Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-09
Af Ubenævnte eller blot med eet eller flere Bogstaver betegnede findes Adskillige. - Ligesom i Fjor læses her atter i Aar nogle danske Digte, saasom: Professor F. Høgh Guldbergs Folkefang: Saa smiler, som Barnet i Vugge &c., med hosføiet tydsk Oversættelse af S. C. Klausen og Musik af F. Kuhlau, Stjernemidnatten af Samme. Af Hr. Ingemann. Hvidtfeldt, Vaarsang; Til Fr. Baron de la Motte Fouque. Til Prøve anføre vi her det første af disse Ingemannske Digte. Hvidtfeldt. Danske, seer Du hist hvad luer Herligt over Kjøgebugt? Det er Dannebrog, du skuer Flammende i Himmelflugt. Korsets himmelfaldne Banner, Kun mod Stjernerne kan flye. Høi i Flammen Hvidtfeldt stander, Svinger Banneret mod Skye. Dannebroges Lyn end rammer; Stolt er Snekken af sit Navn Af sin egen Jld den flammer, Bærer Kæmper i sin Favn. Stryges Flag og kappes Anker, Heltens Liv end frelses kan, Men paa himmelsprængte Planker, Frelser han sit Fædreland. Blus kun høit og flyv, 9 Snekke! Flammevingen spred mod Skye! Ei den blege Død kan skrække Sjele, som mod Himlen flye. Saa skal Danskens Flugt kun være, Stolt og himmelhøi og stor, Saa skal Dannebroges Ære, Naae til Stjernerne i Nord! Hvidtfeldt, Romeraand i Norden! Danske Curtius, faer hen! Romeren sank stolt i Jorden, Flye mod Himlen du og brænd Sving paa Seirens røde Vinger Som en Cherub dig fra Jord! Hvor du Flammebanret svinger Følge Kæmper dig fra Nord. Danske, seer du hist hvad brænder Evig over Kjøgebugt? Stierneskriftens Navn du kjender, Mindes Heltens Himmelflugt. Lys din høie Aand hist stander, Svinger Dannebrog fra Skye: Korsets Himmelfaldne Banner Kun mod Stiernerne kan flye. Denne Aargang er prydet med: 1) et Titelkobber, forestillende en af Thorwaldsens nyeste Statuer, Merkur, der spiller Argas i Søvn, tegnet af den unge, haabefulde Billedhugger Bissen, i Kjøbenhavn, og nydeligen stukket i Kobber af C. Hübner i Berlin; 2) en af Prof. Eckersberg. malet Scene af Axel og Valborg (hvor Sorte knud overskjærer Klædet), tegnet af ham Selv og stukket under hans Opsigt; 3) Qvinderne ved Christi Grav, tegnet af samme Mester, efter den af ham malede Altertavle; 4) Prospect af Sloftet Glücksburg, tegnet af L. v. Motz, i Eu tin; 5) Knoop, Grevinde v. Baudissins Land sæde. De to Sidste ere i Steentryk, Endnu er denne Lommebog ikke saa bekiendt, som den fortjener at være, men Anmelde er overbeviist om, at naar den først faaer mere Adgang til de tydske Læsekredse, vil den beskedne Naade, om ikke fortrænge, saa dog faae en hæderlig Plads ved Siden af de græske og romerske Gudinder, der i indvortes Værd ofte staae langt under hende. Om den første Aargang sagde nyligen en beføiet Dommer, Hofraad Müllner, i Kunstblatt No. 36 s. d. A., at den indeholder ulige flere Digte af Værdie end nogen af de andre gamle og yndede tydske Almanakker. - Ogsaa Danmark fortjener Bogen saa meget større Understøttelse, som den, fraregnet sin virkelige Fortrinlighed, er den første og eneste i sit Slags i Fædrenelandet. - Et Beviis paa, at den allerede har udmærket sig blandt Vrimlen af sine Søstre i det store tydske Rige, er det, at Ordkløvere der alt have begyndt at befeide den uskyldige Mø. Saaledes læser man i Journal f. Literat., Kunst, Luxus u. Mode, Jan. d. A.,at Døbenavnet indeholder en orthographisk Bommert, da Ordet hedder paa Græsk Poga. Men den lærde Anmærker har her ikke betænkt, at Udgiveren ved Eidora har den germanisk skandinaviske Naade, ikke den græske Nymphe, for Øine, og at man i det Tydske f. Ex. ligesaa godt kan skrive Eder som Eyderflus. Desuden have selv Digtere, som F. Schiller, skrevet, for den blødere Udtales Skyld, Elisium, Zephir, uagtet det nok dog efter Grundsproget burde hedde Elysium, Zephyr. Men der kan anføres mange Ord, hvor y ombyttes med i af Mænd, som meget godt kjende Ordenes Re skrivning. Man seer iøvrigt heraf, at den Smaahedsaand, der holder sig til det Ubetydelige, fordi den ikke forstaaer sig paa, at holde sig til det Betydelige, ogsaa i Tydskland med hver Dag bliver almindeligere. - Det vilde blive for vidtløftigt, her at anføre alle de nydelige Arbeider, som denne Samling, der alt mere og mere lover at opfylde sin Bestemmelse, at knytte et aandig Venskabsbaand mellem Daniens og Germaniens Digtere, indeholder. Allerede er den germanniske Digter Fonque, der, i Henseende til sine Digte, tilhører ligesaa meget vort Norden, som Tydskland, i følgende smukke Digt (S. 16869) bleven hilset af Dannerskalden B. S. Jngemann, Til Friedrich Baron de la Motte Fouque.