JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-07
Kjøbenhavns Børs d. 6 November. Cours. Hamb. 2 M. 267, a vista 272. Amsterdam 2 M. - , a vista - . London 2 M. Paris - . Spec. 284. - Specier solgtes til 17 Rbmk., for Commiteesedler blev givet (foruden Rente) 100 pr. 100; Oblig. 92. Norske Rigsbanksedler 22 1/2 a 23. Svenske Sedler 73 a 74 s. Disconto 6 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-07
Blandede Efterretninger. Hs. Kongel. Majestæt til Sverrig og Norge har efter Ansøgning, i Naade entlediget Hr. Grev C. Mørner, en af Sveriges Riges Herrer, Ridder og Commandeur af Hs. Majestæts Ordener, Ridder af Carl den 13des Orden, Feldtmarskalk, Overstatholder i Stockholm, fra de ham i Norge anbetroede Embeder, som Rigets Statholder, og igjen naadigst udnævnt Hr. Grev J. H. Sandels, en af Sveriges Riges Herrer, Ridder og Commandeur af Hs. Majestæts Ordener, General og Præsident i det Svenske Krigs=Collegium, til Norges Riges Statholder. - Den 23de Octbr. havde Hs. Excell. Rigets Statholder Grev Mørner sidste Gang Forsæde i det Norske Statsraad i Christiania og overleverede samme Dag Embedet til sin Eftermand. Løverdagen den 24de October mødte alle offentlige Autoriteter og toge Afskeed med Hs. Excell., ligesom ogsaa de Fleste særskilt hver forsig i de foregaaende Dage havde indfundet sig, for at sige ham et oprigtigt Farvel. - Hs. Excell. afreiste fra Christiania den 26de October, og sagdes paa Skiftestedet Grorud sidste Gang Farvel af en Samling af Embedsmænd og andre Christiania Byes Jndvaanere, som havde indfundet sig, for endnu engang at see den Olding, mod hvem de alle følte sig erkjendtlige fra den Tid, da han beklædte det høieste Embede i Riget, og hvem de nu alle med rørte Hjerter gjentagende ønskede mange og lykkelige Fremtidsdage.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-07
Alexander Humboldt laver sig nu igjen til en stor asiatisk Reise, som han vil tiltræde inden et Aars Forløb. Hans Konge har tilstaaet han 12,000 Rdlr. aarligen, saalænge denne Reise var rer, paa det han kan udføre den med den meest største Nytte for Videnskaberne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-07
To Skibe af den engelske Expedition til Nordpolen, Dorathea og Trent, ere indløbne i Woolwich's Havn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-07
Bondepropheten Adam Müller er ankommen til Aachen; men det derværende Politie har betydet ham, ikke at være for overlydt med sin Spaadomme. Jvar Colding. "Hvem begrov J hist i Dødens Have? – Var det een af Landets rige Mænd, Fik han Adelsbyrd til Fødselsgave? Var han Helt, ved Sværdslag, eller Pen? Vandrer, nei. - Den Mand, som hisset sover, Vandt ei Guld, ei Rang, ei Heltenavn: Gamle Cimberland, i Nordhavs Vover, Fostred ham, i simpel Bondefavn. Men, saa nordisk, som hans Heltestamme, For hvis Haandslag fordum Roma faldt, Blev han, i et Vexelold, den Samme: Ærlig, hjælpsom, trofast, hvor det gjaldt. Derfor, Vandrer, rinder, saa vor Taare; Derfor Sorgen blegner saa vor Kind; Derfor stande vi ved Dødens Baare Og velsigne Livets fromme Sind! Blok Tøxen. Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-10
