Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1814-10-01
Jndsendt. Rdrettet af Betragtninder over mis uskyldte, lidende Fødeland, med et Hjerte overet af Liter, Følelser over de faste Stæder, der ere overkoni vore Fienders Hænder; signende de ædle Norges, Kiønner, der saa gjerne ville, men ei maatte, med davebart Blod kjøbe Fødelands og Efterkommeres Lyksalighed, og nu bortfjernede fra Birkepuncterne hensank jeg paa Leiet i min enlige Hytte, og endelig omfavnet af Vederqvægelsens milde Gud henvises til Grændserne af det lyse Land, hvor Hendelserne herneden ei ere en Gaade, hvor vidtstrakte Følger ligge udmalede for utænkelige Tider. Et underjordisk Væsen blev jeg vaer i den usigelige skjøne Eng; Blidhed var paa hans Pande, Kjør lighed straatte af hans Øine. Jeg ilede at kaste mig for hans Fødder; men idet jeg vilde stige over Grændsen, standsede en alvorlig opløseet Haand, mig, hvorimod han traadte hen til mig saa talende: Søn, hid kommer intet Støv. Nøies med at beskue det Tilkommende hjemme, som først efter opfyldte Pligter skal vorde dit. Jeg. Himmelske Væsen, tillad mig at flye Sy det af mit Fødelands Lænker, Skaan mig for at see den af Alle hidtil hædrede Normand vorde ære løs, foragtet, afskyet af alle Jordens Folkeslag, Han. Søn, vær trostig, svægen Tillid, Blødhed i de Hovedhjul, der skulle drive Norges hele Seierværk, ja, hvi skulde jeg ikke sige det, afskyeligt Forrædere avlede Mismod, der udbredte et mørkt Flor over mange Ansigter, forbansede mange Hjerter; men foragt ikke den slumrende Kjæmpe, Vid: han vil vogne, gyselig Forbitteelse, vil indtage Mismods Plads. Som naar et høist uventet Tilfælde ofte for Øieblikket kan forstene, den Kjække; han læner sig paa sit Spyd og synes, forvandlet til følesløs, tankeløs Stytte; nærm dig ham ikke, Pludselig vender Bevistheden tilbage, og med umodstaaelig Kraft yttrer den døvede Kraft sig. En saadan Crisis giør Pygmæen til Jættel, Hyrdedrengen til en Samson; hvortil gjør den da ikke Kjæmpen, Vid, min Søn, i den dødstille Luft samlede mørke Skyer, de voxe - ikke altid i Størrelse, men i samlenpresset intensiv Kraft, og naar de ere haardest pressede, hviste de, Orkanen fremvælder, omstyrrende Taarne og Paladser. Saaledes, min Søn, vil Ære og Fødelands Kjærlighed igjen med himmelhøie Flamme oplue hver Norrige Søn. hver vaabenfør Mand vil hæve sit Glavind. Den frygteligste Hær vil med rasende Storm nedslaae den indbrudte Fiende. Din Selvstændighed skal befæstes og frembringe de herligste Følger. Og endnu eet vil jeg aabenbare dig: Sverrig Faarede Trykt hos R. Dahls Enke og Søn til mere end Søn end Udlænding, og ventede til Løn derfor at finde i ham en ligesaa stor Fader, som man vidste han var stor General. Svegne Forhaabninger ere frygtelige i deres Følger Naar ærgierrighed og Herskesyge virker det Modsatte af hvad man ventede, naar disse Passioner drive den formodede Fader at grave Sverrigs Frihedsgrav, at berede dets Undergang. Troer du, den oplyste Svenske længe lader sig blænde af en falsk Glortes Straaler, Troer du den Fødelandet saa troe hengivne Svenske er blind og døv og følesløs ved sin Friheds og sit Fødelands Farer, Nei, vid, paa denne for Sverrig end mere end for Norrig farlige Mond lurer Døden i hver en Vraa. Det var ikke rommerske Paglinge allene, der havde Mod at vove Livet for at frelse Fødelandet fra en farlig Mand. Saavel i Norrig som i Sverrig have disse mange ægte Brødre. Jeg raabte høit, de fremstaae snart og Held være med de Ædle - og vaagnede Fra den 22de til 29de Septbr. indført til Berdigen: 96 Bundter Hamp, 17 Matter Hør, 78 do Hørblaar, 100 Tdr. Salt, 30 Fjerdinger Sæbe, 20 Fustager Kaffebønner, 3 Fustager og 30 Kasser, Sukker, 28 Fustager og 8 Kasser Viin, 112 Fu staaer Ædikke, 286 ditto Kornbrændevin, 4 dito Ollie, 30 Sække Svedsker, 65 ditto Humle, 27. Pakker Lerred, 20 Sække Brød, 39 Fustager, Genever, 100 Fleskeskinker, 246 Sække Meel, circa 10000 Tdr. Byg, 10000 Tdr. Havre, 6000 Tdr. Ruug, 1000 Tdr. Malt, 600 Tdr. i Hvede, 250 Tdr. Ærter, 100 Tdr. Gryn, 130, Tdr. Potates, en Deel Tagstede og Frugt. Blusser end i Trøndelag Oltids Gubbers Lue? Kan i lodne Strindebarm man Fortidsdaad end skue? "Adlerhøie Trøndersel og Osens Nutids Sønner, Tør Trygves Søn see op igjen og hædre sine Trønder, O, Oluf, blandt Norriges giæveste Mænd, De Trønder vi øverst mon sætte; Hver Mand og hver Qvinde, hver halvvoxen Svend, Hver Bøsse kan bære og Sverd ved sin Lænd, Trods byder hver hærlysten Jette. Held følge de ædle Trønder! Tit qvaltes i vindesyg Handelsmands Siel Hver Følelse for heroisk Ære; For Guldet opoffred han til Landets Vel, Men Trønden for Landet opoffrer sig heel, Held følge de ædle Trønder, Af Trønden vi Borgerdaad lære,