Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-05-16
Oversigt. af Dagens udenlandske Nyeheder. Den 2den May da Formælingen gik for sig i London, holdt det engelske Parlament Hviledag; dets Forhandlinger ere hidindtil blevne fortsatte, og vimaae giøre os bekiendte med deres Gang; de gaae meest ud paa Landets Anliggender, thi de udvortes Forhold ere i denne Fredens Periode ikke betydelige, dog gives der nogle saadanne; men Engellands politiske Virksomhed synes i denne Tid blot at være beskiæftiget i bortfiernede Egne, saaledes skal den engelske Regiering for nærværende Tid bestræbe sig for at formaae den tyrkiske Sultan til at erkiende Storbrittanniens Souverainitet over de Joniske Øer, og Admiralen over den brittiske Flaade i Middelhavet, Lord Exmouth, skal have faaet Ordre til ikke at forlade sin Station i dette Hav, førend dette er skeet. Bemeldte Admiral har imidlertid udrettet en god Gierning, da han er seilet til Algier, og har bevæget Deien til at slutte de 3 April en evig Freds- og Venskabs-Tractat med Kongen af Sardinien, (hvis Kyster ere hidindtil blevne saa jammerligt medtagne af Algiererne) og det saaledes, at det fardinske Flag skal i Fremtiden respecteres ligesaa fuldt som det brittiske; Deyen har maattet indgaae denne Tractat, uden at han har faaet Penge derfor, Lord Ermouth vil nu aflægge et lignende Mæglings-Besøg i Tunis og Tripolis. J Genua har man funget et Te Deum over denne lykkelige Fred, ogsaa har Lord Exmouth bevirket, at 380 neapolitanske Fanger ere blevne løsgivne, som ere bragte paa et engelsk Skib til Neapel, nogle af disse Ulykkelige har i 20 Aar. baaret Slavelænkerne. Saamegen Ære som disse Underhandlinger gjøre den engelske Regiering, paa hvis Medvirkning mod dette skrækkelige Søerøverie man længe havde gjort Regning, saa ubehagelige maae de være for den nærværende Dey i Algier, Nadschi Aly Pascha, som skal være den grusomste Behersker, som denne Røverstat nogensinde har havt, han er meget riig, og lader sig aldrig offentlig see, uden at være omgivet af en stærk Vagt. Folket vover da ikke at see paa dette Uhyre, men kaster sig ned paa Jorden og raaber: Salammelek (Gud velsigne dig) naar han gaaer forbie. Han kalder sig selv med Velbehag, den stormægtige Røverchef; ligesom een af hans Formænd sagde engang til Englænderne: Algiererne er en Røverstat og jeg er deres Anfører. For nærværende Tid er der 1600 christelige Slaver i Algier, hvoraf der omkomme aarlig et hundrede Stykker, deels af Sorg og Fortvivlelse og deels af de haarde Arbeider og Straffe. Nogle hundrede Stokkeprygl under Fodsaalerne høre til de mildeste Straffe, og desuden ere de daglig udsatte for den mauriske Pøbels Mishandlinger; deres Føde bestaaer daglig i to smaa Brød, bittre som Galde; deres Liig kastes for Hunde og Rovfugle, og det falder vanskelig at kjøbe dem løs, da der forlanges 1500 Piaster for hver; Spanien har allene ved at give en algiersk Brig tilbage, kundet skaffe Mandskabet af Skibet Ferdinand den 7de, som var strandet paa Barbariets Kyster, løs af Slaveriet; ogsaa med Amerika siges Deyen at vilde bryde igien, da han paastaaer, at Amerikanerne ikke har opfyldt Fredsbetingelserne. (Derimod med Keiseren i Marocco lever England saavelsom alle andre europæiske Magter i Fred, han skal være en god Fyrste, som arbeider paa at ophielpe sit Lands Cultur og forbyder Søerøveriet; men hans Land har i Fior været plaget af Græshopper, som saaledes har ødelagt Kornet, at det er blevet sex Gange dyrere; det russiske Opdagelses-Skib, Rurik, traf ved Teneriffa i October Havet i en Omkreds af flere Mile bedækket med disse Dyr, som en stærk Vind havde drevet ud fra Afrikas Kyster. Denne Ødelæggelse af Kornet i det Marokkanske, hvorfra ellers meget Korn blev udført til det sydlige Europa, og hvor der tillige indtraf Misvært i Fior, har bragt det næsten til en Hungersnød i disse Lande, i Kirkestaten skal endog Mennesker være døde af Sult, (siden Aarene, 1763 og 64 har der ikke været en saa stor Misvært, og dyr Tid, den er især foraarsaget ved det at Mai sen eller den tyrkiske Hvede aldeles mislykkedes i Fior. Mangelen strækker sig over det hele Jtalien endog til Lombardiet, hvor der ellers aldrig er Mangel, denne Hungersnød forøger Røvernes Antal, især da Næringsveiene aftage ved Fabrikernes Forfald) denne Mangel paa Kornvare i det sydlige Frankerige, Portugal, Spanien og Jtalien vil ud paa Sommeren have en Stigen af Kornpriserne til Følge, og i Engelland ere de allerede stegne betydeligt (ogsaa fra Dannemark, især fra Kiøbenhavn, Nyborg og flere Stæder foretages Udførsler af Kornvarer dertil. Foruden Underhandlingerne med Barbariet har England endnu nogle smaae politiske Affairer i Afrika at afgjøre, saaledes er den skrækkelige Efterretning indløben, at et stort Antal Negere, har angrebet den engelske Colonie Sierra Leona, paa Vestkysten af Africa, som var stiftet for at cultivere Negerne og gjøre dem lykkelige; at de har forenet sig med de Negersoldater, som vare i engelsk Tieneste, ødelagt alle Bygninger, og for det meste myrdet alle Hvide der og nogle engelske Embedsmænd (saaledes glippe mange af de skiønneste Forhaabninger her i Livet) og paa den africanske Øe Jsle de France, som Frankerig har maattet aftræde til Engelland, og som tilforn var saa skadelig forde Engelske, formedelst de Kaperier som derfra bleve drevne paa den engelske Søefart til Ostindien, har der været Uroeligheder, da Folket viiste Hengivenhed for Napoleon, dog bleve disse Uroeligheder snart dæmpede ved Vaabenmagt; Englænderne forøge nu dens Befolkning, ved at sende Forbrydere. derhen fra Ostindien.