Berlingske Tidende, 1810-04-16
Frøe. 13. Da der gives overalt i Dannemark, fornemmelig i Jyllaskarpe Egne, som ei ere rassende til Rørkleveren, og det de erikke mindre vigtigt for disse at lægge Vind paa en tiensin Forret til Høe og Græsning, udsætter Selskabet lignende Premier og under samme Bringelser som i den foregaaende 6 12, for Dørkning af engelsk Raigræs, Svergel, den gule Rindhælle, en samt andre Græsarter og Foderutter som ved Erfarings og Forsøg befindes at være tienlige paa skerve Jender. Af anstillede Forsøg her i Landet vides, at engelsk Raigrær(Lolium perenne) groer paa skape og side Jorder, er det førte Græs om Vaaren, taaler Væde og Tørke og er fleeraarigt. Den saaes med den Sæd, hvormed Jorden læggers til Hvile. Det dør afgræsses tidlig, da det som ungt er behageligt for Kreaturene. Fredes det til Høe, da slaaes det mod Slutningen af Mai. Afsættes et Stykke til Frøe erindres derved at Frøet mødnes i Juni, det falder lettelig af, og bør derfor afslaaes med Kornieer, opbindes i Neeg og veires som Sæd og med Varlighed bringes paa Tærskelsen. Paa en Tønde Land kan aples 8 til 10 Tønder Frøe. Da Selskabet er bleven gjort opmærksomt paa, at der skal være megen Mangel paa Frøet af denne Græsart, avlet hos os selv, og at man ved at saae af dette Frøe, hidbragt fra fremmede Steder, skal have paa flere Steder befundet sig slet, vil Selskabet i Særdeleshed have denne Græsarts Dyrkning anbefalet til Frøe=Avl, og udsætter i denne Hensigt en Præmie af 50 Rdlr. for egen Avl af i det mindste 1000 Pund som kunne avles paa en Tønde Land geometrisk Maal, naar den udlægges med 100 Pund Frøe, saaet i Vaarsæd og naar Jorden Aaret forhen har været behandlet med Kartofler for at være fuldkommen reen; hvilken Præmie gielder indtil Udgangen af 1811. Da Selskabet tillige er underrette om, at denne Græsart i Besynderlighed skal voxe vild i temmelig Mængde paa Øerne Lolland, Falster og Møen, troer det, at disse Lande vilde være fortrinligst skikkede til denne Avl, og at disser Beboere snarest og lettest ville kunne afhielpe den ovenmeldte Mangel paa denne saa nyttige Frøesort. Spergel (Gier, Hønsegræs, Hum, Knægræs, Spergnla arven a) gro er vildt og i Mængde i Boghveden, endog paa Jorden som springe med Lyng. Frøet kan faaes alene og med andre Græearter, og med Sæd, det saaes da i Mai med den sidste Kiælv eller Halm om rent 24 Pund til en Tønde Rugland. Da Spergeien varet kun et Aar og efterlader en reen Stub, kan den anbringes i Sæd følgen ligesom Boghvede og Vikker for at rense Jorden. Den give fiint Høe, som ædes med Begierlighed af Qvæget. Frøe kan avlet af den med Lethed og i Mængde. Spergel fortiener at dyrkes paa saadede og muldsandede Jorde. Ligeledes fortiene adskillige Arter af Heire, som under Navn af Havregræs dyrkes med Fordeel i Vensyssel, at dyrkes paa høi og sandig Grund. Til en Tønde Havreland regnes 3 1/4 Skieppe rensen Frøe, eller det dobbelte i Avnerne, thi disse ere vanskelige at rense derfra. 14. Ligesom Selskabet har ved den 5te theoretiske Priismaterie indbudet til Besvarelse af adskillige Spørgsmaale, sigtende til at udbrede Opmærksomhed for Valget af de fortrinligste Sorter Kartofler ved Jordbruget, saaledes vil det søge at opmuntre til Dyrkning af Kartofler i det Støre paa Marken, nu men her i Landet er overbeviist om, at de ei alene kunne anvendes til Føde for Mennesker og Kreature, men ogsaa til Brændeviin. Selskabet udsætter derfor 50 Rdlr. for den Jordbruger af Bondestanden, som avler den største Mængde Kartofler, ikke mindre end 200 Tønder og som derhos med antagelige Beviser godtgior at have leveret dem i Handelen, det være sig enten ved Salg fra Hiemmet, ved Torvekiørsel eller ved Salg til Handelsmændene i Provindsernes Søestæder, For den næst største Mængde, ikke mindre end 100 Tønder 25 Rdlr. Jstedet for Penge kan ogsaa tilkiendes Sølvbægere.