Jyske Efterretninger, 1791-05-27
Warskan den 4 Maji. I Gaar oplevede vi her den lykkeligste Stats forandring, som i Klogskab og heldig Udførelse neppe har sin Lige. Førend Rigsdagen aabnedes i Gaar Morges blev hos Kongen holdt en Forsamling af sande Patrioter, i hvilken man endog ved Eed skal have forpligtet sig at trænge igiennem med denne Revolution. Rigsdags=Sessionen, hvis egentlige Forretning skulde være Finantssager, blev denne Gang ikke intimeret dertil af Rigsmarskallerne, men Kongen indledte den selv og fordrog: "at der endnu stedse indløb saadanne Rygter, som lode befrygte, at de tvende Naboemagter vilde forenes ved og om en Deeling af Pohlen, og at det eneste Middel til at redde Pohlen fra sin Undergang, var, at give den en Constitution, som betryggede dens indvortes Selvstændighed, hvilken Kongen havde ladet danne efter den engelske og amerikanske, dog med Undtagelse af disse tvende Constitutioners Mangler." Denne Constitution blev oplæst og sammes fornemste Jndhold var følgende Sætninger Thronen er arvelig, og paa denne følger Churfyrsten af Sachsen vor Konge. Hans Datter er Prindsesse af Pohlen. Den Mand, som Hendes Fader med Rigsdagens Samtykke engang giver Hende, arver Thronen, der igjen arves af hans Børn. Den lovgivende, dommende og udførende Magt blive evig adskildte. Den første tilhører Ridderstanden deri siv og Senatet suspensiv paa Rigsdagene og i National, forsamlingerne. Den anden tilhører Dommerne som vælges paa Landdagene, og den tredie Magt udøver Kongen tilligemed det øverste Regieringsraad, der bestaaer af 6 responable Ministre. Kongen har faaet 7. Maji. store Prærogativer, der giver ham Magt til at giøre alt mueligt godt, men intet ondt. Stænderne ere 3, nemlig Adel, Borger, og Bondestanden. De tvende sidste Stænder have ingen Repræsentation i Lovgivelsen, men al muelig Lethed til at forsvare sig. Contracter imellem Adelsmænd og Bonde kunne ikke igienkaldes, men forbinde Adelsmandens Arvinger. Om Rettens Pleie ere Borgeren og Bonden forsikkrede. Alle nyeligen derreteerte Borgerrettigheder og Adgange til at blive adlet, ere bekræftede. Ethvert Menneske, endog Udlændigen, kan altsaa i Pohlen blive hvad han er værdig til Handel, og Vandel ere frie for enhver. Der skal strax udarbeides en nye Civil- og Criminalcoder Armeen er den udøvende Magt undergiven. En Rigsdags=Ret skal strax nedsættes, og sagsøge enhver, der sætter sig imod denne nye Constitution." Denne heele Session var offentlig, og alle Tilskuerpladse bleve i en halv Time saa fulde, at mange tusinde stode uden for Indgangen og kunde ikke blive Vidner til den store Begivenhed. Da Constitutionen var oplæst, bleve smukke Taler holdte hid & contig. Der reiste sig en stor Allarm. Mange raabte, at de ikke vilde biefalde Constitutionen. Fornemmelig vare Provindserne Vollhynien og Podoliens Repræsentantere, som Ruslands bekiendte Tilhængere derimod. Hr. Sucharzewsky, Landbud fra Caliz, gjorde Knæfald for Thronen, og bad Kongen om at frafalde Thronens Arvelighed, da samme var en Grav for Friheden. Fleere af Oppositionen anførte deres Provindsers Jnstructioner, der forbød dem at samtykke i Chronens Arvelighed. Men man svarede: At der i Dag ikke blev talt om nogen Lovgivelse, men om en Statsrevolution, der ikke var bunden til Formaliteter, men maatte drives igiennem ved Magt. Nogle sagde, at man i det mindste burde tage denne ligesom enhver anden nye Lov under nærmere Overveielse. Nei, svarede de andre, den maae i Dag gandske afgiøres, og førend dette er skeet, gaae vi ikke af Stedet. Kongen blev anmodet om at bredige den nye Constitution tilligemed alle retsindige Medlemmer. Hs. Majestæt lod kalde biskoppen af Cracau, og beedigede den nye Constitution, hvilket og de fleeste Rigsdagslemmer gjorde med opløftede Hænder. Hvor der er en Ven af Fædrenelandet, sagde Kongen, han følge mig til Kirken og igientage denne Eed ved Guds Alter. Alle Biskopper, verdslige Senatorer, og de fleeste Landbude fulgte derpaa Kongen til Kirken, og aflagt de atter en Eed, det er den smukkeste af alle de, som nogensinde ere blevne svorne; en Eed for en Constitutition, der giver ethvert Menneske Frihed til at blive lykkelig, og at træde op som en virksom Statsborger, naar han har Forstand og Evne dertil. Kun 30 til 40 Landbude bleve tilbage, og aflagde ikke Eeden i Kirken, hvor man istemte Lovsange, og 100 Kanoners Løsning bebudede Folket den lykkelig fuldbragte Statsforandring. Ledsaget af Revolutionens Medstiftere, gik Kongen tilbage til Rigsdagssalen, takkede Gud endnu en Gang og befalede Marskallerne at aftage alle Dicasterier, Troeskabseden for den nye Constitution. Paa samme Tid forsamlede alle Borgerlaugene sig under deres Fahner, trak med klingende Spil igiennem Gaderne og bragte Kongen og Marskallerne Jgnatius og Stanislaus Petecki et Vivat for den store Andeel, som de havde taget i denne Statsrevolution. De opponerende Landbude, af hvilke nogle vare faldte i Afmagt, besluttede imidlertid, at forfærdige Manifester imod Revolutionen, og snege sig for strækkede hiem. Jngen bekymrede sig om dem, ingen blev tilføiet ringeste Skade, ingen fornærmet, alting var Glæde, beskeden Glæde, som endog iblandt den ringere Folkeklasse ikke blev overdreven til Udsvævelser. Den siges at en vis Gesandt havde Dagen for denne Revolution hævet 50000 Ducater, for at afværge den. Alden Hevn, som Folket øvede imod ham, bestod deri, at Folket raabte Revolutionsstifternes Vivat med en høiere og gladere Stemme, da det trak forbie hans Hotel. Klok 7 om Aftenen blev denne Statsforandring forkyndt ved Kanoners Løsning, og Klok. 11 var alt saa stille paa Gaderne, som paa enhver anden Hverdag. Jngen Patrouiller, ingen Øvrigheds-Foranstaltning bidrog til denne Rolighed. Hvilket Beviis paa, at de forrige Ødelæggelser ere for det meste blevne bevirkede ved fremmed Jndflydelse. Vi takke og beundre Forsynet, som ved Tyrkekrigen lod af os opstaae et nyt og viseligen constitutioneret Folk. De, som holdte os for udygtige til at kunne udføre noget, ville tilgive, at vi have udrettet alt i 12 Timer.