Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1770-03-05
Onsdagen den 14de Martii om Aftenen, ved 5 Slæt bliver i Herberget Altona auctionered det Grønlands-Companiet tilhørende Nøst næstved Madame Garmans, hvilket forud af Liebhaberne kand tages i Øiesyn. Jupiter, Faarene og Biørnene, En Fabel af Hr. von Justi J Phoenicien var en Skov, fuld af behagelige Dale, zired med et ævigt Foraar. Der igiennem flød sagteligen klare Bekke. Paa den Tid da de tamme og vilde Dyrendnu levede sammen, opholdt sig der en stor Mængde Faar. Disse, med de muntre Hjorte, de lystige Raadyr og de hoppende Geder, vare denne Skovs ældste Beboere. De ældste Hun Faar vilde have hørt af Forfædrene, at de sorte og ubehagelige Svin, som i Skoven vare det eneste Slags Dyr, man havde at frygte for, vare først i de ugre Tider komne til at boe der. Men Skiæbnen vilde, og hvad den vil kand ei undgaaes, at en forsulten Biørn, et Slags Dyr, som da mest levede i de varme Lande, blev af sin Maves brændende Følelser, fra en kort fraliggende arabisk Skov dreven indtil dette de sagtmodige Dyrs stille Opholds Sted. Graadig myrdede hans forskrækkelige Kjæft ti Gange flere Faar end han behøvede til sin forhungrede Maves Tilfredsstillelse. Han ilede derpaa tilbage, saa hastig hans fuldproppede Vom tillod, for at bringe de andre Biørne en dette Slags Dyr saa vigtig Efterretning. Strax kom løbende hele Flokke af Biørne, og indtoge Skovens biergagtige Deel, hvor tyk voxne Cedere og hvasse Torner afskrækkede Faarene fra at søge et Tilhold, der var deres bløde Uld saa skadeligt. Herfra gjorde de forskrækkelige Biørne idelige Jndfald i Faarenes behagelige Dale. Biørnene toge der saa grumt afsted, at Faarenes sagtmodige Hierte skialv for saa megen Vederstyggelighed, og en ævig Skres førte Skygge udbredede sig over deres elendige og forgfulde Liv. Det var da, den store Jupiter kastede forliebte Øine paa den delige phoeniciske Prinsesse, Europa, efter at Juno ved en rasende Skinsyge, havde i hans Hierte qvalt alle Kiærligheds søde Bevægelser til hende. Bange for Junonis Skinsyge, (thi og Guddernes Første frygtede for sin Ægtemage) og fuld af en Elskers Anslag, omskabte han sig til en delig Tyr, for med List at faae Europa i sin Magt; Undertiden gik han i Græs ved Enden af denne phorniciske Skov, hvilken laa tet ved en med adskillige af de smukkeste Blomster udpynted Eng, hvor den delige Europa tit forlystede sig med sine Spille-Søstre. Just til denne Ende af Skoven vare de forskrækkede og forjagede Faar henflygtede. Neppe, endskiønt Tyrus laa saa nær, kunde de der for deres forskrækkelige Fiender være saa sikre, at de nogle Timer kunde der æde i Rolighed. Her saa de den til en Tyr forvandlede Juptter; og da hans guddommelige Aande, der udendeligen overgik alle Blomsternes vellugtende Uddunstninger, opfyldte den hele Egn med en himmelsk og forfriskende Dunst, saa kiendte de ulykkelige Faar deraf Gudernes Første. Store Jupiter, raabte de, forbarme dig over de ulykkeligste af alle Skabninger. De grumme Biørne forsage os fra vore stille Dale, hvor fordum herskede Roe og Uskyldighed. En Mængde af os har maattet tiene til Rov for deres forskrækkelige Struber, og der er næsten ingen iblandt os, som jo bærer et Tegn af deres Graadighed. See, her vore elændige skamferede Kroppe. Betragt de her og der liggende Been og de med Uld bedækkede Dale og Kratskove, sørgelige Levninger af vore elændeligen myrdede Med=Faar, hvilke have gjort dette for saa behagelige Opholds-Sted til Forskrækkelses Bolig og til et afskyeligt Syn for os, Forbarm dig, store Jupiter! og lad os ei længer være udsatte for vore grumme Fienders mordgiærrige Kløer og vederstyggelige Ondskab, Jupiter, som saa Europa og hendes Spille-Søstre at gaae tilbage til Tyrus, og altsaa at hans Anslag for den Dag var forgiæves, vilde lade Faarene vederfare Ret. Hans almægtige Vink samlede strax alle Biørnene, og efter at han havde befalet Faarene at igientage deres sørgelige Klagemaale, befalede han Biørnene at svare derpaa. De grumme Dyr bleve vel i Førstningen forskrækkede for Gudens Aasyn, og syntes at blive stumme af Bestyrtelse og Skamfuldhed, Men en halsstarrig Biørn, som var bleven graa i Ondskab og Graadighed, gik i Raad med de stærkeste af hans Medbrødre, og tog derpaa saaledes til Ords.