Viborger Samler, 1840-07-07
Hs. Maj. Kongen har herpaa svaret saaledes: "Det er Trang for mit Hjerte at tolke de mange gode Kjøbenhavns Borgere og Jndvaanere min Tak for de Onsker. De i en Adresse, i Anledning af min Salvingsact, have ladet mig tilstille. Jeg kan ikke takke Dem hver især, derfor har jeg bedet Dem, hvis Navne jeg først har fundet under Adressen, at modtage Forsikkringen om min og Dronningens Glæde over den Os saaledes yttrede Kjærlighed og Hengivenhed. De erkjende tilfulde mit Sindelag, mine rene Hensigter til at befordre Folkets Lykke. Jeg har strax ved min Thronbestigelse yttret disse, men enhver Forbedring kræver Tid og modent Overlæg, det indsee De tilfulde; og naar det gjælder og Forbedringer i de offentlige Jndretninger, stoler jeg trygt paa den Medhielp, jeg venter at finde hos velsindede Borgere, og paa de Raad, jeg søger hos oplyste Fædrelandsvenner. - Hvad Forandringer i de Jnstitutioner angaaer, der knytte sig til Rigets Grundlov, da vilde disse, efter min Overbeviisning, være ubetimelige, hvorimod man først og fremmest maa bestræbe sig for at anvende hine til Folkets Held. Dette bør jo være Formaalet for mine Bestræbelser, idet jeg anbefaler min Færd til Al styreren, hvis Tiener her paa Jorden jeg anseer mig for at være. - Jeg haaber med Dem, at Trykkefriheden, dette store Gode for et Folk, ei behøver at indskrænkes, dog vil dette afhænge af, om den fremdeles misbruges, og om Lovene anvendes til at værne om den. - For enhver Yttring af Tillid og Hengivenhed takker jeg Dem; disse Følelser skulle stedse være min bedste Løn." Som tidligere heri Bladet omtalt, blev der i sin Tid af Kbhavns Borgerrepræsentanter nedsat en Committee hvortil valgtes Hvidt, H. P. Hansen, Lehmann, David, Meinert til at forfatte et Udkast til en Lykønskningsadresse, der skulde overrækkes Hs. Maj. Kongen i Anledning af Deres Majestæters Kroning og Salving, (Adresse-Udkastet blev senere vedtagen af alle Repræsentanterne med Undtagelse af Grosserer Borgen.) Denne Adresse blev i Torsdags overrakt Hs. Majestæt ved en Deputation, bestaaende af Formanden og Viceformanden for Borgerrepræsentanterne, og er saalydende: Allernaadigste Konge. J det Øieblik, da Deres Majestæt, indviet ved en kirkelig Kronnings- og Salvingsaet til det høie Kald, hvortil Forsynet udkaarede Dem, har knyttet det Baand, der omflynger Dem og Folket, endnu fastere, føle Hovedstadens Borgerrepræsentanter en inderlig Trang til for Deres Majestæt at frembære deres allerunderdanigste Lykønskning; thi med de Haabets og Forventningens Følelser, som en saa betydningsfuld Handling maa vække i enhver Statsborgers Barm, forener sig endnu hos den kjøbenhavnske Communes Medlemmer Taknemmelighed for den Gave, som De paa Aarets første Dag skjænkede dem, og for hvilken vi ikke let kunde finde nogen skjønnere Leilighed end den nærværende, til at frembringe vor Tak. - Men det er ikke for Hovedstadens Borgere alene, at denne Gave har en saa betydelig Værd. Alle Statsborgere have med en ikke ringere Tilfredsstillelse imodtaget og tilegnet sig den. Thi i den Beredvillighed, hvormed Deres Majestæt har ilet strax efter Tiltrædelsen af Deres Regjering at fyldestgjøre Communens Krav paa, selv ved sine Udvalgte at ordne sine Anliggender og styre sine occonomiske Forhold, have disse troer at maatte see Deres Maj. Erkjendelse af Borgerfrihedens Betydning for Statslivet og Deres Forsæt ogsaa snart at forunde Nationens forenede Repræsentanter en besluttende Medvirkning, saavel ved Lovgivningen i Almindelighed, som ved Bestemmelsen af Statens Jndtægter og Udgifter i Særdeleshed. Tidligere Begivenheder i Deres Majestæts Liv have maatte bestyrke os Alle i denne Tillid til Dem. - Derfor er ogsaa alle Statsborgeres Øine med spændt Forventning henvendte paa det Raad af Folkets Midte, som snart efter Deres Majestæts Befaling vil sammentræde for at udtale Folkets Ønsker og Forhaabninger. Dette Folkeraad vil sikkerligen vise sig den Tillid