Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1747-11-01
Omstændelig Beretning om det tilforn i Adviserne ommeldte Opløb af Pøbelen i Amsterdam, uddragen af en Skrivelse fra en sikker Haand, i samme Stad, den 18 Novembr. Efterat det Forslag, at overdrage Stadtholderskabet arvelig til det Oraniske Huus, hos de fleeste Stæder havde fundet saadant Biefald, at een efter den anden faae sig tvungen til at give sit Samtykke dertil; saa skeede det den 6 hujus fornemmelig til Rotterdam, at Borgerskabet drev meget hæftig saavel herpaa, som og tillige paa at fyldestgiøre deres for nogen Tiid siden gjorte Begjæring, angaaende Embeders Bortsælgelse, hvilket sidste de ogsaa ved adskillige Trudseler erholdte; dog med den Vilkaar, at disse nye Jndkomster saalænge skulde anvendes til Stadens egne Udgifter, indtil andre store Stæder vilde følge efter, og byde det til Fæderne-Landets almindelige Nytte og Tieneste. Denne aftvungne Bevilling var iblant andet en HovedAarsag til det store Opløb, som skeede her i Staden, eftersom nogle Private Personer her paa Stædet bleve af Rolerdammerne tilskyndede, at de strax ligeledes For November Maaned Aar 1747. Det af Stadens Oprighed skulde forlange, at de skulde give deres Samtykke saavel til at sælge Betieninger, som overdrage Arve-Stadtholderskabet til det Oraniske Huus. Hvortil man loed sig desto snarere bevæge, eftersom den ga meene Mand længe siden haver havt stor Lyst til begge disse Ting. Snart paa alle Steder i Byen havde man opslaaet de allerhaardeste Skrifter, og ved et af saadanne blev forlanget af Almuen, at de Torsdags Morgen den 3. Novembr. skulde indfinde sig bevæbnede for Raadhuuset. Dette skeede ogsaa, dog kom de u-bevæbnede. Det blev da iblant dem afgjort, at man i For veyen skulde indlevere til Magistraten nogle Memorialer, som man til den Ende havde forfærdiget. Men Magistraten havde fundet for got, den ene efter den anden at begive sig bort, saa at ingen blev tilbage, undtagen Borgemesteren Gulvink, som vel imodtog bemeldte Suppliquer; men da han formedelst sin Eenlighed kunde give den billigste Undskyldning, begav han sig ligeledes Kl. 12. hiem til sit Huus. Dog herved blev Pøbelen aldeles ikke tilfreeds stillet, men troede snarere, at den nu havde største Ret til at øve sine Jnsolentier. De trængte sig derfore med Magt ind i Raadhuuset, Dørene til Borgemesternes og Raadets Kamre bleve ved Bænker og Stiger sønderslagne, og alle Kamrets Vinduer opslagne. Stadens Vaaben blev da udstukket igiennem Vinduet, med dette Skriig, Oranie boven, Oranie boven. Tillige bleve nogle publiqve Pengers Casser, i hvilke vare henved 80000 Fl., af nogle forvovne Mennesker forvarede, og derved raabt. Disse Penge er for Printzen. Det er troeligt, at de nok havde aabnet og sønderslaget disse Kister, dersom man ikke i rette Tiid havde forebygget denne Sag. Men henved Kl. 1. om Eftermiddagen, da Pøbelen var udi største Hidsighed, blev der slaaet Allarm over heele Staden; De udaf Borgerskabet, som endnu holdt de sædvanlige Poster besatte, bleve først sammenkaldede, og nogle andre Borger-Compagnier kom ligeledes i Gevær, hvorpaa de førstkommende strax trængte ind i Borgemesternes Kamre, som de i en kort Tiid reensede. Enhver af Pøbelen, som kom dem i Møde, stødte de med forkeert Gevær omkuld, saa at nogle Haandværks Drenge kom paa Hals og Hoved ned for Trappen. Kort derefter komet Borger-Compagnie efter det andet anmarcherende med flyvende Fahne, og besatte alle Tilgange. Kl. 3 om Eftermiddagen kom de Herrer Borgemestere tilligemed heele Raadet igien farende til Raadhuuset, og Kl. 4. blev en Forordning læst udaf Vinduet, og siden trykt opslagen, ved hvilken all Sammentoitelse af 12 Personer og derover, under Straf paa Kroppen, ja Livet efter Sagens Beskaffenhed, blev forbudet, og tillige lovet den en Belønning af 600 R. som vilde angive Hovedmændene og Stifterne til dette Oprør, og derhos forsikkret, at Angiverens Navn skulde blive fortiet og skjult. Saaledes blev denne Tumult da stillet.