Aalborgs Stifts Adresseavis, 1826-08-16
Paa en Tid, da Constantinopel har været Skuepladsen, for frygtelige Begivenheder, og den ny Militair=Forfatning vil, dersom den lykkelig bliver ført igjennem, have stor Jndflydelse paa det Ottomanske Riges Tilstand, synes det ikke upassende at meddele noget nærmere angaaende Janiskarernes berygtede Corps. Janiskarerne ere deels besoldede, deels ubesoldede. De første dannede, indtil det sidste Oprør, den keiserlige Garde; de bleve lønnede, ernærede og klædte af Skatkammeret. De sidste vare blot indskrevne i Compagniernes eller Ortaernes Lister ved Janiskarernes Sudarer eller Over-Officerer. Disse Sudarer, erholdt af de Musselmænd, som de førte paa deres Lister, meget rige Foræringer, under den Betingelse, at de ikke uden i Krigstider skulde gjøre Tjeneste, og denne Jndskrivning forlenede dem med alle de Forrettigheder, som ikkun Janiskarerne havde. Dette Corps blev oprettet af Keiser Orkan: Navnet betyder: ung Milits; det blev i Begyndelsen dannet af unge Christne Slaver, som bleve hærdede ved de haardeste Arbeider. Orkan organiserede disse Janiskarer ganske paa Egyptisk Fod, og de vare under hans Regering ikke stærkere end 6 til 7000 Mand. Amurath den 1ste, som fulgte efter Orkan, og vel indsaae, at han kunde have stor Fordeel af en saadan Milits, sendte en Mufti til Folkene i Levanten, hvis Overtro var ham bekjendt, for at meddele dem en Art Jndvielse. Muftien hævede Hænderne mod Himlen, velsignede Folket, og udraabte: "Gid eders Navn for stedse maa være Janiskar, eders Aasyn stolt, eders Vaaben seierrigt; eders Sabel skarp, eders Landse træffende og eders Mod eders Lykkes Kilde. For at forøge denne Milits, befalede Amurath, at hver femte Christne Slave skulde tilhøre Sultanen. Denne Slave blev opdragen i den Muhamedanske Religion, og efter et Noviziat af flere Aar indlemmet i Janiskar=Corpset. Under de følgende Sultaner vare de Christne Slaver ikke tilstrækkelige til at gjøre Corpset fuldstændigt. Tyrkerne erholdt Tilladelse til at indtræde deri, imidlertid bleve de Christne Slaver hurtigst befordrede. Enhver Janiskar kunde erholde en Kiaja-Beys eller General=Lieutenants Post; man valgte sædvanlig til denne Post kun saadanne, som havde tjent sig op fra Landsen af. J Krigstider kunde Janiskarerne endog erholde en Agas Værdighed, som er en af Storværdighederne i Riget, og giver Ret til at turde komme i Divanet. Janiskarerne erholdt Tillæg for ethvert Aar, de tjente; bleve de invalide i Krigen, blev deres Sold fordoblet. De kunde blot dømmes ved en Krigsret eller et Divan i Agaens Huus. Kun her kunde man anklage dem, ingen anden Embedsmand kunde straffe dem. Krigsretten dømte dem efter Forbrydelsens Storhed, enten til Bastonnade eller Døden. Henrettelsen bestod i, at de bleve indsluttede i en Sæk, og kastede i Havet; Executionerne gik for sig om Natten, for at undgaae Oprør. Man tæller i Constantinopel 80 gamle og 82 nye Janiskar=Qvarterer; enhver Orta indtog et Qvarteer, de gifte Janiskarer boede ikke i Qvarterret, og kom kun og Fredagen, for at modtage en ringe Sold. 500 Janiskarer dannede Vagten i Serallet hvor de bleve bespiste af Sultanens Kjøkkener. Vare de misfornøiede, saa kastede de Tallerkenerne paa Jorden. Man bestræbte sig ivrig for at tilfredsstille dem, og Sultanen offrede dem ofte sine Yndlinger. Kom det til en almindelig Opstand, saa samlede de sig med deres Kjedler paa Serailets Plads. Antallet af samtlige Janiskarer lader sig ikke nøje bestemme. Man talte i Hovedstaden 162 Ortaer og i Adrianopel 40. J det hele troer man, at de ikke udgjorde over 200000 Mand.