Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-10-02
Corsdagen den 2. October. De stakkels Slesvigholstenere have maattet høre saameget ilde for deres Optøier, og dog have vi dem meget at takke for. For 20–30 Aar tilbage var der maaskee intet Land i Europa, hvor man levede i en saa fuldstændig Uvidenhed om alle indre Forhold, som i Danmark, og det var en Uvidenhed, der ikke alene fandtes i de simplere Classer, hvor det ikke vilde have været saa forunderligt, men selv i de høiere og høieste Classer strakte Kundskaben om Danmark sig sjeldent videre end til, at det bestod af et Kongerige Danmark, et Hertugdømme Slesvig (menig Mand kaldte det "dansk Holsteen, en Benævnelse, som nu mere og meere forsvinder), et Hertugdømme Holsteen og et Hertugdømme, Lauenborg; man vidste, at de to sidste Lande hørte til det tydske Forbund, men dermed forbandt man kun en dunkel Forestilling, intet Begreb; man betragtede dem som danske Provindser. Her er, især i de sidste 15 Aar, foregaaet en mærkelig Forandring, og det er Slesvigholstenerne, som vi kunne takke for at være blevne vakte af denne politiske Uskyldighedstilstand. Det forstaaer sig, Vækkelsen har ikke været behagelig, adskillige Jllusioner ere gaaede i Lyset, og Resultatet har ingenlunde været beroligende, men det er dog altid bedre at komme til en Erkjendelse af sin Tilstand, end at leve i Uvidenhed om den, især naar Tilstanden er saaledes, at den maa vække alvorlige Betragtninger. Vi vide saaledes nu, at Hertugdømmet Slesvig er en selvstændig, men med den danske Krone uadskillelig forbunden Statsdeel med egne Love, administrativ forenet med Holsteen og Lauenborg under en fælles Bestyrelse, vi vide, at Kongen af Danmark for Holsteens og Lauenborgs Vedkommende er tiltraadt det tydske Forbund; vi vide, at dette Forbund ikke er nogen Stat, ingen Forbundsstat, men et Statsforbund, der indrømmer dets Medlemmer fulde Souverainitets-Rettigheder; men vi vide vide ogsaa, at Forbundsacten gjør saa mange Jndskrænkninger i disse Souverainitets Rettigheder, at man undertiden er i Vilderede med, hos hvem de egentlig beroe. Beslutninger tagne af Majoriteten i Forbundsforsamlingen ere bindende for alle Medlemmer, og disse Beslutninger kunne gives en meget viid Udstrækning; vi ville som Exempel kun nævne tre mærkværdige Beslutninger, der have været af indgribende Virkning i Forbundstaternes Souverainitet: Censur-Anordningen, Forbuddet mod Haandværkssvendenes Vandring til visse Lande, og Nedsættelsen i Aaret 1819 af en Centralcommission i Mainz, der under Forbundssamlingens Bestyrelse skulde foretage Local-Undersøgelser i Forbundstaterne, angaaende demagogiske Forbindelser, en Forholdsregel, hvilken Klüber i sin Offentliches Recht des teutschen Bundes und der teutschen Bundestaaten" characteriserer som et mærkværdigt Exempel paa, hvilken kraftfuld Udvikling, Forbundsmagten er istand til, naar de Mægtiges Villie indgribende virker sammen". Men endnu betænkeligere er Forholdet mellem Forbundstater og Udenforbundsstater, der ere forenede under een Regjering, naar der udbryder Krig. Forbundsgebetets Grændse maa ikke betrædes af de krigførende Magter, det er en Krigserklæring mod Forbundet; men det kan ofte være vanskeligt at bestemme, hvor Grændsen er. Er saaledes Holsteens Grændse mod Slesvig bestemt, Vi tvivle om det. Holstenerne paastaae, at Rendsborg er holsteensk Fæstning (de kalde den helst en Forbundsfæstning", men det er en aabenbar urigtig benævnelse), vi paastaae, at den er en dansk Fæstning. Hvem har Ret? – Vimaae for dennegang lade det være nok med disse faa henkastede Yttringer. Om Optimisterne ville betragte dem som "statsopløsende eller ikke, er os ganske ligegyldigt, men saameget vil fremgaae for den opmærksomme og eftertænksomme Læser, at Danmarks Forhold til det tydske Forbund slet ikke er saa reent og klart, som visse Folk ville fortælle os, og hver Mand, som mener det vel med sit Fædreland, og det kan man gjerne uden at være Optimist, maa ønske, at dette for Danmark selvstændige Bestaaen og Udvikling høistvigtige Forhold snarest muligt maa blive bragt paa det Rene.