Berlingske Tidende, 1836-03-04
Da imidlertid Nødvendigheden eller beføielsen til deslige Lovbud ikke lader sig bedømme alene af Hensyn til rene privatretlige Grundsætninger, fordi Staterne angaaende Alt, hvad der angaaer deres Undersaatters gjensidige Berørelse, ere underkastede de politiske Forholde, troer Committeen ikke at burde forbigaae disse Hensyn, eftersom Placatens Emanation er tilskrevet saadanne Forhold. Den nævnte Placat indeholder nemlig, at Hans Majestæt har resolveret sammes Jndhold "med Hensyn til de paa adskillige Steder i Udlandet taalte Associationer og Foreninger af Haandværkere, men i Forbindelse hermed maa bemærkes, at der i Collegial-Tidenden Nr. 13 for 1835 findes indført et for Hertugdømmet Holsten under 7de Marts f. A. emaneret Patent af aldeles samme Jndhold, der er forudskikket: "At efterat den tydske Forbundsamling i Session af 15de Januar d. A. har taget den Beslutning, at det skal være de til det tydske Forbunds Stater hørende Haandværkssvende forbudt at vandre til de Lande og Steder, hvor Associationer og Foreninger af Haandværkere taales, har det behaget Hans Majestæt at resolvere Følgende i Henseende til Jværksættelsen af bemeldte Beslut Endelig forsaavidt Holsten angaaer &c." ning. har den Kongelige Commissarius gjort Forsamlingen opmærksom paa, at saavel Placatens transitoriske Natur, hvoraf det dog rigtigen er bemærket, at den ikke i sit Jndhold bærer kjendelige Spor, som dens langt senere Udvidelse til Danmark og Slesvig formeentlig bærer Vidne, om, at ikkun Hans Majestæts Forhold til det tydske Forbund og paatrængende Omstændigheder have foranlediget Nødvendigheden af at paalægge Haandværksklassen de omhandlede Jndskrænkninger. Vel er nu Committeen, i Mangel af Materialier til at kjende disse politiske Forholds Natur i deres hele Omfang, ikke istand til at have nogen bestemt Mening om, hvorvidt disse kunne virke til et Lovbud udenfor Grændserne af Forbundstaterne, hvortil Hertugdømmet Holsten henhører, men det er dog en historisk Kjendsgierning, at flere for Holsten, som Deel af Forbundet, emanerede Lovbestemmelser ei forhen ere blevne udvidede til de danske Provindser. Ogsaa troer Committeen sig af de Patentet forudskikkede Præmisser berettiget til den Formodning, at Forbundsdagen kun har havt "de til de tydske Forbunds Stater hørende Haandværkssvende" for Øie, idet man har Jnteresse af, at de under Forbundets statsretlige Jurisdiction henhørende Undersaatter afholdes fra den Smitte af farlige politiske Forbindelser, som de kunde befrygtes at ville hjembringe fra de Lande, hvor disse taales; men at det skulde interessere Forbundet at paatvinge andre Stater end dets egne, sin Omhu for at holde denne Smitte ude, kan ikke antages, uden forsaavidt at fremmede Haandværkssvende, ved at begive sig hen til eller vende tilbage fra saadanne Lande, drage igjennem de tydske Forbunds-Stater. Naar til Ex. nordiske Haandværkssvende fra deres Hjem begive sig til Søes til Antwerpen, for i Belgien, at uddanne sig, eller til Schweitz over Frankrig, og vende samme Vei tilbage, kan det ikke forudsættes, at Forbunds-Staterne deri kunne have nogen Jnteresse, skjøndt dog Placaten ved sin Almindelighed ogsaa omfatter deslige Reiser, forsaavidt danske Haandværkere angaaer. Anpsyn med reisende. tages saaledes Forbundets Haandværkssvende alene at angaae deels dets egne Undersaatter i Forbundets Territorium og deels dem af de fremmede, som gjennemvandre dette, saa skjønner Committeen ikke rettere, end at Placaten, hvis den havde indskrænket sig til at meddele for Danmark en advarende Underretning om de Hindringer, der existere mod deslige Vandringer i de tydske Forbundstater, til at forebygge forgiæves Reise og Omkostninger baade vilde have mødt Forbundets præsumtive Ønsker og Fordringer, og været tilstrækkelig til at afholde fra saadanne Vandringer, som dem, det er Forbundet magtpaaliggende at forhindre, nemlig Gjennemvandring og Tilbagevenden til dets Stater." Bedømmes dernæst Lovbudet saavel i Relation til de omhandlede Associationer som til den danske Haandværkstand, da vilde Committeen, saafremt de Forbindelser, hvorom der er Tale, vare farlige politiske Forbindelser, hvilket den Omstændighed, at de i saadanne Lande taales og tilstedes, ei admitterer, eller saafremt der existerede nogen Grund til at antage, at danske Haandværkssvende vare særdeles modtagelige for Smitten af deslige Associationer, ikke negte, at, da indvortes Rolighed, Fred og Orden er et ligesaa uskatteerligt Gode i Danmark, som i Forbundstaterne, vilde der, saafremt Placatens Forbud bidrog til at betrygge dette Gode for Fædrenelandet, være mindre Grund til at beklage en saadan Forholdsregel; men Committeen har ingen Grund til uden videre Beviis at antage, enten at de i Forbudet anførte Associationer af Haandværkere indeholde noget Smitte stof, eller at den danske Haandværkers Kjærlighed og Troskab til Konge og Fædreland skulde svækkes af saadanne, eller at det blotte Ophold i et Land, hvor de taales, nødvendigen forudsætter, at han deeltager i dem, eller at en Enkelt Deeltagelse giver grundet Anledning til