Jyske Efterretninger, 1774-12-16
Den 18 hujus havde de her i Staden boende Medlemmeden Kongel. Commission til Bibelens Oversættelse Andience, Kongen, og overleverede derved det føste Exemplar af den gyndte Prøve=Oversættelse af den hellige Skrift, eller Oversættelsen af 1. Mos. Bog, Mathæi Evangelium og Pauli Epistel til de Romere. Fra Østad mældes under, i 2 hujus man der nu i 7 Dage har havt en usirdvanlig sterk Kuld, som Særdeleshed falder meget besværlig for den Skaanske Landman, der endnu ikke har saaet sin Vinter=Sæde i al dette Paris den 22 Novembr. Man har allerede mange Opfindelser, for i Hast at spende He 1ste fra en Vogn, naar de ere blevne skye. Men da dog alligeve Hestene selv, eller Folk, som komme tilgaaende, kan komme i Skade, saa var det endnu at ønske, at nogen kunde finde paa, ledes det er mueligt, at hindre skye Heste i deres RemmenPleigniere, Kongel. Ovenstaldmester i Caen, og Direktor ved demiet for de smukke Kunster og Viidenskaber der, har bragt, ne meget lykkelige Opfindelse, efter 2 Aars Forsøg, til Fuldmenhed Middelet er meget enkelt, det er intet andet res bevægelige Kapper, som han paa begge Sider af Hovedpaa enhver. H. est anbringer paa saadan en Maade, at man, gesom man vil, nedlader dem, og dermed kan bedække Hestenes Øine. denne hastige Forblindelse bringer de flygtige Heste ud af deres Forfatning, saa at de blive staaende stille paa Stedet. ommoge Den 25. Novembr. Forleden Søndag begave alle Printsergne af Blodet, og en stor Deputation af den øverste Parlements Bænk, sig til Versailles. I Tisdags var denne Deputatidst i Paris, hos alle Printser af Blodet, hos Hertugerne af Valdis og af Enghien selv. Det er falskt, at Hertugen af Agtillon ved Lit de Justice, som man har udstroet er opstaaet af sit Sæde, for at bede Kongen om Tilladelse til at maae retfærdiggiøre sig, og at Hs. Majestæt havde svaret hamen, Han holdt ham fuldkommen for retfærdig. Denne Pair havn, ligesom de andre, lagt taget en Tanshed, og er allerede under den forrige Regiering bleven holdt retfærdig. De 14 eller 15 Lemmer af det store Raad som havde negtet Hr. v. Maupeau det, at udgjøre Parlementet af ere ikke indsatte igien med deres Tribunal. Nogle paastaae, at man ikke har anbudet dem det; andre, at de havde afslaget det, efterdi dette Tribunal skal bestaae af selvsamme Lemmer Man tvivler paa, at det vil bestaae længerninist, semonas an Parlementet af Rouen er paa det hastigste og fuldstændigste ommet i Standigien. Edictet er sammesteds den 12 blevet registreret og strax derpaa trykt. Hertugen af Harcourt, som har verbragt, samme har forhvervet sig stor Ære. Han begyndte sin Tale med disse Ord. De, mine Herrer vare Vidner til mine Taarer, og ere i Dag Vidner til min Glæde o. s. v., Man har, saa længe Sessionen varede, bestandig raabt : Kongen leve Herrugen af Harcourt leve! Miromenil leve Farvel Maupeau blædestegnene i Nouen faae ikke Ender I Gaar har Hertugen, af Harcourt tracteret det heele Parlementmand og hand ud af at hinstrømmen den 26. Novembr. og brogaden (Af den Aachener Tidende No. 95) harisk i hans De Jtalienske Efterretninger anføre nu først en Historie, om hiin, nu et overordentligt Qvindemenneske i Rom, hvilken man for længe siden kunde have havt derfra, dersom den virkelig havde tildraget, sig. Man troer derfor, at den, da de offentlige Blade blive saa mavre, snarere har tient til at opsylde dem, end at Sagen forholder sig saa Historien er denne: Denne Kone, som er en Enke, og hedder Therese Sensari, sagde med stor Tillid og uden forstilron af S. - en Mier, at Kongen af Sardinen skulde den Kongen af Frankerig den og Paven den 2 Dag de. J Førstninger. Folkad denne Spaabom; men da Kongen af Sardinen død paa den bestemte Dag, begyndte man at blive opmærksom. Enædinald Albani fortalte Sagen for Paven, og meente, at Spaadommen om Kongens af Frankerig Død vil de vel ikke faa just treffe ind; imidlertid skeede det dog til hver Mands Forundring, og 2 Therese Sensari blev derved, at Paven skulde ligeledes rigtig døe paa den bestemte Dag. Cardinal Albani skikke derpaa sin i Karet til Konen, og loed hende bede at komme til sig, men hun loed Vognen kjøre tilbage igien og kom til Foeds efter. CardinaAl n spurgte hende, om hun havde forud sagt disse tvende Døds falds hvortil hun svarede, Julii Men Madame, blev CardinaJlen ned, hvoraf kan hun sige saadant forud, det er jo ubegribeligt, aldeles ikke, svarede hun, thi Gud veed alle Ting, og han har sagt mig det. Cardinalen snakkede frem og tilbage med hende; men han fik intet andet Svar. Cardinalen begav sig da strax til Paven, og fortalte ham alting, hvorpaa Paven forlang tet tale med henden Hun kom strax, og Paven og hende hoflig ved Haanden, og sagde Gud velsigne dig hierte Kone, manhar sagt mig, at du ved tilkommende Ting forud, og har spaaet Kongens af Sardinen, Kongens af Frankerig, og min, Død; begge de førstes Død har du giettet. Ikke glettet, svarede hun jeg vidste det tilvisse, thi Gud har sagt mig der paa den Dag. Fromme Kone, sagde Paren, og holdt hends immer ved Haanden, du maae ikke afsnist mig med saadan Snak; jeg erklærer her for mine Venner, at jeg ikke vil gjøre dig noget ondt, jeg vil meget meer belønne dig, om du vil sige mig Sandheden. Derpaa svarede hun, Jeg har ikke sagt Eders Hellighed andet end Sandhed, saa sandt hielpe mig Gud, Har du da altsaa intet et at sige og, foer Paven sort, og slap hendes Haand, Jnten andet, og Eders Hellighed kan forlade sig derpaa, at det vil blive, som Gud har sagt mig. Got da, sagde Paven, saa skal du gaae i Arrest, og befoel at bringe hende paa Engelsborg, hvor hun endnu er. Han blev aldeles ikke bestyrtset over denne Befaling imen sagde kun, da hun kom ind i Arrestkammeret: Ste Guds Villie. Hun har i hendes heele Fængsel ikke ladet sig ringeste Tegn til Uvillie. Paven døde deres paa den bestemt. Dag. Der besøge hende mange Fr. og de spørge hende, om hun ikke kan sige dem deres Død forud men hun svarer nen, Gud har ikke sagt mig det. Hun er omtrent 60 Aar gammel, og eyer en liden Forme, hvoraf hun tilligemed hendes Pige bever ganske stille. Folk i Rom, som have kiendt hende sin Unde dommen og bekræfte alle, at hun fra den Tidaf har været bekiendt sørget fromt, retsindigt og gudfrygtig Fruentimmer. i Kiøbenhavn den 20. Novembr. er.