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. ----Sots Femtende Aargang. No. 90. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 10 November 1818. Jmoden Censur over Kong Christian den Fjerde. (Slutning; see forr. No.) Den anden af Forfatterens Ankeposter, at Christian var en udygtig General, turde det vel falde ham vanskeligt, med Grunde, der hos den Krigskyndige vare gyldige, at bevise; om han endog beviste, at Gustav Adolf og Tilly vare større Taktikere. Selv den uheldige Krig mod Keiseren viser os Christian ikke blot som en duelig og tapper Hærfører; men som en Helt, hvis store Siels kræfter ved Uheld ligesom modtog en fordobblet Styrke, og hvis Kongedyder og krigerske Talenter aldrig glimrede mere, end naar han, foruden Fienden, tillige havde Lykken at kæmpe imod Holberg har rigtigen bemærket: at Gustav Adolf blev stor af Medgang, Christian den Fjerde større af Modgang. Han dømmer her, som den aandfulde, over alle Fordomme og uvæsentlige Hensyn ophøiede Historiker; thi, at det ikke er Lykken allene, der giver Maalestokken for Heltens Værd, dette lærer os fortrinligen Historiens Studium. Forfatteren vil neppe frakiende Napoleon Navn af en for General; imidlertid kunne vi spørge: hvo var størst: Keiseren efter Slaget ved Waterloo, eller Kong Christian efter Slaget ved Lutter og efter Torstensons Jndfald i Jylland. - At underkaste Christians Felttog en militairisk Kritik, er noget, jeg ikke paatager mig; og Forfatteren formodentlig heller ikke; men at hverken et mod en stærkere Fiende tabt Slag, eller Uheld, der reise sig af Forbundnes Svaghed, Modløshed, Feighed og Affald, eller en troløs Fiendes Fremgang og Erobringer ved Hielp af et uventet Overfald midt i Freden og under et tilsyneladende venskabeligt Forhold og fælles Jnteresse (som de Svenskes Jndfald under Torstenson) kan berettige Nogen, har være Militair, eller ikke, til at kalde Christianden Fjerde en uduelig General: dette troer jeg ikke trænger til videre Beviis. At Forfatteren kalder denne Konges Krige upolitiske, beroer uden Tvivl paa en falsk Anskuelse af den Tids Politik, og af Forholdet imellem de nordiske Magter, der under Fjerde Christian var langt anderledes end det blev efter 1658.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-10
Den første Krig mod Sverrige har Forfatteren vel mindst Anledning til at kalde upolitisk, og jeg formoder, at han heller ikke vil det, siden den, efter hans egen Tilstaaelse, ikke var uheldig. Om den tredie kan der ikke være Tale, da den var en nødtvungen Forsvarskrig; og man ved den i det Høieste kan bebreide Christian, at han ikke selv begyndte den, eller at han, efter den høimodige Gustavs Død, troede det svenske Hof for vel. Det er altsaa den tydske Krig - hvori Christian, af ædel og sand Jver for en Sag, der var hele Menneskehedens, greb til Vaaben for at understøtte de trykkede Protestanter mod Keiserens Overvælde - som Forfatterens Daddel især skal ramme. Hvis han i denne Kongens høimodige Beslutning, der var saa langt fra at være en upolitisk Overilelse, at den meget mere var en Følge af flere Aars Begivenheder og Underhandlinger med de vigtigste europæiske Hoffer, vil see et Beviis paa Christians slette Politik: da maa det overlades ham, efter sin egen Maalestok at rofe de Regenter, som have fulgt den Statskonst, Forfatteren anseer for den rigtige; men denne Maalestok bliver vist ikke Historiens. Den har for længe siden afgjort, at dette Christians Foretagende var et af de mest ærefulde i hans hele Regjering, og at hans Fortjeneste af den Sag, han forsvarede, ikke maa dømmes efter et Udfald, som Jngen mere end de tydske Magter, han stod i Forbund, med, bidrog til at gjøre mindre heldigt, end mankunde lovet sig, om Alle havde været saa udholdende og standhaftige, som Kongen. Men Forfatteren vil maaskee, uden at gaae til Kilderne, søge sin Hjemmel hos nyere