Jyske Efterretninger, 1793-09-06
(Jndsendt den 3die Septemb.) Svar. paa det af den constituerede Byefoged Hr. Bassesen, i Nibe, i de Aalborgske Jndske Efterretninger No. 34 d. A. fremsadte Spørgsmaal, angaaende: Om Hr. Forvalter Gierlev paa Lundbek, i en Sag Denne har paadømt for Hiin, og paa Hr. Bassesens Vegne og Ansvar, har handlet i Qvalite af Fuldmægtig for Hr. Baasesen eller ikke; Og Tanker over Hr. Gierlevg desangaaende i No. 35 indrykkede Erindringer. Septemb. Jeg maae i Forveien erindre, at jeg ikke kiender no I gen af de gode Hr. personlig. Rygtet har fortalt meget Godt om Hr. Bassesen, og dersom nogle Træk, der fortælles om ham, ere sande, saa fortiener han, efter mine Tanker, dette gode Rygte. Om Hr. Gierlev har jeg heller ikke hørt andet end Godt. Dette siger jeg kun, for at overbevise enhver om, at jeg ikke har nogen Anledning til at være partisk i denne Sag. Jeg vender mig nu til Sporgsmaalet selv. Dette forekommer mig hverken saaledes, som det er forekommet Hr. Gierlev i hans Erindringer i Avisen No. 35, ikke heller anseer jeg det saa vigtig, at Hr. Bassesen havde havt nodig at fremsætte det offentlig til Besvarelse, for at komme til Overbeviisning om hvem der havde seilet; Thi denne Overbeviisning kan enhver fornuftig Mand uden Grublen let have; Og skiønner jeg ret, saa har dette nok heller ikke været Hr. Bassesens Hensigt; Tvertimod ville han paa denne Maade tilvende sig, saa synes mig, en Revange over Hr. Gierlev, fordi Denne har talt om ham i en foragtelig Tone i den Paategning Hr. Gierler har givet paa Landstingsstævningen, der er bleven fremlagt og læst offentlig paa Landstinget. Jeg vil ikke gjøre mig selv meere fuldkommen end jeg er, og derfor oprigtig tilstaaer: At jeg, i Hr. Bassesens Sted, mueligt havde valgt samme offentlige Maade som han, at fremlægge for Publicum, hvad der pro et contra var passeret denne Sag betræffende; Thi en ærekjer Mand bor ikke skumle over sine Handlinger. Alt dette angaaer vel endnu slet ikke Spørgsmaalet selv, men det staaer dog som en Forberedelse, heller ikke til Overflødighed. Virkelig troer jeg ikke, at Hr. Bassesen forlanger Spørgsmaalet besvaret; Thi Svaret ligger upaatvivlelig i Hr. Gierlens egen Paategning paa Landstings Stevningen. Jeg difinerer Fuldmægtig ved en Person, der paa en Andens Vegne og Ansvar forretter noget. Er denne Difinition rigtig, og det skulle jeg troe, saa behøves ingen videre Svar, Thi Hr. Gierlev har selv tilstaaet usin Paategning, (med Tillæg af et NB., hvilket NB. slet ikke staaer til nogen Ære for Hr. Gierlev, naar det Foregaaende læses og overveies,) paa Landstings Stevningen: At han havde afsagt den paa ankede Dom paa Hr. Bassesens Vegne og Ansvar. Lovens 3 B. 19 C. 2 Art oplyser Sagen allerbedst; Den siger: Giver Husbond sin Tiener, eller Anden Fuldmagt a., Det er klart deraf, at saa lidet som en Brødtiener er sin Hosbonds Fuldmægtig, naar han ikke har Dennes Fuldmagt, saa vist er det, at enhver Anden uden for Hosboudens Huus virkelig er Fuldmægtig for den, der har committeret ham til paa hans Vegne at forrette noget, naar han paatager sig at udføre hvad ham er overdraget. Hr. Gierlev synes at sætte en Æres Forkleinelse i at kaldes Hr. Bassesens Fuldmægtig; Virkelig beviser dette ikke andet end dum Stolthed og et feil Begred og Ære. Skulle vel Hr. Gierlev derfor være mindre agtværdig: Hvor mangen brav og agtværdig Mand paatager