Jyske Efterretninger, 1820-09-13
Udenlandsk. England. (Fortsættelse af Vidneforhøret mod Dronningen i Overhuset.) Fredag Aften, d. 25 Aug. Det næste Vidne var Petri Puchi, en Opvarteer i den store Gjestgivergaard i Triest, den sorte Ørn kaldet. Han bevidnede, at Prindsessen, havde for en 4 Aars Tid siden opholdt sig der i Huset i 5 eller 6 Dage; at han fleregange havde seet, hvorledes Bergami Kl. 8 a 9 Morgen var i Negligee kommen ud fra Prindsessens Sengekammer, og sat der i Bergamis Sovekammer vel var en lille Seng, men det var neppe muligt han havde kunne sove deri, da den om Morgenen aldrig var i Uorden. Paa et Spørgsm. af Lord Grey, hvilken Seng Bergami da søv i, siden han ikke havde sovet i sin egen Seng, svarede Puchi, han vidste det ikke nøie, men formodede - Her afbrød Grev Liverpool ham, ved at bemærke, at hans Formodninger ikke hørde til Sagen og fornærmede Dronningen; han maatte ikke sige Andet, end hvad han virkeligen havde seet. - Nu blev indkaldt et tydsk Qvindfolk, navnl. Jv. hanna Barbara Krantz, der for 3 Aar siden havde tjent som Kammerpige paa Posthuuset i Carls kube, og var siden bleven givt. Den tydske Kronens Tolk, en Hr. Goltermann fra Hannover, udsagde, at Prindsessen i 8 Dage havde losseret paa Posthuset i Carlsruhe og sovet i et Kammer No. 10; No. 12 var en Spisesal, og i No. 12 var der redet en Seng op for Bergami; der gik en Dør fra No. 10. ind til No. 11, og paa Spisesalen var der en dobbelt Dør. Da hun en Aften har Vand ind i Værelse No. 12, laae Bergami i Sengen og Prindsessen sad hos ham paa Sengen, han havde sin Arm kastet omkring Prindsessens Nakke, men i det Øieblik, hun (Pigen) treen ind i Kammeret, lod han Armen falde. Hvorledes Bergami var klædt, det kunde hun ikke sige, men Prindsessen sprang forskrækket op. - Her opkom en Ordstrid mellem Advocaterne om Oversættelsen af den tydske Pyrase i det Engelske, da en Tydsker, som var nærværende, havde gjort Hr. Brougham opmærksom paa, at Vidnets Svar ikke tydeligen forklarede, om Prindsessen allerede var sprungen op, eller først sprang op, da Pigen traade ind i Værelset. - Spørgsmaalet blev nu gjentaget, og Tolken forsikkrede, Vidnet paastod, at Prindsessen hævede sig, nemlig iveir, i det Øieblik, da hun (Pigen) treen ind i Værelset. - Bispen af Peterbordugh meende, at Tolken ikke troligt og rigtigt oversatte de tydske Svar paa Engelsk. Herpaa besluttedes, at Modpartiet skulde ogsaa antage en Tolk. - Løverdagen, 26de Aug. Carl Karsten aflagde Eed som Tolk for Dronningen. Barbara Krantz, igjen indkaldt, blev nu tilspurgt, om hun sædvanligt reedte Sengen, hvilket hun sagde Ja til; hvorpaa hun maatte gandske nøie beskrive, i hvad Tilstand hun om Morgenen havde funden Sengen og Lagnerne i Kammeret No. 12, men herved greb hun sig saa stærkt an, at hun fik ondt; der maatte bringes Vand, som man besprængede hende med, og de ædle Lorder tillode hende en Stol at sidde paa, efter at hun var kommen til sig selv igjen. Hun (Vidnet) sagde, blant andet, at Sengen saae wust ud, hvilket Ord Kronens Tolk oversatte med maae (øde), paastaaende, at dette var den rigtige Mening. Vidnet maatte nu udholde et langt og strængt Contraforhør af Hr. Brougham, hvoraf det viisde sig, at hun havde tjent Storhertugen af Baden som Tjenestepige i 6 Aar, men at hun derpaa var bleven Stuepige i et Landsbyekroe nærved Berggarten. Hos Storlartugen fik hun 12 Gylden til Løn om Aaret og nogle Drikkepenge af de fremmede Herrer, som toge ind der. Efter Reqvisition af en fremmed Minister, var hun bleven nødt til at reise til Hannover, hvor hun blev forhørt med Hensyn til Prindsessen af Wallis, og for denne Reise fik hun 16 eller 18 Ducater. En anden Gang maatte hun reise til Frankfurt am Mayn, som hun fik 12 eller 14 Ducater for. Paa begge Steder udsagde hun det samme som hun nu havde bevidnet i Parlementet. Man gav hende at forstaae, hun vilde blive kaldet over til London, hvortil hun havde svaret, at hun ei vilde tage derover, førend man tvang hende dertil, man havde derpaa sagt hende, det var bedste hun gik med det Gode, for ikke at blive tvungen dertil. - Grev Lauderdale bebreidede Hr. Brougham, at han ved saadanne Spørgsmaale kun søgde at forvirre Vidnet, og gjøre hendes Udsigende tvivlsomt. Efter en kort Debatte, blev det Hr. Brougham tilladt at blive veed, dog med nogen Jndskrænkning. Han spurgde da: "Hvor boer Barbara Krantz nu i Løndon, Generalprocurøren vilde ikke tillade Spørgsmaalet besvaret, og saa opkom der en heftig Debatte, som især Lord Er skine tog Deel i Han sagde og, det ikke var ret at nægte Dronningen Navnene paa Vidnerne, hvorved Hendes Advocater bestandigt havde Vanskelig hed ved at lede Forsvaret, og Brougham erklærede, at han nu ikke var beredt paa, at fremføre hans Grunde og Hensigter ved Vidnernes Examination, men bad om Anstand indtil paa Mandag. Dronningen tager vedvarende til Parlementet. Veien derhen er da stedse saa opfyldt med Folk, at Constablerne have stor Møie med at gjøre Plads, og da det fordetmeste er Qvindfolk, viser Politiet sig saa galant, som giørligt er, for at undgaae det smukke Kjøns skarpe Vaaben; og som et Beviis derpaa anføres, at det skaffede en gammel Matrone, som havde reist 150 Mile for at faae Dronningen at see, men var trykket tilbage, en ginsk, god Plads Man siger bestemt, at Dronningen faaer hver Dag 300 Pund anviist fra Kongens Skatkammer.