JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
hvor mange brave Mænd, som hidtil arbeidede i det Skjulte efter Menighedens Tarv, vilde da ei virke for at fremme den gode Sag, advare den Uerfarne, hvor han stod Fare for at snuble, veilede den Ukyndige, oplyse den Videlystne og bane ham Vei til den største Hæder, Religionens og Moralitetens Fremme, Maatte det tillades mig at nævne dem, jeg kjender, som ved Religionens offentlige Foredrag og i hele Embedsførelsen fortrinligen have udmærket sig, og som med Hensyn til deres Stilling fortjene i mange Henseender at tages til Mønstre! Den rette Fremgangsmaade under de forskjellige mødende Omstændigheder i Embedsførelsen. i Overeenstemmelse med vore Love og de nyere Bestemmelser, den forsigtigste Omgangsmaade under indtræffende Tilfælde, hvor Lovbestemmelserne ei give Læreren nogen bestemt Regel for hans Forhold, fortjener og en nøie Undersøgelse. Her vilde den erfarne Lærer saare meget nytte den ner farne, som taknemmeligst vilde paaskjønne Meddelelsen af den Erfarnes rette Fremgangsmaade under saadanne mødende Omstændigheder. Dette var i mine Tanker den Synspunkt, hvorfra Landemodet under dets Forhandlinger fornemmelig bør gaae ud. - Hvad der leder til Opfyldelsen af dette Øiemed, fjærnt eller nær, forjener vist nok Landemodets Opmærksomhed, naar det vil svare til sin nærmeste Hensigt. Man indseer vel: at det er langt fra min Mening; at jeg vilde udelukke fra dets Birken hvad der i enhver Hensigt sigter hertil. Men man seer og, at jeg ei ubetinget bifalder det Valg, man stundom har gjort blant de indgivne Afhandlinger; at jeg ei i det Hele er enig med de Høilærde Herrer i Henseende til den hidtil lagte Plans Udførelse, ei giver mit Samtykke til Meddelelsen af det Udbytte, som dets Forhandlinger hidtil har leveret. At udpege hvad der efter min Formening kunde uden Skade været udeladt; naar Landemodet skal svare til sin Bestemmelse, opsætter jeg til en beleiligere Tid. Deres oprigtige Ven o. s. v.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
Indenlandske Efterretninger. Paa Kjøbenhavns Vragerbro forevises to saakaldte Springere (Orca), hvilke af Fiskeren Jens Pedersen og Medinteressentere i disse Dage ere blevne fangne i Kattegattet, tæt ved Hornbek.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
Fiskerne forsikre, at de paa samme Tid saae over 100. De ligne Marsvinet og Vandhugget og ere sorte paa Ryggen, men hvidagtige under Bugen. De kaldes Springere af deres Færdighed at springe soløst, det er op fra Vandet, dog ikke ligeop fra Vandet, som Vandhugget, men fremad i Buestrøg. En eneste saadan Fisk kan sætte et heelt Sildbjerg i Urolighed, hvilket Fiskerne gjerne see, da derved Sildene desto bedre gaae i Garnene. Endskiønt Springeren skyder med utrolig Hastighed tæt forbi Garnene i største Mørke om Natten, og ofte kommer ansættende lige paa samme, er det dog meget sjeldent at den fanges deri. De to Anførte bleve fangede med en stor Krog, og ere begge af overordentlig Størrelse, især den ene, som er 4 Alen lang fra Hovedet til Rumpen, og 3 Alen 2 Tommer i Circumference, uagtet de i Almindelighed ikke pleie at være længer end 1 1/2 Favn. De ældste Folk i Helsingøer forsikkrede, da Fiskene bleve bragte der i Land, at de endnu aldrig havde seet dem af den Størrelse. Springeren kommer med Sildene, som er dens Føde, og paa Sundmøer i Norge fanges den med et dertil indrettet Springer=Vod. Dens Spæk giver godt Tran, som betales dyrere end anden Tran; fire maadelige Fisk give Spæk til een Tønde Tran, og Kjødet, som spises af fattige Folk, skal smage næsten som Svinekjød eller Marsvinets Kjød. Den en fosterfødende og Ungerne patto paa samme Maade som Landdyrene.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
