JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-06
Da det i flere Henseender ansees fornødent, at der i Fremtiden holdes et nøiere Opsyn og Control med Tjenestetienderne i Kjøbenhavn, saa ere Justitsraad og Justitiarius i Politieretten, Bagger, Justitsraad og Politiemester Bagger, samt Lands=Overrets og Hof= og Stadsrets Assessor Barens, under 25de f.M., befalede at sammentræde i en Commission, for at tage under Overveielse, hvorledes Tyende=Klassen her i Staden kan være at sætte under nærmere og velordnet Politie-Tilsyn. Abbe Sicard Directeur over de Døvstummes Jnstitut, har ladet to døvstumme Jomfruer undervise i at spille paa Claveer, og dette Forsøg lykkedes særdeles. Begge spille saa fortræffeligen, at de have opvakt Konstkjenderes og Dilettanteres Forundring. De have nylig ladet sig høre for de skjønne Konsters Classe i Jnstitutet, hvor de berømte Componister Gosse, Gretry og Mehul vare tilstede, og opvakte ved deres Spil samme Jnteresse Hr. Cambons Forsøg i det Store med at plante Acacietræer i een af de sandigste Jordbunde i Landes Departementet lykkedes fuldkommen. Hans Exempel følges nu af mange Godseiere i denne Egn, som nu have faaet Øinene aabnede. Epi Tog, fremsagt af Dannebrogsmand og Kongelig Skuespiller H. C. Knudsen, efter hans BeneficeForestilling af de forlidte Haandværksfolk, d. 29 April 1809. Vor dobbelt Tak at yde jeg fremstaaer, min elskte Konge! Du den først modtage. erkiendtligt dette Hierte for Dig slaaer og medens Aande jeg formaaer at drage, som Borger, Kunstner, Mand, i Fred, i Krig Din Naade jeg skal stræbe at fortiene, Min Tid opoffres til at tækkes Dig, til Borgergavn med Kunstaand at foreene, Taknemmelig til sidste Øieblik jeg beder: Gud velsign Du Frederik, Og J. hans hulde Døttre, ædle Sønner, og hører i min Stemme Hiertets Røst, Langt meer end Guld mig Eders Yndest lønner: den giør mig stolt i Sorg den er min Trøst, Men er jeg træder frem som Skuespiller; som Borger vandt jeg denne Aftens Held, og Reen Selvbevidsthed Farens Tid fremstiller med stærke Farver for min rørte Siel O, hvis iblandt den Kreds, jeg for mig skuer, er nogen, som jeg rakde Broderhaand, hvis Hiem jeg frelsde fra de vilde Luer, som saae mig midt blandt dem med freidig Aand: da vil et venligt Smiil af ham opflamme mig til ny Virksomhed paa Pligtens Vei; jeg vover stedse fro og kjæk det Samme min Konge og hans Folk jeg sviger ei. Endnu en Gang af inderligste Hierte jeg takker hver en Ven, som her jeg seer, Taknemmelighed mig at skatte lærte hvad Kongeslægt - hvad Landsmænd gav mig her N. T. Bruun. Herren og Tjeneren. Herren. Den vialtne Vest, Din Slyngel, veed Du er maa bære, sligt sig ej kan skikke. Tjeneren. Den ligner Der Samvittighed; Den lader sig en mere flikke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-06
Præsten Profilius. Profitius paa Prækestolen staaer, Og siger: Himmelens Velsignelse Paa stiaalne Koster aldrig hvile kan, At haard Fordømmelse Vil vente hver tyvagtig Mand. O! sukker sagtelig hans Kone, naar Det sig forholder saa, Hvor vil det da vel med Din Præken gaael
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-09
