Den Vest-Sjællandske Avis, 1838-11-15
Efter det provisoriske Regulativ for Slagelse Kjøbstæd strækker Borgerrepræsentationcus Virkekreds sig ikke videre end til Deelagtighed i Communens oekonmiske Bestyrelse, og hvad Næringsveienes Regulering saavelsom ethvert andet blot Magistrats Anliggende Bi angaaer, da har de aldeles Jntet dermed at bestille. De have altsaa i deres Stilling som Repræsentanter ingen Competence til at indgaae med bemeldte Andragende om Forandring i Næringsbrugene, og dog have de, som Repræsentanter for Byen, gjort dette uden at høre enten Øvrigheden eller Borgerskabet derover. De vilde derfor komme i en slem Forleg ihed, hvis man spurgte dem, hvorfra de da have havt Fuldmagt til for Slagelse at indgive Andragendet. De Herrer have vel ikke bildt sig ind, at der ingen andre kloge Folk ere i Byen end de, at Borgerskabet er en død Masse, og Øvrigheden sat af, siden de kom til Roret? J Sandhed, man maa jo fristes til af de Hrr. Repræsentanters omtalte Anmassenhed at uddrage Sligt, og medens de vist selv mange Gange, før de bleve valgte til deputerede Borgere, have været med at raabe Ak og Veel over, at Borgerskabet saa sjeldent blev hørt over Byens Anliggender, have de dog i ommeldte Henseende tilsidesat skyldig Opmærksomhed for en saa billig Fordring, der desuden havde Hjemmel i den store Ønskelighed at skabe Lyst hos Borgerne til at tænke over Communens Sager. Det er ikke ved saadanne Misgreb, at enten det Offentlige eller Borgerskabet faaer Tillid til Repræsentanterne; men den skal erhverves derved, at de vise, at de respectere den Grændse, som er sat for deres Funktion, og med den for Øie handle trolig Forening med Øvrigheden til Byens Bedste og aabent for Hvermand. Retfærdiggjøre deres paapegede Skridt kunne deikke, og det Eneste, hvormed vi formaae at besmykke det, er at betragte det som en Frugt af blind Jver, men selv mod dette svage Forsvar reiser sig den slemme Jndvending, at Andragendet temmelig stærkt falder sammen med egen Jnteresse hos dets Ophavsmænd. Dette fremskinner især derved, at der, som en Torn i deres Øine, paapeges som foranledigende Grund til det, at det Kongelige Danske Cancellie Sommer gav tvende Kjøbmænd heri Byen Ret tilat drive Brænderie i Forening med deres Kjøbmandshandel. Men dette kunde i og for sig ikke være Grund til at gjøre Allarm; thi Brænderiernes Antal forøgedes ikke derved, ligesaalidt som Antallet af de Kjøbmænd, der drive Brænderie tillige. Det blev rigtignok Kjøbmand Bollhorn tilladt at anlægge og benytte et nyt Brænderie; men der var ogsaa da nylig nedlagt et saadant, som tilforn dreves af Kjøbmand Klein; og at Kjøbmand J. Kjerulf fik Lov til at drive sit Brænderie, var heller ingen Forøgelse i de Brænderie drivende Kjøbmænds Antal, da Kjøbmandshandel og Brænderie altid forud havde været drevne i hans Gaard af Formændene. Disse velbekjendte Omstændigheder have de Hrr. Repræsentanter maattet skjule for sig selv, da de ellers maatte have indseet, at Alt – uagtet hine Cancellie=Afgjørelser – blev statn quo heri Byen, hvad Handels og Brænderiedrivts Forening angaaer, imedens de forudsætte, at en Forandring i Tingene derved bevirkes, og at enhver Kjøbmand, som handler med Korn, har Ret til at anlægge sig et Brænderie, hvad vi dog paa det Bestemteste maae benegte; the fordi 8 358 i Toldforordningen af 1797 hjemler enhver Kjøbmand, der handler med Korn, Ret til tillige at brænde Brændeviin, giver den dem dog ikke Ret til at anlægge nye Brænderier. Dette viser ogsaa Plakaten af 6te Mai 1809, som udtrykkelig fastsætter, at nye Brænderier ikke maae anlægges uden det Kongelige Danske Cancellies Tilladelse. At Kjøbmand Bollhorn erholdt Tilladelse til at anlægge en saadant, kan altsaa ikke grunde sig paa hiin Parggraph, men kun paa afgiven Oplysning om de lo kalle Forhold, imedens det var i den fuldkomneste Op den med Hensyn til Kjøbmand Kjerulf, at han, som havde et Brænderie, blev overeensstemmende med bemeldte § 358 erklæret berettiget til at drive det For ham skeete derfor kun en Forespørgsel, hvorimod Hr. Bollhorn maatte formelig ansøge Bevilling til at anlægge Brænderie og betale for sammes Expedition Vi troe saaledes at have givet de Hr. Repræsentan, ter Anledning til baade bedre at erkjende deres Stand, punkt og Tingenes Forhold, og skjønne ikke rettere end at de ville handle klogere i for Eftertiden at tage imod Borgerskabets og Øvrighedens Oplysninger i Sal. ger af den omhandledes Natur, hvis de ville undgaae Beskyldning for Anmassenhed, og hvis de ønske at deres Arbeide skal krones med mere Held, end de har nydt i Provindsialstændernes Forsamling i Roeskilde, hvor Frembæreren deraf var den Eneste, som reiste sig op for det. En anden Gang mere.