JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1842-01-21
Hr. J. Levin, der til næstkommende April fratræder "Dagens" Subredaction, har ligesom den anden Arbeider i "Dagens" Vandgaard, Hr. Rostock, faaet et Bladprivilegium for at aftræde. Dette blev ham skjænket i en høitidelig Andients hos Cancelliraad Fribert, hvorved Begge skulle have taget sig meget ud til deres Fordeel. Hr. Levins Blad vil dog ikke, som Hr. Rostocks, levere politiske Efterretninger, men blot beskjæftige sig med Kunst, -Figaro-, blaae Øine, Literatur og Hegelianisme. For det Første vil Bladet fortsætte sine Betragtninger over den italienske Opera, til hvilken Ende Hr. L. har anskaffet sig tvende kostbare Dogger, samt de juridiske Undersøgelser og Runestenenes Retsforhold til Bønderne.
Corsaren, 1842-01-21
"Aarhuus-Avis" dvæler med megen Forkjærlighed ved Fortællingen om den Talemaskine, som en Tydsker har opfundet. Den tænker formodentlig strax, at den kan benyttes som Lyvemaskine.
Corsaren, 1842-01-21
Skizzer. I. Hr. Haabet. II. Jagtglæde. III. En Acisendes Pisitation ved Anbømsten.
Corsaren, 1842-01-21
J Corsøer gaaer det forfærdeligt til med Tyverier. De ere foruroligende, vilde "Berlingske" sige. Man stjæler Etatsraadens Kalkuner, Skolemesterens Ænder, Fuldmægtigens Penge og Dagleierens Buxer, kort: Tyvene ere aldeles republicanske, og dog bliver saa godt som ingen Tyv opdaget. Man mener derfor, at det ikke vil blive bedre, for Tyvene gaae til det Yderste og stjæle Byfogden selv.
Corsaren, 1842-01-21
Keglespillet. (Uddrag af et Brev til Redactionen.) Hr. Corsar! Forleden Dag var jeg for min Helbreds Skyld gaaet en Tour at spadsere udenfor Porten. Det var, tor Frosten faldt paa, og Føret var altsaa gudsjammerligt, saa at jeg snart stod i Dynd op over mine Wellington-Støvler. (In Paranthesi vil jeg her bemærke, at Wellington neppe nogensinde har stukket dybt, siden han brugte saa korte Støvler). Da jeg endelig naaede et offentligt Gjæstgiversted, besluttede jeg at gaae derind, for at faae mig lidt aftørret; men for at opnaae dette, blev det nødvendigt, at jeg forinden tog en lille Forfriskning og opholdt mig der lidt. Man spillede Kegler derinde, og jeg sad og saae paa Spillet. Jeg veed ikke, om det er Tilfældet med alle Mennesker, men jeg kommer altid efter at have gaaet i daarligt Veir i en underlig tung, vemodig Stemning, hvori Legemet føler sig sløvt, medens Aanden beskjæftiger sig med en lang Række af halvbevidste. Idecassociationer. Ligesom jeg nu sidder, hører jeg En spørge: "Faldt Kongen?" hvorpaa en Anden svarede: "Nei, den vaklede blot." Strax vare mine Øine heftede paa Keglerne ved Enden af Banen, og disse syntes for mit halvt omtaagede Blik at forvandle sig til levende Væsener. Den høie i Midten fik Krone paa, de øvrige vare klædte i rød Kjole, Knæbeenklæder og hvide Silkestrømper, og imellem dem sprang hvert Øieblik Kuglen, slog dem over de pæne Been og kastede dem omkuld, og en lille Djævel var da strax med stor Skadefryd parat til at reise dem op, for paany at fastes omkuld. Pludselig kom en Kugle med ustandselig Kraft og kastede Alle overende, Kongen med, og greben af en panisk Skræk ved at see de te sprang jeg op og styrtede ud. Hr. Corsar! Endnu gruer det i mig. Det er et skandaløst Spil, og det bør afskaffes. Kunde De ikke udvirke, at en Commission blev nedsat for at undersøge, om itte det hele Spil eller idet mindste Kongen kunde afskaffes.
