Viborger Samler, 1776-01-15
No. MEx. Mandagen den 15 Januarii. Man haaber, at ingen skulle finde den korte Tid ilde anvendt, som han maatte behøve til at giennemlæse her Udtog af et Skrift, hvis Anledning er denne: Greven af Mnitzech, Starost i Polen udsatte 1764, en Belønning for den, der best kunde oplyse: Hvorledes Lovene best kunde indrettes, for at befordre Agerdyrkningen, og i Betragtning af dens Vigtighed tillige derved befordre Folkemængden, Kunster, Fabriker og Handelen, og fik det okonomiske Selskab i Bern den Fierde Aargang. For Forretning at bedømme de over dette vigtige Spørsmaal indkommende Afhandlinger, for derefter at tilkiende den værdigste Belønningen. Af 25, deels franske, deels tydske Afhandlinger, som bleve indsendte herom til Selskabet, blev een kronet med Belønningen, hvis Forfatter er Hr. J. Bertrand, Præst i Orde; den anden, som har Hr. B. Carrard, ogsaa Præst sammesteds, til Forfatter, blev beæret med en Sølvmedallie. Og blev begge Afhandlingerne tilligemed en kort Udtog af nogle af de andre Afhandlinger, indrykkede i det semte Bind af Selskabets Skrifter. Selskabet, som indsaae Spørsmaalets Vigtighed, og Afhandlingernes Godhed, foranstaltede ligeledes forbemelte tvende Afhandlinger udgiven paa Tydsk, 1770, stor Octav, i Mietau og Leipzig, under den Titul Versuche uber den Geist der Gesetgebung zur Ermunterung des Ackerbaues, der Bevolkerung, der Manufakturen und der Handlung. J samme Bind findes tillige indført to andre Afhandlinger, hvilke have Hr. de Correvon, Skatmester i Lausanne, og Hr. A. Paan, Raadsherre, i Nydau, til Forfatter, og nogle Udtog af de andre Afhandlinger. Hin Hindringerne ere moralske, som flyde af Folkets Sæder, Forstand, Fordomme og Laster, physiske, nemlig: Landets Klima, Jordart, Oversdommelser, Floder, Jnddeeling og deslige, borgerlige, som er Landets Jnddeelingsmaade, Regieringsmaade, a. huuslige, for Ex. Sædvaner, og dem som er Følger af Regieringen. Lovgiveren maa kiende disse Hindringer, angribe dem i deres Grund, vinde Folkets Fortrolighed, og bruge Midler, som ere alle Stænder nyttige, som passe sig med Landets Natur, ikke iverksættes for pludselig, eller ere Folket anstodelige. Han maa undertiden opmuntre, forbedre, ger L. gorgiøre Skaderne, og benytte sig af Almuens Fordomme; han bør vaage over Ungdommens Opdragelse, og modstride Folkets herskende Laster, følge, Undersaatternes Raad, som visse store Ministre gjøre, r modtage Afhandlinger, indhente Betænkninger fra Provindserne, Stæderne eller visse fornuftige, Mænd, for de beslutte. Lovene bør være tydelige, faste, faa, og ei skaansomme, naar de overtrædes, men Straffen i Forhold til Overtrædelsen. For Ex. at i Spanien mister en Adelsmand sit Adelskab, naar han stieler Tobak ind, og han forvises Landet, men en Borger bliver hængt derfor, mon der er Forhold, Forskud fra Regieringen til rette Tiid har stor Nytte; ofte ofte meer end Forordninger; Landets almindelige Klage er sikker Beviis paa Forandringens Nødvendighed, og at hindringen bor hæves. Har man saaledes først ryddet Hindringerne af Veien, da blive Opmuntringerne og Agerdyrkningens J. befordring let. Kan Lovgiveren befordre. Maadelighed, Sparsommelighed og uskyldige Sæder, da opmuntres Landmanden, thi han taber Modet, om den er en Ødeland, der lever af hans Sveed. Han bør forsikre Landmanden sin Frihed, thi den Schweitzerske Bonde, den Norske og den Engelske, stræbe for sig selv med al Muelighed, medens den Polske, Bøhmske og Tydske, paa adskillige Stæder, er doven og dorsk i sit Slaverie; lade ham fri Handel med sine Vare, thi dette har gjort Engelland mægtig, at man har der fri Udførsel. Man kan udrette meget Got i Bondestanden med Æren. Naar Keiseren i Kina og adskillige Jndianske Konger eengang aarlig pløie, da vise de Bondestanden Høiagtelse, og i samme Henseende maatte Kongerne i Persen i gamle Dage, eengang aarlig aflægge deres Pragt, og spise med Bønder. Æres Belønninger til de Flittige, som naar Keiseren i Kina hver Aar gjor den arbeidsomste Bonde til Mandarin, og naar man i andre Lande giver dem Medallier, giør lige saameget hos Bonden, som i andre Stænder, og det er smaa Friheder, som har skaffet frivilige Biergarbeidere dere nok, da man tilforn ei kunde faae andre dertil end Slaver og Misdædere, som endnu i Siberien. Det var og nyttigt at forbedre Underviisningen hos Bønderne, thi det er nok en ugrundet Fordom, at de dumme Underdaner ere lydigere og lettere at regiere end meere oplyste, thi de første er nok de groveste, og naar de blive oprørte, da de uregierligste; det er aleene Despoten, som behøver dumme og fæiske Undersaatter. Beqvemmelighed kan og opmuntre Bonden til Arbeidsomhed; thi det giør, at han stræber efter at have Raad dertil, da derimod, ved altid at holde ham i Armod, han tilsidst bliver følesløs til Stræbsomhed, naar han dog intetkan have for alt sit Arbeide uden Sult og det nødvendigste.