Aalborg Stiftstidende, 1844-05-23
Aalborg, den 23de Mai. Allerede den første Efterretning om en definitivt etableret Dampskibsforbindelse mellem Norge, Jylland, Fyen og Kiel havde baade ved sin nationale Slægtskabs-Jnteresse, og sin Betydning for Samfærsel og Samhandel gjort det Ønske almindeligt og levende her paa Stedet, at bringe dette, i Forbindelsen med Danmarks Provindser, første regulaire norske Dampskibsbesøg, en hjertelig Velkomsthilsen. Da derfor Dampskibet "CalJohan" (der paa denne sin første Reise var af Strømmen bleven forsat flere Mile vestlig for Skagen og dets bestemte Ankomst derved noget forsinket) igaar nærmede sig vor Strand, blev det allerede ved Jndseilingen til Hals hilset med en Kanonsalut, som fra Dampskibet besvaredes. Her ved Byen havde en talrig Tilskuermængde forsamlet sig og ved Dampskibets Nærmelse saluteredes med Kanonskud fra Havnen og Dampskibet "Iris", der tillige havde heiset det norske Flag til Ære for den norske Gjæst, som, med det danske Flag fra sin Masttop, med Kanonsalut besvarede de danske Hilsener, der forøgedes med gjensidige Velkomsthurraraab, imelem vaiende danske og norske Bannere sluttede sig til denne Broderhilsen. Bestyrelsen for Dampskibet "Jris" begav sig derpaa med den norsk svenske Consul og nævnte Dampskibs Fører ombord paa Carl Johan" for at invitere dettes Rheder, Fører og Passagerer til en hos Hr. Gjæstgiver Petersen af talrige Deeltagere arrangeret Festlighed, hvor et Dejeneur dinatoire ventede de velkomne Gjæster. Ved Bordet, hvor den livligste Stemning var fremherskende, paafulgte Skaalerne omtrent i følgende Orden: Hr. Kæmner Wulff(efterat en af Hr. Pastor Boesen forfattet vakker Velkomstfang til den norske Folkemelodie: "Sønner af Norges det ældgamle Rige" under Musikaccompagnement var afsjungen); Jdet vi med Glæde hilse dette første Communicationsmiddel, der atter knytter et gammelt Baand imellem Norge og Danmarks Provindser, bringe vi, med de bedste Ønsker for dette Forbindelsesmiddels Fremme og stadige Afbenyttelse, vor Velkomst til norske Brødre og Venner. Hr. Bernh. Ree: Det var en Tid da et politisk Ragnaroke hvilede over Norden. Hvad Under, om man, samlende om i dette Mørke, ofte ikke vidste at skjelne Ven fra Fiende, ja ofte end ikke kjendte sin nære Slægt. Den Tid er forsvunden. En Gudinde, Friheden er hendes Navn, har besøgt Norden. Lysets Alfer ledsagede hendes Vandring og overalt hvor hun kom frem, hvert Fjed, hendes Fod betraadte, veeg Mørkets og Vildfarelsens Skygger og i den sande Frihedsfølelses Lysskjær lærte man snart at kjende, at her ikke kunde være Tale om Fremmed end sige Fjende, men at man befandt sig i en fælleds Vennekreds, ja i en gammel Slægtnings kjære Omgivelser. Trefoldig er vel den Røst, som lød, som lyder i Norden, men Slægtens Fælledskab gjenlyder i den. Fra samme Rød har den fælleds Stamme, udviklet trende stærke Skud, der mægtigen og kjærligen slynge Armen om det scandinaviske Fosterland. Overordentlige Verdensbegivenheder og deraf udsprungne udvortes Forhold have løsnet de politiske Baand imellem Nordens Nationer; men forskellige Statsforhold kunne kun udvortes fjerne Nationerne, ikke adskille hvad i Slægtskabs=Aand, i Broderindelag tilhører hinanden. Danske, Normænd, Svenske, ville vi stedse, hvorledes end de udvortes Forhold danne sig, føle os gjennemtrængte af den samme Broderaand, der evigt skal leve og røres i Norden og evigt besjælle Ønskerne for Scandinaviens Velvære. Hr. Hospitalsforstander Ostenfeldt, For den Mand, der har banet denne nye Forbindelsesvei mellem Norge og Danmark, hvoraf saa meget Godt tør haabes at udvikle sig; for Dampskibets Entrepreneur. Hr. Grosserer And. Tofte! – for hvilken Skaal Hr. Toftes medfulgte Commandit, Hr. Scheel, takkede paa hans fraværende Chefs Vegne og beklagede, at denne ikke selv havde kunnet være personlig Vidne til en saa overordentlig Modtagelse, hvorefter Hr. Scheel tillige udbragte et