JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Berlingske Tidende, 1836-04-14
Committeens Medlem, Proprietær Neergaard, yttrede, at han paa det Bestemteste maatte modsige den yttrede Formening om, at Paalæget af en directe Skat istedetfor Consumtionen vilde vække Misnøie. Hvad angik Omkostningerne ved Opkrævelsen af en saadan Skat, da vilde disse ikke kunne nærme sig dem, der nu finde Sted ved Consumtionens Oppebørsel. Naar det af et Medlem var bemærket, at Consumtionen blot var et som Landmanden gjorde for ConsuUdlæg, menten, da kunde Taleren ikke deele denne Mening, men maatte gjøre opmærksom paa, at det kom an paa Omsætningens Raskhed, om Landmanden fik sit Udlæg tilbage. Taleren maatte indrømme, at der med Hensyn til Landet var endeel Betænkeligt ved at forandre Consumtionen til en directe Skat; denne vilde vel ikke ramme den Fattige, der Jntet, Producerer, men derimod kunde den komme til meest at ramme den, som for at subsistere maa producere, og som har endt ved at holde sig i sin Stilling; men uagtet Taleren langtfra vilde have denne trykket ved Forandringen, troede han dog ikke, at man alene af Jøvdette Hensyn burde tilbageholde den. rigt maatte han, med Hensyn til hvad der om Brænderiafgiften var yttret, gjøre opmærsom paa, at der i Kjøbstæderne forbrugtes forholdsmæssigt meget mere Brændeviin end paa Landet. Naar det var yttret, at Landmanden kun betaler Consumtion af sin rene Gevinst, maatte Taleren bemærke, at Landmandens Producter meget ofte staae i saa lav Priis, at de sælges med Tab, og i saa Fald bærer Producenten Consumtionen. Betræffende hvad der var yttret om Bortforpagtninger af Consumtionen, skjønnede Taleren, ikke, at disse vilde føre til noget heldigt Resultat, da jo Forpagterne maatte see at faae Afgiften ind, og dette vel ikke kunde skee paa anden Maade end nu. Committeens Medlem, Agent Vogt, bemærkede, at han ikke kunde fortænke Nogensomhest i, at han søgte at unddrage sig en ny Beskatning, men det forekom ham dog, at man ikke ved denne Leilighed maatte være saa nøieregnende med at yde et Offer, da det gjaldt og Jndførelsen af en almeennyttig Jndretning. Den Mand, som sidder i en større Bedrift og eier nogen Formue, vilde ved Consumtionens Forandring til en directe Skat komme til at bære en betydelig Deel af det, som nu den mindre formuende Kjøbstæd beboer maa betale. De egentlig Fattige vilde Skatten ikke komme til at ramme, da de saavel paa Landet som i Kjøbstæderne ere skattefrie. Hvad de mindre Formuende paa Landet, Jndsiddere og Beboere af Huse uden Jord samt Huusmænd angaaer, da vilde Skatten, slet ikke ramme hine, som intet Hartkorn have, og disse vilde kun komme til at bære den i meget ringe Grad, da deres Hartkorn kun er ubetydeligt.
Berlingske Tidende, 1836-04-14
Med Hensyn til de af flere Medlemmer, gjorte bemærkninger imod, at Landet skulde bære 1/3 Deel af Vederlaget for den ophævede Consumtion, og imod at en slig Afgift skulde lignes paa Hartkornet med en lige Størrelse gjorde Committeens (omtrent 3 Mark) Pluralitet, imellem den foreløbige og endelige Behandling af Sagen, adskillige Modisicationer i dens Jndstilling. Den foreslog saaledes: "at man i Præmisserne blot til Oplysning exempelviis nævner hiint Beløb, men derhos udtrykkeligen bemærker, at det efter nøiere indhentet Oplysning vel kan være, at hiint Beløb ei burde bæres af Landet i det Hele, samt at det var ønskeligt, at man kunde fordeele en større eller mindre Deel af det paa Landet faldende Vederlag paa de forskjellige Egne efter den Fordeel, som ifølge Hvers Production kan antages at tilflyde samme ved i Henhold Consumtionens Ophævelse." hertil foreslog Committeen følgende Forandringer af dens specielle Henstillingspunkter: Som et nyt Nr. 2: "At Regjeringen vilde lade indhente Betænkninger fra de vedkommende Øvrigheder om den Fordeel, som Consumtionens Ophævelse kunde antages at skaffe Producenterne paa Landet, efter Productionens beskaffenhed i de forskjellige Egne, for at det derefter kunde tages under Overveielse, hvorderlaget for Consumtioløb af 2 stort et . rigen. nens Ophævelse, der billigen og rette Ar kunde lignes paa Landet, samt hvorledes dette bedst kunde fordeles paa de enkelte Egne.
