Aarhuus Stifts-Tidende, 1833-03-05
Aarhuus. Ved en pludselig opkommen Jldsvaade afbrændte i Søndags Nat Ormlev Præstegaards samtlige Bygninger lige ned til Grunden. Dog var man saa lykkelig at redde den største Deel af Jndboet, som var assureret for 800 Rbd. Sølv, derimod brændte af Besætningen, som ikke var assureret, 29 Fækreature, en Hest, nogle Faar, en Vædder, 3 Plouge, alt Kjøre= og Ridetøi, c. 60 Tdr. Korn af forskjelligt Slags, samt flere Gulve utorsken Korn, circa 200 Traver, endeel Tørv, Favnebrænde, m. m. Om Aarsagen til Jlden er intet opdaget; der er Sandsynlighed for at den er paasat. Den var opkommet omtr. Kl. 1 i den sydlige Ende af det vestre Huus, der var Øxenhuus og Hestestald. Jntet Menneske er kommen til Skade, men Røgteren flygtede nøgen ud af Gaarden, da han først mærkede Jlden efter at Luen slog ind i det Kammer, hvor han laae og sov. (Ormslev Bye ligger en Miilsvei herfra; Præsten er Hr. Blichfeldt.) Vestermølle, beliggende ved Skanderborg Søe, er bleven ødelagt ved en mærkelig Oversvømmelse, idet Vandet fra den øverste Mølledam havde Natten mellem sidste Onsdag og Torsdag med en frygtelig Magt gjennembrudt Dæmningen. Kl. 2 hørtes der en Lyd som af en stærk faldende Regn strax derpaa skyllede Vandet frem med en Fart, som ingen menneskelig Magt formaaede at standse, og inden 1/2 Time stod Alt under Vand. Med saadan Rasenhed greb det om sig, at det rev Huse overende og bortførte med sig Alt hvad det fandt paa sin Vei Steendiger, Bygninger, Meubler, a. ja endog en stor Møllesteen, som stod opreist til et af Steendigerne, blev ført et langt Stykke bort midt ind i Haven, der ligger bedækket med over tusinde Læs Gruus og er for flere Aar gjort aldeles ufrugtbar. Det Halve af Bryggehuset med Skorsteen og Kjedel blev aldeles bortført, ligeledes de saakaldte Skoleværelser, med Alt hvad der befandtes. Da Eierinden, FruJsaacsen (Generalkonsul Jsaacsens Enke), skrækket ved Allarmen og de efterhaands opvaagnede Tjenestetiendes ængstlige Raab, var kommen op af Sengen, stod allerede Vandet saa høit i Værelserne, at Enhver maatte søge at redde Livet som man bed kunde. Fruen og hendes Døttre maatte, efter at have vadet igjennem 6 Fod høit Vand, redde sig op paa Loftet. Forvalteren og en af Møllersvendene, der logerede nede i Gaarden, vovede sig udenfor, men bleve øieblikkelig bortrevne af den rivende Strøm. Begge vare dog saa lykkelige at redde sig ved at komme op i et Træe. En af Sønnerne frelstes ved at springe op paa Kakkelovnen i sit Værelse, hvor han, skjøndt de fleste af Væggene veltede ud, var saa heldig at holde sig fast, indtil ogsaa han blev reddet, ved at trækkes op paa Loftet. Vandet havde saadan Magt, at det løftede Dørrene af Hængslerne, og vilde sandsynligviis ogsaa have bortskyllet hele Vaaningshuset, dersom ikke Gulvet i Storstuen var bleven løftet iveiret, og Vandet paa to Steder havde aabnet sig et Udløb under Ledenne paa Huset. Hele Dagen blev der opfisket i Skanderborgsøe. Tømmer, Sengeklæder og Meubler, og saaledes blev vel en stor Deel reddet, men meget deraf aldeles tabt. Ulykken er saameget mere følelig for Eierinden, som hun ikke fuldt 8 Dage førend den indtraf, havde faaet Skjøde paa Møllen, og som der foruden en 1ste Prioritets Gield paa 6400 Rbd. Sølv tillige hviler en ikke ubetydelig anden Gield og andre indgangne Forpligtelser derpaa. Skaden selv kan ikke øieblikkelig beregnes, thi endnu vides ikke hvad Mølleværket selv har lidt, førend den Mængde Gruus og Steen, som er skyllet op over det, er ryddet afveien. Hvad Aarsagen til denne Ulykke angaaer, da synes det at være beviist, at Uforsigtighed ikke har foranlediget den, thi Vandet arbeidede sig fra neden af opad, og det var ikke stemt saa høit, at Aarsagen deri kunde søges, men den oprindelige Grund maa søges ved nogle Bøge, som stode paa Kanten af Dæmningen ved den øverste Mølle, og som nu ere styrtede overende. Under disses Rødder har sandsynligviis Vandet Tid efter anden banet sig en Vei ved at bortføre det ene Lag Jord efter det andet, uden at ny Jord formedelst Rødderne har kunne falde i det Bortskylledes Sted, og uden at noget Øie har kunnet opdage det, eller Nogen har kunnet tænke paa i Tide at faae det afværget. Muligen kunne ogsaa Rotter, hvoraf en stor Mængde fandtes døde efter at Vandet var bortløbet, have undergravet Dæmningen. Med fuldkommen Vished lader der sig herom Jntet bestemme.