Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-20
Jmod denne Professorens Forklaring af Hensigten med disse Spørgsmaales Fremsættelse, kan nu Jndsenderen for sin Person aldeles Jntet have at erindre. Ligesom Jndsenderen nemlig aldrig har - som nogle Folk, der meget slet maa forstaae at læse, ville mene - paastaaet, at Professor Sibbern har erklæret, at Børn ikke kunne blive salige uden at være døbte, men kun berettet, at han har spurgt Pastor Tryde, om han - Pastor Tryde, troer dette, og at denne - Pastor Tryde dertil har svaret, osv., saaledes har Jndsenderen heller aldrig med et eneste Ord yttret sig om Professor Sibberns Hensigt med titnævnte Spørgsmaal, Noget hvorom han jo, da intet derom var fremsat i Skrivelsen, Jntet kunde vide, og hvorom han derfor fandt det upas seende at yttre sin blotte personlige Mening. Alt hvad Jndsenderen har gjort er, at han, som et notorisk - og nu til Overflod af Profesfor Sibbern selv vedgaaet – Factum, har fortalt, at en Professor i Philosophien i det nittende Aarhundrede har spurgt en Landsbypræst, om denne troer, at Udøbte kunne blive salige, og at Helvedstraffen er evig, og at Præsten har besvaret begge disse Spørgsmaale bekræftende, og har Jndsenderen forresten overladt Enhver derover at anstille hvilke Betragtninger han maatte ville, eller ingen, hvis derover ingen maatte være at anstille. Professor Sibberns ovenstaaende Forklaring om sin Hensigt med disse Spørgsmaale er altsaa ingen Strid med hvad Jndsenderen har anført, og Jndsenderen finder altsaa forsaavidt Jntet at bemærke ved Sam redeligsindede, rettroende og tillige tænkende me. For imidlertid at give Hr. Professoren Leilighed til endnu bedre at oplyse denne sin besvare følgende tvende Spørgsmaale: 1) Naar Hr. Professorens Hensigt alene var at erfare, hvorledes rettroende Præster tænke og føle, hvorledes kommer han da i sit Spørgsmaal til Pastor Tryde til at sige: At det synes ham (Professor Sibbern), at dette (d: at et Barn, som ikke bliver døbt, ei kan blive saligt) følger af Conf. Aug. Art. IX. 2. Naar Professor Sibbern i ovennævnte Stykke siger, at det maa være ham som christelig Philosoph vigtigt at vide, hvorledes rettroende Præster tænke og føle, da maa Jndsenderen spørge ham, hvad der vel egentligen skal forstaaes ved christelig Philosophie. Kan da Philosophie, naar den ellers er den rette Philosophie, være mere end een? Er den rette Philosophie ikke den Samme for Alle, Christne som Jøder, Muhamedanere som Hedninger; Eller troer Professor Sibbern, at der er en særegen Philosophi for Christne, en anden for Jøder, en tredie for Muhamedanere, en fjerde for Kinesere, osv. Troer Professoren, da maaskee ikke ogsaa, at der af den christelige Philosophie atter gives en katholsk, en kalvinsk, en protestantisk og en luthersk Philosophie. Og af den lutherske maaske atter en hernhuttisk, og af den hernhuttiske maaskee atter en christiansfeldtsk, en stormgadisk og en svedenborgiansk Philosophi, og saaledes i det Uendelige? Da Jndsenderen og med ham vist mange flere - altid har staaet i den eenfoldige Tro, at den rette Philosophie kun kunde være een og een for Alle, da han har anseet den for en Videnskab om det Almeen Hensigt, tillader Jndsenderen sig at bede ham fornuftige, der var ligesaa uafhængig af positive Troeslærdomme og Naadedogmer som Phy sikken, og ligesaa almindelig som denne; da han har meent, at en Philosoph, som Philosoph, hverken maatte være Christen, Jøde eller Muhamedaner, men ene og alene Philosoph; saa kan han ikke nægte, at han - og med ham vist ligeledes mange flere - er meget begiærlig efter at vide, haad den christelige Philosophie da vel egentligen er for et Species af Philosophien; hvad der da er Særkjendet ved denne Art Philosophie fremfor ved Philosophie i Almindelighed; hvilke Lærdomme den christelige Philosoph da antager eller forkaster, som Philosophen i Almindelighed ikke antager eller og ikke forkaster, og endeligen i hvad Forhold denne Slags Philosophie vel maatte staae til de forskjellige positive Troeslærdomme, f. Ex. netop til Læren om Daabens Nødvendighed til Sallighed og Helvedstraffens Evighed; og tvivler Jndsenderen ingenlunde paa, at en bestemt og tydelig Besvarelse af dette Spørgsmaal allerbedst vil oplyse Publikum om, hvad Professor Sibbern, som Philosoph, tænker om hine ovenanførte Spørsmaal, og hvad vel hans Hensigt dog egentlig har været med disses Fremsættelse til Hr. Pastor Tryde.