Berlingske Tidende, 1792-04-16
Kiøbenhavn, den 17de April. Om Hs. Majestæt Kongen af Sverrigs Beredelse til Døden har man her følgende Berettelse, som den Kongel. Overbosprædikant, Biskop over Wexis Stift, og Medlem at den Kongel. Nordstiernorden, Hr. Ole Ballqvist, har den 29de Martii udgivet paa svensk i Stockholm, og fordanske lyder saaledes : "Det er blevet min Lod, at imodtage Tid efter anden de største Velgierninger af Hs. høistsaltet Majestæt. for endelig at blive et Vidne til den sidste og største, som den høieste Gud beviste Kongen Sølv. - Efterat Kongens Smerter Natten imellem den 28de og 29de i denne Maaned mærkeligen havde tiltager, og Kræfterne i samme Forhold vare blevne svækkede, tabte alle de, som vare omkring Kongens Person, Anledningerne til det Haab, man hidtil havde gjort sig om Kongens Helbredelse. De tilstædeværende Læger dølgede ikke heller den Frygt, de bare, at Kongens Forvandling ikke var langt borte. Kongen blev derfore paa an anstændig Maade, med Kiærlighed og Ærefrygt erindret omden vigtige Pligt imod sig selv, at nærmere bringe sine Tan rer til et saa vigtig Formaal. Hs. Majestæt imodtog Underrettelsen om sin nærværende Livsfare med fuld Hengivenhed i Guds Villie, og befalede, efterat han havde gjort nogle vigtige Anordninger i Henseende til sit Kongel. Kald og den verdslige Regiering, at jeg skulde kaldes. - Bed min Ankomst blev tilsagt af Hs. Kongel. Høihed, Hertugen af Sødermanland, at jeg strax skulde trine ind i Kongens Søn, kammer, hvilket og skede. Men Kongens Smerter vare i dette Øieblik overordentlig heftige, og tillade ham ikke der Rolighed, som udfordres til Andag, hvorfore saa en at traadde. Kort derefter vare Expeditionerne af Kongens ovenmeldte Anordningerne færdige til at underskrives. Kongen samlede derfor alle fine Kræfter, for at give det egenden dig ved den Andsence, som nu blev giver Statssecretairen, Hr. Schrøderheim. Herpaa blev sog igien indkaldet, men Kongen led meget, var særdeles mat og uden Styrke til den vigtige Hensigt, i hvilken jeg var kaldet. - Medens Kongen nu blev bragt i sin store Seng, som blev hans Dødsseng, tiltog Matheden. Men Omblikkene bleve med det samme dyrebarere, og ikke et eneste var at miste. Jeg traadde derfor nær til Kongens Person, og sagde omtrent : Sud har at vet mig mange Leiligheder til at see sin Velsignelse over Deres Majestæt. Det kan vel hende, at han har forbeholdet mig den allerstørste indtil denne Time, de Deres Mansigt a net sin Forvandling, en kan hende, mark umeilder. Gads Øine. Jeg er ikke kommen, for at glet Dæet S. lestat vidtløftige Lærdomme, eller strange Forestillinger, og ler nogen Trøst af menneskelig Kraft. Søde Raade, kommer vor Afmagt til Hielp, og den nu Rbs. hvilken Deres Majestærs Hierte er begade af Gaden, at med Deres Majestæts egen Christen Stanke, som le saadan Time ikke kan være borte, giver mig det Hør, Deres Majestæt høiler ved Guds Barmhiertighed i 8. Jesu til Deres Støls Frelse og Salighed. Kongen samme gen bør fuld Tillid til Gud og hans Naade i dette og der og kommende Liv. Gud velsigne Eder. Dask mig Gud S. signelse. Jeg veedes : En Deres Majestæt tildømmen glad ved, at mørke Deres Haab og Fortrøstning paa So Naade ved Declagtighed i Jesu Nadnere. Kongensom Ja, og følede til : Jeg haaber, at Gud forunder man 