Almuevennen, 1843-10-04
Medens den danske Adelstand nylig er blevet forøget med hele tre nye Jndivider, der have anseet det for en Lykke at forlade den borgerlige Stand for at fremtræde som høiere Væsener end Fleertallet af Landets øvrige Beboere, haves derimod i Sverrig det sjeldne Exempel, at en født Adelsmand formelig har frasagt sig sit Adelskab, og er nedtraadt i Borgerklassen. Den Skrivelse, hvori Frasigelsen afgives, udtaler saa ægte adelige Grundsætninger, at den maa læses med Jnteresse af enhver fordomsfrie Mand. Her er den: Til Ridderhuusdirectionen. Jeg giver mig herved den Ære at anmelde for Directionen, at jeg fra og med denne Dag frasiger mig Adelskabet med alle de dette ledsagende Friheder og Rettigheder. Jeg skylder at udvikle Grunden til dette Skridt for at undgaae Mistanke om at have gjort det alene af et Jndfald, og uden at foregaaende moden Overveielse berøvet mig de Fordeele og Fortrinsrettigheder, som min Stand medfører. Af Sverriges Historie har jeg fundet, at Adelen, som Stand betragtet, aldrig har været sit Fædreland til nogen Nytte, og dens Privilegier tvertimod have hvilet trykkende paa andre Borgerklasser, og forledet disse Privilegiers Jndehavere til Fordringer, undertiden til Foretagender, fordærvelige baade mod Land og Konge, og om vistnok vilde have udeblevet, om disse Fortrindrettigheder ikke havde existeret. Den Glands, den Ære og den Gavn, som mange Ædlinger have udbredt over Sverrige, tilhøre Jndividerne, ikke Standen, Disse Mænd skulde have været lige udmærkede, lige ædle og ophøiede, om de ikke havde været Adelsmænd, nu ere de maaskee blevne det omendskjøndt de vare Adelsmænd. Vor Tid er ikke en Tid for Monopolier og Standsadskillelser. Den stræber ikke at adskille, men at forene de særskilte Classer og Jnteresser til en eneste Classe, Statsborgernes, og en eneste Jnteresse, Fædrelandets. Jeg har troet at burde, om ikke give et Exempel – saa dristige Forhaabninger være langt fra mig at nære – saa dog selv gjøre hvad jeg troer, at Alle og Enhver burde gjøre: fratræde en Plads, hvor ikke Fortjeneste, men Fødselens Slumpetref, har sat mig. Jeg veed, at et Lovforslag beroer til Afgjørelse ved næste Rigsdag, sigtende til, gjennem en forandret Repræsentationsmaade de facto at ophæve de væsentligste af Adelens tilbagestaaende Privilegier, den selvskrevne Repræsentationsret, og man kunde maaskee ville forlange, at jeg burde vente, indtil jeg ved mine Raad havde kunne medvirke til dette Grundlovforslags Antagelse, og saaledes i det mindste een Gang, just ved Benyttelsen af det Privilegium jeg dadler, bidrage til Samfundets Nytte Men dels tillader min oekonomiske Stilling mig ikke at bivaane Rigsdag, deels savner jeg den parlamentariske Evne, som udfordres for at træde op der, deels berøer den endelige Afgjørelse ikke engang af Ridderskabet og Adelen, men baade af de andre Stænders Medvirken og af Regeringens bifald. Gjorde derimod enhver Adelsmand, hvad jeg nu giør, saa var Sporgsmaalet i og med det samme afgjort, og Repræsentationsformen faktisk iværksat. Jeg kan ikke formaae nogen Anden til at handle saaledes som det efter mine Tanker var nyttigt at Enhver handlede. Jeg anholder om, at min Erklæring maa indtages i Directionens Protocol, og at jeg maa blive udslettet af Listen paa Ridderskabets og Adelens Medlemmer. Orebro den 27de Marts 1843. J. J. Tersmeden, Forhenværende Lieutenant." Pastor Lytkens Stemme i Huusmands sagen.