JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-06
Her og paa Østergaards Mølle have været tre Hingster kjøbte for kongelig Regning. I Apenrade Amt udmærker Løit Sogn sig ved skjønne Heste; her findes brogede og porcellainfarvede Heste af det hvidfødte Blod. De skjønneste Hingster af Provindsens egen Race falde herDen vestlige Deel af dette Amt har mindre skjønne Heste. Tøndern Amt har en god Hestehandeel, især den vestlige Deel, og herfra udgaaer en betydelig Mængde Kavalleerheste; man finder i flere Byer gode Hingster som have erholdt Præmie. I Husum Amt skal og findes gode Heste.""J det egentlige Holsteen har Rendsborg Amt gode Heste, da her tilforn have været kongelige Hingster, hvoraf man endnu seer god Virkning. Forordningen af 30te Mai 1798, har en velgjørende Virkning paa Hertugdom menes Hesteavl. En ung Hingst som tegner sig til at blive god, sælger Eieren ikke, for den har opnaaet den Alder, at han kan æske Præmie derfor. Belønnes den nu med Præmie, saa forøger dette Hestens Værd, det bliver let bekjendt hvor en saadan Præmie=Hingst findes, enhver søger gjerne med sine Hopper derhen, den gjør i lang Tid Nytte som Beskeler, og sælges ikke ud af Landet, fordi Eieren endnu oftere kan vænte sig Præmie for den, og næsten ingen Hestehandler kan tilkjøbe sig en saadan Hingst, for hvilken Kongen har givet Præmie. Saaledes blive de bedste Hingster i Landet, som forhen strax gik ud til Fremmede. Da Præmiernes Uddeling skeer offentlig under en Samling af Landmænd, saa udbredes ogsaa herved Kundskab om Hestens Fuldkommenheder og Feil." (Af Wiimh's Haandbog, 1ste Deel.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-06
Det Kongl. Frederiksborgske Stutterie beskrives i Thaarups statistiske Oversigt o. fl. St. som fortræfligt. Sandsynligen vil i bem. Skrifts tyske Omarbeidelse Efterretningerne lyde anderledes. Saakyndige betragte det nemlig langtfra med gunstige Blik. Saaledes i Skriftet: Reise durch Skandinavien im Jahre 1817, von dem Freiherrn von Hallberg Broich, Groskreus, des heiligen Michaels- und Ritter des h. Annen ordens 1818. "Forfatteren er enthusiastisk for Danmark, og overhovedet meget billig i sin Dom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-06
Som Kavalleriofficeer tjente han i de allierede Magters Krig mod Napoleon. Han, der har gjennemreist en betydelig Deel af Europa, og selv en Mand af Faget – beseet de fortrinligste Stutterier (og S. 36 erklærer: des Mannes erstes Glück ist doch ein gutes, kraftvolles, schönes Pferd), han fælder S. 67 følgende Dom om det Kongl. Frederiksborgske Stutterie, som han under sit Ophold her besaae: "Det Kongl. Stutterie, som der gaaer saa megen Ry af, har ikke svaret til min Forventning; Hestene ere meget slet pleiede og mangle Opsyn, de skjønne Føl staae imellem hinanden i Aslukker, der ere alt forsmaa; Bekostningerne ere langt større end Nytten er; thi det Heles Bestyrelse duer ikke." Saaledes var en højtagtet Fremmeds Dom. En højtagtet Landsmand, der, ved udmærkede Skrifter i Veterinærfaget, har erhværvet sig berømt Navn, har i disse Dage udgivet et vist nok udmærket vigtigt Skrift: "Hesteavlen i Danmark, dens fordums Ypperlighed, Aarsagerne til dens Aftagelse, og Midlerne til dens Opkomst. Resultater af en Jndenlandsreise i Sommeren 1826, (foretagen med H. M. Kongens allernaadigste Understyttelse). Ved Generalkrigskommissair Dr. Med. J. V. Neergaard. (Koster hæftet 1 Rbd. Sedler hos Forfatteren, boende paa Hjørnet af Borgergaden og Dronningens Tvergade No. 181, 2den Sal, eller i den wahlske Boghandling Ulfeltsplads 118, og hos dennes Kom missionærer i Provindserne.) "Det Kongl. Frederiksborgske Stutteri, siger Hr. Forfatteren, erstatter paa ingen Maade de saare betydelige Omkostninger, som derpaa