Viborger Samler, 1841-06-02
Storbritannien. Sir Robert Peels Anmeldelse af den Resolution, om hvilken han den 28de Mai vilde gjøre mundtlig Forestilling i Underhuset, modtoges af Torierne med et Jubelraab, der vedvarede i flere Mi unter. Da Daniel O'Connell derefter vilde tage Ordet overdøvedes hans Stemme af et gjentaget Toryhyl. Man kan imidlertid ikke paastaae, at den torvistiske Demonstration har fundet en tilsvarende Gjenklang i Toryjournalerne; thi endskjøndt Parti anden i disse udtaler sig i levende Glædesyttringer over deres udmærkede Underhuus førers Beslutning, saa er dog Tonen i det Hele moderat og sindig, og ingenlunde ledsaget af overmodige Udtryk, hvilket sikkert vilde have været Tilfældet, saafremt Torierne vare overbeviste om det lykkelige Udfald af den nye Monoeuvre og sammes Følger. Morn. Post kalder Sir Rob. Peels Politik dristig og tillige forsigtig, thi den er grundet paa en bestemt constitutionel Basis, og indskrænker sig til kun at gjøre Sagernes nuværende Standpunct til Gjenstand for Undersøgelsen, i det Sir Robert indrømmer, at Ministrene gjerne kunne være overbeviste om Hensigtsmæssigheden af de af dem foreslaaede Forholdsregler, og kun formener, at det nu bestaaende Cabinet ikke er istand til at drive igjennem, hvad det anseer for at være hensigtsmæssigst og gavnligst. Morn. Her lovpriser Torypartiets Moderation, og Journalen the Times er uudtømmelig i sine bemærkninger om Ministrenes Svaghed og deres Manoeuvres for at holde sig i deres Embeder, og er af den Formening, at de neppe endnu i een Uge ville kunne beholde disse. Standard og Courier søge at godtgjøre, at Ministrene ikke kunne gjøre Regning paa noget andet Parti end Fabrikarbeidernes, da de ved deres Forbindelse med O'Connell have fjernet fra sig de høiere, og ved deres haardnakkede Forfegtelse af den nye Fattiglov de lavere Folkeclasser. Derimod gjør Morn. Chronicle opmærksom paa, at Ministrenes Stilling først blev noget mislig, da Lord John Russell i Anledning af Budgettet erklærede det af Torierne beskyttede Monopolsystem Krig; have altsaa Ministrene virkelig mistet Husets Tillid, da er dette først skeet i det Øieblik, da de erhvervede et nyt Krav paa Landets Tillid. "De have sagt til sig selv, bemærker Morn. Chron., vi skylde vor Dronning, der ikke alene er Monopolisternes, men hele Landets Dronning, at foreslaae Forholdsregler, vi ansee for gavnlige for Almeenvellet, og - da disse Forholdsregler bekæmpes af en stor Majoritet i Underhuset – at give Folket Leilighed til at vælge et nyt Underhuus, der kan understøtte os i vore velmeente Hensigter. Fra det Øieblik af, at Lord J. Russell fremkom med det Lovforslag at gribe ind i Kornmonopolet, vidste enhver, der endog kun besad den mindste politiske Skarpsindighed, at alle tidligere Parti baand vare løste, og at Repræsentanterne for Agriculturinteressenterne ufortøvet vilde forlade Ministrene. Jøvrigt er Sir Robert aabenbart kun af de meere Heftigsindede af sit Parti (som Buckinghams, Knarschbals og Consorter) formaaet eller rettere tvungen til at fremtræde med sit Andragende, der paa Grund af den uundgaaelige og langvarige Discussion, kun kan tjene til at sætte det mod Folkets Jnteresser stridende Monopolsostem i et endnu mere hæsligt Lys." Ogsaa the Globe søger af den af Torierne saa meget anpriste Georg den Tredies Regjeringsperiode at bevise, at Torierne mindst af Alle have Ret til at anke over Beslutninger, der formeentlig staae i Strid med Constitutionen, naar nemlig Ministrene, trods det lidte Nederlag, forblive i deres Embeder.