Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-06-17
J Fjor en Gang kom min Naboe, faldende med Døren indi Huset til mig, som man siger, med følgende Spørgsmaale: 1) Hvortil anvendes de 4 Mk. som enhver Gaardmand, der er Medlem af Bondevennernes Selskab, aarlig betaler. 2) Hvor stor en Summa kan det Hele blive aarlig; og 3) Faaer vi nogensinde Regnskab derfor Endskjøndt jeg er det ældste Medlem af Selskabet i Byen. kunde jeg ikke besvare disse Spørgsmaale med Andet end: at der rimeligviis ville komme Regnskab for Pengene til Punkt, og Prikke. Regnskabet har baade min Naboe og jeg og flere med os, hidtil ventet forgiæves (jeg tilstaaer at heller Jntet er os lovet) og jeg har derfor og for at faae et Slags Begreb om det aarlige Beløb som Selskabet bidrager, henvendt mig paa adskillige Steder for at faae at vide, hvormange Gaardmænd der findes i Landet og jeg har saaledes faaet oplyst, at der efter en Bog, som om jeg husker Ret, kaldes Bergsøes Statistik, skulle findes circa 42,000 Selveiergaarde og 25,000 Fæstegaarde i Kongeriget Danmark. Selveierne vil jeg nu slet ingen Notits tage af, da disse rimeligviis ikke ere gaaede ind i Selskabet og hvad Fæsterne angaaer, da vil jeg antage, at de 9000 deraf heller ikke ere Medlemmer, men ere af dem, som have tænkt som saa, at hvad der bliver Ret for Poul der giver sine 4 Mk. ogsaa bliver Ret for Peder som Jntet giver, følgelig bliver der tilbage 16,000 Fæstegaardmænd som antages hver at bidrage 4 Mk. der udgjør den skjønne Summa af 10,666 Rbd. 4 Mk., kommer nu Huusmændenes Bidrag til, saa er det vist ikke overdrevent naar hele Summen ansættes til 12 a 13,000 Rbd. aarlig, og en saadan Summa mener jeg nok kunde være et Regnskab værd. Spørges nu, hvad har Selskabet hidtil Dags udrettet med denne Summa aarlig, saa bliver jeg Svaret skyldig. Vi have vel faaet Almuevennen, som er heelt morsom at læse, da den ikke levner Herremændene Ære for 4 s., men det forekommer mig at Bladet ikke meget fremmer vor Sag, da det er alt for partisk og eensidigt og tager slet ikke i Betænkning, at en Sag bør sees fra flere Sider og desuden maa vi jo betale det i dyre Domme. Jeg tilstaaer, med Skam at tale om, at jeg gik ind i Selskabet i den Tro, at jeg saa en Gang vilde blive Arvefæster og snarest mueligt blive fri for Hoveri og Tiende, alt for saa godt som Jntet, men hidtil har jeg siddet med en lang Næse i disse Henseender, hvorimod jeg har maattet betale mine 4 Mk. aarlig. Efterhaanden som jeg er bleven ældre og havt Leilighed til at læse gode Bøger af vort Sognebibliothek er jeg kommen til Erkjendelse af, at det ikke saaledes gaaer til, at overstryge Herremændenes Jndtægter for Jntet og at Bondevennernes Selskab aldrig vil opnaae dette, saalænge der er Lov og Ret til i Landet og Lov og Ret ville vi dog under alle Forhold ikke miste, og jeg gik derfor for 2 Aar siden til min Herremand og bad om at blive hoverifri, og da hans Forlangende derfor ikke var mere end hvad jeg indsaae at jeg kunne være tjent med at svare, var Akkorten snart sluttet og jeg er meget glad ved, at jeg ikke har ventet længere paa at Bondevennernes Selskab skulde skaffe mig fri derfor, thi saa var jeg vistnok kommen til at gaae i min Grav som Hoveribonde. Men jeg seer, at jeg er kommen lidt udenfor den egentlige Hensigt med disse Linier, nemlig at fremsætte dette Forslag, at vi, istedetfor at indbetale de 4 Mk. til Selskabet aarlig. indbetaler samme til Kongen i 2 a 3 Aar med allerunderdanigst Bøn, at deraf maatte blive oprettet et Fond hvoraf de i Krigen tilskadekomne Soldater af Bondestanden kunne gives Pension saalænge de lever; thi der er desværre nu vist Mange som ligger paa Krigshospitalerne, med Tabet af en Arm eller et Been o. s. v., og tænker paa deres Fremtid og hvorledes de i Fremtiden skulle kunne erhverve Opholdet paa ærlig Maade, uden at falde Fattigkassen til Byrde. Hvis vi i dette Øiemeed gav de 1 Mk. aarlig i 3 Aar, vilde efter foranstaaende Beregning indkomme circa 36,000 Rbd., og deraf kunne Mange blive hjulpne og vi faae Ære og Tak for vore Penge, istedetfor at vi nu hverken har det Ene eller Andet. Hvis dette Forslag vinder bifald, var det ønskeligt om Sogneforstanderne i Landet ville tage dem af Sagen og indkassere Pengene samt sende disse directe til vedkommende Kasse. Det er ikke min Mening at Bondevennernes Selskab skulde ophøre ved denne Leilighed da jeg indrømmer, at samme i visse Henseender kan virke gavnligt for Standen, tvertimod mener jeg, at Selskabet meget godt kan vedblive, uagtet Bi dragen i 2 a 3 Aar gik i andre Kasser, og er jeg overbeviist om, at Selskabets Ledere ogsaa vil finde, at Selskabet meget vel kan bestaae i adskillige Aar ved de Summer som alt ere indkomne.