Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1803-12-05
Ungdommens Opdragelse og Underviisning gaaer kun ud paa at glimre. Naar man i en Skole kun lærer ret mange og forskjellige Ting, saa er dens Indretning fortræffelig. Om Børnene have fordøiet det, de have lært, eller ei, det er ligemeget. Vore nymodens Skolebørns Kundskaber ligne derfor vore Klædekræmmeres Prøvebøger. - en Stump af det ene Slags og en Stump af det andet, men desværre ikke andet end Stumper. Naar man syer dem sammen, faaer man ikke andet af dem end et Stykke broget Tøi til en Harlequinsakke. Ugeblad-Fabriquanter. Det vil maaskee ikke være mine Læsere ukjert at erfare, paa hvilken Maade adskillige Ugeblade fabriqueres hos os. Naar Forfattere have gaaet saa længe frugtsommelige med skarpsindige Jdeer, at deres Genie, saa at sige, bogner under Tyngden af sine Frugter ligesom et gammelt Pæretræ, saa maa et Ugeblad i Almindelighed befrie dem fra denne tunge Byrde. Hvis de i Forveien ved adskillige Laugshemmeligheder have vidst at forskaffe sig et Slags Celebritet, var det end kun en falsk, saa finde de letteligen en Forlægger, der tager dem i sin Sold. Begyndelsen strømme saakaldte Vittigheder ud af dem, men omsider bliver den Kilde, de udspringe fra, saa tør, som det Sted i det røde Hav, Jfraliterne passerede igjennem. De ligne nu en Hest i en Mudderpram som eet Æg det andet. Ligesom denne forrette de deres Trældomsarbeide i Blinde; ligesom denne gaae de i en evig Cirkel og komme bestandigen til den Punct, de gik ud fra, – de begyndte ligesom de ende, og ende ligesom de begyndte – bestandig med at kjede deres Læsere; – ligesom denne blive de ved at gaae, saa længe som deres Husbonde driver og føder dem; ligesom denne opmuddre de med største Anstrængelse Ting, som intet Menneske i Verden skjøtter om. Men tilsidst trættes de stakkels Dyr, - Bladenes gamle Medarbeidere, som tilforn, drevne af Forfængelighed, kraftigen understøttede dem, have nu og udredet smaa Capere, Cuttere &c., som de selv have ondt, ved at befragte. Nu istemme de af deres troløse Styrmænd, Baadsmænd og Kahyt drenge forladte litteraire Skippere en ynkelig Jereminde, fordi de, saa at sige, maae bogsere sig frem. De hulke over den for dem henvundne Guld-og Sølvalder, da de Peerer og de Pauler, de Clauser og de Jenser, de Hanser og de Oler, de Madser og de Larser, de Nielser og de Knuder med saa rundelig Haand ligesom kappedes om at understøtte deres Blad med Mesterstykker. - da de, som Apollos udkaarede Destillateurer, af disses concentrerede Vid kunde destillere en Extract, som Jupiter selv ikke tog i Betænkning imellemstunder at tage en Slurk af. Men de Peerer og de Pau ler, de Clauser og de Jenser &c. &c., som kun bryde sig lidet om denne Jereminde, indfinde sig ikke med en eneste Linie. De have nu selv lært at bestillere og sælge Extracten af deres Vid. De have lært at indsee, at den Roes, den ene Forfatter yder den anden, ikke betyder andet end claw thou me and i claw thee. Men vore Autorer lade derfor ikke Modet synke. For at tiltrygle sig Bidrag, uddeele de nu Titler i Hobetal. De Peerer og de Pauler, de Clauser og de Jenser &c. &c., som stundom ikke have gjort andet end leveret dem en Vise, faae nu Titel af Homerer, Virgiler, Horatser, Wielander, Klopstok ker, Genere, Shakspearer, Lessinger, Göther &c. Himmelen skee Tak, at disse Tiller betyde ligesaa meget som de, Ludvig den Attende uddeler blandt sine Hofmænd.