Adresseavis for Børn, 1779-07-14
Et Cancellie=Collegium, hvori sidder en Ober=Procureur, de Deputerede og den første Expeditions=Secretair. Et Expeditions Contoir, hvori sidder den første og anden Expeditions-Secretair. Copiist-Kammeret, Archiv-Contoir, hvorunder hører en Archivarius og en Registrator. 5. Finant-Collegium. Derunder henhører alle Statens Udgifter i det Gandske, samt Myndt Væsenet. Det bestaaer af to Deputerede, dertil hører et Expeditions=Contoir, et dansk og norsk Assignations-Contoir, et tydsk Assignations-Contoir, et contra Bogholder Contoir. Under Finants=Kammeret henhører det kongelige Zahl Kammer, som forestaaes af en kongelig Zahl-Casserer, der udbetaler Penge til Vedkommende efter en af Finants=Collegiums Deputerede udstædte og underskrevne Assignation. Saa og Kiøbenhavns Myndt, som forestaaes af en Myndt-Directeur, som er Myndtmester, en Wardein og en Stempelskierer, som tillige er Hof-Medailleur. Corre Ef Avis Correspondence. Elskeligste kjære Broder. Endnu ingen Brev seet fra Dig, Er det at holde Dit broderlige Løfte, Sex Postdage ere nu gaaede, og sex Gange har jeg haabet, og haabet forgieves. O, hvorfor vil Du dog negte Din eneste Søster denne saa kiere og ønske Fornøielse. Elsker Du mig ikke mere lille Broder, Er jeg maaskee forglemt af Dig? Jeg meente dog, at naar Sødskende først bleve adskildte, skulle først den naturlige Kierlighed imellem dem fornemmelig føles; da skulle Længselen ikke give dem Roe, førend de i det mindste fik hørt til hverandre, og ved Breve talt med hverandre. Saa følte mit Hierte, jeg har ikke ladet det blive ved eet, to, tre men fire Breve, og dette er det femte, men endnu ikke seet een Linie fra Dig. Er det Ret, Gandske vist troer jeg, Du maae have slaaet mig af Tankerne, og bryder Dig lidet eller intet og mig, Ja ja lille Christian, giør hvad Du vil da, men Du kan troe, at Lunkenhed og en ukierlig Omgang, vist ikke er den gode Gud behagelig. Dog kan jeg aldrig troe, at Dit Hierte er bleven saa koldt imod mig, som det synes, thi saa ligner Du Dig jo ikke meer selv, da Du var hiemme, hvor Du viste at eie et fromt og følsomt Hierte; Din Udeblivelse maae have andre Aarsager, og det er dem, jeg ikke kan begribe. Opklar og dette Mørke for mig. Siig mig, elsker Du mig, fortæl mig, hvorledes Du lever, opsæt det ikke; jeg beder tusinde Gange, nægt mig dog ikke disse behagelige Efterretninger, og troe min Broder, at Du har en Søster, som ikke alene elsker Dig, men som sætter sin Lyksalighed i at være igien elsket af Dig, og som ingen Ting meere kan glæde, end at høre Dit Velgaaende. Næst den kierligste Hilsen fra Dine smaa Sødskende, lever jeg Din oprigtige Søster til Døden. Elisabeth. Nyeheder. Jndløbne Efterretninger fra adskillige af vore unge Læseres Forældre fortæller os følgende: Jomfrue Sophie er fra den vildeste Pige bleven det stadigste Barn, siden hun blev holdt til, tillige med hendes Sødskende, at efterleve Forordningen, som stod indført i No. 25. Hun har fundet saadan Lyst til at følge den, for Børn. at hun endog beskiemmer sine ældre Sødskende. Hun har allerede oppebaaret den første Belønning af sin Fader, og faaet den udsatte Premie af Tomarken, og nu bestræber hun sig for at vinde de større Belønninger, hvortil jeg ønsker hende megen Lykke Giør hun sig værdig til den største Belønning, kan hun vente en Lovtale over sig i disse Blade. Monsieur . . . . . (Jeg vil endnu lidt fortie hans Navn, for at see, om han ikke skulle forbedre sig.) har hidindtil ikke brydt sig det ringeste om Børne-Forordningen; taler man til ham derom, saa slaaer han det hen med Latter, og tracterer det for Spøg. Jeg spurgte ham forleden, om han erindrede sig, at der var udgiven en Forordning for ham og hans Liige, som skulle efterleves. – Og Svaret blev, at han vidste, den stod i Børne-Avisen. Mener han da, spurgte jeg videre, at den alene blev givet for at staae der, uden videre at bryde sig derom – Og jeg fik til Svar, som jeg maatte vente af et forvildret Hoved, at han havde dertil ingen Tid, for han havde Kriig med alle Kongerne i hele Verden, og han meente snart at blive den ene Regierende. Derpaa fløi han fra mig, og gav sig til at fegte i Gaarden mellem Høns og Ænder, og lod Forordning være Forordning. – Denne lille Don Qvehott maae vente at blive udsat med sit fulde Navn i disse Blade til ikke megen Ære, saafremt han ei fatter sig, giver sin Vildskab Afsked, og beflitter sig paa et stadigere Væsen.