En af de skjønneste Bygninger i Kjøbenhavn, afdøde Grosserer Berthelsens Gaard paa Nytorv, er i denne Tid til Auction. Den er bleven opraabt for 33,000 Rbdlr. S. V., men hidtil er kun budet 60,000 Rbdlr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
Pengemangelen begynder atter at blive følelig, og som en Følge deraf er Disconton stegen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
J Følge offentlige Blade har den her paa Rheden liggende russiske Fregat, der egentligen skal bringe Storfyrstinde Annas Brudeskab til Holland, ogsaa tyve udvalgte smukke Heste ombord, hvoraf Keiser Alexander oversender sin Svoger Prindsen af Oranien ti og Regenten af Engelland de øvrige som Foræring. Naar Skibet har losset i Helvoet og Portsmouth, skal det gaae til Havre de Grace, for at afhente de Malerier, Keiseren har tilkjøbt sig af Galleriet i Malmaison. Ombord paa samme Skib vender ogsaa Prindsen af Broglio, der har tjent ved den russiske Garde, tilbage til sit Fædreneland.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
Chinaskibet Antoinettes Ladning, som ved Auction bortsolgtes den 25, 26 og 27de September, betaltes saaledes: Bohe Thee, a 30 Pd. Thara pr. Kiste, fra 2 Rbdlr. 88 s. til 3 Rbdlr. 69 s. Pundet; Congo, a 20 Pd. Thara, fra 4 Rbdlr. 48 s. til 5 Rbdlr. 56 s.; Dito, a 22 Pd. Thara, fra 4 Rbdlr. 54 s. til 4 Rbdlr. 64 s.; Kampoy, a 22 Pd. Thara, fra 4 Rbdlr. 58 s. til 4 Rbd. 69 s.; Dito, a 20 Pd. Thara, fra 4 Rbd. 60 sk. til 4 Rbd. 72 s.; Dito, a 30 Pd. Netto, 4 Rbd. 73 s. a 4 Rbd. 78 s.; Dito, a 12 Pd. Netto, 6 Rbd. 62 s. a 7 Rbd. 66 s.; Zion Zionn, a 20 Pd. Thara, fra 5 Rbd. 23 s. til 5 Rbdl. 32 s.; Pecco, a 20 Pd. Thara, fra 9 Rbdl. 16 s. til 10 Rbd. 84 s.; Dito i Daaser a 1 1/2 Pd. Netto, fra 21 Rbdl. til 24 Rbdl. 32 s. Daasen; Thun ken, a 20 Pd. Thara, fra 5 Rbdlr. 12 s. til 6 Rbd. 80 s.; Haysan, a 12 Pd. Netto, fra 20 Rbd. 64 s. til 21 Rbd. 64 s.; Dito i Daaser af 1 1/2 Pd. Netto, fra 35 Rbdl. 64 s. til 40 Rbdlr. 16 s. Daasen; Soulong, a 12 Pd. Netto, fra 24 Rbd. 48 s. til 27 Rbd. 32 s.; Dito i Daaser a 1 1/2 Pd. Netto, fra 39 Rbdlr. til 40 Rbdlr. 32 s. Daasen; Tche, i Daaser a 2 1/2 Pd. Netto, 68 a 72 Rbdl. Daasen; Dito, i Daaser a 2 Pd. Netto, 38 a 39 Rbdlr. Daasen. (Forts.) Mariboe, d. 26 Septbr. J Onsdags Eftermiddag den 25de Septbr., indtraf Hs. Durchl. Fyrsten af Harienberg, med sin Gemalinde og Sulte, til Grevesædet Hardenberg Reventlau her i Lolland. Han var fra Dobberan seilet til Nyested, hvor han modtoges af hans Søn, Hs. Excell. Grev Hardenberg Reventlau. (Mariboe Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
Odense, d. 27 Septbr. Entskous Markeds priser vare, saavidt de endnu ere bekiendte, følgende: Sæderug solgtes for 17 Rbd., Byg for 8 Rbd. Tønden, Boghvedegryn for 4 a 4 1/2 Rbdlr. Skjeppen, og Smør for 36 Rbd. Fjerdingen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
