Jyllandsposten, 1840-02-04
Det blev her fremhævet, at efter Regnskabet for 1835 vare Udgivterne ved den civile Administration i Danmark aarlig. 1,067,709 Rbd. imedens Budgettet for Aarene 1836-1839 for Norge, som har en Departe mental eller Bureau-Administration, udviser, at denne Administrationsmaade aarlig kun koster Landet 186,35, Spd. eller, efter Mellemcoursen 175, den Sum 372,70, Rbd. Jhvorvel den kongl. Commissarius modsagde denne Anførsel som urigtig, stemmer den dog omtrent med, hvad Grosserer Knudzon anførte i den roeskildske Stænderforsamling, hvor han bemærkede, at der gik een Million til Embedsmændenes Lønninger under Justitscollegierne, Cammeral- og Finants-Departementerne i Forbindelse med Reqvisiterne til Contoirerne samt mindre Udgivter, idet han ved at henvise til Norge bemærkede: "at alle Regjerings=Departementer og Statsraadet kun koste 220,000 Rbd. og hele Finants- og Told Departementet neppe 32,000 Rbd. Under denne Sags Behandling bemærkede Knudzon endvidere, at Norges Regjering kun bestaaer af 6 Departementer med et Personale af 120 Personer, da de antagne 54 Extra skrivere ikke ere faste Embedsmænd, i den danske Stat derimod var der, foruden det udenlandske Departement, Postdirectionen og flere Directioner, et Collegiepersonale af 375 Personer, foruden endeel Revisorer, Registratorer, Assistenter osv. Man seer heraf, hvor kostbar vor nærværende Collegial=Administration er Landet, hvortil man endnu og kunde føre den betydelige Sum til Gratialer, som opslugte saa frygtelige Summer. Det er derfor nok værd at erindre de Propositioner, som Oberst Brock fremsatte til Forandring og Besparelse i de øverste Bestyrelsesgrene, uden Hindring forStatsadministrationen, som fornemmeligen vare: 1) At istedetfor den kostbare Collegial Bestyrelse enhver af de øverste Administrationsgrene maatte erholde en enkelt Chef. 2) At Underviisningsvæsenet og Geistligheden maatte samles under Eet og skilles fra Justits Departementet. 3) At Alt, hvad Armeen angaaer, maatte samles under een Krigsminister; og 4) At Alt, hvad der vedkommer Finantserne, Statens Jndtægter og Udgivter, ligeledes maatte samles under Eet. - At den kongelige Commissarius yttrede, at han ikke fandt Grund til for Forsamlingen at undersøge saadant Forslag, kan man vist ei undre sig over, da han fandt den Opgave vanskelig, at indføre en ministeriel Bestyrelses form istedetfor den collegiale, som havde fundet Sted her i Riget siden Souverainitetens Jndførelse, og hvilken sidste, han bemærkede, under en uindskrænket monarchisk Forfatning er meest betryggende for Borgernes Rettigheder og Velfærd – men at saadan Anførsel er engang blev modsagt, og at Forslaget blev forkastet med 42 Stemmer mod 8, var vistnok mere, end hvad man skulde have troet. Det er derfor sikkert at formode, at en saa lovende en Reform som denne kraftigen vil blive udtalt under den vel snart forestaaende Stænderforsamling, da en Erfaring som den, at vor collegiale Bestyrelsesmaade ved sit Detailkræmmerie uendeliggjør det friere Liv og standser al Raskhed i Udførelsen, og ved intet bestemt Ansvar at paalægge de Vedkommende, dobbelt opfordrer til ansvarlige Ministre, som med færre, men duelige Hjelpere, vilde løse den store Opgave, at bringe et Land ud af sin finantsielle Nød, som i Tilfælde af tilstødende Uheld er udsat for største Fare. Hvad vilde vel saaledes et Landet Danmark vinde ved Jndsættelsen af en duelig Agerdyrkningsminister, ved en Handelsminister, og mon ei disse i vort velsignelsesrige Land i Grunden ere ligesaa vigtige som baade Krigs- og Finantsministre, Landets Styrke og Finantsernes Ordning, beroer dog i Danmark alene paa Landets pecuniaire Opkomst; men Løsningen af denne Opgave opnaaes ei ved Jndskrænkning af enkelte Tønder Guld og Reduction i Statstjenernes tærende Rækker, hvorfor der ei maa spørges, om den danske Konge elsker de røde, blaa eller sorte Kjoler; thi skal Balance tilveiebringes i vort forvirrede Pengevæsen og skal Landet nogen Tid igjen komme til at florere, vil dette ene og alene kunne skee, ved i videste Omfang at bortrydde de utallige og optaarnede Hindringer, der ligesom bagbinde Hænderne paa vor Landboe, og Handelstand, som af alle Stænder meest sukke under Byrden af den Tvang, at sortere under den collegiale Bestyrelsesmaade, idet den Virksomhed og rastløse Fremadstraben, hvorpaa disse Folkeklassers Held væsentligst beroer, ingensinde lader sig forene eller indtvinge under den Smaalighedsaand og det Langsomhedssystem, som vort complicerede Bureaucraties vidtløftige Behandling af Sagerne udfordrer.