Viborger Samler, 1801-01-05
Wien d. 17 Decbr. Det almene Ønske om, at Erkehertug Carl igien skulle antage sig Kommandoen, er opfyldt. Strax efter Slaget ved Hohenlinden, skikkede Kejseren en Koureer til ham i Prag, med in stændig Anmodning om at antage den. Han er den 14 reist fra Prag og Hoftidenden melder det saaledes: at Keiseren atter har overdraget ham Kommanden, da hans Upasselighed er forbi. (det sidste mene dog andre ikke, men regne det for et Offer den svage Helt giør Fædrenelandet.) Erkehertug Carl faaer uindskrænket Fuldmagt til at lede Krigsoperationerne, han er uafhængig af Hofkrigsraadet og kan antage og afsætte Generaler. Som en Følge heraf hedder det, at han har foreslaaet Kray til atter at kommandere i Jtalien og forlangt Grev Kollowraths Jndsættelse igien. Paris den 19 Decbr. Fra Ægypten ere ankomne hertil General Wial og Brigadechefen Lazonskyde have havt en lykkelig Reise og have i 32 Dage fra 3 Novbr. af, fuldendt Reisen fra Cairo. De medbringe de gunstigste og ønskeligste Efterretninger fra den franske Armee i Ægypten, som i Korthed lyde saaledes: Nilen har i Aar befrugtet Landet rigere end i de sidste 37 Aar og de sædvanlige Sygdomme ere udeblevne. De franskes Handel med de tilgrændsende Lande tiltager overmaade meget og Overgeneral Menou har sluttet Handelstractater med Mecca, Østkysten af det røde Hav, Darfucht og Dongola, Lybien, Landene ved Niger, ja selv med Keiseren af Abyssinien i det indre Afrika. Karavanerne indtreffe ordentlig; Ja saagar fra Syrien, Jaffa, Jerusalem og Bierget Sinai, liste Karavanerne sig forbi Storvisirens Armee og komme til Ægypten. Storvistrens Karavaner derimod gaae ikke sikre, da Araberne ere hans Fjender og de Franskes Venner; Den frygtelige Mammelukchef Murad Bey, som af General Kleber fik til Lehn Provindserne Girze og Asnan, holder den indgangne Tractat punktlig og betaler hans aarlige Skat til den franske Krigskasse ordentlig med 650,000 Livrer i Korn og Penge. J Cairo have de franske anlagt Ølbryggerier, Garverier og Krudtmøller; Klæde= og Lærredsfabriker, Hatte- og Guldtræsse=Fabriker. Sabler giøres og General Menou forstyrrer ei Folket i deres Troe, de Forordninger han udstæder, have ei længere til Overskrift: Frihed, Lighed og Broderskab; men det sædvanlige "Gud er Gud, og Mahomet er hans store Pro Ægypterne deundre nu, efterat Krigen er endt, de Franskes milde Sæder, og de Forbedringer de foretage til Landets Opkomst, skaffer dem Anseelse af overordentlige Mennesker. Et Selskab Lærde, er nu paa den anden Reise til Overægypten og de vestlige Kyster af det røde Hav opmaales. Menou forlanger oversendt europæiske Frugttræers Frøe og nogle duelige GartneHvad den nyere ægyptiske Krigshistorie angaaer, ere Menous Beretninger herom følgende: Siden Klebers Død nyde de Franske i Ægypten en Fred af 6 Maaneder. Jkke et Skud er løsnet uden i Glæde eller paa Exerceerpladsene. Vel krydser den tyrkiske Storadmiral med 25 Skibe imellem Damlette og Alexandrien, men denne Yndling af Storherren er ingen Ven af Storvisiren eller Engellænderne; han haver dem endog, og ønsker Fred med Frankrig, der efter hans Formening er tienligst for Porten. Han skriver endog høflige Breve til Menou og sender ham Foræringer. Skibene kunne ellers ef uden Fare for at strande nærme sig Damlette og Alexandrien, og siden den 28 October ere de tyrkiske Skibe ganske seilede fra Ægyptens Kyster og Sir Sidney Smidth er reist hiem til Europa. Storvisiren, der, siden Slaget ved Heliopolis, drog tilbage til Jaffa i Syrien, er i en meget maadelig Tilstand, hans hele sammenpressede Armee er neppe 9000 Mand. Han skriver snart krybende og snart uartige Breve til Menou og begiærer Fred, men faaer bestandig det Svar: at Freden maae underhandles i Paris.