Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-04-02
Keiseren af Østerrige har belønnet den af mange Officierer i Tydskland udviste Tapperhed med Ordensdecorationer. - Serviernes berømte Anfører, Czerni Georg, er med sin Ægtefælle ankommen til Grätz i Steyermark, hvor han indtil videre vil opholde sig. Han fører Caracteer af russisk General=Lieutenant. - J Østerrige gjøres store Anstalter til at modtage Keiser Franz, deels afvenkelte Privatpersoner, deels af Selskaber og Jnstituter. Men de kostbareste føier Magistraten, der har anmodet Konstacademiet og Subjecter til at udføre de Planer, der skulle udkastes i Henseende til Høitidelighederne ved Hs. Majestæts Tilbagekomst. - Man vil vide, at Styrelsen af de østerrigske Financer, der hidtil kun forvaltedes midlertidigen, er tiltænkt Frih. v. Wessenberg. Det er bekjende, at før Colberts Tid spistes Kartofler ikke af Almuen i Frankrig. Det blev denne Ministers Fortjeneste at indføre dem. Det skete paa følgende Maade: Turgot, da Gouverneur i Orleannois, indbød ideligen de hæderligste af sin Omegns Bønder til sit Bord, foresatte dem Kartofler i mangehaande Slags Tillavning, Bonden, som før ansaae Kartoflen for Svineføde, blev underviist ved denne Erfaring om, at den lod sig spise, smagte og bekom vel, og, som var det vigtigste, var en fornem Spise. Jnden faa Aar spiste hele Frankrig Kartofler, plantede dem altsaa sparede Fortæringen af Millioner Tønder Korn, og andre Fødevarer, og satte Landet i Stand til at føde saa mange flere Mennesker, som der nu blev Mad for Chinesernes Maade at efter giøre ægte Perler. - En ligesaa behændig som mærkelig Fremgangsmaade bruges hertil i China Naar Muslingerne nemlig i Begyndelsen af Sommeren krybe op i Vandskorpen og ligge gabende mod Solen, ligge Chineserne færdige med 5 til 6 Perlemoers Perler, trukne paa en Traad og ved Knuder adskilte fra hinanden, og lægge en Rad af saadanne Perler ind i hver Musling. Med denne Fangst sænker Muslingen sig ned i Vandet. Aaret efter ophentes Muslingerne, og ved deres an. Aabning findes enhver af de indlagte Perlemoers Perler overdragne med en ny Perlehinde, som af Udseende aldeles ligne ægte Perler. Brød Surrogat. - Raad= og Landphysikus Oberlecher i Rastadt giver følgende Recept til et godt Brødsurrogat. Man samler og Høsten Qvekrødder (Triticum repens), vasker dem fuldkommen rene fra al Jord og Sand, tørrer dem, og skjærer den i Stykker paa en Hakkelsekiste. Dernæst udbredes de paa Bræder eller Klæder, og tørres ved Soel= eller Opvarmen indtil de kan over brækkes; i denne Tilstand males og sigtes de paa Møllen. Hvo der nu vil bage Brød, tager saameget som man vil af dette Meel, salter og giør det suurt som andet Meel, lader det gjære, og bager Brødet i Ovnen. Til Gjærens og Degens Æltning bruges intet Vand, men følgende Afkog Hørfrøe koges i Melkevalle saalænge, indtil det sidste bliver aldeles slimig. Vallen trykkes derpaa gjennem Lærred, og bruges varmt isteden for Vand, og efter Brødbagningens almindelige Regler. Forholdet af Hørfrøet er een Haandfuld til to Vier tel (8 Potter) Valle. Paa denne Maade erholder man et fortreffeligt Brød.Om Colonier. - Det er en af de interressanteste Skuespil, som tilbydes os af Historien, naar man eftersporer Nationernes fredelige Udbredelse ved Colonier. De despotiske Riger, som alene forstørre sig ved Erobringer, yde os ikke dette Syn; den voldsomme Folke=Forflytning, som der er i Brug, kan ikke frembringe blomstrende Plantestæder, da de ere forbundne med de Forfløttedes Undertrykkelse og med deres Adspredning. Dersom man forefinder hos dem Colonier, saa ere de almindeligen af det militaire Slags, der, saaledes som i det macedoniske, romerske og andre Monarkier, anlagdes i Riget som Besætning, mere forat værne og Provindsen, end for at opbyrke den. Handels=Nationer derimod, især naar de under Beskyttelse af den borgerlige Frihed udvidede deres Søfart til fjerne Lande - Phoenicier og Græker ikke mindre end Britter og Bataver - følte snart Nødvendigheden af at nedsætte sig det, og uagtet alle de dermed forbundne Misbrug, som Historieskriveren ikke kan miskjende, er det dog unægteligen, at ikke alene deres egen Cultur, men forstørstedelen og Menneskehedens Cultur, beroer paa denne fredelige Udbredelse. Den stedsevarende Handel med dem opliver Moderstatens Drivtighed, og udvider dens Synskreds; men fortrinligen er det en undeblivelig Følge, at Udviklingen af politiske Jdeer og den derpaa grundede borgerlige Forfatnings-Fuldkommenhed bevirkes ved den. Den adskilte Deel af et Folk modificerer sig anderledes i enhver ny Plantestad, da det forandrede Locale og Omstændigheder maa give Aanden en anden Retning. Der hvor man begynder for fra, maa meget være anderledes, end der hvor allerede alt fik sin Consistents, og om endog i Begyndelsen Colonierne copierer Moderstatens Forfatning, saa føres de dog snart ved Forskjellen i de ydere Forhold og den ved Trangen udvidede Driftighed til andre Synspunkter. Den borgerlige Frihed udsprang almindeligen til alle Tider fra Colonierne. Grækenland fik først sin Solon, da dens Lille Asiatiske Plantestæder alt stode i fulde Blomster; og mod denne eneste Moderlandets Lovgiver, som ikke blot vilde danne Krigere men og Mennesker, havde Colonier i Storegrækenland og Sicilien næsten hver deres Zaleucus og Charondas. Ja, i disse Afkom overlever næsten enhver handlende Nation sig selv; og da nu engang enkelte Nationers Stigen og Falden er Historiens Gang, saa sikkredes derved under alle Revolutioner den engang, opnaaede Cultur, Tyrus og Milet laae under for deres Skjebne; men de nøde forud den Lykke, at see i deres Plantestæder i hundredeviis et talrigt Afkom blomstre op om sig; og dersom den sørgelige Lod igjen blev Europa til Deel, at synke under Despotismens og Anarkiets Aag tilbage i Barbariets Nat, saa har Forsynet alt sørget for, at dens Culturs Sæd er udspredt i alle Verdensdele, og vor Tidsalders endnu aldrig sete Syn, yder i en af dem allerede modne Frugter, medens det i de andre først seer dens Blomstring i Møde eller neppe begynder at opspire. - Uagtet alle disse store Fordele, er imidlertid Colonisystemets Skadelighed ikke mindre paafaldende. Det leder til Erobringsyge og Handelsmisundelse, og destoværre, det er de colonistifn tende Folks almindelige Skjebne, at lide under dette dobbelte Onde, og ikke sielden at finde sin Undergang derved. Efter Hand. Tid, - Fortsættes.