Aarhuus Stifts-Tidende, 1831-04-01
Frankrige. Alles Øine ere nu henvendte paa dette Land, hvorfra man venter Afgjørelsen paa Spørgsmaalet: Krig eller Fred, Uagtet det nye Ministerium endnu ikke har tilkjendegivet sine Grundsætninger, vil man dog vide, at det skal være fredeligsindet, og derfor allerede betragtes som dødfødt (at det ikke vil holde sig længe). Da Udenrigsministeren (General Sebastiani, og Krigsministeren (Marskal Soult) ere forblevne paa deres Poster, tvivles dog om at Ministerforandringen har havt Hensyn til de udvortes Forhold, og har den havt det, ansees det for det sidste, vistnok frugtesløse Forsøg paa at opretholde Freden, thi ved den nærværende Stemning i Frankrig kan Regjeringen vistnok neppe, selv med den bedste Villie, forblive paa en fredelig Fod med Østerrige. Den Grund, Sebastiani anførte, hvorfor Polen overlades til sin egen Skjebne, den lange Afstand, falder bort ved Jtalien, og Regjeringens Vægring ved, idet mindste her at opretholde det engang opstillede Jkke=Jndblandelses=System torde let blive farlig for den selv. Allerede siger National: "Kongedømmet har begyndt en Fortvivlelseskampmed Grundsætningerne, da det skabte et nyt Ministerium a la Polignac. Det har valgt et Ministerium, for at opretholde Freden, hvad det end skal koste, uden at indsee, at det ei er Tiderne voxent. Hvis Krigen nu kommer, og Frankrig skal modstaae fremmede Magter, saa maa det først overvælde sin egen Regjering."Man imødeseer med Utaalmodighed en bestemt Erklæring fra Regjeringens Side. Et saare mærkeligt Beviis paa Tidsaanden er det, at Pariserne have, uden Regjeringens Tilladelse, oprettet en Forening til at sikre Fædrelandets Uafhængighed og holde den ældre bourbonske Linie i en evig Forviisning. Ethvert Medlem udreder kun 25 Centimer maanedlig, men forpligter sig ved Liv og Ære til med alle personlige og pecuniaire Offre at bekæmpe Udlændingerne og Bourbonnerne, og ei at træde i nogen Overeenskomst med dem, i hvilken Stilling Fædrelandet end maatte komme. Under slige Omstændigheder kan man vel antage, at Krigen er uundgaaelig, og at det i det Høieste kun for en kort Tid og paa hans Popularitets Bekostning vil lykkes Kongen at forsinke dens Udbrud. Har Regjeringen, tilføies der, ikke Kraft til at qvæle denne Association i Fødselen, saa ville vi snarligt have mærkværdige Begivenheder i Vente. Ogsaa er der offentlig bekjendtgjort et Manifest fra Sydfrankrigs forhenværende Militaire, Nationalgardister, Chartets Frivillige og brødløse Arbeidsfolk, underskrevet af Damas, Exgeneral for de lynske Partigængere 1814, hvori der erklæres: at 20,000 af hine Borgere" ere i Begreb med at oprette en Legion a la Fayette, for dermed at vække Frihedsaanden hiinsides Pyrenæerne og række Polakkerne en hielpende Arm. Og vist er det, at den gamle Lafayette, i Spidsen for en overordentlig udbredt Uafhængighedsforening, staaer i Brevvexling med hele Verden, og at Regjeringen med hver Koureer modtager opsnappede Breve fra ham, tilligemed vedk. Regjeringers Besværinger. Man har i Paris aftrykt og udbredt Robespierres, Marats og St. Justes Taler, som for at sige, at hine Uhyrer vare dog ædle Patrioter, og at det nu er Tid at træde i deres Fodspor Parises Garnison er bleven forstærket, og man taler omen Leir som skal holdes der i Nærheden. Uagtet Kongen og alle Ministrene have givet den russiske Ambassadeur en fyldestgiørende Erklæring i Anledning af at Pøbelen havde slaaet Vinduerne ind hos ham, havde han kun svaret: at det var ikke hans, men hans Keisers Huus, der var beskjæmmet. Kongen havde nu sendt en Koureer med Undskyldninger lige til Keiseren, selv, og en Prinds af det kgl. Huus havde personlig indstillet sig hos Grev Pozzo di Borgo for at undskylde det Forefaldne.