Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-09-07
Foruden det forommeldte Brev, som Greven, af Bethune skrev under 28de September fra Paris til et Medlem af Universitetet i Løwen, og hvori han bad denne Mand at bevæge Stænderne til at være standhaftige, skrev han ligeledes fra Paris til Frue J, og gav hende næsten den samme Commission. Paa disse første Tilskyndelser lod Greven og hans Partie andre følge, der vare meere afgiørende. De bestaae vexelviis i Bønner og Formaninger, Falstrikker og Trudsler; de blive stærkere og forandres, jo længer Stænderne vegre sig, ikke ved at medvirke hemmeligen, men ved at yttre aabenbar Medvirkning, og reise til Douay. Dette er især klart af det forommeldte Brev, som er skrevet den 30te November under det laante Navn von Karlste til en vis Ken nis i Antwerpen, og af de Jnstructioner, som fulgde med samme. Efterat der er foregivet Løvte og fremmed Understyttelse, giøres Stænderne den Bebreidelse, at de i deres Forestillinger antage en for Souverainer alt for nedrig Tonne, og legges endnu dette til, at man har det fra en god Kilde, at der i Wien er taget den Beslutning, at ophæve fleere Abbedier og Klostre i Nederlandene, for ved denne Løgn at opvække hos den første Stand de Bekymringer og Forestillinger, som forhen vare Signalet til Opstand. Har List og Rænkemagerie indgivet denne Skrivelse, saa er den af 9de December et Udbrud af Heftighed og Vrede. Men beage have de det samme Øiemmerd, nemlig at virke paa enkelte Personers Gemytter af Stænderne paa en for Greven af Bethune fordeelagtig Maade. Jeg begynder, siger Forfatteren til dette Brev at faae en rigtig Kundskab om de første Stænders, Adelens og Geistlighedens Sindeelag, siden jeg har læst deres Forestillinger, der ere nedrige, trybende, med et Ord ligesaa foragtelige, som de selv; jeg siger foragtelige, efterdi jeg, ved nøiere at undersøge begge Stænders Forhold, finder intet andet deri, end Nederdrægtighed, for at blive forsonede med den Tyran, som regierer over os. Ere disse de Mænd, som vi have udvalgt til vore Repræsentantere, der have svoret at forsvare vore Rettigheder, Nei, de ere ligeledes Tyranner, der styrte os i Fordærvelse, og søger at holde Folket i Slaverie." Paa et andet Sted brugde man Bevæggrunde tagne af Omstændighederne. "Sagerne i Almindelighed, siger Brevskriveren, ere komne, saavidt, at Stændernes Deputerede, især den første Stand, ere os aldeles nødvendige; de maa tilstaae, at een Person allene ikke kan besørge Sagerne tilligemed deres Følger." Og i de seenere Jnstructioner, som i Enden af December indsendtes til Deputationerne, fornyes Begieringen om indstændigen at bevæge Stænderne til at reise til Donay, med Forsikkring, at de ikke skulde komme i det Tilfælde at blive længe ude af deres Fædreneland. Disse samme Anordninger igientages i et andet Brev med disse Ord: det kommer, som De veed, derpaa an, at have Stænderne her, i det mindste saa mange, som det er mueligt, men da de efter Anseende ere mistroiske eller uvillige til at understytte de Midler, som man har valgt, saa blive samme enten de komme, eller ikke, alligevel brugte til Udførelsen. Thijeg forsikkrer Dem, at her tales ikke meere om en van der Noot, eller van Eupen, eller Vonk, eller van der Meersch, og vover altsaa, til Sagernes desto hurtigere Fremgang, at bede Dem, at opmuntre Stænderne til at opfylde deres Eed, ligesom de hidindtil have gjort, og at komme hertil, saasnart det er muligt. Paa denne Maade beleiredes Stænderne til alle Sider af Forførelser under alle Slags Gestalt. Snart opvakte man deres Ærgierrighed, ved at sige, at, om de ikke stillede sig i Spidsen for Revolutionen, vilde de ved en nye Jndretning tabe deres politiske Tilværelse. Snart foruroeligede man deres Samvittighed ved at sige, at de vare Meeneedere, naar de ikke antoge sig Greven af Bethunes Sag. Snart søgde man at indsage dem Skræk ved at true dem med de Confoedereertes Vrede og Hevn. Jntet viser bedre disse Rænker, end de 2de for Retten fremlagte Breve, hvoraf det ene af 15de December har den med sammensvorne Deel brug til Forfatter; det andet er det forommeldte Brev af Vankeerberghen til Andreas Verhocht. Jeg seer, hidder det i første Brev, jeg see de 2de første Stænders Nederdrægtighed. Jeg betroer Dem det, som er stor Hemmelighed, at det er nødvendigt at udsprede, at Stænderne have ikke Ret til at slutte Forlig med en saadan Usurpateur, som Leopold; at Folket sætter sig herimod, og at Stænderne maa reise til Douay og der holde Forsamling. Jsær maatte man ikke glemme at udraabe: de Confoedereerte leve, vort Overhoved, Printsen af Bethune leve! Jeg beder Dem strax at foranstalte dette; thi Sagen taaler, ingen Opsættelse; men fornemmelig at Delagttager den største Taushed, at man ikke skal mærke, at det kommer herfra.