Aalborg Stiftstidende, 1829-05-16
Europas politiske Tilstand mod Enden af April. Tidspunktet til den vigtige Afgiørelse synes at være kommet. Rusland vælter sin colossalske Magt imod Tyrkerne og dette endnu stedse lige raa og kraftige Folk reiser sig for at kjæmpe en National- og ReligionsKrig. Det har ikke aflagt sin tartariske Caracteer; imedens alle andre asiatiske Hyrdefolk, som gjorde hurtige Erobringer, snart byttede deres vilde Tapperhed mod de Overvundnes forfinede Sæder og Blødagtighed; imedens Araberne saavel i Bagdad som i Cordova og Granada, naaede et Culturtrin, som langt oversteg det, hvorpaa de Christne dengang stode, forbleve Tyrkerne, skjøndt i Besiddelse af Lande, hvis Clima, Beliggenhed og Produkter formaaede at frembringe en Slægt som Hellenernes, skjøndt de i halvfjerde hundrede Aar havde Samqvem med Europas Folkeslag, skjønt de havde Ruslands Opkomst under Peder den Store, og hans Efterfølgere for Øine, dog stedse en Tartar Stamme, umodtagelig for al Cultur, paa faa Undtagelser nær endnu behæftet med deres oprindelige Tilstands gamle Feil, men ogsaa paa den anden Side for en stor Deel i Besiddelse af deres gamle raa Dyder, kort en Horde, som egentlig mindre kan siges at beboe de erobrede Lande end der at have opslaaet sin Leir blandt de Overvundne. Saamange Grunde, baade Politiken og Humaniteten end kunde anføre for at see disse skiønne Lande som omkrandse Middelhavet, denne gamle classiske Verden givet tilbage til Civilisationen og saaledes i Europa at erobre et nyt America, saa kommer det dog vanskelig i denne Krig saa vidt, naar ikke overordentlige Omstændigheder, som under saa kritiske Conjuncturer imidlertid let kunne indtræffe, f. Ex. en Revolution i Tyrkiet, Sultanens Død eller et almindeligt Blodbad paa de Christne skulde bidtage dertil. Mordet paa det russiske Gesandtskab blandt de dog ulige meere civiliserede Perser, viser tydeligt, hvorlidet Muselmændenes fanatiske Masser i deres blinde Raserie agte Folkeretten, og hvorlidet Regjeringen formaaer at holde dem i Tømme. Rusland selv har gjentagne Gange erklæret, at det ikke i denne Krig har den Hensigt at omstyrte det ottomaniske Rige, men at det ikkun attraaer Skadeholdelser og den nødvendige Borgen for ei paa ny at see sine Handelsforbindelser og Rettigheder krænkede, og da dets eget, tilligemed Frankrigs høimodige Ønske med Hensyn til den græske Grændse er opfyldt, og denne ifølge Londonner Tractaten af 22de Marts skal udvide det nye Grækenlands Gebeet til Arta og Volo, hvilket Ultimatum Grev Guilleminot og Sir R. Gordon nu skulle overbringe til Constantinopel, saa er det høist sandsynligt, at England, ved nye Forsikkringer, maae være bleven beroliget, betræffende det ottomaniske Herredømmes Skjæbne, hvilket altsaa neppe vil blive aldeles tilintetgjort i denne Krig, om ikke, som sagt, overordentlige Begivenheder føre det med sig. Jmidlertid har Rusland taget saa mange og saa kraftige Forholdsregler, at det høistsandsynligt i dette Feldttog vil naae sine Hensigter. Udvidelsen af Krigsskuepladsen til Servien. Jndtagelsen af de endnu uerobrede Donau-Fæstninger, Silistria, Giurgewo, Rustschuk, Nicopolis, Widdin, Jndtagelsen af Sesopolis, som en Forpost paa Marschen til Constantinopel, som derfra er kun 23 Mile borte, den Landgang, man har i Sinde paa et af de farligste Punkter, og frem for alt Hovedstadens strænge Blocade, saavel fra Bosphorus som fra Dardanellernes Side og Englands og Frankrigs afgjørende Sprog, disse ere de kraftige Midler, hvis Virksomhed nu skulde forsøges hos Porten ved Forestillinger af Kammerherre von Royer, overordentlig Gesandt fra det Berliner Hof, imedens de krigerske Operationer, blive ved at gaae deres Gang. Det er altsaa kun afhængigt af Sultanens Stivsind og Tyrkernes Fanatisme, hvorvidt denne Krig, skal gaae; bliver han ubøielig ved alle Forestillinger, eller tildrager sig en stor Catastrophe i Constantinopel, da turde det vistnok være ude med det tyrkiske Herredømme i det mindste i Europa, men ogsaa da sandsynligviis først i det 3die Feldttog, næstkommende Aar, og da maaske med alle store Magters Medvirkning. Jmod denne store Jnteresse staae alle Tids Historiens interessante Begivenheder i Skygge; Katholikernes Emancipation i England, det Wellingtonske Ministeriums Overgang til Canningske Anskuelser, de franske Kammeres levende Debatter og Partie kamp, Usurpateuren Don Miguels afsindige Exesser, Brasiliens Trudsler, det nordamerikanske Præsident skabs Overgang paa General Jackson, de indre Urolig Valg til Pave, Mordet paa det russiske Gesandtskab i Teheran, Grækernes Frihedskamp i Livadien, de ægyptiske Skibes Fordrivelse af den russiske Eskadre ved Candia, ere Begivenheder, som alligevel meere eller mindre virke paa, eller giensidigen betinges af hinanden i den store politiske Organisme.