Politivennen, 1800-01-01
I Anledning af det Stykke i No. 94. En ulykkelig Tildragelse paa Falster. (Sluttet.) Hvad Deres andet ønske om Kandidaternes Eed for Biskopperne angaaer, da - skjønt jeg ikke nægter billigheden og Grundigheden i dette ønske - frygter jeg for, at den overtroiske Præst; (thi saadanne foregiver De at kjende) ligesaa lidet vilde holde denne Eed, som en og anden ved det nu flammende tydske Lys aufgeklarter Prediger holder den Embeds-Eed, han for Biskoppen aflægger om at prædike den kristelige Forsonings-Lære i Forbindelse med kristelig Moral. Ogsaa her, siger man, er udfundet et Slags Reservatio mentalis. Nu Deres 3die ønske, jeg istemmer det fuldeligen med Dem, Hr. Politiven! Skaf os engang slige Skoleholdere eller Skolelærere, (hvad de skal kaldes) og Løn til dem; det forstaaee sig. Og hvilken Præst vilde ikke med aaben Favn modtage, og med broderlig Velvillighed omgaaes slig en Medarbejder. 2) Heller ikke var det, som De formoder, Trevenhed eller Mangel paa Menneskekjerlighed, der i Havnsøe lukkede Dørene for den Ihielfrosne, som maaskee endnu kunde staaet til Redning; thi dette vilde være en ubillig Beskyldning imod Mængden af denne Øes Beboere. Hvad var det da? Man overveje følgende Omstændigheder saa finder man Aarsagen: a) Mændene i Havnsøe ansaae den Forfrosne, som fuldeligen død, uden mindste Haab om at kunne bringes til Live. h) En Mand af en Naboe-By var fulgt med dem, som bragte den Døde. Hine troede derfor, at man havde havt nærmere Vej til den anden By, hvor denne Mand boede, men vilde paavælte dem Byrden. c) Ofte møder her ved Strandkanten det Tilfælde, at paagrændsende Byers Beboere have Ulejlighed med opflydte og dødsundne Legemer. Og denne Ulejlighed mid Budskikkelser til Amtmand, Birkedommer og Læge, med disses Befordring, med Forhører, Synsog Obductions Forretninger, med Urolighed i Huset, med Begravelsens Besørgelse te, er ofte ikke liden. For saadant et Lig ansaae man den Ihjelfrosne. () Ved slig Lejlighed ere Folk i Egnen, ja endog langvejs fra, nysgjerrige. Alle Bekjendte besøge Byen for at erfare Omstændighederne. Efter den her til Lands herskende Hospitalitet, koster det undertiden Byens Beboere en Del for at beværte disse; og nu mærke man, at denne By er ikkun liden. En Mand i en By af 12 Gaarde, har ved denne Lejlighed fortalt mig, at de Besøgelser, han ved slig Anledning engang havde havt, kostede ham over 5 Rd. c) Endnu kommer en Omstændighed til, nemlig disse Bymænds Misforstaaelse af deres Fæstebreve, som vist nok ikke forbyder dem Kjerlighedsgjerninger, men at huse Fremmede, som ere uden Pas, og at blande sig i fremmede, dem uvedkommende, Handeler. Jeg troer herved vel ikke tilfulde at have undskyldt mine 4 Sognemænd, men dog sandfærdigen at have sat deres urigtige oguforsigtige Forhold i et mindre forhadt Lys. Hvad Deres 3die Ønske angaaer Hr. Politiven! at den, som reddede et Menneskes Liv, maatte nyde udmærket Hæder, Skattefrihed R.. mon da ikke mangt et Menneskes Liv vilde synes at komme i Fare og blive reddet, for at tilvende den foregivne Redningsmand denne Fordel. Tillad mig endnu at sige Dem, Hr. Politiven! at hvad angaaer den formente Forsyndelse ved at bringe en Skindød til Live, da ere vi her til Lands endnu ikke komne saa vidt, som en Del af vore modens Filosofer der synes for fuldt Alvor at forsvare dette Paradox. Slutteligen forener jeg mig med Dem i det Forslag, at Anvisning og Anordning overalt, især ved Strandsiderne, trykt maatte uddeles til enhver Beboer - (lad dem betale hver et 1r Skilling derfor) angaaende Omgangsmaaden ved at bringe Skindøde til Live. Jeg har engang villet gjøre en vis høj Øvrighedsperson, som maaskee kunde have udvirket noget sligt, opmærksom derpaa; men hørde Intet videre dertil. Af en saa fordomsfri, tænkende og gavnelysten Mand, som De, Hr. Politiven. haaber jeg, at De lader dette indrykke i deres Blade, og at det ikke, efter vor Tids Skik, ledsages af bidende Anmærkninger imod Forfatteren, fordi han er Præst. Gunslev, d. 26 Marb 1890. Blicher Sognepræst til Gunslev og Provst til Herredet