Ribe Stifts Adresseaviser, 1797-08-02
Sædiken. vort gode Mod og vor retfærdige Sag. Han kan nu giøre hvad han vil, vi have gjort vores! lad ham svare eller tie og lade det Snavs ligge, som han kastede os for Fødderne, og derhos udsprede: "han vil ikke befatte sig med Snavs - got det stinker for ham, ikke for os. Lad ham længe nok udsprede: den Forvovenhed, hvormed vi vovede, at besvare hans Eiendomskrænkende Avertissement, var blot et Kneb af os, for ved en Strid med ham - med Ham, den Udødelige! - at giøre vor Avis meere bekiendt, og skaffe den bedre Afsætning. - Den forfængelige Mand, som ikke seer, at hans Forfængelighed her spiller ham et hæsselige Puds; thi enten ere vore Aviser saaledes, at de slet ingen Sammenligning kunde udholde med hans, og da Vel ham jo meere de blive bekiendte, jal han skulde da meget mere selv ønske og befordre det: eller ogsaa vore Aviser have nogen Fortieneste, og de behave da ikke hans til Celebritæts=Stige og følgelig falder det os paadigtede Kneeb bort af sig selv. Overalat er Vægten af Navn - var det ogsaa endnu udødeligere end selv Jversens - intet i hiin Vægtskaal, hvor Sanheden allene har Overvægten ved dens egen Tyngde. Et let Blad, hvorpaa een Sandhed staaer, er i denne Henseende af stor Vittighed. Og i denne Henseende kan et Anfald af et andet Slags eller en foragtelig tilsyneladende Taushed være og saa ligegyldig, som hiin fredelige Vandrer en bedske Hunds frige Adfærd, som i det Vandreren gik forbi, beed ham i Hælen, og, da hiin vendte sig og viste ham det hvide i Øinene, tog Halen ind og fløi hylende tilbage i sit Smuthul. - Dog nok en Gang: Nok og Tilgivelse, Det ervanskeligt at ende, naar man har saa meget paa Hiertet! Der hørte meget til, at giøre det ret indlysende for Læserne ved vore Avertissementer i de 3 Nummere af disse Aviser: at, trods Jversens høit lydende Protestationer, desnagtet er en desværre, for følelig - Forbindelse mellem hans Ego og vort Adressekomtoir.m. Og saa vilde man ikke tage Ekkoet ilde op, om denne Nymfe, saa tugtig hun og selv er, giengiver hvad hun har faaet. Om der kan skee den Uret, som kuns en ringe Deel af hans egen Uret igien foresættes, maae de bedømme, som tillade Repressalier i Krigen og Retorsioner for Retten. Fyens Adressekomtoir i Odense den 28de Julii 1797. Søren Hempel & Komp. Hans Olesens Hustrue Anne Katrine Andersdatter som boede til Leie i et Huus, Præstholm kaldet, Taastrup Haan, Ribe Amt, er den 11te Junii sidstleden ved Døden afgaaet. Ved den af mig som Skifteforvalter, over hendes og efterlevende Mands fælleds Boe forrettede Registerings Forretning, blev anmeldt, at den Afdødes Ar dinger skulle være: a) i Søster Mar en Andersdatter der har været givt med Hans Madsen i Ostrup Nederbye, ved Hadersleb, men er død og skal have efterladt sig Børn. hvormange vides ikke; b) i dito Søster Anne Andersdatter, der er død, men har efterladt sig en Datter, Anne Dorthea, der skal være givt i bemeldte Ostrup Nederbye, med hvem vides ikke og c) 1 Broder Kristen Andersen, som skal opholde sig i Hadersleb. Disse og om flere imod Formodning, skulde være, der formeene sig Arveberettigede efter benævnte Afdøde, samt Boets Credi og Debitorer, bliver herved, i Overeensstemmelse med Placaten d. d. 26de October 1792, med 12 Ugers Varsel indkaldede at møde ved Skiftet efter forbemelte Afdøde som foretages og om mueligt sluttes i ovenmeldte Præstholm 12 Uges Dagen efter sidste Bekiendtgiørelse, Formiddagen præcise Kl. 9 1/2. Enhver for at lagttage sin Ret, og de sidste for at betale det skyldige. Warde, den 18de Julii 1797. L. Fogtmann.