Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-07-13
Naar Parlamenterne gjorde Remonstrancer imod Anordningerne, paa fulgte Kongens Lettres de Jnssion eller udtrykkelige befaling om at registrere; naar disse ikke adlydedes, forvandledes Parlamentet ved Kongens egen Nærværelse og les Pairs de France deres Tilladelse til en kongel. Domstoel, hvorRegistreringen under hans egne Øine maatte skee, og Remonstrancerne udslettes af Parlamentets Protocoller. Dette kaldtes en Lit de Justice. foranledigede Assemblee des Notables Aaret derefter 1788. Finants=Ministeren, M. de Ca lonne, forelagde for denne Forsamling Rigets Cassa=Tilstand, og foreslog det eneste RedningsMiddel, nemlig Impot Territorial, som han kaldte den, og som ikke var andet end Paaleggenes Fordeeling paa samtlige Jordegodser, saavel Adelige, som Geistlige, i Lighed med de Uadelige. Dette Forslag blev forkastet af denne Forsamling, der bestod af blotte Priviligerede, d. c. frietagne for Afgivter; Finants=Ministeren blev afsat; Erkebiskopen af Sens, M. de Brienne, som derefter kaldtes Cardinal de Lommenie, blev Principal-Minister, og saavel i Assemblee des Norables som i Parlementet yttrede man Tanken og Stændernes Sammenkaldelse. Foruden det heftige Partie blant de No. tables og i Parlamentet, som beskyldte Calonne for Finantsernes Forødelse, opstod ogsaa hans Formand i Ministerio, Hr. Necker. Denne havde kort før han udtraadte af Ministerio, forelagt Kongen og ladet offentlig trykke den bekiendte Compte rendu, for Aaret 1782, hvorved han vilde bevise et aarligt Overskud i Jndtægter; formodentlig for at give Statens Creditorer des større Tillid. Calonne derimod havde søgt at bevise, at Staten siden Cardinal Fleuris Tid stedse havde været i Under=Ballance, og at denne var forøget endnu under Neckers Administration. Denne holdt sig pligtig til at forsvare hans Compte rendu, og det betydelige Antal Mennesker, som deels i blind Tillid til ham havde vovet deres Formue i de offentlige Laan, deels som Agioteurer og Speculantere havde beriget sig ved den Form han havde indført i Laanene, skreege alle med ham. Disse tvende Ex=Ministres Penne=Feide blev en Partie=Sag i Staten. Alle Agioteurs, alle Vexelerere, alle redelige Stats=Creditorer vare lige interesserede ved Neckers Meening; han erholdt et mægtigt Partie. Foruden Stats=Creditorerne havde han, som en født Genfer og som Protestant, end videre alle Protestantere i Frankerig for sig. Dette store Parties lydelige Raab forvandlede sig næsten til Folkets forenede Stemme, som igien begierede at see ham bestyre Landets Finantser. Han havde ogsaa i Ministeren for de udenlandske Sager, Grev Montmorin, en tryg og ivrige Ven. Principalministeren Brienne var i nøie Forbindelse med Hertugen af Orleans, han søgte ligeledes Neckers Venskab, i Haab om at lette Udførelsen af nye behøvende Laan, men hans Haab slog feil. Folkets Had nødte ham til at nedlegge sit Embede, og at snige sig bort fra Paris og ud af Frankerig. Necker blev igien Minister, og hans Tilbagekomst var en Triumph. Han viiste selv udvortes Tillid og indflød Almuen den. Han vidste dog, at han aldrig havde have Parlamenternes, Geistlighedens og den høiere Adels almindelige Venskab. Han troede, at forene og sin Minister=Myndighed den heele Nations Værn, dersom han tilskyndede Kongen at sammenkalde General=Stænderne. Dette skeede. Et Øieblik indbildte Parlammenterne sig, at have seiret; men saasnart det galdt om at bestemme Convocations=Maaden, forandrede Sagen sig. Parlamentet paastod at Sammenkaldelsen burde skae ligesom i Aaret 1614, da Frankerigs Etats=Gemeene vare sidste Gang forsamlede. Efter denne Maade havde hver Rigets Stand, nemlig Adelen, hvortil