JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-25
Nyborg, d. 19 Decbr. Ved Postens Afgang herfra indberettedes, at Færgesmakken Jægeren, som igaar Morges afgik herfra med Børten, og hen paa Eftermiddagen var naaet under Halskovs Rev ved Sielland, men formedelst den stærke Storm af Sydost maatte gaae tilbage, blev af Vinden og Strømmen forfat ind Norden for Knudshoved under Fyen, hvor den stødte paa Grund om Aftenen Kl. 11. Vil Veiret favorisere, haaber Man, at Skibet, som er en af de beste Færgesagte, staaer til at redde, men det beklageligste er, at den brave Skipper Ole Nielsen blev af en Søestyrtning kastet overbord, og fandt sin Død i Bølgerne. Derimod skulle alle Passagererne tilligemed deres Gods og Skibets øvrige Mandskab lykkelig være komne i Land.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-25
Odense, d. 21 Decbr. Deres Høiheder, Prinds Christian Frederik og Gemalinde ankom den 28 f. M. i høieste Velbefindende til Verong, hvorfra de, efterat have taget denne Byes Mærkværdigheder i Øiesyn, fortsatte Reisen den 1 Decbr. til Vicenza. - Den Hamborger Brevpost indtraf først her til Odense i Søndags Aftes, imod Sædvane efter Kjøbenhavns=Postens Ankomst. Opholdet skal være foraarsaget ved den Mængde Snee, som er faldet i Holsteen. Ogsaa ved Assens vare Veiene saa tilbyggede, at de ved Øsning maatte gjøres fremkommelige. Efter flere Dages Storm fik Vi i Aftes et saadant Jisslag med Regn, at Gaderne bleve som glasserede, og ikke uden Fare kunde passeres af Gaaende. Jblandt flere Ulykkestilfælde erfares, at en Mand her af Byen er faldet og har brækket sit ene Been. Jdag er det Tøeveir, som ønskes at maatte vedblive, da Vandmangelen atter er saa stor, at Landmanden paa flere Steder lider ondt ved at bjerge Kreaturerne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-25
Aalborg, den 16de December. Limfjorden, er nu belagt med Jis, saa at Folk allerede har begyndt at gaae over den, og vedvarer Frosten vil Jsen snart ogsaa taale at kjøres paa, som især maa være en saare vigtig Omstændighed for Vendelboerne. Her er ogsaa falden en betydelig Mængde Snee, som vil bringe Slæderne og Kanerne i Gang.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-25
Viborg, d. 2 Decbr. Vinteren har rer daget fat for Alvor. J fjorten Dage har den givet Snee, Frost og østlige Storme 3 Dage i hver Uge; en meget bidende Sydost-Storm har ved holdt fra sidste Fredags Aften og til nu - da der falder Jisslag og Hagel i Mængde. De to foregaaende Dage sneede det vel ikke, men saa fra Jorden saa stærkt, at Veie og Gader maatte opkastes for at faae Driverne bort.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-25
Blandede Efterretninger. Christiania, d. 17 Decbr. Det ved Kammerherre Bernt Ankers Testament stiftede Fide Commis, som begyndte ved Stifterens Død den 22de April 1805, havde, efter General-Ballance, af 31te Decbr. s. A., Eiendomme, roullerende Fonds og Tilgodehavende til et Beløb af 2,296,943 Rd. 90 tz. D. C., derimod udgjorde Gielden, 698,733 Rd. 18 s. D. C., saaat Fide Commis sets Formue var 1,598,210 Rd. 72 s. D. C.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-25
