JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
J Fundatsen af 1753 s. 4 bestemmes, at Enhver som bidrog 300 Rdl. eller derover til Stiftelsens Fond, skulde for sig, Hustrue, og Livsarvinger have Rettighed til at indlægge en Dreng af den bestemte Alder til Opfostring, for hver 300 Rdl., saaledes at for hver Dreng som udgaaer kan en anden indlægges. Ved hin Kollet indkom i det Hele 34147. Rdl. d. Cour. Af de Veldædighedens Offere som i Kollectbogen for Kjøbenhavn ere indtegnede nævne vi, Kong Frederik 5te skjænkede af Particulairkassen engang for alle 12000 Rdl.,men ellers intet i Penge. Dronning Juliane Marie gav 1000 Rdl. - Enkedronning Sophia Magdalena 500 Rdl. - Fyrstinden af Ostfriesland 100 Rdl. - Princesse Charlotte Amalie 300 Rdl. - Greve Joh. Hartvig Ernst v. Bernstorff 2000 Rdl. (Da han døde uden Livsarvinger bortfaldt Belæggelses-Rettigheden.) - Af de Kjøbenhavnske Lauge skeete smaa Samlinger, men hvis Beløb var høist ubetydelig; f. Ex. 3, til 4, til 5 Rbd. for et heelt Laug *). Af den sildigere viste Veldaad mod Stiftelsen, i Forbindelse med hin Rettigheds Erhvervelse, antegne vi: Overhofmarskal Greve Ad. Gotl. Moltke gav 1754, 300 Rdl. d. Ct., hvorfor nu Hr. Greve Ad. Wilh. Moltke til Bregentved har Belæggelses=Rettighed for et Barn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Lotterie=Jnspektør Jonas Collin i samme Aar lige Sum. Belæggelses=Rettigheden øves nu af Hr. Etatsraad, R. af Dbr., Dom.,J. Collin.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Justitsraad Christian Lintrup gav 1754 og 1768500 Rdl. og Belæggelses=Rettigheden tilhører Frue Kammerherrinde Hegermann-Lindenkrone.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Etatsraad og Borgemester Fred. Holmsted gav 1756 300 Rdl. og Rettigheden tilhører nu Hr. Capt. v. Caroc.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Etatsraad Joh. Henr. Wever gav samme Aar 300 Rd. Rettigheden udøves ikke længere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Kammerherrinde v. Plessen, fød v. Berckentin gav, 1757, atten Aktier i det daværende almindelige Handelskompagnie, og var tilstaaet, men kun for sin Livstid, Rettighed, at have tre Pladser. 1) Listen kunde være et interessant Bidrag til Sammenligning imellem nu og da; og imellem Laugene indbyrdes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Etatsraad og Borgemester Abraham Falch's Arvinger gave 1761 300 Rdl. Grosserer og Rodemester J. P. Falch udøver Rettigheden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Sognepræst Henning Arnisæns Jrgens til Skibsted og Lyngbye i Jylland, gav 1762, 1500 Rdl. Rettighed til to Pladsers Besættelse udoves af Hr. Pastor Hensemann i Baarsted.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Af Justitsraadinde Anne Christ. Breiden blev 1762 givet 500 Rdl.; men uden at hun benyttede nogen Rettighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Man seer af forestaaende Liste hvilke private Familier have Rettighed til ledige Pladsers Besættelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Blandt de i senere Aar modtagne Veldædigheds Beviser for Stiftelsen er: at en Enke, Madame Qvist, i Aarene 1817 og 1818 skjænkede Stiftelsen nogle Kobbere, forestillende Scener af Christi Lidelses=Historie, med 100 Rbd., hvis Renter tilfaldt den som har Opsigt med dem og holder dem rene, samt siden 200 Rbd., hvis Renter tilfalde de to Lærere som undervise i Religionen. