JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. ) I hele Vinteren, har ved den nu opbygte Gaard paa St. Annevlads manglet en Lygte, der saa meget mere har været savnet, som Fortoget just der er spærret og Stedet udenfor det meest skidne paa hele Pladsen. Skulde Opbygningen af den nye Gaard endnu hindre Lygtens Anbringelse paa sit førrige Sted, da maa den dog paa en Pæl kunne opsættes. 2) Endeel af Tørvsælgerne have for Vane at lade deres ledige Vogne holde paa Højbroplads tæt ved Re desteaen fra Fridericis g langs paa den Side. De her Bosiddende, finde det ubilligt, at deres Kørebro skal der søles til, uden deres Skyldt helst da Torvet er saa bredt, at sikkert disse Vogne uden Ulejlighed der kunde holde. 3) I Kompagniestræde uden for No. 68 er Portbrættets Jernfangere opstaaende og altsaa farlig for Fodtøjet. 4) Ved Indgangen til st. Strandstræde naar man kommer fra Hallandsaas er Rendestenen paa venstre Haand, ved der sidste Brolægning bleven saa bred, at den meget unge eller meget svage Fodgænger ikke kan passere dent den synes derfor at fordre et offentligt Bræt. *) I Læderstræde staaer endnu en temmelig bej Ruin af Jødesynagogen, denne svækkes imidlertid Dag for Dag, og kunne maaskee befrygtes at ville nedfalde stykkevis, hvis det ikke paalægges Vedkommende at nedrive den. 6) I Kompagniestræde sees ligeoverfor No. 68 og 69 paa el Gaardeller Havemur tre store Trævaser opstihlede til Sirat. Da man nu har seet at de solideste Steenvaser, ere nedfaldne (f. Ex. af Forgitteret af det Schimmelmanske Pallads) saa maae sligt end. nu mere kunne befrygtes om slige Træklodser, da Træets Forraadning og Sømmenes Rusten efter faa Aar gjøre dem faldesærdige. 7) I Dag blev fra Helliggejstes Kykes Fortog og Kørebro, Sneen og Rendestensisen sammenført og sammenfejet i Bunker paa Kørebroen tæt ved Rendestenen, og noget efter bortført, men langt fra ikke som den burde, da meget betydelige Levninger af Bunlerne endnu ligge, saa at Fortog og Kørebro uden for denne Kirke, i denne Vinter som i går, vil blive overmaade slemme, hvis ikke langt strængere Opsyn holdes med Fejere, Opbuggere og Køresvende, end dette lover. 8) Rendesteensbrætterne paa de tre Hjørner af Frederiksberggade og Kattesundet, som ere over 1t Alen kortere end Steenkisten der løber til Rendestenene, ønskes derefter forlænget, da adskillige Vogne i Hullerne saa vel om Dagen som om Aftenen ere veltede der, og tillige Gaaende faldne omkuld deri. 1) I Lavendelstrædet fattes et Rendestensbræt ved Gaarden No. 87, hvor Vogne dog daglig maae køre ud og ind.
Politivennen, 1801-01-01
Spørgsmaal til Adressekontorets Bestyrere. Hvad hedder egentligen den Mand, som ved Damhuset er bleven saa mordersk behandlet? I eet Exemplar af Adressavisens 24de Nummer kaldes han Niels Hansen og i et andet Exemplar af samme Nummer hedder han Niels Hachariesen. Hvilket er nu det rette? formodentligenn det sidstet thi Hansen hører nok til et Avertissement som følger strax paa hint, og hvorunder Navnet er udeladt i det Exemplar, hvor han kaldes Niels Hansen. Hvorledes kan slig en grov Fejl indløbe, naar Korrekturen læses og rettes somden bør? Og kan man ikke fordre, at hvad der forlanges indrykket i Adressavisen, skal aftrykkes rigtigt, da man maa betale hvert Bogstav, og betale det saa dyrt?
