Jyllandsposten, 1838-01-15
Befordringen med Dagvognen er i Jylland med Grund anseet for et Gode af stor Værdie, som fortjener saamegen mere Paaskjønnelse, som de Reisende her i Provindsen tidligere maatte lade sig nøie med de yderst maadelige Postvogne, hvis Agestole saare sjelden vare forsynede med Fjedre, men derimod vare anbragte i Læderremme der føleligen bibragte Passagererne de Stød, som ei kunde undgaaes ved de jydske mindre gode Landeveie, men som ved Dagvognene, der med hele Vognfadningen hviler paa 4 store Fjedre, for en stor Deel mindre fornemmes. En anden væsentlig Fordeel ved denne hensigtsmæssige Befordring er den, at man til det engang fastsatte Timeslag kan afgaae, ifølge Postroutens Bestemmelse, fra en By til en anden, uanseet hvormange Reisende der indfinde sig paa den enkelte Station, da Dagvognen endog skal afgaae med kun en eneste Person, om ingen flere møde. Dette er altsaa fra General-Postdirectionens Side indrettet paa bedste Maade, men i andre Henseender staaer den jydske Dagvogns Befordring tilbage for den paa Øerne, og hvori disse Mangler bestaae, skylde vi herved at fremsætte, da muligen Collegiet selv derom er uvidende og saaledes ei kan raade Bod paa den Uorden, Bekostning og Uleilighed, som de Reisende ofte udsættes for, der ville freqventere denne beqvemme og billige Befordring. De jydske Dagvogne ere saaledes for størstedelen ei forsynede med paamalede Nummere paa Agestolene, ligesom Passagererne ved de fleste Stationer heller ikke erholde ved Jndskrivningen nogen billet eller Seddel meddeelt til Legitimation for hvad Plads dem tilkommer. De Ubehageligheder, som derved opstaae, ere mange, da nu Jngen kjender sin Plads, og ingen bestemt har at holde sig til. Den Reisende, som derfor først blev indskrevet til Dagvogns=Befordringen og altsaa efter Ordenen tilkom første Plads, maa saaledes ofte vige sin Plads enten for en Overmand, en Rangsperson, en Riigmand eller Anden - thi om Damer ville vi nu ei tale. - Men da man nu engang paa Reiser saa gjerne vil see sig befriet for det hverdags generende Galanterie, er det her af væsentligt Værd, uden Forbindtlighed og Buk, at kunne indtage sin betegnede nummererede Plads, idet Enhver gjerne vil indrømme, at Høflighed er en priisværdig Dyd, men at Complimenter falde dobbelt besværlige i Reiseklæder. Det er derfor et Ønske, fremsat paa rette Tid og Sted, at paamalede Nummere maae anbringes paa Dagvognene i Jylland, ligesom brugeligt er paa Øerne, og at Passagererne maae ved Jndskrivningen erholde deres Billet eller Seddel til denne nummererede Plads, hvilken Forandring saaledes ønskedes at maatte tage sin Begyndelse i dette tilstundende Foraar. - En anden mærkelig Mangel paa Opmærksomhed, hvori Opsynet over denne befordring nu i flere Aar har gjort sig skyldig, er den, hverken Foraar eller Efteraar ved Forandring af den reglementerede Gang offentlig at bekjendtgjøre i de jydske Stifts, eller Amts tidender, hvad Tid Dagvognen begynder eller ophører at gaae to Gange ugentlig, da den som bekjendt paa en ubestemt Tid om Vinteren alene afgaaer een Gang om Ugen, hvilken Undladelse af Offentliggjørelse til begge Aarstider har narret mange Reisende til de forskjellige Stationer, hvor Dagvognen paa en bestemt Time skulde møde, men hvor den til de Ventendes Forundring og billige Harme aldeles er udebleven. J offentlige Blade har man alt i Foraaret 1836 seet Klage fremsat over, at den Aalborger Dagvogn udeblev, uden videre Bekjendtgjørelse derom til Publikums Efterretning, som foranledigede, at man fra andre Stationer, hvorfra man ventede Dagvognens Afgang, maatte tage Extravogn, til betydelig Udgivt for enkelte Reisende, hvilket f. Ex. var Tilfældet med tvende Reisende fra Kjøbenhavn samme Foraars 12te Mai, som hos Gjæstgiver Rydell lode sig indskrive med Dagvognen til Aalborg, og som, da den udeblev, bevægedes til at forsyne sig med Opsynsmandens Attest for, at de vare nødsagede til at tage Extravogn til Aalborg, hvorfor de formeente, ifølge indgiven Klage, at kunne paastaae Erstatning. Af denne offentlig fremførte Anke har man imidlertid aldeles ingen Notice taget, men atter i dette Efteraar ophørt med den Dagvogns Befordring, som hver Torsdag Morgen skulde afgaae fra Aalborg til Aarhuus, uden mindste Bekjendtgjørelse i Aviserne, som atter har foranlediget, at Reisende, navnligen hos Ry dell, sidst i November Maaned, der agtede sig med denne Befordring til Aarhuus, maatte, paa Grund af Dagvognens Udeblivelse fra Aalborg, see sig nødsagede til paa anden bekostelig Maade at befordre sig til Bestemmelsen. Om Publikum kan være tilfreds med en saadan Behandling, overlades til Vedkommendes Bedømmelse, men skulde Opsynsvæsenet over den jydske Dagvogns=Befordring endnu ei see sig tilskyndet til, ved dette Foraars Begyndelse, at afhielpe de her fremhævede Mangler, da vil en nærmere til den kongelige General-Postdirection – et Collegium, som ved saamange Leiligheder har lagt for Dagen, at dets ivrigste Bestræbelse kun er det Offentliges Vel og de Reisendes Beqvemmelighed - indsendt Beretning, uagtet Kattegattets Bredde, underrette samme om Sagens Sammenhæng. Endelig tilføies kun det Ønske, at Dagvogns=Befordringen, Paquet= og Dampskibs-Farten i Aarhuus saameget muligt kunde sammentræffe og afbenyttes i regelmæssig Forbindelse. En reisende Kjøbenhavner, som sidste Sommer besøgte en Ven i Jylland, tilskrev denne efter sin Hjemkomst blandt andet Mere: "Min Hjemreise blev mig noget bekosteligere, end den under heldige Omstændigheder kunde været, idet jeg maatte tage med Dampskibet til Kallundborg istedetfor med Aarhuus Paquet ligetil Kjøbenhavn. Jfølge Bekjendtgjørelse skulde en Paquet afgaae een Time efter Dagvognens Ankomst; men den gik bort ligge for min Næse 1/4 Time før jeg naaede Aarhuus med Dagvognen. Jyderne ville maaskee bebreide mig, og det med Grund, at jeg ikke har sagsøgt Entrepreneurerne; men Klogskaben siger som KästnerProcess! Dies Wort gebrauchen Alchymisten, und Juristen; Es heist, soweit bisher Erfabrung gab: Verspricht Gewinn, und bringt den Bettelstab.