Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1809-07-20
Ogsaa var den Bayerske og Würtembergske Kongeværdighed af Østerrig erkjendt med den udtrykkelige Betingelse: at disse Fyrsters Forhold til det tydske Rige ikke ved disse nye Prærogativer skulde ansees for opløste. Jmidlertid sluttede disse og flere tydske Fyrster under Hemmeligheds Slør et Forbund i Paris, som omstyrtede alle gamle Forholde, og til hvis Overhoved Keiser Napoleon under en Protektors Titel konstituerede sig. Først i det Øieblik, da dette Forbund offentliggjortes, lod man Hs. Majestæt under fordoblede Trudsler vide: at Keiser Napoleon ikke mere vilde erkjende en tydsk Keisers, eller et tydsk Riges Tilværelse. Vel indsaae Hs. Majestæt strax den sørgelige Skjebne, Tydskland gik imøde, og de Farer, der forestod Østerrig, af et System, der satte alle Naboelande i umiddelbar Afhængighed af Frankerig. Men Østerrigs Vedligeholdelse var Keiserens første Pligt, og under daværende bedrøvelige Omstændigheder havde denne Pligt fælleds Jnteresse for enhver Stat, der endnu ikke havde frasagt sig sin Uafhængighed. Hs. Majestæt gav da efter for Nødvendigheden. En isoleert og utidig Modstand vilde den Gang ligesaa vist have tilføiet Østerrig, Tydskland og Europa ligesaa væsentlig en Skade, som tidligere andre Magters Uvirksomhed og beklagelsesværdige Afsondrings-System havde gjort. Ogsaa nu betragtede en anseelig Deel af Tydskland den gamle Forfatnings Undergang med paafaldende Kulde. Med smertelig Følelse nedlagde da Hs. Majestæt en Krone, som et lovligt Valg af Rigstænderne havde betroet ham, og som i Aarhundrede var baaren med Hæder af hans durchlauchtigste Huus. Men det Franske Kabinet syntes kuns at ville benytte ethvert nyt Beviis paa Maadehold og Eftergivenhed som en Grundvold og Overgang til end haardere Fordringer. Krigen med Preussen gjorde en nødvendig Stilstand, denne fjendtlige Spænding. Den Lod, der traf det Preussiske Monarkie og Kongehuus, var i sig selvbitter nok, for at opvække den meest levende Deeltagelse, og de let beregnelige Følger berørte Østerrigs Jnteresse paa mange og forskjellige Punkter. Dog Bevæggrunde, for hvilke Al maae staae tilbage, formaaede Hs. Majestæt til den strængeste Neutralitet der selv i Keiser Napoleon maatte finde en tvungen Lovtaler. Freden sluttedes uden Hs. Maj. Deeltagelse, uagtet han havde tilbudt sin Mægling. Tilsiter=Fredsvilkaarene vare intet mindre end beroligende. Men ogsaa heri føiede Hs. Majestæt sig, og troede, at Tilfredsstillelsen af de høieste Ønsker, som man dengang kunde forudsætte, aabnede nogen Udsigt til Fred og Rolighed. Nu kunde man ikke meere med Anstand undgaae at opfylde Presburger-Fredens Betingelser. Braunau gaves tilbage. Besiddelserne paa høire Jsonzo-Bred tabtes under det vilkaarlige Navn af en Ombytning, thi Montfalcone, som Østerrig fik, var ikke den 10de Deel værd af det, der efter Fredsslutningen skulde gives tilbage. Keiser Napoleon havde besluttet, at hans Krig med Engelland skulde være hele Fastlandets Sag; hans Had til den Brittiske Regjering alle Souverainers og Nationers Arvedeel, og den Undertrykkelse, han, for at skade Engelland, udbredte over hvert det Lands Jndustrie og Handel som hans Tropper eller Dekreter kunde naae, skulde være en Regel for alle Stater. Huset Braganza