JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-14
Nyligen er den lærde Britte Wilhelm Bul lock kommen tilbage til London fra Mexico med en heel Skibsladning af Afgudsbilleder, Modeller af gamle Templer og Pyramider, Haandskrifter, og Malerier fra Montezumas, Panoramer og Prospecter, optagne paa Stedet selv, Nationaldragter og Maatter af Fuglefjer, og store og mangfoldige naturhistoriske Samlinger. Han har ogsaa opdaget det Træ, hvis Frugter ligne Menneskehænder. Udstoppet og i Viinspiritus, har han medbragt Exemplarer af den smukke vilde Hund fra Durangoberge, Acolottle kaldet, der ikke er større end en Rotte, og en Art Frø der ligner i Størrelse den største Skildpadde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-14
Alle disse Sieldenheder vilde Bullock stille offentligen til Skue i London, ogsaa agter han at udgive sin Reise under den Titel: Six months in Mexico. Bullock har lært at læse og skrive det Gammel-Mexicanske og tildeels at dechiffrere de malede (hieroglyphiske) Haandskrifter. Tilfældigviis er han kommen i Besiddelse af den Samling af Antiqviteter og Malerier, som den for 40 Aar siden i Puebla døde, ved sin Lærdom berømte, i Skotland fødte Munk Mac Taggart havde anlagt. J Mexico har Bullock ladet sin Søn blive tilbage, da man der har foræret ham et Sølvbjergværk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-14
Kongen af Frankrigs forestaaende Kronning har sat Silkemanufacturerne i Lyon i en overordentlig Virksomhed. De Tøier, som de forfærdige, skulle overgaae i Rigdom, Pragt og Skjønhed alt hvad man hidtil har seet i saa Henseende. Det Skjønneste er bestemt for Baldachinen, under hvilken Kongen skal modtages i Porten af Rheims.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-14
Johannes Langius en berømt Retslærd i det sextende Aarhundrede, blev af Keiser Ferdinand den Første sendt i et vigtigt Ærinde til Spanien. J en Samtale med en spansk Grand rosede denne det spanske Sprogs Blødhed og Behagelighed, i Modsætning af det Tydske, og paastod, Gud maatte, ved vore første Forældres Forjagelse fra Paradiis, nødvendigen have talt tydsk, fordi dette tordenlige Sprog er bedst skikket til at opfylde med Skræk og Frygt. Vel muligt, svarede Langius - det er imidlertid ikke mindre sandsynligt, at Slangen har talt spansk, da den forførte vor stakkels forfængelige Stammemoder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-14
Da Pave Leo R. kom for Himmelporten, og bankede paa, raabte Petrus: "hvem er der"Luk op, det er mig, Leo . . - Jhnaar du er Pave, saa luk selv op, du har jo Nøglen til Himmerige. Vist nok, men du veed jo ligesaa godt som jeg, at Luther har ladet Laasen forandre. Skuepladsen. Mandag (16de Mai); Den paadigtede Galskab, og de to første Acter af Preciosa, hvori Demoiselle Pohlmann udfører Preciosas Rolle. Til Slutning en Entree. Tirsdag: Sovedrikken. - Onsdag (istedetfor Løverd. d. 21) Den afbrudte Reise, og Balletten Det forstyrrede Malerie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-14
Torsdag: Floribella. - Fredag: Valerie, og Scener af Demois. Pohlmann.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-14
Kjøbenhavns Børs, den 13de Mai 1826. Hamburg 2 M.a vista 217. Species 218.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-14
Specier solgtes til 13 Rbmk. 1 ½ s. Bank-Disconto 5 pCt. Norske Speciessedler. pr. 10 Specier Svenske Sedler. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pC. Kgl. Oblig. (u. R. Dito Dito. . . . . . . .
