Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-06-26
Om Nogen er competent til gjennem Pressen at behandle et for den almindelige Jnteresse vigtigt Æmne, det beroer ikke paa, ved hvilket Facultet han har svoret til Fanen, eller samlet sig de til hans Brødstudium henhørende stundom tarvelige Kundskaber; men det beroer paa, om han har Jndsigt, Erfaring, og Omblik i den Sag, som han vil behandle, og tilmed om han er Ordet mægtig. Vistnok er en Mand saameget mere competent til, for Publicums Domstol, at behandle et almeenvig tigt Æmne, som Vaccinationen, jo mere han ved sin Embedstilling seer sig istand til at meddele Erfaringer, som ikke let paa anden Vei kunne komme for Lyset, og jo mere han er istand til at bedømme Sagen upartisk, naar han staaer uden for den og de pecuniaire Jnteresser, som stundom gjøre de rette Vedkommende mindre klartseende. Ogsaa vi, skjøndt henhørende til den geistlige Stand, ville saaledes ikke lade os afdisputere vor Competence til at tale et Ord med om Vaccinationen og den derom gjældende Lovgivning; ogsaa vi staae den Formening, at denne Lovgivning, saa hensigtsmæssig den var for omtrent 30 Aar siden, til at modarbeide Fordomme hos Almuen mod det Nye, saa uhensigtsmæssig er den nu, og maa ansees at holde Almuen i en Umyndigheds-Tilstand, der ikke længere passer til Tidens Tarv og Almuens Oplysning, som slet ikke nu har nogen Fordom mod Vaccinationen, naar den kun udføres saaledes, at dens Hensigt paa Ære og Samvittighed kan opnaaes, og det formenes, at man nu gjerne kunde lade Enhver betale for sine Børns Vaccination, ligesom nu for deres Revaccination. Det er allerede nok, maaskee meere end nok, at den velhavende Huusmand og Haandværker paa Landet skal kunne sige til den mindre velhavende Bonde, spænd for naar Vaccinateuren skal hentes. Men at han ogsaa gjennem Repartitionsfondet kan lade den fattige Bonde bidrage til at betale for hans Børns Vaccination, det synes ubilligt. Man er nu ikke langt fra at mene, at Vaccinationen, paa sine Steder, vilde blive virksommere, hvis det Offentlige ikke betalte for den, men lod det være en aldeles privat Sag. Ogsaa vi fortrøste os til, at kunne af vor Embeds=Erfaring oplyse Misligheder, Nor dener og Skjødesløsheder, som have fundet Sted ved Vaccinationen og Koppeattester; vi see mange Børn i Skolerne, som vare vaccinerede kort for den sidste Koppe Epidemie, og dog bleve ligesaa stærkt angrebne af den, som de Børn, der ikke vare vaccinerede, og derfor bære i deres Ansigter en paalideligere Koppeattest, end den som er udstedt for 24 paa Ære og Samvittighed." Ja mon ikke Lovgivningen vidner om, at muligt Misligheder i enkelte Districter kunne have fundet Sted, idet vedkommende Collegium i Anledning af den sidst udbrudte Koppe-Epidemie fandt det fornødent, at indskjærpe paany Jagttagelsen af Vaccinationsanordningerne, og at give yderligere Bestemmelse for den Control, som Præsterne skulle føre dermed. Den anonyme Læge kan vist ikke være uvidende herom, og maa deraf see, at Vaccinationsvæsenet ikke er Præsterne aldeles uvedkommende. Nu figurere Koppeattesterne noksom i Præsternes Embedsbøger, og det skulde være os kjært, om det maatte bidrage til, at Vaccinen blev desto kraftigere. Vi skulle meget feile, om Regjeringen i sin Viisdom skulde beslutte sig til at forandre Lovgivningen om Varcinationsvæsenet paa Landet, uden først at have raadspurgt ikke blot Stænderne, ikke blot Lægerne, men og saa verdslige og geistlige Overembedsmænd, maaskee end- og Communeraaden; thi vi tvivle ikke om, at man jo erkjender, at der ere flere competente Dommere i denne Sag end de rette vedkommende Læger.