Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-05-16
Hvad i Aarene 1811-12 fandt Sted i det Store, var ogsaa Tilfældet fra 1812-16 i det Mindre. Himlen være takket, at den har befriet os fra denne tilsyneladende blomstrende Tilstand; thi kan det end ikke nægtes, at et slet og ustadigt Pengevæsen bringer, i det mindste for en Tid, Liv og Virksomhed i Handel og andre Næringsveie, saa er det Liv og den Virksomhed, der flyder fra en saadan Kilde, naar man henseer til Statens Tarv i Almindelighed, dog altid et høist føleligt Onde. Men i Henseende til den større Mængde Mennesker, som deels enten ingen Capitaler have at tabe i deres Handel, eller som leve af deres Arbeide, som det hedder, af Haanden i Munden, ere Penges Slethed, hvor parader det end maatte synes, saalænge det varer, snarere et Gode end et Onde. Vist nok kunne de leve saameget ringere, naar Pengene ere gode, men naar de forholdsviis have saa meget mindre at fortjene, saa kommer det jo ud paa eet. Det er noksom bekiendt, at i de Lande, hvor man ei kjender til Papirpenge, der er Levemaaden vel billigere, men Fortjenesten ogsaa i samme Forhold mindre og vanskeligere at erholde. Anmelderen gjentager endnu engang, at den, som ei forsætligen vil mistolke hans Ord, letteligen indseer, at det her siges, ikke anføres for at anbefale slette Penge, eller fremønske en Tilstand, som hver redelig Mand helst giver seet ethvert Land evig Aug. 950, i Sept. 780, i Nov. 1100 og i Decbr. 600. befriet for. Men en simpel Erfaringssandhed som denne, kan hverken være det Almindelige eller den Enkelte til nogen Skade, naar den fremsættes af den, som tænker over Tingenes Gang i Verden, paa Prent, til Andres nærmere Eftertanke. Derved opklares i det mindste Jdeerne, naar Spørgsmaalet er: hvorfor vare Klagerne over Tiderne ikke saa lydelige for tre Aar siden, som de ere nu? Man vil finde at Aarsagen ikke saameget ligger i en lykkeligere Forfatning og større Velstand, som i den daværende større Seddel masses hurtigere Circulation, der var en umiddelbar følge af den mindre Værdie, Folk satte paa deres Sedler. Selv Expeditionerne paa Ost- og Vestindien a., der strax efter Fredens Tilbagevendelse fandt Sted, men som bidrog til mangt et Handelshuses Ruin, var en Virkning af den store Seddelmasse. Men de sysselsatte imidlertid mangfoldige Mennesker, som nu ere uden Fortjeneste. At mange, der havde indgaaet Forpligtelser, bleve ødelagte, synes især at kunne tilskrives den uheldige Omstændighed, at Coursen stod for længe omtrent paa 500, hvorved Udsigten til Forbedring alt for meget formørkedes, og at den faldt for pludseligen ned til Pari. Varden gaaet langsomt ned, saa havde mangen Mand faaet Leilighed til at redde sig, og Tabet var da blevet fordeelt paa Mange, som naturligviis lettere kunde taale det end en Eneste, som det nu faldt knusende paa med sin hele Vægt, og som ved Coursens lange Faststaaen over 450, var bleven forledet til at indgaae Forpligtelser, han ellers nok havde vogtet sig for. Hvad den reelle Handlende i Almindelighed angaaer, da bør han, som ogsaa saa mange under alle Coursens Afvexlinger have gjort, kjøbe og sælge, saavidt mueligt er, i Banco eller rede Sølv, Noget, hvis Gavnlighed Hr. Grosserer Wilder i sit nyligen udgivne Skrift paa det Klareste har beviist.