Københavns Adresseavis, 1766-08-01
Den Yndest, som vore Tidender hidindtil hos saamange Læsere have erholdet, forbinder og til at muelig Taknemmelighed. Vi troe ikke bedre at kunne fremlegge den, end ved idelig at umage os, at være vore Landsmænd efter yderste Formue til Nytte. Allereede for lange siden have adskillige tydske saa kaldede Tillæg til Intelligenz, Bladene, saasom de Brunsvigs og andre af samme Slags, opvakt en meget tilladelig Misundelse hos os. Man læser der undertiden nogle smaa Afhandlinger af et fortreffeligt Jndhold, hvilke just derved blive saa meget meere almindelig nyttige, siden saadan et Blad ey allene falder i de Lærdes, men og, da det følger med Intelligenz Bladene, i de Ulærdes, ja næsten i heele Almuens Hænder. Vel kan vi ikke nægte, at og undertiden os ere bleven meddeelt nogle Afhandlinger, hvilke nok kunde have fortient at vorde bekiendtgjort, men Mangel paa Rom vilde ikke altid tillade det. Nogle gange er det dog skeet, men saaledes afbrudt, at Læsernes Opmærksomhed derved kuns er bleven adspredt, og de have bekommet en forvirret Sammenhæng. Somme Afhandlinger have og, i hvor skiønne de end ellers vare, dog ikke været saa almindelig nyttige, som vi gierne havde ønsket. Hertil kommer endnu den Uleylighed, at Forfatterne selv, foruden deres Umage, tidt have maattet bære endeel Omkostninninger. Hvor mange gode og til vores Hensigt beqvemme Afhandlinger ere ikke uden Tvivl derved bleven undertrykt, For nu nogenledes at raade Bod paa disse Feyl, og, som allereede er sagt, for ydermeere at vise vor Jver i at tiene Publicum, ere vi sindede, med næstkommende Aars Begyndelse at udgive et halvt Ark, under denne Titel: Tillæg til Adresse=Contoirets Efterretninger. Dette Blad skal indbesatte alle de smaa Afhandlinger og Udkast, som vi love os af vore patriotiske Medborgere. Til dets Understyttelse have ve allerede overtalt et vist Sælskab, og til samme overdraget heele Værkets Jndretning og Vedligeholdelse. Enhver Videnskab skal uden Forskiel have Ret til disse Blade, dog vil man fornemmelig stræbe efter at bekomme vel udarbeydede occonomiske Afhandlinger. Vittige og vel affattede moralske Betragtninger, Poesier, som kunne fornøye Læsere af Smag, beskedene Critiker, over nye Bøger, skulle og villigen finde Plads. Ja, selv saadanne Stykker, som have intet andet Øyemeed, end en anstændig Fornøvelse, ingen anden Hensigt, end at opvække en tilladelig Latter, skulle ikke vorde udelukt saafremt de kuns ere vel skreven, og ikke strider imod gode Sæder. Kort sagt: man ønsker at saae en riig og angenem Afverling. Den Lærde og Uærde, Fruentimmeret, Borgeren og Landmanden, maae her ey allene kunne finde noget til deres Nytte, og Middel til at fornøye dem, men og - thi hvorfor skulde man ikke tor de haabe det? – nu og da noget, som tilforn var dem ubekiendt. Aldrig skal nogen Forfatter, som ved sine Skriftet, vil søge at forfremme dette Verk, underkastes selvraadige eller egenmægtige Dommere. Han kan tvertimod fri følge sit Genie. Det overlades til ham selv, at forsvare sine Tanker, naar det findes nødig. Det er just derved at Videnskaberne fremmes, og Sandheden opklares. denne Henseende skal det og være enhver Forfatter uformeent, at udføre sine Tanker, især naar Materien er interessant og til almindelig Nytte, saa vidtløftig, som han selv vil, og at ikke indskrænke sig til et halvt Ark. Har kan enten indrette sin Afhandling saaledes, at den beqvem kan deeles i tvende eller flere Blade, eller og, hvis har ikke finder det for got saaledes, at den maae trykkes paa engang. J det sidste Fald skal da, i Steden for det sædvanlige halve Ark, udgives et heelt; men mere, end er Ark, kan ikke vel udgives paa engang, og kan dette dog ikke heller skee alt for tidt. Skulde det imidlertid hænd sig, at nogen Forfatter over en eller anden foredragen Meening blev indviklet i alt for vidtløftige Stridigheder, saa kunde sammes Udførelse ikke vel finde Sted udi disse Blade. Omendskiønt man aldrig vil nægte Skrifter for og imod en Materie af Vigtighed eller Nytte Plads