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. hos Ros RassaSjette Aargang. No. 61. at paa ans An en udover og forlagt af J. Versalarvit i Kjøbenhavn, hos P. C. Höeckes Enke Tirsdagen den 9 Maji, 1809. Om beskjæmmende Straffe, ArDet er just ikke mange Aar siden, da man ideligen saae Æresstraffe anvendte endog paa ringe Forseelser. For henved en Snees Aar var det her i Kjøbenhavn intet usædvanlig Syn, at see en Vægter, der havde sover paa sin Post, eller andre Folk af det ringere Classer, der havde begaaet een eller anden ubetydelig Overtrædelse, gaae i den saakaldte Spanske Kappe med et paahæftet Synderegister, og en Flok ørkesløse Smaadrenge i Hælene. Ligesaa almindeligt var det ogsaa at see Fruentimmer staae i Gabestokken, og more en sandsesløs Pøbel med deres Vanære. Jeg har aldrig kunne tænke paa denne Straffemaade uden med et lønligt Suk. Jeg troer, at Æresstraffe umuelig kunne opfylde deres Bestemmelse, naar de anvendes paa alt for ringe Overtrædelser, og at man bør være ligesaa varsom i at tage Ære som i at yde Ære. Dette har altid været min Overbeviisning, og jeg har hidtil ikke havt Aarsag til at forandre denMed Glæde fandt jeg den nylig stadfæstet i et høist interessant Fragment, indgivet til Commissionen for at foreslaae Grundsætninger til en ny og forbedret Criminel=Lov, af Hr. Justitiarius i Høiesteret og Ordenscommandeur C. Colbiørnsen."*) J denne Afhandling findes følgende for 50 Aar siden forefaldet Exempel paa, til hvilke Yderligheder utidig anvendte Æresstraffe kunne lede: J Lindes aftrykt i Juridisk Arkiv Nr. 19.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-09
En vis Øvrighedsmand (i Norge), som nu er død og som ellers fortjente Agtelse for sin bekjendte Retskaffenhed, befalede i sin Hidsighed og Jver, at en ung Bondekarl skulde straffes med at gaae igjennem Byen i den (saakaldte) Spanske Kappe, fordi han havde kjørt uforsigtig. - Dette unge Menneske ansaae en saadan Forhaanelse som en haardere Straf, end Dødens Han bad om, at maatte dømmes, om der endog var til at arbeide i Slaveriet, for at undgaae hiin beskjæmmende Straf, men det var forgjeves – den blev fuldbyrdet, og den Forurettede (thi Manden var et dømt ved Retten) dræbte sig selv strax, for med sit Blod at aftoe den Plet, der var sat paa hans Ære." Lad end være, at en saa fiin Æresfølelse blandt Mennesker af de lavere Stænder er sjelden, saa er det dog afgjort, at det ikke staaer i nogen Dødeligs Magt at fastsætte nogen bestemt Maalestok for Graden af denne Følelse hos Mennesker af ulige Stand og Caracteer. Det er altsaa urigtigt at sige, Herremanden føler ti Gange saa meget ved den samme vanærende Straf som Bonden; thi Erfaringen viser, at Ringhed i Kaar og Stand ret godt lader sig forene med den allerommeste Følelse for Ære, og at derimod Fornemhed og Rigdom stundom kunne være forenede med største Ligegyldighed for sand Ære. - Ved at paalægge Legemsstraffe kan man bruge en nogenlunde bestemt Maalestok, fordi Maaden, som ethvert physisk Onde foles paa, just ikke kan være saa overordentlig forskjellig. Æresstraffene derimod ye tre deres Virkninger paa saa høist forskjellige Maader, at Varsomhed i at paalægge dem er her dobbelt nødvendig. Den Øvrighedsmand, som paalagde hiin Bonde den Straf, at gaae i den Spanske Kappe, havde sikkert ikke mindste Tanke om, at et saa simpelt Menneske satte større Priis paa sin Ære end paa sit Liv, og det samme har uden Tvivl efter hans Tid været Tilfældet med mangen en Dommer. Med Grund siger derfor ogsaa Forf. af det anførte Fragment: "At anvende beskjæmmende Straffe (saasom Halsjern eller Gabestok &c.), paa Overtrædelser af de mindre Slags, det holder jeg at være stridende imod rigtige Lovgivnings Grundsætninger. Ved at gjøre saadanne Straffe almindelige, svækker Lovgiveren sin Nations Æresfølelse, i det han derved giver tilkiende, at han ikke sætter høi Priis paa den borgerlige Agtelse. Af denne samme Aarsag, som han med Straf værner om enhver uskyldig Borgers Ære (nemlig: fordi den betragtes af en ædel og retskaffen Mand som hans dyrebare Eiendom, af denne selvsamme Aarsag maa han og være om og vaersom i at straffe med Beskjæmmelse." - Men er den om og varsom i at straffe med Beskjæmmelse, som for en ringe Overtrædelse lader et Menneske gaae til Forhaanelse offentlig omkring i den Spanske Kappe, Og er her noget Forhold imellem Forbrydelse og Straf,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-09
