Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1788-10-10
Corpset af Auxiliair=Tropperne, som var forsamlet den 23de mellem Frederichsstad og Frederichshald, deelede sig i 2 Colonner, da de nærmede sig Grændserne af Sverrig. Den første bestod af 4 Eskadroner Dragoner, 9 Batailloner og 1 Compagnie Jægere, under Generalerne Düring, Mansbach, Hesselberg og Oberste Stricker. Den 2den Colonne var oprettet af 1 Corps Jægere under Oberstlieut. Winther, 4 Eskadroner af Dragonerne og 6 Batailloner. Denne Colonne, som skulde marschere til Svinesund, betroede jeg Grev Schmettau, og selv anførte den anden Colonne. Den 23de om Eftermiddagen begav jeg mig med Hs. K. H. Kronprindsen fra Frederichstad, og kom igjennem Frederichshald til 3de, tet ved Ide-Fiord. Tropperne kom derhen om Natten, og begave sig paa Marschen til Øre=Bakke, lige over for Krogstrand. Jeg havde befalet General Mansbach, at tage denne sidste Passage i Besiddelse ved Dagbrækningen. Han indskibede sig mod Midnat paa 29 Fartøier, landede, efterat han var bleven opholdt af Modvind, Kl. 6 om Morgenen i Krogstrand, og besatte strax de fordeelagtige Høie, uden at finde nogen Modstand. Jeg besluttede at marschere om Morgenen derpaa med 4 Batailloner, med Dragonerne og Jæger=Compagniet til Skee, hvor Veien var banet. Jeg tog i Følge med mig 2 Batailloner, og efterlod Oberste Stricker med 3 Batailloner ved Krogstrand, for at følge efter mig med lidet af Colonnens Eqvipage. Jeg fik den Efterretning, at Oberste Tranefeld var paa Marschen med 400 Mand. og 4 Kanoner; at de den 22de havde passeret Strømstad, og skulde den 24de komme til Svinesund. Jeg foresatte mig ved min Landgang i Krogstrand, der var de Svenske saa meget meere uventet, som aldrig nogen med en Trop, meget mindre med et Corps d'Armee, har passeret paa denne Side formedelst den gruelige Vei, ved en Marsch til Skee at have bag Ryggen alle Difileerne imellem Svinesund og Strømstad, imedens den anden Colonne rykkede frem imod Fronten. Men Efterretningen om vor Landing i Krogstrand, som Oberste Tranefeld fik, førend han formedelst Regn og slette Veie kunde komme til Svinesund, og Opholdet i Troppernes, Artilleriets og især Pontonernes Marsch, alt dette gav Oberste Tranefeld Tid til at retirere sig i al Hast til Strømstad, efterat han havde ladet giøre Forhugninger og afbryde alle Pontonerne i sin Rettrade. Paa Efterretningen om, at han havde posteret sig paa denne Side af Strømstad, tet ved en Broe, ved Navn Wellands=Broe, bag ved en liden Flod, marscheerte jeg strax hen til dette Sted, og vi bleve vaer en temmelig stor Fronte, men kun 1 Mand høi, Kanoner, og en stor Mængde Vogne, alle rangerede i mange Linier. Broen var afbrudt og Floden, meget dyb. Da vi avancerede, kom vi til en anden, Flod, hvis Broe var ligeledes afbrækket. Man var beskieftiget med at sætte den i Stand igien, da 1 Officier med 1 Tambour kom til mig, for at spørge paa Oberste Tranefelds Vegne, hvad dette Corps vilde? Jeg svarede ham: at det Manifest, som jeg havde sent ham (og som hertil er føiet) indeholdte alt det, som jeg kunde sige ham derom. Broen blev imidlertid færdig. Jeg defilerede over og posterede mig 14 til 1500 Skridt fra det Svenske Corps, og med nogle adspredte Klipper bedækkede vore Tropper, som vare færdige, til at angribe. Jeg besteeg strax selv et Batterie paa en mere fordeelagtig Klippe og blev paa ny complimenteret af Oberste Tranefeld ved en Capitain af Artilleriet, som forlangte en Forklaring paa mit Manifest, hvorpaa jeg svarede: at Hs. Majest Kongen af Danmark havde ingen Krig med Hs. Svenske Majestet, men da Han saae Sig forbunden, i Kraft af Sin Alliance med Keiserinden af Rusland, at forsyne Hende med et Corps Auxiliair=Tropper, saae jeg mig forpligtet, meget mod min Villie, til at angribe de Svenske Tropper, hvor jeg endog fandt dem; at det endnu devendeerte af ham, at retirere; men at jeg marscheertestrax imod ham. Jmidlertid troede jeg, at jeg ved en tilforladelig Person burde lade ham forklare de samme, Omstændigheder, og sendte derfore til Oberste Trane feld Adjutanten General Haxthausen, som fulgte med bemeldte Artillerie Capitain. Jeg befalede Jægerne, at bemægtige sin Klippen, lod 2 Batailloner og 1 Eskadron marschere, og stillede nogle Stykker Artillerie saaledes, at jeg fra Siden af kunde beskyde hans høire Flanke. J samme Øieblik da vi begyndte at skyde, blev Attaquen standset vedet Slags Orcan, blandet med Hagel, hvorpaa fulgte en Regn, hvis Lige jeg ikke erindrer at have seet. Alle Vaabnene vare vaade; Tropperne maatte have Tid til at giøre en anden Attaque. Jeg betiente mig af dette Øieblik til at recognoscere langs Floden de Svenskes høie Fløi. J nogen Distance paa Strandbredden lige over for blev jeg vaer en Trop Jægere, og en Officien nærmede sig, og raabte til mig: Gode Ven! Jeg bad ham komme nærmere og spurgte hvor Oberste Tranefeld var, og sagde, at det skulde være mig en Fornøielse at see ham førend jeg begyndte. Han kom, steeg af Hesten og bad om Tilladelse, at oppebie videre Ordre. Dette afslog jeg ham aldeles, hvorpaa han om Natten rettreerte igjennem den store Landevei, som gaaer fra Qvistrum til Uddevalla. Strax derpaa begav jeg mig paa Marschen, og sendte 2de Batailloner østlig, for at understøtte Grev Schmettaus Passage og reparere de Broer som vare afbrudte ved hans Rencontre. Jeg lod i Bataillon af de Søndenfieldske bemægtige sig Staden, Strømstad og det Kongel. Magazin. J samme fandt man 1700 Tdr. Korn og 1500 Kander Brændeviin.