Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-10-23
Jrlands store Ulykke er, at Massen af Folket foret Aarhundrede siden er blevet overgivet til en Haandfuld Protestanter, af hvilke de behandledes som Helter, og gjordes til en Gjenstand for hvert Slags Forfølgelse. Den større Deel af deres Undertrykkelser er vel bleven bortryddet, men mange ere endnu tilbage. Endnu betragte Protestanterne Catholiken som en ringere Skabning. Religionshadet, som trænger til Lovens hele Aarvaagenhed for at holdes i Skranker, har fundet i Loven selv den største Støtte. Stater komme rigtig nok her ofte i Modsigelse med sig selv. De ville udrydde Religionshad, fordi det naturligviis strider mod deres Formaal, Almeensamdrægtighed, at have Borgere, der hade og forfølge, istedetfor at understøtte og hielpe, hverandre. Men alligevel seer man dog, at der næsten gives ligesaamange Rettigheder som Secter, og at Lovene selv gjøre Forskiel paa Mennesker, og udvide eller indskrænke deres Rettigheder efter den Troe, Tilfældet har ladet dem fødes i. Tolerance er et Ord uden Betydning, naar ikke Staterne selv hylde den, som Grundsætning, og fri Religionsøvelse er uden synderligt Værd, naar den Religion, der frit maa øves, ogsaa frit tør bespottes og latterliggjøres i den store Hobs Øine. Det ligger nu eengang i den menneskelige Naturs Svaghed, at det ene Menneske gjerne vil hæve sig over det andet, og en Følge heraf er det, at det herskende Religionspartie helst vil nedsætte det blot tolererede, for derved endog ved Fødslen at faae større Rettigheder, end Loven hjemle det. Men hvorvidt dette er politisk rigtigt, bliver her for vidtløftigt at undersøge, saameget er imidlertid vist, at Staten vel har Magt til at bestemme, hvilken Trode Mennesker skulle have, som ville nedsætte sig i dens Lande, men at den neppe har et Skin af Ret til saaledes at gjøre Forskjel paa sine virkelige Undersaatters Rettigheder, blot paa Grund af Troesforskjellighed, som Tilfældet er med Jrland. - En Catholik i Jrland kan ikke blive Sheriff, ikke Parlamentslem, ikke Directeur ved den irlandske Bank, ikke komme ind i Retsdepartementerne, eller i Armeens eller Marinens store Departementer. Han er afskaaren fra alle Gjenstande for høiere menneskelig Ærelyst, og behandles som en mærket og vanæret Person. Catholikerne mod Protestanterne i Jrland, ere omtrent som 4 mod 1. Forf. tilstaaer, ikke at være nogen Ven af den catholske Religion, der bidrager saa meget til Forkeerthed og Barbarie i Jrland, og at det meget vilde glæde ham, naar en almindelig Omvendelse til Protestantisme blandt Jrlænderne kunde finde Sted; men han er af den Mening, at Vold, Rettigheders Berøvelse og Tilsidesættelse ikke er den rigtige Maade at gjøre Proselyter paa. Jrland er i dette Øjeblik det meest barbariske Land i Europa, fordi det er blevet værst og grusomst behandlet. Midlerne derimod ere Tid og Retfærdighed. Den sidste bestaaer i at ophæve alle de Love, der gjøre Forskiel imellem begge Religioner, og ansætte retskafne Mænd, der føle den Uret, man har gjort Landet og ønske at afhielpe den, ved Regjeringen. – Naar man seer alle de Ulykker, som Religionernes Forskjellighed stifte, og al den Tvedragtssæd, den udstrøer blandt Nationerne, maa man forbanses over Regjeringerne, der saa meget sørge for, at deres Undersaatter skulle nyde Religionens Velgierninger, men ikke bortrydde Aarsagerne til den Uenighed, Religionsforskjellighed stifter. Kort førend Bartholmæsnatten, under d. 19 Marts 1589, blev udstedt et Document, som stadfæstedes af Henrik af Bourdon, Prinds af Conde, og Admiral Colligny, ligesom og af Johanna af Albret, Dronning af Navarra, i hvilket Henrik IV., den Gang endnu Prinds af Navarra, tilstaaer, at han til Forsvar for sin Person, sit Tro, sine Troesforvandte, og til at bevare saavel sig selv som dem Ære, Liv og Eiendom, har taget Oberst Reinhold af Krockow, samt en Escadronschef og "Ryttere" i sin Tjeneste. Af Memoires de Sully er det bekjendt, hvor tappert Obersteen og hans Folk opfyldte deres Pligt, hvorfor Henrik ogsaa tillod ham at føre to Lillier i sit Vaaben, et Ærestegn, som hans Efterkommere have ført. Paa den bestemte Sold bleve 48,415 Fl. afbetalte, saa at, efter en af Generalskatmesteren for Prindsen af Navarras's Armee, under d. 13 Sept. 1590 opsat, og af Henrik og Coligny vedkjendt Beregning, Oberst af Krokow paa den Dag endnu havde den Sum af 466,881 Flor. at fordre. Denne Sum, den gamle Gylden beregnet til 3 Franes, udgjør 1,400, 643 Fr., som endnu skyldes. Vel bleve Afbetalinger i Terminer fastsatte, men ikke erlagte. Kun Renterne bleve indtil 1672 betalte. Siden den Tid er indtil den franske Revolution hver videre Reclamation bleven afviist, under alle Slags Paaskud, der ligger i Sagens Natur, at de Krockowske Arvinger tage under den franske Statcomvæltnings Storme og under den Keiserlige Regjering. Først efterat Ludvig XVIII. atter var kommet paa sine Fædres Trone, fornyede de deres Fordringer. Ogsaa disse bleve ubesvarede, og de vare derfor nødsagede til at antage en Sagfører, som nu har udgivet sin Erklæring i et eget Skrift, under Titel, Consultation pour Mme, la Comtesse de KrockovQuestion: La Consulante est alle fondee a reclamer anjourd hui le palement d'une Obligation contractee, en 1669, envers Pun des ses ancetres. par Henri IV., afors Prince de Navarre. 