Ofte forefalde her ogsaa særdeles tragicomiske Optrin. For nogle Aar siden havde f. Ex. et af de Medlemmer, som vælges af Folket (countrymembre) en Perial, og gjorde af den Grund nogle heftige, af Eder ledsagede, bemærkninger, hvorpaa der gjordes en Motion, at dets Ord skulde vorde protocollerede (taken down), for at kunne undersøges. Den Perialiserede begyndte paa ny at støie, Præsidenten befalede ham at forlade Huset, og, efter nogle Ophævelser, gjorde han det. Kamret beslutter at sætte ham under Forgent at ormos Opsigt. Men neppe havde han hørt denne Beslutning, førend han som en Rasende styrtede ind igjen, og raabte, at Præsidenten ikke havde Ret til at erklære ham for fangen, og at den lille Herre med den store Paryk paa kun er Husets Tjener, ikke Herre.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-25
J Følge Arrestbefalingen maatte altsaa Præsidenten befale Ret tjenten, at gjøre sin Pligt. Først efter en haardnakket Kamp og ved fleres Hjelp lykkedes det Betjenten, at faae sin Fange paa Døren, thi det hæderlige (honourable) Medlem var en Herkules. To Dage derefter skrev det et Brev fuldt af Anger og Ruelse. Det blev kaldet for Skranken, maatte høre en Sparlagenspræken, betale Betjenten en Erstatning, og fik derpaa Tilladelse, atter at tage Sæde. Enhver, som er ubekjendt med engelske Sæder, vil forbauses over en saadan Haandgemæng midt i en Lovgivningsforsamling. Et Parlamentslem i det store Costume leverer Portneren et Slag. Men i Gammelengelland tager man det ikke saa nøie med berusede Folk. Jsær i Mandfolkeselskab kappes man endog at drikke hverandre under Bænken. J en Krog af Værelset maa af den Aarsag altid staae et vist Kar, som Gjæsterne, den ene efter den anden, meget gravitetisk tye til, uden at Samtalerne i det Hele forstyrres derved. Aarsagen, hvorfor dette Stykke ikke staaer i et Sideværelse, skal ligge deri, at Erfaringen har lært, at de, der ere saa ulykkelige, ikke at kunne drikke dygtig, eller i det mindste ei ustraffede kunne gjøre det, have brugt dette til Paaskud, for at kunne liste sig bort førend de havde faaet den fulde Ladning. Forfædre have altsaa for at forekomme en saa utilgivelig Misbrug, indført den Skik, bestandigen at have hin Nødvendighedsartikel paa rede Haand, uden at bryde sig om, at den mueligen kunde støde Velanstændighedens høiere Love.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-25
Kjøbenhavns Børs d. 24 December. Cours. Hamb. 2 M. 309, a vista 312. London 2 M. - Rbd. Spec. 312. - Specier solgt. tes fra 18 Rbmk. 9 s. til 18 Rbmk. 12 s. Oblig. (foruden Renter fra 11 Dec. d. A.) 82 a 82 3/4. Norske Rigsbanksedler 19 a 19 1/2. Svenske Sedler 66 s. - Disconto 6 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-25
Det kan ikke være ubekjendt for endeel af min ærede Medborgere, at jeg, efter i October Maaned d. A. at være bleven af Hans Kongelige Majestæt allernaadigst beskikket til Gouverneur ved Establissementerne paa Kysten Guinea, den paafølgende Maaned fik i Naade Afsked med Vartpenge. At denne min Afskedigelse ikke kunde andet end have en høist ufordeelagtig Jndflydelse paa Mængdens Domme om min førte Vandel som Embedsmand, er ligesaa begribeligt, som at disse maa forvolde mig megen Græmmelse. Som ærekjær Mand bør det mig at tilintetgjøre al Mistanke om at have forøvet noget ulovligt, saa meget mere som det i modsat Fald billigen kunde bebreides mig, at jeg uværdig oppebar af Staten de mig allernaadigst forundte Vartpenge. Jeg har derfor indgivet allerunderdanigste Ansøgninger om en Commissions Nedsættelse til at undersøge mit Forhold, og fremdrage Ophavsmændene til de mod mig udspredte Rygter. Jndtil min Skjebne paa denne Maade vorde afgjort, beder jeg mine Medborgere at ville tilbageholde deres Mening om mig. Kjøbenhavn, d. 20 Decbr. 1819. Philip Wilhelm Wrisberg, Major. Til Hr. Pastor Wedel, i Everdrup, fra to Seminarister. Var Rasmus Berg Student, (Montanus, om De vil, Hvi Seminar paa Prent
