Extraordinaire Maanedlige Relationer, 1697-02-01
Den 11 Jan. kom Kongen i Parlamentet, og der approberede adskillige Acter, iblant hvilcke var En, som anklagede Rid. Fen vick skyldig at være for Crimen læse Majestatis. Acten hvorudi hand forklaris at være skyldig, liuder saaledis: Eftersom Ridder John Fenvik Baronnet, paa Capitain Porters og en Adels Mands Cordeel Good mans lovlig Vidnisbyrd, udi de Sessioner af Oyer og Terminer, udi den Stad Londen den 28. May 1696, for høyt Forræderie var bleven anklaget, at hand hafde med Majestætens Fiender besluttet at ombringe og afskaffe Kongen; Og om dette at udføre, med adskillige Personer holdt farlige Tilsammenkomster, af hvilke nogle virckeligen for Rætten ere blefne overbevilste, og de andre icke endnu er blefven stilt for Retten; Hvorudi blef besluttet, at Robert Charnock (som for sligt Forræderie er bleven lovlig ofverbevist, og henrettet, fordi hand hafde et Anslag, at myrde Hans Kongl. Majestæts hellige Person, som GUD i Naade bevarer) at sende til den forige Kong Jacob ad Francke rige, paa det at Kongen af Franckerige kunde blive opmuntret tilat anfalde dette Rige med bevæbned Haand, med Tilsagn at vilde conjungere sig med hans Tropper, og forskaffe Gevehr til Folcket: Udi hvilket Ridder Fen vick er skyldig, og ved det, Tid efter Tid, af Majestætens Naade, haver bekommet Dilation, icke at blive stilt for Rætten, fordi hand vilde giøre en vitløftig og aabenhiertig Bekiendelse, om alt hvis hannem var bevist, om den forehavende Conspiration imod Kongen eller Regieringen, saa og Personerne som ere derudi, begrebne; Men hand haver der imod misbrugt Hans Majestets store Barmhiertighed, og i stæden for at hand skulde giøre en sandfærdig Aabenbaring, haver hand opdigtet falske og løgnagtige Skrifter, og iblant andet, en Jnformation om nogle Pairs, og adskillige Lemmer udi Parlamentets Under-Huus, som allene derhen udgick, at hand hafde hørt saadant sige; Hvorved hand søgte at underkiøbe Regieringen, og sætte en Mistancke i mellem Kongen og Undersaatterne, paa det den store Conspiration derved kunde skiulis. Og efter at Cordeel Goodman (som er en af Vidnerne imod Fenvick, om samme hans Forræderie at overbeviise,) for kort Tid siden har gjort sig usigtbar, og nu er kand bringis for Liuset, da hand tilforn ved de bestemte og opsat te Terminer, om at stille Fenvick for Rætten, virckelig skulde have mødet, saa fremt mand ey hafde formodet, at den Fangne efter sine saa ofte gjorde Løfter, endeligen skulde giøre den tilsagde Bekiendelse; Saa hafver Kongen med Bevilling og Efterretning af de Geistlige og Verdslige Lords, og de Gemeenes Deputerede, forsamlede udi Parlamentets Under-Huus, og ved deris Authoritet og Magt ordineret og besluttet, at bemelte Fenvick som er overbeviist høyt Forræderie, derfor at skulde lide paa Lifvet, og udstaa alle de Straffer som slige Personer (efter Loven) ere undergifne, og saadanne Misgierninger ofverbeviiste. Mad. Fenvicks med hendis Søftre Hertuginderne af Nortfolck og Devonshire, og andre fleere fornemme Dammer, have gjort et Fodfald for Kongen, og søgt hans Pardon, eller og i Fald ingen Pardon var at forvente, hand dog maatte vorde rettet med en Biil-Øxe. Hans Majestæt svarede, at det gjorde hannem ondt, at hand i denne Begiering icke kunde beviise Barmhiertighed, dog vilde hand tage det i Betænkning. Mad. Fenvicks har ogsaa gjort en SuSupplica til Parlamentet, hvor udi hun melder, at hendis Mand, for meere end et Aar side, skref et Bref til Majestæten foruden underskrift, udi hvilcket hand Forræderiet imod Majestæten har aabenbaret; og i hvor vel Majest. saadant Bref er tilkommen, veed