Københavns Adresseavis, 1774-04-20
Fra Landet spørges: 1) Om der fra en Bønde=Gaard bliver taget noget Hartkorn, hvoraf altid er svaret Tiende, og bortfæstet til en eller fleere Huusmænd i Byen; om derfor Præsten, som altid tilforn har faaet en Høstdag af disse Huusmænd, bør herefter miste denne ham i Loven forundte Herlighed; 2) Om ingen anden end Huusfolk, der have Fæste paa deres Huuse, skulle giøre deres Præst en Høstdag, Og omikke og de saa kaldte Inderster eller aarlige Leyere af de mange Bønder=Gaarde vedbygte smaa Huuse eller Vaaninger, et skulle giøre deres Præst samme Tieneste, 3) Om det ikke var at ønske, at der blev udsat et Præmium for den, som udarbeydede den korteste og tillige fuldstændigste Catechismi Forklaring til almindeligst Nytte især for Skolerne paa Landet; da mange klage, at vi hidtil have lavnet en saadan Bog, der for Eenfoldige saavel Lærere, som Discipler kunde være beqvem nok, Pastor Eisens Middel til at sette de i Rug=Marken udgangne Stæder i Stand igien. (Af det Hamborgske Adresse=Contoirs Efterretninger.) Mange Bønder ere glade ved, at den opkomne Rug faaer Frost for Vinteren, og man har dog altid erfaret, at det er farligt for den; thi er Jorden frossen, saa kan det Vand paa dybe Stæder, som samles af sterk Dug og Vinteren, eller som sædvanlig om Foraaret, ikke trække ind i Jorden; det bliver Jis, og den unge Rug maae derover raadne. Jeg har i afvigte Foraar gjort et saa lykkeligt Forsøg med at sette saadanne beskadigede Steder i Stand igien, at Følgen deraf haver langt overgaaet min Forventning; og da jeg i dette Aar meer end nogen Tid befrygter denne Skiebne, saa tager jeg det ikke i Betænkning at bekiendtgiøre min Opdagelse almindelig. Men hvad for et tungt og langsomt Arbeyde vilde det ikke være, om vi paa de Steder, hvor Rugen er bleven staaende ufordervet, vilde udtage Planter og sette samme der hvor de ere udgangne, Thi skulle de voxe, saa maae saadan Forflytning skee med Flid, og enhver Plante vel vandes, saavel ved Forflytningen, som maaskee og siden. Og saa er det endda Spørsmaal, om Kornet deraf skulde ogsaa blive moedent tilligemed det øvrige. Det er, som mig synes, disse Besværligheder, der har været i Veyen, at der ikke allerede for længe siden er giørt Forsøg med saadan Rug=Planternes Forflytning. Da jo i afvigte Foraar søgte en vis Urt, faldt det mig engang ind for Tidsfordriv, at optage en Rug=Plante med Stokken, og sette den hen i et Huul, som jeg ligeledes havde gjort dermed, og at træde den fast med Foden. Jeg kom efter et Par Dage derhen igien, og fandt, at min Plante var ikke engang begyndt at visne. Da aabnedes mig Øynene. Jeg lod endnu samme Dag med en tvegrenet med Jern beslagen Møggrev optage en Mængde Planter, sette dem i Huller, som vare gjorte med samme Grev, og træde engang derpaa med Foden. Jorden var meget tør, da det ikke havde regnet længe; men mine Planter bleve ikke engang slappe og viisne. Det regnede heller ikke et Par Uger derefter, og Planterne skiøde dog alligevel tilligemed de øvrige deres Straaer, og Blomster, og bare moedent Korn tilligemed dem; endskiønt Jorden havde endnu megen Fugtighed i Grunden af den megen Regn i Efterhøsten, og af det, at den om Foraaret, da den ikke var frossen, havde og faaet det optøede Snee=Vand. End meere: De Planter, som jeg forflyttede, vare allerede over et Spand høye i Skuddet. Hvor meget bedre maae det ikke gaae an, naar samme endnu ikke ere i Skud, Jmidlertid seer man deraf, at man strax kan skride til dette Arbeyde, saasnart Ageren er blevet noget tør, og har Tid at fare fort dermed i 3 eller 4, Uger. Det gaaer ogsaa dermed saa gesvindt til, at 3 Personer i en Dag kan magelig forflytte 20000 Planter, Men langt fleere kan endda blive forflyttede, naar der ere saa store Pladse at beplante, at man kan oppløye og harve samme noget: da man ikkun behøver at slænge Planterne hen- og træde dem med Foden. Hvo som har store Agere, har og mange Arbeydere. En Haand=Plov, hvormed man kan trekke smaa Furer, skulde giøre god Tieneste. De Steder, hvor Planterne ere tagne, lider ingen Skade derved, da de efterblevne faaer mere Rum og Kræfter til at buskes. Anviisning, hvorledes røgede Victualier kan bedst gjemmes. Flesk, Skinker, Pølser og alle Slags røget Kiød bliver deels ved Tidens Længde guult, afsmagende og harskt; eller og det bliver om Sommeren angrebet af Orme. Følgende Maade er derfor den bedste til at gjemme og bevare røgede Sager. Naar man har taget Flesk, Kiød og Pølser ned af Røgen, saa hænger man det for det første op i et Kammer, for at lade det tørres videre. Sidst i April udvælger man en Kiste eller Casse, som er tilstrækkelig rummelig til den Forraad man har, strøer fiin, tør, og afsældet Aske paa Bunden, legger et Lag Flesk eller Kiød derpaa, og naar det er færdigt, saa strøer man atter ret tykt Aske der ovenpaa. Og saaledes bliver man ved, indtil man endelig har strøet Aske paa det øverste Lag. Paa denne Maade kan ingen Fluer komme til disse Fødevahre og sætte deres Skarn, derpaa, hvoraf, som bekiendt er, Mider og de smaa Orme i Kiød allene avles. De saaledes nedlagte Skinker bliver stedse gandske hvide i Flesket, og de kan saaledes blive gode i Aar og Dag. Naar derfor i gode Aaringer, eller naar derer megen Olden, en Huusholdning vilde slagte mange Sviin, men har hidindtil efterladt det af den Aarsag, fordi Skinker og Flesk ikke vil holde sig til det følgende Aar; saa kan denne Methode komme dem godt til Nytte. Undertiden bliver Skinker og Pølser skikkede langt i den hede Sommer. Men de kan ikke forderves underves, naar man kun pakker dem tykt i Aske. Beskrivelse over den Maade, paa hvilken Rugen. bliver tørret i Curland og Lifland.