Berlingske Tidende, 1795-12-25
London, den 11te December. (Fortsættelse.)Hr. Wilberforce tog Ministerens Partie. "Den nu værende franske Constitution, sagde han, var ligesaa vidt forskiellig fra den forrige, som Despotisme fra Democratie. Begge Collegierne, de Gamles og de 500des, holdte hverandre i Ligevægt og Orden; Folkeoprør var forebygget, og Alting lovede nu meer i Rolighed og Sikkerhed. Det var meget klogt handlet af vore Ministre, at ikke bede ydmygelig om Fred men ved Rustning til en Krig paa et Aar at tvinge Fienden til at haste med samme." - "Altsaa ere, raabte Hr. Grey, 51 Millioner brittiske Penge bortødslede, og Strømme af Menneskeblod udgydede - hvorfor ikke, som Ministeren i Begyndelsen sagde, for at oprette Monarkiet i Frankrige igien, saasom det engelske Monarkie ellers ikke kunde være sikker ved en saadan Republik - ikke for at straffe Kongemordere, og føre en Krig paa Liv og Død - men for at deele Nationalconventen i 2 Huse. Jeg har intet mod Ministrene thi de erklære endelig, at de ville handle saaledes, som Oppositionen fra første Begyndelse sagde, de maatte handle Frankrige vil altsaa dog blive erkiendt for Republik - thi jeg vil ikke haabe, at det ikke er Ministrenes Alvor, og dersom de nu virkelig indsee deres Feiltagelse, som sandelig har været fordærve lig nok, og med det første begynde en Underhandling, saa maaman nu overlade dem til sig selv at ende paa den bestmuelig ste Maade en Krig, som de havde kunnet og skullet gandske undgaae. - Hr. Pitt stod op med nogen Varme for at forsvare sig. "Den Kongelige Erklæring, sagde han, har viist gjort et dybt Jndtryk paa det hele Huus, og jeg havde før formodet en almindelig Deeltagelse, end en saadan Selvroes over Seier paa Oppositionens Side. Han kunde dog umuelig paatvingFienden Freden, enten han vilde have den, eller ikke. Krigen paa Engelands Side havde ikke været of men defensiv, og høist nødvendig til Regieringernes Vedligeholdelse i Europa Naar han blev spurgt: Hvad vi havde vundet ved Krigen; vilde han svare: Alt hvad vi uden den skulde have mistet. Engeland fortiener Tak af hele Europa, at det har forsvaret Natur= og Folkeretten mod Frankriges Angreb, hvis Regiering nu aabenbar var bedre end forhen. Monarkiets Oprettelse igien havde han vel tilforn ønsket, men aldrig holdt det for en absolut Fredsbetingelse. Han modsagde altsaa ikke sig selv i sine Grundsætninger efter hvilke han fra Begyndelsen, af havde handlet. Jkke Ministrene i Engeland, men Omstændighederne og Grundsætningerne i Frankrige, som nu gjøre det sikrere at træde i Underhandling, have forandret sig Maaskee behager den nu værende Tingenes Orden sammesteds Herrerne af Oppositionen ikke, fordi man har begyndt at ikke handle meere efter Menneskehedens Rettigheder, men at indføre imod dem Subordination, fordi man holder Eiendomsretten for hellig, og overhovedet nærmer sig den brittiske Constitution. Det nu værende System i Frankrige skulde være endnu bedre, dersom det dannede sig efter vores, og der skulde blive vedvarende, naar det rettede sig efter det hele Folkes Ønske. Man skulde desuden ikke forglemme, hvor megen Anseelse og Fordeel Engeland havde indhøstet i denne Krig, til Søes." - Hr. For ønskede sig til Lykke, at Ministrennu vare blevne saa ydmyggede, at de maatte træde i Underhandling med Kongemordere, som de vilde udrydde, og med hvilke han forlængst havde raadet at slutte Fred. Han var stolt af at alt det, som han havde saa tilforn, var indtruffet, ligesom i den ameritanske Krig. Ministrene havde begyndt med Forvovenhed, og holdt op med Feighed. Han misundte dem slet ikke den Fornøielse at slutte Fred; thi de kunde nu ikke gjøre det paa anden Maade, end som bodfærdige Syndere med Skam Det var kun at beklage, at de ikke for havde fulgt hans Raad. Man havde endog under Tyrannen Robertspierre kunnet begundt saadanne Underhandlinger, thi han kierte sig slet ikke om, hvad Regentere et Land havde, naar man kun kunde have Fred med dem; og jo før denne havde værkt opnaaet, deste bedre havde det været for Engeland." – Addressen til Kongen blev tilsidst bevilget. - Da det Kongelige Budskab, angaaende Freden med Frankrige, i Gaar blev forelæst i Overhuset, gjorde Marquis von Landsdowne nogle Anmærkninger derved. "Ministrene, sagde han, havde ikke andet at see paa end en god Fred, ved hvilken vi blot beholdte det, som vi forhen besad. Hvad Skadeserstatningen angik, maatte den blot søges i det brittiske Folkes Jndustrie, hvilket Ministre, ne, der havde været den angribende Deel, sandelig burde have forskaanet for saadan en Krig. Han ønskede kun, at Ministrene meente det alvorligen; men han frygtede for, at det var et blot Kunstgreb for at give noget efter for Folkets Stemme. J den amerikanske Krig havde Lord North ogsaa gjort saadanne Løvter, at handle med Kongressen, og dog havde Krigen varet i 4 Aar derefter. Han troede et Slags Ministerial=Siælevandring, og forlod sig altsaa ikke ret paa saadanne Fredsyttrelser. - Han havde i Dag hørt Kanonerne lysnes fordi Østerrigerne havde indtaget Manheim, og slaget de Franske tilbage over Rhinen. Han haabede, at saadanne Seiervindinger ikke skulde forhale Freden; thi det syntes, at Forsynet vilde have det saa, at de Franske altid skulde blive drevne tilbage over Rhinen, men Østerrigerne blive slagne paa Frankriges Grændser. Han haabede tillige, at man vil de give Hollænderne tilbage Cap, Demerary og Essequebo tilligemed Batavia, Java og Ceylon, ifald de imidlertid skulde blive indtagne, forudsat, at de Franske gav Holland sin for rige Frihed igien. Den hele Krig havde hverken været retfærdig eller nødvendig." – Lord Grenville forsikrede Huset, at det var hans fulde Alvor at indlade sig i Fredsunderhandlinger Grev Abingdon syntes ikke at være sig selv ret bevidst, da han erklærede, at der mellem Frankrige og Engeland, som for dum mellem Rom og Carthago, skulde herske en evig Krig, saasom Freden vilde trække en Convoltion efter sig i Engeland; men Lord Lauterdale paastod: at Ministrene fortiente at anklages som Forrædere, saavel for den hele Krig, som for den listige Konstgreb, at indbringe Pengelaanet førend Fredsbud skabet. - Til Slutning blev dog Takaddressen til Kongen for Budskabet eenstemmig bevilget.