Berlingske Tidende, 1815-09-18
Blandede Efterretninger. I Advocat Berryers Forsvarsskrivt for Marschal Ney forekommer, foruden det allerede Anførte, endnu Følgende J 25 Aar var Ney berømt som en stor Feltherre. Hans eneste Feil syntes at være en vis Heftighed i Karakteer og Udtryk. J Aaret 1814 var det Ney, der forestillede Bonaparte, at intet Andet var tilbage for ham end at takke af. I indeværende Aar skal han have taget en Sum Penge af Kongen, og paa en stammelig Maade forraadt ham. Var dette sandt, da burde han ikke undgaae sin fortiente Straf, men jeg skal vise, at Marschallen alene gik over af Frygt for en Borgerkrig, at blot en mistydet Fædrenelandskiærlighed har paadraget ham Bebreidelse for Forræderi, og at hans Frafald aldeles ikke har befordret Bonapartes Fremskridt. - Marschal Ney har fægtet i over 50 regelmæssige Slag, har bivaanet over 500 Fægtninger, er bleven bedækket med hæderfulde Saar, har faaet Navn af den Kiække blandt de Kjække, reddede ved Tilbagetoget fra Rusland mange Familiets Børn, og havde allerede tilforn med egen Livsfare frelst mange Emigranter, som faldt ham ihænde i Tydskland. J Spanien og Schweiz at han tilværks med Menneskelighed. Aldrig bøiede han sig for Bonaparte. Hans heftige Karakteer gjorde, at han blot beherskedes af een Lidenskab, nemlig Kiærlighed til Fædrenelandet og det franske Navns Hæder. Hvorfor skulde da Ney paa eengang have glemt sin forrige Udmærkelse, og indladt sig i for skiændigt Forræder: Hvad havde han at ønske Militailtræder er . Udmærkelse; dem havde hans Formue, den havde han. Da dog begik Marschalen en Feil, og det en alvorlig Fril, som imidlerteo. nærmere maa forklares. Hvor var Marschal Ney paa den Tid, de . den uventede Efterretning om Bonapartes Landing kom til Paris Paa sit Landgods i Chateaudrun, 30 Mile fra Paris, uden nogen hemmelig Forbindelse. Den 6te Marts fik han af Krigsministeren Ordre at afgaae udfortøvet til den 6te Militairdivision. Ney vidne ikke hvorfor, men erfarede i Paris Bonapartes Landing. Han viltale med Kongen; men Hertugen af Berry og Krigsministeren tilkiendegav ham, at han sandsynligviis ikke vilde faae Leilighed dertil Jmidlertid forblev Ney i Paris, og fik Andients hos Monatten, Ved Synet af denne Monark, hvis Træk aande Godhed blev Marschalen opstammet af de saugrende Ord, hvormed Hs. Majestæt tiltalte ham, og tog levende Deel i den Omsorg, hvormed alle Gemytter syntes at være beskieftigede. I det diærve Sprog, Marschallen, sorte til Kongen, kan hverken have været List eller Falskhed. Man har sagt, at Kongen ved hans Bortgang bevilgede ham en Sum at 500000, efter Andre af 6, 7 til 800000 Franker, for at sikkre hans Troskab. Dette er falsk, hverken Kongen eller nogen af hans Ministre have tilbudet Marschal Ney enten 500 900 Franter eller nogen anden Sum (Berryer beraaber sig med ærefrygtsfuld Tillid paa Hs. Majestæts Vidnesbyrd). Og dog har dette falske, saa krænkende i Rygte fundet almindelig Tiltre; som om en saa indsigtsfuld Monark havde kunnet sætte mindste Liid til en General, som han fandt det nødvendigt først at kiøbe. Efter Andientsen hos Kongen afreiste Ney til Besancon, erfarede snart en stor Mængde Troppers Fratald, strev om fælleds Virken til Marschallerne Mardonald, Suchet og Ondinet, forefandt intet Artillerie, meldte Krigsministeren den 11te, at det var beklageligt at endnu Jngen havde angrebet Bonaparte, skrev den 13de til Marschal Dupinot, at Tropperne maatte føres afsted med Extrapost, Ondet maatte oprykkes med Rode, ved Hurtighed kunde man tilintetgiøre det baarlige Foretagende &c. Nærede Nor paa denne Tid mindste Tanke om Forræderi: To forklædte Gensdarmer bleve udsendte af ham, for at udspionere Bonapartes Benægelser. Havde han ikke befalet at skyde paa den første Skildvagt, som i mindste Maade vilde communicere med Fienderne: - Til 13de Marts tiente Marschal Ney Kongen med Liv og Siæl; men den 14de forandrede Stenen sig pludselig. Der indløb Efterretning paa Efterretning om at Tropperne gik over til Bonaparte, blandt hans egne Søl datter vare oprørske Proclamationer uddeelte, kort, han havde ingen Armee mere. Man truede ham med Voldsomhed, hvis han ikke tillod Soldaterne at støde til Bonaparte. Om Natten den 13de kom Emissairer fra Bonaparte med en Skrivelse fra General Bertrand til Marschal Ney. Deti anførtes, at Marschallen ved at modsætte sig kun vilde styrte Frankrig i en Borgerkrig. Disse Forestillinger henreve hans bevægede Sind, og hans Blindhed var saameget desto fuldstændigere, da han aldeles ingen Efterretninger fik fra Paris. - Den Proclamation, han udstædte, var næsten foreskreven ham. Til Bonaparte skrev han, som adskillige Personer kunne bevidne, et Brev, hvori han sagde: "Jeg forener mig ikke med Dem af Hengivenhed for Deres Person. De har været mit Fædrenelands Tyran; De har forstyrret Verdens Fred a. Sværg derfor, at Skjebnen har kaldet Dem tilbage, at De vil giøre Nationen lykkelig, og aldrig mere overstride Grændserne for at giøre Erobringer. J dette Tilfælde vil jeg ikke modsætte mig Dem - Efter Bonapartes Jndtog i Paris begav Ney sig til sit Landgods, søgte inden Værdighed, og kom ikke for Bonaparte. Da Fædrenelandet syntes i Fare, tog han Deel i Slaget den 18de, skildrede dernæst den 22de Juni i Repræsentanternes Kammer Nederlagets hele Størrelse, og havde man dengang strax sluttet Fred, saa var Frankrig maaske bleven forstaanet for de fremmede Armeets Jndrykken. Marschal Ney har begaaet en Feil, men af Rødvendighed, ikke af Forræderi; han har med rolig Samvittighed selv overleveret sig til dem, der skulde bringe hans Person i Sikkerhed; han vilde hverken skiule sig eller slye, da dette stred mod hans Wresiølelse, og nu sætter han sin Fortrøstning til det Raad, der skal dømme ham.