Corsaren, 1844-04-12
En Forelæsning for den danske Almue. Kjære Lands- og Husmænd! Der gives Ord, som tage sig smukt ud, og som det er en stor Fornøielse at læse, at sige, naar man er bevæbnet med en god, sund Forstand. Jeg indbyder Eder til at tage et Par saadanne Ord i nærmere Øiesyn; thi, om J end ikke Alle have en god Forstand, saa have I dog Alle en sund Forstand, saasom J endnu ikke kjende Hegel ei heller hans berømte Modstander, Hr. J. Levin. Bemeldte Ord findes i Bladet "Aftenbladet" af 6te April d. A. Da J formodenlig ikke læse "Aftenbladet", saa vil jeg gjentage Ordene for Eder: "Den danske Almue hører til Kjernen af det danske Folk; den, der undertrykker den og behandler den uretfærdig, vil rammes af Lovens Arm. Den danske Bonde veed ligesaafuldt som nogen Anden, at han staaer under Kongens og Lovens Beskyttelse, og kan paatal sin Ret, naar Nogen træder ham for nær." Hensigten med disse Ord er naturligviis, at J. skulle læse dem og derpaa frimodige slaae Jer for Brystet ved Følelsen af den store Vigtighed og Ret, man indrømmer Jer. J høre til Kjernen af det danske Folk! Ere J ikke uendelig stolte ved at dette siges Eder? Jmidlertid vil jeg dog fortælle Eder, at, naar Skomager-Skrædder- eller Rebslagerlauget, eller Glarmestre, Rokkedreiere eller Skorsteensfeiere eller hvilkesomhelst andre Corporationer komme og sige til "Aftenbladet": "Høre vi ikke ogsaa til Kjernen af det danske Folk?" saa svarer Aftenbladet: "Jo, I høre ogsaa til Kjernen af det danske Folk". - Det hele danske Folk kommer saaledes til at "høre til Kjernen af det danske Folk", saa J see, J behøve virkelig ikke at takke synderlig for Complimenten; thi til Folket høre J - J betale for mange Skatter og Afgifter til, at man ikke med Kyshaand skulde regne Jer med dertil. "Den, der undertrykker den og behandler den uretfærdig, vil rammes at Lovens Arm." - Saa frem alle Mand og klager for "Aftenbladet", hvad der trykker Jer! Varsko! "Aftenbladet" giver Audiens. Først fremtræder Hans Mogensen, eller hvad han hed, der druknede sig og sine to Børn, fordi Godseieren Hr. Kæhler og ham fra Huset. - Med Dig, siger Aftenbladet, har jeg i Grunden ikke nødig at indlade mig; thi Du er en Aand. Men jeg vil dog, for at min Taushed ikke skal blive ilde udlagt, spørge Dig paa Ære og Samvittighed, om det var Godseieren, der kastede Dig i Tørvegraven? Stod ikke den hele vide Verden aaben for Dig, da han lukkede dit Huus, hvilket jo var aldeles lovligt, og hvem sagde saa, at Du netop skulde løbe i Tørvegraven? Kunde Du ikke gaae paa Omgang i Sognet og ærlig og redelig ernære Dig ved at tigge? Det gjør mangen brav Mand, Hans Mogensen, Tro mig, Forskjellen er undertiden kun, at den Ene tigger 1 Sk., den Anden 1200 Rbd. "Altsaa, vi skulle lade os kaste ud af Huset, det kaldes ikke Undertrykkelse, og derfor kan Herre- manden ikke rammes af Lovens Arm?" - "Den danske Husmand kan paatale sin Ret", raaber Aftenbladet pathetisk. -"Ja, men Herremanden kan jo godt ved Hjælp af Fæstebrevet faae Ret, skjøndt han i Grunden har Uret." - "Faaer han Ret, saa skeer det ifølge Loven; den ere vil Alle underkastedes", svarer Aftenbladet og trækker paa Skuldrene. -"Altsaa, lade os kaste ud, det skal vi?" - "Ja, lade Jer kaste ud, maae J" - "Farvel, Aftenblad." - "Farvel, Hans Mogensen." Hans Mogensen gaaer bort, og frem træder f. Ex. Niels Persen. Uden at sige et Ord trækker han Nattrøie og Skjorte af og viser "Aftenbladet" sin Ryg, der bærer utvetydige Mærker af Stokke- eller Piskeslag. - "Det er en Skjændsel!" raaber Aftenbladet for at gjøre sig populair; "at slaae En, der hører til Kjernen af det danske Folk! Frygteligt!" - "Ja", siger Niels Persen, "er det ikke? Og skal det gaae for Lov og Net?". - "Hm!" svarer Aftenbladet, der mærker Uraad, "hvem var det, der slog Dig?" - "Det var min Husbond, Herremanden." - Naa, ja, det er en ganske anden Sage", raaber Aftenbladet, "han har benyttet sig af sin Hustugtret, det er aldeles lovligt." - "Men J siger jo selv, at vi Husmænd staae under Lovens Beskyttelsen", indvender Niels Persen. - "Det gjør J ogsaa, min gode Niels Persen, den danske Almue staaer under Lovens Beskyttelse; saasnart Herremanden gjør noget Ulovligt imod Jer, saa skal J bare see, hvor han skal blive rammet af Lovens Arm." - "Men Prygl maae vi taale?" - "Ja Prygl maae I taale." Niels Persen gaaer, og efter ham kommer i Hans Jensen. - Naa, hvad vil Du, Hans Jensen?" spørger Aftenbladet opmuntrende, da Husmanden forlegen kløer sig bag Øret. - "Ja, seer J", mæler Hans Jensen, "Herremanden, gaaer vel meget paa Jagt hos os." "Jagten er Herremandens", svarer Aftenbladet docerende, "han har Ret til at jage lige ind i dit Huus." - "Ja, det er netop der, han jager mig for meget", siger Hans Jensen ynkeligt. - "Aa", svarer Aftenbladet smilende og stryger ham over Panden, "det er saadanne smaae Uheld, der kunne ramme, den Høieste saavelsom den Laveste; det tale vi aldrig om her i Hovedstaden, Hans Jensen." "Med. Forlov, hvad vilde Han sige, naar han havde. en Herremand, der paa bestemt Tid sendte ham paa Arbeide langt borte og saa....." "Jeg vilde ikke gaae paa Arbeidet", svarer Aftenbladet i et Anfald af Forbittrelse. - "Saa blev Han: mulcteret og sat fra Huset." - "Naa, saa tag. din Kone med paa Arbeidet." - "Men naar hun bliver tilsagt til at være hjemme, mens jeg bliver tilsagt til at være ude?" - "Aa, saa vilde jeg i Fandens Skind og Been gaae paa Arbeide og lade fem være lige .... og lad mig nu have Fred!" Jeg læser nu ganske tydeligt paa Eders Ansigter den bemærkning: Men saa er det jo kun Loven, vi behøve en Smule forandret. - Rigtig! der have J med Eders sunde Forstand truffet. Sømmet lige paa Hovedet. J skulde netop have den Lov forandret, hvis Beskyttelse Aftenbladet saa kraftigt tilsiger Eder.