Ribe Stifts Adresseaviser, 1846-06-09
En Hamborger har hjemberettet Følgende om den paa St. Thomas i Marts Maaned henrettede Neger Thomas Fodset. Denne Forbryder var Skipper paa et lille Fartøi, som seilede mellem Øerne. For halvandet Aar siden havde han tre Spanier som Passagerer ombord, og da han havde erfaret, at de medførte 150 Dollarer, besluttede han at dræbe dem. Dette Forsæt bragte han strax til Udførelse, idet han myrdede den Ene og tvang de Andre til at springe i Vandet, hvor de druknede. Sagen blev imidlertid angivet for Retten af hans Styrmand, hvem han som Vidne ligeledes vilde have slaaet ihiel, men som frelste Livet derved, at han aflagde Eed paa, ikke at ville røbe ham. Kort efter blev Morderen bragt paa Fortet. Medens Undersøgelsen stod paa, negtede han imidlertid den hele Historie og forsøgte efter et halvt Aar at undvige. Forset gjorde næmlig en Aften Larm i Fængslet og forlangte at fores for Forhorsdommeren, hvem han havde vigtige Tilstaaelser at gjøre. Medens nu Fængselsvagten var sysselsat med at aabne Døren, benyttede han Øieblikket, kastede de posterede Soldater, med Kæmpekraft til høire og venstre til Jorden og rendte bort. Dog en Skildvagt, som havde seet paa det hele Optrin, modtog ham med fældet Bajonnet og stødte ham samme som Tommer ind mellem Ribbenene. Det forhindrede dog ikke Fosset i at bibringe Soldaten et heftigt Slag, saa at denne øieblikkelig styrtede til Jorden og lod Fangen løbe, som, uagtet haardt saaret, ilte i fuld Fart til Havet. En ung Pige, som var sysselsat ved Strandbredden, saae ham komme flygtende, og da hun kjendte ham og strax formodede, at han var undløben, klamrede hun sig fast paa ham, og uagtet han sprang i Vandet med hende, slap den modige Pige ham dog ikke, men tvang ham tvertimod til at komme op paa Vandets Overflade, saa at man kunde komme hende tilhjælp og tage Negeren fast paany. Det erholdte Saar og det store Blodtab bragte ham Døden nær, og nu aflagde han omsider en fuldstændig Bekjendelse. Dog Døden afhentede ham ikke paa Sottesengen; han kom sig og blev derpaa af de herværende Domstole tilkjendt Galgestraffen. Det var om Morgenen Kl. 6, da Fosset forlod Fortet, for at gjøre sin sidste Vandring. Han sad paa en Vogn, ved hans Side den franske Geistlige, og bag ham en Neger, som Øvrigheden havde frikjøbt, for at han skulde forrette Skarprettertjenesten. Misdæderen var hele Veien meget opmærksom paa den Geistliges Formaninger og uden al Dødsfrygt. Uagtet Fængselluften og det dybe Saar havde medtaget ham meget, saae man dog nok, at han endnu besad mange af sine uhyre fysiske Kræfter. Da han havde besteget Skaffottet, talte han omtrent 5 Minuter til den forsamlede Mængde. Derpaa befalede han Bøddelen at binde hans Fødder ret fast sammen, at han ikke blev istand til at gjøre mange Gebærder (hans egne Ord. Da dette var skeet, bandt den improviserede Skarpretter ham Strikken og Halsen; men da Knuden, efter Fossets Mening, ikke var paa det rette Sted, saa gjorde han den selv tilrette, og dette Alt med en saadan Rolighed, som om det kun angik en Spøg Da nu Alt var i fornøden Orden, stillede han sig forsigtig paa det Bræt, som paa et givet Tegn blev skubbet bort. Synet af den Hængte, som, i Besiddelse af en sjelden Muskelkraft, vistnok i hele fem Minuter gjorde de skrækkeligste kulvulsiviske Bevægelser, var i høi Grad modbydeligt. Da han blandt de herværende Negre havde mange Venner, saa havde man af Forsigtighed opstillet 150 Mand Soldater, hvoraf een faldt i Besvimmelse under Executionen. Tilskuerne forholdt sig forøvrigt roligt; men Negerkvinderne opfyldte Luften med skrækkelige Klagehyl, der trængte igjennem Marv og Been. Den Geistlige, med hvem jeg var bekjendt, yttrede, at han endnu aldrig havde ledsaget et Menneske til Døden, som havde viist et saadant Mod. Han fortalte saaledes, at Fosset, da han var ankommen til Høien, hvor Galgen stod, og bemærkede, at Hesten havde ondt ved at trække Vognen, erklærede dette for Dyreplageri og foreslog at gaae tilfods, hvilket ogsaa skete. Flere af Tilskuerne havde han under Forbikjørselen tilraabt et hjerteligt Farvel, paa en Maade, som om han havde begivet sig paa en Fornøielsestur, fra hvilken han snart vilde vende tilbage. (Dv.) For nogle Dage siden er paa den glückstadt-elmshorner Jernbane, ikke langt fra Kiebitzreiche, forekommet det Tilfælde, at der i Forventning af Ankomsten af et Vogn tog ondskabsfuld er bleven lagt Stene paa Skinnerne. Det ankomne Locomotiv knuste een, medens en anden veeg til Siden, saa at ingen Ulykke indtraadte. Den indledte Undersøgelse skal desværre endnu ikke have fort til nogen Opdagelse.