Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-08-24
En lige Deputation vilde Greven af Bethune oprette i Hennegan, i sidstafvigte November, da han skrev til en bekiendt Øvrighedsperson, og spurgde samme: "om han var istand til at foranstalte en paalidelig Deputation i Bergen, og om han, naar denne var oprettet, havde Folk til at udskikke til at samle Penge, enten af Abbedierne, eller private Personer. J Forveien havde han gjort adskillige Forsøg paa at overtale denne Mand til at komme til sig i Frankerig, for at overlegge de tienlige Midler, til Sammenrottelsens Fremgang. Han havde til Hensigt at giøre ham til een af sine Agenter for de indre Landskaber. Man seer og af hans Skrivelse af 12te September, at han raader ham at være sikker og forsigtig; men uagtet de indstændige Anmodninger saavel i Brevet af 12te September, som i tvende seenere af 28de September og 26de October, uagtet han, forat bevæge Manden til en desto hastige Afreise, roeste sig af at være vis paa et lykkeligt Udfald af sine Foretagender, og søgde at faae ham til at troe, at de vare nær ved at udvikles, saa kunde han dog ikke bringe ham til denne Beslutning at opfylde hans Jndbydelse, hvorover Bethune beklager sig i Brevet af 3die November. Men ulykkeligviis fandtes der alt for mange, som vare villige til at antage hans Sag og forraade deres Fædreneland. Greven af Bethune behøvede ikkun at vælge imellem dem, og en Mængde forblindede Gemytter lode ham ikke tvivle om at finde et overflødigt Antal Man seer af en Skrivelse til et Medlem af Universitetet i Løwen af 28de September, at han har vidst at bringe denne Mand til at tage Deel i Sammenrottelsens Forbrydelser. Man melder ham, at Sagerne gaae godt, og i det mindste om kort Tid ville tage en afgiørende Virkning; og ender med Begiering om at bevæge dem af Stænderne, som han kiender, til at blive standhaftige. Efterskriftet i dette Brev er særdeles merkværdigt. "Jeg skrev til Hr.r, siger Greven af Bethuue, endskiønt man havde sagt mig, at han paa nærværende Tid ikke er i Løwen. Dog vi ville her afbryde, og lade en Beskrivelse ufuldendet, til hvilken vi siden maa komme tilbage, og vi ville vende os igien til Historien om de Sammenrottedes indenlandske Deputationer. For at bevise, at man ikke har overdrevet den Beskrivelse, som forhen er gjort, behøver man ikkun at kaste et Øie paa de Jnstructioner, som den 30te November fra Donanbleve tilstillede en vis Kennis i Antwerpen, angaaende Deputationerne, som da allerede vare oprettede, og hvoraf Kennis var et Medlem. Efterat disse Jnstructioner havde bestemt det Navn Confoedereerte, under hvilket de Sammenrottede herefter skulde forsamle sig, paalagdes Deputationerne, at bevæge Stænderne til at blive standhaftige, og forføie sig til Dounyi saa stort et Antal, som det var mueligt, og der oprette et General=Conseil, hvis Lemmer skulde tages af Stænderne i alle Provintser. Greven af Bethune lod sig altsaa ikke nøie med at true Landet i Spidsen af en Hob Folk, der vare overvældede med Trang og Skiændsel, vante til alle Udsvævelser, og begierlige efter at besmitte deres Hænder med den roelige Borgers Blod, men vilde endog vise Bel gjen dem iblant Regentens Fiender, om hvilke han troede, at deres Tænkemaade beherskede Gemytterne, og at de vilde gavne ham ved den Opsigt, som det Skridt, hvortil han ophidsede dem, maatte giøre. I disse samme Jnstructioner paalagdes Deputationerne at udsende paalidelige Personer til de solide Patrioter, og til de Præster (zu den Papas), paa hvis Sindeelag man kunde forlade sig, og bevæge saa vel disse, som hine, til at give Penge; og forat beroelige dem i Henseende til Bestemmelsen, af disse uborgerlige Contributioner, meldte man at de Penge, som maatte blive sendte nogen, stedsfra til Donan, skulde tilstilles 2de Medlemmer af Stænderne i Brabant, naar de ankom sammesteds, og at imidlertid skulde denne Oppebørsel overdrages til Hr. **Der lovedes fremdeles Jnstructioner over Antallet paa det Mandskab, som Deputationerne skulde seende til Greven af Bethunes Armee, og gaves Forsikkringer og fremmede Magters Understyttelse. Endelig anbefalede man Deputationerne især at udbrede de trykte Skrifter, der saavel hos Folket, som hos de østerrigske Soldater kunde frembringe en forønsket Virkning.