Berlingske Tidende, 1832-05-25
Den ministerielle Crisis her i Landet er nu overstaaet efter den mindelige Ønske. Erkebiskoppen af York fandt det i Dag nødvendigt, at erklære i Overhuset, at han vilde have stemt for Billens anden Læsning, dersom han havde været tilstede. J Committeen vilde han have erklæret sig for, at Valgrettig heden blev tilstaaet førend nogen Flække mistede den, i Særdeleshed da han havde Leilighed til, i Nærheden at skjønne Gavn, ligheden og Nødvendigheden af den første for saa store Stæde som Leeds, Sheffield og York. Hans Erklæring vil kunne tjen Landet til Beroligelse; efter hvad han havde hørt, var allerede et Angreb skeet paa hans Huus og Eiendom, anlediget af hans tidligere Votum, uden at dog Skaden havde været betydelig. Hertugen af Rutland lovpriste derefter Hertugen af Wellingtons Adfærd og Grev Harewood spurgte, om Ministerievar kommet i Stand, Grev Grey svarede, at det allerede havde været hans Agt, selv at tale derom og at han havde den Fornøielse, at underrette Huset om, at han, ifølge det Ønske, Hs. Majestæt havde yttret, og paa Grund af hans Forestilling, at han ikke vilde træde ind igjen uden at være bemyndiget til at sætte Reformbillen igjennem, havde erholdt Forsikkring herom at Hs. Majestæt og var aldeles overbeviist om, at kunne fuldfør Planen. Han underrettede derfor Overhusets Lorder om, at Hs. Majestæts Ministre bleve i deres Embeder Jydeligt bifald). Han følte sig ligesaa meget som nogen anden Lord trænket ved den heftige Charakteer, som Discussionen havde antaget, det var ham saa magtpaaliggende som Nogen, at Reformbillen snart blev bragt paa det Rene, hvorpaa han vilde anvende sin hele Kraft, og han haabede, at Resultatet vilde vorde til hele Landets Lykke. - Tilsidst androg han paa, at Reformbillen maatte vorde discuteret i Committeen næste Mandag den 21de Mai (Bifald. Grev Harewood sagde, at alle Jorderne vidste, hvori den Fuldmagt bestod, som de Kongelige Ministre havde erholdt, naar denne sattes i Udevelse, var det ude med Huset som deliberativ Forsamling, Kronens Existents og Undersaatternes Frihed svævede i Fare, det var en haard Undertrykkelse og Uretfærdighed mod Lorderne. Nødtvungen trak han sig tilbage, han vilde ikke her oftere have Leilighed til, frit at udtale fine uafhængige Meninger, naar Ministrene tilintet, gjorde Friheden i Debatter. Gud give - sagde han, at Reformbillen maa have et velgjørende Udfald, men jeg tvivler derom (hør.) - Grev Winchelse a erklærede, at han fra Begyndelsen havde villet understytte en betydelig Reform, men denne Bill maatte omstyrte Statsforfatningen. Skulde Husets Uafhængighed tilintetgjøres, som han vidste, maatte skee ved en Peers-Creation, saa vilde det blive til en ligesaa indskrænket Corporation, som nogen Borgstække i Kongeriget (bifald). Ogsaa han maatte handle nødtvungen. Han opfordrede den ædle Greve ligeoverfor til at beskytte Souverainens Charakteer ved at anvende Landets Love mod den forvorvne (hase) Trykkerpresses ondskabsfulde, calummerende, landsforræderske, ryggesløse Angreb. Lordkantsleren bemærkede den ædle Greve opfordrer, ligesom en Anden i Gaar Aftes, til at bringe Pasqviller for Retten; formeentlige Pasqviller, sagde han med beraad Hu, thi dersom noget Sted var upassende til slige Udtryk, saa var det dog vist dette Huus, hvor Ordene brugtes i alle de Personers Nærværelse, der maatte kaldes for Retten som Vidner. - Hertugen af Newcastle opfordrede Huset til at gjøre sin Pligt, i Anledning af personlige Angreb, som han maatte taale paa sin Vei til Overhuset. Lord Warneliffe forlangte, inden han bestemte sig for Noget, yderligere Oplysning af Grev Grey om følgende Spørgsmaal: "Skal en Forøgelse af Husets Medlemmer finde Sted, Skal Huset handler medens det ligesom trues Eller forstaaer Greven ved den ham forlenede Fuldmagt Tilbagetagelsen af nogle Pairers Opposition; Lord Raydnor meente, at saadanne Spørgsmaal vare uden for den parlamentariske Orden.