Berlingske Tidende, 1813-02-19
Paris, den 7de Februar. Under 5te d. er det vigtige Decret og Regentskabet udkommen. Moniteuren for igaar indeholde derom Følgende: Det vedligeholdende Senat. Mødet den 2den Februar. Mødet aabnedes som Eftermiddagen Kl. 2, under Hs. Durchl. Fyrst=Rigserkecantslerens Forsæde. Deres Excellencer Greverne Regnand d. St. Jean d'Angels og Defermønt, Statsministre og Raade indførtes. Hs. høifyrstel. Durchl. Fyrst Rigserkecantsleren tog saaledes Ordet: Mine Herrer, Hs. Keiserl. Kongel. Majestæt har befalet, at en Plan med Hensyn til Regentskabet skal forelægges Dem. Da denne Deel af vore Jndretninger endnu ikke har kunne naae den Fuldkommenhed, som Lovene erholde af Tiden, synes det gavnligt til de allerede bestaaende Bestemmelser endnu at føie nogle nøiagtigere. Tillige har man følt Nødvendigheden af at fornye de Skikke som vore Annaler hellige og Nationens brugelige Vedtægter stadfæste. Saaledes bringer den Dem forelagte Plan Monarkens ubestridelige Ret til at føle Foranstaltning med Hensyn til Regentskabet, igien istand i sin fulde Udstrækning. Dog forhindrer den at ikke ved overdreven Forsigtighed hiint Regentskabs Magt vilkaarligen skulle vorde indskrænket og derved den monarkiske Regierings Væsen udarte. Naar Keiseren ikke har lagt sin Villie for Dagen tilkommer Keiserinden Regentskabet. Alt hvad Hiertet, hvad Fornuften i Privatfamilier kunde bestemme over disse Gienstande, maa ogsaa være anvendelig paa Statens store Familie. Jngen vil være mere omhyggelig for at bevare sin Myndlings Autoritet imod ethvert Jndgreb, end Keiserens Moder. Jngen vil mere end hun kunne fremkalde i Undersaatternes Jndbildningsskraft Erindringer, som ere virksomme og skikkede til at giøre Lydigheden ædel og let. Et Udelukkelsesystem vilde falde Monarkens Valg besværligt. Forbudslovene indeholde ofte, ved den Tvang selv som de paalægge, Spiren til Tvedragt. Er Keiserinden ikke mere, er der føiet saadan Indretning, at Regentens Valg ikke kan være tvivlsomt. Loven maa i denne Henseende, i det den agter paa Arverettighederne, indlade sig i alle enkelte Forsigtighedsrealer og træffe allehaande Klogskabs-Foranstaltninger. Den mindste Afbrydelse i Adøvelsen af den øverste Maat vilde være en stor Ulykke for Undersaatterne. Under Keiserens Mindreaarighed udøves denne Magt i hans Navn og i dens Jntearitet af Keiserinde Regentinden eller Regenten. Ved Siden af dem skal et Regentskabsraad medvirke til vigtige Spørg maals Afgiørelse, og understøtte Statsmagten med den offentlige Menings hele Vægt. Planens andre Artikler følge af de nylig fremstillede, eller have Hensyn derpaa. J en saa vigtig Gienstand ville de selv dømme, mine Herrer, at det ikke er tilstrækkeligt at opstille nogle Grundsætninger. Lovgiveren seer langt dybere, og uden just at ville sige alt, holder han det for sin Pligt forud at bortrydde mange Tvivl, og ikkuns at lade faa Spørgsmaal staae tilbage. Hvor stor end Nytten af de Bestemmelser er, mine Herrer, for hvilke vi forlange deres Samtykke, saa er det dog skiønt at kunne haabe, at deres Anvendelse, ifølge Naturens Orden, først vil finde Sted i en fiern og ubestemt Eftertid. Held Frankrig, om alle dette høie Dynasties Prindser først da maae komme til Tronen, naar de ere blevne modne i Alder, oplærte ved hæderfulde Exempler, og i lang Tid underviste i vise Lærdomme, Efter Hs. høifyrstelige Durchlauchtigheds Tale forelagte Statsraaderne en Plan til et Senatsconsult, og Hr. Grev Regnand d. St. Jean d'Angely udviklede derpaa i en Tale Bevæggrundene til Senatsconsultet og et Regentskab, Keiserindens og den Kriserl. Prinds, Kongen af Roms Kroning; hvorpaa Senatsconsultforslaget blev overgivet til en Specialcommssion, og Senatet udsat til den 5te. Mødet den 5te Februar.