Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-01-26
Fra Madrid meldes, at det Sted i den franske Konges Throntale, som havde Hensyn til Spanien har gjort et meget ubehageligt Jndtryk. Paafaldende har det, at af den for nyelig udkomne officielle For Frelse paa dem, der bære spanske Ordener, Alle de stre udeladte, som ere blevne forundte saadanne Orkner til Løn for deres directe eller indirecte Medvirkling til Jnvasionen i 1823, f. Ex. Fyrst Metternick Hr. von Chateaubriand. – Den bekjendte Gene Capitain af Aragonien Evaristo San Miguel har ster egen Jagttagelse stadfæstet alle de mørke Angier angaaende den hjelpeløse Forfatning, hvori de fleste spanske Corps befinde sig, og derved forklaret Uvirksomheden af de til Nordarmeen henhørende Divisioner Narvaez, Alaix og Ribero. Jmidlertid havde Mendizabal afskikket til Sarsfeld en Deel af de Penge som denne fordrede, for at kunne rykke i Feldten, Mendizabals Stilling er meget slem. Statens Budget frembyder et uhyre Dificit, som ikke kan dækkes ved det tvungne Laan; thi neppe en Trediedeel af samme er kommen ind. St. Ferdinands Bank har dog givet Regjeringen Raadighed over 15 Millioner Realer. Den overordentlige Udtagelse af 50,000 Md. fuldføres derimod med mere Held, end man havde ventet. Men en Opposition synes at danne sig imod Ministeren, hvori Krigsministeren Vera og Ministeren for det Jndre, Lopez, ere Deeltagere. Fra Estremadura ere de sidste Efterretninger sørgelige. Denne Provinds er nemlig uden Forsvar og givet til Priis for de mange Røverbander, som Gomez har tilbage ladt, og hvorimellem endog Nationalgardister skulle befinde sig. Lige saa daarlige Efterretninger har man fra Barcellona. Der danner sig en Klub, som fortrinligen er lagt an paa at bringe de lavere Classer, til Opstand og at vække hos dem de meest udvævende Friheds-Jdeer. Den formenes at have Forbindelser i Frankerige, hvorved den sættes istand tilat raade over ikke ubetydelige Pengesummer. Man vil vide, at meget ivrige Tilhængere af Familien, Buonaparte tage Deel i disse Bestræbelser, men at man ikke egentlig har saameget til Hensigt at virke i Barcelona, som snarere paa et andet Punkt i Catalonien – Jmidlertid vedbliver man med at skildre Dronningens Armee som besjælet af det bedste Mod, og at ville saasnart som muligt angribe Fjenden. Den skal have henved 70,000 Mand samlet i en Kreds omkring de oprørske Provindser, og tænker dermed at give Carlisterne Naadestødet. Man har opfanget nogle Depescher til Don Carlos, og deriblandt et Brev fra Baron Capelle, hvoraf det Væsentligste indeholder, at de fremmede Magter havde fast besluttet, ikke at ville anerkjende Carl V, med mindre, at han kunde blive Herre af Bilbao, og at et Nederlag for denne Stad, derfor vilde være til største Skade for ham. Hvad Jnterventionen angaaer, hedder det videre, da vilde denne ikke skee, saalænge de Doctrinaire forblive ved Roret. Mennier kommer næsten daglig frem for Pairkammerets Præsident. Efter Forhøret, som ofte varer i flere Timer, er han meget nedslagen og græder. Angaaende Resultatet af Forhørerne iagttages den største Hemmelighed; men man troer for tilforladeligt, at Meunier allerede har gjort vigtige Opdagelser. Efter andre Beretninger skal een af de med Undersøgelsen af Attentatet beskjæftigede Pairs have yttret: "De fra forskjellige Sider foretagne Arresteringer kunne vel lede paa Spor efter mange slette Hensigter og ondskabsfuld Villie, uden derfor at opdage den mindste Forstaaelse imellem Meunier og de Jndivider, som man i Førstningen holdt for hans Medskyldige. J tre Dage havde man arresteret 24 Personer, men af disse igjen frigivet Adskillige. Jblandt de sidste hører og saa Lavaux, der allerede anden Gang er fængslet. Mennier har ladet Pairskammerets Capellan, AbbeGrivel, kalde til sig og har længe underholdt sig med ham. - Kongen undskyldte sig for nyelig ved at give de tre Deputationer af Municipalitetet, Handelstanden og Nationalgarden fra Bourdeaux Audience, som overrakte ham Lykønsknings-Adresser i Anledning af Attentatet, og han erklærede, at disse gjentagne Mord for og tvang ham til, at omgive sig med Forsigtighedsregler, saa at han itte meere saa ugeneret og ubekymret som før kunde bevæge sig imellem Folket; og han vidste af den Aarsag endnu ikke, naar det maatte blive ham forundt, at foretage hans Yndlingsønske at besøge Bourdeaux. Men forresten har Kongen, som bekjendt, allerede længe for det første Attentat hørt op med hans tidligere populaire Omgange, og allerede fra den Tid, da han saae sin Popularitet forsvinde under C. Porier's Ministerium. Den 15de var stort Diner hos Kongen, hvortil den samtlige Deputation af Nationalgardens Officere og Underofficere fra Bourdeaux vare indbudne.