sig ikke at forrette noget paa en Andens Vegne, og for saadanne Handlinger offentlig selv kalder sig Fuldmægtig, Jeg kunde derpaa anføre 1000de Exempler, men det var at fornærme mine Læseres Conduite og Dømmekraft. Jeg kommer nu til den Støtte som Hr. Gierlev helder sig til: At han var af Høie Øvrighed constitueret til at forrette Herredsfoged Embedet i Hr. Bassesens Fraværelse; Men Hr. Bassesen fortæller os, at det var efter hans Begiering, og at det var paa hans Ansvar. Det maatte og saaledes være, Thi Amtmanden kunde ikke paa egen Haand constituere nogen til at forrette Embedet, uden i det Tilfælde at det havde været vacant. Den egentlige Fuldmagt for Hr. Gierlev var altsaa udstædt af Hr. Bassesen; Men at en saadan Fuldmagt ikke kan gielde, førend den ved Øvrighedens Paategning er ratificeret, det har sin Grund i Tingens Vigtighed, og fordi Øvrigheden, som skal paasee at Justitien tilbørlig pleies, ikke skal være uvidende om i hvis Hænder den overdrages; Thi vel skeer alting paa Embedsmandens eget Ansvar, men derfor ber Forretningerne dog ikke overdrages til en Ladefoged eller Tærsker f. Ex., og det er det Øvrigheden skal paasee ved sin Constitution, intet videre. Hr. Forvalter Gierlev har altsaa, saa vist som den røde Farve ikke er sort, afsagt den ommeldte Dom i Qvalite af Fuldmægtig for Hr. Bassesen; Og det er til hans Skiendsel om han fremtuncer i at benægte denne Sandhed. Hr. Gierlevs Bekiendtgiørelse i Avisen No. 35 er efter mit Begreb, i høieste Grad latterlig; Hans Lignelse, som skal give ham Anstrog af Lærd, passer sig paa Hr. Bassesens Spørgsmaal som en Næve til et blaat Øie, og hans Bibel Citation er netop anvendelig paa Hr. Gierlev selv. Hvem er det der først har oppet Trætten? Jeg veed ikke om jeg feiller, naar jeg paastaaer, at Hr. Gierlevs Paategning paa Landstings Stavningen er saa uartig og saa dum, at den kunde bringe enhver ærekiær Mand i Harnist. Men saa beviser den endelig til Slutning den frige Gierlev, den ægte Poltron Hvor megen Umage giør han sig ikke, for at giøre det tydelig for enhver, at Hr. Bassesen skulle staae til Ansvar for hvad Hr. Gierlev har gjort. Hans Paategning lægger det tydelig for Dagen, at han er bange for sine egne Handlinger, og med alt dette vil han ikke kaldes Fuldmægtig. Han forekommer mig som Barnet der har gjort Ondt, men af Banghed for Straf sætter en anden Skylden paa, for at undvige Straffen; Det kan gierne være at Dommen er rigtig, men jeg sætter mit Hoved paa, at Hr. Gierlev er bange for den, og at denne Frygt har bevæget ham til saa ængstelig at undvige al Ansvar, der evig udmærker ham, som den Feige og Forsagte. Hr. Gierlev vil til rette Tid forsvare sin Paategning, der er skrevet med Overlæg, siger han, Destoværre for ham, at han undviger Tiden; Naar er ellers den rette Tid uden nu? Men 1000de Gange desto værre for ham, at hans Paategning er skrevet med Overlæg: Dette beviser absolut enten at han har et ondt Hierte, der kunde overlægge en slet Sag, eller, at han er en meget uoplyst Mand, der ikke kiender Forskiellen paa Principal og Fuldmægtig. Forfatteren heraf nævner sig ikke, for ei uden Nødvendighed at klamres med Hr. Gierlev, der ikke bliver ved Sagen, men angriber Personen. Jeg troer ellers, at Hr. Bassesen, som har givet Anledning til dette Svar, indestaaer Bogtrykkeriet for Betalingen derfor, uden at hensee til, enten det er ham med eller imod.