Aalborg Stiftstidende, 1834-11-15
Fædrenelandet. Kjøbenhavn, den 9de Novbr. . Angaaende den i f. Nr. af d. Bl. skeete Betegnelse af let Antal Navne paa Listen over de Valgbare i Kjøbenhavn har Red. modtaget følgende Meddelelse: "Som man ved kunde vente, har den i Kjøbenhavnsposten Nr. 222 og den dermed fulgte Liste over de Valgbare gjorte Paapegning illaf 50 Navne vakt stor Opmærksomhed, og de Paapegedere blevne underkastede den Kritik, de, i Egenskab af publischaracters, derved ere blevne stillede blot for. Om den end imod en saadan Priisgivning af Navne lod sig indvende Adskilligt, saa synes dog høiere statsborgerlige Hensyn i dette Tilfælde at fjerne alle Betænkeligheder i saa Henseende. En over, der findes opført paa Listen over de Valgbare, er derved, saa at sige, udreven af Privatlivets snevrere Kreds og tildeelt en Art af offentlig Characteer, og maa følgelig og saa finde sig i at vorde given den offentlige Mening og den mes fordeelagtige eller ufordeelagtige Bedømmelse i Vold. -Man troer derfor ogsaa, dog uden at indlade sig i nogen personlig Detail, offentlig at burde fremsætte nogle bemærkninger over det saaledes betegnede Udvalg af Personer. Bland de Udmærkedes Tal vil Enhver, der har havt Leilighed til at blive bekjendt med den offentlige Menings Yttringer, med Fornøielse gjenfinde dem, der hyppigst og almindeligst ere blevne nævnte som de nærmeste til at komme paa Valg Om Flere af disse kan man vel endog sige, at der kun ersk hørt een Mening i Publicum. Jblandt de Øvrige torde man derimod finde enkelte, som enten her første Gang komme for Orde, eller hvis Nævnelse allerede har møden saa velgrundet Misbilligelse, at man neppe havde ventet at see dem gjorte til Gienstand for yderligere Discussion. Mod de førstes Udmærkelse kan man ikke have synderlig at erindre, den giver ialtfald Leilighed til at erkyndige sig om Fleres mulige Capacitet; mod de sidstes saa meget desmere. Det er rigtignok hverken Mangel paa Retsindighed eller paa Jndsigt naar denne ikke fordres i en høi eller meget omfattende Grad), som lægges de Paagieldende til Last. Men en fast og selvstændig Characteer og Uafhængighed i Henseende til Stilling og Formuesomstændigheder torde være ligesaa væsentlige Requisiter. Kun paa disses trygge Grundvold kunne en fri, uhildet Mening og dens frimodige Attring bygges, og det hvad enten denne skal give sig tilkjende i en Stemme, der lydeligt fører Ordet, eller i den, der kun tæller med ved Votering, og paa denne Maade bidrager sit til Udslaget. Jblandt de i det Mindste i den her omspurgte Qvalitet) lidet bekjendte Navne bemærkes flere, der høre til den lavere handels- og næringsdrivende, saavelsom til Haandværksklassen. Uden at drag. i Tvivl disse Mænds Dygtighed i deres Fag, kunde det dog maaskee være et Spørgsmaal, om man ikke har taget Enkelte af dem med, meest for at smigre de talrige Vælger af disse Klasser, og for at skaffe de øvrige Nævnte deslet, tere Indgang hos dem. Paa den anden Side turde det ved ogsaa være nogen Tvivl underkastet, om ikke et Par Mænd af Embedsklassen, i det Mindste for endeel, skylde deres Udmærkelse paa Listen til den Omstændighed, at man har troe ei at burde lade de Klasser, hvortil de høre, være ganske uden Repræsentant, paa samme Tid som man synes at have været særdeles rundhaandet med at see den høiere Handelstand repræsenteret. Maaskee vilde det eiheller være saa ganske af Veien at underkaste en nøiere Drøftelse om og hvorvidt man ikke, i enkelte Tilfælde, skulde have begaaet det Misgreb at antage trættekjær Modsigelseslyst for Kalk til en fornuftig Opposition, en sig Luft givende Utilfredshed over personlig Tilsidesættelse for frisindet