Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-11-28
Jndenlandske Efterretninger. J Fædrelandet læses følgende Uddrag af et Brev fra Nestved: "Det har meget forundret mig, at intet kjøbenhavnsk Blad, saavidt mig bekjendt, endnu med et Ord har omtalt en meget mærkelig Justitssag, der her i længere Tid har været behandlet af en Commission, og efter Forlydende snart skal være moden til Paakiendelse. Den er ikke alene mærkelig, forsaavidt som den skal have givet Oplysning om et høist paafaldende Exempel paa, hvorledes et igjennem en lang Aarrække praktiseret, næsten i System bragt Bedrageri har kunnet forblive uopdaget af alle derved interesserede Embedsmænd, og Private, ikke alene fordi den lange Strafløshed efterhaanden har indviklet saa mange af Byens og Omegnens Beboere i denne Sag, at Undersøgelserne skulle have været meget besværede af en folelig Mangel paa Arrester, ikke alene fordi Sagens Udfald efter al Sandsynlighed i høi Grad vil blotte flere hidtil anseete Mænd, men fornemmeligen er den for sine rimelige Følgers Skyld særdeles egnet til at paadrage sig den almindelige Opmærksomhed. Hvis det nemlig er sandt, hvad man har hørt forsikkre, at alt i lang Tid Kornladninger fra Nestved skulde paa fremmede Handelspladser have været modtagne med stor Mistillid, da de havde viist sig at være udsatte for en aldeles utilladelig Svinding, saa er det at haabe, at denne Miscredit snart vil tabe sig, naar det oplyses, hvori Aarsagen til denne formeentlige Svinding har ligget, og denne, som man maa haabe, udryddes indtil Roden. Og begge Deele ville forhaabentligen afgjøres ved den her i Egnen meget omhandlede saakaldte Pramsag". Dens nærmere Omstændigheder ere mig ikke tilstrækkeligt bekjendte, til at jeg derom kan yttre Andet, end at der handles om et storartet Bedrageri – eller Tyveri, – der i mange Herrens Tider skal være drevet med de Pramme, der føre det fra Nestveds Opland i Byen oplagte Korn herfra nedad Suus aaen til Karrebeksminde til Udskibning. Hermed siges det at være tilgaaet saaledes. Disse Pramme, der rumme en 400500 Tdr. Sæd, blive, efterat have indtaget deres Ladninger, i Nestved forsynede med Toldsegl, der først brydes i Karrebeksminde. Jhvor betrygget end derved Ladningen skulde synes at være for denne omtrent en MilsVei lange Reise, skulle dog oprindeligen Rotter have viist Veien til at gjøre Brud paa den formeentlige Sikkerhed, ved at bane sig Gange fra de smaa Kahytter, der ere afdeelte i Prammenes Agterende, til Lasten, der kun er adskilt fra hine ved en Brædevæg. Ved at løsne et Bræd i denne er det saaledes let at underminere Ladningen og at affordre denne hvilkensomhelst Tribut, uden at noget kjendeligt Tegn røber en ydre Vold. Med stor Nøiagtighed skal man saaledes i langsommelige Tider have reduceret samtlige Ladninger visse Procent, der i de omliggende Huse og Gaarde have fundet villige Gjemmesteder, indtil en tilfældig Omstændighed gav Anledning til, at en Rheder paany lod sin Ladning eftermaale ved Udskibningen, og derved fremkaldte en Undersøgelse, der skal have været ualmindelig vidtløftig, og rimeligviis vil faae en Ende med Forskrækkelse. – Een komisk Side frembyder iøvrigt ogsaa denne Sag. Saaledes fortælles der, at en Godseier i Nærheden har været nødsaget til at opgive en Klapsagt, der var paatænkt til Ære for en høi Gjæst, af Mangel paa – Klappere, da alle Huusfædre, som indviklede i Pramsagen, sadde i Arrest, saa at Koner og Børn maatte blive hjemme for at passe Huset. Det er en practisk, skjøndt noget eiendommelig, Maade til at faae Øvrighederne til at forhindre Klapjagter paa Den kjøbenhavnske Boghandler-Forenings Formand har tilmeldt "Flyvepostens" Redaction, at Boghandlerforeningen ikke, som bemeldte Blad havde berettet, har vedtaget at remittere de Medlemmerne fra tydske Boghandlere tilsendte Skrifter af slesvig-holstensk Tendents, indeholdende bittre og hadefulde Angreb paa Danmark og den danske Nation. Bladet tilbagekalder derfor dets Beretning, og tilføier: "Vi have gjort Boghandlerforeningen Uret ved at antage, at den var besjællet af Patriotisme nok til at foretage et saadant Skridt, som det omtalte. Vi vide imidlertid, at Remitteringen med den omtalte skriftlige Underretning til de tydske Boghandlere har været proponeret Foreningen af et Medlem; det blev os tillige fortalt fra sikker Kilde, at et saadant Skridt var besluttet, og vi tvivlede saameget mindre herom, som det var vor Overbeviisning, at de tydske Boghandlere i det omvendte Tilfælde vilde bære sig ad aldeles paa samme Maade. Nu slaae vi os for Brystet; vi tilstaae at have seilet, og tilføie, at det i Slutningen af hiin Artikel Yttrede: "Dette Træk bør saameget meere paaskjønnes, som det er sjeldent, at Handelsaanden lader sig afficere af Patriotisme, – ikke skal komme Foreningen til Skade paa Ære, gode Navn og Rygte.