Jyllandsposten, 1838-09-10
Frands ren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Mandag den 10de Septbr. Nr. 37. Maa trykkes. Nielsen. Verdens ottende Underværk. Alle vi lærde Folk vide jo, at den gamle Verdens Konstnere frembragte, blandt utallige andre Mesterstykker, syv saa urimelig svære, at man ikke uden Grund kaldte dem Mirakler. Siden Han, der stod og skrævede over Jndløbet til Havnen paa Rhodus, faldt ned, og Dianatemplet i Ephesus afbrændte – rimeligviis, fordi det har været sat for høit i Brandkassen - er der - lige til nu - ikke produceret Noget, som er værdt at tale om. Jeg har seet mig meget omkring zum Beispiel, hin ich zwei Jahre in Paris gewesen - men Jntet har tiltrukket sig min særdeles Opmærksomhed, førend jeg da omsider opdagede Veimagerkonstens non plus ultra. Man troe ikke, at jeg herved forstaaer enten den appiske Vei, eller Napoleons over Alperne, eller Tunnelen i London, eller Jernbanerne! Dette er alt tilsammen for Jntet at regne mod - Gloudalspeien. Og denne Konstens Triumph - kjære Læser, den finder Du langt nærmere Randers og Mariager ere de tvende misundelsesværdige Stæder, der saa at sige - kappes om Æren, at eie mellem deres respective Mure dette Guide- og Genie Væsenets Culminationsstykke. Gunstige Læser. - hvorfor jeg ikke siger Læserinde, skal siden opklare sig - naar Du kjører ned af Gloudalsbakken (jeg gaaer ellers altid), da seer du med en Forundring, der let gaaer over til Forfærdelse, at en Mester har gjort sig udødelig; men Du vil i samme Øieblik levende paamindes om, at Du selv er dødelig; thi Du vil i en Strækning af over 100 Alen svæve - ikke mellem Liv og Død, men mellem Død og Død Død til Høire, Død til Venstre. Dersom nemlig Dine Heste blive løbske - dog det behøves ikke: dersom blot noget brister eller kommer i Uorden ved Heste tøiet eller Hjulene; eller og Veien er glatfrossen, og een af Hestene taber Ligevægten, eller kort sagt eet af hundrede Tilfælde finder Sted, da kan du med Din hele Eqvipage, med hele Familie - om Du har en saadan med – komme til at vælte med Vognen heelt omvendt - Hjulene i Veiret - ovenpaa Eder i en næsten lodret Dybde af fra 8 til 18 Fod. Er da Rækværket saa lavt spørger Du. - Der er slet Jntet, kjære Læser, blot nogle isolerede Afvisere, med saa store Mellemrum, at de aldeles ikke ere Dig til Hinder i Din Reise til Underverdenen. - Kjære Læserinde, Nu veed Du, hvorfor jeg ikke for henvendte Talen til Dig, for jeg vilde slet ikke have Dig hen til denne danske Teuselsbrücke – ei engang gaaende; thi en Kastevind var istand til at føre Dig ned i Afgrunden, og dersom Du da slap med at brække Arme og Been, kunde Du have stor Aarsag til at glæde Dig. Dette underfulde Værk har kostet utrolig lidt af Arbeide og Penge for Beboerne i tvende Sogne neppe hundrede Arbeidsdage for hver med Heste, Folk og Vogne, og af Penge til Dato vist ikke nær tusinde Rigsdaler, med første Anlæg for 12 Aar siden og aarlige Reparationer thi desværre, dette Menneskeværk ligner, med alle sine Fuldkommenheder, mange andre; det kan hverken modstaae Tiden eller Elementerne. Saa nedstyrte lange og store Stykker af Græstørvsmuren; saa skylles fyldingen ned, og tager Skildvagterne – jeg mener Afviserne - med sig. Een eneste Reparation blev for et Par Aar siden liciteret til 200 Rbd., og der er den haabefuldeste Udsigt til, at saadanne efter korte Mellemrum ville indtræffe, saalænge Verden og Veien staaer. Din Forundring vil stige mange Grader, min kjære Læser, naar Du seer, at Naturen har banet og øiensynligen anviist Veien tæt ved Siden af - blot nogle faa Favne ved Siden, igjennem en Dal. Veien vilde her ikke alene være bleven 1) kortere; men 2) derhos ikke Tredivteparten saa kostbar, 3) tredive Gange varigere; og 4) Dæmningen - som kun er 2 a 3 Fod høi - uden Fare for de Reisende. Men Naturen er virkelig ofte alt for simpel og enfoldig, jeg kunde sige: alt for naturlig. Nei, da priser jeg Konsten, den er meere sindrig, mere opfindsom, meere jeg kunde sige, coquet og capriciøsk. Jstedetfor at følge Naturens Fingerpeg, dens Commonsense-Lærdomme, har den her ret ultragenialsk gjennemgravet et Bjerg, opfyldt en Dal og gjort Situationen langt mere interessant ved at gjøre Veien halsbrækkende. Er der da Nogen, som her har brækket Halsen?" spørger Du Endnu ikke, svarer jeg - og der bestaaer egentlig Underværket. P. S. Om Dagvognenes Udgangsted, Fredericia.