Politivennen, 1798-01-01
Om Avislæsere i Kongens Have. Hr. Politiven. J No. 18 af Deres Blade seer jeg De uden Censur modtager ethvert Bidrag, som angaaer Politi, og er forfattet i en anstændig Tone. Dette har bevæget mig til ogsaa at yde en Skjærv til Deres saare nyttige Blade, af hvilke man allerede har sporet mange gode Virkninger. No. 19 indeholder Vink til adskillige Forbedringer ved Rosenborg Have, og ingen Fornuftig misbilliger Deres Forslag. Men een Ting har De forglemt. Maaskee Mangel paa Kundskab om det locale har bevirket denne Forglemmelse. De tilgive derfor at jeg foreslaaer denne Ting til Forbedring. Ønskeligt var det, hvis i en egen Gang af Haven blev opført et Huus (for alting stærkt) eller og indrettet en indeluft Bænk til Tjeneste for en Forsamling af 12 til 14 Mænd, som hver Eftermiddag om Sommeren fordrive den slemme kedsomme Tid, med at lade Aviserne af en dertil Beskikket oversætte af det tydske i Modersmaalet, som ledsage denne Oplæsning med vexelvise djærve Anmærkninger om Konger og Kejsere, Fyrster og Hærførere, som i Mangel af Aviser med umiskjendelig Skarpsindighed bedømme nylig udkomne Skrifter, (meest religiøse, ja og stundom bedømme en eller anden af vore gode Prædikantere, og andre Nationens lærde og hæderlige Mænd, dog fielden paa det fordelagtigste. Jeg igjentager at det Huus jeg ønsker opførr for disse Mænd, maatte være stærkt, thi som oftest geraader denne hæderlige politiserende og theologiserende Klub i en hæftig Ordkrig og skulde (som Gud forbyde) denne gaae over til virkelig Nævekrig, da kunde et svagt Huus af Lægter neppe udholde Kampen. J øvrigt er blot mit Forslag at dette Samlingssted maatte henflyttes til en egen Gang i Haven, hvortil jeg vilde foreslaae den ved Exercerpladsen. Hvem veed hvilken Jndflydelse hin martialske Musik kunde have paa Disputerne. Højst uangenemt er det for enhver i Haven Spadserende, at en heel Flok saa egenmægtig tilegner sig de fleste indelufte Bænke; ubehageligt for fredelig Sindede, at høre den megen Skjænden og Allarm, der flyder af Meningernes Forskjællighed hos disse Herrer, ja endog undertiden (hvis man er saa hældig at faae Plads paa en af disse Bænke) imod sin Villie at blive trukken med Hals og Haar ind i disse ivrige Disputer. At dette er en Uskik, haaber jeg De selv indseer, maaske dens Offentliggjørelse kunde bidrage til at den blev hævet. Ved at offentliggjøre den, vil De uendelig forbinde. Adskillige i Haven Spadserende. Udgiveren, der selv er en ivrig Avislæser, og gjerne gider omtvistet, paa en anstændig og venskabelig Maade, politiske og religiøse Meninger, kan ikke andet end finde Jndsenderens Anke alt for haard og intolerant. Og naar disse omtalte Mænd vælger at sidde i Kavalergangen og paa en indelukt Bænk, saa kan ingen nægte dem Ret dertil, saalænge Haven er offentlig. Alt hvad man kan ifølge ovenstaaende Anke paatale, er det at de, hvis Angivelsen er sand, sætter sig paa deres visse Bænke, hvad enten de ere besatie af andre eller ej, og forjage disse ved deres Samtaler. Thi dette strider mod de Spadserendes sælles Ret. Ogsaa kan Lydeligheden af Vennesamtaler gaae over den rette Grændse, naar den forstyrrer andre lige Berettigedes Fornøjelse, der spadsere eller sidde i Nærheden. Artigt vilde det rigtig nok være af et politisk Vennelag, heller at vælge et mere afliggende Sted i Haven, og det kunde, mig synes i det ringeste saa, tillige selv være tjent med at skaffe sig Observatører af Halsen; skjøndt en Generalfiskal maaskee der vilde gjøre dem til hemmelige Myttere, som han i Kavalergangen vilde kalde Folkeoprørere. Jeg har troet at burde indrykke ovenstaaende Anke, uagtet den ikke stemmer overens med min egen Mening; for at underrette sligt Lag, hvis det existerer, om de Følelser deres Møder, uden at de ane det, kunne opvække hos andre.