Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1827-04-03
Den første Forordning angaaer de Sager, som, under Jagttagelse af bestemte Regler, for Fremtiden betroes Amtmændene og, hvad Residentsstaden Kjøbenhavn, angaaer, tildeels sammes Magistrat, tildeels Politiedirekteuren. Det overlades saaledes Amtmændene (1) at afgjøre Ansøgninger og frie Proces i første Jnstants. Naar den, der attraaer saadan Begunstigelse, hører hjemme i et andet Amt, tilfalder Afgjørelsen Amtmanden i det Amt, hvorunder Sagen anlægges. 62. Benesicium paupertatis maa ikke meddeles, med mindre den Paagieldendes Trang dertil bevises og han under den befalede Forligsmægling ikke har viist sig uvillig til Sagens mindelige Afgjørelse. J S. Beneficium processus gratuiti bør af Amtmanden udstædes i Sager for offentlige Stiftelser; men Kommuner blive ingenlunde at henføre til offentlige Stiftelser, og kunne ikke nyde lige Begunstigelse med disse, undtagen i Sager, der angaae deres KirkeSkole= eller Fattigvæsen. 95. Den Part, hvis Ansøgning om Beneficium er blevet afslaaet af vedkommende Øvrighed, har ikke Adgang til at erholde Udsættelse i Hovedsagen paa Grund af Ansøgning til Kongen eller Kancellier, om saadan Begunstigelse. Endvidere er Amtmanden (67) bemyndiget til at meddele Bevilling for følgende Haandværkere til at drive deres Professioner paa Landet, nemlig: Sadelmagere, Glarmestere, Bagere, som bage fiint Brød, Rokkedreiere, Malere og Uhrmagere, som indskrænke sig til at reparere Stue= og Slaguhre. 18. Saadan Bevilling bør dog kun meddeles under Betingelse af, at den Paagieldendes Bolig ligger i det mindste 1 1/2 Miil fra nærmeste Kjøbstad, og bør lyde paa et bestemt Sogn, hvori han skal være boesat. Endelig bør lagttages, at samme ikke let forundes Andre end Personer af Bondestanden, eller Saadanne, som ere oplærte hos Land=Haandværkere. 6 10. Amtmanden kan og, hvor Omstændighederne fordre det, meddele de paa Landet boesatte Grovsmede Tilladelse til ogsaa at forrette Kleinsmedarbeide, dog uden at falholde saadant Arbeide paa Markederne. Saa skal og den Jndskrækning, L. 3-13-23 indeholder for Pottemagere paa Landet, at de kun maae forfærdige sorte Potter, for Fremtiden bortfalde. 11. Det skal med Hensyn til Kjøbstæderne være Amtmændene tilladt at bevilge Forening: af flere Næringsveie hos een Person, naar Næringerne hver for sig ere saa ubetydelige, at de ikke der paa Stedet, kunne ansees tilstrækkelige til en Families Underholdning. Ligeledes bør det (s 12) for Fremtiden være overladt Amtmændene at meddele Tilladelse til at drive Brændeviins brænderier i Kjøbstæder, naar disse ikke ere nye Anlæg, men allerede forud indrettede, hvorved iøvrigt iagttages, at slig Tilladelse ikke meddeles Nogen, der tillige driver en anden Næring, hvormed Brænderie ei maa forenes. Endvidere bemyndiges Amtmændene (, 15) til at meddeele Personer af Qvindekjønnet Bevilling til at handle med Modepynt, som de selv have forfærdiget eller ved Hjelp af andre Fruentimmer have ladet forfærdige, naar deres Alder, personlige Stilling og sædelige Vandel dertil berettige dem. J slige Bevillinger bør det paalægges den, som erhverver samme, at indkjøbe Materialierne hos berettigede Handlende der paa Stedet, og ei selv at forskrive samme; ligesom Bevillingen og bør indeholde, at hun har at svare Næringsskat. Qvinder, som have Bevilling til at sye Klæder for Personer af deres eget Kjøn, maae efter Omstændighederne endvidere ( 14) tilstaaes Tilladelse til, herved at benytte andre Fruentimmers Hielp, samt til at give saadanne Underviisning i Skrædersyening. Ogsaa skulle Amtmændene (6 15) være berettigede til at meddeele Fremmede af den mosaiske Troesbekiendelse Tilladelse til midlertidigt Ophold over de i Anordningen af 29 Marts 1814, 8 19, bestemte 14 Dage, Alt under visse Jndskrænkninger, deriblandt, at Tilladelsen i intet Tilfælde gives paa længere Tid end 6 Maaneder fra den Dag af at regne, da den Paagieldende først ankom til Danmark. Videre bemyndiges Amtmændene (s 16) til at eftergive eller nedsætte Bøder for uberettiget Næringsbrug, naar samme tilfalde en offentlig Kasse og ei overstige 10 1 Rbd. Sølv, og ( 17) at meddele Dispensationerfra de anordnede Bestemmelser i Brandvæsenet for Landet, angaaende nye Gaardes og Huses Afstand fra de ældre Bygninger. 