Viborger Samler, 1780-05-29
Baron van Svieten har lagttaget 3 Slags uægte Kopper: Efter en Feberagtighed, som ofte kuns bestaaer i en Mathed, følge 1ste, 2den eller 3die Dag røde ophævede Blegner paa Huden, som undertiden strax blive haarde, tørres, falde af, og kaldes Steen=Kopper, undertiden er der et tynd Vand i dem, i sær i Toppen, som i kort Tid tørres, falde af, og kaldes Vand=Kopper, undertiden. er Blegnen tom, men synes dog fuld, falder snart, og kaldes Vind=Kopper. Alle uægte Kopper have dette tilfælles, at de i det første Tidsrum ikke gjerne have de Tilfælde, som de ægte. De ere med dem ikke meget syge, de komme paa uvis Tiid, og uordentligen frem, fyldes ikke med sand Materie, eller efterlade Ar i Huden; uagtet de kan regiere epidemisk, for eller efter, undertiden tilligemed de ægte, ja anfalde dem, som have havt de ægte, men giøre ikke sikker for de ægte, endskiønt de smitte, saa ere de dog hverken farlige eller dødende. Det er sandt, de ægte Kopper ere undertiden meget milde, med faa og ubetydelige Tilfælde, gaae snart til Suppuration, tørres og falde af, og da de uægte ofte kan anfalde en Person 2 til 3 gange, kan uerfane let forvexle dem, og troe, at det er de ægte, de 2 gange have seet hos den samme Person; saa skiønt de kan tegne sig eens for Udbruddet og i Begyndelsen, bryde de uægte dog først ud paa Ryggen, eller Kroppen, de ægte i Ansigtet; de nægte briste 4de, høit 5te Dag efter Udbruddet, eller den i Blegnen indsluttede Fugtighed tyknes, hvorefter følger en tynd tør Skorpe, der snart falder af, uden at lade Ar, med mindre Blegnerne af en Hændelse vare oprevne, eller ved en særdeles Skarphed blevet et Saar i Huden. Men de ægte gaae ikke bort udenSuppuration for den 8de Dag, og sætte ingen Skorpe for den 9de, hvorpaa følger gemeenlig et meer eller mindre dybt og varagtigt Ar De uægte Kopper kan lade sig indpode, som de ægte, hvilket har ogsaa givet Anledning til at troe Recidiv af Kopper, saavelsom og at man af eet eller andet Tegn alene har sluttet, at Jndpodningen, var lykkedes. Saaledes overilede Hr. Professor Gatti sig i Henseende til Hertuginden af Boufflers, og troede af Saarets Rodhed og efterfølgende Suppuration uden videre Udbrud, at hun var sikker for Kopperne, da hun dog 2 og et halvt Aar derefter fik de naturlige; hvilken Feiltagelse ved Snit og Plaster langt lettere kan skee, end naar man bruger Stikket uden Plaster. Men Recidiver af ægte Kopper, efter en tilbørlig Jnoculation, have nøiagtig anstillede Undersøgelser i Sverrig gjort til intet, og endnu meere de i den Henseende anstillede Prøver. Hr. Richard de Hauresierk, indpodede en Person hver 14 Dag et heelt Aar igiennem. Den første Jndpodning var virksom, men de øvrige ikke, og det unge Menneske leed alligevel ingen Skade paa sin Sundhed af den ofte igientagne Jnd podning. Hr. Professor Murray igientog Jndpodningen paa sin Broders Børn den 3die Dag, efterdi det tegnede ikke til at have slaaet an, og de naturlige Kopper vare nær; Men Beregningen af Dagene viiste, at den første Jndpodning var den, som havde tilbragt Kopperne, og den sidste var uden Virkning. Hr. Schwenke i Sverrig lagde, den 12te 12te Dag, nye Koppematerie i Saaret, da man var uvis, om det havde fænget. Om Morgenen derpaa kom Kopperne efter den første Jndpodning, og den sidste har ingen Virkning gjort, ellers skulde den 7de Dag have bragt nye Feber, og nyt Udslag til Veie, som ikke skeedte. Hr. Prof. Murray har ogsaa Sverrig bemærket, at Forbindelsen af den naturlige Anstikning med Jndpodningen har aabenbare været uskadelig, naar derfore Smitten eengang enten naturligviis, eller ved Jndpodningen, ligemeget hvilket, har anstukket Legemet, gjøres det derved for Eftertiden brandfrie, og den bibragte Materie hæfter ikke. Skiønt man derfor uden al Fare kunde lade inoculere, naar Smitten allerede var i Kroppen, saa bor man dog ikke lettelig gjøre det for Følgernes Skyld, thi blive Kopperne af en ond Art, skrives det paa Jndpodningens Regning. De slaae da tidligere ud, saa at, om man, 1ste, 2den, eller overhovedet i de 6 fors. Dage efter Jndpodningen, seer Kopper udbryde, kan man være forsikret, at den Syge har allerede været anstukket af de naturlige Kopper for Jndpodningen. Af 33, som Dr. Archer ville indpode, bleve 11 syge i Præparations Tiden, og fik de naturlige Kopper, hvoraf 3 døde. Hvor let skulle Jndpodningen ikke her uforskyldt lidt ond Eftertale. 2. Om det ikke, endog i de Tilfælde, hvor man ellers, naar man har Frihed til Opsættelse, ikke inoculerer, er, naar man kan skiønne ei at kunde rimeligviis undgaae Kopperne, mindre farligt, og meere forsvarligt at vælge Jnoculationen, end at overgive sig til de naturlige Kopper. Da de indpooede Kopper ere mindre farligelige end de naturlige, saa burde man ikke udelukke Svage fra at nyde Deel i den Velgierning, som Forsynet har ladet blive bekiendt til manges Frelse, og om hvis Lovlighed vi aldeles ikke kan tvivle, naar vi betragte det store Held, det for mange Tusinde har været, og den kiendelige Velsignelse, som Gud har behaget at legge deri i de Lande, hvor man meest har brugt den. Man har Exempler paa adskillige, som ved indpodede Kopper ere blevne helbredede for betydelige og langvarige Sygdomme. (Resten følger.)