Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
Nye Egeria paa. 48. Blochs danske Sproglære pag. 256,257. Dahls Retskrivningslære Jndl. §. 10. Molbechs Retskrivningslære, (foran den danske Haandordbog) pag. 14. 16. om der ikke skulde være et andet Ord i Sproget, som kunde være udtrykt ved disse Tegn. Af de to første Betegningsmaader vil hver være tydelig for dem, som have læst meget Dansk, da begge ere dem bekiendte, for Andre vil giøre være mindre tydeligt, da det ogsaa kan læses giøre. Resultatet bliver, at flere forskjellige Skrivemaader vist nok kunne være forstaaelige for den, som har megen Øvelse i Læsning, er nøje bekiendt med Sproget og med Lethed gjør Slutninger, og dog vil, ogsaa for ham, een være mere forstaaelig end en anden; men for dem, som ikke have læst meget, eller som ikke kjende Sproget i dets hele Omfang, eller hvis Forstand, ikke endnu er meget øvet, vil ofte ikkun een Skrivemaade være forstaaelig og alle andre uforstaaelige. Ved Almuesfolk, Fremmede og Børn vil det saaledes især kjendes, om en Skrivemaade er forstaaelig eller ikke. Dersom man er vant til at see et Ord skrevet paa en vis Maade, vækkes Forestillinger derom allerlettest, naar man seer det skrevet paa denne Maade. Altsaa er det Brugeligste tillige det Forstaaeligste for dem, som der i Almindelighed skrives for. Vel siger Petersen.), at enhver ny Betegningsmaade bliver tydelig for Andre, i det Øjeblik, man anfører dens Betydning; men om vi og forbigaae den Omstændighed, at det ikke gaaer an, ved Alt hvad man skriver, at lade Tegnenes Udtydning følge med, maae vi dog erindre, at det Nye, om det og er forklaret, dog ikke forstaaes med samme Lethed, som det allerede Bekiendte. Et Barn kan jo ikke strax læse færdigt, fordi det kjender Bogstaverne og kan stave. Vi see heraf, at Læren om, hvorledes der bør skrives, og om, hvorledes der skrives, for en stor Deel kan falde sammen; vi see og, at der til at følge Skrivebrugen er en vægtigere Grund end blot Forfædrenes Autoritet. Jmidlertid kan dog den Regel: "følg den vedtagne Skrivebrug!" ikke ganske sættes istedenfor den: skriv forstaaeligt!" Thi deels have vi for nogle Tilfælde ingen bestemt Skrivebrug, deels er den vedtagne Skrivebrug ikke overalt tilstrækkelig til Forstaaelighed. *) Om dansk Retskrivning pag. 27. Skrivebrugen er ikke bestemt, enten naar forskjellige Maader at skrive et Ord paa ere sædvanlige, eller naar det aldrig eller ikkun sjelden forekommer skrevet, som f. Ex. Provincial Ord, Haandværks=Udtryk m.m. J saadanne Tilfælde maa man, for at bestemme den, igjentage Hensyn paa Forstaaeligheden. Den Betegningsmaade, som blev at henregne blandt Undtagelser, vilde være mindre forstaaelig end den, som rettede sig efter Skrivebrugens Hovedsælninger (Regler); thi disse Regler abstraheres efterhaanden, om de end ikke affattes i Ord, af Enhver, som læser, og anvendes under Læsningen. Saaledes maa Ordet Lung, som i Fyen betegner en Tørvemose, hellere skrives saaledes end Long, fordi Regelen er, at den korte O Lyd betegnes ved u, og det er kun ved Undta tagelse, at den betegnes ved o. Skulde det ikke være enkelte Betegningsmaader, men Regler, man havde at gjøre Valg imellem, saa vilde den Regel blive at foretrække, som var i Harmonie med andre Regler i Systemet, eller som med disse kunde henføres under een Hovedregel. Følger f. Ex. Skrivebrugen snart den Regel: F-Lyden betegnes ved vi Ord, som nedstamme fra saadanne, hvori der forekommer v;" snart denne: "Lyden betegnes altid ved f, undtagen i Flexioner af Ord, som have v;" saa bør den sidste uden Tvivl foretrækkes; thi den stride ikke mod nogen anden Regel, derimod er den første i Modsigelse imod de Regler, hvorefter man skriver Vægt, skjøndt det kommer af veje, vidtløftig, skjøndt af løbe, Flugt af flyve Nytte af nyde, dyppe, af døbe, vække af vaage, som Alt kan henføres til den Hovedregel, at, – naar en blødere Consonantlyd i Alledningen gaaer over til en haardere, - Betegnelsen ogsaa forandres derefter *). Vi kunne saaledes sige: "de afgjorte Tilfælde maa bestemmes efter Analogie, hvorved dette Ord tages i en vidtløftigere Betydning end sædvanlig, og indbefatter ogsaa Overeensstemmelse i Henseende til Etymologie og Udtale.