Politivennen, 1804-01-01
Spørgsmaal, foranledigede ved Rygtet om Landstingenes Foranring. (Af Landsommer Gustav Ludvig Baden.) (Fortsat fra No 299.) Man indvende mig ikke herimod Norge og de paa Langstingenes Undergang optettede Stiftsoverretter. Thi først kiender jeg ikke dette Riges Loke saa nøje, at jeg tør indlade mig i at bedømme hine Norske Overrettes Nødvendighed. 4 erimod kjender jeg noge Dameris Lokale i alle Provindser, da det blev mit Led at tumles i dem alle, ja kjender den saa nøjt, at jeg tør troe mig den lokale Kundskab, som ved Spørgsmaalets Besvarelse om vore Landstings Forandringer behøves. Dernæst erindre man og, at naar Landstingene i Danmark skal indgaae man da ikke faaer den bindelige Kasse at gaae til, som man sik ved de NonsLangtings Ophævelse, hvor Langsmændene vare ligesaa anstændig og vel aflagte, som Landsdommerne derimod ere yderst uanstændigen og ringe aflagte. Endelig bemærke man og, at saalænge Norge ikke har sin egen højeste og sidste Justans, men i Prosesser som ved flere Lejligheder skal søge Kjøbenhavn, er det vel en Nødvendighed at dette Rige har hjemme hos sig to Jnstanser, inden den for begge Riger fælles Højeste Ret behøver at søges. Denne Nødvendighed er saameget mere indlysende, som Norges Lokale udentvivl er i Vejen for de Norske Underretters Jndretning til almindelige af flere Personer bestaaende Distriktretter. Thi til saadanne Distrikteller Stiftsretter i første Justans ville jeg, vore Landstinge skulle forvandles. Ogsaa tør jeg i Medhold af min nøje lokale Kundskab, samlet ved 17 til 18 Aars Erfaring i den juridiske Praxis, paastaae at en saadan Jndretning her i Danmark er gjørlig, og ville være til usigelig Nytte for Rettens hurtige, værdige, retfærdige og dertil ikke enten for det Offentlige eller den Private saa kostbare Pleje, som nu. Man tillade mig at anføre ikke alle, men nogle af - som jeg troer, - de vigtigste Grunde for disse til Sagernes Paadømme i første Jnstans almindelige Suftretters Jndretning. 1) Professerne forkortedes, Omkostninger sparedes ved Jndretningen, 2) Rettens Pleje uden for Kjøbenhavn fik herved baade i sit Jndvortes og Udvortes et meget værdigere Udseende, 3) Publikum maae nødvendig faae mere Tillid til en Rets Domme, der bestaaer af flere Personer, end hvor kun en enkelt Mand dømmer. 4) Da ved disse Provinsigl, eller Stiftsretters Organisasion alle Sportler til Justitsbetjenterne skulle bortfalde og hæves, som ved Hofog Stadsretten, saa ville allene denne Forandring hæve Retterne i deres Anseelse. Thi disse ligesaa aandsfortærende som i deres Oprindelse uanstændige *) Sportler, nedværdige vore baade Over- og Underretter paa Landet som til Kramboder, da man hist som her skal staae med Skillingen i Haanden, og betale nu ti nu tyve Skilling for en Kjendelse, Opsættelse, Udmældelse o. s. v. som udhøkredes Retten i Lad og i Kvintin. - 5) Saa vanskeligt man faaer, for at finde Udveje til de Bekostninger, som ville medgaae paa Stiftsoverretters Jndretning, saa let vil man derimod finde Udveje til de af mig i Forslag bragte Stistretter. Thi a) alle Sportler, samlede i een Kasse, vil over hele Landet gjøre noget betydeligt, b) under disse Sportler forstaaer jeg og hvad indkommer for Stifter og Auksioner, der og ville blive noget betydeligt e) end hører og hertil det over hele Danmark indførte Dommerkorn, der, for enhver Dommer især nu saa ubetydeligt, ville samlet og betalt efter Kapitelstaxten udgjøre en meget betydelig Sum, d) Ostepenge, hvor disse faaes ligesom og Skriverskæppen, hvor den hæves, ville og udgjøre noget, c) ogsaa baade Landsdommernes og Herredsfogdernes aarlig staaende Lønninger i Penge, ville skiøndt kun ringe, dog samlede Udgjøre noget, f) Mulkter, som nu dømmes til Landtingshusenes Reparasion, foruden mange andre mere og mindre betydelige Jndtægter, der alle tilsammenlagte vist ville være tilstrækkelige til Jndretningen og dens Vedligeholdelse. Naar kun blev to Jnstanser kunde vel og Sportlerne noget forøges, da herved i Presessernes mindre Kostbarhed dog vandtes. Den eneste Jndvending af Betydenhed, sig seer kan gjøres mod disse Provinsilretter, er om og Vidneføringen skulle lægges til dem. Tre eller fire Mile omkring Stedet, hvor Retten var, troer jeg og det gjerne kan paalægges Vidner at møde. Landmanden er overalt ikke saa, bange for at rejse til Købstæderne, thi er han ordentlig, fører han gjerne saa meget med sig, som kan betale ham Rejsen. Desuden i hvor han saa skal møde, var det maaskee billigt, at, naar ikke Delinkventsagers hurtige Drift udfordrer det, i Bondens travle Høst og Sædnd, Bonden fritoges for at mode som Vidne for nogen Ret. Da der og for Politiets og visse løbende Forretningers Skyld nødvendig maa i Købstæderne som paa Landet vedblive nogle Betjente, som Fogder eller hvad Navn man ville give dem, saa kunde og disse afhøre de Vidner, som boe for langt, til at paalægge Møde ved Stiftsretten. Men naar saa disse Fogder befriedes for alle øvrige judistelle Forretninget, saa kunde og deres Distrikter betydelig udvides, allerhelst Sognene nu mellem sig har Politimestere i Sognefogderne, som, med Bondens tiltagende Velstand og deraf følgende Oplysning, endmere end nu vil kunne opfylde Hensigten med deres Jndsættelse. Hvorledes i øvrigt disse Provinstaleller Stiftsretter skulle organiseres? hvorledes de flere Vanskeligheder, man muligt vil opkaste mod deres Jndretning, hæves? Disse og mange flere Spørgsmaale kunde gjøres, og tilfredsstillende besvares. Men min Sag er det kun her at give Vink til saadanne Stistretters Jndretning, eller i det mindste at forebygge en Landstingenes Forandring, som efter min Overbevisning er til ingen Nytte. Det skulle meget fernøje mig, om hvad jeg her har skreven, kunde foranledige Sagkyndige til og offentlig at sige dens Mening i denne Sag, og jeg derved faae Lejlighed til at besvare hine Spørgsmaal, og udførligen forelægge min Plan til disse Stifteretters Jndretning, hvis almene Nytte jeg indlysende er overbeviist om.