Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-11-04
(Jndsendt.)¬ J Fyens Stiftstidende No. 180 af 28 dennes findes indrykket et Stykke under Overskrivten: Kronprindsens Modtagelse i Rudkjøbing." Jeg skulde ikke, i de offentlige Blade, have taget til Gjenmæle imod dette indiscrete Product, og det saameget mindre, som jeg dog agter at see den Hr. Anonymus fremdraget for Lyset og draget til Ansvar for hans Beskyldninger. Men da jeg hidtil har levet i Fred og Enighed med mine Medembedsmænd og Medborgere, saa kan jeg, af Agtelse for dem, end ikke taale, at de, endog kun for en Tid, skulde kunne troe, at jeg vedkjendte mig nogen af de anførte JnvectiverForeløbigen tillader jeg mig derfor at bemærke, at jeg ikke veed rettere, end at det stedse og almindeligen har været antaget, at enhver Byes Grændse er det rigtige Sted for Byernes Authoriteter til Modtagelsen af de til det Kongelige Huus henhørende Personer, Feiler jeg nu ikke heri, saa maatte jo Byens Skibsbroe, ligesaavel i Aar som i alle de foregaaende Aaringer, være det Sted, hvor den officielle Modtagelse af Hs. Kongel. Høihed Gouverneuren, ved sin Ankomst hertil Byen afvigte 11 ds., burde at finde Sted, og dertil var jo Alt fra min Side forberedt, ligesom og den egentlige Modtagelse der foregik. At jeg desuagtet midlertidigen begav mig ombord paa Hs. Kongel. Høiheds Kutter, da den var ankret op omtrent 1/2 Miil herfra Byen, var derfor udenfor den officielle Modtagelse og skete alene for at udbede mig den Naade, at mit Huus maatte blive afbenyttet til Aftrædelse, samt for at frembære en personlig Hyldest. Overalt tillægger den gode Herre mig formegen Jndflydelse for deslige Tilfælde; thi min Authoritet strækker sig kun til at underrette Borgerrepræsentanterne, Commissionerne, Capitainen for Borgevæbningen samt Brandinspecteuren om Dagen til Gouverneurens Ankomst, og om de Regnskaber og Beretninger, der skulle fremlægges, uden iøvrigt at kunne give dem eller Andre noget Paalæg i Henseende til Modtagelsen, og da jeg vist neppe kan kaldes authoritetssyg, skal jeg nok, i saa Henseende, tage mig ivare for at overskride min Competence, og det saameget mere, som jeg er overbeviist om, at Hs. Kongel. Høihed ikke under anden Hyldest end den, som er frivillig og kommer fra Hjertet. - At jeg, om Aftenen forinden Ankomsten, skulde have yttret mig til Nogen om Maaden, hvorpaa jeg agtede at modtage Kronprindsen, forholder sig neppe saa, da jeg ikke veed, dertil at have hart nogen Anledning, og Alt, hvad i saa Henseende paalaae mig, desuden var forberedt. Men, en aabenbar Usandhed er det, naar Hr. Anonymus beretter, at jeg søgte at undskylde Sognepræstens Fraværelse paa Kutteren med uopsættelige Forretninger; thi det faldt mig ikke i fjerneste Maade ind, at en Undskyldning der kunde være fornøden, og desuden havde jeg observeret Sognepræstens Nærmelse endnu forinden jeg selv betraadte Kutteren. Den gode Herre har rimeligen, i sin Jver for at kunne finde noget paa min Fremfærd at udsætte, dermed forvexlet, at jeg, efter udtrykkelig Anmodning fra Hr. Provst Plesner i Humble, berettede Hs. Kongel. Høihed, at hans Jkketilstedeværelse den Dag i Rudkjøbing var foranlediget af uopsættelige Embedsforretninger, navnligen Skriftemaal. – Jeg har altsaa ikke faret med Usandhed, som den gode Herre behager at yttre, men det er ivertimod ham selv, som har ladet sig Noget binde paa Ærmet, og han maae derfore ikke tage mig ilde op, at jeg ikke kan nøies med denne Gjendrivelse, men, som Embedsmand, maae føle mig pligtig til at see ham afstraffet og forhindret fra, i det Mindste for en Tid, at fremkomme med lignende fornærmende Beskyldninger. Naar Hr. Anonymus endeligen fortæller, at jeg, ved en Politiebetjent, har ladet, tilsige til Jllumination om Aftenen, Mandagen den 16de,, da beretter han der atter en Usandhed. Sagen er nemligen den, at der allerede flere Dage forud, af forskjellige Byens Jndvaanere, hos mig blev forespurgt, om der blev illumineret den Aften, Hs. Kongel. Høihed opholdt. sig her i Byen, og at jeg dertil svarede, at det vilde være en Opmærksomhed, men som var aldeles frivillig og maatte beroe paa Enhver selv. Samme Dags Formiddag blev jeg imidlertid af en Mand gjort opmærksom paa, at en Deel af Byens Jndvaanere havde besluttet at illuminere om Aftenen, at flere vistnok ønskede at gjøre det samme og derfore kunde tage ilde op, naar de ikke bleve vidende om, at der blev illumineret, samt at det paa Grund heraf vilde være rigtigst, om jeg herom lod dem underrette. Da jeg just stod i Begreb med at afreise til Spodsbjerg, for at være tilstæde under Hs. Kgl. Høihed Gouverneurens Jnspection af Færgestedet sammesteds, og derfor ikke havde Tid til, forud at sammenkalde den af Hr. Anonymus antydede Forsamling af Mænd, der kunde repræsentere den almindelige Mening og tage Beslutning i denne høist vigtige Sag, saa maae den gode Herre gunstigst undskylde, at jeg maatte indskrænke mig til at følge hiin Mands Opfordring, og at omsende min Politiebetjent, som det eneste Bud, der i deslige Tilfælde staaer til min Disposition. Men Ordren til Politiebetjenten lod ingenlunde paa at, tilsige Jndvaanerne til Jllumination, men tvertimod derhen, at han skulde underrette dem om, at flere havde besluttet den Aften at illuminere, og at det derefter overlades til Enhver, om de vilde vise Hs. Kongel. Høihed samme Opmærksomhed. At Politiebetjenten skulde have overskredet denne Ordre, er ikke antageligt, da flere paalidelige Mænd have forsikkret mig om, at de have modtaget Underretningen omtrent som anført. Tilsigelse vilde desuden, for dette Tilfælde, være udenfor min Competence, og altsaa paa urette Sted, og den gode Herre, maae, hvis han ellers kjender min Fremfærd i de 15 Aar, jeg har været Byefoged her i Byen, dog altid tiltroe mig saamegen Conduite, at jeg ikke befatter mig med Paalæg, hvortil jeg ikke er beføiet og derfor ikke kan overholde. Nu farvel, Hr. Anonpmus, for denne Gang. - Svaret er vel, uagtet jeg ingen Ynder er af Avisfeider, bleven noget langt, men dette er ikke skeet for Deres Skyld, men kun for at mine Herrer Medembedsmænd og Medborgere tydeligen skulde kunne indsee, med hvilke Fordreielser og Usandheder, der ogsaa kan opvartes i det ellers saa fredelige og stille Rudkjøbing. – Naar vi næste Gang tales ved, bliver det for Retten og der haaber jeg at Sagen skal blive desto kortere. Rudkjøbing Byefogedcontoir den 31 Octbr. 1813. Schmidten.