Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-05-24
Jeg opholder mig for nærværende Tid ved denyderste Ende af det brittiske Jndien, tæt ved Foden af Himalajabierget, fra hvis høie Toppe Sneen skinner bestandigt saa hvid som fra vore Bierge midt omVinteren. Min Bengalo, saaledes kalder man her de Hytter, som for det meeste ere opførte af Bamhusrør, og som især bruges ved Troppernes Kantonneringer, ligger begravet imellem umaadelige Skove, som ere beboede af Løver, Tigere, Biørne Vildsviin, Næshorn og Elephanter. - For nyelig ankom hertil et stort Jagtselskab fra Gorrakpuhr til min Egn for at foretage en Tigerjagt. Det var forsynet med al det mægtige Apparat og den Pomp hvormed saadanne store Jagter blive foretagne her tillands. Jeg blev indbudet dertil og spillede ikke heller derved en uvigtig Rolle formedelst min Kundskab om Egnen Da man fik Efterretning om at man havde fundet Levningerne af en Bøffel, som var bleven sønderrevet af en Tiger, saa brød Selskabet strax op; det bestod af Skytterne og Opvarterne, hvilke rede paa 40 Elephanter. En Houdaeller Elephant-Saddel ligner Sædet i en Gig eller Kabriolet med den Forskiel at Sidestykkerne ere høiere Vi rykkede frem i en sluttet Linie; da vi nærmed os til et Sted hvor en Tigerinde laae, saa løftede nogle af de meest erfarne Elephanter og som oftere havde været med paa en saadan Tour, Snabelen, høit i Veiret og udstødte en skarp Lyd, som lignede Lyden af en Mængde Metaltrompeter. Pludselig foretog Tigerinden et Spring mod een af mine velbevæbnede Jagtkammerater, forfeilede den Mahut, Elephant-Styrer, som sad paa Nakken af Elephanten, men huggede sin Kiæft og Forpoten imellem Elephantens Øine og een af Bagpoterne i dens Snabel, og blev saaledes hængende, alle Elephantens Bestræbelser, ved den voldsomme Smerte, der leed, for at ryste den af sig, vare frugtesløse, og vi turde ikke skyde paa det glubende Dyr af Frygt for at beskadige Elephantens Snabel. Endelig lykkedes det for den Skytte, som sad paa Ryggen af Elephanten at jage en Kugle igiennem Tigerindens Lænder, saa at den stytede død ned. Derpaa lykkedes det os at dræbe dens to toaarsgamle Unger, som ogsaa værgede sig med Fortvivlelse; ogsaa en stor sort Hundiørn med to Unger bleve samme Dag dræbte. Den Tigerjagt, som fandt Sted Dagen derpaa var ikke mindre mærkværdig. Vi havde tidlig om Morgenen dræbt 5 Tigerunger og vi søgte nu efter de Gamle, som vi endelig ogsaa traf i en Kratskov ved Randen af Nella eller en Huulvei, hvorigiennem der løb en Bæk. Selskabet deelte sig nu i to Partier og besatte begge Udgange af Huulveien Den mandlige, som havde seet os, brød ud af Krattet og gik langs med Huulveien. Jeg kan ikke be beskrive Dig dens uforfærdede Udseende, den var saastor som en Oxe i Høiskotland, dens Øine syntes at sprudle Jld; Halen var løftet i Veiret, den syntes ikke at være enig med sig selv om hvad den vilde tage sig for. Endelig giorde et skarpt Skud af min Dobbelt-Flint en Ende paa dens Mangel paa Resolution; den vendte sig og foer med en rædsom Glubskhed løs paa mig. - Jeg reed paa en herlig Hun Elephant, stor, stærk og modig; men som havde den Feil, hvilken er egen for mange af de bedste Elephanter, at den, naar den saae en Tiger, laae sig ned paa Knæerne for at oppebie den i denne Stilling. Jeg var til Lykke i Forveien underrettet derom, og klamrede mig fast til min Houda; men blev ogsaa i denne Stilling forhindret fra at giøre et nyt Skud. Tigeren kom nu farende imod mig med en bedøvende Brølen; men den giorde et forkort Spring, og nu styrtede sig min Hattih eller Elephant sig paa den med en saadan Voldsomhed, at jeg nær var bleven kastet ud af min Houda i hvor fast jeg end holdt mig. Nu gik det løs paa at knuse Tigeren, som laae under Elephantens Kiæmpekrop, den hævede sig uafladeligt op og ned, saa at Syn og Hørelse næsten forgik mig ved den græsselige Rystelse, saa at jeg maatte anvende alle mine Kræfter paa at holde mig fast ved min Houda; denne voldsomme Bevægelse kan kun lignes ved det Skibs Op- og Neddukken under en Storm. Aldrig har Jack Randall, den største Boxer, som har levet i Mandsminde, mere systematisk bearbeidet sin Modstanders Hoved. Da Elephanten sidste Gang dukkede ned, saa tog jeg Mod til og begyndte at see mig omkring, saa at jeg sik Øie paa den under den liggende Tiger; men dette skrækkelige Syn bevægede mig til at klynge mig endnu tættere fast til min Houda. Den laae under Hun Elephanten med et vildeste Blik og beed i et af Elephantens Forbeen. Da det endelig lykkedes min Mahut at faae Elephanten reist, saa troede jeg at det var nu ude med Tigeren og at den var ganske fladtrykt, men ingenlunde; thi imedens jeg greb efter en anden Bøsse og vendte Hovedet om, var den kommen paa Benene, dog inden jeg kunde komme til at fyre, var den bleven dræbt af to andre Kugler; endelig blev ogsaa Tigerinden fældet efter en ikke mindre heftig Attake. Jnden Jagtselskabet forlod Egnen, bleve 40 Tigere, nogle Panthere, Biørne, Schakaler og mindre Slags Vildt dræbt.