Berlingske Tidende, 1836-04-18
Frankerig. – J Deputerede-Kamrets Møde den 9de April, kom en tidligere omtalt Petition fra de Herrer Moskwa, Padua, Eslingen og Montebello, paa Bane, i hvilken nemlig der foreslaaes, at ophæve den Napoleonske Families Forviisning, og at bringe Kejserens Aske fra St. Helena til Vendme-Pladsen. Beretningsføreren, Hr. d' Har court erklærede, at til den Deel af Petitionen, der angik Transporteringen af Napoleons Aske, burde der tages Hensyn, og at den derfor burde henvises til Conseil-Præsidenten. Men med Hensyn til Napolconidernes Forviisning, da meente Fleertallet af Commissionens Medlemmer, at det burde blive ved den bestaaende Lovgivning, for at ikke politiske Lidenskaber skulde ophidses og farlige Erindringer vækkes. Det foresloges derfor, at henlægge Petitionens anden Deel og at gaae over til Dagens Orden. Ved Afstemningen besluttedes endelig dette sidste; men med Hensyn til den første Deel kan man nu imødesee Underhandlinger med England, angaaende Udleveringen af Napoleons Aske. 4 Den 8de d. M. kom de, i Anledning af NeuillyAttentatet Anklagedes Sag til Afgjørelse. Samtlige Anklagede havde nægtet at være Medvidere, og følgelig meget mere at have deeltaget i et saadant Attentat. Vidnernes Udsagn vare faldne meget magert ud, med Undtagelse af et eneste Vidne, en Sieur Bray, hvis Vidnesbyrd dog var mistænkeligt. En almindelig Forundring opstod derfor, da Juryen erklærede Chaveau den Yngre for deelagtig i et Complot mod Kongens Liv og i de til sammes Udførelse allerede gjorte Tilberedelser, og ligeledes de Anklagede Chaveau den Ældre, huillerne, Husson og Hubert for deelagtige i Complottet, dog uden at disse havde virket noget til dets Fuldførelse. De andre otte Anklagede, blandt dem Boireau, bleve frikiendte. Da Præsidenten nu spurgte de dømte, om de endnu havde noget at forebringe med Hensyn til Straffen, der vilde blive at anvende, sprang Hubert heftig op og raabte: "Vi ere Republikkanere og ville vedblive at være det. En Republikkaner vil aldrig række Haand til en Mord-Plan; det overlade vi til Monarkisterne!" Ogsaa Huillerne tog Ordet: "Stærk i Bevidstheden af min Uskyldighed, troede jeg, ikke at have noget at frygte. Med Tillid har jeg givet min Skjæbne i Juryens Hænder. Min Tillid er blevet skuffet. Jeg maa bøje mig for Juryens Dom. Men man vil dog tillade mig, at give mit Hjerte Luft. Og saa erklærer jeg da, at jeg er uskyldig, og at jeg slet ingen Skaansel forlanger. Man give mig Døden, hvis man vover det. Efter disse og lignende Talemaader bleve de tvende sidstnævnte Dømte, paa Grund af urolig Opførsel i Mødet, førte bort, og det blev dem sagt, at Graden af deres Straf skulde blive meldt dem i Fængslet. Da de gik bort bragte de Republikken et Vivat, og da de førtes ind i Conciergeriet sang de le Chant du depart og Marsaillaisen. Retten dømte derpaa den yngre Chaveau til 10 Aars Jndespærring, Hullerye og Hubert til fem Aars, og den ældre Chaveau og Huusson til fire og tre Aars Fængselstraf. Juryen har, med Hensyn til dem Alle, anerkjendt formildende Omstændigheder. Samtlige dømte bleve desuden de næste ti Aar efter Straffe tidens Udløb satte under Politiets Opsigt. Ogsaa Husson lod Republikken leve, da han førtes bort, og den yngre Chaveau yttrede, at han vilde bære sin Skjæbne med Taalmodighed, men at han beklagede sin ulykkelige Moder, der med dem mistede sin eneste Støtte, og han opfordrede de Eedsvorne til at erindre, at hvis hans Moder skulde døe af Sorg, Kummer og Mangel, vare de hendes Mordere.