Corsaren, 1842-01-21
Foruden de ordinaire billetter er denne Gang Brev til DOr. Luftmann, Semper idem, og p. q. Artiklen fra XXX om det grønne Dyr, som ødelægger Træerne i Blæsenborg Allee, kan ikke bruges; hvilket herved efter Forlangende bekjendtgjøres.
Corsaren, 1842-01-28
Charivari. Literatur. Man har i længere Tid ført Klage over, at Holbergs Commedier ikke ganske passe for Nutidens Theater, navnlig med Hensyn til Scene-Arrangementet og de altfor spidsborgerlige Characterer. En af vore Venner har troet at kunne afhjælpe dette "følelige Savn i vor Literatur" ved med megen Møie at omarrangere de fleste af nævnte Commedier, dog med saa tro Bibeholdelse af Texten som muligt, hvorhos han, for foreløbig at erfare Publicums Mening, har bedet os om at offentliggjøre en Prøve. Han har hertil valgt Jacob von Tyboes, 5te Act, 8de Scene. Tyboe, Jesper.*) Tyboe. Men kan det være muligt, Jesper, at den tør gjøre slig Modstand? Jesper. Jeg havde aldrig kunnet bilde mig Saadant ind; men jeg er vis paa, at, saasnart de faae Herren at see, løbe de Alle Fanden i Vold. Jeg er ikke af de forsagte og feige Mennesker; men jeg kan sværge paa, at jeg hellere vil see Fanden selv end Herren, naar han bliver vred**). Tyboe. Siger Du det, Jesper? Giv nu Agt paa mit Ansigt, nu vil jeg gjøre mig vred. Jesper. Ak, det er forskrækkeligt, Herre! Ak, ak! det er ligesom jeg saae det grummeste Vildsviin alene i en Skov, saadan Rædsel fik jeg paa mig. o. s. v. (Nu samles Tyboes Tilhængere hos ham, og han holder da Talen til dem:) Man skulde tænke, mine Herrer!***) at det var mod sidste Verdens Tider, eftersom man seer, Fluer vil sætte sig op mod Elephanter, Myg mod Løver, Dværge mod Kjæmper, en - +), et Blækhorn, en Pennefjer, en Skolefux imod mig, en Mand.... Jesper (indbryder i hans Tale). Herre! der kommer vore Modstandere i fuld Curreer. *) Jesper, det er den Person, der gaaer ud og ind hos Tyboe og bringer ham Efterretninger. Redactionens Aum. **) Dette siger Jesper, enten fordi hans Stilling og Forhold til Tyboe virkelig er saaledes at han har stor Frygt og Respect for ham, eller og for at bilde ham Noget ind. Forfatterens Anm. ***) Holberg lader ham sige "Jhr Herren"; men Tyboe burde vistnok nu være mindre tydsk end dengang. Forfatterens Anm. +) Her skulde egentlig staae "Stygotius"; men Forf. har paa vor Anmodning besluttet sig til at lade Theaterdirectionen selv vælge et mere passende Navn. Redactionens Ann. Tyboe (continuerer sagte, stammende, skjælvende og tørrer Sveden af sig). Værer tappre!... Ere de nær herved? (Og nu viser han videre sin Banghed. Men istedetfor nu, som Holberg, at lade ham gaae med imod Fjenden, har Forf. fundet det meere overeensstemmende med Tyboes Stilling, at han sender sine Folk i Striden og selv indelukker sig i sine Værelser og der lader spille op til Dands, til Dands, til Dands, til Lystigheder og Fester, hvilket giver Anledning til ganske artige Scener, saasom hvorledes han ængstelig hvert Øieblik sender Bud o. s. v., men dette kunne vi af Mangel paa Plads ikke levere før i et følgende Nr.)
