Jyllandsposten, 1840-12-04
Nyheds Post. I Anledning af det af Stiftsprovst Hald indgivne Forslag til en Petition om Forandringer i Trykkefrihedslovg yttrede først Proc. Jngerslev sig for Nedsættelsen af en Comitee; Lüttichau protesterede dernæst mod de Udtryk, hvormed Proponenten havde betegnet endeel af den roeskildske Forsamlings Medlemmers Fremgangsmaade imod Pressen, men blev af Prop. gjort opmærksom paa, at den Kritik, man underkaster en Sag, som tidligere har været foretaget, maa falde ud efter Grundenes indvortes Beskaffønhed, og der gielder Personligheden aldeles Jntet; Prop. havde vel brugt Udtrykket nedværdigende, men de Paastande, som vare fremkomne mod Pressen i Roeskilde, have vistnok maattet gjøre et saadant Jndtryk paa Enhver, som har læst dem, at han ikke har kunnet Andet end finde dem meget nedværdigende. Det derefter følgende Foredrag af Commissarius var støttet paa samme Grunde som hans tidligere i lignende Anledning i den sidste roesk. Forsamling. Han frygtede især, at ved Ophævelsen af Forbudet mod den udenlandske Politik, vilde Bladene give sig af med at udtale deres Sympathi og Antipathi mod de forskjellige Stater og Regjeringer, og at tilraade de Forholdsregler, som Regjeringen skulde tage med Hensyn til de udenlandske Forhold, – og dette kunde under kritiske Forhold have en meget betænkelig Indflydelse. Commiss, anførte Frankrig som et Exempel. Bevægelsespartiets Virken gjennem Pressen havde især bidraget til at fremkalde en høist spændt og bevæget Stemning i dette Land, ligesom Pressen vel ogsaa havde bidraget til hos adskillige Regjeringer at opvække et mindre venskabeligt Sindelag imod Frankrig, og man feilede vist ikke, naar man antog, at den franske Regjering høilig vilde ønske, at den havde en større Magt over denne Green af Pressen (sic). Der var hos os vel ingen Fare for, at Pressen kunde fremme nogen Stemning hos Folket til at blande sig i de Krige, som maatte opstaae, men under en mulig opstaaende Krigstilstand, kunde fremmede Regjeringer, især naar der var indtraadt Noget, som gjorde dem mindre velvillig stemte imod os, let slutte sig fra Stemningen i Bladliteraturen til Stemningen i Almindelighed og hos Regjeringen i Særdeleshed, og om saa ogsaa de conservative Blade udtalte sig i en anden Retning, vilde det ikke være tilstrækkeligt; thi man vilde paaberaabe sig, at visse Blade i Regjeringens Jnteresse skjulte dens virkelige Jntention. Commiss, fremtog derpaa igjen den advarende Historie om Rahbek og den engelske Minister; et Skrækkebillede, der nu snart maa ansees for at være aldeles opbrugt. - Forsamlingen besluttede derefter med 43 Stemmer mod 1 at nedsætte en Comitee i Anledning af Halds Forslag, men Antallet og Valget af dens Medlemmer udsattes, indtil det næste, af Justitsr. Fleischer indgivne Andragende fra Selskabet for Trykkefrihedens rette Brug var foretaget. – Da Præsidenten dernæst opfordrede Justitsr. Fleischer til at fremkomme med bemeldte Andragende, yttrede Commiss at han vel Jntet kunde have mod hiin Udsættelse, men han troede at maatte gjøre en bemærkning mod den Proposition, der nu vilde blive oplæst, da den ikke indeholdt noget Andragende fra Proponenten selv, men kun en Anbefaling af et Andragende, som er udgaaet fra nogle i Kjøbenhavn boende Mænd. - Fleischer hævede imidlertid enhver af denne Slags Betænkeligheder ved at gjøre bemeldte Forslag til sit, og oplæste derpaa bemeldte Andragende, der ligesom det til den roeskildske Forsamling indgivne, gaaer ud paa: 1) at Pl. 13 Mai 1814, Plac. 2 Octbr. 1810, Plac. 1 Novbr. 1837 § 1, Plac. 18 Octbr. 1805, Rescriptet 22 Septbr. 1835, Plac. 10 Juni 1818 og Frdn. 30 Marts 1827 7, maae vorde ophævede; 2) samt for det Tilfælde, at Stænderne ikke maatte finde sig foranledigede til ogsaa at foreslaae Ophævelsen af Plac. 27 Septbr. 1799 20, Pl. af 1 Novbr. 1837 3: at det maa vorde fastsat, at den specielle Censur for domfældte Forfattere i alt Fald først bør indtræde efter endelig Dom, og endelig 3) at det maa vorde indskærpet alle Vedkommende, at ethvert Beslag, som ikke ophæves, uden nogensomhelst Undtagelse skal undergives Retternes Prøvelse. - Commiss. gjorde opmærksom paa, at blot de af ovennævnte Punkter, der ere Gjenstand for Halds Forslag, have vundet Bifald i den roesk. Forsamling, hvorhos han gjentog sin tidligere Betænkning, at naar man siger, at vor Trykkefrihed nu er langt mere indskrænket, end den var efter Frdn. 27de Septbr. 1799. saa er dette vel tilsyneladende rigtigt, men factisk urigtigt; thi Lovgivningen opfattes og anvendes nu ganske anderledes end forhen, og i Stedet for, at Pressen da var overmaade lidt virksom med Hensyn til de offentlige Anliggender, gjøres der nu en meget udvidet Brug af den Frihed, som Frd. 1799 giver. - Fleischer svarede dertil, at naar Trykkefriheden for Tiden opfattes og anvendes anderledes end i tidligere Tider, saa ligger heri det klareste og meest afgjørende Beviis for, at Tidens Fordringer nu ere andre end da, og at der i Tiden, i Folkets Bevidsthed, og i det hele folkelige Liv ligger en Nødvendighed for en Forandring. – Da Commiss, derpaa indvende, at det da bliver Spørgsmaalet, om vi ikke efter den Maade, hvorpaa tidtbemeldte Fron, nu anvendes og affattes, have en tilfredsstillende Trykkefrihed, – bemærkede Fleischer, at han ogsaa skulde mene, det vilde have været Tilfældet, hvis ikke Tid efter anden de flere Jndskrænkninger udenfor Frdn. 27de Sept. 1799 vare komne til, og modarbeidede den rigtige og folkelige Opfatning af denne Forordning."¬