Berlingske Tidende, 1771-10-01
Udtog af en Skrivelse fra Warschau, den 29de Sept. Deres Høyvelbaarenhed have med megen Utaalmodighed, som De behage at udtrykke sig, ventet paa de Linnanisk Uroeligheders Udvikling, og det synes, at nogle uroelige Hoveders. ders Opstand i Litthauen har syntes for Dem farligere, end det er forekommet os her. Det er sandt, denne Provints var hidtil roelig, men Biskoppen af Wilna, denne uroelige Mand, efterat han med sine listige Rænker intet har kundet udrette hos den Russisk Keiserlige Ambassadeur, har endeligt bragt Feldt, herren Oginski til at giøre fælleds Sag med sig. KossakowskiUroligheder favoriserede overmaade meget denne stolte og egennyttige Biskops Hensigter, og Feldtherren, som alt i lang Tid havde haft onde Tanker i Sinde mod sin beste Velgiørere Kongen, besluttede omsider at lægge Masquen af. J Førstningen brugte han List. Han skrev de ydmygste Brev til Kongen, og forsikrede Høystsamme paa det helligste om sin Troeskab og Hengivenhed. Han forestillede Høystbemeldte Hs. Majestæt paa det udmygste, at han ingen andre Hensigte havde, end at beskierme de Litthauiske Tropper mod de omkring sværmende Confordererede, og bad Kongen allerydmygst at forestille den Russisk Keiserlige Ambassadeur, med hvem han formedelst hans haarde Skrivemaade ey kunde indlade sig i nogen Correspondence, hans oprigtige Hensigter. Den ædelmodige Konge troede saadant, talede og desaarsag adskillige Gange med Ambassadeuren, som advarede Kongen meget, ey at troe Feldtherrens venlige og falske Ord. Men bemeldte Ambassadeur tog sine Messerer saa vel, at han strax sendte Oberste Dring med et lidet Corps Tropper til Litthauen, for paa den ene Side at lade beopagte alle FeldtherrensSkridt, imedens Oberste Albyezew fik Ordre, nøye at oppasse Feldtherren paa den anden Side mod Briesc. Feldtherren, som endda ikke havde i Sinde at aflægge Masquen, holdt sig en Tid lang stille; men da han havde faaet visse Breve fra sin Svoger i Paris, og Efterretning om en Emissarii Ankomst i Danzig, besluttede han at overrumple Oberste Albyezew, som ikke havde taget den beste Stilling, hvilket og skeede den 6te September paa saadan en Maade, at bemeldte Oberst selv derved mistede Livet, og nogle 100 Mand Russiske Tropper deels bleve dræbte, deels fangne. Efter denne lykkelige Streg troede nu Feldtherren, at det var Tid at lade sig see i sin fulde Storhed, derfor lod han den 7de September et Manifest ned lægge i Pinsk, hvori han bekiendte sig offentlig til den BarskConforderation, hvilket Skrift han, tilligemed Efterretning om sine over Oberste Albyezew erholdte Fordeele, sendte ved Estaffetter omkring i det heele Land. Denne Efterretning foraarsagede stor Bestyrtelse i Warschau. Men det kan ey beskrives, hvor meget den gode Konge blev rørt over denne Tildragelse. Alle erkiendte tillige, at den Russisk Keyserl. Ambassadeur maatte have havt meget nøye Efterretninger og Feldt herrens Sinds-Beskaffenhed. Jmidlertid var der en meget stor Glæde over denne Affaire hos alle dem, som ikkun see paa det som er for Øynene, som og hos alle offentlige og hemmelige Confoedererede. Men denne Glæde varede ikke længere end Feldtherren Oginski korte Regiering i Litthauen har varet. Strax efter denne Affaire med Oberste Albyezew, blev Oberste von Daring, endskiønt han var mere enden tredie Deel saa gere paa Tropper end Feldtherren, dog bestandig ved at have Øye med ham. Han blev altid i en liden Distance paa Siden afham, og vandt stedse derved de Fordeele, at Feldtherren, ikke kunde fordeele sig, eller videre udbrede sig. Disse Marscher og Contra Marscher, hvormed Obersten i 14 Dage amuserede Feldtherren, mishagede ham, og han besluttede derfor med sit heele Corps at gaae til Nieswitz, hvor en Russisk Besætning af 100 Mand befandt sig i et fast Slot, for enten at borttage samme, eller tvinge Oberste Düring til et Slag, saasom han var ham saa meget overlegen paa Mandskab, og sær paa Cavallerie. Bemeldte Oberst mærkte strax Feldtherrens Hensigt, vandt en Marsch fra ham, og stillede sig under Slottets Kanoner, saa at Feldtherren efter 24 Timers Forløb maatte igien tiltræde sin Tilbagemarsch paa Siden til Nowogrodeck. Dette skeede den 22de September. Oberster lod Feldtherren i Rolighed trække bort, men fulgte ham bestandig paa den høyre Side, og incommoderede ham den heele Dag, vel vidende, at General Suworow var paa Marschen, med en Succurs paa den høyre Side af Slonim for at undsætte Nieswitz. Feldtherren havde og Efterretning om GeneralSuworows Ankomst, og tog sig derfor nøye i Agt, ey at komme imellem Jld fra tvende Sider. Omsider fik Feldtherren af vide, at General Suworow paa en Distance af en Miil var alt gaaet ham forbi, og da han paa den Side mod Oberst Di ring havde en dyb Morads til sin Bedækning, og troede General Suworow at være langt borte fra sig, tog han, saasom hans Tropper vare meget udmattede, sin Natteleye i Landsbyen Stowolitza. Jmidlertid havde General Suworow erholdet Efterretning, at Feldtherren var alt gaaet ham forbi, og han vilde blive Natten over i Stolowitza. Han besluttede derfor samme Nat at overrumple ham. Han gav vel Oberste During herom Efterretning ved en Spion, men denne blev om Natten vildfarende. Strax efter Midnat attaquerede General Suworow denne Landsbye fra alle 4 Sider. Han trængte sig ind med Sabelen i Haanden, og tog til Fange alt hvad som ikke reddede sig med Flugten, hvorved det naturligviis ikke er gaaet af uden Blods Udgydelse. Det meste Cavallerie har reddet sig med Flugten og adspredt sig, men det heele Jnfanterie har strakt Gevæhr. 10 Kanoner, Krige Cassen, Cancelliet og al Bagagen ere erobrede. Feldtherren selv har med en Staldkarl begivet sig paa Flugten, og skal være gaaet til Preussen. - Dette er den sandfærdige Efterretning, som jeg i Dag kan meddeele Deres Høyvelbaarenhed. Alle de som her havde glædet sig saa meget, begynde at skamme sig og jeg troer, at dette Optrin efter Tingenes Række var nødvendig for at aabne Øynene paa Jndvaanerne i Pohlen. Maaskee vi ere denne Tidspunct nærmere end man troer. Man vil som noget ganske besynderligt have anmærket, at den Russisk Keyserl. Ambassadeur ved den første Efterretning om Feldt herrens Skjebne er bleven meget rørt, og har brudt ud i disse Ord: Ord: "Ach! den af en lykkelig Particulier ved lutter Velgierninger ulykkelig blevne Feldtherre." Man maa ved denne Leylighed vide, at Græve Oginski har været en Mand, som har havt aarlige Revenuer af 100000 Specie Ducater, og at bemeldte Hr. Ambassadeur har for mange Aar siden havt et besynderligt Venskab med Græven, og mange Gange bragt ham fra andres Raadslag, som alt i Aaret 1764 havde tilbragt ham en Smag paa den Pohlske Krone.