Corsaren, 1840-12-18
Fortegnelse over endeel fjeldne Sager, hvorover vil blive afholdt Auction paa "Corsarens" Contoir. 1) Originalmanuscriptet til en Ansøgning for Magister - om det orientalske Professorat, hvilken Ansøgning med Protest blev sendt tilbage. Dito til en Anviisning for samme Magister paa et Reisestipendium herfra til Roskilde. Jetsmarks Portrait. Det forevises hver Dag paa Adressecontoiret, hvor det hænger mellem Danmarks øvrige berømte Mænd. Et Par Knebelsbarter, som den 3die December 1839 bleve ledige ved Studenterchoret. Udmærket godt storslaaet Maculatur af det danske Parnas. Endeel Ønsker om Adgang til de følgende tyve Balpareer. En Constitution en miniature, tjenlig til Model for en Maler eller Bygmester. Er meget besparende baade hvad Tid og Penge angaaer, men er dyr at kjøbe i Boutikerne, da der er sat en stor Jndførselstold derpaa, maaskee for at opmuntre den indenlandske Jndustri. Auctionens Tid og Sted samt Conditionerne for samme vil nærmere blive bekjendtgjort. Vederhæftige Kjøbere kunne dog itide belave sig paa at betale strax ved Hammerslaget. Overskuddet tilfalder "Corsarens" Enkekasse.
Corsaren, 1842-01-28
Man har undret sig over, at den Tale, Regentsprovsten, Professor Pedersen, i Torsdags Aftes holdt udenfor Regentsen til en Klynge Mennesker, der vare dragne frem for at kalde Studenterne ud, gjorde et saa dybt Jndtryk paa Massen, at den øieblikkelig forsvandt, uagtet Talen i og for sig skal have været temmelig mat. Jfølge det, vi have erfaret om Sagen, tilkommer ogsaa Professoren kun den halve Deel af Æren, medens Politiet faaer den anden halve Deel; thi det var Professoren, der holdt Talen, men Politiet, der gjorde - Indtrykket. - Et meget sørgeligt Tilfælde indtraf samme Aften ved en af Pryglescenerne. En af de Underofficierer, der ved denne Leilighed fungerede som Politibetjent, havde længe baaret Nag til en anden Underofficier, der ligeledes agerede Politibetjent, og begyndte midt i en Folkevrimmel ubarmhjertigt at prygle paa ham. Sidstnævnte vender sig om og slaaer igjen, og Slagsmaalet bliver saa heftigt, at det øvrige Politi tilsidst arresterer dem Begge. De ville nu neppe undgaae at komme i Forbedringshuset, da de jo notorisk have slaaet Politiet.
Corsaren, 1842-01-28
Da der blev raabt Hurrah udenfor Lehmanns Bopæl, kom Professor Sibbern gaaende, som sædvanligt med to Støvler og een Garlosche paa; den anden holdt han under Armen. "Hvad? de raabe Hurrah for Lehmann?" sagde han "de underkjende Høiesterets Dom? Det skal sandelig forhindres. Det er ikke første Gang, at jeg har paataget mig at overdøve Liberalisternes Skrig med den sunde Fornufts." Saa stillede han sig hen og raabte med sine Lungers hele Kraft: "Høiesteret leve!" Raabet var saa stærkt, at for hans Ører hele den øvrige Masses Raab lød som "Høiesteret leve" og glad gik nu Professor Sibbern bort med sin Garlosche under Armen, glad over at have overdøvet Liberalisterne.
Corsaren, 1842-01-28
Sprogbemærkning. Først sagde man Skat kammer, nu derimod siger man Finantskasse. Gud veed, om man dernæst ikke vil komme til at sige Finantsæske og tilsidst Finantslillebitte-Daase.
