Berlingske Tidende, 1830-07-29
Brussel, den 3die Juli. (Fortsættelse f. Nr. 119.) Siden Oppositionens heftige Modstand, Petitionernes uophørlige Tiltagen og det liberale Parties Forening med Catholikerne, bestræbte Regjeringen sig aabenbart for at tilfredsstille Belgierne og raade Bod paa al Slags Anke, uden dog at afvige fra sine Grund principer. Adskillige Bevillinger blev derfor udstædte, hvis Resultat dog aldrig var tilfulde fyldestgiørende; Partiernes Mod blev derved meget mere bestyrket, medens Regjeringen syntes van kelmodig. Det er bekjendt nok, at mange af disse Bevillinger strede mod Ministerens, Hr. van Maanens, Overbeviisning i han vedblev at være conseqvent og urokkeligen bestemt. Begivenhedernes Gang var hans Anskuelser gunstig. Thi da, trods alle Hensyn paa den, Oppositionen i og udenfor Kamrene stedse blev heftigere, da den angreb den offentlige Rets første Grundsætninger, saaledes som det f. Ex. var Tilfældet med Theorien om visse Loves Rullitit, og da Courier de la Meuse dristede sig til at sammenligne Nederlandenes monarchiske Stat med Nordamericas forenede Stater, kunde det ikke længere omtvivles, at de helligste Rettigheder og Jnteresser svævede i Fare. Hertil komat omtrent 16 Deputerede fra de sydlige Provindser havde erklæret i Kammerets Sectioner, at de vilde nægte Budgettet deres Stemmer, indtil alle Fordringer, i Særdeleshed den angaaende fri Brug af det franske Sprog i Retsforhandlinger og den angaaende Underviisningens Frihed, bleve bevilgede. Man ventede nu almindeligen energiske Skridt af Regjeringen til at tæmme disse oprørske Machimationer, og dette Haab blev opfyldt i det Kongelige Budskab af 11te December d. A. til det andet Kammer, J dette vigtige Actstykke misbilligede Regjeringen paa en høist værdig Maade Partiernes Fordringer. En anden, ikke mindre kraftfuld Foranstaltning, fulgte umiddelbart paa denne. Ved Debatterne og Budgettet, havde nemlig adskillige Medlemmer af det andet Kammer, blandt dem endog Embedsmænd, øjensynlig lag den Hensigt for Dagen, at sætte Regjeringen i en ubehagelig Stilling, nedværdige den i Undersaatternes Øine, og yttret Ha og Jntolerance. Dette anledigede Kongen til et i Nederlandenes Historie nyt Skridt, nemlig at afsætte tre Districtscommissairer, en Major ved Gensdarmeriet og en Kammerherre, der havde stemt mod Budgettet, og tilladt sig heftige Yttringer. Endvidere mistede Baron van Stassart den ham af Kongens Naade til staaede provisoriske Pension af 1800 Gylden. Alt dette skete, medens Petitionsraseriet, under Paaskud til Fordeel for Trykkefriheden, og Oppositionsbladenes Larm var paa det Højeste, i Slutningen af forrige og i Begyndelsen af indeværende Aar Det er i Særdeleshed denne Regjeringens afgjørende Fremtræden, at det kan tilskrives, at Budgettet og andre Finantslove, f. Ex. den om Afbetalings=Syndicatets Operationer, gik igjennem i Kammeret, hvilken Antagelse hurtigt bragte den nederlandske virkelige Gjæld, uagtet den kun bærer 2 ½ pCt. Renter, til den høje Cours af 65, hvilket vilde udgjøre 130 i Papirer til 5 pCt. - Paa samme Tid skeete Forandringer i Ministeriet. H. K. H. Prinds Frederik traadte ud af Krigsministeriet, der blev overdraget til tiGeneraldirecteurer, en for Marinen og en for Landetatten, og udnævntes til Admiral og Generaloberst over Landarmeen; Hr. var Gobbelschroy, forhen de belgiske Liberales Yndling, men som de, efter deres Forening med Ultrakatholikerne havde givet hans bitterste Fiender til Priis, skjændigen forhaanet i begge Partiers offentlige Blade, ombyttede Ministeriet for det Indre med den Colonierne; tillige beholdt han Opsynet over Waterstraaten og Nationalindustrien, og har siden været befriet for al Forfølgelse En af hans Venner, Hr. de la Coste, udnævntes til hans Eftermand i Ministeriet. Oppositionsbladene betragtede dette Mageskifte ikke som en Seier, kuurrede derover og hilste den ny Minister med nogle Uartigheder, som de fra Tid til anden gjentoge Ophævelsen af det philosophiske Collegium forudgik hans Udnærnelse; i den Kongelige Resolution desangaaende erklæredes, at de biskoppelige Seminariers nye Organisation havde gjort hiin Collegium overflødigt og besværligt for Statskassen. For dette Jnstituts Læreres og Forstanderes fremtidige Skjæbne skulde vorde sørget. De mange unge Mennesker, der i de sidste 5 Aar havde forberedet sig til den geistlige Stand i dette Collegium, bleve ved dets Ophævelse satte i stor Forlegenhed, da der kun levnedes dem liden eller ingen Udsigt til at optages i Seminarierne, for at tilendebringe deres Studeringer. - Den 31te December entledigedes ogsaa Grev van Celles fra hans Gesandtskabspost ved de pavelige Hof, i hvilken Egenskab han havde sluttet Concordater af 18de Juni 1829, hvilket man egentlig kan tilskrive det katholske Parties Opkomst. De ministerielle Blade, navnlig le Nationale, have uophørligen yttret sig meget høirøstet om hans Ødselhed og Hang til Ultramonkanismen. (Fortsættes.