Viborger Samler, 1837-05-21
Studenterforeningen, der stedse pleier at udmærke sig ved en ædel Jver for alt Godt og Skjønt, har givet en dramatisk Forestilling til Fordeel for Thorvaldsens Museum. Den udførtes paa Vesterbroes nye Theater af Foreningens Medlemmer, og kunde kun besøges af dem og af Damer. I Dagen fortælles en høist mirakuløs Begivenhed om en Pige, Caroline Mathilde, 18 Aar gammel, som, dengang Hr. Gauthier gav sit første Vædderidt paa Ridebanen, i Forening med en anden ældre Pige var krøben op paa Taget af Gaarden paa Hjørnet af Stormgaden og Frederiksholms=Kanal og derfra spadserede, i mangfoldige Tilskueres Paasyn, forbi alle Skorstenene og Qvistetagen op paa Taget af Prinds sens Palais. Da Herskabet havde erfaret dette, forbød de Pigerne paa det Strængeste at komme op paa Taget dengang Hr. Gauthier gav sit andet Vædderidt, og det saa meget mere, som Carolines Frue havde drømt, at Caroline laae som livløs, men paa engang sprang op fra en ung Mand, der stod med en Lanzet, og raabte: gjeg er ikke død, Gud har holdt sin Haand over mig. Først efter megen Beden fik de Lov til at staae oppe paa Loftet; men da Caroline havde staaet nogen Tid deroppe, uden at kunne see Noget, raabte hun: "Her kan jeg jo ikke see!" og var i samme Øieblik ude paa Taget. Den anden Pige, raabte efter hende: "Min Gud, hvad gjør Du husk dog paa Fruens Drøm. Den husker jeg nok, men den har vel Jntet at betyde, svarede Caroline, og gik alle Tagene rundt, medens den Anden ængstelig bad hende komme ind. Hun gik over Qvistvinduet, forbi Skorstenen og vilde just stige tilbage igjen, da en Teglsteen gik itu under hendes Fødder og hun fra denne Høide, femte Etage, styrtede ned i Gaarden, hvor hun tørnede mod en Skjæreblok, hvorpaa der stod en gammel bundløs Kurv. De, der fra Gaden havde seet hendes Forvovenhed, styrtede ind i Gaarden, og bare hende, som død, ind i Stuen, hvorpaa der strax blev sendt Bud efter en Barbeer. Til Alles største Forundring reiste Caroline sig paa engang op, løb op af Bagtrappen, ind i Kjøkkenet, sagde de samme Ord, som Fruen havde hørt i sin Drøm og bad blot, at man ikke maatte fortælle denne hvad der var skeet. Derpaa besvimede hun og blev aareladt; man talte da om at kjøre hende paa Hospitalet, men det var aldeles unødvendigt, thi hun følte ingen Smerter; paa hendes hele Legeme var ikke en blaa Plet, kun havde hun revet Huden af sit ene Øre. Tallotteriepesten har paa en egen Maade i den sildigere Tid udbredt sin fordærvelige Smitte i Helsingør. J "Helsingørs Efterretninger havde der oftere været Tale om en formeentlig Lykkeridder, (en Haandværksdreng, der skulde have vundet en Qvinterne), som der i Byen tildrog sig ualmindelig Opmærksomhed og bragte Kaper tiderne i frisk Minde. Nu meldes derimod, at en af Pengedrengens" seneste Bachanalia har været ledsaget med saadanne Omstændigheder, at Politiet fik tilstrækkelig Anledning til at skaffe Lys i Sagen," samt virkeligen har faaet samme. Jstedetfor Terner og Qvaterner er der vundet nogle ubetydelige Amber, og istedetfor at Lotteriet skulde have bragt Lykke og Velstand, har det som saa ofte ellers tjent til at forbittre Livet, til at avle og nære Daarskaber. Det er ikke ved selv at vinde, at Drengen saaledes har kunnet ødslet med Penge; men ved Ældres Lettroenhed og Overtro! J blind Tillid til Drengen som en ufeilbarlig Lottoprophet, har man gjort ham rundelige Forskud paa den forventede store Gevinst, og naar en fattig, nerfaren Dreng faaer i Løbet af en Maaned omtrent 500 Rbd. at raade over, kan man let tænke sig Følgerne. "Uvæsenet. – vedbliver Beretningen er nu standset, og med Undtagelse af en Justitssag, som Andre derved have paadraget sig ger Eventyret ude." Gid – tænke Mange - vi kunde sige det samme om Lotteriet. (Ove Th. Av.)