Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-01-20
Nyeste Skilderi af Kjøbenhavn. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Torsdagen den 20 Januar 1831. No. 12. 28 Aargang. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. De i den belgiske Revolution virkende Personer. (Fortsat fra Nr. 10.4. Goswin Joseph Augustin Baron de Stassard. Han er fød i Mecheln 1780. Sin første Opdragelse erholdt han hos sin Farfader Baron J. J. de Staffard, Statsraad og Præsident af Konseilet i Namur, hvor denne Mand 1801 døde, ham, man holdt for at være en af de lærdeste Embedsmænd Belgien nogensinde har havt i sit Skjød. Vor de Stassard havde den Lykke, deels hos Ex-Fædre af JesuiterOrdenen deels hos Tilhængere af de ny Jdeer, at erholde sin videre Dannelse, en Omstændighed, som begrundede begges Grundsætningers Fusion hos ham, og i de senere Dage hævede ham til at være en Mand af begge modsatte Partier. Denne Tids materialistiske Retning blev ei heller fremmed for ham. - Efterat være udtraadt af Kollegiet i Namur, hengav han sig fortrinligen til Belletristiken, og gik siden ikke over fra sammes Kreds til strængere Videnskabelighed. Det første, hvormed han som Skribent fremtraadte, var en Samling af Jdyller, under Titel: Sentimentale Smaating, de ere optagne i Bibliothequepastorale de P. Chaussard, og i flere Recueils Opmuntret ved det gunstige Bifald, samme fik, besluttede han at ville paa Universitetet i Paris fortsætte sine Studier, og Lovkyndigheden blev hans Fag. Her blev (1805) Prisen i Veltalenheden tilkjendt ham, og senere den i Platdoiriet, og Criminallovgivningen. 1804 erholdt han den Post, at være Auditør ved Statsraadet, 1805 Jntendenturen i Tyrol. Her virkede han kraftigt imod det heeltemodige Folks Anstrængelser, hvilket allerede da hemmeligen var begyndt, og han forebyggede ved energiske Forholdsregler en Opstand, just i det Øjeblik, da Vicekongen Eugen Napoleon til sin Formæling tog Veien til München igjennem Tyrol. J Aaret 1806 besøgte Stassard, beklædt med Politiemagtens Rettighed, forskjellige Departementer af Belgien, og paa begge Sider af den venstre Rhinbredde. Han underrettede sig paa denne Reise om forskjellige Forvaltningsgrene, og i vel udarbeidede Indberetninger til Ministeren for det Indre gjorde han forskjellige Forestillinger, som fandt Bifald. Ved en Sendelse, hvis Gjenstand var en Kataster=Indretning, erhvervede han sig mange Lovtaler af Finantsminister Gaudin. Som Intendent i Elbing ydede han den franske Armee væsentlige Tjenester, og man siger ham til Roes, at han vidste tillige at erhverve sig Indbyggernes Tillid. Ligeledes at han vandt Kønigsbergernes Tak for at han bevirkede dem Eftergivelse af en utaalelig Krigsskat. J alt Fald var hans Forhold under det meget Blodsuerie, der ødelagde de preussiske Provindser, en af de menneskeligste. Efter Fredsslutningen i Tilsit gjennemreiste Hr. de Stassard det nye oprettede Hertugdømme Warschaus Provindser, for at indsamle Beboernes Reclamationer til den preussiske Regjering, og lede Udvexlingen af begge Staters Archiver. Da de Franske i de endnu stedse militairisk besatte Provindser af Kongeriget Preussen, paa ny rev Forvaltningstøilen til sig, blev han Intendent i Marienwerder, og sildigere i samme Egenskab ansat over hele Mellem Mark. J begge Poster var han til Mai 1808, og havde mere end en Leilighed til at vise sin Energi imod de undertrykte Jndvaanere. Efter sin Tilbagekaldelse til Frankrig 1809 blev han Underpræfect i Orange, hvilket Fyrstendømme han siden har beskrevet. Herfra befordredes han til Præfecturposten over Vaucluse, 1810. De Minder, han har efterladt om Kierlighed til Videnskaber og Kunster, ere hæderligere for ham, end de fleste af de tidligere eller sildigere. Historieskriveren af Orange og Omegn gjør ham store Lovtaler derfor. Hans Bestræbelser for Vaccinationens Udbredelse forhvervede ham en Præmie af en Guldmedallie 1811, til Ære for den philantropiske Præfect." J samme Aar erholdt han den vanskelige og farefulde Post, at være Præfect over Maas-Mundingerne, hvor han, i Forening med Lebrun og de Celles, udøvede Handlinger af Strenghed, Vilkaarlighed, ja selv Grusomhed og Tyranni, hvilke staae i en mørk Modstrid, med hans ellers bekiendte philosophiske Grundsætninger, og gjorde hans Navn til en Gjenstand for Had for alle Classer af den hollandske Nation. Han trak sig, da Opstand i Holland igjen udbrød, til Fæstningen Gorkum, flygtende for Nationens Hevn, og efter Raad fra Ministeren for det Jndre. Da han siden, i de stormeriske Momenter, kom til Paris, søgte han at drage størstmulige Nytte af de afvexlende Omstændigheder. Ved de Allieredes Anmarsch mod Paris, den 29 Marts 1814, tilbød han Kong Joseph sin Tjeneste, besig tigede Batterier, og førte St. Antonsstadens frivillige Artillerister didhen. Efter Keiserdømmets Styrtning lod han sig forestille for Keiser Frants den Første, og fik af ham Kammerherre Nøglen. Foruden denne Gunstbeviisning havde han i Tidens Løb erholdt Æreslegionens Officierkor, den polske Stanislausordens Storkors, Fortjenstordenerne af Tyrol, Bayern, og Sverrig. (Fortsættes.)