naar der paa den paaklinede Placat f. Ex. staaer skrevet: "For Forsømmelse paa sin Post," Forsømmelse fortjener vel Straf, men ingen vanærende, og ved at gjøre en Mand til Gjenstand, for Pøbelens Haan lærer man ham sandelig ikke i Fremtiden at være opmærksom paa sine Pligter. Man svækker snarere derved hans Æresfølelse, den vigtigste Spore til Pligtsopfyldelse. Jeg kan beraabe mig her paa Erfaringen. Jngen er mere tilbøielige til at begaae Forbrydelser end netop de, der have udstaaet en vanærende Straf. Saadanne Folk behandle Æren som de fleste Mennesker en ukrympet Kjole. Saalænge den endnu har sin Glands ere de ømme over den, men har den engang været i Regn, skaane de den ikke mere. Men, ikke allene Lovgiveren, ogsaa Ungdoms lærerne burde vogte sig meget for at paalægge beskjæmmende Straffe paa ringe Forseelser. Der er skifter uberegnelig Skade i Verden, ved den saakaldte Skoleret og den almindelige Maade at beskjæmme en Lærling i alle hans Meddisciplers Paasyn. Denne Beskjæmmelse bidrager allerede i en spæd Alder til at undertrykke, for ikke at sige dræbe, den fremspirende Æresfølelse, og var det mueligt at trænge ind i det menneskelige Hjertes hemmelige Vraaer, saa ville vi maaskee finde, at mange Mennesker, der i en modnere Alder bleve en Gjenstand for Lovens straffende Arm, havde deres Lærers Vrantenhed, ufornuft og Haardhed at takke for den første Aarsag til deres ulykkelige Skjebne. Men ikke allene Lovgiveren og Ungdomslæreren bør være om og vaersom i at straffe med Beskjæmmelse, ogsaa Dommeren bør vogte sig vel for alt hvad der, uden bestemt Hensigt, kan krænke end- og det simpleste Menneskes Æresfølelse. – Jntet er mere upassende for Dommeren, end paa sit Dommersæde at tillade sig, selv mod en Delinquent, Udtryk, der fornedre hans Værdighed i den Anklag des Øine. Ved en Dommer tænker man sig den personificerede Humanitet og Retfærdighed, men hvilket Begreb skal man vel gjøre sig om en Mander kan forglemme sit store Kald i den Grad, at han betjener sig af Pøbeludtryk, Jeg veed man sædvanlig beraaber sig her paa Nødvendigheden, men det maatte virkelig være høist besynderligt, dersom en fornuftig Jnqvisitor ikke skulde kunne fremlokke Sandheden af en Anklaget, uden ved lave Skjældsord. Efter mine Grundsætninger, anseer jeg det endog for urigtigt, i en Ret at fornærme en virkelig overbevist Forbryder, og Fornærmelse kalder jeg det, naar man tillader sig haanlige Udtryk imod ham, hvorved han, naar han har Æresfølelse, næsten straffes to Gange, skjønt Lovgiveren dog vil, at han kun skal straffes eengang. Beskjæmmende Straffe burde bestandig kun paalægges beskjæmmende Overtrædelser. Ære for Ære ligesom Liv for Liv, burde være en urokkelig Grundsætning i Lovgivningen. Man straff den paa Æren, som har villet krænke eller rane andres Ære. Man anvende Æresstraffen sparsom og den vil blive desto kraftigere i sine Virkninger. Jngensteds er Tyvenes Tal større end der, hvor det mindste Tyverie straffes med Døden, og ingensteds besidder Mængden mindre Æresfølelse end der, hvor man straffer den mindste Overtrædelse med Vanære Professor Rahbeks Forelæsninger over Skuespillerkonsten.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-09