Corsaren, 1842-01-28
Theaterdirectionen veed dog altid med en sjelden Tact at vælge Stykker, passende til Dagens Begivenheder. Saaledes lod den, samme Aften som Huusinquisitionen i sin Tid skete hos Giødwad, opføre "Huusundersøgelsen"; ved Bournonvilles Tilbagekomst, som bekjendt, "Christens Hjemkomst", og nu i Torsdags, Aftenen efter Lehmanns Domfældelse, "De to Dage", i hvilket Stykke en Mand fængsles paa Beskyldning for oprørsk Tale, men befries af Folket, og hvori denne Mand siger: "Jeg har ikke talt Oprør; men jeg har talt Folkets Sag". Det glæder os at kunne tilføie, at Publicum belønnede denne Theaterdirectionens fine Tact ved efter hine Ord at udbryde i overordentlig enthousiastiske bifaldsraab.
Corsaren, 1842-01-28
Alle de, der have besøgt "Figaro's" sidste Vauxhall, ere enige i at rose den Smag, hvormed Alt var arrangeret, og beklage, at det ikke var mere besøgt. Det Eneste, man anker over, er, at der kun var tre Ind- og Udgange. Der var rigtignok en fjerde, nemlig den til Hestestalden; men den var ene for "Figaro" selv.
Corsaren, 1842-01-28
Skizzer. IV. Frihedstræet. V. Her see De en Mand med en god Constitution og en Mand uden en.
Corsaren, 1842-01-28
Hr. Zimber gjøres opmærksom paa Annoncen, i "Corsarens" Nr. 27, hvori bekjendtgjordes, at alle Bidrag til "Corsaren", for mulige Politiundersøgelsers Skyld, bleve brændte strax efter Modtagelsen, og at der kun toges Afskrift af dem, der bestemtes til Optagelse. Hr. Polo. Det skal blive benyttet; men vi have ikke Plads før næste Gang.
Corsaren, 1840-12-18
Annonce. Til Hr. 200 er allerede siden 9de dennes indlagt Brev paa vedkommende Sted. Det er "Corsarens" Redaction en Glæde at kunne bringe til Publicums Kundskab en Underretning, som den har modtaget, at nemlig Hr. Justitsraad Politiretsassessor Reiersen, aldrig har beholdt Bladet til Gjennemjyn i 24 Timer, og at derfor, hvis et saadant Ophold jevnlig er indtruffet, Skylden maa søges i en Andens Pligtforsømmelse, f. Ex. hos Buddet.
Corsaren, 1842-01-31
Vore Læsere skulde i Fredags have havt et Nr.; men man veed, hvorledes det gil. De bedes nu, idag at modtage dette halve Nr. som foreløbig Erstatning. Vi vilde gjerne give Mere; men, naar man indbyder et Selskab til at spise Steg hos En, og man da har det Uheld, at Katten tager Stegen, saa maae Gjæsterne tage tiltakke med hvad man i en Hast kan faae lavet sammen.
Corsaren, 1842-01-31
Charivari. Vi havde saa mange Ting at sige vore Læsere; men vi have næsten glemt det ved at Justitsraad Reiersen saa tidt er falden os i Talen. Det er yderst ubehageligt, saaledes at blive afbrudt, ligesom man vil til at aabne Munden, især naar Manden, der afbryder En, ikke selv vil sige Noget, men ganske rolig tager sig en Priis og glæder sig over at have confunderet En. Saa Meget erindre vi dog, uagtet al den Hurlumhei, at vi, første Gang vi bleve afbrudte, havde ifinde at sige "Glædeligt Nytaar!" (thi det var netop ved Nytaarstid). Nu, da vi endelig komme til at sige det, er Aaret allerede blevet gammelt - der manglede ikke Meget i, at det glædelig nye 1842 vi vilde ønske, var kommet til at gjælde 1843; men takket være Politicts Medhjælp! - vi ere dog komne til rette Tid, accurat tilpas: Vi komme uctop, som J have faaet slaaet det nye Aar ind. --- Glædeligt Nytaar!
Corsaren, 1842-01-31
Et Exemplar af Hs. M. Kongens Portrait averteres i denne Tid tilsalg fra en Restauration i LilleKongensgade. Vi finde det besynderligt, just at vælge en Restauration til Udsalgssted.
