Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-05-01
Det var at ønske, at nogen duelig Læge ville tage sig den Uleilighed og lære os hvad Virkninger saadanne Tørkiske Bade ville frembringe paa Sundheden i vore nordiske Lande. Skal man dømme af Sammenligning imellem de herskende Smaasygdomme i Asien og Europa, da maatte vi slutte, at et vel passet Brug af Badet maatte gjøre, Tørverk og Gigt ligesaa sieldne i denne Verdens Del, som de ere det i hin. Meget faa Asiater ere plagede af disse Sygdomme, endskiønt de kryddre deres Mad overmaade sterkt med skarpe Sager 2) At slampokres (Shampoing) er noget, der skeer paa forskiellige Maader i forskjellige Lande. Den sædvanlige Maade er simpelt at trøkke Hænderne og Fingrene paa Legemet og Lemmerne, især nær ved de ydre Dele, saa at man trøkker dem sammen, uden dog at knibe dem. Denne er den sædvanlige Maade, som forrettes af enhver Tjener i Asien; men Barberere og Opassere i Badehusene kan endog saae Lederne og Rygraderne til ved et pludselig Røk at knekke, hvilket for Folk, der ei ere vandt til sligt i dens Ungdom, heller maa foraarsage en smertelig Fornemmelse. De Kinesiske og Melogisk. Barberere have især deres Styrke i denne Konst, hvilken dog er vel bekjendt og øvet over heele Asien og ansees der nødvendig til at erstatte Mangel paa Legemsbevægelser i meget varmt Ver. og opstuve det i smeltet Smør, tage sig sielden nogen Bevægelse, ja mange af dem overgive sig endog hemmeligen til saadanne Udsvævelser, som formodes hos at avle Gigten. Maa man da ikke tilstaae, varme Bad og Sjampeoring den Kraft, at de afføre de onde Vædsker, som blivende tilbage i Kroppen, foraarsage Gigten. og andre intermitterende Svagheder iblant Enropæerne: Noget om Keiserinde Catarina Peter, den 1stes Gemalinde og Fyrste Menzikoff ved Bruce. ) Natarina er født i Bunghen, en Bye, er i Lisland, af meget Fattige Forældre, som vare ikkun Bønder; hendes Forældre døde fra hende, da hun endnu var meget mag og efterlode hende i stor Armod. Sognedegnen af Medlidenhed tog hende hjem i sit Hus, hvor hun lærte at læse. Dr. Glack, Præst til Marienborg saae hende der og spurgte Degnen, hvem hun var, og da han fik at vide, hun var et Fader= og Moderløst Barn, som han af Medlidenhed havde taget i sit Hus, saa deels for at befrie denne fattige Degne fra en Byrde, som overgik hans Kræfter, deels fordi han maatte lide Barnet, tog Dokteren hende hjem i sit Huus, uagtet han havde selv en talrig Familie at underholde. Her var baade hendes Selskab, 1) Af Annual-Register, London 1783. og Leilighed til at faae en god Ondragelse bedre og hendes Opførsel saaledes at hun, ligehøit elsket baade af Dokteren selv, hans Kone og Børn. Hendes Stadighed, Flittighed og Ombyggelighed for alt hvad der angik deres Husvæsen satte hende saaledes i Yndest hos Dokteren og hans Kone, at de gjorde ingen Forskiel imellem hende og deres egne Børn. Hun viste altid Erkjendtlighed og Taknemmelighed ved at sørge rigeligen for enhver, der havde mindste Paastand til at regnes i Dokterens. Familie; ei heller forglemte hun Degnen i Runghen. J denne løkkelige Forfatning voxte hun op, da en Liflandsk Korporal, som stod i Svensk Tjeneste blev heftigen forelsket i hende, hun kunne ogsaa lide ham og lovte at egte ham, dersom det var med Dokterens Samtykke: hvilken, da han havde forespurgt sig om den nu Mands Karaktær og befunden den god, gav sit Samtykke. Brøllupsdagen var berammet, og kom, da en uformodentlig Ordre indløb samme Morgen til Korporalen at marsere med en Trop lige til Riga og derved hindredes han fra nogensinde. at egte denne sin elskte Brud. Kort efter dette kom General Baur, i Spidsen af en Krigshær for Byen og tog den i Aaret 1702, hvorved alle Jndbyggerne. gjortes til Fanger, og iblant Resten ogsaa denne kjere Brud. J denne blandede Skare, som var overhyllet med Sorg og badet i Taare over hendes neldige Skjebne, fik Generalen Øie paa hende. og opdagede et vist jene fais qui i hendes hele Væsen, der saaledes indtog ham, at han forelagde hende adskillige Spørgsmaal angaaende hendes Forfatning, hvilke hun besvarede med mer Vittighed end man venter hos Folk af hendes Stand. Han bad hende give sig tilfreds, da han ville sørge for hende. Og han gav strax Ordre, at hun blev bragt sikert til hans Hus, som han ganske betroede hende tilligemed Raadighed over alle hans Tjenestefolk, af hvilke hun gjorde sig meget elskeet ved sin venlige Omgang imod dem. Generalen har ofte siden sagt, at hans Hus har aldrig været bedre bestyret end medens hun var hos ham. Første Menzikoff, som var hans Patron, fik hende endog at see hos Generalen, og da han sporede noget usædvanligt i hendes Miner og Opførsel, spurgte han hvem hun var og paa hvad Fod hun stod hos ham: Generalen fortalte ham, hvad allerede oven er meldt, med rige Lovtaler, over hendes Fortjenester i at bestyre hans Hus. Førsten sagde, at just saadant et Menneske ønskede han sig; thi han var i den Henseende meget ilde faren med sine Betjente, hertil svarede Generalen at han skyldte Hans Durklauktighed alt formeget til at kunne negte ham noget, som han havde Løst til. Strax kaldte han paa Catarina, og underrettede hende om at det var Prinds Menrikoff og han behøvede en Husholderske som hun var, og at Prindsen havde meere Leilighed til at forfremme hendes Velend han og lagde til, at han agtede hende alt for meget til at ville hindre hende fra at nyde saa stor en Ære og Løkke. Hun svarede allene med en dyb Venlighed, som røbede, om ikke hendes bifald, saa dog at det stod ei til hende at afslaae det gjorte Tilbud. Kort: Prindsen tog hende hjem og hun levede hos ham til Aaret 1704, da Caren en Dag spiste til Middag hos Prindsen, fik hende at see og talede med hende. Hun gjorde et endnu sterkere Jndtræk paa denne Monark, som ligeledes forlangte hende i sin Tjeneste, hvorfra hun omsider blev ophøjet til Keiserinde i Rusland.