Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-08-21
Da siden i Aaret 1825 Kjærup Gods, efter en Panthavers Reqvisition, skulde bortsælges ved offentlig Auction, besluttede flere af Godsets dengang formuende Bønder at kjøbe det, hvortil de kommitterede Niels Mortensen. Han blev ogsaa ved fjerde Auction den 8 Juni 1825 Høistbydende; men, uagtet han havde budet 76,000 Rbd. og Jngen gjorde Overbud, og uagtet han paa Stedet kunde tilveiebringe 38,000 Rbd. og tilbød forinden Forløbet af 48 Timer at betale Resten, blev der nægtet Hammerslag; tvertimod skreed Man endnu samme Dag, uden nogensomhelst offentlig Bekjendtgjørelse, til en ny eller femte Auction, hvorved Godset efter aldeles forandrede Konditioner blev solgt for 32,000 Rbd. til første Prioritets=Panthaver, og Kongens eller Statens Kasse ligefrem tabte 17,000 Rbd. Fra hiin Dag - vedbliver Forfatteren - skriver sig min Ruin og mine ufortjente Lidelser." Den 28 Octbr. 1828 overraskede Man ham pludselig med en Arrestforretning, hvorved Man beskrev samtlige hans Løsøre og Kreature, nedbrød hans indmurede Kjedler og Kakkelovn, kort Alt, hvilket Man strax førte til Herregaarden. "Dog dette 4 tilføies der - var ei det afskyeligste; thi Man kastede Maden, der var tillavet for mig og mine Folk, i Rendestenen, spildte mit nylig bryggede Øl, for ogsaa at kunne bringe Foustagerne og Madkarrene bort. Jstedetfor at forfølge Arresten, lod Herremanden mig den 9 Novbr. 1829 ved Nattetid udjages af min Gaard med min gamle Kone og mine Folk, overladende til mig og Mine at søge Natteleie hvor Os lystede." Den ulykkelige gamle Kone vankede saaledes i Fortvivlelse om paa Marken i en halv vanvittig Tilstand og faaer siden Rystelse eller falder i en melankolsk Sindstilstand, hvergang et Menneske, der ei er klædt i Bønderdragt, træder ind af Døren. Efter i over 2 Maaneder at have omvanket med sine Folk, maatte Niels Mortensen, for igjen at komme i Besiddelse, af Gaarden, ved et tvunget Forlig lade sig fraskrive Gaardens Tørvemose, hvorpaa der blev afholdt Auction. Man kastede ham derhos den ene Proces efter den anden paa Halsen, for ganske at ruinere ham, indtil Man endelig kronede Værket, ved den 6 April d. A. at lade ham kastes ud af Gaarden, ompløie de tilsaaede Jorder o. s. v. Ved Dom af 17 Juni d. A. har Underdommeren dømt ham til at have det i Aaret 1813 meddeelte Fæstebrev forbrudt, skjøndt han, som forhen anført, aldrig har underskrevet eller imodtaget det, og skjøndt han i 17 Aar forud, fra 1796 indtil 1813, var i lovlig Besiddelse af Fæstegaarden. Forfatteren borger med sit Liv for, at Alt er den rene, uskrømtede og beviislige Sandhed og nærer derfor det Haab, at vor liberale Regjering vil anledige stræng Undersøgelse af hans og alle Vedkommendes Forhold. "Jeg bedrog aldrig Nogen. - saa ender Skriftet, der er tilegnet Hs. Excell. Geheime-, Stats= og Justitsminister v. Stemann – jeg har aldrig med beraad Hur fortrædiget mine Medmennesker, og staaer derfor med freidigt Mod opreist i Ulykken, anbefalende min fremtidige Skjebne i Guds, Kongens og vor retfærdige Regjerings Hænder." - Udgiveren finder al 2de videre bemærkning overflødig og deler blot det Ønske: at en upartisk og retfærdig Undersøgelse virkelig maatte finde Sted; thi var slig en Adfærd endog kun halvsand, vilde det være grueligt, og i modsat Fald bør det Rette oplyses. Hvilken Ven af Lov og Orden kan overalt læse slige Skildringer uden levende Deeltagelse; thi det mangler ikke, at mangen Egn har Sidestykker dertil at opvise. Saaledes mindes Man fra Godsslagteriets ikke fjerne Dage flere velhavende Bønders Ødelæggelse her i Odense=Egnen, fordi de, efterat have i fuld Tillid kjøbt deres Gaarde og indbetalt deres suurt erhvervede Penge, for sildigt opdagede, at Gaardene vare pantsatte, hvilket ikke skal være bleven bemærket ved en nye Herreds=Inddeling og Pantebøgernes deraf følgende Adskillelse. Uden egen Skyld og uden mindste Opreisning bleve saaledes disse Landmænd, nedstyrtede fra Velstand til Armod, og det uden at Nogen rørte sig til deres Frelse. Har Tiden eller rettere Døden end nu tildeels udtørret de Lidendes Sukke, bør Exemplet ligefuldt tjene til Advarsel for kommende Slægter, hvorfor ethvert Bidrag til at drage lignende Udaad for Lyset umiskjendeligt maa ansees for den værdigste Brug af Publiciteten.)