Københavns Adresseavis, 1767-12-28
Da Vi i Anledning af de nu paa nogen Tid, saalofte, desto værre, forøvede forsætlige Mord paa uskyldige Børn og andre, Allernaadigst have bragt i Erfaring, at Vores Høystsalige Hr. Faders Forordning af 7de Februarii 1749, som skiærper Straffen for dem, der, uden nogen foregaaende Tvistighed eller dertil given Aarsag, begaae forsætlig Mord paa de dem i Møde kommende Personer, ikke saa fuldkommelig har opnaaet den derved intenderede Hensigt; Ligesom Livs=Straf ey heller synes saa aldeles at passe paa den Misdæder, der ynsker sig Døden og er kied af Livet, og af saadan Kiedsommelighed lader sig forlede til, at begaae et forsætlig Mord paa en uskyldig Person : Saa have Vi Allernaadigst funden for Got, for slige Melancholiske og Tungsindede Mennesker, der dog ikke kunde ansees at være berøvet Forstandens Brug (thi, i saa Fald, omgaaes der med dem, efter Danske og Norske Lovs 6te Bogs 6te Capitels 17de Artieul, og Danske Lovs 1ste Bogs 19de Capitels 7de Artieul samt efter Norske Lovs 1ste Bogs 17de Capitels 7de Articul som maatte begaae saadan forsætlig Mord, at forandre den ved bemeldte Forordning fastsatte Døds Straf, til en anden daglig og vedvarende Straf, Lidelse og Forhaanelse, som, efter Misdæderens Gemyts Beskaffenhed og Tænkemaade, eragtes meere beqvem til at opnaae Straffens Hensigt, nemlig, Vores kiære og troe Undersaatters Sikkerhed og Rolighed. Thi byde Vi hermed og Allernaadigst befale, at, naar nogen saadan efterdags maatte befindes, med frie Forsæt og beraad Hue, uden nogen foregaaende dertil af den Dræbte given Aarsag eller Anledning, allene i Tanke at giøre en Ulykke, og derved at miste sit Liv, at have myrdet eller omkommet nogen mødende eller forekommende skyldig Person, voxen Menneske eller Barn; da skal saadan grov Misdæder ikke strax miste Livet; Men derimod, sig selv til velfortiente Straf, og andre ligefindede, til Skræk og Afskye, straf ses paa følgende Maade, nemlig: T.) Kagstryges og brændemærkes paa Panden; og derefter hensettes til Arbeyde i Jern paa Livs Tid, Mano=Folkene i Raspe Huuset, saafremt og saa længe Deres Kræfter det tillader, men ellers og siden i nærmeste Fæstning, og Qvind=Folkene i TugtHuuset, og der, som de meest udædiske, farligste og foragteligste blandt alle uærlige Slaver og Misdædere, ey allene for sig selv vel forvares, men og daglig bruges, saavel, efter Deres Kræfters Beskaffenhed, til det allerstærkeste og haardeste, som til det allerliderligste, haanligste og foragteligste Arbeyde. 2.) Skal Misdæderen engang hvert Aar, paa den samme Dag, paa hvilken Mordet var forøvet (saafremt den ellers indfalder over 12 Uger, efter at den har første Gang udstaaet Sin Straf, thi i vidrig Fald udsættes det til næste Aar) fra Rasp eller Tugt=Huuset, henbringes til det Sted, hvor det var forover; eller i Fald samme maatte være for langt fraliggende, da til Byens offentlige Rætter=Sted, og der atter kagstryges, eller pidskes med 27 Slag af 9 Riis. 3) Fra Fængselet eller Tugt= og Rasp=Huuset, til Retter Stædet, eller det Sted, hvor Mordet var forøvet; og tilbage, igien, skal Misdæderen, til desto større Forhaanelse, føres paa Natmandens Sluffe, udi gemeene, og de, udi Fængslet eller Kas Huusen og Tugthuuset brugte daglige Klæder, uden Hat eller Hue, med blottet Hoved, Strikke om Halsen og sammenbundne Hænder. 4.) Naar de, udi Fæstningen, Raspe eller Tugt=Huuset, ved Døden afgaae, skal Deres Legeme, ved Natmandens Folk, henføres til Retter=Stædet og Hoveder samt Haanden der afhug ges, og Kroppen derefter lægges paa Steyle, men Haand og Hovedet settes paa en Stage.