Den Vest-Sjællandske Avis, 1842-10-31
De Kjøbenhavnske Aviser meddele nu den Jydske Stænderforsamlings Adresse. Dette interessante Actstykke lyder saaledes: "Sex Aar ere henvundne siden Nørrejyllands Provindsialstænder første Gang sammentraadte for at raadslaae om Landets vigtigste Anliggender, og frembære Folkets Ønsker for Thro af Benen. Vi glæde os til, at dette korte Afsnit af Statsmagtens og Folkedannelsens organiske Samvirken ikke har været uden heldbringende Frugter for Landet. Folkeganden er bleven vakt; Tankebevægelsen, forhen indesluttet inden snævre Grændser, har erholdt nyt Stof og ny Udvikling; vigtige Jdeer, sigtende til Folkevellet, til Sandhed og Ret, Eenhed og Harmonie ere fremtraadte, deels virkeliggjorte, deels ventende deres Modnelse af en kommende Tid; Folkets lovmæssige Organ, i Samklang med en velmenende Regjerings redelige Stræben, har betegnet Veien for en sindig og rolig Fremskriden. Stænderne forsamle sig nu for fjerde Gang. Besjællede af Kjærlighed til Konge og Fædreland, troe de at handle i Jnstitutionens Aand, naar de med Tillid nærme sig Thronen, for at udtale deres undersaatlige Følelser og bevidne Deres Majestæt deres ærefrygtsfulde Hylding. - At alle Undersaatter skulle nyde lige Ret, alle Kræfter, have lige Adgang til selvstændig Udvikling, dette er Deres Majestæts oprigtige Villie og Maalet for Deres landsfaderlige Bestræbelser. J levende Overbeviisning herom nære vi det tillidsfulde Haab, at vi ikke ville give Anledning til Miskjendelse, naar vi udtale det Ønske, at Provindsialstænderne i Kongeriget, saalænge de forblive adskilte, maae blive sammenkaldte efter hinanden med en stadig og ligelig Afvexling. - Deres Majestæt har behaget at lade mange vigtige Lovudkast og endeel mindre Lovarbeider forelægge til vor Betænkning. Vi skulle redeligen stræbe at anvende den korte Tid, der er os given, til samvittighedsfuld Overveielse af Deres Majestæts Forslag og Folkets Ønsker. Vi vide, at vor oplyste og fædrelandsksindede Konge med levende Deeltagelse følger vore Forhandlinger, og vi nære den Fortrøstning, at vor Virken ikke vil være forgiæves; kun derved kan Jnstitutionen vedligeholde Jnteresse og Betydning for Folket, kun derved bliver vort Hverv os kjært og dyrebart. - Der foreligger os i Deres Majestæts allernaadigste Kundgjørelse en samlet Oversigt over de Lovarbeider, som ere blevne fremmede siden sidste Session, og over de allerhøieste Beslutninger, som ere tagne i Anledning af Stændernes Jndstillinger. De har ikke troet, allernaadigste Konge, at kunne give alle vore Andragender, og deriblandt nogle af de vig rigere, Medhold, men flere af vore Ønsker ere bønhørte, og det er vort Haab, at andre, efterat være tagne under nøiere Overveielse, ville tilvinde sig Deres Majestæts allerhøieste Bifald. – Ved den betydningsfulde Indretning, som er Frugten af Deres Majestæts Omsorg for en fri og selvstændig Commune forfatning paa Landet, er Sandsen bleven vakt forde almindelige Jnteresser, som ligge indenfor den anviste Sphære. Landbefolkningen har med taknemmelig Paaskjønnelse modtaget denne Gave, af hvilken allerede gavnlige Frugter have viist sig, og det er at haabe, at den ved Communalaandens Udvikling vil kunne modtage tilsvarende Forbedringer. – Det er os kjært at erfare, at Stændernes Ønske og en hurtigere Tilendebringelse af Provindsens Veianlæg har fundet Deres Majestæts allerhøieste Anerkjendelse, og vi imødesee med Længsel den endelige Beslutning om et Anliggende, der er af saa stor Vigtighed for Samfærdslen i Jylland. – Den Aabenhed og Udførlighed, hvormed Finantsernes Tilstand er bleven affløret for Folkets Øine, og Offentlighed med Hensyn til Statshuusholdningen tilsikkret for Nutid og Fremtid, har forøget Deres Majestæts Hæder i Landet selv, og vakt Opmærksomhed i fremmede Lande. Folket og Stænderne have med stadig Agtpaagivenhed fulgt dette Statens vigtige Anliggende, og om end Deres Majestæt har fundet Betænkelighed ved de flere en god Finantsforfatning betryggende Former, som af Stænderne ere blevne foreslaaede, tør vi dog haabe, at de i denne Henseende yttrede Ønsker ville blive Gjenstand for Deres Majestæts fornyede Prøvelse. Naar en høit begavet Fyrste, som kjender Folkets Trang og Tarv og føler varmt for dets Vel stiller sig den Opgave at føre Landets Jnstitutioner videre frem, da glæder Folket sig, og dets Udvalgte slutte sig til den ædle Fyrste, at den store Opgave ved fælles Stræben maa vorde løst til Ære for Kongen og Held for Landet. Det har vundet Deres Majestæts Anerkjendelse, at Provindsialstændernes Jnstitution bør modtage en hensigtsmæssig Udvikling, og at Statens forskjellige Deele trænge til et forenende Baand. Deres Majestæts troe Stænder skulle, samme Erkjendelse, med varm og redelig Jver tage Deres Forslag i denne Henseende under den alvorligste Prøvelse, vel vidende, at der er Meget at overveie, mange Forhold at tage i Betragtning, for at udfinde de rette Veie, som føre til Maalet. – Ligesom vi i den Overbeviisning, at Deres Majestæt med samme Kjærlighed omfatter alle Deres troe Undersaatter, finde fuld Fortrøstning for, at Deres Majestæts Stræben efter at tilveiebringe en Lighed i Statsbyrder og Fordele for Statens forskjellige Deele ikke vil være forgiæves, saaledes haabe vi ogsaa, at det vil lykkes Deres Majestæts Visdom at afværge en Adsplittelse af de forskjellige Statsdele, som Tanken paa Fremtiden muligen kunde lade befrygte. Vi prise os lykkelige, at Betryggelsen af vort Fædrelands Fremtid ligger i en Fyrstes Haand, til hvis ophøiede Personlighed det trohengivne Folk med Tillid har henvendt sit Blik. Den algode Gud tage Deres Majestæt under sin naadige Varetægt, og give Dem en lang og lykkelig Regjering, riig paa Glæde for Dem, og paa Velsignelse for det elskede Danmark."