Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-09-25
Dampskibsfartens Tiltagelse. J Aaret 1814 roste Storbritannien og Jrland sig af at besidde i alt 11 Dampskibe, i Gjennemsnit af 50 Tons Drægtighed, og med en Besætning af i alt 65 Matroser. J Aaret 1829 talte blot Londons Havn 16, saadanne Skibe, men større, Gjennemsnit til 100 Tons. Hele England 342. Dampskibe, og Drægtigheden i alt 54105 Tons; Mandskabet 28 Matroser. J Frankrig er Damp skibenes Antal 35. Det første, som de Franske besad (i Aaret 1819), var gamle Rob Roy fra Havbugten Furth, hvilket blev omdøbt i Frankrig til "Henrik 4de, og nu tjener som Postskib mellem Dover og Calais. Fem Dampskibe bleve satte paa Stabelen for Expeditionen til Afrika. Russerne besidde to Dampskibe (?). Sex gaae paa Rhinen. Et gaaer imellem Sevilla, Cadix, Gibraltar og Carthagena. To ere i Calcutta, af hvilke det ene er bygt der. Amerikanerne, som i Aaret 1812 havde 170 for det meste smaa Dampbaade, talte i Aaret 1829 i alt 320 for det meste store. Den udenlandske brittiske Handel skeer endnu stedse paa Seilskibe, men paa Kanaler, paa hvilke den indre for største Delen skeer, fare ei Dampskibe. Derimod i den amerikanske Handel betjener man sig næsten uden Undtagelse af Dampskibe. Virkeligen er det engelske Dampskib næppe mere end et Passageerfartøi, og naar, dette uagtet, Antallet af brittiske Dampskibe saa meget overgaaer det amerikanske, saa hører saadant til den engelske Luxus; men mere overraskende er Kontrasten imod Frankrig. De paa en betydelig Strækning ind i Riget indløbende seilbare Floder, Rohne, Garonne, Seine, Loire have, omendskjøndt de gjennemskjære de skjønneste Deele af Frankrig, næppe i alt flere Dampskibe, end blot den eneste Havn Glasgow. Omkostningerne paa et engelsk Dampskib ere uhyre. Et for Themsen bygges næppe ringere end 15 til 20000 Pd. Sterl.; og i samtlige Dampskibe paa denne Flod stikker en Kapital af næppe mindre end 1 1/2 Mill. Pd. St. - Men endnu en Synspunkt ved Dampskibsfarten maa bemærkes: det er nemlig Forkortelsen af Veien til Ostindien. Den, der for 20 Aar siden vilde have sagt, at det lod sig gjøre at bekomme Breve fra Bombay i sex Uger, vilde man have leet op i Øinene; og nu er dette dog ikke allene sat i Værk, men man beregner i dette Øjeblik Muligheden af at bringe Tiden ned til en Maaned for denne Fart, altsaa at rykke Bombay til London saa nær, som Rom ligger fra samme. J saadan Henseende maatte vist nok Landtungen af Sues gjennemskjæres. Men derom er ogsaa Talen, og man har allerede i engelske Blade (asiatic Journal, Juli) seet Opfordringer til Subskriptioner til Gjenoptagelsen af den gamle Plan. Paa Muligheden af dette Foretagende lader sig, ved de uhyre Hjelpemidler, Mekaniken i vore Dage frembyder, saa meget mindre tvivle, da allerede de Gamle, paa Tider da Videnskaber vare mindre fremrykkede, synes at være blevne Mestere over en stor Deel af Vanskelighederne ved Grunden, hvilket man finder mange Spor paa; og i de Tider kjendte man intet til Sluser. (Das Ausland, 25 Aug. Tidens Tegn. Der toner en Stemme i Menneskets Bryst, Kun Niddingen kan den nedkue: Den lyder saa kraftig med Liv og med Lyst, Mens Stormene udenfor true. Den byder, gjør godt, og da godt du skal faae, Den lover gjør Ret, og din Ret da skal staae, Mens Uret bortvifter for Vinde. Hvo agted paa Stemmen og følte da ej Dens venlige, sanddre Tale? At ofte paa Livets, tidt knudrede, Vei Den blidt monne Hjertet husvale; Og skjænker – trods Tidernes brusende Elv Det bedste Klenodie: Fred med Dig selv. Som ikke Alverden kan give. Som Stemmen har Gjenklang i Sandhedens Ord, Som staaer, selv naar Himlene bæve! Saa lyder Forsættelsens Bud over Jord: De Fredsomme saligt skal leve, Som ikke forglemme, hvad Herren har sagt: Jeg selv haver skjænket den Salvede Magt, Frygt Gud, og Din Konge Du ære Mens Folkene larme som Bølge paa Strand, Og talløse Rædsler berede; Skal udi vort elskede Fædreneland. Kong Frederiks Zepter os frede; Thi Vælden han fører med Retviisheds Aand, Saa ofte han kjærlig udrakte sin Haand Og Kjærlighed ogsaa Ham møde, Fly, Tvedragtens Furie, langt fra vort Nord! Dit Bytte Du anden Sted søge, Hvor Aflad kan kjøbes for Meened og Mord, Ei her mellem Dannemarks Bøge; Hvor Forfædres lysende Idræt et glemt, Men dybt udi Danfolkets Hjerter er gjemt, Og lyser fra Skjoldungens Throne! Vi veed, hvem vi svore vor Huldskab og Tro Vor elskede Drot og hans Stamme! Vi veed, hvem vi skylde vor Fred og vor Ro: Næst Gud, er det ogsaa den Samme. O, aldrig den slukkes den hellige Jld, Men lue saa trofast, saa varm og saa mild: Den ældgamle Troskab i Norden. C. Müllertz.