Viborger Samler, 1849-06-16
To russiske Prindser skulle deeltage i Felttoget imod Ungarn. Storfyrsterne Michaels og Constantins Bagage er allerede ankommen til Ganserndorf, Fra Syrmien meldes, at Magyarerne efter et lidt Nederlag have trukket sig tilbage ind i Fæstningen Peterwarden. Den østerrigske Avantgarde er rykket ind i Banatet, og har taget Veien imod Szegedin. Peterwardein angribes heftig af Østerrigerne. Kongeriget Baiern. J en i Augsb. Allg. Zeit. indrykket Correspondentefterretning fra München af 3die Juni hedder det: "Vort Ministerium vil den 4de Juni forelægge Kamrene Forhandlingerne og Standpunctet, betræffende det tydske Forfatningsspørgsmaal med Hensyn til Berlinerudkastene. Ministeriet vil vel i Almindelig hed udtale sig for Baierns Tiltræden, men paa det Bestemteste værne om de Puncter, der ere et Livsspørgsmaal for Baiern. J disse Puncter vil Kongen af Baiern ingensinde give efter; han skal have erklæret hellere at ville nedlægge sin Krone, give slip paa alle utro Provindser og støtte sig alene paa Alt Baiern, end underskrive godvillig Baierns Tilintetgjørelse som Stat. Og i Sandhed, naar man gaaer ud fra den Paastand, at en Forandring i Frankfurterforfatningen var principiel nødvendig, fordi den passede for lidet til de bestaaende Tilstande, naar man virkelig indsaae i Berlin, at i det mindste Kongerigerne i Tydskland besad for stor Livskraft og Selvstændighed til at lade sig tilintetgjøre ved diplomatiske Pennestrøg og smaae Majoriteter af Folkerepræsentanter (størstedeels bestaaende af Preussere, saa undrer man sig vel med Ret derover at efter faa Dages Forløb netop de fleste af hine betænkelige Puncter blive optagne i de preussiske Forslag, samt hvorledes Preussen kan komme til den Beslutning: vel at afslaae Keiserværdigheden, men derhos optage paa ny alle værsentlige Functioner og al den væsentlige Magt, der ved Frankfurterforfatningen vare knyttede til Keisermagten. Thi det Fyrstecollegium, som Preussen har sat istedetfor det af Sachsen, Hannover og Baiern foreslaaede Directorium, er ikke meer end et med Hensyn til Regjeringen medbesluttende Collegium, men saa indskrænket, at de vigtigste Spørsmaal ere udelukkede fra dets Beslutninger, navnlig gielder dette om Spørgsmaalet om Krig og Fred Tractater med udenlandske Magter og Controllen med Hensyn til den udenlandske Politik. Kongerne af Sachsen, Hanover og Baiern, hvis Slægter i Aarhundreder, vare i Besiddelse af Landshøihed, inden man hørte omtale Hohenzollerns Navn, skulle nu godvillig afstaae deres Stemme i alle Hovedrettigheder. Efter Udkastet forlanger Preussen Overbefalingen over hele Krigsmagten, alle Rigsgeneralers Eedsaflæggelse til Kongen af Preussen som Rigsforstander, Raadighed over Rigsfinantserne efter forfatningsmæssige Bestemmelser, udelukkende Ledelse af den udenlandske Politik, Præsidiet i Fyrstecollegiet, Udnævnelse af Rigsministre og endelig ene og alene Ret til at erklære Krig og slutte Fred. Og paa disse uhyre Fordringer skulde Tydsklands Eenhed atter strande? Baierns Konge og hans Ministerium have givet efter hvor det var muligt at kunne give efter uden Selvtilintetgjørelse: Preussen skal have det Executive, Ledelsen af den udenrigske Politik, Besættelsen af Ministerpladsene, ja endog af Krigsfeltherreposterne; Preussen skal have Forsædet i Fyrstecollegiet; det skal desuden have den nuværende Rigsforstanders hele Magtsfylde; men i de Beslutninger, som udgjøre Regjeringsmagten, skal Rigscollegiet tage Deel, og det saaledes, at Krig og Fred kun kan besluttes efter Majoritet (kun i Tilfælde af lige Stemmer gjør Preussen Udslaget); fremdeles skal Afslutningen af Tractaterne være bunden til Majoritetens Beslutning i Fyrstecollegiet, for hvilket ogsaa Jndseende med diplomatiske Forbindelser maae staae aabent. Nu har Preussen, Hegemoniet, naar det giver efter, i modsat Tilfælde vil det i det høieste kun opnaae et nordisk Forbund.