JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1808-01-01
Om brede Hjulfælger, istedet for vore gamle smalle. (Efter Jndsendt.) Ofte har Politivennen udviklet Nytten af at indføre brede Hjulfælger istedet for smalle, men da denne Sag endnu ikke synes at ville behage vore Landsmænd, maa man see, om et andet Lands Exempel maaske kan virke mere. havde Landevejene i Som bekjendt, Frankerig fordum den Ros, at være de bedste i Europa. De tabte denne Ros under Revolutionen, og det kostede den nærværende Regiering megen Nøje, at sætte denne Deel af den indre Statshusholdning igjen i behørig Stand. Men den har gjort mere end tilsorn var skeet, og har, ved at aabne mange nye Veje, lettet Samfærselen indenlands og med Udlandet, og særdeles ogsaa, ved Vejpengenes Afskaffelse, udrettet meget for dette Øjemed. Da man imidlertid, ved de mange Arbejder, som i alle Departementer maatte foretages, lærte for vel at indsee sammes Kostbarhed, saa var det naturligt, at man udtænkte Midler til at vedligeholde disse kostbare Arbejder. Man fandt eet, som er Udlandets Efterligning værdigt, i Jndførelsen af de brede Hjulfælger, hvilke, ved et Kejserligt Dekret, blev gjort til Lov for alle Lastvogne. Det er let begribeligt, at den gemene Mand var utilfreds dermed, og besluttede sig kun ugjerne til, at afskaffe sine hidtil havte Hjul, for at købe nye en halv Gang dyrere istedet. Men det er Skæbnen med alle nye hensigtsmæssige Jndretninger, hvor Regjeringen kun ved Magtord kan møde det gamle Brug. Dette skede i Frankrig, og allerede i rum Tid seer man ingen andre Hjul paa Lastvognene, end de befalede. Saameget nu sammes Nytte for Vejens Vedligeholdelse falder i Øjet, saa har man dog endnu ved udtrykkelig anstillede Forsøg gjort Nationen derpaa opmærksom, fordi den almindelige Mand ligesaa let forglemmer, som han besværlig modtager, det Gode, der bliver ham paatvunget. J et Sirkulær til Departementspræfekterne, bekjendtgjør Broog Vejdirektøren, paa nærværende Tid, Resultaterne af de forskjællige Forsøg, som han har ladet anstille. De ere følgende: 2de lige svært beladte og lige stærkt bespændte Vogne, den ene med smalle og den anden med brede Hjul, bleve kørte over forskjælligt Jordomon af ulige Fasthed; da viste det sig: 1) at paa en beplantet Grund, som nylig havde faaet det sidste Arbejde, den første Vogn sank 250 til 280 Millimetrer og den anden ikkun 50 til 80 M. (280 Millin. er omtrent i Alen. 2) Paa en Sædemark sank den første 100 til 240 M.; den anden ikke mere end 25 M.; 3) paa en Sumpgrund sank den første 740 M. og det saaledes, at den blev staaende fast og neppe med ere Forspand kunde trækkes frem; hvorimod den anden kun sank 550 M., og gik uden videre Hielp igjennem; 4) at paa en nye belagt Vej den første Vogn gik langt tungere, i det at dens Hjul knusede Stenene, men den andens Hjul derimod stedse bedækkede den hele Sten, trykkede den ned med Vognens hele Last, derved forbedrede Vejen, og tilmed gik lettere frem end den første. Tager man endnu den Fordel, at disse Hjul vare en halv Gang længere end de smalle, at Vogn, Pakker og Heste langt mere bliver skaanet, saa behøves jo ikke engang Hensyn paa Vejenes Vedligeholdelse, for at gjøre denne Jndretning overalt til Fornødenhed.
