Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-02-20
Paa et offentligt Sted, hvor nogle hundrede Mennesker forsamles, er det nødvendigt og Forstanderen skylder Selskabet at paasee den strængeste Orden, saavel til Slutningen som i Begyndelsen af Selskabets Samling, hvilket egentlig er Overholdelsen af de for Ballet bestemte Regler, som indeholdes i Avertissementet, om Ballet, da det Modsatte, i hvad Grad eller til hvilken Tid det foregaaer, altid bliver Uorden, som er urigtig og ubehagelig for Selskabet. Naar endeel af Selskabet behagede under Ballet at aflægge Dominden eller hvad anden Masqueradedragt de have været iførte, og fremstod i en for Selskabet upassende Klædedragt, vilde det ikke være ubehageligt for den øvrige Deel af Selskabet og især for Damerne, naar disse tillige deeltage i Dansen, og endnu mindre overeensstemmende med den Agtelse og Anstændighed, som Selskabet indbyrdes skylder hinanden, At bedømme, hvorvidt en saadan Paaklædning er meer eller mindre passende til at bivaane Selskabet i, kan vel ingen indlade sig paa, hvilket gjør det saa meget mere nødvendigt at overholde Bestemmelsen, som Avertissementet i denne Henseende indeholder. Paa Grund heraf og i Følge det af Hr. Politiemesteren (under hvis specielle Opsyn de offentlige Masquerader ere henlagte) autoriserede Avertisssement om Ballernes Indretning, har jeg tilladt mig, fordi jeg anseer det for Pligt, paa den høfligste Maade, at gjøre de saa af Selskabet, som for Ballets Slutning have aflagt deres Masqueradedragt eller Domino, opmærksomme herpaa og tillige havt den Behagelighed, at man har gjort Undskyldning herfor og paa Stedet bifaldet Erindringen ved at underrettes om Aarsagen hertil. - Det er altsaa ikke efter Jndfald - men efter en forud offentlig autoriseret og publiceret Bestemmelse, jeg har tilladt mig at paatale den ommeldte Afklædning og ligeledes negtet Entree - dog kun for meget faa, som indfandt sig i en for Selskabet upassende Paaklædning og urene Støvler m.v. og hvad der i denne Henseende paasees ved Indgangen, bør vel saa meget mere overholdes i Forsamlingen, hvoraf jeg slutter, at ikke nogen med saad Grund kan besvære sig over, at det paatales, som skeer uovereensstemmende med de Vilkaar, der gjælde for Ballets Indretning. som ved et offentligt Avertissement er bekjendtgjort og som indeholder intet mod hvad der er overeensstemmende med almindelig antagen anstændig Selskabeligheds Forhold. C. Biørn. Jisbroen imellem den Danske og Svenske Kyst. Ligesom Menneskene i denne Tid optrække den Bro, der hidtil har været imellem den Danske og Svenske Litteratur, saaledes synes Naturen ved en Jisbro, lige fra den Danske til den Svenske Kyst, at bringe begge Nationer, i det mindste i physisk Forstand, nærmere sammen. Saaledes forener stundom Naturen, hvad Menneskene adskille. Mandfolk og Fruentimmer, voxne Folk og Børn spadsere nu ud til TreKroners Batterie, og Veien ligner næsten ganske Cavalliergangen i Rosenborg Hauge, paa det nær, at den ikke er saa støvet. Den, der har Lyst til at kjøre derud, kan ogsaa faae sit Ønske opfyldt; thi her holde hele Skarer af Fireskillingskaner. Naar man kommer ud paa Batterierne, skulde man mindste troe, at man befinder sig midt i Vandet, og her føler man ret, hvad Menneskekræfter formaae. Her ere ordentlige Gader, et stort Vagthuus, en lille Hauge ved den Øverstcommanderendes Huus, ja, hvad som mere er, man kan endog faae Forfriskninger her. Naar man staaer paa den bageste Bastion aabnes der for Øiet det sublimeste, men tillige tristeste Syn af Verden. Alting er forvandlet til Snee og Jis, og den hele Natur synes at ligge i en sand Dvale. J Baggrunden sees det Svenske Rige begravet i Snee og Jis, og Solens matte Straaler synes kun sparsomt at oplyse det Land, hvor Odin havde opslaaet sin Bolig. Ud imod Amager til øiner man Batteriet, Prøvestenen, som man nu er i Færd med at bringe i samme Stand, som det var under Dannemarks store Konge, Christian den Fjerde. Man erindres her om hine stolte Dage, da Lassens Prøvesteen afbødede de første Stød, som Kongestaden truedes med, og tænker med glad Henrykkelse paa Dannemarks Frelse og paa de Mænd, som bidroge saavel dertil som til dets evige Hæder.