Berlingske Tidende, 1812-09-11
Den Beretning Committeen for de udenlandske Anliggender har gjort i Anledning af de Forenede Staters Præsidents Budskab, dateret 1ste Juni, er kommen for Lyset. Denne Art, som fremsætter vore Klagepunkter mod Engelland i deres hele Udstrækning, opvækker her den meest levende Sensation. Den er føiet til Præsidentens i Budskab, og bekiendtgjort under Titel af: Krig, erklæret mod af Storbrittanien, af de americanske Forenede Stater, 3 med en Fremstillelse af de Bevæggrunde som have i foraarsaget den. Her følger Texten af dette Actstykke, der er et af de fuldstændigste historiske Documenter man kan forestille sig, over de Stridig ders Aar. lag, Natur og Virkninger, som vi have med Engelland; Commiteen for de udenlandske Anliggender, som har erholdt de Forenede Staters Præsidents Budskab, af 1ste Juni 1812, beretter i At det, efter de Prøver de forenede Stater have havt paa den engelske Regierings Uretfærdighed, og som ere stadfæstede ved saamange holdsomme og undertrykkende Handlinger, vil være vanskeligere at ret. færdiggjøre deres Taalmodighed for den upartiske Verden, end og Forholdsregler, til hvilke det er bleven dem nødvendigt at tage Til slugt, for at hævne Nationens Forrettelser, og forsvare dens Rettigheder og Ære. Committeen har den fyldestgiørende Glæde at bemærke, at naar man kaster et upartisk Blik paa de Forenede Stater, Opførsel, vil man befinde den ganske daddelfri. Hvis en lang Taalmodighed, midt under Fornærmelser, nogensinde bør betragtes som en Dyd hos en Nation, da er den især de Forened Stater egen. Aldrig har noget Folk havt stærkere Bevæggrunde til at elske Fred, og intet Folk har heller meere oprigtig elsket den. Jmidlertid er det Øieblik nu kommen, da de Forenede Stater bør haandhæve deres Caracteer og den Rang de have blandt Jordens Nationer, eller ogsaa underkaste sig den skammeligste Nedværdigelse, Taalmodighed har opført at være en Dyd. Krigen paa den ene Side og Freden paa den anden frembyde i lige Grad Ødelæggelse eller Skam Den daarlige Æresyge, Magthigen og Handelsgierrighed, der beherske Storbrittanien, som anmasser sig alt Herredom over Oceanet, og der udøver et voldsomt og grændseløst Tyranni, have ikke inddrømme de neutrale Nationer andet Valg, end enten paa en fornedrende Maade at opofre deres Rettigheder, eller ogsaa at forsvare dem med deres hele Magt. Lykkeligviis have de Forenede Stater, ved Himmelens Forsyn, deres Skjebne i deres Hænder. Det afgiørende Øieblik er ikke frygtelig uden for deres Kierlighed til Freden. Saasnart det bliver Pligt at forlade denne Stilling, vil Faren forsvinde. De have ingen Krænkelser, ingen Forhaanelser, hvor store disse end maatte være, udstaaet, for hvilke de jo kunne erholde Fyldestgiørelse. Mere end 7 Aar ere forløbne, siden dette fiendtlige, Uenighed stif tende System af den brittiske Regiering, med de Forenede Staters Rettigheder og Jnteresse, tog sin Begyndelse. Maaden hvorpaa man begyndte det er ikke meere fiendtlig, end den Aand, hvormed man har forfulgt det. De Forenede Stater have bestandig gjort alt det der stor i deres Magt, for at vedligeholde venskabelig Forstaaelse med Storbrittanien. De have givet et udmærket Beviis paa dets Sindelag, i det Øieblik, da de bleve gjorte til Ofre for en modsat Politik. Fornærmelserne i sidste Krig ere ikke glemte ved Begyndelsen af den nærværende. De have advaret os om de Farer, som man søgte at bort fierne. Allerede i Aaret 1804 fik de Forenede Staters Minister i London Ordre, at indbyde den brittiske Regiering til at indtræde i Underhandling om alle de Punkter, der under Krigen maatte kunne frembringe en Collision mellem begge Lande, og at foreslaae en Afgiørelse med Hensyn til dens Fordringer, efter en fornuftig Grundvold. Jndbydelsen antoges. En Underhandling havde begyndt, og intet gar Aarsag til at tvivle om, at den jo vilde falde ud til begge Parters Tilfredsstillelse. Det var paa denne Tid og under disse Omstændigheder at en vigtig Green af den americanske Handel lumskelig tilføiedes et Angreb, der har skadet alle de Forenede Staters Dele, og ruineret mange af deres Jndvaanere. Den Handel, mod hvilken dette Angreb saa uformodentlig var gjort, var den, som de Forenede Stater dreve med de franske og spanske samt Storbrittaniens øvrige Fienders Colonier, en retfærdig Handel, sanctioneret ved Storbrittanniens Exempel, med Hensyn til Handelen med dets Colonier, sanctioneret ved en høitidelig Act mellem begge Regieringer i den sidste Krig, og ved den Skik, som den brittiske Regiering selv havde indført i den nærværende, da mere end 2 Aar vare forløbne, uden at den havde gjort nogen Jndsigelse derimod. Det Uretfærdige i dette Angreb kan ikke lignes uden med Urimeligheden i det Paaskud, man angiver for at retfærdiggiøre det. Den engelske Regiering paastaaer, at dens Fiender, i Tilfælde af Krig, ikke have nogen Ret til at forandre Colonialreglementerne, for at formilde Krigens Ulykker, med Hensyn til deres Coloniers Beboere. Denne Paastand, der er egen for Storbrittanien, er aldeles stridende mod enhver afhængig Stats Souverainitetsret. Dersom vi see hen til Nationernes velindrettede og almeengieldende Lov, ville vi ikke finde nogen Sanction af slig Beskaffenhed i denne ærværdige Coder. Enhver Stats Souverainitet udstrækker sig saaledes over alle dens Territorier, at man hverken kan tilintetgiøre dens Rettigheder eller giøre Jndgrederi paa noget af dens Enemærker, undtagen ved Erobring. De neutrale Nationer have Ret til at handle med alle de af en krigførende Magts Havne, som ikke ere lovformelig blokerede, og at bringe derhen alle de Vare, der ikke ere Krigscontrebande. Det Urimelige i Paastanden, er saa indlysende, især efter den Maade hvorpaa den er fremsat og giendrevet, at Committeen vilde fornærme Kammerets Dømmekraft, hvis den længere dvælede derved; og dersom noget kan forøge den brittiske Regierings yderlige Uretfærdighed i denne Sag, da er det den Contrast dens Opførsel frembyder, med Hensyn til denne Han deel og en lignende Handel, som de Neutrale drive med dens Colonier. Hele Verden veed, at Storbrittanien indretter sin egen Handel, i Krig som i Fred, i Moderlandet som i dets Colonier, efter egen Gevinst; at det i Krigstid giver efter i sit Colonialsystems Jndskrænkninger med Hensyn til Colonierne, og at det aldrig har tænkt paa, at det ikke har Ret til at handle saaledes, eller at en neutral Magt, ved at drage Fordeel af denne Eftergivenhed, fornærmer dets Fiender Krigsrettighed. Men alt er Storbrittanien tilladt. Det er kun af en Handel med dets Fiender de Forenede Stater kunne have Skammed dem er al Handel ulovlig.