Politivennen, 1799-01-01
Advarsel paa St. Anneplads. Paa St. Anne Plads er tvende Gaarde, tilhørende Fru Plat; den ene, og Mægler Jørgensen den anden, under Lit. V. V., og staaer Træer for hver Gaard, hvor der er anbragt en Jernstang, fra Gaardene til hvert Træ, og er sat saa lavt, især fra Mægler Jørgensens Gaard, at Folk i Mørke og Snefog, umligt kan tage sig i agt for dem, men støde sig derpaa meget skammeligt, som i disse Dage har været Tilfældet med mange. Ved enten at borttage dem, eller at anbringe dem højere i Træerne, saa at Folk kunne passere der, uden, deres Næses og Øjnes Saar, gjorde benævnte Gaardsejere sig Publikum meget forbundet; maaskee kunde de med Tiden være samme Tilfælde underkastede, og altsaa vilde være Anmælderen forbundne, at han derom havde gjort dem vidende. K. K.
Politivennen, 1808-01-01
Fire Forslag tilegnede Kommissionen, hvis Formaal det er, at hindre Maskapmed Englænderne. Efter Jndsendt. 1) For at hindre, at upatriotiske Handelsmænd ikke skulle kunne fra engelske Vareoplag i Lande, hvormed Handelssamkvem er tilladt af den danske Regjering, bringe engelske Varer ind i Landet, foreslaaer man, foruden andre Attester, at fordre en dansk Konsuls Attest, der boer eller har Konsulat paa det ikke engelske Sted, hvorfra Varerne opgives at stamme, at de virkelig stamme derfra. 2) For at hindre alt muligt falske Foregivende, at have for Krigen købt de og de Vare, af den og den Nation, foreslaaer man, at det paalægges enhver Købmand i Danmark og Norge at opgive nu, hvad Køb han har gjort eller ladet gjøre, med fremmede ikke engelske Nationers Købmænd, saa omstændeligt som muligt, indtil Dato. 3) For især at hindre engelske Sukkere, Kaffeer, Theer, Bomuldstøjer, Klædevarer og Bomuld, fra under falsk Navn af Nordamerikanske eller Franske, at indbringes af upatriotisk dansk Handelsmand, foreslaaer man, at det paalægges enhver Handelsmand, strax at tilkjendegive Komnestenene der dennes Pligt af Fortielse til andre Handlende) enhver Ordre han giver til Jndkøb paa fremmed Sted af nogen af disse Vare, for at Kommissionen kan skaffe sig den fornødne Kundskab. 4) For at komme efter enhver Svigsom alligevel i disse Stykker maatte begaaes, foreslaaer man, at den danske Konsul, som opdagede Svig, skulde nyde til Belønning to Trediedele af Varenes Beløb, samt anbefales til Kongens udmærkede Naade.
Politivennen, 1808-01-01
Forslag til Brandvæsens Kommissionen. Da den usædvanlige Omstændighed indløber i denne Vinter, at næsten hele Kbhvn med Forstæder bruger ikke blot utørt, men aldeles grønt eller nyskovet Brænde paa Skorstensarne og i Stueovnene, og dette efter al rimelig Formodning vil vorde Tilfældet i næste Foraar og maaske hen paa Sommeren; og da, som bekjendt, sligt Brændsels Brug afsætter i Skorstensrørene en usædvanlig Mængde Glandssod, og altsaa forvolder en større Brandfarlighed; foreslaaes, at den anordnede Frist, inden hvilken det er befalet at lade Skorstensfejningen foretage, nemlig, af 3 Maaneder, maatte forkortes til 2 Maaneder, eller saameget, som maatte befindes modvejende den bevirkede større Brandfarlighed. Dette blev vel en større Byrde, saavel for Ejere, som for Lejere; men Tryghed er vel værd at man køber den, om det endog et dyrt.
Politivennen, 1808-01-01
Taksigelse til Hr. V. S....... (efter Jndsendt). En sand Velgjerning udøvede Du, ved at nedsætte Priserne; vel kan det fortryde nogle usle Spekulanter, som søger ved slige Lejligheder at sne Marven af de Fattige, for at destobedre deres Ransler vorder fyldet. - Handel som hidindtil, saa vil hele Verden agte Dig.
Politivennen, 1808-01-01
Spørgsmaal til Hr. Prof. Rahbek(Efter Jndsendt.) Naar kunne Subskribenterne paa Komus og Momus vente at Hr. Professoren atter fortsætter dette Maanedsskrivt, som nu har standset siden April forrige Aar.
