Viborger Samler, 1843-01-03
J den slesvigske Stænderforsamlings 50de Møde den 10de Decbr. udbad sig Hs. Durchl. Hertugen af Augustenborg Ordet og nedlagde en Protest imod den Deputerede Withs Andragende i den jydske Stænderforsamling, saavelsom med denne Forsamlings Forhandlinger om den slesvigske Sprogsag, idet han erklærede: for det Første at maatte protestere imod Motivet, hvorpaa hiint Andragende grundede sig, og for det Andet imod selve Andragendet, da hverken den viborger eller nogen anden Stænderforsamling kunde være competent til at befatte sig med Gjenstande, der henhørte til den slesvigske Stænderforsamlings indre Anliggender. Den Paastand at den slesvigske Stænderforsamling havde krænket den danske Nationalitet og Nordslesvigerne kunde han, idetmindste for sin Person, ikke lade være ubesvaret. Han maatte desaarsag gjentage Hvad han tidligere allerede oftere havde yttret: at han nemlig ei alene nærede den største Agtelse for den danske Nation og dens Nationalitet, men at han ogsaa elskede det danske Sprog; at han var Samme fuldkommen mægtig og i sin huuslige Kreds betjente sig deraf, idetmindste ligesaa meget som af det tydske; at han havde tilbragt en stor Deel af sin Ungdom i Danmark og var ved de dyrebareste Venskabsbaand knyttet til mange Danske: saa at det følgelig ikke kunde falde ham ind at ville krænke den danske Nationalitet, det danske Sprog og sine nordslesvigske Landsmænd. Ogsaa de øvrige Medlemmer af Forsamlingen vilde vistnok protestere imod denne tillagte Hensigt, og skulde der i Discussionernes Hede være falden Yttringer, der andensteds kunde vække ubehagelige Følelser, saa beklagede han dette, og det vilde unægtelig have været bedre, om Saadant ikke var skeet. Men at Yttringer, brugte af enkelte Medlemmer, ikke kunde lægges hele Stænderforsamlingen til Last, var desuden klart nok. Jmod den Viborger Forsamlings Competence til at blande sig i den slesvigske Stænderforsamlings Anliggender, maatte han paa det Høitideligste protestere. Præsidenten gjorde denne Protest i alle Dele til sin egen, og opfordrede Forsamlingens Medlemmer til at tilkiendegive deres Overeensstemmelse med Hertugens Erklæring ved at reise sig fra deres Pladse; hvilket derpaa skete af alle Deputerede, med Undtagelse af to. Den Deputerede Beseler erklærede endnu, at det ikke var ham bevidst, at der i Stændersalen var falden Yttringer, der kunde indeholde nogen Fornærmelse imod den danske Nation; hvortil Præsidenten svarede: at han var af den Mening, at der var forekommen saadanne Yttringer, som man hellere maatte have undladt, hvorhos han maatte bemærke, at tvende Yttringer, hvilke han ei vilde gjentage, ikke vare blevne fuldstændig hørte af ham, da de vare forekomne i det Øieblik Talerne satte sig ned, og at de paapegede Ord vare blevne udtalte med sagte Stemme. Da den ene af Talerne havde havt Ordet, havde han (Præsidenten) spurgt sin Nabo, Secretairen, paa hvis Vidnesbyrd han i denne Henseende kunde beraabe sig: Hvad det var, som nys blev sagt? Hvortil Secretairen havde svaret: at det var Jntet!" saa at han følgelig ikke havde kunne finde sig foranlediget til at kalde Taleren til Orden. – Secretairen, den Deputerede Storm, erklærede herpaa: at Præsidentens foregaaende Bemærkning var rigtig; men at hverken han eller hans Hr. Collega rigtig havde opfattet den vedkommende Yttring; hvorfor han maatte reservere sig imod enhver Mistydning. Forsamlingen gik derpaa over til Dagens Orden. (K. C. Bl.)J samme Stænderforsamlings 54de Møde, den 14de Decbr., optraadte ved Begyndelsen af Slutnings-Discussionen om de stænderiske Comiteer den kongelige Commissarius og erklærede sig endnu engang paa det Bestemteste og meest Afgjørende imod Optagelsen i Comitee=Betænkningen af den Passus, hvori der er Tale om, af Kongen at begjære Hertugdommet Slesvigs Jndlemmelse i det tydske Forbund, fordi en Beraadslagning om denne Gjenstand ligger udenfor Provindsialstænderforsamlingens Competence. Tillige var han autoriseret til at erklære: at Hs. Majestæt Kongen ligesaalidet var betænkt paa at "forene Hertugdømmet Slesvig eller Deele af Sammemed Kongeriget Danmark, som ved Tiltrædelse af det tydske Forbund at sætte det i en statsretslig Forbindelse med Tydskland; Hs. Majestæts Villie var hverken at gjøre Hertugdommet Slesvig tydsk eller dansk, men at opretholde det, som det er (in statu quo)." Endelig opfordrede den kgl. Commissarius indstændigt Forsamlingen til, nøie at overveie, om det ogsaa allerede nu maatte være betimeligt, ubetinget at fraraade de stænderiske Comiteer, og om det ikke meere maatte ansees for tilraadeligt, først at oppebie Forelæggelsen af et Lovudkast desangaaende. Slutningen af Discussionerne herom er endnu ikke meddeelt i Stændertidenden.