Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-16
Den utrættelige og nøiagtige Werner maa betragtes som Geologiens Fader. Det var ham, der først iagttog den særlige Fordeling af for steenede Planter og Dyr i særegne Arter af Klipper, der bemærkede, at den ældste Formation kun indbefatter de mindst fuldkomne Dyr, som Boophiter, Skjældyr &c., at i de næste indbefattedes en fuldkommen Classe, som Fisk og Amphibier, medens blandt de af nyeste Formation fandtes de fuldkomneste Slags, som Fugle og fiirføddede Dyr. Det var ham, der først bekræftede, at Modbevis neppe gjendrive ham; thi har Naturen frembragt berusende Drikke, saa maa den ogsaa have frembragt større og mindre Anlæg hos Mennesket til at beruses deraf. ingen Fossillevninger af tilværende Menneske arter ere blevne opdagede i disse Klipper, at fossile Levninger af Dyr ikke lignede de nu tilværende, og at jo nyere Formationen, desto mere nærme de sig de nu existerende Arter, indtil de, der ere fundne i de nyeste Oversvømmelsesgjemmer, blive edentiske med dem. Disse Jagttagelser udgjøre en meget vigtig Deel af Cuviers Forsøg om Jordens Theorie. Det er paa den, at denne Forfatter bygger sit hele Raisonnement om den Revolution, der saaledes har forstyrret og forandret Overfladen af vor Jord, de bringe ham paa den Slutning, at disse frygtelige Catastropher have været ofte, pludselige, og adskillige af dem før endnu levende Væsener vare til; og at den sidste af dem indtraf i en Periode, ikke meget fjern fra vor Tidsregning. Det er til denne Periode, som Skriftet: Account of an Assemblage of Fossil Teeth and Bones of Elephant, Rhinoceros, Hippopotamus, Bear, Tiger, and Hyæna and sixteen other Anmals discovered in a cave at Kirkdale Forkshire, in the year 1821, with a comperative view of Five similaCaverns in various parts of England and others on the Continent, by the Rev. W. Buckland, F. R. S. Professor of Mineralogy and Geolog, in the University of Osford &c. Philosophical Transactions for 1822. Par I. (Beretning om en Samling af forstenede Tænder og Been af Elephanten, Rhinocerossen, Hippopotamus, Bjørnen, Tigeren og Hyænen og sexten andre Dyr, fundne i en Hule i Kirkdale og Yorkshire, i Aaret 1821, med en sammenlignende Udsigt over fem lignende Huler i Engelland, og andre paa Fastlandet, af W. Buckland, Prof. 1 Mineralogien ved Universitetet i Oxford.) Det er den Periode, da en almindelig og overvældende Oversvømmelse bortskyllede den største Deel af levende Væsener fra Jordens Overflade, en Kjendsgierning, for hvilken vi ikke allene have Skriftens Autoritet, men dermed overensstemmende Traditioner hos alle Nationer, og Sandsernes Evidents. "Da jeg ofte vil have Leilighed, siger Forf., tilat gjøre Brug af Ordet Oversvømmelse, saa vil det være nødvendigt at forerindre, at jeg anvender det paa de udbredte og almindelige Beholdninger af Overfladssand, der synes at være blevet frembragt ved den sidste store Rystelse, der rammede vor Planet, og at jeg med Hensyn til de Vidnesbyrd, Geologien giver om saadan Rystelse, aldeles stemmer overeens med Hr. Cuvier i hans Anskuelser, i det jeg betragter, som umodsigeligen aabenbar, en ny og stakket Oversvømmelse. Ved ny maa forstaaes en Periode af fire eller fem Tusind Aar, ud over hvilken ingen Nation har sat nogen Tradition om en almindelig Oversvømmelse. Hulen i Kirkdale var udentil overgroet med Græs og Krat, og blev opdaget 1821 af adskillige Arbeidsfolk, der vare sysselsatte med at bryde Stene. Omtrent 30 Fod af den udvortes Yderkant er blevet hugget bort, og den nuværende Indgang er et Hul i den perpendiculaire Overflade af Brudet, mindre end fire Fod i Fiirkant, gjennem hvilken en Mand kan komme ind paa Hænderne og Knæerne; indvendig udvider og sammentrækker den sig uregelmæssigen fra 150 til 200 Fod, adskillige mindre Indgange strække sig herfra, men ere stoppede ved Gruus og Stalactit. Baade Loftet og Gulvet ere, mange Alerfra Indgangen, sammensatte af horizontale Kalksteenslag, hvori der ikke er mindste Spræk eller Brud. Jkke en eneste nedrullet Kiesel var at finde; heller ikke havde noget Been eller Fragment af Been mindste Kiendemærke af at være rullet ned ved Vandets Virkning. Blandet med eller rettere umiddelbart under Dyndet fandtes en uhyre Mængde Been, adskillige hele, andre brukne i smaa kantede Fragmenter og Skiver, og andre igjen saaledes sammenheftede med Stalactit. Disse Been og Fragmenter, med deres Omgivning af Dynd, bedækkede næsten det hele Gulv i Hulen. Dette Dynd har bevaret Benene fra at decomponeres, medens Been af samme Slags, der have ligget i Sand eller Gruus ved bestandigen at være udsatte for Vandets Paavirkning, ere blevne saa skjøre, at de falde i Stykker ved den løseste Berørelse. Det maa bemærkes, at disse Been (som ogsaa er Tilfældet med de fleste andre, der ere fundne i Huler) ere ikke mineraliserede lig de i Klippelag, men ligefrem i samme Tilstand som Gravbeen eller Mumier, eller omgivne med en Skorpe og gjennemtrængte af Stalactit, og at de ikke have nogen videre Forbindelse med Klipperne, uden at de tilfældigviis have befundet sig i disse Huller længe efter at disse Lag, i hvilke Hulingerne findes, fik deres Dannelse og Fasthed. - J Følge Undersøgelsen af en stor Mængde af de i denne Hulle opdagede Tænder og Been, har Prof. Buck land fundet, at de henhøre til følgende 22 Dyrearter: Hyænen, Tigeren. Kjødædende: 7. Bjørnen, Ulven, Ræven, Væselen og et ubekjendt Dyr af Ulvens Størrelse.