Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1848-05-02
J den Tale, hvormed den kongl. Commissarius Grev Sponneck aabnede Østifternes Stænderforsamling den 26de f. M. forekommer i Anledning af Krigen følgende: Et ærgierrigt og fantisk Parti, for kun altfor længe har havt Ro til at forberede dets høi forræderiske separatistiske Planer, har endelig ved Rænker og usande Forestillinger formaaet at bringe et Oprør istand i endeel af Hans Majestæts tydsk talende Besiddelser, et Oprør, som i og for sig førgeligt, for medelst den Borgerkrig, det har afstedkommet, dog ikke har viist sig farligere, end at det allerede vilde vær dæmpet, naar ikke en frem med Magt mod alle folke retlige Grundsætninger havde blandet sig i Striden Danmark har ikke først draget Sværdet; men er beredt til at møde selv en overlegen Fjende, i fa Tillid til dets retfærdige Sag. Afgjørelsen ligger Guds Haand. De uberegnelige Følger af en Krig hvis Udstrækning ikke kan bedømmes, komme over deres Hoveder, som have foranlediget den - J det Roeskildske Stænderforsamlings første Møde oplæste Præsidenten nedenstaaende 2de Adresser, de bleve antagne uden Discussion, og hvoraf der ved toges at den sidste Adresse skulde underskrives af Forsamlingens samtlige Medlemmer: Til Kongen, T. Jdet Østifternes Stænderforsamling aabner det sidste Møde, for den skal give Plads for en Rigsforsamling, føler den Trang til at henvende sig til sin Konge i Tillids- og Taknemligheds-Følelse. Deres Majestæt har overtaget Regjeringen i vanskelige Tider men De har sluttet Dem til Deres trøe Folk, for at Konge og Folk i Forening kunde fjerne de Farer og løse de Forviklinger, som truede port elskede Fædre lands Fremtid. Efterat Folket aabent havde udtalt sine Ønsker og statsborgerlig Frihed, har de omgive Dem med Mænd, der havde dets fulde Tillid; hvor der i andre Lande har kostet Blod og Kamp. har bei Landet fundet en ligesaa fredelig som hurtig Le ning. Det Blod, der er flydt inden vore Grantser, er flydt i Kampen mod Danmarks Fjender. Medens vore Brødre ved Rigets Grændse værne om vort FæJrelands Selvstændighed og Ære, tilsige vivere bedste præfter til at frembjælpe det Frihedsværk, Deres Mai stæt har overgivet til vore Raadslagniveer. Til denne fredens og Krigens forenede Gjerning give God sin Velsignelse. De roeskildske Stænderdeputerede til den danske Hær. Sammentraadte til vor Gierning, at raadslaae med hverandre om de første Foranstaltninger til at grundlægge den frie borgerlige Forfatning, som Kongen har tilsagt sit Folk, er det kun med Møie, at vi formaae at samle Sjælen til det forelliggende Arbeide. Thi der, hvor det hele danske Folk lever i disse Alvors Dage med ængstende Bekymring, men ogsaa med ædel Stolthed og opreisende Haab, – derhen drages ogsaa vor Sind: til Eder, Medborgere og Brødre, hvem Folket har, for den hele Verdens Aasyn, sin værdigste Repræsentation. Og som Tanken, saaledes vender ogsaa Ordet sig til Eder med Tak for Heltemodet i Liv og Død, for Kampen ved Dannevirke der har kaldt Billeder frem for vor Sjæl af Fortidens bedste Heltefærd. Det er kun Lidet, som Borgeren i sit fredelige Hjem og sin vanlige Syssel, har at offre i Kampens Dage for Fædrelandet, i Sammenligning med de Offre. J have bragt og fremdeles bringe. Men hvad der kan bringes som Offer til at hjelpe og fremme Eders Vaaben, det bringer hver Mand i Landet, salvfornægtende og forsagende, med Glæde. J disse Offre. de blødige og de ublodige, vil Herren lægge sin Velsignelse. Det danske Folk vil – det haabe vi for vist - udgaae af Prøvelsens haarde Tid, værdigen de rige Goder, der hidtil ere tilstrømmede det, og blandt hine bedste og helligste Minder vil det bevare det om Mændene, der ved Dannevirke kæmpede for Fædrelandets Ære og Fremtid.