Kiøbenhavns Postrytter, 1791-06-06
Det af begge Rigsdags Marechallerne til alle Provindserne udfærdigede Universale, hvori Revolutionen formeligen bekiendtgiøres, er dateret den 7de hujus, og har følgende mærkværdige Jndledning: "Den Almægtige, som fra Evighed paa sin Viisdoms Vægtskaal afveyer Nationernes Skjæbne, som ophøye fornedrede og igien fornedrer mægtige Nationer, denne samme barmhiertighedsfulde Gud har gjort, at vi, ef hans guddommelige Tilskikkelse, ere satte i Stand til bekiendtgiøre dig, kiæreste Nation, een af de vigtigste Tidragelser. Vort Fødeland er reddet, vor Friehed er sikke og vi ere fra dette Øyeblik et frit og uafhængigt FolSlaveriets og al Uordens Lænker ere sønderslidte; Hæ skarernes Guds almægtige Haand har knuust dem, og s. drevet det skrækkelige Uveir, som truede Fædrelandet m. dets totale Ødelæggelse." Under den fuldkomneste Overbeviisning herom i ve Hierter opløfte vi og den hele Nation i Ydmyghed vo Hænder til dig, og store Gud, Hør vore Bønner, og fyld alles vores Hierter med den samme eensstemmige lelse af dine store Velgierninger, hvoraf de forsamRigstænder vare ved din vise Bestyrelse ligesom gienntrængte, paa det din Gierning maa grundfæstes, og de dig stedse troe Nation maa blive fuldkommen lyksalig! Saa viider da, Medborgere! – ja ogsaa de kommen Aarhundrede skulle viide det, paa det Erindringen deraf aldrig nogensinde maa udslettes – at Guds mægtige Arm som ikke vilde vor Undergang, har endeligen ved Veye og Midler, som ingen Dødelig kunde forudseet, bragt os til det saalænge ønske Maal. Pludseligen faldt Dække fra vore Øyne. De forsamlede Rigstænder indsaae, i Midlerne til vort Fædrelands Frelse og vor fælles Frieheey kunne findes hos nogen Fremmed, men ene hos selv; og at intet uden en modig Beslutning kunde forebyge, at vi ikke tilsidst nedstyrtedes i Afgrunden og den høyst farlige Faldstrikke, som var lagt for os. Paa denne Maade have de anstrængede Kræfter og skiulte Kunstgreb, som skulde været brugte imod os, i et Øyeblik maattet forsvinde for et eneste Vink fra det guddommelige Forsyn.""Og det er just dette guddommelige Forsyns Værk, at den over os svævende Fare, med hvilken vor Jntegritet og vor Uafhængighed blev truet, i Tide opdagedes; da den, indhyllet i Cabinet Politikens dunkle Hemmeligheder, blev hver Dag større, og nu andengang sigtede til at udsætte Pohlen for at blive til et Rov for Overmagten. De Mænds virkelig patriotiske Aarvaagenhed, til hvilke Republikens Anliggender ved udenlandske Hoffer ere betroede, har sat dem i Stand til at give en troe Afbildning paa den Tilstand, i hvilken vi nu for Tiden befinde os, og tydeligen at forelægge os de Uheld, vi trues med. Disse samme Mænd studsede ved at see det med Blomster bekrandsede Offer, hvis glimrende Udseende skulde forvandles til den dybeste Sorg, staae paa Afgrundens Bredde, de brast i Taarer over den almindelige Forblindelse, da de i dette Offer kiendte deres eget Fødeland. Men saadanne fra alle Kanter indløbende, med hinanden overeensstemmende og stedse skræksommere, Beretninger og Advarseler bleve endelig forelagte Republikens confoedererte Stænder." Gemytterne, som nu bleve overtydede om Visheden, af det ubillige Forehavende og de truende farlige Angreb, overgave sig ingenlunde til Fortvivlelse, men, da al menneskelig Hielp syntes at være saa langt borte, søgte og fandt de Bistand hos den Almægtige. Og der ved blev den med Kongen forenede Nation ligesom besiælet med et roesværdigt Mod. Samtlige Rigstænder, oplivede af Enigheds Aand, udstrækkede deres Hænder, for at anraabe vor gode Konge om Redning. J deres Tillid til ham fandt de sig ikke bedragne; Gud selv har velsignet hans gode og redelige Sindelav, og i eet eneste Øyeblik belønnet ham for hans lange Lidelser, saasnart han hørde Folkets Raab og Rigsdagsforsamlingens inderlige Bønner, og gav sit Samtykke til at indføre en nye Landsconstituton: En Virkning af sand Fædrelandskierlighed, og det sikkerste Værn imod de værste Anfald. Nationen erkiender alt dette af gandske Hierte, og du og store Gud, har ey allene med Velbehag anseet vor gode Villie, men ogsaa Kongens og Nationens høytidelige Eed, med hvilken den har forpligtet sig til at redde Fædrenelandet og haandhæve den Constitution, hvis Nytte de til digste Slægter ville erfare, og for hvilken Hærskarernes Gud bør evig Lov og Priis &c.