JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1844-07-19
Hvorledes man i det lykkelige Land, Schleswig-Holstein, kan faae en Adresse. Vi have i den hele danske Stat ikke havt Mangel paa Adresser. Man behøver blot at erindre Thronskiftet, da Hs. Majestæt næsten maatte bruge Parapluie i sit eget Værelse. Saaledes kan man undertiden faae flere Adresser, end man hartad skjøtter om ; men - saa krakilsk er Skjæbnen - undertiden vil man have en Adresse og kan ikke faae den. Hvorledes skal f. Ex. en stakkels Schleswig-Holsteiner bære sig af med at faae en Adresse fra sine danske Bønder, hvori de forsikkre, at de elske, ære og tilbede ham? Af sig selv vilde de naturligviis aldrig falde derpaa, og ligeftem selv skrive Adressen og lade dem underskrive den under Straf af Vand og Brød har noget Generende ved sig, selv for en Schlesvig-Holsteiner. J dette kildne Tilfælde befandt sig Sultan Johannsen i Haderslev, da "Corsaren" forleden havde omtalt Historien med Bøssen. Den høie Port - paa schleswig-holsteinsk: Thor - følte, at "Noget maatte der gjøres"; men hvilket? Da kaldte han sin Vezir, Herredsfoged Kjær. Denne fornam sin Herres Ønske og fandt strax Raad. Tyrkerne dannede i deres Velmagts Dage deres bedste Tropper, de frygtede Janitscharer, at christnAnglinge, som de røvede og lode opdrage i den muselmanske Tro. Denne fine Politik optog Hr. Stor- vezir Kjær, og han dannede en Bataillon af tolv danske Bønder, som ugenlig bleve førte sammen og styrkede ved Faste og Bon foran det schleswig-holsteinske Vaaben. Da de vare blevne tilborlig indovede, kunde de uden1o foreslaae Storveziren en Adresse, der skulde indlives til Sultanen - saa store ere de mennestelige koner. De bade tillige, at de maatte skrive den med paaholden Pen. Storvezieren havde naturligviis nogle Betænkeligheder og vilde forst indhente Hans Høiheds Tilladelse til dette dristige Skridt; men - was thut die Liebe nicht? – han interesserede sig saa længe for Bønderne, blandt hvilke vare flere Sognefødder, at de erholdt Tilladelsen til at overbringe den underdanigste Adresse. Saaledes fil Amtmand Johannsen Adressen, der strax blev aftrykt i "Lyna", og nu er Amtmand Johannsen altsaa elsket, æret og tilbedet af fine danske Bønder.
Corsaren, 1844-07-19
Stege d. 11. Juli. Leerbeck er her! Eller idet mindste har han været her! Han var paa Klinten. Jmedens de Liberale, reiste til Skamlingsbanke, vovede han at lade Kjøbenhavn staae paa sine egne Been og tog herover. Strax efter Ankomsten modtog han Cour af Politimesterer og Politibetjentene, næste Dag inspiceredes Politistokkene. Hr. Leerbeck skal i det Hele taget have erklæret sig tilfreds med disses Tilstand. - Hvad han forresten vil her, Det er en Statshemmelighed; men jeg har faaet det lokket ud. Man har fundet, at der gaaer for meget Sølv ud af Landet til China. Leerbeck skal undersøge Kammerherre Scavenius's Hasselskov, om muligt Hasselstokke herfra kunde træde istedetfor Bambus-dito. Planen vilde være saameget fordeelagtigere for Finanserne, som Kammerherre Scavenius med sjelden Uegennyttighed skal have tilbudt Politiet at overlade det sine Hasselstokke gratis.