Berlingske Tidende, 1836-04-14
Som et nyt Nr. 3. At lade alle Kjøbstædscommunernes og navnligen Kjøbenhavns Communes Bestyrelse afgive Betænkning, om og hvorvidt Communerne ved directe Ligning. kunne tilveiebringe, og uden Hensyn til Restance prompte indbetale den større Deel af Vederlaget for Consumtionens Ophævelse, som ei falder paa Landet, saaledes at Kjøbstæd communerne overtoge det Halve og Kjøbenhavn det Halve, og hver af hine Communer gjen sin Andeel efter Kjøbstædernes respective Folketal.
Berlingske Tidende, 1836-04-14
Det sidste ældre Jndstillingspunkt (Nr. 3 nu Nr. 4) maatte formeentligen undergaae den Forandring, at der sattes en senere Stænderforsamling istedetfor Provindsialstændernes næste Forsamling.
Berlingske Tidende, 1836-04-14
Committeens Medlem, Proprietær Tutein, bemærkede under Sagens endelige Forhandling, at han maatte vedblive sin Jndstilling om, at Forsamlingen ikke skulde indgive nogen Petition og Consumtionens Afskaffelse, deels fordi det var vanskeligt at convertere en indirecte Skat til en directe, deels fordi denne ikke burde lignes paa Landet. Vel var der gjort nogle Modificationer i Pluralitetens oprindelige Jndstilling, men der forudsattes dog endnu, at Landet skulde bære en Deel af Skatten, hvilket Taleren formeente at være urigtigt. Det er afhængigt af Omstændighederne, hvo der bærer den indirecte Skat, der nu ydes i Consumtionen, om Producenten eller Consumenten. Hvor der produceres Mere, end der kjøbes, bæres den af Producenten; men med en stigende Velstand gaaer den over paa Consumenten. Tidligere bestod der en Consumtionsafgift for Landet, men en anden Skat blev i dens Sted paabuden, og som en Følge deraf maa Lovgiveren ved denne Omregulering være gaaet ud fra den Forudsætning, at Kjøbstædernes Beboere betalte den Consumtion, som vedblev lahvile disse. At Landbrugerne paany en Andeel. af Skatten vilde være en Ubillighed. Taleren antog, at man ikke kom et Skridt nærmere ved at indhente Oplysninger fra vedkommende Autoriteter, thi Forsamlingen maatte forudsættes at have de Kundskaber, som vare nødvendige for at bedømme Forholdet, hvorefter Skatten skulde paalignes. Sluttelig tilføiede Taleren, at en Petition i denne Sag vilde være ubetimelig, da der forelaae Regjeringen saa mange Lov arbeider.
