Berlingske Tidende, 1773-10-01
Under Dato Fredensborg Slot den 14de Oct. har Hs. M. allern. udgivet en Forordning om Selv Eyer Gaarde Arv paa Bornholm, med videre. Udi samme bekiendtgiøres: At, som der, fra adskillige af Jndvaanerne paa det Land Bornholm, ere indløbne Besværinger over de mange Processer, som den der paa Landet ubestemte Arvegangsmaade og Vedtægterne forvolde, saa har Hs. M., til slig Uleylighed og deraf flydende Pengespilde at forebygge, ladet Landets gamle Vedtægter og Skikke, til en nøyere Bestemmelse at Sæde=Adgangs- og Jndløsnings=Retten til Selveier=Gaar denne paa Bornholm, igiennemgaae og overveye; hvorefter Hs. Mst. nu allern. har fundet for got, i Overeensstemmelse med samme, og for at giøre Vedkommendes Ret mindre tvetydig og ubestemt, at anordne og befale, ligesom Hs. M. og hermed anordner og befaler: Naar en Selveier Gaard falder i Arv, da er, efter Bornholms gamle Vedtægt, den yngste Søn nærmest til Sæde og Adgang; er ikke yngste Søn eller nogen af hans Afkom til, da den næst yngre iblant Sønnerne, og naar ingen Sønner ere til, da iblant Døttrene den ældre frem for de yngre. Er yngste Søn afgaaet, da ere hans Børn nærmere til Gaarden, end den Afdødes ældre Sønner og Døttre, yngre Sønne Søn gaaer for ældre Sønne Sønner og ældre SønneDatter for yngre Sønne Døttre; Ligeledes iblant de øvrige Sønner og Døttre ere altid yngste Søn eller ældre Datters Børn nærmere til Gaarden, end en ældre Søn eller yngre Datter, og saa fremdeles ned af, saa længe Afkom er til Ere der Børn af adskillige Ægteskab, da er det Kuld allene hvis hvis Fæderne eller Møderne Frænder Gaarden er kommen fra, efter den i disse 2de Artikler fastsatte Successions-Orden, berettiget til Sæde og Adgang. Har en Selveier mere end en Gaard, da maa han selv anordne, hvilken af Gaarden yngste Søn skal tiltræde; findes ingen saadan Anordning efter ham, da har yngste Søn Rettighed at vælge, hvilken af Gaardene han vil; men den anden, eller andre Gaarde, om der er flere, tilfalde paa samme Maade de andre Sønner eller Døttre i bemeldte Arve Følge. I Almindelighed maae ingen, som har arvet en Gaards Sæde og Adgang i en Linie, siden arve nogen videre i en anden, med mindre han, imod at fratræde den eene, heller vil blive ved den anden; men samme tilkommer næste Arving efter ham. Fader efter Moders, saavel som Moder efter Faders Død, beholder sin iboende Gaard sin Livs Tid, om Arvingen ellers er dens eget Barn, uanseet det ikke er den længstlevende Faders eller Moders Arve= eller Kiøbe=Gaard, dog at de holde Gaarden og dens tilliggende i forsvarlig Stand; men StifFader og Stif Moder bør fratræde Gaarden inden et Aar efter rette Faders eller Moders dødelige Afgang. Er Arvingen umyndig, da forestaaes Gaarden af dens Værge, indtil Arvingen naaer sit 18de Aar, om det er Mand, eller bliver gift, om det er Qvinde. Er ingen Afkom til, da falder Gaarden, naar den er en Arve=Gaard, til Side=Linierne, Fæderne Gaard til Fæderne, og Møderne Gaard til Moderne Frænder. Fæderne Gaard tilfalder først Arveladerens Samfædre Brødre eller Søstre og deres Afkom. Brødre gaaer for Søstre; iblant Brødrene en yngre for de ældre, og iblant Søstrene en ældre for de yngre; siden arve Farbrødre, Fastre, Farfaders Brødre, Farmoders Brødre, Farfaders Søstre, Farmoders Søstre. Jblant Personer af samme Linie gaaer altid