Københavns Adresseavis, 1760-12-01
Kiøbenhavns Adret. A. De som skulle løses er Adams Kiøn, alle Mennisker, som ved Synden vare komne fra deres Herlighed, i yderste Armod og Trældom. E. Løseren er Jesus, som (a) Ene havde Hierte og Villie, da ingen anden vilde, Ezech. 16, 3. (b) Ene havde Ævne, da ingen anden kunde, Psalm. 49, v.c) Derfor blev os nær beslægtet, at det kunde tilkomme ham at være Løseren, Chr. 2. v. 14. Eph. 5. v. 30. Propositio af Texten. Jesus de Bundnes Løsere: De Bundne; alle Mennesker, som betegnes ved Aseninden og Føllet: Hvilke kand ansees som et Billede. A. paa Mennisken selv som da deeltes i 2 Slags; Jøder og Hedninger. (a) Aseninden var et trælbaaren Dyr, stod bunden, færdig at være ved Haanden til sin Herres Tieneste a., saa vare Jøder spendt i Lovens Aag og Lydighed, som kaldes Trældom, Gal. 4. v. 24. Sinai &c. og v. 25. (b) Føllet Hedningene. Enten Folket gi løs, eller var ved et Slags Baand hæftet, saa var det dog ey vandt til Seele eller Aag og Arbeide. Hedningene vare og under Øvrigheden, og nogen Slags Religion, dog ey saa lagt under Lydigheds Aag som Jøderne. B. paa Menniskens Ondskab: (a) Asen et dumt, dovent uforstandigt Creatur, saaledes Mennisken til alt Got uskikket, sær til at kiende Gud, Esaa. 1. v. 3. Ose 2. v. 8. b) uregierligt Creatur, som foraarsager sig ofte dobbelt Tømme og Slag a. saa Mennisken, som Heste a. Psalm. 32. v. 9 og 10. (e) forvolder sig ofte med sit slette Forhold og Vanart, at det kommer fra en god Herrres, gode Medfart og taaleligt Arbeide, til en haard Mand, slet Medfart og haardt Slaverie a. Saa er det med Mennisken, som forkaster Guds Tieneste, Jesu søde Aag, Matth. 11. v. 30, og vælger Syndens og Satans Slaverie, Vantroens Aag. 6 paa Menniskens Baand: er. (a) Syndens og Vellysters, 2 Tim. 2. v. 26. Fuglefængerens Snare, Ordsp. 6. v. 5. (b) Dødsens og Fordømmelsens Reeb, Psalm. 18. v. 5. 6. 2 Petri 2. v. 4. H. Part. Løseren, Jesus, som har A. paataget sig den Løselse: uden hvilken (a) Gud efter sin Retfærdighed ey kunde give os løs. (b) Dievelen hverken vilde eller kunde slippe os, formedelst : 1) vor frivillige Overgivelse og 2) Guds retfærdige Overgivelse at Mennisket tilhørte Dievelen, i hvilken. Henseende Dievelen kand ansees, som Stokmester, Taarn-Giemmere a. som ey før lade Fanger løbe, Act. 16. v. 27. (e) hverken vi selv eller nogen anden kunde skaffe Forløsning. B. Fuldført Løselfen ved (a) Lydighed, som Guds retfærdige Tiener. E. 53. v. 11. hvilken gielder for Adams Ulydighed, Rom. 5. v. 19. (b) Lidelser som vare 1) uskyldige, dog 2) frivillige, hvortil han (herom vildende) reyser op til Jerusalem, som et Lam godvillig til Slagterbænken a. Som Mennisket lod sig frivillig binde og giøre til Slaver &c. saa maatte Jesus, ligesaa frivillig, at hans Baand kunde blive vor Frihed og han vor Løsere. C. Lader forkynde og tilbyde Løfelsen formedelst sit Ord: hvori han, (a) viiser Syndere deres Baand og Elendighed. (b) foreholder dem sin Frelse og Forløsning. ved ham, (e) tilbyder den Frihed om de vil komme, (a) skienker dem Friheden, naar de kommer. 1) Ey en skyldig og kiødelig Frihed, c: det heder ikke i Texten løser dem og lader dem løbe hvor de lyster &c. 2) men Frihed fra Synden til at tiene Jesu, fører dem til mig; og det er den rette Frihed, Joh. 8. v. 32. 36. Til samme at antage opmuntredes og opfordredes enhver i Applicationen. Paa Paa Onsdag Formiddag Kl. 10, bliver i Børnehusets Kirke døbt en Jødinde.