Norske Intelligenssedler, 1814-07-12
Jndsendt. Til Næse- og Øre=Afskjæreren, Landforviseren i Norge, vid disse Blade No. 40249. O Du hvor er Du fød, hvi fik Du Normands Navn, Gaae - flye, din Skjændsel bær, og vid min Landsmænds Ære, Var altid stolt og kiær, og Kongen troe at være At tænke, tale frit, og fremme Landets Gavn; Men Du! Du har en nedrig Siæl, som kryber ydmyg frem, Du kaster Dig i Støv og søger haanlig Ære; En Normand, stor ved Dyd, kan betlet Gunst undvære; Kuns Hykleren for ham er et foragtligt Lem. Nord Frithiof. See Nordiska Kampa-Datter Cap. 1 paa. 2 Spørgsmaaler. Kan man troe det muligt, med al Normands Kjækhed - Fødelands Kjærlighed - og Troskab - thi bort med det saa meget udskregne Enthousiasterie - dette poetiske Raserie, som kun skaber Helte ved et spækket Bord og med fyldte Glasse, men som alene Mandsmod medfødt Behiertighed og Koldblodighed vedligeholder ved Synet af de tordnende Cartauer - ildsprudende Kardetsker - og Blod og Mord! Troer man, at den Deel af Nationen, der ikke uden daglig Kummer for det tørre Brød, maae bidrage den sidste Skjerv af hvad de eie, og til hvem, Jo. - til sine Medbrødre - til sine i Vellevnet velstaaende, patriotiske Medbrødre, Borgere og Bønder, til hvem man er nossaget at tye hen for at hente Draabeviis Livets Ophold for en Dag - thi den Dag i Morgen atter ny Aager og forhøiede Priser, Troer man, at denne kummerfulde Deel af Nationen - under saa megen Tryk - saa overbeviist om, at den gaaer sin Ruin imode, endnu skulle være lige trostefuld lige ubekymret - lige henrykt, og at den blotte Tanke - Selvstændighed - Uafhængighed, være stærk nok til at føde Behiertighed - styrke Legemet, og seire over alle menneskelige Følelser, Læser, hører du ikke til denne Classe - har Du Penge nok, eller kjender Du det Pern, hvorfra Du kan hente Alt, ol saa undersøg idet mindste disse Sandheder, lige fra de som boe i bytten til de endnu mere beklagelige i de bedre Huse - i de kalkede Grave, a. &c. de vondrois bien pouvoir tour faire De plaire i touse nu deplaire Mais il nest pas permis aux Dieux, Pourquoi vondrai je faire mieur, la Verite. men strax gaaer hen til Krukken, Jeg finder, der er tom; jeg mærker han var drukken. Holb. Ped. Paars. Jeg indrykkede Avertissementet i No. 53 af disse Blade, betræffende Dhrr. Larsen og Moes Kornhandel, i min dybeste Troskyldighed, uden at jeg derved kunde drømme om at fornærme disse ligesaa agtværdige som fortjente Handelsmænd " - Jeg skulde alligevel næsen troe dette Vanheld har rammet mig, siden jeg i forrige Jntelligentsseddel finder en annom Bekjendtgjørelse, hvilken, som det synes, med Vrede, forsikrer: at jeg har befordret fornævnte Avertissement til Trykken, og hvilken anonyme Bekjendtgjørelse jeg tillige er underrettet om, at min Barndoms Ven og Skolekammerad, her ved Christiania Latinskole, Hr. . . . . . i et Selskab hos en af ovennævnte Herrer har forfattet paa Deres Anmodning og efter Deres opgivne deer. Jeg veed at Hr. Larsen finder: mit første Avertissemengrundet mere paa Velvillie af mig end Jronie; kun frygter han for, at Publicum skulde troe: jeg havde forfattet Samme efter hans Anmodning, men som jeg herved høitidelig benegter. Det er saaledes allene Hr. Moe som finder sig truffet ved mit Avertissement, hvilke jeg kun kan beklage. Skulde han alligevel attraae at høre ere fra mig, maae han undskylde mig, om Samme vil blive kryddret med Salt. Am. Bue. adigst Tilladelse forsendes med Brevposterne i Norge Samlet, trykt og forlagt af N. J. Berg