Viborger Samler, 1773-05-10
Foruden disse Aarsager møder endnu een, mere almindelig end de forrige, og desværre i vore trange Tider mere virksom; jeg meener Fattigdommen, der forhindrer at søge Læge og betale Midlerne til Frelsen. Mon jeg ikke tør troe, at der ved disse Linier allerede er opsteget det Ønske i mine Læseres Hierter: Gid der vare bedre Anstalter, eller gid Sygdom mene kunde forebygges. Det bør ikke ansees urimeligt, at det er et Ønske, som endog er opstaaet i dens Hierte, der kan have Fordeel af Sygdomme, naar dog Folelsen af den menneskelige Elendighed skal giøre den Fordeel tung og dyrebar. Den der, endskiønt ikke Læge, dog med et opmærksom Øie beseer alle Ting omkring i sig, skal vist sande med mig, at af alle ynkværdige Syner, som ofte kan forekomme, er nok intet mere rørende, end de der møde Lægen daglig i de smitsomme Syger. Her seer man til i een Stue mange Syge at anmode om Hielp, og nogle, hvor Døden alt staaer afmalet i Ansigtet, hvor al Hielp er for silde. Læg til dette Armod, Elendighed, nøgne Børn og alt hvad der kan kaldes elendigt, saa har man Billedet af de Steder blant Bønderne, hvor Sygdommene raser. Er det ikke derfor, vi ligesom skielve indvortes ved at høre Pesten nævne, fordi den af alle smitsomme Syger er den snareste i Tiltagelse og fordærveligste? Gud være lovet, vi kiende den ikke nu her i Landet uden af Beskrivelse. Men mon Blodgang, ondartede Sprinkler og forraadnende Febre ere meget forskiellige, uden for saa vidt de give lidt mere Tiid til Hielp, og denne desværre undertiden kort nok. Hvad Rørelse bør da ikke hver retskaffen Borger og Kristen finde ved at tænke paa den Odelæggelse disse ofte anrette, den Jammer, der følger disse, og den maadelige Anstalt, der føies mod saa høie Grader af Elendighed. Neppe vil den fornemme og formuende Læser erkiende, hvad jeg her skriver, og forstaae den Elendighed jeg her peger paa. Den Kiele, som i sin sunde, Tilstand lever i Overflod, veed ei af at fattes Opvartning og Hielp i sin Sygdom, faaer endog undertiden, for megen; Den Stolte, som aldrig fornedrede sig til at ville vide, hvorledes det staaer til i Hytten, veed ei at Useheden formerer Sygdommens Gift, og den Ubarmhiertige er værre end begge disse; thi den til sukker sit Hierte for Elendighedens Røst, og forundrer. sig over at læse sligt her, som noget der er til ingen Nytte: Aleene den veltænkende Borger ønsker at der paa flere Maader søgtes at forebygge Sygdomme. Næsten hvert Aar, og meest i dette Aar, plages vort kiere Land af forraadnende Febre, høist smitsomme, og som bortrykke en stor Deel Menneskeer; den er vel det Sogn, som har haft henved 100 Syge i eet Aar, og mange Liig, og den der beregner Værdien, af Borgerens Liv, og hvad Tab Landet giør ved manges Død, indseer vist Følgerne af denne Landeplage, om man end ei vil regne, at meget Arbeide forsømmes, fordi mangen Landmand for i Veien har mist Stykke og Kræfter i Sygdommen, og maae lade sit Markarbeide drive ved andre, eller ligge for dette Aar, og dette er endog betydelig Tab for Landet. Skulde jeg derfor behøve at gjøre Undskyldning for, at dette Blad bestemmes til at vise nogle faae Ting, hvorved man i nogen Maade kunde forekomme smitsomme Syger; Nei det var offentlig at beskiemme min Læser, i det ringeste viiste det, at jeg ei maatte tænke stort om hans Medlidenhed.