Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-03-28
Hvormeget Ministeriet giver efter for Tidsalderens Fordringer, sees af, at det har indbragt en Bill til at forbedre Retspleien i de geistlige Jurisdictioner; men som er et Resultat af Jndberetningen af en Committee, som er bleven udnævnet af den forrige Administration og er forfattet af Doctor Lussington. Hovedformaalet er at forvandle 4000 Geistlige Retter til en eneste, og at afskaffe geistlige Sinecurer til et aarligt Beløb af 40000 Pd. St. (heraf sees i det mindste, at Reformer vare fornødne. Erkebiskop perne af Canterburv og York have fremmet denne vigtige Reform ved det, at de frievilligen have givet slip paa en Deel af deres Jndkomster Man vil vide, at for Fremtiden skal Ærkebiskoppen af Canterburys Jndkomster fastsættes til 10000 Pd. St., Ærkebiskoppen af York til 8000 Pd. St. og alle de øvrige Biskoppers hver til 5000. – Denne Bill gav Anledning til en lidenskabelig Debatte, som gav Underhuset Udseendet af at bestaae af lutter Hønse kræmmere, og Anledning til overmaade megen Latter. Sir Robert Peel gjorde nemlig Huset opmærksom paa, at denne Bill var det første Beviis paa, at Ministeriet vilde holde det Lofte, som det havde givet ved Parlamentets Aabning, og at det havde fattet den Beslutning, at det vilde reformere Lovene og afhielpe alle virkelige Besværinger. Hr. Hume som ærgrede sig over, at Ministeriet brystede sig med et Foretagende, som det forrige Ministerium, havde besluttet at iværksætte og kunde ligesaa godt have udført, sagde, at Sir Robert Peel ikke maatte tilskrive sig Æren for denne Bill; thi Committeen var bleven udnævnet paa hans (Humes) Forslag og Æren derfor tilkom den forrige Administration. Han lod derved de Ord falde: at Sir Robert Peel var krøben ind i den forrige Administrations Rede, og havde ikke gjort noget videre end urdruget et afde Æg, som hans Forgiænger havde lagt. Dersom den agtbare Baronet havde kunne forhindre Billen, saa vilde han vist have gjort det. - Sir Robert Peel greb dette Udtryk for at give sin Modstander, en Streg fra en anden Side, han sagde: at Hr. Hume havde talt med megen Lærdom om at ruge Æg ud. Den agtbare Herre havde ogsaa fornyelig erhvervet sig Erfaringer og Fødselsveer og om Udrugningen. Den agtbare Herre havde selv lagt et Æg som hverken han, eller ingen anden i hans Sted kunde udruge, (hans Motion om en Skattebevilgning indskrænket til 3 Maaneder). Hvad var der blevet af dette Æg, det var allerede blevet lagt for en Uge siden, og der fandt megen Tvivl Sted om dette Æg skulde udruges af den agtbare Repræsentant for Middleser eller af en anden Høne. Meget mere begyndte det at see ud til af denne taalmodigen udholdte Agonie for at ruge det ud, at hverken den agtbare Herre, eller noget andet tobenet Dyr med eller uden Fier vilde kunne bringe Æget til Modenhed. - Hr. O'Connell, der har havt saamange Æg at udruge i sin Tid, kunde ikke undgaae at give sin Skilling med i Lauget, og raadte nu den agtbare Baronet til ikke at tælle sine Kyllinger, førend de vare blevne udrugede; den agtbare Repræsentant for Middlesers Høne kunde blive til en Kamphane; det var tidsnok med at gale naar Seiren først var vundet. Man kan forestille sig hvorledes en saadan Hønse=Discurs maatte ryste Lungerne i Underhuset. Den har selv udbredet sig til Overhuset, hvor Lord Brougham bemærkede den 17de at han formoder, at den indbragte Bill om den kirkelige Jurisdiction er ganske den samme, som han havde indbragt for to Aar siden, saa at General=Advocaten ruger ikke allene over hans (Broughams) Æg; men endog over de allerede udrugede Kyllinger, som er en risikeerlig Commission, da han let kunde trykke Kyllingerne ihiel.