Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1820-03-03
Parises Nationalgarde var mellem de Første, som bevidnede Kongen sin Deeltagelse i Kongehusets dybe Sorg, ikke mindre end 1500 Personer af samme defilerede den 16de forbi Hs. Majestæt, hvorved Marskal Ondinot holdt en Tale, der ofte afbrydes af Hulken og Taarer; ogsaa de andre Marskaller, som Davoust a. have aflagt Kondolence med Taarer i Øinene. Jblandt de Taler som ere holdte ved denne Leilighed, udmærker sig især Præsidentens ved den Kongelige Ret, Hr. Seguiers, som iblandt andet : sagde: "Ja, Sire, der existerer en ved varende Sammensværgelse mod Bourbonnerne; vilde Glædesyttringer have blandet sig i den almindelige Bedrøvelse. Skulde det rene Blod, som er udgydt, kun endmere have ophidset Tørsten derefter, O Sire, vaag over deres Person, vaag over deres Familie. Paa den Adresse, Staden, Paris lod overrække Hs. Majestæt, svarede Samme i de naadigste Udtryk, forsikkrende, at ikkun hans Undersaatters Kjærlighed var istand til nogenlunde at lindre Han dybe Smerte. Morderen Lovel vedbliver sin Frækhed og Koldsindighed i Forhørerne. Jfølge de Oplysninger, Krigsministeriet har givet om ham, er han fød i Versailles den 7 Octbr. 1783, kom i Republikens 12te Aar under de Konskriberede, i det 14de i Exgardens Artillerie=Train og fik sin Afsked den 19 Mai 1806. At han ikke er den Eneste, der yttrer et dybt indgroet Had til Bourbonnerne, erfares desværre ved flere Leiligheder. Saaledes har en Værthuusholder, Paris havt den Frækhed, at sætte paa sit Skildt: "Fastelavns Søndag var Frankerigs skjønneste Dag!" og Oprørssedler findes daglig opslaaede paa Gadehjørnerne. Allerede Natten mellem den 12 og 13 Febr. (altsaa førend Mordet) vidste Man i Ribecourt, mellem Noyon og Comptegne, fra en Reisende, at Hertugen af Berryskulde falde som en Offer for Fanatismen; ogsaa vedblive Arresteringerne, blandt andet er en Frugthandlerske bleven heftet, som holdes for Louvels Mætresse, og hos hans Søster, en Pyntekone, er skeet Huussøgelse. Det anmærkes ogsaa af de offentlige Blade, at den bekjendte Professor Bavoux i sin Tid blev afsat af Kommissionen for den offentlige Underviisning, fordi han li sine Forelæsninger havde paastaaet, at en Prindses Mord var ingen større Forbrydelse end en privat Mands. Dog staaer han endnu i Statskalenderen som Professor, da Detages ikke synes at have taget nogen Notize deraf. Monøren har vel gjort Forsøg paa at stemme den offentlige Mening til almindelig Harmonie, men det synes ikke at ville lykkes den, da hiint skjændige Mord, istedetfor, som den bedre Deel af Publikum haabede, at forene alle Franskmænd ved eenstemmig Misbilligelse og Sorg, tvertimod mere end nogensinde har fjernet Partierne fra hinanden, i det ethvert kun søger at drage den størst mulige Nytte deraf for sin Faktion; fornemmelig stræbe Antiliberalerne paa enhver Maade at smede medens Jernet er varmt. Skriget imod Decazes i de offentlige Blade er især bleven angivet af Chateaubriant, som blandt andet udlader sig saaledes: "Den ryggesløse Haand, som bibragde Stødet, er ikke den strafskyldigste. Hertugen af Berrys Mordere ere de, som i de sidste fire Aar have opstillet demokratiske Love i Monarkiet, de, som have hjulpet til Kongemordernes Tilbagekaldelse, som med Ligegyldighed anhørte de Spørgsmaale, der desangaaende bleve opkastede i de Deputeredes Kammer, de, som have belønnet Forræderie og straffet Troskab, de, som tildeelte Bourbonnernes Fjender og Bonapartes Kreature offentlige Embeder, Alle disse ere Hertugens sande Mordere. Jmidlertid kan en Prindses Liig tjene som Opgangsstige til høiere Værdigheder, ligesom Bonaparte betjente sig af Enghiens Liig for sin Ærgjerrighed; men en saaledes erhvervet Magt vil Man ikke længe beholde.