Aalborg Stiftstidende, 1828-02-16
Cours: Hamborg den 12de Februar. Bordeaux 187 1/2. - St. Petersborg 9 1/4. - London 13 Mk. 7 S. - Cadiz 88 1/2. - Lissabon 333. - Amsterdam k. S. 35, 40. 2 M. 35. 60. - Kjøbenhavn k. S. 217. - Specier 1/2 R. - Disc. - Noget om Pantommer især med Hensyn til de af det Kuhnske Selskab fremstillede. Pantommen, især af den Genre, som opføres af det Kuhnske Selskab, har unægtelig kun det Komiske for Øie; og vilde vi klassificere den komisk-dramatiske Kunst, da turde vi vel sige, det Grotesk-komiske. Fra dette Synspunkt betragtet, tale vi her fornemmelig om Pierre og Harlequin. Pierro er ikke nogen italiensk Nationalkarakteer; den italienske Commedia deels arted) har en Brig hella, der fremstilles som en anmassende, behjertet og forslagen Plebejer fra Brescia. Pierrot derimod, (ikke Pierro) er en komisk Person paa det franske Theater, der er sammensat af de bekjendte Harlequin og Policenella, idet han er klædt som denne, og er lunefuld og vittig som hiin. Gaae vi nu uden videre historisk Undersøgelse overtil den Pierro som fremstilles af Herr Winther, da er det vistnok en afgjort Sag, at hele Pantommens Lykke beroer paa denne Karakteers Udførelse. Lad Harlequin, hvis Navn allerede forekommer i det 14de Aarhundred, ansees som upassende for vor Tidsalder, men Pierro vil aldrig kunde forældes, saalænge ægte komiske Situationer have Værd for Tilskueren. Men da nu Pierro saaledes har hele Pantommens Skjebne i sin Haand, saa kan der vistnok ikke anbefales Fremstilleren Studiium nok til idelige Opfindelser, af stedse nye komiske Coups, og til at erhverve sig et saadant Herredømme over Mimiken, der gjengiver det Plastiske til Fuldkommenhed, i Liv og i Bevægelser. Thi Kunsten skal ei allene fremstille det Enkelte, men og tillige det Jdeale, ikke mekanisk, men med Bevidsthed. Fremstillingen maa derfor fødes at Fremstillerens Fantasie, og enhver enkelt Deel af Frem 1) Den eneste hvori der endnu spilles med Masker, som Levning af Romernes gamle Pantommer. stillelsen. ødvendigt. Sammenhæng med de foregaaende eller følgende Yttringer. Til en fuldkommen Pierro hører unægtelige at saalænge han er paa Scenen, maa Tilskueren ikke et eneste Øieblik kaste sit Øie paa ham, uden at han maa interessere i en høi Grad. Understøttet ved en herlig Figur, røber Herr Winther fortrinlige Anlæg til Pierros Rolle, kun hænder det for ofte, at han ei fuldfører det billede hvortil han anlægger Conturen. Naar f. Ex. Pierro stiller sig som Statue (i Harlequin Statue) med Harlequins Hjelm paa Hovedet og hans Brix i Haanden, og Pantolonk) nu ko mer ind for at dreie rundt, naar han nu lod den e Dreining virkelig finde Sted i nogen Tid, som her ikke er Tilfældet, hvor meget Stof var her da ikke for Pierro til komiske Fakter i det Uendelige! Tuskueren, der kort iforveien har seet Harlequins velindstudeerte mekaniske Bevægelser, vilde vel her faae sit Mellemgulv saaledes rystet, at han gjerne paa det Jndstændigste gad bede Pierro, at holde op igien; men - saa udmærkede maatte Fakterne ogsaa være. Naar Harlequin er bunden til Træet, (i Hjortejagten) og Pierro nu stiller sig med Brystet fuldt af Mod tæt ved hans Side, og maaler sig med ham, saa tabes dette herlige Maleri - Pierro som Helt! - alt for hurtigt af Synet, og der gjøres alt for lidet af denne effectfulde Scene. Naar Pierro for første Gang seer sig i Speilet - hvilken Acqvisition for den tænkende Mimiker, Først et saadant Væsens, som Pierros, uhyre Forhauselse; nu hans Overgang til Slagsmaal med sin Gjenfærd, liig Gedebukken der seer sig i Speilet, og endelig, da han ikke kan faae Bugt med sit Contrafei, den komiske Jndvirkning af det Morskab, der forvoldes ham, ved at gjøre alle Slags Grimacer og ved at see disse besvarede af sin hvide Gjenfærd - disse tre Nuancer, kunne vistnok ikke marqueres skarpe nok, naar Maleriet skal have tilbørlig Lys og Skygge, og naar der skal virkes paa Gebærdesproget fra Menneskets indre Liv, hvoraf dette Sprog har sit umiddelbare Udspring. 1) Saaledes heder han i Jtalien, hvor han fremstilles som riig venetiansk Kjøbmand. Til hans Costume hører, at Beenklæder og Strømper gaae i eet, hvoraf den Sort Beenklæder (Pantalons) have deres Navn. Jfølge hans Karakteer er han gjerne en godmodig, eenfoldig Mand, for det meeste forlibt, og føres stedse bag Lyset af en Meddeler, Søn eller Domestik. Han kom paa Theatret mod Enden af det 14de Aarhundrede; men, da han siden den Tid mange Gange har skiftet Klædedragt og Karakteer, idet man, hvad sidste angaaer, ogsaa har fremstillet ham, som en god Huusfader, fuld af Æresfølelse og Delicatesse, og streng imod sine Børn, saa lad ham da nu ogsaa i Kjøbenhavn eller Aalborg skifte Navn og hede Cassander istedetfor Pantalon; sligt gjør intet til Sagen, en Nathue bliver Endnu et Vink til Monsteur Pierro. Det forekommer os urigtigt, naar han tillader sig, saa aldeles at spille Bold med sin Huusbonde Pantalon, der er en riig venetiansk Kjøbmand. Da denne Karakteer allerede er Nathue nok i sig selv, saa maa han ved en saadan Behandling nedsynke til et aldeles Jntet, og tabe al Jnteresse for Tilskueren. Al den Ulempe derimod, som Pierro kan tilføie ham ved tølperagtige Misgreb eller Feiltagelser, og al den Qvide, han, understøttet ved Tilfældet, kan stæde ham ik, kan man vistnok ikke see for meget af. Saadanne Situationer ere den italienske Pantommes (den grotesk-comiskes) egentlige Natur, og stedse at udfinde sligt, er vistnok det meest lønnende i Pierros hele Rolle-Studium; thi den dorske Tølperagtighed er den karakteristiske Aare, der gjennemstrømmer Pierros hele Færd og Vandel, og hvorved han adskiller sig fra andre Bussons, der for største Deelen kun ere Spøgedoctere. Vi haabe at Herr Winther ligesaalidet miskjender, gen billig Kritik, som han vil finde noget andet i samme, end upartisk Meenings-Yttring, hvis Hensigt, om den saa aldeles slog Feil, kun er, at føre til et fuldkomnere Maal, men ingenlunde, at oversee Fuldkommenheder, hvoraf Herr Winther besidder mange **), og især den meget betydelige, at han aldrig overdriver Rollen, en Feil, der saa saare let kan henfaldes til ved Udførelsen af Bufsons.