Historieskrivere; og det bliver da de fremmede og mest partiske, han maa tye til. J dette Tilfælde kunde man ikke andet end især henvise ham til Schiller, der, hvad Christian den Fjerde angaaer, ligesom ved flere Leiligheder, har udskrevet den af Sverrige lønnede Puffendorf, og til Rühs, der søger en uværdig Ære for den udødelige Gustav Adolf, i at forringe hans kongelige Naboes Fortjenester. Denne Forfatter følger vel helst, i at fortælle den tydske Krigs Anledning og Ophav, og de Underhandlinger, der foranledigede den, den upartiske og kritiske Hallenberg; men tillægger dog stundom noget af sit eget, f. Ex. at Christian war ein beschrankter Kopfund kein Feld herr. Her har man jo en tydsk Auctoritet, og hvor mærkværdig er Overeenstemmelsen. - Kommer nu Nogen, der veed Besked med de historiske Kilder, og holder det for Umagen værd at gjendrive Rühs, som Hegewisch allerede har gjort det ved Schiller: saa har Sverriges og Preussens Historiograf dog den Trøst, at han kan anføre en dansk Forfatters Auctoritet, der maatte synes at opveie hans egen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-10
Hvad man ved den tydske Krig, med Hensyn til Udfaldet, maa beklage, er, at det ikke kunde lykkes ved Underhandlinger at bringe en activ Forening til dette Foretagende i Stand imellem de to nordiske Magter, hvis Kræfter i Forening uden Tvivl vilde givet Trediveaarskrigen en anden Vending og en hastigere Ende. Dette maa man dog ikke lægge nogen af de to store Kongen til Last, som begge traadte frem paa Krigsskuepladsen til Religionsfrihedens Forsvar. En saadan Forening havde store, i de skandinaviske Magters gjensidige politiske Forhold grundede og næsten uovervindelige Vanskeligheder, som begge Konger have følt, uden at man med nogle Historieskrivere behøver at tilskrive dem en blot personlig Ærgjerrighed eller Anmositet. Det er bekjendt nok, at Christian og Gustav kjendte og med lige Oprigtighed agtede hinanden, uagtet nogen Uliighed i Charakteren og Christians større Heftighed og Lidenskabelighed, og uagtet de hyppige Misligheder, som ved den spændte Stilling imellem Rigerne, der endnu var en Følge af de foregaaende Krige, vanskeligen kunde forebygges. Man veed at Gustav sagde om Christian; at fremfor alle Europas Konger agtede han Kongen af Danmel(se præ omnibus principibus æstimare Regen Daniæ, og ønskede med Jngen hellere at leve i Venskab; men havde tillige gjerne seet, at Naturen ikke havde gjort dem til Naboer *). Som Regent og Statsmand yttrede Gustav her et klogt, ingenlunde mod Christians Person fiendtligt Ønske. Hvad i øvrigt den tydske Krig angaaer, da maa Freden til Lübeck 1629, hvorved en mægtig Fiende, som havde indtaget hele Holsteen og Jylland, gav alt det Erobrede tilbage, og hvorved Danmark efter 4 Aars i det Hele uheldige Krig, ikke mistede en Fodbred Land, snarere kaldes et ærefuldt Vidne om Christians Klogskab i at benytte Øieblikket til at slutte Freden, end et Beviis paa at han var en slet Politiker. Man behøver ogsaa kun at erindre sig den værdige og eftertrykkelige Maade, hvorpaa Kongen førte Underhandlingerne, som endtes med denne Fred, den kjække Stilling, hvori han satte sig mod de keiserlige Hære og de store Generaler, der anførte dem, den Kraft, hvormed han til Lands og til Vands, medens han handlede om Fred, søgte at gjøre sin mægtige Fiende Afbræk, for at lære at beundre *) Puffendorf de rebus Suec. L. I. F. 62. pag. 25. Christians Aandsnærværelse, Sjælstyrke og Charakteerfasthed som Kriger og Statsmand. At ville sammenholde Christians Bedrifter i denne Krig med den heldigere Gustav Adolf senere Krigstog, for at nedsætte den Første, kan neppe falde andre ind end dem, som kun med et halvt Øie læse Historien. Christian mødte hverken hos de protestantiske Magter i Tydskland eller hos Frankrige den Understøttelse, som Gustav fandt, og Sverriges Beliggenhed sikkrede det for umiddelbare Angreb af den mægtige Fiende, som Danmarks Magt allene var for svag til at modstaae.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-10
