Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-08-21
Auditeur Roulund, Under de Forhandlinger som i forrige Session fandt Sted, da Talen var om, at det endelige Formaal for de stænderske Comiteer skulde være en fri Forfatning, tog jeg Anledning til at vise, at Danmark havde en historisk Ret hertil, foruden den naturlige Ret, som tilkommer enhver cultiveret Nation, og jeg yttrede blandt andet, at det ikke kunde kaldes ubetimeligt, nu at bønfalde Christian den Ottende om at opfylde Frederik den Tredies Forpligtelse. Dog skal jeg for Tiden ikke ville fremmane min Guldsmed fra det Sted, hvor han er strinlagt, men jeg forbeholder mig Ret hertil, om fornødent gjøres. - Spørger man da, hvorfor jeg saa uafladelig hænger ved Jdeen om en fri Forfatning, saa vil jeg svare fordi nuomstunder ganske andre Følelser røre sig i Folket, end de, som simpelt hen gaae ud paa Livets Nødtorftigheder, og fordi ethvert ædlere Gemyt føler en uimodstaaelig Trang til at erkjendes i sin fulde medfødte Menneskeværdighed, og intet udvider Mandens Bryst og forhøier Selvfølelsen i den Grad, som Visheden om at vide sig fri og selvstændig; da fremgaaer den gode Borger, som i Fredens Dage med Flid og Snille udvikler Landets Flor, og i Krigens Dage med Begeistring og Opoffrelse gjør Landet uovervindeligt. Om enden Skofte og Karker ere tilfredse med deres Kaar, og om de endog hovmode sig af deres Stilling hos deres fornemme Herre, saa beviser det i alt Fald ikke andet, end at de ere fødte med et ægte Trællesind, men saaledes tænker ikke det store Fleertal af de Mænd i Danmark, som kunne have en Mening om Sagen. Den derfor, som oprigtig og varmt elsker sit Fædreland, han sætter dets Ære og Lykke over Alt, og gaaer stadigt fremad mod sit foresatte Maal, og veed han end, at det er sjeldent, at det unge Frihedstræ kommer rigtigt i Grøde, førend det tilstrækkelig er vædet med Blod og Taarer, saa veed han ogsaa, at falder han, vil hans Død ikke være uden Nytte og Betydning for hans Fædreland og for Verden, og derfor gaaer han freidig sin Bane fremad. Danske Mænd, freidigt fremad: Kammerherre Benzon, Forsaavidt den ærede første Deputerede af Aalborg Stifts Sædegaardseiere har erklæret, at hver den, som ikke stemmer for en Constitution, er en Træl, en Mand, som ikke fortjener at høre blandt de ædlere og bedre Borgere, maa jeg svare ham, at fordi man ikke ønsker Alting kuldkastet, fordi man sætter Priis paa, at Fædrelandet stadigen gaaer frem under en fornuftig Regjering, fordi man ønsker en begrændset Frihed, gavnlig for det Heles Vel, – derfor behøver man ikke at kaldes en Træl, og jeg maa tilbagevise en saadan beskyldning. Jeg troer, at den sande Liberalitet bestaaer i at respectere Andres modsatte Anskuelser; om enhver Sag kan der haves forskjellige Anskuelser; men jeg troer, at det er Despoti, naar man erklærer den, der ikke deeler Ens Anskuelse, foragtelig. Stiftamtmand Rosenørn. Jeg befrygter ikke at blive beskyldt for Trællesind, naar jeg, i Anledning af hvad den ærede 1ste Deputerede af Aalborg Stifts Sædegaardseiere har yttret, gjentager den Erklæring, som jeg flere Gange forhen har givet i denne Forsamling, at jeg langtfra ikke antager, at der i Folket er en decideres Pluralitet for Ønsket om en Forandring i vor Forfatning. Tvertimod anseer jeg det, efter min Overbeviisning, for vist, at Pluraliteten af den besindigere Deel af Nationen deler min Anskuelse og erkjender, at vi i Henseende til borgerlig Frihed, Lighed for Lovene og upartisk Afvei ning af Forholdene have Fortrin for mange af de constitutionelle Stater, som ere os bekiendte; idet mindste ere vi for en stor Deel frie for de Partistridigheder, som herske der.