mand dog icke om hand var Author der til. Den 16 var nogle Dommere tilsammen, for at sige, paa hvad Maade DødsStraffen som ved en Parlaments Acte er afsagt, skulde excecuteris, og ofvergaf det til Majestætens Geheime Raad, udi hvilket blef besluttet, at lade udføre Parlamentets Dom. Derpaa blef givet Ordre, at hand Løverdagen den 20 Jan. om Formiddagen imellem 9 og 11 paa Tourhil paa et Schavot skulde Halshuggis, og det i henseende til hans store Familie og Svogerskab, ellers skulde hand været ophengt og parteret. Hans Hustru fick lof til at besøge hannem, saa tilt som hun det begierede. Hand lod saa med Kongens tilladelse den afsatte Biscop af Petersborug D. Vithe til sig fordre, om hannem til døden at berede, og som hand sig for Ober-Huset hafde beklaget, at tiden til at berede sig, var for kort, lod Parlamentet ved Deputerede hos Kongen giøre Ansøgning, Executions-Dagen at forlænge, som af Majestæten indtil den 25 blef opsat. Om Aftenen tilforn var Madame Fenmiks, og mange af hans Venner i Neugatte, og tog Afskeed med hannem. Paa Executions Dagen stod hand op om Morgenen Klocken Fire, og var allerne indtil 7 slet. Klocken 10 blef hand ved en Scheriff fra Neugatte afhendt; Hand sad med D. White udi en Sørge-Caros med 6 Heste for, efter hvilcken 6 andre Carosser følgede, hvorudi vare hans Venner og bekiendte; For disse Carrosser blef hans Lig-Kiste ført paa en Vogn, som med sort Sargie var be decket, derefter følgede 2 Compagnier Granaderer og 2 Compagnier til Hest, som hannem hen ad Tourhill convoyerede, hvor 2 Regimenter omkring Skafottet stod posterede, Klocken var halfgaaen 12 førend de kom til Skafottet, som var meget stoert hand var klæd i sort, og hafde en blaa Kappe over sig. Den tid hand kom oven paa, blef hand først temmelig bestyrt, men der hand igien kom til sig self, hilsede hand de som sto stode paa Skafottet, og bad D. Vhite at hand vilde læse med hannem, som giorde en kort Bøn. Fenvik spurde saa Doctoren ad, om det var fornøden at tale til Folket; Hand svarede ney, men sit Skrift kunde hand levere tilScheriffen. Fenvick vende sig saa til ScheScheriffen og tackede hanem venligen for sin umage og leverede hannem Skriftet, med begiering at, det maatte tryckis; Scheriffen lofvede hannem at vilde tale med Kongen derom; Herefter gjorde hand en kort Bøn, forlod Bødelen sin Gierning, gaf hannem en deel Penge, hvilket hans Venner ogsaa gjorde og bad derhos, at giøre et vist Hug. Hand talede saa til sin Tienner, som hanem Parycken aftog, og Kiortelen uddrog, kyste Blocken, hvorpaa hand sig skulde nedlegge, disligeste BiilØxen, og proberede om den var vel skarp, knælede saa neder, og lagde Hofvedet paa Blocken, stod saa opigien, og sagde Bødelen et Tegn naar hand skulde hugge til, lagde sig saa neder, og raabte: Herre vær min Siæl naadig, som var det Tegn paa hvilcket Bøddelen skulde afhugge hannem Hof vedet. Efterat Hofvedet var afhugget. tog Bøddelen det, og viiste det op for Folcket, med de Ord; Det var en Forræderis Hofvet. Hofvedet blef saa strax syet til Kroppen igien og lagt i Kisten, og bragt i Sørge-Karrossen, og der udi ført til St. Martins Kircke hvor det blef begrafvet. Hand var 58 Aar gammel, og af een gammel Adelig Familie, som udi 800 Aar i Northumberland var berømt, men nu ved hannem udgick baade Berømmelsen og Familien, for hand var dend sidste der af. Scheriffen begaf sig derefter til Hans Majestæt paa Kensington, og ofverlefverede Skriftet, som Kongen læste, og gaf det igien fra sig, med forlof, at det maatte tryckis. Som val af følgende Jndhold: Jeg har aldrig været capabel til at holde nogen stor Tale, ey heller konstig