Københavns Adresseavis, 1771-09-24
1. Om Professorernes Lon ved Kiøbenhavns Universitet. For en Snees Aar siden sagde man mig, at hver af Professorerne her ved Kiøbenhavns Universitet havde 3000 Rdlr. aarlige Jndkomster. Denne Tradition har tilveyebragt dem mange Misundere. Siden den Tid har jeg haft den bedste Leylighed at erfare deres Jntrader paa det nøyeste, og jeg kan nu tilforladelig forsikkre, at de ere omtrent 800 Rdlr. for den Yngste, og henimod 1500 for den Ældste. Naar man betænker, at en stor Deel Kongelige Betientere faaer lige saa stor og deels meget større Løn, allene for at skrive deres Navn og Datum under visse Papirer, og sige ja til deres Overmænds gjorte Forslag, saa kan den ovenmeldte Løn vel ikke ansees for stor for en Professor, som næsten hver Dag maa prædike 3 til 4 Timer for Studentere, anskaffe sig mange Bøger og anden Tilbehør til sin Videnskab, bryde Hovedet med at begribe alt hvad Nyt der opdages i samme, og saaledes studere sig til Hypochondrist. Man siger vel, de bør kun være aflagt med lidet paa det de kand blive nødt til at læse flittig Collegia, og skrive Bøger, for at fortiene sig noget. Men Gud forbarme sig over dem, naar denne Fortieneste skulle udgjøre en betydelig Deel af deres Underholdning. Med Qvidius at skrive Libros Tristium kunde de da vel faae i Sinde, men ikke være disponeret til at forbedre og udbrede Videnskaberne. Jeg veed til forladelig, at en, som dog var af dem, der havde det største Tilløb, sik ofte 25 til 30 Rdlr. for et Collegium, som kostede ham selv 50 Rdlr. i udlagde Penge. Nogle Professorer har viist mig Collegii=Listerne for sidste Vinter, da Studenterne tænkte, at Examina efter nogle ulyndige Mænds Forslag, skulde strax afskaffes, og derfore allerede ved Juuletider holdte op at gaae paa Collegierne. Af disse Lister saae jeg at deres heele Jndkomster af 2 til 3 Collegier haver været 30 til 50 Rdlr. Geheime Raad og Prof. Bøhmer i Halle, da han 1745 læste over Jus Canonicum for omtrent 1000 Tilhørere, sik af hver uden mindste Eftergivelse 6 Rdlr. Summa 6000 Rdlr. Men i heele Kiøbenhavn er neppe 100 Studentere, som besøge Collegia, disse 1000 skal fordeeles imellem 17 Professorer, og i stædet for at betale dem, bruge de Pengene til at gaae paa Opera og Comoedie. Wolf i Halle fik 20000 Rdlr. Løn, og 6 Rdlr. for hver Ark af de 6 Bind af hans Jus Naturæ. Men her er det ikke synderlig Mode, at Boghandlere lønner Skribentere. De tage neppe imod et Skrift for intet, naar de ikke kan gribe Fordeelen med begge Hænder. Autor maa forlegge sit Skrift selv, og oftest gaaer Capitalen tilligemed Renterne forloren. Jeg forekastede engang en Professor sin Efterladenhed herudi, da jeg vidste at han forhen havde været en flittig Autor, og allerede seet det fierde Oplag af nogle af hans Skrifter, men han svarede mig, at da de udenlandske Boghandlere, i den Tid han var Student, havde overbuddet hverandre, for at faae hans Skrifter i Forlag, saa kunde han nu her som Professor ikke fornedre sig saa dybt, at han skulde paatrygle de her værende sine Skrifter, endskiønt han havde en Deel om interessante Materier liggende færdig til Trykken. Der ere tvende Kilder, hvoraf Professorernes Løn haver sin Oprindelse: Bøndergods og Distributzen. Bøndergodsene ere af de forrige Konger og andre Velyndere skiænket Universitetet til evig Eiendom, og det under saa sterke Forbandelser og Guds Hævns Paakaldelse, hvis nogen under stoed sig, at forandre sammes Bestemmelse, at man maatte befrygte Guds endnu større Vrede over Landet, end den vi nu allerede