Viborger Samler, 1842-07-09
Nyeste Postefterretninger. Storbritannien og Jrland. London, den 1ste Juli. Foranlediget ved et Spørgsmaal af Dr. Bowring erklærede Sir Rob. Peel, at de fem store Magter med Hensyn til Anliggenderne i Syrien gik tilværks med den største Overeensstemmelse. Det maa være ethvert forstandigt Menneske indlysende, at det var den viseste Politik at behandle de syriske Anliggender paa en mild og eftergivende Maade. – Adspurgt af Milnes om det Rygt var grundet, at den preussiske Regjering vilde lægge en additionel Told paa alle britiske Fabricata og Tøier af blandet Bomuld og Uld, berettede Premierministeren, at han desangaaende havde havt en Conference med den preussiske Minister, der endnu ei havde erholdt nogen Underretning om en saadan Toldforhøielse, men der tillige havde yttret, at det var den preussiske Regjerings Hensigt at lægge en Tillægstold paa Jern. - Til meget interessante og mærkelige Yttringer foranledigedes Premierministeren, da G. Knight, bragte paa Bane den Maade, hvorpaa Polen behandledes af Rusland, og androg paa Fremlæggelsen af Afskrifteaf de keiserlige Ukaser, som Keiseren har ladet emanere med Hensyn til Polens Forvaltning, til hvilket Andragende Sir Rob. Peel ogsaa gav sit Samtykke. Han var vel – sagde Premierministeren – aldeles ikke tilbøielig til at sanctionere den Lære, at Staterne skulde have absolut Re til gjensidigen at blande sig i hverandres indvortes Stridigheder; dog maatte man ei forglemme, at England havde undertegnet den Tractat, ved hvilken Polens Tilstand garanteredes i Aaret 1815, og at det altsaa var berettiget til at indhente Oplysninger om Grundene for hiin Tilstands Forandring. Hvad Afghanstan angik, kunde har kun gjentage, at Rusland ei alene havde givet enhver ønskelig Erklæring angaaende denne Provinds, men endog anvendt sin Jndflydelse for at forhindre enhver fiendtlig Demonstration fra Persiens Side. . . Men saameget har nu ogsaa ønskede at undgaae Alt hvad der kunde fornærme Rusland, saa fandt han det dog fuldkomment passende med sin offentlige Stilling at give tilkjende sin inderlige Overbeviisning (deen conviction), at Ruslands Politik imod Polen hverken var viis eller sikker (unwise andunsase). (Stærkt Bifald.) Det kunde tilsidst ikke stemme overeens med Ruslands Jnteresse, at Polakkerne bleve behandlede saaledes som det havde været Tilfældet. Han var overbeviist om, at man efter alt det Blod og de Penge som Udførelsen af en saa fordærvelig Politik maatte koste, dog omsider vilde finde, at Nationaliteten, om den endog kan undertrykkes, dog aldrig ganske kan vorde tilintetgjort, at hiin Aand vil vedblive at vise sig midt under de største Undertrykkelser og i de længst bortliggende Egne, og at man, om endog de ulykkelige Polakker henplantedes til fremmede Zoner, dog omsider vilde komme til Jndsigt om hvor sandt dette Ordsprog er i dette og alle lignende Tilfælde: coelum, non animum mutant (de skifte Himmelegn, men ei Sindelag). (Stærkt Bifald.) Det var heller ikke at betvivle, at der jo maatte befrygtes en langt større Fare af den almindelige Sympathie, der viste sig for de Undertryktes Sag, – en Fare, der langt vilde overgaae den midlertidige Fordeel, som muligviis kunde flyde af Krænkelser af Rettigheder og Friheder. Hvad nu angik Udførelsen af Jnterventionsretten imod en fremmed Stat, da var han overbeviist om, at Fornuftgrunde til enhver Tid maatte beherske hiin Ret, ligesom han da og med Hensyn til Rusland forkastede enhver Haardhed endog hvad Udtrykket angik, da han ansaae dette for det sletteste Middel til at begunstige Polakkerne. Tillidsfuldt haabede han, at Keiseren selv vilde tilegne sig den Roes at forbedre hiint tappre og oplyste Folks Tilstand; man maatte haabe, at Ruslands Monark vilde slaae ind paa en Vei, der kunde bidrage til hans Krones Ære og fremme, den russiske Nations sande og blivende Jnteresser.... (Almindeligt bifald). Andragendendet antoges uden Afstemning. Pairen, Greven af Leiester, er død i en Alder af 92 Aar. Viscount Coke, hans Søn af andet Ægteskab, er hans Successor.