Politivennen, 1808-01-01
Uorden. 1) Det er en saare slem Uskik, at Sme den i store Kongensg., i Vingaardstr. o. f. St. beslaae Heste paa eller nær Fortoget uden for deres Værksted. Sligt er ej sjælden til Hinder for de Gaaende, hvilke maa vige af Vejen for disse Dyr, som aldeles ikke burde være der. Ofte ere 2de Heste ad Gangen bundne til Muren, af hvilke den ene drejer og vender sig, medens den anden beslaaes, undertiden staae de begge bundne der, uden at nogen af Smedens Folk ere hos dem; naar nu nogen med Paraply eller andet sligt, som foraarsager Opmærksomhed, gaaer paa Fortoget, saa blive Hestene urolige, og Fodgængerne maae da undertiden forlade Fortoget af Frygt for at beskadiges af Hestene. - Dette er saameget mere ubehageligt, naar der ligger en Vold af Sne, hvori man maae træde, for at undgaae dem.
Politivennen, 1808-01-01
Om en Uorden. (Efter Jndsendt.) L. N. Christensen averterer en Bogi Adressavisen No. 46, som han kalder: Samling af Selskabssange for Landalmuen i Almindelighed til Munterhedens Udbredelse og Smagens Forædling a. Anmælderen lod denne Bog købe strax, men da Titelbladet hverken taler om Landalmuen eller Strandalmuen, saa er det, naar man sammenligner Avertissementet med Bogens Titel, enten Uorden eller Ruskumsnusk. Fortalen og Bogen selv vil nok blive omtalt siden til Landalmuens Gavn og Nytte.
Politivennen, 1808-01-01
Patriotisk Yttring. (Efter Jndsendt.) Da Staden maligler Brænde, og dette er dyrt for alle, men især for den Fattige, saa var det at ønske, at en kyndig Forstbetjent blev beordret, at lade saavel de i Filosofgangen som paa hele Volden staaende Træer afkappe saameget som de kunde taale, uden derved at beskadiges, og dette saaledes afkappede sælges hver Aften i smaae Hobe, hvorved mange vilde blive hjulpne, og det derfore Jndkomne vilde da vist beløbe sig til 4 a 5 ja maaskee 600 Rdlr.
Politivennen, 1799-01-01
Vidnesbyrd om Sprogøe. Paa min Tilbagerejse til Kjøbenhavn har jeg havt Lejlighed til at see Jndretningerne paa Sprogøe, og fundet dem gandske tilstrækkelige til at yde de Rejsende Ly, Underholdning ja endog, naar disses Antal ikke er alt for stort, Bekvemmelighed. Der var ingen Mangel paa Mad og Drikke, og der savnedes hverken Reenlighed eller god Opvartning. Kjøbenh. d. 8 Februari. 99. Svadicani. Livlæge.
Politivennen, 1808-01-01
Uordener. 1) Mandagen den 1ste Febr. om Aftenen Kl. 10 1/2 var der fra Hjørnet af Norregade over Skidentorvet til Nørreport ingen Lygter tændte, hvilket nu, da Føret er saa slet, er højst ubehageligt og farligt for dem, som paa denne Tid ere nødsagede at passere bemældte Sted. 2) J Onsdags blev et ungt Menneske som i Gothersgaden gik til Sessions, bidt af en Hund, som en Dreng fra Brøndstrædet havde med sig. Man ønsker, at Faderen, der er en Stuebeboer i Brøndstræde, vil sørge for, at denne afskyelige Hund vorder ødelagt eller bunden, da mai manglende Fald næste Gang nævner ham, for atter at paaminde ham om denne Menneskeligheds Pligt. 3) Engang forhen er i disse Blade paaanket den Maade, hvorpaa Gluggerne hænge paa Nikolaj Taarn. For enhver, som skal gaae der forbi, og iforvejen kaster et Øje op paa Taarnet, maa dette Syn forvolde Angst, og en saadan Lems Nedfald, som dog vel i stærk Blæst var mulig, kunde vist nok have meget bedrøvelige Følger.
