Berlingske Tidende, 1836-01-26
Committeens Jndstillinger i Anledning af Udkastets niende og tiende Paragraph ville findes anførte i Præmisserne til Forsamlingens Betænkning, hvor det paa Committeens Forslag blev vedtaget, at de skulde have deres Plads. Det Samme er Tilfældet med CommitteensHenstilling med Hensyn til Udkastets ellevte Paragraph, at Bonden maatte kunne aflevere paa Tinget til Retsbetjenten sin skriftligen forfattede sidste Villie – affattet paa og be stemplet Papiir 4de Classe Nr. 4. gjære den tilført Protocollen." Den Kongelige Commissarius yttrede herved, at der saa meget mindre kunde være Noget at indvende mod den foreslaaede Tilladelse, som den omhandlede Fremgangsmaade vel allerede efter Sagens Natur og Lovens 125-16 maatte kunne sættes i Stedet for den i Frd. 13de Mai 1769 § 5 hjemlede Fremgangsmaade, uden at nogen udtrykkelig Bestemmelse i den Anledning var fornøden. Committeen havde endelig i Slutningen af sin Betænkning henstillet, at et almindeligt Cancelli-Circulære maatte udgaae, der deels indskærpede samtlige Skifteretter, at kun Gaardens i Testamentet bestemte Vederlag, og ei dens virkelige Værdi, bør tages til Jndtægt, ved Beregningen af Massens Størrelse; deels anmodede samtlige Overøvrigheder om ex officio nøie at paasee, at der ei af vedkom kommende Skifteforvaltere i Anledning af meddeelte Bevillinger til at sidde i uskiftet Ho afpresses Selveierbønderne i deres Distriet uforholdsmæssige Recognitioner, hvilken Uskik uden Tvivl ei sjeldent forekom. Med Hensyn til den sidste Deel af denne Jndstilling, bemærkede den Kongelige Commissarius, at det kunde være tvivlsomt, om noget sært Tilsyn i Selveierbønderboer fremfor i andre Boer kunde være passende. Da nemlig Selveierbønder efter de foreslaaede Bestemmelser i det Hele bleve begunstigede i Henseende til Skifteomkostningerne, og sjeldent vilde behøve at søge Bevilling til at at sidde i uskiftet Bo, var der fra den Side ingen særdeles Grund til hiint Tilsyn, og det havde desuden sine store Vanskeligheder ex officio at controllere Størrelsen af et Gebyr, der ei var umiddelbart lovbestemt, men afhængig af en individuel Bedømmelse, og som den Paagieldende uden Anke havde erlagt. En anden Sag var det, om hiin Recognition i Almindelighed kunde normeres anderledes end hidtil. Referenten udviklede nærmere de Grunde, som formeentligen talte for Committeens Jndstilling, og gjorde navnligen opmærksom paa, at den ældre Lovgivning allerede paalægger Amtmanden, en særdeles Pligt til at tage Selveierbønderne. i Forsvar mod Forurettelser. Et Medlem yttrede, at det var ønskeligt, at Skifteomkostningerne fastsattes til en moderat Størrelse, naar ingen Capitalformue fandtes i Boet, ligesom og, at der gaves en nøiagtigere Bestemmelse om den ovenomtalte RecognitionsStørrelse, da Almuen ansaae samme for en ubillig Fordring, fordi Skifteforvalteren aldeles ingen Forretninger havde i et saadant Bo, hvor den blev erlagt, og der vel endog kunde være Spørgsmaal om, hvorvidt den var lovlig. J Anledning af disse Yttringer bemærkede den Kongelige Commissarius, at det vel i sig vilde være mere principmæssigt, om Gebyrer for Skifteforvaltere som for Retsbetjente i Almindelighed kun fandt Sted, hvor deres Assistence virkeligt behøvedes; men saalænge, Rettens Betjente ved Siden af det Arbeide, som de erholdt betalt, havde en større Mængde Forretninger at udføre til det Offentliges Nytte uden al Betaling, kunde man ikke betage dem hiin ved Frd. 5te April 1754 og flere Anordninger hjemlede Recognition m.v. Ved Afstemningen bifaldt Forsamlingen enstemmigen Committeens fornævnte Hen stilling. (Slutningen følger i næste No.)