Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-11-04
J Læseværelset var fremlagt et Regnskab over de Udgifter, der vare foranledigede ved Østifternes Stænderforsamling 1838, forsaavidt de af Præsidenten ere anviste. De have udgjort 28,704 Rbd. 50 s. Deraf ere 2351 Rbd. 69 s. beregnede for de Deputeredes Reiseomkostninger og Diæter paa Reisen, hvilke altsaa have medtaget en Tolvtedeel af det hele Beløb. Til Medlemmer af Petitionskomiteen valgtes Kirk, Hald, Petersen, Aagaard, Rygaard. Commissarius fremlagde: Udkast til en Placat indeh. nærmere Bestemmelser ang. Appellationsstævninger i Skiftesager (Com. Ingerslev, Jensen, With) Udkast til en Forordning indeh. nærmere Best. om Beviset i criminelle Sager og Udkast til en Plakat om, hvorledes Den i visse Tilfælde skal ansees, der findes i Besiddelse af stiaalne Koster (Com. Bruun, Holm, Petersen. Udkast til en Frdn. indeh. Best. ang. alm. Pantsætning (Com. Nygaard, Otterstrøm, Estrup. Udkast til en Anordning ang. nødv. Appel i criminelle Sager (Com. Funder, Borberg, Jensen. Udkast til en Anordn. inden. Forandring i Bestemmelserne i Pl. 7de Marts 1827 (Otterstrøm, Bruun, Rygaard). Udkast til en Fd. indh. nærmere Best. af hvad i Fd. 13 Decbr. 1793 ang. Veivæsenet er foreskrevet osv. (Com. Kirk, Lüttichau, Brink=Seidelin, Friis, Fielstrup, Wulff, With). Fjerde Møde, den 17de Octbr. Af Andragender, som Præsidenten meldte at have modtaget, anføre vi Rummelhoff - Andragende fra Kjøbmændene og Skipperne i Nibe samt fra Handelstanden i Nykjøbing om Oprettelsen af en Commission for Styrmandsexamen i Aalborg. Wulff – Forslag til en Petition om Consumtionsafgiftens Ophævelse mod en Personelafgift. Brock – Andragende fra samtlige Brændeviinsbrændere i Randers, hvori de anholde om, at intet nyt Landbrænderi maa anlægges i deres Søgningsdistrict osv. Funder – Forslag til en Petition ang. Forelæggelsen af et tvaarigt Finantsbudget. Jngerslev - Andragende fra Brødrene Jensen, Brændeviinsbrændere i Aarhuus, om at Kartoffelbrænderierne ikke yderligere maae beskattes. Commissarius forelagde Udkast til en Anordning om Landcommunevæsenet. Allerede ved Indbringelsen af denne vigtige, ægtefolkelige Sag tog Rygaard Ordet, idet han henstillede, omdet ikke maatte findes, at Sogneforstanderskaberne vilde komme til at savne den fornødne communale Virksomhed, da deres Funktioner saagodtsom aldeles indskrænke sig til Skole= og Fattigvæsenet. Derimod paapegede han endeel andre Gjenstande, som passende kunde henlægges under dem, t. Ex. en Deel af Landpolitiet; Forholdet mellem Huusbond og Tiende; Sager om Hegn og Markfred. Commissarius meente, at dette, deels strax, deels med Tiden, nok vilde finde sig. Com. Rygaard, Øltgaard, With, Nyholm, Ingerslev, Borberg, Fielstrup. Commissarius forelagde dernæst en Udkastanordning indeh. Forandringer i Fd. om Told- og Skibsafgifter, Com. Borberg, Rosenørn, Rummelhoff. Udkast til en Anordning, indeh. en Jndskrænkning i den de ugifte Bønderkarle paa hvilende Forpligtelse til at tage fast Tjeneste. Com. Fleischer, Kirk, With. Femte Møde, den 20de October. Af de Andragender, Præsidenten anmeldte at have modtaget, udhæve vi, Funder – Andr. fra Mag. Jngerslev om en forandret Organisation af Bestyrelsen for Underviisnings- og Kirkevæsenet. With - Forslag angaaende Modificationer i Stænderinstitutionen. Schytte - Petition fra 131 Jndvaanere i Horsens om at Landets forenede Repræsentanter maatte forundes besluttende Medvirkning ved Lovgivningen ialmindelighed, samt ihenseende til Statens Jndtægter og Udgifter isærdeleshed. Nyholm Petition fra 30 Landsogne med 878 Underskrifter i Hjørring og Aalborg Amter om Forandring i Statsforfatningen. Nielsen - Andragende fra 53 