Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-02-04
Med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene Den Græske Revolutions Historie. (Slutning.) Maurocordatos havde imidlertid giort en fordeelagtig Diversion for Grækerne ved at giøre det projekterede Jndfald i Epirus; kun med 2000 Mand rykkede han ind i Landet i Enden af Juni, leverede Tyrkerne den 2den Juli en lykkelig Fægtning ved Combotti, hvorved den nye Taktik blev brugt med Fordeel; derimod mislykkedes en Diversion, som Markos Bozaris vilde foretage sig til Sulioternes Understøttelse formedelst en gammel Græsk HøvdingsGogos Forræderie, som underrettede Tyrkerne derom. Hans hemmelige Forstaaelse med Tyrkerne gav sig endnu mere tilkiende i Træfningen ved Peta en Landsbye i Nærheden af Arta hvorhen Norrmann var marscheret med Hoved-Corpset. Træsningen forefaldt den 4de Juli, og da Grækernes liden Armee blev overfaldet af 6000 Tyrker og Gogo tog Flugten i Begyndelsen af Slaget, saa bleve Grækerne slagne uagtet de Philhelleniske Troppers overordentlige Tapperhed. Grækerne maatte trække sig tilbage, men Nederlaget havde ingen videre farlige Følger; thi de Tyrkiske Anførere Redschid Pascha og Omer Vrioni, vare indbyrdes uenige og foretoge sig ikke noget. Jmidlertid vare Grækerne blevne forstærkede af en Mængde Akarnanier, som havde taget Flugten til den Joniske Øe Calamos men som den Brittiske Gouverneur Maitland tvang til at vende tilbage til deres Fædreneland. Jmedens dette gik for sig til Lands vare Grækerne heldige til Søes: Den Tyrkiske Flaade lod sig Bugten ved Argos og ved Spezzia, sætte i Skræk af den Græske, og tog med Feighed Flugten til Tenedos; der blev den i November stærkt beskadiget af Storm, det lykkedes Canaris atter at sprænge et Orlogsskib paa 74 Kanoner i Luften og nu vendte den tilbage til Dardanellerne. – Sulioterne havde efter det tapperste Forsvar seet sig nødte til at capitulere under Engelsk Mægling og nu saae OmerVrioni sig istand til med 13,000 Md. at trænge frem imod Messolongi, Maurocordatos havde begiver sig til denne Fæstning overdraget Commanden over den Græske Armee til Varnakioti; men da denne havde gjort sig skyldig i Forræderie, og Armeen var næsten aldeeles opløst, saa havde Maurocordato intet tilbage at gjøre end at opbyde alt forat forsvare denne Fæstning, som dengang var kun lidt befæstet og halv aaben, og kun slet forsynet med Artillerie og Krigsfornødenheder. Han havde ikke meere end 500 Mand hos sig og Fæstningen blev udenfra angrebet af 13,000 Tyrker under Omer Vrionis og Redschid Paschas Commando, som desuden bleve til Søes understøttede af nogle Skibe under Jussuf Paschas Anførsel; desuagtet lykkedes det ham efterat Botzaris havde bragt ham nye Understøttelse fra Morea, ved de Tyrkiske Anføreres indbyrdes Uenighed og Mangel paa Klogskab, og ved at gjøre Diversioner i Ryggen paa Tyrkerne at tvinge dem til at ophæve Beleiringen i Januar 1823; kun den halve Deel af den Tyrkiske Armee kom tilbage til Epirus. Maurocordatos sørgede nu for den indvortes Organisation i denne Stad, og for at sætte den i et tilstrækkeligt Forsvars Tilstand imod alle Angreb, da man nu indsaae dens Vigtighed, som ogsaa blev fuldført inden 3 Maaneders Forløb; hvorpaa han begav sig tilbage til Peloponnes.