JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Det har nu i to Aar staaet hos Marchandiseren og forgjeves ventet paa en Kjøber. Enhver, som han tilbyder det, svarer, først Penge, siden Pengeskrinet. Min Pen standser her. Jeg maatte skrive en heel Bog, dersom jeg skulde optegne alle de Bemærkninger, som ved Beskuelsen af denne Marchandiserbods forskjellige Gjenstande, paatrænge sig min Phantasie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Om Kornrensningsmaskiner.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
J offentlige Blade læses ofte meget om Landvæsen og Jndustrie, og om det første har jeg nyelig læst, hvorledes Bonden skal bedst benytte Ege- og Bøgetræe, samt hvad Tid han skal skove Træet hjem, og hvad enhver Deel af Træet kan benyttes til, altsammen Ting, som Bonden meget vel kjender, uden han behøver at lære det af et Blad, som han ikke engang kjender af Navn, langt mindre læser. Meget Faa derimod gjøre noget videre ved Sagen; det bliver kun ved at skrive det paa Papiret, og næsten Jngen gjør nogen Opoffrelse, for at komme Landmanden til Nytte, ved for en billig Betaling at forskaffe ham nogle af de meest nødvendigste Agerdyrkningsredskaber, som den mindre formuende Bonde umuelig selv kan have Evne til at forskaffe sig. Ligesaalidet formaaer han at skaffe sig Kornharper og Kornrensningsmaskiner, som dog ere særdeles nødvendige, da Sædekornet derved kunde renses for Klinte, Heirer m. a. Ukrud, der fordærver Bondens Sæd, og giør samme uskikket til at kunne sælges fordeelagtigt, samt og tillige gjør det til maadeligt Huusholdnings korn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Ligeledes læste jeg forrige Aar i den occonomiske Correspondent, om at indrette Korntørringsovne, hvori det til Udførsel bestemte Korn kunde tørres, og blive skikket til Udførsel til langt bortliggende Stæder, hvilket sikkert kunde være til stor Vinding for Danmark. Men førend Kornet skulde tørres, burde man sørge for, at det kunde blive godt renset fra Støv og alle Slags Ukrud, som det, der især trækker Fugtigheden til sig, og bidrager til, at Kornet vorder varmt og fordærves. Mange, baade Lærde og Ulærde, have skrevet meget om en forbedret Agerbrug, om at Bonden skulde ofte forskaffe sig nyt og reent Sædekorn fra andre Provindser (som bekjendt, groer fremmed Sæd bedre det første og andet Aar, men maa da erindres, at Sæden maa bringes fra en slettere til en bedre Jordbund, eller fra en sandet til en leret, eller omvendt), om at dyrke Rodfrugter, indføre Vexeldrift o. s. v. Men af alle Sædarter, bliver dog Rug, Byg, Havre og Hvede, med Hensyn til Klimatet, Danmarks Hovedprodukt, og er ustridig Danmarks Guldmine. Bonden er destoværre i mange Egne alt for uformuende til ofte at kunne forskaffe sig reent og nyt Sædekorn fra andre Provindser, f. Ex. Provsterug, og om en enkelt Mand formaaer det, hvormange Aar kan han da vente at høste reent Korn, Kun 1 Aar og neppe mere (da Jorden frembringer meget Ukrud af sig selv, da Spiren til Ukrudtet kan ligge i Jorden i flere Aar, f. Ex. af den i Fyen saakaldte onde Urt eller Kornoxeøie (C. segetum) kan Frøet ligge i Jorden uden at raadne i 6 til 7 Aar, og endda efterat Jorden har hvilet, groer Urterne frem og qvæler Sæden. Er der nu ogsaa Ukrud i Sæden, saa forvildres Ageren ganske, som man med Græmmelse seer mange Steder); hvor vigtigt bliver det da ikke at rense Sædekornet paa en Kornrensningsmaskine.