Berlingske Tidende, 1764-07-20
Fra Wilna berettes under denne 2den Junii, at Landdagen i Minsk, Kanen og andre Stæder udi Litthaven, havde taget en ønskelig Begyndelse. Mandagen den 4de aflagde Hr. Semianowsky Troeskabs=Eed. som Castellan af Rawa, hvortil han var bleven udnævnet nylig førend Kongens Død; Fyrsten Storkancelleren af Litthauen forelæste ham Eeden. Derpaa blev oplæst et Forslag, hvorledes Rigsdagen skulle holdes, og at paa dem ingen Materie skulle foretages, førend en Marechall var udvalgt, da ligt of teste har gjort Hinder i Valget: Dette Forslag blev antaget. Derefter blev oplæst og bekræftet Udkastet til det omtalte Occonomiske Collegii Jndretning, saa at det nu skal begynde med Augusti=Maaned; det skal undersøge og bilegge alle didhenhørende Sager; ophæve Privat=Toldene; forskaffe dem Ret, som fornrettes paa Kammerne eller af Embedsmændene, og indrette alleting til Rigets Beste. Dets Præsident bliver den, som er Kronstorskatmester; Vice-Præsident, Kronhofskatmesteren, med dem, omtrent 16 Bisiddere, deels af Senatet, deels af Ridderskabet. Dette Collegio skal holde Session en Maaned igjennem af hvert fierding Aar. Den nærværende Kronstorfatmester er herved tillagt 12000 Pohlske Gylden aarlig Løn, men hans Efterfølger kuns 80000; Kronhofskatmesteren er tillagt 320000, og hver af Bisidderne 120000 Pohlske Gylden aarlig. Endnu blev oplæst et Udkast til at indføre en General=Told, at ydes af saavel Adelens som borgerlige og andre Personers Sager, og at afskaste alle Privat Tolde. Herom, saavelsom om at legge en Afgift paa Jøderne, var og bleven talt den 2den Junii, hvor da Herrerne af Storpohlen tillige ankede paa Kop Sag blev nu ret ivrig handlet. J Henseende til Staden Dan skatten som trykker dem, den de ville have afskaffet. Om denne zig, over hvis Maal var skeed Klager, blev afsagt, at dens hidindtil havende Maal skulle afskaffes, og det ellers i Rige, brugende Maal tillige indføres og bruges der, under en fastsat Penge Straf, og, i Tilfælde af Vegring, da Execution ved intet at foretages, uden paa de Pohlsk Preussiske General=Land Feldtherren. Ellers plever i Henseende til denne Stads Tarv dage. Denne 4de havde man i Warschau Efterretninger, at man i Russisk Lemberg søgte at udbrede af Prædikestolene, at de forsamlede Rigstænder i Warschau havde tilstaaet og staa fæstet Protestanterne og Grækerne store Friheder, endog saa danne, som de ikke havde nydt hidindtil, til Fædrenelandets (saaledes havde de Geistlige der udtrykket sig.) Man erklærede Fordærvelse, og den allerhelligste Romerske Troes Undergang derfore dette for den skammeligste Lognagtighed, og Fyrsten, Mændene til dette Rygte opdagede. (Fortsættelsen følger. Primas lod Erkebispen af Lemberg anmode at søge Ophavs Af en Skrivelse fra Constantinopel, den 12te Mai. De ulige Tidender fra Pohlen have her avlet 2 Partier, som dele vores Divan: Storvizieren har slaget sig paa Kronstorfeldtherrens Partie, den han kalder sin Collega Mufti forsvarer det modsatte Partie, og taler meget prægtig om Primatis Opførsel. Han har tillige, for at got giøre det som han fremførte, foreviist adskillige Breve fra Primatis Effendi (Kanceller) i hvilke denne redelige Jmanberetter ham, at alleting i Pohlen er rolig, og at den største Endrægtighed hersker paa Rigsdagen (NB. Rigsdagen begyndte den 7de Mai, og dette Brev er dateret 12te May. Dette kunde vi ikke legge sammen) at enhver er fri, endog Storfeldtherren, hvilken man ikke har forhindret at gaae hvorhen han ville, at man gjorde Uret, om man klagede over fremmede Troppers Nærværelse, og det saameget mere, da man var færdig til, for at tilfredsstille hele Verden, at sende dem tilbage, saasnart man ikke længere behøvede dem, og at dette Øyeblik var snart for Haanden, især dersom den mægtige Part ville tage sig vel vare for at slaae Liid til andre Beretninger end dem, som han ville omhyggelig meddeele den over de Pohlske Sagers Gang; at i øvrigt intet var mere ugrundet, end at beraabe sig paa de gamle Love, anseet at man nu arbeydede med Jver paa at afskaffe disse, og at indføre i deres Sted nye, som ere meget gavnligere, og som kunde forebygge Uroligheder i Eftertiden; endelig, at Kronstorfeldtherren er afsat med al Lovformelighed altsaa ville den mægtige Port ikke længere tage sig af ham." Mufti har sluttet med den Forestilling, at man burde, ved en Erklæring af Divan, bevise for hele Europa, at Porten billigede alt det, som tildrager sig i Enropa, især Primatis fornuftige og standhaftige Opførsel. Denne Tale gjorde en stor Virkning paa Gemytterne, og skulle have befordret Dommen afsagt strax, saadan som Mufti ville have den, dersom ikke Storvizieren havde forhalet den, i det at han tog Ordet: Hans Tale var en Kiæde af Betragtninger, dicterede af en giennemtrængende Politik, paa hvilken fulgte en Opregnelse af Tildragelserne, saa ledes som Hr. Stankiewitz, en Anhænger af Kronstorfeldt, herren, og de Pohlske Sager opdragen, havde optegnet dem. Hvoraf han sluttede, at de Pohlske Love og Friheder ere krænkede, at det bør være Porten meget angelegen at forsvare denne Republik ved sine Rettigheder, og at den ikke kunde giøre for meget af dette Forsvar. At det var fornøden at forsikre Kronstorfeldtherren derom strax, at lov og give ham eftertrykkelig Undsætning. Ordvexlingen imellem Mufti og Storvizieren og deres Venner, var lang og heftig: Muftii oprakte Hænderne imod Himmelen og skiælvede over at man gik hen at udgyde Muselmændenes dyre, bare Blod for Kiatternes Sag: Storvizieren forestillede med Eftertryk, at den Sag, som det galt om, rørte den mægtige Port meget nær. Dennes Meening sik omsider Overhaand, og befaling blev givet at lade Tropper marchere til de Pohlske Grændser, imedens at Omstændighederne maatte udkræve nøyere fastsatte Foretagender.