Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-01-09
Udenlandske Efterretninger. tidligere Efterretninger angaaende Meuniers Navn og Stand have bekræftet sig; ligesom ogsaa om Maaden, hvorpaa han blev kjendt. J to Aar har han arbeidet hos en Sadelmager Lavaux, en Fætter af sig, men havde forladt ham 14 Dage iforveien. Hos Lavaux blev strax foretagen Huusundersøgelse, og der blev funden Mage til den Pistol, hvormed Attentater er begaaet. Han vedgik ogsaa at eie begge, og erklærede, at Meunier maatte have tillistet sig den ene. Senere er det oplyst at Pistolerne egentlig tilhøre den Onkel af Meunier, som havde opsøgt og gjenkjendt ham, en Hr. Barre, som før har beboet Lavaur's Huusleilighed, og som har forglemt dem ved Flytningen. Jøvrigt skulde der finde Misforstaaelser Sted imellem Barre og Lavaur angaaende et Ægteskab, sam forestod imellem den Sidste og den Førstes Datter, og som hiin modsatte sig. Lavaur er bleven arresteret. Han befandt sig i den Afdeling af Natiomalgarden til Hest, som escorterede Kongen; han blev derfor spurgt i Forhøret, hvorfor han ikke strax havde tilkjendegivet, at han kjendte Morderen, men han svarede dertil, at han havde været saa beskjæftihet med sin Hest, som var bleven skye ved Skuddet, at han ikke havde kunne lægge Mærke til den, der havde begaaet Attentatet. Foruden Lavaux er ogsaa en Ven af ham, en forhenværende Officier Masson leven arresteret, og senere adskillige Andre, især Medlemmer af det saakaldte Familie-Forbund, et semmeligt Selskab, som man formoder at Meunier ar været i. Mennier selv har kun i Begyndelsen, sedligeholdt sin Fatning. Allerede gjorde det et bedeligt Jndtryk paa ham da han blev indført i samme Fængsel, som Fieschi og Aliband have beboet. Derpaa viste han sig temmelig rørt ved Confrontationer med hans Onkel Barre, der skal have elsket ham meget. Men siden har han en Tid lang viist en aldeles Antipathie, der dog forsvandt da hans Forældre pludselig traadte ind til ham den 30te. Synet af dem gjorde et endnu stærkere Jndtryk paa ham, end Mødet med hans Onkel. – Man vil vide at hans Forældre have lovet ham fra høiere Steder, at hans Straf vilde formildes, naar han bekjendte hele Sandheden og udlagde sine Medskyldige, og at han da skal ved deres Taarer og Bønner have ladet sig bevæge til at angive et Antal Medvidere, til hvilke Politiet, da strax havde forføjet sig. Ogsaa vil en Politiebetjent, hedder det, have gjenkjendt Meunier, som Enaf de unge Mennesker, der udbragte et vive for Alliband, da han førtes til Retterstedet. Strax efter at Kongen efter Throntalen var kommen tilbage til Thuillerierne, begave Kamrene sig derhen for at bevidne ham deres Deeltagelse med Hensyn til Attentatet. Paa Alderspræsidentens Tiltale svarede Kongen med fast Stemme i en meget energisk Tale. Længe havde jeg, sagde han, betænkt mig paa, om jeg skulde i min Tale berøre Juni=Attentatet, saa overbeviist var jeg om at en lignende Forbrydelse var utænkelig under den nærværende Stemning. Jeg var kommen for at lykønske Dem, og mig med Dem til det Resultat, som Frankerige har min Regjering at takke for. Jeg kom utaalmodig for at see Dem igjen, lykkelig over at jeg havde at aflægge Dem min Tak for den loyale Medvirkning, som De har ydet mig i saa lang en Tid. Og det Øjeblik, hvor jeg saa gjerne overlod mig til mine Følelser, dette Øieblik havde en Morder valgt til at besprøite min Vogn med Blod. Her blev Kongen afbrudt af de Tilstedeværendes bifald, og de Deputerede af alle Partier uden Forskjel trængte sig sammen om hans Person.