Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1780-03-31
Da Erfarenhed dog ellers har lært, at man ogsaa uden Vinduer til Drive=Bænkene kan forskaffe sig gode Planter, naar ikkun Mistbeedet tildækkes med Matter af lang Halm eller af Rør, saa kan for dem, som ikke haver Leilighed til at anlegge den allerede beskrevne Misbænk, den Bekostning med Vinduer og Ramme spares, naar Mist bænkene eller Mistbeedene anlegges saaledes, at derved kan vedligeholdes den fornødne Lundhed. Dette skeer, naar man har Leilighed til at anlegge fleere bænke, og man i Stædet for den ellers brugelige Maade at legge hver Bænk for sig, anlegger dem i et saaledes: at for Exempel til trende Drivbænke legges Mog (b) i en samlet Jævndynge 9 Alen i Breeden og 1 en fierdedeel i Høyden, samt omtrent 20 Alen i Længden. Hver Bænk bliver da 2 en fierdedeel Alen breed, og Gangene imellem dem, tre fierdedeel Alen breede, afstikkes alene med nogle smaae Pæle og løse Bredder, som sættes imellem Pælene langs ved Siderne og for Enden. Stædet i Mistbænken, hvor Frøet skal saaes, fyldes med den ommeldte muldne Jord 4 til 5 Tomme (a) Mod Faren at Rødderne af Planterne skulle brændes, bedækker man Hæste=Giødsken med et lidet Lag af Koe=Møg. (b) Asken af Steenkul kan især formeere Giødningens Varme; og Skoemager=Bark kan tildeels med Forsigtighed brugt, foruden den meget tienlige Heste=Stroelse, erstatte meget Manglen af Heste=Møg. høit (c). Pladsen, hvor denne Mistbænk anlegges, maa til Beskyttelse i sær mod Norden Vinden indhægnes 3 Alen høit med Piile=Riis, satte imellem 2de Rader Lægter, hæftede paa gode Pæle, saa at de ikke omfalde, samt stoppede imellem Riisene med Tang, Mos, Blader eller andet sligt. Man kan ogsaa anlegge Drivbænke i en Grav i Jorden 1 Alen dyb og 2 bred, hvori Møget legges, og Jord oven paa, som meldt, uden Rammer, og plat med Jorden, som indhegnes (d). 3. Til den ordinaire Tobak, som her omhandles, an skaffer man sig Frøe (e), som giver Planter med breede Blade, og seer til at undgaae Frøet af en Varietæt, som deraf undertiden efter Jordens Beskaffenhed gives med smallere Blade. Frøets Sædetid er gemeenligen midt i Martii Maaned. Det blandes med hvid Sand (f), saaes meget tyndt (g), og derefter enten nedkjæmmes med en fiin Rive, eller bedre paa fyldes 1 Tomme med Muld igiennem et Sold. Jorden vandes hver Dag helst med Pytt=Vand, naar den ellers oven paa er noget tør, og Vexterne lugges og gives frisk Luft efter Fornødenhed ved Vinduernes eller Matternes Opløftelse eller Aftagelse, som skeer meest imod Plantnings=Tiden, for at venne dem til Luften. 4. En Plante, som har 4 Blade og de 2de største Blade, 2 Tommer lange, er færdig til Udplantning. Den Plante er best, som har korteste Stilk, og hvis Blade sidde nærmeste ved Jorden, men smale Planter, som ere voxne høit over Jorden, ere utienlige. Plantens tienlige Størrelse regnes ellers gemeenligen ikke under 1 en halv og ikke over 2 Tommer, med Forlighed i Forhold til Høiden. 5. Det er tilstrækkeligt, naar en Plantage gjødskes hvert (c) Dette Lag fugtes med Nytte, med lidet Saft af Møgs dyngen, blandet med Vand. (d) Man holder for, at Planterne i de 2de sidste Slags Mistbænke blive mindre kielne til Plantning. (e) Holland, Tydskland, Sverrig frembringer selv sit Tobaks Frøe, hvorfore det ei kan kaldes i Tvil, at jo samme i Danmark kunde produceres; dog skal Tobakken ligesom andre Sæde=Sorter udfordre Omvexling af Ager og Egn for Sæde Frøet, for at lykkes i et Aar som et andet. (f) Det agtes at befordre Plantens gode Vext, at Froet staaer i 48 Timer i Støb i lidet Jord, anfugtet med Mogdyngs Saft og Vand, hvorefter Frøet ved Udsaaningen udrøres med tør Sand. (a) Nogle regne to trediedeel af 1 Qvintin til en Qvadrat Alen Jord, paa det Planten kan have Plads. andet Aar med udbrændt og 2 Aars gammel Møn (b), og naar Jorden i 3 til 4 Aar efter hinanden har været plantet med Tobak (), holdes det for best, at den først bruges til andre Sæde=Arter og derpaa udlegges til Hvile. 