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-25
J samme FabelspilOm og De troer, vi maae, Som Subalterne taale, Eil lad da Manden gaae, Men - hvi i Blade skraale? Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. dags ochester, Sextende Aargang. No. 104 Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 28 December 1819. Roget om Korn-Jndførsel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
For nogle Aar siden (1816) fremsatte en Anonym det Spørgsmaal i L. Oec. Tidr., om det var gavnligt eller skadeligt for et Land som Danmark, under daværende Forhold, at tillade fremmed Korns Jndførsel til Forbrug i Landet, En værdig og ivrig Geistlig fremkom Aaret derpaa med en Besvarelse (See Land-Oec. Tid. 6te Binds 1ste Hæfte, der var ganske imod Tendentsen af hiint Spørgsmaal, hvori han syntes at tillægge Spørgeren egolstiske Hensigter og iblandt flere hens Grunde for den frie Jndførsel, beraaber sig paa vor hellige Religion; at hvad der er uretfærdigt kan ikke være gavnligt; at det var uretfærdigt altsaa Synd at forbyde Jndførselen, ligesom om vor algode Fader, Gud, skulde finde Mishag i at nogle hans Børn, lig deres andre Brødre, vilde søge at ernære sig af egne Frembringelse, og derfor ikke kjøbe de Andres, at et Land, f.Ex., ikke bør forbyde Jndførslen af fremmede Landes Producter, fordi disse derved maaskee vilde lide Tab eller Savn i deres Afsætning, o. s. v. Jndsenderen heraf vil ikke indlade sig videre i disse Raisonnements, som ingensteds komme i Betragtning, men tillader sig blot at spørge den ærede Geistlige, om Selvopholdelse, hvortil det qvæstionerede Forbud sigter, er Synd for Gud, en uretfærdig Handling? En anden Sag var det om andre Nationer hyldede den Grundsætning, at intet Forbud skulde finde Sted. Hiint Spørgsmaal om Jndførslen af Korn synes, under nærværende endnu sørgeligere Forhold, at fortjene en alvorligere Undersøgelse af Mænd, som dertil maatte have Kald og Evne, da det angaaer den største og vigtigste Deel af Folket, Agerdyrkeren, der sukker lydelig over de skrækkelige Misforhold i hans Jndtægter imod Udgifter. De sidste to Aars Velsignelse, især af Vintersæd, har frembragt en Overflødighed deraf i hele Europa, der har forvoldet, at de Nationer som ellers pleie at trække deres Fornødenhed herfra Norden, i Aar see sig istand til at ernære sig selv og have derfor forbudt Jndførselen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
Fornemmelig har Engellands Forbud mod næsten alle Slags Kornvarer været os følelig, formedelst vort skjønne Byg, som der fandt det bedste Marked. Sverrig, som sjelden kan forsyne sig selv med Korn, og som ogsaa i dette Efteraar har taget nogle Ladninger herfra, troer sig nu ligelede istand til at kunne undvære fremmet Tilførsel, og har derfor nyligen belagt Jndførslen med et Told af 1 Rd. Hamb. Bco. pr. Tønde, nemlig 1 Rd. H. B. pr. Tde. Rug, 1 1/2 Rd. H. B. pr. Tde. Hvede og 2/3 Rd. H. Bco. pr. Tde. Byg, hvilket er det samme som et Forbud. Saaledes er nu al Udførsel af vore overflødige Kornvarer saagodt som spærret, og Priserne paa samme desaarsag saa utaalelig lave; hvilket for vore Landmænd, fremfor alle andre Nationers, er saameget haardere, som Pengene han erholder, med hver Dag forringes, og hans Fornødenheder, som meest ere fremmede Ting, i samme Forhold stige, ligesom ogsaa Skatter og Afgivter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