i dem, saa kunde de dog, hvis man der gik for vidt, letteligen ansees for blotte Stridsskrifter, og saaledes maaskee tab deres Værd i en anden Hensigt. Afhandlingerne skrives og indleveres paa Dansk, dog vil man og, naar det forlanges, imodtage originale Skrifter i fremmede Sprog og hvis de i disse Blade kunde optages, selv besørge er rigtig Oversættelse deraf. Med Forfatterens Navn iagt tages al nødvendig Taushed. Jkkuns tvende Ting seer Selskabet sig nødt til at udbede sig. Den første er: at det maat være tilladt, for saavidt at undersøge de indsendte Skrifter, om de og i alle Maader stemme overeens med Hensigten af disse Blade. Den anden: at ingen vil fortryde paa, hvis vidtløftige Omsvøb, intet betydende Indgange, overflødige og nedrige Complimenter, samt andre deslige frygtage tige og væmmelige Prydelser reent udelades. Hvem, som troer sig at være i Stand til at sige sit Fæderneland nyttige Sandheder, maae og have Mod nok til at frembringe dem, omendskiønt med Beskedenhed, dog stedse uforsagt, og som en Mand. For Resten skal ingen Forandring, foretages. Skulde da undertiden een eller anden Afhandling ikke vorde trykt, saa skal det offentlig, dog med al tilbørlig Forsigtighed, bekiendtgiøres, paa det at Forfatteren igien kan tage sit Skrift tilbage. Da man alvorligen haver foresat sig, at levere Læserne lutter gode Afhandlinger, saa vil man vel og iblant, skiønt ugierne, see sig nødt til at tage Oversættelser til Hielp. Man ønskede helst, at ikke komme i denne Nødvendighed, men naar det da, af Mangel paa gode Originaler, een og anden gang maae skee, saa skal dertil tages leseværdige, og i Besynderlighed occonomiske Stykker. Ligeledes skal der og bæres al muelig Omsorg for, at i dette Fald aldrig noget andet periodiskt Skrift, eller nogen Journal, i ringeste Maade giøres Jndpas. Saaledes er da omtrent Planen af dette Skrift. Vore Læsere see, at vi ikke forkynde een eller nogle faa Lærdes Arbeyde, men en heel Nations Verk, skulde vi da ikke kunne smigre os med det Haab, at vort Forehavende vil finde et almindeligt bifald? Skulde vi ikke torde vente al Hielp af vore lærde Medborgere, og af enhver Elsker af de nyttige og skiønne Videnskaber, Jo, vi tvivle aldeeles ikke derpaa. Og, omendskiønt det være langt fra, at vi skulde ville fordriste os til at sætte nogen Priis paa de Lærdes Arbeyde, saa indsee vi dog paa den anden Side og meget vel, at de som ville være os behielpelige, med al Føye kunne vente Prøver paa vores Erkiendtlighed. Jntet Arbeyde haver større Ret til Roes og Belønning, end Forstandens, men intet kan og belønnes mindre efter Fortieneste, end just dette. Jmidlertid ville vi dog herved forpligte os til at betale for hver Materie som udgiør et trykt halv Ark 2 Rdlr., og for et heelt 4 Rdlr., hvilke med største og skyldig Taknemmelighed skulle vorde Forfatteren tilsendte samme Dag som det trykt udkommer. Maatte det ikkuns behage ham, at tilkiende give sit Navn og Opholds=Sted enten strax, ved Manuseriptets Jndsendelse, eller og, naar han seer sit Skrift i Tryk Hvis dette synes ham betænkeligt, saa ombedes han allene at give sikker Anviisning, hvorhen man skal levere Pengene. Skrifterne indsendes til Adresse=Contoiret, hvilket besørger dem videre. Enhver indseer uden vores Erindring, at dette Plad vil foraarsage os endeel Omkostninger; men da vi dermed ikke søge at vinde nogen Fordeel, saa ville vi og sætte saa maadelig en Priis derpaa, at ventelig ingen derved afskrekkes fra at lade sig tegne. Hele Aargangen skal ikke koste meere end 4 Mark paa Trykpapiir, og 1 Rdlr. paa Skrivpapiir, saavel for dem, der holder vore Efterretninger, som og for dem, der ikke holde samme. Tillæggene forsynes ved Aarets Udgang med et Titel=Blad og Register. Betalingen skeer først ved hver Aars Udgang. Subscriptionen tager strax sin Begyndelse, og continueres dermed hver Søgne Dag indtil førstkommende October Maaneds Udgang. Den skeer her paa Contoiret, og naar den er sluttet, skal nærmere bekiendtgiøres, hvad Dag Bladet udgives. Adresse=Contoiret den 1 Augustii 1766.