Københavns Adresseavis, 1768-07-27
De Efterretninger man har fra adskillige Egne, saavel i dette, som andre Naboe=Lande, stemme fast alle overeens derudi, at Rug=Sæden dette Aar paa mange Stæder, enten aldeles er bortebleven, eller dog ikkun viser sig meget tynd, hvilket vel er et vigtig, men ikke uformodentlig Tilfælde, saasom man allerede i sidst afvigte November Maaned, har seet det forud at vilde skee, som et Følge af Land=Mandens uforsigtige Omgang, med Jordens Behandling, ved Sædens Nedvirkning; Aarsagen dertil vilde nogle fremlede fra Jnsecter, som skulde have beskadiget Sæden, men derpaa har man ikke forhen havt noget Exempel paa denne Aarets Tid, andre vilde mene, at den strænge Vinter, eller Natte=Frosten i April Maaned samme skulde have foraarsaget, men den har tvertimod conserveret Fugtigheden i Jorden, som ellers ved det i samme Tid dermed geleydede tørre Veyrligt og stærke Storm var bleven skorpet til Skade for Rug=Sædens fremskydende svage Spiirer, og atter andre ere af de Tanker, at dette Tilfælde hidrører fra Sæde=Kornets Udygtighed, hvilket vel ikke nægtes jo at kunde være til, i Henseende til Land=Mandens skiødesløse Omgang med sin Sæd, saavel ved Høsten som ved Saaningen, men man angiver ikke hvorudi saadan Udygtighed sandelig bestaaer. Den rette og eeneste Aarsag er og bliver denne, som udi AdresseContoirs Efterretninger forhen er anmærket, og der kan læses, hvo som tvivler herom, erindre sig i hvad Veyrligt han udi afvigte Efteraar, enten pløyede eller saaede sin Rug, og i hvad Tilstand Jorden paa den Tid befandtes, eller og endnu tage under Betragtning een eller anden Ager af ulige Høyde, som paa engang fra Ende til anden er pløyet, af en Slags Sæd ved een og samme Haand besaaet og virket, han vil finde at paa det Stykke som er høyt eller bakket, viser sig Sæden bedre og tykkere, end paa de side og nedrige Steder. Det var altsaa at ønske, at dette Tilfælde maatte drage Land Manden til mere Opmærksomhed med hans Rug=Sæds Behandling, og i det mindste vogte sig for, en anden Gang at pløye, udstrøe og nedvirke sin Sæd udi saa vaad Veyrligt, og udi saa vaad, suur og skiden Tilstand, som den i afvigte Efteraar var, vel betænkende, at det i Tilfælde af et længe anholdende Regn Veyrlig og indfaldende Frost, havde været sikkere og bedre at have ladet Jorden blive liggende ubesaaet Vinteren, over til Vaar=Sæd, end Øyensynlig at spilde baade Sæd og Arbeyde i Efteraaret; Thi lad være, at Sæde=Manden, efter Ordsproget, aldrig kan blive klog, forstaae, aldrig kan opnaae den Kundskab og Fuldkommenhed i Ager=Dyrknings Videnskabet, at han jo endda kunde behøve at lære meere, saa er det dog vist og sandt, at han kunde blive klogere end han er, naar han agtede hvad der gaar for sig i Naturen, Jhenseende til Luftens og Veyr ligets Forandring; Han synger undertiden en gammel Viise, der begynder saaledes: Bonden han agter paa Tiden, men der hører en stærk Troe til at betage al Tvivl herom, og man kan snarere troe, at i dets Sted agter han meere paa Naboen eller vel ogsaa paa Præstens eller Fogdens Karl, thi naar disse ere i Marken enten at pløye, saae eller høste, da gaar han med, uden at undersøge, om hans Jord og Sæd er tienlig eller ikke. See, Kiære Landmand, om alt dette kan du ved egne Øyes synlige Vidner blive overbeviist, naar du eengang inden Høst vil unde mig den Fornøyelse paa nogle Timers Tid at følge mig i Marken, og jeg vil vente dig hver Dag, Søndagen undtagen, da du tillige kan tage i Øyesyn, Vexten af det Byg jeg i dette Foraar har nedpløyet, og med en gammel Dør besadt med Torne som i mine Øyne er det største Kunst=Stykke iblant alle mig bekiendte Dyrknings Redskaber, har jevnet, uden at bruge dertil enten Harve eller Tromle, ved dette indfaldende særdeles frugthare, Veyrligt, at være fremvoxen fuldkommen saa got, som enten af Naboernes, der har kostet Ti Gange meere Arbeyde, og deraf overbeviises, at ligesom Jordens Frugtharhed ikke befordres ved Giødskning og Hville allene, saa drives den ikke heller ved det sædvanlige stærke Arbeyde, men snarere ved en fiin, skiønt lettere Behandling, naar den vorder foretaget til rette Tide, hvilket til rige skal blive taget udi Betragtning. Naar nu ikke Foragt over min Ringhed skulde holde dig tilbage, eller og du udi een eller anden Maade maatte finde dig, forhindret i egen Person at møde, da giør som den brave Præst Hr. Buch i Spiellerup, sænd din Avls=Karl, om han ikke hænger alt for fast ved den gamle Vantroe, thi det er ham som skal indrette og drive Redskaberne, og det er disse Folk jeg maae søge at holde Venskab med, saafremt jeg vil vente Proselytter. Min Tid at lade mig finde udi Marken, er fra Klokken 8 til 10 Formiddag, og fra Klokken 3 til 5 Eftermiddag, naar som helst min svagelige Omstændigheder derudi ikke skulde giøre Hindring. Reg meent J. Dahl. Skriverstuen i Kollekolle den 1 Julii 1768.