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Jndenlandske Efterretninger. Collegialtidenden No. 16 for d. A. indeholder en Beretning om Udfaldet af den mod Dr. Philosophie Jacob Jacobsen Dampe og Smedemester Christian Jørgensen anlagte Sag, hvorunder det er blevet tilstrækkeligen oplyst, at Dr. Dampe i Slutningen af forrige Aar havde gjort sig skyldig i at fremstille oprørske Jdeer, og i dette Øiemed at have forfattet nogle utrykte Skrifter, sigteende til en Forandring i Regjeringsformen, som han vel ikke søgte at holde hemmelige, men hvis nærmere Udbredelse og Prøvelse han vilde bevirke ved at danne et Selskab, for hvilket han havde besørget Værelser leiede, og hvori han havde anmodet adskillige Personer at indtræde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Smedemester Jørgensen, som Dampe havde deelagtiggjort i sine Jdeer, havde paa en virksom Maade søgt at fremme disse. Ved den nedsatte Commissions Dom blev saavel Dampe som Jørgensen tilfundne at have deres Liv forbrudt. Vel henhørte de Tiltaltes Misgierning aabenbar under Lovbestemmelserne i Lovens 64-1 og 2, hvorefter de skulde været dømte til qvalificeret Livsstraf samt til at have Ære og Gods forbrudt. Men da de intet videre have foretaget til at iværksætte deres oprørske Hensigter, end at de have søgt at formaae Andre til at tiltræde samme, og deres Foretagender, der iøvrigt vare planløse og lidet farlige, saaledes intet videre Resultat havde havt, fandt Commissionen, at Tilfældet maatte henregnes til dem, hvori hine Lovsteder ere formildede ved Forordn. om Trykkefrihedens Grændser af 27 Septbr. 1799, hvorimod de Tiltalte maatte ansees skyldige i den i bemeldte Forordn. §. 1 omhandlede Forbrydelse og dømmes til Livsstraf, hvori den Omstændighed, at de ommeldte Skrifter ei vare trykte, saa meget mindre kunde gjøre Forandring, som Forordn. §. 26 viser, at den, som uddeler Haandskrifter, hvis Jndhold strider imod Anordningen, skal straffes, som om han havde kundgjort dem ved Trykken. De Domfældte ønskede ikke denne Dom indstævnet til Høiesteret, hvorimod de henflyede til Hs. Majestæts Naade.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Ved Resol. af 7 d. M. behagede det Allerhøistsamme, allernaadigst at formilde den ergangne Commissions dom derhen, at baade Dr. Dampe og Smedemester Jørgensen, istedet for at lide efter Dommen, skulde hensættes i Fængsel paa Livstid paa Fæstningen Christiansøe under stræng Bevogtning. Jacob Jacobsen Dampe er født d. 10 Jan. 1790 i Kjøbenhavn, hvor hans Fader er Skrædermester. Han deponere fra Frue Skole 1804, blev Lærer ved Skolen i Slagelse 1811, og 1812.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Doctor i Philosophien og Adjunct ved sidstmeldte Skole. Efter Ansøgning blev han entlediget fra denne Post, hvorpaa han siden anlagde i Kjøbenhavn et Underviisningsinstitut, som dog, efter at have existeret i nogle Aar, ophørte. Foruden hans Doctordisputats (Conspectus & æstimatio Coroni, Havn. 1812), har han leveret Forsøg til en Opløsning af Problemerne i den danske Retskrivning, Forsvarstale for Philosophien, og adskillige Poesier, indførte i forskjellige Tidsskrifter. J Aaret 1816 var han Redacteur af Slagelse Avisen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Af en Bekjendtgjørelse fra Overbibliothecaren ved det store Kongel. Bibliothek, Hr. Conferentsraad og Ridder Moldenhawer, sees, at endnu førend Bibliotheket aabnedes til almindeligt Brug, blev det, saaledes som Conferentsraad Erichsen havde begyndt over den nordiske Literatur og de Kongel. Manuskripter, forsynet med een af Conferentsraad Moldenhawer forfattet, fuldstændig Real-Catalog over de daværende samtlige øvrige Bogskatte, og i nøieste Overensstemmelse dermed Bøgerne opstillede i den strængeste videnskabelige Orden. Denne senere i en lang Række af Aar fortsatte Catalog er nu den Grundvold, hvorpaa det nærværende Bibliotheks-Personales rosværdige Virksomhed i bemeldte Realcatalogs nøiagtige Revision, Supplering og Udvidelse i de sidste fire Aar har støttet sig, og hvis heldige Frugt ved sidste Aars Udgang har været Fuldendelsen af 40 Bind i største Folioformat.