Berlingske Tidende, 1834-09-03
Det var en Prinds af min Familie- siger Don Pedro ikke uden den dybeste Kummer kan jeg omtale dette, men seer mig dog nødt dertil; det var en Prinds af min høje Familie, en utaknemlig og udartet Broder, som opmuntrede og befordrede Rebellernes Bestræbelser, for at bestige en, paa Forræderie, Uredelighed og Meeneed grundet Throne. Videre viser Regenten, hvorledes den omtalte Prinds havde traadt med Fødder alle sine Eder og Lefter, sine helligste Forpligtelser til Dronningen, og den, ved hans Udnævnelse til Regent, ham beviiste Tiltroe; hvorledes han, ved at sammenkalde et let Phantom af National-Repræsentation, havde ladet sig udraabe til Konge, og saaledes sat Kronen paa sit Uretfærdigheds-Værk, hvorledes Tu finder af hæderlige Borgere paa Skafottet, i Fængslet, eller ved Forviisning til fjerne Egne vare blevne Offere for Tyranniet, og hvorledes alle Borgere vare blevne hjemsøgte af Skræk og Bestyrtelse; hvorledes ingen redelig Mand havde været sikker for Regjerings-Spionernes Huusundersøgelser, for Pøbelens Forfølgelser: og for Rov og Mord, medens Misdæderne ei alene turde regne paa Strafløshed, men endog paa Regjeringens bifald. – Paa Kant selen, vedbliver han, jeg gyser ved at udtale det; men J vide det, og hele Verden veed det, at jeg taler Sandhed, foran de hellige Altere, midt imellem høje Mysterier prædikede Tjenerne af hiin Kjærlighedens og Fredens Gud Mord – som et Frelsens Værk, og forkyndte det forbansede Folk et nyt Evangelium – af Forfølgelse, Blod og Død, Jntet Sted var Sikkerhed, at finde, ingen Tilflugt, undtagen for Skurkene, der udmærkede sig ved deres Grusomhed og Blodtørst. Efterat Regenten har omtalt, hvorledes han fra Brasilien stod sine Landsmænd bi efter Evne, berører han med flygtige Ord sin Frasigelse af den brasilianske Throne. Med Begejstring taler han om den uforanderlige Beslutning, han alt dengang havde fattet, trods alle Bestræbelser af Despotismens talrige Tilhængere, og trods en, over hele Europa udbredt Forenings Magt, der kalder sig conservativ, at stille sig i Spidsen for de loyale Portugisere, for at gjenoprette Nationens Ære, sin Datters Throne og det undertrykte Portugals Frihed. Jeg overtog siger han - Regentskabet over Kongeriget i Dronningens Navn, fordi hiin Plan trængte til en stedse nærværende, stedse virksom og stedse vagtsom Middelpunkt. Som den første Soldat traadte jeg ind i den tappre National-Hærs Rækker, og havde den Glæde, at see, at den constitutionelle Friheds Venner strømmede til mig fra andre Lande, overtydede om, at den constitutionelle Sag i Portugal ogsaa var deres Sag. Han giver nu et historisk Overblik af Begivenhederne, af Landingen i Porte, af denne Stads herviske Modstand og exempelløse Opoffring ofve, indtil Jndtagelsen af Lissabon, hvis Jndvaanere han ligeledes tildeeler den tilbørlige Roes, og beskriver derpaa korteligen de senere Begivenheder lige indtil Usurpationens totale Tilintetgjørelse og indtil Anerkjendelsen af Dronningen i hele Rigets Omfang. Han lover at forelægge Cortes Fjendens Capitulation og det andet Amnesti-Decret. Herefter forkynder han Regjeringens formelige Anerkjendelse af England, Frankerig, Spanien, Sverrig, Belgien og Danmark. Alle andre Nationer. – hedder det videre – ere i Fred med os, og jeg venter af Retfærdigheden, af den oplyste Politik og dens Styreres Redelighed, at de uden videre Vanskeligheder ville gjenoprette deres tidligere Forhold til Portugal, og knytte det endnu fastere. Det romerske Hof vil sikkert ej være det sidste til at fatte en saa retfærdig og heldbringende Beslutning, idet vi kunne rose og af, ej at være de sidste blandt dem, der ære de Troendes fælleds Fader og den catholske Christenheds Middelpunkt i sammes Overhoved, til hvem vi ved Troens og Religionens hellige Baanduopløseligen ere knyttede. Endvidere omtaler han QuadrupelTractaten af 22de April d. A., afsluttet med Spanien, England og Frankerig, hvilke trende Stater, saavelsom