Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-07-22
(Jndsendt.) Indsenderen heraf seer med megen Fornøielse den Varme, med hvilken i Skilderiet Sagen angaaende Kludesamling og Kludehandel i Dannemark er behandlet. Den er upaatvivlelig af megen Vigtighed, da Papirets Brug og Nødvendig, hed er ubegrændset. Hvad var det hele menneskelige Samfund nu uden Papir, Oldtiden talede om fire Tidsaldere: Guld, Sølv, Kobber= og Jernalderen, nu kunde man vel med Billighed, kalde det Papiralderen, da indtil Penge, Guld og Sølv er forvandlet til Papir. Unegtelig har imidlertid Kludesamlingen i og for sig selv meget tiltaget her i Landet, fremfor det den var tilforn. Anmelderen erindrer fuldkommen vel, at den blev meget mindre agtet forikke saa mange Aar tilbage end nu, at den derfor ikke er, hvad den burde være, er upaatvivleligt; men ethvert nyttigt Middel burde anvendes til at opmuntre til den omhyggeligste Samling af dette vigtige Materiat. Linned=Klude have endnu en meget vigtig og for Menneskeligheden høist betydelig Anvendelse; det var derfor at ønske, at samme blev taget i Betragtning, og et klogt Valg, om ikke hos alle, dog hos mange Mennesker blev gjort i den Henseende. Det kan være Kludehandleren fuldkommen ligegyldigt, hvad Dannelse og Størrelse Kluden have; men for Saarlagerne og Hospitalerne er det ikke det samme. Det var at ønske, at mange, især af den dannede Classe af Huusmødre, vilde tænke paa de ulykkelige Saarede og Syge, som behøve Banda ger og Charpie. Burde ikke enhver Huusmoder, som har nogen betydelig Huusholdning, hvor der forbruges Linned paa mange Maader, gjøres til Pligt at have et Gjemme, hvor hun henlagde saadant forflidt Linned, som var tjenligt til disse Gjenstande, og et andet, hvor de Klude henlagdes, der ikke vare tjenlige hertil, men kunde bruges til Papir, Nylig have vi seet i Aviserne Anmodninger fra Frederiks= og Almindelig Hospital, om at komme disse for Menneskeheden vigtige Stiftelser, til Hielp med Klude. Om de have opvakt nogen Opmærksomhed, vides ikke; og om dette end har været Tilfældet, saa tør man næsten være vis paa, at det høist har været øieblikkelig, at der kan være blevet leveret noget; men at Trangen derimod er idelig og vedvarende. Det var derfor høist ønskeligt, om noget iværksætteligt Forslag kunde gjøres, hvorved den jevnlige Trang i denne Henseende kunde afhielpes. Det er en sand Talebrug, men som der hører meget til i alle Dele at lagttage: "at man i Fred skal berede sig paa Krig. Naar man undtager nogle af Europas store Stater, der i en lang Række af Aar have været i Krig, eller i det mindste i Krigstilstand, saa kan man vel sige, at Krigen ofte kommer saa uventet og som oftest uforberedt, som Tyven om Natten. Lad os mindes de Feider, vi for faa Aar siden have havt i vort lille Land skjøndt, Himlen skee Tak! ikke saa blodige som de have været det i mange andre Lande; men dog havde vi megen Mangel paa Charpie og Bandage; og havde disse Rædselscener af Batailler udbredt sig mere, vilde denne Deel været savnet i en høi Grad for mange af dem, der strede for Fædrenelandet. Vist nok gave mange ædle Danneqvinderderes Linned; mange, endog i de første Stænder, pillede Charpie og tilskar Bandage; men alt det, som skeedte i den første Hede, faldt bort; desuden standsede tusinde andre Omstændigheder det, og nu, da den øieblikkelige Trang er ophørt, er alt ganske glemt.