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-14
Nationalbank Obligationer Hamborger Laan af 1819. (af Laanet 4 Febr. 1820) 102 1/2 103 Rbd. r. S. Dito Dito. . . . . . . Bmk. 3000 Dito Dito Bmk. 4000 6 pC. norsk Laan, ved Hambro & Søn. 4 pC. Dito nye . . . . . Asiatiske Actier. . . . . .(D. Freim. 241.) 19 1/2 19 3/4 Rbd. Sedl. Rbs. Tegn. Rbd. Sedl. 87 1/2 87 3/4 i Banco. 111 1/2 112 i Sedler. - Banco 99 1/2 100 Banco. 106 106 1/2 i Banco. 98 198 1/2 i Banco. 189 1/2 90 i Sedler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-17
NyesteSkilderie af Kjøbenhavn. Toogtyvende Aargang. No. 400. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 17 Mai 1825. Nicolai Abildgaard. Skrevet og tilegnet hans aandrige Enkefrue Justitsraadinde Juliane Abildgaard Torket Baden, Professor.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-17
Abildgaard freqventerede Kunstacademiet fra 1766 til 1772, og var saa lærenem, at han fra anden Frihaandstegningsskole sprang lige over til Modelskolen, uden at have tegnet efter Gypsfigurer, og uden at oppebie Academiets Kiendelse om hans Duelighed til at tegne en Figur efter Naturen. Saly, som da var Directeur, studsede over Ynglingens Dristighed, men denne retfærdigede sig fuldkomment ved sin første Prøvetegning, som Prisen tilkiendtes. 1771 concurrerede han selv tredie for Academiets Reisestipendium, og erholdt samme paa den ærefuldeste Maade, i det hans Arbeide blev foretrukket for en andens, der kiendeligen viste, at en vis Profesfor havde haft en Finger med deri. Efter sin Hiemkomst 1777, optoges han til Medlem paa Maleriet af Kong Svends Løskiøbning, og i Academiets Salon 1778 udstillede han den saarede Philoktet, hvori Kiendere roste saavel en kraftig Tone som en kjæk og sikker Pensel. Men hans Hovedværker vare de, som han havde forfærdiget til Christiansborg, De syntes malede for Evigheden, men bleve i Slotsbranden, tilligemed Riddersalen, hvori de befandt sig, et Rov for Luerne. Endda har han ved andre Arbeider, som endnu ere til, sørget for sit Eftermæle. De fornemste blandt disse ere: Sokrates, stukket, under Mesterens Opsigt, af Clemens, Jupiter som vejer Menneskenes Skjebne, Verdens Skabelse efter Orphius, og Culmins Gienfærd som viser sig for Moderen efter Ossian, foruden en Cupido, der vandrede til Spanien. (Om disse Malerier see Minerva 1785 Oct. S. 98. T. Badens Afh. om Tilhyllen i Maleriet S. 37, og Sammes 8 ustand der bildenden schönen Kunste in Danemark, i Hennings's Musaget St. 3.) Sin Kunstnerbane besluttede han med fire store Malerier, som forestille ligesaamange Optrin af Terentses Lystspil. Jnden han lagde Haand derpaa, søgte han ved Læsning og Grandskning at danne sig et rigtigt Begreb om de Gamles Theatre. Det lykkedes ham tilsidst at blive enig med sig selv om en Form, som har i det mindste Sandsynligheden, for sig, og er i øvrigt saare malerisk. Beskuerens Øie forlystes i disse Stykker mindre ved Maskerne end ved den skiønne og i enkelte Deele prægtige Architektur, som viser, at Mesteren kunde meer end male, at han ogsaa kunde bygge, og at han ikke tiltog sig for meget, da han vilde paatage sig Christiansborgs Gienopbyggelse. Saa langt er det fra, at Abildgaard, som i Fueslis Künstler-Lexicon siges, utrøstelig over hine med Kongeborgen ødelagde Malerier, lagde sin Pensel saa godt som tilside. Han følte vel Tabet, men trøstede sig dermed, at han nu ikke behøvede at sætte sin Kunstnerhæder paa Spil ved at male Plafonden, som efter Bestemmelsen, skulde fyldes med Emner af den nordiske tusind og een Nat, der gemeenlig kaldes den nordiske Mythologie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-17
