Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-05-08
En Forligelses=Commission har ved Cancelliet forespurgt, hvorledes den, ved Forordn. af 10de Julii 1796, §. 55, Forligelses=Commissionerne tilstaaede Betaling nu vil blive at erlægge i Rigsbankpenge. Collegiet har derpaa svaret, at, da alle Størrelser, som ved Loven eller Anordningerne ere bestemte til en vis Sum i Dansk Courant, nu, med Undtagelse af staaende Taxter, i Følge Forordningen af 5te Jan. d. A. §. 42, skulle overgaae til Rigsbankpenge Daler for Daler, dog saaledes, at alle siden 11te Sept. 1807 fastsatte Forhøielser bortfalde, saa vil, som en Følge heraf, det Forligelses=Commissionerne ved Forordn. af 1798 tilstaaede Gebyhr af 4 Mk. Dansk Courant, der ingensinde er blevet forhøiet, nu blive at tilsvare med 64 s. Rigsbankpenge. (S. Bl.) Mandal. (Skrevet i Aaret 1805. - Fortsat, see Nr. 36.) Mandal og Christiansand ere de to Havne, hvor der udføres Bark i nogen Mængde. Egeskove ere her ingen af enkelte Egetræer i de andre Skove er der allevegne. Jeg har ikke seet noget eneste afflaaet Træe, uden som det synes enten modent, og bestemt til næste Vinter at nedhugges, eller udueligt, kroget og krumpent, uden andet Værd end Bardens. Dog jeg har maaskee ikke været i Egeskovenes vigtigste Hjem. Der skal komme en heel Deel Egebark fra Holme og Biellands Præstegielde. - Her forbruges indenlandsk Eeg deels til nye Skibes Bygning, deels til havareredes Reparation. Det dertil fældte Træe giver en Deel Vark, ligesaa det Egetømmer her udføres, som om ei meget, dog er noget. Her er i de uveisom me Fjeldegne ikke faa Steder, hvorfra det er umueligt at udføre det der voxende Træe, derfor, kan dog nok Eierne flaae Barken af Træet, og i Sække eller Kurve paa sin Kløvhest bringe den frem. Her voxer af alle Træarter, endnu mere maaskee af den til Krybbelvært tilbøielige Eeg meere end af andre Arter, enkelte Træer, hvis Stammer forvredne eller forkryblede de til intet, disses Bark bør derfor ei dommes til ubrugt Henraadnelse. Paa mange tørre Bakker, hvor ingen Vegetation lykkes, voxer allevegne i Skovene Dværgtræer, hvad i Danmark kaldes Rullepurrer. Jsær saadanne Træers Løv benytter man de fleste Steder i Norge til at afrive, deels for at tørre det til Høe, deels til at opfordre det friskt. Dette ansees besynderligen for Faarene som et fortræffeligt Foder. Man agter Egeløvet fortrinligen. For at faae Mængde deraf, hugger man, efter en meget gammel Skik, Toppen af opvoxende Eeger, da der i det Afhugnes Sted fremgroer en stor Mængde Qviste, hvilke bære mere Lov end mangt et stort Træe. Disse lave Purrers Mængde Løv kommer man beqvemmeligen til, og underholder dermed sine Creature. Efter nogle Aars Forløb bliver den afhugne og forkryblede Stamme syg, døer, og man bærer sig med en ny ligedan ad. Denne Operation er især i disse Egne meget bekjendt. Man kalder det at kjøllestubbe, og et saaledes behandlet Træe kaldes en Kjøllestub. En saadan hendøende Stub har paa sin Krøblingstamme en Deel Bark. Stam men selv duer til ingen Ting, neppe til slet og lidt Brændsel. Forbødes Barkhandelen eller indskrænkedes, saa forbødes eller dog indskrænkedes en ei maaskee ubetydelig Jndtægt for Eieren. Det vilde dog nok være om ei uret, dog saare haardt at mulctere den uskyldige Eier af en Bakke fuld af Kjøllestubbe, for Værdien af en heel Mængde Bark, det eneste den affældig kunde afgive, fordi der mueligen var en eller anden slet Huusholder, der skaffede sig Penge for Bark ved at slaae Træer, der, som ikke disse, kunde voxet frem til at afgive Planker eller Krumtømmer. - Det bør undersøges, om det skrækkelige Misbrug, her skriges over, at man for Barkens Skyld forarmer Landet ved at flaae tilvoxende Træer, virkelig har Sted. Det burde vel og opgives Toldofficianterne at agte paa og paalideligen give Jndberetning om Qvantiteten af den Bark, man siges til den megen Ødelæggelse at udføre. Det er vist, at der raabes meget høit mod Barkhandelen, som overmaade vidt om sig gribende og ødelæggende. - Den næst vigtigste Udførselsartikel er uden Tvivl Laxen. Hummerudførselen er imidlertid vel endnu vigtigere end Laxen, med al dens Navnkundighed. Revtorsken har i de sidste tre Aar kun udgjort 908 Td. eller circa 300 Td. aarlig, som a. 12-16 Rd. Tønden gjor en 3600 til 4800 Rdlr. - altsaa endnu ingen Næring af Vigtighed. – Jndførselen har været af Kornvarer af alle Slags fra 1777 til 1787 i alt 85,583 Td. eller 7780 Td. aarlig, men 1803 til 180 kun 13,262 Td. eller aarlig 4416 Td.; da disse tre Aar ingenlunde vare af de frugtbareste, saa kan man vel antage, at denne aftagne Jndførsel er et glædeligt Beviis paa den indenlandske Agerdyrknings Tilvært i Mandals Opland, som da det bestaaer af en 12-13000 Mennesker, der af 4 Td. behøver omtrent 50,000 Td. Korn, selv altsaa maa avle en 46,000 Td. og mangle kun er. 1/3 af deres Behov, jo ved den stigende Cultur vil snart drive det til slet intet mere at mangle, ja vel endog at faae tilovers. - KornbrændeviinsJndførselen, der rigtig nok efter Opgaven for 1777 til 1787 var da kun 3075 Potter, ei engang Syvendedelen aarlig af hvad den nu angives, nemlig 150 1/2 Td. om Aaret, er endda – dersom det var den hele Brændeviins Forbrugning, meget maadelig, kun hvad der udfordrer 542 1/2 Td. Korn. Endog det tredobbelte - antaget at der indsmugles dog kun tre Gange saa meget, som der fortoldes gjør kun en med Folketallet maadelig Forbrug ning, som svarede til noget over 1600 Td. Korn.