Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1810-09-07
Kbhavn den 3die September. Udtog af en Skrivelse fra Flensborg af 25 Aug. 1810. En meget velhavende Bonde her i Egnen, som for et Par Aar siden havde giftet sig med en Enke, hvis Datter hans yngste Søn havde ægtet, døde pludselig, og da der ved Undersøgelsen fandtes Spor af Gift, opdagedes det, at han var forgivet i en Pandekage, hvori hans Ægtefælle havde blandet Rottekrudt. J sit første Forhør tilstod hun strax Gierningen, og kunde ikke angive anden Grund dertil, end at der ikke havde hersket megen Samdrægtighed imellem hende og hendes Mand, og at hun derfor havde troet, at burde skaffe ham af Dage jo før jo heller Et Par sorte Matroser fra de hertil opbragte Americanske Skibe have i denne Tid giort sig lystige paa Kjøbenhavns Gader. En af dem, som for femte Gang blev bragt i Politiarrest i Torsdags Aftes Kl. 11, beviste ved sit Exempel, hvor megen Smidighed og Legemstyrke de Sorte besidde. Over ti Vægtere vare om at transportere ham, men desuagtet vred han sig dog hver andet Skridt fra dem, og da de vilde binde ham paa en Stige, snoede han sig saaledes, at de aldeles ikke kunde faae Bugt med ham, Bagefter maatte bestandig følge en Vægter, der ligesom ved en Revne, opsamlede Morgenskjerner, Kabuser og andre Vægter-Jnsignier der tabtes under Kampen. Den Sorte, som formodentlig troede at man antog ham for en Engelskmand, vedblev uafladelig at raabe: lam an american man, Jam an american man, (Jeg er en Americaner, Jeg er en Americaner!) Tilsidst maatte Vægterne tage fat Armene og Benene paa ham, og saaledes slæbe han op paa Politiekamret. Meldalen den 1ste August. Endeel mørke Skyer, der optaarnede sig over den sydlige Horizont, lode i Gaar formode et forestaaende Tordenvejr, og allerede for Middag hørtes i denne Egn hule Tordendrønet langt Fjærne; Lynild og Tordenslag vedblev uafbrudt til Eftermiddagen Kl. 4, og Tordenveiret var Egnen saa nær, at Lynilden og de rædsomste Torden slag faaes og hørtes til samme Tid. Paa Gaarden Syrstad, omtrent 300 Skridt fra Beboernes Huse havde endeel Faar søgt Ly for den nedstyrtende Skylregn, under et lidet Fyrretræ, her slog Lynilden ned; paa Fyrretræer, omtrent 2 Alen neden for dets højest Top, blev et Stykke Bark afslaaet, og nede ved Træets Rod var et Stykke Bark løsnet, og en Green spaltet, flere Spoer af Lynilden kunne ikke opdage paa Fyrretræet, men af de sammenklyngede Faa bleve 24 Stykker dræbte; af disse fandtes 12 Stykker liggende tæt op til Træstammen, de andre laae adspredte i en videre Afstand omkring Træet, indtil 20 Alen derfra. – Paa nogle af de dræbte Faar var Kjødet tæt under Huden, paa enkelte Steder, ligesom gjennemtrængt af Blod, og havde Udseende som om Dyret skulde være tilføjet Slag af et haart Legeme Huden paa disse Stedet havde paa dens indvendig Side blodige Pletter og Striber. Paa alle de dræbte Faar var anus meget, men dog mere og mindre ud sprængt; i øvrigt vistes ingen Beskadigelse, hverken paa de indvortes eller de udvortes Dele, alle havde Udseende som Faar der slagtes i sund Tilstand. Paa Jordens Overflade kunde intet Spoer af Lynilden Nedslag opdages. – Tordenvejret bragte en saare velgjørende Regn, og Luften vedbliver at være blid. Kold Luft og Mangel paa Regn havde engang moxen tilintetgjort vort Haab om en taalelig Kornhøst, nu oplives Haabet paa nye, til Glæde for alle i Almindelighed, og for de mange fattige Huusmænds Familier i Særdeleshed, der i denne Trængselstid sukke meget under Savnet af Livets første Nødvendigheder. (Dagen.)