Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1800-10-20
De offentlige Fonds ere naturligviis atter faldne. Derimod ere Hvede= og Meelpriserne endnu stregne mere. En Oppositionsblad har ved vidtløftige Argumentationer gotgjort den bittre Sandhed, at Kornpriserne nu i et halvt Sækulum ere gradviis forhøiede med Nationalgielden, saaledes: at hvergang denne er bleven fordoblet, er Kornet steger en Trediedeel i sin Priis. I Birmingham fl. Stæder vedvare Tumulterne. Det forhungrede Fol plyndrer hos Bagerne, Smør= og Meelhandlerne. Skibe, som vare bestemte hertil med Meel, bleve i Dorn strid anholdte af over 1000 Mennesker, og Melet solgt til lave Priser. Paa et andet Sted have over 4000 Arbeidere gjort Opstand, og bemægtiget sig al Forraad af Leynetsmidler, havde ogsaa plyndret de til Handelen paa Nordamerika bestemte Varemagasiner, dersom ikke et Kavalleriekorps, som i Galop var ilet til 30 Mile fra, have de lagt sig derimellem. Under disse Omstændigheder maae man finde det des betænkeligere, at det Londoner Borgerskab, som nu er bestælet af en reen Oppositionsaand, ligger i aabenbare Strid med de Kal. Ministre, eller meget meere med Hs. Majestæt selv, om den sidstmeldte Punkt af Etiketten, angaaende Overleveringen af dets Adresse i mod den dyre Tid paa Tronen. Hermed forholder det sig saaledes: Da de 2 Londonske Sherifs (er Slags Øvrighedspersoner i Engelland) personlig forespurgte sig hos Kongen i Borgerskabets Navn, naar det behagede ham at modtage Adressen, svarede Hs. Majestæt, den 15de ved Lever. (Hoffet indtraf vel til Wind for den 8de, men de første Dage vare bestemte til Parforcelagt.) Sherifs lode derpaa Kongen forelæse det Sted af Raadets Beslutning: at Adressen skulde overleveres ham paa Tronen. Hertil svarede Kongen atter Jeg er altid bered til at modtage mine Undersaatters Bønskrivter; men jeg maae selv best vide, hvor jeg vil modtage dem. Herpaa lod Lordmajoren atter Borgerskabet sammenkalde den 9de d., for at erfare dets Tanker i denne Sag. Henved 2000 mødte. En af de hæftigste Tallere var Silkehandler Thorne, som paastod at da Hensigten med Adressen var at lindre de Fattiges Nød, saa maatte man have ventet et meere bevaagent Svar. Overbringelsen af denne Adresse kunde ikke skee høitideligt nok. Naar Kongen ikke modtog den paa Tronen, men lod en Kammerherre tage derimod, var det uvist, om han nogentid fik den at høre og om man fik noget Svar derpaa. En Hr. Dixon talede bestemt imod denne Strid om tomme Formaliteter, som han kaldte det men sandt saa lidet Medhold at man for Piben og Hyssen ikke kunde høre, hvad han sagde, og tilsidst blev af heele Forsamlingen (paa 4 nær) taget denne mærkelige Beslutning: Londons Raad og Borgerskab have fra utænkelige Tider besiddet den Ret: at overlevere Kongen deres Adresser paa Tronen; denne Ret var heller aldrig bleven giør den stridig, før under hine Personers Bestyrelse, som have anstiftet og ført den grusomme og unaturlige Krig imod vore Brødre i AmerikalVidere blev vedtaget, at denne Beslutning paa nye skulde bekiendtgiøres Hs. Majestæt, og desuden indrykkes i alle Londoner Blade. Ogsaa i alle Engelske Blade, raabtes fra alle Sider. Men dette kunde, som Lordmajoren erindrede ikke skee uden Magistratens Samtykke, da det allene vilde koste 1000 Rd. " J andet Fald - tilføiede han - ønskede jeg at see Beslutningen indført alle Europas Aviser. - Dette vil uden Tvivl skee alligevel!