Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1782-08-09
Naar J til bestemte Tiid ikke kan betale, saa ville J undsee eder ved, at see paa eders Creditor, være bange, naar J taler med ham, forebringe jammerlige krydende Undskyldninger, efterhaanden tade eders ærlige Sandheds Kiærlighed, og tilsidst forfalde til de nederdrægtigste. Løgne. Den største Last er at gjøre Giæld, den anden at lyve. - Calender mageren siger: Løgnen sidder Skylderen. paa Skulderne. En fribaaren GiældfriEngelænder tør ikke frygte for noget levende Menneske paa Jorden. Men Fattigdom betager ofte et Menneske alt Mod og Fyrrighed. En tom Sæk kan ikke vel staae lige op. - Hvad ville J tænke om en Landsherre, eller Regiæring, som giorde en Forordning, hvorudi det blev forbudet en fri Engelænder, under Straf af Fængsel, eller Frihedens Forliis, at klæde sig som en Mylord eller som en Lade Vilde J ikke sige, at J vare fri, at J havde Ret til at klæde eder ligesom eder godt syntes, at saadan en Forordning gjorde Jndgreb i eders Rettigheder, og at Regiæringen vilde handle Despotisk. -Men under Aaget af saadant et Tyrannie begive J eder frivillig, naar Jlgiøre Giæld for den taabelige Pynts Skyld. - Eders Creditor har Magt, efter sit Behag, at berøve eder, eders Frihed; at holde eder indsperrede saa længe J lever, ja at sælge eder til Trældom, naar J slet ikke ere i Stand til at betale - Naar J har sluttet eders Kiøb, saa tænker J maaskee lidet paa Betalingen; men Creditorerne har en bedre Jhukommelse end Debitorerne. Betalings Dagen kommer førend J meener det, og Gjælden bliver krævet, førend Jere i Stand til at betale den. Endskiøndt J og selv tænker derpaa, saa vil dog den Termin, som først syntes at være saa langt borte, altid rykker nærmere frem, og tilsidst overfalde eder. Det vil forekomme eder, ligesom Tiden ogsaa havde Vinger paa Fødderne. Fasten er meget kort for dem, som skal betale Penge til Paaske. Nogle af eder troe maaskee, at de ere i gode Omstændigheder, og kan taale en liden Udskeytelse uden Skade; men For Alderdom og Mangel man spare maae; Man Morgen-Soel sielden den heele Dag saae. Jndtægten er ubestandig og uvis, men Udgiften er bestandig og vis. Det er lættere at bygge to Ovne, end giøre een Heed. Altsaa og Bedre til Sengs uden Aftensmad at gaae, End op om Morgenen Giældbunden. at staae. Forhverver hvad J kan, og beholder hvad J har forhvervet, det er den philosophiske Steen som skal forvandle alt eders Blye til Guld. Naar J har fundet denne Steen, som tillige er en Universal Medicin imod alleders Daarlighed, saa skal J ikke meere beklage eder over de slette Tider, eller over de svære Paabude. Denne Lærdom, mine kiære Brødre, er Fornuft og Viisdom, og vore gode Forfædre i Engeland og Tydskland har indklædet den i Ordsprog, paa det hver Mand kunde fatte og beholde den. Denne Skat er kommen med os til America, skal ogsaa blive hos os, til hvilken Ende vi ikke vil taale saadanne Lærde iblandt os, som foregive, at de arbeider til vort Bedste, og taler dog i Udtryk, som Folket hverken kan fatte eller beholde. Men ved alt det troer ikke, at det er nok med eders Flid, eders Sparsomhed, og eders Klogskab allene. Alle disse Ting, ere hyperlige, men ikke uden Guds Velsignelse. Derfor maa J flittig bede, og være barmhiertige, og gavmilde imod de ulykkelige Fattige. Tænker paa Job, han var ogsaa fattig, men blev siden meget riig. Og nu til Beslutning! Erfarenhed holder en kostbar Skole, men Narre vil ikke lære i nogen anden og neppe en Gang der. Thi det er sandt, som Calenderen siger: Man kan vel give gode Raad, men man kan ikke give Udførselen. Jeg har frimodig og tydelig, mine Brødre! givet eder mit gode Raad, dersom J følger det og siden endda har Aarsag at klage over slette Tider og tunge Afgivter, saa har i Ret dertil; men dersom J ikke antage mit Raad, saa vil enhver Fornuftig troe, at de Klager, over onde Tider og svære Paalæg, ere intet videre, end Klager over eders egen Dovenskab, Liderlighed og Daarlighed. Saaledes endte den gamle Mand. sin Tale. Folket hørte opmærksomt til, roeste hvad han havde sagt, og gjorde det, som var tvertimod, ret ligesom det havde været i en ordentlig Prædiken. Auctionen begyndtes, og de undværligste Vahre bleve meest opdrevne.