Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-09-22
J Belgrad blev fortalt den 3die Septbr., at den Russiske Armee havde ifølge de sidste Efterretninger, besat den hele Linie fra Adrianopel til Rodosto, som ligger ved Søen Marmora, og at de selv havde besat denne vigtige Position, saa at man formodede i Belgrad, at den næste Post fra Constantinopel af 25de August vilde reent udeblive, ifald Russerne ikke vilde tillade den at passere den sædvanlige Vei over Adrianopel. J Semlin havde den 4de Septbr. det Rygte udbredet sig, at Kosakkerne havde den 27de August ladet sig see nogle faae Mile fra Constantinopel. Men hvad der er det mærkværdigste ere følgende private Efterretninger fra Grændsen af Servien af 30te August, nemlig: at Breve fra agtværdige Handelshuse i Sophia melde, at den Russiske Armee har forladt Adrianopel, og at en Colonne af den er marscheret af Landeveien som gaaer fra denne Stad til Feri (Feredsik), som ligger ved Bugten ved Enos. (Det er dog forunderligt, at man ikke faaer fra Russisk Side mindste Beretning om alle disse Marscher. Ved Enden af denne Bugt ligger Staden Enos med 7000 Jndvaanere og en meget god Havn. Det kunde saaledes være Planen, at lade den Russiske Escadre, som blokerer Dardanellerne, løbe ind i denne Bugt, og at bringe den i fuldkommen Sikkerhed ved at besætte hele Omegnen). Men i Sophia formodede man at denne Maneuvre havde foruden at bringe den Russiske Armee i Forbindelse med Flaaden, at sætte sig i Besiddelse af Dardanellerne, hvorfor man yttrede i Sophia store Bekymringer; thi det er vistnok at de Russiske Troppers Ankomst til Archipelets Kyster vilde sætte Castellerne i Dardanellerne umiddelbart i Fare. (Jmidlertid er det ikke saa let at komme til dem, da de ligge paa den Europæiske Side paa en overmode lang og tynd Jordtunge; men kunde det skee og den Russiske Flaade kunde passere igiennem Dardanellerne saa vilde det være et stolt Syn at see Admiralerne Heyden og Greigh at møde hinanden uvenfor Seraillet, som ligger ved Top-Kapu eller Kanonporten, lige ude paa Spidsen af den Jordtunge, som gaaer ud i Søen Marmora og hvorpaa Constantinopel er bygget. Kunde faa Gen. Paskevitsch paa samme Tid ankomme til Scutari, ligeover for, saa kunde alle de gode Venner ret med Fornøielse møde hinanden der. Dette synes man imidlertid ikke at rænke saa meget paa i Sophia, som man frygter for at Hovedstaden kunde let komme i Gjæring ved denne truende Nærmelse af Fienden fra 2 Kanter, og ved en Folkeopstand vilde Sultanens Liv, hvortil dog det Ottomanniske Huses Vedvarenhed allene er bundet, blive udsat forFare. Raskheden af Gen. Diebitsch Operationer tilkiendegiver tydeligt hans Hensigt, hurtigt at nøde Porten til Fred, og den Mistillid, som man sætter til det Tyrkiske Ministeriums Sindelag, da han vel ellers havde paa Portens Forlangende om at begynde Fredsunderhandlingerne, tilstaaet sine Tropper Roelighed efter saamange overstandne Besværligheder. (Vistnok er det Faktum, at Freds underhandlingernes Begyndelse ikke er bleven officielt anmeldt fra Russisk Side, og at disse saaledes, uden videre at omtale det, fortsætte deres Marsch til de yderste Punkter, af megen Vigtighed.) Tyrkerne i Belgrad ere blevne meget nedslagne ved de sidste Efterretninger fra Krigskuepladsen, men derimod kunne ikke Grækerne og især Servierne skiule deres Glæde. Et Handelshuus i Constantinopel har paalagt sin Commissionair i Sophia, at han skal indtil videre holde de Varer, tilbage, som vare bestemte for det. Man erfarer ved samme Leilighed at Gen. Mülling havde isinde at afreise fra Constantinopel efterat havde overleveret sin Note. Den Nederlandske Gesandt Baron von Zuylen skal allerede være afreist. Man har saaledes ikke hørt noget endnu om at den Engelske og Franske Eskadre, som skulle ligge ved Øen Tenedos, have foretaget sig noget for at komme Constantinopel til Hielp eller gjort Mine til at passere Dardanellerne; der gives altsaa intet væsentligt Tegn til at det vil komme til Krig, imellem England og Rusland. Det Engelske Blad Morning Journal siger herom følgende: Hertugen af Vellington har paa det bestemteste erklæret, at han ikke har isinde at blande sig med Vaabenmagt i Striden imellem Rusland og Porten; men at han vil meget meere under alle Omstændigheder vedligeholde Freden og overlade de udenlandske Magter at afgjøre Sagen med hinanden. Disse fredelige Forsikkringer af Hans Naade overbevise os om, hedder det, at han netop har isinde at giøre det Modsatte af hvad han siger, da han prædiker Freden, saa ere vi indvortes overbeviiste om, at han har besluttet sig til Krigen. - Bladet Globe and Traveller troer, at England vil erklære Krig, saasnart det finder tilstrækkelig Anledning til at giøre det. Landet, hedder det, har endnu alle fornødne Resourcer dertil saavel af Mennesker som af Penge for at føre en Krig, som behager Folket, og den rige Klasse af Nationen vil være villig til at udrede Omkostningerne; dog er Redacteuren af dette Blad af den Mening, at hvad England vilde vinde paa den ene Side ved at blande sig i de østlige Anliggender vilde det tabe paa den anden ved de store Omkostninger, som det vilde foraarsage.