Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-08-27
Da det engang er blevet afgjort, at Revolutions Perioden for Europa er forbi; da det ikke længere er at befrygte, at Demagogiets Storme kunne trække op fra Vesten til Østen og overfare og hærie Europa, saa kommer man tilbage til den Betragtning, som fængslede den politiske Opmærksomhed og Speculation førend Revolutions-Perioden begyndte, nemlig den om Staternes indbyrdes Stilling og politiske Forhold til hinanden og vi kunne da ikke herved nægte, at der er med Hensyn til Perioden førend Aaret 1789, foregaaet en Hovedforandring i disse Forhold og denne Stilling. Denne Forandring bestaaer fornemmelig deri, at i hiin Tidsalder fandt den fornemste politiske Opposition Sted imellem Frankerige og England. Men i Henseende til Fremtiden har det al Sandsynlighed for sig, at denne Opposition vil aldeles falde bort og at den nationale Anmositet kommer til at vige for den indsigtsfulde politiske Forstands høiere beskuelser. Det vilde være unyttigt at anføre Grunde for en saadan Paastand, som enhver kan læse sig til i de politiske Begivenheders Gang, eller udfinde paa Kaartet med sin Passer i Haanden. Vi ville blot bemærke, at da Frankerige har saa godt som ingen Colonier mere, saa finder ogsaa denne store Kilde til Stridigheder imellem disse to Magter ikke længere Sted. Men vi ville bortvende Blikket fra den Europæiske Politik, efter blot at have anbragt to bemærkninger: først at Spanien vil ved sit Forhold til Frankerige og Portugal til England blive de to secundaire Led i dette politiske Venskab, og at der efter al Sandsynlighed vil midt imellem den hellige Alliances ophøiede Grundpiller danne sig et neutralt Baand, ligesom en tempererende Zone, der vil snoe sig over de Nordiske Riger, og igiennem de speculerende Nederlande, det sindige Tydskland og det friehedselskende Schveits til Alpernes Fødder. Er det politiske Blik blevet tilfredsstillet ved at fatte Europas nærværende Tilstand under disse Beskuelser, saa svæver det saameget mere videbegiærlig og ahnelsesfuld over Amerikas ungdommelige Jordbund og over det gamle men omklædte Asien. Den politiske Speculation vover endnu ikke at yttre noget fyldestgiørende Omdømme, om hvilke politiske Følger de store Begivenheder, som ere i vore Dage foregaaede i Amerika, ville frembringe; thi hvad seer den der uden en Flok af politiske Børn, som nyeligen ere slupne ud af Skolen, og staae ved Siden af en rask fremvoxende Yngling, der skal tiene dem til Exetapel og Veiledning, og hvorved man ikke endnu kan bestemme hvilken Retning deres Væxt og hvilken Vinding deres Tænkemaade, vil tage. Øiet maae bestandig holdes med dem, men fælde nogen Dom over dem er endnu ikke mueligt. Allene de Forenede Nordamerikanske Staters Grklæring til de Sydamerikanskes Fordeel tilligemed Englands Jnterresse for dem og den indbyrdes Alliance imellem disse, som Bolivar har bevirket, ere de eneste vigtige politiske Phonomener, som endnu have viist sig. Ganske anderledes forholder det sig med Asien; i denne Verdensdeel er foregaaet en saare mærkværdig Hovedforandring, som endnu synes at være kun lidet taget i Overveielse, og hvorved man maae gaae tilbage til Asiens hele Fortids Historie og politiske Tilstand, for at kunne fatte den; men har man ikke skyet denne Anstrængelse, saa viser sig ogsaa denne Hovedforandring paa vor Klode, denne store politiske Gienstand, under den bestemteste Skikkelse for Forskerens Blikke. Hvilket Land har Asien hidindtil været, Svaret, bliver: de store Erobringers og hyppige Statsomvæltningers Land. Nye Stater ere hurtigt opstaaede, uhyre har deres Omfang været; men kort deres Varighed. Nationernes Magt har bestandigt vexlet; men Statsformen er altid bleven den samme, og Despotiet steeg kun ned af een Throne for at bestige en anden. Det Assoriske Monarkie sank hen for at give det Mediske og Babyloniske Pladsen; Perserne indtoge disses Sted og herskede fra Archipelet til Jndus; Schyterne oversvømmede Europa selv og China udstrakte sine Arme kortere og længere fra Asiens østlige til dens vestlige