blev, fordi det ikke nøiagtigt nok skulde have fulgt dette uhørte System, styrtet fra Portugals Trone, Til samme Tid overlod man Hs. Keis. Majestæt Valget imellem, enten at bryde med Engelland eller med Frankrig. Det første Offen var end mere betydeligt, da det sønderreev et af de vigtigste Baand, der hidtil havde forenet Europas Jnteresse; da det formindskede de større Staters Forsvars=Midler, og fuldendte de svageres Modløshed, Kort efter gjorde man Hs. Majestæt Forslag angaaende et stort Naboe-Riges (Portens) Oplysning og Deling. Det Uretfærdige i et saadant Foretagende maatte saa meget stærkere virke paa Hs. Majestæt, som det Kaabinet, hvorfra Forslaget kom, bestandig havde udgivet hiint Riges Vedligeholdelse for den første Grundsætning i sin Politik. Den Tilvæxt i Lande, som tilbødes, var kuns en skuffende Gevinst; Jndførelsen af en Fransk Armee i Monarkiets Middelpunkt var det eneste tilforladelige Resultat. Hvad dette kunde have for Følger, viiste sig til samme Tid i en advarende Lys paa en anden Skueplads for Fransk Politik. Hiin Side Pyrenæerne berøvedes et Østerrig ved Familiebaand nær forbundet Dynastie (Spanien) Trone og Frihed. En ædelmodig høihjertet Nation mistede paa een Gang Uafhængighed, Forfatning, Love, Fyrstehuus. J 12 Aar havde det Spanske Hof kjøbt en frygtet Naboes Skaansel ved at opofte sine Skatte, sine Tropper, Flaader, og Kolonier. J sin misforstaaede Stræben efter Ro fandt dette Hof den umiddelbare Kilde til sin Undergang. Hs. Keiserlige Majestæt havde heller ikke nægtet Fredens Vedligeholdelse noget Offer. Kuns een Grændse havde han ikke overskredet: Tronens Værdighed nemlig, og den Ret at forsvare samme. En Armee af 200,000 Mand beleirede det Østerrigske Monarkie, og Jntet var naturligere, end at vente, at det næste Slag vilde ramme Østerrig. Hiin urolige Stræben efter Herredømme, som Europa neppe syntes stor nok, havde endnu ikke fundet sin Grændse. Hiin vide Herskekreds, som snart kaldtes det nye Føderations=System, snart det store Rige, omfattede ogsaa for længe siden hele Jtalien. Dette var ikke nok. Paven havde modsat sig en Mængde Anordninger, der strede imod hans Geistlige Værdighed, og hans Souverainetets Rettigheder. Strax blev Hs. Hellighed i sin egen Residenz behandlet som en Statsfange; hans Provindser, ligesom ogsaa Etrurien, indlem. mede i Frankrig eller Kongeriget Jtalien, og det erklæredes høitideligen i det Franske Senat, at det var Keiser Napoleons Villie at forene det Middellandske og Adriatiske Havs hele Kyst med Frankrig, eller dog med det store Rige. Var der endnu noget Middel tilbage for Østerrig til at bortfjerne det kritiske Øieblik, kunde dette ikkuns bestaae i en fuldkommen Forsvarsstand i en militair Forfatning, som satte Skranker for det Haab, uden Vanskelighed at undertvinge Monarkiet. Derfor opfordrede Hs. Majestæt sine Folk til nye Anstrængelser; derfor understøttede disse Folk Regjeringens Hensigt med hæderlig Tillid og Jver Freden allene var Hs. Majestæts Hensigt; derfor udelukte han uopfordret det Nord=Amerikanske Flag af sine Havne, for at stoppe en Hovedkilde til Klager og Stridigheder. Alligevel ansaaes ethvert af Hs. Majestæts Skridt som et utilladeligt Forsøg til at arbeide imod de Planer der al for længe siden bestemte Monarkiets tilkommende Skjæbne.