JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1844-05-03
Jernbanen. Ligesom D'Hrr. Stilling, Ørsted og Bjerring ere blevne fritagne for Magister-Conferens, saaledes anlægge Hamborgerne Jernbanen mellem Kjøbenhavn og Roeskilde. Der synes at være stor Forskjel mellem disse to Ting; men i Hovedsagen ere de eens: Det geraader i Forfald med Kræfterne hos os, som i det romerske Keiserdømme, intetsteds kunne Grændserne forsvares mod fremmede Uvedkommende. Vi vilde endda skjænke dem Magister-Conferensen. Magister-Titlen burde være som Langelinie, Enhver, der blot løste Tegn, kunde gaae ind. Hunde maae ikke medtages. Men Jernbanen! O, du svedne Hansestad, gjør du ikke snart Skagen til en hamborgsk Ankerplads og dens Fyrtaarn til din yderste Gadelygte? Efter at Kiel er bleven din Havn og Flensborg, din Losseplads, skal da Kjøbenhavn ikke være din Forstad? J Blankenese, paa dansk Territorium, har du dine Landsteder, paa Sjælland vil du have din Mark og pløie med din Kalv, din Guldkalv - er det ikke sandt? J Sandhed! Kjøbenhavn har kun Valget imellem at være Hamborgs Forstad eller St. Petersborgs Forstad - jeg tænker, den vælger begge Deele. Hvo bærer Skylden? Ingen. Det er Skjæbnen! Det er saa brugelig en Skjæbne, at der kunde gjøres en Tragedie af den hele Historie, hvis den ikke i sig selv var en Tragedie. Personerne: Hamborg. . . . Othello. Kjøbenhavn (Danmark) Desdemona. Othello kvæler Desdemona af Jalousi. Jmidlertid er det ikke Legemet, de ville kvæle, de ville dog ikke ligefrem afsætte Kongen og ladet deres første Rathsherr regere Danmark som Provinds. Blot som usynlige Aander ville de færdes imellem os og udsuge Kraften. Danmark skal være Hesten, der trods al den Havre den faaer, staaer og bliver mager i Stalden, fordi Nissen rider den. Det er ellers morsomt at see den Jver, hvormed Hamborgerne sluge ethvert dansk Jernbaneproject. Saaledes erfarede man neppe, at der skulde anlægges en Bane ved Hvidoure, før man sendte en Agent, der skulde forlods optage Actierne. Paa den Maade er Jens Hansen i Hvidoure bleven sat istand til at anlægge sin Keglebane paa Actier.
Corsaren, 1844-05-03
D'Hrr. Castor og Didrick Menschenschred, bedes at afhente deres Billetter.
Corsaren, 1844-05-10
Beretning om det Extra-Nr. af "Corfaren", der i Løverdags blev beslaglagt. Mel. "Marlbourough i Krigen dragers". (NB. Efterstaaende Beretning maa ikke oplæses, men synges fra Bladet. Enhver, der ikke kjender Melodien, kan gratis erfare den hos Redacteuren, boende i St. Kongensgade Nr. 255). Corsar til Cenfor drager - Beslaa - slaa - slaa - slaa - slaa ham! - Corsar til Cenfor drager; :,: Men kommer ei igjen :,: Hr. Touscher staaer ved Vindvet - Beslaa - slaa - slaa - slaa - slaa ham! - Hr. Touscher staaer ved Vindvet :,: Og hører daarligt Nyt: :,: Corsar er død hos Cenfor - Beslag - slag - slag - slag - slag - lagt - Corsar er død hos Censor :,: Og lagt paa store Loft". :,: "Den blev paa Loftet baaren - Beslag - slag - slag - slag - slag - lagt - Den blev paa Loftet baaren :,: Af tvende Stokkemænd." :,: "Da den paa Loft var jordet - Beslag - slag - slag - slag - slag - lagt - Da den paa Loft var jordet, :,: Gik hver til Sit igjenk. :,:
