Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1826-02-27
Den 15 Febr. kom den Oprardske Sag under Behandling i Pairskammeret. Men forinden der foretages videre i samme, bleve Marqvis v. Pastoret og Porta 1 lis beskikkede til, i Forening med Kantsleren at gjennemgaae Afterne og foreløbig paakiende, om Sagen hører under sammes Forum, da her hverken handles om Majestætsforbrydelse eller Attentat imod Statens Sikkerhed, og heller ingen Pair enten er sigtet eller benævnt i Klagen, som de Tilfælde, i hvilke Pairskammeret efter Chartet allene kan være kompetent til at dømme. Det er derfor neppe troligt, at General Guilleminot (som Handelsjournalen fortæller) hver Dag kan ventes til Paris. Den 10de forelagde Justitsministeren Pairskammeret Lovudkastet angaaende Straffen for de af Franske i Levanten og Barbariet begaaede Forbrydelser og Overtrædelser. Godtgjørelsen til de forrige Plantører fra St. Domingo skal efter Udkastet udbetales dem med en Femtedeel aarlig i 5 Aar. J en Kritik over Hr. Villeles Skildring af Finantserne erklærer Journal des Debats det Hele for Palliativer og ønsker Barnet kaldt ved sit rette Navn, da det er en falsk Velstand, naar Man laaner paa eet Sted, for at betale paa et andet, som Tilfældet var med de 102 Millioner, Finantsministeren praler af at være Banken tilbagebetalte. Paa Hr. Villeles Udtryk, at Agiotagen er et Onde, som helbreder sig selvt bemærker Journalen: at det Onde er bekjendt nok, men Lægemidlet ikke. Den nye Arvefølge=Lov finder almindelig Dadel, selv i Ultra i bladene, da den aabenbar hylder Modrevolutionen og nedbryder Chartet. Liighed i borgerlige Rettigheder var nemlig at ansee som den egentlige Frugt af Revolutionen, og er efterhaanden bleven amalgameret med Folkets Tænkemaade. Man finder derfor noget sandt i den Frygt for en farlig Gjæring, som paa Børsen tilskrives Forretningernes daarlige Gang. Stjernen tager Moseloven, tilhielp, for at bevise Førstefødselsrettens Fortræffelighed, og til dens Anbefaling for Pairskammeret udlod Seglbevareren sig blandt andet med: at som i Republiker Liighed, er Regelen for Arvefølgen, er Ulighed det i Monarkier. - Paa denne Maade - bemærker Koureren - er altsaa Stændernes Ulighed det Væsentlige i Monarkier. Det samme antog i sin Tid Montesquien; men det var ikke det konstitutionelle Monarkie, ikke Monarkiet efter Chartet han havde for Øine, men det absolute Monarkie, hvor den lovgivende, fuldbyrdende og dømmende Magt findes samlede i Monarkens Hænder. En under Titel: 3de revolutionaire Uroligheder nylig udkommet Piece imod Pressefriheden giør almindelig Opsigt, saa meget meere, da den kommer fra JndenrigsMinisterens Bureau og har en vis Hr. Bellemare, fordum keiserlig Politie=Kommissair i Antverpen, til Forfatter. Denne Hyresvend frakjender Publiciteten en hver Fortjeneste og tilskriver den alt det Onde i Verden. Den tjener kun til, siger han, at give Kongerne og Ministrene Lærdomme, som de Gud skee Lov, ikke ændse. Politiet forsikrer han, mangler ikke paa Villie til at udrydde dette Onde; men det er den forsagte Lovgivning, der saa at sige er bange for at redde Staten, fordi hine Grundsætninger (NB. Chartet!), hvorpaa dens Fiender beraabe sig, for at styrte den, ikke tillade dette &c. Af denne smukke Prøve kan Man slutte sig til Resten. Jubelaaret skal kun vare i 6 Maaneder til den 15 August. Kongen har udsat to Priisspørgsmaal, det ene for en Skildring af de Velgierninger, Frankerig skylder Geistligheden. J en Menighed i Artois har været et sælsomt Optrin. En retskaffen Landmand blev nægtet kriste, lig Begravelse, fordi han var død af en hidsig Sygdom, før Man kunde faae Præsten hentet. Da alle Forestillinger bleve frugtesløse, besluttede Jndvaanerne med Magt at bringe Liget til Graven. 14 af de omliggende Sogn, forenede sig med dem, saa at den Afdøde fik et Liigfølge af over 4000 Personer, og da det blev forbudt at ringe med Klokkerne, hialp Man sig med den store Byetromme, hvortil Liigpsalmen blev afsjunget, og Ceremonien iøvrigt af holdt med al mulig Anstand.