Berlingske Tidende, 1836-03-05
Under Sagens Behandling saavel i Committeen som i Forsamlingen yttrede der sig endeligen, som ovenfor berørt, tvende forskjellige Meninger, om og hvorvidt det privilegerede Hartkorn burde deeltage i Udredelsen af de Pengepræstationer og Byrder, som vilde foraarsages ved den nye Regulering af Forpligtelsen til Friægter. – Paa Sognereiserne havde dette Spørgsmaal imidlertid ingen Anvendelse, da Forsamlingen, som ovenfor meddeelt, enstemmigen havde antaget, at det med disses Udredelse in natura skulde forblive som hidtil. – Med Hensyn til Amts reiserne havde Committeens Pluralitet, (Tutein, Wegener, Holstein) i den af dem først afgivne Betænkning yttret sig derhen, at det privilegerede Hartkorn formeentlig ikke kunde paalægges at deeltage i Udredelsen af de dertil medgaaede Udgifter. Efter imidlertid, som ovenfor bemærket, at have taget Sagen paa ny under Overveielse, kom man til det Resultat, at Amtsreiserne rettest maatte ansees som en Communalbyrde for hele Amtet, og da det nu er den almindelige Regel, at de Udgifter, hvoraf Betalingen for disse Reiser udgjør en Deel, navnligen alt, hvad der vedkommer Deelinqventsager, hvilke foraarsage et ei ubetydeligt Antal Fri reiser, bæres af alt Hartkornet, frit og ufrit, samt da en Adskillelse af hiin Reisegodtgjørelse fra de øvrige til samme Gjenstand medgaaende Omkostninger vilde føre til forviklede og vanskelige Repartitioner, saa blev det ogsaa fra de Medlemmers Side, som iøvrigt ei kunde finde det retfærdigt eller billigt, at det frie Hartkorn betoges sin hidtilværende Jmmunitet for Pligtreiser, indrømmet, at de fra den paatænkte Forandring med Amtsreiserne hid is rørende Udgifter, ved at udredes af Arepartitionsfonden, kom til at hvile saavel paa det frie som det ufrie Hartkorn, og blev dette Resultat, som ovenfor er bemærket, billiget af Forsamlingen med 60 Stemmer, imod 2. Hvad derimod de Kongelige Tjeneste reiser angaaer havde tvende af Committeens Medlemmer, Haastrup og Jørgen Mathiesen, i deres dissentierende Votum ogsaa med Hensyn til de ved disse Reisers Forandring foraarsagede Udgifter indstillet: "at de burde lignes paa alt Hartkornet, frit og ufrit." De yttrede, at de maatte betragte Sagen fra det Synspunkt, som det almene Vel kræver, uden at indlade sig paa en theoretisk Fortolkning af Lovene, for at udfinde, om og hvorvidt det privilegerede Hartkorn efter disse kunde ansees fritaget for Deeltagelse i Bekostningerne; de maatte antage, at der til den af dem ønskede Forandring laae en tilstrækkelig Grund i Lighedsprincipet, hvorefter Alle, som have Fordeel af Statens Goder, ogsaa bør bære dens Byrder. Naar Lovgiveren i Henhold hertil finder, at en eller anden efter ældre Love gjeldende Bestemmelse ikke længer passer til Tiderne, bør den ogsaa kunne hæves. Det var iøvrigt ganske naturligt, at Hovedgaardene ei havde skullet deeltage i Præstationen af Pligtægter, in natura, deels fordi der paa mange Hovedgaarde, naar de nemlig drives med Hoverie, ei holdes det fornødne Antal Heste og Vogne, deels fordi Hovedgaardseieren vilde have været nødsaget til altid at overlade Heste og Vogne til Tyende, hvilket ei i den Grad var Tilfældet med Bonden. Men disse Grunde bortfalde aldeles, naar den omhandlede Byrde forandres til en Pengepræstation. De nævnte Medlemmer af Committeen kunde ei heller paa nogen Maade ansee det for noget Jndgreb i det frie Hartkorns Besidderes Eiendomsret, at den omhandlede Skat eller Byrde blev ligeligen fordeelt paa alle Vedkommende; den ældre Friltagelse, der i alt Fald ei er grundet paa et Privilegium men paa de, Administrationen af disse Gjenstande vedkommende, Anordninger, udgjør ei nogen Deel af Eiendomsretten over det frie Hartkorn. Dertil kommer, at man dog ei er betænkt paa at conservere den ældre Fordeling af Byrden, idet alt contribuabelt Hartkorn, ogsaa det fraliggende, af hvilket forhen næsten ingen Naturalreiser præsteredes, skal tage lige Deel i de Udgifter, som ville foraarsages ved den paatænkte Forandring med Hensyn til Frireiserne. Derimod blev fra Committeens øvrige Medlemmers Side erindret, at Hovedgaardenes Fritagelse for Friægter hidrører fra ældgammel Tid, og er navnligen meget ældre end Souverainitetens Jndførelse. At Hovedgaardenes Frihed for Pligtreiser i Almindelighed lovligen har vedligeholdt sig ogsaa efter denne Begivenhed, fremgaaer tydeligen af Freg. 28de Januar 16826 15 og Frog. 5te April 1690 saavel dens Præmisser som §§ 1 og 3, hvorefter det er Bønderne, som skulle forrette Ægterne. Jdet den extraordinaire almindelige Forpligtelse til at forrette Pligtreiser, som under Krigen var paalagt ved Freg. 9de Mai 1806 § 7 og som var nærmere ordnet ved Freg. 30te April 1809, igjen blev ophævet ved Placat af 29de December 1815, bestemtes det derhos, at Kjørepligten for Fremtiden kun skulde hvile paa dem, som dertil førend Krigen vare forpligtede, og ligesom det privilegerede Hartkorns Fritagelse derved af Lovgiveren, indirecte blev erkjendt, saaledes blev dette ogsaa antaget af samtlige Landets Overøvrigheder, som paa de nye Lister over de Kjørepligtige alene optoge det uprivilegerede Hartkorns Brugere. Det samme er endeligen ogsaa mangfoldige Gange erkjendt af de vedkommende Collegier, og endog i en Kongelig Resolution af 22de Juli 1785, bekjendtgjort, under 6te August f. A. Et saadant gjennem en lang Række af Aar sanctioneret Retsforhold bør nu ei forandres til de enkelte Vedkommendes Tab, naar den ældre Jndretning ei maa ansees som almeenskadelig, og dette er her ingenlunde Tilfældet. De Udgifter, som ville foranlediges ved en Forandring af Præstationen in natura med Hensyn til de kongelige Tjenestereiser, ville ei medføre nogen betydelig Byrde for Hartkornet, og end mindre vil det privilegerede Hartkorns Fritagelse gjøre nogen betydelig Forskiel i Henseende til Byrdens Størrelse for det uprivilegerede. Det er paa den anden Side derimod aldeles naturligt, at naar en forhen existerende Byrde skal ydes paa en forandret Maade, der er mindre byrdefuld for Vedkommende, det da først undersøges, hvem denne Byrde hidindtil har paahvilet, og at man ei bør, i Anledning af denne Forandring af Præstationsmaaden, føre Byrden selv eller en Deel af denne over paa en anden.