Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-08-22
Bidrag til den danske Kunsthistorie. (Fortsat fra Nr. 65.) XXXIV. Berg Claus, Billedskjærer. Han var fød i Lübeck af fornem Slægt. Da hans Forældre havde mærket hos ham i hans Ungdom en stor Lyst til Tegning og Malerie, glædede de sig derover, og holdt ham dertil, da man paa de Tider ansaae det for en Gierning til Guds Ære, at opofre en Søn til en saadan Kunst, som da fornemligen anvendtes til Kirkernes Prydelse og religiøse Gjenstandes Afbildning. Han uddannedes da til at blive en stor og berømt Kunstner. Kong Hans's Dronning Christina, som efter Kongens Død 1513 havde valgt Odense til sit Opholdsted i sin Enkestand, og vilde her i sin religiøse Aand gavne gudelige Stiftelser, bestemte sig især til at bekoste den der da værende Graabrødre Kirkes Prydelse, fornemlig ved en kostelig Altertavle. Deels havde hun altid havt en særdeles stor Forkjerlighed for Franciskanerordenen, og deels var hendes afdøde Mand begravet i denne Kirke, hvor hun ogsaa selv ønskede at hvile. Til at forfærdige Altertavlen anmodedes Claus Berg om at komme herind. Nogle Gange var Anmodningen forgjeves, da han, som det hedder, ikke øvede sin Kunst forandre; men omsider lod han sig overtale og kom Løverdagen den 22 August 1829. Han arbejdede dog ikke personligen med paa Altertavlen, men anordnede og styrede det hele Arbeide, der blev besørget af 12 Svende, som han havde under sig, hvilke Dronningen hver Maaned betalte; de gik i Silkeklæder, bundne med Silkebaand, rimeligen en spansk Dragt. Da Arbeidet var tilendebragt, forærede Dronningen ham en paa hendes Bekostning opbygget grundmuret Gaard, paa Odenses Overgade. Han og hans Efterkommere bleve siden boende her i Danmark. Han giftede sig med en Margrethe Groth, og havde en Søn Frants Berg, som Dronning Christine selv havde baaret over Daaben og givet Navnet Frants efter Franciskaner-Ordenen. (Dronningen holdt ham i Skole i Odense, og siden ved Universitetet i Rostok. Han døde 1591 som Biskop i Norge. En Søn af ham, Claus Frantsen Berrig, har skrevet en Beretning om sin fædrene Herkomst, indført i dansk Magaz. I. 23228.) Altertavlen vedblev at være Kirkens Prydelse, indtil sammes Nedbrydelse 1805. Den blev da solgt ved offentlig Auction. Frue Kirke i Odense blev Kjøber, og fra den Tid har den været sammes Prydelse, og bevaredes saaledes, som en af Odenses Seeværdigheder. Altertavlen, forfærdiget i Begyndelsen af det 16de Aarhundrede, har en Høide af omtrent 8 Alen, og Brede, uaabnet, 5 Alen. Den er, som flere Altertavler fra den Tid, til at lukke sammen, og fremviser sammenlukket allene 4 i nyere Tider forfærdigede Malerier. Naar den aabnes sees det egentlige Kunstværk. Den bestaaer da af fire Dele: Foden, den egentlige Altertavle, og begge Fløiene. Enhver af disse Dele er opfyldt med forskjellige Figurer, alle udskaarne af Træe, Ansigterne og de nogne Figurer kolorerede, alt Drapperiet lueforgyldt. Paa Foden, hvis Høide er omtrent 1 1/2 Alen, er i Midten Frelserens Billede, tornekronet. Paa Siderne Kong Hans's, Dronning Christines, og de kongelige Børns Billeder. Den egentlige Altertavle har i alt i fire Rader over hinanden 88 hele Figurer og 61 Englehoveder. De to Fløie forestille 16 forskjellige Scener af Jesu Lidelse og Død, og har omtrent 160 Figurer. Det hele Kunstværk gjør et behageligt Indtryk. Figurerne ere vel udarbeidede, med udtryksfulde karakteristiske Ansigter, i afvexlende Stillinger, med rigt Drapperie, og meget stærk Forgyldning. Altertavlen er nøje beskreven i et Program for Odense Cathedralskole af Hr. Oct. A. F. Mülertz; trykt i Odense 1813. 