Denne Kundgiørelse i nærværende Blad anseer jeg fornøden, især fordi det er kommen mig for Ørerne, at der gives de, der tilregne mig det som Forsømmelse fra min Side, at jeg endnu ikke er borte fra Kiøbenhavn. Edvard C. Heiberg. Borgergaden 105, 3die Sal.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-09
Jnden og udenlandske Efterretninger
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-09
Jndenlandske Efterretninger. Aalborg, d. 4 Maji. J Søndags blev hertil indbragt ved Capercapitain Koch en Svensk lastet Nordbaad. – Samme Dags Eftermiddag hørtes her i Byen ganske tydeligt hule Drøn af en fjern Canonade. Den begyndte omtrent Kl. 12 og vedvarede til Mørket, men var omtrent fra 5, til 9 om Aftenen overmaade stærk og vedholden. de. Efter Breve fra Vest-Kysten af Jylland skal man have bemærket tvende store Skibe, omtrent 3 a 4 Mile fra Landet, der ikke vel kunde forliges om Pladsen og derfor lode Canonerne afgjøre, hvem Retten skulde tilhøre.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-09
Den 18 Maji holdes Generalforsamling i det Asiatiske Compagnie, hvor Jnteressenterne anmodes at møde, for iblandt andet at lade sig foredrage en formedelst senere Oplysning ved Compagniets bestandige Commissions Resolution af 3 hujus, bevirket Forandring i Decisioner over det sidste Europæiske Regnskabs §. II. 428, at beslutte angaaende tre af Compagniets Debitorer begierte Eftergivelse, at tilstaae tre af Compagniets Betjentere, det for dem, paa Ansøgning, i Betragtning af Tidernes trykkende Omstændigheder, foreslaaede Gratiale, at bifalde et af Commissionen gjort Forslag til fremdeles Understøttelse, endog efter den Tid, da Kundskab haves om Compagniets Skibes Condemation, for de dermed Farendes Hustruer, og Slægtninge, som enten formedelst Anvisninger eller stor Trang, dertil maatte ansees qvalificerede: at lade sig forelægge den af Compagniets Revisorer, i Overensstemmelse med Conventionens 139. at resterede Liste over Compagniets Pensionister.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-09
Ved Hof- og Stadsretsdom af 29 Januarii er en Dreng paa omtrent 11 Aar bleven dømt som Tyv. Tyveriet udøvede han efter egen Tilstaaelse i Damhuset, hvor han en Nat laae under et Bord, ved hvilket en Bonde sad og sov. Han benyttede sig af denne Leilighed til at række Haanden op og frastiele den sovende Bonde en Tegne bog, hvori der fandtes endeel Bancosedler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-09
Udenlandske Efterretninger. Øen Martinique, som Engellænderne have erobret d. 25 Febr., har allerede to Gange tilforn været erobret af de Engelske. De toge den 1762 og gave den ved Fredsslutningen samme Aar igjen tilbage. 1794 toge de den atter, efterat der forhen havde hersket store Uroligheder paa Øen ved den Franske Revolution. Den er 11 Mille lang og 30 Mile i Omkreds. 1787 levede her ialt 15,000 Blanke og 80,000 Negere og Mulatter. Øen leverer Tobak, Sukker, Jndigo, Figen, og især Caffe. Af dens Producter udføres for 4 Mill. aarligen. Der udgaaer aarligen omtrent 30 Mill. Pd. Sukker, 3 Mill. Pd. Caffe, 8000,000 Pd. Cacat.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-09
J Triest er der igien ankommen 28 Engelske Skibe med Colonialvarer og Fabricater. Liebau, den 20 April. Hvis det varme Veir, som vi siden nogle Dage har erholdt, vedvarer, vil vor Reed snart blive fri for Driviis.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-09
