Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1775-07-07
26. Da der i Theologie, Geographie og Historie skal blive et mindre og større Udtog i Landets eget Srog, saa skal Lærerne beflitte sig paa, at Øiemmedet med begge kan opnaaes, og med det første, at Ungdommen kan fatte Videnskabens almindelige Begreber, og indsee letteligen Sammenhængen, med det andet, at dens Jndsigt kan blive udvidet, tydelig, omstændelig og nølagtig. 27. J Theologien maa det være en Hoved=Sag for Lærerne, at bringe Ungdommen til at fatte hver Sandhed, rigtigen, at indsee dens Grund, at føle Beviiset af Skriften, at kiende Sandhedernes naturlige og delige Sammenhæng, og ved alt dette at elske den, blive den troe, føle den, og glæde sig ved at troe og følge den. 28. J Geographien have Lærerne at agte paa a.) At Ungdommen maa færdigen paa Karterne kunde vise Landenes Grændser, og hvorledes Lande, Provincer, Stæder og Byer ligge for hinanden, i Henseende til plagas mundt; Jkke af Bogen, men af Øvelse paa Karterne maa de lære dette. b.) Karterne maa under Geographiens Forklaring altid være ved Haanden og for Øinene, og enhver Ting derpaa vises, paa det Ungdommen kan have og beholde et rigtig og levende billede deraf. c.) Saasnart den og har lært Doctring Sphærica, bør endnu engang Geographia generalis paa Globo terrestri forklares og Sphærica derpaa anvendes. d. Den nye Geographie læres først, og siden den Gamle, e) Paa Tavler skal i Skolerne heftes og under Læse=Timerne hænge ved hver Lectie de almindelige Karter til den gamle og nye Geograghie. 29. Ved Historien anbefales følgende: a) At den læres periodisk, det er synchronistisk, og de Unge anføres til at agte nøie paa Synchronismum. b.) Naar Historien er lært til Christi Fødsel, da anvises Ungdommen til at agte nøie paa de samme Landes Skiebne, igiennem de adskillige Perioder, for ogsaa at indsee Historiam particularer i sin Sammenhæng; det samme skeer, naar den er kommen til Carl den Store og videre til Reformationen, og endelig til Vore Dage. c) Chronologien i de vigtigste Tildragelser maa med Nølagtighed fordres. d.) Aarsagerne til Rigernes Floer og Fald, Vindskibelighedens Tilstand, Religionens og Videnskabernes Skiebne, Virkningen af Dyder og Laster maa forklares og indskierpes. c.) Karterne maa under Historiens Forklaring være for Øinene, ligesaa og naar den overhøres, da de Unge maa vise de forekommende Stæder og Folk. f) Alt det samme lagttages hvad Fædernelandets Historie angaaer. 8) Naar Ungdommen har lært en vis Deel af Historien, og skal giøre reede derfor, bruges de historiske Tabeller, hvortil den henfører sin Kundskab, og havende dem for Øinene, anfører, hvad den af Historien kiender. 30, Lærerne bør nogle Gange imellem i Stierneklare, Aftener lade Ungdommen applicere Doctrinem Sphæricam. 31. Hvad disse Videnskabers Læsning videre angaaer, saa naar Ungdommen har hørt dem forklare, og har fattede deraf den sande Forstand, bør den i Theologien holdes til færdigen at lære uden af Ord for Ord alle Definitioner, og Beviser; Men i de andre Videnskaber behøver den ikke at binde sig til Ordene, da det er nok, at den med egne Ord nøie følger de Begreber og den Orden, som findes i Lærre Bøgerne; Jngen Skiødesløvhed eller Forvirrelse maa taales; Ungdommen svage Jndsigter kan i Theologien ikke forsyne dem med rigtige Udtryk, og i de andre Videnskaber ei heller med anden eller bedre Orden, end den, Bogen, viser; Den af gode Compender endog for Fremtiden, forventede vigtige Nytte berver allene derpaa, at Ungdommen har dem i en fuld og levende Erindring. 32. De ogsaa til Skolernes Brug bestemte Prænotiones philosophice maa 2 Timer hver Uge af Lærerne i de 2 sidste Aar forklares og prøves og Ungdommen har fattet alt, hvilket i de offentlige Examina i Skolen altid maa nøie agtes paa, om det er skeet, men de skal ikke læres uden ad ei heller ved den Academiske Exammen fordres. 