Aalborg Stiftstidende, 1844-10-21
I Tirsdags den 15de de aabnedes Østifternes Provindsialstænder=Forsamling i Roeskilde. Valget til Forsamlingens Præsident faldt med 54 Stemmer paa Professor Clausen og til dens Vicepræsident med 33 St. paa Prof. Larsen (der ogsaa i den nørrejydske Stænderforsamling var valgt til dens Vicepræsident). Ved Valget paa Vicepræsident havde Bankdirecteur Bang 31 St. Til Secretairer valgtes Justitsr. Povelsen og Landsover samt Hof- og Stadsretsprocurator Ring, og til Redacteurer, af Stændertidenden Justitsr. Algreen-Ussing og Bankdirecteur Bang. I de roeskildske Stænders 2det Møde den 16de meddeelte Præsidenten, at han om Morgenen havde modtaget et Andragende fra H. P. Hansen om en Adresse, der skulde udtrykke den i Nationen herskende Stemning med Hensyn til den nærværende Stilling af Statens vigtigste politiske og nationale Forhold, at han strax havde sendt en Afskrift deraf til Commissarius, men fra denne havde modtaget det Svar, at dette Andragende idetmindste Dagen for dets Foretagelse maatte være Commissarius meddeelt og opslaaet, samt at de kongelige Propositioner ifølge Forodng. 15de Mai 1834 § 58 maatte gaae forud. Hertil bemærkede Præsidenten, at den første af disse Fordringer ikke havde Hjemmel i den tidligere Praxis eller fandt Medhold i de af Commissarius selv med Hensyn til Adresser opstillede Fordringer, men iøvrigt ansaae han det for at være i Forsamlingens egen Jnteresse, at Adresser behandledes som andre private Propositioner; Commissarii anden Paastand var ogsaa afvigende fra den hidtil fulgte Fremgangsmaade, men da denne ikke havde Hjemmel i Lovbestemmelsene, kunde der ingen Jndsigelse gjøres. Commissarius forklarede, at Grunden til, at han denne Gang afveeg fra tidligere Praxis, var det, der var forefaldet i Viborg, hvor der, efterat en kort Proposition om en Adresse var oplæst, var fremført en Masse af de heftigste Anker over Kongens Regjering; han vilde derfor iagttage større Forsigtighed for Fremtiden, ikke fordi han i Viborg havde været sat i nogen Forlegenhed eller fordi han ansaae sit Svar der for utifredsstillende eller tillagde de offentlige Angreb derpaa mindste Betydning, men fordi det var muligt, at her kunde fremkomme bedre understøttede Anker. Commissarius gav sig derpaa til at polemisere mod "Folkebladet og Fædrelandet; det var mærkeligt, at Mænd, der havde saa stor Færdighed i at skrive, læste saa daarligt; fordi det havde været ham uventet, at hine Bebreidelser fremkom i den jydske Forsamling, deraf fulgte ikke, at han havde været uvidende om Misstemningen; man havde beskyldt ham for at vælte Bebreidelserne mod Kongens Raadgivere over paa Kongen, men dette kunde kun betyde Noget, hvis Bebreidelserne vare grundede, men da han ikke kunde erkjende dette, saa var hans Paastand ikke blot en ligefrem Sandhed, der fulgte af Statsforfatningen, men han kunde ikke undlade at fremføre den, for at man ikke siden skulde paaberaabe sig, at han havde erkjendt, at man kunde udtale sig, som man vilde, om Kongens Regjering, naar man blot vendte Critiken mod hans Raadgivere. Lehmann svarede, at det havde været ham som mange Andre uventet, at det kunde forundre Commissarius, at den herskende Misstemning havde fundet Udtalelse i en Folkerepræsentation, hvis Opgave det netop var, at afgive Vidnesbyrd, om Nationens Stemning; Ankerne bleve ikke ugrundede, fordi man erklærede dem derfor, men han tog med Fornøielse til Jndtægt, at Kongens Raadgivere ikke saaledes kunde skyde grundede Anker fra sig. Han henholdt sig iøvrigt til Præsidenten, men reserverede sig imod, at den nu gjorte Afvigelse fra Praxis betragtedes som Præcedens for Fremtiden. Derpaa forelagdes 12 kgl. Lovudkast. (Fædrel.) Fra Fregatten Gesion er indløben Rapport dat. Livorno den 4de October. De Thorvaldsenske Kunstsager tilligemed 17 Marmorblokke vare ankomne til Livorno den 1ste. Chefen ventede at blive seilfærdig den 5te (B. Tid.) Paa Tirsdag forsvarer Hr. Lic. med. Chr. Weis sin for den medicinske Doctorgrad skrevne Disputats: DeTenotomia Talipedibus applicata. (B. T.)