Norske Intelligenssedler, 1792-01-25
Proprietair til Lindhol i Edsberg Præstegield, Föd den 14de November 1728, Gift den 26de November 1790 med Jomfrue MAREN HIORT for hvem Han ved en ligesaa pludselig som sörgelig Död blev bortrykket den 29de December 1791. Hans Fliid og Stræbsomhed i meer end 36 Aars Agerbrug Hans redelige, ærlige og retskafne Vandel Hans Velvillighed imod enhver Hans Goddædighed, Hielpsomhed og Redebonhed til at understytte Fattige og Trængende. Vil, ved den Oplysning, ved de Menniskelighed og Erkiendtligheds Fölelser derved er udbredt iblendt en heel Egns Indbyggere længe bevare Hans Minde i Velsignelse Og Graven, som ikke formaaer at berøve os med Hans Legeme disse velgiørende Fölger af Hans Dyder, Skulde den kunne indslutte det Væsen, som frembragte Dem, Neil det maae blive Evig vist En Retfærdig har Tillid i sin Död. Ordsk, 14, 32. Amto 1792 den 12te Januari. DaS. T. Herr Justitz-Raad og Sorenskriver, Peter Georg Boll. lod Sin Ældste Datters, Liig Anna Dorthea Bol nedsætte, blev saaledes tænkt, Martin Wang. Nat og Dødelige! Her er atter et Beviis, paa Din Elendighed, og Dødens Magt, See Een Din Søster, Prangende med Liliens og Rosens delige Farver, der tægnede Ungdom og Styrke er dog falmed og fældet; Levningerne af Hende, de jordiske, de forvisselige ligge under disse Fiæle som Dødens Tropheer, Sielen derimod har opsvinget sig igiennem en Række talløse Aander, der opstige til Gud, med Himmelske Hymner med Engle Harmonie. All Ting lover, alle tilbeede den salvede Konge. O! Hvilken Sallighed, Halleluja! O! Søster, Her fandt Du Din Siels Brudgom, deligere end nogen paa Jorden, hviid og rød, som bær Banere frem for Tie-Tusinde indhyld Dig, og tilbeed: Din Sallighed er guddommelig Hør en Røst fra Graven, Min Herre! og min Gud! Du lever og jeg skal leve! Ja! evig leve hos Dig, O! Død og søde Navn, Du berøver mig intet godt, som jeg besidder; Men Du skiænker mig en Herlighed, større end alle Verdener og dens Riger kunde give mig. Sørg derfor ikke for mig, min søde Fader, Min Glæde, min Sallighed overgaaer ikke Dine Ønsker Men al din og alles Forestilling, Sørg ikke! Du som Forsyned skienkede mig i Moders Sted, Jeg har fundet min egen Moder igien, Hun lærer mig Himlens Sprog, Hun lærer mig de Himmelske Kerubers Thone Hellig, Hellig, Hillig er Du store Jehova Sørg ikke min efterladte allerbeste Ven! Du og jeg have, dog jeg først i Eje Vor Brudgom vor Forsoner her, Han elsker Dig, Han vil at du skal stride og blive troe indtil Døden. saa giver Han Dig som Han nu gav mig, Ærens og Livets Krone. Sørg ikke Mine i Græde=Dahlen igienlevende Søskende: Viid at J have gode Forældre paa Jorden, ærer og elsker Dem! Og see, Eders Himmelske Fader veed hvad J behøve, Han vil give Eder alt, naar J bede Ham derom. Faar vel, alle Mine Slegt og Venner, leve alle til Guds Ære, og saa trøste J Eder med mig: Jeg veed at min Frelser lever. O! salige Haab, Jeg veed at min Frelser lever. O: salige Haab, Bekiendtgiørelser: Til største Sorg og hierterørende Bedrøvelse for mig, behagede den Almægtige, ved en pludselig Død, af et indvortes Slag den 29de sidstleden, at bortrykke, min nu salige kiære Mand og Ægtefælle Jørgen Olsen Hersetter paa Gaarden Lindhoel i Edsberg Sogn, hvilket jeg herved sørgeligst bekiendtgiør, for hands og mine kiære Venner og Paarørende, og da jeg er forsikret, at De og Enhver som kiendte Hands retskafne Vandel, tager Part med mig, i min billige Sorg; Saa frabedes Condolene, som ikkun ville meere oprøre min bedrøvelige Sinds Forfatning. Lindhoel den 7de Januarii 1792. Maren Hersetter fød Hjorth.