Berlingske Tidende, 1836-02-19
J det med Nr. 6 betegnede Brev bemærker den franske Minister desuden: "De forenede Staters Regjering veed, at Fuldbyrdelsen af Tractaten af 4de Julii 1831 for Fremtiden kun er afhængig af den." Ved den franske Ministers bestemte Sprog nødt til at betragte dette som en peremtorisk Vægring ved Tractatens Udførelse under andre Betingelser end saadanne, der ere uforenelige med de forenede Staters Ære og Uafhængighed, og overbeviist om, at De ved Bedømmelsen af den Dem overgivne Correspondents, ikke kunne betragte den i noget andet Lys, bliver det nu min Pligt, at opfordre Deres Opmærksomhed for saadanne Forholdsregler, som Tingenes Stillinfordrer, hvis man skulde vedblive den Paastand, at ville blande sig i de Meddelelser, vor Regjerings forskjellige Grene gjøre hinanden. Denne Paastand, synes derfor endnu mere ubillig, da den forlangte Erklæring, ifølge sit Væsen, gjentagne Gange og frivilligt er blevet givet, inden man paastod det som en Betingelse, en Betingelse, der er saa meget mere ydmygende, da den forlanges som Æqvivalent for en Penge-Skadesløsholdelse. Forlanger Frankerig, kun min Erklæring om, at vi ikke havde i Sindeat tiltvinge os vor Ret ved Jndvirkning, meer paa dets Frygts end paa dets Retfærdighedsfølelse, Denne Erklæring har det allerede faaet; aaben og udførlier den givet af vor, hos den franske Regjering accrediterede Gesandt; denne Act er ratificeret af mig og min Ratification er officielt blevet meddeelt den franske Minister for de udenlandske Anliggender ved Gesandten i et Brev af 25de April 1835, ja denne Meddelelse er blevet gjentaget ved min offentlige billigelse af dette Brev, efterat Skadesløsholdelses=Loven var blevet antaget af de franske Kamre. Forlanger Frankerig en nedværdigende, servil Gjentagelse af hiin Act, i Udtryk, som det selv vil discutere, og som vilde involvere en Anerkjendelse af dets anmassede Ret til at blande sig i vore Beraadslaaninger, Aldrig vil det opnaae en saadan. Det americanske Folks Aand, dets lovgivende Magts Værdighed og den executive Magts faste Beslutning forbyde det. Da den franske Ministers Svar til vor Charge d'Affaires i Paris indeholdt en Hentydning paa et Brev, der er rettet fra hiin til den herværende Frankerigs Repræsentant (Hr. Pageot, synes det nu hensigtsmæssigt, at forelægge Dem Correspondentsen, der er blevet ført mellem denne Gesandt og Statssecretairen (Hr. Forsyth), angaaende samme Brev, og at ledsage den med saadanne Erklæringer, der kunne sætte Dem istand til at værdige den dertil sigtende Adfærd fra den udøvende Magts Side. Med Hensyn til den historiske Udvikling, ved Begyndelsen af Deres Session, af vore Differentsers Oprindelse og Fremskridt med Frankerig, er det værd at erindre, at jeg ved vor Gesandts Tilbagekomst til de forenede Stater, lod min officielle billigelse af de Erklæringer, han havde gjort den franske Minister for de udenlandske Anliggender, tildeles Offentlighed. Da den franske Regjering har taget Hensyn til Budskabet, uden at dette officielt er blevet meddeelt, saa nærede man ingen Tvivl, at hvis hiin Regjering overhovedet skulde være tilbøielig til at betale den os skyldige Sum, vilde den tage Notits af enhver anden offentlig Erklæring fra de forenede Staters Regjerings Side, der maatte være gjort af samme Vei. Men tvertimod disse velgrundede Formodninger, har det franske Ministerium ikke benyttet denne heldige Leilighed til at rive sig ud af sin ulykkelige Stilling og at lade de forenede Stater vederfares Retfærdighed. Medens imidlertid de forenede Staters Regjering, oppebiede den franske Regjerings Foretagender, i den fuldkomne Overbeviisning, at Vanskeligheden var jevnet, fik Statssecretairen for de udenlandske Anliggender, en Opfordring fra den franske Charge d'Affaires i Washington, der ønskede at forelæse ham et Brev, som han havde modtaget fra den franske Minister for de udenlandske Anliggender. Han blev adspurgt, om han var instrueret eller anviist til at gjøre nogen officiel Anmeldelse, og svarede, at han kun var bemyndiget til at forelæse Brevet og paa Forlangende at meddele en Afskrivt af samme. Det Væsentligste af dette Brevs Jndhold vil kunne sees af de her vedlagte Nr. 4 og 6. Det var et Forsøg paa at give de forenede Staters Regjering privat Underretning om, paa hvilken Maade den kunde gjøre ErLæringer, der, efter Udseende frivillige, men i Gjerningen dicterede af Frankerig, vilde være behagelige for dette, og føre til Betalingen af de 25,000,000 Franker. Om Maaden, Meddelelsen skete paa, vilde man ikke bryde