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Jndenlandske Efterretninger. Vi have forhen omtalt den Koldfeber-Epidemie, som hersker i den sydlige Deel af Langeland. Den har talt omtrent 3 af sin Befolkning blandt Syge, og henved 1/2 Deel blandt Døde i et Aar. Man er nu meddeelt nogle Efterretninger om denne Epidemie, af Hr. Regimentskirurg, F. W. Mansa i det i disse Dage udkomne andet Hæfte af Det. Ottos Hygæa for dette Aar, hvor tillige de af Sognepræsten for Humble Menighed paa Øen, Hr. Plesner, givne Oplysninger ere inddragne. Sygdommen har grasseret her i to Aar, og har bortrevet, som ovenfor anført, mange Mennesker. Feberens Aarsag er, siger Hr. Plesner, aldeles lokal. - Jeg feiler næppe, vedbliver han, naar jeg siger, at Feberen avledes af de herværende Moser, hvor Havvandet nylig stod, og de flade, men udstrakte Fjorde, Noer kaldede, hvorfra Havet i de senere Sommere paa længere Tid drog sig tilbage. - "Man beskjærme Moserne for Havvandet, man udtørre de flade Noer, hvor Lokaliteten tillader det; da er Sygdommens rigeste Kilde tilstoppet. Forbedrede Tørvemoser, og fra Havet vundne Enge ville rigeligen betale de dertil medgaaede, ingenlunde store, Bekostninger, som Sundhedens Bevarelse i en folkerig Egn desuden kunne have billig Fordring paa.""Af 26 Mennesker, som sidste Sommer vare her paa Gaarden, bleve kun 3 Feberfrie. Paa mange Steder var ikke En fri." Læseren spørger vel hvad der fra Sundhedspolitiets Side er gjort og saadant Spørgsmaal kunne i ikke besvare. "J den seneste Tid er Almuen bleven underrettet om hvorledes man bør forholde sig under Feberen, og da den desuden faaer Medikamenterne udleverede fra Apotheket uden Recept gjøres Lægens Nærværelse i de fleste Tilfælde ikke nødvendig." Hr. Regimentskirurg Mansa siger: Efter hvad der hidtil er bekjendt, er Sygdommen, i sit Udspring aldeles dentisk med den der hersker i Hollands og Tydsklands Kystlande, den viger ikke for denne med Hensyn til Mængden af Syge; men synes dog ikke saa ødelæggende eller hurtigt dræbende, eller i noget Tilfælde at have antaget Karakteer af den ondartede febris apoplectica Werlhoff." Ved det som ovenfor siges, at der i den seneste Tid er givet Almuen nogen Veiledning om hvorledes den har at forholde sig, savner man Underretning om hvad der strax, og det gjaldt jo her om hurtige Foranstaltninger, blev iværksat. Der er dog vist nok skeet noget.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
J saadanne Tilfælde kan man ei antage, at skadelig Porteffenille=Langsomhed har Sted. Maa det ikke overalt ansees at være en vigtig Sag, at Sundheds-Collegier ere organiserede saaledes at der ikke skal læses om seneste Tider, hvor det gielder om snar Hjælp, Søndagen d. 29 April gaves den første effentlige Concert til Fordeel for det ny oprettede musikalske Conservatorium, paa det Kgl. Theater, for fuldt Huus." De af Conservatoriet antagne Børn, 8 ialt, 4 Drenge og 4 Piger, sang en Solo. En Prolog fremsagdes af Hr. Nielsen. Jomfrue Jda Fonseca sang en Arie af Simon Meyer og siden en Duet af Paesi, med Hr. Berg. Begge vandt udeelt Bifald.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Det ny Sørgespil Erik den Syvende, af en Ubenævnt, er første Gang blevet givet paa det Kgl. Theater i Løverdags. Det optoges med Bifald.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
