Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-01-09
Jfølge de ministerielle Blade bliver det første Spørgsmaal ubetinget besvaret med Ja. Men Meningerne i det Offentlige ere næsten ganske herimod, og stemme meest for een i det Høieste ikke dybt anlagt Plan. De anføre som Grund et gammelt, ikke først af Napoleon udtal Udsagn, "at de Franske ikke de til Sammensværgelser, fordi deres Meddelelsessyge og deres Snakkelysneppe vilde bringe det til Andet end til en Conspiration for Øieblikket paa Gaden." Heller ikke er nogen Medvider endnu med Sikkerhed bleven funden Det andet Spørgsmaal erklæres næsten ogsaa be tvivlende eller benægtende. At de Doctrinaire ikke ere elskede, det indrømme selv de, der Jntet finde at udsætte paa deres Marimer; kun som en forbigaaende Nødvendighed ere de ifølge Manges Synsmaader blevne taalte af Kamrene, og ligeledes ogsaa af Kongen. Denne Nødvendighed havde jo ophørt for Pistolskuddet, og dette vil neppe kunne frembringe samme igjen uden for en kort forbigaaende Tid. Med Hensyn til det tredie Spørgsmaal, da troer man, at en større Skjærpelse af Lovgivningen ikke godt kan finde Sted, efterdi den allerede er saa stræng, at en større Strænghed vilde ligge udenfor Grændsen af een, endog kun af Navn constitutionell Forfatning, og aldeles ikke være til at forene med samme. Der blev altsaa kun tilbage, at man angreb Pressen; men dette gaaer ikke godt an uden igjen at indføre Censuren, og man husker endnu altfor levende, at Juli Revolutionen fornemmelig blev rettet imod den igjen indførte Censur. At de Doctrinaire iøvrigt, i det mindste for Øieblikket, for endeel maaskee som en Følge af Attentatet, befinde sig i Majoriteten, har Valget af Vicepræsidenten i Deputerede Kamret viist; ved det endelig Valg fik nemlig den ministerielle Candidat Hr. General Jacqueminot 167 St. Dhrr. Cunin-Gridaine, ogsaa af Ministernes Partie, havde 160, Passy 150 og Teste 117. Ved en ny Ballottering imellem Cunin-Gridaine og Pass, fik denne 159 og hiin 165 St. Efterat Valgene vare endte besteeg Dupin Præsident stolen, og berørte i sin Tale den Sjælstyrke, som Kongen har udviist ved de gjentagne Mordforsøg, i saadanne Udtryk, at han fremkaldte derved Bravo fra te an Centrum. Men derpaa tilføiede han: Lader os da efter hans Forbillede troligt opfylde, endskjøndt viere gjennemtrængte af Kummer, de Pligter, der paaligge os, som en stor Nations Repræsentanter. Stedse ville vi være rede til at erkjende og forsvare Kronens constitutionelle Prærogativer, men tillige ogsaa – thi derpaa regner Frankerige – til med Værdighed at repræsentere vore egne Rettigheder, uden Anmasselse, men ogsaa uden Svaghed. Alair skal nu være kommen med 45000 Md. til Ona, og Gome, stod ved Durango med 2800 Md. af alle Vaabenarter, men i en meget udmattet Tilstand. Alaix skal nu være ganske constitutionel sindet, og vil gjøre et Angreb paa Gomez til Fordeel for Espartero, og ved en Seier udslette Erindringen omhans gjentagne Jnsubordination. Tiden vil nu lære, om dette er meent. Disse Efterretninger ere fra d. 21de December og dengang formodedes et Slag imellem Espartero og Carlisterne at være uundgaaeligt, men senere synes Operationerne for og imod Bilbaat være blevne standsede ved Sneen, som ogsaa i hine Egne er falden i stor Mængde. Derimod skal det russiske Cabinet, især i den senere Tid, have rettet dets Opmærksomhed paa Spaniens Anliggender. Der skal gjøres et alvorligt Forsøg paa i Forbindelse med de vestlige Europas Magter, at bringe Krigen i hiint Land til Ende, og i den Hensigt skal med det Hurtigste en russisk Diplomat blot i dette Ærende sendes til London. Et Rygte, som har været i Omløb i de høiere Cirkler i Petersborg, angiver Bailli v. Tatitschef, russisk Gesandt i Wien, men for Øieblikket med Keiserlig Tilladelse hjemme, som den, der er uden seet til denne Sendelse. Han har tidligere været Ruslands Repræsentant i Spanien. Til mere Bestyrkelsk for dette Rygte tilføies, at Hr. von Tatitschef ha hyppige Conferencer med Grev Resselrode, og at Gesandterne fra Engelland og Frankerige bivaane den ogsaa undertiden.