Berlingske Tidende, 1832-02-08
Paris, den 28de Januar. Mangfoldige Hensyn, der virkede paa Pluraliteten af de Deputerede, ligesom ogsaa adskillige af selve Oppositionshøvdingernes Attraae, ikke at synes det ny Hofs Ønsker altfor ugunstige, vare Aarsagen til at Civillistens Sum, i rede Penge, - een Million Fr. for Kongens Søn, Hertugen af Orleans medregnet - blev bestemt til tretten Millioner Fr., til at Kongen desuden beholdt den forrige Orleanske Apanage og sin Privatformue til fri Raadig hed, og at der ikke videre taledes om de hidtil af Hoffet mod tagne 10 Millioner Fr. meer. Føier man til ovennævnte Summer Beløbet af Revenuerne, som de Landeiendomme, der udgjorde den fordums Krondotation, ydede, og som ogsaa herefter tilhøre Kongen, saa kan hans aarlige Total-Jndkomst anslaaes til To og Tyve Millioner Fr. Regner man de Byrder, som hvilede paa Restaurationens Kongedømme, i Anledning at Pensioner, Udgifterne til det saakaldte Maison militaire og de nu ophævede, før ødselt lønnede, Hoscharger, saa er den yngre Bourbonske Linies financielle Stilling ligesaa gunstig som den ældres. Dette Resultat har temmelig fyldestgjort Hoffets Forventninger, især fordi aldeles ikke taledes om et specielt Regnskab over den bevilgede Civillistes Anvendelse, hvilket i England stedse fordres. Dog kan man ikke dølge for sig selv, at Deputeretkammerets Autoritet ikke mægtede at skaffe denne Lov en gunstig Optagelse hos Publicum. Vist nok bidrog hertil ogsaa den Omstændighed, at Deliberationerne om Budgettet fulgte umiddelbart efter Civillistens Bevilling. Under Debatterne om Budgettet fordredes almindeligen alle optænkelige Besparelser, og selv den store Financier, Lafitte, udraabte ved Slutningen af sin Udsigt over Frankriges financielle Tilstand: "Det er nu hø Tid, at standse paa Afgrundens Rand! - Heraf lader og saa den vedvarende Heftighed sig forklare, hvormed Oppositionspressen uophørligen kommer tilbage til Loven om Civillisten, og paa en vis Maade gjør sine Angreb paa det franske Hof til en staaende Artikel. Overhovedet kan det ingenlunde undgaae Jagttagerens Opmærksomhed, at hiin Presse mod Enden af det forløbne Aar, - med Undtagelse af Le Temps og tildeels af Courrier francais, som for næsten overeensstemmende lagttog tilbørlig ærefrygtsfuld Tilbageholdenhed mod den høieste Person i Landet, pludselig, ligesom efter Vedkommendes Aftale, brød denne og siden imod Høistsamme har fort en saa usømmelig og heftig Tale, at Lovgivningen angaaende Trykkefriheden, og den Skaansel, som Jurierne have viist mod dennes Overtrædelse gjør en virksom Undertrykkelse, næsten umuelig. Dette bevise tilfulde de Processer, som Ministeriet har anlagt imod Bladene La Revolution, der nu er sammensmelter med Courrier des electeurs, - og La Tribune, (hvilket Blad, i et Aar har havt 33 Processer at udholde, hvis Redacteurer en Tidlang have, ifølge Dommene, været arresterede, uden at derved udrettedes Andet, end at deres Foredrag blev end lidenskabeligere. Vel misbilligedes dette almindeligen, men blev derfor ikke mindre almindeligen læst. Derimod er den i hele Frankrige udbredte Figaro, der er næsten endnu ondskabs fuldere end Tribune, formedelst sine Sarcasmers underfundige Jndklædning, bleven aldeles uantastet!