Extraordinaire Maanedlige Relationer, 1677-01-01
Hans Kongelige Majestæt som det Førstendoms Slessvigs Dominum directum & supremum til at seqvestrere den Førstelige Gottorpiske Anpart et er alle vitterligt och bekiændt, at det Hertugdom Schlessvig hafver af Arilds Tid været Danmarkis Cronis Læn, och Hertugerne, saa ofte Læn skulde annammis, hafve været tilholdne efter en særdeelis til Ottensee Aar 1561. der om oprættet Fordrag, at møde och Investituram ofver samme Læn at annamme, indtil Anno 1658. efter Freden til Roeskilde var sluttet, da den forrige Hertug til Gottorp, som med den Konge, da var i Sverig, holdte en continuerlig fortænkelig correspondence och imod de gamle Uniones och Arfve-fordrager och hans hafvende Lænplicter til Forfang, gjorde hannem i Krigen mod Danmark all muelig Hielp, betiente sig den Oppression, som denne Crone sig samme Tid i befant, och formaade saa meget hos Kongen af Sverig, at bemældte Crone ofver de til Sverig cederte herlige Provincier Skaane, Bleking, Halland, Trondhiem, Bahuus, Borrinholm och andre anseelige Fordeeler, endda maatte efterlade bemældte Hertug Læns Annammelse af det Hertugdom Schleswig, indrømme hannem det Ambt Svabstæd med Dommen til Schleswig och andre besværlige Conditiones bevilge: Som och Kongen af Sverig, loed INum. 68. Ex loed hans Folk blifve staaende lang Tid ofver den i Freds Slutningen forafskeede termin her i Siæland och andre occuperede Provincier under den for samme Sags skyld aftalte och paa den Gottorpiske Side med Flid, formedelst en difficultæt efter anden protraheredte Handlings-Skin, och der ved Cronen Danmarck en ubodelig Skade foraarsagede. Om endskiønt mand nu billigen skulde hafve forhaabt, at det Førstelige Huus Gottorp, efter saadanne formedelst de Svenske Vaabens faveur bekomne, och Cronen Danmark i dens yderste calamitæt aftvungene statlige avantages, ingen anden Intention och Consilia skulde hafve haft at fare med, end med Hans Kongl. Majestæt af Danmark och Norge en uforfalsket fortrøelig Forstand at underholde, saa er dog, efterat Freds Tractaterne for Kiøbenhafn Anno 1660. vare sluttede, et andet snart udbrudt, i det denne nu til Gottorp værende Hertug sig indloed i en heel nøye och viit udseeendis Alliance med Sverig, och iblant andet i samme stipulerede, at, om det kom til nogen Feide igien imellom begge Nordiske Croner, Cronen Sverig da vilde forobligere sig i tjde den Danske Anpart i disse Førstendomme, om de iligemaade kunde blifve i Roe, och dennem med ingen Krigs-Magt ofverdrage, eller i nogen maade være til Besværing, dersom Hans Kongl. Majestæt och Cronen Sverig ingen Skade af dennem blef tilføyet, hvor ved intet andet blef eftersøgt, end ey alleeniste den gandske Noblesse, som er Majestæten af Danmark ey mindre end Hertugen med Eed och Plictforbunden, men och Hans Kongl. Majestæts egne Particuliere Underdaner fra deris dennem paaliggende Skyldighed for Hans Kongl. Majestæt som deris indfødde Land Første Gods och Bloed at opsætte, at debauchire och afvendige giøre, och derved de der under haandgribelige med-underløbende farlige och høyest-præjudicierlige Desseins, som sig derefter i alle Hertugens Actioner endda meere loede tilsiune, Thidissbedre at vinde. Thi omendskiønt den høylofligst Jhukommelse i Gud hvilende Kongl. Majestæt til Danmark och Norge, u. til et upaatvilelig Venskabs och Affections Pant trolofvede Hertugen med Princessinden Hans Majestæts Daatter och derved søgte efter at legge en ubevegelig fundament til en bestandig Fortroelighed imellem begge Kongelige och Førstelige Huuse, och afvende Hertugen fra de fornumne farlige och imod hans egne Interesse løbende