Københavns Adresseavis, 1775-06-20
J Aaret 1743 udrustede en Kiøbmand i Mesen, i Gouvernementet Archangel, et Skib, som han besatte med 14, Mand, og bestemte til Hvalfiskefangst og Robbeslag. Efterat det var udløbet, beholdt det god Vind i otte Dage, men den niende Dag forandrede den sig saaledes, at man var tvungen til, at blive paa den østlige Side af Spidsbergen, i Stedet for at komme til den vestlige Side af dette ubeboede Land, som er den sædvanlige Vey for alle hollandske og andre Skibe, der befarer disse Egne. Efter nogle Dage befandt Skibet sig gandske tæt ved en af disse Øer, som kaldes Ost=Spidsbergen. Da de med Skibet vare komne omtrent paa tre Verster nær denne Øe, blev det pludselig omringet med Iis, og kom i en meget farlig Tilstand. Man overlagde, hvorledes man skulde kunne hielpe sig; og ved denne Leylighed sagde Styrmanden, han erindrede sig at have hørt, at engang nogle Folk fra Mesen havde villet overvintre paa denne Øe, og til den Ende taget Bygningstømmer med sig, og virkelig opbygget en Hytte, ikke langt fra Stranden. Denne Efterretning bevægede hele Selskabet til den Beslutning, at de ligeledes der vilde tilbringe Vinteren, i Fald nemlig, som de haabede, Hytten endnu forefandtes; thi deres Omstændigheder syntes saaledes, at de nundgaaelig maatte omkomme, om de bleve paa Skibet. Det blev alt saa besluttet, at afsende fire Mand, for at opsøge Hytten, eller maaskee finde et andet Middel, ved hvilket de kunde reddes. Da den Øe, som de vilde gaae i Land paa, var ubeboet, var det fornødent, at de maatte forsyne sig med nogen Forraad. De havde næsten to engelske Mile at gaae over løse Jisstumper, som af Bølgerne vare kastede op i Veyret, og af Vinden drevne sammen op til hinanden; herved blev Veyen ligesaa møysommelig som farlig, og det var Aarsagen, hvorfor de ikke torde belæsse sig med alt for stor Byrde, i Fald de ikke vilde geraade i Fare, at glide paa Jsen, og maaskee falde i Søen imellem et Par Jisstumper. Da de havde overveiet dette, toge de intet videre med sig, end en Bøsse, et Krudthorn med tolv Skud Krudt, ligesaa mange Kugler, en Øre, en liden Kiedel, en liden Pose med Meel, en Kniv, en Fyrtynde med Tynder, en Blære med Tobak, og hver af dem sin Træ Tobakspibe. Det varede ikke længe, førend de fandt Hytten, som de søgte, omtrent halvanden engelsk Miil fra Strandbredden. Den var 36 Fod lang, 18 Fod høy, og ligesaa bred. Jnd vendig bestod den af en liden Forstue, omtrent 12 Fod lang, som havde to Døre, af hvilke en gik udad, men den anden indad til Værelset inden for. Dette hialp meget til, at det store Værelse kunde desto længer holde sig varmt, naar det engang var blevet opvarmet. I det større Kammer var en Ovn efter russisk Maade, som tillige tiener til at bage udi, saavel som til at giøre Værelset varmt, og i meget koldt Veyr ogsaa vel til Sovested for de russiske Bønder. Matroserne vare meget glade over at have fundet Hytten, endskiønt den i den temmelig lang Tid, siden den var begget, havde lidt meget af Veyrliget; de forsøgte at tilbringe en Nat derudi, den følgende Morgen tidlig hastede de ned til Strandbredden, for at underrette de øvrige Folk paa Skibet. om deres Undersøgnings lykkelige Udfald, og at gjøre Anstalt, at den fornødne Forraad til deres Overvintring kunde blive bragt fra Skibet. Man kan overlade Læseren at for stille sig disse arme Folkes Skræk, da de ved deres Ankomst til det Sted, hvor de havde gaaet i Land, saae intet uden den aabne Søe, som var reent frie for al den Jis, der Dagen tilforn skiulte den.