Aarhuus Stifts-Tidende, 1845-10-01
Om Mandagen den 22de var det Hertugindens Fødselsdag. Efter Gratulationen kjørtes til Væddeløbsbanen. Den af Hs. D. udsatte udmærket skjønne og store Pokal vandtes af Prinds Biron af Curlands Hest, Jschingirkar. Efter Hjemkomsten begave D. D. sig til det store Ridehuus, der var smukt oplyst og decoreret, hvor et Gjæstebud fandt Sted for halvfjerdehundrede af Godsernes Bønder. Festlighederne sluttedes med et Fakkeltog af Flækken Augustenborgs Jndbyggere, og et Bal paa Slottet. Blandt de fremmede Gjæster vare: fra Sverrig: Hr. v. Tornerhjelm og kgl. Staldmester v. Beyer; fra Mecklenborg: Baron v. Biel og to Grever Bassewitz; fra Preussen, Kammerherre Trauenfels og Baron Hertefeld; fra Hessen, Baron Malsburg; fra Weimar Overhofjægermester Fretsch, fra Würtemberg Baron v. Massenbach, fra Hamborg Hr. Charles Parish; samt de bekjendte tydske Skribenter: Reiseskriveren Kohl og Digteren Mügge. Da Hs. Durchl. Hertugen af Augustenborg, ved sin Sølvbryllupsfest, udbragte Hs. M. Kongens Skaal, yttrede han sig saaledes: "Jnden han hævede sit Glas, sagde han – for at tømme det paa Hs. M. Sundhed, følte han Trang til, i sit og sin Kones Navn, at bevidne alle hans Gjæster sin hjerteligste Tak, fordi de havde villet deeltage i en Fest, som fandt Sted i Anledning af den Dag, som han i Sandhed kunde kalde den lykkeligste i hans Liv, paa hvilken han for 25 Aar siden havde gjort det Skridt, som for ethvert Menneske her paa Jorden var det vigtigste. Jsær takkede han dem blandt hans Gjæster, som fra tidlig Ungdom af havde staaet i venskabeligt Forhold med ham, fordi de vare komne, for en Deel langveis fra, for at tilbringe denne saa glade og lykkelige Dag med ham. Han erkjendte dette som et Beviis paa, at de Venskabsbaand, som havde forenet Ynglingerne, vare faste nok til at knytte Mændene sammen. Den samme Taknemlighedsfølelse havde han ønsket her paa Stedet at bevidne Hs. Majestæt Kongen, hvem han, da han for 27 Aar siden fattede den Beslutning, at indgaae sin ægteskabelige Forbindelse havde meddeelt denne sin Hensigt, inden han endnu havde yttret noget derom til sin Moder og sin Kones Forældre. Hs. Majestæt havde ikke alene fuldkommen billiget hans Valg, men havde paa en saa venskabelig Maade bevidnet ham sin Deeltagelse, og senere ogsaa tilkjendegivet dette for hans Kone, at de Begge havde besluttet, i taknemmelig Anerkjendelse af det dem derved beviste Venskab, at afholde deres Bryllup paa Hs. Majestæts Fødselsdag. Men paa saadan Maade var det da kommet, at der nu paahvilede ham den behagelige Pligt, først og fremmest at udbringe Hs. Majestæts Skaal paa denne Dag. Jnden han imidlertid nu fuldførte dette, følte han Trang til, herved offentligen at udtale sin og sin Kones Taknemlighed for dette, i hiin Anledning, dem beviste venskabelige Sindelag, idet han tilføiede det Ønske, at Hs. Majestæt paa denne Dag vilde sende en venlig Tanke herover." Fra Apenrade skrives: "J disse Dage er her underskrevet en Petition, hvori Haandværkerne henvende sig til Hs. M. Kongen med Bøn om, at den Stænderne forelagte friere Næringsdriftsanordning ikke maa træde i Kraft, idet de der see Stædernes Ruin; Petitionairerne vare tidligere indkomne til den sidste slesvigste Stænderforsamling, men da denne ikke tog noget Hensyn til deres Andragende, maatte de umiddelbart henvende sig til Majestæten. Petitionen slutter sig saaledes til lignende fra andre Stæder. Samme blev først underskreven af samtlige herværende Laugsmestrei de resp. Laugs-Forsamlinger og forsynet med Lau genes Segl, hvorpaa den i et offentligt Huus blev udlagt og underskrevet af de øvrige Haandværkere."J Lollandsposten af 21de Sept. læses Følgende fra Mariboe: "J Torsdags ordinerede Hs. H. Hr. Biskop Dr. Brammer i Domkirken her i Byen dHrr. Candidater Trojel og Pontoppidan til Personelcapellaner, respective hos Hr. Provst Ancher i Østofte og Hr. Pastor Meyer i Rødby. Handlingen, som overværedes af mange Geistlige, var meget høitidelig, og Biskoppens skjønne Tale, med hvilken han sluttede sin Embedsvirksomhed her i Stiftet, gjorde dybt Jndtryk paa Tilhørerne. Hs. Høiærværdighed nød derefter, tilligemed de tvende unge Geistlige, Alterens Sacramente.