Berlingske Tidende, 1826-02-27
Den politiske Reform blev en Himmelighed imellem Hovedmændene, som bestræbte sig for at gjøre G mytterne stemte for den, og, i denne Hensigt, saa meget som muligt at forøg=Tallet paa deres Medvidere. 4) At det i Aaret 1821 blev befundet af dem, at de tagne Forholdsregler endnu ikke havde svaret til deres Øiemed, og at de da holdt en tredie Samling i Moskov, hvorden Deputerede begade sig fra alle Samfunders Afdelinger, men hvor Meningerne deelte sig, og at Hovedmændene, efterat have bragt i Erfaring, at deres politiske Anskuelser ikke fandt bifald hos Fleerheden af Medlemmerne, forkyndte, for at adsplitte dem, det Forslag, at opløse Samfundet. Forslaget blev af nogle troskyldigen antaget, andre lode som om de bisaldt det, hvorefter de fleste af de Jndivider, som havde hørt til det omtalte Samfund, virkeligen ophørte at tage Deel i samme. 5) At imidlertid Levninger af dette Selskab, de virkelige Sammensvorne, dannede nye, i hvilke Optagelser ikke fandt Sted uden yderste Forsigtighed, og hvis giensidige Forhold vare skjulte med en Omhvagelighed af den dybeste Hemmeligheds Natur. 6) At der, regnet fra dette Øieblik, dannede sig to Hoved For ninger, under Navnene: Nord og Syd=Foreningen, hvis storende Kommitteer nedsattes i Petersborg og i Tou ein, og af hvilke andre Kommitteer, under Navn af Arrondissements Jurisdictioner, vare afhængige. Men at sildigere endnu en tredie Forening, under Navnet: De forbundne Slaver, stiftedes, til hvilken to Medlem met af Byd=Fortningen stode i inderligt Forhold. 7) At Hovedmændene for disse Foreninger, samlende deres Kræfter, fattede i samme Tidsrunkt den Jdee, at bevirke en revolutienair Bevægelse ved Armeens Hjælp, og at de i det Øiemed søgte at faae Militære overhovedet, især Compagni= og Regimemschefer, forbundne med sig. 8) At der i de Foreninger, hvorom her tales, bleve forskiellige Paner til Forandringer foreslagne, efter deres Medlemmers personlige Anskuelser og Jnteresser; at Nogle vilde stifte en Bestyrelse, hvor den øverste Autoritet skulde cone nirere sig i et Triumoirat, som de smigrede sig med at komme til at udgjøre en Deel af: Andres Paastand gik ud paa at deele Rusland i store uafhængige Regjeringer, men forbundne ved et fødderativt Baand. Disse Dele skulde da kaldes Stater, hvis Overhoveder de haabede at blive. Andre endnu drømte om at adskille forskellige Provindser fra Riget, enten for at give dem en fuldstændig Uafhængighed, eller for at afstaae dem til Nabo Magter. 9) At i denne Forvirrelse af Ideer, i dette Sammenstød af afsordrede Ærgjerrigheds=Planer, ligesaab inde som grusomme, ingen endelig Plan blev antagen, men at nogle af Hovedmændene for de Sammensvorne paany opfattede det skrækkelige Profekt, som de havde havt i Aaret 1817, at myrde Keiser Alexander, hæderlig Jhukommelse. 10) At to Medlemmer af disse hemmelige Foreninger vilde endog i Aaret 1823 sætte denne skrækkelige Misgierning i Virk, at de i den Hensigt begave sig til Bobrouisk, hvor Kriserens Vei, paa en Reise, faldt forbi, men at Udeblivelsen af deres Medskyldige hindrede dem i at forsøge paa den Misgierning, de havde i Sinde. 11) At i Aaret 1825 samme Misgierning endnu engang blev besluttet ; at et Menneske, overest med Keiserens Velgierninger, var den, der især med Heftighed tilkjendegav Ønsket at fnigmorde ham, at han forkastede enhver Udsættelse heri, at det da blev afgjort at nogle af disse Keisermordere skulde sendes til Taganrog, hvor Hs. Keiserlige Majestæt opholdt sig, at disse Keisermorgere hørte til Medlemmerne af hiin Forening: "de forbundne Slaver", men at man ikke destomindre, efter nye Raadslagninger, kom overeens om, at Keiser Alexander ikke skulde myrdes førend i Mai Maaned 1826, et Tidspult, da de Sammensvorne antog at han vilde holde Revue over Tropperne i Omegnen af Bela Terkoff. 