Kiøbenhavns Postrytter, 1797-12-01
Krigsomkostningerne for tilkommende Aar, synes, herstandig at være at lægge en tredobbelt Afgift af Huse, Heste, Vogne, Uhre, Tienestefolk, og Hunde, og lade dette Paalæg vare tre Aar, tillige hedder det, at de Personer, som uden særdeles Nødvendighed giøre Jndskrænkninger i ovenstaaende Artikler, skulle betale noget Forhold til deres Formue. (Hvorledes Hs. Høyvelviished vil afgiøre, hvis Jndskrænkninger ere fornødne, eller ei, mælde Aviserne intet om, dog er han - som bekiendt – en Mand, som veed Raad). Af hiine Paalæg vil han – salvo errore caleuli – drage 20 Millioner. Ogsaa har han sat for 120000 Pund Skatkammersædler i Omløb, som forfalde i April. De desconteredes for halvanden Procent, Renterne fradragne. Han har ladet sig tilstille en Fortegnelse paa alle Bankoactieiere, saavel som paa alle ny Stoks Eiere, der have kiøbt disse i de to sidste Aar, hans Hensigt hermed er ikke bekiendt (men at den gaaer ud paa deres Pung, kan man med lovlig Vished forudsige) den Jkke desmindre vedbliver Hr. Pier at paastaae, at den engelske Nation frem for alle Europas Folkefærd er udmærket ved Lyksalighed, og at den paa Grund heraf bør giøre det høytidelige Løfte, at staae eller falde med sit Lands Religion, Love (?) og Frieheder (777) Dette Sprog førte han i Parlamentet den 10de, i Anledning af et Forslag af hans Ven Dun das, at tilstille Kongen en med Overhusets overeensstemmende Taksigelses-Adresse for de 54 Parlamentet meddeelte Actstykker fra den rysselske Fredsunderhandling. Da den egentlige Opposition holder sig borte, fremstod Sir John Sinclair, (der engang omtaltes, som Formand for et Slags independent Middelpartie, med det Forslag, at forandre nogle Udtryk i Adressen, da det efter den lod, som Krigen mellem Frankerig og Engelland skulde være evig, da han ikke kunde, overtale sig til at troe, at det ikke skulde være Fiendens Alvor at slutte Fred, og det forekom ham, at de brittiske Ministre havde ligesaa megen Deel i Fredens Forhaling og Krigens Fortsættelse, som Frankerig. En Lord Temple af Pitts Paarørende, holdt sin Jomfruetale, der var saa ministerial, at han endog paastod, den nærværende Regiering i Frankerig, ikke var negotiationsdygtig. (Vel var det dog han ikke ogsaa frakiendte den Æmne at føre Krig). Pitt tilskrev derimod den franske Regiering det hele Register af Blodsudgydelse og Elendighed, der var Krigens Følge. (Han maae altsaa troe, at baade hans Tilhørere, og øvrige Landsmænd have glemt, hvad For, Erscine, Lands down, og flere saa ofte have sagt dem. En Herr Pollen, som er gaaet over fra Opposition, hialp paa Piets forslidte Argumenter ved en ny Fremstilling af Tingene: "Man maatte – sagde han – kaste et Slør over alle Ministerens forrige Forholdsregler, dem han ogsaa selv havde dadlet. Udsigten for dem var for alvorlig og frygtelig til, at man engang kunde see tilbage paa det forbigangne. Her taltes ikke mere om at anvende sine Kræfter, for at bevare Europas Ligevægt, eller den europæiske Politiks gamle System. Mere overhængende Nød og Fare var at afvende. Love, Friehed, Constitution, kort sagt, alt, hvad dyrebart var, maatte forsvares. Men frem for alt, maatte man tilintetgiøre de Franskes forbansende med undslettelige Skiændsel truende Plan, at lande i Engelland, og voldtage de engelske Fruentimmer. Dette var man saa uhøflig at le af, hvorimod man ikke viiste samme Ret mod Dr. Laurence, der dog paastod, Kongen maatte ikke engang give Slip paa den Titel, Konge af Frankerig. Tilsidst tog Sinclair selv sit Forslag, tilbage, og Adressen gik eenstemmig igiennem.