til at skrifve; derfor vil jeg ickun kortelig her anføre min Religion og hvorfor jeg nu uskyldig maa døe; Og det alleeniste for at forekomme mine Fienders Bagtale efter min Død, thi de hafve handlet falskelig og besvigelig med mig. Anlangende min Religion, saa er jeg opfød udi den Engelske Kircke, ligesom dend formedelst Loven er stadfest, hvilcken jeg hidindtil har bevaret: Dog bekiender jeg, at hafve været en uværdig Lem af den, fordi jeg icke altid har efterlefvet dens opperlige Regler; Derfor blues jeg nu, og beder Gud ydmyggeligen om forladelse. Min Religion har lært mig at holde en uryggelig Troskab til min Souverain Herre og Konge, hvilken jeg, Gud skee Lof! ubesmittet hafver holdet, og udi alle mig forekomne ærender, altid stræbet efter af yderste formue, at den Engelske Krone paa den rette Linial Linie maatte forblifve. Angaaende Beskyldningerne, hvorfor jeg nu maa døe: Saa kalder jeg Gud til vidne, ey at hafve været udi Forsamlingen til Leadenhole-Straat, i den Meening eller Jntention at opmuntre Kong Jacob til at anfalde dette Rige med en Krigs-Magt, thi jeg hafde hvercken Heste eller Vaaben ved Haanden, ey heller hafde jeg forbundet mig til at forskaffe noget Folck, eller gifvet mit samtykke til saadant Jndfald, som mig Falskelig er blefven paasvoren. Jeg forklarer her for Guds Ansigt, intet at hafve vist om Kong Jacobs Ankomst til Calais, langt mindre noget om det derfra forehafvende Jndfald her i Riget, førend det var blefven røgtbar, paa alle kandter. Og min præsumption at noget torde blive foretaget, bestod derudi, at dend Toulonske Flode skulde komme til Brest. Disligeste skal Gud være mit Vidne, at jeg aldt, hvis der udi de Skrifter var ommeldet, hvilcket jeg hafde lefveret til en stoer Minister, som kom til mig udi Touren, ved Brefve og Budskab hafde bekommet fra Franckerige, og den Tid jeg hannem samme Brefve hafde forelæst, sagde hand til mig: at disse Sager vare alleredes Printzen af Oranien bekiendt. Jeg var i Forhaabning at mig skulde vederfaris naade af bemelte Printz fordi Jeg hafde været et Jnstrument til hans Lifs Erholdelse. Thi da Anno 1695 i April Maaned, et Anslag imod hans Person var bleven mig kundgjort, har jeg det til deel fraraadet, og til deel ved opsettelser, Anslaget gandske forhindret; For hvis skyld jeg ogsaa troer, at det sidste Project mig icke er blefven aabenbaret og tilkiende gifvet. Saafremt der sin dis en og anden, som jog har offenderet med Ord eller Gierninger, beder jeg dem hierteligen om forladelse, og at Gud vilde forlade alle dem som mig hafve gjortont, i sær den nem som af stoer Nidkierhed, har søgt mit Lif vis Ende, og mit uskyldige Blods udgydelse har bragt ofver Nationen, efterdi intet Forræderie imod mig er blefven beviist. Jeg tacker alle de Edle og Ærværdige Herrer af Parlamentet, som var for mig, og imodstoed Billen, hvorudi jeg blef kient skyldig at være, uden hvilcken de mig ellers ey kunde hafve Dømt til døden, og jeg nock er forsickret om at de, formedelst min Sags forfegtning, deris egne Sager hafve søgt at beskierme. Jeg beder Gud, at hand vil velsigne min rette og Souveraine Konge, Kong Jacob, Dronningen, og Printzen af Wallis, og hannem, samt hans Efterkommere, for denne Nations Fred og Roeligheds skyld, igien at sætte paa Thronen, som ellers umuelig kand have Lycke førend Regieringen igien blifver sat paa den rette Fod. O Gud! du store Skabere, og alle Menniskers Erholdere, og deris Siælis Elskere, udi dine Hænder befaler jeg ydmygelig min Siæl, og beder dig, at hun altid maa holdis kostelig og dyr for dine Øyen, formedelst min Saliggiøreris Jesu Christi store fortienistis skyld, Amen.