J denne Tid have adskillige Lyststeder været til offentlig Auction. 1) Lyst- og Avlsgaarden Heslegaard, af Hartkorn 9 T. 1 F. tilligemed den dertil liggende Parcel Teglvænget kaldet, Hartkorn 2 T. 2 F. 2 1/2 Alb., beliggende ved Veien til Ordrup By, tilhørende afg. Statsminister Kaas. Den er bleven kjøbt af Grosserer, Capit. og Papirhandler C. Matthiesen, Avlingsredskaberne uberegnede, for 15,000 Rbdl. Sølv. 2) Avlsgaarden Brønsholmsdal, tæt ved Hirschholm, forhen beboet af Commerceraad Schidmann og nu tilhørende de Kgl. Finantser. 3) Gener. Krigscommissair Valentins Lyststed, ved Frederiksberg, paa Godthaabsmark. 4) Etatsr. og Raadmand Langes Lyststed i Ordrup By.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Den sørgelige Begivenhed i Slagelse, (see forrige Nummer) at en fattig Mand druknede fire af sine Børn i en Tørvegrav, opfylder Enhver i Egnen med Rædsel. Man læser i Aarhuus Avisen følgende nærmere Efterretninger. Det ældste Barn var imellem 8 og 9 Aar. Det var Confirmations-Søndagen, han foretog denne strækkelige Handling og om Eftermiddagen Kl. 5 angav han sig selv. Han var ingenlunde sindssvag eller beruset, og ikke en Mine forandrede han ved at see disse Uskyldiges Liig, som han havde opoffret, ja han udtrykte sig endog med, da man gjorde ham Bebreidelser: at det var ikke værd at tale saameget om det; det var nu engang skeet." J Forhøret, der blev afholdt over ham samme Aften, gav han følgende Forklaring: Han var nemlig blevet uden Huusly sidste Flyttedag, og havde intet Arbeide, og kunde derfor ikke skaffe Føde til sig, Kone og saamange Børn, han troede det var derfor bedre at aflive disse end at see dem hungre, om Formiddagen Kl. 11 1/2, gik han ud til Mosen, og satte sig ved Kanten af samme, og nu lokkede han Børnene til sig; den ældste Pige vilde han skaane, og bad hende derfor at gaae til Byen for at kjøbe Brød, men hun undslog sig, sigende: at de kunne blive til de kom i Skoven, de kunde da kjøbe af hendes voxne Søster, som var derude at sælge Hvedebrød; da Faderen paa ingen Maade kunde blive hende qvit, tænkte han, ja saa lad hende gaae med, greb to i hver Arm, og kastede dem ud i Vandet. J første Øieblik vilde han selv have sprunget bag efter, men da han saae den største Pige stride saalænge inden hun maatte bukke under, syntes ham at denne Død maatte være for haard. Morderen skal ellers have opført sig godt bestandigt, været ædruelig og stræbsom, kortsagt: ført en ulastelig Vandel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Blandede Efterretninger. J Solgers nachgel. Schriften, 1826 læses følgende om "Holbergs Comedier:" Jeg har taget den gamle, brave Holberg atter frem igjen. Det er dristige og frie Værker af en vakker Mand hans muntre Selvstændighed er os et lykkeligt Syn. Hans Vittighed er hverken tilspidset og smigrende som den franske, eller saa humoristisk som den engelske, men sikkert ikke mindre skarp, overraskende og træffende. Hans Hovedcharacteer er Drøihed, og denne nærmer sig endog ofte en Cynismus der klæder de nordiske Folkeslag, efter deres Natur godt. En ganske fortræffelig og de Gamle aldeles ubekiendt Charakteer er Chilian, et Mellemvæsen imellem Tilskueren og Skuespillets Person, der vel spiller med i Styk Helle. Den gamle Holberg leve! fuld Trav ved Siden af en Fyrstes Vogn. Vous me crottes (De overstænker mig, sagde Fyrsten, Rytteren troede, at Ordene løde vous, trottes (De traver), og at Fyrsten gjorde ham en Compliment for hans Duelighed i at ride; han svarede derfor, ovi, Sire, a l'Anglaise, co Sire, paa engelsk Maneer). Den godmodige Monark trak Glasvinduet ned og sagde til den Cavalier, der sad ved Siden af ham: voila undAnglomanie bien forte (Det var da en temme voxne Folk.) lænder, der er Missionair paa Java, fandt i Landsbyen Buitenzorg i Nabolavet af Batavia, hvor der er en Colonie af 2000 Chinesere, i et