Intriguer, som och i den til Glükstad samme Tid oprættede Recess de gamle Uniones och Arfve Fordrager til den ende udtrykkeligen blefve renoverede och de forrige Jrringer udførligen aftalte, saa blef dog intet videre der ved udrættet end at samme i hans skadelige conduite er jo længere jo meere fortfaren och i Begyndelsen den forbemældte Glükstadiske Recess til Forfang ten Grændse- och andre det Ambt Tundern anlangende Stridigheder hafver ingen billig och venlig Forslag gifven rum, men heller ladet det saa henstaae, som en Materie til videre Disputer och Jrringer. Paa de, Aar fra Aar, fornæmmeligen kort for nærværende Krig i Førstendommerne holte Land-Dage hafver Hertugen i de aff Stænderne efter Tidernis Leylighed och for Øynene suefvende Farer begierte Contributioner sammeledis altid haft synderlige Consilia, i det hand enten formedelst sin offentlige Dissensum eller tauskhed hafver fattiret Stænderne och gjort de proponerede Paaleggers Bevilling ofvermaade besuærlig, om endskiønt Hans Kongelige Majestæt ey meere fordrede end det, som endeligen udkræfvedis til de i Førstendommerne hafvende Besætningers Underholding, efter den for samme Sags skyld producerede Regning, men alligevel selff der efter optagen halfparten aff det, som var begiæret, och det ey til Landets Defension, men til egen privat Nytte anvendt. Huad Hans Kongelige Majestæt der imod lod anføre och i andre den gemeene Regiering betreffende Sager, hvor i nogen Tuist faldt, med all Be Beskeedenhed loed remonstrere, hafver mand kaldet luter ulidelige ny Paalegger och Tvang, som mand var incapabel til at taale, och huad andre faadanne Truseler fleere kunde være, huor ved samme gaff nocksom at forstaae huad hand førte i hans Skiold, och huad Hans Kongelige Majestæt ved den stærcke Suenske Armatur, da var i Tydskland sig hos hannem hafde at foresee, eftersom hand ey alleeniste gick slæt fra den i Kiøbenhafn om Græfvedommerne Oldenborg oc Delmenhorst treffede och med et Haandslag aff hannem selff stadfæstede Fordrag, u actede alle in contrarium aff hannem giort, saa vel mundt som skriftlige Forsikringer, men och holdt continuerlig hæmmelig Handling med de Suenske Ministris och Staden Ham borig, indtil hand endelig begaff sig Personligen ad Stockholm, forbandt sig paa ny gandske stærck med samme Crone, som hafde allerede ladet sine fiendtlige Consilia imod det Romerske Rige tilsiune, och Stadens Hamborigs Negotiationsammestæds saaledis secunderede och understyttede, at samme i ligemaade udgick paa visse det Romerske Rige i høyeste Maader skadelige Tractater. Huilcket altsammen kom Hans Kongelege Majestæt saa meget diss eftertænckeligere fore, som Hertugen, uanseet hand i Consideration til den i Førstendommerne førende Regiering och deris ældgamle paa saa mange Unioner oc Arfve-Fordrager funderede Forfatning det billigen skulde hafve gjort, aldrig alligevel gaff Majestæten den ringeste Communication der aff men och Aat ne. væg qviver samme Tractater saa hæmmelige, at hand ey vilde bestaae, at hand nogen Tractat med Suerig hafde sluttet, eller veedste at det med Hamborig skeed var. Eftersom Majestæten da lige paa samme Tid bleff aff de Alliirte om virckelig efter en længe tilforn med dennem i sær oprætted Alliance tilsagt, Assistence instændig anmodet, och Hans Majestæt befandt sig saa vel for hans Æris, som Samvittigheds skyld plictig. plictig til at fuldkomme huad hand i saa maade lofvet hafve, och der hos for en uforbigiængelig Fornødenhed eractede, at forsickre hans Ryg, saa meget mueligt, for allehaande indvortis Uroe, hafver hand i synderlighed ladet sig omhyggeligen være angelegen, at alle forrige Stridigheder med