Aalborg Stiftstidende, 1839-12-28
Ogsaa Digteren Adam Oehlenschlager har overrakt Deres Majestæter Kongen og Dronningen en poetisk Lykønskningsadresse, som af begge Majestæterne blev modtagen med huld Bevaagenhed. Af Digtet til Hs. M. Kongen hensætte vi efter "Dagen" Følgende: "Mens rundtomkring fra hver en Kyst J Danmarks Land, fra hvert et Bryst En Hilsen sig vor Konge nærmer, Forstummer ikke Harpens Klang; Den Christian hørte mangengang, Og Han var Digterens Beskjermer. Den blander sig i Folkets Raab. O Fredrik, store Fremtidshaab Formilde ved Dit Tab vor Klage. Saa sæt dig kun, du danske Skiald Med Harpen ved Skjoldungens Hal, Og syng der, som i gamle Dage! Nei, - bi, lidt først. - Hvo kommer der? En Flok af Danmarks Kjæmper her Ham sværge Troskabseed paa Sværdet. Og Geistlighedens fromme Stand, Og Lærd og Borger, Embedsmand – Om Kongens Borg de danne Gjærdet. Lad dem gaae først. - Det bør sig saaDe som for Landets Frelse slaae, De, som i Freden Landet nytte, Skal komme først. - Selv Bonde, du Stat op og hils din Konge nu, Besøg Hans Borg, forlad din Hytte, Men - har J alle hilst Jer Drot, Og talt med Christian paa hans Slot – Saa lader ogsaa Skjalden synge! Ham selv ei gielder blot hans Ord; Han taler for det hele Chor, Skjøndt ei vi samles i en Klynge." Digtet til Hs. M. Dronningen slutter med følgende Stropber: "Nu Du staaer som Danmarks Dronning i en stor og kraftig Flok, Medens Dagmars gamle Krone straaler fra Din lyse Lok. Gud, beskyt vor Caroline! Længe lev, vor Dronning buld! Sølverbryllup med Din Christian feirer Du i Kronnings gulde Fra Hertugdømmerne indkomme nu ogsaa Adresser til Hs. Maj. Kongen. "Neue Zeitung meddeler saaledes de fra Kiel og Flensborg indgivne Adresser. Adressen fra Kiel lyder i det Væsentlige saaledes: "Allerede længe have Deres Kongelige Majestæts udmærkede og ophøiede Egenskaber været en Gjenstand for glade Forhaabninger for Beboerne i de Landsdele, hvilke D. M., ifølge Forsynets Styrelse, nu er kaldet til at regjere. Siden vore Forfædre af frit Valg kaarede Første Christian, høilovlig Jhukommelse, til Hertug af Slesvig og Greve af Holsten, og indtil denne Dag har Slesvig-Holstenernes Hengivenhed for det oldenborgske Regenthuus, selv under de meest trykkende Tidsforhold, ingensinde, selv blot ikke et Øieblik, vaklet, og altid har det taknemmeligt været anerkjendt af Beboerne i disse Lande, at Fyrsterne af denne Stamme have regjeret med faderlig Omhu, selv naar, under uheldige Forhold og Begivenheder, et haardt Tryk hvilede paa Landet. – Det vil ikke være undgaaet D. M.'s. Opmærksomhed, hvilke store Offre navnlig Hertugdømmerne Slesvig og Holsten i en lang Række af Aar, som Følge af Statens beklagelige Finantsforfatning, have maattet bringe. D. M."s Viisdom vil have udgrandsket Grunden til dette Onde og Lægemiddelet for de svære Saar, som truede at ville medføre Landets Ruin, og have erkjendt det beskyttende Middel mod at et saadant Onde atter skal vende tilbage. For en Fyrste, der ærer og elsker Sandheden, der har forkyndt for sine Undersaatter de mindeværdige Ord: "at han intet ønsker meer end Sandhed og at Regjeringen kun kan ønske Sandheden vedholdende Varighed, for denne Fyrste tor Hans troe Undersaatter i Hertugdømmerne i forhaabningsrig Tillid gjentage, hvad allerede mange af deres danske Brødre have udtalt for D. K. M.s. Throne: at de, inderligt overbeviste om D. M. landsfaderlige Tænkemaade, desuagtet kun see et lægende og beskyttende Middel mod de Landets Velstand tilintetgjørende Fortids Onder i Udvidelsen af en Jnstitution, der, bestemt til at knytte Tillidens Baand imellem Fyrste og Folk fastere, hidtil ikke har formaaet at naae dette priisværdige Øiemed. - Nei, allernaadigste Konge og Hertug, vi tør ikke frygte, at D. K. Maj. derfor skulde holde os for mindre troe Undersaatter, naar vi i dette skjæbnesvangre Øieblik vove, for D. K. Majestæt frimodigt at udtale den allerede i lang Tid nærede Overbeviisning: at kun Gjenoprettelsen af den gamle Forfatning i disse Hertugdømmer under tidsvarende Modificationer, kun Gjenoplivelsen af Skattebevillingsretten og af saadanne Landdage, paa hvilke Landets frivalgte Repræsentanter have at afgjøre de til Raadslagning forelagte Gjenstande, ville yde et lægende Middel for de nærværende Onder og et beskyttende Middel mod Sammes fornyede Jndtræden."