Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-10-23
Fædrelandet. Blandinger. Fædrelandet belyser nærmere de militaire Optøier i Rendsborg og siger: "Flere Smaatræk, der ere meget betegnede for den der herskende Stemning have danske Reisende for nylig fortalt os. Saaledes befinder der sig i et offentligt Værtshuus i Rendsborg en Skive til at skyde efter med Pusterør, hvis Midtpunkt dannes af en dansk Kokarde, med Overskriften "Op em" (paa den, naar den bliver truffen, springer den tilbage og der kommer en schleswigholsteinsk Kokarde til Syne med Overskriften "So ists recht".Man har flere Gange og det endnu for ganske nylig fundet danske Kokarder befæstede paa Skampælen foran Raadhuset. Derimod tager Man ikke i Betænkning offentlig at trodse Fanereskriptet; en tidligere nævnt fanatisk Spidsborger, Kasketmager Oldenburg, havde længe efter dette Kongebuds Udstedelse det forenede schleswigholsteinske Vaaben udstillet i sit Vindue, omgivet af trefarvede Kokarder, og det samme Vaaben hænger paa den saakaldte Rathskeller" over den Plads, dette Steds Heros, Advocat Bandiz, pleier at indtage. Ved Jnd vielsen af den Rendsborg-Neumünsterske Jernbane, som fandt Sted paa Kongens Fødselsdag, og som var anordnet af tvende Embedsmænd, Grev Baudissin og Overanditeur Brackel, turde Man ikke lade et eneste Dannebrogsslag vaie. Dog det meest oprørende Faktum er det, der passerede ved de i Rendsborg garnisonerende danske Troppers Revne den 30 Septbr. for Prinds statholderen. (Her følger nu den tidligere i denne Avis meddeelte Historie og Overfaldet paa Lieutenant Schan.) Der optages nu Vidneforhør, og Man faaer nu see, hvad der kommer ud af dem. Men det Mærkeligste ved Historien er, at den tilstedeværende Prindstatholder, da han kort efter Tumulten inspicerede det borgerlige Artilleri, ikke fandt Anledning til med et eneste Ord at dadle dets Mandskabs Opførsel. Derimod sammenkaldte Hs. Durchlauchtighed det andet Artilleriregiments Officeerkorps om sig og tiltalte dette paa følgende Maade: "Det er mig meget ubehageligt, mine Herrer, at jeg ved min Nærværelse, som inspicerende General, har været Vidne til den ubehagelige Scene. De veed, hvor meget Jnteresse jeg altid har skjænket deres Vaaben, og med hvor megen Glæde jeg altid har bivaanet deres Øvelser. Men jeg maa sige den, at Dhrr. Artilleriofficerer beskjæftige sig for meget med politiske Sager. Den første Pligt for en Militair, er den, at være sin Konge tro og lydig, og irre blande sig i Politikken. Jeg befatter mig ikke med Politik (Bravo, Prindstatholder,) og jeg ønsker, at Dhrr. heller ikke gjøre det. De maa vel erindre, mine Herrer, at Hs. Majestæt ikke alene er Konge af Danmark, men ogsaa tydsk Forbunds fyrste. Det er Dem, mine Herrer, som kunne bidrage til en god Forstaaelse mellem Militairet og Borgerne. Forresten mener jeg hermed ikke nogen bestemt Person, cibeller skal det være nogen Jrettesættelse; jeg siger det i Almindelighed og kun som Advarsel". – Derpaa vinkede Prindsen Officeerkorpset af. Nogle Officerer forestillede nu Regimentets Commandeur, hvor ugrundet den Dadel var, der havde truffet dem, hvorpaa Commandeuren mumlede nogle uforstaaelige Ord til Prindsen. Derefter tog den ældste Stabsofficeer Ordet og sagde: Deres Durchlauchtighed, vi føle, at vi ikke fortjene Deres Bebreidelse, vi befatte os ikke med Politik, vi komme ikke paa offentlige Steder, hvor der kan være Tale og Sligt; ja vi undgaae endog at komme i Harmonien" for ikke at træffe sammen med Borgerne. Prindsen svarede, at det var blevet ham fortalt, at de beskjæftigede sig med Politik. Samme Officeer svarede, at dette Rygte mulig turde være falsk, hvorpaa Prindsen endte Samtalen med den Yttring: Ja, som jeg har sagt, jeg mener ingen Personlighed, og det skal ikke være nogen Jrettesættelse, men kun en Advarsel.