18. Alle fornævnte Bevillinger blive at udstæde i af Amtmændene i eget Navn, hvoraf følger, at intet Gebyhr derfor erlægges, samt at Ansøgninger desangaaende, ei behøve at skrives paa stemplet Papiir. Endelig skulle Amtmændene endnu (6 19), foruden de forhen bestemte, kunne uddele følgende Bevillinger: a) Bemyndigelse for Piger over 18 Aars Alder, til at være myndige under Curatorer. b) Bevillinger at være fuldmyndige for Mandspersoner, der have opnaaet i det mindste en Alder af 22 Aar. c) Protektorier for dem, der have opgivet deres Boe, under sædvanlige Betingelser og Jndskrænkninger. d) Bevillinger til Ægteskabs aldeles Ophævelse, naar Ægtefolkene, med behørig Separationsbevilling, have levet afsondrede fra hinanden i det mindste 3 Aar, og den befalede geistlige og verdslige Mægling efter disse tre Aars Forløb er foregaaet, uden at nogen af Ægtefolkene har været villig til Ægteskabets Fornyelse; hvorhos den, der vil erhverved Tilladelse til at indgaae nyt Ægteskab, maa føre nøiagtigt Beviis for i hele Separationstiden at have ført en ulastelig Vandel. e) Bevillinger til Proklamas Udstædelse i levende Live og uden at den Paagieldendes Boe er taget under Behandling; under sædvanlige Clausuler. f) Bevillinger for Enkemænd eller Enker til at sidde i uskiftet Boe uagtet der, foruden fælleds Børn, maatte være umyndige Særkuld=Børn af den Afdøde, hvilke Bevillinger ei maae uddeles, med mindre vedkommende Værger ere hørte, uden at disse have noget derimod at erindre; ligesom de og kun meddeles med den Clausul, at der af vedkommende Skifteret maa optages en status over Boets Forfatning, som kan tjene til Regel, naar Skifte skal holdes. Saa bør og Stiftamtmanden over Viborg Stift, som Præsident for Lands Overretten i Viborg, kunne meddele g) Bevillinger til at føre nye Vidner og fremlægge nye Dokumenter i de Sager, som indankes i bemeldte Overret. 20. Ansøgninger om forbenævnte Bevillinger bør, saavel med Hensyn til det stemplede Papiir, som i det øvrige, være indrettede efter hvad der er foreskrevet angaaende de Ansøgninger, som til Kongen indgives. For Bevillingerne betales de foreskrevne Gebyhrer, som findes enhver Bevilling paatrykte. Dog skal det være Øvrighederne tilladt at eftergive Gebyhret for de under Litr. a og benævnte Bevillinger, naar det antageligen godtgjøres, at den Paagieldendes Formue ei overstiger 100 Rbd. Sølv, for de under Litr. a benævnte naar paalidelige Beviser og Fattigdom fremlægges, og for dem, der nævnes i Litr. f, hvor det hele fælles Boes beholdne Midler ei kan ansættes over 200 Rbd. Sølv; ligesom der og for Fremtiden meddeles Øvrighederne Blanqvetter til sædvanlige Bevillinger at sidde i uskiftet Boe, paatrykte at udleveres aldeles gratis, hvilke og blive at forunde de Paagieldende under den nylig nævnte Betingelse. Endelig blive de under Litr. 3 anførte Bevillinger at meddele uden Betaling, naar den Paagieldende har Benesicium paapertatis eller processus gratuiti til Sagen- Udførelse, men ellers ikke. Samtlige foranførte Bestemmelser ere kun ( 22) at forstaae med Hensyn til dem, der beklæde egentlige Amtmænds-Embeder, men ikke til Lehnsgrever og Baroner, forsaavidt disse udøve visse Amtmands-Forretninger. Forordningens 23 og sidste handler om de Bevillinger og Sager, som kunne udstædes af Kjøbenhavns Magistrat, eller afgjøres af Politiedirekteuren.