Aalborg Stiftstidende, 1838-04-07
Den 67aarige Landsbypræst, som for et Par Aar siden traadte op mod de 9 Præster, har nu atter, da disse paanhave ladet høre fra sig, tilsendt dem følgende Epistel i Aarhuus Avis. Enten den nu aander Satire og Jroni, eller blot en egen Naivitet, saa er dens humoristiske Tone i alFald en Jndklædning, der anbefaler den til Optagelse. Lidt vel vidtløftig, auf einmahl einzunehmen, bliver den dette Blads Læsere til Deel i 2 Dosiser: Jeg seer til min Forhauselse at de saakaldte i Præster, som for to Aar siden krænkede mig saa bittert, og hvorover jeg offentlig besværede mig, igjen ere komne tillive, efterat jeg og mange flere troede, at de vare gangne til en evig Hvile med deres Skriverier. Jeg seer herudi en Bekræftelse paa det gamle Mundhov: Non marcet mala planta, sed usque virescit!"Men jeg haaber dog, at mine Medcolleger ikke ville lade sig narre til, at sende dem Noget. Hvorledes gik det ikke mig Jeg tænkte, da jeg læste disse Herrers første Jndrykkelse: Nu skulde vi see et Mirakel, Nu vilde Piben faae en anden Lyd i geistlige Sager, Nu vilde vi blive fri for Bankrente, for Rytterhestehold, for Enkepension og hvad alt det videre hedder, hvoraf vor Stand laborerer. Nu vilde vi faae Offeret ansat til noget Klækkeligt, og Tienden pousseret iveiret, og Smaa redsel in natura igjen oprettet, som udi den gode gamle Tid, da min Formand blandt Andet bekom 80, siger og skriver firesindstyve Sider Oldenflæsk, som nu er aldeles gaaet fra Kaldet, og mig hidtil ikke muligt at bringe tilbage for Menneskenes Hjerters Haardheds Skyld, af Mangel paa Medhold hos Vedkommende. Det er det ærede Publicum bekjendt, at jeg sendte de Ni mine Forslag til Kirkens Reform, men fik dem tilbage med en haanlig Skrivelse, hvorpaa jeg publicerede dem i denne Tidende og høstede Roes og Ære af mange brave Folk omkring i Landet, som endogsaa offentligen bevidnede mig, at jeg havde truffet Sømmet paa Hovedet, og forlangte autorie Navn at vide, hvilket er velbekjendt men ubenævnt. Derimod kjender Jngen de ni Præster, skjøndt Rygtet siger, det skal være nogle fattige Prakkere, som ere saa forblindede, at de troe, Kirken lader sig reformere ved Lærdom og Ritual og Disciplin, skjøndt det er indlysende, at det maa skee ved Emolumenternes Forbedring, udvendigind, men ikke indvendigud. Af Emolumenterne afhænger nemlig Virksomheden, men af Virksomheden afhænger igjen Reformen, saa det Hele gaaer som i en Kjæde. Vil man derimod strax kaste sig over Reformen, kan man gjerne døe af Sult, inden man kommer til Emolumenterne. Enhver Ting vil tages i sin rette Hank. Men derom synes disse Herrer ikke at have noget Begreb. Nu seer jeg, at de have sat alt deres Haab til denne Alareen-Ussing. Men sandelig, sandelig jeg siger Eder, hvad ingen Biskop og ingen Provst har gjort for Eder, vil neppe nogen Assessor i gjøre. Jeg protesterer imod, at vi Præster komme ind i Stænderne: vi have ikke noget der at gjøre, vor Leilighed er ikke derefter; vi tabe formeget derved; vor egentlige Virksomhed tilsteder det ikke. Om Vinteren kan vi ikke møde - saa skal der tærskes paa Loen og læses med Confirmanderne, og opkræves Korntiendepenge og Refusioner og Smaaredsel - om Sommeren har vi vor Avling, og vor St. Hans Rente, og vor Qvægtiende, og desuden hele Aaret Prædiken og meget Skriveri, samt ministerialin. Det store Schema, som nu er opfundet til Døde og Fødte og Copulerede, og som jeg aldrig har kunnet faae til at stemme, koster mig meget Hovedbrud og megen Tidspilde - over otte Dage - Folketællingen var meget fatiguerende, og nu har vi Præster allerede igjen faaet noget Nyt at tage vare: vi skal nemlig skaffe Underretning om, hvormange Heste, Hingste, Hopper, Plage, Føl, Køer, Stude Tyre, Ungqvæg, Sviin, Grise, Faar, Lam, Vædre, Beder, Bistader, der findes i vore Sogne, hvormeget Hvede, Rug, Byg Havre, Boghvede, Ærter, Kartofler, Kløverfrø der saaes, og hvormange Fold der høstes; hvormeget Vinter=Raps og Sommer=Raps; hvormeget Hør og Hamp - samt hvormeget Fri dette har givet, og hvormange Lpd. uheglet Hør og Hamp det ventes at ville give, hvormeget Kommen og Humle, hvorman, ge Væve, Kalkbrænderier, Teglbrænderier, Pottemagerier, Garverier, Feldberederier ; hvormange Møller til Meelmaling alene, hvormange til Meel= og Grynmling, hvormange til Grynmaling alene, men Haandqværnene optælles ikke med; hvormange Oliemøller, Valkemøller, Papirmøller, Barkmøller; hvormange af disse Møller der drives ved Vind, hvormange ved Vand hvormange ved Heste, hvormange ved Damp, og hvormange ved flere af disse Kræfter samlede; hvormange Par Træsko der til virkes aarligen i vore Sogne; hvormange Pund Strømper, Trøier, Buxer, (salva venia) og andet Uldengods der forarbeides; hvad Værdi Kongetienden har aarlig, item Kirketienden, item Præstetienden, item Qvægtiende, Smaaredsel, Midsommersrente og andre deslige Smaa-Afgifter (ia, de ere kun smaa, desværre) til Præsten; hvad Degnekaldet indbringer; hvormange Doctore og Jordemødre og Kromænd den, er i vore Sogne; hvormange Skoler, og hvormange Børn derer i disse Skoler; hvormeget der udredes til disse Skoler; hvormange Fattighuse, item Hospitaler, item Arbeidsanstalter den haves; præter plura, p. p. (Fortsættes.)