Sidstafvigte Tirsdag Aften omtrent Kl. 9 viste sig atter et mærkeligt Luftsyn her ved Odense. Luften blev nemlig pludselig saa oplyst, at det paa engang saae ud som Gaderne vare illuminerede eller den klare Dag. Meteoret varede henved et Minut inden det efterhaanden igjen forsvandt. Sandsynlig frembragtes det af en elektrisk Materie, da der samme Dag havde viist sig flere Torden- Nogle skyer paa Himmelen. (Hempels Av.) Reisende, som paa Veien imellem Helsingøer og Hirschholm observerede dette Luftsyn, meddeler derom følgende: Til samme Tid som ovenmeldt viste det sig først som en Stierne, der med et stærkt Lys udvidede sig mere og mere, hvorefter Luften ligesom skiltes ad, og udbredte et meget blændende Skin, saa man kunde see ligesaa godt, som ved høilys Dag; men, hvad der især var mærkeligt ved dette Luftsyn, var, at i de faa Minuter, det fandt Sted, var Luften saa overmaade varm, at nogle Kulsviere, som kjørte af samme Vei, blev holdende, og ikke mindre tilkjendegave deres Forundring end Frygt over den besynderlige Varme paa denne Tid.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
Foruden den Mængde, der forhen er skrevet baade for og imod Berberisterne, leverer sidste Aarhuus Avis næsten et fuldt tættrykt Halvark med forskjellige Stykker i denne Anledning, af hvilken hele Mængde følgende synes at være det Vigtigste: J de 20 Aar, jeg har boet her i Randlev, har der i Haven ved Rodsteenseie, en halv Fjerdingved fra denne Byes Mark, været en Berberis Hække, 30 Alen lang og 4 Alen høi, i den søndre Ende af Haven, hvor den paa søndre og vestre Side omgives af Gaardens Mark. 6 Alen fra Hækkens østre Ende er en stor Dam, og desuden i Nærheden Enge og grønne Siiger. Fra Hækken er fri og aaben Udtræk især for nordvestlige Vinde henad mod den tilgrændsende Randlev Mark. J al den Tid har hverken Rug eller andre Straasædarter taget Skade, enten paa Randlev Mark eller i Nærheden af Berberisserne. Ligeledes har der i Odder Præstegaards Have været Herberisser i 12 eller 13 Aar, uden at Rugen der har taget Skade. Jngen har altsaa her havt Aarsag eller Anledning til at anke paa Berberisser. Hvad jeg her har anført, er notorisk Sandhed, og kan, om det behøves, vorde juridisk beviist. - Slutningen, som deraf maa uddrages, overlader jeg til enhver fordomsfri Sandhedsven. - Ranzlev Præstegaard den 19 Septbr. 1816. - N. Blicher.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
For det øvrige forbliver det ved de for den islandske Handel nu gieldende Anordninger. Hvorefter de Vedkommende sig allerunderdanigst have at rette. Givet paa Vort Slot Frederiksberg, den 11te September 1816. Under Vor Kongelige Haand og Segl. Frederik R.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
Kjøbenhavns Børs den 1 October. Cours. Hamb. 2 M. 752, a vista 760. Amsterdam 2 M. 694, a vista, . London 2 M. 34 1/2 Rbdlr. Spec. 765. - Specier solgtes til 45 1/2 a 45 3/4 Rbmk., for Commiteesedler blev givet (med Rente) 97 pr. 100; Oblig. 80. Norske Sedler 37. Svenske Sedler 11 Mk. - Disconto 8 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
Rettelser. J nogle faa Aftryk af forrige Numer, før ske Pille, Lin. 4 nedenfra, staaer, Manipalationer læs: Manipulationer - og Lin. 2 nedenfra; Sonnambulismus, læs: Somnambulismus.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-01
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-05
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Na Trettende Aargang. No. 80. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 5 October 1816.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-05
