Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-01-14
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. Det Engelske Blad Coureren siger: at den Polske Opstand er en fortræffelig Diversion for Frankerige, da den giver det Tid til at organisere sine Armeer; men dersom det lykkes Rusland at undertvinge Polakkerne, saa er det mueligt, at det med sine to Allierede vil udsætte sig for et Nederlag i en Kamp med Frankerige i Haab om at det kunde lykkes dem at tilintetgjøre Grundsætningen for den constitutionelle Friehed og derved undgaae den bestandige Foruroligelse, som denne volder dem. Det eneste Middel til at forhindre dette, er at Frankerige og Storbrittannien slutte et stedse nøiere Venskab med hinanden; thi bleve de nenige med hinanden saa god Nat med den constitutionelle Frihed i Frankerige og med Storbritanniens Sikkerhed, og Uafhængighed. - Bladet Times taler i en end nu meere lidenskabelig og tillige spottende Tone om denne Gienstand. Det siger at Udrustningerne i Norden havde ladet befrygte en Kosakinvasion og at man forventede, at Rusland vil i Spidsen for Europas høie Politik rykke frem, for ved et infallidelt Artillerie, at bringe Orden tilveie i Frankerige og Belgien; men nu behøver ikke den nordiske Autokrats Tropper at marschere saa langt fremfor at bekæmpe revolutionaire Bevægelser og det sydvestlige Europa er blevet befriet for de Trængsler, som en nye Oversvømmelse af Barbarer kunde bringe over det, og Frankerige, Belgien og Schveithave ved sine frie Jnstitutioners befæstelse ikke andet at frygte for end Faktioner og indvortes Uroelighed. Jmidlertid er dette endnu ikke den skiønneste Udsigt, som aabner sig herved for Menneskeheden; thi endnu har Verden ikke forglemt, hvorledes det gamle uafhængige Polske Kongerige blev sønderrevet og deelt ved troeløse Grusomheder og Nedsablinger, hvortil man neppe finder Magen i vilde Barbarers Historie; den har ikke forglemt de skrækkelige Undertrykkelser, hvorved de tappre og ulykkelige Polakkere bleve underkuede af deres Overvindere. Enhver erindrer sig med Undseelse den Ligegyldighed hvormed Curopas civilliserede Nationer betragte Polens gientagne Dec linger og lode denne Spoliation sanctionere ved høitidelige Traktater, istedet for at man paa den Viener=Kongres burde have retableret Europas gamle Landemærker. Det maae derfor være, en høi Glæde for enhver Ven af den nationale Uafhængighed og af den borgerlige Friehed, at see dette, tappre Folk igien at træde frem paa Verdens Skueplads, for at hævne endeel at sin langvarige Række ef Lidelser om det endog ikke vil lykkes det at tilkæmpe sine natinale Rettigheder. Den Russiske Selvhersker har for mange Nationer under sit Scepter til at han kunde lade Oprøret forblive ustraffet og ubekiæmpet. Exemplet kunde være smittende og Kosakkerne og Kalmukkerne kunde falde paa ikke heller at ville modtage Ordre fra Petersborg. Man kan derfor med Sikkerhed antage at hele det Russiske Riges Kraft vil blive opbudt imod Polen, og at Polakkerne maae udruste sig af alle Kræfter for at forsvare sig imod Masakreringer og Underkuelser ligesom ved den første og sidste Deeling. - Dette Stykke bliver allene anført, her for at vise hvorledes Folkestemningen i England bliver bearbeidet med Hensyn til den Polske Begivenhed. Bladet Times har ikke heller feilet i sin Formodning, at den Russiske Keiser vil opbyde at sin Magt for at dæmpe dette farlige Oprør. Han har udstædet under 21de December et vidtløftigt Manifest i den Anledning til det Russiske Folk, hvori han kalder Oprøret i Polen et afskyeligt Forræderie, hvorved der endog var lagt an paa at myrde hans elskede Broder Cæsarevitsch, Storfyrste Constantin