Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-02-08
Frankerig. Da det voldsomme orleanske Partie frygtede, at Ludvig den 16de, naar den imod ham anlagte Sag i behørig Tid og paa tilbørlig Maade behandledes, skulde undgaae den Død, det havde svoret ham, satte de Alting i Bevægelse, for at faae Sagens Behandling forkortet, og en Dom i en Hast fældet over ham. At han desto vissere skulde blive fordømt, havde dette Parties Tilhængere udvirket den Beslutning af National. Conventet, at blot een Stemmes Meerhed, var nok til at fordømme ham, uagtet dertil ellers udfordredes 3/4 af Stemmerne, og at Dommen desto hastigere kunde fuldbyrdes var tillige besluttet, at intet Appel til Folket her have de Sted. Efter saadanne Forberedelser blev Ludvig af N. C., hvori af 745 Lemmer 721. vare nærværende med, 366 Stemmer imod 35, erklæret dødskyldig den 16 Januarii. Man tvistede indtil den 19de om Tiden til denne Doms Fuldbyrdelse, men ogsaa her fik det og leanske Parties og dets Formænd, Robert pierres og Marats Skrig Overhaand; man bestemte allerede den 21 Januar til Dødsdagen. Forgieves beviiste Ludvigs Sagførere det Ulovmæssige i hans Fordømmelse ved en saa liden Overvægt af Stemmer; forgieves nedlagde de Paastand om Dommens Appel til Folket; forgleves anholdt Ludvig selv og 3 Dages Tid, for at berede sig til Døden; forgieves forestillede endeel af N. C. Lemmer, hvoriblandt var endog Englænderen, Thomas Payne, de fat lige Virkninger, som man af Ludvigs faa pludselige Fordømmelse og Henrettelse maatte befrygte, baade i Republiken selv, og fornemmelig udenlands fra; thi intet kunde stille dette rasende Partie uden Ludvigs hastige Død. Den 21 maatte altsaa Ludvig den 16 bestige, Retterstedet, hvor han med et uforfærdet Mod og en forundringsværdig Standhaftighed fremrakte sit Hoved, og modtog det dræbende Hug af Skarpretterens Sværd. - Saadant Endeligt fik Frankerigs Konge Ludvig den 16de, efter 19 Aars Regiering, i sin Alders 40 de Aar, han som ved sin Tronbestigelse overveldedes med saa mange Æres og Kierligheds Beviisninger af det franske Folk, men blev dog tilsidst et sørgeligt Slagtoffer meestendeels for andres Synder- - Om hans Død vil bringe den fornødne indvortes Enighed og Rolighed tilbage i Frankerig; om det gruesomme Partie, der tørstede saa meget efter hans Blod, vil nu kunde indhøste de forventede Fordeele, eller om ikke tvertimod herved er aabnet en nye Kilde til Frankerigs Ulykke, skal Tiden snart opklare. Hvor ofte er ikke det bitterste Had og Vrede efter nogen Tids Forløb forvandlet til Fortrydelse og Medynk mod de Elendige. -de 2de sidste Dage for sin Død havde Ludvig Tilladelse til at tale med sin Gemahlinde, sine Børn og Søster, hvilket siden den 11 December, da hans Process begyndte, havde været ham forbudet. Hans Afskeed fra dem var rørende, men friemodig. Paa Retterstedet, forlangde han at tale til det omkringstaaende talrige Folk, men det blev ham ikke tilladt; han udraabte derfor alleneste disse Ord: at han tilgav alle sine Fiender. Mange af N. C. Lemmer, som forhen i deres Taler havde yttret den Meening, at den afsagte Dom burde omsendes i de samtlige Departements til Stadfæstelse eller Forandring af Folket, skulde af Frygt for det orleanske Parties Trudsler og Voldsomheder, til hvis Udførelsel dette skal have været forsynet med et saare stort Antal af Tilhængere i Paris, siden have forandret deres Tanker ved Stemmegivningen.