Ribe Stifts Adresseaviser, 1795-06-12
*) Er en uindskrænket Korn Udførsel under alle Omstændigheder og til alle Tider at tilraade. Der er ingen Tvivl om, at den frie Jnd og Udførsel af Korn, befordrer Overflødighed, men at det just er Tilfældet til alle Tider og under alle Omstændigheder, synes mig ikke at være just saa fuldkommen afgjort. Jeg troer meget meere, at Forbud for Korn-Udførselen. under visse Omstændigheder ikke allene er at tilraade, men endog nødvendig. Man sette en Stat, den være af hvad Størrelse den vil, 1) Taget af historisches politisches Magazin nedste litterarische Nachrichten for April 1795. hvilken efter sin Størrelse har en anseelig Folkemængde, som der ikke har avlet den fornødne Mængde Korn paa sin Strækning, og altsaa maae forsørges dermed af Fremmede; man antage videre, at de Stater, hvor af den er omgiven, og fra hvilke den faaer sit Korn, forbyder formedelst befrygtende Mangel Korn Udførselen, og de langt bortliggende Stater, hos hvem den ellers søger sit Brødkorn, har udtømmet sig, og kan ikke overlade meer. Man antage end videre, at i andre Stater, i hvilke Jndførselen har været forbuddet, den der ikke allene bliver tilladt, men der bliver, endog udsat Premier; at en ødeleggende, Krig hersker saavel i Naboe=Landene som i fraliggende Lande, hvorved Prisen paa Kornet i de Lande, som man sikkert kan antage, i det mindste fordobles, og at disse Lande efter et Aars Krig, gandske udtømmes. Man antage endelig, at Høsten endnu bier en Maaned eller maaske meere. Kan man da under disse Omstændigheder, tilraade den omtalte Stat frie Udførsel, Efter mine Tanker maa man svare Nei, og frie Udførsel kan allene der finde Sted, hvor frie Jndførsel saavel fra Naboelandenne som fra langt bortliggende, ikke allene er muelig, men end- og tilladt, hvilket begge i antagne Tilfælde maae tages i Betragtning. Forbud for Udførsel er altsaa i opgivne Tilfælde, ikke allene at tilraade, men endog nødvendig. Men, vil man maaske sige, naar saadan en Stat har meer Korn end den behøver, hvorfor skal man da, naar Prisen strax er usædvanlig høi, forbyde frie Udførsel, Ogsaa i dette Tilfælde, synes mig at Forbud for Udførsel er at tilraade. Er ikke det Tilfælde muelig, at denne Stat af en mægtigere Naboe kan blive tvunget til en stor Korn Anskaffelse? Kan Krigen ikke nærme sig dens Grændser, Kan ikke Kornprisen formedelst et stort Tilløb af Fremmede, som formedelst Krigen ere fordrevne fra deres Hiem, blive anseelig forhøiet? Kan ikke Fienden trænge ind i saadan en Stat, og for dre store Korn Leverantzer, Udfordrer derfor ikke Klogskab og Selvstændighed at man i Tide tager alle disse Omstændigheder i Betragtning, og ikke da først, naar den alt for store Bortgang foraarsager Betuttelse, og det er for sildig ved Forbud at tænke paa Jndskrænkning? Anvendelsen af det forhen sagte, lader jeg Lægeren selv gjøre. Jeg vil gierne lade enhver beholde sin Meening, men jeg forlanger og med Rette, at man tillader mig at sige min frit Det er ikke allene tilladt, men meget meere en Pligt, som paaligger enhver retskaffen Borger, som elsker sit Fædreneland og sine Medborgere, at sige sin Mening, naar han troer, at den kan være til Nytte for den Stat, hvoraf han er et Medlem.