Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-08-15
Mariboe, d. 10 August. Endnu vedvarer det høist ugunstige ustadige Veir med lummer Luft og Regn. Vedbliver det fremdeles saaledes i nogenTid, da ere de mange og store Bekostninger, som endeel have anvendt paa at skjære Torv, reent spildte, da man maa befrygte at de tilsidst vil blive opløste i Muld. - Paa sine Steder er Rughøsten, allerede i fuld Gang. (Mariboe Av.) Stavanger Amt. (Fortsat fra forrige Numer.) Karmens, Udsives og Bukken øernes, samt adskillige af de andre Øers Beboere, drive det ommeldte Havsiskerie, som her drives; men meget Fattige formaae de aldeles ikke Udredningen af Dæksfartøier, og knap nok det til det nærmere Fiskerie med Kraft fornødne. J Stang fjorden (den som gaaer nord ind mod Skiold) i Nærstrandsfjorden og deres nordlige Grene, Vindefjorden, Sandedspollen, og Ørkefjorden er Fiskeriet almindeligen ikke rigt eller meget indbringende, maaskee ei heller, saa meget benyttet, som det med Fordeel kunde. Det er i den inderste meest fra Havet kortseende Huk af disse Fjorde at Eieren af Haagenviig nær Vigedal, Capit. v. Krogh, har anlagt og nu i flere Aar drevet sit for enkelt Mand meget betydelige Fiskerie. Han eier nemlig foruden Haagenviig, tillige en Gaard i den venstre Ende af Ørkefjorden. Ved at bemærke at Stimene af Sei og Makret, ogsaa af Sild, drage sig stundom ind ogsaa i denne Afkrog, har han afskaffet sig der fuldstændig Fiskeriapperat, især betydelige Fiskenodter. Ved Indretning af Valser, paa sin Baands Ræling, er han istand til med een eneste Mand at behandle en Nodt, der ellers fordrer en Besætning af 5 til 6 Mennesker. Ved denne Nodt overspænder han et heelt Stykke af den ei brede Fjord og drager til Lands al den Fisk, som der af Nødten omringes. Han har saaledes selv allene med een Mands Hielp inddraget Sej, Makrel og Sild til flere hundrede Rigsdalers Værd. Af Sejen giver han ofte det hele Dræt bort, mod den eneste Forpligtelse at Modtagerne tilbagegive ham Leveren, af hvilken han lader Tranen udkoge. Makrelfangsten er ham oftest ligesaa vigtig; denne, vel behandlet og nedsaltet, afgiver en saavel uden som indenlands meget afsætlig Handelsvare. Silden har i de sidste Aaringer ogsaa været ham vig tig. Et Særsyn er det uden Tvivl, at finde rigSammenstimling af Havfisk her, hvor den ei uden saa mange Omveie og Bøininger kan komme hen, medens der paa en stor Deel af den Strækning, hvor den maae gaae, for at komme hid ind, fanges lidt eller intet. Det ligner paa en Maade Sildefiskeriet i Liimfjorden, hvor Silden ad den smale Fjord ind fra Hals forbi Aalborg og over Lygstøers meget flakke Grunde næsten ubemærket gaaer ind- og findes uventet i den betydelige Mængde der inde ved det afsides Nibe. - Det er sandsynligt, at flere ved lignende Opmærksomhed vilde finde lignende Fiskerie, hvilket i det hele vilde blive af stor Vigtighed. - J Sandsfjorden (den som gaaer øster ind mod Suledal) fiskes ofte stor Mængde Sild. - Mellem samtlige de østre Øer, især de ydre af dem, fornemmeligen Rennesøe, Findøe og Talge er Sommersildfiskeriet meget rigt, som der og i den aabne Bugt udenfor er godt Fiskerie af Sej, Makrel og flere Slags; men Rennesøe undtagen, ere disse Øers Beboere mere Agerdyrkere end Fiskere. Hvad der fiskes mere end til Huusbehov, fiskes især her af Jndbyggerne paa Karmøen og de ydre Øer. Dog er Sildefiskeriet herfra undtaget. Hvor dette falder hyppigst, tye ogsaa disse Øeboere hen, for at deeltage i Rigdomme. Høgsfjorden har hvert Aar, hele Aaret om, især om Sommeren, en egen Art smaae Sild, der fanges med Garn, ofte i stor Mængde, men gaaer ikke i Handelen. Den tjener til Almuens og Oplandets eget Brug. - Gannefjorden, som Stavanger forbi løber s. v. ind til Sandnæs, har og Mængde Sild og anden Fisk. Dette gielder og om Sundene ved Bruøen, og de andre ind mod Staden Stavanger. - J hele Bugten er der ofte en stor Mængde Brisling, der ei her nedlægges som i Christiania til Anchios, men bruges nedsaltet som anden Sild af Almuen. Den som her falder er større end den i Christianiafjorden, og maaskee mindre skikket til at nedlægges som Anchios. Den fanges endnu i større Mængde og aarvist nogle Mile nordligere paa Bergens Leed, ved Borgund, Halsenøe, Fieldberg og i Matre- og Aakerfjordene. - Mort, det er Sej af Størrelse som Sild eller smaae Hvidlinger, gaves her forhen i uudtømmelig Mængde, den tjente fremfer alle andre Fiskearter til almindelig Mands Føde, hvoraf Stavangerne endog fik Øgenavnet, Mortepomper. Der er endnu Mængde, skjøndt ei saa megen. Navnet Mort gives den ei endnu voxne Graasef; hvilket Navn den først faaer, naar den, efter Fiskernes Mening er 3 Aar gammel. For det meste fortæres de færske, dog nedsaltes en Deel, og faae da hverken Sildens Fedme eller Behagelighed, men ere dog et Suul, med hvilket man ret vel behielper sig. - Foruden Sild og Brisling, de forskjellige Torskarter, Sej, Mort, Langer og Qveite, fiskes her stundom ei ubetydelig Mængde Haa til Tran kogning. Dette skeer dog meest af det Par Sogne af Jedderen, som beeltage i Fiskeriet, og udgjør deraf neppe nogen ret vigtig Deel. Vigtigere er Flyndre-Fiskeriet. Der fanges af Karm boerne, som ene forstaae baade Fangsten og Tørringen, en stor Mængde Rødspetter af 1/2 til 1 Pd. Stykket, i en 14 Dage hvert Foraar, især fra Tungnæsset ned forbi Tananger. De sælges tørrede, deels i Stavanger, deels til Bergen. Disse Flyndre ansees som meget fortrinlige i deres Art, søges med Begjerlighed og betales dyrt. - Ved Hundvaag især, ogsaa ved Stierneserne og mange Steder, var forhen en stor Mængde Østers. De ere meget aftagne - som overalt paa Kysten.