Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-02-13
J det optagne Brandforhør forklarede Domfældtes Huusfolk, at han den 30te Mai, efter erholdt Pas til Nakskou, var afreist, havde overnattet en Miil fra Byen, og anden Dagen, imod Aften, var vendt tilbage, som han sagde for at hente sit glemte Pas. Han begjærte derpaa Aftensmad, lod lave Punsch og beværtede sine Bodfolk dermed, sagde derpaa til disse, at de skulde gaae til Sengs men lod Pigen blive oppe for at lukke ham ud af Porten. Da Bodfolkene imidlertid vare blevne mistænkelige over hans Adfærd, bleve de oppe, og iagttoge igiennem et Loftvindue, at han flere Gange gik over Gaarden, og derpaa ind i et saakaldet Kalkhuus, hvor han slog Jld. Han forføiede sig derpaa optil deres Værelse, for at erfare om de sov, og da de, ved at høre hans Ankomst, vare sprungne i Sengen, gik han atter ned og ind i Kiøkkenet, hvorfra han efter nogen Tids Forløb kom ud med et tændt Lys, og gik ind i Boden, hvor de ei kunde see hvad han foretog sig, men lidt efter opstod i deres Værelse en qvælende Røg, som af brændende Beg. Domfældte forlod derpaa Boden, og lod sig lukke ud af Huset af Pigen, som han leverede Lygten, og bød at gaae til Sengs. Bodfolkene ilede derpaa ned for at aabne Boden, og da denne fandtes opfyldt med Røg, sprang de giennem Vinduerne ud paa Gaden, og giorde Anskrig, Klokken var da efter deres Udsagn 11 1/2, men efter Vægterens og Andres var den 12. – J Anledning af disse Forklaringer blev Domfældte eftersat, og paagrebet i Vordingborg, og i det den 2den Juni afholdte Forhør tilstod han strax, at han, mismodig over sin Kones Død i det foregaaende Aar, og uheldige Handelspeculationer, samt Tab ved at spille i Lotteriet, havde, for at forbedre sine Kaar, besluttet at afbrænde sin Bod og Varbeholdning; et Forsæt han dog igien vil have opgivet, og som han paastaaer at han ei havde fuldført, saafremt han ei, ved sin ovennævnte Hiemkomst, havde fundet Breve fra sine Creditorer, som fordrede Betaling, den han er var istand til at præstere. Tanken om at afbrænde Boden blev først ret levende hos ham, da han i et Ærinde kom ned i Porten, og fandt Boddøren aaben, hvorfor han paa foranførte Maade anbragte. og antændte noget Blaar, men da dette blussede stærkt op, saa at han frygtede at det skulde sees paa Gaden, uagtet han havde sat Pappapir i Vinduerne, udsiger han at have slukket Jlden ved at træde derpaa, og derefter at have tillukket Døren, og, for ommeldt, forladt Huset. Grunden til at han befalede Pigen at gaae i Seng, var, som han forklarer, at det var silde, og han desuden formodede at hun havde seet det Passerede. Han begav sig nu igien paa Reisen, som han foregiver, i en meget bekymret Sindstemning, da han befrygtede at Jlden mueligen kunde tage Overhaand, og hans Folk og Naboer være udsatte for Fare, dog havde han ei Mod til at vende tilbage, da han frygtede hans Misgierning alt var opdaget. Da han anlagde Jlden erindrede han der stod Krudt i Boden, men vil have været saa forvirret, at han ei tænkte paa at det kunde giøre Skade, da hans Hensigt blot var, at hans ikke betydelige Vare-Forraad skulde afbrænde, for af Assurancesummerne at faae Erstatning for hans forhen lidte Tab. Af hvad Grund han slog Jld i Kalkhuset, erindrer han ei, men formoder, at det skeede for at tænde Svamp, til Jldspaasættelse i Boden, istedetfor det siden dertil brugte Lys. – Under Sagen er det oplyst, at han den 20de Mai har ladet sin Gaard omtaxere og assurere, fra 3040 til 6220 Rbdlr. S. V., for, som han foregiver, at sikkre sine Pante=Creditorer; fremdeles har han, under 18de Mai, ladet sine Meubler og Effecter assurere til 4000 Rbdlr. og s. Vare=Forraad til 6000 Rbdlr., alt N. V., uagtet begge Dele, ved den under Sagen afholdte Taxation, kun er vurderet til 3274 1/2 Rbdlr. N. V., endelig har han, kort for Forbrydelsen, indsendt endeel af sit Sølvtøi til Kiøbenhavn, angiventlig fordi han frygtede for at maatte opgive sit Boe, og ladet sit Kobbertøi bringe til en Brændeviinsbrænder i Slagelse, under Paaskud at det skulde lægges. i Spol, for siden at skures. Quoad generalia, er Domfældte født i 1783, i Fienneslev, hvor hans Fader var Skolelærer. Efter hans Forældres Død blev han opdraget i Vaisenhuset, og efterat han i 1798 var confirmeret, tiene han i 13 Aar som Dreng og Handelsbetient, indtil han i 181, nedsatte sig som Kiøbmand i Stagelse. Hans Forhold har, saavel efter hans Sielesørgers som hans Bekiendteres Udsagn, stedse været meget godt, saa at han har været almindelig agtet og yndet, naar undtages, at han to Gange har været mulcteret for ulovlig Værtshuushold, har han ei forhen været straffet for nogen Forbrydelse eller Forseelse. – Da det under Sagen har været opgivet, at han ei skulde være ved Fornuftens fulde Brug, ere en stor Mængde Vidner i saa Henseende afhørte, som have nægtet dette, dog med Tillæg, at han i den senere Tid, især efter sin Kones Død, har været meget tungsindig og sørgmodig, beklaget sig over betydelige Tab ved Handelen og andre Begivenheder, samt yttret, at han var kied af Livet, og vilde giøre en Ulykke paa sig. Hans Huuslæge har derhos bevidnet, at han kort for, i en Feber, havde været fra sin Samling, samt i det Hele havde været nervesvag og meget nedslaaet.