Parlamenterne. ogsaa hørte, Geistligheden og den tredie Stand, som bestod af Kiøbstæd og Land Almue, efter visse Stæders og Districters Privilegier, Een Hovedstemme, og tvende Stænder kunde virkelig altid afgiøre Tingene. Hver Stand, havde ogsaa noget nær et lige Antal af Medlemmer, eller Standsafordnede. Det vilde have tilkommet Stor=Canzleren eller i hans Sted Seglbevareren i Raadet at fremlegge sin Deeliberation over denne Constitutions=Sag, men deels fordi Stænderne egentlig skulde samles forat raade Bod paa Finantsernes Forvirring, deels fordi Neckers Popularitet gav ham Mod dertil, fremsatte han i Raadet den merkværdige Deeliberation, som blev offentlig trykt, ved hvilken han tilraadede, at give den tredie Stand lige Stemmers Tal med de tvende første Stænder, og uden at bestemme det, dog gav Anledning til den Paastand, at der i Stændernes Forsamling skulde stemmes efter Hoveders Tal og ikke efter Stænderne. Dette er den sande Revolutions Punkt, og det Partie, som havde tvunget Kongen til at sammenkalde Stænderne, havde alt endnu førend de bleve forsamlede, tabt Jndflydelsen eller Overvægten i samme. Necker smigrede sig nu med at lede den taknemmelige tredie Stand, som af ham er holdt saa megen Kraft. Jmod denne Convocations=Maade nedlagde Printserne af Kongens Blod paa heele Adelens Vegne en Protestation, som blev uden Virkning. Hertugen af Orleans derimod lod den Jnstruction trykke, som han tillagde sine Commissarier i Stændernes Forsamling, som ganske var til den tredie Stands Fordeel, hvis Tilhæng han attraaede, siden Parlamenterne ikke havde beholdt Seiren. Med fuldeste Tillid i en uindskrænket Jndflydelse aabnede Necker virkelig Les Etats Generaux i Aaret 1789; thi de vare sammenkaldte til Finantsernes Forbedring, og ingenlunde forat give Riget en nye Constitution; uagtet man i de offentlige Skrifter og denne General Forsamlings Finants=Foretagender havde indført det meget besynderlige Ord af Frankerigs Gienfødelse Cla regeneration de la France) som kunde forklares paa forskiellige Maader. Den dobbelt talrige tredie Stand indsaae, at den intet vilde vinde, dersom den ikke tvang de tvende andre Stænder til at deliberere i Foreening, og dernæst efter enkelte Stemmers Optælling. Derfor blev den første, skiønt i sig selv ubetydelige Actus, en saa vigtig Partie Sag; dette var Fuldmagternes Verification. De tvende første Stænder viiste hverken Enighed med hinanden, eller indbyrdes; derved vandt den tredie meere Mod og Kraft. Forgieves fra faldt nu Adelen og Geistligheden sine Fritagelses Privilegier fra Skatteligningen over deres Jordegodser, forgieves erklærede Kongen i en høitidelig General Samling de 17 Constitutions=Poster, som virkelig rettede alle Besværinger, som befandtes i Provindsernes Klagehefter: Den tredie Stand, forøget ved dem af Geistligheden og Adelen, som deels i personlige Fordeles Forventning, deels af Enthusiame og af Grundsætninger, deels af Klogskab for ikke reent at opgive deres Sag, havde forladt deres Stænder og forenet sig med den Tredie, erklærede sig selv for Nationalforsamling, og endelig for Constituerende National=Forsamling. Hovedmændene for dette voldsomme Foretagende erkiendte meget vel, at de hverken ved Convocations=Acten eller ved deres Fuldmagter kunde erholde sig paa en saa aldeles ulovlig Fod De vare beskikkede af Stænderne, og de erklærede sig at handle i Nationens Navn; de havde i deres Fuldmagter og Cahiers visse enkelte Poster at foreslaae og at understytte, og de foretog sig, uden Fuldmagt og uden Forskrivt, at indføre en ganske nye Constitution. De opkastede sig altsaa virkelig imod Kongen og deres egne Committentere. Med Magten allene kunde de forsvare sig og udføre deres