Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-08-22
(Meddelelse fra Nordslesvig). Den 20 Aug. Vi have i den forløbne Uge havt den Glæde at see temmelig betydelige Afdelinger af vore Tropper. J Mandags kom de for sildig; Preusserne havde en Time iforveien trukket sig sydpaa, hvorfor intet Sammenstød fandt Sted. Den paafølgende Nat kom de igjen og foretoge nu en større Rekognoscering tæt hen til Christiansfeldt, hvor de vexlede nogle Skud med Preusserne, som vare blevne stærkt allarmerede, da de formodentlig troede, at vor hele Armee var i Anmarsch; de antændte Blus, blæste og trommede paa alle Kanter og snart viste sig betydelige Kolonner, hvorpaa Vore - 1 Eskadron Husarer, et Detaschement af c. 40 Dragoner, 1 Jægerkorps, Odense Frivillige, c. 50 Mand Herregaardskytter baade tilhest og tilfods med en Deel af 10de Bataillon som Reserve - trak sig tilbage. J Torsdags Morges rekognosceredes først Byerne Hjarup og Oddis af Husarer og Herregaardsskytter uden at de traf paa noget Fjendtligt, medens 2 Jægerkompagnier havde lagt sig i Vonsild for at opsnappe de dagligt kommende fjendtlige Patrouiller; Fjenden maatte imidlertid have faaet Nys om deres Nærværelse; han nærmede sig vel Byen, men blev holdende et Riffelskud sydfor den, hvor han angrebes af Vore. Skjærmydslen varede dog kun kort, da Preusserne snart retirerede Alt hvad trække kunde, hvorved de et Stykke forfulgtes med Skud, en preussisk Jæger blev taget tilfange. Kort derefter trak vore Tropper sig tilbage til Kolding, da Man vilde have observeret, at en betydelig fjendtlig Styrke nærmede sig fra 3 Punkter, hvilket dog neppe dengang var Tilfældet; idetmindste var det først senere hen paa Dagen, at Fjenden vendte tilbage for at lede efter den savnede Jæger. J Fredags gik en preussisk Officeersaspirant over til Vore. De fjendtlige Patrouillers Opførsel i Grændsebyerne har ingenlunde forbedret sig. Hans Madsen i Steppinge, i hvis Gaard den største Deel af Kurassererne toges tilfange, er bleven ført til Rendsborg; Møller Staals Huuslærer skal nu være ført til Span dan. Med Høsten gaaer det kun langsomt, der er Guds Velsignelse af Korn, men det er saaledes nedpidsket paa Jorden, at Man næsten ikke kan faae det høstet; Rugen og endeel Byg er dog nu hjemkjørt. (Af et Brev fra London). - - De spørger om Stemningen her, om den efter de seneste Begivenheder er den samme m.m. Jeg skal herpaa tillade mig et udførligere Svar. Naar det bestandig har hedt hjemme, at Man sandsynlig af Hensyn til Engelland har undladt at blokere Elben &c., saa skal jeg naturligviis ikke paastaae om og hvorvidt den danske Regjering har været ledet af dette eller hiint Hensyn, men at Engelland ikke forlanger noget saadant kan jeg med Bestemthed forsikkre. Man vil mindes Lord Palmerstons første Svar i Parlamentet; han udtaler tydeligt, at han anseer det som givet, at Danmark vil gjøre alt hvad der staaer i dets Magt for tilsøes at tilintetgjøre tydsk Handel og Skibsfart, og tilføier, at det dertil har en uomtvistelig Ret. Engelland indrømmer enhver Nation samme Ret paa Søen som det selv gjør Fordring paa (at ingen formaaer i den Grad at hævde den er en anden Ting) og det vilde aldrig have beklaget sig over, om vore Orlogsmænd efter Krigens Udbrud eller især efterat den første Vaabensending var indsmuglet til Hamborg, havde overhalet hvert engelsk Skib der løb ind i en fjendtlig Havn, ja jeg veed med Bestemthed, at der paa de Klager, der fra dansk Side ere indgivne over at hiin traktatstridige Udførsel er skeet, (hvilket forøvrigt neppe lod sig forhindre) er svaret, ja hvorfor passe deres Orlogsmænd ikke paa; de have jo Ret