Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-09-03
Politisk Oversigt. Frankerig. Den officielle "Moniteur ignorerer aldeles, at Kattemusikken i Caen har specielt gjældt Hr. Guizot. Der har - siger det fornemme Blad - i Caen været gjort et skjændigt Forsøg paa at bryde den offentlige Fred. En Hob af henved 30 ( see Gaarsavisen!) elendige Personer ankom med Piben og Skrigen, udenfor Præfekturboligen, hvor Generalconseilet (hvis Præsident Hr. Guizot agerede) afholdtes. En Patrouille adspredte øieblikkelig Rolighedsforstyrrerne og fængslede To af dem. Den offentlige Foragt har hurtigen brudt Staven over dette latterlige Foretagende. Den følgende Dag vare Urolighederne af en betydningsfuldere Art: Lygterne saavelsom Vinduerne i Theatret bleve indslagne. Hr. Guizot forlod samme Dag den utaknemmelige By Caen og reiste tilbage til Paris. - Saaledes hilses Ministeren Guizot i de franske Stæder, men hvorledes modtages hans Forgjænger, Thiers, i det oplyste, dannede Tydskland, Thiers har seet Rhinen, hvor han, som han selv har yttret, hellere vil omkomme end i en Rendesteen i Paris. Om Smagen kan der ikke disputeres, men de Fleste ere i denne Sag vist enige med Hr. Thiers. Ved et ganske forunderligt Tilfælde, derkun kan forklares ved den preussiske Censur, har den preussiske Journallitteratur faaet hele det preussiske Folk indbildt, at Thiers som Minister har havt isinde, at erobre hele Tydskland, Kun den politiske Censur kan forklare det Ubegribelige i, at et heelt Folk kan ligesom tages ved Næsen og blive saaledes omdreiet, at det ikke kan skjelne Sort fra Hvidt. Men Man maa nu sige om Trykkefriheden i Danmark hvad Man vil, saaledes have vi det dog ikke her: Journalisterne have dog i det Mindste Lov til at have Respekt for den historiske Sandhed. Da Thiers rustede Frankerig, var dette i Sandhed nødvendigt: 4 Magter havde allieret sig, og Jngen veed, om ikke Rusland, tænkte paa at realisere den Plan, (at marschere mod Paris), som for henved 10 Aar siden ikkun kuldkastedes ved den polske Opstand. Men at Thiers rustede sit Fødeland, for at værge det imod en eventuel Jnvasion, det ansee Preusserne for en Erobringsplan imod Tydskland, Fjernet fra Stridspunktet, kan en dansk Mand ikke andet end lee, naar han i høittravende tydske Aviser læser, at Studenter (vi sige med Villie ikke: Studenterne) i Berlin have havt isinde at bringe Thiers en Kattemusik, fordi han i sin Tid har paatænkt at æde hele det gamle hoch vurdige Germanien til en kold Frokost. Med hvilken bagvendt Jalousie at Man i Tydskland betragter Frankerigs Færd, kan bedst skjønnes af de tydske Aviser, der dagligen rive ned paa Alt hvad der kommer fra hiin Side af Rhinen. Rhinen, ja denne skjønne Flod er desværre blevet misbrugt til paa Papiret at danne et svælgende Grændsedyb mellem to ved Naturen beslægtede Nationer Fanatiske tydske Journalister have faaet hele det tydske af saamange Folkestammer bestaaende Folk indbildt, at Frankerig vil lade sine Hære gaae over Rhinen. Souverainerne i Tydskland ere godt tjente med at deres Undersaatter have denne Tro: heller tænke paa Frankerig, heller hade Frankerig, heller mindes Napoleons vundne Feldtslag, end tænke paa hvorledes Man igrunden har det hjemme. Den gamle Talleyrand har vist lært de tydske Fyrster, denne Politik. Rhinen, det er det Punkt, hvorom hele den tydske Politik dreier sig, ligesom den østeuropæiske og levantiske Politik dreier sig om Besiddelsen af Dardanellerne. Da Thiers lod sig forlyde med, at han vilde bereise Tydskland og paa Veien drikke et Glas Vand af den hellige Rhinflod, forfærdedes Tydskland og den udødelige Digter Becker skrev sin om muligt endnu mere udødelige "Sie sollen ihu nicht haben." Men der gives Tider, hvor Folkene paa en ubegribelig Maade lade sig skuffe med Hensyn til Politiken; for Øieblikket er det kun den eensomme Historiegrandsker, der med et bekymret Blik forfølger Ruslands Politik, som saa snildt vidste at lokke Preussen og Østerrig over paa sin Side, ja selv at drage det ved Talleyrands Genie forsynede Bretland fra den gode Sag, fra Alliancen med Frankerig. Paris er dog Europas Hjerte og Hoved: derfra udgaae de frie Jdeer, der skulle lyksaliggjøre de andre Stater, naar disse Jdeer, vel at mærke, blive luttrede og afpassede efter de forskjellige Staters Tarv. Men dette kan Man ikke sige om St. Petersborg eller Moskau, Man vil, naar Man tænker paa Pariseren og Moskowiteen, saa gjerne mindes Begrebet om Antipoderne. Men en total Forvildelse med Hensyn til et sundt System i Potitiken er det, som bringer vore Brødre i Holsteen og det sydlige Slesvig til at stirre hen paa det tydske Forbund, som paa en forjættet Stat: i hiint Himmelstrøg torde der muligt være mere at ønske, end at haabe. Et ganske andet Haab, en dunkel, men muligen engang i Tidernes Løb iværksættelig Jdee, ligger derimod for Danmark til Grunden for den af Fleerheden maaskee overseete og ringeagtede Himmelbjergfest: Nordens Forening vilde være den bedste Garantie for Nordens politiske Selvstændighed. Men for at slutte med det Punkt, hvorfra vi ere udgaaede, saa ville vi endnu med Hensyn til Thiers erklære, at denne Mands ministerielle Løbebane forhaabentlig endnu ikke er endt, naar Ludvig Philip hviler i Graven, vil hans Søn maaskee i Thiers finde den politiske, selvstændige Hjælper, som de Franskes Konge til enhver Tid maa ønske at staae nær ved Julitronen. Be Do