Forsæt, fra Paris maatte de vente denne Understyttelse; thi dertil var Pøbelen i Versailles alt for svag. Med Hertugen af Orleans Penge maatte Vand dragerne, Savoyarderne, Dagleiere og al anden Pøbel af Paris, som for det meeste endog bestaaer af Fremmede, kjøbes og bevæbnes; med hans Formue blev ogsaa de ved Versailles samlede Tropper, Kongens egen Garde bestukne, og den første National-Garde i Paris oprettet; saaledes bleve ogsaa Hertugens Vaabens=Farver af hans eget og det heele ophidsede Folks Partie antagne til National=Farver. Den saa kaldede National=Cocarde var i Begyndelsen ikke andet end et Foreningstegn for det Orleanske Partie. Dette var nu herskende: Necker og hans Tilhæng var intet meere, og Hertugen syntes at nærme sig Tronen. Men hverken var heele Nationalforsamlingen i hans Jnteresse, uagtet de havde ladet ham anvende hans Formue og Virksomhed til at værne om dem i det første Stød; eller den bedre Deel af Hovedstadens Jndvaanere. Nu var Forsamlingen betænkt paa at give sig selv Consistence. Ved at raabe høit imod en Stats=Banqueronte, og at sørge for en Sikkerhed til Stats Gieldens Betaling erhvervede. den sig det heele Reckerske Partie. ) Saa længe dog Kongen beholdt de regulerede Jndtægter, saalænge de constituerede Magter i Staten stode 7) Det store Antal Agioteur, som havde deres HovedSamleplads i Paris, og hvoriblandt især vare mange Gensere, har stedse havt den virksomste Andeel i Revolutionen. De betydelige Summer, som de altid havde selv i Hænder, brugtes til at kiøbe Pøbelen, og deres Jnteresse skulde derfor igien betrygges af N. F. De Genferske Democratiske Grundsæt, ninger og Rousseans Contrat Social, som egentlig kun var skreven for denne liden Republik, ere desaarsag ogsaa paa den upasseligste Maade blevne anvendte paa det store Franske Monarchie, og Gensere, uden mindste Ret og Kald dertil, ere endog blevne Medlemmer af den nærværende Nat. Forf M. Saladin f. Ex. Claviere skulde ogsaa supplere en afdød Repræsentant for Paris, da han blev Finants=Minister. i Udøvelse, og Armeen ikke var frafalden, kunde National=Forsamlingen ikke giøre sig til Eenemagten. Derfore var den Omstyrtning af alle offentlige Stats=Indretninger, aldeles nødvendig. Og nu da de havde forstoppet de offentlige Kilder til Stats=Jndtægterne, over hvilke de paa ingen Maade kunde komme til at raade, matte de oprette den saa kaldede Caissede Extraordinaire, hvis Jndtægter bleve Enthusinsters frievillige, frygtsomme Embedsmænds og andres hyklede Gaver; men i Særdeleshed, de voldsom for National Gods erklærede Geistlige og Domanial Godser. Den Tid var endnu Stats=Creditorernes Partie den stærkeste Stytte for Nationalforsamlingen og Statens Gield, det Saar som hver Mand følte at bløde, og under dette Paaskud allene kunde Forsamlingen bemægtige sig denne uhyre Fond, hvormed den egentlig har udført Revolutionen, men endnu intet betalt af Gielden. J Paris var NatForsaml. alt mægtig nok; men fra Provindserne, og meest fra dens Committentere selv, som virkelig og havde i Sinde at protestere imod deres Afordnedes egenmægtige og ulovlige Foretagender havde de alting at frygte. De foranledigede Oprør og Mordbrænderier imod Adelige, høie Geistlige og rige Borgerlige i alle Provindser, nødte de fleeste Stændernes sande Committentere til Landflygtighed, (de første Udvandringer maae ingensinde betragtes som de seenere. Hine vare tvungne, disse ere frievillige) og deres Protestation blev umuelig. Som det virksomste Middel til at sette den ellers fredelige Land=Almue i dette rasende Oprør tiente Dekretet og alle Fendal=Afgivters og Rettigheders Ophævelse. Jmidlertid følte dog Nat. Forsaml. at en Nations Afordnede, hvorfor den vilde passere, skulde