Berlingske Tidende, 1812-03-09
Blandede Efterretninger. at (Fortsættelse af Actstykkerne, angaaende Tvistighederne imellem Ste brittanien og de Forenede Stater i Nordamerica). Skrivelse fra Hr. Monroe til Hr. Foster, den 23 Juli 1811. Ei kan man, saa yttrer sig Hr. Monroe, uden Forbarselse see, at Conseilordrerne endnu forsvares ved Repressalie=Grundsælninger. En Repressalie bestaaer i Handlingers Lighed, af hvilke de ene fremæsker den anden; men denne Lighed finder ikke Sted, ved de dødelige Stød Conseilordrerne have givet den ene Halvdeel af America Handel, og de franske Decreter mod den anden Halvdeel. Saa læng i øvrigt dens Virkninger allene træffer en Fiende, maa den ansees som en tilladt Handling af Fiendskab eller Hævn; men træffer den en Neutraophører den at være en Repressalie, den maae kaldes en offensiHandling mod denne Neutrale. Ogsaa maae bemærkes, at Conseilodrerne have strakt sig videre, end de efter deres første Grundsætning syntes at skulle, i det deres Virkninger ogsaa naaede de Forenede Stater, Handel med Nationer, som ikke have antaget de franske Decreter, og med alle, som blot have udelukt det engelske Flag fra deres Havne. Hr. Monroe kan ikke bemærke Fordelene af hiin Modification, hvor ved det tillades de Neutrale at vedblive at handle, forudsat at de først berøre en engelsk Havn; en Fordring, som overhovedet ganske ophæver de andre Staters Souverainitet og Uafhængighed, og, commerciel Hensigt, nødvendig tilintetgiør ethvert Slags Handel. Som Fiende kunde Storbrittanien ikke handle med Frankerig; Frankerig tillader intet neutralt Skib at anløbe Ene Havne, naar det først har været i engelsk Havn. Ved den engelske Forholdsregel betaget altsaa ei allene de americanske Skibe det Torv, de kunde finde i Frankerig; men deres Varer maae tillige saaledes opdynges paa de engelske Torve, at de tilsidst ikke komme til at gielde noget mere. Hidtil har det været Brug blandt de krigførende Magter, at føre Handelen ved Neutrales Mellemkomst; ved modsat Fremfærd bringes Krigens Elendighed ogsaa over fredelige Nationer. - De Forenede Stater have, saa langt bortfiernede fra de Blodsudgydelses Scener, der ødelagde og ødelægge Europa, intet ønsket, uden at undgaae og forebygge alt hvad der kunde føre til en umiddelbar Deeltagelse i Krigen, og bestræbt sig for at lagttage den fuldkomneste Neutralitet, med lige Taalmod døiet mangen Uret fra begge Sider, og aldrig ophørt at vedligeholde fredelige Forbindelser med begge... Embargen og Non=Jntercourse=Acten have været fredelige Forholdsregler og af den Beskaffenhed, at enhver Nation kan antage dem, saavel i Freds: som i Krigs=Tider, uden at fornærme nogen anden Nation. En lige Beskaffenhed har det ogsaa med Non JmportationsActen, og hvis der i dette Øieblik giøres Forskiel imellem de krigførende Magter, saa skeer dette allene, fordi den ene har vægret sig ved at antage et Tilbud, der er gjort dem begge; dog staaer det endnu stedse i den andens Magt ligeledes at antage det. - - Dernæst søger Hr. Monroe at bevise, at de franske Decreter virkelig ere ophævede imod America, og at den franske Regiering vedbliver at lagttage et forhold imod America, der svarer til denne Ophævelse.... Fra fransk Side er intet Skib bleven condemmeret siden 1ste Novbr. 