Aalborg Stiftstidende, 1833-06-22
i Hertuginden af Berry er i Dag, efter Regjeringens befaling, tilligemed sit Barn indskibet paa Agathek, for at transporteres fra Blaye til Palermo. Genral Bugeand og Doctor Deneux ledsage Hertuginden til hendes Bestemmelsessted; Fyrst og Fyrstinde Beauffremont samt Grev Me nars have erholdt Tilladelse til at følge hende. Denne Regjeringens iøvrigt ikke uventede Beslutning har været underkastet en skarp Critik, saavel i Oppositionsbladene, som i de Deputeredes Kammer. Temps f. Ex. kan nu fra den juridiske Standpunkt aldeles ikke begribe, hvorledes Hertuginden kan slippe fri, medens hendes Medskyldige tiltales og dømmes, og hvad det Politiske i Beslutningen angaaer, da yttrer hiint Blad sig saaledes: Man roser sig at ellat have bragt Partierne til at forstumme. Er dette saa da kan Ministeriet ikke tillægges nogen Roes derfor. Manske skuffer sig selv, hvis man mener, at Kanonskud, Forviisninger, ja Skafotter selv formaae Noget over Partier. Naarske blev vel nogensinde et Parti paa en skrækkeligere Maadestkastet til Jorden end Legitimitetens i Aaret 1793. Ogs dog saae Restaurationen, 30 Aar efter og efterat 12 forskjellige Regjeringer havde afvexlet med hverandre, sine hele dige Dage. Endnu større er deres Vildfarelse, der menes at kunne vinde Partierne ved Smiger. Hvad gjorde ikke Napoleon for at vinde Forstaden St. Germain, Embeder, Æresbeviisninger, Pensioner, Alt bortødslede han omsomst; den gamle Adel blev ham ligesaalidt tro som Marschallerne. Og hvad har den nærværende Regjering udrettet ved sin Eftergivenhed mod Legitimisterne, Var den forekommende, viste man den foragtelig tilbage; var den retfærdig, saa bagtalte man den; da den alleromhyggeligst søgte at vaages over Hertugindens Ære, gik Partieanden saavidt, at den angreb Ludvig Philips Familie. Dette Slags Folk begribers ikke hvad Humanitet er, det begriber ei, hvorledes et af ende Revolution oprundet Ministerium kan have en saa dybne Ærbødighed for fyrstelige Personer. Al Skaansel er i sammes Øine en Virkning af Frygt. I Hertugindens Fangenskab see de Frygten for at deres Heltinde atter skuldes fremtræde i Spidsen for Vendeerne og i hendes Løsladelse see de Frygten for Udlandets Trudsler." - Ogsaa i det Deputeredes Kammer prøvede nogle af Oppositionspartiet at i paatale fornemmelig det Forfatningsstridige i hiin Beslutning, men Ministrene beraabte sig deels paa, at Hertuginden nus var en ganske uskadelig Person, deels paa, at de allerede i Forveien havde andraget Sagen for Kammeret, som atterne havde overladt samme til dem. Efter nogen Ordvexling forlangte Kammeret Overgangen til Dagens Orden, hvorved Majoriteten altsaa lagde for Dagen, at samme billigede, Regjeringens Beslutning som det politisk Klogeste. Endogsaa National, der hidtil stedse har modsagt de ministerielle Blades Paastand om det i Rhode; begangne Dobbeltmord som en Execution af en hemmelig Rets Dom, nødes nu til at inddrømme det Sandsynlige heri. Gaviolisk havde aldeles ikke noget personligt Fjendskab mod de Myrdede; han kjendte dem kun af Anseelse. Af de øvrige ik Rhode; værende Jtalienere fulgte Jngen de Dræbte til Jorden. Da Emiliani faa Timer for Mordet havde aflagt sit Vidnesbyrd for Retten, betræffende det første Overfald, sagde en i af de tilstædeværende Jtalienere: "En anden Gang slipper Dul ikke saaledes derfra." Gavioli har ikke været at formaaen til at spise, med mindre en af hans Bekjendte maatte bringe ham Maden, men dette har Øvrigheden ikke villet tillade, for at Delinqventen ikke skulde blive forgivet. Iøvrigt hedder det, at alle Jtalienere med det Første skulle bortfjernes i fra Rodez, da Jndvaanernes Forbittrelse mod dem dagligst tiltager.