Berlingske Tidende, 1834-12-12
Paris, den 2den Decbr. - En uhyre Mængde Tilskuere strømmede sammen i Gaar ved Kamrenes Aabning. Gallerierne vare opfyldte af Notabiliteter; blandt Andre bemærkede man Lord Brougham og Lady Clanricarde, den afdøde Minister Cannings Datter. De Deputerede derimod vare mindre ivrige i at opfylde deres Pligt og at indfinde sig til rette Tid. De tilstedeværende Deputeredes Antal beløb sig næppe til over 250. Kl. 1 1/2 indtog Hr. Dupin, tilligemed Kamrenes Secretairer de sædvanlige Pladser, og Mødet blev aabnet. Efterat nogle Sager, selve Kamret vedkommende, vare afgjorte, betraadte Justitsministeren, Hr. Persil, Tribunen. Hans Foredrag angilet Lov-Udkast om Ministrenes og andre offentlige Embedsmænds Ansvarlighed. Det i denne Henseende nu fremlagte Project afveeg i mange Punkter fra alle tidligere. Ministrene skulle nemlig kun drages til Ansvar for dolus (slette Hensigter), men ikke for culpaa Efterladenhed. Ministrenes Ansvarlighed, sagde Hr. Pertil, er deels af politisk, og deels af criminel Natur men den politiske er den virksomste, og med Hensyn til den, behøver man hverken Love eller Procedure, da den udelukkende beroer paa den offentlige Mening, dette alle Statsmænds højeste Tribunal. Den nødvendigste Betingelse for et Ministeriums Bestaaen ligger altsaa deri, at det gaaer fremad Haand i Haand med den offentlige Mening og med National-Repræsentationen, der tillige repræsenterer hiin Mening. Ministeriet maa ikke alene gaae sejerrig bort fra hver en Kamp, hvori det er blevet indviklet, det trænger desuden til Majoritetens udtrykkelige Anerkjendelse og Understøttelse: dets Regjerings-System maa billiges af en afgjort og frit udtalt Majoritet. En vaklen derimod, eller en vis Usikkerhed i Majoriteten, med Hensyn til den almindelige Regjerings Politik, paalægger Ministrene den Pligt – hvis de nemlig nære Agtelse for sig selv strax at nedlægge Embedet. Forholdene i en repræsentativ Regjering fører det med sig, at et Ministerium ophører at være til nogen Nytte, naar det har mistet Majoriteten. - Hr. Thiers, Ministeren for det Jndre, tog derpaa Ordet. Han foreslog, at bevilge 360,000 Fr. til Opførelsen af en ny Sal for Pairs-Kamret, der er saa nødvendig for Øjeblikket, da der i Anledning af den store Proces skal møde en utallig Mængde Anklagede, Forsvarere og Vidner. Denne Proces, bemærkede han, der i saa høi en Grad spænder den ofsentlige Opmærksomhed, er en nødvendig Følge af de Uroligheder, der for otte Maaneder siden satte hele Landet i Bevægelse. Efterat Foreningerne, der i lang Tid havde kastet deres Oprørs omfattende Garn ud over Landet, endelig traadte frem med Projectet, da Jnsurrectionen, paa ethvert Punkt rede til Kamp, greb Vaabnene paa nogle Steder og bestænkede vore Byer med Blod, da fordrede det borgerlige Selskab, der var sat i Skræk, Beskyttelse og Retfærdighed. De veed det – Statsmagten lod det ikke mangle paa Beskyttelse i hine Dage. Da Faren var forbi, kom Raden til Retfærdigheden. Sagen blev altsaa bragt for det højeste Tribunal, hvis Uafhængighed og upartiskhed give, en tilstrækkelig Garantie, og som alene indtager en saadan Stilling, at den nødvendige Eenhed kan tilvejebringes i denne Procedure. ner