Mand, for Qvinde, iblant Mænd den yngre for den ældre, iblant Qvinder den ældre for den yngre. Er den nærmeste ved Døden afgaaet, og har efterladt sig Børn eller Børne=Børn, da trædede, een efter anden, i deres Faders eller Moders Sted, efter den i de 2de første Artikler fastsatte Arvefølge, Paa samme Maade, som Fæderne Gaard af Fæderne, arves ogsaa Møderne Gaard af Møderne Frænder, først af Sam=Mødre Sødskende, saa af Morbrødre, Mostere, og saa fremdeles. Er ingen Fæderne=Arving til en Fæderne Gaard, eller Møderne=Arving til en Møderne, da tilfalder den først den længstlevende Ægtefælle, siden Faderen, naar det er en Møderne, eller Moderen, naar det er en Fæderne Gaard, derefter Sam=Fædre eller Sam Mødre Sødskende, saa Farfader, Morfader, Farmoder, Mormoder og deres Efterkommere, alt en Linie efter den anden. Hvo der kiøber en Selveier=Gaard, han maa selv anordne, hvem Gaarden, naar han døer uden Afkom, skal tilhøre. Skeer det ikke, da tilfalder den hans nærmeste Slægt, først paa Fæderne og siden paa Møderne Side. Have Mand og Kone i deres Ægteskab kjøbt sig en Selveier=Gaard til, da tilfalder den Børnene af det Ægteskab, i hvilket Kiøbet er skeet. Efterlade de sig ingen fælleds Børn, da er hans eller hendes Sær Kuld Børn frem for andre berettiget til Gaarden. Ere der Sær=Kuld Børn paa begge Sider, da ere de alle ligenær, uden hvad Fortrin Kiønnet og Alderen medfører. Ere ingen Børn til, og Arvefaldet ikke ved nogen Anordning imellem dem selv er bleven fastsat, da tilfalder Gaarden den nærmeste af Mandens eller Konens Slægt, eller om der ere ligenær paa begge Sider, da Mandens, og bliver saa ved samme først Fæderne, siden Møderne Slægt, saa længe nogen er til, førend nogen af den anden Ægtefælles Frænder er til Gaarden berettiget. Er Arvingen udenrigs, og ikke vides, hvor han er, da skal hans næste Frænde eller anden vederhæftig Mand forestaa Gaarden paa det beste, til han kommer tilbage. Udebliver han i 15 Aar uden at melde sig, forfalder hans Lod i Gaardens Taxt tilligemed anden Arv til Kongen, med Jndløsnings Ret til Gaarden bevilges hans nærmeste Frænder i foranførte Orden. Er ingen ret Arving til inden 7de Mand, da forfalder Gaaden med Sæde og Adgang til Kongen. Naar nogen Selveier ved Døden afgaaer, da skal SkifteForvalteren søge i Mindelighed at bringe de myndige Arvinger og Umyndiges eller fraværende Arvingers Værge til Forening om Gaardens Sætning, samt hvem der tilkommer Adgang og Jndløsnings=Ret, og hvorledes med Gaardens Beboelse skal forholdes, hvilket alt bør i Skifte=Forretningen tilføres. Men skulle herom reyse sig nogen Strid, som ikke i Mindelighed kan bilægges, da henvises Sagen efter gammel Skik til 3 Mænds Dom, som til Tinge udmældes, da Herredsfogden selv tilligemed dem bør forestaae Retten ved Sagens Udførelse. for Herreds=Tinget, og efter de fleeste Stemmer dømme i Sagen. Naar en Selveier=Gaard falder i Arv, da bør Skifteforvalteren med de tvende i hvert Sogn boende Vurderingsmænd ved Skifterne, efter beste Overlæg og Frændernes Gotbefindende, anslaae Gaarden med tilliggende Eiendomme til en vis og for Arvingen taalelig Summa. Er nogen af Vedkommende misfornøyet med Sætningen, da maa han paasin egen Bekostning, til første Ting derefter, som Varsel kan gives til, lade af Retten udnævne 8 uvillige Mænd til Gaarden at omtaxere, som i det seeneste