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Ved Placat af 7de d. M. er fastsat, at foraars-Flyttedagen, saavel i indeværende Aar som for Fremtiden, naar den indtræffer i den stille Uge, skal for hele Riget udsættes til første Torsdag efter Paaske. Da Vandet nyligen lagde til, blev det af Capitain M. Graff førte Skib Flora saa indstruet af Jsen, at han og Mandskabet maatte forlade Skibet og overgive det til sin egen Skjebne; thi ingen menneskelig Hielp var her muelig. Nu har man den glædelige Efterretning, at dets Navne, Gudinden Flora, der heldigviis just er saa nær vore Grændser, af qvindelig Ømhed, har overtalet Neptunus til at skaane det, og at det tilligemed Ladning i fuldkommen god Stand er indkommet til Grenaae. J Hr. Hempels Avis af 16de d. M. læses følgende, under Overskrift: Meddeelt. Sidestykke til det om Manden, som gav 23 1/2 Td. Rug for Klæde til en Chenillie til sin Kone. nogle Kjøbstæder her i Fyen har en Td. ordinaire Byg hidtil i Aar koster 10 Rbmk., en Td. Tjære, koster 14 Rd., altsaa 8 1/2 Tdr. Byg for 1 Td. Tjære, et Lpd. Jern koster 1 Td. Byg, en Td. Steenkul 1 1/2 Td. Byg, en Td. Kjøkkensalt 3 1/2. Tdr. Byg, et Tusinde tommer Søm 3 1/2 Td. Byg, en Flaske Tran 2 1/2 Skp. Byg, en Tylt Fielle 3 1/2 Td. Byg, en Td. Meelkalk 1 Td. Byg, syv Pd. Sirup 1 Td. Byg. En Snedker, Murer eller anden Haandværker, der faaer 2 Mk. om Dagen og sin Kost, eller 4 Mk. paa egen Kost, koster altsaa Landmanden i første Tilfælde en Td. Byg for 4 Dages Arbeide, i sidste, 1 Td. Byg for 2 1/2 Dags Arbeide. Renten for 1 Aar af et hundrede Rigsbankdaler Sedler beløbe til 2 1/2 Tdr. Byg. Hvor, som haver akkorderet deres Fæste eller Tiende afgivt efter Middelkapitelstaxten for 10 Aar, give i Aar 7 Rd. 3 Mk. Sølv for Tdn. af Rug, 4 Rd. 3 Mk. 3 s. Sølv for Tdn. af Byg og 2 Rd. 4 Mk. 7 1/2 s. Sølv for Tdn. af Havre. Amtstueklarering, Fattig, Skole- og Gjordemoderbidrag, Dommerkorn, Degnekorn m.m. vilde, om det forblev uforandret, beløbe i Aar for i enkelt Td. Hartkorn til 9 a 10 Tdr. Byg. En Tienestekarls Løn, ansat til 20 Rd., beløber for Landmanden til 12 Tdr. Byg, foruden Kosten. Det er deraf klart, at endog den Landmand, der besidder sin Eiendom ganske uden privat Gield, Onera eller Heftelser, mange Steder med den strængeste Oeconomie i Aar vil have Vanskelighed ved at opretholde sig, og let kan tabe Modet, naar ei Haabet om bedre Tider og Tilliden til en mild og naadig Regjering næredes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Blandede Efterretninger. J den norske Rigstidende af 13de d. M. læses følgende: "Jagten de 2de Søstre, ført af Skipper Bent Evensen, fra Røtangen, forlod St. Valery sur Somme sidstleden 14de September, indehavende en Deel Fadegods og nogen Ballast.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Den 16de om Middagen befandt vi os imellem Wales Bank og Dogger=Bank med stumpet Mer sels Kuling og svær Søe. Kl. 12 Middag fik en af Mandskabet, som havde sovet, det Jndfald, at forsøge Pumpen. Han mærkede, det varede usædvanlig længe, førend den vilde lændse, og begav sig til Storlugen, hvor han saae, at en Planke var sprungen noget op fra Kjølen. Vi kom alle i Virksomhed med at kaste Ballast ud af den ubetydelige Deel, der var i Skibet; men neppe vare hundrede Skuffer ude, førend det indtrængende Søvand tilintetgjorde denne Anstrengelse. Jmidlertid søgte vi at kappe og kaste Alt overbord, som var tungt - haabende, at Foustagerne, naar de kom op mod Dækket, vilde forekomme