Kiøbenhavns Postrytter, 1783-08-25
Fra General en Chef Fyrste Grigort Potemkins Hovedqvarteer ved Staden Karas-Basar i Crim er i disse Dage indløben Efterretning, at paa Halven Crim, saa vel som paa Øen Taman og i Kuban, er publiceret det Manifest fra Hs. keiserl. Majestæt, ved hvilket bemeldte tre Lande tages under russisk Herredømme. Dette Manifest er egenhændig underskrevet af Hendes keiserl. Majestæt, og dateret den 8de April d. A. Strax i Begyndelsen hedder det deri; Keiserinden havde i den sidste Krig med Porten, da Hendes Vaabens Styrke og Seier fuldkommen havde berettiget Hende til at beholde Crim, der befandt sig i Hendes Hænder, til Hendes Fordeel, opofret denne og andre udbredte Erobringer for det Ønske, Hun den Tid følede for at gien bringe den gode Forstaaelse med Porten, og giort en frie og uafhængende Stat af de tartariske Folkeslag, for derved at borttage de Tvistigheder, der opstode imellem Rusland og Porten ved Tartarernes forrige Forfatning." Herpaa vises: At Roligheden i Crim ikke var bleven bestaaende derved, saasom Tartarerne paa fremmed Anmodning havde ladet den Chan, der var bleven valgt ved deres Forfatnings Forandring, fortrænges af en Fremmed, til hvem ogsaa en Deel af dem strax blindt hen havde slaget sig; Keiserinden havde følgelig den Gang, for at vedligeholde den Bygning, Hun havde opført af een af Hendes bedste Krigserhvervelser, maattet tage de velsindede Tartarer i Beskyttelse, og i den strengeste Aarstid afsende et anseeligt Corps af Hendes Tropper til Crim, og endelig bruge Vaabnenes Magt imod Oprørerne. J Stedet for Sahib Giren var den Gang bleven valgt Schahin Giren som retmæssig og soverain Chan, og af Porten erkiendt for saadan. At udføre denne Forandring, havde ikke kostet Keiserinden lidet. Et nyt Oprør, som opstod i afvigte Aar, hvis sande Aarsag ikke var skiult for Keiserinden, havde igien gjort en formelig Krigsrustning og en nye Troppetransport til Crim og den cubanske Side fornøden, hvilke ogsaa vare der endnu. Uden at tale om Tabet af Mennesker, der ikke kan skatteres med Penge, beløbe de anseelige Udgifter, som hidindtil vare blevne anvendte paa Tartarerne, sig efter en tilforladelig Beregning til over 12 Millioner Rubler. Efterat herpaa er talet om den bekiendte Sag, at Tyrkerne bemægtigede sig en Taman, og at man der halshuggede den erinske Gesandt; bliver Keiserindens Manifest saaledes ved: "At Vi altsaa i Følge den Pligt, der paaligger Os, at sørge for Fædrenelandets Bedste og Størrelse, kunne sætte dets Fordeele og Sikkerhed, paa en fast Fod, og udfinde et Middel, som for bestandig kan bortrydde de ubehagelige Aarsager, der forstyrre den evige Fred, som er sluttet imellem det russiske og ottomanniske Rige, hvis bestandige Holdelse Vi oprigtig ønske, ligemaade, at Vi kunne faae Erstatning og Godtgiørelse for Vort Tab, have Vi besluttet, at tage den crimske Halv de, Øen Taman, og den hele cubanske Side, under Vort Herredømme. Slutningen af dette mærkværdige Manifest lover Indbyggerne i bemeldte Egne, i Keiserindens og Hendes Tronfølgeres Navn, at de skulde holdes lige med de russiske indfødte Undersaatter, og beskyttes i Besiddelsen af deres Formue, deres Fædrenereligions Templer og deres Gudsdyrkelses frie Udøvelse. Man troer ikke, at Freden med Tyrkerne kan bestaae, dersom ikke Fæstningen Oczakof aftrædes til Rusland. Foruden den nyelig anbefalede Forhøielse i det stemplede Papiir og i Recrutpengene, hvilken man ansaae som Forbud paa en Krig, taler man endnu om et nyt Paalæg paa Undersaatternes Eiendomme.