nogen Frygt for Statens Fred og No. "Forsaavidt derhos den efter almindelige Retsgrundsætninger nødvendige Betingelse for Straf, nemlig Vished om, at have forøvet noget i sig selv Ulovligt, hvortil "det blotte Ophold i et Land dog ei bør kunne henføres, desuagtet herpaa" er grundet, skjøndt et saadant Ophold alene tilsteder en Mulighed af eller en Formodning om, at med samme Deelagtighed i en farlig Propaagaanda kan være forbundet, er Lovbudet, bygget paa en præsumtio juris, til hvis Afbeviisning dets Jndhold end ikke giver Adgang. Naar hertil kommer, at dette Ophold, hvis Øiemed, som foranført, er og ordentligviis maa være større Udvikling og Dannelse i sit Fag, end ikke nødvendigviis medfører Kundskab om, og altsaa endnu mindre den nys berørte Deelagtighed i farlige Forbindelser, saa formener Committeen, at i hvad man end vil dømme om eller frygte af disse, vilde et udtrykkeligt Forbud mod at deeltage i disse udenlandske Associationer ved Siden af fremdeles tilladt Adgang til de Lande, hvor disse taales, været meere end tilstrækkeligt til at opfylde det Øiemed, som Lovgiveren kunde ønske opnaaet for Danmark. Om der for Overtrædelsen af dette Forbud og for Tilsidesættelsen af denne landsfaderlige Advarsel, hvad enten den politiske Forbindelse, hvori de Paagieldende havde deeltaget, var meere eller mindre farlig, var fastsat den Straf, Placaten indeholder, eller en anden og større, vilde da alt Fald være et forskyldt Onde." Hvad Committeen ogsaa troer at burde bringe i Beregning ved at henstille til Forsamlingen sin Formening om dette Lovbuds Ufornødenhed, er den dybe indvortes Ro og den Befrielse fra al politisk Gjæring, som Fædrenelandet er blevet til Deel ved den Troskab og Hengivenhed, hvormed Folket slutter sig til Kongen, mellem hvilke Baandet dagligen knyttes fastere ved den gjensidige Tillid, som den nye Jnstitution er bygget paa og som den udvikler. Det kan af disse Hensyn ikke nægtes, at ligesom Forbudet mod, at en vis Klasse af Folket besøger visse enkelte unavngivne Lande, var uventet, saaledes maatte det henseende til dets Characteer være ufornødent, hvorhos Committeen ikke tør frakjende den Mening al Betydning, at Forbudet derved turde virke mod sin Hensigt, at det snarere turde vække Opmærksomhed for det Forbudne, end Afholdelse derfra. At endelig Lovbestemmelsen ved at undlade en fuldstændig Betegnelse af, hvilke Lande Lovgiveren har for Øie; ved at paalægge de Reisendes Familier en særegen Forpligtelse til Advarsel mod Forbudets Tilsidesættelse; ved at paabyde en Afbrydelse af ethvert nok saa uskyldigt og afholdende Ophold i disse ubekjendte Lande, der muligt netop ere de, hvor Fabrikflid og Færdighed har opnaaet størst Fuldkommenhed, og endeligen ved at undergive de hjemvandrende Jndivider et byrdefuldt Politi=Opsyn, indeholder Grunde til at ønske denne Lov en saa kort Varighed som muligt troer Committeen uden vidtløftig Demonstration at turde antage. "Committeen troer derfor at have fuld Føie til paa Grund saavel af det Anførte, som af de af Proponenten anførte Grunde at bitræde hans principale Jndstilling om denne Placats Ophævelse, hvilket Ønske er understøttet ved den omhandlede Petition, uagtet Committeen forøvrigt ingenlunde anseer den i sidstnævnte Petition brugte, Yttringsmaade for passende. Derimod skjønnes, de af Proponenten foreslaaede Modificationer eller de af ham antydede særskilte Tilladelser ikke at kunne blive Gjenstand for Lovbestemmelser, men maae betragtes som Regjerings-Foranstaltninger i ethvert opgivet Tilfælde. Jdet derfor Committeen indstiller til Forsamlingen, at ansøge Hans Majestæt allerunderdanigst om: "Atdet maatte behage Allerhøistsamme at ophæve de Jndskrænkninger for danske Haandværksvendes Vandringer, som Placaten af 23de October forrige Aar indeholder, tilføie vi, at for det Tilfælde, at Hans Majestæt maatte ansee nogen Forholdsregel af denne Natur nødvendig, der i Forbindelse hermed ansøges om: "at et nyt Lovbud alene maatte meddele Hans Majestæts Undersaatter af Haandværksklassen Underretning om de i Tydskland existerende Hindringer for en fri Vandring til visse opgivne Lande, samt en almindelig Advarsel om eller et Forbud imod at deeltage i politiske Forbindelser i Udlandet, med Tilføiende af de i Placaten omhandlede Følger for dem, der beviisligen under deres Ophold i saadanne Lande have deeltaget i samme. Allerede ved Forelæggelsen af det af Mekanikus Gamst indgivne Andragende, bemærkede den Kongelige Commissarius, at da den omventilerede Placat kun er af en transitorisk Natur, og da derhos den lange Tid, som hengik, inden Kongen under 20de og 23de October sidstleden udvidede de Bestemmelser, som Han, ifølge sit Forhold til det tydske Forbund, allerede under 7de Marts 1835 havde givet for Hertugdømmet Holsten, deels til Hertugdømmet deels til Danmark, tydelig viser, at Slesvig. Hans Majestæt ugjerne og kun af sær vigtige Grunde har paalagt sine Undersaatter af Haandværksklassen de omhandlede Jndskrænkninger, saa synes der ikke at være nogen særdeles Anledning til at petitionere om en Ophævelse eller Modification af fornævnte Placat.