Politivennen, 1808-01-01
Anmærkninger i Anledning, af Kapt. Stibolts patriot e Forslag, at indfore en Nationaldragt. (Efter Jndsendt.) Kaptejnens patriotiske Hensigt, at formindske den store Yppighed, der hersker iblandt os, som bidrager saameget til mange Famillers Undergang, og Fædrenelandet til et betydeligt Tab, troer jeg ikke kan blive paa den bekvemmeste Maade opnaaet ved en Nationaldragt. Først, fordi det vilde være vanskeligt at opfinde en Dragt, passende til alle Aarstider; for det andet, da det ligger i den menneskelige Natur, at søge at behage, hvilket vi sporer iblandt de vildeste Nationer, som for deres Pynt martrer deres Legemer, for at opnaae dette Øjemed, saa vilde det være haardt at blive tvungen til at bære en Dragt, som misklædede; for det tredie vilde det nødsage alle dem, der rejste til fremmede Lande, at lade sig forfærdige en ny Klædeforraad, som er Tilfældet med den Svenske Nationaldragt, hvilket ville foraarsage betydelige Bekostninger. Derfor tør jeg foreslaae, at istedet for Nationaldragt, maatte indføres fem Nationalkulører, som maatte være af de Farver, som kan frembringes her i Landet, hvilket vilde bidrage meget i den huslige Oekonomi, thi hvor ofte seer man ikke mange kostbare Klæder, som ikke blive brugte, fordi de ere ikke mere af Modens Kolør. Det vilde ligeledes bidrage meget til vore Fabrikers Forbedring, og sætte Fabrikanterne istand, til at sælge deres Varer for en meget billigere Pris, thi nu maa baade Fabrikanten og Handelsmanden have en større Gevinst paa de Vare de sælge, af Frygt for ikke at kunne faae deres Beholdning afsat, førend de Kolører de have ere af Moden, og at være nødsagede at sælge disse for meget bedre Køb, eller at beholde dem, hvilket Tab de ikke vare Udsatte for, naar man stedse brugte de samme Kolører. Det vilde ogsaa bidrage til at vore Fabriker kom i største Flor; thi ved stedse at arbejde i de samme Kolører, maatte de bringe det til allerstørste Fuldkommenhed, og med Tiden ikke allene kunne forarbejde, hvad vi selv behøvede, men endog sælge det til Fremmede. Thi det er beviist, at man kan forfærdige meget godt og fint Klæde blot af dansk Uld, og ved denne Forædling af vore Produkter, vil Landet vinde betydeligt, og der behøvedes ingen anden Opmuntring, end at forbyde Jndførelsen af fremmed Uld, og Udførelsen af vores raae Uld. Man kunne ogsaa bestemme visse Slags Tøjer og Kolører til Fruentimmerne, som alt maatte være af indenlandske Fabriker, dog burde det tillades, at Mandfolk og Fruentimmer maatte bruge de allerede forfærdigede Klæder.
Politivennen, 1808-01-01
Spørgsmaal fra Helsingøer. (Efter Jndsendt.) Blandt de mange Varer, som bleve Udlossede først i Oktober f. A. af Brigskibet te Sprigthi, (et af de Skibe, der ved Skud fra Kronborg maatte stryge og blev opbragt) vare og en Mængde Fade Bladetobak. Disse Fade bleve alle indlagte i Toldbodgaarden, hvor de nu have ligget paa 5te Maaned, under aaben Himmel, Udsatte for Regn og Fugtighed og følgelig for Bedærvelse. Her spørges derfore, hvorfor Vedkommende (hvilke disse egentlig er veed man ikke) ikke have sørget for enten at lade dem bringe under Tag, eller bortsælge efter saa lang Tids Forløb, og forinden de blive ganske bedærvede. Slige Vare, som udsættes for Bedærvelse, kunne helst strax bortsælges, og jo længere nu disse Tobakkers Salg udsættes, destomere kunne de tabe i deres Værd, og destostørre Tab bliver det for alle de danske Mænd, hvem Varernes Pengebeløb maatte tilfalde, som Prispenge. Jngen vil nægte, at der jo bør snarere virkes til saadanne Mænds Fordel end Tab. Tiden vil vise Udfaldet.