anvendes, men disse maa meget mere omsider være aldeles spildte, dersom Stutteriet ikke undergaaer en Reform; thi Stutterihestenes Ufrugtbarhed, som deres Aftagelse, baade i Henseende til Legemsstørrelse og Dygtighed, er iøjnefaldende. Hr. Forfatt. opgiver mange Kiendsgierninger; men forbeholder sig dog til en gunstigere Leilighed at give detailleret Underretning om Stutteriet, da han paa sin Reise blot kunde betragte Stutteriet (med Undtagelse af Følhopperne, som græssede ved Landeveien, og dets Indretning i en Frastand, "fordi det behagede Stutteriebestyreren, af Forfatteren ubekiendte Grunde, at formene ham Adgang til nøiere Bekjendtskab dermed." Hvad han veed med Vished" er dog ovenanførte Resultat. Skriftet har, hvad man kunde vente sig, mange vigtige veiledende Raad for den danske Landmand i Henseende til Hesteavlen, og Enhver der i Embedskald eller med fædrenelandstsindet Aand bør eller kan virke for en aftagen Jndtægtskildes Opkomst, vil være Forfatteren Takskyldig for hans Vink og Raad. Hr. Forfatteren slutter sit Skrifts Forerindring med følgende Ord: "Skienke Mænd, hvis Stemme Fædrenclandet agter, Skriftet deres hædrende bifald, saa har jeg ikke talet forgjeves om et Anliggende, om hvilket jeg maaskee ikke var uberettiget at yttre min Mening, den jeg beskeden underkaster ei allene det Kongel. Landhuusholdningsselskabs, men hver kyndig, upartisk og retsindig Mands Bedømmelse."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-06
Blandede Efterretninger. Som et Beviis paa Vigtigheden af Handel og Færsel i Staden Ny-York bemærker man, at fra 1 April til 1 Juli 1826, altsaa paa tre Maaneder, var Antallet af de Breve, som sø vært eller med Skibsleiligheder vare ankomne til Ny York Postkontor, ej mindre end 91,495, Stykker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-06
Efter den sidste Opgivelse af Folkemængden i de fire største amerikanske Stæder havde Ny-York 170,000 Jndvaanere, Philladelphia 160,000, Boston 70,000, og Baltimore 60,000 Opgivelsen er saaledes skeet i et Hæfte af North. American Review for 1826, et Tidsskrift som nu bliver eftertrykt i London, og hvis Efterspørsel saa overordentlig har forøget sig, at der efterhaanden har maattet gjøres tre nye Oplage af de første Aargange.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-06
En Atlantie Souvenit, som nu i nogle Aar aarligen er udkommen i Nordamerika, er mærkelig. Det Bind som er anmeldt for dette Nytaar skal indeholde Digte af de vigtigste, amerikanske Digtere: Cooper, Washington Jrming, Paulding, Perceval, Bryant, Baucroft, o. fl. og det Hele udstyres med Kobbere i Mængde af Amerikas største Konstnere. Staden Cincinnati i Ohio-Staten og ved Ohioflodens nordre Bredde, i en særdeles sund Egn, erholdt sit Charte, eller inkorporeredes som Stad, for ikke længere siden end 1815, og har nu (1826) en Folkemængde af 16000 Personer, indflyttede fra næsten alle Jordens Egne. Forskjellige Troesforvandte, saasom Presbyterianer, Methodister, Giendøbere, Katholiker, hollandske Reformeerte, Episkopaler, Qvæ kere og Jøder have der særskildte Kirker og Bedehuse for den offentlige Gudstjeneste; fremde s findes der 40 Skoler, et Akademie, et medicinsk Lære-Jnstitut, to høiere Læreanstalter for Fruentimre (Female Academies), en Bank, et Hospital, 8 Metal- og Jernstøberier, to Papiirfabriker. Værdien af Exporterne fra Staden, som bestaae i Meel, Victualier, Heste, Olie, Læder, Jern, Støbegods, Hatte, Bøger, Møbler m. m. beregnes til 100000 Dollars aarlig. 1825 var Udførselen af Heste allene 3000 Stkr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-06
Antallet af Postvogne som ugentligen afgaae fra Staden er 10 og Pakkeposter 21.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-06