Berlingske Tidende, 1836-04-14
Committeens Medlem, Proprietær Neergaard, bemærkede yderligere, at man, ved at indhente Efterretninger fra Landets Embedsmænd, maatte kunne erholde endeel practiske Bemærkninger, hvilket i slige Sager var nødvendigt. Saaledes som Committeen havde indstillet Sagen, var der ikke Spørgsmaal og Fordelingen af Skatten, og der var følgelig reserveret Landbrugerne Ret til at fremsætte deres bemærkninger i saa Henseende, naar i sin Tid et Lovudkast angaaende Skattens Fordeling maatte blive Forsamlingen forelagt. Vel kom Landet ved den proponerede Forandring anden Gang til at bidrage til Consumtionens Ophævelse, men dette var ikke til Skade for Landmanden, da han nu som Producent de facto maatte contribuere Jøvrigt maatte allerede den Omstænhertil. dighed, at man nu ikke kunde vide, hvorvidt Kjøbstæderne vilde overtage hele Skatten, gjøre det tilraadeligt, at indgaae med en Petition i denne Sag. Et Medlem yttrede, at han vel indrømmede, at en directe Skat istedetfor Consumtionen maaskee i Begyndelsen vilde af Landboerne. føles mere end nu Comsumtionen, men han var overbeviist om, at den Frihed og det Liv, som vilde opstaae med Hensyn til Forbindelsen, mellem Land og Kjøbstad, langt vilde opveie Skatten, selv om denne kom til at udgjøre omtrent 3 Mk. pr. Tønde Hartkorn. Dog troede han, at Øieblikket til den foreslaaede Forandring endnu ikke var det meest passende, men at man burde oppebie Jndførelsen af den nye Matricul, da ellers Hartfornet vilde være en mindre hensigtsmæsfordelinMaalestok for Skattens Efterat saavel Committeens som flere af Forsamlingens øvrige Medlemmer havde yttret sig over Sagen, og efterat Grev Holstein havde tilkjendegivet, at han, med Hensyn til de af Committeens Pluralitet foretagne Forandringer i dens Jndstillingspunkter, fandt sig foranlediget til at tage sin Jndstilling tilbage, blev det først sat under Afstemning: "om overhovedet en Petition i denne Sag skulde indgives, hvilket blev vedtaget med 39 Stemmer mod 22. Derefter blev Committeens Pluralitets første Jndstillingspunkt, som gik ud paa : "at Hans Majestæt vilde lade General-Toldkammer og Commerce-Collegiet indgive udførlig og motiveret Betænkning, om et Forskrifterne om Toldpasseersedlerne kunde forandres og Brænderafgifterne lægges paa Redskaberne, stillet under Afstemning, forkastet med 33 Stemmer mod 28.
Berlingske Tidende, 1836-04-14
Committeens Pluralitets øvrige Jndstilingspunkter, saaledes som disse senere vare modificerede, bleve derimod billigede, det andet med 42 Stemmer mod 19, det trede med 41 mod 20, det fjerdes første Passus : "Lade en senere Stænderforsamling meddele Resultaterne af disse Undersøgelser, med 45 Stemmer mod 16; dets anden Passus med 41 mod 20.
Berlingske Tidende, 1836-04-14
Den af Committeens Referent, Professor Bang, paa Forsamlingens Vegne forfattede allerunderdanigste Petition er af følgende Jndhold: Agent Bruun har som Deputeret for Kjøbstædernes 7de Valgdistrikt til Provindsialstændernes Forsamling indgivet et Andragende om Ophævelsen af Consumtionsafgiften i de danske Forslag til denne Afgifts Kjøbstæder, og Udredelse paa anden Maade.
