Berlingske Tidende, 1767-10-01
S. D. Hos Rigets Stænder har Magistraten her i Stockholm besværret sig derover, at H. K. M. ved naadig Resolution af 23 Nov. 1764, i Anledning af Hof-Jntendant Johan Paschs underdanige Besværing, og efterat Vedkommende ere vorden hørte, har ophævet bemelte Magtstrates den 8 Februar, bemelte Aar afsagte Dom, hvilken paa den Maade stadfæstede Bygnings og Embeds Collegii Dom af 2 Rug. 1763, (angaaende den bemeldte Hof Jntendant paalagte Pligt, at han, til at afværge at Leylighed til at øve Snighandel og ulovlig Jndpractisering ved sin paa Nørre Malm beliggende faste Eiendom, skulle med behørig Plankverk indhegne en fra Søen Brunsvigen til hans Eiendele leedende Aabning, samt nogle banede Biveye til Staden) at Hof Jntendanten skulle, under 50 Daler Selvmynts Bøder, fuldføre denne Jndhegning, som i Længden ville udgiøre omtrent 250 Alen, ved at opsætte et Spielplankverk. -- Om denne Sag have Rigets Stænder gjort sig underrettet, og befundet, at Hs. K. M. paa denne Grund har frikiendt Hof Jntendant Pasch fra ovenmelte ham paalagte Byrde, neml. at ham ikke kunde tilflyde nogen Nytte af dette Plankverk, men at hele Hensigten dermed var rettet paa Told Bevogtningen, da dog Staden selv var forbunden til, for den Andeel den nyder af Accispenge, at vedligeholde de omkring samme fornødne Staketter: Hvorimod Magistraten har andraget, at ved samme Dom skal Hof Jntendant Pasch være bleven entlediget fra de Pligter, som, i Følge af ældre Forfatninger og de K. Bygnings-Ordninger for Stockholms Stad, skulle vilkaarlig paaligge ham ikke mindre end andre Grundeiere, i Henseende til Grundenes Jndhegning og Stængsel; ligesom Magistraten og har holdet for, at hvad angaaer Jndhegning og Stængsel omkring de yderst paa Malmerne beliggende og Stadens Jndvaanere tilhørende Grunde, maatte dermed ufeylbarlig haves nogen Hensigt paa Toldbevogtningen, til at afværge Vahres ulovlig Jndsnigelse; Videre har Magtraten paaberaabt sig den K. Resolution paa Stædernes Besværing af 17 Aug. 1762, at Stæderne ikke bør besværges med andre eller flere Toldstaketter, end dem som have været anlagte og de maatte vedligeholde førend Forpagtnings Tiden, da Kongen havde Told-Oppebørselen; med hvad mere som er vorden fremført, og Rigets Stænder have taget i Overveielse. - Omendskiønt da at Magistraxen søger især af de ældre Forfatninger og af de K. Bygnings-Forordninger at henlede den Pligt paa Hof-Jntendant Pasch, af indhegne den Deel af sin Grund, som grændser til Søen Brunswiken; saa dog kan heraf ikke gjøres nogen egentlig Anvendelse paa denne Sag, hvor ikke allene Pasch har, til Stadens Prydelse og med megen Bekostning, anlagt en vel bygget Malmgaard baade af Steen= og Træ Huuse, med forsvarlig god Stængsel, rundt omkring, undtagen paa Søesiden, men ogsaa befindes, at den fornemmeste Hensigt og Øyemeedet af bemelte Forordning har været, at Grund maatte stænges fra Gade, og den ene Naboes Grund fra den andens, men ikke, at en Grund Eyer maa stænge sig ude fra sin havende Ret udi Søe eller egen Strand, og endnu mindre at giøre sig Bruget og Retten af sin vel erhvervede Eiendom mindre let og gavnlig; J hvilken Henseende og den største Deel af de Eiendomme i Stockholm, som grændse til Søen, findes aabne paa den Side; hvortil kommer, at aldrig tilforn saalænge bemelte Aabning har henhørt under Stadens Eiendeele, har derfor været oprettet noget Stakker eller Plankverk; altsaa, og eftersom Hof-Jntendant Pasch saaledes ikke, imod Lov og Pligt, kan paalegges at oprette og vedligeholde noget ToldStakker eller Plankverk for sin ved Søen Brunswiken betagende Eiendom, have Rigets Stænder ingen saadanne Aarsager befundne af Magistraten at være fremførte, som kunne foranledige dem til, i Underdanighed at skynde til nogen Forandring udi Hs. K. M., naadige Kiendelse, men de have eragtet retviist at være, at Hof-Jntendant Pasch befries fra den imod ham af Stockholms Stads Magtstrat giorte Paastand; dog at det paaligger bemelte Hof-Jntendant, saavel selv, som tilligemed hans Folk, nøye at lagttage hvad de K. Forordninger paabyde om ulovlige Veye