Viborger Samler, 1846-12-03
J dette Øieblik politiseres her stærkt i alle dannede Kredse, og meest Opmærksomhed skjænkes de slesvigske Stænderforhandlinger, hvis herskende Aand bliver næsten eenstemmig misbilliget, og man anseer ikke denne Forsamling for nogen stændersk, som raadslaaer om Landets Vel, men tvertimod for en revolutionair og en Fortsættelse af det neumünsterske Demagogspil. Pluraliteten mener vel, at Regjeringen ikke bør taale disse Optrin, og holder dem for ligge fordærvelige for Regjering og Folk, hvorimod en, skjøndt lille, Minoritet anseer den slesv. Stænderforsamlings hensigtsløse Optræden saavidt for et Skridt, til det Bedre, som der efter dens Anskuelse derved brydes en voldsom Bane for det liberale Princip. Begge udgaae fra den Forudsætning, at Separatisternes Opløsningsforsøg ikke have mere at betyde, og de første holde det fortsatte Skraal kun af den Grund for skadeligt, fordi det bortfjerner Udsigten for vidt til grundige Reformer. Dette være som det vil, saameget er klart, at Regjeringen maa, og det i den allernærmeste Fremtid, anvende energiske Forholdsregler, dersom den ellers ikke vil lade det nordalbingiske Element voxe sig over Hovedet. Den nuværende Kamp føres paa vor Stats Modstanderes Side aabenbar paa Naturrettens Basis, og heraf følger selv forstaaeligt, at de ikke anerkjende Grunde, men lade kunden Stærkeres Ret gjælde. Men saadanne Principer ere uforenelige med enhver civiliseret Stats bestaaende retlige (Dv.) Orden. Man vil vist oftere – hedder det i Kbhpst. - have undret sig over den lidenskabsløse, indifferente Maade, hvorpaa den kgl. Commissarius i den slesvigske Stænderforsamling afviser Propositionerne, og over den Korthed, hvormed han fatter sig. En vis Jroni lader sig ikke miskjende i hans Svar. Det synes at være hans og Regjeringens Mening, at Forsamlingens Foretagender, ved at overskride en vis Grændse, maae falde sammen i sig selv som umulige. Regjeringen dispenserer sig derfor fra at tage voldsomme Forholdsregler, som maaskee kunde bidrage til at gjøre dens Stilling endnu vanskeligere; den giver derfor, i Tillid til Umligheden af Forsamlingens Foretagender, sin Commissarius den indifferente, ironiske Jagttagers Rolle. Denne Jronistræder om muligt endnu tydeligere frem i Hr. Scheels Jndvendinger eller rettere sagt Forsvar for og Adoption af den gulichske Proposition. Da Hertugen af Augustenborg nemlig indvender mod denne Proposition, at den angriber en fraværende Mand (Grev Carl Moltke, svarer Hr. v. Scheel: at dette er aldeles ligegyldigt, da Greven neppe bekymrer sig om den Dom, som Forsamlingen fælder over ham, og han desuden er tilstrækkelig repræsenteret ved Commissarius. Han udtaler fremdeles sin Forundring, ja næsten sin Beklagelse, over, at man ikke ogsaa har forlangt hans Entledigelse. Kan man vel tale tydligere, Kan man vel nu tvivle om det Standpunct, som Regjeringen indtager ligeoverfor Forsamlingen, Præsidenten forstod strax Meningen heraf; han erklærede: at Forsamlingen med samme Ligegyldighed kunde see paa Grevens Ringeagt for dens Dom over ham, som den, hvormed han behagede at betragte Forsamlingen, og at Grunden til, at Hr. Regjeringspræsident v. Scheel ikke var nævnt i Andragendet, var alene at søge i hans underordnede Stilling, der ikke tilsteder ham nogen umiddelbar Jndflydelse paa Kongens Beslutninger. Vi see altsaa, at Regjeringen har taget sit Parti, den troer ikke paa Muligheden af nogen Fare; den seer i Agitationen kun Advocaternes Værk. Hs. Excell. Grev Reventlow Criminil har nu tiltraadt sit Embede som Overpræsident i Altona. Johannes Ronge, denne det nittende Aarhundredes Reformator, har - ifølge en Beretning af 21de Novbr. allerede i en 8 Dages Tid opholdt sig i Altona, hvor der nu ogsaa har constitueret sig en tydst katholsk Menighed, og om faa Dage vilde han, efter Forlydende, ligeledes i den hamborger Tonhalles store Sal holde den første høitidelige Gudstjeneste. (J en anden, omtrent samtidig Beretning fra Hamborg heed det derimod, at Authoriteterne havde tilkiendegivet ham: at han havde at undgaae enhver Anledning til offentlige Demonstrationer; i modsat Fald ufortøvet at forlade Hamborg.) Ronge har ogsaa aflagt et Besøg i Kiel.