Berlingske Tidende, 1836-04-14
En til Oplysning herom sigtende Undersøgelse er derfor den første Gjenstand for Stændernes nærværende allerunderdanigste indragende. Den større Deel af Vederlaget for Conationens Ophævelse maatte naturligviis de paa Kjøbstæderne og Kjøbenhavn. De ste have, med Undtagelse af de Bornholm efter sidste Folketælling omtrent 124,000 udvaanere, Kjøbenhavn henved 120,000 dvaanere. Forudsat at Afgiften lignes halvdelen paa Kjøbstæderne og Halv ved delen paa Kjøbenhavn, saa vilde der for hver 40,000 Rbd. af hele Vederlaget falde omtrent 1 Mk. pro Persona, som de vedkommende Communer havde at udrede, og hvis Kjøbstædernes og Hovedstadens samlede Andeel antages at maatte variere fra 300,000 Rbd. til 480,000 Rbd., saa vilde paa hver Commune falde fra 9 til 12 Mk. pro persona; ligesom Kjøbenhavns Halvdeel vilde udgjøre fra 180,000 til 240,000 Rbd. Forsamlingen har ei anseet det for usandsynligt, at de enkelte Kjøbstæders Communer i Almindelighed vilde være villige til at udrede et saadant Vederlag for Consumtionens Ophævelse; thi Personel-Consumtionen, der erlægges af dem, som boe paa Byens Grund udenfor Portene, udredes nu i Gjennemsnit med 2 Rbd. pro persona. Vel maatte Afgiften qvartalsviis af Communerne betales til Statscassen, uden noget Hensyn til Restancerne hos de enkelte Ydere, og Communen maatte vel endog, da Tab ved slige Restancer ei ganske kunne undgaaes, paaligne et noget høiere Beløb end det, som den netto skulde udrede efter sammes Folketal; men naar der blot i enhver Commune toges tilbørligt Hensyn til, hvorledes det Beløb, som falder paa samme, sikkrest og retfærdigst kunde fordeles efter de locale Forhold i samme, saa troer Forsamlingen, at den af Kjøbstæderne saa meget ønskede Forandring ei her vil møde størst Vanskelighed. Kjøbstædernes mindre Størrelse vil nemlig i høi Grad lette en retfærdig og billig Fordeling. Jmidlertid er det naturligviis nærmest Communerne selv, som maae afgive Erklæring om denne Gjenstand, og Forsamlingen kan derfor ei andet end foreslaae, at Betænkning herom indhentes. fra de enkelte Communers Bestyrelser.
Berlingske Tidende, 1836-04-14
J Kjøbenhavn vil det vel formedelst Communens Størrelse være forbundet med Vanskelighed at tilveiebringe den fornødne Sum og hvert Qvartal contant indbetale samme i Statskassen. J Kjøbenhavn er der ogsaa forholdsviis flere Almisselemmer. (Derimod troer Forsamlingen ei at burde undtage For stædernes Beboere fra Ydernes Tal, da vi en indsee nogen retfærdig eller billig Grund, hvorfor disse, for største Deelen næringsdrivende, paa Byens Grund boende Jndivider, skulle være fritagne for Consumtionsafgift. Endeligen er Folketallet omtrent 5000 mindre end i de consumtionspligtige Kjøbstæder.
Berlingske Tidende, 1836-04-14
Jmidlertid er det dog klart, at Kjøbenhavn, der nu udreder omtrent 320,000 Rbd. i Consumtion, vilde vinde saa betydeligt ved den paatænkte Forandring, i det navnligen Brød, Kjød og Øl, med andre Ord Hovednæringsmidlerne, maatte falde i Priis, at Forsamlingen ei kan paatvivle, at Kjøbenhavns Communnalbestyrelse, hvis Erklæring herom naturligviis i Særdeleshed ønskes indhentet, vil tage under nøie Overveielse, om der fra Hovedstadens Side kan gjøres Udveie til at see en, formeentligen for samme saa gavnlig, Foranstaltning iværksat. Forsamlingen tillader sig blot at bemærke, at naar det ved Fordelingen af Vederlaget for Consumtionsafgiften i Kjøbenhavn ei kunde undgaaes at tage Hensyn ei blot til Antallet af Personerne, men og til disses større eller mindre Formue, saa fortjente det vel at overveies, om ei begge Øiemed kunde opnaaes ved at deele Jndvaanerne i flere Klasser, af hvilke de første svarede en høiere, de sidste en lavere Personel Consumtion. Ved den Enkeltes Ansættelse i de forskjellige Klasser kunde der da tillige tages noget Hensyn til Antallet af hans Børn og de Tjenere eller Arbeidere, som hørte tilfor hvem han maatte betale. hans Bedrift, og Endnu maa Forsamlingen med et Par Jndvending imod den hele Ord berøre den omhandlede Ombytning af Consumtionen imod en directe Skat, at Staten dog vilde tabe derved, at Consumtionen som en inddirecte Skat kan og maa stige, naar Landets Folkemængde, Production og Forbrug stiger, saaledes som andre Staters, især Englands og Nordamerikas Historie viser, medens den directe Skat ei stiger. For det Første kan Danmark heri et sammenlignes med England og Amerika, hvor Omsætningerne ere saa talrige og betydelige, som de aldrig her kunne blive, og hvor de locale Forhold medføre, at Omkostningerne paa Oppebørselen af de indirecte Afgifter ere forholdsviis langt mindre end Danmark. Dernæst gaaer Forsamlingen udfra den Forudsætning, at den vigtigste Consumtionsafgift, nemlig af Brænderierne, skulde vedblive og altsaa kunde stige med Forbruger, Fremdeles vilde Staten vinde, efterhaanden som de pensionerede Embedsmænd og Betjente afgik. Endeligen har Forsamlingen ei heller tænkt sig, at det Kjøbstæderne og Kjøbenhavn paalignede Beløbs Fastsættelse skulde være en Regulering til evig Tid, men den nye directe Skat burde formeentligen efterhaanden omreguleres, f. E. efter hver 4de Folketælling d. c. hvert 20de Aar, i Henhold til Byernes stigende eller aftagende Folkemængde.
