Aalborg Stiftstidende, 1839-03-21
Belgien. J Luxemburg skulle være udbredte talrige Proclamationer fra Kongen af Holland som Storhertug i Luxemburg, hvori han ikke blot lover en fuldstændig Amnestie til Alle, som have taget Deel i Opstanden, men tillige tilsikkrer alle militaire og civile Embedsmænd deres hidtil havte Embeder, Grader og Jndtægter. Paa lignende Maade beroliger han Befolkningen med Hensyn til Afgifterne, idet han lover, at Samme, idetmindste i de første 4 Aar, ikke skulle blive forhøiede, selv hvis dette vilde blive Tilfældet i Holland. Sluttelig indbyder han alle i belgisk Tjeneste staaende militaire og civile Embedsmænd til at vende tilbage, for i deres Hjem at nyde alle hidtil havte Fordeele. J det belgiske Kammer fortsættes vedvarende Debatten over Tractaten. Blandt Talerne til Forsvar for Samme udmærkede sig Hr. Devaux, Deputeret fra Bruggeder i sit Foredrag søgte, af Europas almindelige Forhold at godtgjøre, hvor presserende det Øieblik allerede nærmer sig, da Belgien maa være definitiv constitueret, hvis det ikke vil gaae under i den Begivenhedernes Malstrøm, der allerede bruser i Dybet. Hans Tale, der endnu overgik Ministeren, Nothombs bekiendte Foredrag til Forsvar for Tractaten, gjorde et saa mægtigt Jndtryk, at den selv paa Oppositionspartiet ikke forblev uden Virkning. Under en Pause, hvortil Hr. Devaux af sit svage Helbred nødtes, herskede en høitidelig Taushed. Enhver synes hos sig at overveie Betydningen af hans Ord. Hr. Devaux taler sjelden, men, hvad han siger, er altid vægtigt og vidner om megen Alvor og megen Jndsigt. J det Hele hviler en vis Tungsind, over Forsamlingen. De, der raade til at antage Tractaten, see dog i denne kun en piinlig Nødvendighed; Tractatens Modstandere have tabt Modet, ved Overbeviisningen om, at de forgiæves stride imod det Uundgaaelige; og de Deputerede for de aftrædende Deele af Gebetet see med Ængstelighed det Øieblik imøde, da Afstemningen for stedse vil excludere dem fra Kammeret og fra Belgien. – J Mødet den 11te dennes blev Hr. Lebeauls Forslag om, for at paaskynde Debattens Slutning, herefter at lade Møderne begynde allerede Kl. 10 og vare til Kl. 4, antagen af Kammeret, hvorpaa Hr. Pirson, det ældste Medlem, reiste sig for at stille et Amendement, hvori han igjen paa det Heftigste angreb Krigsministeren, Hr. Wilmar, hvem han beskyldte for aabenbar Feighed; og den gamle Mands Heftighed gik endog saavidt, at han i sin Tale forkyndte Kong Leopold, at han vilde være den første og sidste Konge af sit Dynastie. Ministeren fordrede Pirson kaldet til Orden, men Hr. Gendebien greb Ordet for at bevidne, at man havde, tillagt Hr. Pirsons Ord en Betydning, som de ikke havde og at man ikke hvert Øieblik skulde forstyrre en Taler, der kun udtalte en altfor sandsynlig Frygt, som ogsaa Hr. Lebeau selv i 1831 havde tilkjendegivet, da han opfordrede enhver Fyrste, hvem det ogsaa maatte være, til at regiere Belgien 6 Maaneder uden Luxemburg. Hr. Pirson beraabte sig til sit Forsvar paa, hvorledes han som Medlem af Generalstaterne engang ogsaa havde forkyndt Kongen af Holland Opstanden, hvis han ikke gav sine sydlige Provindsers Besværinger noget Gehør, ogsaa den Gang blev han kaldet til Orden, og erklærede han, at han ogsaa nu, hvis man dadlede hans Adfærd, vilde underkaste sig Kammerets Dom. Hr. Pirson blev derpaa ikke kaldet til Orden men hans Amendement kom ikke til nogen videre Discussion. Abbed de Foere holdt et meget veltalende Foredrag imod Tractaten og sluttede med de Ord: at han vilde foretrække Alt, selv Belgiens Deeling, for Antagelsen af en saa odiens Tractat. Hans Tale blev besvaret af en Deel af Kammeret og fra Tribunerne med uhyre bifaldsraab Den engelske Morning-Post beretter meget ironisk, at Modstandspartiet i Brüssel har sendt en Jndbydelse til Hr. O'Connell for at bevæge ham til at komme til Belgien og der agtere Befolkningen for Modstanden.