Om Nationaleenhed, i Særdeleshed med Hensyn til det Spørgsmaal: Bør Hertugdommen have en forskjellig Mynt fra Danmark, og bør al Fælleskab med Hensyn til Rigsbank-Forpligtelser, hæves: B. Giørtz, Sognepræst i Nustrup.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-05
J de fleste Kontrakter, hvorved Lande afstaaes eller overdrages, gjøres det sædvanlig til en Forpligtelse for de erhvervede Landes tilkommende Regjeringer, at bestyre dem efter deres gamle Love og Privilegier. Men lægges derved ikke en uoverstigelig hindring i Veien for at nationalisere slig en Provinds, da den adskilt fra det Hele ved sin indvortes Forfatning maaskee aldrig vil lære at forbinde sin Jnteresse med det Heles, Aarhundreder kunne forgaae og Nationaleenheden bevirkes alligevel ikke.Det samme er Tilfældet, naar enkelte Klasser af Folket have udelukkende Forrettigheder. Hvor der ingen almindelig Villie er, siger Rousseau *), der opkommer imellem det Hele og een af dets Deele et Forhold, der gjør dem til tvende forskjellige Væsener, hvoraf Delen er det ene, og det Hele, denne samme Deel fraregnet – det andet: Men det Hele, en vis Deel fraregnet, er intet Heelt, og saalænge dette Forhold vedbliver, er der ej meere noget Heelt, men tog ulige Deele. Skulde det ikke ogsaa være en Følge af slig en Forfatning, hvad Erfaring til alle Tider saa kraftig har bekræftet, at den begunstigede Deel stedse vil beraabe sig paa sine Forrettigheder, stedse vil med al sin Kraft modsætte sig ethvert Nationalanliggende, hvor gavnligt det end maatte være for det Hele, og hvor meget end billigheden til Statens Borger-Lighed maatte tale for det, naar det angriber denne Deels Privilegier, og saaledes svække Nationaleenheden og med samme Statens indvortes Kraft og Selvstændighed. Enhver Stat bør derfor lade det være sig magtpaaliggende at fremvirke Nationaleenhed i alle dens Deele. Jngen særskilt Deel maae være privilegeret paa det Heles Bekostning, men der maae herske Lighed imellem Statens samtlige Borgere. En almindelig Lov maae være gieldende for det hele Statslegeme; thi i modsat Tilfælde udgjør det ikke eet Legeme, som har fælleds Jnteresse, men heterogne Dele, som søge deres egne private Fordele paa det Heles Bekostning, og da er det Hele svækket i sin Kraft til at udføre noget store Nationalanliggende. Naar vi derfor tænke os en oprindelig Stat, 1) Om Selskabs Foreningen af J. J. Rousscau, 2. B. 6. Kap. hvor flere frivilligen forene sig tilsammen, for at udgjøre et fælleds Selskab, maae vi nødvendigen forudsætte denne Betingelse: At Loven maae være lige for Alle. Men ligesaa nødvendig maae vi ogsaa tænke os sligt et Selskabs Sammenbindelse ved et Nationalsprog. Sprogenes Forvirring, hedder det, forhindrede Taarnbygningen i Babylon, og hvor let indsees det ikke, at forskjellige Sprog, nødvendigen maae forhindre Nationalernheden og at denne Forskjellighed stedse vil frembringe en unaturlig Frastand imellem de enkelte Dele, som skulde udgjøre et Heelt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-05
