Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-06-07
Kiøbenhavn d. 29de Mai. Som bekiendt er den 28de Mai - den Dag da vor Konge for 3 Aar siden ved en Lov inførte raadgivende Provindsialstænder i Danmark og Hertugdømmerne - i de sidste 2 Aar bleven festligholdt af en Kreds patriotiske Medborgere af alle Stænder, som Løftets Dag, som Forbudet for en vaarlig Gienfødelse af dansk Fædrelandssind og Almeenaand, og som den, der, hvad Digteren ifior fang, lover at bære en Hiørnesteen til Danmarks Lykke og Ære, Forrige Aars Deeltagere i Festen vedtoge, i et foregaaende Møde, ogsaa iaar at festligholde Dagen. Rygtet havde derhos bebudet, at de i Forordn. af 28de Mai 1831 tilsagte nærmere Lovbestemmelser og Provinsialstændernes Indretning og Væsen, vilde blive publicerede d. 28de og da nu ogsaa dette indtrai, idet ikke blot 4 Anordninger, 2de for Danmark og 1 for hver af Hertugdømmerne desangaaende, men ogsaa et allerhøieste Patent om Provinsialstændernes snarest mulige Jndkaldelse, samme Dag kom til Publikums Kundskab, blev Festen en dobbelt, ei blot for Løftet, men ogsaa for dets Opfyldelse, og Dagen stempledes derved først ret egentlig til en National-Høitid, til en Mai-Fest for Danmarks Folk. Da Anordningernes Emanation samme Dag imidlertid kun kunde tilstæde en flygtig Kunskab til deres Jndhold, maatte Festen forøvrigt indskrænke sig til den Glæde, det allerhøieste Løftes Opfyldelse maatte vække, idet at det maatte være næste Aars National-Fest efter et Aars Erfaringer forbeholdt at udtale sig om Folkets Forventninger, der, med Undtagelse af den betingede Offentlighed ved Stændersamlingernes Forhandlinger, dog synes for endeel at være overtrufne. Et Selskab, saa talrigt som Skydebanens Sal kunde rumme, forsamlede sig da i Gaar Middags og lod saavel ihenseende til en ægte fædrenelandsk Aand og Kiærlighed og Taknemmelighed for Jnstitutionens Giver, som ihenseende til Orden og Munterhed, intet Ønske tilbage. Forsædet førtes, efter foregaaende Valg, af Dhrr. Justitsraad og Høiesteretsadvokat Salicath, Capitain Dahlerup og Etatsraad og Ridder Hvidt, som havde modt et af Forsamlingens kiæreste Ønsker ved at indbyde Conferents raaderne Ørsted og Hopp, i hvis Aand og utrettelige Virksomhed dette National-Anlinggende havde havt en saa kraftig Understøttelse, til at beære Forsamlingen med deres Nærværelse. Justitsraad Salicat indledede Festen med en Tale til Jnstitutions Givers og Stifters, vor elskede Konges Skaal, idet han, efterat have skildret hans af Troskab grundfæstede, af Kiærlighed beskyttede og af Europa høit agtede Throne, som Sædet ikke blot for personlige Dyder, men og for Kiærlighed, til Retfærd, Folkeoplysning, Videnskab, Kunst, fremstillede den ny Jnstitution, hvorved Folket var kaldet til Stemme ved Lovgivningen, som den bedste Kilde til af Folket selv at kiende Folkets Savn. Ved at sammenligne den med et ungt Træ, som en kierlig Haand havde plantet i Fædrelandets Jordbund, og ved at minde om, at det i Dag havde skudt sine første Blade, opfordrede han Forsamlingen til inderligen at takke den ædle Gartner, som efter i eet halv Sekel at have pleiet og fredet Danmarks Have, havde ved denne unge Plante erhvervet nyt Krav paa dets Kiærlighed og Taknemmelighed, og Fordring paa, at Folket baade med Omhue og Klogskab understøttede dets Væxt og med Tillid og Taalmod faae dets Udvikling og Frugt imøde. (Kbhvnsp.