Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-01-19
(Jndsendt.) Jeg har med Bedrøvelse, og, Sandheden troe maa jeg tilføie, med megen Forundring seet, at Cancellieraad Haastrup ei er blevet gjenvalgt af det Distrikt, som han i de forløbne 6 Aar har repræsenteret ved Stænderne. Hele hans Færd i Stænderforsamlingen har været saaledes, at han, saavel af mig, som af alle de Deputerede jeg kom i venskabelig Berørelse med, ansaaes som en af Bondestandens varmeste Tilhængere og Forsvarere. Føies hertil, at H. besidder Talegaver, der især i de sidste Forsamlinger mere og meere uddannedes, og at han af Forsamlingen valgtes til Medlem af alle Committeer - maaskee med Undtagelse af Veisagen, hvor han manglede een Stemme for at kunne blive Medlem deraf - hvori Landboesager, forhandledes, saa synes herved godtgjort, at hans Med deputeredes Mening om ham var, at han paa tilfredsstillende Maade udfyldte sin Plads. Jeg, der ogsaa har været Medlem af de fleste Committeer, Landboe-Sagerne vedkommende, har desuden havt Leilighed til at bemærke, hvorledes han i disse varmt tog sig af Bondestandens Bedste. Men er det der her er anført sandt, og dette skal ikke kunne nægtes, saa formaaer jeg ei at begribe, hvad der kan have berøvet ham vælgernes Tillid, med mindre jeg vilde antage, at en eller anden hemmelig Fiende har forstaaet, at udstrøe Mistillidens Sæd blandt dem. - Jeg, som lever i en anden Provinds, kan naturligviis ei vide dette, og at det Stykke, som jeg har læst i No. 3 af Fyens Stiftstidende, og som er af Hr. Proprietair Hansen, skulde kunne have foranlediget dette, kan jeg ei forestille mig, da de deri anførte Gravamina deels ere lidet betydende, deels uefterrettelige. Saaledes bebreides H. at han forlangte, at Godseierne ogsaa skulde tage Deel i Veiarbeidet paa Biveiene. Men dette var jo aabenbart et Forslag til Bøndernes Fordeel, og jeg har nogen Grund til at formode, at det var Frygten for, at et saadant Forslag vilde gjøres og maaskee gaae igjennem, der noget bidrog til, at gjøre Eierne af det privilegerede Hartkorn saa villige til, at gaae ind paa Lovforslaget. Og hvad vil det sige, at en Proprietair i den jydske Forsamling stillede det Forslag, at om O. Kirks Forslag, der netop var det samme som Haastrups, gik igjennem, saa skulde Lovudkastet fraraades, Havde H. og K. havt Majoritet for deres Forslag, saa vilde der jo og have været Majoritet for, at Loven skulde udkomme. Det er altsaa Haastrup, ikke Hansen, der i denne Sag saae meest paa Bondestandens Bedste, Haastrup har maaskee nok forudseet, at hans Forslag ikke vilde gaae igjennem; men han har villet paatale Bondestandens, af ham antagne Ret, og det mislykkede Forsøg, kan af ingen Billigtænkende lægges ham til Last. - Naar H. har modsat sig de ugifte Bønderkarles Frigivelse, saa formener jeg, at dette er skeet, fordi han har havt Misbrugene, muligen Tanken om for tidlige Ægteskaber, som deraf kunde flyde, for Øie, medens han har overseet det gavnlige og retfærdige i Frigivelsen; men hiin Mening deeltes jo af den større Deel af Bønderne, og han har altsaa handlet i deres Aand. - Hvad Haastrup har sagt mod Aagerlovenes Ophævelse, troer jeg vist stemmer med Bondestandens Anskuelser, thi enhver Bonde, der har en Prioritet i sin Eiendom, vilde dog vistnok - med eller uden Grund - befrygte, at Kapitalen kunde opsiges ham, eller han nødes til at give 5 a 6 pCt. Haastrup har altsaa ogsaa heri rettet sig efter Bondestandens Ønske, der stemmede med hans Overbeviisning. - Og hvad Skattebevillings-Sagen angaaer, da er Hr. Proprietair Hansens Meddelelse, angaaende Haastrups Votum, uefterrettelig, thi han siger: "Haastrup modsatte sig den af Forsamlingens Majeritet attraaede Modification i vor Statsforfatning," men Haastrups Votum lyder saaledes: "Da der er begjært Kugle stemning, maa jeg gjentage, at jeg stemmer for Committeens Jndstilling, og jeg finder saameget mindre Betænkelighed herved, som den alene gaaer ud paa, at henstille til nærmere Overveielse, hvad Hs. Majestæt i sin Viisdom maatte finde for godt. Eiheller finder jeg noget Betænkeligt ved, at Petitionerne om Skattebevillingsret indsendes til Hs. Majestæt. Hvorledes Hr. Hansen, er kommet til at paastaae, at