Corsaren, 1844-07-19
Literatur. Udkommet er: Ledetraad til rigtigt at skrive det danske Sprog af den "bogstavblinde Videnskabsmand" Blok Tøren, Forfatter af flere skjønne Jamber, Politivensartikler og Annoncer i Adresseavisen. Med et Anhang af de meest brugelige danske Skjældsord. Koster 1 Sk.; paa større Partier gives Nabat. NB. Naar første Oplag er udsolgt, udkommer andet. - Den Blok-Tøxenske Boghandlerforening afholder imorgen Møde paa en Sildefoustage hos Hørkræmmer Wiegel. Energiske Midler til at fremme den Blok-Tøxenske Literatur ville blive bragte i Forslag. Hørkræmmer Kehlet meddeler sine Betragtninger over det interessante Phænomen, at, hvergang han sælger en Sild, bliver han ogsaa af med et Expl. af den BlokTørenske Piece. Urtekræmmer Jensen holder et Foredrag over Kræmmerhuse, med specielt Hensyn til det sidste Torenske Skrift.
Corsaren, 1844-07-19
Arbeider-Urolighederne i Tydskland. Hvad er det for et Aarhundrede, vi leve i! Det gjærer, det syder, de menneskelige Kratere røre sig. Orienten prædiker den hellige Krig og udfolder Troesbanneret mod Europa. J Jtalien skydes Jnsurgenter, og der ere stedse flere at skyde. Østerrigske Admiralsønner forlade de faderlig-østerrigske Arme og ile til Jnsurgenterne - et forfærdeligt Tidernes Tegn, et Lyn, der lyser miledybt. Ja, selv i Tydskland, det stille Tydskland, bæver det krampagtigt, hist og her paa det sovende Kæmpelegeme zittre Fibrene. Man hører tale om opkjørte Vatterier, om fremrykkede Escadroner, om Batailloner, Brigader. Hvo havde troet sligt om det keiserlig-kongelige Tydskland? Bæve I ikke, kongelig-danske Mænd, skimte J ikke allerede i det Fjerne Friheden, badende sine Hænder i Blod? Værer rolige! Endnu bevarer vor Broder, det tydske Folk, sin sunde Sands, endnu er det ikke løsnet, "det Kjærlighedens og Tillidens Baand, der bør være mellem de Overordnede, og Undergivne", endnu har Tydskland ikke Mangel paa bedste Borgere - tvertimod. Det er kun Arbeider-Uroligheder, selv vi give Autoriteterne Ret i, at de have ladet Bajonnetterne gjøre deres Pligt. Seer J, det var imod Tidsaanden, disse Arbeidere opsatte sig. Tiden er vaagnet i det gamle Europa. Den vil ikke længere snige sig langsomt frem, den iler paa Jernbaner, den hamrer med Kjæmpearme, Dampmaskiner spænder den for Menneskeslægten for at slæbe den frem. Og den indeslutter sig ikke i Byerne, ud over Landet drager den til de skjulteste Vraaer, og de stakkels fattige Arbeidere see med Rædsel den fremmede Gjæst, der tager dem Brødet af Munden og lader deres Koner og Børn sulte. Den opstiller en Dampmaskine, og Maskinen arbeider for hundrede Mennesker, og de hundrede Mennesker staae fortvivlede og see den uovervindelige Rival Hvad gjøre nu de hundrede Mennesker? See de sig om efter en anden Beskjæftigelse for deres sunde Arme? Tænke de: Lad Rivalen beholde Pladsen og lader os søge en taknemmeligere Plads? Nei, de simple, jevne Almuesfolk gjøre som Jens Pedersen. Jens Pedersen kom forleden for at besøge sin Kjæreste og fandt en Rival hos hende, til hvem hun kogte Kaffe. Hvad gjorde Jens Pedersen? Han kastede sig med Raseri over Kaffekjedelen og slog den istykker. De slaae Dampmaskinen istykker. Nu kommer Over-Landraaden, Over-Landraaden gjør Jndberetning til Ministren, Ministren sender de omtalte Batterier, Escadroner, Batailloner. Og Soldaterne gjøre deres Pligt, Roligheden gjenoprettes. Det er rigtigt: Afveien Arbeidere! Respect for Tidsaanden! Men nu sidder der et og andet Sted en gammel Minister. Tidsaanden kommer og forlanger Plads for Pressefrihed, Associationsfrihed, Troesfrihed o. s. v. Ministeren vil ikke gjøre Plads, han sønderslaaer eller idetmindste beslaglægger Pressen, arresterer de Associerede, de anderledes Troende. Naar man nu gjør Ministren opmærksom paa, at der i hans Hoved og Hjerte huserer en Aand, der er farlig for Tidsaanden - kommanderer han da Batterier, Escadroner, Batailloner imod de opsætsige Lemmer? Nei, han gjør ikke, og see, er det ikke besynderligt?