Den lærde Kunstner Fernow giver i Carstens's Levnetsbeskrivelse Abildgaard det ærefulde Vidnesbyrd, at hans Colorit, især i det Nøgne, er næsten saa skiønt, som i Poul Veronese's og Tizians Malerier, tilføiende: "jeg har og siden hos ingen nyere Maler seet det skiønnere" Abildgaard var derhos en brugbar Kunstner." Hvo tæller de mange offentlige og private Mindemærker, som han har udkastet, besørget, eller selv udført: Alle raadførte sig med ham over Kunstens Anliggender, og fulgte hans Raad, som de bedste. Thi han var ikke alene hiemme i sin egen Kunst, men kiendte ogsaa Væsenet af alle de andre Kunster, som forudsætte Tegning, og overalt de tegnende skiønne Kunsters indbyrdes Forhold til hverandre. Dertil kom en ypperlig Bogsamling, som nærede hans desuden frugtbare Indbildningskraft med Billeder, og giorde ham, fremfor nogen anden, skikket til at gaae det Offentlige tilhaande med Jdeer og Opfindelser. Vi have nyelig seet, hvorledes det nu betienes, og hvor store Fremskridt vi siden hans Tid have gjort i Kunsterne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-17
J den lærde Verden er Abildgaards Navn, heller ikke fremmed. Endskiønt han ei ansaae Kunsten for en Videnskab, som kan læres, men troede, at naturligt Anlæg og Øvelse giøre Mesteren, saa var han dog vel bevandret i Kunstens Theorie og Historie. Beviis herpaa ere hans 1786 udgivne Skrift til mine Landsmænd, der have læst den urigtige Beskrivelse og Forklaring over Maleriet af Kong Christian den 3dies Historie, som er opsat paa den kongelige Riddersal, i Hr. Etatsraad Rothes Skrift til Publicum om Selskabet for Borgerdyd, og hans 1786 med A. C. Hviid vexlede Stridsskrifter, blandt disse fornemmelig Nogle Anmærkninger o. s. v. til Vedkommendes. Oplysning, som bragte den lærde Modstander. til Taushed, og blottede hans Uvidenhed i Kunstsager. Desuden indførte han i Minerva 1793 Forklaring over Marmortavlen med Solens Billed, i den matthæiske Samling i Rom, og i samme Maanedsskrift 1798, Nogle Efterretninger om et Malerie af Correggio. Naar man har turdet sige, at vi tegne og male bedre end Abildgaard, saa tør man og sige, at vi dømme bedre om Kunsten end han Thi hvo som eengang har overtraadt Beskedenheds Grændser, bør være tilgavns ublue. Det har Cicero sagt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-17
Som Lærer ved Academiet tællede Abildgaard mange Skolarer, deriblandt Carstens, Wahl, Flindt, Wulff, Høyer og Nationens Zir, Thorwaldsen. Ere dueligere Kunstnere siden hans Tid udgangne fra Academiets Skiød, saa nævne man dem. Jeg kiender dem ikke. Abildgaard bestyrede Academiet i en lang Række af Aar, og pleiede at sige, at det var ude med de frie Kunster, naar en Architekt blev Directeur. Saa meget er vist, at de sytten Aar, i hvilke Sal bestyrede det, vare de lykkeligste Tider for Kunsten i Danmark, som jeg, udviklende hans Fortienester af Kunst academiet, har sagt. Jeg nævnede ved samme Leilighed, som Academiets første Medlemmer, Sally, Pilo, Als, Mandelberg, Høyer, Lund, Pezold, le Clere, Stan lei, Wiedewelt, Jardin, Harsdorff, Preisler, Arbien, Adzer, Wolff, og tilføiede: "Jntet andet Academie kan opvise saamange paa een Tid berømte Kunstnere. Deres Rygte forhialp Academiet til ærefulde Forbindelser med Academierne i Petersborg og Paris, og med udenlandske Kunstnere, som Lorrain, Natier, Toqus og flere. Rygtet fortalte store Ting, men overdrev