Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-07-22
En af de vigtigste Handlinger i Livet er unægteligen Testamenters Oprettelse. Det kan ikke være nogen Retsindig ligegyldigt, paa hvilken Maade hans ofte suurt erhværvede, Formue anvendes efter hans Død, og det maa naturligvis være ham behageligt, endnu medens han lever, at kunne overbevises om, at den tilfalder de i hans Tanker Værdigste, og kommer i de rigtigste Hænder. Vel har Loven allerede sørget for at fastsætte saadanne Bestemmelser, at ingen Afdøds Formue, selv naar han forlader Verden, uden at have gjort sit Testament, kan tilfalde Andre, end den eller dem, som have den naturligste Ret dertil; men den naturligste Ret er ikke altid den retfærdigste, og der kan gives Tilfælde, hvor en ganske Fremmed har, efter billighedens Love, langt større og meere grundede Fordringer paa Testators Erkjendtlig hed, end hans nærmeste Slægtninger. Den danske Lovgivning giver derfor Adgang til Kongelig Stadfæstelse, endog paa Testamenter, der ei have Hjemmel i Lovene selv, og har og ved Facultas Afholin, testandi sat især den, der ingen Livsarvinger har, istand til, efter bedste Skjønnende, i levende Live, at indsætte saadanne Arvinger, han selv finder værdige dertil, og fordeele sin Formue paa den i hans Øine meest hensigtsmæssige Maade. Men er det end i dette Tilfælde udtrykkeligen fastsat, at Testamentet skal være forsynet med Vitterlighedsvidners Underskrift, saa kunne dog store Misbruge ved saadanne Leiligheder finde Sted; thi ikke kan man, naar et saadant Testament skal fuldbyrdes, vide, om Underskrifterne virkeligen ere af de Personer, i hvis Navn de ere givne, eller om de ere aldeles fuldgyldige Vidner og have været tilstede ved Testamentets Opsættelse, eller om de blot have underskrevet det paa Tro og Love, uden at være forvissede om, at det har været underskrevet af Testator. En Følge heraf kunde let være, at en Mand, der alt for længe havde udsat Oprettelsen af sit Testament, pludseligen blev overfaldet af en Sygdom, der satte ham ud af Stand til, efter eget Overlæg, med sin Fornufts fulde Brug, at bestemme sin sidste Villie, og af egennyttige Mennesker kunde bringes til at gjøre et Testa a 18 sk. a E. Ni meent, der lige saa meget stred mod hans Ønske i en sundere Tilstand, som mod billighedens almindelige Forskrifter. Vel kan der af Vedkommende gjøres Jndsigelser mod et Testamentes Ægthed, endog naar Kongelig Stadfæstelse derpaa er meddeelt; men Sagens Udfald bliver dog altid tvivlsomt, og de Bekostninger, den foranlediger, betydelige. Alle deslige Misbruge ere nu forebyggede ved Placaten af 8 Januari d. A. Den fastsætter (S. 1.): "J Fremtiden kan ingen Confirmation ventes meddeelt paa noget Testament, eller nogen Bebrevelse, der behøver særdeles at stadfæstes, med mindre samme af den Embedsmand, der fungerer som Notarius publicus, er attesteret, at indeholde Vedkommendes Villie, tilkjendegivet i en Tilstand, hvori denne var sin Fornuft fuldkommen mægtig, eller der ved Tingsvidne er tilveiebragt Vished herfor."Der er ingen Tvivl om, at enhver Testator, der vil forekomme den med Vitterligheds vidners Afhørelse forbundne Tidsspilde og større Bekostning, helst vil lade Notarius publicus attestere et saadant Document paa den i Anordningen fastsatte Maade. Hvor let kunne ved opstaaende Spørgsmaal om et Testamentes Ægthed efter Testators Død, Vitterlighedsvidnerne ikke være døde, og hvor vanskeligt kan Spørgsmaalets endelige Afgjørelse da ikke blive Men dette er forebygget, naar Testamentet oprettes eller vedgaaes for Notarius publicus, og naar denne meddeler sin Attest. Det ved kan Testator endnu i levende Live faae fuldkommen Vished om, at der, efter hans Død, ikke kan opstaae noget juridisk Spørgsmaal om Documentets Ægthed og, som en Følge heraf ikke bekostelige, og, for hans nærmeste Paarørende, ofte ødelæggende Processer. Den Uredelige er ligeledes derved betaget enhver Leilighed tilat sammensmedde et falsk Testament, og Lovtrækkeren til at gjøre Forsøg paa, ved Rabulisterie, at kuldkaste et ægte. Men skal hiin velgjørende Hensigt fuldeligen opnaaes, saa er det nødvendigt, at man i Tide lader sit Testament opsætte for Notarius eller attestere af ham. J Livet og den sunde Tilstand ere vi paa intet vissere end at Døden vil komme - paa intet uvissere end naar den vil komme. Af høist skadelige Virkninger kan det derfor blive, naar et Testaments Oprettelse udsættes fra Tid til anden. De skjønneste Planer med vore Nærmestes og det Offentliges Vel kunne ved en saadan Forsinke se gaae til Grunde, og Frugten af et heelt Livs Stræben blive ganske andre Mennesker og ganske andre Gjenstande til Deel, end Testator ønskede og haabede, blot af utidig Tillid til en tilsyneladende Kraftfuldhed og Dødstimens Fjernhed, eller Frygt for, at Testators Villie for Tiden skal blive bekjendt. Men selv den, der, som Tilfældet ofte er, har Grund til at befrygte ubehagelige Følger af, at hans Villie bliver bekjendt førend hans Død, kan, ved en rigtig Fremgangsmaade, let betrygge sig herimod; thi Notarius, eller Vidnerne behøve kun at see, at han underskriver sit Navn, eller høre, at han vedgaaer sin Underskrift under det Document, hvorunder de tegne deres Navne; ja, de behøve kun at indslutte det i et behørigt forseglet Convolut, og meddele deres Convolutattestation; efterdi Notarius, efter Anordningens Bydende, kun skal bevidne, at Documentet indeholder Vedkommendes Villie, tilkjendegivet i en Tilsland, hvor denne var sin Fornuft fuldkommen mægtig. Ogsaa i det Tilfælde, hvor svag eller sysselsatte Personer, og især Damer, ikke ønske at uleilige sig hen paa Notarius's Embeds contoir, er denne stedse beredvillig til med Vidner at gaae, hvorhen han kaldes. Befinder Testator sig i en Tilstand, hvor han ikke seer sig istand til at skrive eller dictere, saa kan han ligefuldt faae sin Villie opfyldt, naar Notarius, bevidner: at Testator ikke var istand dertil, men havde hørt sin for denne Embedsmand tilkjende givne Villie bragt af ham paa Papiret, og efterat have ladet sig den oplæse, erklæret den for rigtig udtrykt. De øvrige Undtagelser og nøiere Bestemmelser maa efterlæses i benævnte Placat selv, da det ligger uden for nærværende Blads Formaal, at optage nogen Anordning, som allerede er saa gammel, som hiin, og derfor maa forudsættes alt at være blevet saa bekiendt, som fornødent agtes.