Aalborg Stiftstidende, 1837-08-24
Portugal. Med en Dampbaad, som den 8de havde forladt Lissabon og den 9de Oporto, havde man den 12te i England følgende Efterretninger. Nationalgarden i Lissabon havde holdt en Samling, for at vælge en Overanfører, men var ei bleven enig om Personen. En af Dronningens Gemals Adjutanter, som man havde fængslet, havde fundet Leilighed til at redde sig ombord paa et fransk Krigskib. At Abrantes igjen skal være bleven rømmet af Rebellerne, et den almindelige Tro i Lissabon. Marquis Saldanha har forladt Torres Novas og Castello Branco og nærmet sig den spanske Grændse. Bladene i Lissabon søge at bibringe den Mening, at han er paa Flugten, men de modsiges at den, efter Omstændighederne, rimeligere Forudsætning, at han snart vil vise sig for Oportos Porte, for ogsaa der at give Signalet til at proclammere Chartet. Den af ham til Nactionen udstedte Proclamation lyder saaledes : Portugisere! Det er mig umuligt at forblive rolig og uvirksom Tilskuer, i et Øieblik, da Hæren og Folket atter samle sig om en Fane, der stedse hæderligt viste Veien til Folkets Vel. Umaadelig Ærgjerrighed, forbryderisk Vanvid har forledet nogle udartede Folkefjender til at tilintetgjøre det Charte, der var Grundlægget for vor Lykke og vor Frihed, til at ned i lægge den Fane, om hvilken alle Portugals Borgere forenede 3 sig; de have forført nogle Personer uden Overlæg og tvunget vor elskede Dronning til at erklære den Statsgrundlov, i Kraft af hvilken hun fører Scepteret, for ugyldig; de have betjent sig af den kongelige Underskrift til at lamme Nationens Daad, Kraft og Frihed, og saaledes med Vold og List tilintetgjort vor ophøiede Befriers heeltemodige Værk. De fordærvelige Virkninger traadte snart for Lyset. Lydighed og Orden afløstes af Anarki, de værdigste Mænd bleve enten afsatte eller nedlagde af egen Drift deres Embeder. De Lykkens Spirer, som, under Tidens og den offentlige Roligheds Skygge, nærmede sig Modenhed, tilintetgjordes; Landets Hjælpekilder tilstoppedes; de offentlige Betalinger standsede, paa en hidtil uhørt Maade, og i den dybeste Fred leed Hæren den bittreste Mangel. Man beredte dens Undergang; Lissabons og Oportos Garnisoner adspredtes i smaa Hobe over hele Landet og Mennesker i Regjeringes Sold forkyndte lydeligt Armeens Tilintetgjørelse Nu gjenlød en almindelig Uvillie over hele Landet, en ærlig Soldat, den tappre Baron Leiria, proclamerede den 12te i Provindsen Minho Don Pedros Charte. Heltemodig havde han udtalt Nationens Villie og med ædel Begeistring yttrede den sig i de andre Provindser; trods den paatvungne Regjerings Modstand, trods en tyrannisk Ophævelse af alle Folkets Rettigheder, og trods den Frækhed, med hvilken man misbruger en Dronnings Navn, hvem man, for at vedligeholde sin Anseelse, holder fangen, trods alle disse Hindringer har den portugisiske Nation proclammeret Chartet i Stæder, Flækker og Landsbyer. Under disse Omstændigheder har jeg ei kunnet forblive en rolig Tilskuer ved den Kamp, der forestaaer; jeg har maattet drage Sværdet for de Grundsætninger, jeg stedse er forbleven troe, for hvilke jeg eengang paadrog mig Landsforviisning og for hvilke jeg fægtede ved Oporto, Pornes og Almoster. Landsmænd, jeg iler i denne hæderlige Kamp mine Vaabenbrødre og den portugisiske Nation til Hjælp, og opfordrer enhver Retfærdighedens Ven, der med mig er bleven skuffet, til at følge mit Exempel, o. s. v. Marquis de Saldanha. Saaledes vil det nu beroe paa Mod og Enighed hos Borgergarden i Lissabon, om Landet skal undgaae Soldatesquens Herredømme eller ikke. Hvad man erfarer fra de engelske Correspondenter er naturligt affattet i en Aand, der er imod det nationale Partii, da dette er en Fjende af den engelske Jndflydelses og Handels trykkende Overvægt; den franske Gesandt i Lissabon, Viscomte Bois le Comte har for Tiden den største Jndflydelse, fordi han tager den demokratiske Regjerings Partii.