Corsaren, 1843-11-24
Borling-Lüneborgiana. Fra Red. af "den Berlingske" har Corfaren modtaget følgende Skrivelse: Min gode Corsar! Vi have med særdeles Opbyggelse bemærket de velvalgte Uddrag, De har leveret af den særdeles instructive Dagbog fra Lüneborg, som i lang Tid udgjorde vor Berlingers interessanleste og meget læste Hovedartikel. Men hvor bliver Slutningen af? De har sandeligen forbigaaet meget, som hoiligen fortjente atter at udhæves. Vi kunne ikke negte at vi ansee det for at være i Deres egen og Deres Læseres velforstaaede Jnteresse, om De atter vilde komme tilbage paa denne Artikel. Apropos, har De læst den sidste Examiner? - Fortræffeligt Blad! - Modtag Forsikkringen om vor Anerkjendelse af Deres Bestræbelser for at være en dansk Examiner. Grüsen Sie ihre werthe Frau, und leben Sie kostbar. Jhr ganz ergebenster Collega. M. L. N. P. S. Hvad synes De om vor sidste Artikel om Jomfru Rosenkilde? Var hun ikke ganz allerliebst? og Jfr. Andersen ogsaa. En saa smigrende Opfordring have vi naturligviis ikke kunnet modstaae, og meddele derfor her Slutningen (efter Berl. Tid. Nr. 277, 83 og 84). "Om der end kommer lidt Regn ned i Feldtsengen, omkomme Officererne derved ikke." (Nei det troer jeg sigu nok; vore Officerer ere anderledes haardføre og altfor vante til "Fugtighed" til at ctepere af saa lidt.) "Soldaten er altid hungrigt. (Saa -aa ??? Endog naar han har sat et Fad Boghvedegrød og en Pande stegt Flesk tillivs?) "Kongen af Hannover blev udhævet først, og Blodet begyndte at stige mig til Hovedet." (Ja men det er dog heller ikke rart saaledes at udhæver Kongen af Hannover først, og hvad dette hersens Blod er anbelangende - saa - - - skulde det ikke snarere have været Viin? thi den skal være slem til at stige til Hovedet, enten man saa udhæver Kongen af Hannover først eller ikke.) "Det syntes næsten at være dem (nemlig vort 5te Jægercorps) imod, at de paa denne vaade og moseagtige Bied kun vadede i Vand op til Knæerne; de havde sikkert Gtk) ønsket at Vandet hellere var gaaet dem til Halsen." (Troer Fatter det, for jeg troer det min Sjæl ikke.) "Alt hvad man forlanger af en Hofmand er: at bukke, tie stille og lukke Dørre op. Større Fordringer gjør Publikum ei!" (Deri gjør Publikum ret; hvilke storre Fordringer kan og skal der vel gjøres til en Hofmand?) Det er ogsaa neppe Tvivl underkastet, at det kolde fugtige Veir har conserveret Troppernes Helbred langt mere end et sundt og tørt vilde have gjort det. Dette maa tjene til Trøst for de Deeltagere og Tilskuere, der have følt Ulempe af det umilde Veir." (Wie können Jhro Gnaden das begreisen?) "Krudtdampen blev hvilende over Bataillepladsen, som derved vandt i Jnteresse." (Ja vel! Saadanne Bataillepladse vinde immervæk i Jnteresse ved en Krudidamp, som "bliver hvilende".) "Der var Momenter, hvor denne Damp virkelig generede." (Nei virkelig? Ja den Damp er noget Fandens Tøi til at genere Momenter.) "Er Forkjølelse end ikke nogen Sygdom, saa er det dog en Lidelse, som forhindrer, at man kan bestille noget Ordentligt." (Forf. af Dagbogen har altsaa ikke været syg, men kun lidt af Forkjølelse.) "Idag begravedes den danske Døde, som var en Underofficeer og Skriver. Forresten er det Skriverne som i vor Tidsalder arbeide sig. lettest tildøde. Ogsaa i Kjøbenhavn blive disse ulykkelige Skabninger Offeret for vor Tidsalders største Ulykke." (Dette er dunkelt og gaadefuldt. Forf. synes at antyde, at denne Dagbogskrivning vil koste ham Livet; vi troe at kunne forsikkre ham om, at han "i Kjøbenhavn" ikke vil blive Offeret for større Ulykker, end f. Ex. Aftenbladet.) "Morgenen begyndte atter med Regn. Jmidlertid sige Preusserne, at Veiret altid er smukt ved store Fester, og naar Kongen indfinder sig." (Hvor de Preussere ere velopdragne Folk!) "En af vore Artillerister fik en Haand skudt af ved at lade Kanonen. En dansk Læge forbandt Haanden, som derpaa blev afsat af en hannoveransk Læge." (Kanonen var saaledes ganske overflødig.) Den stakkels Kanoneer erholdt al tænkelig Medlidenhed af de Omkringværende - som rigtignok en kunde hjelpe ham." (Forunderligt! skulde ikke en Eneste have havt en Haand tilovers?) "Af denne Begivenhed kan man imidlertid atter uddrage den gamle Sætning, at Jngen kan undgaae