Aalborg Stiftstidende, 1835-07-04
I Underhuset har Jnterventionssagen og fornemmeligen den Geheimeraads-Ordonants, som hjemler Ret til at hverve i England for Dronningens Sag, været paa Bane. Forskjellige af Husets Medlemmer deeltage i Debatterne. Af disse ville vi høre Robert Peel. Som sædvanligt havden hans Tale meest Fynd blandt dem, der bleve holdte af hans Parti. Han gik tilbage til Quadruple=Alliance=Tractaten og paastod, at denne ikkun inddrømmede den spanske Regjering Ret til at fordre Vaaben og Munition af den engelske, til at reparere sine Skibe i engelsk Havn og i Nødsfald at gjøre Krav paa Bistand af den engelske Flaade; Udførelsen af denne sidste Post finder i Folkeretten uoverstigelige Hindringer. Iøvrigt, vedblev Robert Peel, skylde vi den spanske Regjering den samme bistand, som enhver anden Allieret, men heller intet Videre og den Act, som her tales om Geheimeraads-Ordonantsen, som er denne eneste i sit Slags og uhørt i Englands Annaler, kan jeg ikke billige. Den Paastand af den ædle Lord (Udenrigsministeren Palmerston) at vor Jnteresse fordrer Vedligeholdelsen af den constitutionelle Regjering i Spanien, kan let føres for vidt. Hidtil have vi fulgt det Princip, ikke at intervenere og ikkun gjort Undtagelser der, hvor det umiddelbare Naboskab, eller andre, meget bydende, Omstændigheder syntes at fordre det, men det blotte Ønske: i et langt fraliggende Land at opretholde denne eller hiin Regjeringsform, kan ingenlunde retfærdiggjøre en Jntervention. Den Vei, Regieringen i denne Sag gaaer, kommer desuden i Principe aldeles paa eet ud med en virkelig Intervention; hvis den Bill, som forbyder engelske Undersaatter at tage Tjeneste hos fremmede Magter, uden Kongens specielle Tilladelse, ikke havde været antaget af Parlamentet, saa stod det jo enhver Englænder frit for, i Udlandet at kæmpe for det ene eller andet Partii, strax da hiin Bill gik igjennem, yttrede man Frygt for, at Kongen derved fik Magt til at lade sin Undersaatter kæmpe for eet Partii, ikke for det andet, og denne Frygt viser sig nu at være heelt velgrundet: Geheimeraads-Ordonantsen tilsteder jo nu Britterne at kæmpe for Dronning Christine, men ikke for Don Carlos og det kalder jeg directe Jntervention i Spaniens indre Anliggender (Hør, Hør). Biscaja er i Opstand mod Dronningen fordi hun truer Landets Privilegier med Fare, har Englands derfor noget Kald til at understøtte den spanske Regjering i denne dets Politik mod dens egne Undersaatter, ved en saadan Geheimeraads-Ordonants som den omhandlede, og hvis dette er saa, hvad kunde da afholde hvilkensomhelst af de nordiske Magter, naar deres Jnteresse kræver det, fra nu ligeledes at sende et Troppecorps til Spanien, med den Betingelse, at det skal kæmpe mod den Regjering, de ikke have anerkjendt. - Jøvrigt berørte hans Tale Englands indre Anliggender. "Har Lord Russell i denne Henseende truffet de fornødne Forholdsregler, spurgte han. Om Antallet af det Mandskab man tør hverve, har jeg ingen Bestemmelse seet; Tiden, hvorlænge de, under Dronningen af Spaniens befaling staaende Tropper, idet mindste 10,000 Mand, tør forblive i England, er heller ikke fastsat. Om Disciplinen i dette Armeecorps savner jeg ogsaa Bestemmelser, thi jeg formener, at Englands Kronjurister ville være enige med mig i, at et Troppecorps i spansk Sold og spansk Tjeneste ei behøver at underkaste sig de engelske Militairlove. Jeg ønsker nok ogsaa at vide, hvad der skal blive af alle disse Folk her i England, naar de muligen snart vende tilbage.