Viborger Samler, 1818-07-20
Paris den 7de Juli. Forhenværende Feldtapotheker Cadet de Gassicourt, der nu har et Apothek her, og gjorde Feldttoget med i Aaret 1809 i Tydskland, har udgivet en Beskrivelse over Tildragelserne, som han var Øievidne til m.m. Han fortæller deriblant og den ikke ubekjendte Ankdote om den Fare Bonaparte den 13de Octbr. 1809 stod i at blive myrdet paa Paraden i Wien. Han siger herom: En protestantisk Præstesøn Seide, 18 Aar gl., af smuk Skabning og behageligt Udvortes, indfandt sig paa Paraden om Middagen, hvor Keiser Napoleon kommanderede, og gik pludselig imod ham for at myrde ham med en skarp Kjøkkenkniv. Fyrsten af Neufchattel blev det over og kastede sig imellem Keiseren, og Morveren og General Ropp lod ham gribe. Ved alt dette blev Napoleon saa roli, som om man havde jaget en Myg fra ham og blev ved at kommander. Man holdt Forhør over den Gridne, hos hvem man, foruden Kniven fandt et billede af et smukt Fruentimmer og 4 Frideriksdorer. J de 2 første Timer sagde han kun "Jeg ville tale med Katseren" Napoleon lod ham derpaa bringe i sit Værelse for at udspørge ham. Samtalen var saadan: Nap. Hvor er De fra, og hvorlænge har De været i Wien? S. Fra Erfurt. Jeg har været her i 2 Maaneder. N. Hvad ville De mig? S. Bede Dem om Fred og bevise Dem dens Nødvendighed. N. Troer De jeg ville have talt med et Menneske uden Karakteer og uden at have Ærende? S. Saa havde jeg myrdet Dem. N. Hvad Ondt har jeg gjort Dem? S. De undertvinger mit Fædreneland og hele Verden; giør De ikke Fred, er Deres Død en Velgierning for Menneskeheden. Ved at myrde Dem havde jeg øvet den skjønneste Handling; men, jeg beundrede Deres Talenter; og gjorde Regning paa Deres Viisdom, og før jeg dræbte Dem, ville jeg forsøge at overbevise Dem. N. De er en Søn af en luthersk Præst - Religisionen har vel - S. Nei Sire, min Fader veed ikke af min Plan, jeg har ingen raadført mig med. J de sidste 2 Aar har jeg ganske allene tænkt paa, enten at forbedre eller dræbe Dem. N. Var De i Erfurt da jeg kom der? S. Ja, jeg saae Den der 3 Gange. N. Hvorfor dræbte De mig ikke dengang? S. Da lod De Tydskland aande frit; jeg troede Freden var vis og saae kun i Dem den store Mand. N. Kjender De Schneider eller Schill. S. Nei Sire, N. Er De Frimurer eller Jlluminat, S. Nei, Sire. N. Kjende De Brutus, S. Ja, der vare 2; den sidste døde for Friheden. N. Veed De noget om Moreaus og Pichtalis Sammensværgelse? S. Jeg kjender ten af Aviserne. N. Hvad troer De om Dem, S. At de have været bange for Døden. N. Hvem er det Fruentimmer hvis Portræt man fandt hos Dem, S. Min bedste Veninde min retskafne Faders Pleiedatter. N. Hvorledes: Deres Hjertskan elske og dog vil De gjøre det Væsen der har Dem kjær, ulykkelig ved at begaae et Mord, S. En stærkere Stemme end Kjerligheden kaldte mig. N. Troer De da, at kunne have reddet Dem, naar De myrdede mig midt i min Armee, S. Jeg undrer mig over, at jeg endnu lever. N. Dersom jeg benaadede Dem, hvad Brug ville De gjøre at Deres Frihed? S. Nu er De forsigtig - - Jeg vilde vende rolig tilbøde til min Familie." Kriseren lod sin Livlæge Corvisart undersøge, om ikke Morderen skulle være vanvittig; han undersøgte ham meget nøie og erklærede Nei. J 2 Dage blev han bevogtet af 2 Soldater og forholdt sig rolig Undertiden knælede han, som om han bad. Den 3die Dag hørte han Kanonsalver og spurgte hvad det betydede. Man sagde ham Freden var sluttet. Han blev derover særdeles glad, faldt paa Knæ og sagde "Nu døer jeg fornøiet. Da Keiseren var reist, blev han skudt. Han gik rolig og med frit Mod Døden imøde og bad kun om, ikke at blive bunden, som man og tilstod ham.