Viborger Samler, 1844-12-10
Der er – hedder det i Fædrelandet, mangfoldige Gange blevet klaget over det afskyelige Prygleri, der har fundet Sted paa flere af vore Orlogskibe. Man har med Grund gjort opmærksom paa det Mennesket Nedværdigende, der ligger i at behandle et Medmenneske som et umælende Dyr, og hvilken Raahed, Mangel paa Dannelse og Tillid, A til ved en fornuftig Opførsel at kunne gjøre sin Villie gjældende, det vidner om, naar man nedlader sig til en saa bestialsk Fremfærd, som ikke at sætte nogen befaling i Udøvelse uden de groveste Skjeldsord, Eder, Slag, Tamp, Spark og alle de Mishandlinger, som uindskrænket Vilkaarlighed, forenet med en voldsom og utæmmet Caracteer, stedse leder til. Men ligesaa ofte har man maattet høre den gamle Snak gjentages, at man taler som den Blinde og Farverne; at det kan see godt nok ud i Theorien, men at det ikke gaaer i Praxis; at det ikke gaaer ordentlig til i de Landes Skibe, hvor Prygl ikke taales at hvad der gjælder om andre Landes Matroser, ikke gjælder om vore, os. osv. Det er nu meget ubeqvemt for Pryglesystemets Forsvarere, at der for nylig er vendt tvende af vore Orlogskibe hjem, Thetis" og "Gesion, hvoraf der er blevet pryglet paa det sidste; men ikke paa det første. Systemet har ikke ladet sig uden Vidnesbyrd. Mandskabet fra Thetis tilkjendegav sin Tilfredshed ved offentlig at bringe Chefen, Capt. Aschehoug, sin taknemlige Hyldest. Mod Commandeur Gaarde eller Capitainlieutenant Muroll, – thi Næstkommanderende er det vel især slet Behandling af Mandskabet falder til Last - have vi derimod hørt Tale om, at man kunde have Lyst at vise sit Sindelag paa en ganske modsat Maade. Der skal have hersket Misstemning paa den største Deel af Reisen; den er af Folkene klaget over Kosten og Behandlingen i det Hele; der har været en heel Deel Syge og ikke mindre end 4 Døde. Dette Sidste betragte vi som tilfældigt: men hvad der ikke er tilfældigt, og hvad vi i Menneskelighedens Navn fordre paa det Strængeste undersøgt, er Lærlingen Carl Jpsens Behandling. Han er efter Hjemkomsten indlagt paa Hospitalet, hvor han er død af en typhens Feber. Under sit Sygeleie klagede han over Mishandling ombord, og da han blev obduceret, viste det sig med hvor megen Grund. Et af de øverste Ribbeen var ituslaaet og Stumpen var trængt ned i Lungen. Lægerne ville kunne give Attest for, at dette kun kan være skeet ved en høi Grad af ydre Vold, som et frygteligt Slag eller Spark. Var den Ulykkelige altsaa ikke død af Typhus, vilde sandsynlig en Svindsot have endt hans Dage, og det kunde han takke Behandlingen for ombord paa et dansk Orlogskib. Historien er saa forfærdelig, at enhver bemærkning er overflødig. Staten nøder Forældre til at overgive deres Børn, deres Fremtids Haab, til dens Tjeneste, og de bilde sig ind, at Børnene betroes til dannede Menneskers Opsigt og Styrelse; men Børnene vende tilbage dødssyge, med en ulægelig Brøst, og dette er forvoldet ved Mishandling. – Vi have selv villet bringe denne Sag under Omtale; thi det vil ikke vare længe, inden vi fra de holsteenske og slesvigske Blade ville høre Beklagelser over den lidte Behandling. Vi ville haabe for Vedkommende, at hvad de kunne berette, ikke maa ligne nærværende Factum.