranien eiede i Belgien to Paladser, der vare Gjenstanden for alle fremmede Besøgendes Beundring. Af den ved Revolutionen opstaaede Regjering bleve de lagt under Beslag, og ere endnu derunder. Omkostningerne ved dette Seqvester og Bygningernes Vedligeholdelse bleve hidtil bestridte ved aarlige Bevillinger i Budgettet. Da imidlertid de under denne Rubrik af Staten gjorte Forskud allerede beløbe sig til 300,000 Franker, troede Finantsministeren, at denne Sum kunde stige altformeget; han ansaae det derfor passende at lade sælge forskjellige rørlige Gjenstande – dog ingen saadanne, som henhøre til hine Paladsers Meublement eller Prydelser – for at dække de allerede gjorte Udgifter og ikke at fordre nogen Credit af Kammerne for de følgende. Man beraabte sig paa en Artikel i Code civil angaaende Seqvester, for derved at kunne retfærdiggjøre dette Salg. Blandt Antallet af de Gjenstande, der ved Auction skulde bortsælges, fandtes adskillige udmærkede Heste, hvilke Prindsen af Oranien havde anskaffet sig med store Bekostninger. Tilhængerne af det styrtede Dynastie besluttede nu at kjøbe Hestene, for dermed at vise Prindsen deres Hyldest. Planen udførtes. Prisen paa de fire kjøbte Heste var 20,000 Franker. Efter Auctionen vilde de Personer, der havde bestyret Udførelsen af hiin Jdøe, lade dem, som deele deres politiske Meninger, give Bidrag hertil. J dette Øjemed aabnede man en Subscription i dette Parties offentlige Blade, saavel her, som i Gent, Lüttich, Antwerpen o. s. v. Navnene paa Landets højeste Adel og agtværdigste Fabrikeiere a. fyldte snart Listerne. Disse bleve bekjendtgjorte ved den Orangistiske Presse. Strax kom Revolutionens Mænd i Bevægelse. For nogle Dage siden bleve de heftigste Opfordringer overalt uddeelte til Mængden, hvori der fordredes i de meest overilede Udtryk, at Subscribenterne skulde drages for Retten. Udbrudet af Gjæringen lod ikke længe vente paa sig. Uroeligheden begyndte med, at de heftigste Tilraab vendtes imod dem, der havde undertegnet Listerne; man anholdt den i Gaderne, og fornærmede dem endog i deres Vogne, som man tvang til at gjøre Holdt. Nu beklage vi de sørgelige Følger heraf. Almuen, eller rettere sagt en sammenskrabet Hob pjaltede Folk, ført af en usynlig Haand, begav sig til Hertugen af Ursels Boelig; han var een af Subscribenterne, og havde under det Hollandske Herredømme været Minister for de offentlige Arbeider. Hans Boelig blev plyndret, og han selv kastet til Jorden, efterat have gjort den modigste Modstand, Lykkeligviis kunde man endnu i Tide rive ham ud af disse Rasendes Hænder. Efterat dette var fuldbragt, drog Pøbelen, mod det Hotel, der tilhører Fyrsten af Ligne, et af Landets første og rigeste Huse. Jntet blev skaanet. Kostbare Malerier, prægtige Meubler, Speile, Taffelservicer, o. s. v., Alt bleve kastet ud af Vinduerne og øjeblikkeligen slaaet i Tusinde Stykker, af en Sværm Udaadsmænd, der istemte et græsseligt Brøl Fyrstens Hotel, der i den sidste Tid var fra Nyt af meubleret til hans nærforestaaende Bryllup, viser nu blot de nogne Mure. Selv disse vilde man styrte. Tropperne ankom først, da Alt var fuldendt og Ødelæggelsen allerede havde varet i over to Timer. Omtrent i samme Øjeblik reed Kong Leopold ud fra sit Pallads, fulgt af en talløs Folkemængde. Han besøgte Ødelæggelsens Skueplads. Nogle Øjeblikke derefter, paa et givet Tegn, angrebes det Hotel, der tilhører Marqvis de Trasegny, som just havde Vagt. Her havde Alt den samme Skjæbne, og det ligeforDinene paa Tropperne, der ikke rørte sig af Stedet. Man kan ikke forklare sig en saa strafværdig Uvirksomhed. Paa samme Maade bliver i dette Øjeblik som Middagen), Grev de BethunesHotel paa det Grueligste tilredt. Alt ødelagdes. Uordenen naaede sin høieste Spidse. En Mængde Huse vare betegnede. Man agtede, at holde sig til de Fornemste af dem, der have underskrevet Listerne. De Velsindede beklage disse Udsvævelser, der atter dybt røre op i den revolutionaire Gjæring. Man fordrer bydende, at Stykket den Stumme i Portici skulde opføres i Aften; denne Opera var, som bekjendt, Forspillet her paa Revolutionens Dag. Ministeriets Adfærd under disse sørgelige Begivenheder, dadles almindeligen. Det gjorde Jntet, for at undertrykke Ercesserne. Tropperne droge igjennem Gaderne og der plyndredes ligefor deres Dine. Jmidlertid ville slige Tildragelser vorde høist skadelige for Ministeriets Rygte udenlands, og man tager storligen feil, dersom man troer, at man der vil ansee slige Scener for at være Yttringer af Folkets Stemning imod Tilhængerne af det styrtede Dynastie. Alle de Dispositioner, som toges her, vare saa forkeerte og usammenhængende, som mueligt; hvilket retfærdiggjør den overhaandtagende Mening: at disse Excesser bleve taalte, for at skræmme Orangisterne for Fremtiden. Jkke en Fængsling skal have fundet Sted.