Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-02
J Begyndelsen af vore gamle Dynastier saae man, Sire, meer end eengang Monarken befale, at en høitidelig Eed i Forveien skulde binde de Franske af alle Classer til Tronens Arving, og stundom blev, naar den unge Prindses Alder tillod det, sat en Krone paa hans Hoved, som Borgen for hans tilkommende Authoritet, og som et Sindbillede paa Regjeriagens Vedvarenhed. – Den Kierlighed, som hele Nationen bærer til Kongen af Rom, beviser, Sire, saavel de Franskes Hengivenhed for D. M's Blod, som hiin indere Følelse, der beroliger hver Borger og viser ham i hiint ophøiede Barn Sikkerhed for Sine, hans Formues Vognborg, og en uovervinadelig Hindring for hiin indvortes Splid, hiine borgerlige Uordener og hine politiske Omvæltninger, der ere de største Onder, som Folkene kunne hjemsøges af. - D. M. har plantet den Franske Ørn paa Moscaus Taarne. Fienden har ikkun kunne standse Deres Fremskridt og modsætte sig deres Planer ved at tage sin Tilflugt til at skabe Ørkener paa alle sine Grændser, ved at forflytte Branden til sine Provindser, og give sin Hovedstad, Middelpunctet for hans Rigdomme og Frugten af saa mange Aarhundrede, til Priis for Luerne. - Deres Maj. havde gjerne givet Slip paa Trophæer, der kostede Menneskeheden saa meget Blod og Elendighed. – Den Jver, hvormed man seer ankomme under D. M's Faner, fra alle Rigets Departementer de talrige Soldater, der ere indkaldte ved Senatus=Consultet af sidste September, er et Exempel paa Alt, hvad D. Maj. kan vente af de Franskes Jver, Patriotismus og krigerske Mod, for at fravriste vore Fienders Jndflydelse de forskjellige Dele af Fastlandet, og forat erobre en ærefuld og varig Fred. H. Maj. svarede i følgende Udtrykke: Senateurer, Hvad J sige mig, er mig særdeles behageligt. Frankriges Hæder og Magt ligge mig paa Hjertet; men mine første Tanker ere stedse henvendte paa det, der bestandig kan vedligeholde den indere No og betrygge mine Folk mod Factionernes Uordener og Anarchiets Rædsler. Paa denne Fiende af Folkenes Held har jeg med de Franskes Samtykke og Kierlighed grundet denne Trone, til hvilken i Fremtiden Fædrenelandets Skjebne er knyttet. Feige og frygtsomme Soldater tilintetgjøre Nationens Uafhængighed; men svage Øvrighedspersoner forstyrre Lovenes Herredømme, Tronens Rettigheder og den selskabelige Orden selv. - Den skjønneste Død vilde være Soldatens, der døer paa Ærens Mark, om ikke en Øvrighedspersons Død, der falder, som sin Souverains Forsvarer, var herligere. - Da jeg foretog Frankriges Gienskabelse, bad jeg Forsynet om et bestemt Antal Aar. Man ødelægger i et Øieblik, men man kan ikke gjenopbygge uden Tidens Hjelp. Statens største Fornødenhed er modige Øvrigheder. - Vore Fædre havde til Foreningsudraab: "Kongen er død Kongen leve!" Disse faa Ord indbefatte Monarkiets Hovedfordeele. Jeg troer at have studeret den Aand vel, som mine Folkeslag have viist i de forskjellige Aarhundreder. Jeg har tænkt over, hvad der er skeet i vor Histories forskjellige Epocher, og jeg skal tænke derover endnu mere. - Den Krig, som jeg fører mod Rusland, er en politisk Krig. Jeg har ført den uden Forbittrelse. Jeg havde villet sparet Rusland de Onder, som det har tilføiet sig selv. Jeg havde kunnet bevæbne den største Deel af dets Befolkning mod Rusland selv, ved at proclamere de Livegnes Frihed. Et stort Antal Landsbyer anholdt hos mig derom; men da jeg lærte at kjende denne talrige Menneskeclasses Raahed, afslog jeg denne Forholdsregel, hvorved mange Familier vilde blevne givne til Priis for Døden og de skrækkeligste Pinsler. Min Armee har liidt Tab, men dette hidrører fra Aarstidens alt for tidlige Strænghed. Jeg bifalder de Sindelav, J have yttret for mig.