Corsaren, 1844-07-19
sitsr. Fleischer, Raadm. Hansen, Etatsr. Hvidt, Proc. Jespersen, Gaardeler Kirk, Apotheker Køster, Prof. Larsen, Gross. Meinert, Sognefoged Petersen, Overkrigskommiss. Qvist, Prof. Schouw, Etatsr. Brink-Seidelin, Godseier Tutein, Lector Wegener og Justitsr. With, betræffende at forestille Hs. Maj.den paatrængende Nødvendighed af, at saadanne Foranstaltninger træffes med Hensyn til Hertugdømmet Slesvig, at den danske Nationalitet i Hertugdømmet kan erholde den Betryggelse, som den nu aldes savnere", navnlige ved Haandhævelse af det danske Sprogs frie Brug, i alle offenlige Forhold, ved Stiftelse af danske Underviisningsanstalter, og ved Omdannelse af de høiere Regerings- og Retsautoriteter. 2) Oliemøller Schytte: Andragende om, at Stænderne ville petitionere Hs. Maj. om, gjennem en kraftig, folkelig og fædrelandssindet Statsadministration at ville træffe de Foranstaltninger til Statseenhedens Opretholdelse, som ere uundgaaelig nødvendige, dersom den Fare, der truer Fædrelandet, skal afværges, og at Hs. Maj. i Forbindelse hermed allern. vil opfylde sit troe Folks almindelige, gjennem Stænderne udtalte, Ønsker om en til Tidens Krav svarende friere Udvikling af vore Samfunds orhold." 3) Prof. Larsen: Andragende fra Prof. Schouw, angaaende, at Stænderforsamlingen vilde besvære sig over Cancelliets Fremgangsmaade ved at beslaglægge Blade uden at lade Domstolene afgjøre Jndholdets Lovstridighed eller Lovlighed.
Corsaren, 1844-07-26
Naturhistorie. Paa en Tid kjære Læsere, da J høre saa Meget tale om Naturforsternes Stevnemøde i Norge og erfare, hvorledes de leve godt der, var det da Synd, at lade Eder være ganske uvidende i Naturhistorien. Seer J, vi ere nu ogsaa en Slags Naturforslere, og ville derfor komme Eder tilhjælp ved for det Første, om just ikke lede Eder ind i, saa dog veilede Eder i Dyreriget, og ville begynde med: 1) Pattedyrene, som høre til Embedsmændenes Orden. De Dyr i denne Klasse, som kunne have en særdeles Jnteresse for Eder, ere : Løven, der ifølge Fodslen er Dyrenes Konge. Derom er Intet videre at sige. I Danmark have vi kun faa Løver, nemlig tre i vort Vaaben, og en, som er ganske huul og tjener til Omnibus. Forresten er der jo rigtignok endeel Skabninger, der tee sig meget løveagtige; men Løvens Særkjende, Modet, mangler dem. Kamelen er derimod et Dyr som er langt mere hjemme her, end man stulde troe. Den kjendes derpaa, at den knæler, medens man læsser Byrden paa den; bliver Byrden for tung, kan den vel engang imellem udstøde en klagende Tone; men den sætter sig aldrig paa Bagbenene for at afkaste den. Ved Æselet og Faaret er den Mærkelighed, at de egenlige danste Faat egenlig ere Æsler, og de egenlige danske Æsler egenlig Faar. Haren i Danmark paastaaer jevnlig, at den kun er en Hare, fordi den ikke har havt Leilighed til at vise sit Mod. Vi ville faae at see. Ræven er i stor Anseelse hos os og er her som allevegne klædt i rødt, men bliver uhyre sjelden slaaet. Engang imellem bliver der rigtignok gjort Jagt paa Ræven; men det er som oftest Gjæs, der anstille Jagten, og Resultalet bliver da, at en af Forfølgerne bliver som Urostifter tagen ved Vingebenet. Vi gaae nu over til 2) Fuglene, og nævne da som de mærkeligste: Ørnen, der Gud være lovet endnu kun er kjendt af Navn i