Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-07-02
Nyeste Skilderie af Jøbenhavn. 200 a 2800 Raa Nittende Aargang. No. 53. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Jndbydelse til et nyt Tidsskrift for Damer. Høistærede Hr. Udgiver. Jeg læste nyligen, at der i Oldtiden var saa Dyrtid paa Skrifter, at Plato, som var intet mindre end rig, betalte en Sum af 4000 Rbd. i vore Penge for tre smaa Tractater af Philolaus, en pythagoræisk Philosoph; at Aristoteles gav tre Talenter eller 5000 Rbd. for Speusippi Skrifter, og Prolomæus Philladelphus femten Talenter eller 25,000 Rbd. for Originalhaandskrifterne til Sopholis Euripidis og Reschyli Tragvedier; at Laargius Licinius bød den ældre Plinius over 20,000 Rbdlr. for hans Værker, og at en Grevinde af Anjou, ved Navn Grecie, tiltuskede sig i det 10de Aarhundrede en Samling Homilier fra Almon, Biskop i Halverstadt, for 200 Beder, 6 Septiers (72 Skjæpper) Korn, ligesaa meget Rug og Hirse og tre Maarskind. Hvor meget have Tiderne ikke forandret sig til Bogelskeres Fordeel, og til hvilken Spotpriis kan man nu ikke kjøbe Skrifter, fremfor i fordums Tider, Naar Nogen da gjorde en Kirke eller et Kloster Foræring af en Bog, saa skeete dette i egen Person, foran Alteret, og under de høitideligste Kirkeceremonier. Nu kan næsten intet kjøbes lettere end Bøger og trykte Sager, og havde den naadige Grevinde Greciaf Anjou levet i vort Aarhundrede, saa vilde hun for et eneste Pund Jordbær eller halvtredsindstyve Asparges kunnet anskaffet sig den Bog, som hun Tirsdagen den 2 Juli 1822. for ni Aarhundreder siden maatte give den høiærværdige halberstadtske Biskop saa mange Beder, Rug og Hirse for, ja, jeg turde endog forpligte mig til at levere hende for hendes tre Maarskind ikke blot en Samling af Homilier, men endog den tykkeste Huuspostil. Vor Tidsalder er saa frugtbar paa boglige Frembringelser, at man næsten har ligesaa mange Maanedsskrifter, som der er Maaneder; Ugeskrifter, som der er Uger, og Dags skrifter, som der er Dage i Aaret. Med Føje kan man sige: Ru skriver Alt, som kan tygge en Pen Skielder sin Fiende og piner sin Ven! Der gives kun Faa, som jo indbilde sig at kunne more, belære, rette, reformere, critisere Menneskeheden, og de, som stundom selv have Ondt ved at bestyre deres egne smaa Finantser og deres egen lille Huusholdning, troe sig fuldkomment istand til at skrive Huusholdningsbøger for Staterne og Lærrebøger for Finantsministerne. Men uagtet denne store Velsignelse af Aandsføde, der næsten ligesom andre Fødevarer, dagligen falder i Prisen; uagtet denne Overflødighed af Poesie, der gjør Gudernes Sprog til Tiggernes, og som forbyder Poeter, at følge Tullins Valgsprog; jeg synger ei for Fæl mangle vi dog et eget Blad, udelukkende bestemt for det Kjøn, der nu omstunder ikke giver Mandfolkene noget efter i at skrive Vers, Recensioner, Romaner, lærde Afhandlinger o. s. v., saa det snart kan blive til en god Speculation for en Digter, at gifte sig med en indfødt Sappho, der kan medbringe ham, om ingen anden Medgivt, saa dog sin Guldharpe, hvorved de saa at sige kunne slaae deres genialske Pialter sammen. J fordums Dage havde man et Maanedsskrift for Damer, et Damebibliothek, en Nytaarsgave for Damer, men nu ere Damerne ligesom ganske bandlyste af Læseverdenen, og de Skrivende henvende sig, under meget høitravende Titler, næsten ene til Mandkjønnet. Jmidlertid er det dog vist, at Damerne endnu stedse spille den samme vigtige Rolle i den store Verden, som deres fælles Stammemoder i Paradiset, og visse endog, endskjøndt en Migniature, som Pompadour og Maintenon i Frankrig. Hvor billigt derfor, at hellige dem udelukkende et eget Blad, der ligesom et Harem ikke maa være tilgængeligt for andre end i det Høieste Literaturens Storsultaner, og det til Opvartning fornødne Antal Gildinger, – Et Selskab af velstuderede og dannede Damer har derfor forenet sig om at udgive et nyt Ugeblad, under Titel af Eva, eller Edens Hauge.