Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1798-02-05
Naar man sloges tredive Aar i det forrige Aarhundrede for theologiske Kievlerier, for nogle Modisikationer i Tydsklands System, naar i Midten af indeværende Aarhundrede en 7vaarig blodig Krig endte sig paa den blotte Status que naar siden alle Feider have løbet ud paa at man mestendeels maatte paa Enden stedse vende tilbage igien til den Punkt, hvorfra man i Begyndelsen var gaaet ud, saa vare disse intet uden sædvanlige Krige som man finder flere optegnede af i Verdenshistoriens Aarbøger. Den franske Republiks Krig var derimod lige saa kort som skrækkelig og afgiørende. Det var en Kamp, hvori ei blot blev stridet og Lande men hvori to fiendtlige Systemmerbekiempede hinanden, og som just desaarsag, den største Tid den varede, blev ført i en Udslettelseskrig Aand og med dens Rasenhed og dog varede denne Krig, som fra Grunden af, og for evig forandrer Verdens Skikkelse, kuns i 6 Aar -Men disse 6 Aar indbefatte 581 Slag, Trefninger og Fægtninger i sig, hvoriblant en eneste Armee (den Jtalien. ske, under Buonapartes Anførsel ) i eet Aars Tid (fra 2de April 1796 til 7 April 1797) ikke leverede mindre end 111. - Denne Krig forholder sig altsaa udi enhver Henseende til de foregaaende Krige, som Buonaparte forholder sig til de sædvanlige hverdags Mennesker. Ved denne Krig skulde det uindskrænkede Monar. kie igien oprettes i Frankerig, og just ved denne Krig blev Frankerig en Republik. Og ved denne Republiks Er. kiendelse af alle Magter, efter saa skrækkelig en Kamp blev den Grundsætning, at det franske Folk var berettiget til, at give sig en Regiering hvilken det selv ønskede, paa det afgjorteste gjennemsat. Denne Grundsætning virkede paa 27 Millioner Menneskeer; hvad ville nu 27 Millioner Menneskeer ikke virke paa hele det politiske System tilmed Menneskeer som disse, saa fulde af Aand og Heftighed og Jrritabilitæt, saa modtagelige for hvert SlagEnthusiame, i et Land der ligger som den centrale Foreningspunkt for alle kultiverede Deele af Europa; hvori allerede herved alle Bevægelser, alle Forandringer, som i politisk og moralsk Henseende frembringes under alle Himmelstrøg i vor Verdensdeel, samle sig som i en stort Brændepunkt hvorfra derimod atter enhver Rystelse, enhver Forandring, som det udstaaer eller fremavler, meddeler sig ercentrisk i alle Retninger. Alt den blotte Sætning: Frankerig en Republik, vilde, om end dette Frankerig ikke havde forstørret sig med nogen Fodbred Land, om det end ingen Formure af nye Republiker havde skabt omkring sig, have maattet frembringe en nye Verden. Ligesom at Krigens Begyndelse først gjorte Frankerig selv til Republik, saaledes omskabte, dens Fremløb to gamle fordærvede Republiker (Holland, og Genua til den Bataviske og Liguriske), styrtede den ældste og af alle meest udartede (Venedig), og skabte en ganske nye (den Cisalpinske). Midt i Europa ligger nu en Masse af Republiker - den Bataviske, Franske, Helvetiske Cisalpinske, Liguriske - som alle umiddelbart berøre hinanden, og fra Nordsøen og Oceanet lige til det Adriatiske og Middellandske Havs Kyster fremstille en u adskilt Klæde af ved et og samme System sødskende Fristater. Talte Republikanismen i Europa før Krigen ikke fulde 2600 O Mile og ikke hele 8 Millioner Menneskeer, saa har den nu henved 14,000 O Mile og over 40 Millioner Mennesker. - Da man nu regner i det høieste 150 Millioner Menneskeer paa hele Europa, saa forholder sig altsaa nu denne Verdensdeels Republikanske befolkning til den Monarkiske næsten som 1 til 3, det vil sige, nu er mellem 3 Europæer 1 Republikaner, før Krigen forholdt disse sig til hine, som 1 til 20 eller: paa 20 Enropæer kunde man kuns regne 1 Republikaner. - Og denne hele uhyre Forandring er et Værk af 6 Aars Krig! Dog endnu meere, vare de smaae Republiker i Europa tilforn isolerede, saa udgjør derimod det nærværende store republikanske System ikkuns een udelelig Massa. Naar det lede Aristokratie størstedelen laae paa hine, saa har derimod denne i det Hele Demokratiets for den store Hob saa henrivende Tillokkelse. Naar hine nøiedes med blot at blive taalte i uformærkt Tusmørke, saa er derimod den største og kiekkeste Stræbsomhed denne egen. Historien, lærer os at Republiker, som det fordums Rom og vore Dages Frankerig, ikke staae stille, førend de have naaet deres høieste Maal. Europa har nu alt engang tabt den Tyngselspunkt, hvorpaa det over et Aartusende hvilede, hvilken Tid, hvilken Kamp udkræves ei endnu, indtil den nye faaer sig ganske fastsat! - Og saaledes blev her da atter den historiske Sandhed bekræftet; at enhver Kamp, som føres og Grundsætninger, frembringer Fortvivlede og Proselyter. -