Jyske Efterretninger, 1819-10-11
Fædrelandet. Slutning, af Bidrag til at besvare Spørgsmaalet: Hvori skal Almuesmanden i vort Fædrenelands Skoler undervises (See Numrene 114 og 117.) 3. Endelig er Almuemanden bestemt til Lanbeværnmand. Han skal værne om Landet, han skal forsvare, beskytte det. Men hvor opdrages han til denne Bestemmelse? Hvor ler der i Underviisningsvæsenet taget Hensya derpaa Hverken ved vore Seminarier eller ved vore Skoler. Gymnastikken, hvorpaa der er lagt saa megen Vægt, er for Almuemanden, for Agerdyrkeren af slet ingen Værd. Kun for Søemanden er den gavnlig og for Tømmermanden, Mureren, Blyetækkeren. Den kan i Skolerne medtages, som et Anhaug i en og anden ledig Time. Men at ophøies til en Hoved green af Underviisningen, fortjener den ikke. Jeg anseer dette for et væsentlig Afsavn, ja jeg vil ikke dølge det, jeg anseer det for en stor Ulykke for Almemænd, at denne vigtige Bestemmelse aldeles forgjættes. - Derfor er og Værnepligten i de fleste Lande bleven en saa tung Bye de; derfor frygte de ofte saa meget for den, derfor søge de ofte at undgaae den paa alle optænkelige Maader. Og hvorfor gjør de der te: Er det da vanærende at værne om sin Konge, sit Land og sit Arve, ere de saa bange for i et Par Aar at forlade deres Hjem og see hvorledes det gaaer i andre Provindser, Nei, ingenlunde. Men der er fordi det er Almuesmanden saa lungt at lære Exercitien, fordi det at lære den, volder ham saa mangen smertelig Fornemmelse; fordi han ofte med den bedste Villie og den største Anstrængelse ikke er istand til at lær den. Hvo der med opmærksomt Øie har foes ham lære Excereltien, feet hvilken Møle og Anstrængelse det koster ham, hvor smerteligt det bliver ham, den vil vist meget beklage ham. Men hvorfor er da denne Ting, hvori der dog slet ingen Been er, ham saa tung, faa smertelig, ofte endog aldeles umuelig? Fordi han først skal tære den paa en Tid, da hans Lemmer allerede ved Ploven og svært Markarbeide ere krummede og stive; fordi han aldeles er uvant til hurtig og ziirlig Bevægelse; fordi hans Fodtøi, saavel som hans hele Paaklædning i Hjemmet er det, der gjør hans Gang tung og klodset; fordi han kommer til Exerceerskolen, ligesaa tung og klod seet som han gaaer hjemme ved sit Arbeide; fordi endelig han intet Begreb har og hvad han skal lære, hvorledes han bedst og lettest skal lære det, og hvorfor det nødvendigen maa læres. Var han sit 13 og 14 Aar allerede bleven vant til millitalre Evolutioner, vare hans Lemmer i den Alder blevne rettede og han vant til at bære sit Legeme vel, være Midlerne og Konstgrebene, hvorved Exerderingen saa meget lettes, blevne ham bekjendtgjorte, og han vant til at sætte dem i Udøvelse; var det gjort ham begribeligt, at Vaabenøvelsen baade var nødvendig og nyttig; fandelig, Yaalingen skulde ikke længere fyldes af Frygt for Exereringens Sværhed; skulle ikke skye Landeværnemændenes Rækker, skulle ikke ræddes for Exerceerskolen. Men allerede vant og dannet til denne hans vigtige Bestemmelse skulde hamtræde i Rækkerne, som ovet og ul sin Bestemmelse dannet Yngling, der selv som Landeværnsmand vilde vise sig værdig til Udmærkelse. Da behøvedes ingen Tvangsmidler at stade Sted, da vilde man ikke høre klage over Trevenhed og Uvillie, der i Grunden ikke er nogen af Delene, men Stivhed og Sløvhed fra hans hele Opdragelse, fra hans hele Arbeide. Altsaa ogsaa heri en gavnlig Forandring er mit narme Ønske. Og dette maa ligesom hiint begynde fra Ungdommen af, og dette maa ogsaa drives fra Skolerne. Seminaristerne maa altsaa lære militaire Evolutioner paa Seminariers Det har ogsaa for dem de gavnligste Følg De ville derved lære at lyde og staae under Comando, og at indsee Lydighedens Rødvendisk hed, om Orden skal kunne fremmes engang vi dem. De vilde selv lære Hurtighed og Nøialighed og Ziirlighed i deres Bevægelser; og de kluntede og stive og slingrende, som endnu hæs ger ved enkelte af dem, vilde tabes, og da det ved desto lettere baade ved Lære og Mønster vor de et levende Exempel for deres Lærlinge. Skolens sidste 2 Aar maatte ugentligen anvedes 3 Timer paa militaire Øvelser af Skolehønene; og Sagen paa ingen Maade betragtes som en Biesag, men som en vis tig Sag, der fortjener al Opmærksomhed. Di Øvelser fortsættes efter Skolen bestandig 2 A. mer hver Søndag Eftermiddag om Sommer og Vinter naar Veir og Vei var dertil. Man maatte saavel i ondt som godt Veir vænne den til at taale, hvad der engang kunde blive fordriaf dem, for at give dem den fornødne HærdelsOg dette maatte skee ikke allene i Landsbye, med og Kjøbstædskoler. Følgerne, naar dette en gang skeer, vil blive store og glædelige for Fadrenelandet. Hvad om hver Borger i State var saaledes exerceret naar dem pludselige Feidudbrød, Hvilke Følger for Angriberne. T Skibe han havde forladt, vilde og skulde har aldrig nagensinde meere komme ombord paa, me stade sin Grav inden for de fredelige Kyster ha vovede at anfalde. Jeg har da nu fremsat mine Forslag. Og deres Uførlighed, saavel som om deres store Gavnlighed har mere end 30 Aars Erfarlug overbeviist mig. O. maatte de tækkes min ophøied Konge, mit inderlige kjære Fødeland, min tænkende, fordomsfrie og kyndige Medborgere, Den 26de August 1819. Garnisons Kirken i Kjøbenhavn skal nu, Følge et Canc. Reser. af 15 Septbr. d. A., fo Fremtiden allene være en dansk Kirke for de danske Officerer og Soldater og den til Kirken her lægte Borgermenighed. Derimod skal den tydske Garnison forenes med Frederichs tydske Menighed paa Christianshavn, hvilken Kirke iøvrigt i beholder sit Privilegium af 16de Novbr. 1759. Garnisonskirken er bygt 1704, og siden den Tider der afvexlende holdt Gudstjeneste paa Dansk og Tydsk, da, saalænge Hverving fandt Sted, Regimenterne for en stor Deel bestode af tydske Folk. Frederichs Kirke blev færdig 1759 til Tjeneste for den tydske Menighed paa Christianshavn, som indtil den Tid havde søgt vor Frelsers Kirke, og hvis Tal meget forøgede sig ved Fabricanter og Andre, som især vare Tydske. Allerede i dens forhennævnte Privilegium hedder, det, at naar nogen Forandring med Garnisons Præsterne til den Herre Zebaoths Kirke foregaaer, skal af den paa Christianshavn indqvarterede Garnison, saa mange som ere tydske, være henlagde til og søge den lydske Frederichs Kirke. og Menighed, som til den Ende skulle forsynes med fri Plads og Stade i Kirken, og ellers, i Henseende til dem, i alle Stykker forholdes, som det ved den Herre Zebaoths Kirke og Menighed. er brugeligt.