Berlingske Tidende, 1787-05-01
Disse indvortes Uroeligheder i Pohlen foranledigede en anden Vending i Statsanliggenderne, og en ganske nye, samt hidindtil ubekiendt Scene, nemlig Pohlens Deeling, der skede paa en fredelig Maade uden Sværdslag, og forskaffede det Preussiske Monarchie en betydelig Tilvæxt, og fornemmelig den nøiagtige Sammenhæng, som det endnu manglede. Anledningen dertil var tilfældig, og er endnu kun lidt bekiendt, eftersom den næsten almindelige Fordom hos Publikum, at denne Deeling var for lang Tid siden projecteret og indledt, er aldeles ugrundet. Den eneste sande Aarsag og Kilde dertil var følgende: Da Keiserinde Dronningen Aaret 1772 lod, i Anledning af de Pohlske Uroeligheder, tage det vigtige og til Ungern grændsende Zipser=Starostie i Besiddelse, hvilket en gammel Konge af Ungern havde pantsat til Pohlen for 400000 Ducater, saa faldt Kongen og Keiserinden af Rusland paa samme Tid og imedens Hs. Kongelige Høihed Prinds Henrich opholdt sig i Petersborg, paa den Jdee, at, dersom det Wienske Hof vilde drage Fordeel af disse Uroeligheder, saa kunde og Hofferne i Berlin og Peters borg paa lige Maade giøre deres paa Pohlen havende Fordringer gieldende, ja burde paa Grund af Statsinteressen, giøre. giøre det. De sluttede derfore en Deelings=Tractat hvori man og siden optog det Wienske Hof, og i Kraft af hvilken Kongen fordrede og tilegnede sig hele Pohlsk Preussen, Stæderne Danzig og Thorn undtagne. Han vilde i Begyndelsen giøre Schlesiens Ret til Voyvodskaberne Posen og Kalisch gieldende; men jeg lod Ham forstaae, at det var væsentligere, at giøre Fordring paa Pommerellen tilligemed Staden Danzig, og dersom man ei kunde naae dette, da paa hele Pohlsk Preussen; eftersom dette var Middelet til at forene Preussen og Pommeren, og derved paa eengang at bringe det Preussiske Monarchies Hovedlegeme til en fas Sammenhæng, samt giøre sig til Herrer af den store Weixelstrøm og den Pohlske Handels fornemste Grene. Jeg beviste i en Deduction at Pommerellen var Hertugerne af Pommerens gamle Eiendom, som Pohlen, da den Danzigske Linie var uddød, havde paa en uretmæssig Maade borttaget, til Skade for de Stetinske Hertuger, i hvis Rettigheder Churfyrsterne af Brandenborg vare, som bekiendt, traadt ind, uden at Hertugerne af Pommeren havde nogensinde gjort en udtrykkelig Afstaaelse af Pommerellen. Jeg sandt og umodsigelige Grunde, efter hvilke Weixelens Havn ikke tilhørte Staden Danzig, men som en Eiendom af Abbediet Oliva tilkom Kongen, som den retmæssige Herre af Pomme ellen. Efter alle disse Deductioner og Underhandlinger lod i Kongen hele Pohlsk Preussen, Stæderne Danzig og Thorn undtagne, tage i Besiddelse, og det Wienske og Russiske Ho gjorde paa deres Side det samme. Kongen og Republiken af Pohlen satte sig vel derimod ved Skrivter og Protestationer; men omsider blev man 1773 enig om et Afstaaelsesforliig, hvorved Republiken Pohlen afstod Kongen Pohlsk Preussen, Stæderne Danzig og Thorn undtagne. Den maatte tillige afstaae Overforlehningsretten til Herskaberne Lauenburg og Bütow, samt Kongeriget Preussens Hiem fald, hvilket den i Tilfælde af, at den Brandenborgske Stamme paa Sverdsiden skulde uddøe, kunde paastaae i Følge Velauer=Tractaten af 1656; visselig en betydelig og vigtig Afstaaelse, hvilken jeg saavelsom Fordringen paa Danziger=Havnen bragte i Forslag paa samme Tid, som jeg udkastede Deelings= og Aftrædelsesforliget, endskiøndt jeg den Gang var falden i en meget critisk Sygdom. Her er ikke Sted til at udvikle vore Fordringers Gyldighed. Dette har jeg gjort ved andre Leiligheder. J det mindste havde de meere Grund, end enhver anden Magtes Fordringer. Kongen sluttede siden i Aaret 1775 et Handelsforlig med Pohlen, og brugte de retmæssigste og virksomste Midler for at forsikre sig dette sit nye kostbare Land og giøre sig samme nyttigt. En af de væsentligste Fordeele deraf var Oderens og Weirelens Forening ved Warte= og Nehefloden, samt Bromber, ger=Kanalen, hvis Muelighed jeg havde den Lykke at rædde imod en geographisk Vildfarelse. Ligesom Kongen i den fredelige Periode fra 1763 til 1778. paa en lige fredelig Maade erhvervede Pohlsk Preussen, som jeg holdte for passelig at kalde Vestpreussen, saa bidrog han og i samme Tid til, at Erkehertug Joseph blev 1765 udvalgt, til en Romersk Kongeværdighed, og at Huset Østerrige blev forsikret Successionen i Hertugdømmet Modena i Overeensstemmelse med de Løfter, som jeg i Kongens Navn havde givet samme ved tvende hemmelige Artikler i Freden til Hubertsburg. Kongen tog ingen umiddelbar Andeel i den lange blodige Krig, som Engeland førte med Nordamerika, Frankrige og Spanien; men Han tiltraadde den bevæbnede Neutralitet, som blev sluttet imellem Rusland og andre neutrale Søemag, ter til deres Koffardieskibes Betryggelse imod de krigførende, Magter, og gav derved den billige Folkerettens Grundsætning, som Han i Aaret 1748 først gjorde gieldende, en nye Sanction. Saa var Han og den første, der i sin Handelstractat med de forenede Stater af Amerika fastsatte den store Neutralitets=Grundsætning, som en krigførende Magt burde lagttage imod den andens ubevæbnede Undersaattere, i Følge hvilken alle Fiendtligheder imod Koffardiefarere og Landboere skulle være forbudne, og kun tilladte imod Bevæbnede. Saaledes har Kongen af Preussen uden Søemagt og uden nogen udbredt Søehandel givet alle Magter det Exempel og den Lære: at ære og lagttage 2de af Folkerettens store Artikler, begge lige nyttige og nødvendige for Menneskelighedens Beste, og til at afværge en stor Deel af de ellers med Krigen uadskillelige Ulykker.