Corsaren, 1844-05-10
Der er opstaaet en ganske mærkværdig Venskabelighed mellem Statens Fædre og det liberale Parti. Forleden Dag kommer Justitsraad Neiersen til Candidat Ploug og siger: "Jeg skulde hilse saa meget flittig fra Cancelliet og spørge, om de ikke i Anledning af de "to Blade", De har forsøgt paa at udgive, skulde have Lyst til at blive sat strax under Tiltale, eller (- - Hr. Ploug spidsede Øren), først om nogen Tid sættes under Tiltale?" – "Seer De," tilføiede Justitsraad Reiersen godmodig, "vi have saadan en god Afsætning paa Tiltaler, saa vi kunne nu faae et længe næret Ønske opfyldt, nemlig tage Hensyn til et æret Publicums Bekvemmelighed. Ligesom de hos en velassorteret Skomager kan erholde færdigsyede Støvler, men ikke mindre bestille dem, saaledes i og ikke anderledes i vort Establissement. Gode Varer og proper Behandling skal stedse være Formaalet for vore Bestræbelser." - Hr. Ploug viste sig meget skjønsom over dette venskabelige Tilbud. Han lod Hr. Justitsraaden strax tage Maal og bad ham blot expedere sig snarest mulig. Omtrent paa samme Tid havde Hr. Orla Lehmann den Ære, for et udvalgt Publicum at give en Forestilling i den naturlige Magi eller Escamoteringskunsten. Han fremtog nogle Stykker af Kongeloven og Embedseden og lod Tilskuerne besee dem ret nøie. Tilskuerne stirrede med den yderste Opmærksomhed, Hr. Lehmann bevægede blot en Pen hen over dem, og lidt efter lidt svandt de ind, og tilsidst vare de aldeles borte. Selv for den fineste Samvittighed var det, som om de aldrig havde existeret. Endeel af Publicum viste stærke Tegn paa Glæde over dette heldige Experiment og ventede med stor Utaalmodighed paa, at Kunstneren skulde tage den hele Kongelov frem og saaledes gjøre Forsøget i det Store; men en anden, og i visse Maader bedre, Deel af Publicum, havde seet til med ganske andre Følelser. Man fortæller og salig Kong Frederik den Sjette, at, da Bosco engang gjorde et Kunststykke for Ham, og bad ham gjemme nogle af Allerhøistsammes Juveler paa Allerhøistsammes Bryst, og de pludselig vare borte, blev Allerhøistsalige urolig og sagde: "Jeg vil have mine Juveler; De maa ikke kaste mine Juveler bort." Det høie Publicum, som her var tilstede, blev ogsaa uroligt og sagde: Jeg vil have min Kongelov og min Embedsed, De maa ikke kaste Noget af min Kongelov og min Embedsed bort. Men borte var borte. Ørsted blev hentet, og da han erfarede Kunststykket, kunde han, skjøndt midt i det høie Selskab, ikke holde sig, men slog i Bordet og raabte: Det er min Sallighed godt gjort! Jeg kunde misunde ham det Kunststykke! Flere høie Herrer trak Ørsted tilside og sagde: Men det er dog galt! Det er jo høist betænkeligt, at slige værdifulde Stykker blive borte som ved et Pust. - Ørsted smillede og sagde: Det forstaaer jeg bedre. Jeg har selv gjort slige Kunststykker. Hør, mine kjære Venner, huster J ikke, at jeg ofte har bortskaffet en og anden lille Plet, man paastod at have fundet paa Eder, saa at I støde saa rene som nyfalden Snee? - "Jo", svaredes der fra flere end een Side. - "Nu vel", vedblev Ørsted med et polidsk Smiil, "hav den Godhed hver især at see efter, om ikke Pletten des- uagtet sidder der enduu."
