Adresseavis for Børn, 1781-09-12
Numer Aar. Or Tredie Aargang for Onsdagen. den 12. Septemb. Børn. At elske sit Fædreland og sammes Vel, Det er patriotisk, og Præg af god SielDen patriotisksindede Romer Efter det Slag, som Pyrrhus, Kongen i Epi rus, leverede Romerne i Jtalien, og overvandt dem, kom de Romerske Gesandter i Leyren, til Pyrrhus, for at handle med ham om de Romerske Krigsfangers Udvexling. Jblandt disse Gesandter befandtes en ved Navn Cajus Fabricius, som havde den Lykke, formedelst sin anseelige Gestalt og behagelige Opførsel, at befalde Kongen særdeles vel, der oprigtig tilstod, at han aldrig havde seet en anseeligere Ridder, end denne Cajus Fabricius var Pyrrhus talede derfor og i Særdeleshed med ham, og da han af de andre fik at vide, at Fabricius var fattig, saa tilbød han ham sin Tjeneste i en egen Samtale med ham, og gjorde ham det Løvte, at dersom Fabricius vilde gaae i hans Tjeneste, saa vilde han overlade ham Fjerdeparten af sit Rige. Men Fabricius afslog dette Kongens Tilbud, og sagde: Vi Romere agte ikke Rigdom, vi lade os nøye med, at have Herredømme over dem, som besidde den. Det skulde ikke være mig nogen Ære, om jeg, af Kjerlighed til Penge, vilde tilsidesætte min Fædernelandskjerlighed, forlade Fædernelandet, og gaae over til Fienderne." Pyrrhus blev ligesom gandske fortryllet af denne Patriotisme, og fandt sig derover bevæget, til at sende Cyneas, en af sine fornemste Statsbetjente, som befuldmægtiget Gesandt til Rom, før at slutte en fordeelagtig Fred med Repupliken Men da Freds-Underhandlingerne ingen Fremgang fik, og Cyneas kom med uforrettet Sag tilbage igjen til Pyrrhus i Leyren, saa blev Krigen med al Jver fortsat paa begge Sider, og den ommældte Cajus Fabricius blev af Romerne udvalgt til Overfeltherre over deres Krigshær imod Pyrrhuus. Da nu begge Armeerne vare rykkete tæt til hinanden, kom Kong Pyrrhus's Livmedicus i en vis Nat i den Romerske Leyer, som en Overløber, og tilbød sig ved det Romerske Generalitet, at han for en anseelig Belønning vilde give sin Konge Forgift ind, og derved skaffe Romerne denne saa frygtbare Fiende af Halsen. Han haabede, at de skulde indsee Vigtigheden i denne Tjeneste, som han tilbød dem, og ikke være gandske uerkjendtlige derfor. Fabricius, og den anden Overbefalingsmand Curius, hørde begge paa dette Tilbud med den største Misfornøyelse og Afskye, og tilkjendegave den troløse Læge deres billige Mishag derover. De skikkede ham under en Bedækkelse bunden til Pyrrhus, og mældede tillige Kon Og Avis Kongen i en Skrivelse denne Forræders onde Anslag og at Romerne vare vante til at overvinde ved Tapperhed med Vaaben i Haanden, men ikke ved underfundigt Mord og med Forgift. Denne Fabricius's Ædelmodighed satte Pyrrhuus i saadan Forundring, at han raabe: Det er Fabririus, som er langt vanskeligere at bringe fra sit ædelmodige Sindelav, end Solen fra sit Løb. Strax derefter lod Pyrrhus skrive og afsende to Taksigelses Breve, et til Fabricius, og et til Republiken Rom, hvilke begge vare skrevne i de forbindtligste Udtryk, Opløsning paa Spørgsmaalet i No. 36. Den længste Dag, svarede Frøken Lovise, som Junker Fritz fremsatte Spørgsmaalet for, er den en og tyvende Junii, og hun var meget paastaaende, at hun havde Ret. Det komtil et Væddemaal imellem dem, og hun tabde. Thi den en og tyvende Junii er egentlig den længste Dag i Aaret; men Spørgsmaalet er ikke om den længste Dag i Aaret, men kun om den længste Dag overhoved. Rigsdagen i Regensburg er altsaa den længste Dag; thi den har nu varet i et hundrede og femten Aar, siden Aar sexten hundrede og sex og tresindstyve, da Gesandterne fra alle Stænder i Tydskland forsamlede sig i Regensburg, og har siden bestandig været samlede der, hvor de raadslaae med hinanden om adskillige vigtige Sager, og besørge tilfælleds Fædernelandets Vel og Rolighed. Denne Forsamling kalder man Rigsdagen.