21 S. 8. Ha XXV. Berg, Magnus. Han var fød i Norge, 28 Nov. 1666. Han kom i Tjeneste hos Norges Statholder Gyldenløve, der blev opmærksom paa de smukke Figurer, han skar paa Havekjeppe, og efter hvis Anbefaling Kong Christian 5te satte ham i Lære hos Hofskildrer Peter Andersen i Frederiksborg. Efterat have her udstaaet sine Læreaar, reiste han paa Kongens Bekostning til Jtalien, hvor han tilbragte omtrent 3 Aar. Derfra til Frankrig, hvor han opholdt sig næppe tre Maaneder, da han tilbagekaldtes, og fik den imidlertid afdøde Andersens Værelser paa Frederiksborg. Efter Kongens Død forlod han, hvad der egentligen ikke var hans Fag, Maleriet, og gik til sit Yndlings Arbeide, Kunsten at udskjære og arbeide i Elfenbeen. Da han var 56 Aar gammel, nemlig 1722, blev han formedelst Svagelighed foranlediget til at foretage en Reise til Pyrmont, og ved samme Leilighed gik han til Wien, Prag, Sachsen, det Hessiske, Hannover, og Nederlandene. Han havde taget nogle i Elfenbeen udskaarne Arbeider med sig. J Wien maatte han overlade Keiseren og Keiserinden nogle af sine Kunstarbeider; ligeledes i Sachsen til sammes Fyrste, Kongen af Polen; og de betaltes ham rigeligen. Landgreven af Hessen søgte at formaae ham til at gaae i sin Tieneste; men han vilde hjem til sit kjere Danmark, som han skyldte sin Dannelse. Han døde i Kjøbenhavn d. 31 Marts 1739. Hans Levnet udførligt beskrevet af Langebek staaer i danske Magazin I. 226243 f. Lor. Spenglers Afhandling om Elfenbenets Egenskaber. Af hans Arbeider gjemmes en stor Mængde herlige Stykker i det kongl. Kunst Museum; deriblandt en Mængde Basreliefs i Elfenbeen. Kong Frederik 4des Portrait omgivet med forskjellige allegoriske Figurer; Kunstneren arbeidede paa dette i noget over 3 Aar. Et stort Pragtstykke, sammensat af Sølv, forgyldt Bronce og Elfenbeen, i Form af en Pokal, og forestillende et emblematisk Billede af Vandet, som Element. Han arbeidede herpaa i 12 til 13 Aar. (Thaarups Kopenhagen S. 110. 116.) Hans Portrait, malet af ham selv, sees i det kongl. Malerie-Gallerie paa Christiansborg Slot Nr. 827. Der haves ogsaa to andre Malerier af ham Nr. XXVI. Berg, Peter, Medailler i Slutningen af Christian 5tes Regjering og hele Frederik 4des Tid igjennem; man har endeel Medailler fra hans Haand. Ved N. XXIII. Berg. Hans nævnes i Schleswigsche KunstBeitrage, (1 H. S. 43.) som kongelig Stempel skjærer, omtrent i Aaret 1735, og formodes at have været Peter Bergs Søn. XXVIII. Berg, Peter, Kobberstikker. Et høist sjeldent Stykke af ham, stukket 1735, nemlig: Princesse Sophie Hedevig, lille Folio, nævnes i Kataloget over den Hjelmstjernske Samling. XXI. Berner. Var Historiemaler ved det Holsteen Gottorpske Hof. Schmidt, Verzeichnis d. Gemaldesamml. etc. Kiel 1809. 8. S. 125. Hvad vides mere om ham XXX. Levede under Chri Bertelsen, Lars. stian 5te og skar ud i Træ. Han blev omsider Degn ved Helliggeistes Kirke i Kjøbenhavn. Af hans Arbeide findes i den kongelige Kunstsamling. (J. C. Spenglers Art. Eft.) XXXI. Bertram, Carl Julius, har maaskee Adkomst til at nævnes, som Sandvig har gjort, i et dansk Kunstner-Lexikon, for enkelte Kobbere. Han var født i London 1723, kom med sin Fader her til Landet; var engelsk Sprogmester hos Kadetterne. Døde 165. Gift med Catr. M. Gold. Han uggav blandt flere Skrifter en forbedret Udgave af J. Dauw's Wohlunterrichteter u. Kunsterfarner Schilderer u. Mahler. Kph. u. Leipz. 1755. 8. (ef. Busching's Nachr. v. dem Zustande, der Wiss. u. Kunste etc. 2 B. 4972502; see Lit. Lex.) XXXII. Beselin, Lucas, Kobberstikker. En Magist. fra Rostock. I et i Kjøbenhavn 1696 udkommet Skrift: Trigonometria curiosa 80 S. 8, literis Joh. I. Bornheinrich er paa de til samme hørende Kobbere anført Ant. Sc. 9: Autor sculpsit. (Sandvig.) XXXIII. Det kongelige Kunstkammers Forvaltere 1. Grotschilling, Bendix. Tre Kunstnere af dette Navn ere mærkelige. Nogle Efterretninger om Kunstner Familien Grotschilling ere meddelte i Nye danske Magazin, 1 B. 161-167. Den første, ældste af dette Navn var fød i Holsteen, men hvad Tid vides ikke. Han fik i Aaret 1655 et, af den keiserlige Pfalzgreve udstædt, Patent paa, som en udmærket Kunstner i Snedker- og Dreier=Arbeide, at