J nyeste Skilderie af Kjøbenhavn, No. 80, for dette Aar, læses P. 1363 et Stykke af følgende Jndhold: "Den 27de September strandede i den stærke Storm en Nordmand ved Fladstrand. Folkene paa Fartøiet vare i yderste Livsfare, men ved Lodsernes store Anstrængelse blev Mandskabet reddet. Den menneskekierlige Toldcasserer der paa Stedet opmuntrede Lodserne dertil, og lod en Jolle befordre over Land til Strandingstedet."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-10
Da det overalt, hvor Lodsindretninger finde Sted, er Lodsoldermandens Pligt at føie den hurtigste og bedste Foranstaltning til al Søskades Afværgelse, og især til Skibbrudne Folks Redning, kan jeg umulig andet end finde denne Bekjendtgjørelse fornærmelig mod mig, da jeg, hvis den i det Hele medførte Rigtighed, unægtelig havde utilgiveligen forsømt mine første Pligters Opfyldelse som Lodsoldermand paa Stedet, og den ubekiendte Forfatter af ovennævnte Fortælling vil derfor sikkert ikke fortryde paa, at jeg herved foretager mig at berigtige hans Beretning og bringe den Sandheden, lidt nærmere, hvilket jeg baade skylder mig selv og det falsk underrettede Publicum.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-10
Den 27de Septbr., om Formiddagen, strande de rigtig nok, norden for denne By, en norsk Sluppe, i en temmelig svær, dog ikke overhaands stærk, Storm. Saasnart jeg blev Fartøiet vaer, og saae, at det stod Fare for at komme paa Grund, begav jeg mig strax, tilligemed et fornødent Antal Lodser, til Strandingstedet, efter at jeg i Forveien havde foranstaltet, at en Baad blev lagt i Beredskab, for at nedføres til Stedet, hvor ingen Baade var parat, til Mandskabets Biergning, og uden at ville afvige fra Sandhed - kan og bør jeg ingenlunde nægte, at Toldcassereren herpaa Stedet, Hr. Doctor Wolters, jo strax paa første Anmodning fandtes redebon til at assistere med sin Befordring til Baadens Transport, men da den ikke naaede Strandingstedet, bjergede Mandskabet sig, ved Fartøiets egen liden Pram til Land, uden allermindste Livsfare, da Grunden, fra det Sted, hvor Fartøiet var strandet og til Landet, naar blot undtages en liden Distance af omtrent 16 Favne, ikke var dybere, end en voxen Person magelig kunde vade i Land.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-10
Om Toldcassereren, Hr. Doctor Wolters, som ikke ved Strandingstedet var nærværende, havde opmuntret Loserne til at bjerge Mandskabet, er noget, jeg hverken kan tilstaae eller benægte, da saadant er mig ubekiendt; men forsikkre tør jeg med Vished, at der uden slig Opmuntring, ikke var bleven noget forsømt i Henseende til Folkenes Redning, om denne endog virkelig havde været forbunden med øiensynlig Fare. Jøvrigt være det langt fra min Hensigt herved at ville forringe den Ros, som benævnte Hr.Doctor Wolters virkeligen tilkommer for ovennævnte sin ved denne Leilighed udviste uegennyttige Tienstfærdighed, men ingen bør derimod fortænke mig i, at jeg ikke med Ligegyldighed kan taale at see denne Ros i offentlige Tidender paa min Bekostning forstørret. Frederikshavn, d. 20 Octbr. 1818. Jens Casper, Lodsoldermand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-10
