Københavns Adresseavis, 1772-02-07
Døde, Fødde og Copulerede 1771. Erfurt, fødte 424, døde 679 og viede 111 Par. Gotha, fødte 324, døde 325, og viede 81 Par. Wien og Forstæderne, fødte 6963, døde 10857. Frankfurth, fødte 843, døde 1063, og viede 152 Par. Hanan, fødte 434, døde 367, og viede 95 Par. Leibzig, fødte 869, døde 1134, viede 210 Par. Leiden, fødte 1010, døde løde, og viede 245 Par. Thorn, fore 338, døde 36, og vide 63 Par. Manhelm, fødte 7, døde 746, viede 154 Par. Om en Fæe=Assurance. Denne kan ikkuns skee paa 2de Maader, nemlig a) tilmindelig eller Frievillig. Under første forstaaes en saaledes inrættet Assurance, at der gives af alt Horn qvælet udi Landet noget proportionerligt og taaleligt. Atdenne Sam formeres en Casse, hvoraf alt Fæe som cragerer af den almindelige Svaghed bliver erstattet, saaledes, som det tilforn er taxeret og hvorefter Assurancen er bestemmet. Hvad kand der udsettes paa en Almindelig eller den Assurance, hvorved alle som have Hornqvæg, (de undtagen som alt har udstaaet Qvæg Svagheden) forbindes at give noget vist, af hvert Stykke, Det eneste som kan siges er dette, 1) at ingen høi tvinges til at nyde en Velgierning, det bør staae udi enhvers Frievillie, enten han vil nyde noget Gott, eller ey, og 2) saa maatte en almindelig issarante synes Odens, fordi den har største Skind, af en Skat. 1 Hertil fares; hvad det angaaer, at ingen bor tvinger til en Velgierning og s. v. saa har denne Sats sin Rigtighed i mange, men ikke i dette Tilfælde f. E. Skyping insetter Ambrosium til Universal=Arving, paa de Vilkaar, den siste aarlig skal give Tit til treden deel Par af alle Jndkomsterne, men efter Titt Død saa tilfalder Ambrog og de toe treden Deel han aarlig ha maattet give til Tlium. Nu kan ingen nægte, at det dependeres af Amb. om han vil antage Arven eller ey, det er en Velgierning har kan fra sinesig. Langt anderledes forholder det sig med de Ting, som tiene til en Stats væsentlige Beste. F. Ex. Der meldes at besteen er kommet i et Land, som grændser tæt til vores aller med hvilket vi drive Handel. Regienten føyer strax Austalter, hvorved aldt Communication bliver ophævet, imellem os og dem, der sendes nogle 1000 Mand ud, for deraf at formere en Corden, der sendens en Flode i Søen i samme Hensigt. Disse Foranstaltninger, koster en stor Sum; ville nogen vel synes hannem skeede for nær, om Regienten reparterede alle havde Omkostninger paa Jndbyggerne, og begiærte noget vist af hver Person kunde vel en eneste med Vished sige, han burde ey at contribuere til denne Udgift, thi han var saa blevet befriet, og s. v. Jeg troer stadeligen at disse og fleere Argumenter, ene have deres Sæde i et prang villig og ubetænksom Gemyt, som mere seer paa sit, end paa det almindelige Beste, og hvem kan fremvise et Himmel-Brev, at han for denne Plage skal være forskaanet? Er det da retfærdigt og billigt, at alle bør contribuere til de Omkostninger som flyde af de Foranstaltninger der lagt tages til at precavere Pestens Forplantelse iblaat Mennisker, saa er der og største Grund til at formode det samme om Qvæg Svagheden, som en Pest blandt Qvæget, og som den, der føder og fører saa mange Fordervelser efter sig. Der findes ingen Stænder, de jo føeler de ønde Svitter af denne Svaghed, endog Land=Mændene, som de man troe der ene vinde derved: thi istæden for disse før kunde sælge (af Sæde Gaardene) 3. 4. 6. 8 og fleere hundrede Tønder Korn, for den halve Priis som det nu kaster, og samle Capitaler derved, saa sælge de nu neppe en treden Deel, og kommer Svagheden til en Proprietair, saa er hans Tab alt anseelig, fra 2 til 6 og fleere tusinde Rixdaler, saaledes gaar det og i Proportion med Bønde Standen, der vel sælger nogle Tonder Korn imellem Martini=Dag og Juul, men ved Paaske og Pinsdags Tilder, kiøber det igien for dobbelt værdie, helst om de ingen Husbonde have som ville forstrække og laane dem det, indtil de faae Jndandlet. Hvad det 2det angaar, nemlig: at en almindelig Assurance, maatte betragtes for en Skat og s. v. Da veed jeg ikke, hvorledes man lettelig kunde