Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-05-07
Kallundborg, den 15de April. Vi skulde have saaet Ærter i Dag, dersom Veiret ikke havde været saa uroligt. Jeg har derved faaet Tid at besvare Deres ærede Skrivelse. Jndbydelsen at deeltage i det Kjøbenhavnske Fiskeselskab til at udruste Hukkerter paa Torske- og Sildefangst i Nordsøen, er ikke for mig; jeg vilde heller være fælleds med Sælhundene i vore Farvande; de ere saa dumdristige at tage Fiskene ud af Fiskernes Garn, og man kjender ei her, som i Sverrig, til at indhegne Skjærene med Garn, for at fange dem. Kornpriserne, troer jeg, ville ikke stige; thi Nordmanden vil snarere hente Byg og Havre i Skaane, end her, formedelst Jndførselstolden, og at sende Bygget til Middelhavet og Hveden til Amsterdam, som Fyenboerne gjøre, og hente det i Lolland, kunne vi ei indlade os i, da vi ingen Fartøier have, og den Sæd, vi skulle udskibe, maa skee ved Dragøes mænd. Jeg skulde og næsten befrygte, at Sæden kunde tage Skade i Skibsrummet paa saa lang en Reise som til Middelhavet; thi det kan møde paa en Reise til Norge, naar det er nylig tærsket Sæd, med gammel Sæd skeer det ikke. - Det er vanskelige Tider, man lever i; jeg veed ikke, hvad man tør foretage sig. Jeg troer det kunde betale sig at kjøbe Tranemosen og parcellere den ud, da vi have Mangel paa Jldebrand. Underligt nok, at man, da Lerchenfeldt har været i saa mange Eieres Hænder, ei her i Byen har speculeret paa den; jeg troer der kunde kjøbes med Fordeel. Gaarden har 11 Marker paa 32 Tdr. Land, foruden Mosen, Svendstrup Skoven og Plantagen, og 93 Tdr. Hartkorn Bøndergods, med 80 Beboere af Gaarde og Huse, som forrette Hoverie, og ere pligtige at skiære visse Læs Tørv i Tranemosen. Der hører til Gaarden en god Qvægbesætning af 100 Køer, og Bygningerne ere nye og gode. – Benzonslund er at faae tilkjøbs. Den har en smuk Bopæl, god Hauge, et velsignet Damfiskerie, - det bedste i Sielland næst efter Gissenfeldt, - god Skov, og Jorder, beqvemme til Vaarsæd. Den, som har Lyst til at kjøbe samme, maa ikke betænke sig for længe; thi muligen er Eiendommen solgt inden Terminen. N. Præstegaard pr. Aalborg, den 25 April. Jeg vilde gjerne skrive Dem Eet og Andet om vor Forfatning her, naar jeg kunde skrive noget Trøsteligt. De Fremskridt, der før og under Krigen, vare gjorte til en bedre Dyrkning, og bedreRacers Anskaffelse, gaae ei nær saa rask til Maalet, som Freden lod haabe. Vor Cours, og Mangel paa Drivtscapital, ere ufordeelagtige for Landmanden. Jsær har Jylland lidt et ubodeligt Tab. siden Norges Fraskillelse; vore Kornvarer ere der usælgelige, og Fedevarer udskibes med Tab, da Ud= og Jndførselstold i Specier, medtager Varenes halve Værdie. Nu speculere Kjøbmændene at sende Kornvare til Portugal og Middelhavet, men da hertil udfordres store Skibe, ere de mindre ude af Farten og Fortjeneste. Sildefangsten er overordentlig god, og er med Uldhandelen den Export, der bringer Penge i Landet. Jeg kan forsikkre Dem, at det er sandt, hvad der er omtalt i offentlige Blade, at Herregaarde (NB. uden Tiender, dog med noget Hoverie) ere bortforpagtede for den Sum, Udgivterne beløbe sig til. - Jeg var saa lykkelig eller ulykkelig for 8 Aar siden at kjøbe mig en Eiendom paa 1 Tde. Hartkorn, paa hvilket jeg har forsøgt Vexeldriften i 4 Aar. Man har anseet mig for en gal Mand ved kun at lade Kløveren staae et Aar. Jmidlertid har jeg seet, at det svarer Regning i saamange Henseender, og da leer den bedst, der leer sidst. Havde vi kun Markfred, vilde det endnunkaste bedre Fordeel af: sig. - Rugen var for 2 Aar siden ninge, i Fjor maadelig, og tegner ikke heller godt i Aar, og vort tørre og kolde Foraar spaaer en ringe Græsvæxt. Da Jyllands Økonomie gjerne vil holde meget Qvæg, Prisen i Efteraaret var ringe, og Afsætningen er standset i Vinter, er her næsten almindelig Fodertrang, og man seer hele Hjorder bide paa Lyngtoppen for at redde Livet.