Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-08-31
J Aaret 1806 gik Capitain Feddersen med et Skib, der havde en Ladning Tømmer, Bræder, Stene, Vinduer, Dørre, Laase, kort alle nødvendige Fornødenheder til at opføre Huse, fra Altona til St. Thomas, under Seil. Skibets Officierer vare danske, men det øvrige Mandskab bestod af Tydske og Hollændere, og saaledes hørte man dem stedse tale i tre Sprog, endskiønt Commandoen blev givet i det første. Den tredie Dag, da Skibet nærmede sig den engelske Kyst, blev det levende. Den 16de Juli om Aftenen, da det halve Antal af Mandskabet havde begivet sig til Ro, medens det andet, som sædvanligen, paatog sig at holde Vagt, kom et Fartøi af alle Kræfter seilende mod Skibet, den vagthavende Officier blev vækket, og denne saae, at det var et africansk Røverskib. Man gjorde strax Allarm; Sabeler, Pigger, Pistoler bleve fremsøgte, og Canoner ladede med Glas, Kugler, sønderhugget Bly &c. Jmidlertid kom Fartøjet nærmere, og svarede, da man prajede det, med et Canonskud. Coffardie skibet gav Røveren det glatte Lag med fire Canoner, som anrettede stor Ødelæggelse. Desuagtet angreb denne dog, og førend man kunde fyre paa ny, thi Havblik tillod ingen Manøvres, søgte den at entre Skibet. Men en Hagel af Krudt og Granater og Flinteskud satte dem, istedet for at dæmpe deres Rovlyst, i fortvivlet Raserie. Med Sabelen i Munden huggede de Entreoxen ind i Skroget, men Angrebet blev med Tapperhed og Sindighed afslaaet. Saasnart een af Maurerne lod sig see, blev han med Pigger nedstødt, og neppe havde en bruun Haand knuet sig fast, førend en Sabel eller Øxe var i Begreb med at afhugge den. Paa denne Maade blev Fægtningen fortsat, uden at nogen af Mandskabet blev farlig saaret, eller at det lykkedes en Røver, at bestige Fordækket. Endeligen opgave de deres Forehavende, medens man endnu skjød paa dem, og gjorde deres Skib los. Men de lagde sig i nogen Frastand fra samme, og fyrede med den eneste Canon (en Firetyvepundig), i det Modstanderen, af Mangel paa Ævne til at styre Skibet, maatte blive uvirksom. Hvert fjerde eller femte Minut fik nu Capit. Feddersen et Skud, som foraarsagede en Læk, men hvilken strax blev tættet. J Daggry begyndte det at blæse lidt, hvilket kom Skibet meget til Nytte. Man satte Seil til dreiede Skibet, og sendte Galesen Kugle paa Kugle. Den tog, formodentligen for at undkomme, Seilene ind, men i samme Øjeblik knuste et Skud dens Storraa. Da man vedblev stedse at fyre heftigere paa den, saae Røverne sig nødsagede tilat heise det hvide Fredsflag. Hvor tilbøielig Capit. Feddersen end var til at lade Naade gaae for Ret, var det ham dog vanskeligt at tilfredsstille Mandskabet, der vilde bore Galeien i Grund. Men tilsidst lykkedes det ham; Jlden hørte op- og Fartøjet nærmede sig. Paa Agterdelen viste Capitainen sig med Raaberen i Haanden. Hvor stor var ikke Feddersens Forhauselse, da man talede til ham paa Tydsk, og det i ægte Hamborger Dialect. Anføreren var af hvidere Ansigtsfarve end de øvrige Røvere, havde et behageligt Udvortes og prægtige tyrkiske Klæder paa. Hans Forlangende var, at man skulde hielpe ham at istandsætte Fartøiet, hvilket han lovede at betale godt. Men da Feddersen formodede en skjult List, svarede han, at han med en Røver ikke kunde indlade sig i nogen Underhandling, og befalede ham ydermere at forføje sig bort, hvilket ogsaa skete. Man formodede, at denne Røvercapitain var en forhen bekiendt Hamborger Handelsbetjent, der af Kierlighed til en Maurers Datter var gaaet over til den muhamedanske Religion. (Af T. Richters Reisen zu Wasser u. zu Lande 1806-17. T. 2.