Aalborg Stiftstidende, 1830-10-30
Nederlandene. Prindsen af Oranniens mærkelige Proclamation, i hvilken han, ved at anerkjende Belgiens Uafhængighed, ligesom synes at sætte sig i Spidsen for Oprørerne, har ikke paa disse gjort den tilsig, tede Virkning. J Brussel har den provisoriske Regiering udstædt en Bekjendtgjørelse, hvori den vedgaaer at have modtaget en saadan Proclamation, undertegnet Wilhelm, Prinds af Oranien, og at Folkets Uafhængighed, som ved dets Seier var mere end afgjort og ikke behøvede nogen videre Ratification, i denne Proclamation formelig anerkjendes. Men da Prindsen i samme taler om Provindser, i hvilke han har Magten, endogsaa om at han regjerer i nogle af disse, saa protesterer den provisoriske Regjering imod denne Paastand, da det er den allene, til hvilken det belgiske Folk har anbetroet sin Skjæbne, indtil det ved sine egne Repræsentanter har bestemt, af hvem og hvorledes det vil regieres. Stæderne Antwerpen og Maastricht og Citadellet i Dendermonde, som for Tiden ere besatte af Fjenden, ville, saasnart denne Omstændighed er ophørt, ogsaa adlyde den provisoriske Regjering, og kunne ikke anerkiende anden Authoritet end den, som for Øieblikket hersker i hele Fædrenelandet. Folket har stiftet Revolutionen, Folket har fordrevet Hollænderne fra det belgiske Territorium, Folket allene og ikke Prindsen af Oranien staaer i Spidsen for den Bevægelse, som sikkrer Landet sin Uafhængighed og sin politiske Nationalitet. Saasnart den provisoriske Regiering har forhjulpet det brave og ædle belgiske Folk til alle de Fordele, som dette med Rette kan vente af sin politiske Jgjenfødelse, ville dens Medlemmer være stolte af, igjen at træde tilbage blandt Folket, for med det at nyde den Frihed, som det med sit Blod har til kjæmpet sig. Senere, nemlig under 19de October, har Prindsen, tilstillet den provisoriske Regjering en anden Meddelelse, som overbragtes til Brussel af en Oberstlieutenant Malherbe. Prindsen gaaer deri ud fra, at Belgierne og han stræbe til samme Maal, og at den naturlige Følge deraf maatte være en Vaabenstilstand for at forhindre videre Blodsudgydelse. Han foreslaaer derfor Regjeringen at standse dens Troppers Operationer, i hvilket Tilfælde han ogsaa vilde forpligte sig til, at intet videre Angreb af hans Tropper paa Jnsurgenterne skulde finde Sted, saalænge denne Vaabenstilstand, af disse blev respecteret. Han slutter denne Meddelelse med at lade den provisoriske Regjering vide, at han har ladet alle de Fanger, hvis Skjæbne udelukkende beroede paa ham, sætte i Frihed. Paa denne Meddelelse har han af hiin Regjering, erholdt det lidet føielige Svar, at man, forinden man kunde tildeele sine Tropper befaling til at ophøre med Fjendtlighederne mod Prindsens Hær, først maatte være overtydet om følgende Punkter: 1) At denne Hær udelukkende er afhængig af Prindsen af Oranien selv og adlyder ham som sin eneste befalingsmand. 2) At han først og fremmest har tildeelt sin Hær Ordre, til at rømme Provindsen Antwerpen, Staden Mastricht og Citadellet Dendermonde, og at trække sig tilbage over Moerdyk til Holland. 3) At denne befaling bliver nøiagtig og saa hurtigt muligt iværksat. Hvad Fangerne angaae, da vil den provisoriske Regjering paaskynde alle hollandske Fangers Frigivelse, saasnart den har Vished for, at ikke en eneste Belgier mere er tvungen til at blive tilbage i Holland. Man seer saaledes, at Prindsens eneste Skridt er af liden, maaskee af modsat Virkning paa Jnsurgenterne i Belgien, og det sees af Efterretninger fra Haag, at de der paa Stedet have været ligesaa overraskende og ubegribelige som de forekom os. J et Budskab til Generalstaterne af 20de October betjener Prindsens Fader sig af følgende mærkelige Udtryk"Af den Proclamation, som Vor høitelskede Søn, Prindsen af Oranien, under 16de Dennes har udstædt i Antverpen, og hvis Aarsager ligesaalidet ere Os bekjendte, som dens Følger af Os kunne beregnes, viser det sig imidlertid tydeligt, at Aner kjendelsen af al lovmæssig Orden i de sydlige Provindser nu aldeles har ophørt. Under disse Omstændigheder maa Vor Kongelige Omhu fra nu af ganske udelukkende indskrænke sig til de troe nordlige Provindvendes for deres egne Jnteresser, men ogsaa alle Forholdsregler af den lovlige Magt ene og allene angaae dem. Efter denne Forudsætning skulle alle Forslag, som af Os forelægges denne Forsamling, blive affattede og maa af Dem, mine Herrer, betragtes og behandles efter samme Synspunkter, da De fra nu af allene have at betragte sig som Repræsentanter fra de nordlige Provindser, i Forventning af hvad der, i Forening med vore Bundsforvandtes Underhandlinger, vil blive besluttet med Hensyn til de sydlige Provindser."Et lydeligt Bravo gjenlød efter denne Kundgjørelse.