6. Den beqvemmeste Jord til enhver Plantages første Anlæg er sort, mulden, feed, og (k) sprøe Jord, som har lagt noget i Hvile, er hverken for tør eller for fugtig, og ligger ikke paa steenagtige Steder, dog heller mere fugtig end tør, og følgeligen heller lavt end høit liggende. Er det Jord, som har lagt til Græsgang, maa den betimeligen ved Michaelis Tider pløyes 3, 4 eller 5 Tommer efter den gode Jords Dybhed i gandske fine og tætte Furer, paa det at Græsroden kan raadne; hvorpaa Giødsken og Vinteren kiøres og 1) jævnt udbredes: Men er det Jord, hvorudi har været Sæd, og allerede er mulden, kan Giødsken først om Efteraaret udføres, udbredes og derpaa strax nedpløres. Strax i Foraaret, gjerne i April Maaned, pløyes Jorden paa nye helst tverts paa skraae og 2 Tommer dybere, hvorefter den harves, renses fra Rødder og Steen, og ligger hen indtil Plantnings=Tiden kommer; da den sidste Pløyning efter det foregaaende Aars Plovgang foretages, i alt 6 Tomme dybt, og Jordens Klimper giøres smaae med en Jernrive. 7. Jorden apteres ikke til forhøiede Beeder med paafyldt Jord, men afstikkes med Snorer 7 Qvarteer fra Snor til Snor for Land og Gang, uden at Jorden i Gangen henkastes paa Landet. Hvor Planterne skal staae, bliver Landet 5 Qvarteer, og Gangen for Arbeiderne bliver 2 Qvarteer (m).(h) Yngere Mog tages i Mangel af ældre, men frisk Møg agtes at formeere Tobaks=Ormene, og den forraadnede Giødning er altid best til sin Bestemmelse. (i) Tobakken holdes for at blive bedre det andet og tredie end det første Aar efter Plantagens Optagelse og Anlæg. (k) Jo feedere Jorden er, jo stærkere bliver Tobakken, og i en meere sandig og maver Jord, avles en mildere og lysere Tobak. Nogle vil have et, andre et andet Slags Tobak. () Det agtes af nogle bedre, at Giødsken altid udstrøes paa Jorden, førend den ompløyes, for desbedre at forraadne Græsroden og skiørne Jorden. (m) Paa den Amerikanske Maade sættes hver Plante 5 Qvarteer, fra hinanden, hvorved Bladene under Lugningen og andet Arbeide staae mindre Fare for at slides, rives og beskadiges. De forhøiede Beeder bruges i Holland formedelst Jordens alt for store Fugtighed. Men denne Maade er kostbarere, og naar en haves mere Fugtighed, end Tobakken gjerne vil have, saa betaPlanterne sættes paa begge Sider af Landet et Qvarteer fra hver Gang, og i Længden 1 Alen imellem hver Plante, saaledes, at 3 Planter altid udgjør en ordentlig Trekant. En Plantage bør i det høieste ei have meere end 14000 Planter paa hver Tønde Land, som beregnes efter geometrisk Maal til 14000 Qvadrat Alen, og man kunde snarere vente større Fordeel ved alene at sætte 11200 Planter paa hver Tønde Land. Plantningen skeer best i Regnveier, ellers Morgen og Aften men aldrig midt paa Dagen, naar Solen er høiest, bør med rette følge den sidste Pløyning fra Dag til Dag, begynder jo før jo heller den 15, 18 eller 20 Mai, og bør endes inden St. Hs. Dag. 8. Mistbænkene vandes, førend Planterne optages, med hvis Rod bør følge Jord saa meget som mueligt, og de bedækkes med de saa kaldte Skræp= eller andre Blade for ikke at viisne. Man betiener sig af en saa kaldet Viiser, der seer ud som en Mive med 2 tykke Tænder 1 Alen imellem hver Tand, til at bemærke