Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-04-04
Ayrshire i Skotland er bekjendt for sit udmærkede Hornqvæg, der har meget tilfælleds med den angelske Race Uagtet Meierierne og deres Producter ikke kunne sammenlignes med de bedste hos os, og Priserne paa Smør ikke ere synderlig høiere end her, giver en Meieriforpagter dog en aarlig Afgift af 90 Rbd. dansk for hver Ko, hvortil Eieren leverer et bestemt Qvantum Foder. For en lille Kobød man forgiæves 180 Rbd. og en udmærket Tyr koster 350 a 400 Rbd. Hr. Tesdorpf meddeler følgende Fortegnelse over de Fordringer, man stiller til en AyrshireKo af 1ste Classe. Hovedet lille, og løbende spidst ud fra Øiet til Snuden; Øinene store, sorte og klare; bred imellem Øinene med en ubetydelig Synkning i Centrummet af Forhovedet; Hornene smaa, krumme, klare og temmelig opstaaende; Halsen lang og efterhaanden spids udløbende imod Hovedet; Skuldrene tynde; Forfjerdingerne lette, men dybe og tynde, Brystet lige og bredt, bagved Forlaarene løst og aabent; Kroppen dyb; Bækkenet i Underlivet hængende; Ribbenene dybe, hvælvede og runde; Halen lang og smal; Benene tynde og korte, med faste Led; Yveret stort, det maa være langt inde under Kroppen, og være tæt sluttet til den, bagved hverken kjødfuldt, dybt nedhængende eller løst, Melkeaarerne store og fremragende, Vorterne 2 1/2 a 3 Tommer lange, spids udadløbende i en Afstand af 7 a 9 Tommer i Længden og 6 1/2 a 7 Tommer i Breden; Skindet blødt og løst, Haarene bløde. Disse med megen Omhyggelighed samlede Kiendetegn fortjener saa meget mere Opmærksomhed, da de ikke alene gjælde for denne Race, men for Malkekoer i Almindelighed. De Gaarde, som Hr. T. besøgte, vare som oftestForpagtergaarde (Farms) paa 200 a 250 Tdr. Land, og selv hvor Jorden ikke er saa god som her i Stiftet, gives dog en Afgift af over 3 Tdr. Hvede, som efter derværende Priser udgjør over 36 Rbd., pr. Tde. Land, og desuagtet lønner Forpagteren sine Arbeidere ganske anderledes end her, fører et behageligt Liv og tjener Penge til J England, som selv i de agerdyrkende Districter begynder at lide af Overbefolkning, ere Arbeidernes Kaar ofte mislige, men i Skotland beregnede en Forpagter sin aarlige Udgift for hver fast Arbeider (gifte Huusmænd til 270 Rbd., og de have Arbeide hele Aaret igjennem. Den almindelige Løn er: 1 Ko frit forret og græsset, 54 Rbd. i Penge, 9 Tdr. Havre, 5 Tdr. Byg, 2 1/4 Tdr. Ærter, 1800 Alen Kartoffelrader, et Lpd. Hør eller 9 Rbd., det fornødne Steenkul til Brændsel og Kosten i 5 Uger om Høsten. For Huset præsterer Konen 18 Dage i Høsten. Konernes Dagløn er fra 2 Mk. til 2 Mk. 1 Som de Resultater af sine Jagttagelser, der især ville være anvendelige her i Danmark, anfører Hr. Tesdorpf følgende: "Meest og væsentligst har Afsætningen af Producterne bragt Skotlands og Englands Agerbrug paa det Standpunct, det staaer. Det er de stadige Consumenter, vi tidt og mange Gange have savnet. Men England kommer os i saa Henseende imode, og de øvrige fremmede kornconsumerende Lande, saasom Frankrig, Holland, Belgien, ville visseligen snart følge dets Exempel. Efter de Symptomer, der ligge klart for Dagen, ville vi snart kunne vente fri Jndførsel i England, og det er især i dette Tilfælde, at endeel af de kostbare Forbedringer, der ere blevne anvendte i Englands og Skotlands Agerbrug, ville kunne betale sig for den danske Jordbruger. – Det er almindelig bekjendt, at mange af Englands store Godseiere, have næsten udelukkende opoffret deres Tid for Agerbrugets Fremme. Ved de store Midler, der have staaet til deres Disposition, ere sikkerlig mange væsentlige Forbedringer og Opfindelser gaaede ud fra dem, men de virksomste og dygtigste Landmænd fandtes alligevel altid i Forpagterstanden, og de klogeste Godeieres viseste Foranstaltninger have altid bestaaet deri, at sætte Andres Kræfter i Bevægelse, at knytte Andres levende Jnteresse til den Jord, som vedblev at være Godseiernes Eiendom, og idet de bevirkede dens fuldkomneste Afbenyttelse, sørgede de for Forpagter nes og deres egen fælles Jnteresse. Dette have de især bevirket ved at give deres Forpagtere lange Contracter; saaledes finde vi i Norfolk stadig 21 Aars Forpagtnings contracter, i Skotland 19-aarige. Den afdøde Lord Leicester svarede den franske Greve Gouren paa hans Spørgsmaal, hvorfor han ikke var Medlem af det kongelige Landhuusholdningsselskab: "Jeg holder meere af at handle end tale, saalænge mine Herrer Colleger ikke give deres Forpagtere 21 Aars Contracter, ville de ikke grundig kunne hæve Agerbruget." Vi høre saa ofte, at det ikke kan betale sig for en Fæster at forbedre sine Jorder, hvad skulle vi da sige om Forpagteren, der ikkun har en Contract paa 10 Aar, Sandelig, hans Stilling er ofte at beklage. – Arbeidernes Forfatning i Skotland kan vistnok ligeledes tjene os til Exempel. Hvorledes tør vi beklage os over en Huusmands daarlige Arbeide, naar vi anvise ham en Bolig, som vi saa ofte see dem hos os paa Landet, naar de boe en halv Miil eller tre Fjerdingvei fra Arbeidstedet, og tidt maa nøies med en Dagløn, der neppe kan slaae til til Livets Ophold, langt mindre til en kraftig og sund Føde Gunstige Aaringer og heldige Conjuncturer indeholde sikkerligen Forpligtelsen til ret alvorlig at tænke paa, hvorledes Huusmændenes Kaar kunne forbedres, og der gives visseligen neppe en bedre og velsignelsesrigere Anvendelse af Penge, end at sørge for gode og sunde Boliger til Arbeiderne. Saaledes anvendte Penge forrentes tilsyneladende daarligt, men de bære Frugter, der ofte smage bedre end Penge. Det er os, der skal komme Arbeiderne imode, vi kunne ikke vente det Omvendte. - Høist practiske ere ligeledes de engelske og skotske Korn- og Qvægmarkeder, og vistnok særdeles anvendelige for os een Gang om Ugen paa et eller to Steder i et Stift, ligesom Stiftet er stort til. Disse Markeder, forbunden med stadige Communicationer baade paa Landet og paa Vandet, vilde lette Afsætningen betydeligt.