Berlingske Tidende, 1797-03-06
Directoriet har under 13de Februarii, sendt følgende Skrivelse til Krigministeren: "Borger Minister, Directoriet. seer med Fornøielse Resultatet af de Foranstaltninger, som de har føiet i Henseende til Armeernes Underholdning. Den trænkende Mangel, som de undertiden have lidt, og som ved trykkende Omstændigheder blev foranlediget, maae ikke igien finde Sted. Ved den melitairiske Administration, maae herefter herske en bestandig Orden. Troppernes Klædning, Equiperring, Levnetsmidler og Sold, maae være sikker, og det tilkommer Regieringens Viisdom, at ikke lade Fædrenelandets Forsvarere lide nogen Mangel, hvilken de uden Tvivl nok engang med Glæde skulde byde Trods, men som Nationalretfærdigheden maae forskaane dem for Vi have og den fordeelagtige Udsigt, at vi kunne, dersom Fienden haardnakket vedbliver sit Had til Fred, aabne et nyt Feldtog med mægtige Midler, medens Fienden grunder et forgieves Haab om sine Seiervindinger paa vor Mangel. De veed Borger Minister, hvor meget vi ønske at giøre en Ende paa Krigens Onde, og hvilke de ædelmodige Grundsætninger ere, samlede os, for at erholde Fred af Europa, men vi kunne og maae ikke handle om nogen anden, end en varig og saadan Fred, som er grundet paa de respective Magters visselig forenede Jnteresse. Frie Folk ere forskrækkelige i Krigen og fortrolige i Freden. Naar Republiken nedlægger Vaabnene, maae den ikke frygte for, at skulle blive tvunget til, at gribe til dem igien, efter er kort Tid. Dens Jnteresse og Anseelse skulde derved lige stærkt fornærmes. - Men dersom Fienden skulde forkaste billige Fredsbetingelser, saa kan han dog ikke have glemt, at han allene har baaret det sidste Felttogs uhyre Bekostninger, og vi maae haabe, at vi itte skulle have glemt den Kunst, at leve paa hans Bekostning. Den lykkelige Erfaring, som vi have gjort og endnu videre giøre, at underholde Krigen paa Fiendens Gebet, maae være for ham en vigtig Betragtning: men der gives endnu een, som endnu mere maae sætte ham i Bestyrtelse, og overveie hans ærgierrige Pretensioner, nemlig, at han ved Feldtogets Aabning bestandig seer vore Armeer fuldtallige, vort Forliis ringe, og ved uudtømelige Rsoureer erstattet. Langt fra at vi, som Cabinetterne i Wien og London, saa ofte tale om, skulle tage vor Tilflugt til overordentlige Retruteringer, giver den første Requisition Republiken en bestandig Borgen for nye Triumpher, og leverer en frygtelig Krigsmagt paa hvilken alle Østerriges Anstrængelser skulle strande. Vi have overbeviist os om en vigtig Sandhed, og det er nødvendigt at gjøre den almindelig bekiendt, nemlig at frantrig ikke har fort nogen Krig, som har været mindre mordisk fordens Armeer, end den nu værende. De Franskes heftige Dristighed og deres republicanske Taktik, forkorte Fegtningerne, afgiøre hurtig Seieren, formindske Opofringerne om den synes at maatte koste dem, og bringe disse Opofringer paa Fiendens Side. Undsætningen af den første Reqvisition er altsaa, uagtet den talrige Undtagelse fra Tienesten, som Agerdyrkningen, Kunsterne a. have foranlediget, tilstrækkelig for Republiken til at staae Resten af den bevæbnede Conlition til Jorden. Til denne sande Paastand, maae man endnu føie en anden, som en ikke mindre ubehagelig for Keiseren. For at erstatte sit Forliis, udtømmer han fine Stater, ved tvungne og bestandige Retruteringer. Han har ingen Reserve=Corpser mere, og hans fleste Tropper bestaae for største Deelen af nye Soldater. Vi vide af nye Beretninger, at han i det mindste maa have 40,000 Retruter, for at complitere sin Magt, som han har ved Rhinen. Har Republikanerne, da de endnu vare udvede i Vaaben - sadt ved deres første Stridt Keiserens gamle Tropper i Beundring, og tilføiet dem saadanne Nederlage, hvor stort maa da ikke vore Haab være, naar disse selv samme Volontairer, stolte at deres Tapperhed og deres Erfaring, blot have at fegte med allerede overvundne, eller for Halvdelen nye Tropper. Nu er Øieblikker, i hvilket disse vigtige Betragtninger maa indgyde de Militaire som befinde sig hiemme, den samme ædle Jver, som har bestælet deres Vaabenbrødre ved Armeerne Den Opfordring, som vindstæder til dem, vil uden Tvivl ik te være frugtesløs. Det er nu saa meget mindre at frygte for da den italienske Armees Seiervindinger, ligesom ved Aab nelsen af det forrige Aars Feldttog, frembyder en nye Bane for Berømmelse og herviske Tildragelser. De fri Regieringers Styrke bestaaer efter Omstændighederne i Eftergivenhed eller Strænghed. For de Volonteurer, som ere borte fra deres Faner, er Afreisen bestemt til den 21 Martii, paa denne Termin vil følge Strenghed. Den almindelige Misfornøielse den offentlige Magt, og Lovenes Ubøielighed, skulde forfølge dem, som til denne Tid ikke efterkomme Følelserne af deres Pligt og Nationalærens Entusiame. Mange fraværende Militaire ere allerede frivillig reiste tilbage til Armeerne. Reibbell, Præsident.