Viborger Samler, 1848-03-03
til Belgien ere hverken Torsdagen den 24de eller Fredagen den 25de ankomne til Brüssel. Vel ere de forsendte af Postforvaltningen i Paris, men Brevbærerne maatte tilfods bringe dem udenfor Staden for at de derfra kunde befordres til de første Stationer; men strax ved de første Barricader, som de havde at overstige, anholdtes de af Folket og førtes til Mairierne; der undersøgte man Depescherne, og en stor Deel af disse, navnligen de til Auctoriteterne adresserede Brevskaber, bleve opbrændte. Kun de Privatbreve, man ansaae for uvigtige, pakkede man atter i Sækkene. Til Beretningerne fra Køln kan tilføies: Den 23de Kl. 9 om Aftenen saa fortælles der – vare Folkesværme og nogle Municipalgardister opmarscherede til Politipræfecturet, hvor de havde forlangt Fangernes Udlevering. Municipalgarden modsatte sig; der opstod en levende Fegtning; Folket blev kastet tilbage. Den derved opstaaede Forbittrelse lagde sig imidlertid. Men Klokken 9 1/2 om Aftenen udbredtes det Rygte, at Ministeriet ikke havde resigneret; man havde kun narret Folket, da man forkyndte det et nyt Ministeriums Dannelse, strax ilede Folkesværme til Guizots Hotel, der var omgivet med stærke Detaschements af det 14de Linieregiment, og skrege: "Ned med Guisot, Reformen leve!" Mange Nysgjerrige vare allerede der, og disse dannede de forreste Rækker af Masserne, som begyndte at kaste med Stene imod Hotellet, hvorefter Tropperne - uden foregaaende Opfordring til Masserne om at trække sig tilbage – affyrede 2 Salver, saa at henved 40 Mennesker sank til Jorden. Om de Faldne bekymrede den offentlige Magt sig ikke; Folket bragte dem til de nærmeste Apotheker; de Døde bortførtes paa Karrer. En Afdeling Cavalleri fulgte bag efter dette Sørgetog, om hvilket nye Skarer flakkede sig. Man besluttede at aabne Kampen paa ny. Ved Midnat den 23de vare nye Barricader i en fortløbende Række opførte ligefra Rue Montmartre og indtil Rue Antoine, fra Boulevard de PItalie indtil Boulevard St. Antoine. Folket trængte med Magt ind i alle Huse og forlangte Nationalgardens Geværer, som Jngen vovede at negte dem. Efter Midnat sloges Generalmarschen, og Tropperne, som ikke havde udhvilet sig efter Dagens Strabadser, maatte atter ud i Kampen. En frygtelig, uafbrudt Kamp fandt nu Sted fra Kl. 1 om Natten til Kl. 9 om Morgenen. Døde og Saarede talte man i hundredeviis. Tropperne havde imidlertid trukket sig tilbage, og Sagerne begyndte atter at indtage det Standpunct, hvorpaa de stode den foregaaende Dags Eftermiddag; dog med den væsentlige Forskjel, at Linietropperne og Nationalgarden droge igjennem Gaderne, ledsagede af det bevæbnede Folk under det nye Løsen: "Ned med Louis Philippe, Ned med Ministrene!" – Kl. 11 1/2 om Formiddagen saae Correspondenten truende Tog. En ny Proclamation var udstedet, der lød omtrent saaledes: Kongen har befalet at standse med Jlden; han har udnævnt Undertegnede til Ministre, General Lamoriciere er udnævnt til Chef for Nationalgarden. Folket berolige sig. (Undert.) Thiers. Odilon Barrot. Duvergier de Hauranne. Lamoriciere." Forgjeves - Kampen begyndte paa ny. - Palais Royal stormedes og blev stukket i Brand; Ludvig Philip resignerede til Fordeel for Greven af Paris under Enkehertuginden af Orleans's Formynderskab. Kl. 2 om Middagen aabnedes Kampen ved Tuillerierne; Kongen var flygtet, ikke kommende ihu sin afdøde Søsters Ord: "Herer vor Plads, her maae vi seire eller falde, Linietropperne afsloge at kæmpe. Nationalgarden sluttede sig til de Stormende. Kongens Vogne og Mobilier brændtes; Jntendantbygningen plyndredes. – Viinkielderen op brødes; Vinen uddeeltes blandt Folket. Municipalgarden, der var bleven Kongen tro, nedsabledes.