Viborger Samler, 1839-02-28
Den store Componist Mozarts Enke, den nuværende Statsraadinde Nissen i Salzburg, besidder blandt flere værdifulde Malerier, der angaae Mozarts Familie, ogsaa et mindre, der forestiller Componisten i Legemstørrelse i hans 8de Aar. Han staaer afmalet i en stiv Hofdragt med mange Folder, med Spændeskoe, en lille Kaarde ved Siden, Chapeaubas, med den høire Haand skjult mellem Manskjetkniplingerne, men med den venstre stolt stemmet ind i Siden, med det pudrede Hoved og det underskjønne Barneansigt vendt til Tilskuerne, rettende sit store sorte Øies frie Blik hen paa den Billedet omringende Verden, saa ædelt, saa kjækt, at man, efter længe i Taushed at have betragtet billedet, endelig maa udraabe: "ja, saaledes maa Mozart have seet udi –Med dette Billede forholder det sig paa følgende Maade: den østerrigske Keiserinde Maria Theresia – saa langt maae vi gaae tilbage i Tiden – interesserede sig levende for den genale Dreng. En Dag var han i hendes Værelse og efterat at han havde spillet for hende, bemægtigede de dengang ganske unge Erkehertuginder Christine og Maria Antoinette sig den livfulde Dreng og de tumlede sig alle tre muntert om i alle Palladsets Sale. Mozart, der var forrig i alle sine Bevægelser, gled paa det glatte, bonede Gulv og faldt. Erkehertuginde Christine stillede sig hen for den forknytblevne og skamfulde Dreng og loe ad ham. Smertens og Undseelseens Taarer traadte i Øinene paa Mozart; han betragtede hende tans og med et mørkt Blik. Da traadte Maria Antoinette (senere den ulykkelige franske Kong Ludvig XVII ligesaa ulykkelige Gemalinde) hen til ham, løftede ham op fra Gulvet, aftørrede hans Taarer med sit Tørklæde, kyssede ham paa Panden og søgte at trøste ham med tusinde indsmigrende Kjærtegn. Drengen fandt Behag deri og sagde tilsidst til hende: "Hør, Antoinette, jeg vil sige Dig Noget jeg vil tage Dig til Kone." – Maria Antoinette – hiin til kommende franske Dronning, hvis Lod det blev at lægge den hvide Hals under Guillotinen blev sjæleglad, hoppede ind i Keiserindens Gemak og udraabte: "Mama, Mozart tager mig til Kone." – "Saa? – smillede Maria Theresia – det er slet ikke noget daarligt Parti for Dig." (Slige betydningsfulde Udtryk lægger Forsynet ofte ind i de tankeløse Menneskers Mund; hvo der tvivler om et Alt forudseende Væsens Tilværelse, han læse denne simple Anckdote!)"Kom hid vedblev Keiserinden – kom hid, min lille Dreng og her satte hun den lille trodsige Krabat op paa Skjødet – slig mig nu hvad der har drevet Dig til den overilede Beslutning at tage Antoinette til Kone? – "Det skal jeg fortælle Dig – sagde Mozart – det er ganske simpelt. Erkehertuginde Christine var Skyld i, at jeg faldt og stødte mig, men hun loe skadefroe derad og lod mig ligge; Antoinette derimod reiste mig op og trøstede mig, og det gjorde hun fordi hun er god, og derfor vil jeg tage hende til Kone, thi jeg vil have en god Kone." – "Ja – svarede Maria Theresia - Alt det er ret smukt, men, lille Mozart, naar Du vil gifte Dig med hende, maa Du ogsaa have Klæder som en Erkehertug, Her brummede Mozart: "hvorfra skulde jeg faae Klæder som en Erkehertug, hun maa tage mig saaledes som jeg er. – Den følgende Dag kom en Hoffoureer, i en keiserlig Karet og bragte Mozart en fuldstændig Hofdragt, saaledes som Erkehertugerne bare den, hvorpaa Drengen i Galla kjørte til Hoffet. – Derpaa var det, at Faderen lod ham afmale i denne Dragt. (Efter Ugebl. Bidr. til Tidsh.)