Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-06-12
Den 27de Mai blev celebreret i mange Stæder i Baiern, som den Dag, hvorpaa den afdøde Konge Max skiænkede sit Rige en Constitution. Men for at alle Tydskere og Udlændinger kunde tage Deel i denne Fest, saa lode Rhindaierne udgaae en Jndbydelse til dem, hvorved den blev til en Tydsk Folkefest. Denne Fest blev celebreret den 27de paa Slottet Hambach, som ligger en lille halv Miil fra Neustadt under et Sammenløb af omtrent 30,000 Mennesker af alle Stænder; men især af de cultiverede. Aftenen for Festen blev den forkyndet ved at antænde et Glædesblus paa Høiden af Slotsbierget, ved at afskyde Kanoner, ved Musik og ved Folkets Fryderaab. Samme Dag droge ordnede Folkehobe, tildeels under klingende Spil og Tilskuernes Hurraraab ind i Neustadts snevre Gaader, som vare komne fra Naboestæderne Zwei brücken, Speyer, Worms, Landau, Keiserlautern, Turkheim, Mainz, Heidelberg, Strasburg, og Weisenburg. Store Vogne med 6 Heste for vare bedækkede med frisk Løvværk, og foran hvert Tog blev baaret en Standard. Nationalsange bleve afsiungne paa Gaderne til langt ud paa Natten. - Det blev bestemt, at man skulde forsamles næste Morgen Kl. 8; men allerede for den Tid forsamlede man sig paa Slotspladsen, i snart begav sig den store Skare paa Marschen til Høiden af Slotsbierget. Nu blev en almindelig Tydsk Nationalsang afsiunget af Studenterne fra de nærmeste Universiteter, som havde indfundet sig i stor Mængde, hvori hele Folkemassen istemmede. Tyrkisk Musik med klingende Spil gik foran Toget, og omtrent 16 Faner flagrede og over Folkemassen, hvilken blev modtaget med Kanonsalver fra Slotsbøiden. Biergets store Omfang var allerede bedækket af Mennesker, og Toget formaaede kun med megen Møie at bane sig en Vei imellem dem. Da nu den uhyre Folkemasse var strømmet sammen, saa var Festen nær bleven forstyrret ved et ulykkeligt Tilfælde, En Vovehals var stegen op paa den øverste Rand af en forfalden Muur, som var opført af store Qvaderstene; Stenene gave efter og begyndte at rulle ned; til Lykke holdt dog den største Deel af Muren; men de Stene som trillede ned beskadigede dog 89 Personer meget haardt. - Der udbredte sig en Angst blandt de omkringstaaende Mennesker, som foraarsagede nogen Uorden, hvilken dog snart lagde sig, og nu bleve rigelige Gaver indsamlede til de Forulykkede. 16 lange Borde, hvorved omtrent 1300 Personer kunne tage Plads, som vare forsynede med ypperlige Retter og gode Vine, og som vare meget smukt udpyntede, vare opstillede paa den vestlige og nordlige Side langs med Slotsmurene. Paa et Punkt, som laae noget høiere, var den simple Talerstoel anbragt; Slotsmurene vare rundt omkring behængte med Krandse. Paa et givet Signal besteeg den ene Folketaler efter den anden Talerstolen. Doct. Hepp fra Neustadt holdt Jndgangstalen, som svarede til Festens Beskaffenhed, den var kraftfuld og værdig. Efter ham talte Doct. Siebenpfeiffer og Dr. Wirth (hvis Tidsskrifter ere blevne forbudte af den Tydske Forbundsforsamling) Derpaa holdt Advocaten Hallauer fra St. Wendel en meget kraftfuld Tale. – Da denne Tale var til Ende, saa blev der spiist til Middag; da man var færdig dermed, saa blev Forsamlingen forstyrret af et Regnveir, men som dog ikke varede længe. Nu traadte