Hvor en Omstændighed, som f. Ex. Forskjellighed i Sprog, hindrer to Nationer i et Land at blande sig imellem hinanden, der vil de i nogle Aarhundrede beholde forskjellige, ja endog modsatte Sæder, siger Hume *). Sproget er det, som forbinder Mennesket med Mennesket. Sproget er det ligeledes, som forbinder Nationer med Nationer, og bevirker deres Eenhed. Særskilt Sprog derimod støder Menneskene fra hverandre, hindrer det almindelige Samqvem, og lægger Baand paa fælleds Handel. Det, som især sammensmelter forskjellige Folk til eet, er at de nedsatte sig iblandt hverandre og optage hverandres Sæder; men hvilken hindring lægge ikke de forskjellige Sprog her i Veyen, Er det i Almindelighed ovenfra, at Tonen angives, som den hele Masse af Folket tager til Mønster, saa falder det af sig selv i Øinene, at saalænge en enkelt Deel af Staten har sit eget Sprog forskjellig fra det Hele, saalænge vil ogsaa de, som angive Tonen stedse holde det isoleret. Embedsmændene ere især de, som virke paa det hele Folk. Disse maae for Sprogets Skyld tages af den enkelte Deel, og deres Forkierlighed for samme vil stedse virke ufordeelagtig imod det heles Eenhed. Drages end Enkelte ind i Moderlandet, de ville dog alligevel stedse slutte sig til hverandre, de ville indbyrdes tale deres Fædrenesprog og saaledes stedse vedligeholde deres Forkierlighed for deres Fødeprovinds paa det Heles Bekostning. *) David Humes blandede Skrifter, 4de Deel paa 337, tydske Oversættelse 1756. Jndlemmer derfor en Stat en fremmed Provinds i sit Legeme, bør den fortrinligen arbeide paa, for at frembringe Eenhed i det Hele, at indføre i samme Moderlandets Sprog *). Den maae til den Ende ophæve enhver Hindring, som kan standse den fælleds Handel. Den ene Deel af Staten maae ikke have noget Fortrin frem forden anden, men uhindret maae den ene Deels Produkter og Frembringelser kunne gaae ind i den anden. Den maae i den acqvirerede Deel overalt udstrøe Embedsmænd af Hovedlandet, som kunne medbringe dets Sprog og dets Sæder, for at kunne bevirke Nationaleenhed. Den maae, søge saa vidt som mueligt, at indføre Hovedlandets Sprog ved den offentlige Undervisning og stræbe efter, at det kan bruges i alle offentlige Acter. Det kan vel være, at disse Midler i Førstningen ville foraarsage Misfornøielse; men skal Lægen holde sit Medikament tilbage, fordi det smager Patienten bittert? Hvad der i Førstningen var bittert, bliver snart taaleligt og ofte varer det ikke længe, førend man neppe merker dets Bitterhed. Paa denne Maade og ved flere til samme Øiemed sigtende Midler, vil den acqvirerede Deel efterhaanden smelte sammen med det hele Legeme og Nationaleenheden befordres. Anvendes derimod ikke disse eller andre lignende Midler, som sigte til samme Maal, kan en Stat, ved at indlemme heterogene Deele i sit Legeme, vel forstørre sig; men den vil ikke vinde i indvortes Kraft i samme Forhold, som den vinder i Udstrækning, den vil maaskee i Henseende til Nationalkraft snarere tage af.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-05
Statslegemet, saavelsom det menneskelige *) Da Franskmændene i Aaret 1808 laae omkring i Hertugdommene, gjorde man sig der Umage for at lære saa meget af deres Sprog, som i det mindste udfordredes til at kunne gjøre sig forstaaelig ved den daglige Handel. Havde deres Ophold varet længere i Landet, vilde mueligen dette Sprog ogsaa mere have udbredt sig. Kunde man deraf ikke uddrage den Slutning: at Militaire, ikke af Provindsens Jndfødte, men af Hovedlandets Born, som ikke engang kunne tale det fremmede Sprog, vilde være et virksomt Middel til at udbrede dets Sprog i den