Berlingske Tidende, 1793-01-14
Paris, den 28de December. J Forgaars mødte Kongen med sine Forsvarere for N. C. Skranker, hvor det afgiørende Forhør blev holdt over ham. Dog er endnu ingen Dom bleven fældt i hans Sag, men N.C. har decreteret, at Deliberationen over den laffattende endelige Dom skal være aabnet og uafbrudt blive fortsat, indtil Processen endes. J Sessionen for i Gaar gik der meget larmende til. - Manuel har forlangt, at Kongens Forsvar skal trykkes og sendes Departementerne, og at Deliberationen skal i 3 Dage udsattes. - Duhem forlangte, at man strax skulde lade stemme personviis, og ikke uddeele Kongens Forsvar, førend efter hans Henrettelse. - Lanquings forkastede denne barbariske Overtilelse, og forlangte, at man skulde kalde tilbage Decretet, ved hvilket N. C. opkaster sig til Dommer over Kongen, og at hans Dom skulde overlades til det souveraine Folks Primar=Forsamlinger. Dette ForSlag foraarsagede en stor Allarm blant Jacobinerne og i Loger, ne. Man skreeg: "til Abbediet 1) En anden saade: det storbritanniske Hoffes nærværende Skridt have Jndfindelse paa N. C. Raadslagninger. Her fordoblede Allarmen sig. Præsidenten vilde lade stemme over Manuels Forslag; men her blevlskreget: "Bort med Præsidenten, Tag Klokken fra ham, Til Abbediet med ham. - Han er en Forræder, Harer solgt til Civillisten, og har endnu i Morges havt en lang Samtale med Capers Raadgivere. - Præsidenten retfærdigede sig siden, og der blev efterhaanden roeligt. - Paa nærværende Tiid ønsker enhver, at der ikke maae blive fælde Dødsdom over Kongen, men ingen fordrister at sige sin Mening. Rolighedsforstyrrerne derimod forlange hans Død og med bange Forventning seer man hans Dom i Møde. J Kongens Forsvar siges Anklagelse at stride imod hans personlige Ustrafbarhed, som Constitutionen af 1791 paastaaer, og den ham givne Friehed, at ikke erkiende Forsamlingen. -"Constitutionen, heder det i samme, havde bestemt den franske Regieringsform til monarkisk. - Skulde den være monattisk, saa maatte Kongeværdigheden være uafhængende af den lovgivende Magt. Skulde den første være ualhængende: saa maatte Kongen være ustrafbar, det er, ingen Antlagelse maatte kunne ramme ham. - Den største Forbrydelse, som Kongen har kunne giøre sig skyldig i, var ustridig denne, at paaføre Nationen Krig, at stille sig i Spidsen af en fiendelig Armee, for at udgyde fransk Blod, og at undertrykke den offentlige Friehed. Alle Forbrydelser, som man tillægger Ludvig, ere indbefattede heri, og hver for sig alle mindre betydelige. Constitutionen bestemmer ingen Straf, saasom al Tanke om samme bortfalder ved Ustrasbarheden. Den erklærer, at Kongen skal ansees, som om han havde frasagt sig Kongeværdigheden, det er, som om han havde frasaat sig den af Nationen bekomne Mandat; det er Alt. Nu maae Mandanten underkaste sig de Love, som han giver, de Betingelser, som han foreskriver; den naturlige Retfærdighed udfordrer det; thi ellers vare de ikke andet, end forhadte Snarer. Følgelig har den franske Nation ved at omstorte Tronen, ved at sønderrive Kongens Mandat, gjort alt det imod Ludvig, som Constitutionen tillod, endog i det Tilfælde, at han betragtes som skyldig. - Nationaleonventen kan ikke være hans Dommer, da den er hans Anklager. - Den vil hver ten behandle ham som Borger, eller tilstaae ham en Konges Præregativer. Hvilken er da Ludvigs egentlige Stand, Man beskylder ham for, at han har villet forstyrre den constuuerende Forsamling; og han just har kaldet den tilsammen; at han har kaldt Regimentet Flantern til Versailles, og Municipalitetet har gjort det; - at han har tøvet nogle Dage med, at