Politivennen, 1801-01-01
Bøn til Politiet, imod Hestes Udlejen til Drenge. Dagligen, og især om Søndagen, sees Drenge paa 10 til 14 Aar at føre een ogflere Heste omkring paa Ridebanen, og maaskee fjere Steder i Byen, til Leje for andre Drenge af deres Alder, ja endog baade yygre og ældre. Kan og bør der virkelig sees igjennem Fingre med sligt? Ej nok, de arme Dyr mishandles og udmattes for at Rytteren i Galop kan feje Ridebanen rundt for en Styvert men hvor let kan ej disse Børn, som ere uvante til at styre en Hest, ved et Fald miste Livet eller blive Krøblinger for deres hele øvrige Levetid? Jeg har selv været Vidne til, at saadan en Dreng faldt af, men fik til Lykke ingen Skade, da han faldt paa den bløde Jordt men vil dette altid være Tilfældet? og nu, hvorfra have de Drenge, som eje Hestene ud, faaet saa mange Penge, at de kunne have anskafset sig disse? hvorfra faae de Poge, som leje Hestene, alle de Toskillinger de anvende herpaa? Lad dem endog i Begyndelsen komme ærligt til demt mangen en vil siden, naar Vanen, at jage afsted paa saadan en Hest, ja vel endog andres Ros over hans herlige og raske Ridt, forøger Fornøielsen og Fristelserne, see til at erhverve sig disse Penge paa ulovlige Maadert mangen en Dreng vil bedrage sin Mester ved Indkøb, eller ved Betalingens Indkrævelse give Mesteren færre Penge, end han selv faaer, for at kunne ride. Endelig maae jo Løgn opsindes for at finde en Aarsag til den utilladte Bortebliven. Hos mangen en lægges herved Grunden til at begaae større Tyverier og Snyderiert hos mangen en avles herved Lyst til et fejende, rask Liv, og dette vil da lettest, troer man, findes i den militaire Standt mangen en flink Arbejdsmand, mangen en tro og sædelig Ægtemand og Borger røves herved fra Statent mangen en, som endnu er for nng og for uerfaren til at kæmpe mod Fristelsen fremlokker herved den første Spire til Svaghed, til Eftergivenhed mod enhver Lyst, der bestormer hans Sandser, og vorder med Tjden ulykkelig. Saa skadelig kan det her paaankede, der maaskee af mange letsindigen ansees som nskyldige Børneoptøjer, vorde i sine Følger. Lad os da ikke oppebie, men forebygge Dem. De Drenge som træffes at spille Kort eller Klink paa Gader eller offentlige Steder, straffest (gid oftere!) hvi da ikke ogsaa disse? Ogsaa Bønderne paa Hestetorvet søge at erhverve sig en Brændevinsskilling ved at leje deres Øg ud.
Politivennen, 1801-01-01
Belysningsvæsenet angaaende. Belysningen er meget slet i St. Kongensgadet der kunde godt behøves en tredie Deel saa mange Lygter, som der nu er. Kan Lygtekassen ej bestride een eller to Lygter flere tændte i den forreste Ende af Læderstræde?
