Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-05-24
Den første Classe er bestemt for Børn paa 18 til 14 Aar. Her søger man egentlig kun, at bibringe Børn de allerførste og simpleste Grundsætninger. Man vælger et Ordsprog eller en Sentence, hvoraf man beviser Taushedens Nytte. Saaledes tager man f. Ex. det Engelske Ordsprog, dont talk of a halter in company of him whose father was hanged (Du bør ikke tale om en Strikke, naar Du er i Selskab med een, hvis Fader er bleven hængt) og gjør det anvendeligt paa Konsten. Man gjør Eleverne det ret begribeligt, at de i Selskaber bør vogte sig meget for, at tale om at gjøre Hocuspocus i Regnskabssager, spille i Lotteriet, lade sig smøre directe eller indirecte &c. &c., fordi visse Folk ikke kunne lide saadan usommelig Snak, og et eneste saadant ubesindigt Udtryk let kan forspilde et ungt Menneskes Lykke. Man indprænter dem tillige, at det nok er godt, i sin Tid at tale, da et godt Snakketøi er et nødvendigt Redskab til at opdirke Dørene til Lykkens Tempel, men at dette Redskab maa bruges med Forstand og Menneskekundskab. Saaledes bør man altid tie, naar et mægtigere Partie, det være nu i den philosophiske eller politiske Verden, har faaet Overvægten. Man bør i saadanne Tilfælde hverken rose eller laste; thi endog Roes, kan stundom fornærme. Til at vende Kappen efter Vinden og til at tude med de Ulve, man er iblandt, hører der ogsaa et Slags Talent, som ikke er enhver medgivet. For at gjøre det første maa man kjende Vindens Direction, og for at gjøre det sidste maa man læne, at tude, en Konst, hvori endog mangen en theatralsk Syngeeleve maa lade sig instruere i mange Aar, førend han ret kan opnaae den tilbørlige Færdighed der. Dernæst er det nødvendigt, at være myg som et Rør og haard som, en Steen, naar man vil spille en Poul Vendekaabes Rolle, saaledes som den bør spilles. Det er altsaa fornødent her, ved Konsten at komme Naturen til Hielp. Efter en saadan kort Jnledning begynder nu den egentlige Underviisning. Paa Væggen er der anbragt store sorte Tavler, hvorpaa der tegnes mathematiske Figurer. For at vænne Børnene til at tie, naar de i den store Verden endog høre de største og haandgribeligste Usandheder og Dumheder, og ikke ved en eneste Mine at røbe, hvad de tænke derom, tegnes f. Ex. en Cirkel, og Læreren beviser nu, at det er en Triangel. Saaledes vedbliver man at bevise alt, hvad der er det Modsatte af Fornuft og Sandhed. Een af de andre Lærere passer imidlertid vel paa, at ingen Eleve røber med et eneste Ansigtstræk, at han nærer nogen Tvivl om det, der foredrages. Til egentlig Lærer i denne Classe har jeg forskrevet en Tydsker, der har en Tunge, som en Ragekniv og som ved Slutninger og Raisonnement kunde gjøre en Socrates selv til et Aalehoved. Denne første Classe er egentlig bestemt til at afhøvle den raae Ydre side af Ungdommens Siel. Man vænner her Børn til med roligt Aasyn og største Taushed at være Vidne til de største Dumheder og Sottiser, ligesom man i Ridehuset vænner Heste til at staae for Skud. 9 slart, nom. Efterat disse Forberedelser ere gjorte og Eleverne efterhaanden ere blevne vante til at tie, og ikke at finde noget Ufornuftigt mere ufornuftigt eller noget Dumt mere dumt, saa avancere de op i anden Classe. Her begynder man alt mere og mere ved skrivtlige Øvelser at udvikle deres Taushedskraft. Man forelæser dem adskillige af Dagens forroste Mesterstykker: Recensioner, hvori Bogdommeren i hver anden Linie røber Partiskhed og Vankundighed; periodiske Skribenter, der haver drevet deres Partiskhed saavidt, at enhver Fornuftig anseer deres Dadel for Roes, og deres Roes for Dadel; Digtere, hvis Arbeider ere ligesaa unaturlige som ufornuftige, ligesaa smagløse som genieløse.