Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-06-24
Omtrent et Aar efter Hr. von Martevilles Død, skriver Generalen, faldt det min Gemalinde indat besøge sin daværende Naboe i Stockholm Hr. v. Swedenborg. Hun blev tilligemed flere Damer modtaget af ham i en særdeles prægtig Salon i en meget smuk Have, hvilken Sal var hvelvet- og oventil forsynet med et Vindue i Midten af Taget, hvorigiennem han efter sit Foregivende holdt Samtaler med sine Venner Aanderne. Jblandt andre Ting, som blev talt om, spurgte min Gemalinde ham om han ikke havde kiendt Hr. v. Marteville, hvortil han svarede nei, fordi han havde opholdet sig i London paa den Tid da denne var ansat ved det Svenske Hof. Jmidlertid var en Fordring paa 25,000 Hollandske Gylden bleven indgivet til Frue v. Marteville, men som sikkert troede at den var betalt; men hun var ikke istand til at finde Qvitteringen; dog blev der slet ikke talt om denne Sag i Selskabet. Otte Dage derefter viste sig Hr. v. Marteville for min Gemalinde i en Drøm og betegnede Stedet hvor Qvitteringen laae i et Engelsk Chatol, man fandt ikke allene denne, men tillige en Haarnaal med 20 Brillanter i, som man ligeledes havde holdet fortabt. Dette passerede omtrent Kl. 2 om Natten; fuld af Glæde staaer hun op og finder alt paa det angivne Sted. Hun lægger sig nu igien til Hvile og sover til Kl. 9 om Morgenen. Henimod Kl. 11 lader Hr. v. Swedenborg sig melde. Førend min Gemalinde kan komme til at fortælle ham noget siger han til hende: at han i den afvigte Nat har seet flere Aander og deriblandt Hr. v. Marteville Han havde ønsket at tale med ham (hvorledes mon Svedenborg kunde kiende ham, da han ikke havde seet ham for) men han havde nægtet ham det paa Grund af at han maatte begive sig til sin Gemalinde for at opdage hende noget af Vigtighed, eftersom han nu skulde forlade den Colonie hvori han havde opholdet sig et Aar for at begive sig til et langt behageligere Opholdsted. – Disse ere de sande Omstændigheder, som ere mødte min Gemalinde saavel med Qvitteringen som med Hr. v. Swedenborg. Jeg understaaer mig ikke til derved at trænge indi de derved mødende Hemmeligheder, ikke heller er det mit Kald. – (Historien har unægtelig et meget oventyrligt Udseende. Smedenborg omtaler ikke Synet til nogen i det samme Øieblik, som han havde det; men giør først Anmeldelsen derom til Fruen 9 Timer efterat det er passeret; mon denne Dame har i disse 9 Timer slet ikke talt til nogen om hvad der var mødt hende. De Folk som tage sig paa at spaae, eller forkynde Fremtidens Begivenheder uden at forsøge paa at udlede dem af Fornuftslutninger; thi dette er ikke at spaae, ere nødsagede til at soutinere deres Anseelse, at udspørge overalt og at underholde hemmelige Torstaaelser; man ville her erindre sig at Svedenborg og Damen vare Naboer. Hvad Drømmen selv angaaer saa lader den sig let forklare deraf: at hendes Mand kan engang imedens han levede have sagt hende hvor han havde gjemt Qvitteringen; Tanken derom kunde være glemt, det vil sige forlagt i Hukommelsen; naar vi drømme saa bevirkes et større Liv og ligesom en større Friehed i Siæleorganet, og de forhen havte Tanker kunne blive opvakte paa nye med en stor Klarhed. Denne Drøm har meget tilfælles med Mag. H. Michelsens Drøm paa Herlufsholm og Frue Trolles Aabenbarelse for ham i Søvne, see H. B. Melchiors historiske Efterretninger om Herlufsholm Side 9496.