Aalborg Stiftstidende, 1829-02-23
England. Aldeles uventet oprandt Jrlands Morgenrøde, dette frugtbare Lands Pacification er sin Afgjøtelse nær. 7 Millioner under den brittiske Krone staaende Borgere, hvilke først en barbarisk Lov og senere det engelske Cabinets indbyrdes modsigende, intolerante og eensidige Anskuelser vel tillod at tage Deel i deres protestantiske Brødres borgerlige Tyngder, men hardtad ubetinget udelukkede fra disses Rettigheder - skulle nu som Stemmeberettigede indtage deres retmæssige Plads i de øvrige frie Britters Midte. Hertugen af Wellington ei nøiet med at have omvunden sin Tinding med Kriger=Laurbær, smykker nu ogsaa sit Hoved med Diplomatikens Diadem, Man seer tydeligt hvor sammenhængende Hertugens forberedende Forholdsregler have været beregnede paa Sensation. Derfor Svaret paa hiint den irske Biskop Dr. Curtius's Brev saa intetsigende; derfor den blandt Jrlænderne, saa populaire, af dem saa almeenelskede Lord-Angleseas Tilbagekaldelse; derfor den hidtil som ivrig Anti=Katholik bekjendte Hertug af Northumberlands Udnævnelse til Angleseas Eftermand: det forældede Saar maatte paa nye bløde heftigt og smerteligt; Haabet om en heldbringende Forandring maatte være sunket til det yderste, Mørket maatte være fuldstændigt, og først af denne sørgelige vaandefulde Nat den herlige hver Gienstand i en skjønnere Skikkelse visende Dag fremgaae, At Hertugen af Wellingtons Forholdsregler virkelig have været beregnede paa at frappere, og at han har forstaaet at maskere sine Hensigter selv for de ham nærmest Jagttagende, beviser iblandt andet den Omstændighed, at Lord Faruham, i Overhusets Møde den 5te Dennes, yttrede sig særdeles skarpt over den pludselige Forandring i Primier-Ministerens Anskuelser, og over den aldeles Taushed der i denne Henseende indtil dette Øieblik var iagtaget. En Selvfølge er det forøvrigt, at en saa vigtig, imod Saamanges virkelige eller indbildte Jnteresser eller inviduelle Overbeviisning stridende Plan maae finde høirøstet Modsigelse; men ligesom dette nu er aldeles overeensstemmende med den vanlige Tingenes Orden, saaledes er det ei mindre en paa Erfaring grundet Sats, at efter endeel den gabende Mængde forgieves gottende Skraal, Ministeriets Mening bliver den gjældende, og der torde saaledes ingen synderlig Fare være ved, alt nu at erklære Katholikernes Emancipation for et Factum Som Prøve paa det Sprog Emancipationens Modstandere dennesinde føre, kun her et Par Udfald. "Skulde den ædle Hertug, sagde iblandt andet Grev Winkel sen, i Spidsen for Regjeringen have udfunden tilstrækkelig Betryggelse imod et Angreb fra de Romersk Katholskes Side, da burde han uforbeholden have tilkjendegivet dette. Jeg for mit Vedkommende holder den romersk katholske Religion efter sit Væsen for ufordragelig med den brittiske Constitution. J samme Aand og endnu eftertrykkeligere skal Grev von Eldon have talt og fornemlig med særdeles Jld have udtrykt følgende Ord: "Det er min faste og uforanderlige Overbeviisning: fra den Dag, fra den Time af, at Katholikerne tør tage Sæde i Parlementet eller tør forvalte et høiere Statsembede er Storbrittanniens Sol gaaet ned." Den førstnævnte Grev Winkelsen, som Bladet Times anseer for i sin Anti=Katholicismus at være optigtig skjøndt indskrænket, har desuden til Storbrittanniens Protesidater i Fædrelandets og Guds Navn udstædt en Opfordring, uden Ophold at skride til den protestantiske Forfatnings og Religions Forsvar. Glædeligt er det, at den katholske Forening, hvis Oplysning Trontalen gjør til en Forudbetingelse for Emancipationen, paa Herr O Conels Forslag har vedtaget, saasnart denne er sanctioneret af Kongen, at opløse sig for bestandig. J Dublin skal Trontalen have vakt saa begeistret Glæde, at Jublen gjenlød paa Gaderne og at den Ene omarmede den Anden.