Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1798-01-31
Den 28de Søelieutenant C. Stemann til Slesvig, Strømpehandler T. Lund til Jydland, Auditeur J. Lange til Aalborg, Kiøbmand F. Joseph til Hamborg, Provst Clausen til Flensborg, Kiøbmand W. Bages til Hamborg, Sognepræst Sadolin til Jydland, alle fra Kbh. Forlangte Indrykkelser. Til br. O mini præteritos reserat si luppiter annes : Den svandt, den svandt, den kiere Tid, Da i uskyldig Ungdoms Jld Vare, Paa forgløs Veie glade og fro Vi vandred, begge to; Da Aarene, som Dage svandt, Da vi til ingen Sorger fandt, Naar Skolemad. Kun udenad. Vi smukt fordøiede. hvor svandt et henrykt mangen Stund J nydelige Tolderlund, Naar Fuglesang og Næsby Søe Til Lyst vor Siel indbod, Naar Søemose=Mandens Suurmælksfad Vi fløi møde muntre, glad i over Naar Himmerig. Udbredte sig. Om os fra Salthøis Tøy - Hvor fløi vi salig Hop i Hop Paa nogne Nonnebierge op, J Mosen ud til Hunderup, Naar Rektor sagde stop. - - Sødt Dagen svandt, som ingen Ting, Blant Langholt, Sang og lette Spring; Og Aftenen. Saa jevnt svandt hen Græsk og blandt Latin. Bland, O Ven den kiere Tid svandt hent - Og Ungdomsglæderne med den - e) En Smule licantin poctica, Og aldrig Tiden, som svandt hen, Jo kommer meer igien. Hvi man dog Himlen vilde saa, At Ungdomsdage svinde maa, Da saare ved Vor Barnesiel. befinder sig ved dem. Den svandt, den evigkjere Tid - Og Larm og Støi og Barndoms Jis Fremlokkede en anden Tid, Os kier ved Pligt og Flid, Ja Riisbrigh Baden, Kallerne, Og Gamborg, Bugge, Voldrehe. Saa got forstaae. At hielpe paa Den unge dumme Russ - . Dog at den hele Artium, Med pene Filologikum. Med alt det, som udi en Sum Sig ende kan paa : Um. Er ikkun - sandt at sige - Fias Jmod den drøje Attestats: CarissimiWos omnes, qviExperti, dicite. Den lovlig hver en kristen Siel Kan næsten pine reent ihiel Skiønt vist nok dens latinske StadsEr ogsaa ofte Fias. En Manuduktor Tryllekraft. Ei sielden magie har havt Det Held - o Ven: Af Stymperen, At skabe en Prælat - i Den svandt, den underkulde Tid. Ved sindig, ufortrøden Flid, Du viiste dig, som værdig Mand; Engang til geistlig Stand; Ja! see, hvor høflig Skiebnen var Du alt den lange Kiole har, Med Huus og Gaard, Med Køer og Faar Og med din elskte Glut. Viis dig, som værdig Præstemand, Trygl ei om Hæder af din Stand, Tugt Lasten hvor du finder den, Vær aldrig Mørkheds Ven! - Spred gavnligt Lys omkring dig ud, Vær lydig mod Fornuftens Bud - Vær Armods Trøst! Uskyldig Lyst Ei nogentid fordom: Fly Alskens Kiettermageri, Og al den Meningsrasern, Som Jorden længe pidsket har, Endnu er dens Barbar - Bort, bort med tomme Svermeri, Med kolde Troes Antipati, Lad Pligt og Daad Hver Uvens Braad. Naar da, som klog og virksom Mand, Lys Hæder for din ædle Stand, Tilbagestøde mat. . Ved elskte Minnas Side glad Du sidder, som Papa - Saa husk iblant en gammel Ven, Der end, som Pædagog, gaaer hen, J Siel og Sind, J Krop og Skind Den anden Siør ObilN. Dreier. 2) Langt være det fra mig, at ville tillægge alle Russer eller unge Studentere det Epiteton af dum; men at Een og Anden jo vil ynes at være forfærdelige Ting, kan ikke nægtes, og det er jo dog dumt Som at Brændet er stegen til en saa uhørlig Priis, faa har jeg derom talt med adskillige Bönder, og foreslaaet dem at plante Buge, Aske- og Ege=Træer, men virkelig blev forundret over Svaret, at de af disse Træer ingen maatte plante, skjöndt de harde Jord nok og Lyst dertil og yttrede det önske at de dertil maatte faae Tilladelse. - Hvad kan Rugen, Hveden Bygget hielpe os, naar at vi skal mangle Brænde og Steenkul til at bage, brygge ved - Drifter mig derfor at proponere, da Bonden har Lyst- og Jord, at de maatte faae Tilladelse at plante et vist Antal af ovenmeldte Træer, efter sin Gaards og Jords Størrelse, og naar øvrigheden med Præsten attesterede eller bevidnede, den Bonde som havde plantet den største Mænge af Ege- og Böge-Træer, og conserveret eller hævet samme, skulde derfor nyde en anseelig Præmie. - At vi som nu lever kan have Nytte deraf, er ikke at tænke paa, men for vores Efterkommere. Odense 98 1 A. Stroer.