Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-04-11
Nyeste Post-Efterretninger. Den 26de Marts aabnede Hs. Majestæt den Russiske Keiser den Polske Rigsdag i Warschau, med en Tale, som han holdt paa Fransk, men som strax derpaa blev af Hs. Excellence, Minister Statssecretairen oplæste paa Polsk. Talen var henvendt, til Kongeriget Polens Repræsentantere, og var af følgende væsentlige Jndhold. Hs. Majestæt lykønskede det Polske Folk til sin erholdte Nationale Existence; erklærede at han til dette Øiemeeds Befordring havde fattet den Beslutning, at forglemme alt hvad der tilforn var passeret. Han havde sat sin Ære i at benytte Ruslands Magt og Seiervindinger til igien at giøre en tapper og agtværdig Nation selvstændig. Da Polen tilforn havde havt en Constitution, saa kunde den nærværende Statsforfatning umiddelbart blive indført. Han kunde derved sætte de liberale Jndretninger i Kraft, som er den nærværende Gienstand for hans Omsorg, og hvis velgiørende Jndflydelse han med Guds Bistand haaber at udbrede over alle sine Lande. Po ken har derved givet ham Leilighed til at vise Rusland, hvad han allerede i en lang Tid tilbereder de, og hvad det skal erholde, naar Grundenlægget til et saa vigtigt Værk først er bleven forbereder. Efter disse saa yderst vigtige Yttringer, tiltalte han Polens Repræsentantere, forestilte dem Vigtigheden af nøie at slutte deres Riges Skjebne til Ruslands; bebudede dem hvilke Lovforslag til Rigets bedre Forvaltning der skulde blive dem forelagte til Prøvelse; Forbedringen af Financerne udkræver endnu fortsatte Undersøgelser. Hs. Majestæt erklærede derpaa, at da han ikke stedse kunde opholde sig i Polen, saa havde han ladet sin Broder, sin inderlige Ven, og fra hans tidligste Aar sit bestandige Selskab, blive tilbage hos Dem; til hvem han havde betroet Armeens Commande, og hvilken allerede under samme havde gjort store Fremskridt i Dannelse. Een af Eders værdigste Beteraner (General Zaiantze, den nærværende Vicekonge, forhen Koscinskes tappre Medstrider for Polens Frihed) sagde Keiseren videre, repræsenterer mig iblandt Eder. Graaehærdet under Eders Fahner og en standhaftig Deeltager i Eders Lykke og Ulykke, har han ikke ophørt med at afgive Prøver paa sin Hengivenhed til sit Fødeland. Erfaringen har fuldkommen stadfæstet mit Valg. Uagtet alle mine Bestræbelser er dog maaskee ikke alt det Onde hævet, hvor under J hidindtil have sukket; men det ligger i Tingenes Natur, at det Gode kun langsomt modnes, og at den menneskelige Svaghed aldrig opnaaer Fuldkommenhed. Hs. Majestæt sluttede sin Tale til Kongeriget Polens Repræsentantere med Formanninger; han erindrede dem om deres store Bestemmelse, han formanede dem til ved et stort Exempel at vise deres Samtidige: at de liberale Jndretninger, som man søger at sammenblande med de revolutionerede Læresætninger, som i vore Dage have truet det selskabelige System med en stor Catastrophe, ikke ere noget farligt Blændværk, men at de, naar de blive iværksatte med Oprigtighed og med en reen Siel henvendte. paa et vedligeholdende og for Menneskeheden nyttigt Formaal lade sig fuldkommen forbinde med Orden, og at de ved en fælleds Overeensstemmelse frembringe Nationernes Lykke. Han opmuntrede dem endelig til Eenighed og Hengivenhed for Nationens Vel, og bad dem om tilligemed ham at anraabe det Høieste Væsens Velsignelse.