Politivennen, 1802-01-01
Om den Sædvane at sanke Ax paa Marken, og nedblæste Grene i Skovene. Der er neppe nogen Sædvane, der længere har vedligeholdt sit Tyranie over Landmanden, end den, at sanke Ax i Høstens Tid. Den fandt Sted hos de allerældste agerbrugende Folkeslag, og vedvarer endnu i vore Dage. Blandt de store Rettigheder, som Moses havde indrømmet de Fattige, var og denne: at Ejeren ikke engang maatte opsamle enkelte Ax paa sin Ager, ikke hoste hvad der stod i Hiørnet af Ageren, men saadant tilhørte de Fattige. Nidder Michaelis formener og at denne Sk.: har været brugelig hos Argberne og flere Folkeslag. Religionen lærte og Folkene troede engang, næsten over den hele bekiendte Verden: at naar man gav Almisser til de Fattige, Tiende til Geistligheden og rige Gaver til Klosterne var man paa rette Vei til Himmelen, og det bliver da neppe noget Under, at denne Sædvane, som en Art af Almissegiven, sig uforstyrret lige til vore har vedligeholdt Tider. Naar denne Skik blev holdt inden visse Grændser, kunde ingen have noget at indvende derimod. Hvo vilde vel nægte den Fattige at opsanke det Korn, der dog kun blev et Rov for Fuglene, eller at optage den Green, der dog kun henraadner i Skovene? Men naar man seer dovne Forældre slæbe deres Børn med sig ud paa Ageren i Høstens Tid, naar man seeer den Paatrængenhed og Uforskammenhed hvormed unge og gamle, trægende og ikketrængende Opsamlere bemægtige sig en andens Ejendom, da vil vist enhver god Borger ønske, at denne Uskik maatte blive hemmet. Saaledes som Opsamlingen nu udøves, er den en sand Landeplage og i egentlig Forstand den fjerde Tiende, som Landmanden maae yde. Man borttager lige for hans Øjne hele Vipper, der endnu ej ere oprevne man plukker af Vognene, naar de kiøre, og Opsamlerne drive denne, ved Aarhundreders Hævd til Rettighed blevne Uskik, til en strafværdig Højde. Jkke nok. Under Paaskud af at sanke Ax, begaaes endog virkelige Tyverier. Der skiæres hele Stykker af den modne Sæd, der endnu staaer og groer. Sæden udbankes af det opbundne Korn, o. d. Opsamlerne vælge Tider, da den trætte Landmand sover eller hviler, og det er næsten umuligt, at slige Tyverier kunne blive opdagede og afstraffede. Den Dreng, der har de fleste Ax og den største Pose, misundes af sine Kammerater i dette Stiælesystem, roses af Forældre og Venner for udvist Flid og Talent, og anspores til nye Driftighed. Saaledes lægges her da tidlig Spiren til Dovenskab og Tyverie i den Unges Sjæl. Her lærer han at erhverve, uden at arbeide, her lærer han at tilvende sig en andens Ejendom, mod Ejerens Villie og Vidende. Den der om Sommeren har lært at stjæle Ax paa Marken, og hvis Følelse for en andens Ejendoms-Ret paa denne Maade er bleven sløv og afstumpet, han kan gierne stiæle Korn i Laderne om Vinteren, han kan giøre Jndbrud og foretage hvad det skal være. Grændselinien imellem Dyd og Last er maaske finere trukken end r an i Almindelighed forestiller sig; og tidlig burde dog alt hvad der kunde fordærve den Unges Sjæl, fiernes fra ham. Hvad der er sagt om Axsamlingen, giælder og om at sanke nedfaldne Grene i Skovene. Under dette Paaskud nedbrydes Grene af Træerne, ja vel og unge Træer overskiæres. Bonden, der som ung har øvet sig paa Grenene og de smaae Træer, kan umulig begribe, at det er noget synderligt strafværdigt, naar han som Mand fælder et stort Træ. Politilovene burde da, efter mit Skiøn træde her til, og understøtte Landmanden, der her maae bukke under for fæle Fordomme og gamle Folkemeninger, og befale! at kun gamle og trængende Folk maatte have Tilladelse til at opsanke Ax, og ej paa andre Tider end naar Landmanden selv var paa Marken eller hans Folk, og ej førend alt var oprevet. Jngen Dreng burde have Tilladelse at opsamle nedfaldne Grene i Skovene. Tyveri er desuden nu saa almindeligt blandt Landalmuen, at man burde alvorligen bortrydde alt hvad der kunde give Anledning dertil, og paa denne Maade stræbe at forebygge denne Last for Fremtiden. Næst vort mangelfulde Landpoliti, finder jeg og denne Sædvane at være en af de meest virkende Aarsager til de overhaandtagende Tyverier paa Landet. Mænd som Colqvhoun , B. A. F. Silvestre Jeg vil slutte med Filosofen Herder: Jeder fuhlt die Uebel der Velt nach seiner eigenen Lage, er hat also die Pflicht auf sich, sich ihrer von dieser Seite ansunehmen, dem Mangelhaften, Schvachen, Gedrukten an Dem Theile ju Hulfe su kommen, wo es ihm sein Verstand und sein Hers gebictet. Tøttrup. Assessor.