Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-11-10
(Jndsendt.)Er en Proprietair og Landvæsens-Commissair berettiget til, nedenfor 180 Favne Vandgrøft – som Sognedistrikket iaar Note tilligemed en Steenkiste har bekostet igjennem hans Jorder, for at give et offentligt Vandløb en forandret Retning - at afdæmme Vandet, hvorved dette, især ved Vintertøebruddet, tvinges ind paa Naboen, over dennes Hegn og overskyller hans Jord, Dette ønskes besvaret af en Lovkyndig. Maa trykkes. G. Klauman. Flere have forekastet mig det som Lunkenhed, til Gjengjeld for den Tillid Bondestanden har viist mig ved deres Valg til Stænderdeputeret, at jeg ikke har taget til Gjenmæle imod Hr. Dr. theol. Biskop Fabers Artikkel i Ugebladet Tidshistorien, angaaende Landcommunesagen: denne Anskuelse er tillige søgt udbredt i det Valgdistrict hvorunder jeg hører, ligesom man og i dette har søgt udspredt, at jeg ikke til det forestaaende Valg kan gjenvælges og endelig skal det være betydet Fæstebønder, at deres Herskab vil ansee det med Misfornøielse, hvis man gjenvalgte mig til Deputeret. Disse Machinationer haaber jeg ved efterfølgende bemærkninger at tilintetgjøre. Hvad Hr. Dr. theol. Biskop Fabers Artikkel angaaer, da har jeg, samme Dag den udgik fra Trykken, oversendt samme til Hr. Stænderdeputeret C. Neergaard, med Anmodning om at tage til Gjenmæle (i modsat Fald havde jeg gjort det). Denne hæderlige Mand har sikkert ved sin Modartikkel, i samme Blad, fyldestgjort enhver billig Fordring fra Bondestandens Side, i det mindste finder jeg dette. Som bekjendt har jeg tidligere offentlig optraadt imod Hr. Biskop Faber, naar han efter mine Anskuelser har søgt Geistlighedens Jndflydelse fremmet, til det Heles Skade (vide mit Sendebrev til Dr.theol. Biskop Faber); Adskillige have haardt angrebet mig herfor, idet man har paasagt mig, at personlig Anmosttet har ledet min Pen. Hovedangrebet paa mig, nemlig af Hr. Dr.theol. Kalkar, er endnu under Overdomstolens Paakiendelse; det er saaledes ikke afgjort, om jeg med Ret eller Uret er angreben som skeet er. Paa Grund heraf troer jeg, at have havt fuld Føie til, naar en Anden vilde tage til Gjenmæle, og det endda en Mand med Evner jeg maa erkjende mine overlegne og med Attraae efter at gavne Fædrelandet, der ikke staaer tilbage for den jeg nærer, at holde mig tilbage fra at skrive imod den berørte Artikkel af Hr. Biskop Faber. - Naar Listerne paa de Valgbare blive, som jeg haaber (endnu er det ikke skeet), omsendte i Sognene, og man af samme seer at jeg derpaa er opført, vil man erfare at jeg kan gjenvælges, og Enhver vil da indsee det Latterlige i Forsøget at indbilde Vælgerne det Modsatte, og hvad Jndvirkningen paa Fæstebønder angaaer, da var det tilvisse høiligen at beklage, hvis disse ved saadanne Midler skulle kunne ledes. Jeg indseer det, disse mine Linier vil af Adskillige kaldes ubeskedne, man vil sige: han venter, kan man see, at blive gjenvalgt til Deputeret." Jeg svarer aldeles uforbeholden dertil – ja det venter jeg, men ikke ubetinget - thi Bevidstheden om at en redelig Villie til at gavne Konge og Fædreland, og in Specie Bondestanden, har fremkaldt ethvert Ord fra mig i Stændersalen, berettiger mig til denne Forventning, hvis ikke vælgerne kjende en dueligere og selvstændigere, som de vil betroe min nu indtagne Plads, og idet jeg af Hjertet ønsker dette, opfordrer jeg paa det indstændigste vælgerne til, saa sandt som det er deres Pligt, nøie at erkyndige sig, ikke alene i deres eget District, men i samtlige til deres Valg-Classe hørende Districter, at gjøre dette, og kun at vælge den dueligste, uden at lade sig lede af udvortes Grunde. Denne min Opfordring gielder ikke alene det Valgdistrict, hvoraf jeg er Medlem, det gjelder den hele hæderlige Bondestand, idet jeg tilføier - det næste Valg vil efter al Sandsynlighed være af uendelig større Vigtighed, for vort kjære Fædreland end det foregaaende, forenes derfor som een Mand om at træffe de fornuftigste Valg, see meest paa en redelig Villie og liberale Grundsætninger. Kragsberggaard den 9 Novbr. 1810. C. H. Hansen.