JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Danske Mercurius, 1668-12-01
Polen. 1 Der Kongen self sin magt och regiment needlagde, Fra Konge titel hand sig same tid afsagde, Hand nu kun slet och ret Printz Casimir er næfnt, Och der med efterdags maae hielpe sig saa jæfnt. Blant dennem som igien Regeeringen begiære, Er Prindsen af Condee, samt den Neburger Herre. Den Tydske der om och et ord vel tale tør, Samt hand af Lottringen. En hver sit beste giør. 3 Mod Tartar og Kosak til felds sig Tydsen finder, Och, naar hand seer sig hold, med dennem frisk anbinder. Saa det anlader sig, at hand i længden vil Ey gifve sig til freds, for hand faar vundet spil Jtalien. Som Pafven merker stoer faakundighed paa færde Blant Kirkens Klerkeri, hand vise Mænd och lærde Til Cardinale stand och magt vil drage frem Och det, som er forsømt, oprette nu ved dem. 2 End dog sig Candien mod Tyrken dapper holdte, Den sterke regn, som faldt, dog meere det forvoldte, At Seyren hendes bleef. Hvorfor hun billigen Maae takke Gud, som hialp saa vel af Himmelen. os (o) de¬
Danske Mercurius, 1669-01-01
Den Danske Januarii 1669. til den 1. Danmarck. En gamle Tid och Aar tilbage sig forliser, 8 Oc Janus os igien sin ungdoms ansict viser. Thi glædes offver alt vor Nordens Cimber-Egn, Och lader høre sig med skud oc fryde tegn. Lyksaligt er det Folk, prisværdigt er det Rige, Der af saa fredelig och god en Tid kand sige, At det langt heller lod och krund forbruge kand Til glædskabs løssen, end til blodig mord och brand Ja, Store Fredrich, dig, nest Himlen, vi maae prise; hi, som dit ædle nafn betyder Fred och lise. Saa giør och dudin flid, at komme det af sted, Som baade dig och os gerade kand til Fred. Lad andre Kongers Sind til Krig och leding være Lad dennem der fra sig forvente Seyers ære. Det kand dog komme snart, at den, som andre kaes, Och siuntes seyren nest, kand falde seyer løs. Ja Lykken stundom och tør den sin gunst forsage, Der billigst hafver sag, och hannem slaae tilbage. Den stund hun villig er, til den at unde vel, Som Gud och hver Mand veed, at hafve gjort uskiel Ney ney, Jeg priser den, der veed i retter tide, Saa vel at holde Fred, som mandelig at stride. At vocte sit i Fred, ey mindre pris er værdt, Mand End andres eye sig at vinde til med sverd. Mand i forgangen Aar vel hart aff Krig os spaaede: Men Kongens Fredsomhed fik meere dog at raade, End hans u-venners raad, som blef til skamme giort. Thi staaer endnu tillukt den vrede Feydes port. Hvo Dansk och ærlig er, sig derfor nu tillafve Med bøn och ynsk, som er den beste Nyt Aars gafve For slig en Potentat. Gid hand i Fryd och Fred J tangsom Tid och Aar fremdeelis blifve ved. Gid hans u-venners act self dennem ofvergange. hid och hans venners ynsk maae fremgang altid fange, Gid hand paa Jorden her sin Spir maae føre saa, At hand i Lifsens Land med ære krones maae. 2 Her Corbitz, som er vaant fra Barns been op til Hofve, Och veed blant Herrer sig at skikke ret paa lofve, Til Saxen ud er sendt, at hand for Kongen skal Frembære Fadder-skenk blant andre Førsters tal. 3. Men Adler Admiral, hvis haandskrift Tyrken kiender, Erdragen och af sted, och sig til Holland vender, Hvor hand hos Staterne skal søge Kongens gafn 3. Dog hvor i det bestaaer, kand jeg ey gifve nafn. 4 Men hører nu med lyst en ret pudseerlig grille, Som Naalens Brødre nys har paa begynt at spille. Jeg noget skempte maa. Det ingens ære rør Tilmed er det och Jul ihvadsomheldst mand giør. Med Hatstaffererne Buntmageren har feyde, Vil hindre dennem i ruu foder at arbeyde; Men gaar sligt hannem an, mand deris Hustruer fornemme skal at gaae fra dennem een och hver Tydsk Tydskland. 1 Den Svenske Magt, som var i Tydskland vaan at hos des, Aftakket er, och ey skal nu som før besoldes.
