Viborger Samler, 1841-12-13
Frankerig. J en i Augsb. Allg. Zeit. indrykket Correspondentartikel fra Paris hedder det, at der i Paris tales meget om at reformere Nationalgardens Tjeneste, at denne Reform fornemmelig skulde bestaae deri, at man reducerede Vagterne til 2 om Aaret, og at man derimod holdt 4 a 5 store Manoeuvres for at vænne Garden til Evolutioner. Men denne Plan maa saaledes som enhver anden, der er beregnet paa at bringe Nationalgarden de regelmæssige Tropper nærmere, strande paa hiin uformede Masses passive Modstand. Hidtil ere alle Revuerne frivillige, dog saaledes at de Nationalgardister, der deeltage i dem, fritages for een Vagt, og trods denne Præmie eller Godtgjørelse har sjeldent mere en 1/2 Deel af Garden indfundet sig. Erklærede man Revuerne for en tvungen Tjeneste, da vilde efterdi Revuerne ere langt besværligere og ubehageligere end Vagttjenesten de Jkkemødende, Antal let vorde saa stort, at det kunde falde vanskelig at straffe de Udeblivende..... Stemningen iblandt Nationalgarden er rolig og fornuftig, ikke mange Gardister ynde Tjenesten, men de fleste ere enige i at anerkjende at Nationalgardens Organisation er et uskatteerligt Gode i urolige Tider, kun vogte man sig for at ville omforme dette Nationalcorps til et egentligt militairt Corps: et saadant Project tager sig vel godt ud paa Papiret, men Sagens Natur, sund Menneskeforstand og en stor, meget sysselsat Masses naturlige Uvillie imod Soldaterlegene gjøre hiint Project ligesaa undførligt som unødvendigt. Orienten. Det hedder i en Skrivelse fra Constantinopel af 17de November: "J Pera dreier Samtalen, sig bestandig om Krig. Porten vil – siges der - føre Krig, og han maa føre den. Hvortil ellers disse uhyre Udrustninger i Marinen og Landhæren? Hvorfor arbeide ellers de mange hundrede Arbeidere i Arsenalet ligefra tidligt om Morgenen tii langt ud paa Natten? Hvortil disse Natoliere, der dagligen øves i Evolutioner og i at skyde til Skiven? – Da Tyrkerne for 4 Maaneder siden talte om at trække Tropper sammen og at reorganisere Hæren, trak Europæerne paa Skuldrene, og spurgte: hvor Tyrkiet vilde tage Tropper og Penge fra, og nu da neppe det halve Antal af Tropperne er samlet, blæses de Allarm! - Vel tales der om en Hær af 200,000 Md.,men dette Antal er for høit, selv da, naar alle Regimenterne ere fuldstændige, vil Krigsstyrken i det høieste beløbe sig til 120,000 Md. – Jøvrigt er det ei vanskeligt at indsee, hvorfor Tropperne trækkes fra Natolien til Rumelien. Hiin Provinds er rolig; paa dets Befolkning - ægte Osmanlis – kan Porten stole, saameget mere som Regjeringen atter begynder at helde til det gamle System. J Rumelien er Forholdet omvendt; den er den christne Befolkning den muhamedanske overlegen og endog Arnanterne ere Porten ikke synderlig hengivne. Allerede i længere Tid spøger Oprørsganden i de rumeliotiske Rajahers Hoveder. Den Hær, man har skabt, eller rettere vil skabe, skal tildeels tjene til at betvinge de gjærende Elemmenter. Man vil vise, at man endnu besidder Magt til at byde en Opstand Spidsen. Ægypten. Fra Cairo meldes, at Jbrahim Pascha staaer i Spidsen for det Parti, der vil kuldkaste alle Mehemed Alis Jndretninger. Skolerne i Alexandrien havde Jbrahim ladet lukke, og baade Disciplene og Lærerne vare jagede paa Porten; men da man senere gjorde Mehemed Alli opmærksom paa, at et saa paafaldende Skridt vilde vække Opsigt i Europa, bød den gamle Vicekonge, at Skolerne atter skulde aabnes. – Om Jernbanen til Suez tales der atter meget. Mehemed har antaget i sin Tjeneste en Englænder, der skal forestaae Arbeidet paa Jernbanen, men mange betvivle, at Arbeidet, vil vorde udført. Allerede for tre Aar tilbage i Tiden havde Vicekongen paatænkt Jstandbringelsen af en Jernbane; men Frygt for Briternes Udvidelsessyge bragte Mehemed til at opgive den af ham udkastede Plan, og denne Frygt er nu mere fremherskende end nogensinde før. "Jsandhed, saaledes ender den vistnok enten franske eller russiske Correspondent – "Mehemed Ali maatte ikke være ved Vid og Sands, dersom han nu vilde bygge en Jernbane til Suez.