Det skulde ikke falde kyndige og erfarne Landmænd vanskeligt at bevise, at under disse nærværende Forhold, kan Agerdyrkeren ikke frembringe Korn til de nugieldende Priser, og at han følgelig maa gaae til Grunde. Er den Handlende, er Kjøbstædborgeren tjent dermed, om han endog faaer sit Brød 1 s. eller 2 lettere, Jndsenderen er viis paa, at alle ville svare, Nei, fordi deres Næring derved, for en stor Deel, standser, naar Landmanden ikke formaaer at kjøbe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
Det er vel kun Kjøbenhavn allene, som trækker fremmede Kornvarer af Rug og Hvede hertil, og om der af 30 Tusind Tønder, som der i Aar kan være indført deraf, ikkuns er forbrugt 20 Tusind Tønder, som ikke synes at være noget stort Object, i Sammenligning med det Hele, saa kan dog selv saadant lidet Qvantum have den dobbelt skadelige Virkning, for Agerdyrkeren, at i det det bidrager til at nedtvinge den allerede lave Priis, har det tillige bidraget til at nedsætte Banksedlernes Værd. Og den Handlende, som for egen Regning har ladet disse Kornvarer komme, skal dog ikke rose sig af Fortjeneste derved, om han undgaaer Tab.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
Et temporairt Forbud mod Forbruget af fremmed Korn synes Jndsenderen ikke allene tilraadeligt men retfærdigt, og i høi Grad billigt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
Om Jule- og Nytaarsforlystelser. (Sluttet; see forr. No.) Tystigen drak man paa den hellige Stephans Sundhed; man red da til fremmede Vandesteder, og galloperede hjem om Kap. Men alle saadanne Forlystelser komme dog alt mere og mere af Mode de forstandige Tider, hvori vi leve, og som i Alting først spørge om Nytten. Næst Julegrøden, det første, der hører til en rigtig Julefest, er Julegalten eller Julebukken; den er det samme som Julbrød, Grumsebrød, Julgalt. Paa Julebrødet, der maa svære bagt af fiint Meel, er der afbildet en Galt, sædvanligen en Væder med to Horn. Denne Julgumse eller Julgalt sættes Juleaften paa Bordet og bliver tilligemed Skinke, Ost, Smør, Øl og Brændeviin staaende indtil Sankt Knud. Mangen Overtro forbandt man fordum med dette Brød. De gjemte det hist og her indtil Foraaret; Heste, Sviin, Køer, ja selv de i Marken gaaende Karle fik deraf i Haab om en lykkelig Høst. Ogsaa Julekøllen (Julklubba) var fordum vigtig. Denne Kølle blev befæstet i et Baand over Bordet og maatte spilles et Steds hen, forat gjøre Udslag i Henseende til Drikken. Ligesaa legede man meget med Julehanen, et Billed af hiin krigerske Huusrepræsentant, sammenflettet af Julehalm. Disse to Legge og Blindebuk, mange Slags Sange og alskøns Lege, under Navn af Jullekar, er endnu paa mange Steder i Brug. Hver Lystighed, hver Overgivenhed turde i de Dage fordum frit bryde frem. Jeg har en lang Række af saadanne Julelege i Riim liggende for mig, hvilke ganske brav male den bondeagtige og naive Vid i sine mangfoldige Fremsprudninger. - Saavidt Arndt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
Ligesom man i det svenske Tungemaal gjenfinder saa mange i vort Sprog forandrede og hensmeltede oldnordiske Lyd i deres oprindelige Form, saaledes finder man ogsaa i de svenske Folkeskikke endnu en speiltro Afbildning af Sæderne, saaledes som de have været hos os i henrundne Aarhundreder. Det synes som den eiendommelige nordboiske Caracteer bedst har vedligeholdt sig ligesom man alt kommer høiere op i Norden. Mange af de Juleforlystelser, som her have været anførte som almindelige i Sverrig, ere ogsaa endnu meget gjængse i Norge, i Særdeleshed paa Landet. J Skotland, fortæller M. Simond i sin Reise, er det Skik, at man ikke sover hele Nytaarsnat. Blandt Almuen er det sædvanligt, at Mandfolkene omfavne alle de Fruentimmer, man om Midnat træffer paa Gaden. Kun Faa udsætte sig for disse Kjertegn; men dog løbe Drenge og Karle af de simplere Classer omkring paa Gaden, banke paa Døren og gjøre Allarm. Det er en Levning af de grove Sæder, som man taaler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