Borgere og Skippere i Aalborg om Ansættelse af en NavigationsExaminator for Jylland. Tøstesen - Andragende fra 15 Sognefogder i Vesterhorns-Herred om Landbrænderiernes Frigivelse. Præsidenten bemærkede, at Forsamlingen udentvivl paa Grund af den noget knapt afmaalte Tid, maatte indskrænke sig i Henseende til Antagelsen af private Sager. J de faa Dage, man havde været samlet, vare allerede treogtredive private Andragender indkomne, og det var at vente, at der vilde indkomme mange flere. Med Hensyn hertil udbad Bruun sig en Oplysning af Commissarius. Denne havde i Roeskilde 1838 erklæret, at en af den først afholdte Stænderforsamling indgiven Petition udentvivl vilde vorde skjænket fuld Opmærksomhed af Regjeringen, om den end ikke gjentoges af den anden Forsamling. Det forekom Taleren, som om det stod i Strid med denne Erklæring, hvad der i den kgl. Bekjendtgjørelse er anført under No. 19, idet det her hedder, at Regjeringen har fundet overveiende Betænkeligheder ved at indrømme, hvad Nørrejyllands Stænder, have andraget paa, saameget mere, som intet lignende Andragende er indkommet fra Østifternes Provindsialstænder. Commissarius gav et Svar, hvorved Bruun fandt opnaaet hvad han havde tilsigtet, idet Forsamlingen nu ikke længer kunde være i Uvished om, at den ikke behøver at optage de Roeskildske Stænders Petitioner, undtagen forsaavidt de dertil særligen maatte egne sig Af Commissarii bemærkning, at det var den i Anledning af Petitionen om halmdukkede Tage nedsatte Comitees Minoritet, hvis Mening var bleven bifaldt af Forsamlingens Pluralitet, tog Hald Leilighed til at spørge Commissarius, om da den nævnte Omstændighed havde nogen Jndflydelse paa Regjeringens Beslutning. Commissarius troede ikke, at Regjeringen havde antaget nogen almindelig Grundsætning om, hvilken Indflydelse den større eller mindre Minoritet i Forsamlingen eller Comiteerne burde have paa et Andragendes endelige Resultat Dette bestemmes ved Overveielse af samtlige Omstændigheder. Commissarius indlod sig i en nøiere Drøftelse af den omhandlede Sags særegne Forhold og forklarede sig med indlysende Tydelighed. Da Hald desuagtet fandt Noget at erindre, meente Commissarius, at have forklaret sig tilstrækkeligen angaaende denne Sag, og forsikkrede, at han vist ikke skulde have nævnt den Bom stændighed, at det var Comiteens Minoritets Mening, der blev lagt til Grund for Forsamlingens Petition, dersom han havde tænkt sig, at dette kunde give Anledning til Misforstaaelse. Paa Anledning, given af Friis, yttrede Commissarius, at Forsamlingen i hvert enkelt Tilfælde havde at bedømme, hvorvidt Østifternes Petitioner ere af den Natur, at de behøve at understøttes af Nørrejyllands Stænder, for at faae den Vægt, man ønsker. Tøstesen oplæste derefter det af ham indgivne Forslag gang. Brændeviinsbrændens Frigivelse paa Landet. Dette er Vesterjydernes Ønske, og dets Opfyldelse kalde de Billighed. De blive derved frie for den ubehagelige Huusinqvisition, som Toldvæsenet tilligemed Herredsfogden, efter en Spions eller et fjendsk Menneskes Angivelse, ofte forgiæves maa foretage. Vel er der paa Landet bevilget enkelte store Brænderier, men disse føre den rigtige Vei til beskjærnet Smugbrænderi. Da der ei maa sælges mere, end 10 Potter af Gangen, saa spørges: hvor skal den Mand kjøbe sit Brændeviin, som et behøver mere end 1 eller 2 Potter, Det er urimeligt, at Landmanden skal betale Kjøbstædmandens Brænderiafgift, og see den for sig saa haardt behøvende kraftigste Gjødskning at flyde, ofte til Væmmelse, i Rendestenen. Naar Beskatningen bliver taalelig, vil ingen dansk Mand brænde i Smug, og besvige den høitelskede Monark behøvende Kasse=Indtægt Bruun. Der ere indkomne flere