Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-10-28
Det vil formeentlig være Læserne af nærværende Blad bekjendt, at der heri Stiftet har dannet sig en Forening af Kjøbstædernes Repræsentanter, med det Formaal, saavel at paasee Kjøbstædernes fælles Tarv, som ogsaa at arbeide hen til en friere Udvikling af det communale Liv. Man maa erkjende, at det er et nyt Stadium, hvori det communale Liv herved er indtraadt, at det er vel skikket til, hos Borgeren at fremkalde en friere og livfuldere Bevægelse indenfor de Grændser, Lovgivningen har afstukken hans communale Virksomhed, og ligesom man maa være den Mand erkjendtlig, der først har arbeidet hen til en saadan Forening, saaledes maa man vistnok ogsaa haabe af Kjøbstædernes Repræsentanter, at de ikke uden høieste Nødvendighed ville forsømme disse Møder, men at de ville vise dem den Opmærksomhed og Jnteresse, som de i saa høi Grad fortjene, saa de kunne bære den Belæring, den Tankernes Befrugtning, den for- ogede Jnteresse for Communallivet og den større Kjærlighed til det Heles Vel, de der ville modtage, med sig til deres Hjem og dermed velsigne og befrugte den Commune, til hvis Forsvarere og Ledere de ere kaldede. Det er en Sandhed, der bør være vitterlig for os Alle, at Kjøbstædernes Fremtid, deres Oplysning, Magt og Storhed, deres Glands, Ære og Fædrelandskjærlighed, at dette Alt dog fornemmeligen er at søge gjennem Udviklingen af det communale Liv. At ville søge det andetsteds, eller uden i Forening med en saadan almindelig Sands for offentlige Jnstitutioner, som kun den frie Commune nærmest kan vække, er det samme, som kun at lukke sine Øine halvt op. Kun Communen er det dog, der kan give Borgerne en practisk statsborgerlig Opdragelse. Derved, at den saameget som muligt berører dens Borgere og gjor Fordring paa deres Eftertanke og Virksomhed, derved bliver deres Blik skarpere, deres Tale forstandigere, deres Hjerte varmere, deres Følelser ædlere og deres Holdning friere, og de lære snart at indsee, hvor svagt Mennesket er og bliver i sin Afsluttethed i Egvismen, i den bestandige Leven kun i sig selv og for sig selv, og hvor stærkt det bliver, naar det træder i Fællesskab, i Eenhed, i Samvirken med Slægten. Fædrelandskjærligheden gaaer op for deres Blik. Med saadanne fædrelandssindede Borgere have Kjøbstæderne Jntet at frygte for deres Fremtid. De ville snart lære deres egen Jnteresse at kjende; det vil snart gaae op for dem, hvorledes Communens, det Heles Vel dog igrunden er sammenknyttet og forenet med deres eget. De ville opgive, hvad der hos dem er forfaldent, raadent og affældigt, og de ville med Opoffrelse af Tid, Penge og Kræfter arbeide hen til saadanne Forelagenders Fremme, hvori Communens Udvikling, Magt og Ære kun i Sandhed er at finde. Vel er det saa, at det er langtfra vi endnu kunne gribe en saadan Tingenes Tilstand med Hænderne, og at der vil løbe meget Vand til Stranden inden en saadan Tid kommer til os, at vi have mange Lidenskaber, Fordomme, og Tilbøieligheder at bekæmpe, at vi have megen Dumhed, Sløvhed, Laugsaand og Egenkjærlighed at overvinde; men sandt er det dog ogsaa, at naar vi kaste et Blik tilbage til hiin Tid, da Borgerne vare udelukkede næsten fra al Deeltagelse i deres egne Anliggender, vi da maae erkjende, at der siden den Tid er skeet mangt et Skridt fremad til det bedre, at der er vaagnet en Aand og Dygtighed blandt Beboerne, der spaaer os den bedste Fremtid og en hurtig Udvikling fremad. – Vel er det ligeledes sandt, at Kjøbstædernes Communallov lader Meget tilbage at ønske, saasnart en ægte communal Aand har gjennemtrængt Borgerne, og at den langtfra kalder dem nok til en selvstændig og fri Virksomhed i deres Commune. Naar det saaledes hedder i Anordningens 8 25 angaaende de Sager, der, paa Grund af deres sær indgribende og vedvarende Følger for Communen, bør unddrages Communalbestyrelsens besluttende Myndighed, naar det hedder, at hertil bør regnes Optagelse af nye Laan, eller Forlængelse af de Terminer, under hvilke et allerede bevilget Laan skal afbetales, Jndførelse af nye Lønninger og Lønningsforhøielser, Pensioner, hvortil der ikke haves en allerede speciel Hjemmel, Gratificationer, Afhændelse af Byens faste Eiendomme, Leiemaal af Byens Jorder anderledes end ved offentlig Auction, og Forlig, hvorved Byen, for at undgaae Rettergangstrætte, opgiver noget af en formeentlig Rettighed, – naar det hedder, at alle disse Sager ere unddragne Borgernes Beslutning, da er det aldeles vist, at herved et meget væsentligt Element af Kjøbstædernes occonomiske Bestyrelse er unddraget Communalbestyrelsens Raadighed og at denne Jndskrænkning ikke kan andet end baade forringe Communalanordningens Værd og den Jnteresse, Borgerne burde nære for Communallivet. Det er en her meget stærkt fremtrædende Frygt for, at Borgerne i deres Virken for Commen kun skulle have deres egen øieblikkelige Fordeel for Øie, at de skulle forglemme Communens Fremtid for dens Nutid, at de skulle lade vigtige høiere Statsinteresser ude af Betragtningen, hvor disse kunne synes at træde i Strid med Communens Fordeel; det er den samme Frygt, den samme faderlige Omsorg, der skinner gjennem alle vore offentlige Jndretninger; det er den samme Mistillid til Borgernes Fædrelandskjærlighed, deres patriotiske Sind, deres Dygtighed, deres Agtelse for en høiere Lov og Ret, der her gjør sig gjældende. Det er mistrøstende, saaledes at møde denne Mistillid overalt, selv om den, som her, er fremtraadt paa en Tid, da Borgerne endnu ikke havde havt synderlig Leilighed til at vise dem besjælet af Samfundsaanden og Fædrelandskjærligheden. Uhyggeligt er det, at møde dette Spøgelse overalt, naar man føler hos sig selv, hvilket trofast og ærligt Folk det er, man bevæger sig iblandt, naar man troer derpaa som paa Sandheden selv, at maaskee faa Folk ville nære en større Kjærlighed til Friheden, naar man bare vil tillade det, ret at lære dens Væsen at kjende, naar man bare vil tilstede den ret at trænge sig igjennem hos det, ret at trænge igjennem til dets Kjød og Blod. Vi troe, at faa Folk ville blive rigere og lykkeligere ved Friheden, og at intet Folk vil vide at bevare den bedre, end dette rolige og besindige danske Folk.