Aalborg Stiftstidende, 1827-05-08
Guinea. Efter Underretning fra de Danske Besiddelser paa Kysten af Guinea, rustede Asianthee Nationen sig i afvigte Aar, for, efter et i 1824 tabt Slag, atter at bekrige de Danske og Engelske allierede Negernationer. Den fungerende Danske Jnterims Governør søgte desaarsag at tilveiebringe alden Magt, som Omstændighederne udkrævede, ved at lade afgaae Sendebud til de forskellige under Dansk Territorium henhørende Negerhøvdinger, hvilke, paa Augna og QvittaNegerne nær, vare beredvillige til at møde den fælleds Fiende. Det Engelske Governement paa Kysten, vel underrettet og Asiantheernes Hensigt, at bekrige de Danske, søgte ikke at bringe nogen Magt paa Benene. Stolende paa de Danske Negeres forhen ved flere Lejligheder udviste Tapperhed og Aquambuh Kongens ikke ubetydelige Magt, hvilken Fyrste tilligemed sit Folk kjendte Asiantheernes Maade at føre Krig paa, og rimeligen vilde benytte Lejligheden til at hevne sig paa disse deres Fiender, haabede den Danske Governør at kunne forsvare Establissementerne, og at see Fienden tilbagedreven. - Efterhaanden som Fienden mere og meere nærmede sig Fortet Christiansborg, kunde de Engelske ikke længer være rolige ved Asiantheernes Komme, men frygtede, at disse - naar de bleve underrettede om, at de Engelske ikke vare belavede - pludselig kunde overfalde dem, eller ogsaa, efterat have undertvunget de Danske Negre, hævne deres ved Cap Coast lidte Tab. Governøren i Cap Coast, Oberstlieutenant Purdon, ankom desaarsag til Jammes Fort, medbragte nogle Officerer og nogen Garnison, betydelig Amunition, 4 Feltstykker, og en Deel Raketter. Han samlede omtrent 6 a 7000 Mand Negre under James Fort, og tilbød nu at være de Danske Negre behjelpelig, eller komme dem til Undsætning, hvis disse skulde blive angrebne, imod at det samme skulde skee fra Dansk Side, uden Erstatning i Valuta for enten af Siderne. - Oberstlieutenant Purdon udarbeidede en Plan, der gik ud paa at ordne de Danske og Engelske Tropper i Slagorden ved Frederiksberg, 4 a 600 Alen fra Forterne, og der vente Fienden, for med Musket og Kanonild at fordrive denne. De Danske, som ikke saae sig istand til for Tiden, at underholde 6 a 7000 Mand, kunde ikke billige denne Plan. Desuden havde Negerne til Hensigt at modtage Fienden ovenfor deres Plantager, fordi de antoge, at naar Asiantheerne først havde disse i Besiddelse, vilde det være dem let, ved Hunger at tvinge de Danske Negre til Underkastelse. Efterretninger og Fiendens Nærmelse foranledigede de Danske Negre til Afmarsch til de nærmeste Plantager. De Engelske Negre rykkede derpaa efter. Seendrægtighed fra de Engelske og Hollandske Negres Side i at samle sig m. v. medtog imidlertid 11 a 12 Dage, og Hungeren vilde som Følge her af snart have indfundet sig, hvis Opholdet endnu skulde have været længere. - Jmidlertid indløb Efterretning fra Forposterne, at Asiantheerne dristig rykkede frem, og bekjendt med deres Modstanderes Nølen, havde ifinde, til en bestemt Tid at være ved Temma og andre smaa Byer, et for at forskaffe sig Salt, Fisk &c., hvorpaa de havde Mangel. - Dette bestemte de allierede Negre til den Beslutning, at rykke Fienden under Øjnene, og Løverdagen den 5te August forrige Aar havde de Allierede, circa 11 a 12000 Mand, opslaaet Leir lige for Ansiantheerne. Man ventede, at det var kommet til Salg Søndag Morgen, ved Solens Opgang; dog - heraf blev intet. Slet Vand, Mangel paa Provisioner og Frygt for Overfald, hvis nogen bortfjernede sig, bragte de Allierede til den endelige Beslutning: at 500 Mand skulde Mandag Morgen, forsaavidt Angreb ikke forinden skeete fra Asiantheernes Side, begynde Slaget; dog med den Ordre, at retirere til det Sted, hvor Armeen stod i Slagorden. Mandag Morgen, mellem Kl. 8 og 9, da alt netop var bragt i Orden, nærmede Asiantheerne sig paa Skud Distance, hvorpaa Slaget begyndte. Strax i Begyndelsen af Slaget, flygtede flere Tusinde Fantheer (Engelske Negre) fra den venstre Fløi, uden at have været i Jlden. Asiantheerne angrebe Centrum med Rasenhed, gjennembrød Linien, og trængte heelt ind i Leiren; men her kom Reserven, de 4re Feldtstykker og 120 Mand disciplinerede Tropper til Nytte, ved at trænge Asiantheerne tilbage, ved hvilken Lejlighed de Engelske Raquetter anrettede betydeligt Nederlag. Desuagtet blev Sejren længe tvivlsom, og syntes at helde til Asiantheernes Fordeel, da Aquambuh Kongen, som fra det Danske Fort havde erholdt Krigsstyr, og med 2000 Mand havde omgaaet Asiantheerne, pludselig faldt disse i Ryggen, hvorved de geraadede i største Uorden, og deres Høvding, paa 3de Steder let saaret, reddede sig kun ved en Krigslist, i det han, omtrent Kl. 3 Eftermiddag, befalede sine Folk at bortkaste deres Bagage og Eiendele, hvorover de Allierede styrtede sig med Begjerlighed, og hvorved han fandt Lejlighed til at undkomme. Jnden Solens Nedgang var Slaget endt, og den ærefuldeste Seier vunden. Fiendens Nederlag var betydeligt, thi af hans bevæbnede Hær paa circa 10 a 11000 Mand, regnes Tabet. at være 5 a 6000 Mand, deels fangne og deels forblevne paa Valpladsen. Tabet paa de Allieredes Side anslaaes til 800 Faldne og 12 a 1300 Saarede; hvorimod de have gjort et betydeligt Bytte af Fanger, Guld, Sølv og andre Kostbarheder, hvilke Asiantheerne havde efterladt sig.