Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-08-29
Naar den kgl. Commissarius i Stænderforsamlingen for 1844 har formeent, at en almindelig Værnepligt eller Tjeneste pligt for Alle, der har den dertil fornødne legemlige Dygtighed, i hvor meget det end tiltaler Følelsen, ikke skulde lade sig realisere, og at Love i den Retning ikkun lade sig gjennemføre i bevægede Tider, hvor den hos Folket vakte Begeistring medfører, at de befriede Classer, der ifølge deres Stilling føle Byrden af Værnepligten i en forøget Grad, vare villige til at bære eller i det Mindste uden Misnøie at underkaste sig den, da kunne vi ikke deele den Anskuelse, imod hvilken desuden vil kunne paavises historiske Vidnesbyrd. Til hos Statens Borgere at vække den vedbørlige Jnteresse for Statens Forsvar troe vi ikke en Krig at være fornøden, og da selvfølgelig de didhen sigtende Foranstaltninger ikke kunne opsættes indtil et saadant bevæget Tidspunct indtræffer, saa falder det af sig selv at Regjeringen ved andre Midler maa søge at fremkalde Jnteressen. Vi ere overbeviste om, at et Værnepligte og Forsvarsystem, lader sig udfinde, hvorved det danske Folk kan forsvare sig og blive Herre i eget Huus uden at befrygte, at Fædrelandet længere skal være et let Bytte for enhversomhelst fremmed Magt; og først naar en saadan Organisation i vort Forsvarsvæsen, sees at være udfunden og almindelig Værnepligt derpaa baseret, kan det ventes, at enhver god Borger vil stræbe at efterkomme den naturlige Forpligtelse til at virke til Landets Forsvar. Det er kun under disse Forudsætninger og de foran udtalte Forventninger, at Kjøbstadborgeren kan finde sig opfordret at tiltræde Almeenvæbning, og, overeensstemmende med det saaledes Udviklede, tillade vi os at frembære følgende Opfordring til de høitærede Provindsialstænder : 1) At fraraade Ophøielsen til Lov ethvert Forslag om almindelig Værnepligt, der indeholder eller er bygget paa Undtagelser for den enkelte Stand eller enkelte Jndivider. Derimod at andrage paa: 2) En saadan Ordning af vort hele Forsvarsvæsen, at enhver dertil dygtig Borger eller Jndivid i Staten inddøves i Vaaben brug, saaledes, at han gjøres skikket til personlig at opfylde sin Værnepligt, samt at Armeen erholder en saadan Organisation, at den i Virkeligheden kan fyldestgjøre sit Øiemed: Landets Forsvar. 3) At Regjeringen ved Armeens og Værnepligtens Reorganisation tager Hensyn til, i Forbindelse med et sikkert Værn, at Byrden for Landet og Forpligtelsen for den enkelte Borger ikke bliver besværligere end høist nødvendigt, og at med Hensyn til det sidste træffes saadanne Forandringer og Lettelser i Læretiden, Garnisonstjenesten, Disciplinen &c., som lade sig indføre uden at tabe det første Øiemed af Sigte. Jdet vi saaledes overgive dette Andragende til den ærede Stænderforsamling, nære vi derhos den Forviisning, at Kjøbstæderne fremtidig ville erholde passende Vederlag for disses ved Værnepligten forøgede Byrder, og ved passende Lettelser i de dem paahvilende overa, saasom i Jndqvarterings-, Consumtionsvæsenet m. m., og at Stænderforsamlingen til Tid og Sted vil vide at hævde og værge de retfærdige Paakrav, Kjøbstadborgeren, i saa Henseende har til Staten og dens øvrige Stænder."(59 Underskrifter.) Forsamlingen samtykkede i, at dette Andragende, efter Producentens Begjæring, blev afleveret til den Comitee, som er nedsat i Anledning af Lovndkastet om almindelig Værnepligt.