Adresseavis for Børn, 1779-01-13
Dersom vi gave mere Agt paa Guds Værke i Naturen, end vi pleie at giøre, saa skulle vi og paa denne Aars Tid finde utallige Opmuntringer til at glæde os over Guds Godhed, og lovprise hans Viisdoms Under. Saa tvivlsomme ere vel neppe nogen, at de ikke skulle blive rørte til Glæde og Taknemmelighed, naar de skue den herlige Natur om Foraaret og Sommeren, og GudsVelsignelse om Høsten; Men hvad føle de følsom ste Hierter selv af en glad Taknemmelighed, naar de see Marker, Skove og Dale blottede for al Prydelse og Velsignelse, de kolde Nordenvinde at bruse over deres Boliger, Frosten at tilslutte Jorden, og komme dens Beboere til at skielve, Lados tænke og ret om: Er da virkelig denne Aars Tid saa fattig paa Velgierninger, og saa lidet skikket til at antænde Mennesket til Andagt og Taknemmelighed, Nei mine Venner, Vænner Eder kun til at være opmærksomme paa Guds Vær te, og taknemmelige for de mindste Prøver paa hans Godhed, saa vil Vinteren give Eder Anledning nok til at prise Eders velgiørende Forsørger. Tænk engang efter, hvor ulykkelige J vilde være, om J i denne strænge Kuld hverken havde Brænde eller Senge eller Klæder at varme Eder ved, og hvor naadig er da ikke Gud, som saa kierlighedsfuld forskaffer Eder disse Nødvendigheder, og besørger disse Beqvemmeligheder for Eders Liv paa denne Aarets Tid. J føle maaskee i dette Øieblik Jldens oplivende og vederqvægende Kraft; Skulde vi da forglemme at takke den Algode, som skienker og Brændet i saadan Overflødighed, at endog den Fattigste nyder sin Deel, J ligger i varme og bløde Senge. Sandelig en Velgierning, for hvilken J hver Aften og Morgen saa meget mere er Gud sin Tak skyldig, naar J betænke, hvor mange Ulykkelige der er paa Jorden, som i deres Armod, Fængsel eller Slaverie ingen Seng, har, som kan beskytte dem for Frosten. J have Klæder, og maaskee saa mange, at det ikke er vanskeligt for Eder at byde endogsaa den strængeste Kuld Trods. Synes dette ikke at være nogen Velgierning, saa tænker tilbage paa Eders fattige og usle Medmennesker, hvilke halv nøgne, i lappede Klæder, gaae omkring paa Gaden, og neppe af Kuld kan holde deres darrende Lemmer. O. havde disse kun en tredie Part af Eders Klæ Avis der, ja om det var kun et Stykke af dem, J for kaste, enten fordi J ikke synes at gaae meere dermed, eller fordi J have for mange Klæder at vrage i, hvor lykkelig skulde de ikke prise sig Men dette er endnu ikke Alt. Kunde vi Dødelige skue det heele Sammenhæng af Naturens Ting, hvor vilde vi forfærdes over Guds Godhed og Viisdom, men saa lidet vi indsee det Heele, saa vide vi dog saa meget, at Guds hele Regjering er høist god og viis. Ogsaa Vinteren hører nødvendig til Guds Regierings Plan. Dersom denne Aars Tid ikke var, saa skulle hverken Forgaret eller Sommeren have saa meget Behagelighed for os. Frugtbarheden i vore Lande skulde for en stor Deel formindskes; Handelen i mange Provincier ophøre, og en stor Deel af Skovene forgieves være skabte. Herre, almægtige og algode Skaber, Tilgiv mig, om jeg hidindtil af Uforstand har dadle dine Verke, Tilgiv mig min Utaknemmelighed for de Velgierninger, du paa denne Aarets Tiid tildeeler mig, de ere flere, end jeg er værdig at modtage, og end jeg formaaer at takke dig for, som jeg burde. Har jeg hidindtil betragtet din Godhed med Koldsindighed, eller gandske ringe agtet den, saa vil jeg i mine øvrige Dage lade det være min høieste Bestræbelse med mere Opmærksomhed at skiønne paa dine Velgierninger, og takke dig derfor. Naar jeg i disse kolde Dage føler Jldens opvarmende Kraft, naar jeg bedækker mine Lemmer med varme Klæder, naar jeg i min gode Seng nyder Vederqvægelse og Hvile, saa vil jeg prise dit Navn, du mit Livs Opholder, og takke dig, at du saa naadig tænker paa mig Correspondence.