Berlingske Tidende, 1832-02-13
Brüssel, den 1ste Februar. Vort Repræsentantkammer har erhvervet sig varme Lovtaler af Fournal des Flanders og dennes orthodoxe Collega, Courrier de Meuse, det har nemlig forkastet Dhrr. Serons og Robauls Forslag, at sætte den offentlige Underviisning under et vist Opsyn og tillige drage Omsorg for dens videre Udbredelse. Endskjøndt hiint Forslag skeete af to Mænd, af hvis Republicanismus gaaer meget Ry, opvaktes dog denne Gang den Mistanke mod dem, at de vilde fornye Kong Vilhelms Jnstitutioner; foruden de færke catholske, bigotte Abboes i Repræsentantkammeret, var ogsaa den navnkundige belgiske Politicus, Baron Rodenbach, Forslagets heftigste Modstander. Han og hans Partie regnede sig til Hæder, ei blot at være Catholiker, men ogsaa at betegnes som Ultramontaner; Hr. de Smet gik endog saavidt, at han anpriiste den berygtede van der Roots og den Belgiske Revolutions Principier i Aaret 1790, og erklærede Opstanden, imod den velmeenende Keiser Joseph for et Fremskridt, hvormed det forrige Aarhundrede var ilet det nittende forud!! Det Factum, at i Repræsentantkammeret 53 Stemmer, imod 24, erklærede en ordnet Underviisnings Udbredelse for noget Unyttigt, er ene ikke tilstrækkeligt til at betegne det Standpunkt, paa hvilket vor Civilisation staaer; meget meer maa man i denne Henseende gjennemlæse de Taler, som vore Ultramontaner holde til deres Grundsetningers Forsvar, og i disse Tider, da paalidelige politiske Artiklers Mangel er saa stor, kunne udenlandske Blad meere Læserne ved at fylde deres Spalter med en Oversættelse at hine Expectorationer. J Øvrigt ere Dhrr. Seron og Robauikke de Mænd, at de ved deres Argumentation mægte at fremme et Forslag af hiints Beskaffenhed; i Stedet for at udvikle en saadan Underviisnings gavnlige Nødvendighed, appellerede de lot til Lidenskaberne og opvakte derved den Mistanke, at deres tilsyneladende oplyste Bestræbelser skjule en hemmelig Plan Udgiveren af Messager de Gand, Bogtrykker Steven i Gent, som nyelig blev arresteret, er, uagtet alle Protestationer imod Krigsrettens Competens, for hvilken han blev stillet (unden det Paaskud, at Gent var erklæret i Beleiringstilstand, af denne Ret bleven dømt til eet Aars Fængselsstraf og til at betale Proessomkostningerne. Mærkeligt nok er det, at Krigsministeren br. de Brouckere, - den samme Mand, der før saa strængt for rede de nederlandske Ministres Ansvarlighed, - da Generalsellons egenraadige Adfærd i Gent blev omtalet i Repræsentant kammeret, ei allene forsvarede hiin Fremfærd, men ogsaa tilstod, at han selv havde været dens Drivefjæder, og desuagtet blev fritagen for al Ansvarlighed, fordi han beraabte sig paa Facta paa Sammensværgelser, o. s. v., hvis Tilværelse han dog ikke beviiste Med Føje bemærker derfor Messager de Gand, hvis Udgiver blev dømt for Artikler, som han havde taget ordret udaske Temps, Quotidienne og flere franske Blade, at selve Constitutionen m er kommen paa Listen over forbudne Sager i Gent! Almindeligen beklages den ældre Cockerill, Fader til de industriøse Mænd, hvis Establissementer i Verviers, i Serning, i Aachen og i Berlin beskjeftigede saa mange Tusinde Hænder. For 30 Aar siden kom Hr. Cockerill fra England til Nederlandenne, uden at medbringe noget Andet end en mægtig Virksomhedsdrift og Opfindelsesaand. Men hiin og denne formaaede, under vise Regjeringers Beskyttelse at skaffe ham megen Agtelse inden og udenlands. Hans Forbedringer i Maskinvæsenet ville endnu i lang Tid bære Frugter. Mod Enden af sine Levedage havde han den Græmmelse, at see en Deel af sine Establissementer, der nu bestyres af hans Sønner, bragte Undergang nærved Belgiens politiske Reformatorers Ufornuft.