Uagtet Søgningen efter vore Udførsels-Artikler, pludselig er standset, falde dog et Priserne paa samme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-09
Danzig, den 25 April. To i Pappenborg hjemmehørende Skibe, der kom fra Wismar med Stykgods og Viin og vare bestemte til Kønigsberg, ere i Fredags blevne opbragte hertil af Caper-Cut teren Tilsit.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-09
Gesandten. General Andresse har forkastet den betingede Erkjendelse. Om vi da end ogsaa ikke formelig erkjendte Kong Joseph, vilde vi dog have venskabeligere Communicationer med ham end med Kongen af Spanien. Ministeren. Jeg frygter Hr. Gesandt, De tager feil. Disse Udtrykke ere ikke i Deres Hofs Svar. Har Deres Hof handlet venskabeligt mod Kong Joseph i at lade Skandskrifter trykke og sin Charge d'Affaires forlade Madrid og følge Jnsurgenterne? Hvad forlangte Frankrige og Rusland, da de begierte denne Erkjendelse? At lette Freden med Engelland, ikke at lade denne Magt faae Leilighed til at forurolige Fastlandet og bevæge det til Fred, der er saa nødvendig for alle ere komne os i Veien og have paataget Engellands Forsvar. J har sagt Publicum, at J ruste eder. Eders saa forsigtige Tidender have været værre end Londonske Nidskrifter. Freden med Engelland kom ikke istand. Engelland triumpherer i Constantinopel, fordi man seer eder løbe til Krigen. Gesandten. Nu, da vore Tropper ere paa Krigsfod, vil man see Forskjellen mellem Krigs- og Fredbetat. Ministeren. Man vil see Resultater af ni Maaneders Rustning. Troer De vel, at samme opvække Frygt hos nogen. Jøvrigt gjentager jeg i Keiseren, som intet videre forlanger end Sikkerheden, at kunne nyde Fred, vil ingen Krig. Han vil føre den, naar J tvinge ham dertil. Han har ikke givet eder det mindste Paaskud dertil. Jeg skal underrette ham om Deres Meddelelse. Jeg veed ikke hvor eders Forholdsregler, ville føre eder hen. Men udbryder Krigen, saa har J villet den. Gesandten (i det han gik bort). Jeg taler aldrig om mig selv. Men De veed, hvorledes man behandler mig i Hofeirkerne. Man har sagt mig, at Keiseren beklager sig over hans Gesandts Behandling i Wien. Jeg forsikkrer Dem, at General Andresse hidtil er bleven behandlet fortrinlig godt af Keiseren, min Herre. Ministeren. De veed Hr. Gesandt, at der ved Hoffet ikke er fastsat nogen Rang. Keiseren beklager sig ikke over Hr. Metternich, men han kan ikke skienke ham mere som Gesandt den samme Tillid, eftersom hans Hof ligesom griber ham i Løgn. Jngen uden Deres Hof har fornærmet Deres Værdighed, i det det ikke holdt Deres Løvter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-09
Krigsefterretninger. Endelig haves nu den officielle Kundgjørelse om Østerrigernes fuldkomne Nederlag i Bayern. Den fra det Keiserlige Hovedqvarteer i Regensburg udstædte Dagbefaling af 24 April lyder saaledes: "Soldater! J have fuldkommen opfyldt min Forventning, ved eders Tapperhed bødet paa det manglende i Tallet. J have hæderligen viist Forskjellen mellem Cæsars Krigere og egens bevæbnede Skarer. –¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-13
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. a Ros Ras Ras Sjette Aargang. No. 62. Udgivet og forlagt af J. Werfel, trykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Höeckes Enke. Løverdagen den 13 Maji, 1809.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-13
Svar paa Hr. Provst Engelbreths Erklæring i Lærde Efterretninger for Aar 1809, No. 9.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-13