inden 14 Dage derefter skulle fremkomme i Retten med deres Forretning, og bredige samme, hvilken Forretning den, som haver ladet Mændene opkræve, i see i seeneste inden 8 Dage derefter, skal tilstille Skifte=Forvalte, ren, at Skiftet dermed kan sluttes. Den Sum, som Gaarden saaledes sættes for, skal Gaard=Arvingen, efterat hans egen Lod i Gaardens Taxt er afdraget, inden en vis af Skifte Retten, efter Omstændighederne, foreskrevne Tid, ved Gaardens Tiltrædelse udbetale til sine Medarvinger. Hvor Landgilden eller Proprietair=Skylden er kjøbt til Gaardene, bør samme, saavel som andet Boets Løsøre, deeles mellem samtlige Arvinger efter Loven, dog at Gaards Eieren fremfor andre berettiges til at indløse Proprietair=Skylden, samt andet Løsøre, der kunde behøves til Gaardens Brug og Besætning, efter billig Vurdering, fra sine Medarvinger. Enhver Selveier, der vil sælge og afhænde sin Arvegaard, bør først lovbyde den efter Lovens Maade til sine næste Frænder. Befindes ved Lovbydelsen nogen Svig, ved at bestemme en høyere Kiøbe=Sum, eller andre tyngere Vilkaar for sine Frænder, end hvad Gaarden virkelig sælges for til en Fremmed, da skal Sælgeren, saavel som Kiøberen, som lige Skyldige ansees, og en for begge have forbrudt Gaardens Værdie til nærmeste Frænder. Jngen Arve=Gaard maa sælges i næste Arvings umyndige Aar, nemlig inden dens 18de Aar, hvad heller det er Mand eller Qvinde, uden Vedkommendes Samtykke, skeer det anderledes, da kan Kiøbet af Vedkommende kaldes igien. Dog maa ikke Gaarden efter 10 Aars Forløb fra den Dato af at regne, da Skiødet er tinglyst, tilbagekaldes enten af den umyndige selv, eller af Værgen paa hans Vegne, fra Kiøberen eller hvem han imidlertid kunne have solgt den til. Overalt maa ingen understaae sig, for de forbigangne Tider at reyse Sag om Adgangs og Jndløsnings Ret til en Gaard, som allerede i 10 Aar, upaatalt og upaadømt, har været i andres Eie. Med Frie=Gaarde og de der paa Landen saa kaldede Proprietair=Gaarde, forholdes i Henseende til Gaard=Kiøb, saavel som Arvefald, ligesom med SelveierGaarde. Med de paa Landet brugelige saa kaldte Undentags Contracter, hvorved en Sælger betinger sig af Kiøberen noget vist i Vahre og Penge til Underholdning i sin og Hustrues Livs Tid. har det vel fremdeles sit Forblivende; dog at der ved saadanne Contracter nøye iagttages, at de ikke bestemmes høyere, end Gaardens Jndkomster, efter fraregnede Udgifter og Afredsel, uden den nye Beboeres alt for store Skade, kan taale at afgive. Til hvilken Ende alle slige Contracter i Forveien af de Contraherendes nærmeste Venner skal overveyes, og af dem tillige underskrives og attesteres, at saadant nøye er overlagt og iagttaget. Ligesom og enhver forbindes at blive og fortære Undentaget paa Gaarden, hvorfra det afgives, med mindre Vedkommende imellem sig selv, for videre Usandrægtig hed at forekomme, anderledes foreenes. Den 21de October haver det allernaadigst behaget Hans Kongel. Majestæt at beskikke Etatsraad Hans de Hoffmann, hidtil Præsident udi Fridericia, til herefter at være Amtmand over Coldinghuus Amt, udi Hr. Geheime-Conference=Raad Bülows Sted, som fra samme Amtmandskab i Naade er entlediget. Samme Dag har Hs. Kongel. Majestæt allernaad beskikket Jacob Schwartkopf til at være Auditeur og Advocatus Regius paa Eylandene St. Thomas og St. Jean i Vestindien.