sig stort, da en saadan hyppig anvendes, for at bane det officielle Samqvem Veien; men Forslagene, der paa denne Maade vare gjorte, vare ifølge deres Væsen aldeles uantagelige, og da Meddelelsen ikke var officiel, tillod den intet Svar, eller officielt Modtagelsesbeviis, heller ikke kunde den med Sikkerhed gjøres til Grundvold for nogen Act af den udøvende eller lovgivende Magt, og derfør forlangte Statssecretairen heller ingen Afskrivt af Brevet, da han ikke kunde benytte den. Afskrivterne af Documenter under Nr. 9, 10 og 11 tyde paa et Forsøg af den franske Charge d'Affaires, nogle Uger senere, at forskaffe en Afskrivt af dette Brevs Optagelse i Regjeringens Arkiver, hvilket dog, af begribelige Aarsager, ikke skee; imidlertid blev den tidligere givne Forsikkring gjentaget, at enhver officiel Meddelelse, han maatte blive bemyndiget til at gjøre i den sædvanlige Form, skulde finde hurtigt og retfærdigt Hensyn. Jndiscretionen af dette Forsøg blev endnu mere aabenbar ved den senere paafulgte Tilstaaelse fra den franske Charge d'Affaires's Side, at hans Øjemeed havde været, at bringe Brevet til Congressens og det americanske Folks Kundskab. Naar fremmede Agenter agte, i Anledning af et Differentspunkt mellem deres Regjering og vores, at udstede en Paakaldelse til det americanske Folk, ville de forhaabentligen i Fremtiden bedre vide at værdige deres egne Rettigheder og Hensynene til Andre, end at de skulde forsøge paa at benytte den udøvende Magt til et passivt Værktøi for deres Meddelelser. Hensyn til vore Jnstitutioners Characteer fordrer, at vor Regjerings diplomatiske Samqvem føres med den største Ligefremhed og Simpelhed, og at i alle Tilfælde de Meddelelser, der skulle modtages eller gjøres af den udøvende Magt, faae den brugelige officielle Form. Kun naar denne Form hævdes, kunne fremmede Magter drages til fuldkomment Ansvar, kun da kan der officielt svares paa deres Meddelelser og Legislaturens Raad eller Medvirkning med Grund forlanges af Præsidenten. Denne Vei er ogsaa bedst skikket til, paa den ene Side at beskytte denne Embedsmand for uretfærdig Mistanke, og paa den anden Side at underkaste hans Virksomhed Folkets Control, og hvis Omstændighederne skulde udfordre det, underkaste den lovmæssig Daddel. Det er saa meget mere nødvendigt, i det omspurgte Tilfælde at fastholde disse Grundsætninger, da blandt andre vigtige Jnteresser ogsaa Nationalæren ved samme var saare angrebet, et Væsen, der efter min Mening er meget for helligt, til at man skulde turde gjøre det til Gjenstand for privative og ikke officielle Meddelelser. Man seer, at Brevet fra den franske Minister for de udenlandske Anliggender er blevet forelæst Statssecretairen den 11te September forrige Aar. Dette var den første authentiske Antydning af den franske Regjerings særdeles Hensigter, som de forenede Staters Regjering modtog efter Antagelsen af Skadesløsholdelses=Loven. Forsaavidt Brevet var skrevet førend den officielle Notits over min billigelse af Hr. Levingstons sidste Erklæringer og Forestillinger kunde have naaet Paris, var der endnu bestandig, som forhen bemærket, retfærdig Grund forhaanden til at vente, at den franske Regjering, naar den havde modtaget denne Efterretning, paa samme Maade, som hiint foregivent fornærmelige Budskab, vilde afstaae fra sin overordentlige Fordring og uden videre betale Pengene. For at give den Leilighed til at gjøre dette, og for i alt Fald at fremkalde dens definitive Beslutning, og faae Vished om den Stilling, den agtede at indtage, bleve de Jnstructioner meddeelte vor Charge d'Affaires, til hvilke der ved Begyndelsen af Congressens nærværende Session blev henviist. Resultatet er, som De seer, Begjæringen om en officiel, skrivtlig Yttring af Beklagelse og en directe Erklæring til Frankerig, tilligemed den udtrykkelige Antydning, at dette er conditio fine qua non. Da nu Hr. Barton, overeensstemmende med sine Jnstructioner, er vendt tilbage til de forenede Stater, og den franske Charge d'Affaires er kaldt tilbage, saaer al diplomatisk Samqvem mellem begge Landene ophørt, en Tingenes Tilstand, der grunder sig paa en ufornuftig Pirrelighed fra den franske Regjerings Side, og som fra vor Side synes nødvendig, formedelst Vægring ved at opfylde Forpligtelser, der ere stipulerede ved en Tractat, ved hvis fra vor Side med Samvittighedsfuldhed lagttagne Opfyldelse, Frankerig hidtil nyder vigtige commercielle Fordeele. Fortsættelsen følger.) Necrolog. Das Vergangne komme nicht wieder, Ader ginges leuchtend nieder, Leucht tres lange noch zurück!