Et nyt Slags Spinderok for Huusflid er opfundet af Rensselaer i Ny-York. Den er af meget simpel Construktion og sælges for en, forholdsviis mod amerikanske Priser, ringe Betaling af 8 til 10 Dollars. Den kaldes the triangular, Spinner, og en Person kan, efter et Par Timers Øvelse, paa samme stide 6 til 8 Traade paa engang, eller tvinde, ligesaa hurtigt som paa en almindelig Spinderok. Saadan Rok fortjente at gjøres bekiendt her. Kolonien for fri Negere, eller den nordamerikanske Ny-Colonie Liberia, paa den africanske Kyst, har den bedste Fremgang, og af de nyeste nordamerikanske Tidender man har, synes det, at det Samfund, som har stillet sig i Spidsen for dette Foretagende, er beskjæftiget med at samle Fonds og træffe nye Foranstaltninger til nye Expeditioner til Negres Overførelse, endnu i Løbet af Aaret 1826.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-06
Jblandt de mange vakkre smaa Fortællinger af Voltaire er en, hvori vises hvad ofte et som længe havde studeret Confuciusses Værker, og kjendte Betydningen af 14000 Skrifttegn; hvorved han blev istand til at forstaae en ikke ringe Deel af de Bøger, som faldt ham i Hænderne, fik isinde at foretage sig en Reise til Europa, for at faae nøiere Underretning om et Folk, hvilket han troede, kom hans egne Landsmænd tæmmelig nær i Fuldkommenhed. Ved hans Ankomst til London var en Boghandler den første, han besøgte. Da han ombord havde lært noget Engelsk, erkyndigede han sig i dette Sprog, om den udødelige Tixefous Skrifter. Boghandleren forsikkrede, at han aldrig havde hørt enten Forfatteren eller hans Værker nævne. "Ak raabte Chineseren "hvi glemte denne Mand baade at spise og drikke, for at vinde et Navn, som ingensinde er kommen udenfor Chinas Grændser. - Tixefous Skjebne er misundelsesværdig; thi han bliver endnu, saamange hundrede Aar efter sin Død, læst og beundret i det store chinesiske Keiserdømme. Men hvad skulle vore Skribentere sige, De Bøger, under hvis Udarbeidelse, de nære et tryllersk Haab om udødelighed, leve mangen Gang neppe saalænge, som de selv. A. skriver, med en uhyre Sagkundskab, om de gamle Romeres Supper, og de stærke Kryderier, dette Folk brugte i deres Saucer; B. kundgjør Verden en hidtil uopdaget Egenskab ved Polypen, eller piser, hvorledes en Flue lader sig ana tommere; C. skriver i den høie Poesie, Jngen kan følge hans Tankers Flugt; D. stormer med Fornuftens Muurbrækker løs paa Christi Kirkeklippe; titanisk er hans Færd. Alle disse arbeide for Evigheden. Men kunde de om et halvthundrede Aar staae op af Graven: de vilde bede samme at lukke sig over dem paany, for ikke at see Bladene af deres Skrifter brugte som Kræmmerhuse, eller maaske endnu til noget Værre. Forfængelighed. o. s. v.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-06
en i det spanske Sprog i Bogota 1825 udkom En af de første Colombiske Skolebøger er Saaledes er da Forfatterære heller Jntet, uden stort Navn som Forfatter betyder. En Chineser, men geographisk Beskrivelse over Colombien, som ster. til 700 Millioner Pund Sterling, saa vilde denne Kongeriger." udmærket sig ved Fuldstændighed, klar Fremstilling og Paalidelighed. Hver Provindses Produkter, Jndvaaneres Antal, Klima, Sejre &c. ere angivne. Saaledes hedder det ved CampanHer landede i Aaret 1823 Libertador med et Følge af 2 til 300 Mand og bragte det til at frarive Spanien tre af 30000 Mand forsvarede Naar man beregner den engelske Statsgield Sum, fordeelt i engelske Bankbilletter paa et Pund, optage et Rum af 4506 engelske Qvadratmile og 658 Aard. Bemelte Sum, 700 Millioner, er fire Gange saameget som samtlige europæiske Staters offentlige aarlige Jndkom(M. Bl. 248.) Svenske Sedler. pr. 100 Specier, Species 226.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-06