acqvirerede Deel, Legeme, begynder at døe fra dets Fødsel, siger Rousseau, og indslutter i sig selv Aarsagerne til sin Undergang. Men saavel det ene som det andet kan have en Forfatning, der er mindre og mere stærk og beqvem til at vedligeholde samme en længere eller kortere Tid. Menneskets Forfatning er Naturens, Statens er Konstens Værk. Det beroer ei paa Menneskene at forlænge deres Liv, men det beroer paa dem at forlænge Statens saa meget som mueligt, ved at give samme den bedste Grundforfatning, som den kan have. Den bedst indrettede Stat maae ophøre, men sildigere end en anden, dersom ingen uforudseet Hændelse bevirker dens Undergang for Tiden *). Denne Sætnings Sandhed befæster alle Tiders Historie; ingen Stat er evig, og ligesom de gamle Stater, ere opløste, saa vil ogsaa de nyere blive det. Men i Staten selv og dens Forfatning kan Spiren ligge til dens tidligere Opløsning. Nationaleenheden er Livs-Principet, hvor dette fattes, kan et Land vel for et Øieblik fremstille Synet af et kraftfuldt Liv, men denne tilsyneladende Kraft kan lettelig sløves. Vel kan saavel Oldtiden som Nytiden opvise Exempler paa konfoedererede Stater, som have viist en stor Nationalkraft til en vis Tid. Men denne Nationalkraft var kuns et Blus som snart forsvandt. Hvor udmærket store stode ikke Grækenlands Stater efter den Salaminske Seier, Men hvad Nationalkraft udviste de, da den ærgjerrige Philip af Maredonien paalagde dem Aaget, Uden at tale om, at fordi der ikke var nogen National eenhed iblandt dem, sønderslede de sig selv; men de forglemte, endog i det Øieblik, da denne ærgjerrige Fyrste vilde paalægge dem Aaget, at de, som eet Folk, burde ved fælleds Kraft have hævdet deres Friehed og Selvstændighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-05
Da Hertugen af Alba oprettede sin Blodret i Nederlandene, opstod de forenede Nederlandes Republik, og yttrede en Kraftstorhed, der opvakte Beundring. Denne Republik viste, siger en Historieskriver, i en Krig, der varede i firesindstyve Aar, den herviske Kierlighed til Friehed, som med Glands *) Selskabs Foreningen af J. J. Rousseau, 3. B. 11te Kay. havde fornyet det gamle Grækenlands Under *).Men hvilken Contrast fremviste dette Land i det attende Aarhundre mod hvad det var i det syttende, og mon ikke Grunden til den Splid, som søndersled det, og den svage Modstand, det i den senere Tid udviste mod fremmed Magt, laae i dets Statsforfatning? Hvor fælleds Jnteresse, der sammenknytter alle Dele til et heelt Legeme, mangler, der vil vi heller ikke øine nogen stor National kraft. Hvad Frankerige gjorde i Revolutionens Dage er almindelig bekjendt. Men hvor søge vi Grunden dertil uden i Nationaleenheden, Var hine Love, som ophævede Stændernes Ulighed og forbandt Alle med lige Rettigheder under een almindelig Lov; vare hine Love, som gjorde det hele Rige til een eneste uddelelig Star ikke gangne forud, det vilde da uden Tvivl neppe have kunnet kjæmpe næsten mod samtlige Europas Magter. Ogsaa Spanien stred nyligen for Friehed og Uafhængighed, men udviste ogsaa dette Folk den samme Kraftyttring af Nationaleenhed? Dersom ikke Engeland saa kraftigen havde virket for det, dersom ikke saa mange fremmede Magter havde angrebet dets Fiende med forenet Kraft, det vilde da formodentlig have bukket under, og det fordi her var ikke nogen fælleds Nationalinteresse, som sammenbandt det