Corsaren, 1844-05-10
En Beretning efter den "Berlingske". Søndagen d. 5 Mai steg Solen op over Dragø. Men Drago ahnede endnu ikke, hvilken mærkværdig Dag det var. Dragø-Aristocraterne indtoge i No. og Mag deres Morgendram, medens Dragø-Almuen gik ud og saae til deres Hvideroer og Grønkaal. Men just som Klokken slog 12 om Middagen, kom en Vogn fra Kjøbenhavn, hvorpaa sad en DragøSkipper, rullende gjennem Ledet ind i Byen. Vognen holdt stille paa Torvet, Manden reiste sig og raabte lydeligt: "Glædeligt Nyt fra Kjøbenhavn." Glædesgraad kvalte hans Stemme, han kunde ikke tale mere. Nysgjerrig strømmede Byens Befolkning omkring Manden, som sad med funklende Blikke. Man bragte ham en Snaps og en Julekage, for at han atter kunde komme til Mæle. Endelig besvarede han de tusinde Spørgsmaal, som strommede ind paa ham, med de faa Ord: "Kongen kommer!" Havde Lynilden slaget ned fra den klare Himmel, og afbrændt en Lade med Kartofler og Silleriknopper, kunde Forbauselsen ikke have været større end den, som i dette Øieblik malede sig paa Alles Ansigter. Men fra de to Hundrede Tilhørere hævede sig strax et tusindstemmig Hurraraab. En forunderlig Virksomhed udbredte sig nu over hele Byen. Svinene bleve jagne ind; Gaderne bleve feiede og stroede med Sand og Grankviste. J ethvert Vindue saae man Solsikker og Kameelblomster. Selv de halv nedsunkne Huse syntes at reise sig i Veiret med en vis Stolthed. Lodserne gik hjem til deres Koner, toge rene Skjorter og Beenklæder paa for at ligne Sluproere. Den eneste Kanon, Byen eiede, blev bragt hen paa Torvet; men man havde destoværre intet Krudt. Nu saae man Røgen af Dampskibet; Byen var formelig i Oprør. Endelig kom de Kongelige i Land under Folkemængdens Jubelraab. Ved Landstigningen lagde en Kammerherre Haanden paa Skulderen af en af de Lodser, som havde sat ham iland; Manden fik Slaget af Glæde. Under den almindelige Jubel lod man, som om man glemte at affyre Kanonen. Da de Kongelige vare kjørte, følte Dragøerne dybt, at denne Dag vilde de aldrig forglemme. Skade, at en Ulykke skulde slutte denne Glædesfest; under Trængslen kom en Amagerkone til at træde paa en Elling, den døde faa Minutter efter.
Corsaren, 1844-05-10
Jndbydelse til Actietegning. Da Hr. Mægler Heymann agter at anlægge en Jernbane fra Kjøbenhavn til Helsingøer, vil "Corsaren" der ligeledes bryder sit Hoved med at finde nye Projecter anlægge en i modsat Retning, nemlig fra Helsingøer til Kjøbenhavn. Efter en løselig Calcul behøve vi dertil 1 Million Species, som man kan indbetale til os, imod at vi udstede Actier. Den første Jndbetaling finder Sted med 10 pCt., som nedlægges udi vor brand- og dirkefrie Pengekasse, hvortil intet levende Væsen har Nøglen uden vi selv. Følgelig kunne Pengene næsten intetsteds staae sikkrere. Naar Foretagendet i Løbet af 20 Aar ikke kommer istand, ere vi saa langt fra at fordre Godtgjørelse for det Logi, vi ville have indrømmet Pengene, at vi betale dem tilbage uden Afkortning; ja, ei engang Renter forlange vi. Al fornøden Sikkerhed for Pengene - forlanges. Man tegner sig snarest mulig paa vort Contoir. Corsarens Redaction. Touscher.
Corsaren, 1844-05-10
Et factisk Curiosum eller et curiøst Factum. Jfølge tydske Blade har man indledet en Undersøgelse mod Redacteuren af "Westpreussische Mittheilungen" fordi han har begaaet den rædsomme Forbrydelse at skrive "at Rygtet om den græste Dronnings Svangerskab ikke har stadfæstet sig, hvorimod Kongen lykkelig er bleven forløst med en sund Constitution." Vi afholde os fra alle videre bemærkninger desangaaende, og synge blot: Hvilken Udsigt her man nyder! Hør fra Preussen - hvor det skyder! - Dhrr. Candidater A. S. Ørsted, Bjerring & Stilling forsvare i denne Tid deres forMagistergraden en compagnie skrevne Disputats: "Om Nepotisme". Respondentes ere Dhrr. Ørsted, Ørsted & Martensen. Opponent af Auditoriet: Hr. Wengel.