Hamburg 2 M.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-06
Kjøbenhavns Børs, den 5 Januari 1827. a vista 224 Specier solgtes til 13 Rbmk. 9 s. Bank-Disconto 5 pCt. Norske Speciessedler. 155, 155 1/2 Rbd. Sdl. 4 pC. Kgl. Oblig. (u. R.) pr. Rdlr. Rigsgjeld. 49 4 Rbs. Tegn. 83 1/2 84 Rbd. Sedl. Dito Dito. . . . . . . . 74 1/2 75 i Banco.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-06
Nationalbank Obligationer. Dito Dito. . . . . . .(af Laanet 4 Febr. 1820) 100 1/2 101 Rbd. r. S. 114 114 1/4 Sedler 4 pC. uopsigel. Rigsbkobl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-06
6 pC. norsk Laan, Renter pr. 6 Januar 90 1/2 91 Rbd. r. S. ved Hambro & Søn. 103 1/2 104 i Banco Asiatiske Actier. . . . . . i Sedler 1 L. Sterl. beregnet til 14 Bmk. 3 pC. nye danske Oblig. 58 58 1/2 L. Sterl. 4 pC. Dito nye . . . . . i Banco
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-09
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fireogtyvende Aargang. No. 3. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 9 Januari 1827. Hvilket Forhold synes at finde Sted imellem Moral og Theologie og Religion og det fornuftige Væsen i et Menneske, J Anledning af Epistols encyelica 1826. P. 41. lin. 23 til p. 42. lin. 4. Man feiler vel ikke, om man siger, at Moralen indeholder alle de Leveregler eller Bud, som et Menneske har at efterleve i sin hele Tænkemaade og sit hele Forhold, i Hensigt ikke alene til sig selv, men ogsaa til alt det Skabte, saa naae. Theologien derimod indeholder!) Lær(1) For ei at misforstaaes enten her eller i det Følgende, bemærkes: at Theologiel tages her og i det Følgende i den allermeest indskrænkede Mening, nemlig blot den Deel af Theologie, som indeholder Læren om Guds Tilværelse og Væsen, betragtet i og for sig selv, uden Hensyn til det, som Fornuften, efter at har faaet denne Lære, har enten fundet til dens Bestyrkelse, eller udledet af den ved rigtige Slutninger; thi alt det, som enten af en heed Jndbildvidt et Menneskes Begreb og Virkekraft kan dommen om Guds Tilværelse og Væsen. Dersom denne Bestemmelse er rigtig, da afstikker den en skarp Linie, som adskiller Moral fra Theologie, i det den sætter Moralens Bud indenfor Omkredsen af de menneskelige Begreber og den menneskelige Virkekraft; men lader Theologien Lærdom om Guds Tilværelse og Væsen overstige Mening, paa en anden Maade. Omkredsen, saavel af menneskelige Begreber, som af menneskelig Virkekraft, fordi et Menneske kan lige saa lidet begribe Gud, som det kan virke paa Gud. Men heraf synes atter at følge, at Menneskene maae fra først af have faaet - Moralen paa een - Theologien, i den her anførte Da det er med Fornuften at et Menneske begriber noget, og da Moralens Bud ligge in regnes til den. denfor Omkredsen af de menneskelige Begreber, saa maae Menneskene have fra først af faaet Moralen af Fornuften. Fortidens største Vis lærte ogsaa, at Naturen har sat Fornuften til ningskraft, eller af allegoriske Traditioner, tagne blot efter Bogstaven, maatte være tilføiet Theologien, kan og bør ikke hen Regent over et Menneskes hele Tænkemaade og Forhold, dersom da Fornuften er sat til Regent, da maa den, som Regent, kunne give Love til Efterlevelse. Skrivten lærer, skjøndt med andre Ord, det selv samme, naar den siger *), at de, som ikke ere Kristne, have Lovens Gierninger skrevne i deres Hjerter. Menneskene maae da vel have fra først af faaet Moralen af Fornuften.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-09
