Aalborg Stiftstidende, 1846-03-20
Det er desværre ingenlunde ualmindeligt, at Regjeringen viser en besynderlig høi Grad af Overbærelse og Nænsomhed imod sine geistlige Embedsmænd, og, naar den omsider engang dog finder, at Een af dem i den Grad vanhædrer sit Kald at det er aldeles nødvendigt at bortfjerne ham, dog gjerne gjør dette paa en saa lempelig og lemfældig Maade som muligt. Han forsættes da almindelig til et andet Sted, eller i det Høieste afskediges i Naade og med Pension", som man siger for Kone og Børns Skyld. Ja ikke nok hermed, men det er jo en vitterlig Sag, at der rundt om i Landet, sikkert i alle Rigets Stifter og vel ikke mindst i Sjællands Stift, sidde Præster, om hvem det er baade Cancelli og Biskop bekjendt, at de ere til almindelig Scandale for Menigheden. Jndtil for et Aarstid siden sad der jo saaledes, som bekjendt, ikke langt fra Hovedstaden en nu afdød Præst, som alt i mange Aar havde været til Forargelse ved sit Levnet, da man endelig fandt sig foranlediget til at give ham – en ansvarlig Capellan. En Anden, afskediget paa Grund af Drukkenskab, forbunden med flere særdeles graverende Omstændigheder, nyder den Dag i Dag i Ro og Mag sin Pension, ikke at tale om de to forrige Præster i Stavreby paa Jungshoved, eller hin Præst paa Mand, som Menigheden maatte lægge fuld paa Ribe-Bisps Trappe, for de slap for ham, og mangfoldige andre Exempler, som det vilde være for vidtløftigt her at opregne. Vel er alt Dette bekjendt, men et Tilfælde af den Art, som det med Pastor Wolf i Naur, viser dog en endnu høiere Grad af Nænsomhed end de øvrige. Han blev, som man vil have seet af de offentlige Blade, for ikke længe siden af Høiesteret frifunden for Bedrageri ved en Kornhandel med Kjøbmand Pagh i Aalborg, da der ikke fandtes fuldkommen tilstrækkeligt juridisk Beviis imod ham, men staaer imidlertid for Enhver, der kjender Sagens Omstændigheder, som en Mand, der kun kan takke sin Lykke, eller hvad man ellers vil kalde det, for at han undgik at fældes af Retten. Hans Frifindelse har sikkert ikke i mindste Maade kunne forandre hans Plads i Publicums Omdømme. Hvad der lagdes ham til Last, var ikke – hvad dog altid maa betragtes som en meere privat Sag, – et forargeligt Levnet, men en ligefrem udvortes borgerlig Forbrydelse, som rimeligviis for en "simpel Mand vilde havt Tugthuusstraf til Følge; og desuagtet er, som man seer af "Berlingske Tidende" for 6te Marts, "Sognepræsten for Naur og Siir Menigheder i Ribe Stift, H. C. J. F. Wolf, af Hs. Majestæt entlediget i Naade og med Pension. Det kan her ikke indvendes, at det vilde være farligt for den personlige og borgerlige Frihed, dersom Regjeringen afskedigede en Embedsmand, med mindre han var lovligt dømt fra Embedet, thi har Regjeringen Ret til overhovedet, ogsaa uden en saadan Dom, at afskedige en Embedsmand, som maa ansees for ude af Stand til forsvarlig at røgte sit Kald paa Grund af sit Levnet eller Mangel paa Agtelse; og denne Ret maa den jo upaatvivlelig have, da den saa ofte har gjort dette, skjøndt jo ogsaa Afskedigelsen i og for sig selv med Pension, ligefuldt er et Jndgreb i Jndividets Frihed, da han jo derved berøves baade sin Virkekreds, som han havde dannet sig for, og en stor Deel af sine Jndkomster, – har, sige vi, Regjeringen denne Ret, saa har den jo ogsaa Ret til at afskedige ham uden Pension, hvad blot gjør den Forskjel, som rettelig talt er uden Betydning, at han berøves alle sine Jndkomster. (Jnds. til Fædrel.)