Berlingske Tidende, 1793-03-11
Frankfurt, den 25de Februarii. I vore Tidender læser man følgende upartiske Efterretning om Franskmændenes Jndfald i det Ziveybrykske. - Hertugdommet maae takke Hertugen af Jvenbrykken kloge, Opførsel for at det hidtil nogenledes er bleven befriet fra en skrærtelig Ødelæggelse af Franskmandene. Ved formelig at erklære sig Neutral, hvorfor det fuldbyrdende Raad i Frankrig havde lader udfærdige et Beviis til Hertugen, troede man statilstrækkelig sikker for alle Fiendtligheder. Men i Begyndelsen af indeværende Maaner til man Efterretninger fra de franske Grandser, som lade befrygte andet. Hertugen, som itte var sig noget bevidst, hvorved Franskmændene kunde være bragte til et meenerdigt Forhold, holdt sig i Begyndelsen gandske roelig. Efterretningerne og Franskmændenes Bevægelser mod det Zienbrykske Land, bleve stedse betænke ligere. Men det synes at Fyrsten derved har villet give sine Undersaatter er udmærket Beviis paa sin Kierlighed, at hen først i det yderste farlige Øyeblik forlod dem. Den Kaller manske Legion, som ved sit vilde og ryggesløse Forhold var bleven saa frygtelig for Landmanden, var den 6te rakt frem indtil 2 Mile fra Øivenbrykken. Den 7de og 8de plundrede og ødelagde den Landsbyen Hasel, som tilhører Statsminister Frieherre af Esebek. Den 9de om Morgenen idlig kom den Efterretning, at 7000 Mand, mest Nationaltropper, rykt frem mod Staden og Egnen Amenbrykken. Hertugen, blev uagtet alle de onde formodninger, som denne March i der uden foregaaend Reqvisition var rettet mod et hidtil som nentral anseet Land, kunde foraarsaae, dog ved den Beslutning, at ophie det Yderste. At 4 Skvadroner sat og svarere Rytterie virkelig marserte ind og 25 Ryttere ankom til Hamburg, gjorde ingen Forandring hert. Men benimod Kl. 10 om Aftenen kom en ærlig og troe Landmand aaraandels løbende til Carlsberg, for at advare Hs. Hertugel. Høyhed om de Kellermansk Corpses hastige Ankomst Vaget af disse Troppe til den hemmelige Expedition mod Residensen Carlsberal, som efter forhen indløbne Efterretningen var betroet General Landremont, Timen paa hvilken den skulde foretages, alle Omstændigheder maatte overbeviis Hertugen om, at Franskmændene uden al Aarsag, mod de helligste Forsikringer, vilde behandle ham som Fiende, og maasker forgribe sig mod hans Person. Dr. Hertugel. Hør hed besluttede derfor om Aftenen Kl. 11 i det strækkeligste Veir at vove sig til at relse med sin Gema inde og et lidet Følge: giennem de i Egnen ved Turkhem og Ogger heim staaende, franske Poster, til Mannhelm hvor de ankom den følgende Dag. Man kunde endnu langt borte see Lyset af Fatterne da 200 Ryttere af den Kellermannske Legion kom i fuld Galoridende mod Residensen Carlsberg. Da det Hertugl Regiment havde Befaling, ikke at foretage nogen Fiendtligt : saa kunde Franskmændene uden Vanskelighed bemægtige sig Hovedvagten. General Landremonts første Foretagende var, i Følge med en raae og usædelig Adjutant ved Navn, Dubourg og nogle Ryttere med blotte Sabler, at løde ind paa Slottet og mod Hertugens Søvegemak. Da de fandt dette tillukt, vilde de hugge Dørren i Stykker. Neppe sit den tilstædeværende Hertugelige Betient saa megen Tild at han kunde oplukke samme. Adsmanten Dubourg væltede sig med Støvler og Sporer i Hertugens Seng og udstødt derhos de usommeligste Ord. En Papagel, som var i Værelset, bemægtigede han sig i Generalens Nærværelse, og lod samme bære bort, uden at Generalen kunde forhindre saadant. De ryggesløse Soldater løb from og tilbage i Residentsen, raabte af fuld Hals efter Hertugen og udstødte de skrækkeligste Trudsler mod hans Person og Liv. Om Søndagen den 10de afvæbnede General Landremønt Garden tilFods og til Hest, bemægtigede sig alle forefundne Geværer, og Krigsredskaber, og lod alt bringe til Saarlonie. Den største Deel af Mandskabet havde Dagen ter faaet tilladelse at tris bort. Nogle saae have tager fra sk Tieneste. Sal.