Ribe Stifts Adresseaviser, 1832-06-15
Udenlandske Efterretninger. Paris, d. 5te Junii. Den 2den Juni døde den bekiendte General og Deputerede Lamarque og hans Begravelse den 5te gav Anledning til frygtelige Optrin, hvorom Beretningerne i Aviserne endnu lyde noget forvirrede og ubestemte, men hvoraf følgende synes at være det vigtigste. Det var at vente, at det ultra libetale Parti vilde anvende alt for at gjøre Begravelsen af en af deres ypperste Høvdinge saa imposant som muligt for at danne en Modsætning til den Pomp, hvormed det ministerielle Parti havde jordet deres Høvding Perrier, som Lamarque, et Offer for Cholera. Endeel især unge exalterte Mænd, hvis Hoveder vare fyldte med umodne Jdeer om en republikansk Forfatning, vilde benytte sig af den Mængde brødløse Arbeidere, og de mange landflygtige Fremmede, hvis ivrigste Talsmand Lamarque, havde været, til at omstyrte Regjeringen. Carlistiske Agenter have endmere næret Forvirringen og rundeligen uddelt Penge blandt Urostifterne, da deres Politik synes at være, at bringe alle fredelskende Borgere til at ønske Carl d. 10des Tilbagekomst som det eneste Middel mod saa store Ulykker. Lamarque synes at have forudseet, at hans Ligbegjængelse vilde tjeneUrostifterne til Paaskud, og havde derfor forlangt at bisættes i sin Fødeby St. Severs og at hans Lig i at Stilhed skulde føres derhen, men den sidste Bestemmelse formaaedes hans Søn til at forandre. Alt Kl. 4 om Morgenen aabnedes hans Bolig for Publikum, Jnvalider omgave hans Ligkiste, der var omgivet med Laurbærkrandse og Trophæer. Folkehobe dannede sig overalt for at slutte sig til Ligtoget, prydede med franske, polske og belgiske Kokarder. Kl. henimod 12 begyndte Toget, Ligvognen blev trukket af unge Mennesker. Derefter kom Deputationer af Studenterne o. fl., dernæst Bastille-Stormerne og de, som havde Juli Dekorationen, med en Fane med Jndskrivt: Juli Foreningen, Fædreland og Frihed," derpaa et stort Antal Polakker med General Romarino i Spidsen, saa de polske, belgiske, franske, tyske og italienske trefarvede Faner, omgivne af Flygtninge af disse Nationer, Deputationer af alle de forskjellige Haandværkere, Nationalgaden, o. s. v. Garnisonen var opstillet paa Vendome-Pladsen og sluttede sig til Toget. Da dette var i Nærheden af denne Plads, bøiede pludselig de unge Mennesker, som trak Vognen, om ad en Sidegade ind paa Pladsen, og droge nogle Gange omkring Seirsstatten uagtet Modstand af de Militære. Her hørtes først Oprørsskrig. En Hob raabte: "ned med Ludvig Philip, paa Lygtepælen med ham." Ved Ankomsten paa Boulevarderne var Toget omgivet af over 200,000 Mennesker, Republikanerne vare væbnede med Bøsser og Pistoler, overalt raabtes: Republiken leve, ned med Ludvig Philip ned med Politiet, Aristokratterne paa Lygiepælen. Et ungt Menneske med blodbestænkt Ansigt, der var bleven saaret af en Gensdarme, bliver haaret om paa Hænderne under Skrig af "Leve Friheden" de tilstædeværende Politisoldater oleve afvæbnede. Ved Austerlitzbroen standsede Toget; der var opreist en Forhøining, overtrukken med sort Klæde, hvorpaa Ligkisten blev sat og hvorfra Talerne bleve holdte. Blandt andre talte Mauguin med Hæftighed mod Regjeringen og General Romarino, men den gamle General Lafayette formanede tilsidst Folket med rørende Hjertelighed til ikke at besmitte Dagens Høitidelighed og den hensovede Helts Minde ved lovløse og forbryderske Handlinger. Kl. 5 vare Talerne endte, Ligkisten blev sat paa Vognen, som skulde bringe den til St. Sever; Linietropperne, som af og til under Høitideligheden havde affyret Sørge-Salver, marscherede af under Musik af Marseillaner-Marschen. Men nu begyndte Uroligheden atter. En Afdeling af Ligtoget, som ene bestod af Republikanere vare ikke komme længere end til Bastille=Pladsen, hvor de geraadede i Strid med et Dragonregiment, dette huggede ind og nogle Mennesker saaredes. Nu viste sig en Mand; til Hest svingende en rød Fane med Jndskrivten: "Frihed eller Døden." Overalt raabtes "leve Republiken, og Dragonerne gave Jld. Nu opstod en frygtelig Larm, skrækkeligt lød Raabet: "Til Vaaben Borgere. Inden faa Minuter vare Barrikader opkastede ved Austerlitsbroen og langs med Floden. Oprøret udbredte sig til ind i Paris. J Gaderne St. Denis, St. Martin o. s. v. væltedes Vognene, opbrødes Steenbroen og opførtes Barrikader. Poblen bemægtigede sig flere Vagthuse, hvorfra de dog igjen forstørstedeel bleve fordrevne. General-Marschen lød hele Aftenen; Nationalgaden indfandt sig vel i talrig Mængde, men en stor Deel syntes ikke at ville tage Deel i Kampen mod Medborgerne og gik atter hjem, og en ikke ubetydelig Deel af Nationalgadens Artilleri gik end- ogsaa over til Oprørerne. Alle Butikker og Theattene bleve lukkede. I Gaderne Montmartre og St. Dens hørtes en hæftig Geværrild ligetil Kl. 12, da den blev afbrudt af et stærkt Regnskyl. J flere Gaader vare Husene overalt gjennemborede af Kugler. Oprørerne kæmpe med Haardnakkenhed, men uden Plan. Raabet "leve Republikken" hørtes overalt; men dog undertiden ogsaa leve Carl d. 107 og leve Henrik d. 5te. Paa Pladsen Maubert havde Pøblen bemægtiget sig et Krudt-Magazin, kastede sig ind i Husene og tilføiede Tropperne stor Skade. En Peloton Soldater, som havde mistet deres Officier, nedsablede en stor Hob ved Marais. Den bevæbnede Magt, indbegrebet den kæmpende Deel af Nationalgarden, anslaaes til 70,000 Mand. Jnsurgenternes Antal lader sig ikke bestemme, dog turde de egentlig Stridendes Antal ikke overstige 8- 10,000. Kongen kom i største Hast fra St. Cloud til Paris, og blev modtaget med megen Enthusiasme ved Tuillerierne. Alle Ministrene og mange Deputerede ere forsamlede om ham. Kampen begyndte igjen ud paa Natten, og Geværilden hørtes paa alle Kanter. Kl. 10 om Morgenen. Den 6te Juni.