Danmark. Det er et frygteligt Dyt, som meer end een Gang har røvet Barnet fra Moderen, ja maaskee endogsaa Moderen fra Barnet. Dog tør dette ikke siges med Bektemthed. Uglen veed, hvor styg den er ved Lyset. Det er derfor ganske naturligt, at den hader det og ikke kan taale at see det. Forresten er det en videnskabelig dannet Fugl, og benyttes derfor ofte til Censor. Hanen var i forrige Tider et meget modigt Dyr, og blev derfor henregnet til Militairklassen. Nu er den kun bekjendt for sin Galen, sine Sporer og sine tynde Been. Svanen synger i Reglen først, naar den døer, og det er da dybe, smertelige Toner. Ogsaa en Nation synger undertiden, naar den ligger i Dødskampen, dens Svanesang er da ligeledes dybe Smertenstoner. Medens den synger, dandser undertiden Componisten med det største Letsind. Edderfuglen trives paa Christianss. Den maa offre Dunene af sit Bryst for andres Magelighed; man burde virkelig søge at udbrede den mere i Landet. Sanglærken synger undertiden godt i Søvn. Derfor er det maastee, at saa mange Store holde sig til Lærken. Paradiisfuglen bruges nutildags kun til at pryde Damehatte. Stor Skade for de kjære Damer, at Paradiisfuglen netop sidder uden paa Hatten. Fuglekongen, paastaaer man, er den mindste europæiske Fugl. Kan gjerne være, men saameget kunne vi med Sandhed sige, at det er den største danske.
Corsaren, 1844-07-26
Den russiske Flaade. "Danmark grændser mod Øst til Ruslands", sagde vi i forrige Nr., og det var forunderlig rigtig udtrykt. Paa Danmarks østlige Kyst ligge 13 russiske Fæstninger, besatte med circa 800 Kanoner og 12000, Mand. De bedække Øresundet, Overgangen fra Danmark til Sverrig maa skee under de 800 russiske Kanoner. Men, Gud skee Lov! alle disse Fæstninger ere dog ikke farligere, end at de kunne blæses bort. Naar den Vind, som nu i flere Uger har blæst fra Vest over Jylland ned mod Sjælland, vender sig til Øst, saa seile disse Fæstninger stolt ud i det store Hav. Men de blive ikke borte; de kunne sige som Ludvig, Thostrup i "Østergade og Vestergade": Jeg gaaer; men jeg vender frygterlig tilbage. Det bor anerkjendes, at Russerne allerede have forstaaet at gjøre sig populaire i Danmark. "Fædrelandets" Ord: Det danske Folk har ingen Sympathi for Rusland, ville næpre langere finde Anerkjendelse. Man tænke sig: De kjøbe hver Dag 6000 Pund Kjød! Naar 13 russiske Skibe spise saa meget dansk Kjød, hvor mange danske Bæster vilde da først det hele keiserlige Rysland kunne fortære! Matroserne hang i Tougværket og raabte tordnende Hurraer accompagnerede af Musik, da "Jris", ladet med Kvæg, seilede ind i Flaaden; hvilken Jubel da, naar vi Alle kom! Naar man aflægger et Besøg ombord for at besee Skibene, bliver man modtaget med den største Hoflighed og Opmærksomhed. Baschkirerne og Kalmukerne vise deres gule Tænder af bare Venlighed. Forgjæves speider det ængstelige Øie efter en Knut. Der er ingen Knut at see. Et almindeligt Tillidens og Kjærlighedens Baand, synes at knytte Undergivne til Overordnede - kort sagt: Af den lille Prøve, her er udstillet, faaer man en udmærket Jdee om det rigtige Rusland; enhver Boghandler maatte ønske sig, at han kunde udstede en saa smuk Subskriptionsplan paa sine Forlagsartikler. Hvad betyder denne Flaade? Hvad er dens Øiemed? Jngen veed det, og vi vide det