Viborger Samler, 1844-04-11
Det i denne Anledning udfærdigede Diplom er affattet i den keiserlige Curialstiil. Om Fædrelandet og om de dette ydede Tjenester tales der ikke; derimod hedder det i Diplomet, at Lehnet overdrages Fyrsten som et Tegn paa vor Bevaagenhed for de Tjenester, der ere ydede vor Krone." (untemoignage de notre bienveillance pou les serviges rendus a notre couronne.) Fyrsten af Pontecorvog aabnede Kampen, imod Preussen i Aaret 1806. Han var den første franske Feltherre, der gav Keiseren tilforladelige Efterretninger om den fiendtlige Hærs Marscher; i lang Tid fandt han ikke Gehør. Mangelfulde befalinger fra Berthier bevirkede, at han ankom vel sildigt med sit Corps paa Kamppladsen ved Jena; dog hidrog han til de Franskes Seier. Derimod skyldes ham ene og alene Seieren ved Halle, hvor han med 15000 Md. udrettede det, hvortil Keiseren havde udseet 60000 Md. Keiserens Yndlinge misundte fra denne Tid Fyrsten. Han indtog Lübeck, og skaanede de ulykkelige Jndvaanere i denne Stad saa meget som det stod i hans Magt; han forstod nemlig at vinde sine Soldater, og at gjøre Menneskelighed til en af den franske Soldats vigtigste Pligter. J Polen anførte han de tre Corps, der udgjorde den venstre Fløi af Keiserens Hær. Ved at forcere Overgangen over en Bro, blev han saaret i Halsen af en Kugle, og maatte i nogen Tid trække sig tilbage. Efter Tilsitenfreden blev han udnævnt til Generalgouverneur over Hansestæderne, for at vaage overContinentalsystemmets Udførelse paa denne Side, og for - som hans Biograph siger – i fornødent Tilfælde at tiltvinge sig Danmarks Tiltrædelse til dette System. Senere overdroges det Fyrsten at giøre Landgang i Sverrig fra Sjælland af, men de spanske Troppers Repolte hindrede Udførelsen af denne Plan. J Slaget ved Wagram (1809) commanderede Fyrsten Sachserne, og førte disse til Seier, trods de ham tilstillede mangelfulde befalinger. En Proclamation, hvori han roste Sachsernes Tapperhed, kan betragtes som en Gjendrivelse af den af Keiseren udfærdigede Bulletin. Fyrsten faldt i Unaade og afskedigedes af Krigstjenesten. Men Englændernes Tog til Walcheren gjorde det nødvendigt at stille en prøvet Feltherre imod dem, og Fyrsten af Pontecorvo ilede til Antwerpen, og leddede fra denne Stad Operationerne. Englænderne maatte trække sig tilbage uden at have udrettet Noget; men Fyrsten blev desuagtet afløst fra sin Post af Marschal Bessieres, da nogle Udtryk i Fyrstens Beretninger atter havde vakt Keiserens Misfornøielse. Han vendte tilbage til Paris, og erholdt her igjennem Krigsministeren Keiserens Befaling til at begive sig paa Reiser, og besøge Ponte Corvo. Det var en Landsforviisning i en fiin Form. Bernadotte blev forbittret; han udtalte sig for Ministeren med Diervhed om Keiseren, og ved Fouches Mægling blev det afgjort, at Bernadotte skulde begive sig til Hæren i Tydskland. Af Napoleon blev han modtagen med Kulde. Det blev ham imidlertid overdraget at forblive i Wien indtil Fæstningsværkerne vare sløifede. Allerede i Schønbrun havde Keiseren foreslaaet Fyrsten at afgaae til Rom som Generalgouverneur; dette Forslag fornyedes i Paris af Keiseren; Vilkaarene være glimrende, Fyrsten modtog Posten; kun vilde han først ledsage sin Gemalinde til Badene i Plombieres. J det fjerne Norden vare imidlertid forefaldne Begivenheder, der skulde aabne den franske Marschal en ny, sandsynligviis for ham selv som for Napoleon lige uventet, Virkekreds. - Med disse Ord endes Correspondentartikken; dog forbeholder Forfatteren sig at levere en anden Artikel, hvor hine Begivenheder nærmere anføres m. m.