Berlingske Tidende, 1831-01-25
London, den 11te Januar. J England ere vi i dette Øjeblik paa vor Constitutions Vendepunkt, og den Tid nærmer sig meget hurtigen, da de store Godsejeres Aristokratie vil nødes til at give Slip paa de Forrettigheder, den Enevælde, hvoraf de saa længe har været i tryg Besiddelse. Vel vægrer Premierministeren Grev Grey sig endnu ved, baade i Henseende til financiel og parlamentarisk Reform at gaae saa vidt som hans Colleger ønske det, men disse have øjensynligen erkjendt Tidens Tegn, og ere beredvillige til at indrømme Nationen paa lovlig Viis, hvad den, om de viste sig gjenstridige, selv vilde tiltvinge sig, nemlig Hovedandeel i Lovgivningen, og et alvorligt Hensyn til dens Fordele i Henseende til Skatternes Hævelse og Anvendelse. Sammenrottelserne paa Landet ere vel næsten aldeles ophørte, og Mange have maattet bøde for deres Voldsomheder med Landsforviisning eller med Døden; ja endog Mordbrænderierne ere blevne mindre hyppige, siden Forpagterne ere blevne meer aarvaagne; men Daglønnerne have tiltvunget sig en større Løn og en saadan Opmærksomhed paa deres Tilstand, at denne nødvendigen maa forbedres, (saaledes har man i mange Egne allerede begyndt at anvise den Jordstykker til Haugeanlæg), og Geistligheden vil fra nu af klog af egen Skade, upaatvivleligen sørge for disse arme Menneskers moralske Forbedring, mod hvilken den hidtil har været alt for ligegyldig; en Ligegyldighed, som aabenbart har medvirket betydeligen til denne talrige Almueklasses Demoralisation. Men selv disse den nyeste Tids Begivenheder indeholde en Lærdom forNidddelstanden i England, som vist ikke vil være frugtesløs J de Byer, hvor der hersker sand Oplysning, endog blandt den ringere Almue, behøves ikke saadanne Tumulter og Voldsomheder; Enighed, Standhaftighed, en kraftig, gjentagne Gange udtrykt Villie, som den nu kundgjør sig i alle Kongerigets Egne, ere tilstrækkelige til at gjøre de prædominerende Folkeklasser opmærksomme, men desværre have formende Borgere, Kjøbmænd, Fabrikanter, Kræmmere o. s. v., en anden Jnteresse end deres Arbeidere, og ere ligesaa tilbøielige til at udelukke disse fra den Deel af Legislaturen, der angaaer deres Tarv, som Aristokratiet selv, der stedse har fjernet dem derfra. Dette er ogsaa Aarsagen til Gjæringen i Arbeidsklassen, der, naar den ikke ved energiske Midler undertrykkes, snart maa udbryde i virksom Fjendtlighed. Efterretningerne fra Manchester og Omegnen vare ved Aarets Begyndelse meget foruroeligende. Omtrent 40 Fabrik arbeidere have der frivilligen forladt Værkstæderne og forsærdede de fredelige Beboere med den Trudsel, at de Øvrige, henimod 140,000 i Tallet, ligeledes skulde forlade deres Arbeide. Jmod denne Masse af Utilfredse beskytter os nu den Deel af Soldaterne, som kan undværes i Jrland og andre Egne, og nogle smaae Korps af frivillige Ryttere fra Omegnen. Men snart vil det vorde nødvendigt - især naar det skjønnes, at alle de Forbedringer, der skee, ikkun ere til Middelstandens Gavn - at bevæbne denne Middelstand, eller med andre Ord, at oprette en Nationalgade. De Privilegeredes Klasse bør vorde langt større, end den hidtil har været. Ministrene indsee, at de, om de ikke opfylde Publikums Ønsker, maa vige for et andet Ministerium, der maaskee vilde indrømme Demokratiet meer end man nu fordrer af dem; derfor have de besluttet, at foreslaae en Reformationsplan, hvorved Borgerstanden vil erholde en afgjort Overvægt i Underhuset; desuden agte de at gjøre saa betydelige Indskrænkninger i Henseende til Statsembeder, Lønninger og Pensioner, at der hverken levnes dem selv eller et tilkommende Ministerium Midler til at beskikke Underhusets Medlemmer, som vælges til Nationens Lovgivere. Dette vil blive en i mange Henseender velgjørende Vinding for Nationen, der hidtil var saa overordentligen beskattet, fordi Ministerierne ofte maatte beskikke dens Repræsentanter, og omvendt, fordi der gaves Udveje til at beskikke dem. Men skulde den commercielle og industrielle Deel af Nationen faae Overhaand i Underhuset i Stedet for de store Jorddrotter, saa vilde uden Tvivl ogsaa Overhuset, de Førstefødtes Arveret til Sæde deri, Kornlovene o. s. v. undergaae en betydelig Modisication. Statsgieldens Vedligeholdelse har vel stor Jnteresse for Middelstanden, men de Blade, der ere Folkets Organer, kalde den Spilfægterie, fra hvilket man jo før jo heller bør befrie sig. Saaledes gjennemkrydse de forskjellige Jnteresser hverandre, og ikkun Tiden formaaer at opløse denne Forvirring. Jmidlertid, da Ejerne af de faakaldte Boroughs for det første ville gjøre en heftig Modstand, saa venter man, at Ministrene endnu før Paaske ville tage deres Tilflugt til et nyt Parlamentsvalg, for endnu sidste Gang at benytte den Fordeel, som hine Borouges, der staae under Kronens Jndflydelse, hvergang har ydet Ministeriet. De fem Magters Befuldmægtigede fortsætte deres Conferencer om de belgiske Anliggender; det synes, at de ere meget utilfredse med Nationalcongressen i Brussel.