Københavns Adresseavis, 1771-08-13
(Af Universal=Magazin for April 1771. Commel var, som bekiendt, den snedigste bedrager og den listigste Hykler i sin Tid; han bedrog næsten hele Europa, Dog lykkedes det ham ikke lige got og let hos alle, som han vilde føre bag Lyset. Cadenas, den Spanske Gesandt ved det Londonske Hof, kiendte Commels Ærgierrighed og troeløse Hensigter, og forstod den Kunst, at udvikle alle denne Brittiske Syllas Anslag ved al hans Forstilling og stolte Beskedenhed. For at vinde Spanierne, smigrede Com Mel paa det mueligste for hans Forfængelighed; men Cade nas lod sig ikke forblinde; han imodtog alle Æresbeviisninger, som man gjorde ham i London, men blev just derved end da desmere tilbageholdende imod Commel. Da han saae at han paa denne Maade ikke kunde komme efter Hemmelig hederne, udvalgte han en anden Vey, som lykkedes ham bedre, og som førte Spanieren i Snaren. Protector lod den Gang udruste en sterk Fløde. Disse store Udrustninger foruroligede Cadenas, og han spurgte Protector selv, hvortil samme sigtede. Crommel svarede ham gandske koldsindig og hengiven, at denne Udrustning havde intet andet Øyemeed end at gjøre Spammen den vigtigste Tieneste, og at staae samme Krone bi imod Hertugens af Guises Foretagender, som hidindtil havde været saa lykkelige. Cadenas takkede Com Mel med en rørt Erkiendtlighed, og befordrede selv Udrust ningen paa det beste. Men hvor stor blev hans Forundring og Forhavselse, da Admiral Black udøvede den første Fiendtlighed net og imod Spanien. Gesandten blev derover paa det heftigste opbragt. Fiendelighederne ophørte vel; men Spanierens opirrede Ømsindtlighed tiltog ikke desto mindre. Da han var kommen tilbage til Spanden, gjorde han sig af alle Kræfter Umag, for at tillintetgiøre Commels Planer; og da Commel nok saae at han intet kunde udrette ved dette Hof, saa længe han havde saadan en Fiende ved samme, saa tænkte han paa Midler til at faae ham bort og skille sig ved ham. Dette syntes nu at være gandske umueligt, efterdi Cadenas besad sin Herres hele Fortrolighed, og havde meest at sige i Raadet. Men der var intet ummeligt for Commel, som vovede hvad det skulle være. Han lod Fangemesteren i Negatte kalde til sig og lukte sig allene inde i sit Cabinet med ham, hvor han erkyndigede sig om hans Fangers fornemste Skielmstykker og Renker. Skulde der ikke sagde han, iblant dem allesammen findes nogen, som forstod den Kunst, at oplukke alle Slags Laase. Jo, svarede Arrestforvareren, der er cen, som endog allerede har faaet sin Døddom, der skal exequeres paa ham i Morgen; han har i denne Slags Kunst ikke sin Lige i hele Verden; og dersom han havde frie Hænder, saa troer jeg, han paatog sig, i en halv Dags Tid at aabne og oplukke alle de Laase, som ere i London. Commel, uden for sig selv af Glæde over denne Opdagelse, lod strax hente Mennesket, og lod ham gjøre Prøver paa hans Færdighed i Kunsten. Efter dette Forsog lod Crommelham bringe i Fængselet igien, og Natten derpaa skikkede han en at sine Fortrolige til Newgate, med en egenhændig Ordre, strax at løslade denne Fange, og føre ham til hannem. Da han kom, viste Protector ham Planen af en Hauge, midt i hvilken der stod en Bygning, hvor man ikke kunde komme ind, uden at aabne mange Døre, som alle vare forvarede med tre forskiellige Laase. Om der endog vare hundrede Døre flere, svaa rede Spidsbuben, og hver Dør havde hundrede Laase, saa vilde jeg aabne dem allesammen og gaae derind. Du ska have Naade og Pardon, sagde Commel; ja jeg lover dig end og en anseelig Belønning; men du maae reyse til Madrit, og søge at komme ind i Cadenas Pallads; af denne Plan kan du see Havens og Bygningens Beliggenhed; der maae du ind i denne Bygning, og naar du er kommen derind, saa kast dette Brev (hvilket han i det samme leverede ham) under Bordet; pak dig saa bort igien, luk alle Dørene til efter dig, og kom til mig. Da Spidsbuben havde faaet denne Instruction, tog han Planen og Brevet til sig, gik om Bord paa et Skil og reyste til Spanien i Selskab med en anden Person, som Commel ogsaa havde underrettet om Hemmeligheden. De vare begge to ikke saasnart ankomne til Madrid, førend den anden reste til Vennedig, hvor han skulde aflevere et Brev til den Engelske Gesandt. Spidbubens aabne Brev var til Don Cadenas, Stats Secretair hos Kongen af Spanien, og egenhændig skrevet af Crommel. Derudi takkede han denne Spanier, fordi han med saadan Færdighed havde opfyldt hane Forbindelser, og gav ham Efterretning om, at han, naar han behagede, kunde hæve de 20000 Pd. Sterling, som de vare accorderede om, af Banken i Venedig, hvor de stode til Udtælling. Dette Brev blev, ligesom Cromwel havde seet forud, optaget af Kongen af Spanien, som pleyede hver Morgen at komme ind i dette Cabinet, for samme Steds at taadslaae om de vigtigste Stats=Affaiter, og først førend Cadenas kom, at læs Depescherne igjennem, hvorover der skulde raadslaaes. Kongen kiendte Commes Haand, men da han ikke forstod Engelsk, saa lod han strax hente en Tolk, som oversatte Brevet, og helligen bevidnede for Kongen, at han slet ikke vidste, hvad den Accord skulle beyde hvorom Protecter talede, og hvorom Cadenas ikke havde ladet sig det allerringeste forlyde til ham. Kongens Utoe og Mistanke vandt Seiersover ham, og neppe var Raadet forsamlet førend Kongen befalede Cadenas at gaae bort. Derpaa fremviste Kongen Brevet, berettede sammes Jndhold, og fortalie, hvorledes det var faldet i hans Hænder, med den Anmerkning, at Cadenas forrige Aften virkelig var gaaet allersidst ind af Raadet. Alle Omstændighederne vare imod Cadenas, og han blev eensstemmig erklæret for en Forræder, som havde solgt sig til Crommel Kongen, som elskede denne Minister, vilde dog ikke, at der skulde fældes Dom over ham strax, men fandt for got, endnu at oppebie sterkere Beviser, det blev altsaa besluttet, at man endnu i Forveien vilde have Vished, om de 20000 Pund stode ogsaa virkelig i Banquen Venedig, for at blive udtalte til Cadenas. Paa Timen blev den Kourier bortskikket til Venedig, hvilken bragte Kongen Commels egenhændige Befaling, med hans Signet under og af samme Dato som Brevet, i Original tilbage. Der syntes nu ikke at være meer at tvivle om Forbrydelsen: Raa det forsamledes, Cadenas blev afsat og erklæret for en Forræder; alt hans Gods blev consisqueret; men i Betragtning af hans lange Tieneste og hans høye Alderdom, havde Kongen dog den Naade for ham, at lade ham beholde Livet.