Berlingske Tidende, 1810-11-09
Hs. Kongl. Høihed Kronprindsen, som afreiste fra Jønksping den 26de October, tog Natteqvarteer i Linkøping og fortsatte Reisen næste i Dag til Nyksping. Den 28de afreiste Hs. Kongl. Høihed derfra til Sturshof. Den 29de gik Høistsamme ombord paa en med Dæk forsynet Kongl. Slup, der førtes af General=Adjutant for Flaaden, Admiral Stedingk, og ankom saaledes om Eftermiddagen Kl. 3 til Lystslottet Drottningholm, hvor Hs. Kongl. Høihed den 31te October Kl. 12 om Middagen imodtog Rigets Stænders store Deputation i Audience Salen. Den anførtes af Landmarskalken og de øvrige Stænders Tale mænd. Landmarskalken tiltalede Hs. Kongl. Høihed saaledes : Høibaarne Fyrste, Sverrigs udkaarede Kronprinds Et Folk, svækket af sine Ulykker, men endnu ikke nedtrykt, som for dum forbandt Hæder med sit Navn og Seier med sine Vaaben, kom mer i Dag, med frelst Selvstændighed og Ære, for at anbetroe sin til kommende Skiednes Styrelse til Helten, Statsmanden og Menneskevennen. Med disse herlige Navne fremtræder Eders Kongl. Høihed for at imodtage Arveretten til Carlers og Gustavers Scepter, der endnu be res af deres sidste Ætling, som, ærværdig ved Alder og Dyder, opfordrer Eders Kongl. Høiheds mandige Arm til en Støtte for sin Throne og Styrke for sit Rige, og som tilbyder Eders Kongl. Høihed samme Plads i sit Hierte hiin Fyrste eiede, der besad det svenske Folks Kierlighed og fra de salige Boliger overlader Eders Kongl. Høihed den store Bestemmelse at fuldende det Værk han ikke selv naarde at fuldføre. Maatte Eders Kongl. Høihed blive for Sverrigs Børn, hvad Can August var for samme; og De, efter en lang og ærefuld Bane, ligesom han ledsages til Udødelighed af Nationens Velsignelser og Taarer! Oplivede af disse Følelser, skue Sverrigs Rigstænder i Dag første Gang den iblandt Europas Helte, til hvem de, med en i Aarbøgerne sielden Enighed, have anfortroet, hvad Dødelige holde for det dyrebareste Deres Fædreneland. De skue en Prinds, som drog deres Blik paa sig midt iblandt det Folk, der var deres ældste og troeste Bundsforvandte, og i hvis gienvundne Forening de føle sig oplivede ved store og seierrige Erindringer; en Prinds, som fødtes paa Henrik den IVdes Fosterjord, i det Land hvis henrundne Alder fremviste Alvde LudvigsEpeke; men hvis Samtid end saae denne overgaaes i Navnkundighed og Ære. Naadigste Herre, Hvis Lovenes Kraft, Samfunds-Ordenens Hævd, Menneskehedens Betryggelse, Sandhedens og Retskaffenhedens Forsvar, og almindelig Forædling ved Retsind og Oplysning ere de Fordele et frit og ædelt Folk begiære af den, som engang skal føre det Scepter; da er det ligeledes Nationens hellige Pligt at møde Eders Kongelige Høihed med varm Kierlighed, standhaftig Selvfornægtelse, usvigelig Troskab og virksom Lydighed. Besiælede af saadan Tænkemaade skulle Rigets Stænder i Underdanighed overlevere Eders Kongelige Høihed den høitidelige Art, ved hvilken de have overdraget Arveretten til Sverrigs ældgamle Throne til Eders Kongelige Høihed og Deres Æt, efterat Eders Kongellige Høihed have behaget med Deres høie Navn at stadfæste de Forsikkringer, som vinde den skiønneste Bekræftelse i de Dyder Europa har erkiendt hos Eders Kongelige Høihed. Høitideligt og rørende er dette Øieblik; evig vorde det mindesværdigved Sverrigs Lyksalighed og alle Alderes Velsignelser, Rigets Stænder, udbede sig i Underdanighed at vorde indesluttede i Eders Kongelige Høiheds Naade.