Danske Mercurius, 1669-01-01
Men Saxen-Lavenburg antager der imod, At Krigens haandverk ey skal legges under Ford. Thi Keyseren vil Pfaltz med Lottringen fordrage, Har och paa stillestand begynt saa vel at mage. Hvoskalsaa føre Krig, naar deres tvist er endt. Ja, gode Tydskland, dig med Fred var bedre tient. Franckerige. 1 Frandsosen ey vil med de grendsers maal fornøyes, Som hannem vises ud, med mindre der til føyes Condee sampt Nieports Stad. Men der til siges NeyThifrycter mand til Vaar en farlig hurlumheyHand derfor alt gever och Folk til hobe sanker. Qvo der paa gifver act, kand vide snart hans tanker. Heldst nu, mand seer, at och Don Jean af Austrientil hannem er henrymt om hielp mod Spanien. 4 Til begge Jndier sampt Norden hand dog ikke Forsømmer midlertid seyladsen at beskikke. Vil det nu lykkes saa, som hand gjor der til slid, Hand Hollands gyldne maal opnaaer i stakket Tid Holland. 1. Den Hollandske Provintz med Seeland var i krette: Dog de, som best var raad, sig sloege self til rette. Paa Prindsens myndighed och stand den tvist udgik; Men enden saadan bleef, at hver sin nøye fik 2 Sex Spanske Ryttere sig nyss tilsammen svoere, Och under Prædiken til Odeman indfoere: Store. stoer ofvervold och ran paa Kirke, Folk och Præst Af dem bedrefven bleef, der tiennisten var best. Men Staterne, hves plicter Landet Fred at skaffe, Hos Spansken holder an, at hand vil saadant straffe. Hvis hand paa Munke svads vil gjemmel fingresee, Det hannem volde kand i længden meen och vee. Samvittighed och Tro vil alt u-tvungen være: Thi hver sin egen sæk til mølle self skal bære. Skot af ey større gnist blef tændt den aarlogs brand, Som i saa lang en Tid angreb det Tydske Land.
Danske Mercurius, 1669-01-01
Polen. 1 Forsamlingen er split: en hver til sit er dragen. 2 Dog blef først den forplict af Stænderne vedtagen: At ingen gunst och vild i deres Konge-val, Men Landsens tarf och gafn ansees och actesskal. 3 Mod Vaarens Tid igien de ville sammen findes, At gifve barnet nafn, om dennem lifvet vindes. Det vel at ynske var, at den som Gud befaldt, Med samlet raad och røst af dennem blef udvaldt. 4 Vil Newburg, Lotringen och Rydsland ret befinde, Hvad harm och fare sig en Konge til skal binde, De da, som Prinds Condee, betænke sig vel brat, Och nøyes med den stand, Gud dennem til har sat.
Danske Mercurius, 1669-01-01
Jtalien. 1 Christina Dronningen til Rom skal kommen være, Hvor Pafven hende teer høytid lig stads och ære.
Danske Mercurius, 1669-01-01
For Castro gifven er til Parma vederlag: Och der med er nedlagt al tvist och stridig sag. 3 Endnu vil Candien sig frisk och dapper holde: Har baade Kost, Gever och Folk nok inden volde. Thi Frandskens magt ankom i ret beleylig Tid, Och fleere venners hielp sig daglig skynder did. 4 Udi Barbarien mand opper Krig indbyrdis: Den enne Konning af den anden slaaes och myrdes. Saa biddes Ulfmed Ulf! Gid sligt gaae der trindkom, Til nitten af hver snees faae samme løn och dom.
Danske Mercurius, 1669-02-01
Den Danske DeII til den 1. Februarii 1669. Danmarck.