Politivennen, 1801-01-01
Om Sneælterne paa Gaden. Til Politivennen. I No. 142 gav De os nogle Forslag til Gadernes Fremkommelighed i Suevintre, som løb ud paa, at Gaderne skulde holdes ganske frie for Snee, ved betimelig at sammenfeje denne, naar den faldt i Dynger, og saasnart muligt, siden børtage den til saadanne Pladser indenbyes, hvor den uden Hinder for Færselen kunde optøes i sin Tid. Vi have siden faaet Snee i Mængde, og denne er paa den gamle Maade bleven, hvor den faldtt man maae altsaa slutte, at Deres Forslag ved Overvejelse, er fundet uiværksætteligt, ligesom det er saare naturligt, at en Renovajionskontrahent ikke synes derom, men finder kristeligen, at man ikke bør gribe Gud ind i Magten, ved formastelig at modsætte sig, at Sneen tøes, hvor den falder. Formodentlig har De ogsaa blot indrykket bemeldte Forslag, for at frelse Deres Samvittighedt thi saa megen Verdenkundskab maae De nok allerede have, at Forslag til Grundforbedringer (Jeg vil forresten ikke hermed have erklæret Deres Ovennævnte for godt eller slet) have i sig selv noget modbydeligt med sig, og at man derimod, hvis man ønsker noget gjort, handler rigtigere ved at foreslaae Flikke Midler (Palliativer). Et saadant Middel har De ogsaa engang givet, og jegesynes, De ikke gjorde ilde i at igjentage dett thi ogsaa jeg er en Elsker af delinde Maasregeln. Det var, at man slet ingen Snee bortkørte, men gjorde Gaderne til en jævnbanetSlædevej, ved at forbyde Kørsel med Vogne saa at det, naar Sneen var tilstrækkelig tyk, ene og allene var tilladt at bruge Slæder. Man seer, hvorledes tre Dages Snee har tilredet vore Gader, især de smallere. Fodgængere, som frygte for at glide paa Fortogene, see intet andet tilbage, end at voppe i dyb skiden Snee i Hjulsporene, som baade er ubehageligt, trættende og fordærvende for Fodtøjet. Var det kun tilladt at fare med Slæder, saa vilde der midt i enhver Gade snart blive et jævnet Føre, som Fodgængerne bekvemt kunde betjene sig af.
Politivennen, 1801-01-01
To Spørgsmaale til Addreskontoret. 1) Hvad er Aarsagen til, at ofte i een Avis Bogavertissementer sættes ikke allene under deres egen Rubrik, men ogsaa under Bekjendtgjørelsernes. Denne Forvirring er urigtig, da det er naturligt, at de saa, som købe Bøger, søge dem paa deres Sted, og altsaa gaae glip af nogle. Ligesom man hører bittre Klager af den uhyre store Mængde JkkeBog Elskere, som, medens de i deres lovlige Kald søge efter Kaffebønner, Sukker, Risengryn o. dl., opholdes ved Avertissementer om sligt Snavs. 2) Formodentlig føjes Anstalt, at de talløse Avertissementer om Dominoer, som man en Ugestid om Aaret maa døje, sættes umiddelbart ved hinandent da det imidlertid kunde hændes, at et andet gavnligt Avertissement kom ind imellem disse, og det silkert hændes, at endeel Avertissementer for disse Dominoers Skyld maae staae tilbage, var det ikke muligt da, at alle Domino Avertissementerne kunde sammenstøbes i eet, ved blot een eneste Gang atsætte: Gøde Dominoer faaes paa følgende Steder, og siden indrykke i en Ramse alle Sælgernes og Lejernes Bopæle.
Politivennen, 1801-01-01
Fyrlygter ved Højbro og Holmensbro. Enhver Fodgænger men endnu mere enhver Kudsk, der i de taagede eller Snefogs Aftener have været paa Slotspladsen, og veed hvor forvildende de mange Lygter da ere, og hvor let man kan forledes til at styre fejl, vil indsee, at foruden Ubehagelighed kan dette ogsaa medføre Fare, da Bolværkerne, især ved Holmensbro, ikke ere for høje. Man foreslaaer derfor, at give Broerne fra Slotsholmens Side to Lygter paa hver Side over hinanden. Disse Lygter ville saa kjendelig udmærke sig fra de sædvanlige, at man med Tryghed kunde styre sin Kurs derefter.
Politivennen, 1801-01-01
Højere Rekværk paa Broerne over Stadsgravene og i Staden selv. I Dag saae man paa Vesterbro (formodentlig ogsaa paa de andre, men Anmælderen var selv kun der Øjevidne) mange Mennesker i den største Fare, ved at arbejde sig over Fortisikationsbroerne i den med en fjælden Voldsomhed rasende Storm. Vogne væltede om, Hølæs holdtes med Nøje fra at styrte over Jernværket ned i Graven, og Fodgængerne maatte, for ike at kaftes ud af Vinden, hænge sig fast paa Rekværket af alle Kræfter, eller holde sig fast ved de sig igjennem arbejdende Vogne og Slæder, og derved udsætte sig for at blive klemte fordærvede ved Stakitportene. Ved Holmensbro skal ogsaa et Par Flykkestilfælde være skeet. Det er klart, at af flig Fare var forebygget, dersom Rekværkene vare højere, omtrent af en Mands Højde. Denne Bekostning synes Menneskers Sikkerhed med Rette at kunne fordre, om endog saadan en Stoem ikke indtraf uden eengang om aret. En anden Mangel ved disse Jerngelændere er, at de ere alt for aabne for neden. Det er ikke fjælden hændet, at Faar og Svin igjennem de nederste Aabninger, i Trængsel ere faldne ned i Graven. Ogsaa for Børus Fare, maae man ved det blotte Syn grue.
