Aalborg Stiftstidende, 1835-02-23
Det begynder igjen at blive stille med Rygterne om en Forandring i Ministeriet; maaskee kan dette have sin Grund i en vis Agegyldighed for den indre Politik, som daglige mere og mere synes at forkynde sig hos Folket. Denne Ligegyldighed betragtes af Regjeringens Organ som et Beviis paa den Tillid, som Nationen sætter til Regjeringens Viisdom og skulde altsaa gielde som et Beviis for Regieringens Kraft; de uafhængige Journaler derimod ville deri netop see Beviser for den samme Regierings Svaghed Det er siger Bladet National - en almindelig anerkjendt Sag, at det nærværende Regierings=System ikke lader sig modificere i en, med Folkets overeenstemmende, Aand! uden at staae Fare for, aldeles at kuldkastes. Deraf følger, da, at Kongens Prærogativ til at udnævne Ministre kuns har en meget snever Kreds at vælge i. Der gives ikke ret mange brugbare Mænd, som kunne have Lyst til at overtage Ministerposter i et Regjerings-System, ved hvilket de, uagtet den Grundsætning, at Kongen hersker, men hans styret ikke, de roi regne, mais il ne gouvernes pas) blive satte i en langt mere underordnet Stilling end nogen absolut Monarks Minister. En Saadan har i det absolute Monarkier næsten altid sine eiendommelige Regierings=Grundsætninger, som han hos sin Monark veed at gjøre gieldende og at sætte igjennem. En slig Selvstændighed i Anskuelser og Forholdsregler taaler derimod Ludvig Phillip ikke hos sine Ministre, som han kun under dens Betingelse hæver til deres Poster, at de aldeles fornægte den egne Regjerings=Ideer, de muligen kunne have. Dette veed Nationen og den har derfor fuldkommen Ret i at blive ligegyldig ved de idelig tilbagevendende Rygter, snart om denne, snart om hiin Forandring i Ministeriets Personale. Men Regjeringen og dens Organer have Uret, naar de villese udtyde denne Ligegyldighed til deres Fordeel, og forsøge den Paastand, at Nationen ikke meere vil bekymre sig om dens indre Politik, men blot befatte sig med sine materielle Jnteresser. Den yndre bourbønske Linie ønsker ligesaa gjerne frie Hænder, som den ældre, og smigrer sig derfor med den urigtige Formening, at den vinder i Styrke efterhaanden som Nationen holder op at interessere sig for Regjerings Anliggenderne. Men Restaurctionen nærmede sig, netopilformedelst denne Nationens Jndifferentisme, sit Fald, thidet var ifølge denne, at den troede at kunne vove Alt. Naar Folkets Stemme tier, saa skeer det, fordi det med Ringeagt gelseer ned paa Det, som skeer fra Oven, uden dets Medvirkegning, mod dets Jnteresse og Sympathier. Folket veed re godt, at en saadan Færd kun kan være forbigaaende, og at byder maa indtræde en eller anden Begivenhed, ved hvilken Folket faaer Anledning til at bryde frem med sin Villie, der i da bliver saameget stærkere, jo længere den har været upaalagtet, og jo snævrere Grændser man har sat for dens Attring. Derfor see vi i denne Folkets Ligegyldighed et Tegn et paa, baade at Regjerings=Systemmet er svagt og at det nærmer sig sin Oplysning. En Regjering er kun da virkelig stærk, naar den uden Fare kan fremme det politiske LivsUdvikling i videste Omfang. De nordamerikanske Fristaters Exempel er herfor det kraftigste Beviis. Hvor gives der en stærkere Regjering end de forenede Staters, som formaaer at beherske et umaadeligt Gebeet og en høist talrig Befolkning, uden nogen staaende Hær, uden noget politisk Politi og uden alle de Tusinde byrdefulde Forsigtigheds-Anstalter, som af Regjeringerne i det gamle Europa holdes for uundværlige, naar der ikke skal vendes op og ned paa Alting: Denne samme Styrke skylder Regjeringen i Washington det politiske Liv, i hvilket hele Nationen tager Deel og den uafbrudte Medvirkning til de offentlige Anliggenders Gang, som er fælleds for alle Borgere. J Nordamerika interesserer hele Folket sig meere for de sædvanlige Valg at den Communal-Bestyrelse i en af de større Stæder, end man i Frankrig interesserer sig for Valget af Deputerede eller for Udnævnelsen af Ministre, ja mere end man her vilde interessere sig for en Omskiftning af Statsoverhovedets Person. Grunden hertil er ganske ligefrem den, at Valgene i Amerika ere Afpræget af den offentlige Mening, at de hentyde paa Overvægten af Tilhængere til dette eller hiint System, medens man i Frankrig, ved lignende Leiligheder, i gen Række af Aar kun har taget smaalige Hensyn paa Jnteressen for dette eller hiint Jndividuum eller den Corpostration, til hvilken det henhørte. Ministeren Thiers havde tiltænkt sin Svigerfader en Post ved Skattevæsenet i Seine=Departementet, som indbringer 130000 Specier aarlig, men da den offentlige Mening erklærede sig meget lydelig mod denne Nepotisme, har Svigerfaderen maattet lade sig nøie med en noget mindre indbringende Post i Departementet du Nord.