antage Decreter, og Constitutionen havde givet ham Ret til, at opsætte det hele Aar ; - at han har antaget Profecter, som sigtede til, at fordærve Folkets Gemytter, og der er intet Beviis for, at han har gjort det, men at han tvertimod har forkastet dem; - at han har havt Forstaaelse med Mirabeau og la Kavette, og begge disse Mænd, vare ham dog anviste som de oprigtigste Venner af Revolutionen; - at han den 28de Februarii har befalet Forsamlingen paa Slottet, skiønt han var den første, som bød de Bevæbnede at nedlægge deres Vaaben &c. - Man beskylder ham for, at have sat sig imod Marspladsens Petition, i hvilken man forlangte Republik. Have De da forglemt, at det lovgivende Corps selverklærte sig pasvigte Julii imod en Republiks Oprettelse. Man antinger har ligeledes for Blod udgydelsen den 19de Julii, og erindrer ikke, at Ludvig da allerede var suspenderet, uden Autoritæt, og indsluttet i ne Pallads. - Kortelig, er ikke alt, hvad der kunde bevise Ludvigs Utilbøielighed for Constitutionen for September 1791, bleven igiendrevet ved sammes Antagelse af ham, og hvad stridende mod Constitutionen, der kunde bedreides ham, er det ikke ved Amnestien, som fulgte paa hiin Antagelse, bleven udslettet. - Hvad Tildragelserne den 10de August angaaer, da var Ludvig den 20de Junii bleven insulteret. i sit Pallads. Den 25de Julii blev ham forkyndet en nye Vanarelse i sit Huus. Han skrev til Maren og Forsamling: gen. J Begyndelsen af August blev bekiendtgjort i Sectioner ne, at man den 10de August, om Midnat, skulde allevegene lyde med Stormklokkerne, og at Folket skulde trække hen til Stottet, i Fald Kongens Afsættelse ikke forinden blev erklæret. Ludvig forsamlede herpaa omkring sig alle Autor teter; sendte Ministre til den forgivende Forsamling, for at give den Efterretning om den Fare, han var i, og begav sig selv til den. Er dette Opførsel af en Mand, som vilde ud gode Blod, Har han paa denne Dag været den angribende Part? Dersom man i dette Dieblik fønde Dem, at en Trop Folk vilde føre Det bort af dette Huus, eller give Dem Død hugget, hvad vilde De giøre. Ludvig oplæste herpaa følgende lille Tale, uden at mankunde marke den mindste Urolighed i hans Træk eller Stemme: "Borgere, Man har forelagt Eder Midlerne til mit Forsvar ; jeg vil ikke oftere igientage dem. Da jeg maaske for sidste Gang taler til Eder saa erklærer sig, at min Samvittighed intet forrkaster salg, og at mine Forsvarere ogsaa have allene saat Sandheden. Jeg har aldrig frygtet for mit Forholds Undersagen men mit Hierte sønde knuses da jeg i Antlagelser=Acten finder den beskyldning, at lig har villet. udgade Folkets Blod. Jeg tilstaaer, at de mange Beviser, paa min Kiærlighed til Folket synes at kunne beskytte mig mod denne beskyldning, da jeg ikke vegrede mig ved at udsætte mig for Alt, for at svare dette Folks Blod, og bestandig at afvarge en saadan beskyldning mod mig. - Kongen blev bragt til Conventen i den samme Vogn, som den første Gang. og i Geleide af Mairen og 2 Municipalbetientere; men den ne Gang kiørte Vognen i Galop, var bedækket af omtrent 300 Mand Natisnat Gensdarmierie, og har havt ligesaa mange Dragoner bag sig. Paa forskellige Steder havde man opstillet talrige Detachementer, og plantet Kanoner. Omtrent Kl. 2 1/2 kom Kongen i Conventen, og Kl. 2 1/2 tilbage. til Temple, hvor han efter 15 Dages Fraskillelse første Gang sit Lov at omgaaes sin Familie igien. Hans Forsvar varede næsten i 3 Timer, og man hørte paa samme med største Stiltienhed. Blot engang da hans Forsvarer sagde: "Folke har villet Friheden; og Ludvig har giver det den i Borde man en lydelig Murren i Logerne.