heller ikke. J det nylig udkomne Værk : "L'Empereur Nicolas, son voyage, but accret du royage etc", findes ikke et Ord om denne Flaade. Den kan ogsaa være os aldeles ligegyldig; vi lade tillidsfuldt vore Diplomater sørge. J ethvert Tilfælde er jo Rusland Danmarks Ven, Danmark har ingen varmere Ven end Rusland. Kun noget Besynderligt er der i, at den netop skulde komme til at ligge her, medens de jyeste Stænder ere samlede. Den russiske Regering har, som bekjendt, ved en stor Pasafgift gjort det særdeles vanskeligt for sine Undersaatter at reise i fremmede Lande; Opholdet i Frankrig, Belgien, England er dem næsten aldeles formeent: Blade og Skrifter, der indføres, ere underkastede det omhyggeligste Opsyn, og selv i de ikke forbudne Blade blive ofte hele Spalier gjorte ulæselige ved at overstryges med en særegen dertil opfunden Composition. Og nu faae saa mange Russere Lov at ligge her, medens de jydste Stænder ere samlede, medens saa mange frisindede Ord udsiges, medens selve Luften er svanger af Liberalisme! Nu, det er smukt af den russiste Regering! Eller skulde man endog troe, at det kunde have sin Gavn, at den russiske Flaade ligger saa nær ved de jydske Stænder, saa.... saa troe vi det ogsaa.
Corsaren, 1844-07-26
Skizzer. En Nøddeknækker, tjenlig for Ørsted under hans Ophold i Viborg. Man erindrer det danste Folks Tilstand 1843. Nu er det accurat det Modsatte: Det tattoverede Slesvig. "Aftenbladet" der for sine Læsere serverer Stændersager, efter at have plukket Rab og Kløer deraf. "Jkke et Kny giker han fra sig! - Hei, Etatsraad Bang! Giv blot et Tegn, et Kvæk: om De viv mede i Stænderne eller eil . . .. Nei, han svarer ikke. Han tier paa det allerseigeste." En ung Forstcandidat.
Corsaren, 1841-03-05
Breve fra Provindserne. (Efter den Opfordring, vi i et foregaaende Nummer af "Corsaren" tillode os at udstede, have vi havt den Fornøielse at modtage en stor Deel Breve fra Provindserne, af hvilke vi foreløbig indrykke nedenstaaende.)
Corsaren, 1844-07-26
Fredags-Numeret af Fædrelandet fik af Justitsraad Reiersen Lov at passere, men actioneredes af Cancelliet. Løverdags Nr. af "Kjøbenhavnsposten" beslaglagdes af Justitsraad Reiersen, men frigaves af Cancelliet. - Af det Første kunne da nu de jydske Stænder see, hvor liberal Reiersen er, af det Sidste, hvor liberalt Cancelliet er. De stakkels Mennesker have dog virkelig ogsaa Møie med at faae deres Liberalitet beviist.
Corsaren, 1844-07-26
"Berlingske Tidende" anseer det som en Selvfølge, at den slesvigste Forenings Møder ere blevne suspenderede, eftersom der er anordnet Undersøgelse mod enkelte af dens Medlemmer. - Godt! Lad os see. Det, at foreningens Møder suspenderedes, er det Samme som, at foreningen ikke længer kan forene sig, altsaa at den foreløbig ikke eristerer som Forening. Jkke at eristere, er det Samme som at være død. Af den "Berlingskes" Raisonnement er det altsaa en "Selvfølge", at, naar en Mand er sat under Tiltale, for en Forbrydelse, der kunde bevirke Dødsstraf, bør han foreløbig strax henrettes.
Corsaren, 1844-07-26
"Berlingske" mener videre, at, naar Undersøgelsen er forbi, kan slesvigste Forening igjen faae Tilladelse til at holde Møder. Ja vist! Ganske ligesom de Skatter, der blive paabudne for Krigstilfældes Skyld, ophøre ved Fredslutningen.
