Viborger Samler, 1849-10-16
J "Alt. Merc." findes følgende uforskammede Skrivelse fra Apenrade til General Malmborg: Efter det Dem for Øren komne, temmelig fuldkomment ugrundede Rygte, at Borgerskabet hersteds havde til Hensigt at bringe den os af Flensborgs Tremænds-Commission voldsomt oc troierede Postmester en Kattemusik, har De, Hr. General, og det endog i Borgermester Schows Paahør, paalagt den indtil da virkelig neutrale Pladscommandant at lade arrestere alle Deeltagerne i den mulige Kattemusik og uden videre at gjennemprygle dem med Stokke. De er en Fremmed i dette Land og er af deres Herrer og Hersker, Hans svenske Majestæt, bleven sendt herhen for at opretholde Orden" (Art. Xl i Vaabenstilstandsconventionen af 10de Juli d. A.). Men denne Orden skal ifølge Art. X opretholdes ved at bestyre Landet i Overeensstemmelse med de bestaaende Love. Men nu kunne vi gjøre Dem, Hr. General, som ved deres Optræden hos os har lagt Deres fuldkomne Ubekjendtskab med den lovlige Tilstand, hersteds for Dagen, til Deres Oplysning den tilforladelige Meddelelse, at endog paa hiin Tid, da det danske Aag endnu tyngede paa os, ingen Borger i nogen slesvig-holstensk By, hverken factisk eller retslig, nogensinde har været underkastet Stokkeregimentet. Vi maa lade Sandheden Æren og indrømme, at ei engang vor Erkefjende, den Danske, da han endnu havde Magt over os, har vanæret sig til den Grad, at true fredelige Borgere, mod hvilke der endnu aldeles intet foreligger, med Stokkeprygl. De, Hr. General! De, Overbefalingsmanden over saakaldte neutrale Tropper, har erhvervet Dem den sørgelige Hæder, at overgaae de Danske i et Punct, som vi simple Borgere i det Mindste ei vide at betegne med noget andet Udtryk end med Raahedens. Vi kjende Dem ei, hverken som Menneske eller Militair, De er os en aldeles ubekjendt Størrelse; vi vide ei, om De har erhvervet Dem Deres Generalsepauletter i Kamaschetjenesten eller i Antichambret eller paa Valpladsen; men det vide vi, at der ei hører synderligt Mod til at spille en saadan Rolle imod værgeløse Borgere, som De synes saa godt om. Er De virkelig, Hr. G. en saa stor Ven af Orden og Rolighed, velan, saa viis Deres Bravour mod Pøbelen i Flensborg. Der, under Deres egne Øine, gives der endnu nok at ordne og nok at berolige. Der blive endnu Dag for Dag rolige Borgere insulterede af de Tappre", der styrte endnu daglig med Knive bevæbnede Banditer ind i Enkeltes Boliger – og der er det – lovet være den svenske Neutralitet, kommet saa vidt, at et anstændigt Fruentimmer af tydsk Sindelag næppe meere kan lade sig see offentligen. Her altsaa, i Deres umiddelbare Nærhed, Hr. G. er en viid Mark for Deres Virksomhed. De kunde erhverve Dem Landets Tak, naar De vilde lade tilflyde de tydstsindede Flensborgere Deres Beskyttelse mod dette danske Pøbelværtskab, ligesaa kraftigen som De er optraadt mod os Apenrades tydsksindede Borgere. Dermed blomstrer for Dem sandeligen ingen Laurbær, om end en dansk Orden, hvorved der i vore Øine hefter en Skjændsel, skulde blive Dem tildeel derfor. Vi have under vanskeligere Forhold end de nærværende opretholdt Orden og Rolighed i vor By uden noget Militair og trænge ei til Trudselstaler af en saadan Helt, som De er, for ei at forlade Lovlighedens Bane. Ligesom Deres Anskuelser om Neutralitet og Upartiskhed synes at afvige fra vore, saaledes kunde vel en lignende Differents bestaae i vore Anskuelser om Ære. - Vi holde for, at en Mand af Ære ikke paa godt Tyrkisk uden Anledning truer en heel Byes Borgere som Spidsbuber og Vagabonder i deres Borgermesters Person med Stokkeprygl, og saaledes krænker Æresfølelsen hos mange Mænd af Ære. Denne dybt krænkede Æresfølelse har indgivet os disse Ord over Deres Opførsel, som uden Tvivl i deres Øine vil være rigtigt ærefuld. Vi ville appellere til Deres Fædrelands offentlige Menings Domstol. Lad det forenede Norge=Sverrig, afgjøre, om Deres Opførsel vil bevare de nordiske Vaabens Glands, det nordiske Navns Ære reent og ubesmittet i det civiliserede Europas Øine. Vi frygte ei for denne Kiendelse; thi hvorledes kunde vi give den Tanke Rum, at Norges høithjertede Folk eller Sverrigs ædle Nation, hvis ærefulde Repræsentanter dvæle blandt os, skulde være nedsunkne til asiatiske Halvbarbarers Culturtrin? – Apenrade, den 4de Octbr. 1849. 98 Underskrifter.""Berl. Tid." siger: "Saafremt ovenanførte Brev virkelig er sendt til Generalmajor Malmborg, hvilket vi dog betvivle, da mene vi, at Forfatterne og Underskriverne af dette nu fortjene de Prygl, hvormed de foregive at være blevne truede, og dersom Borgermesteren i Apenrade kjender dette Brevs Affattelse, da troe vi, at han alene fordenne Sags Skyld fortjente umiddelbar Afsættelse fra sit Embede." – Flyst." antager at Skrivelsen, sandsynligviis er fingeret, eftersom "Alt. M. ikke anfører Navnene paa de 98 Underskrifter.