Viborger Samler, 1779-07-26
J Jet har behaget Dem Høistærede Velynder, ved Skrivelse af 1 hujus at fordre min Mening om den bekiendte Lærdom i vor Christelige Religion Jesu Nedfart til Helvede. Jeg finder mig forbundet at adlyde, med den Beredvillighed, som Venskabs Pligt Udkræver, men et forud: De sy Gig. nes nes at give tilkiende, at De er sindet offentlig at bekiendtgjøre mine ringe Tanker, om De finde dem grundige; Denne Ære maatte jeg helst forbede, at jeg ikke skal opvække en heel Hær af stridbare Mænd mod en Stymper. - De mindes jo vel hvad Skjebne andre har havt, som have vovet sig ud paa saadant et Tog - dybt indgroede Meeningers Bestridelse er altid vanskelig, men, grunde de sig paa Symboler i Kirken, have saa mange brave Mænd troet dem, forfegtet dem - lader dem endnu gielde hvad har den at vente, seer De, som modsiger, Dog til god Lykke gaar alle saadanne Stridigheder af uden Blods Udgydelse, og den Spanske Jnqvisition har hos os ingen Sted. Men nu nærmere hid. Christi Nedfart til Helvede kalde vi den seierrige Aabenbarelse, som skal være skeet for Opstandelsen, da den levendegjorte Christus fremviiste sig i de fordømte Aanders Fængsel, og prædikede, hvo veed hvad for dem, som fordum ikke troede Noahs Prædiken, ja for heele Helvedes Magt, som her skielvede for Seierherren. Spørgsmaal: er det virkelig en Religions Hemmelighed, thi endskiønt intet Menneske indseer Beskaffenheden, Grunden eller Aarsagen til dette selsomme Optrin, endskiønt det synes slet ikke at overeensstemme enten med Jesu SabathsHvile i Graven, eller med hans Opstandelse; thi foer den ganske Christus ned til Helvede (og hvor er Hel Helvede?) hvilede hans Legem jo ikke paa denne Tiid i Graven, og begav han sig i den menneskelige Natur til de Fordømtes Sted for Opstandelsen, opstod han jo ikke først paa Paaske=Morgen, men Opstandelsen maa da allerede være skeet for hans Nedfart til Helvede; ingen begriber den egentlige hans guddommelige Person værdige Hensigt af denne Nedfart. Fangerne bleve vel ikke løste af deres Fængsel, de omvendte sig ikke, i det mindste kunne vi ikke fastsætte det; ingen forstaaer, hvorfor de i sær, som forgieves hørte Noahs Prædiken, og ikke de, som foragtede Loths eller andre Guds Tieneres, nævnes som den himmelske Prædikants Tilhørere, bliver dette alt dog kun den blotte Raisonnement, som bør forvises i Landflygtighed, saasnart Lærdommen bør være en Religions Hemmelighed; thi da tage vi al Fornuft til Fange under Christi Lydighed. Men skal det være en Religions Hemmelighed, maa den jo befindes grundet i Guds aabenbarede Ord, og det fast og upaatvivlelig, ellers bør den ikke troes, om den end nok saa lang Tid har haft Plads i det Apostoliske Symbolo og været forfegtet af Cathedrer og Prædikestole tillige, thi hvad kalde vi den Troe, som ikke har det reene og klare Guds Ord for sig, uden Overtroe og Daarlighed, og hvad vinde vi vel ved at stride for Overtroe, Paulus opregner 1 Tim 3, 16. de storste, om ikke alle Religionens Hemmelig ligheder, men her finde vi intet om Christi Nedfart til Helvede; denne Apostel har vel andensteds sagt: han, som opfoer til det Høie, førde Fængselet fangen, og gav Menneskene Gaver; men det: han opfoer, hvad er det, uden at han og først nedfoer til Jordens nederste Parter, Eph. 4, 8. 9. Men hvorledes kunne vi forstaae dette om Christi Nedfart, til Helvede, uden at røbe Ukyndighed i Guds Aands Sprog og den rette Skrift=Fortolkning, thi hvad er det, som Apostelen anfører af den 68 Davids Psalme, han tog Fængselet fangen (et Ebræernes Sprog eget Udtryk, uden: han løste dem, som laae fangne under Mørkets Magt og gjorde dem til sit Riges Fanger, eller lagde dem under sit Herredomme; denne Seier forhvervede Christus ved sin Lidelse og Død, men indlagde sig den egentlig ved Evangelii Prædiken efter sin Himmelfart, til sit Navns Ære og sit Ords Bekræftelse, og hvad betyder det: Christus nedfoer til Jordens nederste Parter i Modsættelse af eller Relation til hans Himmelfart, uden hans Fornedrelse og dens Grader, som tog sin Begyndelse i hans Undfangelse og Fødsel, og endtes i hans Død og Begravelse, saaledes kalder David, sin Moders Liv Ps. 139, 15 og Exechiel de ihielslagne Tyriers Grav Egech. 26, 20. Jordens nederste Deele fr. Cap. 31, 14. Skal Lærre=Fædrenes Ord staae til Troen, har Chrysostomus forstaaet Jordens dens nederste Parter om Christi Død og Begravelse: Ta de nære stegn re, en Saværop Øre. J Men Jordens nederste Parter kalder han Døden. Jgnatius Constantinopolitanus ligeledes: ro paaGærev om Jnd frevet ey re favneste : han blev i Graven Sabbaten over under Jorden, og endnu den tredie Theophylactus: Rov ort ave og Kæreson, ral Carousseros et Tyv Jny, A. Jæven et 12 4de d. Det er aabenbar, at, da han var i det Høie, nedsteeg han ved Mandoms Annammelsen til Jorden og ved Døden til de Nederste Steder, eller til Helvede, hvilket Sted synes heel merkværdig. (meere følger.)¬