Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-09-30
Jndenlandske Efterretninger. Som det var at forudsee har den slesvigske Stænderforsamling behandlet det velbekjendte provisoriske Sprogpatent paa en Maade, der staaer i directe Modstrid til hvad den danskalende Halvdeel af Slesvigs Jndvaanere med Rette kunde forlange, nemlig deres Modersmaals lige Rettighed med det Tydske. Næstefter at Forsamlingen nemlig med 22 Stemmer mod 17 har antaget, paa en meget bestemt og kraftig Maade at udtale, at Regjeringen ikke har Ret til provisorisk at udgive Love og reglementariske Bestemmelser forinden de i Udkast paa anordningsmæssig Maade have været behandlede af Stænderne, – en Udtalelse, som uden Hensyn til Sagen i høi Grad fortjener at fremhæves - har den med samme Stemmeantal besluttet at andrage paa, igjen at fraraade alle lovmæssig Bestemmelser, hvorved der skulle gives danskalende Medlemmer af Forsamlingen positiv Ret til at betjene sig af det danske Sprog ved Forhandlingerne, saavelsom Ret til at deres Foredrag føres til Protocols i en tro Oversættelse. Hvorhos man dog subsidiært, med 24 Stemmer mod 15 har antaget i Betænkningen til Kongen at udtale den Anskuelse at ifald Hs. Maj. vil beslutte at udgive lovlig Normer angaaende Brugen af det danske Sprog i den slesvigske Stænderforsamling, er der fra Stænderforsamlingens Side ikke noget at erindre imod det forelagte Lovudkast. Kun to danske Deputerede, Fromm og Dall (den sidste er indtraadt som Repræsentant for det 2det Landvalgdistrict i Stedet for den udtraadte Deputerede Petersen af Dalby) have stemt for et Amendement i modsat Retning, der rigtignok maa ansees for ligesaa upractisk som uværdigt, at nemlig de danske Foredrag efter at være protocollerede paa Tydsk, strax maatte blive oplæste, i hvilken Henseende de have reserveret sig et Minoritetsvotum, - Det er altsaa Resultatet, som den slesvigske Stænderforsamling er kommen til i denne Sag; den har saalangtfra anerkjendt enten Trangen eller Retten til at det danske Sprog stilles lige med det Tydske i en Forsamling, der skal indbefatte Repræsentanter for en Befolkning, hvoraf den ene Halvdeel har Dansk til Modersmaal, at det tvertimod under Forhandlingerne om denne Sag har været udtalt af alle dens enragerede slesvig-holsteensksindede Medlemmer, at det kun er Macchinationer fra Kongeriget, der have foranlediget en saadan Fordring; og det Par Deputerede, der med nogen Kraft havde kunnet modsige dem heri, vare ikke tilstede, de havde foretrukket at overlade deres Pladse til andre ligegyldigere, frygtsommere eller til Modpartiet henhørende Deputerede. - Men hvorledes er det muligt, at en saa soleklar naturlig Ret som den at tale sit Modersmaal kan fornægtes i en Forsamling, der vil være en Repræsentation for det samme Folk, medens dog den Jndvending, at Brugen af to ligeberettigede Sprog skulde være Forhandlingerne til nogen væsentlig Forhindring, er notorisk usand. idet netop flere Folkerepræsentationer afgive Beviser for det Modsatte? – Desværre behøver man ikke at spørge saaledes; men den egentlige Grundaarsag dertil synes desuagtet ikke at være bleven indlysende nok endnu, omendskjøndt den er saa nærliggende, at den ikke kan undgaae Nogen, der vil see den. Det er den samme Grund, som i den viborgske Stænderforsamling nylig har bevirket flere af de meest folkelige Andragenders Afviisning eller Udsættelse. Er Folket virkelig repræsenteret i vore Stænderforsamlinger, Er den dansktalende Almue, der udgiør Halvdelen af Hertugdømmet Slesvigs Befolkning, repræsenteret saaledes i den slesvigske Forsamling, at den selv kan gjøre hiin naturlige Ret og sine øvrige Fordringer gieldende, Nei, det er den ingenlunde. Det Valgsystem, hvorpaa vort hele Stændervæsen beroer, vil ikke at Mennesket med sine naturlige Rettigheder, f. Ex. at tale sit Modersmaal, at drage Aande og hvad dertil endnu videre kan henregnes, skal repræsenteres; det er kun de livløse Eiendomme der give Ret til Repræsentation. Men Eiendommene, have ingen Jnteresse for Sager som denne, og derfor gjøre deres Repræsentanter sig ingen Samvittighed af at fornegte, hvad der ellers aldrig kunde blive Tvivl om at indrømme som en naturlig Selvfølge. Lad derimod Folket frit vælge som Mennesker og ikke som Eiendomsbesiddere, saa vil først de naturlige Rettigheder kunne gjøre sig gieldende saavel i den omhandlede som i andre ikke mindre vigtige Henseender. Den størst mulige Udvidelse af Valgloven, saaledes at hver Mand i Landet har Ret til at vælge og vælges til Stænderne - og Sprogstriden vil være jevnet og Elementerne til en fri folkelig Constitution givne. (Kbhpst.)