Politivennen, 1808-01-01
Et Spørgsmaal fremsat til Helsingørs Politi. (efter Jndsendt.) Jo dyrere og besværligere det er for den ringe og fattige Mand i disse Tider at erholde de nødvendigste Levnetsmidler, jomere bør der vaages over, at disse ikke fordyres end mere, ved ulovligt Opkøb og Forprang. Som det er en sand Velgjerning for mange Byens Jndvaanere, at en Mængde fersk Sild er i denne Vinter hidført fra svensk Side, skjøndt man aldrig har hørt en saa høj Pris, 4 a 5 Mk. for en Ol, paa en Tid, den forhen aldrig galdt højere end 20 a 24 Sk., saa turde det saameget mere ønskes, at den ikke ved Opkøbere og Forprangere fordyredes, som dog skal være skeet og skeer derved, at Opkøberne, som, naar en Baad ankommer og kun forlanger 4 Mk. for Olen, indfinde sig strax og indgive dem at forlange mere; naar Baaden nu har ligget 4 og 6 Timer, afkøbe Prangerne dem Resten for at udhøkre den til højere Priis, for at forekomme dette Prangerie, var det ønske, at Byens aarvaagne Politi vilde henvende sin Opmærksomhed herpaa saaledes, at det ved at erkyndige sig om den først satte Pris, forbødes at samme ikke forhøjedes, samt have et aarvaagent Øje med de uforskammede Opkøbere. At gjøre 2 a 3 Besøg paa Broen daglig, naar der ligger Baad med Sild, vilde kunne have sin store Nytte.
Politivennen, 1808-01-01
Spørgsmaal. (Efter Jndsendt.) Man spørger, om det Løfte, Professor Gamborg har givet, om Mentgignes Oversættelse, kan haabes opfyldt?
Politivennen, 1808-01-01
Uorden. J Nybrogade No. 5 findes en Hund, som forestiller sig venlig, indtil man er kommen den forbi, hvorefter den da paa en frygtelig Maade angriber. Anmælderen spurgte, da han af Trapperne kom ned i Gaarden, hvem den vel hørte til, og en Pige svarede, det var Beboerens paa første Sal. Om dette er sandt, vides ikke, men Sandhed er det, at det var meget ønskeligt, om vedkommende Ejer vilde skille sig ved den, da det dog maae blive en slem Bebrejdelse, ved den at have skadet sit Medmenneske.
Politivennen, 1808-01-01
Forslag og ønske til Bygmestere og Bygherrer. (Efter Jndsendt.) Det er bekjendt nok, at der her i Byen er Mangel paa bekvemme Værelser til en aarlig Leje fra 20 til 100 Rdlr., saasom for Familier, der kun behøver 2 eller Værelser med Kjøkken, Spisekammer og dags Brænderum; for Enker, der gjerne lade sig nøje med eet Værelse, Brænderum og fælles Kjøkken. Denne Mangel blev føleligere efter Jldebranden i 1795, da der ved de Huse, der opførdes paa de Afbrændtes Pladser, kun lidet sørgedes for disse Folkeklassers Tarv. Endnu føleligere er Mangelen bleven efter Jldebranden ifjor, da just i adskillige af de afbrændte Gader fandtes de fleste af deslige Lejligheder. Derfor var det at ønske, at vore Bygmestere eller Bygherrer vilde opføre Vaaninger for saadanne Familier. Paa Pragtværelser og Værelser til et Par hundrede Rdlr. er der ingen Trang. Det lod sig ved et nøjagtigt Overslag bevise, at deslige Bygninger vare ligesaa fordelagtige, som de, hvori en Etasse indbringer 4 til 500 Rdlr., naar det betænktes, hvormeget lavere og simplere saadanne Værelser kunde være indrettede. Den største Ubekvemmelighed saadanne Bygninger havde for Ejerne, var det Bryderi, det medfører, at have mange Husfolk. En anden Slags Bekvemmelighed man maatte ønske, at en af de Byggende vilde forskaffe Staden, var, at indrette en meget stor og et Par mindre Sale, bestemte til Udleje ved enkelte Lejligheder, il Forsamlinger for Jnteressentskaber, til Talers Holdelse, Konserter, Baller o. d. l. Den eneste Sal, der forhen var til saadan Brug, nemlig paa Bryggernes Langshus, er nu ødelagt.
