Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-06-09
Det Engelske Blad Times Declamationer mod Rusland. Dette Blad siger med Hensyn til sin Paastand, at det nu er paa den høie Tid at der bliver gjort en Ende paa den Græske Sag, at blev dette foregivne Formaal for Mediationen bragt i Stand, saa vilde Frankerige ikke længere komme i Forlegenhed med sin Jnterresse for Grækenland, som nu er bleven til en Mode hos det (kun en egistisk Politiker kan kalde Følelse for Christendom og for et mishandlet Folks Vel en Mode; vel var det da at den Jrlandske Emancipation kom i Mode i England) og sin naturlige Mistillid til Rusland naar man har Kiæmper til Naboer, saa kan man see sig betænkelig omkring til hver Side.) England kunde skille sig ved Byrden af en Underhandling, som giør det vanskeligt for det at tage resolverede Forholdsregler for at be skylte Porten mod enhver Plan til dens Undergang, uden at skiule dem (Da den store MogolsRige blev styrtet af et Compagnie, hvor blev da den strenge og beskyttende Retfærdighed af: Rusland, som da vilde have tabt Masken af at være Mægler for et Formaal, som hele Europa gav sit bifald, vilde da staae blottet som Stifteren af et Foretagende, som foruroliger hele Enropa og er det i høieste Grad modbydeligt (skulde det være hele Europa modbydeligt, om et christeligt Rige kom istedet for et mahomedansk, et cultiveret for et barbarisk, om Grækerne fik deres Rige igien, som tilhører dem og med Vold er dem frarøvet. Naar Rusland efter sin Erklæring ikke vil beholde det Europæiske Tyrkie for sig selv, hvilken Grund er der da til Foruroligelse; desuden gives der saameget andet hvorover Europa kunde blive foruroliget) og Tyrkiet, som da ikke var længere distraheret ved en Kamp om et Par Qvadratmile af det Græske Territorium, som dets bedste Venner ville give sit Samlykke til at man bestræbte sig for at skille det ved, vilde da fra nu af stille sine Rettigheder paa Archipelet og det Adriatiske Hav under Englands og muligen ogsaa under Frankeriges Beskyttelse, og anspænde alle sine Kræfter for at forsvare sin Nordgrændse, som i Grunden tjener til ligesaa megen Sikkerhed for Europas Uafhængighed som for dets egen. Naar Bladet Times vil tale i det Sprog, saa skulde det hellere gaae et Skridt videre og proponere, at Storbrittannien skulde afskaffe sin halve Søemagt og qvittere Ostindien og at Rusland skulde afstaae sin halvLandmasse; thi hvor Kraften vedbliver i sin hele tilvoxende Styrke gives dog ingen absolut Eilkerhed. Desuden vil Porten sikkert excipere mod at Aftrædelsen af et Par Qvadratmile Land til Grækerne er en Bagatel; den føler fuldkommen ved denne Afstaaelse, at Qvæstionen gaaer ud paa Hamlets bekiendte to be or not to be (være til eller ikke være til.) Det gaaer med Ottoman nernes Besiddelse af det Græske Folks Eiendom, som ved saamange andre slemme Ting, som i en lang Tid have lagt i Dvale, begynder man først at purre op i dem, saa er alting ude.) Men vedbliver Bladet: det er sagt og som det synes ved en Russisk Pen: at vi ville opvække en fiendtlig Stemning i det Brittiske Cabinet imod det Russiske; men det er ingenlunde vor Hensigt; vi paastaae meget mere bestemt, at der ikke finder nogen fiendtlig Stemning Sted i det Brittiske Cabinet imod Rusland eller mod nogen anden Magt (dette er udentvivl ganske rigtigt.) Vi kunne med ubetinget Tillid sige: at det Brittiske Cabinets Sindelag er det venskabeligste for enhver retmæssig Handling af Rusland og enhver Udvikling af dets nationole Storhed og Velfærd, ved lovmæssige Midler (f. Ex. ved dets Handels tarif). Men skulde Rusland ulykkeligviis røbe Hensigter og Planer, som i Engelske Statsmænds Øine ikke kunne retfærdiggjøres ved dets Keiserlige Rettigheder, og som ikke lode sig bringe i Forening med andre Regieringers unægtelige Rettigheder, eller med Europas Sikkerhed og Rolighed, saa kan England ikke med Føie beskyldes for en fiendtlig Stemning mod Rusland, naar det blot handler for at forsvare sine Allierede, hvis Existence er udsat for Fare, og for at forsvare sine egne Undersaatters eller Europas kostbareste Rettigheder, som med Skræk eller Misfornøielse betragter de Planer og Udrustninger, som nærme