Norske Intelligenssedler, 1780-03-22
Vor gamle Danske Philologus Peder Syv er, i sine Betænkninger om der Cimbriske Sprog, Khavn. 1663, af den Meening, at det Ord Dimmel nedstammer fra Dimmer, der bemærker Mørke, eller Mørkhed. Derimod har, en Jslandsk Skribent vildet hidlede Navnet fra Klokkernes Taushed og Dumhed, fordi de i de Dage for Paaske ei bleve ringede, og derfor, siger han, blev ogsaa den heele Uge kaldet Dybil-Vekar, den dumme Uge; thi i de Dage, saa længe Klokkerne ikke brugtes, havde de en Fiæl, som de sloge paa med en Træe Kølle, naar de vilde sammenkalde Folket til Kirke-Tienesten. Disse tvende Skribenteres Meeninger, finde vi, at vores lærde og berømmelige Salig Hr. Etatsraad og Professor Gram har anført og prøvet i sin grundige Afhandling om Dimmel-Uge, hvilken er indført udi den anden Deel af det Kiøbenhavnske Selskabs Skrifter, Side 157 til 1770, hvor han tydelig forklarer og bestemmer Ordets bemærkelse og Oprindelse; De, der eye Samlingen af dette lærde Selskabs Skrifter, kan deraf ei allerne lære at tænke og tale ret og tydelig, men de maae og med Fornøyelse tilstaae, at jo meere der i alle Slags Materier skrives i Fædernelandets Sprog, jo meere udbredes ogsaa Videnskabernes Fremvext, og Sprogets Dyrkelse. Ovenmeldte Hr. Etatsraad Gram holder da for rettest, at Dimmel-Uge bliver det samme som Mørke-Uge, og at den saaledes er kaldet, fordi i denne Uge lige fra Onsdagen og indtil Paaske-Aften blive overalt i de Catholske Kirker de store Lys slukte, hvilke ikke tændes igien førend om Løverdag Aften, jo han erindrer og tillige, at Kirke-Tienesten, fra Dimmel-Onsdagen indtil PaaskeAften blev kaldet i Latin Tenebræ, hvilket ellers aldrig nogen anden Tids Kirke Tieneste det heele Aar igiennem er bleven kaldet. Hos de Romersk-Catholske i Tydskland kaldes bemeldte Tieneste, i samme Uge, die dunckele Mette. Men vi ville nu gaae fra Navnets bemærkelse, og videre undersøge, om der ej kunde være en anden og gyldigere Aarsag, end de opregnede, hvorfor bemeldte Uge har i gamle Dage været kaldet den mørke Uge. Den forommeldte lærde Peder Syv giør sig den Tanke, at det kan være, i Henseende til det usædvanlige Mørke, der skeede udi Christi Lidelse. Vist nok er det, at den Dag, paa hvilken Christus døde, kan med Rette kaldes den Mørke Dag; thi det kan bevises, at just paa samme Dag indfaldt en tredobbelt Formørkelse, først den overnaturlige i Solen, der varede i 3 Timer, og den deraf flydende og begribelige i Maanen og Planeterne, men dertil kommer og den tredie, som nogle have været saa curieuse at udregne, at samme Aften Klokken 6, omtrent ved Solens Nedgang, skal have været en ganske naturlig Maanens Formorkelse. Men i hvor mørk denne Uge end har været, saa kand vidog med oplyste Øyne see igiennem dette Mørke, og glæde os over den fuldkomne Forløsning, vi ved Jesu Lidelse og Død have erlanget. Ja, hvor mange mærkelige Ting ere ikke skeedte paa hver Dag i sær i denne vigtige Uge, () Og skulle da vel disse Betragtninger ikke være en hellig Opmærksomhed værdige, Jo al Viisdom er Daarlighed, naar den ikke helliges ved Jesu Lidelsers Betragtning; thi hvad kand dog vel føde sundere og saligere, større og overflødigere, Mængde af Tanker, end Kundskab om den Frelsere og hans Opoffring for og, der i denne Uge har bekræftet Pagten med mange? Evige Forbarmer, lad os aldrig glemme, at vi ere dig for vor Udfrielse af Mørkhedens Magt evig forbundne til oprigtig Tak og bestandig Kierlighed; (1) Dette kand i sær efterlæses udi Hr. Mag. Mossins grundige Forberedelse til den Et liske Historie udi den anden Deel af hans Huus=Postill fra Side 29 til 42.