Politivennen, 1801-01-01
Underlighed ved Diligensekudsken. Den Diligense, som d. 22 Sept. gik hertil fra Korsør, kom til Roskilde Kl. 6* om Aftenen. Det var naturligt at de Rejsende alle længtes efter København, og ønskede endnu samme Aften at kunne komme did hvilket Postmesteren i Roskilde ogsaa forsikkrede dem om, gik meget godt an. Kl. 9 kom de til Roskildekro, hvor de kun ventede et lidet Ophold, men saae med Forbavselse, at Kudsken spændte Hestene fra, førte dem i Stalden, og underrettede dem om, at han vilde overnatte her, da det par for slet Vejr, uagtet at det var ligesom da de kørte fra Roskilde, det vil sige, at det regnede. Denne Beslutning blev han ved, uagtet alle deres Bønner og Paastand. De maatte altsaa uden Senge Bænke, Halm, ja endog uden Varme, fordrive Natten paa den kedsommeligste og harmeligste Maade i Høladen. Man ønskede, at det kongelige Generalpostamt, imod hvis Villie man er vis paa at sligt skeer, vilde træffe kraftige Anstalter til slige Begivenheders Forebyggelse, for Fremtiden.
Politivennen, 1798-01-01
Varsko i Skindergaden. Den 21 Angust sidstleden var en Person der gik paa Fortoget i Skindergaden i Fare for at have faaet en Mængde store Potteskaar paa sig, som bleve kastede ud af et Vindue fra No. 18, uvist af hvilken Etage. Han bekjendtgjør dette baade for at vedkommende Beboere herefter kunde bevæges til at holde inde med en saa lovstridig og mordersk Adfærd, og for at Gaaende kunde holde sig uden for dette Huus lidt længer ude i Farvandet.
Politivennen, 1801-01-01
Fragmenter af en Tale, som var bestemt til at holdes i et Selskab paa Kongens Fødselsdag. Ligesaa gammel Stat, som Søsterstaten i Gothlands Dale, saae Danmark aldrig fremmede Folkeslag bortrane Provinser, eller bosætte sig paa Sejerherreviis i dets Skjød. Dansk, norsk og svensk Ager frembar kun sine Frugter for Daner, Nordmænd og Sveer medens hele det øvrige Europa saae Folkevandringer og Landerobringer fra Obys Is til Tagusflodens Vande, fra Hebriderne indtil Veneris Cypern. Tydskland maatte tjene Romerne, skjælve for Hunnerne, overlade en Trediedeel af sit Land til de barbariske Vender. Frankernes Vindruer bortranedes af Burgunder, Britter, Vesigother Franker, Normanner, og undgik med Nøje Saraceneren. Spanien adlød ham i langTid, efter at have maattet hylde Vandalen og Gothen.  Italien var Hunners Grækeres, Longobarders, Saraceners, Normanners Bold. England og Skotland adlød Romeren, Saksen, Danen, Normanden og Franskmanden, og først sildig har Brittanien erholdet den Øbo- Sikkerhed den praler af. Det danske og svenske Navn nævntes med *) Alle store Familier i England ere endnu i vore Dage af dansk eller fransk Herkomst. Hæder førend man kjændte Spanier, Franker, Englænder. Som gæstfri Husherre eller væbnet med fældende Staal, kun disse to Maader kjendte vore Forfædre at tage imod Fremmede paa, inden deres egne Grændser. Ikke er det Landestrækningers Erobring, ikke er det Søslag vundne i fjerne Vande, der gjør eet Folk varigen frygteligt, æret og lykkeligt. Tre Gange var Danmark i Besiddelse, af den Storhed, hvormed andre Nationer nu storpralende pukke. I Valdemar Sejers Tid adlødes