Politivennen, 1799-01-01
Om gale Hunde. Det har længe været en Tanke hos mig, førend jeg i Dag læste Jversens Fyenske Avis No. 14, nemlig at der i Landet er befundet gale Hunde, som i denne almindelige usædvanlige Frost af 17 til 18 Grader, have ej allene skambidt Mennesker, men endog saaledes, at nogle deraf ere døde. At her i Hovedstaden, hvis Gader vrimle af større ag mindre Hunde og som tildeels har Anseende til saavel Hunger som Tørst, burde agtes noget derpaa. Politimesteren anmodes derfore det snareste muligt, ved en Plakat at forbyde alle løse Gadehunde saalænge Frosten vedvarer, og indtil videre, under en passelig Straf, og ellers Hundenes Nedslagning af Natmandens Folk. Den stærke Frost er for dette Slags Dyr ligesaa farlig som den stærke Varme, og de som staae bundne bør hverken hungre eller tørste, som for dem er den eneste Kur. Velmeent.
Politivennen, 1808-01-01
Bon eller Anmodning til Hr. Major Reke paa Fredensborg. (Eftet Jndsendt.) Fornuftige Folk ville aldrig kunne falde paa, at det kunde være med S. T. Hr. Majorens Vidende og Villie, at tvende store løse Hunde anfalde de forbi Majorens Gaard til eller fra Fredensborg passerende Rejsen, de, hvorved disse udsættes for, ved skye eller løbske Heste at lide Skade paa Lemmer, Helbred, eller Heste og Køretøj, men meget mere, at en eller anden i Majorens Tjeneste staaende kaad Dreng eller Karl kan finde sin Fornøjelse i, at hidse disse Hunde paa de forbifarende Rejsende; og da Anmælderen heraf har været mere end een Gang udsat for Fare for disse Hunde, saa bedes Hr. Majoren, strængt at tilholde sine Folk at lade disse Hunde binde, eller i det mindste bevogte dem saaledes, at de ikke herester kunne anfalde de forbi Huset Rejsende. J anden Fald vil det alvorlig paaklages for vedkommende Øvrighed, dog dette Fald tænker Jndsenderen ikke muligt.
Politivennen, 1808-01-01
Spørgsmaal Theatret angaaende. (Efter Jndsendt). Var det ikke godt, om det bekjendtgjordes i Aviserne, hvad Tid Komedien faaer Ende, ligesaavel som naar den begynder. Det vilde forebygge Tidsspilde for mange. Ofte holde Kareterne 1/4 Time førend Stykket endes. Mange Damer gaae til Komedien og hentes af deres Mænd eller andre; disse maae da, for ikke at komme for sildig, patrollere omkring eller opholde sig i Fremmerset, ofte henved en Time i Forvejen. Man kan vel spørge Hr. Kontrolløren, naar Stykket endes, men dette forudsætter, at man skal gaae derhen i Forvejen, eller dog, hvis man og har fulgt en Dame derhen, at man da erindrer at spørge. Denne Tidsspilde og Ubehagelighed vilde forebygges, naar Tiden angaves bestemt i Avisen. J Stokholmsposten finder man bestandig: Spectaklet borjas Kl. - og slutas Kl. hvilket ogsaa for dem, der fra Komedien ville tage i Selskab, er behageligt at vide i Forvejen.
