Viborger Samler, 1846-10-29
J det 5te Møde (26de Octbr.) anmeldte Præsidenten følgende private Andragender: 12) Sognefoged Jacobsen: Andr. om at petitionere om, at der snarest muligt for Statens Regning bliver anskaffet det nødvendige Antal Redningsbaade til at anbringes paa de farligste Steder af Landets Kyster; 13) Samme: Andr. om, at en Commission nedsættes til at undersøge og regulere Omfanget af Sandflugtsarbeidet og dettes Udførelse; – 14) Biskop T. Müller: Andr. fra Pastor Edsberg i Hornslet, betr. at convertere Qvægtienden til en passende aarlig Afgift i Korn, i Lighed med Smaaredselstienden; 15) Oliemøller Schytte: Andr. ang, at det maatte behage Hs. Maist. at tage under nærmere Overveielse, hvorledes det geheime Statsraad ved en forandret Sammensætning og Organisation maatte blive mere egnet til at opfylde sin Bestemmelse til at tjene den kongelige Magt som Raad i alle Landets vigtige Anliggender. – Derefter foreslog Præsidenten, at de, for at blive betids færdige med Comiteebetænkningerne, af hvilke de vigtigste vilde optage megen Tid, skulde i Førstningen indskrænke Plenarmøderne til hver anden Dag, hvilket Forslag blev bifaldet af Forsamlingen. - Dernæst oplæste Prof. Larsen det af ham indgivne Andragende om Lovudkast, sigtende til en Ophævelse og Forandring af den patrimonielle Jurisdiction og Øvrighedsmagt m.v., hvilket Andragendes Hovedpunkter vare: 1) At de adelige Godseieres og Lehnsbesidder nes Hals- og Haand- og Sigt- og Sagefaldsret maatte ophæves, saa at der herefter i Henseende til Forbryderes Anholdelse, Tiltale og Afstraffelse, saavelsom Bøders Erlæggelse forholdes paa Adelens Godser efter de almindelige i Riget gjældende Regler. 2) At Lehnsbesiddernes Amtmandsmyndighed ophører, og de dertil hørende Rettigheder og Forpligtelser, hvad saavel Øvrighedsmagten som den dømmende Function angaaer, henlægges under de ordinaire Overøvrigheder og Domstole. 3) At den Lehnsbesidderne og de complette Sædegaardseiere, tilkommende Skiftejurisdiction og dertil svarende Overformynderi ophæves, og Skifte= og Overformynderivæsenet underlægges de ordinaire Retsbetjente. 4) At Lehnsbesiddernes og Adelens Ret til at foreslaae geistlige og civile Embedsmænd, ophører med de nærværende Personers Besiddelsestid, og at det Samme strax maa finde Sted med den lignende Ret, som endnu tilkommer enkelte Bestyrere af offentlige Stiftelser, eller i alt Fald ved de nærværende Bestyreres Afgang. 5) At den Bestemmelse, at de grevelige og friherrelige Birkedommeres Domme skulle indankes umiddelbart for Høiesteret, ophæves; at de private Birkedommere berettiges til at foretage de samme Rets handlinger som Herredsfogderne og de kongelige Birkedommere, saasnart dette ved forefaldende Vacance i de sidstnævnte Embeder kan skee, og at Lehnsbesiddernes Skiftebehandlinger, saalænge disse endnu finde Sted, skulle indankes for Landsoverretten istedetfor som nu for Høiesteret. 6) At den Grever og Friherrer samt Adelen og de med Adelen lige Privilegerede, ifølge Lovens 12-12 og 12-11 samt Grevernes, Friherrernes og Adelens Privilegier tilkommende Ret, for de Første i alle Sager og for de Sidste i Livs- og Æressager, at søges umiddelbart for Høiesteret, bortfalder, saavelsom de singulaire Bestemmelser om Arrest og Execution, der nu existere for de nævnte Personer, saa at der i alle disse Henseender bliver med dem at forholde efter den almindelige Lovgivning. 7) At den Greverne ved deres Privilegier af 25de Mai 1671 § 22 tilstaaede Rettighed til at holde Gaardsret aldeles ophæves. Kunne vi vente en streng Vinter, Dette besvarer et tydsk Blad paa følgende Maade: Kun Erfaringen kan give et Svar herpaa. Otte Aar med hede Somre frembyde sig til Sammenligning, nemlig 1780, 1802, 1807, 1811, 1822, 1825, 1834, 1842. Alle disse Aars Vintre frembød faa Dage med Snee, kun tre vare kolde, dog langtfra saa kolde som Vinteren 1845, de øvrige fem var ikke koldere end Vinteren 1844, men især hører Vinteren 1835, hvormed den forestaaende turde have megen Lighed, til de milde, om den end skulde indtræde tidligere end sædvanligt. - Hvorfor skulde den forestaaende Vinter ogsaa blive meget streng, Virkningen af Jordens Varme som Følge af den hede Sommer kan dog neppe fremkalde stærk Kulde, og Høibjergene have tillige mistet langt mere Snee, end ellers, hvilket ogsaa maa være Tilfældet ved Polen. At Trækfuglene have fjernet sig tidligere end ellers, har ikke sin Grund i Frygten for en streng Vinter, men deri, at Ungerne, paa Grund af det milde Efteraarsveir, ere blevne tidlig stærke til Reisen.