Aalborg Stiftstidende, 1846-08-29
Brevskriveren i Slagelse Avis vedbliver at fortsætte sine interessante Artikler om de slesvig-holsteenske Forhold. Saaledes skriver han senest: Fra Heidelberg, hvor Holstenerne i den senere Tid studere, naar de gaae til fremmede Universiteter, og hvoraf for endeel hele Badens Extase maa forklares, er der saaledes afgaaet en Adresse til det badenske Kammer og Schleswig Holsteins Sag; en anden er afsendt fra mange Studenter til Holstenerne, med Tak for deres Udholdenhed; en tredie afgaaer fra flere Hundrede Studerende og Borgere, med Løfte om at ville opoffre Alt for at staae Holstenerne bi, og en fjerde fra det academiske Senat og mange anseete Borgere skal ogsaa afsendes med 1) Løfte og Bistand i alle slemme Tider og trofast Tilhold i alle gode, og 2) Haab om at dette simple Løfte skal finde sit Scho i alle tydske Lande. Man er saaledes reent ude over Qvæstionen; man er kun betænkt paa Midlerne, paa Graden af Anstrængelsen for at skaffe Bistand. Og her seer de nu, at man lover ikke blot fra Mannheim, men ogsaa fra Heidelberg - og noget ganske Lignende staaer i Darmstadts Adresse –, at offre Livet, at at komme til Hjælp med Vaabenmagt. Om nu Kongen af Hannover, Churfyrsten af Hessen og flere andre Fyrster lade disse nye Korsfarere til det hellige Land"Schleswig Holstein" slippe igjennem, bliver vel et Spørgsmaal. Men en Oversvømmelse, en Overvældelse, en Overrumpling er dog mulig. For en Skare hidsige Tydskere kan i Øieblikket Meget lykkes. – Men jeg havde nær glemt Deres Tvivl og Betydningen af et "Tydsk Forbundsland, Seer De nu Forbundsacten blev egentlig færdig, fordi Napoleon var landet fra Elba, og den undertegnedes, efterat Østerrig og Preussen paa et hængende Haar nær havde sprængt hele Kongressen ved deres Uenighed, blot en Uge for Slaget ved Waterloo. J denne Skynding fik man ikke Alt betænkt tilstrækkeligt, hvorfor ogsaa fem Aar efter en "Slutningsact, maatte udfærdiges med en Mængde Tillægs bestemmelser. Saaledes bemærkede man ikke, at 3 af de 4 fornemste Tydske Fyrster", som sluttede Forbundet, førte Navn af ikke til Tydskland eller til Forbundet hørende Stater, nemlig Kongerne af Preussen, af Danmark og af Nederlandene, alle disse tre Fyrster ere Forbundsfyrster for nogle af deres Lande, ikke for alle. Hvad et Forbunds land er, bestemmes heller ikke, saalidet som hvad en Forbundstat var, eller om dette Ord kunde tages i flere Betydninger. Maaskee har man været uenig derom og tiet med Villie; thi i Aaret 1820 havde man dog Ro til at realisere det. Men skulde nu Holstenerne, som de ganske naturligen frygte for, have Ret til at kalde det af Kongen af Danmark i Aaret 1806 creerede Hertugdomme Holsteen en Stat, saa maatte jo Schlesien, Pommern, Rhinprovindserne osv. ogsaa være Stater, saa maatte Luxemburg ogsaa være en Stat, Men troer De et eneste Øieblik, at Preussen, at Forbundsdagen vilde indrømme dette Saa maatte vort lille Lauenborg jo være en Stat. Nei, hold dem til Wiener=Actens Ord: "Ein Bund der dentschen Fürsten und freyen Stadte, saa seer De, at hver Fyrste kun repræsenterer een Stat, altsaa Kongen af Danmark kun een Stat, nemlig den danske, som indbefatter Holsteen. Ordet Gesammt Monarchi er en ufornøden Connivents.