Hertugen kunde paa engang i det gode vorde affskaffede och til Ende komme. Til hvilken Ende Majestæten hannem, der de forgangen Aar vare i Renssborig tilsammen, loed udførligen forestille de rætmæssige Aarsager, som hand hafde til at fatte nogen Mistancke til hannem, och sig hans Intention i saa farlige Conjuncturer noget nærmere at forsickre, huilcket och virckede saa meget hos hannem, at hand høyeligen contesterede, at hand her efter var i Sinde at lefve med Hans Kongelige Majestæt i en bestandig god Fortroelighed, och til dis større Forvissning der paa loed hannem strax den Fæstning Tønningen indrømme, och paa ny med hannem de meere bemældte Uniones och Arfve-Fordrager, formedelst visse Tractater fornyede och stadfæste, och iblant andet sig i samme obligerede, at hand inden Aar och Dag, skulde annamme det Førstendom Slessvig i Læn af Hans Kongelige Majestæt paa samme Viis och Maade, som Hans Førstelige Forfædre hafve giort. Och skeede alt saadant saa gandske frivillig aff hannem, at hand længe der efter, der Hans Kongelige Majestæt til Kiøbenhafn igien var hiemkommen i en eegenhændig Skrifvelse til hannem loed sig fornæmme, at hand høyeligen glædde sig der ved, at den gamle Fortroelighed imellom begge Kongelige och Førstelige Huuse var i saa Maade igien blefven stabilerit. Men eftersom Hans Kongelige Majestæt ey ubilligen befryctede, at ligesom Hertugen tilforn var ført paa vrange Veye fra hans rætte Interesse, formedelst nogle hans Raads onde Suggestiones, hand och ey saa her efter formedelst deris skadelige Raad, huilcket och der efter tuert imod ald bedre fattede Forhaabning skeede, paa ny igien til en eller anden imod imodstændig Resolution skulde forledis, hafver hand til dis, bedre Forvaring for nødvendigt befunden, at tage en Revers af dennem, som hans egne foruden det indfødde Underdaner och Landsaatter, at de sig altid som troe Underdaner och Landsaatter comportere och Hertugen intet raade vilde, som imod den stiftede fortroelige Forstand i nogen maade kunde være præjudicierlig eller hinderlig. Dette uagtet hafver Hans Kongl. Majestæt snart der efter maat erfare, at Hertugen ey allerne hos Hans Kæjserlige Majestæt sig høyeligen hafver besværget ofver de til Rendesborig sluttede Tractater, och anholt om hans Assistence, at samme Tractater maatte vorde ophæfvede och Alting igien vorde sat i den Stand, som det var før Tractaterne blefve gjordte, men mand skyede och icke formedelst offentlige trykte Skrifter i Verden at publicere, at samme Tractater och hvad der ved var forløben var ligesom af presset och aftvungen, da dog saa vel af Tractaterne i sig self, som Hertugens egenhændige Skrifvelse tvert imod er at bevise. Men paa det disse Hertugens skadelige Raadslag och henseende dissbedre kunde forekommis, och det sidste ey skulde blifve verre, end det første hafde været, loed Hans Kongl. Majest. den Fæstning Tønningen demolere, til hvilkens restitution hand sig ingen Tid hafde forbunden, eftersom den koste meget at underholde, var Førstendommerne til Besværing och ey i det ringeste tiente til nogen Beskiermelse eller Sikkerhed, och loed i Bevaring tage de Førstelige Raad, som imod deris udgifne Reverser paa ny imod Hans Kongl. Majestæts Estat och ære sig i farlige intriguer och Correspondencer, som af de i Hænderne hafvende Original-Skrifvelser noksom bevises, hafde indladt, och skyndet Hertugen igien formedelst deris skadelige Raad til saadan høyest-præjudieerlig comportement, paa det hand deris skadelige practiqver kunde forhindre; Och eftersom hans forehafvende Krigs Operationes udfordrede hans Personlig Nær Nærværelse i Skaane och den i den Rendesburgiske Fordrag