Københavns Adresseavis, 1763-03-14
Da en Kone skal for nogen Tid siden paa Amager=Torv have misted en Assistentz=Seddel paa 6 Tin=Tallerkener, og samme Tallerkener, efterat de fra Assistentzhuset har været indløste, ere ud Jnqvisitions=Commissionen opdagede, saa kand Eieren sig der anmelde og vente samme extraderet. Paa Politiekammeret er opleveret en Sølv Mad=Skee merket paa Bladet med 7 Bogstaver, som en Kiøre=Karl ved Renporationen har funden iblant Skarnet ved Afløsningen. Historisk Moralsk Fortæling for Børn. S. Nr. 16. Men jeg meener den Guds Bespottelse, som J blandede at i Eders Fortæling. Kand J ikke erindre at J spottede Gud, Ney, svarede den forskrekkede Gustav. O. J Ugndelige! J har Eders korte Fortæling tvende Gange misbrugt Guds Navn, og tvende Gange det søde Navn, Jesus, for hvilket endogsaa Englene i allerdybeste Ydmyghed bøye deres Knæ. Sagde J ikke, O Herre Gud i det vare nydelige Kegler. Sagde J ikke, Herre Gud! hvordan er det, jeg kand ikke treffe en Regel: Sagde J ikke, at de andre raabte: Jesus, Ak Herre Jesus! Enstav har slaget alle Ni. O J Guds Bespotter, J har misbrugt disse hellige Navne. Med denne Synd har J fortient den timelige og evige Fordømmelse. (Gustav græd). Veed J Guds befaling? Hvad befaler Gud i det andet Bud, Gustav svarede: Du skal ikke tage Herrens din Guds Navn forfængeligt; thi Herren vil ikke holde den uskyldig, som tager hans Navn forfængeligt. Dette veed J. Ja! svarede Gustav. Og alligevel synde J hvert Øyeblik imod denne Guddommelige befalning, O J grove Synder, det er ingen Under, at Gud hiemsøger Eder med den Straf, som J, Eders Moder og Sødskende nu lide. O J Guds Buds Overtrædere, græd over Eders Misgierninger, sukker til Gud og siger: Gud være mig arme Synder naadig. Jeg vil vogte mig for Synd, jeg vil aldrig tage dit hellige Navn forfængeligt. Gustav sagde disse Ord efter, og Moderen, som uden for Dørren havde hørt denne Samtale, sagde, da hun trinnede ind: Det er forskrekkeligt at høre, at saavel Unge, som Gamle blander Guds allerhelligste Navn i deres intet betydende Fortællinger, og i deres almindelige Tale - Forskrekkes de over noget, endskiønt det er kun en Flue, saa raabe de: Af Herre Jesus - Leer de, saa sige de: OHerre Gud det er artigt - Søge de om noget, og kand ikke strax hitte det, saa sige de: Gud veed hvor det er. De bruge Guds allerdyrebareste Navn, om de ikke kand hitte Kammen eller Børsten. Løber Melken over i Jlden, saa skriger de: Ak Herre Jesus Melken løber over - eller holdt Øine og Død, nu smelter Fadet Naar en spørger: Hvad er Klokken? saa svarer den anden: Gud veed det - Hvor skal jeg faae et Par Skoe gjort, Gud veed det - Naar kommer Dantsemesteren, Gud veed det - Herre Jesus! hvor klemmer mit Halsbind mig. - Derpaa sagde Daniel. Deslige forfængelige Talemaader ere saa giængs iblant Menneskene, at man bør have Afskye for disse Syndere, som endogsaa ydermeere blande Guds og Jesu Navn i de allerliderligste Taler. Somme undskylde sig at det erkun en Vane; Men med denne Undskyldning fortørner de Gud endnu meere, fordi de tænke: Gud giver ikke agt paa deres syndige Vane; Men Gud truer haardelig alle dem, som disse Bud forkrænke og overtræde; derfor skulde vi frygte for hans Vrede og holde disse Bud. Kiere, Gustav, Ligeledes J andre Børn, Begribe J, at det er en Himmelraabende Synd, at bruge Guds Navn forfærgeligen, Troer J at denne Synd bliver straffet, De svarede Ja! Derfor beder jeg Eder, vær betænksom i Eders Tale, Skammer Eder, at gjøre Guds og Jesu Navn til et Ordsprog. Disse hellige Navne maae J kuns udtale med allerstørste Ydmyghed og med en undsigelig stor Ærbødig, hed. Nævn aldrig Guds Majeslet, uden i Bønnen, naar J takke ham, og naar J fortælle om hans Miskundhed. Jeg beder Eder ligeledes, at J formaae dem, som misbruge Guds og vores Frelseres Navn forfængeligen, formaner dem, at de vænne sig fra deelige Syndefulde Talemaader, og dersom de ikke agte eders Formaninger, saa stye deres Selskab. Jeg formoder altsaa kiere Børn, at I ere meere betænksomme i Eders Tale. Gustav, J maa fra dette Øyeblik af, vænne Eder fra disse syndige Talemaader, Jeg forundres at Eders Moder har tilladt Eder sligt - Gastav svarede: Min Moder har ofte advaret mig derom, og jeg land erindre: at hun engang slog mig, fordi jeg misbrugte Guds Navn; men jeg har siden vænt mig dertil igien. Jeg formoder kiere Gustav, at J høider Eders Løfte og vænner Eder fra saa stor en Synd, ellers vil jeg aldrig meere komme i Eders Selskab. Jeg beder Eder ligeledes, at J, naar J fortæller noget, bliver ved Sandheden, og ikke blander Usandfærdigheder i Eders Tale. Christne bør ikke heller fortælle latterlige eller liderlige Historier, som ere imod Ærbødighed, ikke heller bør de Fornuftige fortælle noget, som er imod Kierlighed til Næsten. Derimod er det Eder og alle anstændigt, at fortælle Exempler og Dyden, om Guds Almagt, Naade, og Retfærdighed. J alle Fortælinger, bør J ellers tale forstaaeligt og ordentligt. Taler J om Eder selv, saa giv vel agt, at J ikke blande Egenkierlighed i Eders Tale. En Fortælling, saavidt den kun er muelig, bør bestaae af faa Ord, ellers falde J dem besværlig som høre paa Eders Tale. Vogt Eder i Fortælningen for unyttige og onde Ord; Thi I maa giøre Regnskab for hvert et Ord. Daniel spurgte Enken ad, hvad Øvrigheden havde svaret Enken var saa glad, at hun af Glæde neppe kunde sige: at Øvrigheden havde tilladt hende, at boe i hendes Broders Huus: Hun sagde kun; at Rettens Betientere ventede efter hende i Broderens Huus. De vilde aabne de Værelser, som de havde forseglede, da det blev meldt, at Konen havde taget Livet af sig selv Jeg vil altsaa strax gaae og annamme Værelserne. Jeg kommer strax igien. Seer kiere Børn! sagde Daniel: Gud tænker paa Eder, han har seet Eders Graad og han har hørt Eders Suk. Seer J naar Nøden er allerstørst, saa er Gud allernærmest. Eders Elendighed var stor. Erindrer Eder de Farligheder, som i disse Tider har mødt Eder. Betænk Fienden toeg Byen ind og plyndrede den. J maatte om Natten for Jlden flygte udaf Eders Boelig. J laae paa Gaden, ingen vilde huse Eder. Kulden vaagnede Eder om Natten, da J halv nøgen laae paa de haarde Stene i Kirken, J vansmægtede for Sult. (Fortsættelsen følger.)