Andragender om, at Landbrænderier ikke maatte tillades. Det er vanskeligt, at forene de stridende Jnteresser paa en fyldestgjørende Maade, og det findes ikke, at der for Tiden er Anledning for Forsamlingen til at indlade sig paa nærværende Sag. Brock. Man kommer, i denne Sag, bestandigt tilbage til det Samme. Man taler idelig om Landmandens Ret til at forædle Kornet som han vil; men det er dog Landet, der skal producere og Kjøbstæderne der skulle forædle Produkterne. Ligesaalidet som en Landmand, fordi han avler Tobak, Cichorie eller Raps, kan anlægge en Tobaksfabrik, en Cichoriefabrik eller en Oliemølle, ligesaalidt bør han kunne anlægge et Brænderi. Men hertil kommer desuden: at Brændeviin i og for sig er en, skjøndt langsomt tærende Gift, og at Regjeringen derfor bør have Jndseende med dets Production, ligesom den maa have det med Opiums Tilvirkning af Valmuen. Naar alle Landmænd have Ret til at brænde, hvad Nytte har da den Enkelte deraf, Statsformaalet kræver at Kornet ikke spildes. Men ved Landbrænderierne ødsles der med Kornet; det spildes, svies og fordærves ofte. I de Khvnske Brænderier indbringes der af 1 Td. Sæd 56 Potter Brændeviin, i Landbrænderierne kun 24 Potter. Tostesen: Landmanden ødsler ikke mere med Kornet, end Kjøbstædmanden. Der sees ingen Grund, hvorfor man ikke paa Landet skal kunne faae sit Brændeviin i Forhold for ligesaa godt Kjøb, som i Kjøbstæderne. "Men der har, saalænge jeg har levet, bestandigt hersket Misundelse mellem den Rige og den Fattige, mellem Kjøbstædmanden og Landmanden. Tungt er det dog isandhed, her at skulle strides om sin Ret, og saalænge vi ikke kunne blive enige om, hvad der vil være til fælles Gavn for os Alle, og ikke kunne række hinanden broderlig og kjerlig Haand, kunne vi ei heller forlange, at Kongen skal give os Andet, end hvad vi have." Jngerslev henviste til de skadelige Følget, som den frie Brændeviinsbrænden har havt i Norge og Sverrig, ja selv paa Bornholm. Det vilde dog isandhed være en besynderlig Paastand, at Jyderne skulde være af en ganske anden Natur i denne Henseende, end andre Folk, og da det er min fuldkomne Overbeviisning, at Brændevinets Udbredelse er et Nationalonde, mener jeg, at Forsamlingen nu ikke bor ødsle mere Tid paa nærværende Sag." Ole Kirk. "Det siges, at Brænderiernes Frigivelse vil bevirke Drikfældighed, men jeg kjender Egne, hvor der, saalænge jeg har levet, er brændt Brændeviin uden mindste Sky, og Drikfældigheden er der dog neppe større, end andetsteds, skjøndt man der forbruger mere Brændeviin." Saamange jydske Landmænd ønske denne Sag bragt til endeligt Resultat, saa der dog engang kan sættes noget Lovligt istedetfor det Ulovlige, der kun har en skadelig Indflydelse paa Folkets Moralitet. "Det er udenføral Tvivl, at Sagen bør underkastes Prøvelse af en Comitte." Jngerslev. Hvis det er udenfor al Tvivl, at der bør nedsættes en Comittee, da er jo al videre Discussion overflødig; men jeg maa dog være af modsat Mening med den foregaaende Taler, og naar han paastaaer, at Drikfældigheden ikke er større i de Egne, hvor der brændes Brændeviin, da lærer min Erfaring mig netop det Modsatte, da alle ældre Folk der høre til de saakaldte Seig drikkere, der drikke firegange saameget Brændeviin som andetsteds, skjøndt de vel egentlig ikke kunne siges at være berusede." Brock. Det stemmer ogsaa med min Erfaring. Hvor der ikke er Brænderier, faae Folkene kun i Høsten Brændeviin, medens de i hine Egne faae togange om Dagen, og dette vil om Aaret udgjøre en Forskiel af 150 Potter paa en Gaard. Ole Kirk. Ja vel forbruges der mere Brændeviin, hvor Brænderierne ere almindelige, men det har dog ikke viist sig at have nogen skadelig Indflydelse paa Helbreden.