intet. To Monumenter opreistes paa eengang, det ene til Guds Ære, det andet til Ære for hans fuldkomne Billede, som Jardin udtrykte sig, da han overleverede Academiet Planen til Frederikskirken. Prægtige Gravmæler sattes forevigede Konger. Erkiendte Mesteres Hænder førte Pensel, Meisel, Gravstikke. Derhos adspurgte man Academiet i Kunstens vigtigste Anliggender, og fulgte dets Raab: saasom da en Tegner skulde vælges til den arabiske Reise, hvor det, efter anstillet Concurs mellem fire Elever, foreslog Baurenseind; da Kobbere til Flora Danica skulde stikkes og illumineres, og ellers ofte." Denne Academiets udmærket skiønne Morgenrøde udleder jeg deraf, at Modelskolen var dets Øiesteen, var Middelpunkten af den hele Underviisningsanstalt, og at man, saalænge der gaves Wiedewelter, Stan leier og Preisler, ei havde nødig at vælge en Architekt til Directeur. Abildgaard indførte, som Directeur, baade en bedre Orden i Skolerne, og en fastere Plan i Underviisningen. Academiets Forvalter skulde paasee, at Disciplerne uden Vildskab og Støi gik til og fra Skolen, at enhver efter Orden indtog den ham anviste Plads, at til rette Tid saavel Ovnene hededes, som Lysene og Lamperne antændtes, paa det at ikke undladelse af det ene eller det andet skulde forvolde Adspredelse hos Disciplerne, eller Sinkelse i Øvelserne, at især ingen Uordener ved Læreres Udeblivelse fandt Sted i Skolerne, at Jlden i Ovnene, samt Lysene og Lamperne, forinden hans Bortgang, tilgavns slukkedes, at Brændet, Olien, Lysene, og hvad ellers Academiet tilhørende en Forvalter i Følge Reglementet har i Laas og Lukke, vedbørligen, efter Skoletidens Udløb, gjemmedes og forvaredes. Disse Regler for den indvortes Orden følger Academiet bestandigen, overladende til Politiet, Omsorgen for den udvortes Orden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-17
J Underviisningen fulgte Abildgaard, hvad Frihaandstegning angaaer, Volpato's og Morghens Grundsætninger. Han troede nemlig, at de, der give Underviisning i Kunsterne, bør bringe Begyndelsesgrundene til den største Klarhed og Simpelhed, og for Alting vogte sig for at give andre end sunde og ufeilbare Regler. Ved de ofte forvirrede og vanskelige Grundregler ekles unge Mennesker som, af Naturen adspredte og utaalmodige, have fornøden at opmuntres og føres, saa at sige, ved Haanden til Kundskab om Tingene. Desuden ere falske Lærdomme saa meget farligere, som de giøre paa Ungdommen et saa stærkt Jndtryk, at det kun sielden udslettes, og ved derpaa at anvende en kostbar Tid med Tabet af de rivende Fremskridt som havde kunnet giøres, hvis Disciplen fra første Færd havde lært de sande Regler. Efter denne Grundsætning fordrede Timotheus, en berømt Fløitespiller, som ansaae sig for den eneste paa Creta der kiendte sin Kunstes Theorie, dobbelt Betaling af de Lærlinger, som allerede havde studeret under en anden Mester, og laster Qvintilian i den unge Talers Opdragelse dem, der betroe deres Børn til mindre duelige Rhetorer i den falske Mening, at de bedre, end de store Mestere, skulde kunne nedlade sig til deres svage Forstand. Efter samme Grundsætning handlede Abildgaard i at forsyne Skolerne med de bedste Mønsterblade af Tegnekunstens forskiellige Grene og i de fornødne Grader. Henvendende dernæst sin Opmærksomhed tilBygningsskolen, foranledigede han, at visse egne, til ogsaa her at fremme Grundighed i Underviisningen tienlige Forskrifter, bleve affattede og meddeelte Skolens Lærer. Det bedste Beviis for deres Godhed er, at de endnu gielde og følges. Med