Corsaren, 1842-01-31
Reductionen. Det er endvidere (see "Corsaren" No. 64) blevet foreslaaet at indføre følgende Reduction, ved Garden tilfods: For Fremtiden fordres for hver Mand 1 1/8 Tomme mindre i Høide, hvorved for 64 Mand bespares 72 Tommer eller 3 Alen Livgardist ɔː en heel Mand og endnu lidt til.
Corsaren, 1842-01-31
"Den danske Hof- og Statskalender for 1842" er i disse Dage udkommen. Jdet vi anbefale dette gavnlige Værk til Publicums Opmærksomhed, bemærke vi, at man deri vil finde alle Riddere, Decorerede, Embedsmænd kort: alle Thronens Støtter - kun med Undtagelse af Politibetjentene.
Corsaren, 1842-01-31
Jfølge kongelig befaling vil der paa den Dag, da Frihedens kjække Talsmand, Stænderdeputeret og Borgerrepræsentant cand. jur. Orla Lehmann forlader sit Fængsel, blive ringet med samtlige Kirkeklokker trindt om i hele Landet, fra Skagen til Altona, fra Kjøbenhavn til Ringkjøbing, hvilket har sin Grund deri - at Orla Lehmann netop forlader sit Fængsel Store-Bededags Aften.
Corsaren, 1842-01-31
Paa Larsens Plads (bagved Amalienborg) har der i den sidste Tid Dag og Nat været posteret endeel Politibetjente, som have faaet deres Middagsmad fra en Restauration der i Nærheden. Blandt disse ere der nogle ziirligt pyntede Vægtere, der, efter at have ladet sig frisere hos den franske Friseur, gaae omkring i Byen og prale af, at de spise nede ved Amalienborg.
Corsaren, 1842-01-31
Hvorvidt "Dagen" gaaer i sine Bestræbelser for at gjøre Sort til Hvidt og Hvidt til Sort, kan paa det eclatanteste sees deraf, at den i sit Nr. af 23de ds. opmuntrer den franske Dandser Hr. Lefevbre til at forandre sin "fortsmuttede" Teint.
Corsaren, 1842-01-31
"Berlingske Tidende" fortalte forleden blandt andre Nyheder, at det i Sverrig var blevet befalet at give Arrestanterne Brød af sammenblandet Rug og Byg. Dette har formodentlig givet den dristige Oeconom ved Jonstrup Seminarium, Hr. Greiersen, Jdeen til at forsøge en lignende Fremgangsmaade, og det glæder os at kunne berette, at nævnte Blanding, af Rug og Byg ved de fortsatte Forsøg nu er lykkedes saa vel, at man i samme kun kan skjelne den ene Jngredients, nemlig den sidstnævnte.
Corsaren, 1842-02-05
Charivari. Vi havde saa mange Ting at sige vore Læsere; men vi have næsten glemt det ved at Justitsraad Reiersen saa tidt er falden os i Talen. Det er yderst ubehageligt, saaledes at blive afbrudt, ligesom man vil til at aabne Munden, især naar Manden, der afbryder En, ikke selv vil sige Noget, men ganske rolig tager sig en Priis og glæder sig over at have confunderet En. Saa Meget erindre vi dog, uagtet al den Hurlumhei, at vi, første Gang vi bleve afbrudte, havde ifinde at sige "Glædeligt Nytaar!" (thi det var netop ved Nytaarstid). Nu, da vi endelig komme til at sige det, er Aaret allerede blevet gammelt - der manglede ikke Meget i, at det glædelig nye 1842, vi vilde ønske, var kommet til at gjælde 1843. Men takket være Politiets Medhjælp! - vi ere dog komne til rette Tid, accurat tilpas: Vi komme netop, som I have faaet slaaet det nye Aar ind. --- Glædeligt Nytaar!
