Ribe Stifts Adresseaviser, 1831-08-26
Frankerige. (Fortsættelse af Perriers Tale). Angaaende Polen, da yttrede Ministeren den stærkeste Sympathie og bemærkede, at førend den 13de Marts var endnu ingen Mægling tilbudt, og han havde først raadet Kongen dertil. Frankeriges Forbundne vare opfordrede til med det at forene sig, for at bevirke Fjendtlighedernes Ophør og sikkre Polen bedre Nationalitets-Betingelser. Disse Underhandlinger ere endnu i Gang. Hvilke andre Midler lod sig anvende? Skulde Man anerkjende Polen, Selv, om de bestaaende Fordrag og Forhold havde tilladt det, saa vilde denne Anerkjendelse dog være et tomt Ord, naar der ingen Virkning var fulgt derpaa, og i dette Tilfælde havde vi Krig. Men skal Frankerige igjen begynde det Kjæmpe-Feldttog, hvor Napoleons Lykke, gik forloren, og havde endog et saadant Korstog kunnet redde Polen, Tvertimod, saasnart Frankerige var afveget fra sin Neutralitet, vilde det samme blevet Tilfældet med de andre Magter, og deres Hære ere kun 4 Dagmarscher fra Polens Hovedstad, men vi ere langt fjernere fra det polske Land. Med Hensyn til Belgien erklærede Ministeren, at Expeditionen dertil var Resultatet af den imellem de store Magter herskende Overeensstemmelse. Af alt dette sluttede Ministeren, at de Lande, som ved den franske Revolution uden Opfordring vare satte i Bevægelse, ingenlunde af Frankerige blev ladt i Stikken. Uden Frankerige vilde Kirkestaten være opfyldt med fremmede Soldater, Proscriptioner og Confiscationer, Polen kuet af tre Magter og Belgien priisgivet Anarchie eller Restauration. Just deri ligger Juli Revolutionens Kraft, at den ikke har virket ved sin materielle Styrke, men ved Bevidstheden om sin Retfærdighed. Skulde Frankerige nogensinde lade sig henrive af de populære Lidenskabets Strøm, saa vilde det snart tabe sin Jndflydelse. Hr. Thiers Tale var i det Hele en Paraphrase af Perriers. Ministerens Tale blev hørt med dyb Taushed; medens Hr. Tiers talte, herskede derimod af og til Bevægelse. J Sædet den 10de d. talte Gen. Clauzel mod Ministeriet og Hr. Larabit foreslog at opstille Armee-Corpser paa Grændsen af Belgien Tydskland og Jtalien. Pairskammeret holdt samme Dag et Møde, hvori Adressen, der i Et og Alt slutter sig til Throntalen, blev antagen med 73 Stemmer, mod 1. Ogsaa her holdt Conseil-Præsidenten en Tale, for at forsvare sit politiske System, hvilket af Hr. v. Ponteconlant blev eftertrykkelig angrebet, af Hertugen af Broglie derimod forsvaret. - J Deputeerkammerets Sæde den 15de sluttedes Discussionen om Addressen. Efterat den eensstemmig var besluttet, forlangte Casimir Petrier Ordet. Denne Ret blev ham af Oppositionen bestridt, og det kom til et Oprør i Kammeret, der varede over en Time og hvis Lige Man endnu ikke har seet. Hr. Perrier, der var bleven bleg af Ærgrelse, vilde ikke vige af Tribunen. Alt skreg imellem hinanden og Præsidenten saae sig endelig nødt til at ophæve Sædet. De ministerielle Blade sige, at siden National-Conventet, har Man ei seet Mage til denne Scandal, og selv Oppositionsblade yttre, at Sædet den 18de Brumaire, da Buonaparte med Magt sprængte de 5000 Raad, neppe har været saa stormende som dette. Mange ere af den Mening, at Ministeriet ikke vil holde sig efter dette Optrin i Kammeret. Man sagde endog, at Perrier endnu samme Aften vilde have sin Afsked.