Danske Mercurius, 1669-02-01
1 Dr Danske Prinds Georg, som paa sin store Fade re Ret sletter kiendelig, och sig saa vel anlader Med Helte-Moed og Dyd, at baade leeg och lærd Medære breder ud hans Naades høye værd Hand i det Frandske Land och Rige nyss har været, Hvor hand høytidelig undfangen blef och æret Med Herre-stads och gunst och allerstørste Loff Saa vel af Kongen self, som af hans Raad och Hoff gif, Hmmel, at hvor hand fremdeelis sig begifver, Hand med Lyksalighed och Hæld omkronet blifver. Gif hannem merkelig at fremmes i Forstand, Och siden glad och sund at see sit Føde-Land Ved dette pass mand først til disse Nordens Lande Fornemmer noget sært at føres ofver Strande, Mand Sukkerlade, The sampt Kofft kalder det: Men om sligt Dansken tien, kand jeg ey vide ret. Mand ellers gifver for, och meget der om skrifver, At det en Lægdom er, som mangen siugdom drifver. Dog Jeg indbilder mig, det er af større nafn, End det i gierningen blant os kand giøre gafn. Jeg priser Hummel-oll och anden Landsens drikke, Fremt for slig fremmed kram, hvis kraft jeg kiender ikke. Lad Jndian och Tyrk med saadant fylde sig, Har jeg Øll, Vin och Miød, jeg noksom hielper mig. verig. Saa bold och lykke-rig kand sig ey nogen kalde, Volykken hannem jo kand snarlig ofverfalde. Med dig 6 Gottenborg mand det bevise kand, Som nylig fikst saa stort et saa af Jldens brand Eu Stegerspige med forsømmelse det voldte, Der hun, som det sig bør, ey vagt med Jlden holdte. Ney, Piger, ikke saa, Forvarer Jld och lius, Thi det for sildigt er, naar brændter gaard och huus Tydskland.
Danske Mercurius, 1669-02-01
1 Nu lader Keyseren med tak och lofffangmesse, for hannem lykkelig er føed en ung Printzesse. Der med aflegger hand sin sørge-dragt och sloer. Som hand for Sønne-død at bære fik i stor 2 Ehur Pfaltz och Lottringen needlegge nu bloed fanen; Den ædle Fred blant dem igien er ført paa banen Men at ey slig u-lyst igien skal meere skee, Da samle sig til raads fast alle Stænderne. Mand tredve tusinde skal altid underholde Til Rigetz felgis gafn, och dennem vel besolde. Ja saare velbetænkt, om der af noget blef Och hver sin egen vild i glemme bogen skree Den enne skaanes vil, och ey forstrekning giøre: Den anden seer och sit at fange paa det tørre. Ney, ney, saa stoert et verk udkræfves penge til Thi Tydsken ey, som før, for intet tiene vil. 4 Det Lybske Borgerskab med Raadet stoed i trette Men de dogsameligen sig stoege self ellerette Ja det var dem och best for fremmed haand och magt Dem skulde der tillærdt, och Staden aag paalagt. Mand hafde den, maa skee, vel fundet uden mede, Der skulde der til sig ey længe ladet nøde: Men gierne fisket der i det oprørte vand, Hvem skaden hafde ramt en hver vel tænke kand. Franckerige. At hand af Lotringen imod Frandsosens minde Sig loed imarken med en væbnet Krigshær finde, (Lad være hvem imod hand hafde der med act Det lige var imod den Pyreniske pact Hand derfor, som hand saae den Frandske magt och skare Mod sig at reyses op, til Pfaltzen at forsvare, Och sig befandt for svag til slig en dobbelt Krig, Greeb til det beste raad och gjorde strax forlig. 2 Om Spansken och ey strax til vaar de grændse-stæder, Som vedtægt lyder om, godvilligen aftræder, Da vil Frandsosen self indtage dem med sverd. Hvo veed hvad der af kand opvoxe for en færde Spanien.
