Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1829-02-20
Den 7de overleverede Deputationer fra begge Kamrene Hs. Majestæt Adresserne, som i det Hele vare en Gjenklang af Trontalen. Pairerne sige, at i Glæden over den offentlige Hylding vilde en anden Konge have holdt Opgaven for løst, hvorimod Carl X kun tænker des ivrigere paa, hvad der endnu er tilbage for ham at gjøre, og de Deputerede slutte med Bøn om, at Hs. Majestæt vil vise et stort og ædelt Folk samme Tillid som det ham. Deres og dets eneste Fiender ere de, som drage den Troskab, den har tilsvoret Dem, i Tvivl, og søge at forstyrre den Enighed, som er rodfæstet i Folkets og Fyrstens gjensidige Kjerlighed. J Kongens Svar til Pairerne sagde han: "ikke vil jeg af en falsk Beskedenhed frabede mig den Sammenligning, som De anstille imellem den hellige Ludvigs, Henrik IV, Ludvig IVs og min Regjering. Nei, mine Herrer, Vel føler jeg, hvor dybt jeg staaer under dem; men naar det gielder og Kjerlighed til mit Land, da tør, jeg opfordre alle mine Aner og vil bevise de Franske, at jeg er det Blod værdig, som rinder i mine Aarer. - De Deputerede erklærede han, at de Beviser, paa sine Undersaatteres Kjerlighed, som han modtog paa den sidste Reise i Departementerne, kun vilde have liden Værd, naar han ikke havde følt, at han fortjente dem. "Jeg tvivler ikke om, at dette Møde jo vil bære lykkelige Frugter for mit Folk, altsaa og for mig; thi Hvo der nævner det Ene, nævner ogsaa det Andet." Under Adresse-Forhandlingen i de Deputeredes Kammer beklagede Gen. Lamarque sig bitterlig over, at Frankerig saa ganske lod sig lede af Engelland, til en svag og uvirksom Rolle ihenseende til Grækenland. J de enkelte Jereminder over Jesuiternes Fordrivelse gik Hr. v. Montheel saa vidt, at kalde samme, et Brud paa Chartet og Expeditionen til Morea en Faktions Værk. Ligesaa ærgrede han sig over, at Deputerede havde deeltaget i Subskriptionen for den dømte Digter Børanger. General Sebastiani yttrede sig med Varme imod Tildragelsen ved Terceira, og Hr. Constant har offentlig meddeelt den Tale, han for Tidens Korthed ikke fik holdt i samme Anledning. Han sætter Terceira-Tildragelsen i Paraller med Toget mod Kjøbenhavn, Quiberon og Parga. "Jeg anklager ikke den engelske Nation - sagde han - den sukker over det, som bringer Os til at gyse; jeg priser hiin Kjerlighed til Fred, som modsætter sig selv de legitimeste Krige, men jeg ønsker, at Frankerigs prøvede Ædelmodighed maa skynde det til at husvale hine ædle Slagtoffere, og at hiin Udaad maa tjene vor Regjering til en Advarsel om, at mistroe dem, der, som Forrædere mod Portugals Frihed, ikke heller kunne andet end være Fiender af Frankerigs Frihed. Bemeldte Tildragelse maa det vel ogsaa tilskrives, at den brittiske Trontale her har fundet saa lidet bifald. At Quotidienne ikke blues ved at drive sin Spot over de ulykkelige Portugisere og Saldanhas Protest som overflødig, da Pennen intet formaaer over 36 Pundiger, er ganske i sin Orden; men noget besynderligere er den Ængstelighed, hvormed Messager vedbliver at bede de andre Tidender, ikke af misforstaaet Phillantropiel at være saa bitter imod det brittiske Ministerium, i et Øieblik, da begge Nationers Søemagt virker i Fællig ved en af de ædelste Expeditioner. Efter Journal des Debats have visse Personer ogsaa meget travlt med at retfærdiggjøre eller dog besmykke hiint Overfald i de Pariser Salons dermed, at Hr. v. Palmella skulde have givet Hertugen af Wellington sit Æresord paa, at Expeditionen vilde seile til Rio Janeiro, skjøndt det Modsatte er Tilfældet.