Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-08-12
Staden Pyrgos er i en bedre Tilstand end nogen af de Græske Byer jeg har seet. Formodentligen fordi den var blot beboet af Grækere, som dreve en betydelig Viinhandel, da Landet rundt omkring er meget skikket til Viinavl. Nu bestaaer hele Udførselen kun af Faar og Geder, og der gives ingen andre Manufacturer end et Gevær og Klædefabrik. Dog er der en Mængde Butikker, alle vel forsynede med Tøier og Klædningsstykker foran hver Dør sad Børn og stiv Mænd, som beskiæftigede sig med at tilberede Guldtraader til at brodere Klæder med. Byen har en god Kirke, som er Erkebiskoppen af Gastunis Cathedralkirke. Om Morgenen begave vi os til Eparchen for at faae andre Heste; han var en Mand til Aars; men livfuld og talte meget fornuftigt om Nutidens Politik. Han talede ogsaa meget om Lord Byron, og beklagede færdeles, at Grækenland havde tabt sine to største Venner Marco Vozzaris og Byron. Henimod Aften brød vi op til Agolinitza; Sletten varede endnu ved; men den var sandfuld og begroet med Tidsler. Omtrent en Miil fra Pyrgos naaede vi Bredderne af Alpheus, nu Ruphia. en dunkel, moradsig Biergflod, hvor vi maatte betale 20 Paras for at faae os selv og vore Heste bragte over den. Et lidet Stykke videre frem aabnede sig til venstre en Udsigt til Sletten ved Olympia, hvor talrige Hiorder græssede i alle Retninger. Af den Olympiske Jupiters prægtige Tempel er intet Spor meer tilbage og man kan selv ikke nu med Vished angive det Sted, hvorpaa Hippodromen har staaet. Agolinitza ligger paa Skraaeningen af et malerisk Bierg, hvorfra der er en viid Udsigt over det Joniske Hav og Floden Alphei Bugtninger. Staden selv ligger i Ruiner; de faae Jndvaanere ere fattige og leve kun af Fiskerie og af at dyrke nogle Oliver. Det Huus, som blev anviist os havde tilforn været et Tyrkisk, og havde endnu en stor Overflødig hed af Oliven, Mandel og Orangetræer, som nu stode i fuld For. Veien herfra til Kristena var meget smuk. Hidindtil havde vi næsten bestandig holdet os til Kysten; men nu trængte vi igiennem et Biergpas ind i det Jndvendige af Landet, hvorfra vi havde en herlig Udsigt saavel over den Slette vi forlode som til de romantiske Bierge, til hvilke vi nærmede os. Disse Bierge vare begrøde med herlige Fyrrestove, hvorhen utallige Fugles Sang og Biers Surren lod os imøde. Fra disse smukke Bierge stege vi ned i en ligesaa smuk Dal, igiennem hvilken en liden Arm af Acheron Floden snoede sig blandt Lunde af Fyrre og Oliventræer. Selv denne liden afsondrede Dal havde nyeligen prøvet Krigens Elendighed; en Trop Græske Soldatehavde nemlig paa deres Marsch fra Patras for faae Dage siden saaledes udplyndret Byen Kristona, at vi fandt den næste øde, fordi Jndvaanerne, som havde taget Flugten til Biergene, vare endnu ikke vendte tilbage til deres Huse. Morgenen derpaa gik Turen til Andruzzen, omtrent 24 Engelske eller 4 Græske Mile derfra. Egnen beholdt endnu bestandig samme Charakteer med den Forskiel, at Jordbunden blev stedse meere frugtbar, og frembragte en større Forskjellighed af Træer og Værter. Oliver, Egetræer og Acacier vare hyppigen blandede med de kraftfulde Biergfyrretræer, imedens Veien ofte gik under naturlige Løvhytter, af Myrthe og Mastixtræer. Det vil maaskee ikke være ganske uinterressant for Naturkyndige at vide, at Veien blev her afbrudt for os af en Procession af over hundrede sorte Larver. Toget blev aabnet af 4 Rader, hver af 2 Larver, de øvrige da uafbrudt i en Række een tæt bag efter den anden, og tilsidst kom igien 3 Rader af to Larver i hver. Hele Toget bevægede sig vel langsomt men i den største Orden tvers over vor Vei. (Formodentlig Larven af Phalæna Bombyx processionea.)