exemplarisk Nidkiærhed røgtede han sit Kald i Modelskolen, der aldrig var saa besøgt, som naar han stillede Modellen. Hans Akademier bleve for en Deel følgeværdige Mønstre for Frihaandstegningsskolens Discipler. Men de fleste og skiønneste bevarer hans Enkefrue, som et dyrebart Klenodie. Thi de ere udførte med saa træffende fremspringende Træk, og med en saa lykkelig Anvendelse af Forkortningen og en saa nøiagtig Kundskab i Anatomien, at de maa fortrylle enhver Kiender. Hun bevarer og de plastiske Arbeider, som han, oplærende Thorvaldsen i Modelleren, forfærdigede. Mesteren fornægter ei Læreren. Skiønt Historiemaler, forsmaaede han dog ligesaalidet, som Rafael, Decorationsmaleriet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-17
Alle indvendige Decorationer i H. H. Prinds Christians Palads ere af ham, og smagfuldere Decorationer end disse har Kongestaden ej at opvise. Endeel udførte han selv, andre lod han udføre ved sine Discipler, som her lærte meere i eet Aar, end de i Skolen havde kunnet lære i ti Aar. Det var at ønske at, da Paladset ikke, som Rafaels Loge, er tilgængeligt for enhver, de af Mesteren selv zirlig forfærdigede og ved Farver forhøiede Tegninger, som Enkefruen besidder, til dette Værk, dog maatte komme for Lyset. Vore Decorateurer skulde deri finde værdigere Mønstre til Efterligning, end Percier tilbyder dem. Thi hvor foretrækker ei Hadrians og Titus's skiønne Paladser for Østergadens og Bredgadens stadselige Kramboder, Men Abildgaards Værker, de mindste som de største, aande Antiken, efter hvilken og Thorvaldsen, ikke efter en leiet Model, under hans Veiledning dannede sig. Dette være sagt uden at komme deres Originalitet for nær. Thi en fornuftig, fri og ædel Efterligning er, som Milizia siger, en fortsat Opfindelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-17
Naar man vil bedømme Abildgaard som Kunstner, saa bør man tage hans egne Arbeider til Maalestok, ikke Skolarers under ham slet forfærdigede Nodeltegninger, som ere slumpede til at faae Prisen. Ellers giør man ham Uret, og det saameget mere, da alt hvad Academiet eiede af gode Tegninger, i Aaret 1811 er vandret til Norge. At dette er saa, vil erfares af følgende, som jeg i min allerunderdanigste Beretning af 31te Marts 1812 har sagt: "End fortiener at bemærkes, at Selskabet for Norges Vel, blandt sine flere patriotiske Bestræbelser, ogsaa betænkt paa, at udbrede Smag paa de skiønne Kunster i Tvillingriget, raadførte sig med Academiet om Planen til en Tegneskoles Anlæg i Christiania, og at Academiet lykkeligviis saae sig i Stand til at bortrydde een af de hindringer, som modsatte sig et saa priseligt Anlægs Iværksættelse. Denne Hindring laae i Mangel paa gode Fortegninger. Med en udsøgt og til Hensigten passende Samling af Ornament Frihaands Model= og Bygningstegninger ilede det til Hielp, og Hielpen var overmaade velkommen. Academiet skal derfor have ondt vedat opvise gode Tegninger fra de ældre Tider, fra dets Blomstertid, som jeg, prisende Saly's Fortienester af Kunstacademiet, har omtalt, da Æren var dets Løsen, og en høi oplyst Directeur hævdede den baade ved sin Kunst og ved sin Veltalenhed. Hvad Jaques Francois Joseph Saly var for Academiet som Directeur, det blev Cornelius Høyer for Academiet som Secretair. Han var Siælen i samme, og jeg giorde mit bedste, for ikke at staae tilbage for min berømte Formand. Saadanne vare de Tider, da Abildgaard vandt Prisen for Modeltegning. At han har vundet den, staaer i Weinwichs Kunsthistorie. Om han har fortient