falde paa de Tanler, og hvorfore ingen har anseet Brand=Assuranten saaledes. Her falder mig 2 Spørsmaale ind, nemlig c) Hvem kan ansed en almindelig Aussarante for en Skat c) Hvilke mønne de vare, som mest oponere imod denne Assurance. Til det første Spørsmaal frares: Jngen uden de kan ansee en almindelig Læe Assurance, for en Skat, som hidentil høre været forstaanede for den Plage; thi alle andre betringte denne Stiftelse, foren af beste og nyttigste for en Net: somendeligen sees hos Justii, Schreder, Berging og stere. Her behøves vel ey at bevise, at just de Personer, som ville ansee en almindelig Fæe Asse rance for en Skat, ey allen udgiøre den mindste Hob af Staten, men tillige den Formuenste da der særdeleshave profiteret af denne Planen hvad forGrund mønne da disse ville klage over en saaledes indrættet Assurance, da de dog ey kunne nægte, at intet uden en blind Lykke hidintet haver befriet, dem og for hvis Fremturenhed ingen kan contioneres Herret formoder jeg tillige at have besvaret det andet Spørsmaal. Der vil crepere mere Qvæg, efter at der er oprettet en Assurance, end der nu giør Dette er unægtelig, paa de fleste Sæde=Gaarde findes der neppe en blandt 50 (undtagen de have Forme nok at kjøbe giennemsyget) som have enten en halv eller to treden Deel, langt mindre den fulde Besætning, af Frygt for Svagheden (og neppe et Bonde=Sted blandt 100, altsaa, er Hæet meget fordeelet, saa snart derimod som en Assurance er oprettet, saa Completterer enhver inclusive til den fattigste Bønde, thi saa creditterer den ene den anden, alt i det Haab om Ulykken arriverer, han da kan sin Betaling af Assurance Cassen, og da Fæet bliver meget forsamlet paa de Stæder hvor Svagheden mest har Vane at komme her, saa flyder nødvendig, der vil Crepere en Deel meere en der nu giøre. F. Ex Den Sæde=Gaard eller Bye, som mageligen kunde have 300 Stykker Hornfæe, holder nu ikkuns 100 til 150 Styk. kommer altsaa Sygdommen til den Gaard eller Bye, saa gracerer den ikkuns imellem den 3de eller halve Besætning og følgelig giør ey nær den Skade som ellers staar til at formøde, af dens Nærværelse maatte flyde: den øvrige halve eller 2de Deele af den Besætning der er tildeels fordeelet paa de Stæder, hvor Sygdommen ey har været, eller minst kommer, thi paa disse, der skulle de nødre nødes at hente Fæet. Landets største Ruin kommer af Drægsvagheden Enhver Læsere maae forlade mig, at jeg saa kort og hastig slipper enhver Materie, da jeg veed, disse Blade, en tillader synderlig vidtløftige Explicationer, men den som forstaae Landvæsenet, ride tilfulde alt hvad man lunde sige, og af Nødvendighed maae gaaes forbi. Jeg sagdes Landets største Ruin kommer af Qvægsvagheden. Hvad er meere Skyld i den Misvext, som i nogle paa hinanden følgende Aar har yttret sig i Dannemark, end Qvægstagheden, Jeg vil ikke tale om den Mængde af Familier, som formedelst sammelaldeeles ere ødelagte, men at de allerfieste have maattet saaet deres Korn uden at kunde give Jorden med den Giødning, som nødvendigen udfordredes til at bringe Frugterne frem, og naar man ey land meddeele Jorden den behøvede Gjøde til Vederqvægelse, saa bliver samme udfuet saaledes, at den ey allerne giver lidet eller ingen Frugter af sig, men behover mange Aars Hvile, inden den kan naae de forrige græfter igien, og i denne Tilfælde kan intet Land være meere ulykkelig end Dannemark, thi feller Kornet, saa teller og Foeringen, og naar vi mangle disse tvende Hovede poster, saa er det en stor Umuelighed for os, at formere og opføde unge Fæe: heraf bliver de visseste Følger disse: at vi maae forskrive Korn fra fremmede Stæder, og betale samme med Courant. Da vi intet eie, hvormed vi kunde giøre e Mag=Skifte. Drives der ved disse bedmyelige Conjuncturer, tillige en slet Oeconomie i et saadant Land, saa kan der ey udmærkes et ulykkeligere end just dette, saa tager Gielden nødvendig til, Udgifterne forøges, og ingen beqvem Maade, sees, hvorved dette Onde kan standses og sættes Grænd, ser. Da der ey er (eller letteligen kan) opfunden nogen Cuur, hvorved bemeldte