Aalborgs Stifts Adresseavis, 1826-01-23
Hvor nu John Bull afsiger Dommen, J Poesie med bare Vommen, - fast uden Ord. Baggesen. Paa det udeelte bifald det nye Vaudeville hos den smagløse. for Kunst og Læsning fremmede Deel af Publicum, monne have fundet, er det at ovenstaaende Motto bringes i Anvendelse. Jkke letteligen vil nogen Skribent, hvis Aandsfostre ved Trykken nogensinde ere komne for Dagens Lys, blandt sine maadeligste Arbeider kunne tælle et ringere Product. Dets total forslidte, paa nyt opkaagte, atter forslidte og igjen opkaagte Æmne, hvoraf lignende ligge til Grund for mangfoldige Ravnekrogfarceer, er omtrent følgende: Borgerskabet i Korsøer har saaet Nys om, at en riig Baron Goldkalb fra Frankfurt med det Første kunde ventes til Byen; og nu faaer en Kjøbmand Villing sikker Efterretning om, at han virkelig kommer. Alt er da i Bevægelse for at modtage Baronen paa en, for en reputerlig Stad, standsmæssig Maade. Et ungt Menneske, Eduard Løve, har et godt Øje til Jørgen Hattemagers Datter Luise, for Datterens Skyld besøger han ofte Faderens Boutique, og for at vedligeholde Entreen, kjøber han sig hver Dag en ny Hat. Denne, saavelsom flere Depenser, stæder ham i stor Pengeknibe, saa han anraaber en riig Oncle i Kjøbenhavn om Hjelp, og meddeler ham derhos: at han var forelsket i en Pige, for hvis Skyld. han har gjort mangehaande Opoffrelser. Dette formaaer On clen til, selv at foretage sig en Reise til Korsøer, for at erholde nøiere Efterretning om Nevenens Tilstand. Ved hans Ankomst er det ham ikke mueligt at erholde Logis paa Gjestgivergaarden, fordi Baron Goldkalb er i Vente; han maa derfor tage til Takke med en Leilighed hos Jørgen Wadt, Hattemager. Førend han tager ind i sit Logis, støder han paa en fattig Bissejøde fra Hamborg, som hedder Salomon Goldkalb. De kjende hinanden, da de fordum have skakret sammen. Jøden er klædt i en Solvmors=Dragt, da hans gamle Klæder ere ham frastiaalne; en Nathue paa, da hans Hat er blæst ham af Hovedet paa Smakken. Den gamle Løve har Medlidenhed, med ham, og forærer ham 10 Daler til en ny Hat, men bilder ham tillige ind: at alle de høitidelige Foranstaltninger her træffes, ere for hans Skyld, fordi man er gunstig stemt mod Folk af hans Nation; og forbereder ham altsaa paa Kanonskud, Jllumination o. s. v. o. s. v. Da Bissejøden nu er den ventende Barons Navner, saa hedder det allerede i Byen, at Baronen er kommen, og alle Honoratiores ile til, for at complimentere ham. Det idelige "Herr Baron" man nu overøser ham med, oplyser ham da snart om, at han forvexles med sin rige Navner i Frankfurt. Han lader dem blive i Vildfarelsen, og lader sig, med en sulten Mave, ved et riigt besat Taffel, Alting smage godt. Blandt Flere der nu bestorme Goldkalb om Gaver og Laan, anholder ogsaa den unge Løve, der endnu ikke er vidende om Onclens Nærværelse i Byen) om et Laan af 200 Daler. Solomon meddeler hans Velgiører, den gamle Løve, denne Efterretning. Denne, for ikke saa hurtigen at kuldkaste hele Maskeraden, giver Jøden de 200 Daler for at sætte ham istand til at opfylde den Søgendes Begjering. Efter Maaltidet sidder Selskabet i fortroelig Klynge ved en Bolle Puns, synger og discourerer. Alt kappes om at vise Pleudobaronen den største Forekommenhed, da med Et Eduard Løve kommer til, og til Alles Forhauselse overøser Salomon Gold kald med de meest fornærmelige Bebreidelser, fordi han, istedetfor skriftlig at svare ham paa Anmodningen om Pengelaan, har røbet hans Brevs Jndhold i hele Selskabets Presence, og leveret Pengene til hans Tjener: - da han ikke var nogen Betler, men selv formuende. Han betaler ham nu 100 Daler strax tilbage, tilbyder for Resten en Anviisning paa Kjøbenhavn, og giør ham derved opmærksom paa: at det ikke var nok at vise Tjenester, men en Mand i hans Stilling burde vide at gjøre det med Delicatesse. Nu staaer den ene af Selskabet frem efter den anden for at tale Baronens Sag, og endelig ogsaa den gamle Løve, som tilføjer, at han havde lovet den stakkels Salomon sin Beskyttelse. Nu først overraskes Eduard ved Onclens Nærværelse. Med Glæde rækker den Gamle ham Haanden, forsikrende: at denne Opbrusen af hans Æresfølelse, dette ene Træk, har forsonet ham med alle hans Ubesindigheder. Løve oplyser nu hele Forholdet; nogle ville prygle Jøden, men Løve tager ham i Forsvar, da han ikke havde gjort andet end kaldet sig ved sit rette Navn, og at de Herrer selv vare Skyld i, at de, forledede ved Navnet, have været saa hurtige til at tage ham for den rige Baron fra Frankfurt. Men for at gjøre Alting godt igjen, gjør den gamle Løve følgende Proposition. Først vilde han vide, om Mester Jørgen vil give sit Samtykke til sin Datters Forening med Eduard. Jørgen bejaer det. Da man altsaa var forenet til en Fest, og Giestgiverens Tilberedelser ikke skulde være forgjæves, saa vil Løve celebrere denne glade Dag ved at give et Bal hvortil han indbyder alle tilstedeværende Herrer og Damer. Enhver engagerer nu sin Dame, men Jøden kommer allevegne for sildig. Jørgen tilbyder sig ham som Dame, og nu dandser Kong Salomvn med Jørgen Hattemager. Æmnet som Fortælling betragtet, skildret af en heldigere Pen, kunde maaskee være taaleligt. Men et sligt Vaudeville kan da kun have Jnteresse, naar det vrimler af Vittigheder. Derimod støder man her, for 90 Paginas aandsfortærende Læsning, ikkun paa en eneste af dette Slags. Da Byens Honoratiores nemlig ville give sig til at tydske med den formeente Baron, svarer han: at han godt forstaaer Dansk, Ich har den lært paa Sprog, worich maatte gaae in Land for den contrarie Vind. Den Ø hedder Sprog, fordi man der beginner at studere Sproget." Som dramatisk Forestilling betragtet, er der for Kunstneren ikkun en eneste Rolle, hvoraf der kan gjøres noget: Jødens nemlig. Alle de øvrige ere fade, intetsigende, hverdags Nathuer. Vel høre disse hjemme i Ravnekrog, men saa bør de ikke alle være af een Genre, som næsten her er Tilfældet. Hvor interessante ere ikke derimod de fleste Characterer i "den falske Catalani,"! Vel ere de alle besielede af den ravnekrogske Aand, men de ere dog, enhver i og for sig selv, eiendommelige. Her findes ægtcomiske Situationer, heldige Theater-Coups, hvilke hiint Vaudeville ganske er blottet for. Hele det nye Stykke spilles paa Gaden, uden for Gjestgivergaarden. Frierscener, offentlig Forlovelse, Sang, Dands, Drikkelag, Brevlæsning, højtidelig Complimentering, Alting paa Gaden. R.