chinesisk Huus et europæisk Malerie af Napoleon i forgyldt Ramme, hvilket Malerie disse og Morgenbøn til. tro Magnetismen, det ene af Amper, det andet af Peter Barlov i Quarterly Review, hedder det: Professoren tilkommer Fortjenesteen, at have brudt den Bane, der leder til den ny Videnskab Elec tro-Magnatisme; men blandt de mange Philo I en Bedømmelse over to Værker om Elec Folk offrede Røgelse og henvendte deres Aften Mærkværdig Forgudelse. En Engel lig stærk Anglomanie, ordret: Engelsksyge hos Anglomanie. En Hoftavalier reed i ket, men paa egen Haand igjen ironiserer det sopher, der have paataget sig med Jver at følge den, har ingen været heldigere end Amper, som vi have at takke for den meest omfattende, som stand. meest originale Theorie angaaende denne Gjen les, at Napoleon, da han i Bibliotheksahlen i det J Schmidts Necrolog 1824 Hefte 2 fortælcarlowitzske Slot i Liebstadt ved Pirna, (i Nær Forræder var den uværdig). gjennemstak sammes trefarvede Cocarde og skrev neden under: le traitre en etait indigne (Denne heden af Dresden) blev Moreaus Portrait, vaer, Species.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Hamburg 2 M.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Kjøbenhavns Børs, den 1 Mai 1827. a vista 226.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Specier solgtes til 13 Rbmk. 11 s. Bank-Disconto 5 pCt. Norske Speciessedler. 6 pC. norsk Laan, Renter pr. 6 Januar Dito Dito . . . . . . . .(af Laanet 4 Febr. 1820) 101 Dito Dito. . . . . . . . 4 pC. Kgl. Oblig. (u. R.) pr. Rdlr. Rigsgield. Svenske Sedler. pr. 100 Specier. 167 1671 Rbd. Sdl. 50 1/2 61 Rbs. Tegn. 84 3/4 84 3/4 Rbd. Sedl. 74 1/2 75 i Banco.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Nationalbank Obligationer. 1 Rbd. r. S. 115 3/4 115 1/2 Sedler. 4 pC. uopsigel. Rigsbkobl. Rbd. r. S. ved Hambro & Søn. 104 1/2 105 i Banco. 3 pC. nye danske Oblig. Asiatiske Comp. Actier 4 pC. Dito nye . . . . . i Banco. i Sedler 60 60 1/2 L. Sterl. 1 L. Sterl. beregnet til 14 Bmk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-01
Rettelse: Reise. S. 633, L. 1, Labyrinth tilføies, eller
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-06
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fireogtyvende Aargang. No. 36. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 6 Mai 1827. Baggesen og hans Tidsalder. (Slutning; see forr. No.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-06
J den Tid, da der fra saa forskjellige Kanter blev skrevet imod Baggesen, nævnte man i et Selskab en vis - som Forfatter til et mod ham i et offentligt Blad indrykket Angreb, Med største Kulde sagde ved denne Leilighed Digteren, at han aldeles ikke bekymrede sig om Navnene paa dem, der skreve imod ham. Han betragtede dem blot som Masker. - Men saa ligegyldig han, i det Hele, var mod de fleste navnløse Angreb, som den Gang nedregnede, saa lit kunde han blive opirret ved den mindste Fornærmelse fra deres Side, som han bar Agtelse for og hvis Tillid han troede at fortjene. Hans levende Phantasie lod ham da let øine Mangel paa Oprigtighed og endog skimte farlige Anslag der, hvor der aldeles ingen Grund var til at søge dem. Engang kom han til N. i en meget mørk Stemning. "En Mand - han nævnte ingen - begyndte han: har sagt mig, tag Dem lagt for N. Denne, fornærmet over en saadan Erindring, svarede først gandske kort: "jeg kan ikke svare Dem bedre end tag Dem lagt for N., men udbad sig derpaa at underrettes om, hvad der havde givet Anledning til en saadan højest af alle sine Digte. Baggesens Venskab og Fortrolighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-06
