Ribe Stifts Adresseaviser, 1809-10-17
Jmellem sidste Juul og Nytaar gik Delinqventen atter til Saxebøe i den samme Hensigt, uden at faae den udført, da han imidlertid forandrede sin Beslutning og gik tilbage til Gaarden Folkestad, hvor han forblev indtil Nytaaes Aften, da han, under Foregivende at ville gaae til Moss, begav sig, efter at han havde spiist og Aftenen, til Saxebøe, med havende en Øre, indknappet i hans Ridebuxer og Spencer, og fandt da ved sin Ankomst Kl. 9 1/2 om Aftenen Beboeren, ommældte Johannes Jensen, og hans Pige endnu oppe, men Tienestekarlene havde lagt sig. Han bad da Jensen om at maatte blive der om Natten, da han foregav at ville gaae til Kirke næste Morgen, hvilket Jensen tillod, og befalede sin Pige at hente nogle Sengeklæder, som bleve lagte paa Bænken ved Kakkelovnen. Førend han lagde sig tog han Øren frem af Klæderne, og satte den over den yderste Dør, hvorefter han, da alle vare i Seng, laae endnu nogen Tid og talede med Jensen og Handelen med Salt og Tobak, men omsider sov Jensen ind, hvorefter Delinqventen stod op og hentede Øxen, dog uden strax at kunne udføre Mordet, formedelst en indvortes Strid, saa at han adskillige Gange lagde sig og stod op indtil Kl. 2 1/2 om Natten, da han gik hen til Jensens Seng og gav ham et Hug, som han mener, i Halsen, hvorved Jensen reiste sig i Sengen, dog uden at give nogen Lyd fra sig; og hug Delinqventen da anden Gang til ham, hvorved han styrtede med Hovedet ud over Sengen mod Gulvet. Saasnart Jensen var dræbt, gik han lige ud i Kammeret, hvor Tienestefolkene laae, og til Pigens Seng, af hvilken han trak Dynen noget ned, og gav hende derpaa 2de Hug med Øxen, uden at han hørte anden Lyd end at der rallede noget i Halsen paa hende. Da Pigen saaledes var dræbt, gik han til Tienestekarlenes Seng og hug den fremmest liggende saaledes, at han ikke enten rørte sig eller gav nogen Lyd fra sig; derpaa hug Delinqventen til den ved Væggen liggende Dreng, som sparkede noget og gav Lyd fra sig, hvorfor Delinqventen gav ham endnu et Hug, og da blev han liggende ubevægelig. Efter saaledes at have dræbt disse 4 Mennesker, hvilket alt skede uden andet Lys end det Maaden gav, tændte Delinqventen Lys og opbrækkede et Pengeskriin, hvoraf han og 15 Rdlr. i Bankosedler og 5 Rdlr. i Smaaepenge samt nogle større Sølvpenge. J Skiænken tog han nogle Hølvskeer m. m., samt desuden nogle i Stuen værende Gangklæder og tvende sølvbeslagne Tobakspiber. I Henseende til det begaaede Tyverie har han forklaret, at Samme skede for at være forsynet med det Fornødne til sin forehavende, Reise til Sverrig, og at Aarsagen, hvorfor han foruden Jensen ogsaa myrdede de øvrige 3de, var, for ikke ved disse at blive opdaget. Overcriminalretten anmærker, hvad Bevæggrunden til det forøvede Mord angaaer, at det er mueligt, at Hævngierrighed kan have været den første Anledning dertil, hvorimod det maa antages, at Egennytte har været hans fornemste Bevæggrund, i det han tillige begik Tyverie; ligesom han og har tilstaaet, at da han ikke kunde sontinere sig som et skikkelige Menneske, men maatte nødvendigen blive en Forbryder, vilde han blive det i saadan Grad, at hans Navn skulde blive bekiendt; men ikke destomindre har han og søgt at friule sin Misgierning, da han ikke kunde opdages, førend paa 6te Uge efterat Mordet var udøvet. Efterat denne Sag med alle sine Omstændigheder har fra det danske Cancellie været Hs. Majestæt, allerunderdanigst forredraget, har det behaget Allerhøistsamme ved Resolution af 21de f. M. at stadfæste Overcriminalrettens Dom, og at befale, at Samme efter dens Jndhold skal exeqveres.