sin Skjæbne." (Ja hvem der saadan kunde uddrage Sætninger.) "Kongen af Preussen red bestedent omkring med det sædvanlige velvillige Smiil paa Læberne." (!) "Cavalleriet tumlede sig paa Sletterne, bølgende Angreb af dette Vaaben (nemlig Sletterne) fandt uastadelig Sted. "Kun een bemærkning kan jeg ei afholde mig fra at gjøre, og det er den Uskik, at Artilleriet hyppig skyder over Hovedet eller ved Siden af Jnfanteri og Cavalleri. J Virkeligheden er Tingen aldeles ugjørlig og umulig." (Forf. er som Æstulape Slange eller som Pressen; han læger selv de Saar, han slaaer.) "Man fortæller, at en Rekrut, da han skulde lære at gjøre "omkring" efter Reglementet af 1842, begyndte at græde - - jeg kan ikke nægte, at jeg ofte har været nær ved samme Sindstemning uden at være Rekrut." (Kongen af Preussens Beskedenhed kan ikke være større.) "Det behøver neppe at bemærkes, at vor Kronprinds's Fødselsdag i Dag blev feiret det bedste vi kunde." (Det troer vi sgu nok, eller skulde J ogsaa skeet en Ulykke! Vi tvivle aldeles ikke paa, at den jo blev feiret, vi kjende nok de danske Officerer: de kan feire naar det kniber.) "Vore Soldater have neppe Hvile (paa Rastdagene). Rastdagens Nødvendighed er derfor meget stor." (Jeg vil være "Berlings", om jeg kan finde blot et Gran sund Memneskeforstand heri.) "Vi Officierer skulle jo ogsaa gjøre Visitier." (Ja, Gud beeares! - hvad skulle de ellers gjøre?) "læse og skrive lidt, om vi kunne." (Hvad for noget: kunne ikke alle Officierer læse og skrive? Det troede jeg dog; ja der seer man de sorgelige Følger af vore Skolers slette Tilstand.) "De kongelige, fyrstelige og prindselige (!!!) Personers Antal her er vel ikke langt fra 30, hvoraf Danmark stiller en ikke ganske lille Andeel, nemlig 10." (Ja, der skal J bare see! Kom nu og kald Danmark "et lidet fattigt Land". Tænk blot! Vi kan stille 10 kongelige, fyrstelige og prindselige Personer i Marken ved Lüneborg. Vi har sguingen Nod. Herre! "Vi ere vel reiste!") "Den hele Parade varede for mig fra Kl. 10 1/2, til Kl. 2 d. e. 3 1/2 Time." (Enhver Dosmer i kunde min Tro ikke finde ud af det Regnestykke.) "Veiret har idag stadigen været regnfuldt, som dog ei har forhindret Kongen med sine 3 Brødre fra at visitere Leiren og indtage Frokost." (Ak ja, hvad gjor man ikke for en god Frokost!) "Sie sind der einzige, der solche Nachfragen thun", sagde en Boghandler i Lüueborg, "denn die hiesigen Officiere kausen gar keine Bücher", en Bemærkning, som forekom mig temmelig overflødig." (Ja os med, Skam skulde han skee, den Boghandler.) "Jeg møder stundom heri Gaderne en gammel Bekjendt, Capt. v. Henkels lithographiske FeltpresseVogn." (Man seer heraf, i hvilken Classe af Samfundet Forf. har sine "Bekjendte", thi skjøndt han kun nævner Vognen, har han dog rimeligviis meent dem, der kjøre eller trække den.) Ved den store Parade,modtoge Kongerne af hver Infanteriafdeling et 3dobbelt Hurra." (Altsaa, efter vore Priser til 9 Mk. eller 1 Thaler preussisk Stk.) "Ved denne Leilighed bleve Alle saa temmelig vel gjennemblødte. Kongen af Preussens Nærværelse hjalp os idag ikke." (En temmelig frivol Yttring.) "En Hest blev uregjerlig lige foran Monarkerne, men brød endelig gjennem Linien og forsvandt bag Suilen, hvorover man glædede sig mere: end jeg." (Dette tilstaae vi, er os for høit, hvis ikke Autor - som Trop - har meent sin egen Pegasus.) "Vor Nærværelse har her efterladt de behageligste og venligste Erindringer, som med toges i alle Retninger." (Hvor grusømt, først at efterlade dem, og derpaa atter medtage dem !) Endelig maa vi efter samme Forf. meddele, at Prinds Vilhelm i det Hele opførte sig med megen "Dygtighed, Rolighed og Værdighed," samt, at "et i Jorden rodende Svin har opdaget Lüneborgs SaltKilder, hvorfor dets Hoved er opstillet i et Museum til evig Hæder og Ære." (Det er maastee ikke det eneste Svinehoved, der i Kongeriget Hannover er kommet til Hæder og Ære.) Casareus Aed. har uder Dags Dato udnum Forf. af denne Dagbog til corresponderende Æresmedlem, samt til Commandør for vor Livgarde, thien Mand, der saaledes fører Pennen, hvorledes maa han ikke kunne fore Sværdet! For al din Lüneborger-Snak Om Pikkelhue, Vaabenfrak, Om Flaskehalsene, som knak, Du brave Helt! Hav Tak! Amen!