Corsaren, 1844-05-10
Hr. Corsar. I deres forrige Nr. erklærede en Mand, der skrev om Kunstudstillingen, at han vilde betragte Malerierne fra "Corsarens" Standpunct. Dette kan være meget godt; men "Corsarens" Standpunct er neppe fuldkommen alsidigt, og jeg vil derfor tillade mig at gjøre Dem opmærksom paa nogle flere Standpuncter, som ogsaa kunde bruges. Et af de første og maaskee vigtigste er det optiske Standpunct. Dette findes, naar Kritikeren træder nogle Alen fra Stykket, lukker det ene Øie, og seer med det andet (ifald det ikke mangler) gjennem den hule Haand. Betragt f. Ex, paa denne Maade H. Melbyes storagtige billede og see hvor fuldt det er af Jndbildningskraft. Det er, som om den triangulære Bølge indbildte sig at kunne sluge, foruden Linieskibet og Dampskibet, den beskuende Kritiker selv. Han forstaaer at behandle Forgrunden som et Menneske, der er født med Pensel og 2 Farver paa Paletten. Man faaer ved dette Billede Sort paa Hvidt for, hvordan Vand bør males. Et andet Standpunct for Kritikeren er det poetiske. Dette er et Standpunct, som ligger noget over vor almindelige Horizont, og til hvilket vi maae hæve os paa Tæerne. Da fængsles vi ved Hr. Storks Venus Toilet, og fremhæve da især den lille skjælmske Amorfigur. Den er som en Skikkelse, der er i Begreb med at forme sig til Noget. Beskuerens poetiske Phantasi er givet aldeles Spillerum. Her maa man ved Betragtningen, idet man kniber Øiet lidt sammen, tillige see lidt igjemnem Fingre for at nyde Maleriet i dets Skjønhed. Et tredie Standpunct er det religieuse. Paa dette kommer man bedst ved Læsning af Mynsters Betragtninger. Vi træde saaledes stemte hen for de ved heldige Lazurer frembragte Fortoninger i det i den ædle Stiil udførte Altarbillede af Hr. Eddelien og fremhæve da især den religiense Ramme. Forresten finde vi ved nærmere Betragtning at Børnene just ikke høre til de meest velskabte. Et fjerde Standpunct er det æsthetiske, og dette ligger i Smagens Forsvindingslinie, hvor denne danner en stump Vinkel med vor kritiske Horizont. Hr. Volkarts Maria Stuart er et billede, som fortjener at sees fra denne Synsvinkel. Hvilken Theater-Situation. Man betages af en vis æsthetisk Gysen ved at see den raae Karl gribe med sin Jernhandske om den slettegnede Haand, som dog alligevel beholder Contenancen og Pennen. Hvor fiint har Kunstneren vidst at udtrykke Hofdamernes Synken i Knæene ved aldeles at udelade Alt, hvad der paa den menneskelige Figur ligger neden for disse tvende æsthetiske Puncter. Nok et Standpunct kunde kaldes det Haandværksmæssige, fra hvilket vi arbeide Haand i Haand med Kunstacademiet. Dette er et Standpunct, som ikke noksom kan anbefales Kunstnerne. Det Fornemste, som J have i Agt at tage, det er ein, zwei og drei, samt at J stadigen have Daquerrotypien i Sigte; thi ellers give vi ikke 4 Skilling, for Kunsten. Vi anbefale Hr. Gertners sorte Tegninger, der kunne tjene som næsten fuldendte Forbilleder i denne Retning.
