Berlingske Tidende, 1772-05-01
Under Dato Christiansborg Slot den 12te May har Hans Majest. allern. behaget at udgive en Forordning, angaaende Midler til at forekomme Faare=Sygens Udbredelse i Jsland. Da Hs. M. med megen Ømhed maa erfare, at den landfordærvelige Faare=Pest endnu holder ved i Jsland, uden at noget tilstrækkeligt Lægemiddel derimod er udfundet, og Hs. Mst. derhos tillige meget ugierne maa fornemme, at Hs. Msts. Undersaatter i bemeldte Land, ikke allene af Førstningen have viist største Skiødesløshed, med ikke, saavidt mueligt, at forhindre Sygdommen fra de besmittede Steder at indtrænge sig til de, hvor Naturen har gjort Grændser og Skillerum, at Faren kunde afværges, men endog at mange skal have været saa lætsindige og umenneskelige, at de have bragt smittede Faar ind i sunde Bøigder, hvorved heele Herreder ere af Sygdommen angrebne; ligeledes skal Jndbyggerne paa de Steder, Sygen har overgaaet, ikke være om hyggelige nok for, eller enige om, at afskaffe de Levninger af søge Faar, som endnu ere hos dem, uagtet dog Naturen saaledes har omgierdet dem, at de, naar de ville bruge Flid og Paapasselighed, kunde forhindre Fælledsskab med andre, men de skal have tvertimod indtaget friske Faar iblant de Syge, hvorved de have gjort Plagen vedvarende og uophørlig, dem selv til megen større Skade, end om de, i Steden for 10 Syge, have skaffet sig 2de sunde Faar, naar disse kunde vogtes fra at komme blant andre besmittede; og uagtet en og anden Sysselmand, saavel i de Sysseler, hvor Plagen har begyndt paa Grændserne, som i de andre, hvor den har raset, have søgt at bringe Jndbyggerne til bemeldte nyttige Foretagende, og dertil erholdet de flestes Samtykke, skal dog andre igjen have sat sig derimod; Saa har Hs. M., paa det ikke dette Onde, formedelst nogles Skiødesløshed og Modtvillighed, skal uden Hinder videre udbrede sig, og opsluge det, som endnu kunde være i Behold, samt nyttige Forsøg til Faare Avlingens Oprettelse paa andre allerede ødelagde Steder blive forhindrede, allern. sundet for got at anordne og befale, ligesom Hs. Mst. og hermed byder og befaler: At Sysselmændene skulle, med grundige Forestillinger føre Almuen til Gemytte, hvor skadeligt og ødelæggende det er for hver Mand i sær, og for Landet i Almindelighed, at vedligeholde de syge Faar, allerhelst da Foraars Ulden af disse skal være uduelig, og Jndbyggerne til saare liden eller slet ingen Nytte, hvorfor de, jo før jo heller, medens endnu noget et tilovers, maa foretage sig aldeles at udrydde saadanne syge Faar, saavel der, hvor Sygdommen har brudt ind paa Grændserne af de sunde Sysseler, og det paa saa lang Strækning, at man kan være forvisset om, at Smitten ikke er kommen længere, altsammen med Overlæg og Samtykke af de fleste Bønder, hvilke derom kunde have Kundskab, som og i de Sysseler hvilke Plagen allerede har overgaaet, paa saadanne Strækninger, som af Naturen ere indsluttede og aflukkede, og dette ligeledes med de flestes Overlæg og Samtykke, paa det de siden paa disse Steder indførende friske Faar kunde med anvendt Flid vogtes fra de Syge. Naar de befængte Faar saaledes det ene Aar ere blevne udryddede paa bemeldte Strækninger, foretages Udrødningen. det følgende Aar paa næstgrændsende Strækning, i saadan en Omkreds, som beqvemmeligst kan, med god Forsyn, freedes fra Sammenblandelse med syge Faar, og saaledes fortsættes Ud rødningen Aar efter andet, saa længe Fornødenheden det udfordrer. Saasnart som Faarene paa hvert Sted ere udryddede, foretages de gamle Faarehuuses Ødelæggelse, hvis gamle Tørv henføres paa et afsides Sted, og enten