Erindring. Baggesen anførte nu noget nyligen Trykt, som han meente var stilet paa ham.Er der intet andet i Veien end det, svarede N., saa skal vi snart komme ud af det. Han tog nu en Bog frem og viste ham, at Stykket var ligefrem oversat deraf. Baggesen, indsaae snart sin Feiltagelse. "Men sæt, sagde N., at jeg ikke havde oversat dette Sted, men selv skrevet det, havde De da ikke gjort mig høiligen Uret, Og kunde det ikke lige saa godt være faldet mig, som Originalens Forfatter, ind, at skrive en saa aldeles almindelig satirisk bemærkning?" – Man seer heraf, hvor let man, ved Misforstaaelse, kunde forstærdse Det kunde maaskee være mange interessant at vide, hvilket af sine Arbeider Baggesen ansaae for det bedste Han har selv erklæret Gjengangeren for det Værk, han agtede Den tydske O. F. H. b. s. paastaaer, at Baggesen ingen Kjæphest havde, men denne Paastand er ugrundet. For kun at nævne een: han samlede med Jver paa chinesiske Malerier og satte stor Værdie derpaa. Da man engang gjorde ham den bemærkning, at Chineserne ret godt kunde copiere, men at de sædvanligen vare slette Tegnere og endnu slettere Opfindere, saa forsikkrede han, at det maaskee kunde gielde om chinesiske Malerier i Almindelighed, men at de i Canton forfærdigede vare høist fortrinlige. Han havde ogsaa adskillige Prospecter, som, efter Foregivende, vare malede i denne Stad.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-06
Man har paastaaet, at Baggesen ikke var nogen lærd Digter. Jeg maa bekiende, at jeg ikke veed, hvad der forstaaes ved dette Udtryk Naar Kundskab i de gamle og fortrinligt Bekjendtskab med de fleste nyere Sprog, i Forening med gode philosophiske Jndsigter, ikke er nok til at danne en lærd Digter, saa frygter jeg forat der kun har været saare faa lærde Digtere til i Verden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-06
Man har sammenlignet Baggesen snart med Wessel og snart med Evald, men Sammenligningen var ikke heldig. Wessel var kun comisk Digter, thi han havde i det Alvorlige ikke skrevet andet end de to smaa Digte, Nøisomhed, og Søvnen. Evald var stor som alvorlig Digter, men havde kun skrevet i det Comiske de to locale og temporelle Satirer: de brutale Klappere og Harlequin Patriot. Baggesen var derimod ligestor baade som alvorlig og comisk Digter; han staaer langt over Wessel i det Comiske, og temmeligt over Evald i det Alvorlige. Foreningen af to saa forskjellige Talenter i een Person, og deres Anvendelse med lige Mesterskab i tre Sprog, er noget, som sjeldent nogen Nation har kunnet opvise Mage til. Men nægtes kan det heller ikke, at Baggesens særegne Livsforhold satte ham mere end nogen anden Forfatter istand til at opnaae en saadan Sprogfærdighed. Han havde i Rækker af Aar opholdt sig i Frankrig og Tydskland. Med hans første Kone talte han næsten intet, saavidt mig er bekiendt, uden Tydsk, med sin anden Kone intet uden Fransk. Ved denne bestandig Øvelse maatte hans Fortrolighed med begge Sprog, dagligen blive større. Med sin yngste, for ikke længe siden afdøde, haabefulde Søn talte han Latin. Som Menneske og i Omgangslivet var Baggesen et ganske andet Væsen end den, der kun kjendte ham af hans critisk satiriske Skrifter, skulde troe. Han var intet mindre end hosfærdig af de sjeldne Naturgaver, han besad, endskjøndt han fuldkommen følte sit eget Værd. Han taalte, uden mindste Henseende at stødes derover, Jndvendinger af Enhver, som han forelæste sine Arbeider, og lod sig