Da Theologiens Lærdom om Guds Tilværelse og Væsen overstiger de menneskelige Begrebers Omkreds, saa kunne Menneskene vel ikke have faaet denne Lære af Fornuften, men maa have faaet den fra først af paa en anden Maade. Menneskene have fra den allerhøieste Fortid af, saa langt de Monumenter, som vi have, kunne naae, kjendt Læren om Gud, skjøndt mere eller mindre forbunklet; det kan derfor ikke bevises, naar de have fra først af faaet denne Lære, men dersom dette ikke kan bevises, da kan det ikke heller bevises, at der gives en Theologie i den her anførte Mening, som kan kaldes naturlig. Det er noget ganske andet, at finde først en Sandhed, som ikke har været kjendt før, end sige at finde den allerhøieste og vigtigste af alle Sandheder, end naar den er een Gang kjendt, at samle Beviser til dens Bestyrkelse, og ved Slutninger at udlede af den andre og flere Sandheder. Menneskene tillægge, desværre, saa ofte Fornuften for lidet; men undertiden maaskee ogsaa for meget, som nok i dette Tilfælde. Dersom da Menneskene ikke have faaet Theologie i den her anførte Mening, af Fornuften, da maa de have faaet den paa en anden Maade; de maa da vel have faaet den ved Aabenbaring.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-09
Dersom nu et Menneske skal ledes efterhaanden mere og mere til Lighed med Gud, da maa det: deels have Regler, efter hvilke det kan og bør i denne Hensigt ordne sin Tænkemaade og sit Forhold, og disse Regler giver Moralen, det, deels maa det kjende det Mynster, til hvis Lighed det skal nærme sig efterhaanden altid mere og mere, og dette Mynster viser Theologien det, i det den lærer det at kjende Gud, og giver det derved nye og undsigelige mægtige Bevæggrunde til at efterleve Moralens Bud. J dette have vi det Forhold, som der er imellem Religion og Moral, samt Theologie, paa den ene Side, og paa den anden Side imellem Religion og det fornuftige Væsen i et Menneske. Religion forbinder Moral med Theologie, for dig Efterlevelse af de Sandheder, som kunne le mer begge til eet Heelt, og til et Maal, til det Maal at bevare det fornuftige Væsens høie Værd, i et Menneske, og ydermere at ophøie det, her Gud. Dersom alt dette er rigtigt, da maae nok følge deraf: Ved et Menneskes første Underviisning burde vel Moralen adskilles fra Theologien hiin læres og fattes for selv først, og Theologi ikke læres, før Moralen var først lært og fattet. 2) Deraf synes at maatte flyde tvende væ til Lighed – og hisset til endelig Forening med sentlige Fordele, først den, at Sandhederne kunde i hver af dem fremsættes ublande, følgelig rene, og i den naturlige Orden, i hvilken de ere forbundne med hinanden. Derved vilde større Tydelighed, stærkere Lys, høiere Liv og Kraft, vise sig i Sandhederne. Paa denne Maade gjordes Religionen fuldkomnere, baade i Foredrag og Virkekraft. Dernæst den Fordeel, Mennesket lærte paa denne Maade at indsee fra Ungdommen af, at Neligion uden Moral duer til intet, og at kun den Religion, som er forbunlemaade, kan lede det til Lyksalighed. 9) Det foran anførte Scholion af Oympiodor viser, at Fortidens Vise lode ogsaa Moral eller Sædernes Rettelse gaae forud for den egentlige Underviisning i Læren om Gud. Advarsel mod en falsk Fortæller. Nihil est, quin male narrando possit depravari.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-09
J Skilderiet Nr. 100, f. A., har "En, hvis Navn Redactionen veed, ved en det med Moral i et Menneskes Tænke= og Han saakaldt lille Historie" søgt at sætte tvende særdeles værdige Mænd i et latterligt Lys, i det han tillægger dem saadanne Spørgsmaale og Svar om Daabens Nødvendighed og om Helvedstraffenes Evighed, som, udrevne af Sammenhæng og forandrede med Tilsætninger og Fordreielser, kunne synes besynderlige eller urimelige. Det er ogsaa rimeligt, at mange have fundet dem latterlige, og moret sig derover med Fortælleren, thi det er som Digteren siger: "Til en Spas, som den kan falde, Det allerbedst man bruge kan, Hvorpaa man ei har ret Forstand." Jmidlertid droge flere med mig Fortællingens Sandhed eller