Københavns Adresseavis, 1788-04-11
Da enhver Bonde, der havde Formue nok til at udrede saa mange Hoveriepenge som kunde tilkomme Godseieren, for at blive nogenledes Skadesløs, og der tillige havde Vindskibelighed og Kundskab nok til nyttigen at anvende den Tid og de Kræfter, han ved at befries for Hoveriet vandt til sin egen Avlings bedre Drift, uden Tvivl vilde finde sig vel holden, enten ved ganske at befries for Hoveriet, eller ifald de locale Omstændigheder paa en af Contrahenternes Sider ei tillod saadant, i Hensigt til det hele Hoverie, da ved at forbindes allene til visse bestemte Poster, for Exempel til Høe- og Kornhøst, Kornvarers Transport til Kiøbstaden, og Bygnings Materialiers Tilbagebringelse til nødvendige Bygninger paa Gaard og Gods, maaskee til Møgagning, Gierdelukning og Tørveskier, og maaskee til nogle visse, for Exempel 1 a 2 Dages Pløining aarligen, og derimod at frietages fra alle øvrige Hoveries Poster, mod bestemte taalelige Hoveriepenge, efterde han derved iblant landet vandt al den Tid som anvendes paa Veien til og fra Hovedgaarden, hvilken ikke kommer Godseieren til ringeste Nytte, og hvilken dog i et heelt Aar over det hele Land udgjør mange Millioner spilte Timer, i hvilke, naar de nyttigen bleve brugte, overmaade meget Arbeid kunde forrettes; saa var det at ønske, at enhver Jordegodseier, som ikke hidindtil haver gjort det, vilde for et heelt Aar, fra dette Foraars Giernings Begyndelse at regne, lade nøiagtigen optegne, hvor mange Pløie=Spand= og Gangdage enhver Bonde giorde til ethvert Slags Arbeide for sig; thi naar han deres ter beregnede Hoveriets Værdie efter de i Egnen gangbare Priser, vilde han lettest kunde undersøge og bestemme, om han kunde undvære alt Hoveriet, eller hvor mange Poster han kunde undvære og paa anden Maade bestride, ligeledes om Bonden, var i Stand til at tilveiebringe passende Hovertepenge for det hele Hoverie, eller for hvilke Poster deraf. Denne forløbige Undersøgning troer man at være saa meget mere nødvendig og nyttig for enhver Jordegodseier selv, som Tingenes Løb synes tydeligen at tilkiendegive Nodvendigheden af, at alt saavel Avlings som andet Hoverie herefter paa alle Steder, hvor det ikke allerede er skeet, bliver nøiagtigen bestemt, enten til et vist Antal af Dage aarligen, eller til visse Arbeider; jo færre Arbeids posterne da i sidste Tilfælde vare, jo lettere var det at bestemme, og jo mere forberedet man var, jo lettere og mindre uventet ville alting blive. Den Forskiel der kunde være mellem et Aar og et andet, kunde vel ikke være vanskelig for enhver at beregne med saa megen Nøiagtighed, som der behøves. Det vilde maaskee ogsaa være til Nytte, om enhver Jordegodseier eftersaae, hvad han i de sidste 10 Aar havde tabt i Restancer, Laane=Koen, Heste Hielp a. ved sit Hoveries Gods, og deraf uddrog et medium til sin egen Efterretning; thi skiønt det ikke kan paastaaes at dette Tab for Fremtiden ganske vilde bortfalde, saasnart Bønderne bleve Hoverie frie, da Misvext og andre Aarsager ogsaa kan bringe dem i slet Tilstand, saa er det dog høist rimeligt, at samme for største Deelen vilde bortfalde, naar Bønderne ved Hoveriefriehed eller mindre Hoverie, vandt Tid og Kræfter til bedre at dyrke deres egne Jorder, naar de sparede den bekostelige Hov=Madpose, og naar deres Hoveriepenge blev nogenlunde taaleligen ansatte, og dette vilde venteligen blive en Bevæggrund for de fleste Jordegodseiere til at tilstaae Bønderne Friehed, enten for alt Hoveriet eller for saa mange Poster deraf, som det var dem mueligt at undvære, omendskiønt de indsaa, at Bønderne, især i Førstningen ikke vare istand til at tilveiebringe saa mange Penge, som behøvedes for at holde dem fuldkommen skadesløse ved Hoveriets Bestridelse paa anden Maade; thi ifald en Jordegodseier fandt, at han i de sidste 10 Aar overhovedet havde tabt en betydelig Summa, for Exempel 1000 Rdlr. aarligen, saa synes det at være klogeligen handlet, at lette Bondernes Vilkaar ved Hoveriets Afskaffelse eller Formindskelse, om han endog derved aarligen skulle tabe nogle hundrede Rigsdaler, naar han derimod med Grund kunde haabe, om ikke strax, saa dog med Tiden at undgaae bemeldte større Tab, og naar han maaskee tillige ved sine Jorders bedre Dyrkning kunde selv vente en rigere Høst.