33 J Henseende til de 3 lærde Sprog, da bør Disciplerne lære alle vigtige Grammaticalske og syntactiske Regler, med Paradigmata uden af, ofte igientage og nøie applicere dem, da det altid staaer fast, at uden dette blive de ikke faste, og hindres siden i deres Løb. 34. Hvad det Latinske Sprog angaaer da maa følgende agtes: a.) Paa de syntactiske Regler maa Børnene ikke uden ad lære uden et Exempel paa hver. b. Af Gloser maa de ikke bebyrdes med fleere end dem, som findes i Vocabulario ved deres Grammatica. c.) De smaa Exempler og Stille, som de i de første 4re Aar giøre, bør holdes saa nær til det Latinske Sprog, som det Danske kan taale, og det kan taale meget. Siden efter Haanden lader man Vort Sprog tale meere frit, eller følge sine egne Vendinger: Men ellers venner man Ungdommen fra først af til den Latinske Construe, tionem verborum & propositionum i sine Stile. d.) Hvad Tydningen angaaer, saa maa Ungdommen selv under Lærernes gode Anviisning i de 2 første Aar altid tage den saa kaldte Construction; Lærerne maa sige dem venligen og strax alle de Gloser, som de ikke vide, lette den Oversættelsen, men lade dem dog selv giøre den, fordre efter Grammatica og Syntaris en nøie Reede for alt, og naar enhver af Børnene saaledes har forklaret sin Periode, da lade een af dem skifteviis i Sammenhæng give Oversættelsen af det heele den Dag igiennem gaaede Stykke, hvorpaa Læreren forklarer dem af Antiqviteterne, eller af de andre Kilder, hvilke Ting Børnene ikke kan vide eller forstaae. Oversettelsen, som Læreren giver, maa være saa nær det Latinske, som Vores Sprog det tillader. e) Siden i de følgende Aar, naar Ungdommen er fast i Grammatica og Syntaris og fast i Constructionens Tagelse, spørges ikke om det, den veed. Den eftersee hiemme, hvad i Skolen skal tydes, og prøver sine egne Kræfter, men Lærerne maa med Godhed lette Arbeidet, og vogte sig for at giøre det piinefuldt og kiedsommeligt; Oversættelsen bliver nu efter haanden meere frie, men aldrig maa skamferes af nedrige og gemeene Udtryk. Tingene oplyses kort og tydeligen, og en af Disciplerne giver i Sammenhæng hver Dag det oversatte Stykke. f. Ungdommen bør bestandig, efterat have tydet i deres Autor, gjøre Reede for alle deri den Dag forekommende Ord og Tallemaader, øves ex tempore med andre af lige Art, og saaledes faae det fornødne Forraad af Ord, ja og Vendinger. g.) Ved de historiske Autores maa Karterne være ved Haanden, og Ungdommen vise eller vises alt, ligeledes de historiske Tabeller, at den nøie kan vide, til hvad Periode, og Synchronismum enhver Sag henhører. b.) Hver Dag, naar et Capitel eller Stykke er igiennemgaaet, bør Læreren vise de Unge den Orden, den Nethed, den Fyndighed, det stærke, det smukke, som der findes, og see at give dem en levende Fornemmelse deraf. i Naar den Ugentlige Repetition er, bør de Unge anføres til at fortælle kort, men sammenhængende, hvad de Skribentere indeholde, som de i Ugen have læst, og saavidt de historiske Autores angaaer, legge Mærke til, hvad deri findes af vigtige Ting meer eller andet, end der i deres Almindelige Historie forekommer. k.) Saavel Stil som Oversettelser bør Disciplerne giøre hiemme, men Lærerne skal rette dem offentlig i alle Disciplernes Overværelse; Stille Bøgerne for enhver indsendes hvert Aar til biskopen, net skrevne, dog saaledes som de i samme Bog ere rettede af Lærerne, paa det biskopen deraf kan erfare saavel Lærernes Fliid, som Disciplernes Fremgang, hvorefter de paategnede af biskopen sendes tilbage. Ligeledes forholdes med Oversettelser, som udi samme Bog indføres. 1) Derforuden skal ved hver Skole for hver Discipel være en Prøve=Stille=Bog, numerered, giennemtrukken og forseglet af biskoppen, hvorudi skal indføres saavel alle de Stille, som af biskopen ved sin Visitatz, hvor og naar det kan skee, eller af Rector ved den aarlige offentlige Exammen i Skolen, maatte gives Disciplerne, hvilke ikke af Lærerne maa rettes, men skal, saaledes som de af enhver Discipel ere gjorte, blive staaende, saa og alle de Stille, som de giøre i Skolen i det heele sidste SkoleAar, hvilke dog i samme Bog maa rettes af Lærerne, samt endelig alle de herefter udi den 38te Art. befalede Oversettelser og Øvelser, der heller ikke maa rettes, men alt med Datum ved hver, hvilken Bog saaledes skal følge med enhver Discipel, naar han kommer til Universitetet og af Professoribus æskes foreviist, samt i Censuren agtes paa. m.) Endelig bør og Lærerne vænne de Unge til at tale Latin, hvilket de Skolen igiennem bør vedholde og forbedre.