den, maa Norge vide, som eier hans og Baurenseinds, og Bruns, og Rachettes, og Trippels, og Haas's, og Poulsens, og Cramers, og Carstens's, og Probsthavns, og Flints, og Wahls o. s. v. Modeltegninger, som eier, kort sagt, Kiærnen af alt, hvad vore unge Kunstnere i et Tidsrum af sex og halvtrediesindstive Aar have frembragt. Men hvo som har en Kunstners Mesterværker for Øine, spørger ikke efter hans Skoleøvelser og Skolepræmier. Abildgaards Mesterskab er umodsigeligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-17
Historiske og statistiske Optegnelser om Mynt, Pengevæsen &c. (Fortsættelse; see forr. No.) III.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-17
Ved Forhandlingen om Rentereductionen i de Deputeredes Kammer i Aaret 1824, sagde Financeministeren i Anledning af Hr. Labourdonnaye's Forslag, at lade Rentenererne beholde Valget mellem at faae deres 5 pC. omskrevne til 4 pC. til en Cours af 96 &c., "at dette Forslag ikke lod sig udføre, fordi ingen Penge vare at faae, selv mod en Præmie af 4 pC. Derimod indvendte igjen Labourdonnaie: "Hvorledes, Financeministeren erklærer, at han kan, selv mod en Præmie af 4 PC. og med de 1 1/2 PC. Provision, som han allerede har bevilget Bankierselskabet, altsaa 5 1/2 PC. Præmie, intet Laan gjøre, og dog paastaaer han, at Rentefoden staaer 4 pC. Begaaer han altsaa ikke en stor Uretfærdighed mod Statscreditorerne, naar han tvinger dem til at lade deres Penge blive staaende til 4 pC. (Som bekjendt, blev det efter den endelige Bestemmelse 4 1/2 PC. for dem, som ville have deres Capital omskrevne til Pari.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-17
Den Gield, som er Gienstand for ovennævnle Tilbagebetaling eller Reduction, udgiør, efter en officiel Beretning, 140 Mill. Renter og bestaaer af 200,000 Jnscriptioner, der i det Høieste ere fordeelte blandt 145,000 Eiere, efter følgende Oversigt: Renter. Rentenerere. Renternes Beløb. Fra 10 til 50 Fr. 10,600. Fr. 310,000. 10,000 og derover 1,600. 36,550,000 Summa 145,000. 140,000,000.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-17
De offentlige Stiftelser ere i Besiddelse af 56, 196,615 Fr. Den, som har grundet det nye System af overordentlige Financekilder i Frankrig, var Ludvig den Tolvte, der regierede fra 1497 til 1818. Han begyndte et Slags Laan med Embeders Salg, hvoraf Virkningerne bleve saare skadelige. Han tilbagekjøbte dem vel igjen førend sin Død; men ved en Jndkomst af 8 Mill. Liv, efterlod han dog en Capitalgield af 1,800,000 Livr. Under Henrik den Fjerde og hans store Minister, Sully forbedrede de franske Financer sig; men under Ludvig den Trettende var Uordenen grændseløs. Allerede 1614 var Udgivten 9 Millioner større end Jndtægten, Capitalgielden forøget med 60 Mill. og Embedscapitalen beløb sig til 200 Mill. Efterat Forøgelsen af Paalæg og Embeder ikke havde frugtet mere, og Jndtægten af solgte Adelsbreve var utilstrækkelig, skred man til Laan, der omsider beløb sig til 16 Millioner, rigtig nok til 6 1/4 og 5 1/2 Rente, men Renterne overlodes Selskaberne og Underhandlerne til en saa lav Priis, at de i Grunden maatte forrentes med 15 til 20 PC. Vel søgte Richelien, (1624) at standse dette Aagrerie ved at nedsætte en Commission, som skulde undersøge Finance embedsmændenes og Pengemæglernes Fremfærd, men efterat de meest Skyldige havde taget Flugten, een virkeligen og mange in effigie vare blevne hængte, endeel kastede i Fængsel, og 18,800,000 L. i Paalæg og Mulcter tilveiebragte, blev Commissionen, et halvt Aar derefter, opløst. Kun ved Marchal af Effiats kloge Styrelse blev det mueligt, at gjøre Laan til 10 PC. 1634 tilintetgjordes 13,800,000 Liv. Renter og 11 Mill. nye sattes i deres Sted; man gav til Grund, at hine vare blevne overladte for billige (til 163. a 20 PC.). De nye faldt til 1/2 og 3/4 af deres Værd. 1634 blev Rentefoden nedsat til 5 1/2 PC. for, som det hedte, at tæmme Rentenerernes Ørkesløshed og Overdaad. 