Berlingske Tidende, 1836-02-18
Skjøndt Amtmanden efter hosfølgende Udkast ikke har at approbere Valget, er det dog passende, at Grankrig forlanger af vor Sigjering, er i udtalt i det, med Nr. 4 betegnede Brev fra den 16. Skulde nogen til Borgerrepræsentant udvalgt Mand i Løbet af den Tid, hvori han har at fungere, komme i et Tilfælde, der betager ham sin Habilitet til foranførste Functioner, bliver han at entledige, hvorved det dog bliver at iagttage, at den Omstændighed, at Nogen senere ophører at være Eier af Gaard eller Huus, ikke skal bevirke Udtrædelse af den Post, hvortil han engang ved sine Medborgeres Tillid er udnævnt (67). Hvis et saadant Tilfælde indtræder, som, i Overensstemmelse med den sidste Deel af § 6, efr. § 7, kan for Tiden gjøre ham uskikket til at beklæde hiin Post, bliver han midlertidigen at udelukke fra Forretningerne, indtil Forhindringen er ophørt, eller den gaaer over til en vedvarende Forhindring. Det tilfalder Magistraten og Borgerrepræsentanterne at afgjøre de Spørgsmaal, der kunne opstaae i de ovenanførte Henseender, eller naar nogen af Repræsentanterne ellers har gjort sig skyldig i saadanne Pligtovertrædelser, som gjøre hans Udtrædelse nødvendig; og at naturligviis Adgang til at andrage Sagen for høiere Autoriteter staaer Vedkommende aaben. Dersom Nogen, i Løbet af den Tid, hvori han, efter den almindelige Regel, skulde ved g beføiet til at forblive sin Post, finder lange sin Entledigelse, og saadant Forlangende af Byens Øvrighed og de eligerede Borgere, eller i alt Fald ved Andragende til høiere Sted C. 13), bifaldes, bliver nyt Valg at foretage).§ 17. Borgerrepræsanterne vælge ved hvert Aars Begyndelse mellem sig selv indbyrdes ved fleste Stemmer en Formand, der sammen han faaer Underretning derom, hvilket endog kan ansees nødvendigt, for at han kan sættes i Stand, til at paaagte Valgets Lovmæssighed. Dog bør han ikke ved sin egen Resolution kunne ophæve et Valg, som han ikke finder lovmæssigt, men Sagen bør indstilles til Cancelliet. Med Hensyn til de her foreslaaede Bestemmelser, der vistnok i sig ere aldeles naturlige og hensigtsmæssige, synes ingen videre Motivering fornøden kalder Repræsentanterne, naar han finder det fornødent og leder Forhandlingerne, samt før ger for, at Beslutningerne rettelig protocolleres og expederes, hvorhos, i Tilfælde af Stemmelighed, den Mening, hvorfor han erklærer sig, ansees som Pluralitetens. Paa samme Maade vælge de en Viceformand, der i Formandens Forfald træder i hans Sted, men ellers fører Protocollen over hvad der er foregaaet under Forhandlingerne. Protocollen underskrives stedse af alle tilstedeværende Repræsentanter). Det synes mest passende, at de eligerede Borgere selv udvælge en Formand. Saavel den oftnævnte Resolution af 15de October 1817 som endeel enkelte ældre Rescripter, indeholde saadan Bestemmelse, hvorimod andre enten have overladt Valget til Magistraten eller ladet den ældste blandt Repræsentanterne er inso være Formand. Hvorlænge han skulde blive i sin Bestilling som Formand, derom savnes hidtil en almindelig Bestemmelse. Det er anseet rettest, at Valget gjelder for et Aar, hvilket og er bestemt i de nyere Regulativer for nogle slesvig-holstenske Stæders conomiske Forvaltning, saavelsom og i den preussiske 78 og 154; hvorhos Stadteordnung respective det og kan bemærkes, at Octroien for Nationalbanken af 4de Juli 1818 ; 33 ogsaa lader Formanden for sammes Repræsentanter afgaae efter eet Aars Forløb. Da desuden i Almindelighed, efter hvad der i nærværende Udkast ; 9 er fastsat, een eller flere nye Repræsentanter aarligen udtræde, saa forekommer der derved baade nye Stemmeberettigede til Formandens Valg og nye Candidater, der muligen kunde foretrækkes til denne Post, hvorhos det da og vil vise sig, om den forrige Formand, der naturligviis maa kunne vælges paa ny, har vedligeholdte sine Collegers Tillid. Den oftnævnte Jnstrux af 15de October 1817 paalægger Formanden at føre Protocollerne og Correspondencen. Derimod har den preussiske Stadterdnung foreskrevet, at der skal vælges en særlig Protocolfører. J de mindre Byer, hvor Forretningerne ikke ere mange, og det ofte er vanskeligt nok at finde een iblandt de eligerede Borgere, der har nogen Forretningsdygtighed, synes Reglen i hiin Jnstrux at være den mest passende, hvorimod det i de større Kjøbstæder synes at være en billig Lettelse for Formanden, at en anden af de Eligerede besørger Protocolførelsen og Expeditio18. Udi alle Anliggender, Kjøbstadens Eiendomme og Jndretninger, Jndtægter og Udgifter vedkommende, der ikke ved nogen særlig Bestemmelse ere unddragne den sædvanlige communale Farvaltning, er de eligerede Borgeres Medvirkning nødvendig, saa at Magistraten eller Byfogden ikke uden deres Samtykke kan tage nogen Beslutning. Naar Byens Øvrighed ei kan blive enig med de eligerede Borgere, bliver Sagen at indstille til høiere Øvrigheds Beslutning; hvorved naturligviis det, som Fleerheden af de eligerede Borgere