Ribe Stifts Adresseaviser, 1833-02-26
Den almindelige Discussion skulde endnu fortsættes i næste Møde. - Forhandlingerne i de Deputeredes Kammer have atter været interessante. Alle Medlemmernes levende Opmærksomhed henvendtes d. 16de paa et Antal Bønskrifter fra Saadanne, som under Restaurationen vare dømte for politiske Forseelser, og som vel efter Julirevolutionen havde faaet alle deres borgerlige Rettigheder igjen, men dog holdt deres Ære for at være fornærmet, saalænge ingen særegen Lov havde casseret de over dem udgangne Domme. Des uden gjorde de Fordring paa Skadesløsholdelse for deres uforskyldte Lidelser. Referenten, Hr. Saper. tilbagekaldte i Erindringen, hvorledes de under Restaurationen fore frem imod dem, som bleve beskyldte, for politiske Forbrydelser; han opregnede, hvor Mange der vare dødsdømte, henrettede, brændemærkede, deporterede, forviste, dømte til Tvangs arbeide. Fængsel og andre ringere Straffe, Commissionen formeente, at det ikke gik an, at cassere alle disse Damme i Almindelighed, men at Vedkommendes Ære dog heller ikke var tilfulde repareret ved Ordonnantsen af 26de Aug. 1830, som ophæver alle, dem tildømte, Straffe; den var af den Mening, at det var hensigtsmæssigt, at Regjeringen forelagde en Lov om alle disse Domfældte, og androg derfor paa Bønskrifternes Henviisning til Indentigsministeren. Hr. Bignon sluttede sig til Commissionens Andragende. J hans Forredrag forekommer iblandt Andet følgende Sætninger, hvis Rigtighed næppe tilfulde kan fattes, uden af et Julihoved. "Sammensværgelser, som under en god Regjering ere Forbrydelser, kunne under en slet Regjering kaldes dydige Handlinger. ingen Dadel kan træffe de Mænd, der søgte at styrte en Regjering, som ved Ludvig d. 18des Ord: ""næst Gud takker jeg Kongen af Engelland for min Krone, selv havde fremstillet sig som en antinational, af Udlandet paatvungen Regjering . . . . . de modige Anstrængelser mod Restaurationen fremstille sig, som en Kamp for Nationalæten mod en Regjering, der forsmaaede at være national . . . . . et Mindemærke er nylig voreret for Julikæmperne; disse Mænd ere ogsaa Julikæmpet, kun med den Forskjel, at de vovede sig for tidlig i Kampen". Hr. Delaborde gik endnu videre. Han forlangte Bønskrifterne henviste til Con seils=Præsidenten, for at Supplicanterne kunde faae den Nationalbelønning, der tilkom dem. "Dersom" sagde han, "Julitevolutionen var mislykket, saa befandt nu de Fleste af os sig iblandt de for politiske Forbrydelser dømte; hine have forberedt, hvad vi have udført, skulle da vi nyde godt deraf og lade hine vansmægte i Ulykken, Man har bebreidet Revolutionen af 1789 at den lignede Saturnus, som opslugte sine egne Børn; lader os ikke taale, at den endnu sværere beskyldning træffer Julirevolutionen, at den opsluget sine Fædre, eller, hvad der er det Samme, lader dem døe af Hunger." Hr. Dupin, tog Sagen fra en ganske anden Side. Han indrømmede at Nogle af de dømte kunde være uretfærdig behandlede, og at disse kunde giøre Fordring paa Erstatning; men at retsgyldige Domme tilhobe skulde omstøbes, kunde han ikke faae i sit Hoved. Han bestred Dhrr. Bignons og Delabordes opstillede Princip, at Staten, kunde være Sammensvorne Tak skyldig, og han ivrede mod ethvert Attentat imod bestaaende Regjeringer. At han tjente sig kun liden Tak ved den Tale, kan man nok begribe. Efterat derpaa Hr. v. Schonen, Lafayette, Merilhou, Mauguin og endnu flere havde ladet sig høre, blev det tilsidst besluttet at henvise Bønskrifterne til Minister Præsidenten, Justits= og Indenrigs-Ministeren; men en Deel af Centrum afholdt sig, tilligemed Hr. Dupin, fra al Deeltagelse i Afstemningen. Forresten har Kammeret været beskjeftiget med Budgettet for det Jndre, hvis forskjellige Afsnit uden synderlig Modsigelse gik igjennem, indtil man kom til den offentlige Cultus, med Hensyn til hvilken en Afkortning af 350,000 Fr. i Biskoppernes og Erkebiskoppernes Lønning blev forlangt af Hr. Angnis, og Hr. Girand foreslog, at Bispernes Antal efterhaanden skulde reduceres fra 80 til 50. Dette blev rigtignok forkastet; men det gik paa det Sidste, ud over Erkebispen i Paris, hvis Jndkomster bleve nedsatte fra 40,000 Fr. til 25,000, Hr. v. Chateaubriand er bleven anklaget for at have ophidset til Had og Foragt imod Regjeringen, forat have angrebet det Rettigheder, som Nationens Ønske har overdraget Kongen, og for, ved sit Skrift om Hertuginden af Berrys Fangenskab, at have opfordret til at omstyrte Regjeringen. De legitimistiske Blades Redacteurer ere implicerede i den samme Sag. Alle Pariser Blade, selv Moniteuren, have omtalt Grev Sebastianis Hjemkomst; men han er dog endnu i Rom, og den 16de indtraf en Coureer med Depescher fra ham. Andledning af det Rygte, at Regjeringen med det Forste vil forlange 1 Mill. til Dronningen af Belgiens Udstyr, gjør Courrier frantais sig meget ved. "Belgien", siger den, "vil ikke betale os for vore Expeditioner, og nu skulle vi ovenikjøbet udstyre dets Dronning; ligesom vi skulle give Kong Otto Penge til hans første Indretning, efterat vi have baaret alle Omkostningerne ved den græske Emancipation. Regjeringen synes i sin udvortes Politik at følge den Grundsætning, at Frankerig skal betale for hele Verden, uden selv at have nogen Fordeel deraf." - Hvad der er blevet fortalt om Hertugen af Orleans paatænkte Fobindelse med en østerrigsk Prindsesse, skal være aldeles grundløst. Expertug Tarl af Brunsvig, som nu igjen er i Paris og der er bleven bosiddende Jndvaaner, besøgte forleden Lafapette og lod ved denne Visit saadanne Ord falde, som om han havde været den allerliberaleste Franskmand.