Corsaren, 1844-05-10
Hr. Corsar! Maa jeg nu ogsaa komme til Orde for Fyrenher foran og slutte mit Brev fra sidst. Foreløbig bemærker jeg, at der i mit forrige Brev stod omtalt to Herrer, nemlig Rung og Mikelsen, medens Cataloget har Rump og Nickelsen. Det er en styg Trykfeil i Cataloget. Men til mine kjære Kunstnere, som endnu restere. Hr. Aumont har iaar beriget Udstillingen med "et Dameportrait i Costume" (Nr. 70), malet efter Melodien: "Ach, Du lieber Augustin! Alles ist weg." Aumont har med en rigtig, men tillige beskeden Tact valgt denne Melodi til at male efter; thi alle de fordums, jeg vil ikke sige glimrende, men dog ikke ringe Forventninger, man nærede om ham, "sind weg." Fra Kjerteminde har Hr. C. Faber hidsendt et høist mærkværdigt Stykke, der i Cataloget (Nr. 111) siges at forestille: "Beltbaade, som efter endt Sildefangst søge Havn; Morgenbelysning, en halv Storm med Østenvind." Dersom jeg skulde have forfattet Cataloget, saa vilde jeg have angivet Maleriets Jndhold og Udtryk som følger: "Kjødboller, som efter endt Tillavning svømme i en Terrin Grønsøbekaal; malet i en halv Storm uden Belysning." Westphals "Corfitz Ulfeldt og Eleonore Christine" er et ret vakkert Stykke. Eleonores violette Ansigtsfarve, røde Øine og halvt aabne Mund synes imidlertid at tyde paa, at hun er snørt for stærkt, hvilket jeg dog nødig vilde have virkelig skulde være Tilfældet, om ikke for andet, saa for Ernst Mahners Skyld. Han blev bestemt vred som en Urtydsker, hvis han ved en nærmere Undersøgelse fandt, at Eleonore Ulfeldt snørede sig for stærkt. P. J. Larsen har udstillet en Landsbybrevdrager, hvilket tydeligt sees, om ikke af andet, saa af Cataloget (Nr. 173). Eleven Baasch har malet: "Sønnen bebreider Faderen en begaaet Forseelse, hvorved Faderen søger at formilde Datterens Vrede." Hvilken Adel og Storhed i Compositionen! Med hvilken Mesterpensel er det ikke malet! Men den Hund, den Hund, som ligger bagved Sønnens Fødder, har bestemt Noget i Sinde, eller ogsaa har den Kløe. Hr. Kloss's Skibe i Lavalettas Havn paa Malta svare fuldkomment til Kunstnerens Navn. Jeg vilde helst forbigaae at omtale Holbechs. Portrait af Hs. Kgl. Høihed Kronprindsen. Dog maa jeg inderligt beklage, at Hr. Holbech synes at have glemt, at Kronprindsen ligesaavel har et Baghoved som andre Mennesker. Her ligner Kronprindsen en lille Elverpige, der jo er huul bagtil som et Deigtrug, hvilket dog er Alle bekjendt, at Hs. Kgl. Høihed ikke er.
