Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-01-06
En Mad. Hallberg, Enke efter en Garvermester Hallberg, døde i Slutningen af forrige Aar, og skulde have været begravet 2den Juledag; men Dagen førend Begravelsen gav hun uventet et Skrig fra sig, og rørte sig derhos i Kisten. Begravelsen blev naturligviis opsat, men da der siden ikke viste sig Spor til Liv, tvertimod utvetydige Spor til Forraadnelse, blev hun i Onsdags Begravet. Hun har ventelig været skindød, og Skriget sandsynligviis været Dødskampen. Man har i Bladene trættedes om, hvad enten her er Mangel eller ikke paa Kornvarer i Kjøbenhavn. Vi have ingen Kundskab om denne Sag, og tør derfor heller ingen Mening have om den, men fordi der har været en ualmindelig stærk Tilførsel af Sædevarer, som Berl. Tid. har oplyst, kan der, efter vor Mening, dog gjerne være Mangel paa Korn til Consumtion; thi det kunde jo meget godt tænkes, hvad vist for en stor Deel er Tilfældet, at det Meste af det Tilførte er lagt paa Loftet for at kunne præstere de til Foraaret paatagne Leverancer. En Tønde Rug staaer nu i 9 Rbd., og en Tønde Hvede i 11-11 1/2 Rbd., Byg i 6 Rbd. og derover. Det er Priser, som ikke i Mands Minde ere givne, thi om end Sæde priserne i Krigsaarene og de første Aar derefter stode nominelt høiere, saa vil dog Beløbet, reduceret til Species, neppe have naaet den nuværende Priis. At disse høie Priser, hvortil alle andre Priser paa Livets Fornødenheder svare, maae trykke ikke alene den egentlige fattige, men ogsaa den mindre formuende Classe, er indlysende, men man mærker dog ikke noget til kjendelig, egentlig fremtrædende Armod; tvertimod Adresseavisen er langt mindre fyldt med Bønner og Hjælp, end den ellers pleier at være paa denne Aarstid. Der skal en længere Tid til, et stadigt Misforhold mellem Jndtægter og Udgifter, førend Armoden træder skarpt frem, Kjøbenhavn har kun faa Mænd af calossal Rigdom, men den har heller ingen Proletarier, For Embedsmændenes Vedkommende skal det have været stærkt under Omhandling at tilstaae dem et interimistisk Gagetillæg af 10 pCt., men det synes at blive ved Om handlingen. Jmidlertid kan der ingen Tvivl være om, at man vil blive nødt til at forhøie Gagerne, hvis de høie Priser vedblive at holde sig Nødby, den 2den Januar. Det er vist med ikke liden Forundring at de med Sagen Bekjendte have læst Sognepræsten i Rødby, Hr. Meyers Jnserat i Stifts avisen Nr. 159, der formeentlig skal være et Slags Forsvar for hans Deelagtighed i at ville paabyrde den ordinerede Catechet Besørgelsen af Provstetaskerne. Naar Sognepræsten bemærker, at der i den tidligere Fremstilling af Sagen er anført urigtige Facta, da maa Jndsenderen, der er forvisset at have holdt sig til den nogne Sandhed, paa det Bestemteste benegte Saadant, og opfordres Hr. Pastor Meyer til at paavise Urigtighederne. De Facta, som skulle belyse Sagen og som han bemærker at være udeladte, ere kortelig følgende: Forinden det ordinerede Catechet-Embede oprettedes i Rødby deeltog 1ste og 2den Lærer ved Borgerskolen skifteviis i Provstetaskernes Besørgelse; da den første Catechet og Præst ansattes, havde nærværende Sognepræst Meyer Ugeneerthed nok til at sende Catecheten Provstetasken, og da dennes Besørgelse mødte Vanskeligheder fra Catechetens Side, indløb kort efter en Cancelli-Resolution, der paalagde Catecheten at tage Deel med i Taskernes Besørgelse. Man gjør neppe Sognepræsten Uret i at antage, at han har foranlediget Resolutionen; men hvorledes Sagen af ham er fremstillet for Cancelliet, vides ikke. Hvorvidt disse udeladte Facta kunne tjene til Hr. Pastor Meyers Retfærdiggjørelse, overlades Publicums Bedømmelse. – Forøvrigt vilde det være ønskeligt, om Sognepræsten, istedetfor at lade Catecheten og Skolelæreren løbe med Provstetaskerne, selv af egen Lomme afholdt Udgifterne ved de fameuse Taskers Omsendelse, hvilket skeer af hans Embedsbrødre i Egnen af Rødby, og sidste Sognekald kan visselig uden Afsavn bære Udgifterne derved.