Juleglæde. Meddeelt.)J denne søde Fuletid. Maa man sig ret fornøie, Og bruge al sin Kunst og Flid For Gane, Øre, Øie, Kort hele dette Kjødskelet Af Lystighed at gjøre mæt Paa allehaande Maader.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
Paa alle Løiers Abildgraa Sadl op nu Alle, Store, Smaa, Unaadige og Naader. Men J, som sang af Hjertensgrund, J Kirken eller hjemme: Hvad os er skeet i denne Stund, Det skal vi aldrig glemme, En Kunst J her at see skal faae, Hvortil J aldrig Mage saae. Og kommer, Standspersoner! Betaler efter fromt Behag, Og Smaafolk, J. Nu vel! medtagEn to, tre gamle Kroner. En herlig Ting er Huus og Hjem Det gaaer ei let af Mode. Vi ynke og beklage dem, Som savne dette Gode, Og gyse ved at tænke paa, Hvad vi desværre engang saae, At naar en Bombe springer, Da vorder let det hele Huus En Askehob, et Bjerg af Gruus, Som Hjertet Suk aftvinger. Men her *) en Bombe fyldes nu, Hvor Fredens Flag man heiser, Som, naar engang den slaaes itu, Et Huus og Hjem opreiser. For dem, som vel i Ungdoms Aar, Men ikke nu med sølvgraae Haar Fandt Hjem paa Havets Bølger. Et Huus og Hjem ved Bombens Knald *) Paa Vatterskoutens Kontor. Den Gubbe-Gut forskaffes skal, Hvem Nød og Trang forfølger. J Bombens Bug at fylde med Den Spas er ikke ringe, Saa snurrigt Hjertet blier derved, Naar engang den skal springe. Thi lægger, Kjære, smukt deri; Velsignelsen gjør tre til ni. Velsignede vi være.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
J denne søde Juletid Vi bruge al vor Kunst og Flid, For Godheds Gud at ære! Vægteren ved Midnat. Hører Vægters Nattesang. tolvte Slag fra Taarnet klang! Hvor tyst. Hvor Alt, hvad Liv og Aande har, er gjemt, gjemt dybt i Midnats Skjød, Der lyder nu intet Vandrerskridt, fra Marken intet, i Byen intet heller. Jkke ruller der i det Fjerne nogen Vogn; der lukkes, der aabnes ingen Dør. Selv Frøen hist i Mølledammen kalder ikke længer. Jndhyllet i sit Mørke Verden sover. Mon ei paa lette Fod, med stille Trin, der svæver Aander om mig, Veed jeg det? Hvad, risler da ei Kilden, styrter ei sig Bækkens Strøm fra høien Rende ned og trætte Møllehjul forbi, Mon ikke hiin Jlder lurer under Taget sig saa sagte frem, langs Bjælken, vaersomt, snedigt, og stirrer efter Uglen, der i Kreds om Taarnet flagrer, Gode, onde Aander! Nu dækker Skyen af for Nattens Lys, og Maanen sidder i sin Stiernedragt paa kongelige Stol. O, søde Stjerner, Som naar man i en mørk, og regntung Nat, af lange Vandring mødig, nærmer sig sit Hjem, seer Taget ei endnu, men dog et lidet venligt Lys os hist og her imødeblinker fra det fjerne Rum. Hvi vorder jeg saa underligt tilmode? Hvi ømmer sig mit Hjerte, ligesom jeg skulde græde, hvorfor græde, eller som jeg nu følte Hjempee - o, hvorefter, Hører Vægters Nattesang, tolvte Slag fra Taarnet klang! Nattens dybe Mulm er endt; Stjernen alt sit Lys har tændt. Skinnet kommer fra vort Hjem, det kjære; hvor maa der er født i Hjemmer være!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