1 Time. Jeg ønsker at faae nogen Søgn til Styrken mine Kræfter, saa vil jeg annamme Sacramenter, burde Med det samme faldt han i en Stummer af nogle Mater, hvorunder han dog paaanede et Par Gang paa og med skarpe Onkast. Han kaldede da paa DamaHr. Dahlbag hans forrige Limedens, ogsammen, og nogen Lindring i Smerterne kunde blive forskaffet med nens Helv; men sit til Svar, at intet Haab kandsen derom, hvortil Hr. Dergraaden endnu laade at de Ma stat giorde vel i at nytte disse Øsdal til Samtale med hverved han formodede at Røg og Tilfredsstillensens vids blive befordret. Kongen sagde: Darolleget. J. fortfaae altsaa strax den Matre, som saakaldede gyndt paa efter den Garn, Herren forlemdem et : den Korthed, som alle tilsammenstødende Aarsager den alt mere og meere nøde nog. Kongen som dens kommen og uafbrudt Forstandsbrug, borte en and s. modigand og garnelse trykkedemgadskilt Sover Samtalen med sin Haand, nævneds døde, nas de Gad for sig selv, de dannederste formaal, han vorde Verten, med inderne Kinghed, ud Døde: Guds Forsyn, og forlangt Dartenshans Mad. . denne skulde forrettet i den indsaaner Degn, en da Bønnen: Fader Børne og andet paa en Eftlikommen til anden eller treds Dangsomme, saade Ko Bie; hvorpaa han paa udlaandens Handerkange men, begyndte salg: gadet Boe, ste den sidste de paa sand Andagt ogsaa den, at alle Mardaad tæt d. Efterat danne Bøn de sinde, sandda De nærmere at berede Kongen til den kaldes Madame Annammelse, saade Kongen, at han samangede, at en vis Bøn: O da Sade Lam: Jen Baandre lad da Kongen staar med megen Andags enes Addag. D. efter, og redde sig til at modtage det hamede Sa te. Men da det skulde maale, føre Kongen d. hvorpaa han saldede sine Hænder tilkomman og saadan lige Gud var mignaldig og fordærmed over og Stuhemmede Salamentet. Da lig med nogle Ord ønskede. an mig sin værdig, hvorpaa han sagde: Stem, og Gangen Gade Balsignelse af dette Naademaaltid, og Ma han af denne mit Daske nærmede sig Slutningen han Kangen atter : Sin mig Velsignelsen - Balsignelsen. Da løste da : Haren velsigne Dig i Atter overlad Kon hans til en stille Andagt, hvorpaa han sagde : Gar hed og beder Eder. Jeg veed, at i ønsker Guds Vel. kasiner mig. Faaer sog Søvn og nogen Stykke, vil Himmer med Eder. - Smerterne syntes at være undrede og saa at Ranghed for Haanden. Den kom og snart, og fuld har end den kan erlanges paa Jorden; thi Kongen faldt Farten stille Sønn, hvorunder inden faae Timer, og uden slet fredeles Smerter, hans forløste Siel indkaldtes til hans Rolighed Klokken hemmod 11 paa Dagen, i Daga 29de Mai. - Saaledes døde denne Konge, mørke, han som en stor Regent, en stor Helt, i alle Han Godt et stort Menneske, og i sin Dødstimme ved Guds overhannes Naade en lykkelig Christen - Denne Beretnings helandinglunder sig paa dens fulde Sandhed, som de fleste Pasaa at Kongens Hofstat, samt Læger og Betiente, derer narvarende, kande, og aldrig ville forglemme denne Kalle Sad, som bliver det varigste Stof tilchristelige UnGesanners aarlighedsfuldt Erindring af denne Konge. den 5te huset er tvende Grønlandske Skibe, hver paa Frann Kommerce=Læster, udgaaet fra Fange Havn ved Rid. han saane Vind paa Haal og Røddesangst. Bemeldte Plactudere det nye anlagte Jnteressentskab paa Fanøe, som hans af Hr. Niels Jacobsen der paa Stæder.