Almuevennen, 1844-12-04
Man har meent, at det nærværende Ministerium ikke vilde understøtte Reformer i Landboforholdene: men jeg antager, at dette Ministerium, saaledes som det ogsaa har viist sig, vil beskytte Eiendomsretten. Jeg mener ogsaa, at der aldrig vil komme noget Ministerium, som ikke vil følge dette System, og skulde det Modsatte dog blive Tilfældet, da antager jeg, at Kongen, som staaer over Ministrene, vil forkaste deres Raad. – Endelig kommer jeg til Hovedpunctet i Andragendet: Nedsættelsen af en Landbocommission. Jeg maa tilstaae, at jeg finder det meget besynderligt og urigtigt at ville have en Landbocommission efterat vi have faaet Stænderinstitutionen. Selve Stænderforsamlingen maae være en Commission, hvor Forhandlinger og Landets indre Forhold just ere paa deres rette Sted; og da nu Landbovæsenet er en overmaade vigtig Gjenstand, saa er det klart, at den sande Landbocommission er Stænderforsamlingen selv. Jeg skal, for ikke at holde mig til min Mening alene, paaberaabe mig en Antoritet: Wegeners liden Krønike, hvori der er sagt, at Frederik den 6te selv fandt i Slutningen af sin Regjerings Tid, at Landbocommissionens Virksomhed var tilende, og at han troede, at man ikke længere ved positive Regjeringsforanstaltninger burde sørge for Selveiendoms Fremme, men at Fæstebønderne selv burde arbeide sig frem, forsaavidt de havde Evne og Jntelligents dertil. Forfatteren bifalder dette, *) og mener ogsaa, at den høisalige Konge havde Reti, at der ikke bor regjeres for meget. Vor høitagtede Commissarius selv har (Viborg Stændertidende for 1844 S. 776) yttret, at han har staaet i nøie Forhold til de Mænd, som vare Medlemmer af Landbocommissionen, og at han har hørt dem yttre, at, efterat de Love, som vare Frugten af deres Arbeide, nu vare udkomne, ansaae de deres Virksomhed for endt. Den samme Mening maa jeg ogsaa være af, og jeg troer, at der er saameget mindre Grund til at nedsætte nogen Comitee: Anledning af nærværende Andragende, som den sidstafholdte jydske Forsamling, med en Pluralitet af 48 Stemmer mod 2, forkastede et lignende Andragende. Kammerherre Benzon: Da her kun er Spørgsmaal og Comitees Nedsættelse, skal jeg ikke indlade mig paa Sagens Realitet, men blot bemærke, at det med Hensyn til dette Andragende er gaaet mig som flere Talere. Jeg finder at Andragendet nedværdiger Forsamlingen, og at der deri fremsættes Grundsætninger, som, hvis de følges, ville nedbryde al Eiendomsret, og dette undrer mig saa meget mere, som Andragendet er fremkommet fra en Deputeret, der efter sin Stand og Stilling nærmest bør være Talsmand for hvad der er Ret og Retfærdighed. Jeg troer ogsaa, at Forsamlingen saameget mindre vil indlade sig paa Andragendet, som et lignende, der fremkom i den jydske Forsamling ikke fandt mere Medhold, end at det blev forkastet mod en Minoritet af to Stemmer, af hvilken endda den Ene havde misforstaaet Sagen, idet han troede, at det var Hoveriets Afløsning, hvorom der handledes. Capitain Buchwald: Forinden det kommer til Afstemning, om der skal nedsættes en Comitee, maa jeg tillade mig at bemærke, at det kun var i den Forudsætning, at det Andragende, som Proponenten bebudede, vilde blive undergivet Comiteebehandling, at jeg tog mine Andragender tilbage, naar derfor det nærværende Andragende skulde have den Skjæbne at falde, maa jeg fremtræde selvstændigt med dem og see, hvad Skjæbne der kan blive dem tildeel. Cancelliraad Haastrup. Uden at indlade mig paa Sagen, skal jeg blot tillade mig den bemærkning, at jeg fra mit Valgdistrict aldeles ingen Andragender har modtaget i de omhandlede Retninger. *) Naar Hr. Amtmanden siger, Prof. Wegener bifalder at Frederik den 6te i den sidste Deel af sin Regjeringstid intet Betydeligt foretog i Landbosagen, saa vil følgende Citat af Bondekrøniken vise hvorledes og i hvilken Forstand dette bifald er givet. Man læser S. 212 og sig. "Over fyrgetyve Aar vare nu henvundne siden Frederik begyndte at styre Danmarks Rige, og ligesaamange siden hans første Skridt til Omdannelse af Landboforholdene. Selv var han nu nær de Tredsindstyve, det fremrykkede Maal paa Livets Vei, da den friske Skabekraft efter Naturens Orden pleier at tage af, og Tanken hellere søger tilbage til den lykkeligere Ungdoms fuld bragte Arbeider; han havde desuden i de sidste tyve Aar maattet kjæmpe mod store Gjenvordigheder, og da nu det Værste syntes overstridt, kunde den af Modgang, haardt prøvede Herre vanskelig tilbagevinde den Sikkerhed, som Ungdom og Lykke fordum havde givet ham. De store Forbedringer overlod han derfor medrette til den kommende Slægt, og indskrænkede som oftest sin egen Virksomhed til de mindre Foretagender der ikke oversteg hans Kræfter og Hielpemidler Wegeners bifald er altsaa ikke begrundet paa, at der ingen store Forbedringer meere vare at gjøre, men paa Kong Frederiks Alder og aftagne Kræfter. Jeg er blot mundtlig bleven anmodet om at virke for en lige Skattefordeling mellem det frie og ufrie Hartkorn, og dette kan jeg saa meget lettere gjøre, naar dertil bliver Leilighed, som jeg fra den første Stænderforsamling af har udtalt mig for en saadan lige Beskatning. Jeg vil ikke modsætte mig Nedsættelsen af en Comitee, fordi jeg ikke vil udsætte mig for, at det skal hedde, at jeg ikke har tilbørlig varetaget Bondestandens Tarv, og fordi det, om endog Jndstillingen er noget ubestemt, dog forekommer mig, at der er Anledning til, at tage Sagen under nærmere Overveielse. Comiteen vil jo ikke være saa strængt bunden til Jndstillingsposterne, at den vel vil kunne forandre Jndstillingen noget, hvis den skulde finde saadant nødvendigt.