Københavns Adresseavis, 1785-03-23
J Følge Forespørsel om de fra mig ventende Forskrivter, meldes: at Aftrykkene have taget deres Begyndelse længe før Nytaar. At indrette og stikke i 24 Plader en skiøn Latin, tillige med Prent og 2de Slags dansk Skrivt, foruden at igiennemrænke Skrivemodellernes Jndhold, som er Pennens ydermere Brug til Videnskaber, Konsters eller og Haandverkers umistelige Ridse, var et Arbeye at meere end et Aars Flid. Jeg skulle have svaret mange Omkostninger, dersom jeg i kortere Tid med Æde til det almindelige Gavn kunne have fremlagt disse Forskrivter. Men det er ikkun Tiden jeg tilønsker mig for at fuldende disse saa vigtige Øvelser til destørre Fordeel og Fornøyelse for mine Landsmænd. Da enkelte Blade en kunne leveres, dersom den sande Nytte og min Hensigt skal opnaaes, saa skynder jeg selv paa min Kobbertrykker, som skiønt udestemt om nogle Uger nu i de længere lyse Dage lover mig alle Pladerne aftrykte, og da skal jeg strax, offentlig bekiendtgjøre, naar og hvor Udgaven kan bekommes. T. Kleve. Ode til Forsynet, opofret Beudgommen Velædle Hr. Niels Benzon, Pestmester og Kiøbmand i Stubbekiøbing, og Bruden Velædle og Høyfornemme Jomfr. Eva Kirstine Mandix, paa Bryllupsdagen den 22 Martii 1785 ; af Brudgommens ældste Broder. 2 Sam. 7, 18. Hvor er jeg, Herre, Herre, og hvad er mit Huus, at du haver ført mig hidindtil Aander og Verdiner, og Stater og Slægter, Enkelte Liv, ja de mindste Insekter, Passende Skiebner bestemtes for hveHære, som primle paa Tidernes Baner, Godhed og Viisdom a ridsed dem Planer Jntet forglettet i Udkastet er. Siælen, naar dødeligt Dække frafalder, Gud da til Evigheds Dog den indkalder - Klaghed den seer, hvor den før en forstod Hvad kun begyndtes med Taage omgivet, Alt det udvikler sig hisset i Livet, Himmelsk da foles, hvor Gud er algod. Straa er i dette Livs Danskiær dog blinke, Vise til Mennesket Forsynets Vinke - Ofte Fornuften henrykket dem saae Meest, naar dens Øye med Naade fra Thronen Væbnedes heldig af Religionen, Kunde den gladeste Udsigter faae. Ja og den Vise lelv danner sin Lykke, Som han med Dyder sit Liv vil uds nykke Himlen i Naade sin Yndling anseer. Og naar han Simile fra Forsynet skuer Takkefuldt Hierte af helligste Luc Varmes paa nye til at elske Gud meer. - Geisten opmerksom med i ende Vinger. Hen til det kiereste Sted f) sig nu svinger, Hvor den udklækket først nynnede mat - Hen, hvor beslægtede Venner sig fryde, Samlede Glæden hinanden indgyde Over den ædelste Forsynets Skat. c) Forfatterens Fødebye. Broder! - hvid kunde Du dyrere finde? Fromhed og Dyd blev igien Din Veninde Skue dog her Guddommens lysende Spor! - Engle Abigaaets Samqvem begierte Eenlig Du stod - giennemboret af Smerte -Men Du erfarer Guds Omsorg er stor, Andagt og Fryd Din af Øyet udsmillet, Brændende Tak op til Himmelen er - Haabefuld Fremtid i Møde Du seer, Yndigste Selskab paa nye Dig blev givet Til at forskiønne Dig Veyen i Liver, Mens Du til Evighed Vandringsmand er. Og, J Umyndige! - finder paa Leege! - Munterhed hver en Blodsdraabe bevæge! Sukket fra døe de Moder er hørt Taarer afvisked for ømmeste Soster Himmelsendt Brus Eders Fader nu trøster - Lære. - hvo ham - og hvo Eder har ført: - Hvad for høytidelig Mine - hvad Glæde, Seer jeg sig over Dit Ansyn udbrede, Hvi Dine Trak saa udmerkede? – Ven! - Falsters Horaz og Abigaaels Faver! - Vist nok Du føler i høyere Grader, Forsynets Godhed mod Dine igien. Aldrende Møders Kind taarefuld vædes, Jnderlig rørt Hun i Forsynet glædes - Fordum omringet af faderløs Frok, Enke - nys bleven Hun Byrder begrædet - Dog vare disse kun Midler til Glæder, Prøver perpaa ere lysende nok. Kunde min Sang dog, og Brudgom! udtrykke. Hvor jeg nu levende føle: Din Lykke, Nu da den Yndigste vækker Dig Haand! Hielper mig Slægringe! - hielper mig Venner, - vrigste Bønne med min opsender. For dette dyre og hellige Baand! -Men jeg seer himmelske Venner nedstige - Klavhed omgiver dem - Ønsker de sige Mon ey Abigaael er der iblant, Jo det er Hende - nu Engle hun ligner - Aarret og Sine, uset, Hun velsigner, Ønsker dem Held og saa Seyren, Hun vandt. Hør det Alfader! - Den Velbehag hvile Over det elskede Par! - Dn tilsmille Dem, ja os alle, nye Naader hver Dag! - Gelv Du, og Forsyn, ja Dig vi tilbede - Efter Dit Raad her i Ørken os lede! Du os omsider til Ære antag: Nyheder.