Corsaren, 1842-02-05
Jo mere vi blive forfulgte paa Mistanke om Loyalitet-Mangel, desto kjærere er det os at kunne tage en ædel Hevn og netop vise Loyalitet. En særdeles passende Leilighed hertil har "Kjøbenhavnsposten" for i Mandags tilbudt os. Den siger nemlig i sine Betragtninger over Finantsregnskabet for 1840, at der gaaer saa umaadelig mange Penge med til den store Masse af forskjellige fyrstelige Personer, der findes ber, uden at det vides, at derved udrettes Noget til Landets Gavn. Som om Skjæbnen selv vilde tage Parti imod "Kjøbenhavnspostens" Beskyldning, indeholdt "Berlingske Tidende" af samme Aften en Annonce om, at Prindsesserne af det kongelige Huus og deres Damer vilde oprette en Bazar af tvindelige Haandarbeider, hvoraf Udbyttet er bestemt for de Fattige, hvis Trang jo altid er stor, men som vil blive endnu større ved den lange og barske Vinter, vi maaskee endnu have tilbage. - En saa ædel, stille og bramfri Virken kan dog vel ikke nægtes at være ligesaa meget til Gavn som til Ziir for Landet, og vi gjøre os derfor en Fornøielse af at udhæve den med de fortjente Lovtaler, idet vi ønske den en ligesaadan Paaskjønnelse iblandt Publicum, som den, vi i vort Hjerte føle, at den fortjener.
Corsaren, 1842-02-05
Hr. Tylograph Flinch er sat under Tiltale for at have skaaret Træsuittene til det beslaglagte Nr. 65 af "Corsaren". Da Hr. Flinch i dette Tilfælde næsten ikke har havt anden Forretning end den simple Haandværkers: at skjære efter en Andens Tegning, ere vi geraadede i stor Frygt for, at der ogsaa vil blive decreteret Action imod den Mand, der har fældet det Træ, hvoraf det Stykke er tilberedt, hvorpaa Hr. Flinch har skaaret, samt imod den Mand, der har leveret Øxen til at fælde nævnte Træ, og endelig imod den Bjergmand, der har udhugget det Ærtz, hvoraf Øxen er forarbeidet, hvilket vil betynge vor Samvittighed med den Bebreidelse, at vi foruden os selv have draget saa mange Mennesker med os i Ulykken.
Corsaren, 1842-02-05
Levninger (fra de beslaglagte Nr.). Theatret. Theaterdirectionen veed dog altid med en sjelden Tact at vælge Stykker, passende til Dagens Begivenheder. Saaledes lod den, samme Aften som Huusinquisitionen i sin Tid skete hos Giødwad, opføre "Huusundersøgelsen"; ved Bournonvilles Tilbagekomst, som bekjendt, "Christens Hjemkomst", og nu i Torsdags, Aftenen efter Lehmanns Domfældelse, "De toDage", i hvilket Stykke en Mand fængsles paa Beskyldning for oprørsk Tale, men befries af Folket, og hvori denne Mand siger: "Jeg har ikke talt Oprør; men jeg har talt Folkets Sag". Det glæder os at kunne tilføie, at Publicum belønnede denne Theaterdirectionens fine Tact ved efter hine Ord at udbryde i overordentlig enthousiastiske bifaldsraab.
Corsaren, 1840-12-25
Charivari. Nutid - see medfølgende Billede. Ja, saaledes seer Nutiden ud: Gjæld og tomme Lommer. Men, vil Du indvende, naar Nutiden virkelig havde Gjæld og ingen Penge, saa maatte den jo gaae fallit. - Jngenlunde, kjære Læser, paa tomme Lommer kan man ikke gaae fallit: man skal have Noget at leve af under Fallitten.
