Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-01-05
En Beskrivelse over den sidste engelske Gesandtskabsreise til China, under Lord Amberst, er udkommen i London J. Den er forfattet af H. Ellis, der fulgte ham som tredie Gesandtskabs commissair. Gesandtskabet var afseilet fra Du nerne d. 8 Febr. 1816, og den 4 Aug. var det ankommet til Lemmaserne, hvor det modtog Besøg af to Mandariner, Chany og Vin, der vare bestemte til at ledsage samme. Disse ledte snart Samtalen paa Koto d. er den Ceremonie at falde ved den høitidelige Audience paa Knæ, hvis Nægtelse, som bekjendt, var den eneste Aarsag til at denne Sendelse mislykkedes Gesandten raadførte sig i den Henseende med G. Stounton, den anden Commissair, men denne fandt at det engelsk ostindiske Compagnies Tarv i Canton, saavelsom den brittiske Nations Værdighed vilde lide formeget, naar man underkastede sig denne Ceremonie. J Nærheden af Staden Tingsing kom to Mandariner af høi Rang, Soote sin og Kvan-tatsin, som førte Titel af Chinchaes til Gesandtskabet, og da dette giengieldte Besøget, bragte disse ligeledes Knæle-Ceremonien paa Bane. Det blev ført til en stor Sahl med Træ-Søiler, hvor der stod et Bord med gule Silkegardiner for et Skjærmbrædt; dette havde Hensyn til den forventede Forhandling. Efterat Mandarinerne, der vare iførte deres Stadseklæder, havde vexlet de første Høflighedsbeviser, begyndte Kvan tain atter at tale om Ceremonien, og forsikkrede, at den Underholdning, som ventede Gesandtskabet, var udtrykkeligen befalet og gives i egentlig Forstand af Keiseren; at Engellænderne derfor maatte lagttage de samme Ceremonier, som om de stode for Keiseren selv. Gesandten svarede, at han var beredt til at nærme sig Keiseren med samme Ærbødighed som han beviiste sin egen Souverain. Men Mandarinerne sagde, at man ventede Kortou. Lorden erklærede, at det var hans Hensigt, at lagttage alle de Skikke, hans Forgænger, Lord Macartney, havde fulgt. Derpaa forsikkrede Mandarinerne, at denne havde gjort Alt, hvad man i Henseende til Skikke forlangte af ham, og underkastet sig Kortou. Soptain paastod endog at have været Øjenvidne der*) Journal of the proceedings of the late Embassy to China &c., by Henr. Ellis, Lond. til i Canton, og begge beraabte sig paa StountonsVidnesbyrd. For at undgaae Ordstrid, svarede Lorden paa denne aabenbare Løgn, at hans Jnstructioner grundede sig paa den authentiske Beretning, som Macartner havde meddeelt hans Souverain. Mandarinerne sagde derpaa i en overmodig Tone, at de forudsatte, Lorden ønskede at tækkes Keiseren, men at dette vanskeligen vilde blive Tilfældet, naar han vægrede sig ved at lagt tage en nødvendig Ceremonie. Lorden gjentog sin Forsikkring, at ville bevidne Keiseren samme Ærbødighed som sin egen Souverain, paa samme Maade som Macartney, og som hans Jnstruction lyder. Hvor ubehageligt det end var ham, maatte han dog frabede sig Underholdningen, og han forbeholdt sig ved sin Ankomst til Peking at overgive Grundene for sin Vægring skriftligen. Hvorledes, raabte Mandarinerne, afvise Keiserens Godhed, Lorden gjentog sin Paastand; derpaa spurgte Mandarinerne: om han da har saa liden Kierlighed til sin Søn, at han vilde berøve ham den Lykke at see Keiseren, Da de saae at de intet kunde udrette, yttrede de nogen Tilbøielighed til at give efter, men talte om deres store Ansvar, dersom de antoge Gesandtens Forslag, saadan en Omstændighed turde de aldeles ikke indberette. Gesandten svarede, at han ummeligen kunde befrygte, at Keiseren vilde være utilfreds med de Ærbødigheds beviser hans høie Fader Kien lung havde modtaget. Derpaa erklærede Mandarinerne, at Kien lung virkeligen har været utilfreds, og at Prindserne og Landets Ædle havde følt det dybt, at de maatte kaste sig ned, medens Engellænderne stode. (Fortsættes.)