Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-03-28
Den pludselige Jldebrand, som i Løverdags udbrød i Hollænderbyen paa Amager, lagde i en Tid af en Time 30 Gaarde og 11 Huse saavelsom Udhusene paa Præstegaarden, Degneboligen og Skolen i Aske. Formedelst den stærke Østenvind greb den saa hastig om sig, at al Redning næsten var umuelig. Med dette Uheld forenede sig endnu den ulykkelige Omstændighed, at det just var Torvedag, og at de fleste Jndvaanere altsaa, efter Sædvane, vare i Kjøbenhavn. Foruden adskillige Mennesker, hvoraf 10 hidtil ere fundne døde, ere endeel Creature indebrændte. Hos en Skytte, ved Navn Goldsmidt, fandtes allene 7 Døde. Endskjøndt de fleste af Hollænderbyens Beboere ere velhavende Folk, saa er det dog tungt, at saa mange stræbsomme og for Hovedstaden vigtige Mennesker skulle med eet saaledes see sig skilte ved Frugterne af mange Aars redelig Stræben, og fra formuende Landboer i et Øieblik forvandlede til forarmede Huusvilde. Enten denne Jld er opkommen ved Vaade eller Paasættelse, kan jeg ikke bestemme; men det synes i det mindste at være mere end blot Hændelse, at den just udbrød under en saa skrækkelig Storm. Vi ere overalt aldrig blevne saa ideligen hjemsøgte af Jldsvaader, især paa Landet, som siden den Tid, man ogsaa der har begyndt at lade sine rørlige Eiendomme forsikkre. Vel kan jeg ikke tænke mig Menneskene saa fordærvede, at man for at tilvende sig en ussel Fordeel, skulde kunne begaae den skjændigste af alle Misgierninger, som den Straf Loven foreskriver næsten er en Naade for. Men Erfaringen viser dog, at Jlds Paasættelse ikke er uden Exempel her i Landet, og det synes i det mindste at være mere end blot Hændelse, at Jldsvaader nu ere hyppigere paa Landet end før Jøvrigt er det vist, at uforsigtig Omgang med af Jld kan være stor Aarsag heri, og saalænge man altsaa ikke ret alvorlig straffer den, der overbevises om, ved Skjødesløshed, at have bragt saa store Ulykker over sine Medmennesker, maa man befrygte, at Jldsvaader neppe ville blive sjeldnere hos os. Saavidt jeg veed, har Jlden i intet Land raser saa skrækkelig i en Tid af tolv Aar, som i vort Dannemark. Uagtet der er føiet Anstalter nok til at slukke de opkommende Jldebrande, synes man ikke at have været opmærksom nok paa at forebygge Aarsagerne dertil, deels ved at gjøre Anordningerne desangaaende saa bekiendte blandt Almuen som mueligt, deels ved ret alvorlig at straffe dem, der overbevises om at have omgaaet uforsigtig med Lys og Jld. J en Tidspunct som den nærværende, hvor Fædrenelandet behøver sin hele Kraft mod udvortes Fiender, er saadanne indvortes dobbelt farlige. Folkelærere, Huusfædre, Huusmødre og Ungdomslærere burde anvende alt for ret tidlig at vænne Ungdommen til at omgaaes forsigtig med Jld, og lære den ret levende at indsee, at dette Slags Uforsigtighed er een af de farligste der kan tænkes baade for dem selv og mange hundrede af deres Medmennesker, som ofte med deres Livs og surt erhvervede Formues Forlis uskyldigen maa bøde derfor Den samme Storm, som har anrettet saastor Ødelæggelse paa Amager, har paa Søen kostet mange Mennesker Livet. Af de allerede indløbne Efterretninger veed man, at en Caper fra Kjøbenhavn, Capitain Mortensen, har sat til med Top og Tavl, ikke langt fra Helsingøer, og at hele Mandskabet, bestaaende af 24 Mand, fandt sin Grav i Bølgerne. Jeg ærer Mod og Kickhed; men jeg kan umuelig rose den Lyst, som saa mange af vore Capere fyle til at vove sig saa tidlig ud. Jkke at tale om, at man aldrig med Grund kan antage, at møde fiendtlige Kjøbmandsskibe saa tidlig paa Aaret, hvor man maa frygte ligesaa meget for Driviis som for Storm, saa er Forliset af 24 Sømænd, der i dette Øieblik kunne gjøre Staten dobbelt Tjeneste, alt for betydeligt til at det skulde kunne opveies ved Opbringelsen, af en forfløien Prise.