Paulovisch, hvilken endog blev nødsaget til at trække sig ud af Polen med de Russiske Tropper, med hvilke han den 13de Decbr. ankom til Byen Vlodava i Gouvernementet Volhymien. Hans Majestæt beklager, at det Polske Folk saaledes styrter sig paanye i en Afgrund af Oprør og Elendighed, hvorved endog en Hob lettroende Mennesker, endskiøndt de allerede ere betagne af Skræk for den Straf, som nærmer sig til dem, have et Øieblik tænkt paa at seire og foreslaget Os, deres retmæssige Herre, Betingelser; Men J Russere, J vide: at Vi ville vise dem med Uvillie tilbage; Gud som beskytter Retfærdighed, er med os, og det mægtige Rusland kan med et afgiørende Slag møde dem til Fred som vove paa at forstyrre dets Nolighed. Vilere derfor beredte til at straffe Bruddet af Troe og Lave; men vi ville dog giøre en Forskiel paa de Uskyldige og Forbryderne; thi ikke alle Undersaatter i vort Polske Kongerige tage Deel i Oprøret, og Storfyrsten har indberettet til os, at Nogle bleve under Fortvivlelsens Taarer nødte til at vende tilbage til de Steder, som vare beherskede af Rebel derne. Keiseren beretter nu hvorledes han har givet Ordre til at alt i Polen skal sættes igien paa den gamle Fod, som er det eneste Middel til Frelse for Landet. Til Slutning formaner Keiseren Russerne til at udøve Retfærdighed uden Hævn og deri efterligne hans Exempel. Allene Forræderne skulle straffes; men Kiærlighed og Agtelse skulle udvises imod de troe Polske Undersaattere, og Forsoning imod dem som ville vende tilbage til deres Pligt. - Manifestet er fortræffeligt skreven og med overmaade megen Kraft. Det kan ikke forfeile at giøre en stor Virkning paa det Polske Folk, den Polske Regiering har derfor ikke heller vovet paa at lade det aftrykke i de Varschauer Aviser; man havde sagt at Keiseren ikke vilde modtage de to Deputerede Greve Lubiecki og Hr. Jezierski, som Storfyrste Constantin har tilstaaet et sikkert Leide paa deres Reise; imidlertid har dog Keiseren tilladt dem at komme til Petersborg, da den første af disse erklærede, at han allene ankom som Kongelig Polsk Finantsminister og Medlem af det nedsatte Administrationsraad; thi Keiseren lod dem vide, da de kom til Narva, at han ikke vilde modtage dem som Gesandte fra Rebellerne. - Man skriver fra Petersborg, at Udrustningerne fra Russisk Side ere ganske overordentlige, at Hadet imod Polakkerne er steget til det høieste, at flere Regimenter som ere brudte op til Armeen, have svoret paa ved deres Udmarsch under krigeriske Sange, at de skulle bringe Polen sin Undergang. Det Keiserlige Hof skal deeltage i den almindelige Forbittrelse, og der som Polen ikke ufortøvet benytter den tilbudte Amnestie, saa vil dets Skjebne blive frygtelig. Keiseren skal have besluttet at opstille et Exempel og at give Europa et Beviis paa at Revolutioner ikke skulle forblive ustraffede, naar de behørige Midler blive brugte til rette Tid. Der skal ogsaa være udstædet en Circulaireskrivelse til alle Russiske Gesandtskaber, hvori Keiseren overdrager dem at underrette de udenlandske Hoffer om de tagne Forholdsregler, og at give dem den Forsikkring, at Rebellerne skulle blive straffede og Uroligheden i Polen snart igien blive dæmpet. – Denne Trudsel vilde gaae saameget lettere i Opfyldelse, naar der forholder sig rigtigt som der skrives fra Berlin, at det er blot Stædernes og især Varschaus Beboere, som ere enthuuslastiske for Revolutionen; men at derimod ikke Landalmuen er det. Man har erfaret dette i Storhertugdømmet Posen, hvor Ade ten og selv de Polske Damer harangerede Bønderne for at giøre Oprør; men disse vilde ikke indlade sig derpaa. Man kalder derfor ogsaa det Polske Oprør en Adels Jnsurrektion.