Viborger Samler, 1846-12-10
Stænderforsamlingen i Viborg. J det 28de Møde foretoges til endelig Behandling Fabrikeier Bruuns Andragende ang. Anlæget af en Jernbane gjennem Nørrejylland, og Hertugdømmet Slesvig. Næsten lige Saamange udtalte sig imod Forslaget (blandt hvilke ogsaa den kgl. Commissarius), som for samme, og ved Afstemningen blev 1) Comiteens første principale Jndstilling: At Hs. Majestæt Kongen allernaadigst vil bevilge, at der anlægges en Jernbane gjennem Hertugdømmet Slesvig og Nørre-Jylland, med Sidebaner, til Husum og Aarhuus i den Retning, at den fra Rendsborg føres over Flensborg, derfra midt igjennem Landet mellem Apenrade og Tønder, Haderslev og Ribe, og, idet den saavidt muligt nærmer sig de østlige Stæder i Jylland, over Silkeborg og Viborg, til et passende Sted ved Liimfjorden, – antaget med 28 Stemmer mod 23, 2) Comiteens anden principale Jndstilling: At hvis Private eller et Actieselskab maatte ansøge om Tilladelse til at anlægge og drive en saadan Jernbane, paa Betingelser, som findes stemmende med Statens Tarv, der da maatte indrømmes de samme Begunstigelser, som indrømmes for andre Baner, og desuden, om fornødent gjøres, en Rentegarantie af 3 1/2 pCt. af Anlægscapitalen, efter et Maximum af 200,000 Rbd. pr. Miil Banelængde, gjældende foret ikke for langt Aaremaal, hvis nærmere Bestemmelse, indenfor en saadan Grændse, som Hs. Majestæt maatte sinde ikke bør overskrides, maatte beroe paa Betingelserne i det Hele, og navnlig paa, – hvad der formeentlig særdeles maa komme i Betragtning - hvorvidt Tarifsatserne maatte modereres i Forhold til Veilængden og aftage ved en stigende Dividende, – antaget med 28 Stemmer mod 24; 3) Comiteens tredie principale Jndstilling: At Hans Majestæt Kongen maatte behage, ikke at meddele Concession til Anlæget af nogen enkelt Deel af en Jernbane i den angivne Retning, forinden endelig Bestemmelse om den her omhandlede Jernbane er tagen, – antaget med 39 Stemmer mod 13, og 4) Comiteens subsidiaire Jndstilling: At Nivellement af de forskjellige Linier, der ved et Jernbaneanlæg gjennem Hertugdømmet Slesvig og NørreJylland indtil Liimfjorden kunne komme i Betragtning, for Statens Regning maa blive foretaget, og dettes Resultater, forelagte den først sammentrædende Stænderforsamling for Nørre-Jylland, antaget med 47 Stemmer mod 5. – J det 29de Møde blev til foreløbig Behandling foretaget Sagen betr. Udkast til en Pl. for Kongeriget Danmark ang. adskillige Forandringer i Toldanordningerne. Da det vilde være et lidet lønnende Arbeide at give en detailleret Extract af denne vidtløftige Sag, der dreier sig om lutter Jern, Kobberplader, Træarbeide, uldne Varer, Dynevaar, Sæbe, Salt, Parcellain, Klude o. s. v. o. s. v., ville vi indskrænke os til Meddelelsen af følgende Smaacuriositeter, Efter et kort Foredrag af Referenten, Justitsraad Estrup, tog den kongelige Tilforordnede, Kammerherre Grev Spønneck, Ordet og gjennemgik Comiteens Betænkning i et Forredrag, der optager 25 3/5 Spalter i Stændertidenden. Dette Foredrag indeholder, foruden en forbausende Masse af Sag- og Detailkundskab, tillige et vist usynligt Element, Noget, som man ikke bestemt kan paavise her eller der, men kun læse sig til – som man siger: mellem Linierne, og som endnu tydeligere maa have aabenbaret sig for den der hørte Foredraget, kort at fortælle noget Vist, som ikke behagede Forsamlingen, og som blandt Andet foranledigede Kjøbm. Ree til følgende Yttringer: Mit Minoritets=Votum har ikke behaget den kongelige Tilforordnede; jeg har heller ikke ventet det. Til Forsamlingen maa jeg imidlertid overlade at bedømme, hvad den anseer for det Rigtige, enten mit Votum og dettes Motivering, samt de af mig deri udtalte Grundsætninger, eller hvad den kongelige Tilforordnede herom har udtrykt, jeg skal ikke nægte, paa en vis eiendommelig Maade, og med en Art Suffisance, om jeg saa maa sige, der ikke forekommer mig ganske at svare til den Stilling, han har at indtage ligeoverfor Folkets Repræsentanter, da jeg troer, at det er Oplysninger, vi skulle modtage af ham, ikke Belæring og faderlige Formanninger. – Herved fandt Præsidenten sig foranlediget til at give følgende Tilretteviisning: Det forekommer mig, at de af den ærede Taler brugte Yttringer, forsaavidt de maatte gaae ud paa at udtale en Sigtelse mod den kongelige Tilforordnede for Suffisance, ikke vilde være passende, forsaavidt, gjentager jeg, thi den ærede Deputerede lagde rigtignok til, om jeg saa maa sige. - Hvortil da ovennævnte Deputerede endvidere replicerede: Saaledes har jeg ganske udtrykt mig; den høitærede Præsident har naturligviis forøvrigt Dommen over mine Ord; men jeg maa gjentage, at jeg, efter den Maade, hvorpaa den kongelige Tilforordnede optraadte, og hvormed han udtalte sig om mit Votum, saavelsom om flere af Comiteebetænkningens Puncter, saaledes som jeg har opfattet det, har fundet mig fuldkommen beføiet til det brugte Udtryk, hvori jeg naturligviis paa ingen Maade har tilsigtet at lægge noget Forulempende for den Stilling, den kongelige Tilforordnede indtager heri Salen. - Desangaaende erklærede den kgl. Tilforordnede i det 30te Møde, at det naturligviis maatte smerte ham meget, at man i hans Foredrag den foregaaende Dag havde troet at finde Belæringer og Formaninger til Forsamlingen, medens han dog kun havde havt til Hensigt at udtale en Forvaring fra Regjeringens Side mod Principer, som forekom ham at være i Strid med den hidtil antagne Toldpolitik o.s. v.; - hvortil da Kjøbm. Ree giensvarede, at han i Forhandlingernes Jnteresse glædede sig meget over denne Erklæring af den meget ærede kgl. Tilforordnede, idet den gav en Forviisning om, at der under Forhandlingerne Jntet vilde fremkomme, som kunde føre til giensidig Misforstaaelse.