Viborger Samler, 1835-03-21
Udenlandske Efterretninger. Frankrig. Den med sidste Post (allerede ved Omveien over Berlin mistænkelige) Efterretning om Oprettelsen af et Ministerium Soult har ikke bekræftet sig. Jmidlertid er det franske Ministerium nu reconstitueret i en ganske anden Aand. Le Moniteur af 13de indeholder tre kongelige Forordninger, der ere daterede den 12te. Ved den Første udnævnes Hertugen af Broglie til Conseilspræsident (istedet for Marschal Mortier, og Udenrigsminister; ved den Anden Marschal Maison, for Øieblikket Ambassadeur i St. Petersburg, til Krigsminister; ved den Tredie overdrages Krigsministeriet interimistisk til Viceadmiral, Grev de Rigni, hvis Dimission er antagen. Alle de øvrige Ministre forblive paa deres Poster. Man var i Paris almindeligt forundret over denne Sagernes Vending, især da Jngen troer, at Marschal Maison, vil ombytte sin Ambassadeurpost, der aarligen indbringer 300,000 Fr., med en Krigsministers Stilling, og endnu ufor klarligere synes Hr. de Rignis Opførsel, hvem man ved Løvtet om en Ambassadeurspost i Neapel og Admiralsværdigheden skal have bevæget til at modtage sin nærværende Stilling. I Paris lovede man sig ingen Varighed af det nærværende Ministerium, saa meget mindre, som der allerede igjen skal være udbrudt Uenighed mellem de gamle Ministre. Som Hovedophavsmand til denne nye Combination nævnes Hr. Thiers, der skal have været meget virksom hele Natten mellem den 11te og 12te. J en Forsamling, som de Deputerede af Centrum holdt den 11te, havde man nemlig besluttet, at sende en Deputation til Hr. Thiers, for at love ham sin Bistand i Maforitetens Navn. Hr. Thiers lod sig bevæge, og tilveiebragte en Udsoning med Dhrr. Humann og Gui ot, hvorpaa han ved Midnatstid begav sig til Tuierierne, for at give Kongen Efterretning. Efter Forlydende var det Hr. Thiers der foreslog Kongen Marschal Maison, for at erholde en Modvægt mod det doctrinaire Parti. Om Aftenen den 13de var den stort Aftenselskab hos Hr. Dupin, i hvilket mange Deputerede protesterede mod hiint Skridt, der var besluttet i en Forsamling hos Hr. Fulchirøn, da de aldrig vilde indvillige i, at erklære Dhrr. Humann og Thiers for Majoritetens Organer. Soult, Sebastiani og Ste. Aulaire vare endnu i Paris. Storbritanien og Jrland. Marquis Chan dos's Motion angaaende Ophævelsen af Afgivten paa Malt er i Underhusets Møde den 10de Marts for fastet med 350 Stemmer imod 192. Den bedste Understøttelse ved dette Spørgsmaal fandt Ministrene netop hos Medlemmerne af det forrige Whigministerium, der fandt det nædelt at ville styrte deres Modstandere ved at anbefale en Forholdsregel, som de ansaae for skadelig. Derimod viste flere Medlemmer af Ministeriet, navligen Sir Edv. Knachtbull, Hr. A. Barring og Fl., der tidligere havde understøttet lignende mod Whigministeriet stilede Forslag, at de ere beredte til at opoffre ethvert Princip og enhver Fordring paa Conseqvents, naar de kun kunne forblive i Besiddelse af deres Embeder og de dermed forbundne Jndtægter. J Mødet den 12te d. M. erklærede Hr. Hume, at han tilbagetog sit Andragende om, kun at bevilge Skatterne paa tre Maaneder, men tilføiede, at han med det Første vilde andrage paa en Forholdsregel, der paa det meest afgjørende skulde tolke Husets Mangel paa Tillid til Ministrene. Torybladene triumphere, maaskee vel tidligt over denne Udsættelse, da den er en Følge af Oppositionens eenstemmige Beslutning at opsætte enhver Afstemning, der kunde true Ministrenes Existents, indtil Afgjørelsen af Lord John Russells til den 23de bestemte Motion, der, som bekjendt, skal gaae ud paa, "at Overskuddet af den herskende Kirkes Jndtægter i Jrland ikke udelukkende skal anvendes til Formaal, der fraae i Forbindelse med den protestandiske Kirkes Doctriner." Skulde Ministrene, hvis ogsaa dette Spørgsmaal afgjøres imod dem, endnu søge at beholde deres Poster, da vil Oppositionen efter Forlydende gjøre et directe Skridt imod dem. - J Overhuset gjorde Lord Brougham d. 10de flere Spørgsmaal til Hertugen af Wellington angaaende Keiseren af Østerriges Død og Afsendelsen, af en anseelig Escadre fra Malta til Dardanellerne. Man havde heraf sluttet sig til eritiske Forhold og Misforstaaelser med det russiske Hof. Det vilde derfor være dobbelt vigtigt, at Storbritannien i dette Øieblik repræsenteredes i St. Petersburg af en Mand af Erfaring, af prøvede Talenter og Jndsigter. Han haabede ogsaa, at den britiske Regjering vilde tage Anledning af Regjeringsforandringen i Østerrige, tilat formaae den nye Keiser til at udstæde en Amnestie eller i det Mindste formilde de Straffe, der i de sidste 17 Aar vare fældede over flere af Rigets meest oplyste Mænd, der tildeels hørte til Kjærnen af Adelen. Han talede iøvrigt med den største Agtelse om den østerrigske Regjering, som, han haabede, vilde opfylde hans Ønsker. Hertugen af Wellington svarede, at man endnu Jntet kunde sige om Underhandlinger med Østerrig, da Efterretningen om Keiserens Død først den foregaaende Dag var indløben. Angaaende Rusland, da vidste han Jntet af nogen betænkelig Underhandling eller Discussion med denne Stat, og troede heller ikke, at nogen saadan vilde finde Sted. Flaadens Afseilen til Dardanellerne havde Jntet hermed at gjøre. Endeligen erklærede han, at den ædle Lord (Londonderry), der var udnævnt til Ambassadeur ved det russiske Hof, vilde saasnart Aarstiden tillod det, afgaae til sin Bestemmelse. En Commission af 7 Medlemmer er nedsat, for at undersøge Muligheden af, uden Skade for Disciplinen at afskaffe eller modificere de corporlige Straffe i Hæren.