Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-12-18
Nyeste Tilderie af Kjøbenhavn. Facao Tiende Aargang. No. 101. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Løverdagen den 18 December 1813. Hr. Trap og Hr. Trip, eller enten kommer man for tidlig eller for sildig. Abr. Hr. Trap var een af de godmodige, beskedne Sjele, der sætte mere Lid til hver Anden end til sig selv. Allerede som Barn var han sjelden fornøiet med hvad han gjorde, ja han troede endog, at enhver, der saa lidt stive paa ham, havde noget at udsætte paa hans Person, og han behøvede kun at see nogen lee, for strax at betragte sig selv som Gienstanden for denne Latter. Hvert Øie blik kom han hulkende hjem og fortalte sin Moder, at man havde let af ham, og hvor meget man end søgte at gjøre ham det begribeligt, at der gives alt for mange Tusinde Ting i Verden, som man maa lee af, til at det just behøver at være ham, kunde han dog ikke faae det i sit Hoved, at det var andre end ham, man loe af, naar man smillende saae paa ham. Han voxte til, blev sat i Lære paa et Handelscontoir, og tilsidst selv Kjøbmand. Hans Tænkemaade tog nu vel med Aarene en anden Retning, men hans Frygt for at blive beleet plagede ham dog endnu, skjøndt under forandret Skikkelse. Krigen kom paa. Den Handel, som skulde fødde ham og hans Familie, standsede. Pengevæsenets tiltagende Forværrelse bød ogsaa ham, som det den Gang almindelig hedte, at sikkre sig, og denne Sikkringssyge blev omsider en Hovedaarsag til hans som til saa manges Ødelæggelse. Han havde en Fetter ved Navn Hr. Trip, som tilforn havde været Kjøbmand og samlet sig ved sin Flid og Stræbsomhed, maaskee ogsaa ved sin Snildhed, en liden Formue. Denne Mand besad en god naturlig Forstand, men hans Handelskundskaber vare fra Tider, aldeles forskjellige fra de nærværende, da man handlede efter ganske andre Grundsætninger end nu. Han ve for den nyere Handel, hvad en General fra Syvaarskrigen vilde være for det nyere Krigsvæsen. Hr. Trip var Hr. Traps Raadgiver; men med alle de gode Egenskaber, han virkelig besad, havde han dog den Feil, at han bestandig bagefter vilde vide hvad man burde gjort og ikke gjort, og at han snart raabte: nu er det for tidligt, snart, nu er det for sildigt: Hr. Trap havde ved Krigens Udbrud mange Varer liggende til meget billige Priser. Da de begyndte at stige, solgte han dem i den Tanke, at han siden vilde kunde indkjøbe dem igien til meget lettere Priser. Men neppe havde han solgt dem, og alle hans Bekjendtere lykønsket ham til den store Coup, han havde gjort, førend Varene stege endnu engang saa høit. Hr. Trip og hele Verden loe nu af Hr. Trap, fordi han havde været saa taabelig, at sælge sine Varer for tidlig. Det tog Hr. Trap sig meget nær. Tabet smertede ham ikke engang saa meget, som den Skam, at blive udlet. Nu besluttede han, aldrig meere at overike sig med at sælge noget, og heller at sælge for sildig end for tidlig. Han skyndte sig med at kjøbe, efter Hr. Trips og Fleres Raad, Varer, for de Penge, han en Maaned i Forveien havde faaet ind; men, uagtet han for samme Sum ikke fik halv saa mange Varer, som han havde solgt, havde han dog stor Grund til at være fornøiet; thi to Dage derefter bød man ham allerede en Avance af 10 PC. Men Hr. Trap blev urokkelig ved sit Forsæt, og alle priste hans Klogskab. Der skal ingen saa let faae Leilighed til at lee af mig igjen!" sagde han Varene vedbleve at stige, og de vare nu allerede komne til en saadan Priis, at han kunde faaet dobbelt saa stor en Capital for dem, som han havde givet. Men paa eengang indløb en Fredsefterretning, og de faldt igjen dybt under Jndkjøbsprisen. Alle begyndte nu