Berlingske Tidende, 1834-02-15
New-Yvrk, den 1ste Januar. – J Congressen er Striden, mellem Præsidenten og Banken ingenlunde afgjort, meget mere synes den, at vorde betydeligere og meer at antage en almindelig Partiekamp. Alle Jacksons Fjender gjøre fælleds Sag med Banken. Saaledes staaer paa den ene Side Unionens Partie, det demokratiske Partie, med sin Yndling, Præsident Jackson, Spidsen; paa den anden Side Unionens Modstandere, Rullifirererne, det aristokratiske Partie, (de Rige) og Bankdirekten, rerne. "J Repræsentanthuset siger et New-Yorker Blad – anfører Rullificerer Partiet Bankpartiets Avantgarde imod Præsidenten. Det er aldeles i sin Orden; Union og Frihed ere uadskillelige; det er meget passende, at Rullificererne og Banken forbinde sig, for angribe Andreas Jackson, der opretholder Unionen og beskytter Friheden." – Men heftigere end i Repræsentanthuset vare Angrebene mod ham i Senatet. Her holdt Hr. MDuffie en Tale med Præsidenten, hvori denne skildredes som den største Tyrann, som Historiens Aarbøger minde. Den 26de Decbr. f. A. fremstod ogsaa den bekjendte Hr. Clay og angreb Præsidenten, som han kaldte en fræk Usurpator, med den største Bitterhed; han bad Gud om den Naade, at opleve den Dag, da Folket vilde opstaae i Masse, for at forjage Gotherne fra Capitolium"! – Ogsaa Handelskammeret i New-York har til Congressen indleveret en Memoire, hvori føres bittre Klager over Handelens slette Tilstand og Skylden derfor ene tilskrives Præsidentens Forholdsregler i Henseende til Banken. Virkeligere i New-York nogle betydelige Bankerotter hurtigen fulgte efter hverandre; dog lader sig deraf ingen directe Sammenhæng, imellem disse Uheld og de forandrede Bankforhold bevise. Det Engelske Blad The Globe indeholder Følgende: – De nyeste Efterretninger fra de forenede Stater i Nordamerika vise, at Bankspørgsmaalet i hele Unionen heftigen debatteres. Dens forskjellige Stater have stillet sig paa forskjellige Sider. Klare er det, at Banken vilde have triumpheret, dersom Præsident Jackson ikke var en Mand af saa stor Energie. Hvad Enden paa disse Debatter vorder, er endnu tvivlsomt, Efterat begge Congressens Huse i den forrige Session bestemt erklærede sig for Banken, har Jackson ved sit Veto gjort begge Beslutninger uvirksomme, og, ved at tilbagekræve de af Regjeringen deponerede Capitaler, forberedet Bankens Fald. Dette Anliggende kaster et nyt Lys paa en republikansk eller reen Valgregjerings Maskinerie. Jackson har aabenlyst betraadt en Bane, som ingen arvelig Souverain i et sandt constitutionelt Monarchie vilde eller burde betræde. Hvor Exekutivmagtens Overhoved, der har et Veto, som i de Nordamerikanske forenede Fristater, vælges af Folket, er det ogsaa naturligviis Hovedet for et Partie, især for det Partie, som havde Overvægten paa den Tid Valget skeete, men stedse for et Partie. Sædvanligen har Hovedet for et saadant sin Deel af Partielidenskab, der tilskynder det til at anvende Alt til det Parties Understyttelse, hvis Anfører en saadan Høvding er. Thi denne Mands politiske Existents herver paa hans Seier. Halvdelen af Nationen hører til hans Tilhængeres, den anden Halvdeel til hans Fjenders Tal, disse Fjenders Bitterhed er ofte desto større, jo større hans Talenters og hans Bestræbelsers Held ere. Vel mueligt, at han under denne hans Virksomheds Tilskyndelse ofte kan være mægtigere end den arvelige constitutionelle Monarch, og, naar han med de Egenskaber, der gjøre en Mand til en sejerrig Partie-Anfører, ikke forbinder en Høimodighed og en Moderation, som sjeldent findes blandt Mennesker, saa vil han ingenlunde anvende denne paa en saadan Maade erhvervede store Magt retfærdigen eller billigen. Derimod maa den arvelige, constitutionelle Monarch være vant til at betragte sig som Nationens, ikke som et Parties, Hoved; han kan aldrig finde sig fristet til, at give et Parties Heftighed eller Uretfærdighed Næring. Han veed, at han bedre værner om sin Ret og sin Hæder, naar han gjensidigen formilder de stridende Partiers Heftighed, end naar han viser, en Deel af sine Undersaatter sin Gunst paa den anden Deels Bekostning. Vel have de forenede Rordamerikanske Fristater endnu ikke følt den hele Forskjel imellem en Valgregjering og et arveligt Monarchie, imellem et bestandigt og et temporairt Overhoved, fordi ingen Præsident af forskjellige Grunde – maaskee fornemmelig formedelst den Jndflydelse, som Washingtons Charakteer har yttret paa dennes Eftermænd, – hidtil har anvendt sin Magt i dens hele lovbestemte Udstrækning; men Jackson begynder nu at give et Exempel paa Præsidentens Magt, i Sammenligning med en Monarchs Magt.