Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-17
Den 14de December opførtes paa det Kongelige Theater de to Dage, Syngespil i 3 Acter af Bouilly, med Musik af Cherubini, og Fisker Entreen, componeret af Hr. Bournonville, til Benefice for Hr. Skuespiller Knudsen for 26 Aars Tjeneste. De to Dage, et af de nydeligste franske Syngespil, Anmelderen kjender, og hvis Musik af alle Sagkyndige beundres, blev fortræffelig udført. Efter Entreen gik Dækket op igjen, og Hr. Knudsen fremtraadte, klædt i sort, med Dannebrogsmændenes Hæderstegn paa Brystet, og fremsagde følgende Epilog af Hr. N. T. Bruun, Her staaer jeg fem og tyve Aar svandt hen- og komme aldrig, aldrig meer tilbage. og sieleglad jeg mindes dem igien: mit Maal var stedse Eder at behage. Thalia, som min Skytsaand stod mig bi min Kunstnerglæde hende var at dyrke; og Sielens Flugt blev fredig, let og fri thi Dannerfolkets Yndest gav mig Styrke! den lønnede min Stræben og min Konst; den var den Laurbærkrands jeg vilde vinde. ei kæmper Skuespilleren omsonst, naar han seer Landsmænds milde Taarer rinde. J denne Time – just paa denne Dag for fem og tyve svundne Vintre siden jeg fremstod her for første Gang. - Modtag, hver Kunstens Ven, som lettede mig Striden, paa Scenens tunge Vei, mit Hiertes Tak! saa varm, saa tillidsfuld den offres Eder, hvis Bifald gav mig Mod og Kraft; thi, at med Ungdomsild jeg end min Kunst tilbeder; og naar den evigstore Holbergs Vid fra mine Læber vækker Eders Latter, i Livets Foraar drømmer jeg mig atter, og mindes glad min bedste Ungdomstid! On, ædle Kreds, opmuntred mig at gavne ei blot som Kunstner elsket Fødeland; jeg græd, naar jeg saae Qvinden Manden savne, imens han kjæmped tro i Krigerstand; og naar han da som Krøbling kom tilbage, men glemde Saar, og favned sine Smaa det var min Fryd at trøste Mand og Mage, naar de paa Smertens haarde Leie laae! Jeg hædrede med Sang den faldne Kriger; den qvæstede jeg henrykt ledte hen til Fædrelandets Alter. End jeg higer at vise jeg er Danmarks Søn og Ven. Saa virked jeg for Eders Gunst at vinde; den var mit Maal i fem og tyve Aar; Held mig, ei savned jeg den nogensinde: derfor jeg her med frei digt Hierte staaer, og byder Eder, Mænd og Danneqvinder, min Tak for vundet Held paa dette Sted, Af reen og salig Fryd min Taare rinder, men Hiertet foler høi Erkiendtlighed! Denne Naturens Søn fremsagde disse Linier med en Jnderlighed, som noksom røbede, at hvert Ord kom fra hans Hjerte. Hele Huset lød af gjentagne Bifaldsraab. Hr. Knudsen høstede her en dobbelt Løn: Almeenhedens bifald for hans Konstnertalent og dets Erkjendtlighed for hans Fædrenelandssind. - Ved samme Leilighed har Hr. Knudsen modtaget ved Hr. Kjøbmand Anders Nielsen her i Staden en Gave af 600 Rdlr., ledsaget af følgende hædrende og forbindtlige Skrivelse: For den uegennyttige, patriotiske Anvendelse, De, brave Dannemand, har gjort af Deres Talenter, som Sanger og Skuespiller ved de her i Aalborg og paa flere Steder til Bedste for vore saavel paa hiin i Danmarks Aarbøger uforglemmelige 2den April, som i nærværende Krig qvæstede Sø- og Landkrigere, samt de Faldnes efterladte Koner og Børn - af Dem givne brændende Nidkierhed for Konge og Fædreneland aandende og freidigt Mod til Kamp for National-Ære og Selvstændighed indgydende Forestillinger, har man her længe ønsket at give Dem et hædrende Beviis paa den derved forhvervede almene Agtelse og Velvillie. "Da nu en passende Leilighed dertil frembyder sig ved den Deres Velædelhed paa næstkommende 14 dennes allernaadigst bevilgede Beneficeforestilling, have endeel af Byens Embedsmænd og formuende Jndvaanere sammenskudt hoslagte 600 Rdlr., der som et Agtelses- og Erkjendtlighedstegn for foranførte Deres patriotiske Daad bedes behagelig modtagne for en Billet til at bivaane forberørte Dem forundte Beneficeforestilling, hvilken Billet behagelig maatte meddeles Overbringeren heraf til Afbenyttelse i samtlige Deeltageres Navn og Sted. 2 Aalborg, d. 2den Dec. 1811. – Fra samtlige Deeltagende.