Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-09-27
Man vil erindre, at en Borger" i Stiftstidenden, No 97 havde drøftet det Spørgsmaal, er det tilraadeligt, at Nykjøbings Borgere garantere den af Havnebestyrelsen stiftede Gjeld?" – Denne Artikel ansaae Hr. Sidenius som et Angreb paa Havnecommissionen, som en Stridshandske, der endog muligviis kunde være kastet af Rid til hele Repræsentantskabet, Havnecommissionen eller til enkelte af disses Medlemmer, for at vække Mistro til deres Characteer, og han fandt sig desaarsag som ældste borgerlige Medlem af den nævnte Commission beføiet til at tage til Gjenmæle i en vidtløftig Artikel, som han tilstillede Red. med det Ønske, at faae den første Deel af den optaget i det Mandagen den 16de August udgaaede N, da en Raadstuesamling angaaende denne Sag var berammet til den følgende Onsdag. Da Artiklen var meget vidtløftig, og der allerede var sat saa Meget til Mandagsavisen, at den ikke kunde faae Plads deri, underrettede jeg strax Hr. Sidenius, herom med Tilføiende, at jeg, om han ønskede det, skulde optage den i et særskilt Følgeblad, hvorimod han Jntet havde at erindre. Jeg troede, at det var Hr. Sidenius bekjendt, at saadanne Følgeblade, hvorved en Redacteur indrømmer En eller Anden at benytte den Leilighed, som et udbredt Blad giver til Offentliggjørelsen af ham privat vedkommende Anliggender, sikkert overalt blive betalte, og jeg havde derfor ventet, at han selv havde erkyndiget sig om Betalingen; da dette imidlertid ikke skeete, tilstillede jeg ham for ikke længe siden en Regning, hvori jeg aldeles Jntet forlangte for Artiklens anden Deel, der havde faaet Plads i en Hovedavis, og for det omtalte Følgeblad kun meget lavt beregnede, hvad dette directe havde kostet mig selv, nemlig 2 Rbd. 3 Mk. Disse Penge erholdt jeg strax tilligemed et temmelig uhøfligt Brev, som jeg besvarede ved at gjøre Hr. Sidenius opmærksom paa de her berørte Omstændigheder og underrette ham om de Principer, som jeg følger ved indsendte Artiklers Optagelse. Da jeg nødig vilde have endog det mindste Skin af at gjøre Uret, og gjerne vilde undgaae et spændt Forhold til en saa agtet og agtværdig Medborger som Hr. Sidenius, tilbød jeg tillige – "saafremt han endnu maatte ansee sig forurettet ved den af mig forlangte Godtgjørelse – at tilbagebetale den omhandlede Bagatel. Jeg modtager fremdeles med Taknemmelighed og optager uden Betaling enhver Artikel, som er skreven i et passende Sprog, og som kan interessere Bladets Læsere, eller som indeholder vigtige og nyttige Oplysninger om communale eller andre det Offentlige vedkommende Gjenstande; men hvorvidt disse Betingelser ere opfyldte, maa jeg naturligviis forbeholde mig selv at bedømme. Det er allerede ofte viist, til hvilke Urimeligheder det vilde føre, om det skulde være en Redacteurs ubetingede Pligt at optage ethvert Svar paa et i hans Blad indeholdt formeentligt Angreb, og naar han tilsteder Offentliggjørelsen af saadanne Artikler, hvis Optagelse ikke er ham eller hans Blad, men kun vedkommende Forfatter magtpaaliggende, paa saa billige Vilkaar, som jeg i nærværende Tilfælde har gjort, indseer jeg ikke, at Nogen har Grund til at beklage sig. Til Slutning maa jeg gjentage den Opfordring, jeg saa ofte har henvendt til Repræsentanterne for de forskjellige Kjøbstad-Communer i denne Provinds, om at offentliggjøre et Uddrag af deres for Borgerne vigtige og interessante Forhandlinger, og jeg maa aldeles underskrive Hr. Larsens Ord, "at vi ikke see noget almindeligt Ønske opfyldt, naar blot Discussioner som ovennævnte (Hr. Sidenius's Jnserat) leveres i Offentligheden, medens de væsentligste Resultater af vore Communalbestyrelsers Virksomhed holdes tilbage. W. Laub.