Aalborg Stiftstidende, 1838-04-28
Det maa være Rusland magtpaaliggende, snarest muligt at bortrydde enhver mulig Tvivl om dets retsmæssige Adkomst til Circassien. Da Porten ikke kunde afstaae, hvad den ikke eiede, maa Sværdet, som i saa mange politisk Tilfælde, være Voldgiftsmand. Kampen ved Kaukasus kommer til at ligge udenfor den europæiske Folkerets Territorium, og den har heller aldrig bekymret sig meget om vilde Folkestammers Frihed; denne Kamp vil vedblive at vække en poetisk Jnteresse ved at forherliges af en MarlinskisPensel - eller en historisk, naar den nye Hadrian skrider, og i over Tereks Kløfter, for at bevise, at intet Punct i hans umaalelige Rige er for langt fjernet fra Herskerens aarvaagne Øie - eller en militair, naar en Armee, som vi træffpaa alle Valpladse, hærder sig i Striden med Naturens Hindringer og paa Liv og Død kæmpende Barbarers Tapperhed, til at holde Stand i Tidsalderens endnu ikke udstridte Kampe; men ingenlunde ville vi fæste Lid til enkelte brittiske Journalisters Skryderier om, at paa Kaukasus sidder den Grib, der sønderslider den seythiske Titanslægts Lever. Dette krigerske Mellemspil har endog, uden at regne, at det, ligesom Algier for Franskmænden, er en dygtig Soldaterskole, som de mellemliggende Stater savne, en særegen Fordeel for Russerne: uden i altfor høi Grad at vække de andre Magters Skinsyge, have de Leilighed til, ved det sorte Havs Bredder, at udvikle et større Qvantum af Stridskræfter, som maae give deres skytsherrelige Kiendelser i de tre ved Donauen liggende Fyrstendømmers Administrations=Spørgsmaal større Vægt; ved Synet af disse Stridskræfter vil ogsaa Padischaben betænke sig to Gange, førend han med Lord Palmerston erklærer Tractaten til Hunkiar=Iskelesse for døde Bogstaver. Og naar Russerne først kunne sige: der er intet Kaukasus meer. Da have de beriget deres Hær med et Folk af fødte Krigere, da hviler det mægtige Rige ogsaa med saameget større Vægt paa det sydvestlige Morgenland, jo skrøbeligere Statsformerne ere fra Middelhavet til Jndus og jo meer vante Menneskene ere til at følge de omvexlende Verdensbeherskeres Triumphvogne, og da sender det frydefulde Blikke ned fra de Fieldtinder, hvorfra saa ofte Nordens barske Sønner, regenererende og erobrende, stege ned iblandt de forkjælede Asiater. - Fra alle Sider søger man at indføre Sultan Mahmud i det europæiske Samfunds Skjød, og at lette ham hans Reformer, den engelske Flaade holder Vagt ved Dardanellerne; Preussen sender Stadsofficerer og Ingenieurer, for at organisere hans Tropper og hjælpe ham med at sætte hans Fæstninger i Forsvarsstand; Østerrig antager unge Tyrker som Cadetter; Prindser af de meest an sette regjerende Huse knytte personlige Venskabsforbindelser i Constantinopel, og det ellers utilnærmelige Serails Porte aabnedes for en høi Erkehertug. Hvilken Magt kunde ogsaa føle større Jnteresse ved at Statshuusholdningen i Tyrkiet opretholdes og befæstes, end netop Østerrig? Fra en frygtet Fjende er det tyrkiske Rige for lang Tid siden bleven en venskabeligsindet Nabo, og medens Østerrig endnu var i Besiddelse af Souverainiteten over Bessarabien og Hospodariaterne, dannede Tyrkiet, paa den østlige Side, et Bolværk imod det om sig gribende Norden; undertiden har det jo rigtignok skjænket Østerrig Pesten eller huset Røvere, som gjorde voldsomme Jndfald i Landet; men den sklavoniskecroatiske Militaircordon blev tilstrækkelig til at afværge begge disse Onder. Om Sultanen endog ikke, som forresten synes at være hans Hensigt, ved at oprette Quarantainer forskaffer den videnskabelige Oplysning en ny Seier over Muselmændennes Fordomme, vil man dog i Ungarn finde den nærværende Tilstand langt beqvemmere, end Forlængelsen af en Told- og Quarantainelinie, der allerede strækker sig fra Østersøen til Sulinas Munding. Men det er ikke blot disse meer negative Bevæggrunde, der gjøre Østerrig til en af det 1 osmanniske Monarchies vigtigste Beskyttere, paa Grund af sig af det sorte Hav. Under en viis og omhyggelig Pleier denne Handel Aar for Aar bleven meer og mere udvidet.