Nøiagtighed og Paalidelighed i Tvivl. Deels fordi vi kjendte de tvende Mænds alvorlige Sandhedskjærlighed og christelige Mildhed og Aandsfrihed; deels ogsaa fordi vi for halvandet Aar siden havde læst et lignende Stykke af den samme Fortæller eller af hans Staldbroder og Vaabendrager, hvis Navn Redactionen veed, men jeg ikke bekymrer mig om at vide. J dette Stykke angrebes nemlig ogsaa een af vore særdeles agtværdige yngre Videnskabsmænd paa den kaadeste Maade. Dog var Ondskaben deri saa fremstikkende, og Grovheden saa uforskammet, at enhver kunde see, hvad det havde at betyde, og hvad det fortiente. Det fortjente intet Svar, og fik intet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-09
J nærværende Tilfælde er Sagen noget anderledes; thi Fortælleren fører Latterens farlige Sprog, og de færreste af Skilderiets Læsere kunne antages at læse Nyt theologisk Bibliothek, i hvis 10de Bind Fortælleren. paastod at Hjemmel for Fortællingen fandtes. Vel have adskillige tvivlet og spurgt, om dette virkelig var grundet; men jeg har ogsaa erfaret, at andre troede, at det dog maatte være sandt, efterdi Fortælleren saa dristig havde vovet at henvise Læseren til Nyt theologisk Bibliothek 10de Bind, S. 232256. Til dette samme Sted i Herr Professor J. Møllers theologiske Bibliothek henviser jeg nu de ærede Læsere, for at de selv kunne overbevise sig om, hvor fordreiet og falsk den velbekjendte, men ubenævnte Fortæller lille Historie er. Thi jeg finder det ikke passende her at vise dette nærmere. Kun det maa jeg sige, at den, som med Opmærksomhed og Eftertanke læser det paaberaabte Stykke om Daabens Nødvendighed og om Helvedstraffenes Evighed, vil strax see, at hiin lille Historie er skjev og falsk, og sikkert finde, at baade ere Spørgsmaalene foranledigede ved en mærkelig Omstændighed og vel motiverede, og at Besvarelsen er meget forstandig skreven og meget moderat affattet. Det Urimelige og Latterlige tilhører ene og alene Fortælleren, og det er den eneste Ære og Fortjeneste, han har deraf. Det maa vel ansees for upassende ved denne Leilighed at gjøre nogen opmærksom paa, hvor uædelt det er, at ville giøre fortrinlig agtværdige Mænd til Gjenstand for Spot og Latter, og hvor lastværdigt det er, at ville gjøre vigtige og hellige Lærdomme ved Fordreielser til Gjenstand for Bysnak og Sladder. En saadan Advarsel er overflødig for de Retsindige og Veltænkende, og spildt paa de andre. Men passende er det ved denne Leilighed at indskjærpe en Advarsel, som vi alle ofte kunne behøve at erindre, den nemlig: at man ikke bør troe dristige Paastande, førend man har prøvet deres Grund; og at man altid bør mistroe og foragte alt det, som røber aabenbar Ukjærlighed og Skadelyst. Thi disse Feil kunne ligesaa lidet bestaae tilsammen med Sandhedskjærlighed, som Slud og Rusk med Soelskin. N. Fogtmann, Doctor i Theologien og Lector i Sorøe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-09
Jndenlandske Efterretninger. Følgende Stykke af Collegialtidendens første Nummer tillader man sig efter Omstændighederne heelt at optage, med vedbørlig Erkjendelse af den Regel, dette Blad ellers stedse følger, ikke at aftrykke andre danske Blades Meddelelser: Cancelliet har, foranlediget tildeels ved et Andragende fra Biskoppen over Siellands Stift, allerunderdanigst forelagt Hans Majestæt i det Geheime Stasraad det af Candidat i Theologien og Adjunct ved Metropolitanskolen, Jacob Christian Lindberg, i Trykken udgivne Skrift, betitlet: "Bedømmelse af den Kongelige LandsOverrets samt Hof- og Stats=Rets Kiendelse og Dom i Sagen Dr. Professor theologiæ H. N. Clausen contra Pastor N. F. Grundtvig, for at erholde Hans Majestæts allerhøieste Beslutning om hvad der maatte være at foretage med Hensyn til bemeldte Skrift.