Jndenlandske Efterretninger. Efter Hr. Justitsraad Bruuns Beskrivelse over Jndustriens Tilstand i Fredericia, var i Aaret 1813 tredsindstyve Brændeviinsbrænderier i Drivt der, og hidtil havde næsten en Trediedeel af Jndvaanerne befattet sig med Brændeviinsbrænden, adskillige blot til egen Huusholdning. Naar man regner, at Fredericia tæller, efter et Middeltal, 3,500 Jndbyggere, saa forholde Brændeviinsbrænderierne der sig som omtrent 16 mod Jndbyggerne. Regner man, at der i Kjøbenhavn findes 300 Brændeviinsbrændere, saa er Forholdet her til 100,000 dog kun som 133. Men det er ogsaa at antage, at Meget af det Brændeviin, som brændes 1 Fredericia, forsendes vidt og bredt omkring i Jylland; thi i Aaret 1813, forbrugtes der 275 Tdr. Hvede, 548 Tdr. Malt og 683 Tdr. Byg, tilsammen 1406 Tdr. Sæd, blot til Brændeviin. Jøvrigt er Fortæringen af Brændeviin her tillands forfærdende. J Prof.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
Olufsens Statsoeconomiske Oversigt antages, at 33 Millioner Potter, hvortil medgaae 250,000 Tdr. Korn, forbruges i Landet selv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
J Leipzig. Liter. 8. for Nov. d. A. læses en Bedømmelse over den tydske Oversættelse af Dr. C. Bastholms Historiske Efterretninger til Kundskab om Mennesket &c. Rec. siger, at Bogen indeholder mere end Titelen lover, og at uagtet der intet egentlig Nyt, hvorved Folkekundskaben udvides, findes deri, saa var det dog altid fortjenstligt, at samle de mange adspredte Noticer, ordne dem forstandigen og bringe dem under bestemte Synspunkter, fordi ogsaa den Kyndige ikke beholder Alting i frisk Erindring, og Mange hverken have Leilighed eller Tid til, at gjennemlæse en stor Mængde Værker, som her ere benyttede og samvittighedsfuldt anførte. Bogen kan derfor ogsaa i sin tydske Dragt vente en gunstig Modtagelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
Odense, d. 24 Decbr. Jaften sees en stor Jldebrand i Vesteen; og man vil nu have Efterretning at det er en Gaard der er brændt i Radbye, imellem Wissenberg og Grypsvad. - De nærmere Omstændigheder vides ikke, men en bedrøvelig Juleaften er det for de Ulykkelige, det træffer paa J Mandags sprang Vinden pludseligen til S. V. og gav Regn, som frembragte samme Aften og følgende Dag saadan Glatiis paa Gaderne, at mange Mennesker faldt, hvorved det heller ikke gik af uden Arm eller Beenbrud, og en Dreng var saa uheldig, at i det Fødderne gleed fra ham paa et skraae Fortoug, at slaae Baghovedet, som var ubedækket, med saadan heftighed i Steenbroen, at det flaktes, og han var død paa Stedet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
J Kbhvn. ere ogsaa mange for Arme og Beenbrud bragte paa Hospitalerne. - Ønskeligt var det, at hver Huusbeboer, naar slig Glide indtræffer, vilde strøe deres Fortouge med Tørvaske. Nu fryser det igjen siden Vinden er gaaet nordlig, og Barometret stiger, som var falden til under Regn og Blæst. (Jversens Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
Aalborgs Torvepriser, den 18de December. Rug 5 Rbd. 3 Mk. Td.; Byg 3 Rbd. 1 Mk. a 3 Rbd. 2 Mk. Td.; Havre 2 Rbd. 2 Mk. Td.; Osekjød fra Landet 6 a 7 Mk. Lpd.; fersk Flæsk 14 Mk. Lpd.; Dito røget 18 a 20 Mk. Lpd.; Smør 20 a 24 s. Pd.; Ost 8 s. Pd.; Kartofler 2 Rbd. Tønden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
Viborg. Ved Jldebranden paa Høiriis brændte, foruden de forhen meldte Kreaturer, 45 Faar. Jlden formodes paasat af Omløbere, som endog skulle have efterladt sig en skreven Seddel med endnu rædsommere Trudsler. Sedlen var opslaaet paa en Stolpe, paa en ved Høiriis nærliggende Gaard.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