Corsaren, 1844-05-10
Til Abonnenterne. Vi haabe, at man i det Hele er tilfreds med den nye Distribution af "Corsaren"; men da, som Philosopherne sige, ingen virkelig Tilfredshed kan existere uden Erkjendelse af Tilfredshedens Grundethed, saa kunne vore Abonnenter ikke være virke. lig glade over at faae Bladet Kl. 5-7 Fredag Eftermiddag, før de erfare, hvorfor de faae Bladet Kl. 5-7. Dersom man vil behage at tænke sig Kjøbenhavn deelt i tre ulige store Dele ligesom i sin Tid Kongeriget Polen, hvoraf Rusland tog Størsteparten, saa er det russiske eller største Qvarteer det Amalienborgske. Det er nemlig hele den Deel af Byen, der ligger nordost for en Linie, dragen fra Posten ved Enden af Gothersgade til Færgekarlen ved Nyhavns Hoved. Det er meget rigtigt af os, gjentagent at kalde dette Qvarteer det russiske - ikke fordi den russiske Minister tillige boer deri, men fordi Qvarteret ydermere er yderst slet befolket, med Abonnenter. Paa hele denne Strækning findes ikke meere end 200 Abonnenter; de boe tyndt og adspredt som de sparsomme Haar paa en skaldet Jsse, og det er en Umulighed at saae anbragt Paryk. Men hvad de savne i Qvantitet, erstatte de rigelig i Qvalitet - man forstaaer os da? J den Anledning ere to Budde, som i sin Tid ombare "Dagen", engagerede af os for dette i Qvarteer. Det andet Qvarteer, eller meget rigtigere: den anden Trediedeel, grændser mod Nord til Kongens Nytorv, Østergade, Vimmelskaftet og Fredriksberggade, mod Øst til Nyhavn og Flaadens Leie, mod Syd til Amager, mod Vest til Philosophgangen og Volden. J to stærke Puncter: det kongelige Theater og Dandseskolen paa Christiansborg Slot, har en stor Fjende af os, Hs. M. Keiseren og Selvherskeren over alle Dandsesko, Hr. Bournonville, lagt Besætning og forbyder os Indgangen; men vi gaae ind alligevel. To Budde, der i Nødtilfælde kunne forøges, da det er gifte Folk, have denne Post. Det tredie Qvarteer indbefatter hele den øvrige Deel af Byen, hvortil vi have en heel Deel Budde. Antallet kan vanskelig opgives constant, da det her ligeledes er gifte Folk og ethvert nyt Medlem af Familien træder in som Bud. Sidste, Fredag vare de i Alt 6.
Corsaren, 1844-05-17
Hs. M. Kongen har paalagt Cancelliet at udarbeide en ny Presselov, der kan blive forelagt de næste Stænder til Betænkning. Det nye Thinghuus i har været 5 Aar om ikke at blive paabegyndt; men den nye Presselov paatager Cancelliet sig at udarbeide paa en Maaned! Der kan man see: Det er Lysten, der driver Værket. - "Kjøbenshavnsposten" kalder Kongens Sommerresidens med et tydsk Navn "Sorgenfrey". Saa synes det os dog rimeligere at kalde Slottet med det franske Navn Sanssouci og glæde sig over, at Kongen i kan boe paa "Sanssouci", og at der overhovedet siden Thronbestigelsen er saa lidt Tale om "Peine". - De danske Slesvigere læse Sprogrescriptet: - Det er bekjendt, at Gesion i gamle Dage pløiede et Stykke ud af Sverrig med Oxer. Det gjør hun ogsaa nu: - Rygtet siger, som bekjendt, at Fregatten i "Thetis" skal vise sig for Marocco for at befrie Danmark for Tributen. Vi kunne tilføie, at Hs. maroccanske Majestæt er alt meget stemt til at give efter. Ved den blotte Efterretning om et dansk Krigsskibs Nærmelse føler han sin Throne ryste.
Corsaren, 1844-05-17
Forslag. Da man nu snart kan vente den russiske Keiserdatter hertil, og det vistnok er Folkets Ønske, eller i det mindste nok skal blive det, at modtage hende paa en værdig Maade, saa vil "Corsaren" bryde Jsen, og foreslaae et Tog, som kan give den høie Fremmede et klart Begreb om det danske Folks Eiendommeligheder. Paa en Dag, som nærmere vil blive fastsat, maae Alle de, som ønste at deeltage i Toget, møde i de kongelige Stalde og Ridehuset, da Toget skal udgaae herfra. Den foreløbigen bestemte Orden for Toget er følgende: Ligesom Paven stedse lader et Muulæsel aabne Processionen, saaledes ville ogsaa vi lade "Aftenbladet" gaae i Spidsen for vort Tog. Dernæst kommer "Berlingske" med dens Medarbeidere som blæse paa deres Basuner, med Undtagelse af Hr. A, som slager paa den store Tromme. Magistraten kommer anført af Algreen-Ussing, der bærer sin Guldpokal, ligesom Laugenes Oldgeseller bære "Velkomsterne". Den uafhængige Presse fremstilles ved "den Frifindede", der "maa trykkes". De liberale Blades Redacteurer følge. Vor politiske Udvilling, ved Justitsraad Reiersen. Kjærlighed til Modersmaalet gjengives ved Sprogreskriptet, baaret af to Schleswigholsteinere. Vor Sympathi for Rusland tolkes af Grev Knuth. Humaniteten, personificeret i Leerbeck. Handelens Fremblomstren, ved en Amagerkone, som bærer to Kurve fulde af Hyldethee og Camcelblomster. Den danske Troskab - en Bulbider, ført i en Lænke af en Politibetjent. Kjærlighed til vore Foresatte fremstilles ved en Fæstebonde, som lægger en Strikke om Halsen paa sin Godseier og dog ikke hænger ham. Vort Haab - En Mand som gaaer med gule Ærter i Munden og venter paa, at der skal flyve stegte Duer derind.
