Kiøbenhavns Postrytter, 1786-06-09
Kiøbenhavns Aar. Aar. man Post-Tidende Ham, i Fredagen, den 9 Junii. deraf udgives ugentlig 2de Stykker, ved P. M. Hopstner. Hs. Majestæts Kongen af Sverrigs Tale ved Rigsdagens Aabning i Stokholm, den 8de Maji 1786. Velbaarne, Ædle og Velbyrdige, Ærværdige, Værdige, Vellærde, Ærbaarne, Forstandige, Velagtede, Ærede og Redelige Gode Herrer og Svenske Mænd, Det skeer altid med den varmeste Følelse, at Jeg modtager Eder for Thronen; og de Timer ere de behageligste i mit Liv, naar Jeg i troe Undersaatters Skiød udøser Mine faderlige Bekymringer for deres Vel. Otte Aar ere nu snart forløbne siden Eders sidste Sammenkomst. Fred og Roe har vedvaret saa vel uden som inden for Rigets Grendser. Enighed og Fortroelighed imellem Mig og Eder befæste Rigets Sikkerhed, og sætte Skranker for dem, der, efterdi de misunde os for vor Enigheds Skyld, gierne havde Lyst at forstyrre vor Sikkerhed. – Thi hvo tør vove at foruroelige et forenet Folk, der, alle for een, og een for alle, have eet og samme Øiemeed, Villie og Tanke: Fædrenelandets Uafhængenhed og Ære, have Mine Forgængere undertiden kaldet Eder sammen, for med Eders Hielp at hævne Rigets Ære, antage Os Vore Bundsforvandte imod Vold, og understytte dem, beskytte vore Troesforvandte imod Samvittighedstvang, forsvare Vore Grendser, naar de bleve overfaldne af Fiender a., saa ere J nu allene sammenkaldte derfor, at J med Mig skulle overlægge om Vort fælles Bedste. – Det er ikke for at forlange nye Tribut, ikke for at aftvinge Eder nye Paalæg, at jeg har indbudet Eder. Jeg er fornøiet med dem, J give Mig; de kunne, naar de anvendes med Forsynlighed, afhielpe Rigets Fornødenheder. Min Hensigt er, tilligemed Eder at tænke efter over Eders eget Vel, og at udfinde Midler til at befrie Eder fra Hunger og Nød, da Riget er blevet trykket ved saa haard Aaringer – ikkun det er Hensigten, for hvilken Jeg har kaldet Eder hertil. Har Min Regiering været velsignet af Himmelen med bestandig Fred, have nyttige Indretninger kunne befordres; er al den Ulykke, der truede Riget ved Min Fader Død, bleven adspredt, kan Jeg nu anden Gang tiltale et frit, uafhængende, forenet Folk, er alt dette, næst Guds Naade, Min Gierning, saa har dog den Omskiftelse, de følger Menneskeligheden, ikke kunne afsondres fra Vo Skjæbne. Jordens Afgrøde, den første af alle Rigdomme, har næsten i tre Aar været forholdet for Os; og denne Mangel har ikke lidet forøget Min Krones Værdighed. Thi Eders Nød, Mine kjære Undersaatter, et Min Nød, og Eders Ære og Lykke er uadskillelig fra MinDen Omhyggelighed, Jeg har anvendt, for at forekomme Følgerne af disse haarde Aaringer, den store Hielp, Jeg stræbte at vise de Nødlidende, er Eder allerede bekiendt ved sine Virkninger. J have deraf kunne see Min Omsorg, for Eder. - Af de Beretninger, Jeg skal lade meddele Eder Selv og Eders Medbrødre i det ængere Utskot, ville J erfare, hvor stor denne Hielp har været, og hvor angelegent det maatte være for Eder Selv, at stemme overeens med Mig i Henseende til de Midler, der kunde giøre noget til at forekomme saadanne Bekymringer for Fremtiden. De adskillige Udveie, som Jeg har valgt, og som Jeg skal lade forelægge Eders Medbrødre i det ængere Ut skot, ville sætte Dem i Stand til at indsee, at, omendskiønt Mennesket ingen Magt har over Naturens Forandringer, kan den menneskelige Forsigtighed dog forekomme de trykkende Virkninger af disse. J see altsaa heraf, at Jeg har kaldet Eder sammen blot for Eders eget Bedstes Skyld, og at hverken Ærgierrighed, eller Pengegierrighed, eller nogen anden Bevæggrund, der ikke kan bestaae med Rigets Velfærd, har bestyrket Mig i denne Beslutning. – Thi Riget har Fred med sine Naboer. Jeg har vedligeholdt den oprigtige Fortroelighed med dets ældgamle Venner, og forskaffet det de andre fremmede Magters Agtelse ved en Krigsmagt, som er i Stand til at beskytte det, og ved en Søemagt, som allerede har betrygget dets Handel: to Grundpillere, paa hvilke Rigets Fred, Anseelse og Sikkerhed beroe. Foranledige nu saadanne Aarsager Rigsdagen, saa blander sig tillige en lige saa kiær som om Følelse i Bevæggrundenne til Eders Sammenkomst, denne nemlig, at vise Eder det Barn, der paa saa mange Maader kan ansees for Eders; og at lade Eder see, J som til sin Tid vare Vidner til Hans Fødsel, hvad Fremgang Han giør, paa det J kunne bedømme, hvad Haab J tør giøre Eder om Ham for Fremtiden. Jeg anseer det for en Lykke, at det første, der viser sig for Hans uskyldige Øine, og i disse spæde Aar, da Hierte og Siel endnu ere i Stand til at modtage alle de Følelser, der først røre dem, maa giøre et desto dybere Jndtryk, at, siger Jeg, det første, Hans spæde Øine have Leilighed til at see, er denne Forening imellem et frit, men imod Lovene lydagtigt Folk, og en til Lovene bunden, men Magt havende Konge, og at dette store Mønster opfylder Hans Hierte fra Hans Barndoms Aar af med Høiagtelse for Regieringsformen og for Nationen, som og, at, da Fødselen og Lykken har ophøiet Ham saa langt over andre, Han da fra Sin Barndom af kiender den Agtelse, Han er et frit Folk skyldig, og veed, at, naar Han engang af Forsynet modtager Sverrigs Krone, Han da allene ophøies saa meget, for at virke med til sit Folks Lyksalighed. – J disse Grundsætninger, som aldrig kunne rokkes, er Han underviist, da han lærte at kiende sine Forfædres, de store Svenske Kongers, Bedrifter. Men da Han nu Selv har Leilighed til at kiende det Folks Værd, Han i sin Tid skal regiere; saa blive dette Mønster med levende Exempler befæstet i Hans Hierte, og da skulle Mine Ønsker og Eders Forhaabninger være opfyldte. Med disse patriotiske Hensigter har Jeg forsamlet Eder; og med dem aabner Jeg i Dag denne Rigsdag. Denne Tænkemaade, som Jeg har viist Eder i Mit hele Regierings Løb, skal befæstes og forplantes i Min Slegt ved Eders Tillid til Mig, lige saa meget som ved Eders Enighed, Eders Høiagtelse for Lovene, og den Fred og Fortroelighed, der hersker i Eders Beraadslagninger. Af de Propositioner, Jeg nu vil lade forelæse Eder, ville J erkiende, at alting sigter til Rigets Velfærd og til Eders varige Bedste. Jeg ønsker Eder den Høiestes Naade til Eders Berraadslagninger, og bliver Eder, alle i Almindelighed og enhver i Særdeleshed, med al Kongelig Naade og Hyldest bevaagen.