Egne; Hunnerne forlode dette Riges Grændser for at sættes en nye i Champagne; Arabernes Rige naaede fra Jndien og til Spanien og Dichingiskans Efterfølgere fægtede paa engang i Schlesien og ved den Chinesiske Muur; Af Ottomanernes Erobringssyge bærer endnu Europa det sørgelige Mærke, og Tamerlan, som brød deres Magt, var det sidste store Meteor af en Erobrer, som det statsomvæltende Asien har, frembragt. Spørge vi om Aarsagen til disse uhyre Erobringer og store Statsomvæltninger, som have fundet Sted i Asien, saa have de historiske Grandskere op ledet dem med stor Omhyggelighed. Allerede Montesqvien angav Aarsagen dertil at være Asiens eiendommelige Naturbeskaffenhed, hvorledes det nordligere Asien er af en kold og biergfuld Naturbeskaffenhed, som dannet haardføre og krigerigske Mennesker, imedens det sydlige Asien, som grændser umiddelbart dertil besidder et varmt Clima og en yppig Jordbund; men hvori Menneskene blive svagere og blødgjorte. Høiassens Beboere have derfor fra en Tid til anden kastet sig over det sydlige Assens Lande, erobret dem og taget dem i Besiddelse; indtil de selv ved at beboe dem have antaget den samme udartede Charakteer. Heeren har i sit berømte Værk om de gamle Nationers Politik og Handel udførligt behandlet denne Gienstand, og fremstillet den 40 Grad som Grændsen imellem det midterste Asiens krigerigske og det sydlige Assens indolente Nationer. Gibbon har i det 26de Capitel af sin Historie om det Romerske Riges Undergang med en malerisk Pen skildret de nomadiske Asiatiske Nationers Charakteer og Levemaade, og hvorledes den giør dem tilhøielige til Krigen og skikkede til at foretage sig ubegrændsede Streifetog og uhyre Crobringer; og Historieskriverne have, foruden at erkiende, at Astens Revolutioner udspringe af denne Verdensdeels naturlige Beskaffenhed og som er et af de mange Beviser paa at Menneskeslægtens Begivenheder er for en stor Deel en Følge af Jordklodens physiske Construction, foreenet sig om at antage, at disse Revolutioner ere blevne foraarsagede af Asiaternes Maade at føre deres Krige paa ved Cavallerie, af Mangel paa Fæstninger og især af Despotiet, som hersker i alle Asiatiske Stater, hvorved Hofferne nedsynke i Svaghed og Vellyst; Statholderne udsuge Provinserne og Nationerne blive ligegyldige ved hvem der er deres Herre, tabe al deres Fædrenelandskiærlighed og blive uskikkede til at giøre en kraftfuld Modstand. Men hvorfor har Despotiet bestandigt hersket i Asien, Heeren udleder det af Polygamiet; da dette bevirker et Despotie i det huuslige Liv, som derfra gaaer over i Statsbestyrelsen. Det kan have medvirket dertil; men lader os søge en dybere Grund dertil; nemlig i Asiaternes oprindelige Charakteer. Hver Verdensdeel synes at besidde sin Menneskerace, hver Menneskerace sin eiendommelige Characteer; saaledes hæver Negeren, hvis Hierneskal staaer midt imellem Ourang Outangs og Europæerens, sig aldrig høit med sine Forestillinger i Religionen eller Statsanliggender, tilbeder Fetischer, stifter ingen store Stater og har fundet sig i til alle Tider at bøie sin Nakke under Slavegaget; (paa Domingo er det fornemmelig Mulatter, som have Regieringen i Hænderne); Afrikas Hoved Nations Characteer er derfor den dyriske Sandselighed. – Amerikas oprindelige Jndvaaner glæder sig blot ved at omsværme i enkelte Hobe i de tykke Skove i uophørlig Kamp med Dyret og sin Lige, og uagtet han er ofte begavet med sunde Blikke og kraftfulde Aandsyttringer, saa er dog Vildhedens Præg ham uudslettelig indtrykket. Australiens brune Race har alle den barnlige Alders Feil og Tillokkelser. - Og kun hos Europas Beboere, hos den Caucasiske Menneskerace, sees den sunde Fornuft, den større Aandsfasthed og den rene Friheds- og Fædrenelandskiærlighed at yttre sine ophøiede Virkninger; derfor har hverken Despotiet eller de store Erobringer kunne erholde fast Fod i vor Verdensdeel, Nationernes eiendommelige Aand har tilsidst gjort dem en Modstand, hvorfor de maatte vige, og Napoleon tiente til det sidste store Cxempel paa at det maae mislykkes at forvandle Europa til Asien.