forbi Toldstæderne, m.m., saa at igiennem dem i saa Fald ingen Toldsvig eller Jndsnigelser maa skee: Hvilket Rigets Stænder have anholdet om, at det maatte i Naade behage Hs. K. M. at tilkiendegive Vedkommende, til underdanig Efterretning. S. D. have Rigets Stænder foretaget sig den, formedelst Besværing, for denne Rigsdag indkomne Sag, imellem Be skaren her i Staden, Anders Hanberg, paa den ene, og hans Svogre Sammel Gelsen, Gabriel Falck og Nils Nyberg paa den anden Side, angaaende Halbergs paastaaede Aasædes og Brugs-Rettighed til 1/3 Part i Krøn Rustholdes Sandby, et Mandtal, med dets Skatte-Forøgelse, under Østgotha Regiment til Hest, tilligemed behørig Erstatning for Grøden af samme Rusthold, imedens han har været derfra afflyttet: Udi hvilken Sag Hs. K. M., ved naadig Dom af 21de Dec. 1763. har afslaget Hallbergs underdanige Ansøgning, om at denne Sag ved Opreysning maatte sættes udi den Stand, hvori den stod ved hans Svigersaders afg. Major Falcks Dødsfald, og derpaa i Naade fundet for got, overeenstemmende med Kongens Befalingsmand, samt med den K. Gotha Hofvet, at afslaa Hallbergs søgte Tiltrædelse til det paagieldende Rusthold; Og er det derudi, at Hallberg nu anholder om Forandring. Af de indkomne vidtløftige Acter have Rigets Stænder befundet, at efterat Kongens Befalingsmand i Østergarland, tilligemed RegimensCheffen, ved Kiendelse af 27 Martii 1753, have erklæret afg. Major Falcks Søn af første Ægteskab, Gabriel Falck, og hans Syster Anna Elisabeth Falck, berettigede, fremfor deres Halvsødskende Anna Catharina og Christina Maria Falck, at tiltræde Rustnings Rettigheden til ovenmelte KronRusthold med dets Skatte Forøgelse, og at disse sidste skulle af de første imodtage Løsning for deres derudi eyende ubesiddende Andeele, hvilket og er stadfæstet af det Kongel. Krigs Collegium; saa have disse Heel- og Halvsødskende den 5te Januarii 1756 indbyrdes indganget den Forening, at Hallberg, gift med en af Falcks ovennævnte Dørre, skulle, med sin Hustrus givne bifald, imodtage 1500 Daler Emt. for sin Arvedeel, men han dog, imod visse Vilkor, bekomme, Part af Rustholdet til Beboelse, hvorhos hans Svogre have paataget sig at skaffe ham nogen Leylighed tilkiøbs, hvorimod han igien forbande sig til, ikke ubilligen at vrage det Forslag, som ham blev gjort paa saadant, hvormed han og hans Hustrue kunne være tilfreds; hvilken Forening endog er vorden stadfæstet ved Aske Herreds Ret den 13 Novbr. samme Aar. Men da Parterne siden, ved denne Forenings Fuldbyrdelse og Jværksættelse, have raadet i Trette, samt ved Under Retterne snart vundet, snart tabt, hvorved Hallberg nu er vorden skildt ved Bruget af den 1/4 Part i Sandby, nu igien har bekommet Jndførsel derudi, har Kongens Befalingsmand. lingsmand omsider, og ved Kiendelse af 9 Martii 1759, forbudet Hallberg, paa mindste Maade at befatte sig med noget videre Brug ved Sandby, og tilholdet ham uvegerlig at flytte derfra til næste Fardag 1760; Hvorefter, og da bemelte Kiendelse baade den 8de Decbr. 1759 er vorden stadfæstet af den K. Gotha Hofret, og den 21 Decbr. 1763 af Hs. K. M.i Naade bifaldet, har Hallberg, beraabende sig paa sine forhen anførte Grunde, og som paa ankende baade foreløbne Feyl i Rettergangen og Hovedsagen selv, med naadigst Jndvilling draget denne Sag under Rigets Stænders Prøvelse. Efterat Rigets Stænder have røddet af Veyen saavel den afHallbergs Gienparter gjorte Paastand om Desertion, i Henseende til manglende Borgen for Omkostninger og Skade, m. m., som og Hallbergs Ansøgning om Opreysning, hvilken Rigets Stænder have befundet, at Hs. K. Mst. har paa gode Grunde afslaget ham; yttrende derhos, at han har været uberettiget til, for Rigets Stænder at føre nogen Klage over formeentlig Feyl i Rettergangen; saa have de skrevet til Hoved Sagen i sig selv, hvilken egentlig bestaae derudi, om og hvorvidt den Parterne imellem Aar 175 trofne Forening, med de Hallberg betingede Vilkor, maa befindes at være vedbørligen fuldbyrdede, eller, i Mangel det af, hvorledes og paa hvad Maade den endnu maa komme i sin fuldkommen Jversættelse. (Fortsættelsen følger.)