Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-06-05
(Af Handelstidenden.) Til Brændeviinsbrænderne. - At frembringe Brændeviin er unægtelig vor Lands betydeligste Jndustrie, en Forbedring i Fremgangsmaaden ved denne Nærings green er desaarsag af større Vigtighed end mange nye Fabrikers Anlæg. Men jo videre udbredt en vis Fabrikation er, jo flere Hænder dermed beskjæftiges, desto nøiere maae man vogte sig for ved blot theoretiske Speculationer eller ei aldeles sikkre Erfaringer at forstyrre den sædvanlige, almindeligen bekiendte Gang. Desaarsag har det Kongelige Commerce-Collegium foranlediget et Anlæg, hvor de Fordele, man erfarer, Brænderierne hos Fremmede have, nøiagtigen kunne prøves, hvor Alt kunde forsøges i det Store, som ved Theorien eller de Lærdes Undersøgelser i det Smaa er bleven anbefalet, som fordeelagtigt, og hvor intet bliver antaget, som afgjort, førend det ved flere igjentagne Forsøg er beviist som saadant. Men desto tryggere kan ogsaa Enhver forlade sig paa de Resultater, hvilke herfra bekjendtgjøres, med desto større Tillid kan man henvise Brændeviinsbrænderen til de Fordele, hvilke paa dette Sted ere prøvede og hvis Rigtighed her er godtgjort. Det første, som den nøiagtige Bestyrer af dette Kongelige Brænderie, Hr. Assessor Uldall, med mange Forsøg har beviist, er, at den sædvanlige Paasæt af Øl i Brændeviins brænderierne er Ødselhed og at den interkostende Bærme, i det mindste i Vintermaanederne, kan bruges i Stedet for hiint, uden at man taber det mindste i det fremvirkede Product. Det vilde nu bevise utilgivelig Dovenskab og Ligegyldighed mod egen Fordeel, som man ikke kan vente, hvis Nogen herefter vilde vedblive at forøde sin egen og Statens Capital med dette uoekonomiske Jngrediens i Brændeviinskarret. - Man venter sig derfor Vedkommendes alvorlige Opmærksomhed for den her følgende: Beretning om de paa det Kongelige Brænderie i Kjøbenhavn om Vinteren 1809. 10 foretagne Forsøg med deres Udfald, af Kommerce Assessor V. A. Uldall. – Da den i Aaret 1801 oprettede Kommission for Brændeviinsbrænderiernes bedre Indretning, havde, ved at undersøge de danske Brænderiers Indretning, fundet, at Arbeidet i disse Værksteder i flere Henseender trykkedes af Ufuldkommenheder, hvilke, formedelst den ved samme foraarsagede betydelige Spilde af Landets raae Producter, fortiente i høi Grad Regjeringens Opmærksomhed for at afhielpes, foreslog bemeldte Kommission, da den sluttede sine Forhandlinger, at et Forsøgs-Jnstitut for kongelig Regning maatte vorde indrettet, hvor de Forandringer, som Kommissionen deels formodede at være fordeelagtige i Brænderierne, deels allerede havde forvisset sig om at være det, kunne med den udfordrende Nøiagtighed prøves, og enhver øiensynligen overbevises om deres Anvendelighed. Den ne Bestemmelse var saa meget nødvendigere, som man vanskeligen anderledes kunne anvende den uafbrudte Agtpaagivenhed, uden hvilken den Række af techniske Forsøg, der burde anstilles, ikke kunne tilveiebringe et tilbørligt Resultat. - Det var i Foraaret 1809 at Bestyrelsen af bemeldte For søgs-Jnstitut ved en kongelig allernaadigst Resolution gjennem det kongelige General-Land-Økonomie og Commerce-Collegium blev mig overdraget. Siden den Tid er Rigtigheden af de Resultater, som i det følgende blive fremsatte, ved mangfoldige og gjentagne Forsøg, godtgjort. - Det er enhver Sagkyndig bekjendt, hvilken betydelig Mængde Øl, der anvendes i vore Brændeviinsbrænderier, under Navn af Paasæt, for at sætte Mæsken, den bestaae nu af Hveede, Rug eller hvilken som helst anden Kornsort, i Gjæring. Det er unægteligt at det saaledes anvendte Øl, ved at forøge Brændeviins-Produktionen, ret godt betaler sig, saalænge Maltets og Humlens Priis staae i det sædvanlige Forhold til Brændeviinets. Naar der imidlertid opgives et Middel, ved hvis Afbenyttelse ligesaa meget Brændeviin erholdes som ved Øllets, og dette Middel koster Lidet eller Jntet, burde vel samme, til lige Fordeel af det Almindelige og Fabrikanten, allevegne kjendes og anvendes. - Et saadant Middel