Berlingske Tidende, 1835-07-22
Efterretninger af blandet Jndhold. Den berømte engelske Skuespillerinde Miss Fanny Kemble nu Mistres Buller) har i et nys udkommet Skrivt beskrevet sit Ophold i New-York, hvori hun, ligesom Mistress Trollove, ikke levner Americanerne Ære for en halv Skilling. Hun beskjæftiger sig deri ogsaa med Politik, og siger blandt Andet: Jeg er fuldkommen overtydet om, at America vil vorde et Monarki, førend jeg er død. Over Americanerne overhovedet siger hun: Huuslighed og Eensomhed til nogensomhelst Tid eller under hvilkensomhelst Omstændighed er en Ting, hvorom Americanerne intet Begreb have De synes ikke at begribe, at det er en stor Elendighed fra Solens Opgang til dens Nedgang at være indesluttet i et Dampskib, eller at det kunde være ønskeligt, ogsaa engang at være ene. De leve hver Dag i Trængsel, spise i Værtshuse to til tre hundrede, de sove fem og sex i et Værelse, reise i Flok osv. Det er bekjendt nok, med hvilken Dundristighed Røverne drive deres Haandværk i Jtalien og Spanien. En nyere Reisende i Spanien fortæller følgende characteristiske Exempel herpaa. Jeg ankom om Aftenen i et Værtshuus – siger han – og vilde just gaae til Sengs, for næste Morgen ved Dagens Anbrud at kunne resse videre, da min Vært spurgte mig, om jeg havde Sager af Værdi hos mig. Hvorfor spurgte jeg. Fordi jeg i dette Tilfælde vilde raade dem, at lade dem forsikkre. Forsikkre, Hvorimod, Jh nu mod Røverne. Vejen herfra til Carthagena er ikke sikker, og ved en liden Sum kunde de undgaae Faren." Saa sælsomt dette Raad ogsaa forekom mig, saa besluttede jeg mig dog til at følge det, da jeg i Særdeleshed ogsaa vilde lære den Maade at kjende, hvorpaa man gik frem i denne ganske nye Jndustri Da jeg altsaa havde tilkjendegivet Værten min Beslutning om at lade mig forsikkre, viste han mig til en Muuldyrdriver, som imod en halv Unze stillede min Person og mit Gods sikker mod ethvert Røveranfald fra Malaga til Carthagena. For mine Penge modtog jeg et lille Stykke Blik, hvorpaa der var trykket et Stempel, saaledes som Farverne ov, hos os giver. Den næste Morgen Kl. 1 begave vi os atter paa Veien, og ikke længe efter saae vi paa en liden Høj foran os fire Ryttere holde midt paa Vejen Det er vist allerede Røverne, sagde min Muuldyrdriver, og virkelig havde han neppe udtalt dette, førend en af Rytterne med stærk Stemme langt fra tilraabte mig. Herre! er de forsikkret, J det Tilfælde kom de kun roligen nærmere og vær velkommen. Da jeg kom til Stedet, hvor han holdt, foreviste jeg mit lille stemplede Blikstykke, og han sagde: Det er got, Alt har sin Orden i denne Verden; jeg takker Dem for, at De troede mig; rejs De med Gud. Ved denne Lejlighed falder der os en anden mærkelig Røverhistorie ind, der tillige viser til en næsten utrolig Grad Regjeringens Svaghed i denne Henseende. En af Spaniens bekjendteste Røvere er Jose Maria. Jnfanten Don Francisco vilde i Aaret 1833 rejse til det sydlige Spanien; men Landet var fuldt af Røverbander, paa hvilke dog Jose Maria havde en stor Jndflydelse. Prindsen troede altsaa ikke at kunne gjøre bedre, end at vende sig til denne Røveranfører selv, og, imod god Betaling søge en Slags Bedækning. Men Røveranføreren vilde ikke overlade nogen Anden den Ære, at ledsage Kong Ferdinands Broder, og virkelig bragde han samme, i Spidsen for sine troeste Staldbrødre, som alle vare riigt og kostbart klædte, næsten ligge til hans Bestemmelsested, og gallopperede ved Siden af Prindsens Karet. Don Francisco blev saa indtaget af Røveranførerens Opførsel og Samtaler, at han foreslog ham: at søge om Naade (indulto) hos Kongen. Senere hen, – svarede Jose Maria - jeg er endnu ikke kjed af mit frie og eventyrlige Levnet." Necrolog. Den 12te Juni døde i Bassano Giacomo Vittorelli, en i Jtalien særdeles højtagtet Digter. Han var født den 10de Rovbr. 1749.