Hele. Spanions forrige Konger, saavel af østerrigsk som fransk Stamme, havde aldrig arbeidet paa at forene dette store Riges samtlige Provindser til en Heelt, og at sammenknytte det ved een almindelig Lov. Følgen heraf var, at de forskjellige Folk hvoraf dette Rige bestaaer, aldrig hørte op at føle sig, som Biskajer, Arragonier, Catalonier, Castitier, Andalusier, Valentier o. s. v. og at forsvare deres særdeles Forfatning og Love paa Bekostningen af det hele Riges nødvendige Eenhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-05
J det Øieblik, da den sande Nationaleenhed skulde have udviist sig udmærket, viste sig i dets Sted kuns den Forskjelligheds Mand, som i Aarhundrede havde været enhver Provinds egen, en Aand, som fordi den virker enkelt, lammer Eenhedens Kraft. H Millotts Verdenshistorie 19. Deel, danske Overførtelse Pag. 263. Saaledes dannede der sig i Aaret 1808 en saakaldet Central-Junta, som vilde bestyre dette Riges samtlige Anliggender ved Provinsialjuntaer. Men den samme Aand, som under de forrige Dynastier havde adskilt den ene Provinds, fra den anden, varede ved, og i det enhver Prøvinsialjuntavilde bestaae for sig selv, gaves der ingen almindelig Villie, som besjællede det Hele, og forenede alt under en Kraft *). Og saaledes kan en stor Nation være svag i det Øieblik, den skal vise Nationalkraft, naar der blandt dens forskjellige Deele ikke hersker Nationaleenhed. De Regentere altsaa som have havt Nationaleenhed for Øine i deres Statsbestyrelse, fortjene derfor i denne Henseende at roses. Det er ogsaa af den Aarsag, at Montesqvien opkaster sig til Alexanders Lovtaler. Man har, saa siger han, talt saameget om hans Tapperhed; lader os ogsaa tale om hans Forstand og Forsigtighed. Han modstod dem, som vilde, at han skulde behandle Grækerne som Herrer og Perserne som Slaver. Han tænkte allene paa at forene begge Nationer, og at ophæve Forskjellen imellem det erobrende og det overvundne Folk. Han antog Persernes Sæder, for ei at gjøre dem forsagde ved at lade dem antage Grækernes. Derved vandt han ikke allene Darii Gemahl og Moders, men ogsaa alle Persernes Kierlighed. Derfor sørgede de saa meget over ham, og hvor fremviser Historien en Erobrer, lig ham, der er bleven begrædt af alle de Folk, han har undertvunget, Han tog sig Hustruer af det Folk, han havde overvundet; han vilde, at hans HofFolk skulde gjøre ligesaa, og de øvrige Macedonier fulgde dette Exempel *). 4 Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-05
1) Staatsgeschichte Europas von der Abreise Napoleons zum Armee in Spanien, bis zum Wiener Frieden. Tillingen 1811. *) Kaprises Loin 2 Deel, 20 Bog, 13 Kap. Nyt i Kobberstik-Konstens Rige.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-05
Da man er temmelig forvisset om, at der endnu ei existerer mere end eet Aftryk af det i Aar i Dresden udkomne berømte Kobberslykke: la Ma donne di S. Sisto de Rafacilo, tegnet af Mad. Seidelmann, stukket af den i Aar for tidlig for Konsten afdøde Professor Friedrich Møller, saa trockjeg at gjøre saavel Konstens Dyrkere, som Andere, en Tieneste med at gjøre dem nærmere bekjendt, saavel med denne Frembringelse, som Konstprodukt, som ogsaa at anstille nogle artistiske Betragtninger over dette sjeldne Arbeide, der gjør Kobberstikkeren saa uendelig megen Ære, og som sikkert vil berige den Konsthandler, der nu har samme i Forlag.