Berlingske Tidende, 1805-02-25
(Over Holland.) Efterat Kongen ved en Tale fra Tronen havde den 15de Januar aabnet Parlamentets Forsamlinger gjorde Hr. Dillon Forslag til Tak-Adressen, hvorved han erklærede, at Huset var meget rørt over Hs. Majestæts faderlige Sindelav, ved enhver Leilighed at tilkiendegive sin Lyst til igjen at skaffe sine Undersaatter Fredens Velsignelser, saasnart denne Fred kunde skee med Nationens Sikkerhed og stadfæste Europas Roe og Vel; Huset kunde være overbeviist om, at de kraftige Midler, man havde anvendt til Forsvar, havde afskrækket Fienden fra at fuldføre sine Trudsler, at forstyrre de brittiske Øers Rolighed; men maatte meget bifalde, at de af den franske Regiering gjorte Fredsforslag vare en Tidlang holdt skiulte og man var meget rørt over den russiske Keisers vise og ædle Hensigter og den Andeel, han tog i det faste Lands Sikkerhed; Huset vilde derfor i ethver Tilfælde tage alle Forholdsregler, for at sikkre Nationens Uafhængighed og Kronens Ære. Hr. Charles Adam understøttede Addressen, "Aldrig, saadehan, have vore Forsvarsanstalter været saarespectable som nu. Ved vor krigerske Stilling have vi ikke allene holdt Fienden fra vore Strandbredder men endog blokeret de fiendtlige Havne fra Texelen til det adriatiske Hav. J Spanien har vi vel faaet en ny Fiende, men en længere Eftergivenhed mod dette Land havde været en Forbrydelse. Efter det, som forefaldt, havde vi ingen anden Udvei end at sætte Magt mod Magt (Hører, Hører raabte her Skatkammer Kanz leren. Nu fremstod Hr. For. Jeg vil, sagde han, ikke modsætte mig Takaddressen, men bør dog giøre nogle bemærkninger ved den Kongelige Tale og den yttrede Motion. Den hedder vel i Talen, at Hs. Majestæt ikke kunde erklære sig angaaende de gjorte Fredsforslag, førend man havde confer reret med visse Magter paa det faste Land, med hvem Kongen stod i fortroligt Forhold og Forbindelse; men vi kiende ikke disse Forhold og Forbindelser og kunne derfor umuelig yttre bifald herover, da man ikke kiender noget til de i Talen omtalte fortrolige Forbindelser med Magter, som ikke ere allierte. Havde man ønsket Fred, saa havde man ligefrem maattet træde i Underhandlinger, uden at give ubestemte Erklæringer. Frankerig bebreidede man, at det har de begaaet Voldsomheder paa det faste Land og paa mange Maader krænket Folkeretten. Enhver Menneskeven maa vel beklage, hvad der er skeet; men hvorfor giøre vi Bebreidelser paa en Tid, da vor Fremgangsmaade, at borttage de spanske Fregatter for Krigens Udbrud ikke kanundskyldes. Vor Pligt og Jnteresse burde foreskrive os den modsatte Fremgangsmaade og at hæve os over det Sædvanlige. Endnu savner jeg i Tak adressen den Punkt angaaende Jrlændernes udvidende Friheder; heri maa de ny Ministre have Skyld, thi de forrige havde forpligtet sig til at emancipere Katholikerne i Jrland. Dog Ministrene forandre ofte Ansigter. Jrlands bedste Forsvar var Eenstemmighed i Tænkemaade og Folkets eens stemmige Kiærlighed til Regieringen. Hr. Pitt svarede: "at den brittiske Nations Sikkerhed, væsentlig hængte af det faste Lands Stilling og at man derfor ved Frankerigs Fredsforslag nødvendig maatte tage Aftale med Fastlandets venskabelige Magter især med Rusland; mere kunde man for nærværende Tid ikke sige i denne Sag. Naar Huset først har faaet nærmere Kundskab om alle Papirerne i Underhandlingerne med Spanien, vil det indsee, at vi ved de spanske Fregatters Borttagelse ikke har veget af fra Moderationens Grundsætninger. Hs. Majestæt havde end mere i det Øieblik, Han udøvede Krigens Ret, giver Beviis paa, at Han tænkte paa Forsonings Midler. Hvad Katholikernes Emancipation i Jrrland angik, da hørte samme meget lidt til den Kongelige Tale. Hertil var ikke nu den beleilige Tidspunkt.