Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-05-27
Fædrelandet meddeler et interessant Brev fra En af de Reisende med Corvetten Galathea, paa Pulu Penangs Rhed den 8de Marts 1846; det hedder deri bl. A.: "Den 6te Januar saae vi om Morgenen Car Nicobar, den nordligste af Nicobarerne, og ved Middagstid kastede vi Anker ved Øen. Vore Landsmænd kom roende langt ud til os i Søen i deres Kanoer, og det tog sig ganske comisk ud at see dem der sidde splitternøgne, alene med en Filthat paa, roende med deres Pagaver : skovlende Vandet til Siden, hvorved de i Afstand lignede svømmende Hunde. Flere Kanoer kom snart paa Siden af os; men da Ankeret i samme Øieblik faldt, og Kjættingen raslede stærkt, flygtede de Alle tilsammen tilbagetil Strandbredden. Da vi vare traadte i Land, kom de os imøde, først Byens Honoratiores: Capitain Jones, Lord Byron, Lord Relsen, item Capitain Morgan, Landphysicus paa Øen. De toge os i Haanden med de Ord: "Good friend!" og da de saae, at Nogle vare bevæbnede, forsikkrede de os uophørligt, at de Alle vare good men. Vi gave dem et Par Cigarer, og nu lagde de deres Arme om Halsen paa os og ledsagede os under Venskabsforsikkringer op til deres Boliger. Kan De tænke Dem en slig Ære, Lord Byron med en graae Filthat paa, med et to Tommers bredt Bælte og Lænden, som endte sig bagtil i en Hale, gik saa kjærligt ved Siden af mig. Der var paa eengang noget Comisk og noget Rørende ved det Hele. - Har De Lyst til at følge med ind i en Nicobarhytte, Damerne vare imidlertid som oftest flygtede bort, fordetmeste med Børnene; hvor de vare blevne tilbage, sad de langs med Taget, iførte et vidt blaat Klæde, med bortvendte Ansigter, eller plat ned paa Gulvet og puslede med deres Børn. Mændene laae i Almindelighed udstrakte, røg en Cigar, eller tyggede Betel, som oftest uden at mæle et Ord, blot undertiden staaende en umaadelig Skoggerlatter op Nu reiste de sig, thi Maden var kogt; de spiste just Riis den Dag, jeg beskriver, og det maa have været en stor Høitidsdag, thi den maa de kjøbe. Maden blev lagt paa et Brædt, og To og To satte sig ned og spiste med Fingrene, thi Skeerne og Gaflerne hang jo om Halsen. Efter denne Forretning hensank de Fleste igjen i en blid Slummer eller hvilede sig. Dog dette var Skyggesiden; thi naar man til andre Tider saae dem komme fra Skoven, alene med et Pandebaand og Halsbaand af Bast eller grønt Løvværk, med deres Huggeknive i Haanden og gaae os imøde, rystende vore Hænder venskabeligt, eller naar man, som paa enkelte Øer, saae Qvinderne alene iførte et Græsskjørt, viklet 3 a 4 Gange omkring Livet, saa at det stod stift ud til alle Sider, da kunde man vel mene at leve mellem Naturens vilde, men uskyldige Mennesker. - Chowra er en af de smukkeste Øer, ganske flad, kun endende sig mod S. O. i en høi Klippe. Den ene Landsby ligger tæt ved den anden. Skovene ere gjennemskaarne af Stier, og man gaaer i de yndigste Løvgange. Indbyggerne ere endeel industrieuse, men langtfra saa godmodige som de paa Car Nicobar, og det var en egen Sag at gaae ubevæbnet inde i Skoven, ene ledsaget af een Bevæbnet, men omringet for og bag af 3040 med Spyd og Knive bevæbnede Mænd, som gik med en trodsende, udfordrende Mine. – En af de interessanteste Levninger fra vore Landsmænds Ophold paa Monghata, hvor Rosens Establissement i sin Tid befandt sig, var gamle Joan (see Rosen), der som en 70aarig Olding gik omkring mellem Nicobarerne, alene bedækket med en Skjorte og bærende paa Hovedet en gammel dansk tranquebarisk Tschako; men det syntes fast, som havde han glemt de Danske. Han kom en Dag ombord og blev klædt op fra Top til Taa. Jeg saae ogsaa her flere Høvdinger med Stokke med Sølvknapper, hvori enten var Christian VIIis eller Frederik, VIs Navnetræk, ligesom ogsaa et Certificat fra Rosen til En af dem. De bleve mig saa bevaagne, at hver Familiefader ved Afreisen kom og forærede mig en Hane og nogle Cocosnødder. Men fra næsten alle Landsbyer ved Havnene flygtede ellers de Jndfødte for os; siden Rosens Tid have nemlig Nicobarerne udøvet de skjændigste Grusomheder mod fremmede Søfolk, som de paa en seig og lumsk Maade have overfaldet og myrdet. Englænderne have, for et Par Aar siden, været der og tugtet dem derfor ved at opbrænde flere Landsbyer, nu frygtede de, da de saae et Kanonskib, at en ny Hævnens Time var kommen.