Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-06-21
om de fredelige Jndvaanere, som have udmærket sig ved deres Dyder eller gjort sig fortiente af Fædrenelandet. Disse Mindemærker blive opførte for begge Kiøn for at belønne enhvers Dyd. Hainanesernes Religion er vel en grov Afgudsdyrkelse i Henseende til den offentlige Cultus; men i Henseende til det høieste Væsens Tilværelse og Egenskaber synes de ikke at staae tilbage for Europæernes Oplysning. De Guddomme, som Jndbildningskraften og den religiøse Følelse have fremkaldet, tænker Folket sig, som Skytsguder for ethvert Sted, som er beboet af Mennesker. De forskiellige Qvarteere og Gader i Stæderne, selv de enkelte Familier have deres særegne Guder, af hvilke der gives en utallig Mængde. – Børnenes Ærefrygt og Kiærlighed til Forældrene yttrer sig ikke hos nogen Nation med en saa levende Følelse, som hos Hainaneserne; thi endog længe efter deres Død give de dem Beviser paa deres barnlige Kiærlighed, da de opføre Mindemærker, for dem og ved høitidelige Leiligheder prise deres gode Egenskaber og Dyder. Dette Folks Politivæsen, især i Byerne, maae betragtes som et Mønster og er bragt i en god Orden: Til en vis Tid om Natten, som bliver forkyndet ved et Kanonskud, blive alle Byens Porte og Portene for hver Gade tillukkede og Patrouiller maae holde Vagt til om Morgenen. (Chineserne maae dog være nogle meget slemme Folk, siden det er nødvendigt at holde dem i en saadan afskyelig Tvang). Paa denne Tid og indtil Dagens Frembrud er al Forbindelse imellem Jndvaanerne i de forskiellige Gader aldeles afskaaren. Denne Orden og Regelmæssighed i Borgernes Levnet, som hos os vilde forekomme upassende og besværlig, er en i høi Grad viis Jndretning i et saa folkerigt Land som China og synes fornemmelig at have til Formaal at forebygge Forbrydelser, (men London er ogsaa i en høi Grad folkerig, synes nu Forfatteren om, at man ogsaa der skulde indføre den samme Indretning?) Af denne Aarsag er Prisen saavel paa de lette, som paa de kostbareste Varer nøiagtig bestemt, saa at der ofte bliver afsluttet Kiøb, uden at vedkommende Personer tale et eneste Ord, ikke heller bemærker man nogensteds Spektakler eller Klammerie; ja man hører ikke engang noget vredt Ord; enhver besørger sine Forretninger med Rolighed, Forstand og Forsig. tighed, uden at disse Egenskaber udarte som hos andre Nationer til List og Bedragerie (paa alleSteder hvor man har Leilighed til at blive bekiendt med Chinesernes Charakteer er man forresten enig om at erklære dem for de største Bedragere). Forfatteren og hans Ledsagere vare enstemmigen af den Mening, at intet Folk paa Jorden er saa lykkeligt, som Hainaneserne, hvilket det skylder deels sin gunstige Forfatning, deels sine naturlige Anlæg og deels Regieringens Fortrin. (Vi ville lægge Mærke til hvad Forfatteren fortæller os om det han selv har seet; da dette virkeligt er mærkværdigt og det tillige er høist sieldent, at nogen Europæer kommer til at giøre en Fodreise igiennem China; men vi ville ikke forlade os for meget paa Forfatterens Domme; thi man kan ikke paa en saadan kort Fodreise igiennem et Land og uden at forstaae Landets Sprog, fælde nogen sikker Dom over et Folks Charakteer og Lykke og saameget kan man Vished sige: at et Folk, som staae under en saa despotisk Regiering, som den Chinesiske, kan ikke være ret lykkeligt og at et Folk ved hvilket Regieringen maa betiene sig af saa strenge Foranstaltninger for at holde det i Tømme, som de anførte, kan ikke være det dydigste). J Staden Huusheon, som har over 200,000 Jndvaanere, blev Forfatteren, da han med sine Kammerater vandrede om i Byen indbudt i en fornem Mands Huus. Da man havde sat frem for dem Forfriskninger, som bestod i Thee, Frugter og Confiturer, saa lod ogsaa den qvindelige Deel af Familien sig see. Konerne lode Forfatteren spørge, om den Engelske Nations Sædvaner og syntes ikke at blive lidet forhausede over da de erfarede at Koner og Jomfruer kunne i England og mange andre Lande søge Mandfolkenes Selskab og modtage Mandfolk hos sig. Efterat Konerne havde tilfredsstillet deres Nysgierrighed, saa bleve de Reisende anmodede om at begive sig ind i Naboens Huus, hvis Eier indelig ønskede at see dem. For at komme derind aabnede man en Dør i det Jndvendige af Huset, hvorigiennem de gik ind i Naboens Huus, og hvor den samme Modtagelse ventede paa dem. Fra denne Familie bragte man dem og stedse igiennem indvendige Dørre til den tredie, fierde og femte; man kan af denne Jndretning slutte sig til, at der maae herske iblandt Chineserne en høi Grad af fortroelig Omgang. Englænderne anvendte en Dags Reise paa at komme fra Staden Huusheon til Staden Holbo, hvilken sidste har endnu flere Jndvaanere end den første; den er Øens Hovedstad og Vicekongens Residence. Gaderne, af hvilke nogle ere 1 1/2 Engelske Mile lange, ere ikke meget brede; men de ere holdte reenlige og broelagte med Bielker eller store Qvaderstene. Sommermaanederne blive Dækkener af forskiellige Farver spændte ud over Gaderne for at afholde Solens Straaler, hvorved Heden bliver formindsket og en behagelig Kiølighed udbredes. Høihobesidder Fabriker og driver iblandt alle Stæder paa Øen den betydeligste Handel. Udførsels=Artiklerne bestaae i Sukker, Betel og Kokosnødder, Kokosolie, Salt og garvede Huder. IndførselsArtiklerne ere forskiellige Slags Chinesiske Varer, Bomuld, Peltsværk, Engelsk Klæde, Flintestene og Opium. Hele Handelen gaaer over China; men bliver ofte afbrudt ved Søerøvernes Dristighed, som vise sig i dette Hav med store Flaader, hvilke Chinesernes ubetydelige og slet indrettede Søemagt ikke formaaer at modstaae.