Viborger Samler, 1838-02-22
Udgiveren af Kjøbenhavnsposten, Hr. Commercesecretair A. P. Liunge har nu tillige begyndt Udgivelsen af en ny Suite af, Kjøbenhavns Morgenblad, der redigeres af Hr. J. P. Grune, og skal udkomme to Gange ugentligen. J det udkomne Prøvenumer findes følgende Begyndelse af en Beretning om den forhen omtalte i det store Belt forulykkede Jisbaad, som skulde overføre Dhrr. Ringel- og Busing, og hvorved tvende Matroser druknede: Den 20de f. M. toge tvende fra Hamborg kommende Kjøbmænd, F. W. Ringel og G. F. Busing, med en Færgebaad over Beltet fra Nyborg. De naaede den Dag ikke længere end til Sproge, hvor de maatte overnatte. Vedkommende Postopsynsmand, Dyrhave, der havde lovet dem for Resten af Farten det samme raske Baads mandskab, som de havde havt fra Nyborg, meente næste Dags Morgen, at de formedelst den contraire Vind og Drivisen ikke kunde komme over den Dag; men meldte dem om Formiddagen Kl. 11, at man nu var parat til Afgang. De havde netop nydt nogen Frokost og fik i Skyndingen kun medtaget en Smule Brød og en lille Flaske Cognac. hvad der imidlertid for dem blev det værste, var, at de imod hans Løfte, fik en ny Baadbesætning, bestaaende af en gammel Baadfører, der ligesaa meget manglede physisk Kraft som Conduite, 3 gamle Matroser og en Ungmand, der aldrig tilforn havde gjort Touren. Samtidigen med deres Baad afgik 7 Postbaade, af hvilke de 2de endnu vare bagefter hiin, men allerede ved den første Vending kom disse forbi den og fik, især paa Grund af den gamle Baad førers Langsomhed og Keitethed i at store Seilet, snart et godt Forspring. Dyrhave, der havde lovet at følge i Baad med de Reisende, holdt ligesaa lidet dette Løfte; men var taget med en af Postbaadene. Disse havde klaret fra en Rende og lykkeligt vundet aabent Vande, da den langsomt efterfølgende Baad pludselig saae sig rundt omklemt af Jis, saa at den hverken kunde komme frem eller tilbage. Aabningen, hvoraf den forgiæves søgte en Udvei, kunde omtrent være af Størrelse som Kongens Nytorv, Klokken var 2, da de saaledes bleve indesluttede. Eftermiddagen gik under frugtesløse Bestræbelser for at slippe ud. Da Mørket faldt paa, maatte man søge til Jsen og sætte Baaden fast deri. Hele Natten mellem den 21de og 22de maatte de nu, i en Kulde af 14 til 15 Grader, tilbringe paa Jsen, som imidlertid uophørligen drev med dem nordværts, saaledes at de om Morgenen, uden at de selv vidste deraf, vare komne ikke mindre end henved Mile nordligere. De fortsatte nu af al Magt deres Arbeide paa at skaffe Baaden i aabent Vande; de Reisende kappedes med Matroserne; men Alt forgiæves. Baadføreren var imidlertid den Eneste der forholdt sig erkesløs; han havde reent tabt Modet, og gjorde ved sin Modløshed og fortvivlede Tale kun de Andre endnu ængsteligere. Der gik en uhyre stærk Strøm, en lille Rende, de havde havt for Øie, forsvandt ved Jsens Sammenpresning: de naaede ved den hele Dags Arbeide ikke længere end en Fjerdingvei. Snart indtraadte nu Kraftløshed og Hunger, da den Smule Brød og Brændeviin, de Reisende havde havt, fordeelt mellem Alle, snart var gaaet op. Henad Mørkningen, om Eftermiddagen Kl. 4, indtraf uventet en skrækkelig Katastrophe, idet at Strømmens og Drivisens Magt kungede den knagende Baad, saaledes at Koret gik af. Baade de Reisende og Søfolkene maatte nu søge deres Frelse paa Jsen, som lykkeligviis var saa fast, at den bar. Al Bagagen slæbtes og fra Baaden og blev sammenbundet til Aarerne, og saaledes bare de den omtrent 1/4 Miil paa Jsen. De befandt sig, da de forløde Baaden, omtrent 2 Mile fra den fyenske Kyst. Baadføreren havde en tændt Lanterne med sig; men den gik snart ud og de vidste nu hverken hvor de vare eller hvorhen de skulde vende sig. Jsen knagede og brødes omkring dem, og de faae sig, omtrent en Time efterat de havde forladt Baaden, nødsagede til at lade Bagagen blive liggende paa Jsen og kun søge, om muligt, at frelse Livet. Hidindtil havde de alle fulgt tæt sammen. Kingel kastede nu, forat gaae hurtigere, sin Pelts ved Bagagen, og kom snart noget foran de andre, tilligemed to af Matroserne. Büsing fulgte efter med de tre andre. Jsen var enkelte Steder meget svag og der var Render. De maatte derfor anvende den yderste Forsigtighed, prøve Jsen med Aarer og Baadshager og hielpe sig over Renderne ved Hjelp af disse. Over et svagt Jislag vare de tre Forudgaaede lykkelig komne; Busing med den ene af Søfolkene ogsaa, da pludselig den skjøre Jis brast under de 2de Sidste af Matroserne, de styrtede i, og alle Bestræbelser for at komme dem til Hjelp vare frugtesløse. Forgiæves ilede saavel de nærmeste som de Forudgaaede tilbage, men svævende i egen Livsfare, idet Jsen knagede under dem, maatte de see de tvende Ulykkelige gaar under, efterat de havde holdt sig oppe i en 56 Minutter og udstødt fortvivlede Skrig om Hjelp. - Efter denne høist sørgelige Tildragelse adskiltes de Tilbageblevne ganske, idet at Busing og Skipperen foretrak at tilbringe Natten paa et fast Jisstykke; Ringelderimod med to Matroser besluttede i ethvert Tilfælde at gaae videre endnu samme Aften, og hellere at friste Dødens Fare under et Forsøg paa at naae Land."