1810. . J Keiser Napoleons Tale til Hansestædernes Deputerede siges bestemt at den franske Blocade af de brittiske Øer skal ophøre for de Nationer, mod hvem Engellænderne ophæve deres Conseilordres, eller som have vidst at sætte deres Flag i Respect, saaledes som America har gjort ved sin Jkke=Jndførsels=Act.". Samme Sindelag yttres i Skrivelsen fra Ministeren for de udenlandske Anliggender . . . Fontainebleau Decretet gielder kun i aaben Søe, og har intet med de nærværende Discussioner at giøre . . . Justitsministerens Brev til Præsidenten i Priseretten har en forskjellig Caracter, og tager i bestemte Udtryk Hensyn paa sin Gienstand; men i en anden Mening end Hr. Foster anfører. Justitsministeren siger, efter at have anført Hertugen af Cadores Note, hvori denne anmelder Decreternes Tilbagekaldelse, at alle Sager, som, ifølge hine Decreter, vare overgivne til Retten siden 1ste November, ikke skulde afgiøres efter disse Decreter, men deres Afgiørelse udsættes til 2den Februar, og Ladningerne tilligemed Skibene giengives Eiermændene, hvis de Forenede Stater, til denne Tidspunct opfyldte deres Forbindtlighed. Hr. Monroe slutter at de franske Decreter fra den Dag af maae ansees som ophævede, og at Storbrittanien fra den Dag af skulde have ophævet sine Conseilordrer; ligesom ogsaa alle Beretninger fra den franske Minister i America og den americanske Minister i Paris stemmede overeens deri, at Berlin= og Mayland=Decreterne virkelig ere ophævede, til Fordeel for det neutrale Americas Handel. Efter Hr. Fosters Skrivelse at slutte, paastaaer Engelland, at det ikke kan ophæve sine Conseilordrer før dets Handel igien er sat paa den Fod som den var før Berlin og Mayland Decreterne, og disse Decreter saaledes modificeredes, et allene i Henseende til America, men for Alle. Men siden har Frankerig udvidet sine Erobringer langt nord paa, og gjort Nationer, som vare Storbrittanniens Venner, til dets Fiender. Jmellem disse og Storbrittanien er altsaa det Forhold indtraadt, som altid maae gielde imellem Fiender, uden Hensyn paa Datum, og bestemmes og afgiøres efter Krigens uforanderlige Love. Selv efter gjenoprettet Fred med Fastlandets Magter, kan Storbrittanien jo dog ingen Handel drive med disse, uden at de selv ville give deres Samtykke dertil. Vilde det paa den anden Side, at de Forenede Stater, som en neutral Magt, skulde aabne Fastlandet for dets Handel, da var dette en Fordring, som ikke antoriseredes ved noget Exempel af de forrige Kriges Historie, men stred mod alle Grundsætninger, og havde end ikke en Skygge af Fornuft eller Ret for sig. Om iøvrigt den americanske Eiendom i Frankrig vorder tilbagegivet eller ikke, om den americanske Handel i franske Havne er grundet paa faste Grundvolde o. s. v., dette ere Spørgsmaale, som allene vedkomme America. Havde Engelland opfyldt sin som det skulde, da er det høist sandsynligt at ogsaa disse Puncter, som ellers intet have tilfælles med Decreternes Tilbagekaldelse, allerede vilde have været berigtigede. Hr. Monroe slutter med de Ord: "Det stemmer overeens med de krigsførende Magters Jnteresse at formindske Krigens Elendigheder, og de Neutrale have dertil rige Midler i Hænde, naar de kun med fast Apartiskhed forstaae at haandhæve deres Stillings Værdighed. Naar de krigførende vente Fordele af de Neutrale, maae de ogsaa lade dem have den fulde Nydelse af alle deres Rettigheder. Den nærværende Kriger, saavel ved sin Varrighed som ved sine Ødelæggelser, skrækkeligere end nogen anden har været, det er vigtigt at man efterhaanden giver den en mindre fordærvelig Caracter. Ved Frankrigs Ophævelse af Decretterne med Hensyn til America ere nogle Skridt, gjorte, til dette ønskværdige og trøstende Maal. Vilde blot Storbrittanien følge dette Exempel, ere ikkuns engang de første Skridt, gjorte, da vil man ikke blive staaende; Banen vil udvide sig ved et Sammenstød af Fordeele og Fornødenheder fra alle Partierne, og hvad en man i denne Henseende vinder, vorder en Lindring for den trykkede i Menneskehed."(Fortsættelsen følger.)