Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-07-24
Marqvisinden af Londonderry, som efter flere Personers eenstemmige Udsagn bar den Dag Juveler af 75,000 Pd. Sterlings Værdie (omtrent 300,000 Rbd.), ikke allene Hovedet, Halsen og Armene; men hele Klædningen og selv Slæbet var besat med Ædelstene af alle muelige Farver; dog skulle alle disse Juveler ikke tilhøre hende allene, men for endeel være en Fideicommis i Familien. Efter hende vurderede man Lady Heb dens Juveler høiest. Dog maae man ikke herved forglemme den lille runde Baronesse Rotschild, hvis Diadem, Hals og Armbaand af de berligste Brillanter, vel kunde være en Rente Coupons Værd, en Mill. af den Milliard, som hendes Hr. Gemal har været saa tjenstvillig at laane flere store Magter. Man faaer ikke hver Dag i Aaret saadanne Skatte af Guld og Ædelstene at see som her, ikke heller var det falske Varer, hvormed den Uerfarnes Øine bliver blendet i andre Hovedstæder. Men mangen Juveleer Butik maae vel ogsaa ved saadan Leilighed udlaane sine Skatte, for at forøge Festens høie Glands; thi selv i det solide England skal det ikke være noget usædvanligt, at Damer nedlade sig til at glimre med laante Prydelser. Leien af en saadan Juveelvomp skal for en Dag beløbe sig til den uhyre Sum af 1000 Pd. St., idet mindste efter en paalidelig Mands Forsikkring. Alt er enorme dyr paa en saadan Courdag; hvor Vognleie kostede os 3 Pd. Sterling og Kudsken fik ethalvt Pund i Drikkepenge. Der vare flere Herrer tilstæde end forrige Dag, Uniformerne vare langt mere pragtfulde og Paaklædningen mere udsøgt. Hertuger, Marqvier og Lords af alle Grader, Herrer ved Hoffet, Søe og Landofficere og alle rige og uafhængige Gentlemen vare her blandede imellem hinanden. Man kan giøre samme bemærkning om Mændene som om Damerne, at de giøre en mindre god Figur ved saadanne Ceremonier; de vise sig paa en langt mere fordeelagtig Maade ved deres landlige Forlystelser, hvorved der udkræves Behændighed og Anstrængelse. Deres Væxt synes vel ikke at tilkiendegive en stor Legemskraft, dog ere de muskuløse og smidige, og skikkede til med stor Lethed at taale alle Anstrengelser. Nogle af de unge Mænd kunde tiene til en Model for en Ante nous; det som dog er det meest paafaldende, erden Kraft og den Livfuldhed, som findes hos Mænd i en allerede høiere Alder. Dette gielder om den nærværende Premierminister, Lord Grey som var tilstæde paa denne Dag; han er en høi, noget mager Mand med et aandrigt Phystognomie, og som tillige udtrykker megen Resolution i at handle. Han var iført sin Ministeruniform som er blaae med Guldbroderie paa Kraven og Opslag; han bar ingen Orden. Paa Hertugen af Richmand nær, som har Hosebaands-Ordenen, skal ingen af de andre Ministre have Ordener. Dengang stode Ministerne i hos Gunst hos Folket, fordi Reformbillen var i Værk og man ventede store Virkninger af deres Administration; men siden skal man have fundet at Talleyrands Vittighed var grundet; da han med Hensyn til til Premierministerens Nan kaldte det Graachoved (Greyhended). (J den nyere Tid har det paa nye erholdet en stor Reputation; men som det vil faae ondt ved at soutinere, naar det skal arbeide i Forening med det nye Reformparlament hvorom Folket giør sig saa store og vel sagtens overdrevne Forventninger). Alle Ministerne vare tilstæde ved denne Fest og klædte i fuld GallaUniform. Lord Cantsleren Broughams sorte Silketalar var besat med store Sløiser og Rosetter med Guldfryndser paa Skuldrene, Armene og hele Forsiden, hvilket saae meget comisk ud. Da han første Gang tog Plads i Overhuset paa Uldfækken som Lordcantsler, indfandt han sig til alle Rettroendes Ærgrelse og Forhauselse i en kort afskaaren Advocat Paryk med couleurte Beenklæder, under sin Silkekappe. Den næste Dag udkom en Carricatur derover under Titel af Whig-Oeconomie, som den eneste Besparelse man kunde forvente af et Whig Ministerium; men denne Occoconomie har han opgivet, og ved denne Fest bar han en Allonge=Paryk, som kunde have paraderet ved selve Ludvig den 14des Hof, dens puddrede gevaltige Kanonlokker udbredte sig gravitetisk over den guldfryndsede Silketalar, som i vide Folder hængte ned til Fødderne. Jeg stod nær ved ham og hørte at han svarede de Personer, som talede til ham, kort men bestemt. Et ungt smukt Fruentimmer, Mis E., ledsagede ham; hun er hans Niece; han holdt hende hele Tiden under Armen, og hendes skielmske Øiekast, hendes af Ungdom og Sundhed oplivede Figur contrasterede paa en behagelig Maade med hendes Beskytters høie og alvorlige Anstand, til hvilken hun forholdt sig som en Blomsterstilk til et Cedertræe. - Prinsen af Oranien var ligesaa munter og galant som Dagen tilforn, men Prins Leopold forblev i en vis phlegmatisk Rolighed enten af et naturligt ondt Lune, eller efter Englændernes Skik at paatage sig et vist tilbageholdent Væsen paa saadanne Festdage.