til at overhale Skibene. Noget lignende er det med Blokaden. Jkke alene enhver privat Engelskmand, men selv høitstaaende Regjeringsmænd spørge simpelt: "Hvorfor blokere de ikke alle Havnene?" Ja jeg antager endog, at den engelske Regjering meget gjerne seer en saadan Tilstand indtræde, da den derved tør vente Klager til og Understøttelse af Parlamentet; den vil blive opfordret og nødt til at gjøre Noget, hvortil den maaskee ogsaa er villig, navnlig tør vi vente, at den af diplomatisk Vei vil fremtræde kraftigere og bestemtere, og ved Siden af Mæglingen maaskee tale et Alvorsord. Man vil vel hertil kunne indvende, at den jo kunde gjort dette for længe siden; men Man glemme ikke, at Engelland ikke kan true uden tillige at være berede paa i Nødstilfælde at gaae videre, og for at udsætte sig for en saadan Mulighed vil Regjeringen have noget at støtte sig til; Folket c: Parlamentet maa udtale sig bestemt om Ønskeligheden og Nødvendigheden, thi hvorved vi have, jeg torde sige hele Nationens Sympathi, saa er der dog, med Undtagelse af Pressen og enkelte Parlaments Medlemmer, ikke udgaaet nogen direkte Opfordring til Regjeringen. Saasnart som Blokaden virkelig indtræder, tvivler jeg ikke om, at der fra Manufakturdistrikterne &c. vil slaaes Allarm og det vil da komme til et Resultat. Jeg vil ikke bebreide den danske Regjering, at den har undladt de kraftigere Forholdsregler saalænge; den kan have havt sine Grunde; det er nok muligt eller vel endog vist, at dens humane Fremgangsmaade hos alle Nationer, med Undtagelse af Tydskerne, har fundet Anerkjendelse og en rigtig Bedømmelse, og jeg har saaledes hovedsagelig kun nedskrevet dette for at bidrage mit til at berolige Dem og de flere Landsmænd, der muligen kunde frygte, at den forandrede Beslutning af den danske Regjering, hvorved den iværksætter en Forholdsregel, som Man antog at den af Hensyn til den engelske Regjering hidtid undlod, skulde medføre et Brud med denne, eller idetmindste være en Følge af at vore Sager herovre stode mindre godt end før. Jeg kan tvertimod forsikkre, at saavel Folk som Regjering er gunstig stemt for Danmark, og at Stemningen mod Tydskland netop ved den sidste jammerlige Affaire, hvor Preussen foreslaaer en Vaabenstilstand, som antages af Danmark, men derpaa nægtes Anerkjendelse af den preussiske General, har vundet i Styrke, hvilket bedst vil sees af Timis", hvis Anskuelse deles af det hele Folk. At Lord Palmerston, hvem jeg iøvrigt ikke i et og alt vil søge at forsvare, ligge til den sidste Tid har forsikkret, at Freden vilde komme istand, kan lettelig forklares, naar Man veed hvilke Forsikkringer der for nylig er givet ham fra Berlinerhoffet; thi han kunde dog vanskelig antage, at Tydskland vilde blotte den samme Preusserkonge, som det havde befuldmægtiget, og uden hvis Medvirkning det ikke er istand til at fortsætte Krigen. At den tydske Armee, ikke paany turde og ikke vilde overskride Kongeaaen var ogsaa en Overeenskomst mellem de større Magter, men tages Styret fra Preussen og dette ikke har Mod til at handle selvstændigt, har jo denne Overeenskomst saa lidet at betyde som ethvert tydsk Løfte. Man venter sig her i Engelland meget af Fyrst Leiningens Udnævnelse til Udenrigsminister i Frankfurt; Engellænderne mene, at han paa Grund af, at han er Halvbroder til Dronningen, og har opholdt sig længe i Engelland, ikke kan være saa aldeles fra Sandsen som de ægte Tydskere. Jeg troer imidlertid, at Man ligesaalidet heraf som af alt andet, hvad der i Tydskland skeer idag, tør drage Følgeslutninger for imorgen, og jeg skal derfor tilbageholde mine Betragtninger over de tydske Tilstande.