Ribe Stifts Adresseaviser, 1842-07-20
Naar Jndsenderen hidtil ei har berørt, at en betydelig Deel af de opskyllede Enge, som ikke landfaste, benyttes af Regjeringen, og at dennes Jnteresse altsaa paa en Maade kan torekomme Opponenterne forenet med deres egen, saa er dette skeet med velberaad Hu, aldenstund vor Regjering sikkert ikke her bør tænkes som Part, og man desuden kan være ganske vis paa, at det som efter modent Overlæg erkjendes, ikke blot som det Gavnligste for Egnen i det Hele, men tillige som det billigste for alle interesserede Undersaatter, ogsaa af Kongen vil ansees som det Fordeelagtigste for Hs. Majestæt selv. Vi komme nu til det tredie Spørgsmaals Besvarelse, og her fremtræder først Byen Ringkjøbing i sin Eiendommelighed som Kjøbstad, skjøndt nøie forenet med sit Opland; thi lader os aldrig glemme at Kjøbstadens Velvær som oftest ogsaa er Oplandets, hvis Producter den afsætter, at dens naturlige Rettigheder, just derfor, tildeels ogsaa maa betragtes som Oplandets, kort sagt, at begge i flere Henseender udgjøre en Eenhed. Det følger ligefrem af Sagens Natur, at en Handelstad maa have Raadighed over sin Havn, at den maa rendse, fordybe, udgrave den, eller forandre og udvide dens Jndløb, og naar nu en Stad ingen Havn har, men kun en lukket Rhed, mon den da ikke skulde have Raadighed, idetmindste over Rhedens Munding, mon den ligegyldig skulde lade denne forfalde, tilgroe eller faae en uheldig Retning, uden at stræbe at forandre det? Og er nu ikke Fjorden at betragte som Ringkjøbings Rhed, er ikke Fjordens Jndløb Rhedens Munding og Betingelsen for Byens Liv og Virksomhed, for Tilførslen af Oplandets Fornødenheder og Udførslen af dets Producter, og kan, selv naar vi ikkun overveie Sagen fra den formeentlig ufuldkomnere Side, nemlig ikke fra Retfærdighedens, men fra den blotte Fordeels Side for Samfundet, kan da den ingenlunde beviislige, men kun mulige, og i alFald, afvendelige Fare, som turde true nogle, vistnok værdifulde og gode Enge, opveie det uhyre Tab, de spildte Kræfter, demange tusinde Miles Kjørsel frem og tilbage, som blive den uundgaaelige Følge for Oplandet, naar Jndløbet paa længere eller kortere Tid er useilbart, og Landmændene, enten derfor, eller fordi Grundene gjøre Seiladsen farlig og langsom, maa søge andre fjernere Kjøbstæder, Og nu Byens eget store Tab, den mindre Flor af dens Handel, de høist betydelige aarlige Udgivter til Opmudring paa Grundene, og tilLetterne over disse; Udgivter der maa fordyre Varene baade for Byens og Egnens Beboere. J Sandhed Jndsenderen kan ikke komme til noget andet Resultat end til dette, at Sagens Natur ubetinget synes at hjemle Ringkjøbing Ret til at holde sin Jndseiling i tilbørlig Orden, uanseet de Ubeqvemmeligheder, som kunne tænkes at møde dem, som hverken anvende Flid eller Capital paa at værne om deres letvundne Besiddelser, men forlange at Andre, med Opoffrelse af deres dyrebareste Jnteresser, skulle yde dem den Sikkerhed, som de dog unægtelig selv ere de nærmeste til at forskaffe sig. Disse vare da, om man saaledes kan udtrykke sig, de naturlige Rettigheder, som vi kunne beraabe os paa, og der staaer nu kun tilbage, at drøvte den formeentlige Ret, som vor milde og forsynlige Regjering allerede længst paa en Maade har hjemlet os ved sine Jntentioner. Det er, hvis Jndsenderen husker ret, omtrent 11 Aar siden, at Regjeringen overdrog General Christensen at undersøge, hvorvidt et nyt Gab, norden for Grundene, lod sig firere ved Bolværker og andre kunstmæssige Anlæg, Jndsenderen kjender ikke Generalens Jndberetning over dette Hverv, men han har selv hørt ham sige disse Ord, som Modstanderne siden, efter flere Aars Forløb, paa en høist mærkelig Maade have fordreiet i deres Faveur Et saadant Værk kan jeg nok fuldføre, men det vilde koste det Offentlige langt over 100,000 Rbd., og jeg fortjente ikke at beholde mit Embede, om jeg raadede dertil, thi en eneste Nats Storm og Vandflod kunde paa denne Kyst ødelægge det Hele; derimod kan en simpel Udgravning, som kun vilde koste en Ubetydelighed maaskee være meget hensigtsmæssig, thi er den end udsat for lignende Fare, saa bliver i alFald Tabet ikke stort, og Skaden let at afhielpe." Generalen er død, men hans Jndberetning maa endnu findes i Archiverne, og hans Søn Capitain Christensen, som var nærværende, lever og vil udentvivl være istand til at bevidne, at dette var hans Faders Mening. Dengang var der altsaa ikke mindste Tale om nogen skadelig Jndflydelse paa Folks Eiendomme af et saadant Foretagende; baade Regjeringen og Generalen maa vel have tænkt, at hvor Gabet havde været før, kunde det ogsaa være nu dengang havde Regjeringen, endog med store Opoffrelser fra sin Side, tiltænkt os det, som vi nu selv ønske at udføre uden det Offentliges Understøttelse; og det var ene og allene Usikkerheden af det kostbare Værks Varighed, som forhindrede Planens Udførelse. Lader os vel lægge Mærke hertil, Tilladelsen havde vi, den er altsaa engang givet, og Jngen havde sagt et Ord derimod, om vi dengang paa egen Haand havde fuldført Udgravningen, og siden holdt den vedlige. Jndsenderen troer saaledes at have viist, hvorledes vi, ogsaa paa Regjeringens Jntentioner, kunne begrunde en ikke uvigtig Hjemmel for vore formeentlige Adkomster.