Skibets Synkning - og spigrede Lugerne. Kl. 2 Eftermiddag bemærkede vi et Skib, som styrede tværs over vort Farvand paa 1/4 Miils Afstand, men uagtet flere Flag-Signaler bleve vi ikke observerede. Med Smerte saae vi det fjerne sig, og ventede den sig alt meer og meer nærmende Død. Kl. 3 1/2 øinede vi langt henne et andet Skib, styrende ligge paa os, og Haabet oplivedes paany. Det var Brigskibet Henriette, ført af Peter Schenz fra Wollin ved Stettin, kommende fra Bordeaux og bestemt til Danzig. Da Henriette var os paa 1/4 Miil nær, sank de 2de Søstre, og vi begave os, 6 tilsammen, i dette kritiske Øieblik paa det brusende Hav i en SvelvigsPram. Efterat have været i denne Pram er Qvarteers Tid, lykkedes det Skibet at komme op under os, og vi bleve reddede. Vi have, næst Gud, at takke for vort Liv den ædle Peter Schentz og hans Mandskab, som ikke sparede nogen Møie, førend vi vare ombord hos ham. Efterat have havt os i 6 Dage ombord, i hvilken Tid han bespiste og vederqvægede os med det Bedste, han eiede, bragte han os ind til Kongabakkafjorden, hvor vi med rørte Hjerter sagde vor Velgiører, Farvel J Madrid holdes hvert Aar en høitidelig Rosenkrandsprocession af alle Skuespillere i denne Hovedstad med stor Pragt. En i glimrende gammel-spansk Dragt klædt Herold rider med den hellige St. Stephans Fane i Spidsen af Toget, i hvilket endnu andre guldbroderede Faner prunke, hvorpaa de i Forveien i Kirken viede Rosenkrandse hænge. Skuespillerne og Skuespillerinderne følge i høitidelig Pragt, og en Mængde brændende Lys oplyse paa begge Sider Toget. Men ingen andre Præster lade sig see ved Processionen, end Dødsynds-Ordenens Broderskab.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
J Anledning af den store Nød, som Bank forvirringen har foranlediget i de forenede nordamericanske Stater, anførte Overdommeren W. Tilghman i sin Adresse til Selskabet for Agerdyrkningens Befordring i Philladelphia, i dets Aars møde 1820, følgende: En uforholdsmæssig Mængde Bankpapir medførte en ulykkelig Lethed i at tage paa Borg. De laante Penge maatte benyttes, mange, der ikke kunde benytte dem godt bortødslede dem i Luxus eller til Jndkjøb af Landeiendomme, der i Navneværdie stege til det Dobbelte. Denne Tingenes Tilstand kunde ikke vedblive - Blændværket er forbi. Mange ere blevne et Offer derfor. J een Henseende er Erfaringen dog gavnlig. Nordamericanerne ville vogte sig for at ville blive for hastigen rige; de ville i Speculationens Sted grunde paa Fliden, en sikkrere, skjøndt langsommere Erhvervmaade. Ere de blevne fattigere paa Papirdalere, saa have de desto mere virkelig Eiendom istedet for den indbildte, og, hvad der er endnu bedre, mere Moralitet, mere Maadehold, mere sand Lykke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Man vil i Fremtiden hellere sætte overflødige Capitaler i Grundeiendomme, end i Speculationer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Efter adskillige til Forberedelse foretagne Fodreiser ankom i afvigte Aar Capitain Cochrane af den engelske Marine til St. Petersborg, og tiltraadte derfra, forsynet med en Anbefalingsskrivelse fra den russiske Regjering, og de fornødne Hielpemidler, en Fodvandring, der, saavel i Henseende til Afstanden, som Egnenes Beskaffenhed, virkeligen fortjener at kaldes uhyre. Han vil nemlig til Fods, eller, for saavidt der i lige Retning løber en Flod, til Vands i en Baad, med egne Øine undersøge: "om Asien hænger sammen med America, eller om de ere to adskilte Jorddele", ligeledes agter han astronomisk at bestemme den geographiske Længde og Brede af Forbjerget Tschuktschoy-Ros (Asiens østlige Landpynt).¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