Svaghed kan cureres, saa synes mig ingen Maade kan agtes beqvemmere, end som den, ved hvilken enhver Ulykkelig kan vente en proportionerlig Erstatning, alt efter det Indskud, som betales af hverHøvede. Ville nogen sige, Jnoculationen er det beste Midde imod dette Onde: da har jeg intet at erindre imod dette Forsøg; men saa meget er dog nægtelig, at Landet ey kan oppebie den Tid, indtil alle Høveder ere inoculerede, og da de Høveder, som have udstaaet den grasserende Svaghed, desuden ere befriede for Assurancens Erleggelsee, saa kan Experimentet uden Hinder continueres; herer ene at see, paa hvilken Maade Landet saarest kan erlange noget lidet Kræfter igien, og dette indseer jeg en rettere, og lettere at skee, end ved en almindelig Assurance. Nytten af en almindelig Assurante er denne: 1. Enhver forlader sig paa saadant en Stiftelse, og veed, at Alle kunne hielpe Nogle: de vide og, at Cassens Jndkomster maa være anseelige, altsaa falder Frygten bort som een og anden kunde have, i at nyde Erstatning i paa kommende Tilfækse. 2. Alle complettere deres Besætning, og lad være det døer ud igien ved nogle, saa beholder dog mange deres, derved vinde de den fornødne Giødskning til deres Jorder, og kunde med Fornøyelse begynde at sætte Agerdyrkningen, i Stand igien; og dem eller de der har mistet deres Besætning, indsee strax, vi have tabt videre end den bestemte Assurance, som en ringe Deel af det gandske: lad dem og have 2 a 3 ulykkelige, saa bliver der dog et Aar igienGygdommen gaaer dem forbi, i samme vinde de meer end de i de 3de forrige har tabt; dette er alt nok til at give Folket Mod. 3. Alle faaer Credit, begierer en fattig Proprietair eller Bonde, nu en Capital til Laans at kjøbe Qvæg for, saa er han vis paa dette Svar, Jeg ville gjerne laane eder, og tvivler ey heller paa eders Redelighed, men jeg kiender eders Omstændigheders Maadelighed, at om Qvæg=Svagheden skulle ramme paa eder, saa er J ey capabel at betale mig igien. Dette ville snart forsvinde; thi un kunde den fattige Proprietair eller Bonde give Creditor sin Assurance Forsikring i Pandt, og derved vare begge satte i Sikkerhed. 4. Naar alle assuerede, saa blev Afgiften maadelig, og meest for Bondestanden, som have det ringeste Fæe, og mindst kunne taale Udgifterne. Naar altsaa en Bonde i Sielland og Jylland gav af et voxent Høyede 2 Mk. 2 Sk., og som det ereperede fik 8 Rdlr. igien, saa troer, jeg alle maatte tilstaae, disse derved vare langt lykkeligere end nu, de allene i Leie aarlig maae give fra 4 til 8 Rdlr., og kunde endda neppe faae nogle overtalte at leie dem, i sær Kiør, for denne store Afgift. Naar der var en Assurance, og man beregner en Koe gemeenligen koster 12 Rdlr., Renterne til 5 pr. Cent. udgjør pr. pr. 3 Mk. 8 Sk. Assurancen udgjør 2 Mk. 2 Sk., altsaa kunde enhver uden Skade udleie en Kie for 5 Mk. 10 Sk., som den Priis man ungefær gav i Dannemark inden Sygdom dommen kom: derimod sees nu at der betales af en Foe, som om den kostede 80 til 160 Rdlr.; en Leye, der alt har forarmet nogle Hundrede Familier, og ingen kan kalde den ubillig, saa længe Ejerne lever i den Uvished, hvorlænge han beholder sit Høvede befriet for Svagheden, og ellers veed ey at faae Erstatning. 5. Ved en almindelig Assurance kan letteligen alle eller de fleste Defrandationer forekommes, men dette er umuelig ved en frivillig: I førstere bør Regienten melle re sig, derved vindesingøet Stort, og kan tillige holdes ordentlige Register over alt Fæe, men dette er ey saa let ved en frivillig Assurance, da der kan Entrepreneuren temmelig vist giøre Regning at faae nogle Processe med enhver Eiere som have assureret; dertil kommer og dette: At en frivillig Assurance neppe vandt den fornødne Fortrolighed, da ingen kunde vide, hvorvidt de torde haardere at indlade sig med den eller de som havde paataget sig dette Arbeide, helst alle nok ønskede Bestandighed, for i paakommende Tilfælde at erlange Erstatning. Videre herom sees af Adresse=Contoirets Efterretninger No. 8 og 10 h. Tiden og Rummet tillader ey videre denne Gang. Den 29 Januarii 1772.