Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-06-10
Nyeste af Rodenhavn. Femogtyvende Aargang. No. 47. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 10 Juni 1828. Et Portraits Historie. an paa Min Historie er kort men lærerig. Jeg som til Verden i Kjøbenhavn i Aaret 1728 og den, jeg repræsenterer var den rige Ankersmed Jens Hammer, een af de Gjæve, som hialp at forvare Frederikssteen mod Carl den Tolvte, og blev belønnet af Kong Frederik den Fjerde med en Medaille. En i sin Tid agtet Malermester i Grønnegaden forfærdigede mig og fik for sit Arbeide ti Rigsdaler. Man gjorde meget af mig; indfattede mig i en forgyldt Ramme og gav mig en Plads i Stadsesalen, ved Siden af Madam Hammers Portrait. Hver Gang min Herres Fødselsdag høitideligholdtes, blev jeg behængt med Krandse og Blomster. Endnu længe efter min Herres Død blev jeg af hans Enke behandlet med udmærket Ære. Hun hængte mig i sit Sovekammer lige for sin Seng, betragtede mig næsten dagligen med vaade Øine og stirrede paa mig som en andægtig Nonne paa sin Madonna. Det varede ikke længe, og Sorg og Græmmelse over hendes Mands Død lagde ogsaa hende i Graven. Der blev nu holdt Auction over alle Møblerne, og jeg var blandt disses Tal. Min Herres Søn, som to Aar i Forveien var bleven gift, kjøbte mig for to Rigsdaler. Hans Kone, som var en Rangspersons Datter, syntes, som jeg kunde mærke, ikke at holde meget af mig. Det gjorde mig overordentlig Ondt, at jeg skulde være den uskyldige Aarsag til Uenighed mellem Mand og Hustro. Manden vilde hænge mig og hans Moders Portrait op i Salen; men det hvede den unge Kone ikke. Min Herre var afmalet med et Anker ved Siden; det meente hun pegede alt for meget paa hans Haandværk, hans Ægtemage forestilledes spindende ved en Rok; det foede hun alt for meget røbede den borgerlige Stand. Striden blev alvorlig, og Manden, vandt for saavidt Seir, at jeg fik en Plads i Dagligstuen. Der hang jeg længe, bedækket med Støv og Spindelvæv, og tilsidst saa tilrøget, at man næsten ikke kunde kiende mig igjen. Børnene skjøde tilmaals efter mig med deres smaa Flitsbuer, hvorved jeg blev ganske hullet. Paa Bekrandsning var der ikke at tænke meere, da min gamle Herre nu var død. Efterat jeg i mange Aar havde havt Plads i Dagligstuen, sagde ogsaa min ny Herre Verden Farvel, og nu kom jeg atter til Auction. Da ingen vilde gjøre Bud paa mig, saa maatte jeg følge med et Vaffeljern og blev for dettes Skyld kjøbt af min sidste Herres yngste Datter, som snart skulde have Bryllup med en Junker, der intet selv eiede, uden sit Adelsbrev, og som fik med hende ikke allene en anseelig Formue, men endog en stor, indbringende Gaard i den vestlige Kant af Sjælland, udvidet og forbedret af hendes Farfader, den rige Ankersmed, og nu tilfalden hende som Arv efter hendes nyligen afdøde Fader. Jeg blev tilligemed meget andet Skramlerie kjørt ud paa Gaarden og lagt oppaa et Pulterkammer. Her laae jeg tilligemed mit Sidestykke i mange Aar. Det var mig en Trøst i min store Ulykke og ringeagtede Tilstand, jeg dog endnu befandt mig i Familien. Vel vilde ingen af denne vedkjende sig mig, og da engang Junkerens yngste Søn, en Dreng paa tolv Aar, spurgte sin Moder, hvis Portraiter der laae paa Pulterkammeret, svarede hun, at det var en gammel Karl med sin Kone, som havde tjent hendes Bedsteforældre. Da Drengen meente, at de to Gamle saae saa godlidende ud, at de nok fortjente en bedre Plads, affærdigede Moderen ham med et kort Svar, og hans Opmærksomhed blev en Aarsag til min fuldkomne Bandlysning. Da der en Dag skulde holdes Auction efter en gammel Forvalter paa Gaarden, blev jeg tilligemed en Deel andet Skramlerie indsat paa samme Auction, og da ingen vilde giøre Bud paa mig og mit Sidestykke allene, saa maatte vi følge med nogle Vaskeballer, og solgtes til en Marskandiser i Adelgaden for 4 Mk. 12 s. Der vare vi længe til Skue og til Fals for enhver, indtil en fattig Hattemager kjøbte os for 8 Mk. og som Anonymer hængte os op over sin Dragkiste til Stads. Her befinde vi os begge endnu og holdes meget pene. Hver Mikkelsdag vasker Hattemagerens Kone os og opfrisker vore blege Kinder med Kurlak.