let overtale til at gjøre Forandringer deri. Han indrømmede sine ivrigste Modstandere de Fortjenester, der tilkom dem. J hans Tale forekom sjeldent noget Satirisk eller Sarcastisk. Med største Fordrings løshed indlod han sig i Samtale med ethvert kun nogenlunde tænkende Menneske. Han viste ogsaa sine offentlige Yttringer, at han ikke vilde vide af nogen Rangstrid i Konsten. J Formaningen til Peeren med Lerken siger han: "Hvad lyser og hvad dufter og hvad toner, Har man i "Rangstrid paa Parnas ei seet. Hans Lethed i at digte og i at kunne finde Rim var overordentlig. Man spurgte ham engang, hvorledes det gik til, at det faldt ham saa let, at finde de vanskeligste Rim, og man erfarede, at Rimene foresvævede ham, ligesom Noderne Claveerspilleren, tilligemed Jdeerne. Han tænkde altsaa ikke først paa Jdeen og siden paa Rimene, men Rimene undfangedes hos ham tilligemed Jdeerne og vare saa at sige Tvillinger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-06
den originaleste danske Forfatter, den, i det mindste i poetisk Forstand, saa rige Digter, hvis dig teriske Overflødighedshorn ikke allene overøste den danske, men ogsaa den tydske Literatur, med sin Velsignelse, skulde nu være bleven saa fattig, at han maatte tilegne sig en obstur Tydskers Arbeide - tænkte Mange ved sig selv. Og havde det end været et Mesterværk, men en Trylleharpe. Dog, det var eengang offentligen sagt paa Prent, og Enhver opsatte nu sin eenslige Dom indtil Sagen ved Retten var afgjort. Beskyldningen kunde ikke bevises, og Stykket blev opført. Men dets Skjæbne var allerede forud bekiendt. Det blev udpebet, og det med et Raserie, som Skuepladsens Aarbøger, ligefra den dramatiske Journals Tid, ikke kunde opvise et Exempel paa. Endog Skibsraabere skal man have betjent sig af. Man siger en Ulykke kommer sjelden allene, og dette Ordsprogs Sandhed, stadfæstede sig ogsaa her. Capelmester Kuntzen, der længe havde lidt af en Helsot, var just paa samme Tid meget syg. Men da han var hetisk, saa beholdt han endnu indtil det sidste Øieblik sine fulde Aandskræfter. Baggesen, kom til ham, for at tale med ham angaaende Trylleharpen. Om nu den Jver, hvori begge i Samtalens Løb kom, eller Sygdommens naturlige Gang, medførte det, nok er det, Kuntzen døde strax efterat Baggesen var gaaet bort fra ham. Uagtet de skiltes ad som Venner, saa undlod det tusindmundede Rygte dog ikke strax at udbasune, at Kuntzens Død var en Følge afhans Samtale med Baggesen, og Avind udpyntede Rygtet med alle de Tilsætninger, som kunde vise Trylleharpens Forfatter i det meest forhadte Lys. Rygtet var endog af den Natur, at den Beskyldte ikke engang kunde forsvare sig derimod; thi Kuntzens Døb og Baggesens Besøg, hos ham kort førend den indtraf, var en Kiendsgierning, som ikke kunde nægtes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-06
Historien med Trylleharpen indgød endog de allerubetydeligste af hans offentlige Modstandere et mageløst Mod. Hver, der kun kunde tygge en Pen, troede sig nu berettiget til at nedrive Baggesen. Han stod som en Skive for hele den literaire Hobs Friskyttere, hvoraf enhver fandt det saa lønnende, saa morsomt, at plaffre paa den hidtil saa store, men nu, i deres Øine, saa lillebitte, Digter, fra sit ubekiendte Smuthul. De fleste af disse Friskyttere meente det i Grunden ikke saa ilde med Baggesen, som umuligen kunde staae dem i Veien; men det var dog - troede de - en literair Spas, som just ikke kom hver Dag. - Baggesen stod ved iblandt dem som Samson, blandt Philisterne, men det gik ham tilsidst ikke bedre end Samson: han blev et Offer for sin egen Stridskraft. Maaden, hvorpaa denne Strid, da den var kommen til det Yderste, blev ført, havde en ulyksalig Indflydelse paa Literaturen. Den gjensidige Nedsættelse og Nedriven, opvakle hos den læsende Almeenhed kun maadelige Tanker om den skjønne Literaturs Værd i Danmark. Den ladte meget af sin Anseelse, og det synes virkelig fra dette Tidspunkt af, at Oversættelser af
