Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-12-31
Jndenlandske Efterretninger. J Fædrelandet af 22de December læses angaaende den slesvigske Sag et interessant Brev fra Orla Lehmann; det er dateret Paris den 12te December og det hedder i Slutningen: Lad os endelig med Tillid slutte os til vor Konge. Det har til alle Tider og paa alle Steder været erkjendt, at al indre Tvist bør forstumme lige over for en udvortes Fiende. Husker dog, at Spørgsmaalet er, om dansk Nationalitet og dansk Sprog skal være berettiget i et i det mindste for en Deel dansk Landskab, om en Deel af den danske Stat midt under Freden skal løsrives fra samme og indlemmes i et andet, et fremmed Rige. Kongens Forhold i denne Sag vil for Nutiden og Efterverdenen afgjøre hans Forhold til det danske Folk; – lad os derfor gjøre det let for ham at slutte sig til sit tro Folk, ved hver fra sin Side uforbeholdent og tillidsfuldt at slutte os til ham. Endeligen vil jeg bede Eder - og dette er mit Brev nærmeste og praktiske Øiemed – at sætte mit Navn paa den Subskription, som er aabnet til en Hædersgave for Lorenzen. Forsaavidt jeg har havt en ikke ganske ubetydelig Andeel i det slesvigske Spørgsmaals Forhandling hos os - næst det store scandinaviske Spørgsmaal det vigtigste af alle – har min Bestræbelse stedse været rettet paa, at understøtte Danskhedens Virken i Slesvig, men ikke at ile forud for samme. Denne Stilling - i anden Linie, som en Reserve og Rygstød for de danske Slesvigere – er efter min Mening den eneste, som vi hidtil burde indtage, og ligesom vi derfor have gjort Ret i at vente, indtil i selve Slesvig Schleswigholsteinernes stedse stigende Anmasselser vakte den danske Modstand til virksomt Liv, saaledes er det for Sagens videre Fremme af største Vigtighed, at det er der Signalet er givet. Ved er denne Modstand hidtil kun svag, og anderledes kunde Begyndelsen naturligviis ikke være; men den vil voxe, og vil alt i høi Grad gjøre det i næste Forsamling, hvis, som jeg haaber, Regjeringen opløser den nærværende Forsamling, og vælger en anden Commissarius og andre, ganske andre Kongelige Deputerede. Men jo svagere Begyndelsen var, desto større personlig Styrke - jeg tager ikke i Betænkning at sige, desto større Heltemod hørte der til, ene at bære den, og det er med den Overbeviisning, at Lorenzen, den danske Folkeligheds djærve Grændsevogter, har gjort mere for os, end nogen anden nulevende Dansk, at jeg fordrer den Ære at turde slutte mig til dem, der ved et udvortes Tegn ville bevidne ham vor levende Paaskjønnelse."J den slesvigske Sprogsag har de slesvigske Stænders Comitee allerede den 16de afgivet sin Betænkning, der gik ud paa at Forsamlingen ligesaa indstændigen som underdanigt skulde fraraade alle Lovbestemmelser, hvorved der blev givet de dansktalende Medlemmer af Forsamlingen positiv Ret til at benytte det danske Sprog ved Forhandlingerne, saavelsom Ret til at deres Foredrag i en tro Oversættelse bleve tagne til Protocols. Comiteebetænkningen indledes med en Fremstilling af det, med Hensyn til det danske Sprog i Forsamlingen Passerede, hvis Resultat var, at Præsidenten i hvert enkelt Tilfælde, som et til den indre Forretningsorden hørende Punkt, skulde afgjøre, hvorvidt derkunde tillades den enkelte Deputerede, der ønskede saadant, at tale Dansk.