føre et Vaaben, nemlig et Fruentimmer, forestillende en Muse i Guld=Feldt, holdende en Vinkelhage i den høire Haand og omfavnende en rød flammet Støtte med den venstre. (Patentet læses paa bemeldte Sted.) Han havde sin Bopæl i Jtzeho; men da denne Bye blev afbrændt og han mistede derved Huus og alt hvad han eiede, begav han sig til Hamburg. Efter et Par Aars Forløb lavede han sig tilat reise til Wien, da han havde Løvte om at blive taget i Tjeneste af Keiseren, men i det samme blev han kaldet til Kjøbenhavn af Kong Frederik 3die, som Hof=Kunstdreier, omtrent i Aaret 1660. Kongen brugte ham derefter som en Mand af Indnigter til fra først af at indrette Kunstkamret, og hermed blev han omtrent 1680 færdig. Til en Erindring herom lod Kongen hans Portrait her opsætte, med Kunstkammernøglen i Haanden. Dette Portrait, malet af Sønnen (strax herefter nævnet), i Bryststykke, naturlig Størrelse, sees nu i det kongel. Malerie-Gallerie Nr. 823. (Om Over-Inspectionen over Kunstkamret etc. i hans Tid en anden Gang. See Werlauffs hist. Efterret, om det store kongel. Bibliothek S. 67.) 2. Grotschilling, Bendix, den yngre, en Søn af foregaaende, blev fød i Kjøbenhavn 1655 d. 1 Dec. J det Haab at faae ham til sin Eftermand i Kunstkammer forvalter-Embedet, lod Faderen ham lære Malerkunsten, og derefter reise til Frankrig og Jtalien for at erhverve Kundskaber i Kunst faget, og om Sjeldenheder. Han fik efter Faderens Død Bestalling paa hans Embede. Han malede efter kongelige Ordre Kong Christian 5 til Hest for Apartementssalen paa Christiansborg, og endeel Tapeter paa Rosenborg Slot bleve forfærdigede efter hans Malerier. (Saaledes hedder det i Nye danske Magazin anførte Sted.) Han malede ogsaa sin Faders Portrait, som ovenfor er nævnt. Der fandtes ogsaa paa Kunstkammeret et optisk Stykke af ham, forestillende Kongerne af den oldenborgske Stamme, og i Midten Christian de 5te. Dette Stykke, der i sin Tid som en Nyhed var mærkeligt, men af et Slags Arbeide, der siden blev saa almindeligt, at det nu sælges som Underviisnings og Morskabs Gjenstand for Ungdommen, er ved Samlingens Revision og de mindre gode eller nu upassende Stykkers Udskydelse, bortsolgt. Han efterlod sig 12 Børn, af hvilke de fleste døde i deres Ungdom. Selv døde han 10 Marts 1707. (Frederik Grot schilling, der døde 1792 som Contre-Admiral, og 1784 blev adlet, var en Sønnesøn af ham. See Magaz. til den danske Adelshistorie 1 B. 3. H. S. 181.) 3. Grotschilling, Bendix, den yngste. Ældste Søn af foregaaende, fød 12 Aug. 1686 i Kjøbenhavn, og opdraget af sin Fader med den største Flid i alt hvad der kunde danne ham til en duelig Kunstkammerforvalter. Han har ogsaa selv malet, og endskjøndt han kun drev det som Bisag, saa har han dog blandt mere forfærdiget i Vandfarve et Stykke, 1 1/2 Alen i Længden og en Alen i Høiden, forestillende Kong Frederik 4des Salving i Frederiksborg Slotskirke, paa hvilket man kunde kiende alle Personerne som bivaanede denne højtidelige Act. Stykket (der, saavidt man erindrer, endnu bevares paa Fredensborg) behagede Kongen saameget, at han, uagtet der vare mange Medbeilere (blandt hvilke den lærde Sperling til Kunstkammerforvaltertjenesten, da den var bleven ledig, foretrak ham frem for de andre, endskjøndt han da ikkun var 21 Aar gammel. Han var en god Kiender af Naturalier, især Elsker af Conchyliologien. Lor. Spengler gav nogle Notitser om ham i et Brev om den ægte cede nulli i Beschaftig, der berlinisch. Gesellschaft Naturhist. Freunde 1 B. 1775 S. 411420. J de sidste Aar af sin Levetid bar han paa et sygeligt Legeme, og var meget plaget af Steen, foruden Huus bekymringer. Han døde 23 Marts 173, uden at efterlade sig Livsarvinger. Wahl, Johan Salomon, Portraitmaler, fød 1689 i Chemnitz i Markgrevskabet Meitzen. Han blev Lærling hos en da værende kongl. preussisk og kongl. polsk Hofmaler David Høyer, hos hvem han var i Leipzig i Aarene 1705-1711.