1643 laantes 12 Mill. Capital mod 3 Mill. Renter (altsaa til 25 PC.). 1660 var den aarlige Rente voxen til 27 1/2 Mill. og Gielden fortærede af Bruttoindtægten 52 Mill. Nu fremtraadte Colbert og han forbedrede i høi Grad de dybt siunkne Financer. (Meddeelt.) eriet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-17
Indenlandske Efterretninger. Løverdagen d. 14de Maj forsvarede Cand. juris Chr. P. N. Petersen sin for Licentiat graden i Lovkyndigheden skrevne Afhandling: Om collatio bonorum, indskrænket til Jntestatarvinger, efter de romerske og danske Love. De ordinaire Opponnenter vare: Conferentsraad, Dr. og Professor juris Schlegel, R. af D., Dr. og Professor juris Bornemann. Fra Auditoriet opponerede de Herrer Dr. juris Paulsen, Auditeur og Bureauchef under Directionen for Universitetet og de lærde Skoler I. C. Kall. Respondens var Cand. juris P. Kjær. Acten foregik i Regentskirken og varede fra Kl. 9 til 2. Formiddag og fra Kl. 4 til 6 1/2 Eftermiddag.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-17
Nationalbanken har sidstafvigte Onsdag (d. 11te) paa Exerceerpladsen ved Rosenborg Slot, under behørig Control, ladet opbrænde: 1) Forslidte, af Nationalbanken udstedte, Sedler til Beløb 3,237,000 Rbd., for hvilke nye Sedler ere satte i Circulation. 2) Indfriede Obligationer af Banklaanet 4de Februar 1820, til Beløb 521,500 Rbd. rede Sølv og Mark 17,700 Hamb. Banco, under hvilken Sum indbefattes de 433,300 Rbd. rede Sølv, som ifølge Bankens sidste Regnskab skulle tilintetgjøres for afvigte Bankaars Overskud. 3) Jndfriede opsigelige Bankobligationer, til Beløb 717,929 Rbd. 8 s. Sedler og Tegn og 1,500 Rbd. rede Sølv. 4) Jndfriede slesvig-holstenske Obligationer a 6 1/4 pr. Ct., til Beløb 2,652 Rbd. Sølv. 5) Ombyttede slesvigholstenske Obligationer a 4 pr. Ct. 13,400 Rbd. Sølv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-17
Hovedgaarden Egemark, beliggende mellem Callundborg og Holbek, tilhørende Hs. M. Kongen, er, efter Reisendes Beretning, sidste Løverdag (7 Mai) afbrændt. Circa 2000 Tdr. Korn og nogle og tredive Køer bleve et Rov for Luerne. Af Bygningerne reddedes kun en Deel af Mei(Aarhuus Av.)J Aarhuusavisen No. 66 læses følgende: Efter i 3 Dage at have drevet om paa Søen, og i 5 Timer at have kæmpet med de rasende Bølger, hvoraf enhver truede at bortskylle os fra Skibets Dæk, som vi havde klamret os fast til, lykkedes det vor brave Skipper, ved Guds Bistand, Onsdagsmorgen Kl. 10 at kaste Anker ved Norsminde, af hvis venlige Beboere vi paa det menneskekiærligste modtoges, opvarmedes og forsynedes med tørre Klæder og Linned. Vi takke Eder, og de gode Fiskere, som bragte os til Land i deres Baad, trods de skummende Bølger. Vi, min Kone og Datter især, trænge endnu til lidt Hvile for at komme os igjen, derfor haabe vi godhedsfuld Overbærelse af Aarhuus respective Jndvaanere, som have beviist os den Ære at tegne sig paa vort Circulaire, at den anmeldte Forestilling først kan blive givet næste Søndag. - Aarhuus, den 12te Mai skab."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-05-17
Det Beckerske Skuespillersel¬