Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1836-04-21
Fædrelandet. Provindsial-Stænderne i Viborg: Den 12te April holdtes atter Møde i Provindsialstændernes Forsamling, hvor den kongl. Commissarius foredrog Udkast til en Forordning sigtende, til at betrygge Kunstnere mod Eftergjørelse af deres Kunstværker;" til at drøfte denne Sag udnævntes en Committee bestaaende af Stiftamtmand Grev Sponneck, Tobaksfabrikør Funder og Justitsraad Nyegaard. Dernæst forelagde den kgl. Commissarius til Forsamlingens Overveielse et Udkast til en Placat angaaende Diætpenge og Befordring for Sættedommere;" til at prove denne Sag nedsattes en Committee bestaaende af Landsoverretsassessor Herredsfoged With, Procurator Petersen og Stiftamtmand Rosenørn. Endvidere forelagde Commissarius Forsamlingen til Betænkning, Udkastet til en Anordning angaaende nærmere Bestemmelser om den Selveierbønder ved Forordn. af 13de Mai 1769 hjemlede Testations=Frihed." En Committee af 7 Medlemmer udnævntes til at tage dette Lovforslag i Overveielse bestaaende af Gaardmand Ole Christian Christensen Kirk, Møller, Wulff, Grev Sponneck, Justitsraad Fieldstrup, Herredsfoged With, Møller Knudstrup og Procurator Petersen. Den 13de April forelagte Commissarius Stænderne Udkastet til en Anordning om nærmere Bestemmelser angaaende Jurisdictionsforholdene i de Sager, der anlægges efter offentlig Foranstaltning til Forfølge ning af Lovens Overtrædelse. Til at prøve dette Udkast udnævntes Grev Sponneck, Justitsraad Estrup og Herredsfoged With. Den kongl. Commissarius forelagde dernæst Forsamlingen et Udkast til en Placat, angaaende nærmere Bestemmelser af Grosserernes Handelsret; til at tage dette Forslag i Overveielse udnævntes Agent Nielsen, Tobaksfabrikør Funder og Justitsraad Nyegaard. Commissarius forelagde derpaa til Forsamlingens Overveielse Udkastet til en Forordning angaaende den fremtidige Afsoning af Bøder." Til at bedømme dette udnævntes en Committee bestaaende af Stiftamtmand Rosenørn, Kammerr. Christensen, Procurator Jngerslev, Møller Knudstrup og Overkrigscommissair Christensen. Den kongl. Commissarius forelagde derpaa Forsamlingen et Udkast til en Anordning, angaaende hvad der i Strandingstilfælde skal iagttages: til at prøve, dette Forslag udvalges Grev Sponneck, Procurator Westerbye, Proprietair Tofting, Agent Nielsen, Toldkasserer Thorbrygger, Proprietair Høyer og Stiftamtmand Rosenorn. Den 14de April forelagde Commissarius Forsamlingen et Udkast til en Placat, angaaende Udvidelse af Udpantningsretten." En Committee af 3 Medlemmer nedsattes til at drøfte dette Forslag, bestaaende af Grev Frys, Procurator Jngerslev og Assessor With. Endvidere forelagde Commissarius et Udkast angaaende Kjøbstæderne occonomiske Bestyrelse; til at bedømme dette Forslag udvalgtes en Committeer bestaaende af Agent Nielsen, Kjøbmand Ludvigsen, Kammerraad Aagaard, Agent Monberg, Tobaks fabriker Funder, Justitsraad Fleischer og Kjøbmand Faartoft. Endelig foredrog Commissarius et Udkast, til en Placat, angaaende Forhøielse af den Birkedommerne paa de kgl. Godser ved Forordn af 4de Novbr. 1720 tillagte Godtgjørelse af 2 s. pr. Td. Hartkorn; en Committee af 3 Medlemmer nedsattes til drøfte denne Sag, og dertil valgtes Auditeur Roulund, Kammerraao Christensen og Lauriz Borberg. Den 13de April aabnede Præsidenten Forsamlingen ved at overlevere den kongl. Commissarius en allerund. Takadresse af følgende Jndhold: Allernaadigste Kongel Provindsialstændernes Forsamling for Nørre=Jylland maae ansee det for sin første Pligt, at yttre for Deres Kongelige Majestæt, de Taknemmelighedsfolelser, der gjennemstrømme alle danske Hjerter, for al den Naade. Tillid og Kjærlighed mod det danske Folk, hvorom Deres Majestæts Anordninger af 28de Mai 1831 og 15de Mai 1834 bære Vidne. Men denne store Velgierning staaer ikke som noget Afsondret, den er kun et Leed af den Række af Velgierninger, som have forherliget Deres Maj. lange Regjeringstid, en nødvendig Følge af den altomfattende ædle Villie, der med ligesaa undslettelige Træk har indpræget sig i hver Undersaats taknemmelige Erkjendelse, som den stedse har havt til