Danmark fra Veseren indtil Nevafloden af undertvungne Fyrster. Knud den store lagde England og Norge under Danmark. Magrete den snilde erobrede Sverrig med Buld og Kabaler. Men var Folket lykkeligt? Ja! hvis det er Lykke at nævnes med Gysen i fremmed Land af trøstesløse Nøer og Enker, hvis det er Lykke at Pnglingen forlader sin bølgende Ager, for at afmeje Hoveder, der ikke med een Tanke havde fornærmet ham, hvis det er Lykke at hedde Havets Herrer, medens Trællelænker smeddes hjemme, hvis det er Lykke at opofre Fædre, Brødre, Ægtemænd, Venner, for at en Regent kan omringes af falsk Glimmer, for at slette Statshusholdere kunne have flere Skatte at forvandske - Ja, da nød Danmark Storhedens Lykke i den herligste Glands, trods den, som omskimrer Havets nærværende Herrer. O men, mærker det I Mægtige! som Boblens er Storhedens Skæbne. Den erobrende Stat voxer til en Tid, og styrtes da ned af dem, som nylig syntes de foragteligste af Fjender. Og det udviste Overmod overskærer da enhver Stytte for den Faldende. Misforuøjede engelske og norske Undersaatter hisset, strejfende Vender her, reve England og Norge løs, og Kunds Systersøn havde Nøje med atværne om Danmark selv. En tydsk Smaafyrste sængslede Erobreren Valdemar, og Havets Herrer bleve et Rov for Adelsmænd ogRidefogder. Købmændene i Lybek, PuslingGreverne i Holsten og nogle Bønder i Sverriges Dale nedstyrtede Magretes unyttige Bygning i Gruset.
Politivennen, 1801-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Den i No. 148 paaankede Skarnkiste imellem Frederiksberg og Slotskroen, blev strax ved Brolæggerne sat i passabel Stand saavidt Aarstiden for Øjeblikket vilde tillade. 2) Den i Politivennen paaankede bidske Hund paa Hjørnet af Admiralog Hummergaden, hvorover klagedes i No. 140., er nu skaffet afvejen, hvorfor Ejeren være takket.
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. 1) Politiet og Fattigdirektionen bedes at have et vaaget Øje med en Karl, som i nogen Tid har gaaet omkring her i Byen og tigget, paa Grund af at hans Tunge i Tyrkiet - troer jeg, - skal være bleven afskaaren, fordi han ej vilde gaae over til den mohammedanske Religion. Det kunde vel være, at han ved chirurgisk Eftersyn blev befundet et have en god sund Tunge, som han blot behændigen kan skjulet og om dette end ikke var, er han dog Tigger, og kan, som saadan, ikke taales. 2) Hvi brænde de vye Lygter paa deto Vandposter raa ny Amagertorv saa mat? Dersom de saa tidt paaklagede - men aldrig ferandrede - Afvisere omkring disse Poster ike skulle vorde sutige, udfordredes en stærk Oplysning trindt om dem, og dem give hine Lygter ikke, da de i de sidste Tider stedse brænde svagere og duuklere, end alle de andre Lygter i Nærheden. 3) Paa Hjørnet af Løvstræde og Tugthusporten, hvor ellers Fortoget var lykkeligviis frit for Trapper og Kælderskure, har en Grønkone taget sit Sæde. Dette synes i det mindste unødvendigt her, saa nær ved en stor Plads hvor der, Slagterboderne uagtet, er Rum til et halvt Dosin Grønkoner. 4) I Tugthusporten paa den højre Side fra Torvet, er en alt for langt udgaaende og med et alt for anmassende Jernrekværk forsynet Trappe.
