Københavns Adresseavis, 1774-10-18
J Morgen udgaaer Adresse=Contoret er forflyttet paa Amagertorv i No. 4, hvor det Norske Glasmagazin er. Af Adansons Reise til Senegall. Øen Senegall i Africa er fuld af hvis Flyvesand; desuagtet beboes den af flere end 3000 Negere. Deres Hytter, ere som et Slags Dueslage, hvis Vegge bestaae af sammenføyede Rør. Deres Senge bestaae af en paa Tvertræer, liggende Fletning, som hviler paa et Slags Gaffeler, hvorpaa der ligger en Maatte. Deres Huusgeraad er nogle Leerpotter og Truge. Man finder paa tredive Miles Distance ingen Stene. - Paa Maringeins Escale, hvor der er den fortreffeligste Øxne=Handel, fandt Forf. Mangeltræet (Mangervetræet) merkværdigt. Det voxer kuni Vand, og beholder sine Blade hele Aaret igiennem. De lange Rødder, som voxe ud af de underste Grene, indtil de naae Vandet, og derpaa trænge igiennem samme til den derunder liggende Jord, forestille saaledes et Slags Arkader, der ligge flyngede saa tæt op til hinanden, ligesom en Terrasse oven paa Vandet. - Ulden paa Faarene er af Naturens Viisdom tynd, formedelst Climatets Hede. Folkene paa Escale forfærdedes meget over Forfatterens hvide Ansigt, og kunde ikke troe, at hans lange Haar var naturligt, da deres er kort og krøllet. - Et Slags Føl Urt, kaldet Querackio eller god Dag, bøyer sine Blade ned, naar man røger derved, ligesom den ønskede en god Dag. Paa Forfaskerens Reise til Pudur fandt han Strudser af saa overordentlig Styrke og Tamhed, at to smaa Negere, kunde sette sig paa een af dem. Neppe føelte den sin Byrde, førend den begyndte af alle Kræfter at løbe, og saaledes rede" nogle gange omkring Byen. Forfatteren satte siden en voxen Neger paa den mindste, og to andre paa den største Struds. Men de løb saa hastigt, og udbredede deres Vinger ligesom Seyl, og deres Løb var hastigere end AgerHønseenes Løb. - Han fandt et selsomt Træ, Græskar eller Abebrød=Træet. Høyden var tredsindstyve Fod; men Omkredsen, maalt med et Seylgarn, fem og tredsindstyve Fod, Giennemsnittet to og tyve. Et sieldnere tykkere Træ finder man ingensteds. Nogle Grene ere fem og fyrretyve Fod lange, og Træet ligner meer en Skov end et Træ En Rod, som Forf. maalte, var hundrede og ti Fod lang. - Derefter saae han atter et Abebrødtræ, i hvis Bark han fandt nogle Europæers Navne indskaarne. Det ene var fra det femtende, og det andet fra det sextende Aarhundrede. Bogstaverne vare omtrent sex Tommer lange, men indtoge ikkun en meget liden Deel af Navnets Omkreds i Breden, hvoraf man kunde slutte, at Træerne have ikke mere været unge, da man indskaer Bogstaverne, og om man mener, at disse Træer ere blevne merkede i deres første Aaringer, og i to hundrede Aar ere blevne sex Fod tykkere, kan man udregne, hvor mange hundrede Aar der behøves, paa det at Træet kan faae den Tykkelse af fem og tyve Fod, som er det tykkeste det bliver. - Paa Bortreisen fra Magdalenesen saae Forf, i October Maaned, at fire Svaler, kom flyvende til Skibet, og søgte deres Natteleye derpaa. De lode sig alle fire meget let tage, og man kiendte dem strax for europæiske Svaler. Derefter bemerkede Adanson, at de ligesom Bekkesiner og Vagteler ikkun sees i Senegall. i den bemeldte Aarstid. De bygge og yngle heller ikke her, som i Europa, de sove hver Nat to og to ved Havbredden, hvor de heller opholde sig end i Landet. Lutter Beviser, at her er det Sted, hvor de om Efterhøsten komme hen fra Europa. Her saae Adanson ogsaa flyvende Fiske. De har to Finner, der ere nesten saa lange som hele Kroppen, og disse tiene dem i Stedet for Viinger, hvormed de flyve op over Vandet. To andre Fiskearter ere deres Fiender, og giøre Jagt efter dem. De flyve da i Luften; men kan ikke holde sig længere derudi, end saa længe deres Vinger ere fugtige; de falde derpaa i Vandet igien, og man fanger dem meget let. Jkke langt bag ved Maringoins Havnen, saae Forfatteren ogsaa Krokodiler, som vare hen ved atten Fod lange, og nesten to hundrede samlede paa en Hob. De kan neppe være nogle Minnter under Vandet, og maa strax op for at trekke Luft. Da seer man ikkun Hoveder og de aabne Øyne, med hvilke de fra alle Sider see til Stranden, og saa snart de blive et Dyr vaer, som der vil drikke, dukke de sig under. Strax derpaa saae han ogsaa Søehesten, om hvilken det er merkværdigt, at den blot opholder sig i det ferske Vand i Floderne i Afrika. Den ligner en Oxe, undtagen at dens Fødder ere kortere, og Hovedet er større. Med dens fire Huggerter opriver den de sterkeste Rødder af Jorden. De Elephanter, som Forfatteren her saae, vare elleve til tolv Fod høye. De gade Bladene af Gummitræet. Forf, jagede en Tiger afsted ved sterk Trampen med Foden paa Jorden. Den Fabel om den egyptiske Stratiote, en Plante, som skal spadsere hid og did paa Nilstrømmen, og søge sin Næring derpaa ligesom Dyrene, igiendriver Forfatteren. Han saae denne Plante paa Øen Lamvai. Den har den Art, at den skyder, smaa Buske af Blade i en merkelig Afstand fra hinanden, som staaer paa en Stængel, der svømmer oven paa Vandet, men som med Nederdelen efterhaanden bliver borte i Jorden; hvilket Phanomenon formodentlig har givet Anledning til Fabelen derom. De der værende Myrer ere besynderlige. Deres Reder, som de anlegge i en TræStamme, ere ligesom opkastede Jordhobe i Form af Pyramider, otte til ti Fod høye, udvendig glatte, og opførte af en leerrig Jordart. Jndvendig ere lutter Labyrinter af Gange, som alle treffe sammen ved en eneste liden Aabning. Græshopperne, der ligesom en tyk Skye leyrede sig paa Marken, og ødelagde alle Ting, vare saa lange og tykke som en Finger, og forsynede med to Kindbakker, paa hvilke vare Tænder ligesom paa en Sav. Just i de samme Aaringer, da Forfatteren saae disse Græshopper i Africa, nemlig 1749 og 1750, anrettede de ogsaa de største Ødeleggelser paa Markerne i Preussen. (Skulde de, efter Trækfuglenes Art, trekke sig herfra og derhen, eller derfra og herhide) De der værende Folk stege dem paa Gløder, andre støde dem, og lave en Velling med Melk deraf, hvilket paa nye beviser den Mulighed, at de kan have været Johannis den Døberes Spise i de østerlandske Ørkener. De Træer, som bleve afgnavede af Græshopperne, kom sig strax igien, og stode snart atter grønne.