Berlingske Tidende, 1836-03-26
Efter den omtalte Status hviler der paa Staten en Gjeld af omtrent 130 Millioner, medens den eier 22 Millioner Activer, der ere calcule rede til en aarlig Rente af 2 pCt. Endskjøndt denne Gjeld er meget betydelig, vilde samme i og for sig dog ikke berettige til at nære Uro over Finantsernes Tilstand, naar det paa nogen Maade var bragt til Formodning, at Staten er i Besiddelse af de fornødne aarlige Resoureer til at bestride sine aarlige Udgifter og passende Afbetalinger paa sin Gjeld; men det er saa langt fra, at den bekjendtgjorte Finants-Etat giver en saadan Formodning, at den meget meere udviser, at de stipulerede Afbetalinger paa Statsgielden tilveiebringes ved Realisation af Activer, og at ikke destomindre en betydelig aarlig Underballance finder Sted med Hensyn til Statens Jndtægter og Udgifter. J Aaret 1835, der i ingen Henseende er fremstillet som særdeles bebyrdende for Statskassen, er der nemlig vel afbetalt 961,000 Rbd. paa Gjelden, men der er paa den anden Side, under Navn af Afdrag paa de kongelige Activer, taget 1,030,000 Rbd. til Jndtægt, saa at Afbetalingen paa Statens Gjeld ingenlunde er udført ved det løbende Aars ordinære Jndtægter, men der er endog forbrugt 69,000 Rbd. af de Summer, der ere indkomne i Afdrag paa Activerne, for dermed at dække de løbende Udgifter. Naar Statens Gield betales ved Hjelp af Activerne, foregaaer der en Omsætning, hvorved Status forbliver den samme. Naar derfor en saadan Omsætning er optagen i hiin Oversigt, saa sees deraf ikkun, at Staten har været istand til i det løbende Aar at bestride sine Udgifter, men ingenlunde kan man deraf slutte, at den fremdeles vil blive istand dertil. For at komme til en rigtig Anskuelse, er det følgelig nødvendigt, ikke at optage Afdragene paa Activerne blandt de indkomne Jndtægter; thi deels er det ønskeligt, at disse Activer bevares, eller, forsaavidt de realiseres, at de da anvendes til extraordinære Afdrag paa Statens Gjeld; deels er det klart, at denne Resource snart vil være aldeles udtømt, dersom den angribes i den Grad, som i Aaret 1835. Activerne ere, som ovenfor bemærket, anslaaede til 22 Millioner, men da Renterne ikkun skulle udgjøre 2 pCt. af denne Summa, saa kan man ei antage den rentebærende og realisable Deel for større end 11 Millioner. Hertil kommer endnu, at i samme Grad som Activerne forbruges til Aarets løbende Udgifter, i samme Grad maa Rente indtægten af disse forsvinde, og dersom det endog var muligt i flere Aar at erholde saa store Afdrag paa Activerne, som i Aaret 1835, saa vilde man dog meget snart komme til det Punkt, at foruden hele den Summa, som under Navn af Afdrag paa de kongelige Activer for Aaret 1835 er anført med 1,000,000 Rbd., ogsaa den Summa, som er anført under Navn af Renter af de kongelige Activer med 410,000 Rbd., maatte falde bort af den aarlige Jndtægt. Men der gives endnu en Post, paa hvilken Forsamlingen anseer det for sin Pligt at henvende Deres Majestæts allerhøieste Opmærksomhed, nemlig Udgiftsposten til uforudseelige Udgifter, som i hiint Aftstykke ikkun er anført med 100,000 Rbd. Denne Post kræver uden al Tvivl betydeligt Mere, thi ligesom Finantserne i de næst foregaaende Aar, i Anledning af den befrygtede Cholera, af Chausseeanlæget imellem Kiel og Hamborg, samt af det Holsteen-Lauenborgske Armeecorpses Mobilisering, have havt en betydelig større extraordinær Udgift, saaledes kan, det neppe heller betvivles, at lignende extraordinære Udgifter stedse ville forefalde i enhver Statshuusholdning, og selve hiint Attstykke paapeger en saadan Udgift for Aaret 1836 til et Chaussee-Anlæg imellem Hamborg og Lübeck. Stændernes Forsamling troer derfor ei at kun en antage denne Udgiftspost for mindre end 300,000 Rbd., eller 200,000 Rbd. mere, end den er anslaaet til for Aaret 1835. Naar