sig til deres Fuldendelse. Da Hs. Keiserlige Majestæt bebudede, at hans hele Armee skulde marschere mod Tyrkerne, behagede det ham velvillig at erklære, at han hverken vilde sønderlemme eller erobre Tyrkiet. Saadanne Frasigelser af ærgierrige Formaal ere ikke usædvanlige af Fyrster i Spidsen for frygtelige Armeer og ved Begyndelsen af dristige Foretagender, og vi ere villige til at udlægge Keiser Nicolaus Ord saa fordeelagtigt som enhver anden militair Monark. (Men naar Bladet Times ikke kan afbevise Keiser Nicolans Ret til at begynde Krig med Porten, og giendrive de Retsgrunde, som læses i det Russiske Krigsmanifest, saa er jo al denne Passiar intet andet end stødende Declamation; det anstiller sig altid, som det aldrig havde læst det Tyrkiske Hattischeris.) Men undersøge vi nøiere de givne fredelige Forsikkringer, saa see vi, at Hs. Majestæt vedbliver at erklære, at ville lade sig stille tilfreds med saadanne solide Sikkerheds Stillinger, som han maatte holde for paa sende for at sikkre sig imod et tilkommende Brud af Troe og Love fra Tyrkiets Side og med saadanne Godtgiørelser, som kunne være tilstrækkelige til at dække den nærværende Krigs Omkostninger; men tilføier Bladet Times, vi have altid læst, at Tyrkiet har altid udmærket sig ved at have samvittighedsfuldt holdet sine afsluttede Tractater. (Det er da ilde at Redacteuren ikke har læst det Tyrkiske Hattischeris; thi der sagde Porten ganske aabenlyst, at den kun afsluttede sine Traktater for siden at bryde dem; efter et saadant offentligt Dokument var det neppe mueligt at vedligeholde Freden med Porten, og naar man tvinges til at føre en Krig, hvad er da simplere end at man vil have sine Krigsomkostninger erstattede; Retmæssigheden heraf synes ogsaa hele Europa at indrømme.)Men nu spørge vi hvad er det aabenbare Jndhold af Trudsler af dette Slags, ikke andet enden haandgribelig Ophævelse af alle de givne Forsikkringer; thi bliver Sikkerheden ikke stillet, Pengegodtgjørelsen afslaget, og det dertil en vilkaarlig Sikkerhed og en uindskrænket Erstatning (kiender da Bladet Ruslands Fordringer?) er den ene uforeenelig med det Tyrkiske Riges Sikkerhed og det andet mod dets Resoureer; saa maa Krigen ganske naturlig vare saalænge ved indtil Tyrkiet har ikke meere at tilbyde eller afslaae, med eet Ord indtil det ligger nedkastet for Ruslands Fødder (ja ganske naturligt; thi hvo som ikke kan bøde med Pungen maa bøde med Kroppen; Sagen vil blive Times ganske klar, naar det vil oplyse sig derom med et fatteligt Exempel. Birmanerne fornærmede det Engelske Compagnie, de kom til at bøde derfor baade med Land og med Penge; hvad vilde nu Compagniet have svaret Keiseren af China ifald han vilde have sagt: at det første Skridt ind i Bagindien vilde være afficerende for Chinas Sikkerhed og Asiens Uafhængighed?) Saaledes vilde, som det allerede er tilforn bemærket, Sønderlemmelse og Erobring vel fragaaes som Krigens umiddelbare Formaal; men ikke som Alternativer, som Rusland maatte see sig beføiet til at tage, naar de Formaal, som det angiver, uden nøie at bestemme dem, ikke kunde opnaaes uden ved Erobring (men det Russiske Cabinet kan jo gjerne have bestemt dem nøiere for det Brittiske Cabinet, uden at det derfor er blevet notificeret for Redacteuren af Bladet Times.) J et saadant Tilfælde spørge vi den Brittiske Nation om vi kunne vente at en redelig og uforfærdet Minister vilde taalmodig oppebie Udfaldet? Vi elske Fred, vi forlange den, vi bede kun om den; men Fred eller Sikkerhed ved en upassende Jnvilgelse kunne vi ikke erholde om vi end- og vilde det. Hvad denne Punkt angaaer saa nære vi den Tillid, at de Kongelige Ministre stemme overeens med os; at det Engelske Folk giør det ere vi overbeviiste om. Vi maae endnu tilføie, at Bilæggelsen af den Græske Qvæstion efter de af Rusland selv opstillede Grundsætninger ikke kan betragtes som en Deel af Ruslands Fordringer til Porten, fordi det har erklæret for Frankerigs og Englands Øine, at dets Armeer brøde op imod det Tyrkiske Rige formedelst en særskilt Russisk Stridspunkt. Vi ville indstændig bede at England og Frankerige aldrig maae blive tvungne til at ansee det for andet end en særskilt Strid.