Politivennen, 1801-01-01
Noget om befængte Sengeklæder. Det er gyseligt at tænke paa den Dristighed, med hvilken Folk i Almiadelighed, Høje og Lave, betjene sig af Sengeklæder eller Sengefyld, som de have anskaffet sig, enten ved Auktioner, eller paa hvad anden Maade, ubekymrede, om de have lagt under sunde og friske Folk, eller under saadanne, der kan være hendøde af ondartede, mere eller mindre pestartede Sygdommet eller under saadanne der kan have andre fængende Syger, saasom Fnat, Radesyge, venerisk Syge, og desliget ja, hvor ligegyldige de endog ere, ved at lægge sig paa saadanne Klæder, paa hvilke Folk i deres egen Familie ere døde af en ond Sygdom (og man kan vel ikke kalde nogen Sygdom god, naar man døer af den) forinden de med største Omhyggelighed have paa noksom bekjendte Maader faaet dem rensede, og sig selv saaledes mod Smitten sikkredet og uden Hensyn til de Ulykker, slig Ligegyldighed kan foraarsage, enten i en lille Cirkel, eller i en større, ligesom Aarsenstid og Luften kan være mere eller mindre behielpelig. Hvad Fnat, og dets værdige Paarørende angaaer, da vil jeg ved denne Lejlighed gjøre Vedkommende opmærksomme paa de Sengeklæder som aarlig om Sommeren til endel Senge afleveres, og derfra tilbageleveres, jeg mener at Vedkommendes Helbred resikvere meget ved denne Fremgangsmaade, og er det mig ikke vanskeligt at understøtte denne min Mening. Nær havde jeg skeiet for langt ud fra mit egentlige Forsæt, som er ved et Udtog af een af mine Søe Reise Dagbøger at afskrække mine Læsere, og de igjen andre, fra Ligegyldighed i Sengeklæders Brug, forinden de ere overbeviste om, at de ere frie for, eller rensede fra en fængende Smitte. Udentvivl have Flere bemærket ulykkelige Følger af befængte SenIkke desmindre geklæder, jo, desværre. - vil jeg her kundgjøre en sandfærdig Begiven- hed, der ved at kalde den i Erindring bringer min Haand til at tittre, og vil udentvivl gjøre et gysende Indtryk paa en og anden med Eftertanke begavet Læser. I Aaret 1770, 71 og 72 var jeg ansat som Overkirurgus paa den Kongl. Orlogs Fregat Christians Øe under Kapt. H. Ahrenfeldts Kommando, bestemt til Algier, og flere Steder i Middelhavet. Som alt for bekjendt blev vi lige fra 1ste Januar 1770 tumlede hist og her af den mægtige Iis mellem Kiøbenhavn, Skaane og Helsingøer indtil den 10 Marts, da vi endelig kom til at staae fast paa en Grund, kaldet Stubben, hvorfra vi blev indisede ved Hielp af nogle hundrede Mand fra Holmen, indtil den 3ote, da Fregatten blev fortøjet paa Østre-Vallen. I al denne Tid havde jeg idelig mange Syge, som ved Lejlighed bleve indsendte til Søe-Hospitalet, imod at vi fik andre igjen, tildels Rekonvalescentere, der liden eller ingen Gavn kunde gjøre, men snarere Ondt værre. D. 27 tog vores Kajutsekretair Berg syg i Land, dog ikke haardere angreben, end at han kunde ganske got gaae fra Skibet paa Isen til Toldboden, og derfra til Hjørnet af Hummerog Ulkegaden i Logement. Nogle Dage derefter udviklede sig hans Sygdom, og han kom paa Frideriks Hospital, hvor han snart formedelst Kolbrand mistede den ene Fod og kreperte. I denne Bergs Sted fik vi en meget ferm, sund og stærk Person, ved Navn Peder Bondesen. Den 3die Maj sejlede vi da endelig fra Kjøbenhavn i Esgvadren til vores Bestemmelse. Samme Dag blev Bondesen syg, og maatte efter en meget haard Kamp bukke under for Døden den 18 ejusdem. Jeg reguirerede strax af den registrerende Officer, at hans Køjeklæder med mere maatte sænkes over Bord, da uformodentlig vores Proviantsforvalter Lund fremstod med denne Indvending, at de Køjeklæder Bondesen havde lagt paa, vare de samme som hans Formand Berg havde havt, at denne ved Lunds Kaution havde lejet dem af en Jomfru i København, og at Bondesen havde beholdt dem i samme Akkord, og at naar de nu bleve kastede over Borde, kom han, nemlig Lund, til at betale dem. Men alt dette bragte mig mindre fra min Paastand, hvorover Lund gik i en Hast op til Skibschefen og beklagede sig. Kaptainen lod sig overtale til Bistand, og jeg blev kaldet, da jeg samtykkede det Forslag, at Klæderne skulde pakkes i en Sæk af mig forsegles, og forvares i en Krog i