J en Anledning - end hvilken neppe nogen ladet sig tænke ubetydeligere – har Provst Engelbreth i Lydersløv i Stevns Herred i Sielland fundet forgodt i ovennævnte No. af Lærde Efterretninger, paa en ligesaa ubesindig som uværdig Maade, at anfalde og haane de Mænd i Danmark og Norge, der ved Kundskaber og Lærdom paa lovbefalet Maade, have erholdt den theologiske Doktor værdighed paa – som han udtrykker sig et eller andet Universitet hiin Side Belterne. Da ogsaa jeg hører med til Hoben som hin Anmeldelse er bleven til for at skulle haane, finder jeg fornødent som Æresredning at erklære, Mit første theologiske Doctordiplom har jeg fra Doctor Ammon, da Professor i Göttingen, nu i Erlangen. Om denne Mand giver sig af med at veie Louidorer, skal jeg lade være usagt, af Mangel paa Erfaring; men at han forstaaer at veie Lærdom, vil nok hverken vor store theologiske Recensent og Professor eller Provst Engelbreth, kunne nægte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-13
Passerede Prænumerationer. Bergen: 1807, d. 25 Maji. Hesselberg, GeneralLieutenant 1 Actie a 400 Rdlr., Etatsraad de Fine i dito, Oberstlieutenant Hammer 2 dito; d. 27 Maji. Konow & Comp. 2 dito, Albert H. Krohn 2 dito, d. 28 Maji. Henrik Meyer A. S. I dito; d. 2) Maji. Frederik Meyer 1 dito, Peder Staman 1 dito, Adolph Fischer i dito, Søren Dometius I dito, Jacob Blaauw I dito; d. 8 Junii, Christopher von Tangen I. dito; d. 11 Junii, Jacob Heitman 1 dito, Gotfried Jørg. Smith i dito, Olaus Krøger 1 dito, Herman Brunchorst i dito, David Frich 1 dito, Alexander Juul i dito; d. 13 Junii, Cornelius, Dediken 1 dito; d. 25 Junii, Jacob Voss & Søn 1 dito, Friedrich Boschen i dito; d. 27 Junii. Peter Valeur i dito, Philip Sudman 1 dito, Christian Børs i dito, d. 10 Julii, Clamer Meltzer i dito, Friedrich Meltzer i dito; d. 11 Julii. Jacob Dikke i dito, – ialt 30 Actier. At foranførte, alle i Bergen passerede Prænumerationer ere ordlydende heri antegnede, efter den originale Subskriptionsliste, som her er afbetjent og taget i Forvaring af os undertegnede, der have paataget os at være Jnterimsbestyrere af denne Actie=Indretning som den bliver complet), attesteres herved, og da nu Proponenten for Værket, Hr. C. C. Heiberg, agter sig til Kjøbenhavn, for der videre at vinde fuldtallig Prænumeration, til eet eller to Skibe saaledes som Planen bestemmer det, saa bedes, at Samtlige, som herefter maatte finde for godt at subskribere, ville behage i denne dertil indrettede Bog at tegne sig, og derhos anføre hvad Datum Paategningen skeer. Aarsagen hvorfor Datum ønskes tilsat, er denne, at, hvis man ikke kan bringe det til at faae fulde 150 Actier optagne, som er det Antal, der efter Beregning vil udfordres til to Skibes Udredning, saa maatte de, der paategne senere eller efterat man er bleven complet til eet Skib med 75 Actier, ufortrøden tilgive, at man, som meldt i foranførte 4de Post, foretager Forsøget ikkun med eet Skib, i hvilket kun Eierne af de 75 først optagne Actier kan vorde deeltagende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-13
Vi have anmodet S. T. de Herrer Ryberg & Comp. i Kjøbenhavn, at hæve paa vore Vegne Beløbet af de Actier, for hvilke i Kjøbenhavn skeer Paategning; og overdrage vi til bemeldte Herrer herpaa tegnet at fastsætte Betalingsterminen, der ifølge Planen, som er strax at foretage Jndkjøb af Skib og det videre, ikke kan taale Udsættelse, saasnart man faaer opnaaet at blive complet. Bergen d. 20 Julii 1808. Albert H. Krohn. Konow & Comp. S. DometinsSaavidt som Foranførte udviser, var det kommen i Sommeren 1807, da Krigsurolighederne opstode