Corsaren, 1844-05-17
Ved den af "den Frisindede" averterede Auction paa "den Berlingskes" Contoir over en Deel Skrifter med Forlagsret fandt følgende Afsætning Sted: "Tanketøilen" blev kjøbt af Hof- og Stadsretten; de Exemplarer som vare tilstede, bleve strax gratis omdeelte til de cenfurdømte Forfattiere. "Syngende Tidsfordriv". Exemplarerne kjøbtes i af 28de Mai Selskabet. Forlagsretten beholdt Berlingske selv. "Laas for Munden" blev kjøbt af de danske Deputerede i den schleswigske Stænderforsamling. Forlagsretten kjøbte de tydske Deputerede i Samme. "Guds Børns Frydemaaltid" kjobtes af "Aftenbladet." "Coldings blodige Brudgom", af Justitsraad Reiersen. "Taarepersen". Baade Exemplarerne og Forlagsretten blev kjøbt for samtlige Godseieres Regning. "Bibelske Kjærner". Professor Martensen kjøbte Exemplarerne, og Christianshavns nye Sognepræst Forlagsretten. "Søren Mathiesens Regnebog", blev kjøbt til Finantsministeren.
Corsaren, 1840-11-20
Charivari. Rescript. Efter at have gjort mig bekjendt med Underskrifterne paa vedkommende Documenter og Papirer, har jeg deraf erfaret, at der blandt "Corsarens" Medredacteurer og Medarbeidere gives Adskillige, der i politisk Henseende nære Anstuelser, Ønsker og Forventninger, som jeg ikke billiger, og som, hvis de fik Jndflydelse paa Redactionen, vilde afstedkomme en Forandring i dennes ene rigtige Principer. Disse tilkjendegives derfor herved, at de have at entholde sig fra alle slige Anskuelser og Ønsker og øieblikkelig antage mine, hvis de ellers ønske at vedblive i "Corfarens" Tjeneste. Med denne Trudsel vil jeg for denne Gang lade mig nøie, deels fordi jeg antager, at de have tænkt og handlet uden Overlæg eller af Ufornuft, og deels fordi jeg sandelig ikke veed, hvad der ellers er at giøre. Lind. P. S. Jeg har seet, at Andre, navnlig det Medlem, der staaer ved Brandchoret, have udtrykt Ønsker, som jeg billiger. Desuagtet maa jeg for Fremtiden frabede mig ogsaa dette, da jeg helst seer, at man slet ingen Ønsker har. D. S.
Corsaren, 1841-03-05
Charivari. Kong Waldemar Atterdag blev, som bekjendt, kaldet saaledes, enten fordi han henholdt Folk med Løfter fra den ene Dag til den anden ved at sige: "Jmorgen er det atter Dage, eller fordi han bragte en lys og fri Tilstand tilbage i Danmark og saaledes atter gjorde Dag i Landet. - Vi ere overbeviste om, at ogsaa Kong Christian den Ottende af Efterverdenen vil blive kaldt Atterdag- naturligviis fordi han vil indføre en lys og fri Tilstand i Landet.