Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-08
(Jndsendt.) Pag. 6 siges, at det ligger klart for Recensentens og Verdens Øine, at det hos os ikke har været tænkt paa, at anvende Methoden paa andre Læregjenstande end Læsning, Skrivning og Regning. Følgelig nyde Børn i denne Classe ingen Religionsunderviisning og Skolegangstiden. maa tvertimod Hensigten forlænges, især paa Landet, hvor den bliver mere ustadig, naar Børnene blive større. Forfatterne ville vel her svare: Tabellerne indeholde Jesu Levnet, men det bliver dog altid meget mindre, end hvad Børnene have lært i denne Classe efter de anordnede Lærebøger. Erfarne Skolemænd ville neppe være af den Mening, at Methoden er nyttig, naar Barnet kan læse Ord og nogenlunde følge med Opmærksomheden, naar Læreren eller et Barn forelæser langsomt i en let Bog. Det maatte jo være en maadelig Lærer, der ikke kunde have bedre Tilsyn, end den dueligste Bihjælper. Jeg veed f. Ex. at Provindsialismer have indsneget sig ved denne Methode, uagtet Læreren har gjort sig Umage for at forebygge sligt. At Læreren læser paa een Gang med samtlige Børn over dem næsten ligesaa meget som om ethvert enkelt Barn læste høit den hele Tid. Desuden er det nødvendigt, for at han ved bemærkninger kan lede Børnene til at forstaae, hvad de læse; thi til at læse hører noget ganske andet, end blot at kunne sige Ordene. Hovedsagen er vel dog, at de læse Und Fluren und Haine und Wellen. i Hier singt Dir Teutona, wie Cimbria dort: Willkommen im Kreis Deiner Treuen: Blok Tøren. dem med Forstand, at de forbinde Begreber og rigtige Begreber med Ordene. Det første Slags Læsning er til liden eller ingen Nytte. Fremdeles maa man betænke, at i de fleste Landsbyskoler komme sjelden halvaarig flere end 6 nye Børn i Skole, og at disse i Almindelighed kunne nogenlunde læse Ord. Derfor troer jeg, at Anskaffelsen af et saa bekosteligt Apparat, som desuden kun kan vare nogle faa Aar, og Methodens Jndførelse paa Landet i det Hele taget ikke vil være til nogen betydelig Nytte. Derimod er jeg tilfulde overbeviist om dens Gavnlighed i Kjøbstæder, hvor der findes en stor Mængde Børn, især fattige; thi disse er een Lærer ellers ikke istand til at kunne sysselsætte. Hvad Regning og Skrivning angaaer, da kan jeg meget godt sætte alle Børnene i Virksomhed, uden at bruge den indbyrdes Underviisningsmaade, og lære dem begge Deele lige saa snart og lige saa godt, uden at behøve dette kostbare Apparat. Af Vigtighed er det ogsaa, at være opmærksom paa, hvorvidt den Paastand er rigtig, at Børnenes Forstandsevner blive temmelig sløvede ved den mechaniske Læsen paa Tabellerne og at de ikke ere beqvemme til at lære udenad, naar de dimitteres fra Tabellerne. Pag. 13. Hvad her siges, at søvnige Lærere ville vækkes ved raske Bihjælpere, er nok kun Declamation. Jeg troer derimod, at er en Lærer søvnig, da vil han endnu snarere sove ind ved den indbyrdes Underviisning; thi hans Bihjælpere maae jo læse. Pag. 34 tales om Forstandsøvelser ved den indbyrdes Underviisning. De kunne efter Udgivernes Mening drives saaledes: At Lærerne kunde, naar Barnet er færdigt med en Tabel, prøve, hvorvidt det havde tænkt over det Læste. Her maa jeg spørge enhver tænkende Skolemand. om den Tid, som dertil kan anvendes, naar han tillige skal føre Overopsynet om alle hjælpere gjøre deres Pligt, kan være tilstrækkelig? Maaskee blev det nogle faa Minutter hver 14 Dag.