Ribe Stifts Adresseaviser, 1834-03-25
Storbrittanien og Jrland. J Underhusets Møde d. 14de blev en Motion af Major Fancourt om Afskaffelse af Spidsrodsstraffen i Armeen med en stor Overvægt af Stemmer - forkastet. Dette har givet Coureren, forhen et Blad af streng ministeriel Farve, men som dog i den sidste Tid har begyndt at yttre nogen Misfornøielse med enkelte af Ministeriets Forholdsregler, Anledning til nu at laste Ministrenes Forhold i Almindelighed og at beklage, at de ved deres inconseqvente Adfærd have forspildt den ubegrændsede Popularitet, som de ved at sætte Reformen igjennem havde opnaaet. - Af andre Parlamentsforhandlinger gjøre de, som angaae de orientalske Anliggender, meest Fordring paa almindelig Opmærksomhed. Privatbreve fra Constantinopel have stadfæstet, hvad for kort Tid siden blev fortalt om nye Forviklinger af disse, og navnligen om Lord Ponsonbys Note til Porten, hvori han havde forlangt nøie Oplysninger om den russisk tyrkiste Tractats Jndflydelse paa Forholdet imellem Storbrittannien og Tyrkiet, hvilken Note havde gjort et dybt Jndtryk paa Divanet, uden dog hidtil at have fremkaldt noget Svar. Times mener, at Svaret maa blive utilfredsstillende og at krigerske Forviklinger tilsidst næppe ville kunne undgaaes, og Coureren beretter til samme Tid, at der udrustes to nye Linieskibe i Portsmouth, og at, om end denne Forholdsregel er ubetydelig, i Sammenligning med de Midler, der staae Admiralitetet til Tieneste, saa tjener den dog, i Forening med andre Facta, til Beviis paa, at den engelske Regjering er misfornøiet med Ruslands Forhold, og at den har besluttet at lægge denne Misfornøielse for Dagen. - Under disse Omstændigheder var det et vigtigt Andragende, hvormed Hr. Sheil d. 17de fremtraadte i Underhuset, hvor han foreslog ved en Addresse at ansøge Kongen om, at lade forelægge Huset en Afskrift af de Papirer, der ere blevne vexlede imellem den engelske og russiske Regjering, i Anledning af den russisk tyrkiske Tractat af 8de Juli f. A. Hr. Sheil begyndte sit Andragende med at bringe de sidste Aars Begivenheder i Orienten paany i Erindring; han dadlede, ikke uden Bitterhed, den engelske og den franske Regjerings Forhold; han advarede om, at Rusland vel vilde vide at bruge til sin Fordeel den Overvægt, som Julitractaten indrømmede det, og opfordrede til ikke at tilstæde, at den tyrkiske Sultau blev forvandlet til en russisk Satrap. Sin Tale, som blev modtagen med lydeligt bifald, sluttede han med disse Ord: "Engelland elsker Freden, og elsker Handelen; men det vil hverken taale Fornærmelse eller Smiger. Endnu har der Mod nok til at modsætte sig den nordiske Selvherskers Anmasselser; endnu har det Kraft nok til at sætte igjennem, hvad det finder fornødent. Hr. Bulwer understøttede Motionen; Lord Palmerston derimod modsatte sig den, forsvarede Ministrene mod de Bebreidelser, der bleve dem gjorte, og erklære de, at Tractaten af 8de Juli vel ikke havde været den engelske Regjering behagelig, fordi den syntes at indrømme Ruslands Skibe et Fortrin fremfor Engellands; men at begge de contraherende Magter havde givet en anden og beroligende Fortolkning af Tractaten. Han paastod fremdeles, at det vilde kun være til Landets Skade, at offentliggjøre en detailleret Beretning om de didhenhørende Forhandlinger; han udtalede den Overbeviisning, at Freden vilde blive uforstyrret, der som Parlamentet vilde skienke Ministeriet Tiltro, og yttrede det Haab, at Huset vilde forkaste Hr. Sheils Andragende, hvilket da ogsaa blev det endelige Resultat, skjønt Obersterne Davies og Evans og især SiR. Peel med stor Veltalenhed understøttede Motionen. Sidstnævnte dadlede Regjeringens Politik i dens hele Omfang og benytte Leiligheden til at bringe ogsaa den portugisiske og belgiske Sag og den franske Occupation af Algier paa Bane.