Hensigt, at føre det Deres Majestæt betroede Folk det høieste Maal. for alt borgerligt Samfundsliv imode. - Tilbageblikket paa den svundne Tid erindrer os taknemmeligen om hvad Deres Majestæt fra Deres tidligste Deeltagelse i Regjeringen indtil denne Dag, ved mangen Forbedring, i den indre Statstyrelse, ved Løsningen af trykkende Baand, ved den ædleste Hylding af en oplyst Menneskekjerligheds og Retfærdigheds reneste Grundsætninger, ved Omsorg for Videnskabernes og Oplysningens Fremme, har virket til at gjøre Nationen modnere, friere- og selvstændigere, og derved tillige kraftigere til at gaae Fremtidens Tilskikkelser imode. Saaledes har Deres Majestæt givet Deres Folk det skjønneste Beviis paa den ubegrændsede Kjerlighed, der ikke indskrænker sig til at arbeide for dets Held, medens det staaer under Deres milde Scepter, men og sigter til at betrygge denne Lykke i den fjerneste Fremtid. - Under alle de Rystelser, som have fundet Sted trindtom i Europas Lande, rokkedes ikke de Danske i Hengivenhed til Konge og Landsforfatning; men de stode faste i den tillidsfulde Overbeviisning, at den Konge, hvis gavnrige Virksomheds høieste Løn er Folkets Lykke, selv i sin Viisdom vilde til rette Tid udfinde de rette Midler til at fremme et kraftigere og selvstændigere, Borgerliv. Deres Majestæt vilde der see et kjært Beviis paa den ubegrændsede Tillid og Fortrøstning, hvormed det hele Folk fremdeles lægger sit Nutids= og Fremtids=Haab i Deres Majestæts Haand. - Med inderlig Glæde og Taknemmelighed modtog derfor det danske Folk af Deres Majestæt den skjønne Gave i Provindsialstændernes Indretning ved Forordningen af 28de Mai 1834, der i sine Præmisser forkynder Deres ophøiede Hensigter, fuldkomnere at sætte Deres Majestæt i Stand, til stedse at erholde den tilforladeligste Kundskab om Alt, hvad der kan fremme Folkets Tarv og derved tillige at knytte de Baand desto fastere, som forene Kongehuset med Folket, saa og bidrage til Almeenaandens Oplivelse. - For os som Udvalgte til saa stort et Hverv, skal det stedse være en hellig Pligt redeligen at virke til disse ædle Øiemeeds Opnaaelse; ved enhver af vore Handlinger skulle de stedse staae os forØie; med den reneste Villie skulle vi opopffre dem vore bedste Kræfter, og bonligen ville vi anraabe den Allerhøieste om, at disse Øiemeed aldrig maa gaae det danske Folk af Minde. - Tillidsfuldt og aabenhjertigen ville vi allerunderdanigst fremføre for Deres Majestæt alt hvad vi ansee tjenligt til at fremme Folkets Tarv, og vi ere overtydede om, at vi ved en saadan redelig og ærefrygtsfuld Frimodighed opfylde Deres Majestæts Villie og Folkets Forventning. - Den Kjærlighed, der forener Kongehuset med Folket, er saa stærk, at intet mere er at ønske end dens bestandige Vedligeholdelse, hvortil Provindsialstænderne, der maa bevirke en nærmere Forbindelse, vil være det kraftigste Middel. Ingen Overbeviisning kan være glædeligere og stærkere end den, at den inderligste Overeensstemmelse mellem Fyrste og Folk udgjør Statssamfundets høieste Lykke, og ingen Bestræbelse kan være os kjærere end uafladeligen at virke til dette Maal. - Jkke mindre glædeligt er det Øiemeed, at arbeide for Almeenaandens Oplivelse i Danmark. En oplyst, friLandsforfatningen hengiven, Nationalaand skal skjænk Deres Maj. en værdig Løn for Deres utrættelige Bestræbelser for Oplysningens og den sande Folkefrihed, Fremme. Ved den skal Nationens Kræfter forene sig til Tronens Værn, ved den skulle Borgerne broderligen forene sig til gavnrig Daad for hele Samfunde- og for dets enkelte Dele, ved den skulle Byrderne fade lettere og Misnøie og Eensidighed forsvinde for Hensynet paa det Heles Vel, og ved den skal Folke blive stærkt i Modgang, og erkjendtligt i MedganO! at vi maatte være heldige nok i at fremme dette velgjørende Øiemeed, som vor bedste Virksomhed sted skal være offret. Allernaadigste Konge modtag huldrigt disse vore oprigtige Forsikkringer, hvormed vi, i dybeste Underdanighed, ledsage vore Medborg geres og vor inderligste Tak for det nye Beviis, N. tionen har modtaget paa Deres Majestæts uforandrede landsfaderlige Naade. Vi nedbede Himlens Velsignelse