Berlingske Tidende, 1836-04-14
det Forsamlingen nu, i Henhold til alt Anførte, tillader sig allerunderdanigst at udtale det almindelige Ønske om, at den Consumtionsafgift, som ei erlægges af Brænderierne, kunde ombyttes med en anden Skat, som retfærdigen og billigen kunde fordeles paa de Vedkommende, vover man for Tiden dog alene at henstille, om Deres Majestæt ei maatte finde det hensigtsmæssigt: a) at lade indhente Betænkninger fra de vedkommende Øvrigheder om den Fordeel, som Consumtionens Ophævelse kunde antages at skaffe Producenterne paa Landet, efter Productionens Beskaffenhed i de forskjellige Egne for at det derefter kunde tages under Overveielse, hvor stort et Beløb af Vederlaget for Consumtionens Ophævelse, der billigen og retfærdigen kunde lignes paa Landet, samt hvorledes dette bedst kunde fordeles paa de en kelte Egne. b) at lade alle Kjøbstædcommunernes og navnligen Kjøbenhavns Communes Bestyrelse afgive Betænkning, om og hvorvidt Communerne ved directe Ligning kunne tilveiebringe. og uden Hensyn til Restance prompte inbetale den større Deel af Vederlaget for Consumtionens Ophævelse, som ei falder paa Landet. saaledes at Kjøbstædcommunerne overtoge det Halve og Kjøbenhavn det Halve, og hver af hine Communer igjen sin Andeel efter Kjøbstædernes respective Folketal. e) at lade en senere Provindsialstændernes Forsamling meddele Resultaterne af de fornævnte Undersøgelser, for at denne derefter særmere kunde afgive en bestemt allerunderdanigst Betænkning, om det vil være gjørligt og gavnligt at iværksætte den omhandlede Consumtionsafgiften med en Ombytning af directe Skat.,
Berlingske Tidende, 1836-04-14
Sagen angaaende de indgivne Andragender betræffende Brændeviins brænderierne. (See denne Tidende Nr. 7374 og Nr. 80.)