værdigt, som Nationen skjæni ker det, men den vigtigste Communes Repræsentanter sommer det sig dog ogsaa for Deres Majestæt frit og uforbeholdent at udtale hvad der bevæger sig i Folket, og navnligen i Hovedstaden. – Den dybt følte Trang til Kræfternes friere Udvikling, som Tidsalderens Begivenheder have maattet opfostre, den stigende Oplysning, og den klarere Anskuelse af Forholdet imellem Konge og Folk, som, udgaaede af Civilisationens Skjød, i de sidste Aar ogsaa hos os ere blevne almindelige, gjøre en Forandring af forældede Former, der nu ikke staae i Harmonie med Folkets Tænkemaade og Anskuelser, paatrængende nødvendig, og Jngen kan være bedre skikket til at opfylde den nuværende Tids Krav i denne Henseende, end en Fyrste, der med vor Tidsalders frisindede Jdeer forener et stort og modent Overblik over Verden og dens Begivenheder. En saadan af reen Kjærlighed til Folket udsprunget, over alle andre Hensyn ophøiet Handling vil skjænke Deres Majestæts Regjering en forhøiet moralsk Kraft, der vil gjøre det let for Dem, understøttet af indsigtsfulde og frisindede Mænd, at gjennemføre de Reformer i Bestyrelsen, hvortil Nationen saa høit trænger, og som De Maj. i Deres Viisdom upaatvivleligen allerede har paatænkt. Den vil skabe et vigtigt Foreningspunkt for Statens nu adsplittede Deele og derved sammenknytte dem til et selvstændigt og kraftfuldt Heelt. Den vil give Folket en Bevidsthed og Selvfølelse, der vil hæve det ud af den nedtrykte Stemning, hvis Tilværelse ikke vil være undgaaet De Maj skarpe Blik. Folket vil derved see de mørke Skyer forsvinde, som nu omhylle dets Fremtid. J Folelsen af sin Kraft, og i Erkjendelsen af sin Lykke vil det ogsaa føle sig stolt af den Konge, der skjænkede det Frihed og Selvstændighed, og dets stedse stigende Kjærlighed vil for dets Velgjører flette en Krone, endnu skiønnere og betydningsfuldere end den, som nu pryder De Mais Hoved. – Lykkeligt det Land, hvor, som i vort elskede Danmark, Fyrsten og Folket ved Forhandlingen af de vigtigste Statspørgsmaal med gjensidig Tillid komme hinanden imøde. J heldbringende Harmoni løse sig der de vanskeligste Opgaver, og Revolutionens Torden kan der kun høres som et Drøn fra fremmede Lande. Det danske Folk har til alle Tider udmærket sig ved Troskab og Hengivenhed mod sin Konge, og hver ærlig dansk Mand seer en Stolthed i at kunne i fuldeste Maal nære dette Sindelag mod De Majestæt. Med saadanne Følelser er det ogsaa, at vi ved denne Leilighed nedbede Himlens rigeste Velsignelser over De Maj. og over Landets ophøiede Dronning. Hs. Majestæt Kongens Svar lod saaledes: "Jeg har Aarsag at takke Kjøbenhavns Repræsentanter for de Lykønskninger, de bringe mig, og for den Taknemlighed, de yttre mig i Anledning af den Gave, jeg har skjæntet Byen i den nye Communal=Lov; men, naar de benytte denne Leilighed til at indblande politiske Betragtninger og til at andrage paa Forandringer i Statsforfatningen, saa turde de vel gaae udenfor hvad deres Committenter, Kjøbenhavns gode Borgere, kunne ønske af dem: jeg har i dette Øieblik modtaget en Adresse fra et stort Antal af Kjøbenhavns bedste Borgere og Jndvaanere, affattet i en ganske anden Aand. Jeg har i mit aabne Brev af 3die Decbr. f. A. udtalt mig om de Forbedringer, som jeg først og fremmest vilde foretage i Forvaltningen, men disse kræve Tid og Overveielse. Jeg veed, at der i og udenfor Borgerrepræsentanternes Kreds ere Jndivider, der ideligen klage over, at Jntet skeer, at Statens Finantser ei ere ordnede; sligt tjener kun til at svække Tilliden mellem Kongen og Folket; Gud skee Lov, at det ei har havt megen Virkning; men je maa ønske, at Borgerrepræsentanterne ville gjennemtrænge sig af den Sandhed, at Tillid til Kongen er nødvendig, og at alle ønskelige Forbedringer kræve Tid. Det glæder mig, at jeg har fundet den beleilige Stund til at give Kjøbenhavns Commune den friere Forfatning, og De ville personligen være forvissede og min Hyldest og Naade.