Aarhuus Stifts-Tidende, 1828-08-16
Hvad De har anført om Bissekræmmeriets Skade, lighed i nogle og Gavnlighed i andre - Egne af Landet, er noget som ikke vedkommer Dem at bedømme, da saadanne Vilkaarligheder ikke har nogen Hjemmel i Lovgivningen; dog kan jeg ikke undlade at bemærke, at denne Deres yttrede Meening forekommer mig at være ligesaa ufornuftig som forvirret. Patriotisk Jver kommer her aldeles ikke i Betragtning. Aarhuus Handlende paasee deres Rettigheder, og gjøre ingen Fordring paa, af den Aarsag at ansees for Patrioter. Det er dem i denne Henseende nok at Overholdelsen af disse Rettigheder ikke blot ei er skadelig men endog gavnlig for Staten. Den Mand, der ei, paaseer sin Ret, vil vel ogsaa ved anden Leilighed lade være at udvise i Gjerning sit patriotiske Sindelag. At de 3/4 Deele af de omstreifende Bissekræmmere ere fra Aarhuus, vilde jeg uden Betænkning erklære for løgne agtigt, dersom De ikke havde brugt den Forsigtighed at tilføie: naturligviis efter eget Udsigende, men dette falder saaledes bort af sig selv, thi det kan ikke forebygges, at fremmede Kræmmere foregive at de ere fra Aarhuus, og man kan jo være lettroende hvor man vil være det. Jmidlertid tør jeg dog paastaae, at der vist ikke i 2 de senere Aar har været nogen i Aarhuus boesat Krammer i Deres Huus eller Egn, og hvad Varernes ringe s Qvalitet, som De nøie har maattet undersøge, angaaer, 8 i da kan denne beskyldning ikke gielde Aarhuus; thi min e tidligere fremsatte Mening herom bestyrker, at slette og nu uægte Vare blive tilbudne og solgte Landmændene af fremt mede Kræmmere. Da jeg saaledes har godtgjort, at ingen Bissekræmmere soutineres herfra, burde De egentlig drages til Ansvar for Deres Beskyldning mod Aarhuus Handlende; men da Deres Mening herom kuns kan have til Hensigt, om mueligt, at skade den berettigede Handlende, saa vil jeg rolig, indtil videre oversee denne Deres Fremfærd, som formeentlig allene kan have sin i Grund i lav Ondskab. Anvend derfor de citerede Skriftensord paa Dem selv, og vær skaansommere imod Handelstanden for Fremtiden. Om Handelstanden er brødefrie eller ikke, behøver De slet ikke at raisonnere over; thi hvis den begaaer ulovlige Handlinger, da bliver den ogsaa rævset derfor, hvorimod de fremmede Kræmmere i at Rolighed drage, omkring paa Landet gandske ustraffede og uden at svare det allermindste til den Kongelige Kasse. Jeg behøver altsaa ikke at renoncere paa min Paastand: at der kuns gives fortoldede og stemplede Varer i Aarhuus; thi at der gjøres Forsøg paa Smugling, som mislykkes, beviser, netop i Forening med Huusundersøgelserne, at der ikke kan være ufortoldede Vare i Byen, og hvem andre end Toldvæsenet skulde hæmme Smugling; det er dets Pligt, og enhver Paagieldende maae i denne Henseende underkaste sig Lovens Bud. Kuns er det harmeligt for Kjøbstædborgeren at see sig saa strængt controleret, medens Andre, der gribe ind i hans Næringsvei, skulle upaatalte og uanseete kunne drive enhver ulovlig Næring. Jmidlertid straffes Smugling kuns med Godsets Fortabelse; Ære og Liv bliver, Gud være lovet, dog i Behold. Det er en latterlig og tillige taabelig Formodning Dehar behaget at yttre om, at Committeens Medlemmer paa deres lovlige Excursioner skulle af Landmanden blive anseete for Øvrighedspersoner, thi denne er sandelig ikke saa enfoldig, at han jo nok kjender bemeldte Medlemmer for hvad de virkelig ere, saavelsom Hensigten af deres