Aalborg Stiftstidende, 1839-09-10
Udlandet. Ticherkessien. Odessaer-Blade give Beretning om en ny Seir, som Russerne efter en overordentlig og tapper Modstand ved Landgangen i Dalen Subaschi, have tilkjæmpet sig over Tscherkesserne. "Stille og roligt hedder det i en russisk Officeers Beretning - nærmede vor Flaade sig den 15de Mai om Morgenen Dalen Subaschi. Kl. 11 indtoge alle Skibe langs med Kysten de dem anviste Pladse, og et prægtigt, isandhed poetisk Maleri udfoldede sig for vore Blikke. Jngen Pensel formaaer at skildre denne Kaukasus's vidunderlige, maleriske og yppige Natur. Fra Havet af begynder denne flade Dal, beskygget af hundredeaarige Træer, og henimod Bjerget taber den sig i et Svælg, hvorfra den temmelig brede og dybe lille Flod Sache udstrømmer. Vegetationen er her, som overalt i Kaukasus, af umaadelig Fylde Dalen beskyttes paa begge Sider af Bjergskrænter, der ere bevoxede med forskjellige Træarter; længere borte hæve sig terrasseformede Bjerge over hinanden og tabe sig i det tagede Fjerne. Overalt paa disse Bjerge skimter et behageligt frisk Grønt og kun de fjerne Bjergspidser ere, ligesom sympathiserende med Himlen og Skyerne, bedækkede med evig Snee. Ti Linieskibe nærmede sig Kysten og aabnede en morderisk Jld paa Dalen og de Samme omsluttende Bjerge. Allerede vedvarer Kanonaden i 20 Minutter. . . . . man kan ikke tale noget Ord, fordi Skytsets skrækkelige Torden overtoner enhver anden Lyd, man hører kun et klagende Eccho paa Bjergene, ligesom Gienklangen af Døden, og den frygtelige Hvinen af Kugler, for hvilken Sjælen hæver. Dalen var indhyllet i Røg . . . borte var al dens Skjønhed, forsvunden Naturens Trylleri og istedetfor det tidligere henrykkende Maleri herskede nu Døden med alle sine Rædsler. Endelig forstummede Alt, og General Rajewski, fulgt af sine Regimenter, betraadte først Kysten. Man hørte den uafbrudte Skratten af Geværilden; en Løbeild aabnedes paa begge Sider. Dog er det, som om Tscherkessernes Kugler vare usikkre og ikke dræbende; de udholdt ikke vore Soldaters Angreb og kunde ikke hæmme deres bestandigt fremadskridende seierrige Skridt. Efterat Bjergfolkene havde seet Uvirksomheden af deres Kugler, kastede de fortvivlende deres Geværer bort, greb til Sablerne og styrtede med rasende Forbittrelse fra forskjellige Sider og paa forskjellige Steder i talrige Hobe ind paa vore Tropper. Uforfærdede og stolte droge de mod Bayonetterne og Kartætskerne. Men denne sidste fortvivlede Anstrængelse var kun Livets sidste Kamp mod Døden. Bayonnetterne og Kartætskerne overvældede dem. Tscherkesserne anvendte al deres Kunst og alle deres Kræfter og kjæmpede med Tapperhed og Fortvivlelse og i næsten europæisk Orden, ikke ud fra Buskadsen og Træerne, men paa aaben Mark, de stillede sig mod os, Ansigt mod Ansigt, og skjøde ikke paa os bagfra, ikke paa de Vigende, men paa de Fremrykkende. J Slagets Tummel bekymrede de sig lidet om deres Døde og Saarede, Enhver tænkte kun paa at tilføie os saa megen Skade som muligt og at kjæmpe saa tappert som muligt mod os. Dog Alt var forgiæves. Hverken Styrken eller Tapperheden, hverken Fortvivlelsens Raseri eller Fjendens overlegne (?) Antal kunde modstaae vor Bayonnet og vore Kartætsker. Tscherkesserne maatte vige, dog ogsaa vigende bevarede de deres Sindighed; de flygtede ikke som Feige for os, men droge sig som slag vante Krigere, i Række og Geled, i fuldstændig Orden tilbage imedens de underholdt en vedvarende Jld. – Henimod Aften var Dalen Subaschi, med de til Samme stødende Bjerge, renset for Fjender og besat af Russerne. En stille, lydløs Nat leirede sig om den kaukasiske Strand. Alt var indslumret, Alt hvilede efter det frygtelige blodige Værk. Jntet Skud meere kunde vi vexle mod Bjergfolkene. Kun om Morgenen sendte endnu tscherkessiske Bagtropper fra det Fjerne uskadelige Kugler ind i Leiren. – Efter nogle Dages Forløb lagde General Rajewski i Subaschidalen Grundstenen til en Fæstning, hvis Omgivelser ville danne en yppig, rig Have, der uvilkaarlig vil tillokke Sømanden, for under den trykkende Sommerhede at udhvile i Skyggen af høie, af Viinranker omslyngede, Poppeller. Indretningen af Caserner i Fortet, Gaderne, som blive brolagte med Stene, der ere samlede ved Kysten og indeholde Bestanddele af Marmor, Porphyr, Jaspis o. s. v., haaber man, vil hidlokke de halvvilde Ticherkesser og maaskee hos dem fremskynde Ønsket (?) om, at blive vore velsindede tappre Brødre."