Leve for Aalborg Byes Velvære. – Ved Hr. Consul, Agent Sødring: Det var med den Grundsætning for Øie, at Tid er Penge, at Amerikanerne undfangede den store Tanke, ved et Bevægelsesmiddel at lade Kjøbmandens Pen hurtigt forplante sine Beregninger og disses Resultater til fjerne Verdensdele. De herved opstaaede og mangfoldiggjorte Correspondence- og Communicationsfordele have vi at takke, at vi nu ogsaa i vore nordlige Egne paa 100 Miles Distance i faa Døgn kunne vexle med hinanden, og naturligt er det, at et betydeligt Udbytte herved vil blive vundet. Med det Ønske, at ogsaa Handelen imellem Norge og Danmarks Provindser som det commercielle Liv i det Hele derved maatte erholde ny Jmpuis til stærke Udvikling, bragte han et Glas paa Handelens Flor og Fremme; Hr. Bernh. Ree. Det Dampskib, som paa sin første Besøgsreise har bragt os denne glædelige Dag, bringer os tillige en Helteskikkelse i Hu, som nu er hensvunden i Muld, men hvis Navn dog Historien længe, ja evigt vil bevare. Det er Franskmandens, Svenskerens, Normandens, Verdenssønnens: Jean Baptiste Bernadotte – Carl Johan. Hans jordiske Løbebane er fuldendt, men hans Navn har Historien optegnet og vil stedse med Hæder gjemme, thi ei i Hermelinskaaben svøbtes hans Fødsel, og hans Vugge stod et paa gyldne Gænge, men udsprungen af Folkets egen Rod svang han sig, alene ved Aandens Snille, ved Sværdets Tapperhed, op paa Folkets Kongethrone og derfor vil ei blot Sverrig og Norge, men Europa, ja Verdenshistorien med Beundring dvæle ved hans Navn. Men Carl Johan efterlader ei blot Hæderen af sit LivsBedrifter; hans Minde lever ogsaa i hans Søn, den kraftige Oscar, som nu throner paa Sverrigs og Norges Høisæde; Kong Oscar den Første leve. Hr. Scheel fra Christiania; For den Drot, som for en saa stor Deel har bidraget til Norges Frihed, Kong Christian den Ottende leve (Gjentagne Hurraraab hilste Skaalerne for begge Monarcher).Hr. Kjøbmand Schoubye fra Brevig. For den Fest, som Norge nylig jublende har feiret, Eidsvoldsdagen den 17de Mai. - hvilken Toast Selskabet istemte ved at bede bragt Danmarks Hilsen til Norges 17de Mai med et Hurra; Hr. Scheel: For Aalborg Byes Jndvaanere, Hr. Wulff for de Damer, som havde krydset over Nordsøen paa dette første Dampskibstogt. Hr. Kjøbmand J. H. Lundt: For den Mand, som havde bragt de krydsende Damer over Søen, Dampskibet Carl Johans Fører, Hr. Capitain Falkenberg. Hr. Bernh. Ree, tillod sig at gaae et Skridt ved at extendere Opmærksomheden fra de krydsende Damer til alle de Damer, vi paa vor Livsvei krydse. Der var et historisk Sagn, der fortalte, uvist om det gjaldt Aalborg eller en anden jydsk By, at da vi trængte svart af Tydsken og, vi maae tilføie, dengang ogsaa af Svensken, var det Qvinderne, som med deres Smykker udfriede Mændene og bragte Frelse. Det er ei blot Danmark, men ogsaa Norges, ja hele Nordens Krønike, som har ædel og skjøn Daad af Qvinden at berette og derfor stod ogsaa Qvinden stedse høitæret i Norden. Vist er det ogsaa, at vi skylde hende saare meget, ja endog os selv og det var derfor vist den mindste Deel, vi kunde afdrage paa vor Gjæld ved her at tømme et Bæger for Nordens Qvinder. Hr. Mægler Koefoed. For Sangens agtede Forfatter, Hr. Pastor Boesen Hr. Kæmner Wulff For den Mand i vor Midte, der saa virksom havde bidraget til Dampskibsfartens Fremme, Hr. Kjøbmand Paghl Hr. Bernh. Ree. For den danske og norske Marine og Coffardislaade. Hr. Capitainlieuten. Recke. For Bestyrelsen af Dampskibet "Jris" og dettes Fører, Hr. Capitain Sletting. Efter at Hr. Scheel endnu havde udbragt en Takkeskaal for den udviste Gjæstfrihed, den nordiske Cardinaldyd, som i Aalborg ved denne Leilighed saa overordentlig havde viist sig at være hjemme, og med en Skaal for Festens Bestyrere sluttedes denne interessante Sammenkomst, hvorefter man atter ledsagede Dampskibsgjæsterne ombord og med gjensidige Salutskud og Vivathilsener Kl. 7 adskiltes fra hinanden.