Jndenlandske Efterretninger. J Løverdags henimod Kl. 5 om Eftermiddagen, opkom i Bryggergaarden No. 110 i Kattesundet en heftig Jld, ved hvilken Baghuset afbrændte til underste Etage og Sidehuset til Venstre i Gaarden, hvoraf Stue- og Kielder-Etage og Værket bleve ubeskadigede. Allerede Kl. 7. om Aftenen tilkjendegaves ved Kimning, at Faren, var forbi. - Strax efter Jldens Udbrud savnedes Gaardens Eier, den værdige og almindelig agtede Brygger og Dannebrogsmand, Thomas Mollerup, hvis Levninger fandtes i Søndags Eftermiddags ved Oprydningen under Gruset, hvor han i første Øieblik maa være bleven qvalt paa Stedet af den stærke Røg. Han endte paa denne ulykkelige Maade sit virksomme Liv i en Alder af 71 Aar. - Paa det Sted, hvor ovenmeldte Gaard nu er bygget, var før den store Jldebrand 1795 den saakaldte Henrik Fjurens Gang.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-10
Udtog af Armeebefalingen den 9de Novbr. 1818. - Ved den seneste i Løverdags udbrudte Huusild i Gaden Kattesundet kaldet, fandt Vide af Brandcorpset trufne Foranstaltninger til Jldens Slukning at være aldeles hensigtssvarende. Vi tilkiendegive derfor den Høistcommanderende Officeer samt Brandcorpsets Chef i Særdeleshed, ligesom de øvrige Officerer og det hele Corps i Almindelighed Vor særdeles Tilfredshed. Handels-Tractat mellem Hans Majestæt Kongen af Dannemark og Hans Majestæt Kongen af Preussen. Sluttet i Kjøbenhavn, den 17de Junii 1818. J den hellige Trefoldigheds Navn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-10
Da Hans Majestæt Kongen af Dannemark og Hans Majestæt Kongen af Preussen, besielede af lige Attraae efter alt meer og meer at befæste det mellem Dem bestaaende Venskab, og at udvide Handels-Forholdene mellem Deres respective Stater, ere komne overeens om at slutte en paa gjensidige Fordeele grundet Handels-Tractat; saa have Deres Majestæter ifølge heraf valgt og udnævnt til Deres Befuldmægtigede, nemlig Hans Majestæt Kongen af Dannemark, Herr Niels Rosenkrantz, Hans Geheime-Statsminister og Chef for Departementet for de udenlandske Sager, Ridder af Elephantordenen, Storkors af Dannebrogsordenen, af den Ungerske St. Stephansorden, af den Preussiske sorte Ørns og røde Ørns Ordener &c., og Hans Majestæt Kongen af Preussen Herr Wilhelm Henrik Maximilian, Borggreve og Greve af Dohna, Geheime-Legationsraad, Hans overordentlige Gesandt og Befuldmægtigede Minister hos Hans Danske Majestæt, Ridder af den røde Ørns tredie Classe; Hvilke, efter at have giensidigen udvexlet deres i god og behørig Form befundne Fuldmagter, have aftalt og sluttet følgende Artikler. 1ste Artikel. Der skal være en ubrødelig Fred og et oprigtigt og fuldkomment Venskab mellem Hans Majestæt Kongen af Dannemark, Hans Arvinger, Efterfølgere paa Tronen, og Undersaatter paa den ene Side, og Hans Majestæt Kongen af Preussen paa den anden Side, uden Undtagelse af Personer eller Steder. 2den Artikel. De Danske Undersaatter i Preussen og de Preussiske Undersaatter i Dannemark skulle bestandig ansees og begegnes som de meest begunstigede Nationers Undersaatter, i Overeensstemmelse med de mellem de høie contraherende Parter og andre Magter bestaaende Handels Tractater. Deres Majestæter forbinde Sig desuden til at tilstaae Deres respective Undersaatter alle de Lettelser, Understøttelser og alle de Handelsfordele, som naturligviis kunne flyde af et saadant Fortrin, dog vel at forstaae, at de Danske eller Preussiske Undersaatter skulle i deres Handel og Kjøbmandskab underkaste sig Landets Love og Anordninger. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-10
