Viborger Samler, 1779-03-01
5. Nogle ankomne Jndvolde af alle Slags Fisk, dog ere de feedeste de beste; hermed smøres Fæet paa Hovedet imellem Hornene, og imellem Kievebenene, eller med frisk Tiere i Tindingerne og mellem Kievebenet; dette skal gjøre en Virkning som vesicatoria, og er af den Preusiske Regiering, bekiendtgjordt. 6. Samme Virkning giør og nogle Stengler sort Nyseroed Helleborus niger) stukken igiennem Huden i Fæets Bryst. 7. Haarstimer, som, naar de ei vil trække til Materie, kan smøres med en Salve af 2 Lod usaltet Smør og 2 Qvintin Spansk Flue=Plaster; de maa trækkes daglig et Par gange frem og tilbage i Stedet, hvor de sidder, og ei tages af saa længe, der er Fare. 9. Med ovenmeldte Midler foreenes en udvortes frembragt Sveed, hvortil Leilighed snarere gives i smaa end store Huusholdninger, og er med Nytte anvendt af en Deel Bønder i Tydskland i deres Stuer. Fæet sættes ind i varmede Steder, gnies dygtig med Halmvisker og dækkes vel til Naar denne Sveed frembringes og vedligeholdes, skiller Fæet sig ved en Hoben Sliim, men er, forend dette Middel bruges, Betændelsen allerede i Blodet, bliver dette med de fleeste andre Midler som tiest uvirksom og frugtesløs. 9. Saasnart Fæet lader af at æde, bindes 3 a 4 heele Rødløg, trukken paa en Hyssing=Traad om Fæets Hals; disse maa omskiftes hver 24 Timer, da de første i den Tiid, af Sygdommens Gift, blive ganske bløde, slimige, og see ud, som de vare kogle (de, som tages af, maa nedgraves, eller bedre, brændes, des; thi hvad Høns eller andre smaae Creature, som æde af disse Løg, crepere) hermed continueres, til Fæet kommer sig, som vel undertiden ved denne Cuur faaer tykke og stive Been, men det skader ikke, ved Logenes bestandige Brug forgaaer de. Fæet kaster en hoben Sliim op, eller faaer stærk Durkløb, og kommer sig. Fæster man nogle Traade med Løg paa ved Bielkerne i Fæehuset, og lader dem hænge over Fæet, skal man og derpaa kunde see, om Stalden er frie for Smitten; ere Logens efter 2 a 3 Dage endnu friske, er det got Tegn, hvis de derimod ere simige og bløde, kan man være vis paa, at Sygdommen er i Stalden og nær ved Udbrud. Dette Raad med Logene er i det Preusiske, i Amtet Colbe, 1765 brugt med stor Nytte, hvorfor det af Regieringen ved a parte Circulaire den Tid blev bekiendtgjort. b) Jndvortes. 1. Holdes Brækmiddel meest rimelig, og tilveiebringes deels ved foromtalte Straaeborste, deels ved 4 Qvintin Hasselurtrod (asarum. det indgives i varmt Øl og Smør. Skulde Fæet purgere i Steden for at brække, skader det ikke, da mange Brækmidler skal have lig Egenskab: nok, naar Fæet renses og kommer sig. Naar Brækmidlet paa een eller anden Maade har virket, og Fæet kiendelig er i Bedring, gives 1 Lod Oxetungerod, (Buglessum) Konge lysroed, (Verbascumeller Cichorie=Roed med et halvt Lod Salpeter, varm Meeldrikke, og Fæet drives i den frie Luft. 2. Til Ho 2. Til at dæmpe eller hindre Betændelser er, i den Preusiske Jnstruction d. d. 18 Jan. 1752, følgende resolverende Pulver anordnet: Luttred Salpeter 3 3/4 Pund. Cremor Tartari 1 7/8 Pd. Campher. Pd. Vel pulverisered og blandet. Dosis er Morgen og Aften hver Gang 5 Qvint., desuden gives Fæet, medens dette Pulver bruges om Middagen 1/2 eller 3/4 Pægl Viin=Edike eller skarp Øl=Edike med 2 Skeefulde frisk Linolie. Nota. Efter alle Medikammenter faster Fært et Par Timer. Over alt er det raadeligst, ei at give det syge Fæe noget Foer, endskiønt det maatte vilde æde, men i dets Sted nære det med Vand hvori lidet Meel kunde udrøres, og det hellere lunket end koldt. Lader man en Skeefuld, i sær af den til indvortes Brug bestemte, Viin=Edike uddampe over et Voxlys eller Kulild, bliver der enten ingen Sediment paa Bunden af Skeen, og Ediken er god, eller der bliver Sediment, saa er Ediken forfalsket, og muelig skadelig. I Athenen, hvor fordum Sædet var for de fortresseligste Love, blev en egen Ret holdt til de Utaknemmeliges Bestraffelse. Hver Dag kom Dommerne, sammen paa Raadhuuset, og enhver, som havde no noget at klage over denne Last, havde frie Adgang at indkomme. Nu hendte det sig, at der i lang Tid ikke havde været noget Klagemaal, dette gav Anledning til, at den daglige Sammenkomst af Dommerne ikke just var saa fornøden. De lode derfor gjøre en Klokke paa Døren til Forsamlings=Stuen, som Vedkommende, der havde noget at andrage, kunde ringe paa. Til Ære for Athenienserne, blev der saa længe ikke rørt ved denne Klokke, at det Ukrud, som voxte ud af Muren, vikklede sig om Klokkestrængen. Ved en Hændelse kom en gammel elendig og forsulten Hest, som Hunger drev om paa Gaden, til denne Raadhuus=Dør, for at gnave det Græs af, som den saae groe ud paa Muuren; men hvordan det var eller ikke, saa fik den immer Klokke=Strængen i Munden, og derved bevægede den saa stærk, at Dommerne kom sammen, for at høre den forventede Klage; men hvor forundret bleve de ikke, da de ikke saae andre end den gamle Hest ved Døren, de erkyndige sig da strax om dette arme Dyrs Skiebne. Naboerne fortalte, at dets Eiere havde jaget det fra sig, efterdi det ikke meere kunde arbeide, og nu løb det altsaa omkring uden Herre og Beskytter. J Sandhed, sagde een af Dommerne, det er en besynderlig Hændelse, som møder os i vort Embede; og er det ikke ligesaa skammelig en Utaknemmelighed af dette Menneske, at han vil jage den arme Hest fra fra sig, som næsten har fortæret sit Liv i hans Tiene ske. Vi kan umuelig lade dette gaae ustraffet. Nu fordrede Dommerne Hestens Eiere for sig, og befalede ham, at saafremt han ikke meere vilde have Hesten hos sig, og give den sin Forpleining, saa maatte han betale en vis Summa Penge, som den kunde blive ernæret for.