Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1827-11-16
Udenlandsk. Græske tyrkiske Anliggender. Misforstaaelsen imellem den russiske og engelske Gesandt i Constantinopel tilskrives den Omstændighed, at Hr. Ribeaupierre (den russiske Gesandt) var stærkt tilbøielig til, at de forbundne Magters Gesandter strax skulde forlade Constantinopel, da han mærkede, at Porten gjerne vilde trække Underhandlingerne i Langdrag; men Hr. Stratford Canning (den engelske Gesandt) var derimod af den Mening, at da Porten endnu søgte at undgaae et Brud, burde de oppebie Enden paa Underhandlingerne. Begge Gesandterne kom i denne Anledning i heftig Samtale, og de ilede med, desangaaende at afsende Depescher til deres respective Hoffer. Den 15de September ankom til Petersborg den russiske Gesandts Coureer, som medbragte den der dog ikke uventede Efterretning at Porten havde afviist enhver Art af fremmed Jntervention i dens Strid med dens oprørske Undersaatter. Dette Budskab blev af Grev Nesselrode strax meddeelt de udenlandske Gesandter og Ministre, som indfandt sig efterhaanden hos ham til Conferencer, men først og fremmest den østerrigske. Derpaa fandt samme Dag og den følgende Morgen et Cabinetsraad Sted i Keiserens Nærværelse, og der affærdigedes Courerer i alle Retninger. Det synes imidlertid at bekræfte sig, at det russiske Cabinet factisk har anerkjendt Grækenlands Uafhængighed, da det under 23de October heed fra Livorno, at det havde udnævnt en Consul og en Charge d'Affairs ved den græske Regjering i Ægina. Dette Skridt er især mærkværdigt, da Londonner-Conventionen af 6te Juli kun foreskriver saadan Anerkjendelse i Tilfælde af Divanets absolute Vægring i at indgaae den foreslaaede Vaabenstilstand og Pacification. Hera sees ogsaa, at Rusland ikke meere gjør Regning paa en endelig Eftergivelse fra Portens Side. Man vil endog vide, at den keiserlige russiske Collegiraad Wlassopulo, der er en indfødt Græker, skal, i Qvalitet af Consul, allerede ombord paa den russiske Flaade være afgaaet til sin Bestemmelse og med ham en provisorisk Charge d'Affairs. Den 10de October erfaredes i Constantinopel fra Archipelagus, at Grækerne lavede sig til at angribe Øen Chios, efter at de allerede i længere Tid havde blokeret den. Paa Efterretning herom, gav Porten strax befaling til at udruste en Expedition didhen bestaaende af 1 Corvet, 6 Brigger, 2 Goeletter og flere smaa Fartøier og Transportskibe, som, under Commando af Chali-Capudan, blev bestemt at afgaae snarest muligt. – Fra Lausanne er den 26de October Lord Cochranes forhen omtalte Proclamation til Albaneserne bleven offentliggjort. Lorden gjør dette Folk opmærksomt paa, at dets Frihedskjærlighed længe nok har været underkastet et grusomt og mistænksomt Despoti, at Timen til dets Befrielse er ikke fjern, at det selv vil kunne fremskynde den og at Europa tager levende Deel i dets Skjæbne. Han slutter saaledes: "Tappre Albanesere! Eders Fædrelands tilkommende Lykke, Eders Familiers Rolighed, Eder Religions Ære ligger i Eders Hænder, og kun kraftig og vedvarende Medvirkning kan sikkre Eders Tilværelse." Doctor Gos har, ombord paa Fregatten Hellas, i en Skrivelse til Grækervennen Hr. Eynard meddeelt: at den engelske Flaade, som den Tid krydsede langs det sydlige Morea, var velsindet og at den franske Flaade, der befandt sig i Nærheden af Milo, var besiælet af samme Følelser; derimod havdes ingen bestemte Efterretninger og hvad Stilling den russiske Flaade vilde indtage. J samme Skrivelse nævnes Hr. v. Heidegger som en agtværdig Mand; men der yttres tillige Længsel efter Grev Capo de Jstrias Ankomst, da hans Nærværelse, tilligemed nogle Penge og en lille Skare af regulaire Soldater, er af stor Nødvendighed. J en senere Skrivelse, dateret: Rheden ved Corfu, den 21de September, melder Hr. Gos, at inden kort Tid vil Albanien forhaabentlig være i Opstand, da Seraskieren har fordret, at Folket skulde udlevere Vaabnene og stille Gisler. Grækerne ville ogsaa sende Levnetsmidler til de Tropper, som have gjort Jndfald i Albanien. Jfølge Efterretninger fra Corfu af 20de October, har Jbraham Pascha, som blev forhindret i sine Sø-Operationer, fortsat Fiendtlighederne til Lands og er rykket mod Patras med sine Tropper. Alle Christne, han underveis traf paa, bleve opofrede. Man kan let tænke sig, hvilket Jndtryk dette har gjort overalt, Spanien. Den madrider Hoftidende indeholder et kongeligt Decret, hvorefter Dronningen den 22de October vilde afgaae fra Escurial til Madrid, og derfra den 23de til Valencia, hvor Kongen vil modtage hende. - Over 400 Jnsurgenter, hvoriblandt Saperes, kaldet Caragol, og Gure, skal den 20de f. M. være komne til Frankrig, igjennem Passene ved laMuga=Møllen og Rien=Majon. De maatte nedlægge deres Vaaben; men da de her bleve vidende om Tilværelsen af det kongelige Amnesti-Decret af 28de September, vendte næsten alle Underofficiererne og Soldaterne tilbage til Catalonien, for at deelagtiggjøres i Amnestien. De til Madrid indtil den 15de October indløbne Efterretninger fra Tarragona lyde meget tilfredsstillende. Kongen befinder sig vel, og daglig modtager han Beviser paa sit Folks Hengivenhed. Det synes afgjort vist, at de franske Tropper skulle blive endnu et Aar i Spanien.