Aalborgs Stifts Adresseavis, 1822-01-24
Udlandet. Anliggenderne i Østen. Det er quindagtig Svaghed, at fordømme enhver Krig for de Ulykkers Skyld, der vandre i dens blodige SporEn retfærdig Kamp for Fædrelandets og Efterverdens Heldbliver evig hæderværdig. Vi prise den Mand, der hellere vil døe fri, end leve som Træl; vi hædre den Hunde, der før vil miste Livet end Æren; hvi skulle Naa ikke agte et heelt Folks Pligtfølelse og Heltemod? Kampen for Selvopholdelse er altid den Retfærdigste for Gud og Mennesker; den er den Hæderfuldeste, fordi den er den Pligtmæssigste. Dette kan anvendes paa Hellenernes Frihedskamp. Grækenland er vaagnet af sin Trældomsdvale, de gamle Grækers Aand besieler de Nulevende. Høitideligt paakalde Disse deres Gud, sværge at holde sammen i Nød og Død, at ville offre Livet for Frihed og Fædreland. De have en Tro, et Haab og en Freidighed, der vil giøre Raahedens vildeste Mod og Politikens fineste Rænker tilskamme. alle Blikke ere fæstede paa dem. Med Henrykkelse høres hvert Budskab om deres Fremskridt paa Hæders= og Seiers lanen, med ubeskrivelig Spænding seer Man det russiske Cabinets Beslutninger imøde, med Længsel venter Man Posten, med Begierlighed griber Man efter Aviserne - indnu Jntet. De diplomatiske Forhandlinger i Tyrkiets Hovedstad gaae saare langsomt, alt for langsomt for den deeltagende Menneskehed! Folkene i Europa, der af bitter Erfaring kiende Krigens Rædsler, skiælve dennegang forned. Endnu ere Udsigterne tvetydige. Det bekræftes ter at Porten har antaget det russiske Ultimatum. Nu hedder det, at det tyrkiske Divan af Østerrigs og Engellandsbesandter har forlangt en Betænkningstid af tree Dage. Lord Strangford især har hyppige Confeser med Portens Ministre og Engelland synes, ret Ende at interessere sig for Tyrkiets Redning af den farede Crisis, hvori det svæver. Ja, der er endog fra afgaaet en Brig til Smyrna med Krigsfornødenheder, for Tyrkerne. Den havde blandt Andet 30000 Kugler ombord. Det eneste Ønske, Man ved saadan Efterretning kan nære, er dette, at de græske Krydsere maatte træffe denne Brig og at Britteslaget aldrig tiere maatte vorde anvendt til, at understøtte Tyrkerne mod vore græske Christenbrødre. Neppe troer Man, hvad der dog fortælles som vist, at den engelske Regiering med en Leverandeur har afsluttet Contract om 10000 Fade Krudt, bestemte til Tyrkiet; thi det hedder dog, at Kongen af Storbrittanien misbilliger Lord=Overkommissairens Fremfærd paa de joniske Øer. Alligevel har denne udstædt en Proklamation, hvori han udtrykker sin Tilfredshed over, at Øboerne godvilligen have afleveret deres Vaaben. "Den konvulsiviske Tilstand - siger han - hvori Nabokontinentet for nærværende Tid befinder sig, den ved Begivenhederne paa Morea fremvirkede Spænding i Gemytterne og især enkelte Personers Rænker og strafværdige Forsøg, maatte giøre denne Forholdsregl nødvendig. Jeg haaber nu, at det bedragne Folk er kommen tilbage fra sin Vildfarelse og har opgivet sine lovstridige Planer." Derimod synes Frankrig at tage megen Deel i Grækernes Skjebne og fra dets Havne drage mange modige Krigere til Morea. - Fra Rusland høres Jntet. Troppebevægelserne holdes hem. melige. Dog erfarer Man, at 300 Munitionsvogne nys have passeret Duiester og taget Veien af Kischenew og Pruth. - Midt under Underhandlingerne søger Porten at samle friske Stridskræfter til en Expedition mod Morea.