Stedet for hver Plante i Plantagen. Paa ethvert saadant betegnet Sted omveltes og omvendes Jorden med et Spadestik for at løses og renses, og der skeer et Hull enten med den heele krumme Haand eller med 3 Fingre 3 a 4 Tommer dybt, hvori Planten, uden at Roden kommer til at ligge krum, nedsættes lige tæt ned til Bladene, saa at Hiertet staaer frit, og til føres Planten paa Siden saa meget Jord, at den sidder fast og vi læt kan optages. J Fald det ikke regner, vandes Planten (n strax efter ved Siden, saaledes, at den ei qvæles, og dersom en eller anden Plante gaaer ud, sættes andre i Steden, dog ei sildigere end inden 8te Dage, for at komme i Vext med de forrige og første Planter. 9. Formedelst Fornødenhed af Lye og Læe for Plantagen, kan paa Længden af hver Ager eller Plantage, til sin rette Tid, faaes, 1 a 2 Alen bredt, Hampefrøe (o). Man kunde og til Beskyttelse mod Storm og Blæst besætte visse Afdeelinger af Plantagerne rundt og med Riis og langs ved Riisenes ene Side sætte Erter og Bønner, eller og Heste=Bønner uden Riis. ger Beedenes dybe Gange en Hoben af den fornødne Fugtighed, og giør i Tørken Høsten uvissere. Desuden er Jorden uden Beeder langt meere beqvem, ei allene til dens frugtbargiørende Deeles Virkning paa Planternes Rødder, men og til nye Ompløyning, da Gangene imellem Beederne derimod blive haarde. c) Dersom man vil undgaae Vandingen, som i sig selv er bekostelig; saa maa man lagttage, at plante ved indfaldende Regn. (o) Lugten af Hampefrøet menes at fordrive Muldvarpe, og Frøet tillokker Fuglene, som igien oppille og opæde Tobaks=Ormene. Paa den nordlige Side især var det godt, om en levende Hæk blev plantet i halv Alen høy, og, hvor Jorden uden om Plantagen er mager, anprises Birketræets Plantning. 10. Naar Planterne faaer fleere Blade, og skyder og 3 til 4 Tommer høyt, maae de hyppes og Landet skilles vel fra Ukrudt, da man betiener sig af smaae Jern=Hakker for at løsne Jorden til saadan Hypning og Rensning. Dersom Ukrudtet voxer stærkt, forinden Planterne ere store nok til Hypning, maae Jorden dog vel lugges. Hypning og Nensning skeer ei alene gemeenligen 2 Gange, førend Blomsterknoppene fremskyde, men og oftere efter Fornødenhed, indtil Planten selv kan qvæle Ukrudtet (p). 11. Saa snart Blomster= eller Frøe Knoppene begynde at komme frem over de øverste Blade af Planterne, maae de efter haanden betimeligen afbrækkes, (a) undtagen paa de Planter, som skal bære modent Frøe og bør staae urørt. Planten med Frøeknoppen afbrækkes og afknibes saa dybt ned paa Stammen, at paa Stammen ikkun tælles og bliver tilbage 12 Hoved blade (r), som i Tiden skal høstes og give Tobak i 3 forskiellige Sorter, saaledes, at af de 3 nederste Blade bliver den føste og sletteste Sort, kaldet Sandgods, af de 3de mellemste den anden eller bedre Sort, kaldet Erdgods, og af de 6 øverste Blade den 3die og beste Sort kaldet Bestgods. 12. Strax eller 3 a 4 Dage i det seeneste efter at Blomsterknoppene ere aftagne, viser Gidsken sig, som maa nøye afbrækkes, det er, afplukke de smaae Spiirer eller Blade, som udskyde paa Stammen imellem og ind ved Hoved Bladene. Gidsknin(p) Flittig Lugning befordrer ei alene Plantens Vext i det nærværende, men bevarer uformærkt Grøden til det tilkommende Aar, da Jorden imellem Planterne, befriet for Ukrudt, paa en vis Maade holdes i Hvile. (4) Topbrydningen udfordrer saa meget meere Varsomhed, som man haver erfaret, at samme, naar den skeer for tilig, og for Knoppene ere ret fremkomne, standser Safterne i deres Bevægelse oplad, og svækker Bladene, og naar den skeer for sildig, efterat endeel Kræfter