Viborger Samler, 1844-10-19
J "Forposten af 13de October hedder det: I denne Uge ville Tivoli=Forlystelserne ophøre og de roeskildske Stænderforhandlinger begynde. Det er kun et daarligt Bytte for en stor Deel af vort kjøbenhavnske Publikum. Og hvorledes kan man vel fortænke dem, der foretrække Tivolis lyse Glæder for Stændernes mørke Udsigter, Men man faaer at finde sig i hvad Tiden medfører. Det er den, der foraarsager dette Bytte og at det i Virkeligheden vel kan kaldes daarligt. Det er den kolde, mørke Aarstid, saavel i Aandens som i Naturens Rige, der gjor Stænderne melancholske og lukker Tivoli. Hvad kunne Stænderne yde, der var at ligne med de tivolistiske Fornøielser, Det bliver i alt Fald kun Skyggebilleder mod den søde Virkelighed. Og man har ikke engang Tilladelse til selv at see disse Skyggebilleder; thi Stændersalen er jo lukket, og selv ikke mod Erlæggelsen af Entree aabnes den for Publikum, som kun af den tørre Stændertidende har Leilighed til at gjøre sig en Forestilling om det Skin af Virkelighed, som der vil opføres. Men ogsaa der maa hiint Publikum finde sig, og i de triste Vinterdage, i det mindste saalænge indtil den italienske Opera aabnes, more sig med at drage Paralleler, hvortil Anledningen jo ikke ganske kan mangle. Ligesom der i Tivoli vare to Orchestre, der afvexlede med hinanden i Concerten, saaledes ville Stænderne ogsaa strax deele sig i to lignende Partier, hvoraf det ene, det større conservative, vil blive dirigeret af den kgl. Commissarius, det andet mindre maaskee af Præsidenten eller hvem man ellers kan enes om at vælge dertil. Den største Deel af Musiken bringer Commissarius naturligviis med sig, og de øvrige faa Nummere, der ville blive udførte, enes man formodenlig om i Forveien Det vil derhos især være interessant at see, hvilke Jnstrumenter de forskjellige Deputerede ville vælge. Thi Balget staaer dem frit for. Paa Trompetere og Basunblæsere vil det sikkert ikke mangle, og uden Tvivl bliver det især de talrige Kammerherrer og adelige Godsbesiddere der igjen ville lade høre deres Færdighed ved at frembringe en Mængde pralende og bedøvende Toner; heller ikke Pankeslagere vil det mangle paa Piccolo=Fløiter og Strygeinstrumenter, turde man derimod komme til at savne, især i Sammenligning med hvad man horte i Begyndelsen af den viborgske Concert. Et saadant Sammenspil, som der fandt Sted, tør man overhovedet nu vel ikke gjøre Regning paa i Roeskilde; men Disharmonien er ogsaa en Fornøielse ved saadanne Leiligheder, og jo større den bliver, desto smukkere. Sangen vil svare til Jnstrumenterne, og medens de store Bravour=Arier udføres af Commissarius og Regeringens Venner, vil det heller ikke mangle paa Duetter, hvori Bas og Discant ville lyde noget skurrende. – Desuden vil der ogsaa forekomme andre Fornøielser, der kunne minde om Kjøbenhavnernes tabte Sommerglæder. Man vil kunne see de Deputerede blive veiede, og endeel af dem fundne for lette; Kraftprøver og Væddeløb i Sække ville høre til Dagens Orden, og Fyrværkerier og Vaurhaller ville blive foranstaltede af Commissarius saa ofte Veiret tillader det. Trykkefriheden vil vel komme til at rutsche paa russisk Maneer, og en sær Fornøielse vil det være at see hele Forsamlingen ligesom paa den chinesiske Jernbane fra Peking til Canton kjøre rundt i en uhyre Fart uden at komme videre, om man derved vil kjøre i Ring med den kgl. Commissarius, eller han med de Deputerede, bliver et Spørgsmaal, og i ethvert Fald det interessanteste ved hele Sagen."