over Deres Majestæt, det hele Kongehuus og (Vb. St. Td.) det elskte Fædreland, J den Tale, hvormed den kongelige Commissari aabnede Stænder=Forsamlingen i Viborg, forekomme følgende Yttringer: Det vil være Dem klart, at Kongen, der sørgede saa vel for sit Folks Fremtid vi det, han gav, ikke sørgede mindre vel for Samme ved ikke at gaae videre i sin Gave; thi, medens de raadgivende Medvirkning, som han indrømmede Folk, frembyder en reen og glædelig Udsigt til fra skridende rolig Udvikling af Alt hvad der er godt gavnligt, vilde vistnok ingen sindig og eftertænken Mand været uden Ængstelse, dersom Kongen har givet noget af den Magt ud af sine faderlige Hænd hvormed han, under enhver skjæv Retning, som Lide skab eller Misforstaaelse kunde give det, der for et Øieblik maatte udtale sig som almindelig Mening, stedse vil være istand til at holde Alt i vedbørlig Ligevægt. Ja det er vist ikke undgaaet deres Opmærksomhed, at Kongen, just fordi han for sig og Efterkommere paa Tronen, holdt fast ved denne fra hans Forfædre nedarvede Magt, kunde uden Fare indrømme Folket i dets Valg og de Udvalgte i deres Virksomhed, inden den dem anviste Kreds, en Frihed og Selvstændighed, som vilde have været høist betænkelig, hvis Kongens souveraine Myndighed var i mindste Maade svækket. Den Kjærlighed til Kongen, der brænder i hvert Hjærte, flammer end høiere op ved Tanken om det nye Pant paa Kiærlighed og Fortrolighed, som han har givet sit Folk, og hvorved tillige det Meget, som han ellers gjennem ere end et halvt Aarhundrede har virket for dette sit elskede Folks Hæder og Held, uvilkaarlig træder frem for den taknemmelige Erindring. Fra hiin Kjærlighed er Kjærlighed til Fædrelandet uadskillelig; men denne levendegjøres tillige ved Tanken, om den Tillid, deres Medborgere have sat til Dem. Ogsaa maae den Pligtfølelse, der fylder deres Sjæle, opvarmes ved Erkjendelsen af den saa betydende Virkekreds, som er Dem anviist. Men det bliver hos Dem, ædle Medborgere, der ved den almindelige Tillid ere detegnede som Landets bedste Mænd, ligesaalidet ved en flygtig Følelse som en kold Erkjendelse. Deres Erkjendelse har et saadant Liv, Følelsen en saadan Dybde, at de maae ledsages af et Forsæt, et fast og urokkeligt Forsæt om at indvie enhver Evne, der er Dem givet, til den Tjeneste, som De have overtaget; ikke at spare nogen Anstrængelse, der behøves for at finde Hvad der er det Sande og Rette; for at bortvise alle urene og fordærvelige Bevæggrunde, selv naar disse snige sig frem under een eller anden skjøn Skikkelse, hvorunder de og kunne bedaare en ædel Natur, naar den ikke stedse vaager over sig selv og sine Idrætter. Under hun levende Erkjendelse, hiin dybe Følelse, hine alvorlige Forsætter opløfter Sjælen sig til Ham, hvorfra Viisdom, Kraft og Fremgang maae komme til de menneskelige Bestræbelser, naar noget sandt og varigt Godt skal stiftes. At de raadgivende Stænder først bleve sammenkaldte for Øerne, vil ingen fornuftig Jndvaaner af Jylland, mindst Mænd som de, der have Sæde i denne hæderlige Forsamling, finde anstødeligt. Da det ufeilbarlig fra flere Sider vilde have skadet den nye Jnstitutions Virksomhed, om begge raadgivende Forsamlinger vare blevne indkaldte til sammeTid, saa var det uundgaaelig nødvendigt, at der maatte begyndes eet Sted; og det var, da begge Forsamlinger iøvrigt i enhver Henseende maa ansees for lige betydende, aabenbar det naturligste, at Begyndelsen skete med den Forsamling, der baade selv er noget talrigere og som gaaer ud fra en noget større Folkemængdes Valg; og der gaves ingen særdeles Grunde, hvorfor derskulde afviges fra det, som saaledes var det naturligste. Tvertimod medførte Nærheden ved Hovedstaden, en Lettelse i at erhverve alle de til Sagernes Overveielse fornødne Oplysninger, som nu kommer Forhandlingerne i begge Forsamlinger tilgode. Det vilde være en Fornærmelse, om jeg vilde forsøge paa at bevise, at en forfængelig Lyst til at omgjøre Hvad der er gjort, vilde være Dem ligesaa uværdig, ligesaa skadelig for Institutionen som en blind Eftersnakken. Slige smaalige Hensyn kunne ikke komme frem i ædle og oplyste Sjæle."(Fortsættes.)