Danske Mercurius, 1669-02-01
Den Fader Nithardt, som for Dronningen forførde Don Jean af Avstrien, och megen larm oprørde, Hand er afskaffet, och af Spanien undvigt. End dog at mange kun for qvandsvis atte sligt. Men om sig nu Don Jean til freds vil der med gifve, Det er den ting, mand ey saa lettelig kand skrifve Saa meget veed mand dog, at sagen victig er, Och hand af art och Sind er ret en Spanier. Tid til Pole Den Lotringer endnu til Kronen hart skal beyle, forventendes, at den eylet skal hannem feyle, Hand der om nyligen til Varskal selfver var: Men, som mand sige vil, ey nøysom der fik svar. 2 Den Tydske forslag giør, oc meget der paa mager, At hand bilegge kand religionens sager: Heldst, eftersom hand seer, den Grædske Kirkes art Med den Catholiske kand sammel stemmes snart. Hand der hos lader och for Stænderne forklare, Hvor sterk och rig hander, til Riget at forsvare. Ja, baade hvidt och sort udlofver rundelig Til alle dem, hand seer, at stande bi med sig. Ved Faaremaanets Tid mand atter skal forsamles, At see paa hvad maneer mand kand om alting hamles. Faaer hand da kronen hen, og Christen vorder saa, Hand dobbelt lykke rig sig da vel sige maae. Jtalien. Venedig, at hun kand sin penge-mangelbøde, Har tre Slags Ordener af Geistlige lagt øde: Hun deres rige skat och rente tager hen, Til at undsette den betrængte Candien. 2 Sig Paven med sit Ja loed der til villig høre: Har saadant och til Rom i sinde self at giøre. Frandsosen der af och exempel tage v Och blant sit Klerker, paa rok har samme spil. De regne det for Synd og største skam at være, Det Munkens lade bug saa rigelig skal tære Den stund Soldaten maae tørst, hunger, nød och trangFor Christenhedens skyld, udture mangen gang. Ja ja, naar Tyrken mig vil Himlens vey formeene, Da troer Jeg, at Jegjo min Gud saa vel kand tiene Med degen och pistool och velbevæbnet Haand, Som med en messe boeg och Munke-Psalter-baand.
Danske Mercurius, 1669-03-01
Den Danske Ar - NIX. til den 1. Martii 1669. Danmarck. Ud dog Naturen nokharæfne self, at bære Den tunge vect oc last, som hende kand besvære. Maa Kæmpen Atlas dog tillafve ryg oc bagTil at opholde den bestierned Himmels tag. End dog Dan Kongen self med sin regeerings maade, Til disse Rigers gafn, altingest veed at raade Sit Raads tal nyligen hand dog forbedre loed Med sivf høyvise Mænd af ædeel byrd och blod. Vdi den høye Ret, oc Statens dybbe sager, Som høy paa ligger magt, hans Majestæt behager, At bruge deres hielp, och høre, hvad en hver Blant dem for slutning giør och raader til i sær Hvad vil den rænke-Smed Machiavell nu giøre: Her ere Danske Mænd, som hand ey kand forføre Med al sin Ræfve-Kunst, at de fra billighed Henvende deres Sind, saa vidt en foed er breed.
Danske Mercurius, 1669-03-01
Vor heele Cimber-Egn fordi sig merke lader, Med børlig lof och tak for Kongen Landsens Fader, For hand saa klogelig har vidst, at væle dem, Som felgis nytte ved kand stedse settes frem Gif, Himmel, och at hvis, af dennem foregifves, Maa skee med god fornuft, och lykkelig fulddrifves. Lad dennem aldrig see til skenk och egen gafn, Som kand formørke til vel høye Herrers nafn. Giff dennem Retvished, at baade straf oc naade Kand øfves billigen, och alting kand geraade Til Guds och Kongens lof, til felgis gafn och fred, Och dennem selve til en god Samvittighed. 2 Det løfte, Kiøbenhafn i denne Maanet gjorde, For tøsser fem Aars tid, der Sverdet var om boerde Med hendes herlighed, at til bemægte sig, Det nu nu fuldbyrdet er, og holdt høytidelig. Mand loed Kartowers skrald och glade løssen høre, Ey Mennisken til trods, men Gud sin tak at giøre, Som var i nødens tid vor trygge vern och ven, Och sende self sin hielp her need af Himmelen. Med fuldmagt er udsendt den dle Marcus Gøye, Och i befaling har, til Holland sig at føye, Hvor hand befordre skal, hvis Riget med er tient, Och tiene Kongen som en erlig Resident. Charisius, som der for hannem hafver været, Och i saa mangt et Aar for Kronen sig besværet, Hand med Aalboger Huus och Læn, som vorder sagt, Er for sin trofosthed belønnet och aflagt.