igjen at lee af Hr. Trap, fordi han var kommen for sildig, og Hr. Trip raabte med selv klog Stolthed: "Saaledes gaaer det, naar man er for begierlig!" - Det varede længe førende Priserne vilde reise sig igjen. Hr. Trap foresatte sig, efter Hr. Trips og mange Andres Raad, saasnart han kun saae sig istand dertil, at sælge dem med et nogenlunde taaleligt Tab. Ogsaa den Tid kom: Hr. Trap slap med et Tab af 5000 Rdlr., og Alle loe nu igjen af ham, fordi han havde solgt for sildig. Dagen efter at han havde solgt Varene faldt de igjen 10 PE. Alle beundrede nu igjen Hr. Traps Klogskab, og Hr. Trip raabte fuld af Selvfølelse: "Sagde jeg det ikke nok, sagde jeg det ikke nok: Nogle Uger derpaa indløb igjen andre Efterretninger, og Varene gik i en Haandevending, 50 PC. i Veiret. Man loe nu atter af Hr. Trap, fordi han havde solgt for tidlig, og Hr. Trix raabte: "saaledes gaaer det, naar man ikke vil give Tid!" - Dette "for sildig og dette "for tidlig havde gjort Hr. Trap saa kjed af Varehandelen, at han besluttede, ikke at give sig af mere dermed. Da han havde hørt, at det var saa fordeelagtigt, at kjøbe Landeiendomme, gjorde han alting i Penge, og kjøbte sig en stor Gaard paa hiin Side Roeskilde for 50,000 Rdlr. D. C. Det varede ikke længe og man bød ham 70,000 Rdlr. for den, men han vilde ikke sælge den; thi alle sagde, han havde kjøbt godt, og hans Kone holdt desuden saa meget af Gjæslinger, Ællinger, Kyllinger og Grise, at han umuelig, uden at foraarsage hende stor Sorg, kunde skille sig ved Eiendommen. Alle Folk roste nu Hr. Traps Klogskab, og Hr. Trip meente, at faste Eiendomme var noget, som han altid havde anseet for det bedste, man kunde kjøbe i disse Tider. Hr. Trap kunde udbetalt hele Capitalen strax, men Sælgeren var en Mand, som ikke trængte til Penge. Coursen forværrede sig med hver Dag, og alle roste Hr. Traps Klogskab, at han havde kjøbt en Landeiendom, som han først behøvede at betale om et halvt Aar. J Gaarden stod paa første Panteret en Capital af 15,000 Rdlr., som Hr. Trax gjerne kunde have betalt strax; men Panthaveren var en rig Mand, som det var ligeg digt, naar Pengene bleve betalte. Jmidlertid opsagde Hr. Trap Capitalen, efter Hr. Trips Raad, som meente, at man i denne Tid aldrig burde kjøbe noget, som man ikke kunde reent udbetale. Den 11 Dec. Termin kom: Hr. Trop havde endnu ikke faaet saa mange Penge ind, at han kunde udbetale den hele opsagde Capital. Han henvendte sig i den Anledning til Panthaveren, med Begjering om, at faae Udsættelse til den 28. Dec. "Det har gode Veie, sagde Par haveren, som i sin grønne Atlaskes Slaabrok modtog ham ved Caminen, det har gode Veie, Hr. Trap, Jeg trænger jo ikke til Penge. Geneer Dem ikke. Jngen var gladere end Hr. Trap. Den 27de indfandt han sig igjen hos Prioritetshaveren. "Det haster jo ikke, sagde denne, min gode Hr. Trap. Man mumler desuden dit og dat om en ny Forordning Geneer Dem ikke. Denne Sag har jo aldeles in- Hr. Trap forestillede ham, at han gen Hast." var altid meget for at faae enhver Ting afgjort i Tide, men Prioritetshaveren kom ham bestandig i Jh! det haster jog aldeles ikke Flankerne med: jeg trænger jo ikke til Penge - geneer Dem ikke o. s. v. Hr. Trap lugtede nu Lunten. Den Priorttet, han havde at betale, var fra Aaret 1807, og han mærkede nu alt for vel, at han var kommen for sildig. Hans Frygt var heller ikke uden Grund, thi nogen Tid derefter udkom Forordningen af 6 Jan. 1813, efter hvilken han skulde betale Prioriteten med 16,000 Rbdlr. Sølvværdie, istedet for han havde gjort Regning paa, at slippe med at betale 15,000 Rd. i Danske Bancosedler. Alle de, der for roste Hr. Trops Klogskab, og