Berlingske Tidende, 1830-08-19
Paris, den 8de August. Moniteuren beretter i Gaar Aftes Kl. 5. "Denne Dag har afgjort Frankrigs Skjæbne; Freden har kronet Frihedens Sejer. Stærk ved sin Samvittigheds Vidnesbyrd og Fædernelandets Ønsker oppebiede Hertugen af Orleans med Rolighed Kamrenes Afgjørelse, medens Folket længtes efter at see den souveraine Magt overdraget til denne Fyrste. Deputeretkammerets Session var een af de meest impossante; Alles Følelser, Alles Meninger bleve agtede, og aldrig har et delibererende Kammer givet et beundringsværdigere Exempel paa Rolighed og Værdighed. Efterat Kammeret eenstemmigen havde besluttet den Erklæring, ved hvilken Kronen tilbydes Hertugen af Orleans, begav det sig, med Nationalgarden foran, til Palais Royal, hvor Hertugen af Orleans omgiven af sin Familie, modtog de Deputerede. Hr. Lafitte for relæste ham Constitutionsacten; derpaa svarede Hertugen af Orleans: "Med et dybt bevæget Sind modtager jeg den Erklæring, som De forelægge mig, thi jeg betragter den som et Udtryk af Nationalvillien og den stemmer overeens med de politiske Grundsætninger, til hvilke jeg mit hele Liv igjennem har bekjendt mig. Mange Erindringer tilskyndte mig til det Ønske, aldrig at vorde bestemt til at bestige en Throne, fri for Ærgierrighed og vant til den roelige Huusliv i min Families Kreds, kan jeg ikke dølge alle de Følelser for dem, som ved denne store Anledning bevæge mit Hjerte; men een behersker dem alle: Kjerlighed til mit Fædderne: land; jeg føler hvad denne byder mig, og jeg skal opfylde dens Bud. H. K. H. var særdeles rørt og endte med Taarer. Den Sindsbevægelse, med hvilken Fyrsten omarmede de Deputeredes Formand Hr. Lafitte, Synet af hans Familie, der omgarham; den Enthusiasme, der havde grebet hele Forsamlingen; det fra alle Sider gjenlydende Udraab: Kongen leve! Dronningen leve! Den Kongelige Familie leve, Taarerne i Alles Øjne, de tusindfold gjentagne Vivatraab af den utallige Mængde i Palladses Gaarde, gjorde det Hele til det skjønneste, meest rørende, Drama i alle Nationers Aarbøger. Tusindes Røst forlangte at see Fyr steen; han traadte ud paa Balconen tilligemed den gamle Lafayette, og hilsedes med Fryderaab, der fordobledes, da Hertuginden, viste Folket sine Børn. Lafayette greb Hertugens Haand, og sagde: "Nu have vi udrettet noget Godt; De er Fyrsten, som han bør være, dette er den allerbedste Republik!" Efter Middags taflet forlangte atter en utallig Mængde at see Hertugen, som igjen viiste sig for Folket med sin hele Familie. Fremdeles melder Moniteuren, fra i Gaar Aftes Kl. 10, at Pairernes Kammer ligeledes havde Audients hos Hertuger af Orleans, og at Baron Pasquier, i Spidsen for det, har sagt Følgende: "Monseigneur, Pairernes Kammer kommer for at overlevere D. K. H. den Alt, der skal afgjøre vor Skjæbne. De har før med væbnet Haand forsvaret vore dengang endnu nye Friheder; i Dag vil De hellige dem ved Jnstitutioner og Love. Deres dybe Indsigt, Deres Tilbøieligheder, Erindringen om Deres hele Liv, bebude os i Dem en Konge, der tillige er Borger, De ville ære vore Rettigheder, der jo ogsaa ere Deres. Den ædle Familie, som vi her see omkring Dem, opdragen af Demi Kjerlighed til Fædernelandet, til Sandhed og Ret, vil betrygge vore Børn den rolige Nydelse af Chartet, paa hvis Overholdelse De nu skulde aflægge Eed, og dermed en ligesaa varig som fri Regjeringsform. Hertugen svarede: "M. H. Med denne Erklæring vise De mig en Tillid, som rører mig dybt; af Overbeviisning de constitutionelle Grundsætninger hengiven, har jeg intet høiere Ønske, end at der maa herske en god Forstaaelse imellem begge Kamrene. Jeg takker Dem, at De giver mig Ret til at stole herpaa; De paalægge mig et stort Kald; jeg skal bestræbe mig, at vise mig værdig dertil."