Patriotisme, Kandestøberi for Jndsigtsfuldhed og lang og bred Snakkesalighed for Evne til at udtrykke sine Tanker. - Dog - Alt dette anføres her kun som Vink til nøiere Overveielse og Undersøgelse. Blandt de Halvtredsindstyve tælles saa mange hæderlige og dygtige Mænd, at, efter vor fuldeste Overtydning, Hovedstaden vilde see sig værdigen repræsenteret, naar Vælgerne blot af hines Kreds vilde træffe et skjønsomt Udvalg. Man maa kun ønske, og tør vel ogsaa haabe, at Pluraliten af Kjøbenhavns Vælgere ved denne Leilighed vil vise, at den eier det sunde og ufordærvede Blik, der veed at skjelne Klinten fra Hveden, det svange Straa fra det frugbærende!"(Kbhpst.) I Dagen" læses følgende Opfordring. En af de vigttigtigste Gienstande for Provindsialstændernes Virksomhed vil være Spørgsmaalet og Finantsernes Offentlighed, som betinger enhver Undersøgelse om nye Skatter og Paalæg paa Undersaatterne. Det kan derfor ikke undre Nogen, at man ønsker at vide, hvad de Mænd, som man kunde ønske valgte til Deputerede for Kjøbenhavn, tænke om dette Punkt, Af alle de Valgbare er der, saavidt vides, kun en Eneste, som har yttret sig herover. Denne Ene er Hr. Cancellisecretair Allgreen-Ussing, der i en Tale paa Skydebanen, ved sidste Maifest, som siden har været indrykket i Kjøbenhavnsposten, ubetinget har erklæret sig for Finantsernes Offentlighed. Man ønsker nu, at flere ville udtale deres politiske Troesbekiendelse om denne vigtige Sag, for at deres Medborgere kunde erfare, hvorvidt de forsaavidt kunne ansees værdige til at vælges. Af de Mange, der kunne antages at komme i Betragtning ved de forestaaende Valg, opfordres derfor herved, i mange Medborgeres Navn, følgende Herrer, paa hvem man tør troe, at den offentlige Opmærsomhed ved denne Leilighed er henvendt, til at erklære sig over denne Sag, nemlig. De Herrer Prof. juris Bang, Secretair og Universitetsboghandler Deichmann, Capt. Falsen, Fabrikeur Fibiger, Lands=Overrets=Proc. Haagen, Viinhandler H. P. Hansen, Bogholder Herforth, Grossererne Hvidt, P. C. Knudsen, J. D. Meyer, Omen og Rønnen kamp. - Man glemme ikke, at det, hvorom her spørges, ler Nerven i hele Jnstitutionen, og at Medborgere ikke have megen Grund til at stole paa de Mænd, der af hvilkensomhelst Aarsag, maatte skye at lægge deres Mening om en saa vigtig Sag for Dagens Lys. - Udgiverne af de øvrige Blade i Hovedstaden anmodes om, saavidt Rummet tillader det, at optage denne Artikkel." - Jdet Kjøbenhavnsposten, opfylder den unævnte Forfatters Anmodning, tillader den sig at ledsage hans Opfordring med følgende bemærkninger: Ønsket og Finantsernes Offentlighed har her i den sidste Tid udtalt sig fra saa mange Sider, og paa en saa bestemt Maade, at det maa ansees som almindeligt. At en saadan Offentlighed, under enhver Statsforfatning, er et ubetinget Gode, derom turde der ikke længer være nogen Tvivl; en Publicist, der i vor Tidsalder for Alvor ville yttre den Formening, at det endnu var et Spørgsmaal, som trængte til Undersøgelse, maatte ved en saadan Erklæring antages, enten offentlig at have frasagt sig alt Kjendskab til Tidens Aand, eller at have bragt Servilismen et Offer, over hvis Dorskhed og Ubetimelighed enhver klog Absolutist paa hans Vegne maatte rødme. Men at Finantsernes Offentlighed i henhver stændersk Statsforfatning maa ansees for en ubetinget Nødvendighed, trænger vistnok ligesaalidet til noget Beviis. Det er en Sandhed, som maa ligge soleklar for Alles Øine, at det er umuligt, med frelst Samvittighed, at give Raad i nogensomhelst Sag, der griber ind i en Stats Finantsvæsen, uden at kjende dettes Tilstand, uden at kjende Statens Indtægtskilder, og hvorledes disse blive anvendte.