ere spildte i Frøet, tabe Bladene i Førlighed og Styrke. (r) J Fald Jorden er meget feed, kan man og med Nytte, paa de skiønne og store Planter beholde 14, og i det høieste 16 Blade paa Stammen; men er Jorden derimod maver, giør man og bedst, ikkun at beholde 9 til 10 Blade efter Plantens og Jordens Beskaffenhed. Desuden hør man under Kapningen borttage de ormstukne og fordervede Blade, eller som have Ansatz dertil, saa at Planten desaarsag ogsaa ofte ikkun beholder 8 a 10 Blade. gen igientages jo oftere jo bedre, og Plantagen bør hver 8 Dag eftersees, at ikke Gidsken trækker Kræfterne bort fra Hovedbladene, som tillige renses fra Orme ved flittig Eftersyn og Afpilling 13. Det bliver en almindelig Regel, at al Kapning, Gidstning og Høstning, saavelsom og Hypning, naar Planterne ere fuld store, bør aldrig skee i Regnveir eller om Morgenen, naar Planterne ere vaade af Dug, men om Dagen i tørt Veir og først 2de Dage efter Regnveir, da ellers de skiøre (a) Planter letteligen brækkes til Skade. 14. Midt i Julii Maaned begynder gemeenligen Høsten, med Sandgods, det er, de 3 nederste Blades Afbrækning, net og tet ved Stammen, som dog ikke maa beskadiges, men derefter vel gidskes og hyppes. Sandgodsbladene ere modne og (t) færdige, naar de blive guulagtige, dog maa man, naar Tid er derefter ikke opsætte Høsten, for ikke at tage Næringen fra de bedre Sorter. De høstede og afplukkede Sandblade legges ned paa Jorden imellem Planterne (u) 5 a 6 Blade paa hinanden; og naar Bladene haver saaledes lagt Natten over (a) i Opholds Veir, men længere i Fald Regn just indfalder, indtil at Bladene ere selagtige og lade sig bøie, bæres de i Kurve eller paa en Bærebør, eller føres paa en Hiulbør ind i Tørrehuuset og sættes langs op ved Væggen ud over Gulvet paa deres Stilk eller Kop, det ene hos det andet, for at sveede, hvor de saaledes staae i Sveed nogle Dage, indtil Bladet begynder at guulne, især i Spidsen, og en Vædske findes med Haanden imellem Bladene, hvor dog især maa paaagtes, at Bladene ei kommer i Brand af (a) Alt dette Arbeide viser Nødvendigheden af, at Planterne sættes i en tilstrækkelig, og heller for stor end for liden Afstand fra hinanden, at ikke enhver Forretning, som paa en Maade gavner Tobakken, skal paa en anden skade den. (a) Tobaksbladenes Guulagtighed, eller første Tegn og Pletter til Visning, er Mærke paa ethvert Blads saa kaldede Modenhed, og de fleestes paa heele Plantens. Sprodheden af det Tynde i de grønne Blade viser det samme i fugtige Aaringer. Cu) For ikke at beskadige den anden Tobak, kan man og efter Beskaffenheden bedre henlægge Bladene paa et tørt Sted i Rader, uden for Ageren eller Plantagen, indtil de ere blevne smidige. (a) Da Soelbadningen sigter til at befordre Bladenes Vissen hed eller Transpirationen af de overflødige og efter Høsten unyttige Vædsker, men Regn paa Bladene, imedens de hvile paa Jorden, umiddelbar er stridende derimod, saa er det høyst nødvendigt, at Bladene ikke for hastig under Soelhadningen tages i Huus; dog troe mange, at de ey heller bør ligge nogen Nat over, efter at de ere aftagne. for megen Heede, som let kan skee, og snarere først end sidst paa Høsten, da Bladene blive baade mavre af for megen Sveed, saa og letteligen brændes og falde i Forraadnelse. De Blade, som have svedet nok, sorteres og udtages, samt i Stilken, som sidder midt i klyves med en tynd Kniv, enten paa et Bræt eller paa fri Haand, omtrent et Qvarteer efter Bladets Længde; hvorefter de strax ophænges i Tørrehuuset paa smaae Hassel=Kieppe (y), som ere en god Finger tyk, og gemeenlig 2 Alen lang, eller længere efter