Berlingske Tidende, 1836-04-14
Capitain Bierre har forelagt Stænderforsamlingen et Andragende fra Bestyrelsen, for Kjøbenhavns Brændeviinsbrænderlaug, betræffende det formeentlige Misforhold imellen Brænderiafgifterne i Hovedstaden og Afgiften af Brænderierne i Kjøbstæderne og paa Landet. Dette Andragende er af følgende Jndhold: "Med den høieste Tillid til de ærede Herrer Deputeredes Velvillie for at fremme gavnlig Virksomhed til Held for hver Borgerklasse, og med sikkert Haab om deres kraftige og indsigtsfulde Medvirkning til, at enhver Stand, saa nær som muligt, i lige Forhold deelagtiggjøres i at bære de Byrder og udrede de Afgifter, som til Statens Fornødenheder udfordres, uden at den ene Borger og Undersaat besværes eller begunstiges mere, end den Anden i lige Stil Jnteressenterne af Brændeviins ling, vove brænderlauget her i Staden at forelægge de høitærede Repræsentanter af Stænderforsamlingen for Kjøbenhavn en Anskuelse af dette Laugs nærværende betrængte Tilstand i Forhold til alle Danmarks øvrige Brændeviinsbrænderier og fornemmelig de Brænderier, som paa Landet ere anlagte og i den senere Tid mærkeligen forstørrede i faa Miles Afstand fra Hovedstaden. Disse Brænderier ere paa en saadan Maade begunstigede, at det for Kjøbenhavns Brændeviinsbrændere bliver en aldeles Umulighed dermed at kunne concurerre, eller ved Siden af Samme, at kunne bestaae, hvorover vi tillade os at fremlægge følgende Oversigt: Af de kjøbenhavnske Brænderier svares af 1 Tønde, beregnet til 14 Lpd. Hvede, i Consumtion 1 Rbd. 3 mk. Sølv og i Brændingsafgift, udregnet efter Kjedelens og Karrenes Jndhold, af hver Tønde Sæd, som forbruges, circa 2 Rbd. 3 mk. Sølv. Af de ringere og mindre vægtige Kornvarer er Consumtionen lidt lavere, men Brændingsafgiften den samme, hvoraf følger, at den tilsammenlagte Afgift udgjør 4 Rbd. Sølv for hver Tønde eller 14 Lpd. Sæd, som anvendes til Brændeviin heri Staden. De mindre Kjøbstæders Brænderier ere paa lignende Maade paalagt at svare omtrent 2/3 af den fornævnte Afgift, men, da sammes Berigtigelse paa mange Steder i aabne Byer er vanskeligere at controllere end her paa Stedet, kan man med temmelig Vished antage, at denne Afgift ikke overalt regelmæssig indkommer.
Berlingske Tidende, 1836-04-14
Af de stemplede Brændeviinskjedler paa Landet beregnes af det Pottemaal, Kjedlen med Hatten indtil Piberne indeholder: a) efter Kgl. Resol. af 23de Novbr. 1757, for 136 Potter 100 Rbd. b) efter Kgl. Resol. af 31te August 1804, 1/2 For3 mk. høielse. . . . c) efter Kgl. Resol. af 3die Decbr. 1811, 1/2 Forhøielse. . . . . 22 Den aarlige Afgift bli 135 Rbd. - mk. S. ver altsaa Alt for hver Tønde eller 136 Potter, som Kjedlen indeholder. Hvormange der af de saakaldte Landbrænderier, der imod denne Afet er forundt Bevilling til at brænde Brændeviin, er os ikke nøiagtig bekjendt, men iblandt dem, der befindes i Nærheden af Hovedstaden, kunne vi nævne: Bagsværd, Bregnerød, Farum, Lyngbye, Røiels Kro, Rongstedlund, Roeskilde og Skovshoved Krosteder. Rongstedlunds Brænderi, som skal være i stærk Drift, svarer efter ovenstaaende regning af en Kjedel paa 1205 1/2 Potter 1196 Rbd. 74 s. om Aaret. Da den herbenævnte Afgift ene svares af Kiedelens Jndhold, og det er Eieren uformeent, at anbringe saamange Mæskekar og Redskaber han vil, kan der efter den laveste Beregning, som til en Brænding med et Værk af lignende Størrelse heri Staden forbruges, med dette Brænderi, foruden den almindelige Tilsætning af Malt m. v., daglig brændes 7 Tønder Hvede eller anden Sæd til en Vægt af 7 Gange 14 Lpd., hvoraf der her paa Stedet svares i Afgift 28 a 30 Rbd., og paa dette Sted 3 Rbd. 1 Mk. 11 s., naar der daglig gjøres en Brænding. Men naar man nu vilde antage, at Værket den Fjerdedeel af Aaret var uafbenyttet, hvilket neppe er tænkeligt, siden Afgiften, som her saa meget kommer i Betragtning, bliver den samme, saafremt Værket ikke var anmeldt til Forsegling, saa blev efter denne Beskatningsmaade Afgiften for en saadan Brænding alligevel dog kun 4 Rbd. 36 s., eller omtrent 3 af hvad der for en lignende Fabrikation erlægges her paa Stedet. Lyngbye store Kro brænder ligeledes meget stærk med en Kjedel paa 1214 1/2 Pot ters Jndhold, hvoraf aarlig svares 1205 Rbd. 60 s., der bliver samme Forhold som det forestaaende.
