Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-06-14
Givtermaalene udgjøre een af de vigtigste Grene i en Stats borgerlige Forfatning. Deres Jndflydelse paa det Hele er især i vore Dage mægtigere end man troer. Hvor ofte have ikke et Par Rosenkinder, et Par skielmske Øine forandret Gangen i en heel Statsmachine? Givtermaale virke paa hinanden i en uendelig Række, ligesom den electriske Kraft. Et Partie har mere end eengang lagt Grunden til mangen en Families Lykke og Undergang. J fordums Dage, da Jnteressen ikke ganske ledte Menneskenes Handlinger, kjendte man intet til denne mægtige Jndflydelse. Man raadspurgte sit Hjerte, og dets bifald fulgte man som en urokkelig Lov, Kjerligheden var den eneste Mægler, og dens Løn den eneste Medgivt, som Ynglingen bragte Pigen og Pigen Ynglingen. Forældrene trykte Seglet paa den Pagt, som deres Børn havde sluttet, og deres Velsignelse kronede deres Beslutning. Disse gyldne Tider ere forsvundne. Kun den fattigste og laveste Menneskeclasse er det, som endnu følger denne Naturen stærke Stemme, som endnu bevarer Mindet om hiin guddommelige Folelse blandt Menneskene. De fleste øvrige Stænder kjende den ikke mere. Man raadfører sig med sin Formue, førend man har raadført sig med Naturen. Det er ikke mere Hjertet, - det er gamle Tanter og Bedstemødre, Fættere og Cousiner af Formue og Jndflydelse, der bestemme saa mangt et Menneske til at indgaae een af de helligste Forbindelser. Ved den evige Higen efter at gjøre et rigt Partie eller komme i Slægtskab med Mennesker, der kunne laane os Stylter til at gaae frem paa Lykkens Bane med Kjæmpeskridt, gjøres Givtermaale til en Vehikel for den laveste Jnteresse. Saadanne Ægteskaber, der ere bygte paa Egennytte, kunne umuelig blive lykkelige. De virke ikke blot paa Jndividuet, men de undergrave endog Grundstøtterne til alt det Ædle og Gode i den menneskelige Natur. De forplante den laveste Egennytte blandt de fleste Stænder. At have en Fætter eller Consine af Jndflydelse, veier paa Lykkens Vægtskaal tifold saa meget som Erfaring, Aar og Kundskaber. Hvad Under altsaa, at man i saadan en Tidspunct finder Fædre og Mødre, der sælge deres Datter i den meest blomstrende Ungdom til den første den bedste, paa Liv og Siel enerverede, men rige Vellystling? Der med Vold sønderrive de Baand, hvormed Naturen ofte har forenet to Hjerter, Hvad Under, at mangen en ung Mand forlader den Pige, som han i sin Ungdom har svoret evig Troskab, og ved en Mand af Formue eller Jndflydelse lader sig smedde til en Skabning, som han i Hjertet hader, blot for at opnaae det, som Guds miskundelige Haand ikke negter den Spurv, der, udenat kjende Slægtninger eller Velyndere, lever under hans frie Himmel? Hvo anden end det cultiverede Menneske kunde vel fornedre sig til at sælge sin naturlige og medfødte Følelse, sin Agtelse for sig selv og Menneskeheden for et usselt Levebrød? Medens Forfatteren skriver disse Linier, gives der mange, saare mange Forældre, der staae i Begreb med at sælge deres Børn, og lige saa mange ugivte Mandfolk, der pønse paa de nædleste Midler til at tilhandle sig en ulykkelig Skabning, som ved sine Penge eller sine Paarørendes Jndflydelse, kan skaffe sin foragtelige Beiler en Nydelse af Livets Behageligheder, som han ikke ved Arbeide og Møie skjøtter om at forskaffe sig. O, ulykkelige Offre for den laveste Egennytte, Først naar Hymens Jernlænker have smeddet eder til hine Foragtelige, drages Sløret bort fra eders forblindede Øine, først da indsee J eders Beileres sande Hensigter, først da aabnes den Afgrund, hvori de styrte eder. Den ædle Wilberforce har i Parlamentet saa ofte opløftet sin Stemme mod den Menneskehandel, der drives paa Africas fjerne Kyster med uoplyste Barbarer; hvorfor ivrede han ikke hellere mod den Menneskehandel, som de meest oplyste Folk i de meest oplyste Lande drive med deres egne Medmennesker, ja med deres kjødelige Børn? Gadenavne.