Belgien, Portugal er særdeles Tak skyldig for deres venskabelige Forhold, og især den spanske Regjering for dens Troppers Jndrykken paa portugisisk Grund. Han opregner dernæst de vigtige Forholdsregler, der alt ere trufne under hans Regjering, saasom: Omdannelsen af Retspleien, af den offentlige Forvaltning og af Militair-Væsenet, Erklæringen af Lissabon og Porto til Frihavne osv. Ophævelsen af samtlige Munkeklostre omtales paa følgende Maade: Disse Anstalter vare, naar man betragtede dem fra Religionens Synspunkt, aldeles fremmede for den oprindelige Hensigt med deres Stiftelse, og næsten udelukkende beherskede af Kjærlighed til verdslig og timelig Fordeel, som de dog foregave at foragte. Betragtede fra den politiske Synspunkt, vare de udartede Corporationer, der vare blevne ligegyldige for Medborgeres Vee og Vel, og ivrige Tjenere af Tvangsherskabet, til hvis Gunst de beilede, Portugal kan for det meste tilskrive deres Jndflydelse paa Jndividuer og Familier, hvis Hemmeligholdelse var desto farligere, sine sidste Lidelser. Rigtignok findes i enkelte Medlemmer ærværdige, men sjeldne Undtagelser. Han forkynder nu, at de enkelte Ministre skulle fremlægge deres Regnskaber, og berører med Tilfredshed de trufne Finants-Forholdsregler, Stats-Creditorernes punktlige Betaling og Afskaffelsen af Papirspenge, hvilke Dronningens Regjering havde forskaffet et ærefuldt Navn paa alle europæiske Børser. Han retfærdiggiør Suspensionen af Chartets 145de Artikel ved de overordentlige Omstændigheder, med den bemærkning, at samme ej var blevet misbrugt; men anbefaler dog denne Gjenstand til Cortes's Berraadslagning. Efter nogle Ord, betræffende Coloniernes Tilstand, der næsten samtlige have erklæret sig for Dronningen, gaaer han endelig over til Hovedgjenstanden, der skulle beskjæftige Cortes Opmærksomhed: 1) Om Regentskabet skal fortsættes indtil Dronningens Fuldmyndighed, eller ej, 2) At treffe de meest passende Forholdsregler til H. Ms. Formæling med en fremmed Prinds, Ligeledes vil det findes nødvendigt, at bestemme Stridskræfternes Antal til Lands og til Søes efter Chartets Art. 15 – Afsn. 10, med Hensyn til Landets indvortes Tilstand, uden at glemme en forbundet Nabo-Nations critiske Stilling, hos hvilken en Prinds nylig er optraadt som Prætendent, for atter at oppuste Borgerkrigens næsten udslukte Flammer. Endelig anbefaler han Cortes til Overveielse: Love til Regulering af Pressefriheden, af Ministrenes og Statsembedsmændenes Ansvar, af Boligernes Sikkerhed, af Expropriationen til det almindelige Bedste, af den offentlige Underviisnings Organisation, samt Studierne i alle deres Grene, af fromme og velgjørende Stiftelser, af Manufactur, Handel og Kunsters Befordring, især Landbovæsenets, og fremfor Alt – af den højst mulige Forbedring af de hiin Side Havet liggende Besiddelser. J en særegen, til Depiterede Kammeret rettet Paragraph, forkynder Don Pedro Fremlæggelsen af Budgettet, saavelsom af en Beretning over Statscassernes Tilstand, og anbefaler Forholdsregler til at bi staae Regjeringen i dens Pligters Opfyldelse. Værdige Pairer, af Kongeriget, J, den portugisiske Nations Afsendte – hedder det mod Slutningen – "Jeg deler Eders inde lige Glæde, og den hele Nationens Glæde over vort Fædrelands Redning, over det constitutionelle Chartes Fornyelse og over Gjen oprettelsen af vor høje Dronnings Throne. Med Velbehag seer jeg Eder forsamlede omkring mig, beredte til at anvende Eders Talenter og Jver til at befordre Kronens Glands, og til at hæve Portugiserne til den Rang, der tilkommer dem blandt de civiliseerte Nationer. Hvad mig angaaer, da forbeholder jeg mig kun den Roes, at have stillet mig i Spidsen for en saa tapper og hæderlig Nation og for National-Hæren, og i Forening med dem at have virket til Opretholdelsen af min inderligt elskede og agtede Datters Rettigheder, og af en Nations Rettigheder, der saa hæderlig har udmærket sig ved sit Heltemod i Krig og ved sine Dyder i Fred.