12) At endeligen en anden vanvittig Misdæder ankom fra Ruslands horiste Grændser til Petersborg i Efteraaret 1825, og at han, de citerat være optagen i Nord=Foreningen, tilbød sin Arm til Kiis sk. rens Dind. 13) Att, da en kort og grusom Sygdom havde udført det gud er dommelige Forsyns urandsagtlige Beslutning, og berøvet Rusland 6 en Mark og en Fader, fattede de Sammensvorne nye Planer om i Forandringer; at de først udseete Offere vare alle Medlemmerne af en den Keiserlige Familie, som skulde have været opofride paa en og de samme Tid, og at Oprør skulde iværksættes paa een Gang i Peters, borg, i Moskov, og i forskellige Armer=Kantonnements Stæder. De Mennesker, uværdige Navnet Russer, som passede paa disse til Planer, bedroge sig forunderligen baade i Henseende til Udstrækningen af deres Midler, som ei vare at agte for noget, og i Henseende le til Muligheden af den Omvæltning, som de troede at have forbaredet. Deres Forsøg den 14de December i Petersborg, og det ved he Mouraview=Apostol i Omegen af Kir, have beviist, at de ikke i 2 vor Nation kunde regne paa den mindste Understøttelse; thi de faa Sol 1 datter, og selv de Officerer, som havde fulgt dem, vare kun skuffede, de ved at stride for Overholdelsen af deres Eed. De havde vidnes om, at lignende Sammensværgelser, om endog Sammenhængen i maatte være mindre urimelig, dog ikke kunne naae deres Øiemed i 6 Rusland. Vi gjentage det: Tallet af de Sammensvorne og overhovedet af s. de store Misdædere er kun lidet betydeligt. Alle de hemmelige Forre ninger, som de havde siftet, kjender man ; alle de Planer, som de Biinhed eller Ondskab haver udtrækket, ere bragte for Dagen; alle de Midler, hvoraf de maatte betjent sig, for at iværksætte dem, ere udfundne, og, som vi allerede have havt Leilighed at sige, mærkelige Forskjelligheder aabenbart na paa en Maade af sig selv imellem de Hæftede, som Undersøgelses=Commissionen afhører. Nogle vare Stiftere og Hovedmænd for disse hemmelige For ninger. Andre, forbundne i Sammensværgelsen med dem, befandt sig indviede i deres gyselige Hemmelighed. Andre endnu skulde være Redskaber for Hensigter, som de i Grunden ikke kjendte. Der er endeligen de, f. Ex. de forledede Soldater, som ikke troede, at de væbnede sig mod Orden og den retmæssige Rigent. Disse Forskjelligheder kunne ikke andet end forlænge Undersøgelses Commissionens Arbeider. Endskjønt de Hovedskyldige allerede ere overd vist, bør dog den exemplariske Straf, som Keisermordere og Mennesker, der elske Forstyrrelse og gribes med Vaaben i Hænderne, fortjene, opsættes, for at Undersøgt ses=Commissionen kan confrontere dem med deres Medskyldige, for at den kan ved Undersøgelsernes Fuldstændighed og de Beviser, som deraf fremkomme, destemme de forskjellige Grader af Strafskyldighed, og overhovedet ikke ag graver, Nogen, men føre til Kiendelser, hvis Retmæssighed er utvigelig. J øvrigt er Enden paa dens Arbeider ikke langt borte, og vi tilmed at tilføie, at den har Ordre at udmærke for Hs. Majestæt Keiseren uden mindste Ophold alle de Individer, der ere hæftede som Følge af et tilfældigt Sammentræf af Omstændigheder, paa Mistanke, som maatte befindes er at have Grund og at Hs. Keiserlige Majestæt strax befaler slige Individen satte i Frihed.