Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-12-13
Tidernes Tegn. Strid, Publicitet og Novationer ere Tidernes Tegn. Frygteligt blæser Heimdall i sit Gjallerhorn, saa Aaren svulmer i hans Pande, og skjærende Toner fare over Jorden. Dog hvad vil det sige, Heimdalls Musik har der saa aldrig været meget ved han blæser Posthorn, og det Jnstrument er endnu langtfra at være bragt til Fuldkommenhed. Men selv Harmoniens Sønner her paa Jorden reise sig til Strid og blodigt Stævne: Giger, Fløiter, Paukere og Trompeter hele Musiken staaer op i een frygtelig Dissonnants, som skal opløses for Hof= og Stads=Retten. Primo- og Second Violinen mødes i en skarp Terts, den bløde Bratsch ophidses ved en Tordentale af sin kraftigere Fader, den alvorsfulde Bas; Clarinet og Fagot stikke Hovederne sammen: den Sidste er især virksom, thi det er, som bekjendt, den af dem Alle, hvis Røst kommer den menneskelige Stemme nærmest; Oboen, der ellers, stor og ene, i Bevidstheden om sit Værd, føler med Franskmanden, at "lembouchure cest Thom me, hæver sig nu med sin eiendommelige Svada og bevæger Gemytterne; ja, selv den blide Fløite er vild, som en Vægterpibe, og udsender sin Sønnesøn, den lille Piccolo, som Piber, til at gaae i Spidsen for Hæren – medens Trompeten, denne Kampens værdige Repræsentant, blæser op til Slag og Panker og Gongon lægge sig i Baghold, for til rette Tid at kunne falde ind. Hvad skal Enden blive? Naar skal atter en blid Harmonie samle de spredte Toner? – Menneske Du, som først kastede Fakkelen i det brændende Huus - har Du ogsaa betænkt Din Gierning, Har Du ogsaa overlagt Dine Ord, naar Du siger, at en af Orchesteret udført Fugato – næsten maatte betragtes som aldeles mislykket." Ved Du vel, at denne mislykkede Fugato vil blive fremlagt som Bilag ved Sagens Dokumenter, – Og veed Dupel, at Rygter om offentlige Foranstaltninger ikke maae indføres i de offentlige Blade? – Hvor tør Du da vove at udsprede Rygter og Second-Violmerne og deres Finale ved Prøven? – Og hvorledes troer Du Dig istand til at bestemme, paa hvilket Trin vort Kapel for nærværende Tid staaer eller ikke staaer, Veed Due overhovedet, om det staaer paa noget Trin, – Og endelig tør Du med Vished paastaae: "at Jngen, der bærer Navnet Kunstner med Rette, vilde forlade en Prøve som den omtalte, for den var til Ende Er det ikke maaskee langt rimeligere, at tvertimod Enhver, der med Rette bærer Navnet Kunstner, vilde forlade en sli Prøve, for den var tilende? – Raser Du, Menneske, VilDu fordrive Musiken af Landet? – J Sandhed. Hvad er Livet uden Musik, den faldne Jord uden Toner; Et stort, forladt Kapel, hvor Lamperne ere slukkede, og de Levendes Rest er uddød! - Men jeg forudseer, hvorledes det vil blive det vil gaae som ved Babylons Floder, hvor de grædende sad"Mens Citheren taus mellem Pilene hange, thi lader os aldrig glemme, at "Vor Verden her er et Orchester; Hver af os er et Jnstrumente – og lader os handle varlig med Jnstrumenterne, paa det at det maa gaae Musiken vel, og den maae opfylde Landet med Kunstnere, der bære Navnet Kunstner med Rette. -(Af Kbhvnsposien.) Huusmand Johan Henrik Petersens Hustrue Jngeborg Jensdatter af Hals Sogn paa Læsøe er nlig, i hendes første Barselseng, nedkommet med Fiirlinger, 2 Drenge og 2 Piger, der alle vare dødfødte, i hendes Svangerskabs 8de Maaned.