Rummet. Dermed fortfares, indtil at alle Bladene have svedet, ere klyvede og ophængte. Bladene trækkes saaledes paa Kieppene, at Bladenes Ryg eller Baadeel vender imod Ryg og Baadeel, og deres Forside imod Forside, en halv Tomme imellem hvert Blad, og et Qvarteer imellem hver Kiep. De Blade, som under Sorteringen ikke til at klyves findes gode og store nok, trækkes paa Traade og tørres, for at blive til det Slags Tobak, som kaldes Strøegods. Lugerne og Dørrene paa Tørrehuuset holdes hver Dag aabne, og paa alle eller saa mange Sider, som Veirliget tillader, at ikke Bladene og Kieppene blæses sammen til Tobakkens Beskadigelse. 15. Sidst i Julii Maaned og først i August høstes Erdgodseller de 3 Blade, som kommer næst efter Sandgods. Med disse Blade omgaaes i alle Maader ligesom med de forrige Blade. 16. Bestgodsets Høst begynder midt i Augusti Maaned og (a) For tillige at tilveiebringe en meere mild og angenem, end skarp og stærk Tobak, og en meere lysagtig, end mørkebrun Tobak, har en erfaren Planteur i Kiøge forsøgt at lade Tobakken tørre i frie Luft, hvilket han skal have befunden at være i mange Henseende tienligt, foruden at derved spares i Nødsfald ordentlige Tørrehuuse. Til denne Tørre maade i Luften trækkes Bladene paa Snorer af 2 a 2 og en halv Alens Længde, og saaledes ophænges imellem opreyste Lægter, der ere befæstede med Stiver. J hvert Fag hænges 12 a 16 Snorer. Det er ufornødent da at klove Bladene i Stilken, siden de i Luften blive tørre, uden at befrygte nogen Skade deraf, at Stilken ey er opskaaren. Regnens Virkning paa de udhængende Blade er ikke skadelig, men en afvexlende Regn og Soelskin agtes endog at befordre Vissenheden fuldkomnere end den blotte Huustørring i dette Clima, hvor Varmen mangler. Kiendetegnet, naar Bladene skal tages ind fra Luften til videre Behandling, agtes at være dette, nemlig: Aarerne i Bladene ere blevne guule eller lysebrune, Cundtagen Hovedstængelen eller Ryg=Aaren, som bliver altid grøn), og Jndtagelsen kunde skee efter hvert som Bladene saaledes dertil blive skikkede. Dog kunde vel fleere nye Forsøg behøves, for at dømme, hvor vidt Soeltørringen egentligen skulde gaae. bør ei henstaae eller vedvare længere end til først i Sepbr. Maaned, efter hvilken Tid Planterne snarere aftager end forbedres. Tobakken høstes efter hvert som Bladene i denne Mellemtid befindes modne, det er, brunguule, marmorerede og plettede med sorte Prikker, og Omgangsmaaden med disse Blades Indhøstning og Behandling er i Holland i Almindelighed den samme, som om Sand= og Ergods=Bladene allerede findes beskreven. Men paa nogle Steder, saavelsom paa de Kiøbenhavnske Plantager, naar man vil have Høsten fra Haanden, og tillige have gode tørre Huuse, har man ellers med Nytte brugt følgende Maade til Bestgodsets Høst, nemlig: man har afskaaret heele Planten ved det Sted paa Stammen, hvor Erdgods=Bladene ere afbrækkede og afhøstede, dog at Gidsken først vel eftersees og aftages. De afskaarne Planter legges paa Stedet, hvor de ere voxne, saaledes, at Bla denne ikke kommer til at hvile paa den afskaarne Stub men paa Jorden, hvor de ligge 1 a 2 Dage, indtil Bladene ere viisnede og bøyelige. J Negnveyr, hvoraf Bladene blive tynde og miste deres Kraft og Styrke, maae Afskiæringen, ikke skee, men i det mindste 3 Dage efter Regnen og i klart Veyr. De afskaarne Planter med deres viisnede Blade bæres ind i Tørrehuuset og lægges sammen i smaae Dynger en Nat over, for at sveede og faae lidt Varme, hvorefter Planterne, hver for sig, blive paa Lægter og Stænger i Tørre huuset ophængt efter Stammen med en Lykke af Seilgarn.