Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1783-06-13
Søe Flaggermusen eller EnhornDievelen (Lophius Despertilie, har et Horn paa Panden imellem Øynene, og er fuld af Pige, Navnet har den faaet af sine udbredede Finner, som giøre at den ligner nogenledes en Flaggermuus. Forfatteren saae en af de mindste der var 6 Tommer lang. Kierlingen (Balistes Be tua) har en meget liden spids Mund, som dog er fuld af store Tænder. Paa begge Ender af Halen sidder en lang Traad, og paa Huden sees skieve Fiirkandter, der nogenledes forestille Skiel. Den er over halvanden Fod lang og bruges til Spise Stryge-Jernene (Ostracum) ere trekantede, de kaldes saaledes, fordi Bugen er ganske flad. Munden er meget liden, Ryggen spids, Huden haard som Been, Aske- og Sølvfarved og ziirlig rudret, de have saa og smaae Finner. Af dem, som Forfatteren saae, havde en Art bag til to spidse Been, som en Krog, andre havde foruden dem endnu to paa Panden, ligesom Horn, andre havde dem slet ikke. De vare ej fuld saa lange som en Fod. De spises ligeledes. Blæseren (Cetrodon Larocephalus) er i sær merkværdig dens Hud sidder ikkun ved Enderne fast ved Kroppen, og er ellers løs. Naar noget kommer den nær, eller nogen rører ved den, saa kan den blæse Huden saaledes op, at den bliver som en Kugle, kastes den i samme Tilstand paa Jorden, saa springer den tilbage ligesom en Bold. Efterhaanden befrier den sig igien fra den indsugende Luft. Af Pinsviin-Fisken, (Diodon Arringa) saae Forfatteren en, som over hele Livet, Hovedet undtagen, var besadt med spidse haarde Pige, som vare halvanden Tommer lange. Finnerne og Huden var lysegraae med smaae, sorte Pletter, den havde store Øjne og skarpe Kiævebeen. Negerne trække Huden af disse Dyr og spise Kiødet. Nogle af dem ere over 2 Fod lange. De smaae Dyr, som kaldes Havhæste, findes her ofte i Søen og forvares i Samlinger af Naturalier for deres besynderlige Skabnings Skyld. Fiskenes Mængde og forskiellige Arter som findes ved de vestindiske Øer, er beundringsværd. Forfatteren beskriver ikkun følgende, som han har haft Leilighed nøye at betragte. J det søde Vand findes fede Aal, dog ikkun meget faa. En Art af lange tynde Muræner med gule Plætter, kaldes her Søeslanger. Det samme Navn giver man ogsaa Søe=Aalene, som sædvanlig kaldes Konger. De ere af adskillige Farver, feede og velsmagende. De søge ej, som andre Fiske, deres Sikkerhed allene i Flugten, men giøre Modstand, og bide Fiskeren naar han ei er forsigtig. Deres Opholdsted, er iblandt Klipperne, hvor de røde i sær fanges, som ere de største, og ofte to Spand tykke. En, som Forfatteren aftegnede, var meest 3 Fod lang. Skindet af disse Fiske binde Negerne om Benene imod Krampe. Den indianske Aal eller sølvfarvede Sverdsisk (Crichiærns Lepturus) findes ogsaa i dette Hav, det sidste Navn har den faaet, fordi dens Tænders Skikkelse nogenledes ligner et Sverd. Paa Ryggen har den en lang Finne, imod dens Længde, som er ofte 2 Fod, er Kroppen maaet sin røget fugl. De smaae hvide Panpus (Stramatius Pa ru fanges her ligeledes. De sædvanligste Fiske ere de hvis Bugfinner sidde lige under Brystfinnerne, og disse ere ogsaa de smukkeste af Farve. J sær er Papegoye-Fisken af Skabning og Farve overmaade smuk. Navnet har den af dens Hovedfarve som er grøn. Paa den, som Forfatteren aftegnede, var Kroppen ved en Zinober rød Streg, som ved et Halsbaand, afdeelt fra Hovedet, paa denne røde Kreds sad ved Øjnene to runde Guldpletter, Øinene vare som sorte Agater i en lyseguul og rød Jndfatning, Rygfinnen var Høyrød, Brystfinerne, vare af samme Farve, ikkun noget mørkere, og havde oven paa en Himmelblaae Jndfatning. De øvrige Finner, som ligeledes vare røde, vare paa Kandterne indfattede med det smukkeste Blaae ligesom med Baand. Paa Enden af den grønne Hale vare Finnerne ligesom med røde, blaae og gule Baand ved hinanden, indfattede. Paa Halen sad tre runde Guld-Pletter i en Trekant. Skiællene laae meget smukt og regulair ved hinanden, i Skikkelse af aflange Sexkandter. Andre Arter af dette Slags Fiske ere noget forskiellige fra den her beskrevne i Henseende til Farven, men alle meget smukke. Her henhøre Papegøynebene, som med deres haarde Mund, der nogenledes ligner et Papegøy-Neb, trykke Skallene paa Skiælfiskene, hvormed de nære sig, i stykker. Denne Art er den største, hvoraf ofte en kan veye 20 Pund. Deres Smag er ligesaa ypperlig som Farven. Naar de kommer ud af Vandet, blive Farverne matte og forgaae tilsidst snart ganske. Til denne Art regnes ogsaa en, som Englænderne kalder Gruper, den har en angenem Smag, er over en Alen lang og har over Munden to Huller ved hver Side, og et ved hvert Øye, samt en hvid Plet paa Ryggen, og en sort nær ved Halen, ligesom deres forskiellige Farver, giøre disse Fiske smukke, saa have Sølv Fiskene, som findes i Mængde, en eneste smuk Farve, nemlig Sølv-Farven. Af Hevs eller Speylfiske Arten har Forfatteren aftegnet en, som for dens lange indtrykte Hoved kaldes paa Creolisk Kavaikap, eller Hestehoved. Den nederste Læbe var et godt Stykke længere, end den øverste, og begge lignede en stes Læber. Fisken var ti Tommer lang, havde ingen Skiæl, og var over hele Kroppen af en skinnende Sølv=Farve. Paa Ryggen var den en Finger bred og imod Bugen efterhaanden smalere. Af Flyndre Arten findes her saadanne, mellem hvis Bryst og Hale sees sorte Baand, og andre, som paa Creolisk kaldes Skoll.