Berlingske Tidende, 1836-04-14
Roeskilde Kro, hvis Værk nylig erblevet forstørret, har hidindtil holdt et Brænderi i stærk Drift med en Kjedel paa 938 1 1/2 Potter, hvoraf aarligen er svaret 931 Rbd. 75 s. Sølv. Dette Brænderi blev i sin Tid ganske indrettet efter et Undertegnede bekjendt Brændeviinsværk her i Byen, hvis Kjedel indeholder 880 Potter, og kan sammenlignes med hiint. Til en Brænding med dette Værk forbruges: 2. Jomfru Ane Cathrine Elisabeth Hunæus, anmodes inden 12 Uger for mig, som Skifteforvalter i disse Og 5 Tønder Hvede, hvoraf Consumtionen betales. 7 Rbd. 48 s. S. med . . . 6 Skjepper Malt, som consumeres med og i Brændingsafgift erlægges. 20 Rbd. 95 s. S. tilsammen. Efter hvilken Beregning en saadan Brænding daglig her i Staden. vilde beløbe sig til en 7661 Rbd. 19 s. S. aarlig Afgift af . . . Naar derfra den Afgift, som Roeskilde Kro aarlig har tilsvaret, fradrages med bliver der af en lignende Qvantitet Brændeviin, som i samme Tidsløb, tilvirkes i Hovedstaden, erlagt. . . . . . 6729 Rbd. 40 s. S. mere, end paa det fornævnte Sted, hvilket Beløb ved denne ene Kro, som dog ikke indbefatter noget af Siellands største Landbrænderier, paa Grund af Afgifternes forskjellige Beregningsmaader, maa ansees for at have været et aarligt Tab for Finantserne. Maaden, hvorpaa et saa betydeligt Tab for Statskassen kunde forebygges, og en nøiere Overeensstemmelse i Afgifterne bevirkes, tiltroe vi os ikke Kundskab nok til at kunne gjøre mere Sagkyndige noget Forslag om, men tillade os at henlede de høie Vedkommendes Opmærksomhed paa nogle af en i dette Anliggende erfaren og bevandret Embedsmands Frimodige Ytringer angaaende Brændeviins brænderierne paa Landet i Danmark, som i Aaret 1827 af Justitsraad og Toldinspecteur Hasse. i Svendborg i Trykken ere udgivne, hvoraf et Exemplar hermed følger, hvori Forfatteren, som det forekommer os, har med et klart Bli Budenes uefterretteenighed underinden var skeet Styld, i, at flere Abonnenter tildigere hans modtaget denne via i de store Runkelvne-Sukker-Sabrikker 2 haft fra forskjellige Synspunkter betragtet dette Anliggende og Pag. 18 foreslaaet: at saavel Kjedel som Mæskekar ved Landbrænderierne maatte underkastes Maaling og Stempling i Overeensstemmelse med Fdn. af 25de Mai 1804.
Berlingske Tidende, 1836-04-14
Foruden de her anførte Landbrænderier, gives der en Deel flere Krosteder, som have lignende Rettigheder og ere istand til at producere Brændeviin imod en Afgift af 2/8 s. a i det høieste 1 Rbs. pr. Pot, og da der nu for det meste i enhver Landsby befindes et eller flere hemmelige Udsalgsteder af Brændeviin, er det for Landbrænderierne til den lave Priis, de paa Grund af deres ubetydelige Afgift kunne sælge deres Product for, en let Sag fremfor Kjøbstæderne, at finde en udbredt Afsætning, om deres Privilegier endogsaa le overalt dertil hjemle dem uindskrænket tighed.
Berlingske Tidende, 1836-04-14
Af det her Anførte vil det erfares, Jnteressen.