Haastrup modsatte sig Majoriteten, er mig derfor ubegribeligt. - Endelig siger Hr. Hansen om sig selv: "Jeg søgte at berede den nedtrykte Huusmandsstand en blidere Fremtid. Hvorved Hr. H. har gjort dette, er mig ubekjendt; thi det eneste, som jeg i den Anledning erindrer, er, at han fremkom med et Forslag, som Forsamlingen, om jeg ei husker feil, afviste. Men dette Sidste skete aldeles ikke, fordi der manglede Deputerede, som ynkes over denne Klasses fortrykte Tilstand, men fordi, saavidt jeg veed, endnu ingen af os havde fundet Middelet, hvorved disse Medborgeres Tilstand virkelig kunde forbedres, og fordi nogle af os, hvoriblandt jeg, fandt, at de flere Forslag der gjordes, snarere kunde forværre, end forbedre deres Stilling. Efter det jeg her har anført, indseer man ikke let, hvorledes Hr. H. er kommet til at raade, hellere at sende en Bonde til Forsamlingen, end Haastrup. Vel kjender jeg ikke den Bonde, som er valgt, og det er jo muligt, at han er saa udmærket imellem de fyenske Bønder, som O. Kir imellem de jydske, i hvilket Tilfælde jeg vistnok lykønsker, Forsamlingen; men er dette ikke Tilfældet, indseer man ikke, hvorledes Hr. H., der har seet, hvor saare lidet Bønder formaae at udrette i Stænderforsamlingen, har kunnet ønske en saa virksom, oplyst og erfaren Mand, som Haastrup, der besidder Evne til at debattere, fjernet, for at give en Bonde Plads. 2de Efter det her Anførte kan jeg kun ønske, at Cancellieraad Haastrup endnu maa blive valgt i et af de Distrikter, hvori Valgene ikke ere begyndte, og jeg kan med fuldkomneste Overbeviisning raade hertil, thi Haastrup har i de tilendebragte Forsamlinger ei blot viist sig som en brugbar Mand, men endog som en af Bondestandens varmeste Venner. Skulde man falde paa at spørge mig, hvad der berettiger mig, Jndvaaneren af en anden Provinds, til at raade de fyenske Bønder, med Hensyn til de endnu forestaaende Valg, da har jeg derpaa kun det simple Svar: At jeg fra den Tid jeg rettede min Tanke paa alvorlige Gienstande, har ønsket, at jeg endnu ønsker, og, saalænge jeg lever, vi ønske, at det maa gaae den danske Bondestand vel. Meget kan udrettes af Stænderne til deres Bedste, naar den kun sender dygtige Mænd derhen, og blandt saadanne maa jeg regne Haastrup. Desuden ligger det i min Natur, at forsvare mine Venner, eller Mænd jeg agter, naar jeg seer dem udsatte for ubillig Daddel. Joh. Chr. Drewsen. Svar paa Spørgsmaalet i dette Blads No. 8. Ved det i Svendborg foretagne Prøvevalg i Anledning af en Stænderdeputeret, fik Hr. C. S. Bøye Stemmerne som Suppleant, og var det fremdeles Ønsket, skjøndt Manikke vidste om han vilde modtage et saa byrdefuldt og opoffrende Hverv, at have seet denne høitagtede Medborger valgt som saadan ved det virkelige Valg; men Flere saae sig ved den stedfundne Stemmegivning i Nyborg og især i Svendborg foranlediget til, anderledes at disponere over deres Stemme, for efter enkelt Vælgers Dom og Anskuelse, enten at modvirke eller assistere de Bestræbelser, der bleve gjorte, for at give Valget et andet Udfald end det der fandt Sted, og saaledes sees heraf Aarsagen, hvorfor Hr. C. S. Bøye ikke fik et høiere Antal Stemmer af Vælgere, der ønskede Hr. O. Lehmann til Deputeret og ham til Suppleant, og hvilke desuden endnu vare afhængige af en 4de Valgafdelings Stemmegivning. Jøvrigt er det vores fulde Overbeviisning, at disse Vælgere med Samvittighedsfuldhed og Værdighed, ved dette vigtige Hverv, have opfyldt deres Pligt imod Konge, Fædreneland og enhver Vedkommende, hvorfor vi ikke finde Anledning yderligere at indlade os om en Sag, der allerede er ordnet og fuldendt. A. . . . . G. Det høist fornærmelige og pøbelagtige Angreb paa Hr. Etatsraad, Ridder Steenfeldt og mig, hvormed Ove Thomsen under Anonymitetens Banditkappe har besudlet sin Avis for i Søndags, er af alle Retsindige læst med en saa dyb Jndignation, at ethvert Svar fra min Side bliver overflødigt. Blot for at Enhver selv kan domme og for at vise, med hvilke Vaaben samme Folk fægte, optages Stykket ordlydende nedenfor. Er det paa slige Stemmeberettigedes, Skuldre, at vor Abrahamson skal opkravle som Deputeret, da fortjener han virkelig at ynkes. Odense den 18 Januar 1811. S. Hempel.