Ribe Stifts Adresseaviser, 1846-11-10
J et Land, hvor Pressen er friere og Yttringerne af det offentlige Liv mere omfattende, vilde det slesvigholsteenske Spørgsmaal have beholdt dets naturlige Ubetydelighed. Men i Tydskland synes Autoriterne af en eller anden hemmelig Grund at have gjort dette Spørgsmaal til det eneste Lufthul for Pressens indesluttede Jntelligents og Folkets sammenpressede Almeenaand. Deraf kommer det sælsomme Resultat, som vi nu see. Tydskerne ligne Mennesker, som ere udelukkede fra Nydelsen af gjærende Drikke, og som beruses af den første Mundfuld af den forbudne Saft, som det tillades dem at smage. Efter derpaa at have omtalt de tydske Polititers Daarskab, slutter "Times" sin Artikel med følgende Bemærkning: "Man maa oppebie at see, hvilken Fremgangsmaade de ledende Regeringer i Tydskland, og navnlig Østerrigs og Preussens, ville finde for godt at bruge. Men hvad de end beslutte, kunne vi ikke forudsee Andet end Ulykker for Tydskland af denne unaturlige Spænding. Beslutte de at opretholde deres egne Traktater, at respektere Danmarks Besiddelser og bevare Europas Fred, maae de med kraftig Haand kue den urolige Aand, som yttrer sig saa lydeligt i disse Demonstrationer. Men i saa Tilfælde ville de paadrage sig selv den Forbittrelse, som nu er vendt mod Danmark, og føre en farlig Krig mod den offentlige Meening, som nu hersker blandt deres Undersaatter. Give de derimod efter for dette Tryk af den offentlige Mening og erkjende Tydsklands Fordring paa at gjøre Kongen af Danmark hans Myndighed stridig og sønderlemme hans Besiddelser, da udsætte de sig i høi Grad for at frembringe et Brud i Europas Raadsforsamlinger og blive de umiddelbare Angribere paa de erritoriale Overeenskomster, som England, Frankrig og Rusland ved mangfoldige Traktater ere forpligtede til at opretholde og forsvare."J disse Dage er der i Egnen af Apenrade forefaldet en blodig Tildragelse. En Chausseearbeider, der havde indlogeret sig i et ved Strandbredden beliggende Huus, laae i sin Seng og fik sig en Middagsluur, da han i et Par Dage ikke havde været paa Arbeide. Paa eengang træde to andre Arbeidere ind i Huset, gaae ind i Sovekammeret, og den ene af dem, der havde en tyk Knippel i Haanden, gav den Sovende dermed nogle Slag lige i Hovedet, saa at Blodet strax randt frem; det hedder, at en Trediemand skal have ægget til denne Gierning. Opreven af Søvnen paa denne ublide Maade, flygtede den Saarede ud af Huset, hvilket de to Andre ogsaa strax forlode. Da Førstnævnte atter var kommen til Samling, blev han opflammet af en rasende Vrede, hentede et med Rendelugler og store Hagel ladet Gevær og ilede hen til sine Modstanderes nærliggende Logis. De indenfor værende Personer bemærkede tillykke hans Komme og Hensigt, og dukkede sig derfor ned et Øjeblik førend Skuddet foer ind af Vinduerne, nedrev Urtepotterne &c. Endnu i fuld Raseri trængte han ind i Stuen, sønderslog med Geværet hvad han forefandt, slog Geværet selv itu, og gik derpaa tilbage til sit Logis. Men neppe var nogen Tid forløben, førend en Trop af 10-12 Mænd, bevæbnet med Knipler og Knive, overfaldt Huset; en rasende Kamp opstod, hvor han, som havde affyret Geværet, erholdt flere Knivstik i Hovedet, Siderne og Ryggen, saa at han nu ligger imellem Liv og Død. Førend endnu Kræfterne forlode ham, flygtede han for Overmagten, og de Jndtrængte vendte sig nu mod Husets Eier, der havde taget Parti for sin Gjæst. Men denne trak sig tilbage til Kjøkkenet, og idet han bevæbnede sig med en Øxe, lovede han enhver Angriber den alvorligste Modtagelse. Dette hialp; Troppen forlod under Trudsler Huset, og Krigen var saavidt til Ende. Chausseens Foresatte have taget sig alvorlig af Sagen. Der siges, at en Potmester med hele sit Mandskab vil blive fjernet fra Linien. At Hovedmændene for det omtalte Optrin desuden ville blive dragne til retsligt Ansvar, behøves vel ikke at anføres.