Corsaren, 1844-07-26
Proprietairen og Hustugtretten. Proprietair Hansen til Valdnæsgaard, der er bleven saa berømt ved den Hustugtret, han udøvede paa Husmanden Peder Rasmussen, har nu tilbudt denne at give ham livsvarigt Fæste paa Huset, endvidere forære ham en Ko, Penge til at sætte sig i Drift m. M. - Har Proprietair Hansen gjort dette af Anger og personlig Velvillie imod Huusmanden, eller har han gjort det, fordi hele Folket, der er vaagnet til Bevidsthed or disse Forhold, betragter hans Gjerning med Uvillie og Forbittrelse, fordi han maa bøie sig under den offenlige Mening, der eenstemmig næsten har sat ham i Ban? Ja, denne offenlige, energiske Mening, som er overalt og ingensteds, bøier nu den stormodige Herremand som et Siv, saa at han ydmyger sig for den fattige, pidskede Husmand. Moral: Naar Folket energisk og eenstemmig vil, er intet Despoti muligt.
Corsaren, 1844-07-26
Vi refererede i forrige Nr. adskillige Sager, der af Stænderdevuterede ere indgivne til Behandling i de jydske Stænder, saasom om Nationaliteten, Rigets Integritet, friere Statsformer o. s. v. Vor Pligt er det derfor, ogsaa at hidsætte adskillige af de Sager, Regeringen har indgivet til Behandling: 1) Extract af Jnterimsreglementet og Taxt for Læsø Lodser. 2) Placat angaaende Søn- og Helligdages vedbørlige Helligholdelse. 3) Placat angaaende Forlængelse af Terminen for Forsørgelsesrets Erhvervelse i de under Loe og Møgeltønder Herreder hørende Fattigcommuner. 4) Placat angaaende Veimateriales Afgivelse til Biveies Jstandsættelse og Vedligeholdelse 2c.
Corsaren, 1844-07-26
En ny Borgerdydsskole. "Corsaren" har ifinde at oprette en Skole paa Actier. Den skal have Navn af "Corsarens-Borgerdydsskole og er bestemt for "Realister, for ikke at sige Materialistere eller Droguerihandlere. Foreløvig bemærkes een Gang for alle for at undgaae Gjentagelse, at dette bliver ingen almindelig Skole, men en ganske overordenlig i alle Henseender. For at Underviisningen ikke skal blive for "grov materiel" i vore raae Tider, da kun nogle Enkelte ere ovvakte, arbeides især paa at udvikle den sjette Sands for Mangel paa "positiv christelig Aand" og anstilles flittig "Bøn, Sang og Bibellæsning." Kun under denne betingelse kunne Naturvidenskaber optages, men dog efter en ny Plan; thi kan der f. Ex. tænkes noget Kjedeligere end et Dyrs Beenbygning? Naar man seer den, kan man jo ikke længer tænke sig Dyret, som man vil, og det hemmer Phantasien. Virkeligheden er overhovedet kjedelig: Derfor ville vi udspekulere og skildre en ideal, skjøn, øm, beenles Natur (thi Beenbygningen er ogsaa kjedelig i "Planterne og den uorganiske Nature") og Skildringen af en saadan Natur skal knyttes til Geographien. Da man, som bekjendt, kjender til Maanens Geographie, vil der saaledes heller ikke være Noget i Veien for at skildre Naturlivet der. Skolen er forresten især bestemt til at opdrage tilkommende Stænderdeputerede; thi de nuværende vise baade ved kirkeborgerlige, spidsborgerlige og "statsborgerlige Spørgsmaal", at de mangle "Eenhed i folkelig Tankegang", fordi i andre Skoler Kræfterne "trives for siden at rives." "Vi tillade os at henvende ømme Mødres særlige Opmærksomhed paa vor Forberedelsesklassen", især Deres, som kjæle meget for deres Børn; thi disse skulle alle være "Kjæledægger" og samlede skulle de være vor store "Øiesteen"; men med deres smaae nydelige Øiestene skulle de faae Lov til "at titte ind gjennem de laveste Ruder og halvaabnede Døren" til de andre Classer. De skulle nok blive frie for at lære noget Virkeligt (undtagen Mathematik); thi her begynder allerede "en røre de Fremstilling af Guds og Menneskets store Gjerninger." Derved ville de nok ogsaa gjøre saa store Øine, at man skal lade være at kalde dem "halvdøde"; men, skulde de falde paa at græde over det Rørende, sættes de paa Landkaart til at "indtage Verdensriger", og de saaledes fra Smaa af øvede Stænderdeputerede ville let kunne indtage Slesvig og Holsten med. Ligesom forresten den Mand er den aandrigste, som ingen Aand har, saaledes sige vi "ingen Metbode at have bliler her den naturligste og bedste Methoden"; og det er saaledes naturligt, at vi "der ere altfor nøie bekjendte med Characteersystemets skadelige Følger", dog ville give en daglig Characteer for de enkelte Fag.