opbrændes eller og ned graves saa dybt i Jorden, at ingen Smitte derved kan foraar saaes, Steenene deraf bortkastes paa lige Maade, eller i det mindste udforedes paa aaben Mark, saaledes, at de ligge blotte for Luften, Vinteren over, og Tømmeret, om det ikke kan anvenges til andet Brug, og nyt ikke kan haves, svides stærk i Jlden, paa det den formodentlig vedhæftende Smitte derved kan forbrændes. Øverst paa Taget af de, i de gamles Sted, opførende nye Faarehuuse, hvilke, naar Gud giver Velsignelse til Sygens Aftagelse og Faarenes Tilvært, maa bygges høyere og rummeligere, paa det ikke Faarene, som hidindtil er skeet, skulle staae alt for tæt tilsammen, hvilket endog allene kan foraarsage Sygdom iblant dem, gjøres en Aabning, helst lang og smaal, at den Heede og Damp, som altid, og allermeest i smitsomme Syger, er skadelig for Faarene, der igiennem kan opstige. Efterat de søge Faar ere nedslagtede, og saaledes udryddede, hvilket skal skee om Efterhøsten, maa friske Faar ikke tages ind igien, førend Sommeren efter. Soffelmandene i de Soffeler, hvor Faare=Sygen ikke er eller haver været, skulle tilholde deres underhavende Sysselers Jndbyggere, at sælge til dem, som have ødelagt de syge Faar, andre friske igien, for den billigste og ringeste Priis, som mueligt er, hvortil de og bør være villige og pligtige, saavel af Medlidenhed over dem, der have taget Skade, som i Besynderlighed for derved at forekomme den overhængende Fare, som og kunde række til dem. Med de nye Faars Forplantning, i hvor lidet Antallet end kunde være, maa underste Flid og Varsomhed iagttages, i sær maa Ulden og Skindene af de Syge være toede, virkede og anvendte til Brug, førend de Friske komme; deres Klæder, som røgte og makke de friske Faar, maa enten være nye, eller og de gamle tilstrækkelig toede og reene, de maa heller aldrig komme paa de Steder, hvor Sygdommen er, for ikke at bringe Smitten med sig; meget mindre maa nogen understaae sig at bringe Uld, Skind eller noget Faar ind fra de besmittede Steder, hvormed Repstiorerne i hver Reyskulle have saa nøye og nidkiær Indseende, som de ville af Hs. M. allern, ansees og agtes nidkiære for deres egen og Landets Velfærd. Hvo som først overhavnske kommer røgen, der maatte handle herimod, skal under tilkaarlig Straf, om det forsømmes og siden bliver bekiendt strax angive det for Repstiørerne, da de indbragte Faar uden Ophold ødelægges. Repstiorerne igien skulle angive det for Syselmanden, og han for høyere Øvrighed, hvorefter StiftAmtmanden haver at indberette Sagen til det Norske Kammer, da den Skyldige skal blive paalagt saadan Straf, som de fortiene der ere Hs. Msts. Befalinger overhørige, og søge u bringe Fædernelandet i Ulykke. Med foranførte Udrødning af de befængte Faar begyndt paa een Tid i Sønder, Nord= og Vester Deelen af Landet, nemlig: i Rangervalle Syssel og Svarfaderdalen i Wadle Sysesamt i de Præstegielde i Bardstrands og Strande Sysselehvor Sygen sidst maatte have begyndt at indsnige sig, og som ligge næst ved de endnu befængte; og naar da et Bøigdelm eller et Syssel er færdigt, foranstaltes Udrødningen i det nærmest tilgrændsende, paa den ved H. 2 anbefalede Maade. Skulle 2de Sysseler nogensteds støde tilsammen, uden at der imellem dem findes noget naturligt Skillerum, som kunde hindre Faarenes Sammenkomst fra begge Sider, skal, efter begge Sysselmænds og Jndbyggernes beste Overlæg, saa lang Strækning med det samme udsees i det andet Syssel, indtil saadant naturligt Modværn kan haves, som, ved Hielp af tilstrækkelig Flid og Vogtning, kan hindre de sunde og syge Faar, Sammenkomst.