Danske Mercurius, 1669-03-01
Tydskland. Chur Beyeren var med sin Broder hart i trette, Hvad tvist kand Trolden ey blant Sødskende udrette) Men Keyseren af Rom self dennem mellom gaaer Och dennem uden tvifl igien forligte faaer. 2 Naar Klerken een gang giør, hvad Klerke-stand ey sommer. Mand altid efterdags om hannem ilde dømmer: Ja mand om hannem det udraabe tør iblant, Som hannem aldrig ind i Sind och tanke randt. For For Mynsters Biskop har Soldat tilforne været, Och, som en Verdslig Helt, med Krigs tog sig besværet, Da veed mand ey, hvor krigsk mand hannem sige vil Och med hvor stoer en Hær hand sig skal lafve til Ja mangen sige tør, at hand for Frandske pending, Vilmed, Jeg veed ey hvem, begynde strax en vending; Och at hand til Paris var self, dog u-bekiend Dog der er intet om. Hand stille sidder end. Ja : dersom hand er vis, hand tøsser sig befinder, For hand u-tvungen sig igien til feyde binder. Ney: det er bedre Jo, med Biblen om at gaaes, End i den vilde Mark om lif oc lykke slaaes. 3 Med dands, Comoedier, ringrenden og sligt andet, Det store Barsel er i Saxen ofverstandet. Saa stoer en Herre-flok, Jeg noksom sverge tør, Tydskland siælden var til gilde sanket førFranckerige. Jt Aar omkring endnu, men siden intet ofver, Frandsosen endelig med bref och segl udlofver Til Pafvens Hellighed, at hand med Spansken sig Ey vil med sverd och magt indlade vredelig. Paa det hand midlertid af gandske magt och æfne Paa den u-milde Tyrk vor Christenhed kand hæfne. Hans fulde forsæt er, at frelse Candien, Som trænger nu til hielp, och skøt er tagen henDet drafvels Munke pak, Som kaldes Betler orden, Med alle til Paris er nyss afskaffet vorden. Mand nu til Candiens undsetning sanke vil Den almyss, som mand dem har gifvet hid indtil. En Engelland. J den trefolde pact, forgangen Aar blef slagen, Er Spansken nu vel fast til fierde Mand indtagen Hvo den Streng bryde vil med vaaben eller list Med al sin gandske magt faaer self at komme vist Ti Sverrig, Portugal, sampt och til Frankerige, Haa vel som Lyneborg, som Posten os vil sige, Mand har Gesanter sendt, som ere nu paa fart: Men hvad sligt gielder om, skal sig vel give snart.
Danske Mercurius, 1669-03-01
Portugal. End dog Don Petro vil ey raabes ud ud for Konning: Hand dog al laagten har, och med sin Broders Dronning En ung Princesse nyss tillagt och aflet har Sligt sted er Pafven til; Gud, os saa sant bevartalien. i Saa snart det Frandske Folck til Candien var kommen, Det u-fortøfvet strax til udfald rørde trommen: Koem ilde dog til færds; thi det sig saa tilbaar, At de kun finge der til bytte klap och saar Der aff fik Tyrken Moed, oc loed sit Folk fremkalde, Med stormer haand och magt mod Staden an at falde: Men der blef hand igien med skamme slagen af Och fik, som var forskylt, u-tallig hug til straf. Hvo Christen-hiertet er, och self ey kand undsette Med vaaben eller haand, kand dog sin plict forrette Med bøn til Gud, at hand vil dæmpe den Tyran Som gaaer hans Christne Hjord med saadan hof moed an.
Danske Mercurius, 1669-04-01
Den Danske NE til den 1. Aprilis 1669. Danmarck.
