Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-03-02
J de offentlige Blade har man ofte seet Røverbander anmeldte i Ungarn. Man læser ogsaa der, at det vil vorde vanskeligt for Regjeringen at standse dette Uvæsen; thi man troer almindeligen, at mange af Landets Adelsmænd have fundet sig i at tilstaae dem en vis Tribut, for derved at sikkre deres Eiendom. Dette er nu sikkert det virksomste Middel til endnu mere at forstørre Røvernes Tal. Men besværligt vil det stedse blive, at faae dem opsporede, da Bønderne selv hist og her synes at staae i Forbindelse med dem og af Frygt for Hevn skye enhver Angivelse til Øvrigheden. En Roveranfører, som nylig er paagreben, ved Navn Milfait, havde til Fader en Hyrde Tjeneste hos en ungarsk Magnat. Denne Hyrde var selv Rover og skal som saadan ordentlig have modtaget en Art af Pension af sit Herskab, for saaledes at sikkre dets Eiendomme for røverske Angreb, For at forstaae dette, maa man vide, at paa enhver adelig Gaard eller Gods i Ungarn underholdes en Svinehyrde, der i Landets Sprog kaldes KansazDisse Hyrder danne næsten i ethvert Komitat eller District et eget Laug, saaledes som ogsaa Faarehyrderne. Deres Skiftetid er paa en bestemt Aarstid, ved hvilken de forsamle sig paa et eget dertil fastsat Sted i deres District, deels for sammesteds at tilbringe et Par Dage med Dands og Sviir, deels ogsaa for der at udsøge sig de Knegte eller Underhyrder, som de maatte behøve. Ved dette Møde blive da tillige de Fornærmelser, som de maae have tilføiet hinanden, afgjorte, og en saadan Udsning skeer sædvanligen ved et Par dygtige Slag eller en anden Beskjæmmelse til den, der først har begyndt Trætten. Deres Dragt er udmærket. De bære sædvanligen meget vide, lige til halvt paa Læggene nedgaaende linnede Beenklæder (Gattien), der blive sammenbundne om Lænderne med en Læderrem. Fødderne bedække et Par Lapper garvet, ofte ogsaa raat Læder, oventil forsynede med Huller, for at snøre dem fast med Remme over en Klud af Hampelærred, hvormed Foden er omviklet. Skjorten er kort, og naaer sjelden noget over Navlen; dens Ærmer derimod overordentlig brede, men tjene som oftest istedetfor Lommetørklæde. Kun Festdagen og Søndagen fordrer, at Skjorte og Gattierne ere af ubleget Lærred, hvorover om Vinteren Beenklæder af Klæde, farvede blaae som Kornblomsterne og udzirede med Snore paa ungarsk Viis, blive trukne, og et lignende Livstykke eller Belte, indsømmet med skarlagenrødt Tøi. Paa Fødderne komme da Zischmer eller en Art ungarske Støvler, beslagne med Jern og med en Jernpig paa Hælen. Hovedet bedækker ved koldt Veir en simpel rund Pels hue, sædvanligen af hvidt Lammeskind, men ved varmt Veir en rund bredskygget Hat, der med sine Skygger ofte naae ned over Skuldrene. Haanden er bevæbnet med en djærv Knortekjæp, og naar Hyrden driver Sviin, hænger en lang Pidsk af Svinelæder, over hans Ryg, som enhver Hyrde forstaaer at bruge med sjælden Færdighed. Men den egentlige Adskillelse i Henseende til Dragt bestaaer i den saakaldte Haling, et af hvidt, grovt Tøi forfærdiget Klædningsstykke, som en Kappe, og forsynet med Ærmer og foran med Remme og Hegter. Kraven paa denne Kappe ligesom ogsaa dens nederste Deel er ofte besat med rødt Tøi. Omendskjøndt denne Haling ogsaa bruges af Slawakerne, saa bærer dog Jngen uden just Svinehyrderne den anførte Bræmme og Udziren med rødt Tøi. Den udgjør hans særegne Mærke, og da Se enhver Svinehyrde er mistænkt for Tyverie og Rov, men uden hiin Haling ikke bliver betragtet at høre med til Lauget, saa tør sædvanligen Jngen af den lade sig see i Comitaternes Hovedstæder uden at medbringe et Beviis fra hans Herskab; thi ellers bliver han arresteret, om han endog slet Jntet har forbrudt sig. Naar en Svinehyrde holder sin Datters Bryllup, saa er Jntet almindeligere end at der paa Stedet eller i Nabolauget bliver begaaet et betydeligt Tyverie af Levnetsmidler og Viin. Man formoder nok snart, hvem der har udøvet Gierningen, men man vogter sig gjerne for at forfølge ham; thi disse Hyrders Forbund strækker sig vidt og det vilde være farligt, at ægge dem til Hevn. Ofte komme de sammen i de isoleret staaende Værtshuse, hvor de da en Nat gjøre sig tilgode, og drage bort henimod Morgenen, men uden at tænke paa at betale deres Fortæring. De indfinde sig ogsaa om Aftenen i Herskabets Gaarde, og anskaffe sig Næringsmidler, hvorefter de igjen drage fredeligen bort. Men skulde deres Forlangende ikke blive opfyldt eller finde de Modstand, saa paafølger gjerne efter nogen Tid Mordbrand. J deres Tjeneste opføre disse Folk sig forresten fredelige og lydige imod deres Herskab. Men da de stedse tør holde nogle Stykker Sviin sammen med Herskabets, saa udøve de sædvanligen et frit Underslæb, saameget mere som Betjenterne eller Forvalterne selv tillade sig det Samme. Hvorfor man ikke bringer disse Folk til mere Orden, er ikke let at begribe, imidlertid mangler det overhovedet paa en bestemt Opsigt med Tjenestetiendet i Ungarn, da man troer, at ved dens Jndførsel vilde Nationalfriheder blive indskrænket i dens Rettigheder.