Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1836-07-26
Udenlandsk Politik. Frankrig. Om Aliband's sidste Øieblikke fortælles endnu Følgende: Han havde om Løverdagen lagt sig til Hvile med den faste Overbeviisning, at han allerede den paafølgende Søndag Morgen skulde henrettes. Han vægrede sig derfor ved at klæde sig af. Først om Morgenen Kl. henved 5 lod han sig af en af Bevogterne overbevise om at ingen Henrettelse kunde foregaae om Søndagen. Først nu klædte han sig af og sov igjen rolig ind. Han havde udtrykkeligen forbudet sin Defensor at ansøge for ham om benaadning. Denne indgav alligevel en Ansøgning, og Udfaldet er bekjendt. Jmidlertid havde Abbed Grivel og Løverdagen tilbudet den Domfældte geistlig Trøst, hvilket han i Førstningen afslog, men besluttede sig dog senere til at skrifte, og anmodede Hr. Grivel, om Søndagen, gjentagende at besøge ham. Den Geistlige kom og forlod først om Aftenen Aliband, der forøvrigt var meget rolig, og om Formiddagen havde forslaaet Tiden med at synge republikanske Sange. Allerede om Natten Kl. 3 indfandt Hr. Grivel sig atter. Aliband blev vækket og tilkjendegivet at Executionen skulde foregaae Kl. 5. Han ønskede et Glas Viin og noget Kjød. Begge Deel blev ham overrakt. Men Vinen vilde han ikke drikke, af Frygt for at man havde blandet den med narkotiske Jngredientser, for at give hans Tilstand et modløsere Anstrøg. Først efter Grivelberoligende Forsikkring at hans Frygt var ugrundet, spiste og drak han. Under det frygtelige Toilette, som man nu foretog med ham, omarmede han Abbeden, og bad ham sige til sine Forældre, at han døde for Friheden. Derpaa vendte han sig til de Omkringstaaende, og sagde: "Ja! jeg døer for Republiken. Jeg gjentager, at jeg ikke har nogen Tirsdagen den 26de Juli 1836. Medskyldig. Jeg foragter alle de bagvaskende Løgne som General=Procuratoren har udspredt og mig. Mit Privatliv, mine Sæder, have været fuldkomment rene, rene som Brutus's og Sand's Liv. Ligesom de, har ogsaa jeg villet befrie mit Fædreneland." Kort iforveien havde han forlangt Skrive materialier, for at skrive til Flere af sine Venner. Da man havde bragt ham dem, betænkte han sig og udraabte: "Nei, jeg vil undgaae at følge Fieschis og hans Autographers Exempel. Kuns 2 Linier, "Lev vel!" til min Fader. Men ogsaa dette frafaldt han. Han vilde opbevare disse, en Dom fældts sidste Linier, og stedse læse dem, – sagde han, dette Minde vilde dræbe ham, nei jeg skriver ikke!" Den sidste alvorlige Gang tilbagelagde han ligeledes med stor Fatning. Efterat han endnu engang havde omarmet den Geistlige ved Skafttets Fod, og efterat Dommen var oplæst, udraabte han, støttet til Guillotinen: "Jeg døer for Friheden, for Menneskehedens Vel, for Udryddelsen af det n. Monarkie!" Allerede laae han paa Brædtet med Hovedet under Kniven, da han tilraabte Soldaterne: "Lev vel, mine Tappre! Lev vel, Kammerader!" Han syntes at ville sige mere, men Kniven faldt. Alvorlig og tans adskiltes Mængden. Liget blev ført til Kirkegaarden Mont par nasse, og nedlagt i samme Grav, hvori Fieschi Liig ligger. Paa Hr. Ledrus Forestilling, er det imidlertid igjen optaget og overleveret Aliband's Familie til Begravelse. Alibands Forsvarstale i Pairsretten, hvis Publication af Regjeringen er forbuden, har han overleveret til sin Defenfor Hr. Ledru, der vil besørge den trykket i London. - Den 12te dennes er Pairs og Deputeret Kammerets Sessioner sluttede. Jk kuns faa Medlemmer vare samlede, og Raabet; Kongen leve, lød kuns sparsomt. Rygter om et nyt Attentat, havde sat Hovedstaden i Bestyrtelse, men de stadfæste sig ikke.