Politivennen, 1802-01-01
Forslag til en Plan til Betleriets Afskaffelse og de Fattiges bedre Forsørgelse paa Landet. (Af A. Holm, Præst.) (Forisat sia No, 293 og 77).) Naar denne Foranstaltning til de Fattiges Underhold havde taget Sted, skulde det ikke længere taales, at nogen betlede enten i eller uden for Sognet, men enhver, som betlede, skulde da anholdes og sættes til Arbejde i Forbedringshuset i et Fjerdingaar efter foregaaende Politiforhør og Dom. Jeg bestemmer just et Fjerdingaar, fordi jeg troer, at et Menneske kan i dette Tidsrum lære at karte og spinde m. m. og fordi jeg vil at denne Hensættelse i et Arbejdshus ej skal være en egentlig Straf, men heller en Velgjerning for Betleren, som her faaer Lejlighed til at fortjene sit Brød ved eget Arbejde, og kan for Eftertiden leve uden Betleri, som er den eneste Tilflugt for dem, som intet have lært. Da den Almisse, som gives omløbende Berlere, er ikke andet end en Opmuntring til Ladhed og Lediggang, som er et stort Onde for enhver Stat, saa burde enhver, som da gav en omløbende Betler Penge, betale i Mulkt 1ste Gang 2 Mk. anden Gang 3 Mk. og tredie Gang 1 Rdlr., som blev beregnet til bedste for Sognets Fattige. Dog skulde det ej være nogen forment at sende Husarme Føde, Klæder eller Penge, da dette er en kristelig Barmhjertighed, som man heller bør søge at formere end formindske, en Barmhjertighedsgjerning, som den flittigste selv kan komme til at behøve, naar han ved Sygdom maatte hindres fra at fortjene noget til eget og en talrig Families Underhold, og da enhver, som boer paa Landet, bedst kjender Byens og Sognets Fattige, saa kan han selv bedre end andre passende uddele sine Gaver til disse. Paa det ingen, enten Fremmed eller Jndfødi, skulde for Eftertiden løbe om paa Landet og snyde Almuen ved Kvaksalveri, Betleri eller andet Bedrag, da skulde det ikke være tilladt nogen at rejse længere ud i Landet uden Pas, end der, hvor han er saa bekjendt, at han kan stille Borgen for sig, naar han maatte anholdes, forsømmer han at forsyne sig med Pas, da skal han, hvor uskyldig han end siden maatte findes, betale de paa hans Opbringelse gjorte Bekostninger, derfor skulle alle de, som forlade deres Hjemstavn, for paa andre Steder i Landet at fortjene noget med hvad de have lært, fe1syne sig med deres Herskabers eller med disses Forvalteres Pas med Haand og Segl, og paa det ingen Bedrager skal kunne benytte sig af et fremmed Pas, da skal enhver i det Pas ham meddeles, beskrives af Statur, Alder, Ansigts og Haars Farve m. m. paa det at enhver, som seer Passet, kan kjende, om den som har det, er dets rette Ejer, eller ikke. Den som er langt fra sit Herskab eller sammes Forvalter (hvilket undertiden er Tilfældet med dem, som henhøre til Universitets eller Communitetets Godser) kan tage et Pas af sin Sognepræst, indrettet paa anførte Mag de, som da bliver gyldigt. Den som træffer med et fremmed Pas anholdes og straffes som en Bedrager. Skulde nogen efter at have erholdt sligt Pas, have det Uheld at faae en eller anden Lyde paa sit Legeme, hvilken gjorde at han ej ganske svarede til den i Passet over ham gjorte Beskrivelst, skal denne forsyne sig med et andet Pas, for at forekomme Paagribelse. Da Folkemængden tiltager med ethvert Aar, og en fattig, lad og med Arbejde ubekjendt Folkemængde er ligesaa skadelig for en Stat som en velhavende og arbejdsom Folkemængde er nyttig for samme, saa vil det bedste Middel til at formindske Tilvært i de fattiges Antal være dette, at man lader Folk saaledes oplære i Ungdommen at de i Alderdommen kan selv fortjene noget, om ikke alt til deres Underhold; det ville derfor være ønskeligt, om man i Nærheden af alle Lands*) Slige Pas medbragte den Nytte, at Udbrudte Slaver og andre Forbrydere ikke kunde undgaae Paagribelse, naar man affordrede enhver Ubekjendt sit Pas til Eftersyn. byskoler, havde Arbejdshuse, hvori ej allene Piger, men endog Drengene øvedes en eller to Timer daglig i at spinde Uldent og Linned fabrikmæssig; det spundne kunde da sælges, øg naar de gjorte Bekostninger paa Jndkøbet af Uld, Hør og Blaar m. m. vare fradragne, kunde det overblevne deles i 2de Dele, den ene anvendtes da til Anskaffelse af adskillige nødvendige Redskaber, Rokke, Vinder a. Den anden Deel blev tillagt Spinderne; som fik Deel heri i Forhold til Mængden og Godheden af deres Spind, til den Ende blev holdt Regnskab over alt efter de sædvanlige Ritbriguer, som bruges i Spindeskoler. (Fort sættes.)