Den Vest-Sjællandske Avis, 1815-10-14
Bemærkninger paa en Reise fra Slagelse til Kiøbenhavn. (Fortsat.) Jsær naar man nærmer sig til Hovedstaden tiltager Mængden af de smukke Bygninger, ogsaa Bøndernes Gaarde har er bedre Udseende og ere større, og næsten alle hvidtede, i Nærheden af sin smukke Datter Kjøbenhavn undseer Landet sig ved ikke at vise sig lidt pyntet; Landmandens bedre Kaar og friere Forfatning indbyder ham ogsaa til at udsmykke sin Boepæl. Uagtet Tidernes Tryk er Dannemark dog et langt lykkeligere Land end tilforn, i forrige Tider vare Landbeboerne undertrykte, mishandlede, forarmede og liderlige, nu ere de frie, velhavende og de blive stedse mindre drikfældige og meere sædelige; og Landmændene udgjøre den største Deel af Landets Jndvaanere; hvad ere de Ulykker som en syvaars paabyrdet Krig har bragt over Landet at ligne med de Fordeele som Stavnsbaandets Løsning, Hoveriets Jndskrænkning, Udskiftningen og Udflytningen, Overtroens Aftagelse, Skole- og Fattigvæsnets Ophielpelse har bragt tilveie; de nærværende Tider ere dog lykkeligere end de forbie gangne, lad os aldrig glemme dette; kunde man nu bevæge Landmanden til at dyrke sin Forstand ved en for ham passende Læsning, at forædle og udvide sin Huusflid, især om Vinteraftener, at lægge lidt mere Vind paa sund Luft og Reenlighed, i sin Boelig; at anlægge en god Frugt- og Kiøkkenhave, at beplante en halv Tønde Land af sin Jord med Skov, at indhegne sine Jorder tilbørligt, og plante paa Giærderne og at dyrke sine Jorder efteren gjennemtænkt Plan, saa vilde Reisen til Hovedstaden endnu vække gladere Følelser. Slagelse har ingen Aarsag til at være misundelig paa sine gamle Søstre Ringsted og Roeskilde, imedens hiin Bye aarlig forskjønnes, som f. Ex. ved Hr. Krumgaars meget smukke Gaard paa Bredegaden, som er bleven færdig i Aar, og ved det at indvaanerne uafladelig udpynte deres Huse, saa at det synes at blive til en almindelig Tone i denne Bye, at man skammer sig ved at boe i et Huus af et slet Udseende, hvorved den bliver ril en nydelig Landstad, saa beholde Ringsted og Roeskilde, endnu stedse deres gamle Udseende; Tiderne har endnu ikke tilladt at sætte i Ringsted Kirken i Stand, og den ydmyge Kirkeklokke staaer endnu ved Kirkens Fod. – Destommere forskjønnes Hovedstaden; saavel udenfor Staden som i Staden bebygges nu efterhaanden de afbrændte Tømter; hidindtil var Kiøbenhavn een af de skiønneste Sræder i Europa, betragtet med Hensyn til Gadernes Bredde og Husenes Ziirlighed, nu begynder den at udmærke sig ved pragtfulde Parthier og Mesterstykker i Bygningskonsten. Etatsraad Hansen, Dannemarks store Architect, skaber sig et udødeligt Navn ved Øresunds Bredder; han vedbliver at lægge forDagen hvor levende han er giennemtrængt af den Yttring, som man tilskriver ham: at Tiden bedækker enhver anden Mands Feil, men foreviger Architectens. Allerede paa Vesterbroe indbyder den af Tre opbygte, med sin Doriske Collonade prangende Accise-Bod, ved sin sin simple Skiønhed til at betragte, Konstnerens større Værker. Med en lignende simpel Skiønhed, men i en større Stiil nærmer sig den latinske Skolebygning til sin Fuldendelse; paa Frue-Kirke og paa Slottet arbeides vel langsomt, men uafbrudt, de ere vel endnu langt fra deres Fuldendelse og hiin opnaaer vel ligesaalidet sin forrige Høide som denne sin forrige Omfang, men skiønnere og smagfuldere vil de fremgaae af deres Aske. Men som et fuldendet Mesterværk viser sig det nye Raad- og Domhuus for den Nysgierriges Blikke; den Engelske Minister Forster