Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1844-01-30
Ved Efterretningen om, at Viborg Stifts nuværende Biskop staaer i Begreb med at ansøge Hs. Majestæt Kongen om Entledigelse fra sit Embede, have Stiftets Geistlighed og Skolelærere tilstillet Hs. Høiærværdighed en Adresse, hvori de, efterat have berørt den Kjærlighed og Agtelse, Hs. H. har erhvervet sig hos dem alle i de 13 Aar, han har været Stiftets høieste geistlige Embedsmand, frembære den Bøn for ham: "at han vil fortsætte sin vigtige og hæderlige Gierning iblandt dem, saalænge Gud under ham aandelige og legemlige Kræfter dertil." Skulde denne Begjæring maaskee være altfor dristig, bønfalde de sig om, at opsætte idetmindste et Aarstid Udførelsen, af den Beslutning at nedlægge Embedet." - Ogsaa Viborg Cathedralskoles Lærerpersonale har til Biskoppen indsendt et Andragende af lignende Jndhold. J Byen Eckhorst paa et af de lybske Cancelliegodser, hedder det i "Dvk., har man i 30 Aar holdt en gammel Mand indesluttet i en Trækasse eller Lukaf, hvor Dagslyset sjelden trænger ind, bunden ved en kort Jernlænke, der neppe tillader ham at staae opret. Denne Mands Skjæbne, der ikke er beplettet med nogen Forbrydelse, er ligesaa ulykkelig, som den ham overgaaede, livslange Behandling er barbarisk. Manden hedder Gasan og er født i samme Gaard, hvor han sidder fastlænket. Som Yndling var han kraftig og velbygget og besad de bedste Sjæleevner, var god og virksom og hialp sin Fader i Bondevæsenet og at handle med Heste. Omtrent i sit 24de Aar forelskede han sig i en agtet Pige i Byen og besluttede at ægte hende. Men Forældrene modsatte sig saadant paa det Bestemteste, og den føielige Søn opgav, efter flere frugtesløse Forsøg paa at vinde Forældrenes Samtykke, sin Plan. En Tidlang har han i Stilhed den Kamp, som foregik i hans Jndre, søgte Eensomhed, og forandrede sig paafaldende i sin Gjøren og Laden, forrettede dog endnu de ham overdragne Arbeider, indtil en Dag hans stille Sind under Arbeidet paa Marken gik over til Vanvid. Fra nu af blev han et ganske andet Menneske; uagtet Vanvidet atter tabte sig og befindelsen vendte tilbage, var han dog trodsig og ustyrlig, slog sig til Drik, og det fra Tid til anden tilbagevendte Vanvid formørkede hans Bevidsthed. De i Fordomme og Overtro hildede Forældre søgte paa urigtige Veie Hielp mod det Onde, henvendte sig til alle de Qvaksalvere, som kunde findes, og blev den ulykkelige Syge derfor beleiret af alle Slags Hexemestere, Skarprettere, og Markskrigere, som kun forværrede hans Tilstand. Ved den Ulykkeliges ke 1 tiltagende Sindsforstyrrelse følte Øvrigheden sig om 8, sider foranlediget til, i Aaret 1812 ved militair Magier at fængsle den Syge i Forældrenes Huus, uden afNogen brød sig om at hidkalde en virkelig Læge. Den 3 Ulykkeliges Vanvid tiltog nu naturligviis og blev inn. curabel, imedens en Jernlænke holdt ham fængslet i et Fangebuur, undtagen naar Forældredes kjærlige Haand engang imellem aftog ham denne. Efter disses Død brød Jngen sig om ham. Gaarden tilligemed den Syge blev solgt til Fremmede og atter solgt, og et saaledes hensidder den Ulykkelige endnu i sit elendige Buur. Maalte Dr. Hadenfeldts Bestræbelser, der foreløbig har bragt disse Oplysninger for Dagen, og som søger at berede den Mishandlede en blidere Tilstand, krones med Held.