Aalborg Stiftstidende, 1837-09-30
Blandinger. Om Gurre Slots Ruiner meddeler Hr. Overlæg rer F. C. Olsen ved Metropolitanskolen i Nr. 2 af Folkebladet nogle interessante Oplysninger, hvoraf vi her tillade os at uddrage Følgende. Denne, een af Sjællands yndigste Egne, mellem Helsingør og Fredensborg, omtrent 1 Miil fra førstnævnte By beliggende fordums Kongebolig nævnes sidst som Sloi et Document af 1534, som bevares i Geheimearchivet. Det var dengang meget forfaldent, saa at der sammesteds siges: alle spærrene paa Tornene, ere afffaldene, hvellingen i Tornene ere forderffuede og megen aff muren er nederfalden, og thet stoore Torn er reffnett saa thet skall nedertages." At Slottet er nedbrændt, har ved Eftergravning viist sig at være meget sandsynligt. En saadan Eftergravninanstilledes 1817, men ikke i synderlig Udstrækning. De sammenstyrtede Ruiner af Slottet havde i Tidens Længde dannet en Bakke, som en riig Tilvær bedækkede. Saaledes var det 1831. Hist og her kunde man nedstige til nogle faa Levninger af gammelt Muurværk, idet man banede sig Vei over Gruus og igjennem Trærødder. 1832 kjøbte Forstraad og Skovrider Bjørnsen paa Valdemarslund ved Gurre, Arvefæsteeiendommen, den saakaldte Slotsgaard, i Gurre By, Tikjøb Sogn, med den paa sammes Grund liggende Slotsruin. Allerede den samme Sommer begyndte han at lade Træerne bortrydde og Bakken udgrave, og fortsatte dette Værk med en saadan Jver, at allerede i Sommeren 1834 en betydelig Deel af Ruinen var tilsyne over Jorden. Det viste sig, at Rummet imellem de endnu staaende Mure og udenom dem indeholdt en meget betydelig Mængde Muur, steensbrokker og Gruus, som befandtes at afgive en fortrinligt Gjødningsmiddel, og benyttes som saadant. Denne Omstændighed er det, der har foraarsaget den Misforstaaelse, som om Murene selv bleve nedbrudte for at anvendes paa Marken. Fra den faste Muur er imidlertid ikke en eneste Muursteen i saadan Hensigt bleven løsnet. Uagtet de med Arbeidet forbundne Fordele, krævede det dog saa store Opoffrelser, at Forstraaden 1834 fandt sig beføiet til at søge Bistand, hos Rentekammeret. Der tilstodes ham da for de følgende 4 Aar en aarlig Understøttelse af 100 Rbd. til at fuldføre Udgravningen af Ruinerne og lade den gamle Slotgrav oprense, hvorhos han indgik den Forpligtelse for sig og sine Efterfølgere i Eiendommen, at have Tilsyn med, at Ruinen for Fremtiden holdes i Fred, og at Materialerne af de staaende Mure deraf ikke bortføres. At denne Understøttelse ikke er for stor, kan skjønnes deraf, at Arbeidet indtil Udgangen af 1836, efter Forstraadens Opgivelse, foruden det af Rentekammeret Modtagne, har kostet ham henved 1500 Rbd. i udlagte Penge og Arbeidskraft beregnet til Penge. Derved er opnaaet, at man nu er istand til at gjøre sig en temmelig tydelig Forestilling, om den egentlige Slotsbygnings Omfang og Grundrids. Man seer Murene af fire svære fiirkantede Hjørnetaarne, som indbyrdes ere forbundne ved en Ringmuur, Alt i en Høide af henved fire Alen og indenfor Omgivelsen Grundvolden af en fiirkanteBygning, der synes at have udgjort Slottets Hoved partii, og hvis Kjælder man for Øieblikket er ifærd med at udgrave. Naar om faa Aar Ruinen staaer heelt afdækket for vore Øine, omgiven af en freden de Vandgrav og af unge Træer, som skulle plantes til dens Beskyttelse, vil man i den see et Beviis paa vor Tids bedre Aand med Hensyn til Oldsagers Paaskjønnelse og Bevaring; men den vil da tillige minde om den Mand, som her handlede i en saadan Aand, og uden hvis Kjærlighed til Gienstanden, Opoffrelse og Udholdenhed Gurreslot rimeligviis endnu, som saalænge, havde været en Bakke med Træer paa En fransk Journal (Le Monde dramatique) meddeler følgende Oplysninger og Theatrene i Paris og de dramatiske Digteres Honorar: "J Paris leve flere end 30, og Familier af Theatret. J 1836 har den franske Hovedstads Publicum (og de mange Fremmede) udgivet ikke mindre end 6 Millioner Franker forTheaterfornøielser. Disse 6 Millioner ere blevne fordeelte imellem de dramatiske Digtere, Directeurer, fremstillende Kunstnere, Musikere, Handlende, Haandværkere og endelig blandt de Fattige, der, som bekjendt, ogsaa have en Part i Theatrenes Jndkomster. Fra 1809, altsaa i 28 Aar, er der i Paris givet 9007 nye Stykker, hvoriblandt flere end 4000 Vaudeviller. De meest ufrugtbare Aar vare 1819 som frembragte 121, og 1814, som frembragte 122 Stykker; det frugtbareste Aar var 1836, da der paa 16 eller 17 forskjellige Theatre i Paris opførtes 296 nye Stykker. Disse indbragte, i Hovedstaden alene, deres Forfattere ikke mindre end 153,812 Franker 8 Centimer i Honorar. J Henseende til Fastsættelsen af Honoraret har ethvert Theater i Paris sin særskilte Tarif, som er affattet efter Overeenskomst med den dramatiske Commission, hvem det paaligger at vaage over Honorarernes rigtige Udbetaling. Saaledes giver f. Ex. den store Opera 5000 Franker for enhver af de første 40 Forestininger af et Værk, naar det kun er i een eller to Acter, og 50 Franker for enhver af de følgende Forestillinger. For Balletterne gives en Trediedeel mindre end for Operaerne. J Theatre francais faaer Forfatteren for et Stykke ni fire eller fem Acter den ellevte Deel, for et Stykke i tre Acter den sextende Deel, og for et mindre Stykke den fireogtyvende Deel af Jndtægten. Uagtet Honoraret er ansat saa høit, har Theatre francais dog forholdsmæssig lavere Udgifter til Digterne end de andre store Theatre, fordi det ofte giver de ældre Stykker af det saakaldte classiske Repertoire, hvilke naturligviis ikke honoreres. Jmidlertid beløb dette Theaters Forfatterret, sig dog i 1836 til 37,863 Franker 30 Centimer. Den comiske Opera, som sæd, vanlig giver et større og et mindre Stykke hver Aften, giver for det større 8 1/2 og for det mindre 6 pCtt.