Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1780-04-14
Sundhedstidende. Altsaa til Sagen, til de Midler, hvorHulle disse Erindringer ville mueligt give ved man bedst forekommer en smitsom Læserne Grund til at formode, at Blodgangs Udbredelse. Lad os see hvorjeg nærmere skulde udlade mig i Henseenledes man i denne Hensigt maae behandle de til Kuren selv. Men dette kan jeg ikke for de Syge og de Døde, og dernæst, hvor vigtige Aarsagers Skyld. De høie kon ledes de Sunde og de der skulle omgaaes. gelige Collegier fornemme ikke saasnart at de Syge, bør vogte sig. saadan en omgaaende Syge har indfunHos de Syge selv er det en Hoved den sig, førend de iblant andre fornødne pligt paa alle muelige Maader at forAnstalter ogsaa beordre den nærmeste drive, svække, til intetgiøre deres forgifLandphysikus, at besørge de Angrebnes tige Uddunstninger. Helbredelse og Contagionens Stands Disse Uddunstninger komme tildeels at ning. Det samme er og allerede skeet i deres Legeme, allermest ved Aande og Norge. Der er ingen Grund at tvivle, Sveed, tildeels af deres Urin og Excreat saadan en Mand jo anvender de kraf menter, tildeels ogsaa af deres Seng og tigste Midler. Han seer de Syge og de Klæder. res forskiellige Tilstand, følgeligen kan Ere disse Uddunstninger samlede i en han bedre bestemme hvad enhver især er betydelig og ret farlig Mængde, saa give tienligt, end ved almindelige Raad og de en særdeles Stank: en Lugt, som har Forskrifter kan skee. End ydermeere vil noget ganske besynderligt, og hvoraf en de slige Kurregler mueligt afvige i een og øvet Læge kan strax kiende, at der ligger anden Post af dem som Manden selvi een af denne slemme Slags Blodgang. værksætter, hvilket kunde meere tiene til Dette tiener da til en sikker og fattelig. hans Credits Svækkelse og Publikums Rettesnoer. Jo meere Stank der er hos Forvildrelse, end til virkelig Gavn. disse Patienter, jo meere Smitte FolEn heel anden Sag er Smittens geligen gaaer vore fornemmeste BestræbSrandsning. J Henseende til de Midler ninger derhen at faae denne Stank bort og Anstalter som dertil ere fornødne, Dog naar man lykkeligen har tilveiebragt ville visseligen alle gode Læger i Provintsaa meget, saa bør man derfor nu ikke serne stemme overeens med dem i Kiøvære sikker, endogsaa i de svagere Ud benhavn. Men omendskiønt Forfatteren dunstninger, som ingen Stank meere for af Sundhedstidenden vel veed han ikke volde, ligger Smitte. Dette bevises af kan lære de Herrer Landphysiti noget, Sengeklæderne, hvorpaa saadan en Syg saa kan han dog det som er ligesaa godt: har ligget, hvilke, endskiønt de slet ingen han kan komme dem til Hielp. Almumærkelig Lugt have, dog i en lang Tiid en er saa indtagen af Fordomme, holder ere i Stand til at befænge Andre. saa stivt over sine gamle Skikke, viser Det første, som man har at giøre for saa megen Vrangvillighed og Gienstridig at forrekomme Uddunstningernes Sam hed i Henseende til Lægens Anordninger, ling, bestaaer deri, at man lægger de Sy at det vel kan behøves at en anden Læge, ge saa langt fra hverandre, som er mueligt og sikkert. saa at sige fremmed, understøtter dem, Jeg siger, som er sikkert. Thi at der ligge Syge i alle Hørner af en Bye, det duer ikke, saa ere de Sunde alt for meget omringet at Smitte. Det er visseligen høyst fornødent at de befængte ikke ligge alt for nær, men fordeles i adskillige Huuse og Lader: dog var det at ønske, at disse Huuse stode alle paa en Kant, for desbedre at forekomme for megen Communication med den øvrige ubefængte Deel af Byen. Jo høiere saadanne Steder ligge, jo bedre, thi saa kan Vinden desbedre føre Dunsterne bort. De Syges Fordeeling angaaende, saa burde med Rette enhver have sit eget Kammer, end sige sin egen Seng. At pakke to, tre, ja fleere sammen i et Værelse, er den visseste Maade at forøge Smitten og udbrede Ødelæggelse. (Fortsættelsen følger.)