Aarhuus Stifts-Tidende, 1838-03-08
Ved den idag afholdte Raadstuesamling blev Spørgsmaalet, om Byen skulde have en lønnet Kæmner, fra Borgernes Side endelig afgjort, idet nemlig af de mødte Borgere med 40 Stemmer mod 29 blev ved taget, ikke at antage nogen lønnet Kæmner. Efterat Borgemesteren Justitsraad Møller havde aabnet Forhandlingerne med en Jndledningstale, tog den ny valgte Borgerrepræsentant Hr. Kjøbmand R. Sidenius Ordet paa egne og øvrige Medrepræsentanters Vegne og udviklede det efter hans Formening Gavnlige i Ansættelsen af en fast Kæmner, hvis Løn han dog i Overeensstemmelse med hvad der senere var bleven billiget af Magistraten og Repræsentanterne formeente burde ansættes til 200 Rbd. aarlig. Hr. Brændeviinsbrænder J. Sidenius bestred derpaa saavel hele Principet og faste Kæmnere som stridende mod den Aand, man maatte ønske at vække i Communerne, som i Særdeleshed at der for Nykjøbing blev antaget en Kæmner med en, efter hans Formening alt for stor Løn. Efterat derpaa flere Talere havde yttret sig saavel for som mod Ansættelsen af en lønnet Kæmner, blev, som meldt, ved Stemmegivningen Ansættelsen af en lønnet Kæmner forkastet." Det nylig udkomne 4de Binds 5te Hefte af Procurator Langes "Udvalg af danske Criminelsager, indeholder ogsaa en "Criminelsag med Motto: "Ma kan ei have Fred længer, end - Politimester vil eller Beretning om en mod en Bedemand i en Kjøbstad anlagt Sag for lovstridigt Forhold mod Stedets Politimester under Udøvelsen af Dennes Embede. Vi hidsætte her Udg. foreløbige korte Referat af denne Sag. "J en lille Kjøbstad opstaaer en Aften en Tumult paa Gaden; Rygtet udgiver det for at være den ved Jldebrand ofte stedfindende Uorden, og Folk iler til; Politimesteren, der just skal have været til et Gilde, er naturligviis ei den Sidste. J Stedet for imidlertid med Sindighed at formane Folk til at gaae hver til Sit, overfuser han en fredelig Borger, hvis eneste Feil er, at han ved Leiligheder, hvor flere ere samlede, gjerne vil tale høit, og høre sig selv tale, og byder ham, at gaae hjem, da han ellers skal blive fulgt. Manden gaaer tilside; da han imidlertid seer, at andre Folk ei blive jagede hjem, men forblive staaende, bliver han ogsaa; men herved paadrager han sig Politimesterens hele Vrede. Denne lader sig nemlig ei nøie med at opsøge ham, og navnlig irettesætte ham i hele Publicums Paahør, samt paadutte ham, ved sin Dvælen at have foraarsaget Tumulten; men han skaffer ham og en Justitssag paa Halsen; og denne ledes saa aldeles efter alle sine Former, at man endog, skjøndt Manden beklæder en af Byens Bestillinger, erhverver Attest fra Tugthuset, at han ei har været Medlem der. Ved Underretten idømtes han en Muelt af 25 Rbd.; denne nedsættes ved Overretten til 10 Rbd.; og videre Appel blev Tiltalte – afslaaet For Fuldstændigheds Skyld tilføie vi, at Bedemanden ved Overrettens Dom idømtes Mulcten fordi han ikke efterkom Politimesterens Paalæg om at forføie sig hjem, og, da Politimesteren atter gjentog sin befaling, tilføiende det Spørgsmaal, om han maaskee skulde følge ham hjem, svarede, at han havde været Borger i Byen førend Borgemesteren kom dertil, og at Jngen før havde budet at følge ham hjem. Derimod er der ikke imod hans Benægtelse tilveiebragt tilstrækkeligt Beviis for, at han, saaledes som Actor ligeledes har imputeret ham, har brugt nogen Hentydning paa, at Politimesteren formodentlig havde sig en lille Perial.