Viborger Samler, 1773-12-06
Udtog af de Prædikener som bleve holdte her i Stadens Kirker paa Takke= og Bededagen den 1 Dec. sidstafvigte: saaledes, som de af De Herrer Prædikantere selv ere os meddeelte. Saasom Domkirkens Forbedring endnu ei er til Ende bragt, blev i dens Sted 4 Prædikener holdte i Søndersogn, nemlig: Til Froprædiken: Hr. Rogert, Domkirkens Capellan, hvis Text var Pd. 90, v. 16 og 17. Indgangen. 1) Af de Hurams Ord til Salomon 2 Krøn. 2, v. 11 og 12. Fordi Herren haver elsket sit Folk, &c. til Slutningen af 12 v. begyndt ved en kort Betragtning af den vigtige Lyksalighed det Folk nyder, som lever under en from og viis Regent, der baade frygter Gud og elsker sit Folk Dernæst berørt: J hvad Anledning, og paa hvilken Maade, Gud gav Salomon saa stor en Viisdom - - Hvad hans første og største Omhue var - - At Huram priser ham derfor viis, klog og forstandig, ja indsaae: At han ved at bygge Herren et Huus skulde og bygge sit Rige et Huus- AtHuram slutter videre: At fordi Herren elsker sit Folk, havde han sat Salomon til Konge over dem, hvorved han sætter som en afgjort Sag 1) at en Konge, der opvækker sit Folk til en sand og uforfalsket Guds Dyrkelse, han handler der baade høistviiselig, og i Sandhed bør ansees som en Herrens Tiener, 2) for Folket, over hvilket han regierer, som en dyrebar Skienk og Gave af Gud, og 3) som et sikkert Tegn paa, at Herren vil lade sin Naade hvile over saadan et Folk - - Vor allernaadigste Konge har stedse som Salomon, fra sin Regierings lykkelige Tiltrædelse, intet høiere øn skeet, end Viisdom til at dømme dette Herrens Folk - - Begyndelsen af Hans milde Regiering syntes ei at møde Hans Maajestet uden med Bekymringer, opvakt af den grasserende Qvægsyge, den vedholdende Misvext og dyre Tiid, foruden andet - -Men Herren hans Fædres Gud, som kiendte hans Hiertes Oprigtighed og inderligste Ønsker for sit Folkes Lyksalighed, har omsider med stor Forbarmelse aabenbaret sig for Ham Denne Herrens Aabenbarelse har Hans Majestet anseet som den der vederfores Salomon, da Herren sagde til ham: Beed hvad jeg skal give Dig - Gud har og bønhørt Hans Maajestets første og ypperste Ønske, han har givet Ham Viisdom - - Thi Hans Majestets første og største Omhue er at bygge Herren et Huus, et Huus i hvert af Hans Undersaatters Hierter - Vi kunde nu sige om os, som Huramfordum om det Jfralitiske Folk, sluttende som han Fordi Herren elsker os, haver han sat os denne vor Salomon til Konge - - J Overeenstemmelse dermed blev viist af Texten: En gudfrygtig Regents visse Omhue for sit Folkes Der under: Lyksalighed, 1) Hvorfra Han saadan sin vise Omhue begynder. 2) Hvorledes Han søger at bringe saadan sin vise Omhue til Fuldkommenhed. Den 1ste Deel. c. 1. Han begynder dette fra en gudelig Betragtning af Herrens Gierninger - Hvad der forstaaes ved Herrens Gierninger - - Hvad Slags Betragtninger denne Psalmes Overskrift kan give Føie til - Hvad Slags Herrens Gierninger i Besynderlighed her kan forstaaes. J. 2. Hvad Moses i denne Hensigt ønskede for det ganske Folk - - Hvad Fordele de da kunde opnaae, men ellers maatte savne - - En paraphrastisk Forklaring over de Ord: Lad din Gierning sees for dine Tienere, og din Herlighed over deres Børn, som Grunden til de følgende Betragtninger. §. 3. Vor allernaadigste Konges Omhue sammenlignet med den Moses fordum havde for Herrens Folk, - Vi skal efterfølge vor allernaadigste Konges Exempel, som igien har taget Moses til Mynster - Enhver med den inderligste Andagt bede: Lad, o Herre, din Gierning sees for dine Tienere, og din Herlighed over deres Børn - - Nu skaber Gud, ikke saadant Nyt som fordum, da han udførde dem af Egypten og bevarede dem i Ørken - - Men hans almægtige Haand, og visse Bestyrelse har dog gjort, at baade glædelige og sørgelige Hændelser, baade saare frygtsomme og saare frydefulde Forventelser ere seete og hørte iblant os - Hvad vi deraf skulde agte paa og erkiende, viist af E. 45. v. 6, 7.