Hertugen til Læns Annammelse ofver det Hertugdom Schleswig bestæmte Tid imidlertid skulde exspirere, hafver Hans Kongl. Majestæt hannem saadant notificeret och tillige erindret, at hand for Hans Majestæts Opbrud maatte Læn annamme lade, hvor til hand sig dog ingenlunde vilde resolvere, men under allehaande unyttige prætexter søgt at skyde Sagen paa den lange Bænk, indtil hand endeligen efter Hans Kongl. Majest. mangfoldige velmeente Erindringer, da Majestæten self befandt sig i Skaane och den i den Renssburgiske Fordrag præsigerte Tid var alt længe tilforn forløben, sig skriftligen der til forklarede och tilbød sig at affærdige nogle sine Raad til at fuldende samme Læn-actum paa hvad Sted Majestæten self det for got befandt, som och de samme efter lang cunctation sig paa det sidste i Kiøbenhafn indstildte. Uanseet nu Hans Kongl. Majestæt, der bemældte Førstelige Raad begiærede at vide, om den Ottenseiske Fordrag ratione investituræ skulde i alle maader vorde inhærerit, sig erklærede, at uanseet hand ey hafde saa lige Aarsag til sig til den saa stærck at binde lade, saa vilde hand adligevel lade det derved alleeniste blifve, paa det hand kunde lade en hver see, at hand af hans Førstelige Naade ey meere prætenderede, end hvad af Arilds Tid hafde været brugeligt, af Hans Førstelige Forfædre gjort, och af Førsten self i den Renssburgiske Fordrag vedtagen, saa vare de dog til virkelig Læns Annammelse ingenlunde at bringe, men ere igien bortreyste med uforrættet Ærinde førend Majestæten kom sidst hiem aff Skaane, huort hen samme sig, formedelst den fiendtlige samme Tid i bemældte Province skeede Jndfald, var foraarsaget at begifve, forevendende at de af Hertugen nærmere Instruction hente vilde, och siden slæt blefne borte. Eftersom Hans Majestæt da saa vel aff saa mange Forhalinger, som nogle i sidste med Fienden i Skaane forløbne Action interciperede Oxiginal ginal-Brefve och Documenter nocksom kunde fornæmme at Hertugens Intention aldrig hafver været den hannem paaliggende Læns Annammelse virckeligen at fuldkomme, men alleeniste at tracte der efter at hand kunde vinde Tid och slæt kuldkaste den Renssborgiske Fordrag och ellers Hans Kongelige Majestæt formedelst sine viit udseende fiendtlige Machinationes, som formedelst Guds synderlige Naade ere blefne lyckeligen aabenbarede ved forberørte Brefve och Documenter, allehaande Skade och Fare tilføre, som hand och til den Ende med de Suenske Ministris i Hamborig och andre ilde affectionerede hafver ideligen corresponderet och holdt hæmmelige Handlinger och Raadslag, da er Hans Kongelige Majestæt uforbigiengeligen blefven foraarsaget, til Hans høye Regalium Vedligeholdelse i andre Maader sig at betænke, och Hertugens Anpart i det Hertugdom Slessvig at seqvestrere, huilcket hand och hafver ladet hannem kundgiøris. Och paa det Hand och den gandske Verden maa see, hvor ugierne Majestæten er kommen til denne resolution, och at Hand intet hellere faae, end at Hertugen endnu maatte komme til bedre Tanke, hafver hand sat hannem paa ny en viss terminum fore, inden hvilken hand Læn skal annamme, med hosføyede Advarsel, at om hand samme ey vil agte, Hans Kongl. Majestæt skal da ey være at fortænke, om hand efter Læn-Rættens Anledning træde til ipsamprivationem Feudi. Af hvilket sandfærdige Forløb mand noksom kand see, at Hans Kongl. Majestæt sig i denne Sag altid hafver beflittet paa Høflighed och ey før hafver vild træde til forberørte seqvestro och videre Extremitæter indtil all Haab var forgiæfs om Hertugen med gode at faa disponeret til det, som hand formedelst Tractater hafde sig tilforbunden och hans egen Interesse hannem tilviser.