Viborger Samler, 1815-07-10
Paris d. 22de Junii. Monitoren melder om Slaget d. 18de D. Den engelske Hær var 80000 Md. Preusserne 15000 vi vare ikke saa mange. Om Efterm. rykkede Prinds Hjeronymus frem mod en Skov, som var besat af de Allierede og tog den Kl. 1. Engl. trak sig tilbage - Grev Erlon angreb derpaa Byen Mont d'Jean med 80 Kanoner der maae have gjort Engl. megen Skade; han tog den - En anden Brigade Franske angrebes af Fjendens Kavalleri og tabde. Engelsk Rytteri angreb Erlons Artilleri og demonterede nogle Kanoner; men General Milhauds Division angreb og adspredte 3 Regimenter. Kl. 3 om Efterm. lod Keiseren Garden rykke frem. Grev Lobaus lette Tropper vare engagerede med Preusserne; efterat man havde sørget for at understøtte Lobau, angreb Keiseren Mont St. Jean; men ved vore Troppers Utaal, modighed besatte Reserven af Kavalleriet Høiderne om Byen, da de mærkede Engl. trak sig tilbage og angreb deres Jnfanteri. Havde det skeet med Samvirkning af de Tropper som fægtede mod Fjendens høire Fløi, havde det faaet et got Udfald. Mennu bleve vore Ryttere efter 3 Timers idelige Angreb saa haardt medtaget af Fjendens Kanoner og Geværild; Jnfanteriets Reserve var beskæftiget med at tilbagedrive Preussernes Angreb paa vor høire Flanke; General Duhesme kom til Hielp med den unge Garde. Fjenden blev dreven tilbage og var udmattet. Vi havde altsaa vundet Slaget. Vi besatte Høiderne som Fjenden havde inde. Kavalleriets for tidlige og slette Angreb gjorde os dog forsigtige. Marskal Gronchy gik efter Preusserne, for at sikre os næste Dag. Efter Kl. 8 ville Garden tage nogle fiendtlige Batterier med Bajonetten; men nogle Engelske Eskadroner bragte dem i Uorden og til at retirere. Nogle Regimenter, som saae Garden paa Flugt og troede det var den gamle Garde, raabde "Alt er tabt, Garden er dreven tilbage!" Forvirrelsen tiltag, en panisk Skræk kom over dem alle og nu flygtede alle til Samqvemslinien; Fjenden nyttede denne Uorden, angreb med sit Rytteri og gjorde det anmuligt at samle noget Korps - Vort Tab især af Kavalleri, var betydeligt. Artilleriet indlagde sig Ære; men ved den almindelige Confusion bleve baade Kanoner og Bagage i Stikken. Næste Morgen Kl. 5 gik Keiseren gjennem Charleroy. Dette var Enden paa Slaget, som var ærefuldt for de franske Vaaben; men blev dog deres Fordærvelse. Kl. 11 Form. den 21de kom Keiseren til Paris. Han samlede Ministrene; kundgjorde det Uheld, som Jldesindede ved at raabe blind Allarm afstedkom, sagde at Armeen samlede sig ved Avesnes og Philippeville og at han na ville raadføre sig med dem og Kamrene om at erstatte Armeens Tab. Pairerne erklærede Nationen i Fare. - Prinds Lucian meldte sig som Keiserens overordentlige Commissair. J Repræsentanternes Kammer holdt GeneralLafoyette en Tale. Han erklærede Nationen i Fare, Møderne for permanente, Armeen for at have gjort sin Pligt og paalagde Ministrene at forsyne Armeen med Vaaben. Da Bonapartes Thronafsigelse bekjendtgjortes, bleve Carnot, Fouche og Grenier valgte til Lemmer af den midlertidige Regjering. Marskal Ney aflagde Beretning om Armeens Bevægelser. Marskal Gronchy og Hertugen af Dalmatien kunde ikke samle 60000 Mk. saa der maatte underhandles for at redde Landet. Begge Kamrene sendte Napoleon en Taksigelse for sin Thronafsigelse og for den Maade han endte sin berømte politiske Løbebane paa. Thronafsigelsen lyder saaledes: "Franske! Da jeg begyndte Krigen for at forsvare Nationens Selvstændighed, stolede jeg paa Samvirkning og Anstrængelse af alle Civile og Militære. Jeg haabede got Udfald og bød Magternes Erklæringer mod os Trods. Omstændighederne synes mig forandrede. Jeg tilbyder mig selv som Offer for vore Fjenders Had. Gid de være oprigtige i deres Erklæringer og kun vende deres Magt mod mig. Mit politiske Liv er tilende og jeg proklamerer min Søn til Frankrigs Keiser under Navn af Napoleon den 2den. De nuværende Ministre ville midlertidig forvalte Regjeringen. Kamrene beder jeg anordne et lovmæssigt Regentskab. Forener alt for den offentlige Sikkerhed, for at blive et selvstændigt Folk - Napoleon.