Politivennen, 1801-01-01
Om Festlighederne i Anledning af Kongens Fødselsdag. Med inderlig Fornøielse maae det mældes i dette Blad, der flere Gange har paaanket de Uordener, som i Anledning af vor Konges Fødselsdag hvert Aar begikkes, see Side 4, 649, 1502, 1579, 1563, at dette Aars Ballpare har været om ikke ganske saa dog i en usædvarlig Grad frit for Uordentligheder. Hertil har foruden flere, især disse te Aarsager bidraget, at endeel Mennesker, der ikke burde sees i skikkelige Folks Kredse, og som denne Gang ogsaa havde vidst at skaffe sig Sedler, bleve afskaarne Indgangen, - og at Bassettroldens Dyrkere denne Gang, ikke fandt deres Afgudstempel i den Fyrstes Gæstesal, der har fordrevet ham endog af sine Undersaatters Lønkamre. Med Tak for denne Forbedring ved Bal, let, vover man at foreslaae en anden, som maaskee ligesaa kraftig vil bidrage til at skille Salen ved endeel Gæster, der mere komme for den frie Beværtnings Skyld, end af nogen anden Aarsag: at give hver Besøger ved Modtagelsen af hans Indgangs-Billet en eller to Skjenke bordsedler og een Spiseseddel med. Kun mod disses Aflevering maatte gives Drikke og Spise. For den velopdragne Ballbesøger var denne Opvartning tilstrækkelig, og den, som kommer blot for at vraadse eller beruse sig, er kun til Skam og Væmmelse for Forsamlingen. Ogsaa denne Nytte vilde en saadan Foranstaltning have at om nogen havde fundet Vej ind uden Billet, vilde han dog af Mangel paa Drikkeog Spiseseddel nødes til at holde sig fra Bordene. Ogsaa ved Skuespillet i denne Anledning var Parterret mindre tilproppet end ellers paa slige Aftener er Vane.
Politivennen, 1801-01-01
Noget til Bedømmelse for Theaterbestyrelsen. Paa Talsiden af Komediehuset skede for nylig i meget høj Grad en Uorden, som ellers kun alt for ofte indtræffer mere eller mindre, at en Vogn som er kørt for, og hvis Herskab er anraabt, bliver holdende utilbørlig længe, fordi man i Logen enten ikke kan blive færdig med at faae sit Shavl o. s. v. istand, eller endnu har en Deel af en vigtig Samtale eller Aftale at ende, eller af jeg veed ikke hvilken Aarsag nøler med at stige ned. Hvor fortrædeligt dette imidlertid er for dem, som, fordi de høre anraabte Personer hvis Vogn de vide har deres efter sig, strax have skyndet sig ud, kan let forestilles. For Brystpatienter er Oxpholdet paa de trækfulde Trapper eller i Vestibulen meget skadelig. Intet synes derfor billigere, end at det befaledes vedkommende Betjent, ikke at lade nøgen Kudsk holde længer end den Tid, som er tilstrækkelig for hans Herskab til at kømme ned. Skulde Betjenten finde sig særdeles dreven af Iver for et vist Herskab, da kan man tilraade ham et Middel til at tilfredsstille samme uden Fornærmelse for nogen, nemlig, tidlig at anmælde Vognen, ved at opraabe Herskabets Navn medens der endnu er tre fire Vogne at tilladeI Henseende til Kontrollørerne og Budene, hvoraf nogle virkelig udmærke sig ved høflig Opforsel, da tiltroer man Direxionen den største Aarvaagenhed for at udbrede denne Egenskab til dem alle, om end nogles Natur for bestandig, eller til visse Øjeblikke, skulde være derimod. Selve Gallerietagens Besøgere kunne gjøre Fordring herpaa ligesaafuldt som de dyre Etagers. En af de Ting som let kunne foranledige ubehagelige Optrin, er at en Herre ofte levere 3, 4, 5 Billetter under eet, for den Familie eller de Venner han bringer med, og som dog ikke altid følge saa umiddelbar tæt efter. Hvor let kan ikke Betjenten synes, at der kommer flere, end han fik Billetter til, eller ved to Billetters Sammenklæbning troe at have faaet een for lidt. Vist nok bør han da aldrig blive grov, eller, stolende, paa en større Sikkerhed for offentlig Paaanke, støde Folk ulempelig for Brystet e. dl. Skikkelig og dog alvorlig Tiltale, er sigt at foretrækket*) men allerbedst par det dog nok, om den Indretning gjordes, at ethvert Fruentimmer saavelsom Mandfolk havde sin Billet hos sig, og selv afgav den i Betjentens Haand.
