Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-11-26
Den hellige Alliance havde i Begyndelsen underhandlet med det revolutionaire Partie i Spanien og modtager dets Gesandte; Aarsagen dertil var, at det var nødvendigt at bie saalænge med at erklære sig mod det indtil Frankerigs Forfatning kunde tillade det at paatage sig Executionen (det kunde ogsaa have en anden Aarsag og dette var vel den sande; nemlig at man vilde først erfare hvorledes dette Partie, som havde sat sig i Besiddelse af Magten, har sig ad, men det regierede nu saaledes, at Misfornøielsen blev større fra den ene Tid til den anden, saa at Lord Liverpool sagde med Føie i Parlamentet, at de som i Spanien bekiæmpede Constitutionen vare mere enthusiastiske end de, som forsvarede den Aarsagen hvorfor Frankerige ikke var for bered til dette Foretagende var, at Kongen af Frankerig. som havde seet sig nødt til at hælde til de liberales Partie for at giøre de Ultras overdrevne Fordringer Modstand, ikke kunde lade sine Tropper rykke ind i Spanien førend Omstændighederne have de først tilladt ham paa nye at indrømme det Royalistiske Partie Overvægten. Den Spanske Krig fandt imidlertid en stærk Opposition i Frankerige selv ikke allene af de Liberales Partie, men ogsaa af dem, som vildledede af den Modstand, som Spanien havde gjort mod Napoleon, holdt for at den vilde blive langt vanskeligere at føre end det blev Tilfældet og at Revolutionen havde slaget langt dybere Rødder i Landet end den vir lig havde (saaledes gik det den ellers for sin Klog, skab saa berømte Taleyrand.) Ved at styrte det revolutionaire Partie i Spanien blev imidlertid den Feil begaaet, at man forsømte i Forveien at bestemme hvorledes Restaurationen skulde iværksættes, en Feil som Forfatteren fornemmelig sætter paa de Franske Ministres Regning. (Er der begaaet nogen Feil, saa bestaaer den maaskee meest i, at da Kongen havde faaet sin ablolute Magt tilbage, at denne da ikke blev behørig understøttet, saa at det ene Partie kunde blive ligesaameget forhindret fra at indskrænke den, som det andet, naar Kongen først havde befundet sig i en fuldkommen uhindret Stilling, saa kunde han altid bag efter have modtaget de Raad, som de allierede Magter vilde give ham.) Denne Forsømmelse har havt langt alvorligere Følger, end disse Ministre havde forudseet; thi den er Aarsagen til det Anarchie, som fornærværende Tid ruinerer Spanien, uagtet alle Bestræbelser for at forebygge det (og som der vel ikke heller bliver nogen Ende paa, førend Spanien antager en Constitution som den Franske eller den Portugisiske, da det nu er indeklemt imellem begge disse Stater, et Skridt som aldrig er fornødent i Stater, hvori det Landsfaderlige System, eller om man vil kalde det saaledes, det Liberale Monarchie er blevet herskende; det er meget mueligt at Bevirkelsen af en saadan Forandring er et af Hovedformaalene for Hr. Cannings Ophold i Paris) Dette Anarchie er en naturlig Følge af at den hellige Alliance har selv berøvet sig sin Jndflydelse paa Spanien ved ikke at have forenet sig om denne Gienstand i Forveien, saa at hver enkelt af de allierede Magter har talt sit særskilte politiske Sprog. Denne Uorden har havt, til Følge at den Faction, som vidste at erholde det mægtigste Cabinet paa sin Side er bleven den herskende i Spanien (hvilket af disse kan betragtes som mægtigst med Hensyn til Spanien?) Da den Spanske Regiering ikke ved Restaurationen blev anviist et bestemt Middelpunkt for at ordne Statens Bestyrelse paa nye, saa blev den nødt til at stille sig i Spidsen for det Partie, som forekom det at være det mægtigste; en Fordreielse, af det System, hvorfor den hellige Alliance kjæmper og blot en Følge af Mangel paa Forsigtighed og af at dens umaadelige Kraftblev deelt istedetfor at virke foreenet. (Forfatteren vil sige, at Jnterventionen i Spanien bevirkede kun at eet Partie, som vilde raade over Regieringen blev styrtet for at lade et andet Partie giøre det samme; men dette Partie vender dog ikke saaledes op- og ned paa alting og handler saa aldeles mod Folkets Aand og Tænkemaade som det første. Det udviser en stor Moderation af de allierede Magter, at de have villet tilstaae Folket og dets Konge al muelig Friehed til at handle paa egen Haand- og give det Tid til at befinde sig, skulle imidlertid Erfaringen vedholdende lære, at Giæringen ikke kan sætte sig af selv, saa vil vel, naar Associationen vedbliver at bestaae, blive tænkt paa Udvei til at skaffe Roe og Orden tilveie.)