Berlingske Tidende, 1819-05-07
Af anstillede Forsøg her i Landet vides, at engelsk Raigræs (LoliumPerenne) groer paa skarpe og side Jorder, er blandt de tidigste Græsarter, om Vaaren, taaler Væde og Tørke og er fleeraarig. Det saaes med den Sæd, hvormed Jorden udlægges til Hvile. Det hør afgræsses tidlig, da det som ungt er behageligt for Kreaturene. Fredes det til Høe, da slaaes der mod Slutningen af Mai. Afsættes et Stykke til Frøe, erindres derved, at frøet modnes i Juni, det falder lettelig af, og bør derfor afslaaes med Kornleer, opbindes i Neeg og veires som Sæd og med Varlighed dringes paa Tærskeløen. Paa en Tønde rand kan avles 8 til 10 Tønder Frøe. Da Selskabet er bleven gjort opmærksomt paa, at der skal være meget Mangel paa Frøet af denne Græsart, avlet hos os selv, og at man ved at saa af dette Frøe, hidbragt fra fremmede Steder, skal have paa flere Steder befundet sig slet, vil Selskabet i Særdeldshed have denne Græsarts Dyrkning anbefalet til Frocavl, og udsætter i denne Hensigt en Præmie af 100 Rbd. for egen Avl af i det mindste 1000 Rbd. Pund, som kunne avles paa en Tønde Land geometrisk Maal, naar den udlægges med 100 Pund Frøe saaet i Vaarsæd og naar Jorden Aaret forhen har værer behandlet med Kartofler for at være fuldkommen reen; hvilken Præmie gielder indtil Udgangen af 1820. Da Selskabet tillige er underrettet om, at denne Græsart i Besynderlighed skal voxe vild i temmelig Mængde paa Øerne Lolland, Falster og Møen, troer det, at disse vilde være fortrinligst skikkede til denne Avl, og at deres Beboere snarest og lettest ville kunne afhielpe den ovenmeldte Mangel paa denne nyttige Frøesort. Spergel, Gier, Hønsegræs, Hum, Knægræs, (Spergula arvensingroer vild og i Mængde i Boghveden, endog paa Jorder som springe med Lyng Frøet kan saaes alene og med andre Græsarter, og med Sæd; det faaes da i Mai med den sidste Kiærv eller Halm, omtrent 24 Pund til en Tønde Rugland, Da Spergelen varer kun et Aar og efterlader en reen Stud, kan den anbringes i Sædfølgen ligesom Boghvede og Vikker for at rense Jorden. Den giver fiint Høe, som ædes med Begiærlighed af Qvæget, Frøet kan avles af den med Lethed og i Mængde. Spergel fortiener at dyrkes paa sandede og muldsandede Jorder. Ligeledes fortiene adskillige Arter af Heire, som under Navn af Havregrætdyrkes med Fordeel i Vensyssel, at dyrkes paa tør og sandig Grund. Til en Tønde Havreland regnes 3 Skiepper renset Frøe, eller det dobbelte i Avnerne, thi disse ere vanskelige at rense derfra. J Følge paalidelige Erfaringer og Exempler her i Landet paa Staldforingens Mulighed, Nytte og Fordeel, kan Selskabet, med saa meget større Bis hed om gode Følger heraf, fremdeles udsætte følgende Præmier: For den Jordbruger, som bruger Sommer=Staldforring i Aaret 1819, fra Græsningens Begyndelse indtil Høsten er forbi, til de fleste Køer af sin Besætning, dog ikke særre end 15 eller hans hele Besætning, og meddeler Selskabet Efterretning om Nytten og Fordelen, eller og Manglerne ved denne Foringsmaade, enten den er i lukte eller aabne Stalde, den anden Guldmedaille eller Værden i Penge. For den største Mængde af sommerforede Hoveder dernæst, ikke mindre end 12 Køer, første Bæger eller Værdien i Penge. For den nærmeste Mængde derefter, ikke mindre end 3 Køer, det andet Bæger eller Værdien i Penge. Disse Præmier kunne vindes af alle, uden Forskiel af Stand; de som have et lidet Jordbrug ville, under forresten lige Omstændigheder, fortrinligst kommes under Betragtning, og Huusmænd for et ringere Amal, dog ikke for mindre end 2 Køer. Attesterne maae nøie forklare, hvor stor en Deel af Gaardens Besætning der er foret paa Stalden, hvermed Høvederne ere blevne forede, om med dyrkede eller naturlige Foderurter, hvor mange Tønder Land dertil ere anvendte, Mængden og Godheden af Melken og Smørret, og endelig fremstille Sammenligning i det hele af denne Førringsmaade med den sædvanlige Græsning paa frit Land, enten vel bevoxet med naturligt Græs eller besaaet med Kløver. Af Erfaring veed man, at Kreaturene med Fordeel kanne fores med Roer og Rødder, saasom Kaalrabi, Gulerødder, Turniper, Kartofler, Sukkerbeder, (Runkel Ruden, m.v., og altsaa en større Nytte til Forring indhentes af lige stort Stykke Land end sædvanligen. Selskabet ønsker at denne nyttige Foringsmaade maatte udbrede sig hos os, og udsætter derfor følgende Præmier: For den Landmand, som