Aalborgs Stifts Adresseavis, 1819-04-19
En Adelsmand fra Moldau, Herr de Rossets Rosnovano, har nylig gjort en Reise igiennem Frankrig og England for at indsamle Kundskab om de offentlige Opdragelses- og Veldædigheds-Anstalter, og derved udmærket sig ved en oplyst Jver for Underviisningsvæsnets Fremskridt. Da han nu er kommen hiem, har han sendt en Jndbydelse til den lærde Græker Herr Kleobulos, som nu opholder sig i Paris, at komme til ham i Moldau, for der at anlægge Skoler for Nygrækerne efter den Lancesterste Maade. Kleobuls staaer i Begreb med at forlade Paris for at følge dette hæderlige Kald. - Saaledes bidrager denne nyere Læremaade til Oplysnings Udbredelse i de fierneste Egne, ikke blot i Europa, men og i alle de andre Verdensdele. Aldrig gjorde vel noget Skrift større Opsigt i Storbritannien, end Junius Breve, som udkom i Aarene 1769 til 1772, hvori den daværende Administration blev sagt de bittreste, dierveste Sandheder, i et saa henrivende mandigskiønt Sprog, at mange Kiendere af den Engelske Literatur ansee dem for den skiønneste Frembringelse i Engelsk Prosa. Bogtrykkeren, Woodfall, havde desangaaende med Ministrene 1770 en meget haard Kamp at udstaae, og Nationens ypperste Jurister og Talere opstode i denne Sag, deels for deels imod ham, men han blev frikiendt og fritagen for at udlægge Forfatteren. Ministerpartiet anvendte al mulig Flid og Bekostning paa at komme efter hvo denne var, men stedse forgieves. Jngen vidste dette, uden ene Woodfall, og han tog Hemmeligheden med sig i Graven. Mange troede efter Stilen, at kunne antage en Broder til den veltalende Parlaments mand Edmund Burke, Richard, for Forfatter, og at Edmund heri gik Broderen tilhaande; begge ere døde, og intet Spor herom haves i deres efterladte Papirer, eller af Samtaler med Venner. Mere almindeligen troedes de dog skrevne af en ellers ikke unavnkundig Forfatter, Hugh Boyd, Esg., (død 1794), men Stilen synes at modsige dette. En Lord Cavendisk, og ligeledes en Hr. Mackintosh bleve ligeledes hver i sin Tid anseete for Forfattere, men uden at herfor kunde findes tilstrækkelige Sandsynlighedsbeviset. Endeligen troede man at finde Forfatteren i en Baronet, Sir Philip Francis, og da han i levende Live aldrig var til at faae ud med Sproget, ventede man paa at faae Fingre i hans efterladte Papirer efter hans Død og deraf finde Beviser for, at han havde skrevet hine berømte Breve. Nu i Vinters blev Sir Philip dødsyg, og da han endnu laae ligefor Døden, søgte hans Venner at aflokke eller afvriste ham Hemmelighed, men med et skalkagtig tavst Smil opgav han Aanden, hemmelighedsfuld i Døden som i Livet. Man søgte efter Papirer, men fandt dette angaaende - Intet. Nu formodede man Manuskriptet brændt, og at Sir Philip dog virkelig var Forfatte. ren, og mange Penne have i de sidste Maaneder været i Brug for kritisk at give Grunde for eller imod denne Hypothese. Et af de sidste Skrifter om denne Materie, at G. Chalmers, udkom i London mod Udgangen af forrige Maaned hvori Forfatteren med megen Udførlighed søger at bevise, at Hugh Boyd dog var Brevenes Forfatter. Til fuldkommen Vished kommer man dog sandsynligviis aldrig. - En meget brugbar Udgave af Junius Breve er foranstaltet i London af den lærde Skotske Historiker Robert Heron, i 18 Hefter, med kritiske og historiske Anmærkninger, i 1800 og følgende Aar.