og forbøde den videre Udførelse af dette Værk. Da Entrepreneuren for samme, C. C. Heiberg, maae nu med det første begive sig til sin i Trondhjem erholdte Embedspost, har han troet ikke at burde undlade, forinden sin Bortreise, at lade dette ved Sagen udrettede herved vitterliggjøres for enhver, men især til behagelig Efterretning for dem af Hovedstadens respective Formuende, hvis Agt det var, og som havde givet Løvte om, som Actie=Tagende, at vorde Værkets Fremskyndere. Han ønsker og haaber derhos, at Nationens Ædle, som dertil have Evne og Formue, ville paa nye i sin Tid forene dem om at see dette saa almeengavnende Erhverv paa Fode bragt, naar den forønskte Fred, gid hastig maatte tillade saadant at kunne skee. Med Fornøielse vil han da og gjøre det til sin Pligt, at kunne paa nye gaae tilhaande i samme Sag, naar nye Leilighed bliver at kunne derved foretage nogen videre Motion. Penia til Thalia. Glade Søster, kom og følg med mig Jnd i Sorgens trange, mørke Bolig! Her en ædel Olding vaander sig. Ene - ene med sin Sorg fortrolig, Hist en Patteglut saa kold og hvid Til det kjere Moderbryst mon skue; Ak! omsonst den rækker Læben did Kun de bittre Taarer skal den sue! Speidet ømt af begge, træder frem Faderen saa bleg og sorgnedbøiet, Jntet bringer han til øde Hjem, Jntet – Jntet uden Graad i Øiet. O. Thalia, Krigens Furier True med en Jammer endnu større Medens end du har et Fristed her, Aabne flux dit lyse Tempels Døre! Træd blandt Lykkens glade Sønner frem, (Her i Sorgens Bolig jeg maa være.) Og, naar blid du har fortryllet dem, Rige Offer de dig skal frembære. Høi og ædel er Gudinders Jd. (Musers hulde Chor vil gjerne give) Disse Offer byde du saa blid Olie i de Armes Vunde blive Laurbærkrandsen er vel Muser Løn, Men en huldere jeg dig udkaarer, En Passionsblomst tryllende og skjøn, Dugget med de milde Glædestaarer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-13
Sagen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-13
Jnden- og udenlandske Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-13
Indenlandske Efterretninger. J Wielands nener Teutscher Mercur, 8 St. 1808 findes et Brev fra Altona, hvori det blandt andet hedder, at nogle saakaldte Danske Patrioter rase i deres Dagblade mod de Tydske og mod et Foster af deres Phantasie, som de kalde Tydskhed; at der næsten ikke forløber en Maaned, hvor saadanne Udfald ikke gjentages i de meest læste Kjøbenhavnske Blade, at endog det lærde Barn fra Merseburg, om hvilket der læstes en Fortælling i Correspondenten, var den uskyldige Anledning til et høist væmmeligt Angreb paa Tydskernes Pralesyge, der, som Skribleren siger, allerede paataldes af Tacitus. - Med medynksomt Smiil læser man denne Brevskrivers naive Løgn: at Kjøbenhavn har været nær ved at miste sit Rundetaarn (Observatoriet), som man forsætligen vilde afbrænde. Hvo skulde troe – siger han – at det Jndfald var mueligt, at ødelægge med venskabelig Haand, hvad fiendtlige Bomber og Brandraquetter ikke kunde naae." Stakkelen maa formodentlig have troet, at Rundetaarn stod uden for Vesterport,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-13
J Torsdags solgtes ved Auction paa Børsen en heel Deel Skræderregninger, der beløb sig til over 1300 Rdlr., for nogle og halvtredsindstyve Rigsdaler. Paa Fortegnelsen over samme, som var til Eftersyn ved Auctionen, fandtes Folk af forskjellig Stand, Rang og Religion.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-13
Aalborg, d. 7 Maji. Man vil nu vide for vist, at Canonaden sidste Søndag kom fra Thorup Strand.