Berlingske Tidende, 1818-07-31
Efterat Rigsmarskalken ligeledes havde paabudet Stilhed, holdt de tre øvrige Stænder deres underdanige Taler, nemlig først Erke biskopen: Stormægtigste, allernaadigste Konge! Faa Aar ere forløbne efterat det Svenske Folk atter kom i Besiddelse af sin lovlige Frihed; men mange ere baade de sørgelige og de glædelige Begivenheder, som imidlertid ere indtrufne. En hallig bortrykket Tronfølger, Folkets Elskede og dets Haab, en langsom aftagende Konge, som tilsidst nedlagte det jordiske Klædebon, og gik til sin Fædre, ledsaget af Folkets Taarer og Velsignelser; en Dronning, som dybt delede vort Tab, og hastig blev bortreden fra vor Omhue og Kiærlighed; disse ere især de Prøvelser, paa hvilke det styrende Forsyn behagede at sætte os; men den giv os i ethver Tilfælde ved Deres Kongel. Majestæt den dyrebareste Trøst, der sikreste Værn for det almene Vel! og med taknemlige Hierter prise Sverrigs Jndbyggere Himlen for denne Velgierning. Hvad skulde dette Rigsmøde have været uden denne Velgierning: Et Sørgemøde, frygteligt nok for mange Tider. Nu er, uagtet de Taarer, som ere rundne ved en elsket Konges Baare, ingen Forstyrrelse skeet i de offentlige Forretningers Gang. Ei engang er Øiebliks Tvivlraadighed har fundet Sted, og end mindre nogen Mistvivl for Fædrenelandet. Dette har sret det faldne Scepter, blive optaget af den kraftfulde Arm, som var udstrakt til Tronens Forsvar og Statte, og som har reddet Regenter og Folk fra Fordærvelse og Vanære. Stolt af at see Tronen besat af Tidens ædleste Helt, af en Siælsforvandt til dens største Konger, med et Ord, 9 af den Værdigste, høier dette Folk med den Følelse af Selvstændighed og Kraft, som Deres Kongel. Majestæt atter har valt i 8 dets Bryst, sig til Haabet om en Lykke, der er saameget sikrere, som dens Grund allerede er lagt, dens Varighed allerede betrygget F. ved deres Kongel. Majestæts vise Forholdsregler. Gid alle Snanske Hierter saa vist med Tillig maatte omfatte et saa glædeligt Haab; F. gie ogsaa Deres Kongel. Majestæts eget Hjørte i uforstyrret Tilfredsstillelse maa komme til at nyde den Kongelige Tilfredsstillelse, 9 at giøre Nordens frie Folk lykkelig, Og om Deres Majestæt ved Kronens Tynade nogensinde med Savn skulde ser tilbage til den op opofrede Rolighed - gid da den Tanke, at Roligheden er opofterfor Millioners Vel, i al sin Glands maa fremstille sig for Deres 2 Kongel. Majestæt Hierte. Stormægtigste, allernaadigste Kongen Et lykkeligt Folk skal ikke svigte i Troskab, et ophøre at be taknemligt, ei qvæle den Kiærlighed, som Viisdom, Retskaffe hed og Mildhed paa Tronen selv har fremkaldt. Vi føle det i vor Hjerter. Deres Kongel. Majestæt skal aldrig i Fremtiden savne hvad De allerede længe har eiet, denne eneste Belønning, Folke kan give sin Velgiører. Med forstærket Følelse af denne dyrebare Pligt gaaer Præst standen hiem fra dette Rigsmøde, for at forkynde den Lære, som byder : at frygte Gud, ære Kongen og elske Brødrene. Den skal søge at foregaae sine Tilhørere med Exempel paa undersaatlig Tre skab og Hengivenhed; den skal aldrig aflade trolig at opsende For1 bønner for Deres Kongel. Majestæt, for Deres høitelskede Gemavor inderlig savnede allernaadigste Dronning, for Landets Haan Hs. Kongel. Høihed Kronprindsen, for hele det Kongelige Huus og i et kjært Fædreneland. Gid den høieste Gud maatte forøge Deres 3 Kongelige Majestæts Dage, giøre dem lykkelige, og udstrække i beskyttende Haand over den nye Kongeslægt, som Deres Majestehar stiftet, saa at Ære maa boe i Nordens forenede Lande, Tre skab og Enighed der mødes og Retfærdighed og Fred næres, Gil og, da Deres Kongel. Majestæt nu i egen Person gaaer hen for at modtage Broderrigets Krone og Hylding, Himmelens Gud de maa ledsage Deres Kongel. Majestæt og føre Deres Majestæt til bage til alle tro Undersaatters inderlige Glæde. Jmodtag, allernaadigste Konge, med Velbehag dette fornyede Offer af vor Hengivenhed, modtag det fra en tro Præstestand, som i Underdanighed udbeder sig, at den stedse maa være indesluttet i Deres Kongelige Majestæts Yndest og Naade. (Fortsættes.)