føle, naar det skeede. Disse Bøndergodser bringer enhver af Professorerne fra 300 til 600 Rdlr. aarlige Jndkomster. Fordeelen deraf for Professorerne, bestaaer deri, at naar dyr Tid eller Krig falder paa, saa voxer deres Jndkomster deraf nogenledes i Forhold med Prisen paa Levnetsmidler. J det ringeste fattes det dem ikke paa Brød. Den fornemmeste Deel af dette Liggendefæ kan desuden hverken Krig, Tyv eller Jldebrand borttage. Skeer der nogen Skade, saa kan den snart opreyses igien. Bonden, frie for al Hoverie, befinder sig saa vel under sin lærde og læmfældige Hosbonde, at hans Velstand falder merkelig i Øynene, naar man ligner ham med Proprictair=Bonden, som er plaaet med Hoverie. Han er meget vel tilfreds med sin Skiæbne, og forlanger ikke engang at blive Selveiere af sin Gaard, naar det bliver ham tilbudet, siden han i den nu værende Forfatning er bedre forsikkret om sin Hosbondes Hielp, naar ham fattes noget. Men hans Velstand er tillige en Torn, Anstød og Forargelse i nogle omkring boende Propritairers Øyne, naar de see deres Bønder sukke over den Afstand, som er imellem dem og de sig saa kaldende Høylærde Bønder. Derfor er de ikke at forundre sig over, at nogle Proprietairer søge ved alle haande sandsynlige Forestillinger, at skille Universitetet ved sine Bønder, for at bringe dem under deres eget Aag. Bonden græder alt af Frygt, at han skal sælges til Proprietairen, og blive ligesaa elendig, som de andre Bønder. Skulde det virkelig skee saaledes, saa lader Følgerne sig let indsee, Pengene, som erholdes af dette Salg, vil i den nu værende Pengenødelige saasnart forsvinde, som de andre. Naar nu Professorerne i steden for deres forrige sikkre Indkomster tillæg ges en aarlig Gage, saa kunne det vel gaae an for de første Aar saa længe vi ikke faae Krig, eller Bancoseddelerne tabe deres Credit. Men saasnart disse Ulykker skulde ramme os, vilde det være reent ude med Universitetet, og den Spaadom, som en fornem Calumniant haver skrevet over Dannemark i hans Chinesische Briefe, (Br. 127. 122.) vilde blive opfyldt, og den skammelige og løgnagtige Beskrivelse han gjør over Landets og Universitetets Tilstand, vil til største Deel blive for vandlet i Sandhed, ligesom det i sidste Krig i Henseende til Professorerne er skeet i Halle og Frankfurt, i Steden, at de Leipsiger Professorer, som ligeledes besidder Jordegods, ved alle Krigsplager ere blevne i god Behold. Da og Pengene Værdie mod Prisen af Levnetsmidler falder fra 10 til 10 Aar, saa vil Proreforerne og uden saadan Ulykke i kort Tild finde sig nødsaget, at holde an om Gagernes Forbedring; og ikke den som arbeider flittigst, men den, som gjør meest Cour hos Hofmændene, vil erholde samme. Jeg er ellers forvisset om Hensigten, at forbedre Proprietairbøndernes Tilstand, kund erholdes uden saadan Salg af Universitets=Godserne, naar Vedkommende blev tilholdt at gjøre Forslag denne Sag angaaende. Distribugen, som Quæstor indkasserer og uddeler, bestaaer fornemmelig af Studeskatten, (hvortil hver Kirke svarer 1 Rdr.) noge Jordegods, og smaa Douceur, som nogle Testatores haver tillagt Professorerne for deres Umage, at for valte de Legata for Studentere. Nogle misunde Professorerne deres 11 Profesfor Gaarde, det er fandt, hver haver kostet Staten 6000 Rdr. at opbygge efter Ildebranden; Men da hver Professor maa holde sin Gaard ved lige med Reparation, og svare alle Skatter deraf som meget let kand beløbe sig til 100 a 120 Rdr. aarlig, saa kand vel siges, at en Professor boer vel for denne Afgift, me ikke at han boer Huusfrie.