Kjøbenhavns Børs d. 10 November. Cours. Hamb. 2 M. 264, a vista 270. Amsterdam 2 M. - , a vista - . London 2 M. 10 7/8. Paris - . Spec. 274. - Specier solgtes til 16 Rbmk. 12 s., for Commiteesedler blev givet (foruden Rente) 100 pr. 100; Oblig. 91 3/4. Norske Rigsbanksedler 22 1/2. Svenske Sedler 72 a 74 s. Disconto 6 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-10
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-14
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. 20 Oc Femtende Aargang. No. 91. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 14 November 1818. Brylluppet i Canaan."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-14
Efter Originalen i Musæet af Øehlenschlager, det bekiendte Billedgallerie i Reisen til mit Hjem af samme, løseligen omtalt i Reisen, til sit Hjem, i Udtog.*) Paa Dyrekredsens Smanserie. Saavelsom Perial Et stort og vigtigt Malerie. Sees i Vapollos Sal.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-14
J samme synges nu for Æg "Af udvendt sorten Bryst Og spilles op og ned af Væg Med løs og ledig Lyst. Brylluppet i Canaan, eller Ædedigt Brylluppet, er første Gang blevet malt af vor berømte Reiser i hans Reises første Deel S. 183. Et egentlig Historiemalerie, er det ikke; thi hverken Historie eller Fabel veed af et Bryllup i Canaan at sige Gamachos (hvortil en vandrende Ridder indfandt sig, og hvor det rigtig nok gik sedt til, som i Canaans Land), kan det ikke være. thi det stod ikke i Canaan. Figaros (eller den gale Dags) kan det, saa galt det ogsaa Hvad der især udmærker det, Foruden Colorit, Er mangt et virkeligt Portræt, Da hver især har sit. Vapoll – jeg siger det med Skam Sig selv har baglænds vendt; Med Ørebielder staaer bag ham En Hofnar velbekjendt. Der ligger og en Soliman Jeg siger saa med Grund; Thi sidder, godt ei siges kan Selv om en Himmel-Hund. Alsons jeg ikke veed, hvad er, J Kredsen, for en Fyrer, heller ikke være; thi der er kun Snue Barberen af Sevilla. Det maa altsaa være et Canaansbryllup "opfundet af Malerens egen Phantasie." Reiserens Ord derom ere disse, som man beder, vel at lægge Mærke til, for man læser dette lille Digt, der ellers vel lader sig forstaae, som Spøg, men ikke, som Alvor "Det første vigtige Malerie, man træffer i en af Forsalene er Brylluppet i Canaan af Paul Veronese." (Veronese maa Formodentlig, som alle her, Et løst og ledigt Dyr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-14
Der er vist over en halv Snees (Omtrent et heelt Dusin) Hvers Krop i fulde Corpus sees, Thi hvert Portræt har sin. Berømt er Tylten og for Tant, For Mudder, og for Fjas. Paul staaer foran, som Musikant, Og spiller dygtig Bas. være en Trykfeil; thi Maleren fra Verona har vel malt et Bryllup i Cana men aldrig et saadant i Canaan. Mueligt, det er en Skrivfeil istedenfor Overnar, eller Overnæse. Det sidste er det rimeligste; thi her blive Bogstaverne de samme, paa æet nær, som Forfatteren har anbragt i Museet, og derved sørget for, at Antallet kommer rigtigt ud.) - "Et "Billed saa stort, som Væggen i en stor Sal. – (Hvor stor er den, kunde man spørge) - Hvad der udmærker det foruden sin gode Colorit, og det muntre Levende det har, er den Mængde virkelige Portrætter, det indeholder. "Der sidder Soliman den anden hos en "Dronning af Engelland (Dronning Liisbeth maaskee). "Hertug Alfons sidder i Forgrunden, og en bekjendt Hofna(Contrasten formodentlig til ham) med Bjælder i Ørerne staaer bag ham.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-14