Brændevinskælderen til Expeditionens eller Rejsens Ende. Dagen førend vi naade Kadix, eller d. 30 Maj blev baade Kaptainen og jeg syge. Os blev da sendt en Skibschirurgus fra Flagskibet Prints Frederik for at forrette, hvad han i mit Sted kunde, da min Underchirurgus ogsaa var syg. Den 4 Juni sejlede vi fra Kadix og kom den 6 til Gibraltar, hvor min brave Skibschef strax blev bragt i Land paa det store engelske Tavern under engelske Lægers Tilsyn. Den 10 Juni, saasnart jeg kunde krybe op, tog jeg i Land for at opvarte min Chef, der laae yderst elendig af den gyseligste Forraadnelsesfeber med Brand i Underlivet, og som redningsløs forladt af sine Læger, den ene af Navn Dr. Meeknell. Han levede under heftige Smerter til den 24 ejusDem. Jeg forblev nu i Gibraltar i samme propre og kostbare Tavern, deels for at gjøre hvad jeg kunde til min brave Chefs Redning, og dels for bedre der at restituere mig selv, end paa et af Sygdom befængt Skib, indtil den 20 Juni, da jeg tog om Bord, saasom vi alle den Dag gik under Sejl til Algier. I Hr. Kapt. Ahrenfeldts Sted havde vi fra Flagskibet faaet som Skibschef, Kaptain (nu Admiral) I. P. Vleugel, en Mand, under, hvis Kommando enhver kan gjøre sin Pligt med Fornøielse. Den 21 Jumi døde Proviantsforvalter Lund, som var bleven syg nogle Dage efter mig, hvilket jeg neppe vidste af da han i min Fraværelse var bleven betjent af den fremmede Skibschirurgus. I den afdøde Lunds Sted fik vi fra Flagskibet en Underskriver ved Navn Jørgen Mindstrup. Denne blev snart syg og døde den 20 Juli om Natten efterat vi vare ankomne fra Algier til PortMahon paa Minorka, jeg har aldrig ved nogen, iblant mangfoldig Syge, udstaaet saa græsselig en Stank, som ved denne, uagtet han tillige med andre flere Syge daglig blev opbaaren paa Dækket, og paa gamle sammenlagte Sejl henlagt, for at drage frisk Luft, medens der blev stænket, toet og røget overalt om Læ, og i hans Kammer. Samme Nat som Minstrup døde, kreperte ogsaa Overkonstabel Christian Johansen, et meget skikkeligt Menneske, begge af putride Febere. Jeg blev strax af min Oppasser opvaagnet og underrettet om Minstrups Død, da jeg forføjede mig til den Officer, der skulde overvære Registrerings Forretningen efter den Afdøde, dels for at rekvirere alle hans Klæder paa Kroppen og i Køjen over Bord sænkede, og dels for at see at det virkelig skeede, ret som jeg vilde æntre ned af Forlugen, hørte jeg at Under Proviantskriver Helsner bandte paa, at den og den Dyne ej maatte kastes over Bord -thi de hørte Jomfruen til i Kjøbenhavn, og afdøde Proviantsforvalter Lund, havde efter Bondesens Død saaet Tilladelse af Sal. Kpt. Ahrenfeldt at beholde dem i Skibet til Aflevering ved endt Rejse til Jomfruen (Meningen var, at de skulle blive for at gjøre endnu flere Ulykker) Jeg blev herover heel forskrækket, og forlangte denne Sag nærmere oplyst samt alle Køjeklæderne tilligemed Gangklæderne uden nogen Indvending over Bord og sænkede, hvilket strax skedte. Helsner fortalte derpaa at Proviantsforvalter Lund havde taget Køjeklæderne op af Brændevinskjælderen, og lagt sig paa nogle af demt at Minstrup, hans Suksessor i Embedet og i Kammeret, havde lagt sig paa de samme, og laant de øvrige til den nu samme Nat afdøde Overkonstabel, hvis Køjeklæder m. v. jeg ligeledes lod sænke. Saaledes døde i en kort Tid, omtrent af 3 Maaneder, fem forhen sunde og unge Mennesker, og som ingen Slags Arbejde eller anden Befværlighed havde været udsat for paa disse samme Køjeklæder, og til at formode at disse Køjeklæder have været befængte førend de kom i Skibet, er der god Grund, da Kahytsekretair Berg ikke laae syg paa dem, men vistnok efter mine Tanker er bleven inficert af Dem. At drage Argumenter af denne Historie vil jeg overlade til enhver fornuftig Læser, men derhos berette, at i Gibraltar blev, saasnart Kapt. Ahrenfeldt var død, ikke allene hans meget gode Sengog Gangklæder, men endog Madraber, Sengestedet med Omhæng, samt Stole og Borde m. m. som havde staaet i hans Værelse, opbrændtt ja Handelskommissair Lynch kunde ej faae anden Ligprosession, til denne hæderlige og kjekke Mand end denne! Han blev baaren til Jorden