Berlingske Tidende, 1784-04-12
Efterat jeg den 9de hujus var gaaet her til Ankers, sendte jeg strax en Officier til Gouverneuren, for at faae Tilladelse af betiene mig af Havnen, at sætte mine Syge i Land, og kiøbe de fornødne Levnetsmidler, samt for at lade ham vide, at jeg var villig til at hilse Fæstningen, naar han vilde forsikre min Officier, at Fortet skulde svare derpaa. - Gouverneuren sagde min Officier: At da der kun var sluttet en Vaabenstilstand, saa kunde han ikke lade et saa stærkt Mandskab (vore Syge beløb sig til 1600 Mand) komme i Land og ind i Capstaden, eftersom jeg derved, i Fald Krigen blev paa nye begyndt, vilde faae Commanden over Pladsen, dog kunde jeg skikke de Syge til Robben-Øen; – min Hilsning skulde blive besvaret; men ihenseende til Levnetsmidler kunde han ikke tilstaae min Escadre mere, end den brugte daglig. Hovedpunkten, nemlig: mine Syges ufortøvede Forsørgning, var nu bleven mig afslaget, dog saluterte jeg, for at lægge mit fredelige Sindelav for Dagen, med 15 Skud, og sendte et Brev med Capitain Philips til Gouverneuren, for at forestille ham Besværligheden af de Syges Transport til Robben Øen, - Gouverneurens og Raadets Svar herpaa blev, Efter Staternes Befaling maatte de først forsyne deres egne Colonier med Levnetsmidler, men ihenseende til fremmede Skibes Bistand, maatte den allerchristeligste Konges, deres gode Allierte, have Fortrinet, eftersom de vare Frankrig forpligtede, hvilket udfordrede saadant Fortrin. Man havde for længe siden ventet Hr. von Souffrens Skibes Ankomst, og til at imodtage hans Syge havde man allerede gjort Anstalter, samt oplagt for ham Provisioner i Magazinerne. - A ovenanførte Aarsager kunde det allene tillades de Syge af blive satte i Land paa Robben Øen, hvor de med Leverancer af de behøvende Forfriskninger, og Escadren tilligemed Levnetsmidler til daglig Brug, medens den her opholdte sig men ikke i Qvantitet til en Søereyse, kunde blive forsynet. - Førend Capitain Philips kunde komme tilbage til mig med dette Svar, ankom Paketbaaden Swaluw med upaatvivlelige Beviser paa Fredspræliminariernes Undertegnelse. Dette tænkte jeg skulde lydde alle Hindringer af Veyen; men det eneste, som jeg vandt derved, var at sætte mine Syge Land paa en ubeqvem Plads udenfor Staden, hvor de i nu værende Aars Tiid ere udsatte for de skarpe Sydost Vinde, og logere under Teldte. Jeg Remonstrerte i de stærkeste Udtryk imod en saa ugiestfrie Jmodtagelse af en Nation, som forhen havde været Staterne af Holland til Bistand og Beskyttelse. Gouverneuren svarede: Han maatte følge sin Ordre men eftersom han nu holdte Freden for viis, vilde han lade Escadren forsyne med Fornødenheder, men det af mig forlangte Brød og andre Provisions-Artikler kunde han kun tilstaae til daglig Brug. - Vore Syge blev imidlertid alt mere og meere elændige, og da Borgerne i Staden tillige havde gjort Forestillinger imod at indlade saa mange Syge, maatte jeg seende dem til Robben-Øen, hvilken lange og besværlige Transport af 1600 Syge, og et Forliis af 400 Mand, som siden Afreisen fra Madras ere døde, saaledes har formindsket Antallet paa mit sunde Mandskab, at det knapt er tilstrækkeligt til Skibstienesten. Gouverneuren har siden givet mig Haab om at forsyne min Eskadre med det manglende Brød, eftersom Kornhøsten i Januarii Maaned vil falde ud efter Ønske. - Dette Brev har Generalstaterne sendt til det Ostindiske Compagnies Directeurer af det Seelandske Kammer, og forlangt deres Erklæring derover.