Der er vist over et halvhundrede "fortræffelige Portrætter i Legemstørrelse, af berømte Mennesker" (som det dog ikke lader til, at Forfatteren kiender fuldt et halvt Dusin af. "Paul staaer selv. "foran som Musikant og spiller Bas. Han har ikke smigret sig, thi han seer ud som En der har stærk Snue. - Det Stivt Jdealske vidner at - det i "Midten - intet Portræt er." Han har ei heller smigret sig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-14
J Snuens Dur og Moll Han efteraber tydelig Den vendte Bag-Vapoll. Fra Midten vender jeg mit Blik; Thi Musen raaber: Skjælv, Mit Digt er kunnet Kobberstik Af Maleriet selv. Baggesen. Klafferbrødrene, P. Wegner og C. Hanch. De blandte Vand og Blæk i fuldt Symposium; Ondskab og Dumhed er Fostbroderskabets SumMen, skiøndt Forskiællen er paa Tryk ei være en Bønne, Giør dog, saavidt i Vaas mit Blik formaaer at skiønne, Den første Dumhed ond, den anden Ondskab dum. Man desuagtet kan, i daglig Tale, Dem gjerne kalde begge lige gale. Baggesen. Et lidet Bidrag til Dagens Penne Historie. (Slutning; see forr. No.) Dette er midlertid dog ingenlunde Tilfældet med den Brev-Pen, der satte de mange i Bevægelse, eller bestemtere, uden selv at ville det, satte dem i et Øjeblik i Stand til for et Øjeblik at give Blæk, tryllede og tyllede, saa at sige, Tredie Delen af en maadelig Pens Egenskaber i dem, saa de kunde klakke to Ord og skrive det tredie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-14
Jndenlandske Efterretninger. Den 12te d. M. solgtes ved Auction paa Børsen de med Skibet Gouverneur bille, Capit. Boyle, fra Batavia hidkomne Varer, til følgende Priser (med 5 1/4 s. i Told). Java Caffe fra 62 til 61 1/2 s. rede Sølv Pundet, dito dito fra 5 Mk. 4 s. til 5 Mk. N. V. Pundet; - Batavia Sukkere i Kanaster a 17 s. Pundet; dito dito i Sække a 15 s. Pd.; Sago i Sække fra 17 til 16 1/4 s. Pd.; Risengryn i Sække fra 11 Rbd. 5 Mk. til 11 Rbd. 4 Mk. pr. 100 Pd.; Tamarinder i Fade fra 15 Rbd. 5 Mk. til 8 Rbd. 4 Mk. pr. 100 Pd. Arac Apie i Læggers 2 Mk. 8 s. Potten, dito dito i Bouteiller fra 3 Mk. til 4 Mk. 4 s. Potten; Sapantræe 5 Rbd. pr. 100 Pd.; Snørrottinger fra 10 til 4 s.; alt i rede Sølv, og desuden Tolden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-14
Udtog af en Skrivelse, fra en dansk Embedsmand i Rom, idateret 7 Octbr. Den berømte danske Billedhugger Thorvaldsen er for 2 Dage siden kommet tilbage fra en Reise, han har gjort til Neapel; han er der blevet modtaget med haderlig Udmærkelse saavel af Hoffet, som af de Private, hvis Bekjendtskab, han har gjort. Hans Helbred synes uheldigviis ikke at have vundet ved denne Reise; dog vil det vist have en gavnlig Jndflydelse paa den, at han nu atter kan beskjæftige sig med de utallige Arbeider, som ere bestilte hos ham. - Den danske Lærde, Doctor Estrup, er ogsaa nyligen kommet tilbage hertil fra Neapel, og vil nu tilbringe Vinteren i Rom og fortsætte sine historiske Grandskninger. Denne unge Lærde vinder almindelig Høiagtelse ved sine Kundskaber.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-11-14
Man vedbliver her i Rom at beskjæftige sig med Opgravelsen af Antiker. Cardinal-Consalvi bestyrer med Jver disse Arbeider. - Eftersøgelserne i Tiberen synes at finde Hindringer. (Hand. Tid.)