Danske Mercurius, 1669-04-01
Blant de dages tal, som Aaret i sig hafver, Tormaaneds attende med gyldene bogstafver, Och præctig farfves glands, til ævig ære-tegn, Bør at stafferis ud af voris Cimber Egn. Det er den klare dag, paa hvilcken vi med glæde, Fornumme først, her frem til Verdens Lius at træde Vor store Frederich, hvis milde regiment, Til allerstørste pris, al Verden er bekient. De tresindstive Aar (trods modgang och u-lykke, som har hans Naade stræbt, vel tit at undertrykke) Dem har hand alt paa rygg, saa rørrig dog hengaaer, Som den, af tvang ey veed, och færre tæler Aar. Foruden Herrens fryct, som os alt got bebrefver, Hans Naade maadelig i mad och drikke lefver: Giør ey Naturen vold, som mangen ellers giør Det volder och, at hand er end saa frisk och føer. O, at fremdelis hand maae karsk og glad befindes, Saa mangen dag och Aar, som Jeg attraaer at mindes, Och voris Jerne-Tid kand sees, at være tient Medslig en retvis Helt och eye-god Regent. 2 At Engelland med os saa liden samqvem holdte, Det ikke hierternes, men Tidens vanart voldte. Den gamle Kiærlighed og Slectskabs minde sig Hvad Nu dag fra dag igien opreyser kiendelig. Hvad har Missunderen nu mellom os at fiske. Hans mynt for vel er kiendt. Thi Grefven af Carliste.
Danske Mercurius, 1669-04-01
Til Hofve nylig her sit budskab har aflagt, Och i sin Konges nafn al trofasthed tilsagt. Mand ey kand sige nok, hvor høflig hand har været: Hvorfor hand och med pract undfangen blef och æret. Med første leylighed hand nu sig lafver til, Och, som os vorder sagt, til Sverig drage vil. 4 At Ret och Sandhed kand i Landet stedse dyrkes, Vor Konning loed endnu den høye Ret bestyrkes Med sex retvise Mænd, hves klogskab och forstandEr til det beste nok bekiendt hos alle Mand.
Danske Mercurius, 1669-04-01
Det Folk som Kiøbenhafn befæste skal i Sommer, De sig godvilligen indstiller och fremkommer. Med skofl och hiuleber en hver til rede staaer, Och skal begynde der, hand stap forgangen Aar. 6 Det er for got anseet, en visse Low at giøre, Hvad Danske smaa mynt en Udlænding ind maae føre. Mand seer tit uden Lands, at mangen dennem der Forfalsker merkelig, och siden yder herDet huus, som Borri før bag Børsen loed oprette, Til sine kunsters brug i vert och drift at sette, Det hand til skibs och Lands, ret lige som det stoed, Hen ud mod Østerport u-brudt forflytte lod. Hand efter bygnings art (hvad kand ey kunst paafinde. Saa sær en lige vect der inden i loed binde, Saa det af nokkerne, hvor langt mand førde det, Ey gik med mindste pind, men stoed altrank och ret Spa
Danske Mercurius, 1669-04-01
Spanien. Stoer frygt paa færde var til Rom i fordom dage, Den tid Coriolan mod hende koem saa fage, At hæfne den u-ret, som hannem der var skeed, Der hand blef uden skyld dømt til Landflyctighed. Don Jean af Avstrien paa same vis begyndte, Der hand med væbnet haand imod Madrid sig skyndte. Hvad skulde Dronningen, hvad var til raade neste At gifve venskabsord, och fire, siuntes best. Mand Fader Nithart fik af veyen strax at sende. Paa det u-lyst och larm sig kunde der med ende: Men flere der endnu Don Jean har øye paa, Som och maae rymme Land, om Freden skal bestaae.
Danske Mercurius, 1669-04-01
Engelland. Sig Parlamenterne tilhobe nu befinde, Paa Landsens tarf och gafn med kloge raad at spinde Det gyldne Ridder-tegn, som kaldis Hosebaand, Er vorden nyligen Chur Saxen sendt til haand. 3 Det under-værde Skib, som Henskerk har udgrundet, Och til saa tryg en fart och snarhed er paafundet, Det har sin prøfve gjort, och dem tilbage sat, Som ellers holdtes for, at seyle vel saa brat. Dog klager Mesteren, at hand det maal ey naaede, Som hand vel hafde tænkt Hand der paa boed vil raade, Naar hand en anden gang for sligt sig gifver ud, Thi dette var ikkun hans første lære klud.
