Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1835-02-16
Af flere i de sidste 2 Aar udkomne, saavel Skrifter, som offentlige Blade, der selv ere strevne af dannede og kundskabsrige Mænd, synes man at kunne spore en eller anden Misfornøielse med Authoriteternes og Embedsmændenes Handlinger og Virken, og en Opposition mod disse, synes at være Hoved-Tendentsen for deres Yttringer. Forfatteren har ved denne Leilighed, ikke uden Forundring og Uvillie bemærket, at man har rettet Hadets og Mistankens Pile mod den hele Stand, istædet for at yttre sin Misfornøielse mod de Jndividuer af Embedsclassen, der kunne fortjene en saadan Daddel. Og skjøndt han selv ikke er Embedsmand, kan han dog ikke andet end ansee dette for en Uretfærdighed, hvilken man selv i constitutionelle Stater, som Frankerig, Engeland eller Norge, sjelden gjør sig skyldig i; da det i Almindelighed kun er enkelte Jndividners Handlemaade, som der offentlig omtales. - Hvor tungt maae det dog ikke i denne Tid være forer smangen retskaffen Embedsmand, der har an en vendt den største Deel af sin Levetid, til som Statens Tjener, med Kraft og Redelighed at virke til det almene Bedste, at see sig berøvet et Lønnen for sin retskafne Vandel – sine Medborgeres Agtelse. – og at see sig i offentlige Flyveblade satte ved Siden af den Uredelige. Man vil muligens her indvende mig, at han maae søge Lønnen i sit eget Hjerte og Overbeviisning, at Rygtet vil skille den Retskafne fra den Uredelige, at han ikke kan tage sig nær, hvad der ikke vedkommer ham; men den der dømmer saaledes, har ikke tilstrækkelig Kundskab til det menneskelige Hjerte, han har maaskee ikke følt, hvad det er at være miskjendt; tilmed er Embedsmandens Rygte her, udsat ikke alene for den Kyndiges, men ogsaa for den Ukyndiges Dom; denne Sidste antager bogstavelig alt hvad han hører og læser, og derfor flet danner sig nedværdigende Jdeer om den be nille Stand. Der kan ingen være en større Elsker af Trykkefriheden end Forfatteren, han anseer den som et af Menneskehedens største Goder, som den d Lidendes og Dydens Hævner, hvor Retfærdig i hedens Arm ikke kan naae, men skal den være velgjørende, maae den rette sig efter liberale og fornuftige Love, og det bliver altid Skribendens hellige Pligt, ikke alene at dadle det Lastværdige og Slette, men ogsaa at hæve og bringe for Lyset det Ædle og det Fuldkomne; dette gjelder saavel med Hensyn til Bestyrelsen af offentlige Gjenstande, som i Henseende til enkelte Jndividners Handlemaade i det Hele. Med Hensyn til offentlige Yttringer af Tanker og Meninger, da bør disse, naar samme skeer, paa en beskeden Maade, saalidet som muligt indskrænkes, og Censuren i enhver Stat, bør efter Forfatterens Anskuelse, saavidt mueligt ved formeentlige Angreb, erindre sig hiin berømte Forfatters Sammenligning med den giftige Æder kop Capha, som naar man ved dens Angreb trykker den i Stykker, saarer dødeligt, men naar man lader den forblive ubeskadiget, kan den uden Fare blæses bort af Huden. For øvrigt anseer Forfatteren en klog og velvalgt Opposition, at være gavnlig for enhver Stat, og han kan ikke undlade, i denne Anledning at anføre et Brudstykke, af hvad der under Overskrift Opposition anføres i Vestsjællandske Avis: "Under dette Ord forstaaer man en Modsigelse mod en bestaaende Jndretning, eller mod en yttret Mening. En saadan Opposition er for det meste gavnlig, thi ved de fleste Jndretninger findes noget Mangelfuldt, som fortjener at rettes; og Menneskenes Meninger ere ofte vildfarende, eller der finder noget Vildfarende Sted ved dem, som fortjener at opklares.