Berlingske Tidende, 1833-07-18
Her tales meget om det portugisiske Anliggende, som nu nærmer sig sin Afgjørelse, og om General Solignac, i det afgjørende Øjeblik har opgivet sin Command. Denne Mands Skjebne er, at falde i Ungade for alle Regjeringer, hos Napoleon, hos Bourbønnerne, hos Ludvig Philipp og hos Den Pedro. Det vil maaskee ikke være Læserne uvelkomment at høre nogle Details i denne Anledning, som ikke findes i Bøger eller i de offentlige Blade, men erfares i de politiske Salons. Den første Ungade anledigedes ved Pengesager. Solignat havde, medens han med udmærket Tapperhed fægtede under Massena, i Jtalien, oppebaaret 320000 Fr. formeget i Contributioner : disse Penge bragte han med til Paris, og spillede dem allesammen bort i det berygtede Spillehuus Frascati, paa tredive til fyrretyve Tusinde Fr. nær. Keiseren erfarede dette, lod ham kalde til sig og befalede ham at bringe de 300,000 Fr. til Skatkammeret; Solignac stod som forstenet, bukkede sig, og gik bort for at søge Raad hos een af sine Venner. Da han igjen viste sig ved Hoffet, og Keiseren adspurgte ham, svarede han, at Pengene vare anvendte til hemmelige Udgifter ved Armeen. Napoleon blev forbittret derover, og afsatte ham. Solignae, der fra simpel Soldat havde tjent sig op til Brigadegeneral, raadspurgte hiin Ven, traadte igjen ind i Armeen, som simpel Soldat, og var med i Slaget ved Eilau. Han blev gjenkjendt af en Man skalk, der førte ham til Keiseren. Denne bliver rørt, glemmes hans Forseelse, og udnævner ham til Divisionsgeneral. - Den anden Ungade havde en politisk Aarsag Solignac traadte i de tilbagevendte Bourbonners Tjeneste, og modtog Ludvigsordenen; men da han alligevel i de Hundrede Dage erklærede sig for Napoleon, faldt han i Ungade under den anden Restauration, og levede i Provindserne. Om den tredie og fjerde Ungade veed man ikke saa nøie Beskeed. Da Solignae, under Ludvig Philipps Regjering, commanderede i de vestlige Provindser, kom han i mange Slags Uenigheder, især med Generallieutenant Bonnet, og afsat. Man talede dengang om pecuniaire og politiske Forhold, og om Hertuginden af Berry; men kunde ikke nøje erfare, hvilken Rolle han havde spillet. Nogle paastaae, at Hertuginden var bleven fængslet før det nu skeete, dersom det havde beroet paa ham. Han kom til Paris, havde Samtaler med Kronprindsen, med Kongen, skal have truet, og erholdt endelig i en Alder af 62 Aar Commandoen over Befrielseshæren i Portugal. Dette Land vilde han strax efter sin Ankomst forlade, fordi man ikke regelmæssigt udbetalte Lonningerne. Nu vilde han atter reise bort, dersom hans Saar tillode det, men var det af Pengeaarsager, eller fordi man ikke billigede hans Angredsplan, For at smigre den offentlige Mening, fremmer man Algiers Colonisation, men dog paa en Maade, der ikke er altfor stødende, for England. Talleyrand forstaaer at behandle dette Anliggende meget snildt. Han formaaer nemlig de engelske Blade til at skrive til Fordeel for den franske Colonisation. Jmidlertid møde hans Bestræbelser en temmelig stærk Modstand i Cabinettet i St. James, og naar den fælleds Jntervention i det portugisiske Anliggende kommer til Ende, vil Algier fremtræde som et vigtigere Spørgsmaal, hvis Vanskeligheder dog tildeels ville kunne hæves derved, at Reformministeriet behøver Frankriges Alliance. Medens Ministrene i Henseende til de udenlandske Anliggender, udvikle større eller mindre Energie, søge de pludseligen i den indenlandske Administration at give sig et Udseende af Mildhed, der ikke er lidet paafaldende. De ville omgive Paris med Forter, de have ved Revner, Taler og Ordener, draget Armeen ind i deres Jnteresse, nu suspendere de befæstnings arbeiderne. De behandlede de polske Flygtninge med Strænghed, satte hvert Øjeblik Politiet i Bevægelse for disses Skyld, lode dem føre fra Hovedstaden til Provindserne, eller fra Provindserne til Paris, de vise nu langt større Mildhed, og tage det ikke saa nøie, om de, til disse Refugies afsendte, Befalinger fuldbyrdes eller ikke. Det er meget mueligt, at Ministeriet denuncerede Sammensværgelsen i Turin; imidlertid modtages de derfra kommende Flygtninge paa en særdeles forekommende Maade. De politiske Processer tage af. Mange Jndividner benaades. J Valenciennes, under Processen mod Arbeiderne i Anzin, androges paa formildende Straffe. De ministerielle Blade antage en mindre stræng Tone. Man disputeret høfligt med Republikanerne. Thi - Julidagene nærme sig Dette er i det mindste en af Grundene, hvorfor Ministeriet vil ser en ganske usædvanlig Lemfældighed.