Nærværelse. At Committeen har uden Øvrighedens Assistence, og muligen i Deres Egn, selv eftersporet en af de skadeligste Bissekræmmere, for at komme til Kundskab om de Mænd, der indlade sig med ham og huse ham, men ikke for at opbringe ham, er noget som jeg ikke behøver at lægge nogen Skjul paa, ligesaalidet som jeg skjønner, det fortjener Nogens Daddel; men jeg tør opfordre enhver Landmand, hvor jeg har været nærvær rende, til at offentliggjøre min Fremgangsmaade og Opførsel, og jeg har intet Sted benyttet mig af Landmandens Eenfoldighed hverken hvor jeg har været med eller uden Øvrighedsperson. Skulle derimod et enkelt Medlem imod Formodning paa egen Haand og uden Committeens Vidende og Villie have foretaget sig noget Upassende, da kan dette ikke gravere Committeen, men har maae i saa Fald selv svare til sit Foretagende. Det uartige Udtryk: Spion, om dem, der i Andres og eget Navn søge at gjøre fælleds Rettigheder gjeldende, kan man vel gjerne oversee med den Foragt det fortjener. Hvad De har snakket om Klædedragt, om Simplicitet, er virkeliget saadant Galimathias=Foster, som kun kan være undfanget i Hundedagene. At Luxus er steget saavel i den ene Stand som i den : Anden, kan ikke nægtes; men hvad gjør det til Menneskeets Ærrærdighed hvad enten det bærer en fiin eller grov Kjole, og kan en Mands Handlinger have meere Retsvirning om han bærer denne eller hiin?. Det er høist rimeligt, at Deres Forfædre have levet og klædt sig langt simplere end De, min Herre, Men jeg tvivler meget om, at De vil lade Dem nøie med saameget mindre Agtelse, som Deres Kjole overgaaer Hines i Fiinhed. At Landmænd og Handelsmænd ere saa nær sammenknyttede som Stænder i en Stat kan være, er en urokkelig Sandhed, hvorom jeg aldrig har tvistet, naar Begge opfylde deres gjensidige Forpligtelser; men naar den ene Stand kan drive Næring uden Afgivt, hvoraf den Anden maa svare Betydeligt, da kan der let og med god Grund springe et Leed i Kjæden. Deres vistnok pelmeente Advarsel om, at de Handlende kunne tabe i deres Jnteresse ved at paasee deres Rettigheder, vil der vist ikke blive reflecteret paa; thi jeg er overbeviist om, at de vil vinde meere ved at opretholde de dem forundte Rettigheder, end ved at see igjennem Fingrene med det ulovlige Bissekræmmerie og Brænderie m. m. som nu finder Sted paa Landet; desuden staaer det ikke i Committeens Magt at lade saadanne Skrækkebilleder have Jndflydelse paa Opfyldelsen af det Hverv, som Byens Handlende have overdraget den paa et Aar. Efter den Tid blive de nærværende Medlem mer afløste, og De kan da erholde nye Stridsmænd, hvilke jeg haaber vil bestaae dem i Kampen, som De synes saa gjerne at ville fortsætte. Jeg kan ikke andet end ret meget beklage Dem, thi De maa vist være plaget af skrækkelige og urolige Drømmebilleder, da De saaledes kan forestille Dem at Handelstanden skulde kunde ansee Agerdyrkerens fredelig Bolig som en Vildbane. Committeens Foretagende kan, aldrig have foranlediget denne mørke Jndbildning hos Dem, og da Committeen paa de Handlendes Vegne ingensinde har foraarsaget nogen Undersøgelse uden under Øvrighedens Veiledning, saa har den jo efter Deres egen Tilstaaelse, ikke fornærmet Negen, og er altsaa brødefrie; men Deres intellectuelle Evne maa vist nok i disse Dage være i en sygelig Tilstand, og derfor mener jeg det er rigtigst, hvad dette angaaer, at overbære med Dem indtil Deres lysere Øieblikke igjen vende tilbage.