Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-08-13
Blandinger. J Berl. Tid, læses følgende Uddrag af et Brev, dateret Liverpool den 7 Juli 1841, til den danske Skibscapitain Frederik Møller fra hans Søn, "Jeg tog Hyre i London som Overtømmermand paa et Skib for at gjøre en Verdensomseiling og blev 2den Styrmand, efterat vi vare komne til det gode Haabs Forbjerg Derfra gik vi til Ny-Holland, besøgte forskjellige Havne der og gik rundt om denne store Part af den nye Verden gjennem Torrestræde. Dette Stræde, som adskiller NyHolland fra Ny-Guinea, er fuldt af Skjær, Klipper og Øer, hvis Jndbyggere ere Menneskeædere. Paa Halv Naa veien i Strædet fik vi stille Veir om Natten, Skibet maatte ankre, og om Morgenen ved Daggry vare vi omringede af Vilde i deres Kander; de toge Commandoen, af vort Skib og kappede vore Ankertouge, og vi dreve med Strømmen i Land paa en af Øerne. Her plyndrede de vort Skib og tvang os til at brække Skibet op og give dem alt Jern og Kobber, der var i Skroget. Da de fik alt vort Værktøi i Land, nødtes vi til at bygge dem Huse, hjelpe dem med at gjøre Strids-Jnstrumenter og plante vore Kanoner paa et Batteri, vi havde kastet op for dem. Vi vare der i 11 Maaneder, levede som Vilde imellem et vildt Folkeslag og udstode alt det Tyranni, Man kan tænke sig. De gjorde et Baal og offrede to nyfødte Børn i Flammerne, imedens de dandsede om Jlden, derefter toge de tre af de bedste imellem os, slagtede og aad dem, og Touren var nu til os. Vi besluttede da at befrie os selv eller døe. Vi toge den samme Aften 4 store Krigscanoer, fyldte lidt Vand ombord, toge noget Provision og skjøde af fra Land om Aftenen i Mørke. Vi spredte vore Matter som Seil, og Strømmen hialp os; men vi kjendte ikke Veien mellem Øerne, havde intet Compas eller andet Navigationsinstrument ombord og dreve saaledes i Land paa et Coralrev i Strædet, hvor vi laae til næste Morgen, da vi fik vore Cander i dybt Vand; men vi havde kun været, en Time under Seil, da vi saae tvende Cander forfølge os. Vor Anstrængelse var svær, da vi ikke vare ovede i at pagaie. Vore Fiender forfulgte os omtrent i 2 Timer, og vare 1 Miil agter ud, da Vinden stillede af og vi gik til Luvart og de gik i Læ af en Øe. De stode tæt til Revet og kom paa Grund, medens vi holdt ud i aaben Vande; vi vandt saaledes 3 Mile og da det blæste rask og vore Canoer vare de bedste iblandt dem, de Vilde havde, kom vi klar fra dem. 17 Dage vare vi i Søen og havde i de to sidste Dage intet Andet at spise end raae Fisk og ikke Andet at drikke end vort eget Blod, vi vare udsatte for brændende Hede om Dagen og Kulde om Natten, da de Vilde havde taget alle vore Klæder. Efter 17 Dages Seilads saae vi et Skib, der styrede mod os; det var "John Richard, fra Manilla til Liverpool; Man tog os ombord, gav os Klæder, Spise og Drikke, helede vore Saar, vi havde skaaret i vort Legeme for at drikke vort Blod, og bragte os til Liverpool."J Aarhuus A. læses under 7 de fra Kjøbenhavn: "Der forefaldt forleden Aften en afskyelig Scene paa Østerbro, idet 4 Slaver, der, medens det endnu var temmelig lyst, skulde bære en afdød Kammerat til Graven, ved Skjødesløshed tabte Kisten paa Veien, saa at den skiltes af og Liget væltede ud. Det var ganske nogent og var disseceret, følgelig ganske blodigt. En Mængde Mennesker samledes om dette ække Syn, hvilket de dog ikke forlod, førend Liget var bragt ind i et Huus, indtil Mankunde faae en anden Kiste. - J Tirsdags Morges fandtes paa Veien til Charlottenlund en Mand, der nærer sig ved at spille i Teltene i Skoven, saa forslaaet og ilde tilredt, at han i bevidstløs Tilstand maatte bringes til Hospitalet. Han kunde ikke tale, saa at Man ikke endnu har kunnet faae at vide hvem Voldsmanden har været.