Politivennen, 1808-01-01
Ønske om Rendestensbretterne i Frostvejr. (efter Jndsendt). J Fredags Aftes kom en Mand gaaende paa Fortoget paa store Købmagergade Kl. 7, da det allerede var mørkt. Udenfor Porten af den Gaard, som er lige for Silkegaden, hvor der boer en Kobbersmed, laae Rendebrættet o. 4 en uforsvarlig Maade saaledes op paa Fortoget, at de Jern, som skulde ligge paa Fliserne, stak opad. Da dette ikke kunde sees, fordi den Gaaende havde Lygten bag sig og altsaa gik i Skygge for sig selv, stødte han med den højre Fod mod een af disse Hager saaledes, at denne ei allene gjorde en Flænge i Overlæret af Støvlen af mere end 2 Tommers Brede, men endog saarede Foden; og kunde have foraarsaget et meget farligt Saar, hvis Manden havde gaaet stærkere til. Flængen i Overlæderet er lige ved Vristen, Bevis nok for, at Jernet har stukket meget høit opad, og tillige været skarpt. - Da det rigtig nok har sin Vanskelighed i Frostvejr at faae Rændebrætterne til at falde lige til Fliserne, formedelst den sig ansættende Jis, (skjøndt de dog aldrig burde ligge saa højt op som her var Tilfældet); saa troer man det var det Bedste i saa Tilfælde reent at borttage dem, da den Fare, Fodgængere ved slige opstaaende Jern udsættes for, dog virkelig er alt for stor, ej at tale om det saa bekostelige Fodtøjs Vove.
Politivennen, 1808-01-01
Til D Hrr. Udgivere af Handels- og Jndustrie-Tidenden. (Efter Jndsendt.) Man har ofte seet i Handelstidenden Rubriker om ind, og udførte Artikler fra og til Petersborg, Riga, de amerikanske Stater a. Meget ønskede man, at see lignende indførte, vore indenrigske Stæder betræffende! - Udgiverne ere Mænd af erkjendt Værd, og efter deres Stilling istand til at skjenke virkelige Bidrag om Fædrenelandet selv og sammes Handel og Jndustrie - just derfor har deres læsende Publikum Ret til at yttre hint Ønske, især med Husyn til indenlandsk Fabrikflid og Handel. - Sammes Til, og Aftagelse i Danmarks, Norges og Holstens forskjellige Stæder, endog flere Aar tilbage - ere Gjenstande af største Vigtighed, og man vilde være Udgiverne særdeles forbunden for enhver Oplysning om indenlandsk Handels og Jndustries Fremskridt eller Aftagelse paa dette eller hint Sted, hvilket maaske endog kunde have den væsentlige Fordel, at man paa højere Steder gjordes opmærksom paa en eller anden Handelsgrens Aftagelse paa hint eller dette Sted, og derved saae sig i Stand til hurtig at hæve Aarsagen og ophielpe en og anden synkende Næringsgren. Paa en Tid som denne, er dette af højeste Vigtighed. Jndsenderen, hvis Hensigt ikke bør miskjendes, seer med Glæde i bemældte Tidende enhver udenlandsk Efterretning, der kan have gavnlig Jndflydelse paa vort Fædredelands Handel og Jndustri; men endnu heller, hvad der til danske Stæder og med danske Skibe ind- og udføres.
Politivennen, 1808-01-01
Spørgsmaal til Selskabet for de skjønne Videnskabers Forfremmelse. (Efter Jndsendt.) Selskabet udsatte ifjor nogle Prismaterier, for hvilke Terminen til Jndlevering var bestemt til Augusti Maaneds Udgang. Men da man slet ikke i al den siden August forløbne Tid, saavidt vides, har hørt noget offentligt fra Selskabet, saa spørges: om de af Selskabet til de skjønne Videnskabers Forfremmelse ifjor udsatte Prismaterier endnu gælde for iaar, og altsaa Samæskningen til Præmie endnu staaer aaben for Konkurrentere til dette Aars September Maaned? - Da dette Spørgsmaal er af Vigtighed venter man det offentlig besvaret. Paa Landet d. 20 Febr. 1808.
Politivennen, 1808-01-01
Erklæring et Ønske angaaende anført i Politivennen No. 513 om en Hund paa Fredensborg. Den store forte Hund, som fornemmelig ulejligger Forbifarende, tilhører min Nabo, der ej om Vinteren selv beboer Stedet. Jeg har ofte, endog eftertrykkelig, advaret Karlen, hos hvem Hunden er i Kost, da denne forførte min Hund til samme Uskik, som desaarsag allerede forinden Anmældelsen er skudt. Fredensborg den 2. Marts 1808. Reke.