forer fine Kreaturer med Roer og Rødder, avlede 1819 paa ei mindre end to Tønder Land, det andet Væger eller Leiønning i Penge. For ei mindre end paa een Tønde Land, det tredie Bæger eller Belønning i Penge. Disse Præmier udsættes for det første i Særdeleshed for Selveiere, ligesom og Præsters og Degnes Forsøg ville med Fornøielse blive imodtagne og at Selskabet paaskiønnede. Ved Attester maatte bevises Jordsmonnets Størrelse, Roernes Art, Foringsmaaden, hvorvidt den har været med eller uden andet Foder, samt Ora rets Mængde, befindende og Malkning derved. Selskabet ønskede tillige, at det maatte blive bemærket, hvormeget, enten i Maal eller Vægt, et Hoved havde faaet af hvert Slags Foder, i de Maaneder det var blevet foret, hvilke tillige maatte benævnes. En nøiagtig bekonomisk Beregning over den Fordeel, som lige Jordmer, ved denne Kultur afgav fremfor ved Halmfoderet efter Kornudsæd, enten i Hen Henseende til Malkningen eller Kreaturenes Foring og Fedning, vilde Selskadet ogsaa modtage med fortrinlig Opmærksomhed. Plantning af vilde Træer paa Bønderjorder er af for Vigtighed, der baade Gavntømmer og Brændsel bliver efterhaanden dyrere og vanskeligere at erholde. De fleste Bønder kunde med liden Bekostning og Møie forskaffe sig om faa Aar det Nødvendige af begge Slags, naar de selv vilde, ved at udlægge 5, 6 til 3 Skiepper Land til vilde Træserters Opelskning. J hvor uimodsigelig Fordelen end er, og hvorvel der neppe kan opgives nogen Anvendelse af Jorden, der bedre betaler sig, er den dog endnu ganske forsømt, thi nogle fa Exempler, hvor overbevisende de end ere, have den kun liden Jndflydelse paa det hele. Man vil derfor søge ved Belønninger i Penge, Medailler eller Bæger at bringe denne nyttige Sag i Gang hos Bondestanden i Danmark For hvert hundrede Træer, hvoraf en saadan Træelod bestaaer betaler Selskabet 3 Aar efter at Træerne ere plantede, og for dem som da ere friske og i god Væxt, 2 Rbd. Er Anlægget af Betydenhed, vil Selskabet hædre den, som Æren tilkommer derfor, med en Medaille eller et Bæger efter Omstændighederne. De Træer, som dertil anbefales ere: Asp eller Popel, der formedelst sin hurtige Væxt er til særdeles Nytte, til Skygge, Læ og selv til Gavntømmer, Alt (Apern, Ask, Birk, Hessel, Løn, Røn, Ell, Gran, Lærkegran, Fyr, Eeg og Bøg. For de Slags Plantninger, som kunne bruges enten til Kurvemager=Arbeid, Kar= eller Tøndebaand eller Humlestænger, kan ingen Præmie vindes med mindre det bevises, at de virkeligen ere afsatte og have været tienlige til saadan Brug. Humlestængerne maae være i det mindste 6 Alen lange. De Bønder, som ikke vide Besteed med Træplantning, og ingen Hielp kunne faae af Gartnere eller Skovbetiente, henviser man til Mouriers Anviisning til Træplantning og Skovs Anlæg paa en Bondegaardelod. Denne Afhandling staaer i Selskabets Skrifter, ny Samling, første Bind og kan tillige særskildt erholdes paa Selskabets Contoir. Plantninger paa Vestkanten af Jylland, indtil 2 Miles Afstand fra Havet, ville vorde fortrinligen delønnede. Synet, hvorpaa Attesterne grunde sig, maa være taget om Sommeren i det Aar Æskningen indgives. Da betydelige Summer hidtil gik ud af Landet for Lægemidler af Planter, der deels kunne dyrkes, deels findes i tilstrækkelig Mængde vildvoxede, hos os selv, og da Priserne paa disse Vare i de sildigere Tider ere forøgede og Transporten ofte forbunden med Vanskeligheder, attraaer Selskabet ved Præmier af opmuntre, saavel til medicinske Planters Dyrkning som til Jndsamling af de vildvoxede, som hidtil bleve forskrevne fra Udlandet. Det udsætter derfor stiftsviis forskjellige Præmier af 20 til 200 Rbd. for den største Mængde dyrkede, eller af vildvoxede indsamlede, og til Apothekere afsatte Medicinalplanter. J Henseende til de dyrkede Planter vil Selskabet ved Æskningernes Bedømmelse ikke blot have Hensyn til Qvaliteten og Qvantiteten, men og til Vanskeligheden af at erholde Sætteplanter og Frø til Formerelse, samt til den større eller mindre Rygt og Pleie, som de forsk ellige Planter fordre. J Henseende til de indsamlede tages især Hensyn paa dem, som forhen forskreves fra Udlandet. Med Æskninger maae følge Exemplarer af Planterne, samt Attest fra Apothekeren, som har tilforhandlet sig de dyrkede eller indsamlede Lægemidler og som udtrykkelig maa angive Qvaliteten og Vægten af hver enkelt Sort tørret og renset Tilstand.