Viborger Samler, 1802-09-27
Paris d. 8de September. Nu er Martiniqve, den vigtigste af vore vestindiske Øer, ogsaa givet os tilbage af Engellænderne, der ved denne Leilighed have viist os al mulig Høflighed. Til St. Domingo og øvrige vestindiske Kolonier afgaae immer friske Tropper, for at erstatte Tabet af dem, der ere blevne Offere for Krigen, det uvante Klima, eller den frygtelige Smitte. Stærk Udførsel af Produkter kan man ej i lang Tid vente fra St. Dominge, da der fordres Tid til at bringe Orden og Rolighed tilbage og Sygdomme bortrive saa mange Mennesker. I Gaar var Bonaparte igien i Senatet, og da gav Talleyrand sin Beretning og Følgerne af Adjutanten Hullins Sending til Algier. Deyen viiste sig strax villig til at give os fuldkommen fyldestgiørelse, hvilket sees best af hans Brev til Bonaparte, der lyder saaledes: J den eneste Guds Navn, den Guds Mands, vor Herres, den høje og glimrende Herres, Mustapha Pascha, Dens af Algier, hvem Gud holde i Ære. Til vor Ven Bonaparte, første Konsul for den franske og Præsident for den italienske Republik. Jeg hilser Dig; Guds Fred være med Dig. Dernæst melder jeg Dig, min Ven, at jeg har erholdt og læst Dit Brev af 29de Messidor. Det blev mig overleveret af Generalen i Dit Pallads og Din Vekil, Dubois Thainville. Jeg svarer Dig Punkt for Punkt. 1. "Du klager over min Reis Ali Tatar. "Skiøndt han er en af mine Joldacher, har jeg dog ladet ham fængsle til Dødsstraf. J det Øieblik han skulde henrettes, bad din Vetil, i Dit Navn og paa Dine Vegne, om hans Benaadning; jeg har givet ham den. 2. "Du fordrer af mig den neapolitanske Polacre der som Du siger, er tagen under Frankrigs Kanoner. Underretningerne, Du derom har erholdt, ere urigtige; dog har jeg efter Dit Ønske overleveret din Vekel18 Kristne, som vare ombord paa dette Skib. 3. "Du forlanger et Neapolitansk Skib, der er løbet ud fra Korfu med fransk Fragt." Man har paa samme ej fundet noget fransk Dokument; dog har jeg efter Dit Ønske, overleveret Din Vetil Mandskabet. 4. Du fordrer den Reis afstraffet, som hertil har opbragt tvende af den franske Republiks Skibe." Efter Dit Ønske har jeg afsat ham; men maae tillige melde Dig, at mine Reiser ej kunde læse enropæisk. De kiende blot de sædvanlige Passe, og de franske Krigskibe maae derfor herefter tilkiendegive sig for mine Korsarer ved et Slags Signal. 5. "Du forlanger 150 Mennesker, der som du siger, skal være i mine Stater." Af disse er ikke een der. Gud har vildet at de skulde omkomme. Dette har bedrøvet mig. 6. "Du siger, at der gives Mennesker, hvis Raad sætte Spliid imellem os." Vort Venskab er fast og gammelt, og alle, der ville sætte Spliid imellem os, skulle intet udrette. 7. "Du forlanger, at jeg skal være Ven af den italienske Regiering." Efter Dit Ønske vil jeg agte dens Flag lige med det franske. Havde en anden gjort mig saadant Forslag, vilde jeg ei have antaget det for1 Million Piastre. 8. "Du har ei vildet give mig de 200000 Piastre hvilke jeg har fordret af Dig, til Erstatning for det Tab jeg for Din Skyld har lidt." Enten Du giver mig dem eller ej, skulle vi dog stedse blive gode Venner. Man maae komme og siske Koraller, som forhen. Det afrikanske Kompagnie skal nyde sine forrige Rettigheder. Jeg har befalet Beyen af Konstantin, at give det al Beskyttelse. 9. "Jeg har nu fyldestgjort alle Dine Fordringer. Du vil da og fyldestgiøre mine. Jeg beder dig altsaa at befale, at de Nationer, som ere mine Fiender, ej skulle kunde fare med Dit eller den italienske Republiks Flag, at ingen Misforstaaelse skal opkomme imellem os, da jeg stedse vil være Din Ven. 10. Jeg har befalet min Reis, at agte det franske Flag i Søen. Jeg vil straffe den første der opbringer det i min Havn. Skulde der i Fremtiden reise sig nogen Misforstaaelse, da skriv til mig, og alt skal afgiøres i det Gode, Jeg hilser Dig, Gud opholde Dig i Ære, Algier, den 13 i Maaneden Rablad Ewel i Aaret 1217 i Hegira.