derfor, i Overensstemmelse hermed, Afdragene paa Activerne udelades af Jndtægtsposterne, samt 200,000 Rbd. tillægges for uforudseelige Udgifter, giver dette, i Forbindelse med den for 1835 angivne Underballance, et Resultat af 1,551000 Rbd., som de ordinære Udgifter overstige Jndtægterne. Det erkjendes vel, at der i hiin Finants Etat er optaget adskillige Summer, som deels ei retteligen ere Finantserne belastede, deels i de kommende Aar ville ophøre eller dog formindskes. Saaledes er en Udgift af 4000 Rbd. anført i Anledning af Stænderne, uagtet denne Udgift ikkun forskudsviis udredes af Finantserne, og ikkun for en Deel vil falde Statskassen til Last. Ligeledes ville Udgifterne i Anledning af Vartpenge og Pensioner, ligesom de 100,000 Rbd. til Christiansborg Slots Opførelse vel med Tiden, deels formindskes, deels ophøre; men ligesom det er utvivlsomt, at andre temporære Udgifter ville i Fremtiden afløse de nu existerende, saaledes kan der i en Bedømmelse af Finantsernes nuværende Status et tages Hensyn til Formindskelse i saadanne Udgiftsposter, som først efter en Deel Aar vil indtræffe. Ogsaa med Hensyn til Finantsernes Afdrag til Banken gjelder det samme; det er først i en senere Periode, at Finantserne erholde den frie Disposition over denne Summa Vel gives der endnu en Omstændighed, der synes at tale for, at Underballancen for Fremtiden maaskee ikke vil blive saa stor, som ovenfor er antaget. Det er nemlig yttret, at Finantserne ei contractmæssigen ere forpligtede til i de kommende Aar at afdrage aarligen 961,000 Rbd. paa Statsgielden; men om der endog i de følgende Aar ei vil blive afbetalt saameget paa Statens Gjeld som i 1835, saa bør der paa den anden Side ogsaa tages Hensyn til, hvor let flere forskjellige Jndtægtsposter ifølge forandrede Conjuncturer betydeligen kunne formindskes. Det store Tab, som Finantserne i flere Aar maatte være ved at tage Korn i Betaling for Landskat ten afgiver et i frisk Minde værende Exempel. Forsamlingen maa derfor antage, at dersom og illusoriske Begreber om man ei vil gjøre Rigets Finantsers Tilstand, og dersom Ligevægt skal bringes tilveie mellem Udgifterne og Jndtægterne, bør Beregningen derover gaae ud fra den Anskuelse, at Differeneen imellem de ordinaire Jndtægter og Udgifter vil nærme sig den Summa, som ovenfor er antaget. Naar Forsamlingen, paa Grund af det Anførte, holder det for sin Pligt allerunderdanigst at udtale den Overbeviisning, at Statens Finantsvæsen bør gjøres til Gjenstand for en gjennemgribende Reform, vover den saa meget mere med Frimodighed at fremsætte denne Yttring, som Deres Majestæt i Rescripterne af 5te Januar 1813, 9de Februar 1816 og 20de Februar. 1824 har erklæret det begrundet i Deres allerhøieste Villie, at der skal tilveiebringes en saadan Ligevægt mellem Statens Jndtægter og Udgifter, at disse kunne afholdes af bine, og naar Forsamlingen derhos tillader sig at yttre, at dette Tiemed hør søges opnaaet ved Hjelp af Besvarelser, da er dette ligeledes en Anskuelse, der lydeligen er udtalt i de nysnævnte Lovbestemmelser. Det kan ikke være Forsamlingens Mening, at Danmark skulde afbryde al Forbindelse med fremmede Magter; den kan ikke nære den Tanke, at Flaaden, hvormed Nationen forbinder saa stolte Minder om Forfædres Bedrifter, skulde tilintetgjøres; den kan ikke ønske, at Landet af Mangel paa Værn skulde stilles blot for fiendtligt Overfald; den kan ikke ville, at Bygninger, der ere opførte med store Bekostninger, ikke skulde vedligeholdes, og den kan ikke tilraade, at Staten skulde vise sig utaknemmelig mod de Embedsmænd, der have opoffret sig til dens Tjeneste; men de betydelige Summer, som medgaae til Statshuusholdningen, lade den nære det Haab, at et strængere BesparelsesSystem kan vorde gjennemført, uden derved at opoffre betydelige Stats-Jnteresser.