Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1843-04-18
Tirsdagen den 11te De paakiendtes i Høiesteret, Sagen imod Hans Jensen Haarlew, der er actioneret for at have myrdet sin Kjæreste, Pigen Maren Fransdatter, og hvorfor han af Hof- og Stadsretten under 17de Jan. var dømt til Kagstrygning og Arbeide i Jern i Rasphuset paa Livstid. Maaden, hvorpaa dette i psychologisk Henseende mærkelige Mord blev udført, er efter den af Haarlew aflagte Forklaring, da han strax efter Gierningens Udøvelse selv angav sig for Politiet, følgende: "Efterat næmlig Haarlew og hans Kjæreste vare blevne enige om, at han skulde dræbe hende og derpaa angive sig selv for at lide Straf for sin Gjerning, indfandt han sig om Aftenen den 8de Septbr. f. A. mellem Kl. 10 og 11 hos hende, der tjente paa Wodroffgaard; de gik nu til Sengs sammen og vedbleve at samtale, og da Arrestanten gjentog sin Beslutning at ville lide for Gjerningen og at han ikke agtede af aflive sig selv, endskjøndt hun indvendte herimod, at de saaledes ikke kom til at døe sammen - forsøgte de strax at lægge Haand paa Værket. Efterat have sammenbundet hendes Hænder med hendes eget Strømpebaand, stoppede Arrestanten, næmlig noget af Lagenet i hendes Mund og søgte med Haanden at qvæle hende; men da dette ikke saaledes lod sig udføre, og Marie Fransdatter, der imidlertid havde udspyttet Lagenet, gjentagende Gange bad for sig med den Yttring, at dette vilde blive for drøit, slap Arrestanten hende. Efter hendes Forslag om at gaae til et mere beqvemt Sted, for at udføre Gjerningen, bleve de derefter om Morgenen enige om at forlade Gaarden, og gik til den bag ved Bjørnsdahl beliggende Mark, hvor de satte sig ned ved Stranden, og aftalte her, at han skulde snøre Halsen sammen paa hende og i fornødent Fald, give hende nogle Stik i Halsen med den Kniv, han havde hos sig. Saaledes blev ogsaa Gjerningen udført, idet de i Forening bandt Strikken af Arrestantens Strømpebaand, hvorefter han, efterat have bundet hendes Hænder paa Ryggen, kastede Strikken om Halsen paa hende, samt stoppede sine Hansker og sit Tørklæde i hendes Mund, for hvilken han holdt med Haanden. Da Qvælingen imidlertid saaledes ikke gik hurtigt nok, overskar han med sin Kniv Pulsaarerne i Halsen. Om Motivet til Gjerningen foreklarede Arrestanten: at da det syntes ham, at han ikke selv kunde leve og at hans Kjæreste med Bestemthed havde erklæret at ville dræbe sig selv, om han ikke tog hende med, besluttede han at aflive hende, for at befrie hende for den Synd, for hvilken han antog, at der ikke var "Naade hos Gud, næmlig Selvmord. Vel ansaae han det for en Synd at berøve en Anden Livet; men naar han selv afsonede denne Brøde ved herfor at vorde straffet af Øvrigheden, var han forvisset om, "at Naaden hisset ikke vil blive ham nægtet, og var det hans indstændige Ønske snart at faae Løn for sin Gierning. Kunde han tænke sig, at hans Straf ikke blev Livsstraf, vilde han have aflivet sig for at følge med sin Kjæreste og snart komme til Himlen. Vel har han i senere Forhør udsagt, at det var mod hans Kjærestes Villie, at han havde dræbt hende; men denne Forklaring lider af mange Usandsynligheder og staaer i Strid med andre under Sagen oplyste Data, hvorfor Hof- og StadsRetten ikke har taget Hensyn til den ved Dommens Afsigelse. - (Høiesteret har kjendt Lands=Over- samt Hof= og Statsrettens Dom ved Magt at stande.