sagde, da han besaae denne Bygning: at London ikke kunde opvise Magen dertil; vist nok er ogsaa det Jndtryk, som denne uhyre Bygning, der omfatter fom Gaarde, opvækker, overordentligt; der hersker en Simpelhed og tillige en Storhed deri, en Konst i Benyttelsen, af Lokalet og Anbringelsen af Lysningen som er beundringsværdig, den store Bestibule eller Hovedindgangen, som ogsaa kaldes Børsen, er anlagt i en Stiil af henrivende Majestæt og Skjønhed; et saadant Værk af Menneskebænder indgyder Ærefrygt for den menneskelige Forstand. De prægtigste Salle ere Raadstue Salen og Landsoverrets=Salen, hiin med store Marmor=Støfter, tagne fra Marmorkirken; den ne med Støtter af en egen Composition; denne Sal. saavel som mange af Contoirerne ere endnu ikke tagne i Brug, da der fornødne Boehave og Jnventarium endnu ikke er færdigt. J Kielder-Etagen er Archivet; men man har maattet flyttet det op formedelst Fugtighed, dog haaber man at afhielpe denne Feil ved at omlægge Gulvet. J det store Arresthuus, i hvis Bygning en hensigtsmæssig Melancholie er forbundet med den architectoniske Skiønhed, har man dog ikke kundet forhindre at de Fængslede ere undvigte, man søger nu ved at bedække Vinduerne indenfra med et Jerngitter, at forhindre al Communication imellem Fangerne og de som gaae paa Gaden, og derved at gjøre det vanskeligere for dem at undvige. Man maa med Grund beklage, at denne herlige Bygning; den mærkværdigste Gjenstand at besee i Hovedstaden, er opført i en Udkant af Byen og i et Hjørne af en offentlig Plads, saa maa man tillige beundre at den er kundet bleven opført i en Tidspunct, som den nærværende; men foruden den anvendte Oekonomie i det Heele, saa ere mangfoldige gamle Materialier af andre offentlige Bygninger blevne benyttede til den, og til en Bygning hvortil Millioner af Muurstene ere forbrugte, har man kun indkjøbt 80,000. - Den Administration som i denne Bygning har meest at bestille, er Politiekammeret, vel ere alle de udbrudre Tugthuus=Fauger paagrebne; Vesterbroes Slagtersvende grebe allene 21 af dem; men Tyverierne ere overmaade hyppige, en Følge af det Bellevnet og den overdrevne Fortieneste hvortil saamange Mennesker i vore Dage ere blevne vante; Tiggeriet er ikke saa stærkt i Gang, som det har været i Sommer; men Hovedstadens Fattigvæsen, trænger dog endnu til en Hovedreform, til lønnede Embedsmænd, til Egne Fattighuse, til natural Forsørgelse og Arbeidsindretningre og til Ligningen. af en hensigtsmæssig og tilstrækkelig Fattigskat, det eneste radicale Cuur imod Trangens og Tiageriets Onde. Politiets Opmærksomhed er i øvrigt henvendt paa de gale Hunde (ogsaa Kattene begynde at blive galet, de fanges nok saa net, paa militairisk Facon, en af Paagriberne scharmerer forfra og tiltrækker sig Hundens Opmærksomhed, imedens en anden bagfra kaster den et Næt over Hovedet, hvorved den indspærres i en Kasse for at leveres til Døden. – Pengenes ringe Værd eller den høie Cours, er det største offentlige ude. Men Regieringens vise Foranstaltninger, betydelige Jndskrænkninger, Fredens Sikkerhed og dette Aars riige Høst vil formodentlig snart seire over Aageriets Konstareb, alle Stænder liide imidlertid endnu deraf, sjær Embedsclassen, og alle gode Jndretninger standses derved i dens Virksomhed; de offentlige Bibliotheker forhindres at holde Skridt med Videnskabernes Tilvært, dog udrettes meget, saaledes er den Arnæ Magnæanske Commission i fuldBirksomhed, og den saalænge forventede Udgave afden nordiske Oldtidsældste Digt af Eddas, 2 Deel, vil snart udkomme.