1820. 142 S. 8. Dens Forfatter, Hr. Dupin, mener, at hvis Henrik endnu var i Live, saa havde den Krokowske Familie imod ham Actio directa og Actio in rem, da han deels paa sit Æresord og sin Værdighed som Prinds har lovet at betale, og deels bestemt "al Skyldnerens Eiendom som almindelig Underpant, under Straf: "at miste sin Ære og Reputation." Han forpligter ogsaa sine Arvinger hertil, i Tilfælde af hans Død. Er dette end ikke stricto zure forbindtligt for samme, saa indtræffer her dog Actio de in rem verso, de Oberst v. Krokow ikke allene har kjæmpet for den første Bourbon, men ogsaa for alle hans Efterkommere. Paa Grund heraf raades Vedkommende at henvende sig ligge til Kongen med en Ansøgning, ikke med en Klage, og dersom den ikke blev hørt, saa var samme dog endnu stedse Actio in rem mod Staten tilbage, da det hedder i Edictet af Juli 1607 ved Kongeriget Navarras Forening med Frankrig, "Staten erklæres som Borgen for Prindsens Gield. Hr. Dupin beraaber sig meget naivt paa en Bestemmelse i det ovenanførte Document, hvori det hedder: at Oberst Krokows Arvinger skulle have Ret og Magt til at lægge Beslag paa al vor Eiendom i alle Lande og Riger, og paagribe den med væbnet Haand saavel til Lands som til Vands, givende dem i benævnte Tilfælde en uomtvistelig Ret til vor Person, vore Eiendomme, indtil de have erholdt deres Betaling." - Denne Forpligtelse synes at have Lighed, med den nordiske Herkuless, der forbandt sig til at ville bære en fiirskaaren Færgemand paa Tænderne, saafremt denne turde eller vilde stille sig op paa den Stige, han agtede at ballancere med paa samme. Jøvrigt ere Forpligtelser af den Natur, som de i det anførte Document, kun gode, saalænge den Forpligtede giver holde dem Spaniernes Forvaltning har med alle sine Mangler, Forkeertheder og Daarlighed været mindst uheldig for Philippinernes Beboere. Næsten hvert Land i Archipelagus befinder sig nu i Henseende til Velstand, Magt og Cultur i en slettere Tilstand end da Europæerne kom did. Philippinerne alene have tiltaget i Civilisation, Rigdom og Befolkning. Aarsagen dertil ligge deri, at Spanierne have ladet den europæiske Colonisation blive fri, og at den spanske Regjering ikke er optraadt der som udelukkende Kjøbmand, men har forundt Privatdrivtigheden frit Spillerum. Derfor herske Spanierne paa Philippinerne nu ved de naturlige Forhold, de andre Europæere i Archipelagus kun ved den militaire Magt. Da 1762 Engellænderne angrebe Manilla, mødte 10,000 Jndfødte under Vaaben med Spanierne, og Engellænderne kunde ikke forsvare sig. Men da Engellænderne 1811 landede paa Java, bevægede der sig af 5 Mill. Undersaatter end ikke en eneste Haand for Hollænderne, hvis Jndflydelse, efterat deres Tropper vare slagne, var forsvunden. Hr. de la Rive, Prof. i Gens, har i Overværelse af de Herrer Pictet, Prevost, Sanssure, Marcet, Decandolle og Arago anstillet Prof. Ør steds Forsøg med Electricitetens Virkning paa Magnetnaalen, og Pietet og Arago bekræfte det af Ørsted angivne Phænomen. De la Rives Batterie havde 380 Par Plader af 6 Tommer i Qvadrat. Efterat de have fremsat Resultaterne af deres Experiment sige de: "Hvert System, man vilde bygge paa denne enkelte Opdagelse, vilde, efter vor Mening, være overilet. Det er en vigtig Kiendsgierning, som slutter sig til andre allerede udfundne, eller som endnu ere at udfinde der forøge Relationerne imellem maanetiske, electriske Varme og Lyskræfter. Det Væsentligste er nu, at der om Hovedkjendsgierningen hverken kan være mere nogen Tvivl eller Feiltagelse tilovers, og det troe vi er, efter det vi have seet og her anført, opnaaet J Grevskabet Cork i Jrland har Man i denne Tid et mærkeligt, skjøndt der ikke ganske usædvanligt Naturoptrin, nemlig et bevægeligt Morads, eller rettere Tørvemose, der med utrolig Hastighed voxer oven paa gamle omkastede Skove, og da den er høiere end Omegnen, let løsrives af de indsluttede Vandsamlinger, som gjerne findes i slige Moser, og føres bort dermed. Den her omtalte brød løs med et forfærdeligt Bulder, tvang Omegnens Beboere til at flygte over Hals og Hoved, og bedækkede i kort Tid en Strækning af fire Mile.