Hr. Barth fra Ziveibrücken op paa Talerstolen; efter ham Hr. Strohmeyer, Redacteur af Bladet der Wachter af Rhein, saa Hr. Bruchmann, tilforn Redacteur af Bladet Tiden; derefter Præsterne Pistor og Hochbörser, og saaledes afløste den ene Taler den anden. Den Tale, som en Hr. Cornelius holdt, fandt det meste Biefald; den var naturlig, aaben og fri og varede en Time, uagtet han talede ud af Hovedet; ogsaa to Polakkere og en Deputeret fra Elsas holdt Taler, men paa Tydsk. - Jmidlertid vedbleve Kanonerne at bundre fra Biergets Tinding, og da Natten indbrød vilde der ikke blive nogen Ende paa Folkejubelen: Man fang og tumlede, man udbragte høitidelige Skaaler, tilsidst vendte man tilbage til Staden; Folkesværmen vedblev at bølge igiennem Gaderne og Dagens Høitid endtes langt ud paa Natten med en Mængde Baller. Nogle Nassauiske og Badenske Deputerede, hvoriblandt Hr. v. Jsten fra Mann. heim, ogsaa en Søn af General Lamarqve vare tilstæde; men ingen Deputeret fra Würtemberg, havde indfundet sig, (dette skal strax efter blive forklaret); ogsaa savnedes den berømte Hr. von Rotteck fra Freiburg. - Den forefaldt ikke den mindste Uorden under den hele Fest, og 80 Mand Neustadiske Borgergadere vare tilstrækkelige til at vedligeholde Rolighed. - Dagen derpaa holdtes en Forsamling i et Skydehuus ved Neustadt, hvor mange af de anseeligste Mænd havde indfundet sig; deriblandt mange, som i Tydsklands Naboestater havde udmærket sig ved parlamentariske Taler; men saa af dem holdt Taler; iblandt dem som talte var den bekiendte Harro Harring, Formaalet var at oprette Committeer eller udvælge Repræsentanter fra alle Tydsklands Egne. - Det synes imidlertid ikke, at denne Nationalfest er gaaet saa ganske uskyldig og roelig af, som den skildres i den forestaaende Beretning; thi ikke at tale om, at der vaiede en trefarvet Fane fra det gamle Slotstaarn, saa høres nu fra Stuttgardt, at flere Borgere fra denne Stad, som havde begivet sig til Festen, forlode den pludselig samme Middag, fordi Doct. Wirth holdt en Tale, som varede i 1 1/2 Time, hvori han forkyndte sin Beslutning at tilveiebringe Eenhed i Tydsklands Forfatning for at bevirke dette, foreslog han, at der paa en bestemt Dag skulde foretages en Opstand i alle Germaniens Gauen (Tydsklands gamle Inddeelingsmaade); hvortil han indbød sine Venner at virke, hver i sin Egn. Da de Stuttgarder Borgere hørte denne oprørende Tale, saa troede de ikke Freden længere, pakkede ind og reiste bort; dog bleve nogle af de modig ste tilbage. Ogsaa er det mærværdigt, at den Strasborger Nederrhinske Coureer, som havde lovet at ville meddele nøiagtige Efterretninger om Forsamlingen i Hambach er pludseligen udebleven i Hamborg. – J Augsburg, Nürnberg og Würburg, har ogsaa paa denne Festdag d. 27de Mai yttret sig en meget sværmende Folkestemning, som griber stedse videre om sig i Tydskland, og synes aldeles at fortrænge det religiøse Sværmerie. Naar man allene kunde fatte hvad det er som de gode Tydskere attraae, og til hvilket Formaal de stræbe, man skulde næsten troe at det er at forvandle hele Tydskland til en saadan Unionsstat, som Nordamerika nu er; men om ogsaa dette Formaal kunde opnaaes, saa blev det en da ikke godt, naar man ikke kunde forskaffe Tydskland Nordamerikas vidtudstrakte Jordbund.