Viborger Samler, 1791-11-14
(Jndsendt) Hiertelig bitter har en skiult Recensent i Samleren Nr. 43. udøst sin inderlige Fortrydelse over den i Samleren No. 41, indrykkede Fabel. Jkke Fabelens Autor alerne, men og dens Udskriver, har den lærde Recensent ladet sin skarpe Pen tordne paa. Hos begge har hans grandskende Øie opda1 Exod. 2, 13, 14. m) 1 Sam. 20, 33. get, som han afgiørende kalder det, utilgivelige Feil; hans Vredes Jld har været heftig; dens Lue har fortæret hans Grovheds Sluse og en Strøm af skieldende Udtrykke har gjort et forskrækkelig Udfald paa Fabelens Autor. Som Jndsender af Fabelen, som den der derved har skaffet dens Forfatter en ubarmhiertig Recensent paa Halsen, kunde jeg vel synes pligtig at tage Autors Partie; men hvor meget bedre var det ikke, at vise Recensentens dadlende Væv en stiltiende Foragt; thi at komme i Strid med ham, vil enhver, der kiender hans Disputeer-Sygdoms Heftighed, tilstaae mig, er ligesaa stor en Ulykke, som at komme i Strid med en opbragt Fisker Kierling; dog - jeg vil paa den gamle Fabelskrivers Vegne, vove en Dyst. For min egen Deel, som Jndsender, kan jeg forsikre, at Recensentens Larmen foraarsager mig ingen ubehagelige Fornemmelser. Jeg føler derimod den samme Fornøielse over hans Buldren, som en vis Philosoph følte, da en Disputeersyg skieldede ham, og han uden at svare et Ord, førte sin Modstander til et offentlig Sted, hvor enhver kunne høre ham skielde. Varme Hr. Recensent, Følsomme Elsker af Videnskaber og Poesie Tillad da, at jeg venskabelig siger Dem, at Deres Jndbildiskhed viser sig alt for utaalelig. De anmærker, min sprænglærde Herre, at Fabelens Autor eller Udskriver burde ved Noter have erindret, at Fabelens allerkiereste Hr. Michel var en Undtagelse fra Michlerne i Almindelighed. Sandelig, omhygelige Mand! De maae i Deres Tanker have et sielden Begreb, siden De har anseet Noter nødvendige for at underrette Publicum, om det, som De selv, uden Hielp af Noter, har kunnet begribe og indsee. OlDe er dog, store Hr. Recenseent, et virkelig original Genie. Den anden af de Feil, De har udsat i Fabelen, angaaende Ravnens i Deres Tanker upasselige Valg, synes jeg og nok, Deburde være saa naadig, at bære lidt over med. Men Dommen er allerede fældet – Deres ophøiede Fornuft har engang erkiæret den for utilgivelig, skiønt Tingens Omstændigheder maaskee kan have gjort Ravnens Valg særdeles vel passende, besynderligt dog, at De ikke, for saa meget mere at lade Deres Kundskab i Carakteristiken høre, opgav et meere passelig Dyr. Slutningen i Fabelens sidste Cuplet, indseer enhver, der ikke ganske har Mangel paa Begreb, er hverken ondskabsfuld eller fornærmelig mod de ædle og sande Porter, og de Uædle og Jndbildte, maae for mig gjerne sladre og tordne, og rime derom, saalænge de lyster. Lettelig insees, hvad Fabelens Autor har meent med den Strofe "Just derfor blev han og Poet, thi at han dermed har villet sige, at Michel, da han intet fik at bestille af det han recommenderede sig til, greb til at giøre Vers, er noget som Sammenhængen i Fabelen tydelig viser. Han har altsaa ei meent, at Michel blev virkelig Poet, men det synes at han har brugt dette Udtryk, for at spotte Michel, thi ligesom man ofte spottende kalder en Tosse en klog Mand, saaledes synes det og Forfatteren spottende har betient sig af Ordet Poet, for at udtrykke Michels Forandring til Versemager. Jkke den mindste Aarsag synes det altsaa, Hr. Recensenten har havt til hans strenge Dom eller til hans harmfulde Ophævelser og Declamationer, og har han, som det synes, ladet sig bevæge til disse i Haab at give Publikum et høit Begreb om hans Lærdom, giør det mig alerne ondt, ifald han feiler, og desværre - han giør det vist, thi Lignelsen om Trommen er alt for bekiendt, at nemlig Aarsagen, hvorfor den giør megen Allarm, er fordi den er huul. Var jeg Fabelens Autor ville jeg derfor svare ham ved at sige med Porten: En af Narren fældet Dom Jeg bekymter mig ei om. At det i næstforrige Nummer fra S. T. Hr. Thura til mig stillede Brev ikke fra mig til Bogtrykkerie er indsendt.), eller mig engang forinden det offentlige Be*) Nei, det er indleveret af Hr. Thura selv og af ham Samleren. begiert indført. kiendtgiørelse foreviist, finder jeg mig beføiet til, herved at oplyse Publicum om. De indmeldte 7 Rdlr. 6 s. er mig den 29de f. M. tilstillede med en kort Notice om Giverens Villie, og samme Dag afgivne til 3 værdige og flittige Disciple af den øverste Klasse, fra hvilke og den eftertrykte Qvittering derfor er tilbagesendt. Viborg den 12 Novbr. 1791. Hansen.