Corsaren, 1844-08-02
Formedelst Eftersyn i Sømmene vil Uyrets Gang paa slesvigske Forenings Taarn være "suspenderet" indtil videre. General-Jnspectionen over Tidsaandens Udmaaling i Danmark. Paa National-Skuepladsen i Viborg. opføres med høie Vedkommendes forventede Tilladelse hver Dag for det Første : Hovmesteren i Knibe, tragisk Lystspil i mange Acter af flere udmærkede Forfattere. Derefter: Seer Jer i Speil, Folkecomedie, tilegnet Roeskilde Stænder. Enhver har Lov til at see paa det for ingen Penge.
Corsaren, 1844-08-02
Tivoli. Idag, Fredag, gives de samme Forlystelser som igaar, Torsdag. Jmorgen, Løverdag, gives de samme Forlystelser som idag, Fredag. Jovermorgen, Søndag, gives de samme Forlystelser som imorgen, Løverdag.
Corsaren, 1844-08-02
Børscours den 2den August 1844. Russiske Sympati-Obligationer. . . . . . . . . . . . . ingen Efterspørgsel. Viborgske Stænder-Actier 140 a 143 pCt. med Udsigt til at stige endnu mere. Slesvigske Sprog-Actier, stode meget flaue; ingen Omsætning. Skamlingsbank-Obligationer .. . rivende Afsætning. Himmelbjergs-Actier af 1844 Coursen var ikke noteret ved Bladets Slutning.
Corsaren, 1841-03-05
I. Til "Corsarens" Redaction! Da Du selv er Sømand, Corsar! forundrer det os, at Du endnu ikke har taget Notice af, at Aalborg-Avisens kjøbenhavnske Correspondent betjener sig af Udtrykket "Skipperefterretning", ganske i samme Mening som upaalidelig, og baade Aalborg Avis samt Hempels Dito giengiver Benævnelsen. Det kunde let blive et staaende Udtryk og Din egen Paalidelighed derved faae et Knæk. Vi anmode Dig derfor venskabeligst om at tage Dig af Sagen og sørge for at klare den Bugt. Dersom Du ikke er Mand for det, kunne vi vel selv; men da Du har den Fordeel for os, at have Bogtrykkeren ombord, er det i Grunden Din Pligt og Skyldighed, uden Henstand at skaffe kun en "Skipperefterretning" casseret. Pluk alle Bogstaverne op som en ubrugelig Tougende og lad Lind og Buch faae dem til deres Tjæreballe, da de dog nu ere ved at kjølhale. Vi forblive Dine tjenstvillige Venner og troe, at Du ligesaalidet lyver, som vi, at Du fremdeles er enig med os om, at det er rigtigere at anføre den enkelte Løgners Navn, end seile klods paa Bougen af en heel Stand. Rudkjøbing den 23de Febr. 1841. J. C. Kjær. John Petersen. C. M. Petersen. H. Nissen. N. H. Nissen. R. Løve. H. Rasmussen. H. Nielsen. C. P. Ploug. N. R. Nissen. Mads Christensen. S. Horne. L. A. Dam. C. P. Bay. C. C. Nielsen. J. H. Møller. N. H. Christensen. H. Buch. J. Poulsen. N. Poulsen.
Corsaren, 1844-08-02
Veiret ved Viborg Stænderbro. Barometret: Torden for Commissarii Øren. Jordskjælv paa høie Steder. Thermometret ..... . . . . . 55* over Nulpunktet. Vind og Strøm: Trerebet Merseilskuling med stærk Sønden Strøm.