Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1798-05-18
Til Ovenstaaende vil jeg allene tilføie, at Odelsretten lægger endog den Sælgende Hindringer i Veien. En Odelsgaard er naturligviis er saa meget værd i en forstandig Kjøbers Øine, siden han maa frygte for, efter nogle Aars Forløb, at blive skilt ved den Han gav gjerne en betydeligere Sum, naar han var vis paa, at den acqvirerede Eiendom ikke blev ham lovlig frareven. Ogsaa Jordens og Husenes Forbedring sættes tilside naar Nogen har kjøbt en Odelsgaard. Ugjerne vil man anvende betydelige Bekostninger: ugjerne gjør man væsentlige Jndretninger som først efter nogle Aars Forløb belønne Entrepreneuren, naar man idelig maa frygte for at en Anden siden kommer og siger: "Din Eiendom skal en længere være din Eiendom, herefter skal den være min!" - Dette har stedse forekommet mig overmaade uretfærdigt uagtet Loven hjemler denne Ret, men hvad efter Tidernes Omstændigheder maaskee engang, kunde ansees for rigtigt, finder nude, meere Sted. Hvad har endeligen den Førstefødde for Ret. til sin Faders Sæde, naar dette allerede er i en Andens Hænder som ærlig har kjøbt og betalt det. Har den Ældre maaskee mere Duelighed end de Yngre? Hviler Guds Naade maaskee i høiere Grad paa ham: Dersom Odelsrettens Opkomst - hvilket formodes - hører ind i de Tider, hvor Forfædrene ideligen førte Krig; dersom den allene blev indført for at forvisse en fraværende formeentlig død Kriger Besiddelsen af sine tilbageblevne. Eiendomme, saa gielder jo denne Nødvendig heds Grund nu ej mere, og da Aarsagen ikke mere er til, saa maa Virkningen jo ogsaa henfalde, især naar den, som her er Tilfældet, er et saa stort Onde, at det ikke kan ballanceres, langt mindre overveies, ved noget virkeligt Godt. De der rose Odelsretten som en saa herlig Ting, have kun eensidig betragtet Sagen: de vare maaskee Odelsbaarne, vandt maaskee ved at kunne udøve denne grusomme Rettighed; men sikkert have de ikke været iblant de lidende og beklagelsesværdige Ulykkelige, som maatte lade sig lovlig berøve en lovlig forhvervet Eiendom; Aldrig saae de ud af deres Studerekammer hen til de Ulykker, Odelsretten afstedkommer: dog dette laae uden for deres Synskreds. Hvilken Uretfærdighed. Jeg kjøber en med Odel betynget Gaard, men formoder ikke at den vorder indløst, maaskee jeg troer endog at ingen Odelsberettiget existerer. Jeg gjør Jndretninger og Forbedringer til mit og Mines Vel. Men i den sidste Time af den ulykkelige Periode træffer mig som en Lynstraale, det Buds Bort fra din Eiendom, jeg vil have den!! - Jeg seer mig om efter Voldsmanden som saa unaturlig opløfter sin Stemme. Trodsigen stiller han sig frem med Loven i Haanden. Jeg tier og sukker. Sandt er det, jeg faaer de anvendte beviislige Forbedringer paa en Maade erstattet, men hvad faaer jeg for de mange som ikke kan bevises, hvad faaer jeg for Tabet af minFlids forventende Frugter, der skulde føde mig og Mine? – Jntet, Tordenbudet som Lovens Hammer giver sin fulde Vægt, lyder, bort fra din Eiendom: jeg vil have den Med hvilket Navn skal jeg nævne denne Grusomhed? Jeg har f. Ex, for nogle Aar siden kjøbt en Gaard til en Priis efter daværende Tidsbeskaffenhed, men en uventet for Landet fordeelagtig Conjunctur indtreffer, min lovlig forhvervede Eiendom er altsaa bleven betydelig meere værd.