Viborger Samler, 1774-12-19
J Geographien og Historien kan man føre samme Klagemaal. Jeg veed ikke, svarede en gammel Skolelærer, om man kan med Billighed indbefatte Geographien under de ufuldkomne Videnskabers Tal. Denne Mand, som hidtil med en høitidelig Mine havde hørt paa den heele Samtale, ligesom om han foragtede Materien, havde i 40 Aar og meere hørt og pryglet en Deel Discipler, og i samme Tiid tvunget dem nogle skrevne Kompender i Hukommelsen, særdeles et om Geographien, som han havde samlet selv af Berkenmeyer, Schatzen, Hubner og nogle gamle Reisebeskrivelser, og troede derfor fuldkommen. Geographien var hans eeneste Studium, dium, og skiønt han ikke kiendte Busching engang af Navn, troede han dog, han vidste Geographien saa vel, at ingen burde modsige ham, og derover vakte Modestus's Dom ham op; hvor kan De laste Geographien, spurte han, da man har de almindelige Reisebeskrivelser, som saa omstændelig fortælle os alting om de 3 Verdens Deele, og Europa kiender vel enhver, som har læst Hübner; Historien har man jo meget vidtløftig beskreven lige fra Grækernes Tider. Det er sandt, svarede Postillant, og har hvert Folk været saa omhyggelig med at bevare deres Historie, som de gamle Danske, da veed jeg intet, hvad der kan fattes i denne; jeg har Kiempeviserne og et Par Jislandske Sagar, og alting er saa omstændelig beskrevet der, som muligt. Nei, sagde Sprader, Sagarne og Kiempeviserne er lutter Logne, det har jeg læst. For at forebygge videre Strid, sagde Modestus, at de i visse Maader begge havde Ret; mange Sagar vare nok opdigtede, saavelsom og de fleeste Viser; og tilforn gjorde man ei andet i Historien, end den ene udskrev en anden, ei altid den troværdigste, uden at sammenligne Beretningernes Sandfærdighed og Grunde, og i Geographien er der ikke alene adskillige Lande, man kuns kiender Navnet af andre andre man alene veed, hvad Farve Menneskene har og hvad Produkter Kiøbmændene helst hente derfra; og nogle faae Lande i Europa alene har man fuldkommen Beskrivelse over. Saaledes er det omtrent i alle Videnskaber, at endnu fattes meget; og saa maatte det nok ogsaa være, thi ellers vilde Menneskene enten forfalde til Dovenskab eller Stolthed, naar de vidste alt det, der var mueligt at vide af deslige Ting. Men nu derimod stræber man at komme alt videre og videre. De maae derfor ikke, mine Herrer, foragte Videnskaberne, og tænke, at Handelsmanden og Handværksmanden kan blive fuldkomnere i deres Sag, end de som opofre Videnskaberne deres Fliid. og Dage, thi det er Kiøbmanden, Agerdyrkeren og Handværksmanden, som har Nytten af de Studerendes Fliid og vaagne Nætter. De maae heller ikke lade af at ære Videnskaberne, som de nu ere, fordi de ere ufuldkomne, thi Videnskaberne have, med al deres Ufuldkommenhed, store Fordeele, end- og for den, som dyrker dem allene for Fornøielse. De er ham altid et lærerigt Selskab; Venner, som med Sagtmodighed fortælle ham hvad der er skeet i forbigangne Tider, og hvad der er andensteds; Lærere, som undervise ham om hans Pligter mod Gud, Gud, sig selv og de andre Menneskeer; om hvorledes hans Dage her skal blive lykkelige eller i det ringeste taalelige, og at de tilkommende, ved hans egen Omsorg, kan belønne de nærværende Lidelser, thi de vise, hvorledes Lasterne altid føre Straffen med sig enten strax eller dog engang i Evigheden, og at den dydige altid kan vente Belønning; ja Fangen i Fængselet finder sin Modgang let, om han har ret Smag paa Videnskaber, og hvor stor er ikke For deelen af vor reene Religion uagtet alle dens Mangler og Tvistigheder. Her er det, man bør erkiende vore Tiders Fortrin fornemmelig, thi ved den er vore Tider blevne saa oplyste, at den svage har temmelig Sikkerhed mod den stærkes Vold, den ene meere Medlidenhed med den anden, thi vi ansee hinanden alle, som Næster, ja som Landsmænd og Slægt, og den syge, fattige og elendige veed ved Religionens Hielp, at efter et dydigt Levnet faaer han, for alle disse vel baarne Plager, desto store Belønning og Lyksalighed.