have Committentere. Deres virkelige Vælgere havde enten protesteret. imod dem, eller vare udjagede af Landet, eller gjorte tavse ved Frygt. Faa af disse vare Forsamlingens Venner. Deres Partie var næsten indskrænket til Paris og der endnu til Penge=Agioteurs, fortvivlede Gieldbundne, nogle Brochure=Autorer og andre Enthusiaster. For at være, om ikke den sande Nations, saa dog Hobens Organer, maatte Nat. Fors, i Stedet. for Jordeierne forbinde sig den talrigere Deel af Folket, som efter de første Begreb om Sta ingen Stemme har i Staten, nemlig alle de som besidde faste Eiendeele; ) de maatte istedet for Borgerens Rettigheder, legge Menneskets Rettigheder i Naturens ubundne Stand, til Grund for den nye Stats=Bygning, som de havde lovet at opføre. Vandt de ikke herved Nationens Kierne, saa dog det større Tal. Handelstæderne, Fabrikkerne, Haandværkere, Commedianter, Dagleiere, og alle disse talrige usysselsatte Classer af Menneskeer, som en luxuriøs Stat fødder, fandt sig ophøiede ved denne nye og i Grunden ganske uborgerlige og uselskabelige Theorie. Denne nye skabte Nation, (nemlig som Statslegeme og lovgivende Nation betragter) maatte end videre kunde give sin Stemme paa en meere ordentlig Maade end den bevæbnede Pøbel paa Tribunerne, hvormed det ringere men modigere Partie af Nat. Fors, oftest tvang de roeligere Medlemmer til at bifalde sine Forslag. Adresser maatte man fraskaffe sig fra Provindserne; Dekreterne maatte roeses, bifaldes og understyttes. Til dette betydelige Øiemmeed oprettedes Clubberne i det heele Frankerig, som paa ingen Maade kan lignes med nogen anden Nations private Selskaber under samme Benævnelse. Endnu fandt National=Forsaml., at sin Forbindelse med Partiet i Parts ikke hvert Øieblik kunde give den tilstrækkelig Eftertryk i Versailles, og at Kongen der ikke kunde holdes i saadan Ave som i Paris selv. Dette foranledigede Amazontoget fra Paris til Versailles den 5te og 6te October 1789. Den større Deel af Nat. Fors, har vist nok ikke havt uden sin egen Magt til Hensigt ved dette Foretagende, som egentlig dog var det Orleanske Parties sidste Forsøg under den Constituerende Nat. Fors. Juridisk blev Undersøgelsen af dette Complot undertrykt, men Hertugen af Orleans blev dog saa almindelig sværtet ved dette afskyelige Foretagende, at han endog paa en Tidlang maatte forlade Frankerig. Nu var den Constituerende Nat. Fors. Magt uindskrænket; meere Roelighed og Værdighed begyndte at herske i dens De 8) Eiendoms Beskyttelse er den første Grund til al Selskabelig Statsforening blant Menneskeer; derfor er ogsaa Grundeiere Statens første og egentlige Lemmer. Ueiende ere kun et Agregat i den tilvoxende Stat, og at sette disse i hines Sted eller kun lige med dem, det er at omvende Tingenes første Væsen. liberationer, store Talenter Kraft og Carakter udviklede sig hos mange af dens Medlemmer, hvis Navne endog vil nævnes i Rigets Historie, og det Orleanske Partie, som disse Mænd havde brugt til et fortvivlet Redskab, blev forkastet i Afmagt og Bespottelse. Men endnu var Forsamlingen deelt i det heftige og moderate Partie, først efter Kongens Tilbagekomst fra Varennes vandt dette sidste Overvægten, og denne Forsamlings tre sidste Maaneder, i hvilken Constitutionen, skiønt med Overilelse, blev fuldendt, kunde i en vis Maade udslette dens første ulovlige Voldsomheder, Jntriger og individnelle Gruesomheder. Ja man skulde ønsket, at den ikke saa roeligen havde veeget Sædet for den lovgivende Forsamling, og at Constitutionen, virkelig var bragt i Udøvelse af dem, der havde udarbeidet den. Men de Clubber, som under den første Nat. Fors, ikkun vare dens Redskaber, bleve ved Valgene den nye Forsamling, Herrer af alt.