bifalder, ansees som den samlede Borgerrepræsentations Mening, og ligeledes i de Byer, der have en af flere Medlemmer bestaaende Magistrat, disses Pluralitet bestemmer, hvad der skal gielde som Magistatens Mening).J 19. Hvor Øvrighedens Erklæring indhentes over nogen Kjøbstadens Tarv vedkommende Gjenstand, bør den altid enten tage samme under Overveielse i Forening med Borgerrepræsentanterne, eller og indhente disses særlige Betænkning, der stedse bør vedlægges Øvrighedens Erklæring. nen. Man har troet at komme det Rette nærmest, naar det, som Udkastet bestemmer, kun gjøres Formanden til Pligt at sørge for, at Beslutningerne retteligen protocolleres og expederes. Protocollationen om hvad der under Repræsentantforforhandlingerne er foregaaet, synes at kunne paa lægges Viceformanden. Motiverne til denne Paragraphs Jndhold ere anbenbart hentede fra Sagens Natur og det Billige, der er i, at Communens Medlemmer, der maae udrede ikke ubetydelige Bidrag til Bestridelsen af sammes Fornødenheder, ogsaa gjennem deres Repræsentantere bør have Stemme om Alt, hvad der vedkommer Byens Oconomi. Dette har ogsaa i de hidtil gieldende Bestemmelser havt Hjemmel, uden at dog Repræsentanternes Medvirkning er fremtraadt tydeligt nok. Hvad de særegne Grene af Communeforvaltningen betræffer, som henhøre under andre end den almindelige Bestyrelse, da vil herom udførligere blive talt under 5 20. Slutningen af Paragraphen er bygget paa den Grund, som ovenfor ved 5 13 er anført. Saa ere og Borgerrepræsentanterne berettigede til selv at sætte enhver Byens Tarv vedkommende Gjenstand under Overveielse, og Øvrigheden er pligtig, naar et Forslag af Borgerrepræsentanterne indkommer, derover, paa disses Forlangende, at afgive skriftlig Resolution, hvorhos Borgerrepræsentanterne, hvis de ikke med dennes Jndhold ere tilfredse, kunne forlange Sagen, i fornødent Øvrighedens Fald, forsynet med deres og nærmere Erklæring, forelagt høiere Øvrighed).§ 20. For at de af Borgerne udvalgte Repræsentanter ogsaa kunne erholde en passende Medvirkning paa de Communalanliggender, der ere anbetroede nogen særlig Administration, bør for Fremtiden de Mænd, og Skoleforstandere have der, som Fattig Sæde i Fattig- og Skolecommissionerne, udnævnes af fornævnte Repræsentanter, hvoriblandt i det Mindste den ene bør være af deres egen Midte, hvorhos dog, saafremt et Landdistrict hører ind under Byens Fattig eller Skolevæsen, een af bemeldte Districts Beboere, der indtilvidere udnævnes af Amtmanden, ogsaa skal være Forstander for bemeldte District samt have Sæde i Commissionen. Saa bør og med særdeles Hensyn til den, Sognebeboerne efter Lovens 222. 64 paaliggende eventuelle Forpligtelse til at tilveiebringe det Fornødne til Kirkens Vedligeholdelse ved Ligning, een af Borgerrepræsentanterne, som de øvrige dertil udvælge, have Sæde i Byens Kirkeinspection, eller i de Byer, som have flere Kirker, een i hver af Kirkeinspectionerne. Ligeledes bør og Borgerrepræsentanterne for Fremtiden selv udnævne de af sammes Medlemmer, der skulle have Sæde i de efter Forordningen 6 April 1832 § 13 i alle Kjøbsteder, og paa enkelte Steder forhen ifølge specielle Rescripter oprettede, Bygningscommissioner).) Jndholdet af denne Paragraph er i det Væsentlige overeensstemmende med de hidtil gjeldende Regler. Efter de hidtil gjeldende Regler have Kjøbstæderdernes eligerede Borgere ingen Andeel i Bestyrelsen af Fattig- og Skolevæsenet, de have ingen § 21. Borgerrepræsentanterne have i Forening med Magistraten eller Byfogden betiStemme over de Udgifter, der anvendes i disse Grene, ingen Stemme over disse Udgifters Ligning paa Jndvaanerne m.m. Denne Afvigelse fra den almindelige Regel er vel tildeels foranlediget ved, at det ikke er Magistraten, som saadan, der bestyrer Fattige og Skolevæsenet, og at Udgifterne heller ikke udelukkende falde paa Næringsbrugerne (de egentlige Borgere, hvilke alene hidtil have været repræsenterede ved de Eligerede. Man har imidlertid søgt at erstatte de eligerede Mænd ved at tilforordne de Embedsmænd, som have Sæde i Fattig og Skolecommissionerne, nogle Borgere eller andre Byens Jndvaanere. Men nagtet Fattige og Skolevæsenet vistnok bør have en egen Bestyrelse, og de eligerede Borgere ikke kunne sættes i samme Forhold til disse Bestyrelser som til Magistraten, saa bør dog denne saare vigtige Deel af en Byes Udgiftsvæsen ikke ganske undtages fra de Eligeredes Virkekreds. Det synes derfor passende, at deeligerede Borgere vælge dem af Communens Jndvaanere, der skulle tilforordnes de Embedsmænd, som ex officio have Sæde i Fattig- og Skolecommissionerne, og deriblandt i det Mindste Een af deres egen Midte. Det synes imidlertid hensigtsmæssigt, at ogsaa Andre kunne vælges til de omhandlede Functioner, da de Eligeredes Forretninger kunne synes at blive altfor byrdefulde, naar de ubetinget skulde paatage sig den Deelagtighed i Fattige og Skolevæsenets Bestyrelse, som nu paaligger særskilte Fattig- og Skoleforstandere.