Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1805-03-29
Det var om Middagen Kl. 1 at bemeldte Statskonsulte blev indladt for Hs. Keiserlige og Kongelige Majestæt, som modtog dem siddende paa sin Trone, der var omgivet ef Rigets Stormænd. Vicepræsident Melzi holdt først en Tale, hvori han viste, at den italienske Republik umueligt kunde beholde sin nærværende Form, naar man ikke vilde blive staaende for langt tilbage i Nutidens raske Epoke, og at Konstitutionen, som blev giver den i Lyon, kuns var et Værk af Omstændighederne, et System der ikke kunde vinde Varighed. "Sire - sagde han - i et Land, som De har erobret, atter erobret, skabt, organiteret og hidtil regieret, i et Land, hvor Alt vidner om Deres Bedrivter, Alt bærer Præg af Deres Genie, Alt aander Deres Velgierninger, kunde man kuns have eet Ønske. Ja Sire! De vilde, at den italienske Republik skulde vorde, og den blev Behag nu at ville lykkeliggiøre det italienske Monarkie, og det vil blive det." Den Alt, han derpaa oplæste, bestaaer af 8 Punkter, hvoraf her mærkes følgende: Tronen er arvelig i Napoleons direkte og retmæssige naturlige eller adopierede Efterkommere paa Mandslinien; dog kan Adoptionsretten ikke strække sig til nogen Anden, end en fransk eller italiensk Borger. Jtaliens og Frankerigs Krone kan allene være forenet paa hans Hoved; men ikke paa nogen af hans Efterfølgere, og ingen af disse kan regiere i Jtalien, uden at residere paa det italienske Kongeriges Gebeet. Keiser Napoleon kan ikke, uden at kompromittere den Stats Sikkerhed, Uafhængighed og Jntegritæt, hvis Existents hører til et af hans skiønneste Værker, udøve sin Ret til at udnævne en Efterfølger, saalænge den franske Armee holder Kongeriget Neapel, Russerne Corfu og Britterne Malta besat, og følgelig Halven Jtalien hvert Øieblik kan staae Fare for at blive Kamppladsen for Europas største Magter. Ei heller ansees det raadeligt at skille Frankerigs og Jtaliens Troner fra hinanden, før denne Tilstand ophører. Tilsidst bedes Keiser Napoleon om at begive sig til Mayland, for der at paatage Kronen og give Kongeriget en Definitiv=Konstitution, som kan sikre Folket dets Religion, dets Gebeets Jntegritæt, Rettigheders Lighed, politiske og borgerlige Frihed saavelsom Uigienkaldeligheden af Nationalgodserners Salg, Loven allene Magt til at paalægge Skatte og de Jndfødde udelukkende Ret til Statens Embeder m. m. - Keiserens Svar begynder saaledes: "Fra det Øieblik, da Vi førstegang kom til Eders Land, have Vi stedse tænkt paa, at giøre den italienske Nation uafhængig og frie. - Vivare i Mayland hedder det videre, Tak skee vore Armeers uovervindelige Mod, da Vore italienske Folk endnu holdt os for at være ved det røde Havs Bred. . . Vi vil beholde denne Krone, men kun saalænge som Eders Jnteresse udkræver det, og med Glæde vil Vi see den Tidspunkt imode, da Vi kan sætte denne Krone paa et yngre Hoved, som besiælet af Vor Aand kan fortsætte Vort Værk og sted se er bered at opofre sin Person og Vel for det Folks Sikkerhed og Lykke, til hvis Regiering Forsynet, Kongerie gets Konstitutioner og Vor Villie kalder ham. Efter denne mærkværdige Audients uddeelte Keiseren Æ. reslegionens store Baand til Marskal Brune, Senateur Bacciochi og General Victor. Den 18de vilde han med høje Familie begive sig under stor Pomp til Senatet, for at holde en Tale. Derefter mener man nu, at Reisen til Jtalien gaaer for sig. Alle Jnsignier til den Jtalienske Kongeværdighed ere forfærdigede i Paris.