J dette Forsæt tog han i Begyndelsen af 1820 bort fra St. Petersborg, og var i September lykkelig ankommen til Jrkutzk i Siberien. hans Breve fra den sidste Stad roser han den gode Modtagelse og den beredvillige Understøttelse, han, i Betragtning af Anbefalingsskrivelsen fra den russiske Regjering, mødte overalt hos Embedsmændene. Han var i Begreb med at trænge frem fra Jrkutzk til Jakutzk, og derfra nordlig til Kowyna-Floden. Han troer, at saafremt han ikke udfører sin Plan ganske efter Ønske, Skylden i det mindste ikke ligger i nogen Mangel paa Udholdenhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
J Radom i Polen nedslugede en Tjener 60 Ducater og 2 Guldstykker paa 26 og 50 Gylden, som han havde stiaalet fra sin Herre, da man indhentede ham paa Flugten. Ved Lægens Hielp fik Herren, efter 9 Dages Forløb, sin Eiendom igjen, og Tieneren, fuldkommen sund, overgivet i Rettens Hænder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Den afdøde Churfyrste af Hessen-Cassel skal i et Testament have fastsat, hvorledes der skal forholdes med hans efterladte Formue, der anslaaes til 20 Mill. Rd. Tavernier, en Juvelhandler, som paa Grund af denne Handel, nøie har undersøgt Diamant gruberne i Ostindien, fortæller i sin Reisebeskrivelse, at den samme Jordstrækning, hvoraf man omhyggeligen har udgravet Diamanter, efter nogle Aars Forløb igjen indbefatter nye Diamanter. Han troer derfor, at de under Jorden skjulte Ædelstene, ligesom ved Sædekorn (?) frembringe nye; hvoraf da vilde følge, at man vel maatte vogte sig for ganske at berøve saadan Jord sine Ædelstene, men i det mindste efterlade nogle Spirer til en tilkommende Høst, saaledes som det skeer i de Salzburgske Saltgruber. Adskillige Mineraloger understøtte denne Mening, hvilket stadfæstes ved en Jndberetning fra den engelske Lærde Francis Hamilton, der ikke synes at have kjendt noget til Taverniers Fortælling, og hvis Vidnesbyrd derfor er saa meget troværdigere. Hamilton bereiste i Aaret 1813 den store Diamantgrube i Panna i Ostindien, og siger derom følgende: "Arbeiderne forsikkrede mig, at Diamanterne endnu stedse vedblive at fremkomme, og at de have ligesaa stor Udsigt til et rigt Udbytte, naar de undersøge en Jordbund, der i en Tid af 14 eller 15 Aar ikke har været bearbeidet, som naar de omgrave en Jord, Spaden aldrig har rørt ved. Jeg har ogsaa selv ofte været Vidne hertil." Naar det lykkedes Menneskene at kjende disse Sædekorn og disse Væxters Dyrkelsesmaade, saa vilde vore Marker snart istedetfor Kartofler bære Diamanter, og vi vilde sulte ihiel som Diamantgraverne i Panna. (Vigtigere for Menneskeheden, end Diamanters uafbrudte Frembringelse, vilde Metallers uafbrudte Frembringelse være, især det for sin Brugbarhed saa nyttige Jern. Naar det er grundet, hvad Bjergfolk have paastaaet, at det eengang i Jorden værende Forraad af Jernerts ikke bliver forøget, altsaa den uafbrudte Formindskelse ikke erstattes, i hvilken Forlegenhed vilde man da ved Jernminernes Udrømmelse ikke komme? Hvorledes vilde det gaae, om Jern engang blev ligesaa sjeldent som Guld nu er, hvilken Undværelse, hvilke Tilbageskridt maatte dette ikke drage efter sig?) Det halvfremmede Ord Retsgebyhr, vil isin egentlige Betydning ikke sige andet end den Betaling, der tilkommer Retten (Tinget, Domstolen, Tribunalet) og er aabenbar en urigtig Oversættelse af det tydske Gerichtsgebuhren (ikke Rechtsgebuhren). Britten Bentham har paa en ligesaa skarpsindig, som veltalende Maade erklæret sig mod deslige Gebyhrer, der især i Engelland ere meget trykkende, i en egen Bog under Titel, Protest against Law taxes. Han beklager deri, at Retsgebyrer hos næsten alle Nationer ere en