Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-04-02
Det Svenske Hofs Declaration mod Rusland, med Oversætterens Anmærkninger. Russiske Tropper have gjort et fiendtligt Jndfalt i Finland, og den første Efterretning herom har H. M. faaet ved Telegraphen, og kort derefter ved mation, der præker Oprør og Frafald, en Preudstrøet i denne Provinds i H. M. Keiseren af Ruslands Navn. Fiendtligheder uden foregaaende Krigserklæring 1 eller nogen muelig vaaberaabt 1) Burhowdens Proclamation præter netop det ganske Modsatte. Det hedder deri: "forbliver rolige, fredelige og uden al Frygt i eders Boliger, gode Naboer og Finske Mænd. – Lader eder ei forføre til at gribe til Vaaben &c." Endog enhver civil og militair Embedsmand stadfæstede denne Proclamation i sit lovlige Kald og Embede, kort sagt, alting forblev paa den gamle Fod. Hvor al Verden kan dette kaldes at præke Oprør Keiseren har jo udtrykkelig sagt, at han tager Finland i Besiddelse, for at skaffe sig tilbørlig Fyldestgjørelse, dersom H. Svenske Majestæt vægrer sig for at indgaae de billige Fredsvilkaar, der ere ham foreslaaede. Hele Verden veed, at Rusland, kun bryder sig lidet om at frarive Sverrig denne Provinds. Havde det skjøttet om den, saa kunde det taget den for længe siden, uden at nogen Magt paa Jorden kunde hindre det deri. Det har nu indtil videre taget den, fordi dette er det eneste Middel til at tvinge Sverrig fra den Side til at finde sig i Billigheden. Jøvrigt tilkommer det ikke det Svenske Cabinet at klage over Fiendtligheder, begyndte uden Krigserklæring, ved Bestikkelse og Forrædere. Det er netop Grundsætninger, som det selv har hyldet for neppe syv Maaneder siden. Var Engellændernes Proclamation i Sjælland da andet end en Opfordring til Oprør, Skede deres Angreb ikke uden foregaaende Krigserklæring, Og modtog ikke Kongen af Sverrig alligevel i Sunder Anførerne for den Horde, der havde udført Angrebet paa Kjøbenhavn, med de største Æresbeviisninger? – Sagde ikke Baron Taube i sin Note til Bernstorff af 21 Dec.: "at H. Svenske Maj. havde besat Øen Sielland, i Foreningen med sin Allierede, dersom han havde fundet det fornødent." Hvad han altsaa selv ansaae for tilladeligt mod Dannemark, uden at have anden Grund, end at hielpe sin ryggesløse Bundsforvandte, det skulde ikke være Rusland tilladt, som kun har besat Finland i den Hensigt, at giengive Europa den Fred, det saa høilig trænger til, Optog Kongen af Sverrig ikke Engelske Krigskibe i sine Havne, efterat de havde hærset Kjøbenhavn og bortslæbt vor Flaade, uden at der fra Svensk Side havdes mindste Anke imod og Saaledes handlede Ruslands Keiser ikke imod Sverrig. Han opfordrede det først til at indgaae Forlig, og da det Anke (2), begyndte ved Bestikkelse og understøtte de af en Landsforræder sad ved Overgeneralens Side, er allerede en Begivenhed, som kun har faa Exempler, og som maa opvække Harme 13) Mer sammenligner man den med de seneste Forbindelser, mellem begge Hoffer, betragter man denne Handlemaade i sin hele mørke Contrast mod en Allierede 6) George Sprengtporten. halsstarrigen vedblev at gjøre fælles Sag med Europas almindelige Fiende, saa lod han sine Trop der rykke ind i Finland. De stode længe nok paa Grændserne af Russisk Finland, og de betraadte ikke det Svenske Gebeet, førend Kongen af Sverrig havde udtømt Keiser Alexanders Taalmodighed. (2) Hvad forstaaer da Kongen af Sverrig ved nogen muelig Anke, Behøves der da mere end den Anke, at han istedet for at beskytte de nordiske Magter mod Engellands mageløse Fremfærd, tvertimod bifaldt og fremmede den? Har han ikke forenet sig mod Fastlandet i det han forenede sig med Engelland, Har han ikke fornærmet hele Menneskeheden, i det han med aabne Arme modtog en Nations Skibe, der har begaaet et i Historien uhørt Ran, og istedet for at afskye den, endog end nøiere forenede sig med den (2) At Keiseren af Rusland tager Finland i Besiddelse, efter at Kongen af Sverrig paa en krænkende Maade havde undladt at svare paa Keiserens Note af 16 November, hvori han anden Gang anmodede ham om Medvirkning - det kaldes her en Begivenhed, som kun har faa Exempler, og maa opvække Harmel; men at Engelland ved mordbrænderiske Midler, under bykiende Venskabs Maske, har ranet vor Flaade, og at Sverrig under Skin af Neutralitet gik det til Haande deri – det tales her ikke et Ord om. Burde Kongen ikke gribe i sin egen Barm, førend han taler om en Begivenhed, som kun har saa Exempler & prøvede Oprigtighed og Trofasthed a) da kan ingen Følelse og intet Ord udtrykke denne Uretfærdighed. Mageløs skal den staae i Historien som Kronen for denne Olds Rædsomheder.