Corsaren, 1842-02-05
Charivari (fra Nr'et Fredagen efter Lehmams Domfældelse) - Man har undret sig over, at den Tale, Regentsprovsten, Professor Pedersen, i Torsdags Aftes holdt udenfor Regentsen til en Klynge Mennesker, der vare dragne frem for at kalde Studenterne ud, gjorde et saa dybt Jndtryk paa Massen, at den øieblikkelig forsvandt, uagtet Talen i og for sig skal have været temmelig mat. Jfølge det, vi have erfaret om Sagen, tilkommer ogsaa Professoren kun den halve Deel af Æren, medens Politiet faaer den anden halve Deel; thi det var Professoren, der holdt Talen, men Politiet, der gjorde - Indtrykket. - Et meget sørgeligt Tilfælde indtraf samme Aften ved en af Pryglescenerne. En af de Underofficierer, der ved denne Leilighed fungerede som Politibetjent, havde længe baaret Nag til en anden Underofficier, der ligeledes agerede Politibetjent, og begyndte midt i en Folkevrimmel ubarmhjertigt at prygle paa ham. Sidstnævnte vender sig om og slaaer igjen, og Slagsmaalet bliver saa heftigt, at det øvrige Politi tilsidst arresterer dem Begge. De ville nu neppe undgaae at komme i Forbedringshuset, da de jo notorisk have slaaet Politiet.
Corsaren, 1842-02-05
Som en Curiositet fortjener det at bemærkes, at i næsten alle de senest beslaglagte Nr. af "Corsaren" har Blok Tøxen været nævnt, og at netop det Artikler, hvori han har været nævnt, ere blevne beslaglagte og siden actionerede. Man skulde heraf næsten troe, at Blok Tøxen stod under kjærligt specielt Tilsyn.
Corsaren, 1842-02-05
Da der blev raabt Hurrah udenfor Lehmanns Bopæl, kom Professor Sibbern gaaende, som sædvanligt med to Støvler og een Garlosche paa; den anden holdt han under Armen. "Hvad? de raabe Hurrah for Lehmann?" sagde han, "de underkjende Høiesterets Dom? Det skal sandelig forhindres. Det er ikke første Gang, at jeg har paataget mig at overdøve Liberalisternes Strig med den sunde Fornufts." Saa stillede han sig hen og raabte med sine Lungers hele Kraft: "Høiesteret leve!" Naabet var saa stærkt, at for hans Ører hele den øvrige Masses Raab lød som "Høiesteret leve" og glad gik nu Professor Sibbern bort med sin Garlosche under Armen, glad over at have overdøvet Liberalisterne.
Corsaren, 1842-02-05
Reductionen. Det er endvidere (see "Corfaren" Nr. 64) blevet foreslaaet at indføre følgende Reduction, ved Garden tilfods: For Fremtiden fordres for hver Mand 1 3/8 Tomme mindre i Høide, hvorved for 64 Mand bespares 72 Tommer eller 3 Alen Livgardist ɔː en heel Mand og endnu lidt til.
Corsaren, 1842-02-05
"Den danske Hof- og Statskalender for 1842" er i disse Dage udkommen. Jdet vi anbefale dette gavnlige Værk til Publicums Opmærksomhed, bemærke vi, at man deri vil finde alle Riddere, Decorerede, Embedsmænd kort: alle Thronens Støtter - kun med Undtagelse af Politibetjentene.
Corsaren, 1842-02-05
Paa Larsens Plads (bagved Amalienborg) har der i den sidste Tid Dag og Nat været posteret endcel Politibetjente, som have faaet deres Middagsmad fra en Restauration der i Nærheden. Blandt disse ere der nogle ziirligt pyntede Vægtere, der, efter at have ladet sig frisere hos den franske Friseur, gaae omkring i Byen og prale af, at de spise nede ved Amalienborg.
Corsaren, 1842-02-05
Alle de, der have besøgt "Figaro's" sidste Vauxhall, ere enige i at rose den Smag, hvormed Alt var arrangeret, og beklage, at det ikke var mere besøgt. Det Eneste, man anker over, er, at der kun var tre Ind- og Udgange. Der var rigtignok en fjerde, nemlig den til Hestestalden; men den var ene for, "Figaro" selv.