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-06
de maadeligste tydske Sager bleve foretrukne danske Originalarbeider. Smagen og Sandsen for det Nationale begyndte alt mere og meere at tabe sig. De bedre Forfattere, der ikke gade give deres Navn til Priis for Nedrivelse og deres Arbeider for Uskjønsomhed, droge sig tilbage og tiede. Maaskee Striden, med Baggesen kunde give den Lære, aldrig at tage det strax saa hidsigt med udmærkede satiriske og vittige Digtere og Forfattere. Er deres Satire Fosteret af sand Betristring, saa kan man være viis paa, at den sieldent kommer saa meget af et hadsk Sind, som det stundom synes. Der kan ingen sige om Holberg andet end at have et godt Hjerte, og hans oplyste og menneskekjerlige Tænkemandefremlyser af Alt hvad han har skrevet. Men blev han desuagtet ikke forfulgt for sin Peder Paars og Niels Klim? Jeg vil ikke paastaae, at den skadefroe Satire, hvis onde Hensigter, ligge aabenbart for Dagen, jo fortjener alle Retsindiges største Foragt; men vil man være alt for stræng i sine Domme over den satiriske forfatter i Almindelighed, saa maae man fordomme al Satire og da tillige forsage den Nytte din kan, stifte og den Fornøielse, den kan yde. Om den Uorden, som den forhennævnte tydske Forfatter paastaaer, at der fandtes paa Baggesens Værelse i Dresden, kan jeg ikke dømme. Men af Folks Mangel paa Orden, under deres Ophold i en Gjestgivergaard, paa et fremmed Sted, lader sig i Almindelighed intet slutte. J Kjøbenhavn, sporedes ikke saadan Uorden hos Baggesen, Tvertimod fandtes hos ham, som Skribent, den sjeldneste Orden. Hans Haandskrivt var ikke allene smuk, men tydelig, nøiagtig og bestemt. Han forandrede næsten aldrig andet i Correcturen end virkelige Trykfeil. Hans Klædedragt var altid net og pyntelig. Snustobak brugte han vel meget af, men mere som Lægedom for Øinene end af Mode eller Lyst. Hans Tobaksdaase manøvrerede han uophørligen med, men hver Gang der faldt nogen Snustobak paa hans Linned, pudsede han den omhyggeligen bort. - Iøvrigt kunde hans Kones bestandige og hans egen periodiske Sygelighed, der tvang ham saa ofte til at forandre Opholdsted, saavel i som udenfor Kjøbenhavn, ikke have været andet end en stor Hindring for den huuslige Orden, der bidrager saameget til den menneskelige Lykke. Ofte forandrede han Bopæl i Kjøbenhavn, og endog Flytningen maatte han, der ikke havde Raad til at holde mange Folk, selv besørge. Een af hans Venner fortalte mig, jeg mødte, endog midt under den Strid, Baggesen, førte i Kjøbenhavn, Digteren med to Karle, der bare hans Flyttegods paa en Bærebør, medens han selv havde nogle Roller under Armen. Han udbrød i Klager over den Uleilighed, Flytningen medførte, og Mismod læstes i hans Aasyn. Jeg kunde ikke andet end sige til mig selv; alas, podTorick!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-06
Hvad Danmark har mistet i Baggesen, det ville tilkommende Slægter først tilfulde paaskjønne. Den upartiske Samtidige kan ikke andet end sukke, ved at see et saa sjeldent Genie, bestandigt at have været en Boldt for Skjebnens besynderligste og grummeste Luner.