deriblandt Hr. Trip, loe nu igjen af ham. Hr. Trip raabte: "saaledes er det, naar man kommer for sildig!" Kjøbet maatte gaae tilbage, og Hr. Trap saae sig nu aldeles skuffet i sine Forventninger. Han havde gjort adskillige bekostelige Anlæg, som han ikke kunde faae nogen synderlig Erstatning for af den forrige Eier, og, for at undgaae Proces, som han var en stor Hader af, lod han sig nøie med en Godtgjørelse af 2000 Rdlr. for det, som havde kostet ham 8000 Rdlr. Alle loe nu afham, fordi han for tidlig havde gjort Jndretninger paa Gaarden, og Hr. Trip meente, at han dog i det mindste burde biet indtil han havde faaet lovligt Skjøde derpaa, og alt var kant og klart. Det skal ikke møde mig tiere, sagde nu Hr. Trap, og tog i sin Harme med Pik og Pak ind til Byen. Paa den Tid gik alle Slags Statspapirer meget i Veiret, og for at sikkre sig sin Capital kjøbte Hr. Trap for 30,000 Rd. Obligationer til 180 Rd. pr. 100. Obligationerne stege med hver Dag, men da de havde naaet 250 Rd. fandt Hr. Trap det raadeligere heller at sælge lidt for tidlig end for sildig, især da Priserne saa af vexlende faldt og steeg. Neppe havde han solgt sine Obligationer førend de i en Hast løb op igjen til 390. Nu loe alle, og deriblandt Hr. Trip, af Hr. Trap, fordi han var kommen for tidlig. Det er den fordømte Overilelse, raabte Hr. Trin, den Overilelse, som styrter saa mange For at bøde paa denne Feil indkjøbte nu igjen Hr. Trap, efter, Hr. Trips Raad, for ligesaa stor en Sum Obligetioner, som han havde solgt. Han fik vel ikke saa mange, som han havde solgt, men han var imidlertid dog saa heldig, at de to Dage derefter vare stegne 8 PC. Men den Glade varede ikke ret længe, thi efter fjorten Dages Forløb vare Obligationerne igjen faldne 20 PC. under den Priis, Hr. Trap havde kjøbt dem. Jmidlertid slap han dog meget heldig, thi Dagen efter at han havde solgt vare de faldne endnu 10 PC. Men desuagtet loe alle, og deriblandt Hr. Trip, af Hr. Trap, fordi han kom for sildig, og ikke havde solgt dem da han kunde vinde henved 100 PC. paa dem. Hr. Trap besluttede nu, at ville herefter ikke kjøbe andet end det rene Væsen, og Hr. Trip var ogsaa af den Mening, at det eneste, der i denne Tid er Umagen værd at tie, ver Species, thi de steg bestandig og dem vilde alle Folk have. Hr. Trav vilde nu kjøbe for alle sine Penge Species til 50 Rdl. Stkt. De løb hurtig i Veiret, og inden men vidste et Ord deraf vare de i 140 Rd. Denne Priis forekom Hr. Trap at være for spandt, og han vilde bie til de gik ned i sen. Hans Forventning blev opfyldt, Specierne gik ned til 60 Rd. og nu forvandlede han alle sine Penge til Sølvvaluta. Men Spreierne vedbleve at falde, og tilsidst kunde man kjøbe dem næsten for det Halve af hvad han havde givet. Alle, og deriblandt Hr. Trip, loe nu af Hr. Trap, fordi han havde kjøbt for tidlig. Hr. Trap saae nu ved denne evige Higen efter at traffe de to rigtige Middelpuncter paa Lykkens Skive, som ere betegnede med "for tidlig" og "forsildig, sin oprindelige Capital opløst til en ubetydelig Sum. Tungsindig indsluttede han sig paa sit Værelse og overlod sig til dybsindige Betragtninger. En Dag, da han saaledes sad ganske ene, bankede det paa Døren, og hans gamle Ven Hr. Veit traadte ind til ham. Min Ven, sagde han, jeg kjender din Skjebne. Din Ulykke er, at du snart kom for tidlig, snart for sildig. Man har let af din Modgang, og det gaaer dig meere nær, end det Tab, du har lidt. Jeg vil ikke søge at berolige dig med forslidte Trøstegrunde; men jeg vil fortælle dig en Historie, hvoraf du vil lære, at den, der stræber efter at behage alle, behager ingen, og gjør sig kun selv ulykkelig derved.