Blandede Efterretninger. Hr. Hans Wiingaard, forhen Præst over Søndfiords Provstie i Bergens Stift, og nu Sognepræst til Jndre Holmedal, har beklædt dette Kald i 66 Aar, og forestaaer det endnu selv, uagtet han er 91 Aar gammel, uden i de sidste Aar at have havt nogen Personel-Capellan. Han er født 1728 og blev Præst 1756. Han synes ikke at være af norsk, men af jydsk Herkomst, og nedstammer uden Tvivl fra den bekiendte Bogtrykker H. Wiingaard, som fra Aaret 1632 var bosat i Kjøbenhavn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
En Matros, der, for at have tjent paa en fremmed Caper mod Norge, var dømt til Fæstningsarbeide i 4 Aar, og erkjendt uværdig til at tjene blandt ærlige norske Søfolk, har nu, efter udstaaet Straf, faaet af H. M. Kongen af Sverrig den Formildelse i Dommen, at han igjen maa indskrives i Sørullen, for at ernære sig ved Søfart.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
Den bekjendte Satiriker Friedrich, af hvis Arbeider man har læst adskillige Prøver i Skilderiet, har styrtet sig i Elben og fundet der sin Død. Hans Lig har man endnu ikke fundet, og vil, efter de Yttringer, han har efterladt, heller ikke finde det.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
J London forbruges aarligen henved 1 Mill. Chaldroner eller 1,200,000 Tdr. Steenkul, hvilke udgjør 6000 Skibsladninger, hver til 200 Tønder. Skibene gjøre aarligen 9 Reiser, og imellem London og Newgate bruges allene 666 Fartøier hertil. Hvert Skibs bemanding bestaaer af 1 Capitain og 2 gamle Medhielpere samt 8 unge Sømænd, som alle ere fri for Presning til de Kongel. Skibe. Capitainen og hans Hielpere faae hver omtrent 9 Guineer for Reisen, Lærlingerne blot Underhold. Dette er altsaa en Skole for 5000 Matroser og en Anstalt til at opmuntre 2000 gamle Søfolk. Den berømte Cook var en saadan Kulskipper.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-12-28
J A. v. Humboldts Reise i Æquinoctialegnene 1799-1804 hedder det, at Nabolavet af Trindad og overhoved Forbindelsen med Engellænderne har havt meget Jndflydelse paa, at de spanske Creoler ere blevne dristigere og bevægeligere. – Cacaoplantagerne have aftaget meget, fordi dette kostbare Træ ikke bærer førend efter 8-10. Aars Forløb. Cacaden selv holder sig kun et Aar, hvor omhyggeligen den end er tørret. Planterne lede derfor stort Tab ved den mangeaarige Søkrig, der gjorde Udførslen saa vanskelig. Derfor holde de mere af at avle Sukker og Bomuld, der strax i det første Aar kan høstes og ikke er udsat for at fordærves. – Jo større Lighed, en Abeart har med Mennesket, desto sørgmodigere viser den sig. Det synes, at disse Dyes Overgivenhed aftager i samme Grad de ligne Mennesket. - En med Pisang beplantet Morgen Land leverer 20 Gange mere Næringsstof og endog derover, end et stort med Korn besaaet Stykke Jord. Vore Hvede, Rug- og Bygmarker optage derfor en uhyre Landstrækning, medens en tyve Gange mindre Pisang eller Maniokplantage eller et ikke meget større Yam og Maisstykke er istand til at levere en lige saa stor Befolkning samme Masse af Føde, endog af en langt kraftigere Art. Men denne Jordbundens Rigdom, denne forhøiede Kraf af det vegetabilske Liv, denne Næringskildernes Yppighed standser paa den anden Side Civilisationens Fremskridt. Aarsagen ligger deri, at Overflødighed gjør doven, da hver Familie lever her enkelt.