Danske Mercurius, 1669-04-01
Holland. Coert Adler Admiral udmaalet har saa lige De Skibbes drægtighed, som gaae til Norges Rige: Paa det en hver, som der sin handel søge vil, Sin Told betale skal, som hand har ladning til2 Den dapre Mand, Mastrich i gjemme var befalet, Har, som hand var paa Jagt, en Dødsens kule svalet. Mand ymter om der var en Frandsk hans banemand Sligt heder. see dig for, hvor Landsknect er i Land.
Danske Mercurius, 1669-04-01
Polen. 1 Newburgerens partii tiltager fast at vakle, Hvorfor hans Haabes Skib begynder af at takle. Med hannem af Angvien langt bedre det tilstaaer: Thi meenes fast, at hand med Bruden snart afgaaer. 3 Til Warschat ruttes om. mand ingen der fordrager, Som Evangelisk er, men dennem slet forjager. En hver giør hvad hand vil, och gaaer sin egen vey. Saa gaaer det til, hvor straf och Øfrighed er ey Jtalien. 1 Frandsoes och Spanier, samt Tydsk og Valsk tillige Vel stoer en hielp af Folk och middeler tilsige, Til Candiens behof, som trænger nu vel hart. Ja, vaare de kun der, det bleef vel bedre snart. 2 Vel hafde Pafven iet, for Castro værd at gifve: Men Parmesanens Bud, som skulde der paa drifve, Ved næsen tagen blef. Thi der hand saae sig om, Hand intet andet end et Aflads bref bekom. Det siunes, Pafven nu med Himlen bankrotterer, J det hand den til pant for Fæstninger leverer. Men hvad, om hand sit Pant ey løsee kand igien: Hvor vil hand blifve da, naar hand her fra skal hen Paa Fastelagens lob och mangen fældsom foere, Bleef stoer bekostning gjort til Rom iblant de stoere. Hvis nogen er, som her vil følge deres stil, For mig hand det vel maae; Det er i dag April.
Danske Mercurius, 1669-05-01
Den Danske NB. til den 1. Maji 1669. Danmarck.
Danske Mercurius, 1669-05-01
Engelland. Hvad kand ey god forlig blant Potentater virke: Til Londen Kongen har indrømt en egen Kirke, Hvor i det Svenske Folk, som der befinder sig, Maae Bøn och Tienniste forrette tryggelig. Hol Holland.
Danske Mercurius, 1669-05-01
Udi Ostindien paa skandsen Holland passer, Har været nyss i slag med Kongen af Makasser, Afslaget hannem slet, forderfvet al hans magt, Och sig hans Stad och Egn til eye underlagt.
Danske Mercurius, 1669-05-01
Saa voxer Holland til paa vidt aflegne steder, Och sine grændsers maal dag efter dag udbræder. Mand ikke tør fordi forundre der paa sig, At hendes rigdom och tiltager idelig.
Danske Mercurius, 1669-05-01
Polen. Jo meere nær det er, och stunder til Val-dagen, Jo mindre veed mand, hvo til Konge vorder tagen. Den eenne siger hid, den anden siger hen Dog tales allermeest om den af Lottringen. 2 Men hvad, om Rydsens Prinds, som der paa døbt er vorden, Tør komme med sit Folk udi gevær och orden, (Det hand och nyligen sig med forliude loed) Och sig udkaare self, trods hvem det er imod Jtanen. 1 Med Academiske forblummet stil at tale, Det skaffer Pafven af, och lader paa befale, Ret som Apostlerne, paa simpel vis och art, At giøre prædiken, och tale rundt och bart. Hans øyemerk och maal er, Syndsens slemme lyder Af Land at tage bort, och raade Folk til Dyder. Om hand til saadant nu kand sine Landmænd faae, Goed Apostolisk hand med rette kaldes maae. 2 Mand fra Sicilien ey meget kiært forkynder, Thi Bierget Ætna der saa farligen begynder Med sin u-milde brand og Jld at skikke sig, Och baade Folk och Djur opsluger jammerlig. Den Stad Catana sig til slucten alt beqvemmer, Thi den Jlds-strømmene saa nær hos sig fornemmer, End dog at den vel langt fra Bierget ligger af Sligt os til varsel er, och dennem til en Straf.