Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-05-29
Aarhuus. Den 28de Mai, denne for Danmark saa følgerige Dag, blev, som en Mindets og Haabets Fest, feiret her paa den hjerteligste Maade. Festens hele Caracteer var aldeles folkelig. Den var ikke forberedt ved noget vidtløftigt Arrangement, men improviserede sig saagodtsom selv, som en naturlig Yttring af de Følelser, denne Dag nødvendigen maa fremkalde i ethvert Hjerte, der, under Øieblikkets Vilkaar, finder sin bedste Tilfredsstillelse i at dvæle ved Fortidserindringer og Fremtidsforhaabninger. Allerede om Morgenen Kl. 5 blev Dagens Betydning forkyndt ved 27 Kanonskud, og fra Skibene i Havnen samt flere andre Steder langs med Søen blev der hele Dagen flagget. Om Eftermiddagen var der strømmet en Mængde Mennesker af alle Stænder ud til Riis skov, hvor 28de Mai alt i flere Aar er bleven feiret som en Folkefest. Paa tre forskjellige Steder, ved Salonen og Skovhuset samt paa Prinds Ferdinands Plads, blev der musiceret. Paa den sidstnævnte var Frederik den Sjettes Buste, omvunden med en Egekrands, opstillet paa en terasseformig Støtte, der var beklædt med Mos, hvori en Mængde smaae Lamper, og behængt med Blomsterguirlander. Ved Støttens fire Hjørner stode høie, med Grønt omvundne Candelabrer, hvorpaa brændende Offerskaaler. Ved denne Mindestøtte dvællede Alle i Forbigaaende og betragtede den elskede hedengangne Konges Billed med tause og veemodige Blikke. Kl. 9 blev Skoven oplyst med Lamper, Blaalys og Beegkrandse, samt paa eenkelte Steder, ud imod Havet, med stærktflammende Blus. Kl. 10 samlede sig alle tre Musikkorpser paa Ferdinandspladsen, hvor der, i en Forsamling af flere tusinde Mennesker (blandt hvilke en stor Mængde Bønderfolk af alle Aldre), blev afsjunget den fra de forrige Aars Maifester bekjendte Sang af Hr. Fr. Sneedorff Birch: "Danmarks Mai, efter hvis sidste Vers En af de Tilstedeværende omtalte Dagens Betydning og de dertil knyttede Forventninger med disse Ord: Har Danmarks Maj end ikke opfyldt Danmarks Haab endnu, saa vil den dog hvert Aar vende tilbage som et Minde og Frederik den Sjette, den eneste danske Konge som begyndte paa at gjengive Folket dets gamle Frihed, hvis første Værk var at løse Bondens Lænke. hvis sidste at kalde Folkets Udvalgte af alle Stænder til et Folkeraad, der frit skulde tolke Regjeringen Danmarks Ønsker og Haab, dets Længsler og Savn. Folkets Udkaarede have opfyldt ja endog overgaaet vore Forventninger, og bleve deres Raad, som vandt Folkets udeelte Bifald, hidtil kun lidet fulgte af Regjeringen, saa ville vi dog trøstig gaae Fremtiden imode og af den haabe vore Ønskers Opfyldelse." Og i dette Haab udbrød den forsamlede Mængde i et flere Gange gientaget Hurra for Danmarks Fremtid, hvilket ledsagedes af 27 Kanonskud. Derefter blev afsjunget følgende af samme Digter til Dagens Fest iaar forfattede Sang: Mel. Danmark, deligst Vang og Vænge. Her, hvor venlig gjennem Skoven. vifter Vaarens Vind, mens i Sølvskum sagte Voven. slaaer mod Stranden ind, danske Brødre, vi os leire, Folkets Høitidsdag at feire, da en livlig Morgenrøde, lyste det imode. Danmark staaer med Blomst i Haaret, og den Brudom, det har kaaret, smykket som en Brud, stammer ned fra Gud: Frihed er hans Navn, og Jngen. sønderbryder Troskabsringen, Danmark med sin Brudgom bytted, da de Pagten knytted. Baandet, som forener Begge, slynged Fredriks Haand, da til Liv han vilde vække atter Folkets Aand; høre danske Sønners Tale. tolke frit i Stændersale, hvad til gamle Danmarks Baade de ham vilde raade. Maifest, derfor skal du være Folkefest i Dan da vi mindes, hvad vi ere, hvad vi vorde kan. See bag Nattens Taager dunkle Haabets rige Stjerner funkle og om Fremtids Maal, det høie, i en Krands sig bøie. Hør henover Høi og Dale, over Havets Bryssuse Vindens Pust, de svale, som en Aanderøst! Snart i Tidens Slud skal seire, hvad ei Stormen kan henveire, hvad fra Himlen hisset stammer: Aandens rene Flammer." Lad da Haabet mildt oplue Bryllupsfaklen tændt vi skue vore Hjerter nu snart med henrykt Hu Ton, vor Sang, da høit i Skoven. Speil dig, Glædens Blus, i Voven! Snart vil Festens Stund oprinde, Dan sin Brudgom vinde. hvorefter Folkemængden fordeelte sig i mindre Kredse, hvor man under Løvhytter og Telte udbragte Skaaler for Frederik den Sjettes Minde," for Stænder institutionens stedse tiltagende Betydning og Jndflydelse;" for "de Deputerede, at de ville vedblive at arbeide og ikke blive trætte;" for større Tilnærmelse mellem de forskjellige Stænder;" for Almeenaandens Oplivelse;" for Handelens og Skibsfartens Flor &c. &c. Med Sang og Dands blev derefter denne vor Folkefest fortsat indtil næste Daggry.