Finantsgjenstand, og de værste af alle tilværende Paalæg, at de i adskillige Tilfælde ere Rettens Fornægtelse, og i de fleste en Skat paa den Trængende, at de ikke ramme saameget den, der har Fordeel af Domstolene, som de, der har dem mindst, og at de, langt fra at formindske Processernes Tal, ligefrem ere en Opmuntring for uretsindige Sagførere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Aarsagen til at Caffeen i den senere Tid er stegen i Prisen, skal være den, at adskillige Høst af samme ere mislykkede, og at paa St. Domingo nu neppe avles 1/2 Deel saa meget Caffe, som ellers derfra udførtes. J Hamborg er fra det derværende Steentrykkerie udkommet en Oversigtstabel over Forraadet af denne Artikel, hvoraf sees, at Oplaget af Caffe endnu udgjorde i Aaret 1816 sexten Mill. Pd., i Midten af 1820 derimod kun endnu 3 1/2 Mill. Pd. Man har fra 1816. 1819 kun indført 23 1/2 Mill. Pd., og derimod udført 27 Mill. Naar det saaledes vedbliver, vil man i Hamborg snart ikke have mere noget Oplag af Caffe. Tilforn havde ofte et eneste Huus ligesaa meget liggende deraf, som der nu findes i hele Staden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
J Mai 1818 fandt Engellænderne, efter Peischwas Nederlag, blandt andre ham tilhørende Kostbarheder, i Nassik, og en Mængde Juveler og et kostbart billed af Wischnu, forfærdiget af det reneste Guld, og veiende 370 Tolas. Det sidste blev støbt i Aaret 1707, og siden i Lenmoyens Familie af hans Efterkommere dyrket som een af de fortrinligste Huusguder; i hvilket Øiemed et talrigt Præsteskab og andre Betjenter bleve under holdte. Den sidste Peischawa lod det bære efter sig i en prægtig Palankin paa alle sine Valfarter, ledsaget af de meest udsøgte Tropper. Paa denne Maade blev det sendt til Nassick, hvor det afde brittiske Autoriteter blev opdaget og bragt til Poonah.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Kjøbenhavns Børs d. 20 Marti. Cours. Hamb. 2 M. 259, a vista 262. Amsterd. 2 M. - . Lond. 2 M. - . Spec. 261. Specier solgtes til 15 Rbmk. 10 s. a 15 Rbmk. 10 1/2 s. Oblig. (med Renter fra 11te Decbr. 1820) 71 1/2. Nationalbank-Obl. (af Laanet d. 4 Febr. f. A.) 87 1/2 Rbdlr. r. S. eller 114 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbdlr. r. S. Norske Rigsbanksedler 17. Svenske Sedler 62 1/2 s. - Disconto 6 pC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-03-20
Anecdot. En Barbeer havde lært adskillige Vers af de latinske Classiker udenad, og hver Gang har stødte sammen med Studenter, var hans første Spørgsmaal: "Haben Sie studiert, mein Herr?" Naar da Svaret var ja, sagde han med en meget gravitetisk Mine: "ich have auch studiert. Ha den Sie die 9te Ode des Horazius gelesen: Done gratus eram tibi, o wie schen, Haben Sie die Æneide des Firgilus gelesen: Conticurere omnes, intentique ora tenebant. O aller liebst, Haben Sie die 6te Elegie des Tibullus gelesen, Ibitis Ægeas fine me, Messala, per undes! O, herrlich, Haben Sie den Narcissus des Osidius gelesen: Ile per Adnus, fama celeberrimus urbes, frreprehensa debat populo, responsa petenti. J Begyndelsen troede man, at Personen, der talte med saa megen Selvfølelse, og havde lært at declamere Versene temmelig rigtig, virkeligen forstod Latin. Men da man omsider mærkede, at han ikke kunde andet end opramse hin Stropher, uden at forstaae deres Betydning, faldt en Spøgedoctor paa at spørge ham: Haben Sie die 10te Ode des Horazius gelesen: Ut flagellum (adhibetur) equo, frænum asino, ita virga tergaScolidorum *). Schon langst, Schon langst! svarede Barberen ganske troskyldigen; ach, die ist gottlich. *) Ordspr. Cap. 26. V. 3: "En Svøbe til Hesten, en Tømme til Æslet og et Riis til Daarers Ryg.