Politivennen, 1801-01-01
Et Middel imod den gule Feber. Da man ogsaa her ved Qvarantaine-Foranstaltninger mod denne Sygdom har viist, at dens Smltte Ugesaa vel kunde væra at befrygte for os som for anoee, saa finder jeg det passende at ) Thi, intet Flæder paa enhver betroet Post bedre, end sindig og artig Adfærd. See Politivennen S. 1523. indrykke følgende, uddraget af det engelske Blad the sjar. Man har al Aarsag til at haabe, at den Slags Røgning, som fornærværende bruges i den engelske Marine, Hs. Maj. Hosxitaler o. s. v., er ligesaa kraftig til at forebygge og læge den gule Feber, som den har været mod Typhus, Fængselfeberne og alle andre Slags smitsomme Syger, hvorimod man har anvendt den, og at dens almindelige Brug tilsidst vil gjøre Qvarantainen overflødig, da nogle Timers Røgning paa rette Maade vil gjøre sikkrere Virkning, end den eller noget andet hidtil brugt Middel. Denne Røgning, som opfandtes af Dr. Smith, bestaaer i de ved en lempet Ild udviklede og med Aandingsluften forenede Damper af reen Salpetersyre. De Experimenter han har gjort dermed paa Hospitalskibet Union, og paa flere, have uimodsigeligen bevist Middelets Virksomhed. Og har det siden den Tid været anordnet, saavel paa Skibene, som i Hospitaler og Fængsler o. s. v. I Dr. Smiths Brev til Admiralitetet ere de overalt paafulgte lykkelige Virkninger beskrevne. Den Ødelæggelse Pesten og den gule Feber har anrettet i saa mange Egne af Kloden, paalænger det som Pligt paa hvem der kjender et siktert Middel, at meddele det, og paa enhver der underrettes derom, og har Lejligheder, at prøve det. Den bekvemmeste og mindst bekostelige Maade at erholde denne Salpeterdamp paa, er den, som Kymisten Hume først opfandt, og som endnu anvendes af adskillige. Det er nemlig, istedet for den allerede frembragte Salpetersyre, at tage de to Ingredientser den frembringes af, nemlig reen Salpeter og reen Svovelsyre. Man retter Mængden efter Værelsets Størrelse, og gyder det i en Skaal, eller Underkoppe, eller ethvert Kar, der er bekvemt til at indeholde en Lampe eller heed Sand, og saaledes spadserer man med den op og ned i Væxelset saalænge Dunsterne udvikle sig. Dette Middel er saa let, at enhver Familie kan anvende det, uden at frygte, at gjøre Skade ved at bruge et godt Middel, paa en urigtig Maade, som saa ofte er Tilfældet. Det tillader Beboerne at blive i Værelset under Uddampningen, hvilket ikke er Tilfældet ved saa mange andre Røgninger. Og det er lige kraftigt til Forebyggelsesmiddel og til Beskyttelse imod Sygdommens Udbredelse og Overhaandtagelse. Irr i Valdbykonernes Smør. Anmælderen har flere Gange bemærket grønne Pletter paa de Smørklumper, Valdbykonerne saa nydeligen sidde med paa Gammeltorv. Han formodede, hvad een af Sælgerinderne strax i sin Oprigtighed fortalte ham, at der var af den Messingtraad, hvormed de skære Smørret ud til Salg. Vist nok er det derfor kun smaa Portioner af Jrr, men det er nok, at det er Irr, den værste og pinligste Art af Givt, og en saadan Behandling af en Madvare, bør nok aldrig finde Sted., Eu Jerntraad vil ikke udsætte for Jrr, og om den ikke varer saa længe, saa koster den igjen saa meget mindre.