vides for over tredive Aar siden at have været bekjendt i andre Lande, især i Holland, hvilket af Evermans Reise erfares, og har allerede saalænge været brugt i enkelte Brænderier her i Landet, at man meget maae undre sig, ikke at finde det mere udbredt. Det bestaaer i: at adskille det Tynde af Spølen (Bærmen) fra det Tykke eller Sæden, og at blande denne tynde eller klarede Bærme iblandt Mæsken ved Sammensætningen. Man lader til den Ende Spølen, efter at Brændingen er ophørt, udløbe af Panden i et fladt Kar. J dette lader man Bærmen staae nogen Tid ganske stille; hvilket iagttages i den dobbelte Hensigt, saavel forat Sæden kan sætte sig, som for, ved Luftens Paavirkning, at afsvale den kogende Bærme til en ny Mæskning. Naar Bærmen saaledes er bleven klar, tappes den, til en ny Sammensætning, af det flade Kar, og øses i Mæskekarret. Jo mere Bærme, man kan afbenytte, desbedre. Dog kan en tredie Deel af hele Karrets Jndhold ansees for fuldkommen tilstrækkeligt, til at gjøre den ønskeligste Virkning; saa at, naar Mæskekarret holder tolv Tønder, kommes ved Sammensætningen omtrent fire Tønder Bærme til. Det er af Vigtighed i den varme Aarstid, at Bærmen afsvales saa hastig, som muligt; desaarsag maa det omtalte Svalekar gives saa stor en Overflade, som det Locale tillader. Høiden bør ikke være over sex Tommer. Ved at behandle Bærmen paa denne Maade, vil man ved Hielp af denne, og det neden omtalte Gjærings middel erholde ligesaa meget og ligesaa godt Brændeviin, som naar een Tønde godt Øl anvendes for hver fjorten Lispund Hvedeskraae, som mæskes. Det kunde synes, at nogle nærende Dele, ved den omtalte Fremgangsmaade, bleve Kreaturene berøvede, hvis Forring eller Fedning udgjør en saa vigtig Fordeel ved Brændeviinsbrændingen. Men den Næringsstof, som derved fragaaer Qvæget, maa være saare ubetydelig, da Sæden eller det Tykke af Bærmen ligefuldt kommer det tilgode, og kan aldeles ikke komme i nogen Betragtning mod den Fordeel, som tilveiebringes ved Besparelsen af Øllet, og Forøgelsen af Brændevinet, hvis Produktion dog bliver Brændevinsbrændingens første Formaal. At nu Bærmen ved dens Anvendelse i det Store virkelig virker saa meget til Brændevins-Productionens Forøgelse, som her er beskrevet, derom kan ingen Tvivl være, da over tredsindstyve Forsøg, som directe i den Henseende i afvigte Vinter paa det Kongelige Brænderie ere anstillede, noksom bevidne det. Ved ethvert af disse Forsøg er indmæsket 28 Lispund Hvedeskraae og 5 Lispund Malt, og af ethvert Kar, hvori en saadan Masse var ind mæsket, er efter et Middeltal erholdet 162 Potter sex gradigt Brændeviin efter Müllers Brændeviins prøver, med 7 Graders Varme efter Reaumurs Thermometer. Ved Forsøgene har sjelden den tilsatte Bærme udgjort en tredie Deel af hele Karrets Jndhold. Havde dette altid været Tilfældet, tvivler jeg ingenlunde om, at der vilde været erholdet end mere Brændeviin. Denne Production, som beløber sig til 81 Potter Brændeviin af behørig Styrke for hver Tønde Hvede foruden Tilsætning af Malt, kan nok staae ved Siden af enhver Brænding, til hvilken Øl anvendes. Enkelte Private have alt i flere Aar brugt Bærmen paa denne Maade, som Hr. Oberst v. Falkenskjold, paa det Hr. Obersten tilhørende Brænderie i Helsingøer, og Hr. Kjøbmand Ploug i Faaborg, og maaskee flere, som ikke ere mig bekjendte. - Hvorvidt Bærmen ogsaa med Fordeel kan anvendes i Sommermaanederne, vil i tilstundende Sommer blive forsøgt. Muligt er det, at den stærke Varme paa denne Aarstid kunde foraarsage en skadelig Syrlighed, og tillige forhindre Bærmens Affsvaling. Dette være nu som det vil, saa maae det være indlysende for Enhver hvilke Fordele der vilde følge af Øllets Besparelse, var det end allene i de otte Maaneder af Aaret. Efter de Herrer Kammerraad Muus's og Prof. Nyerups Afhandling om Ølbryggerierne i Kjøbenhavn brugtes i Aaret 1802, allene i Kjøbenhavn ikke mindre end halvfemsindstyve Tusinde Tønder godt Øl aarlig for at sætte Brændeviinsbrændernes Mæskekar i Gjæring. Dette Øl koster for nærværende Tid 6 Rigsdaler Tønden.