Viborger Samler, 1843-07-22
Nyeste Postefterretninger. Storbritannien og Jrland. London, den 14de Juli. Afstemningen over O'Briens Motion har viist Ministeriet, at dets Tilhængeres Geledder begynde at blive tynde; Desertionen synes at gribe om sig. Kamp udenfor, og i Cabinettet selv Tegn til Tvist, Svaghed og Frygt, J ethvert Møde irettesættes Premierministeren ikke af Oppositionen, men af de Skarer, i hvis Spidse han for ikke fulde to Aar siden triumpherende traadte ind i Huset. OBriens Motion er forkastet, og Kampen om den irske Vaabenbill er atter paabegyndt. Af de 72 Clausuler ere kun 14 antagne. Flere Torymedlemmer, hvoriblandt Capt. Rous, Parlementsmedlem for Westminster, have erklæret at ville opgive den irske Kirke, og Sir Robert Peel vilde maaskee følge deres Exempel, dersom han ikke befrygtede ved et saadant Skridt at blive nødsaget til at nedlægge sin Post. The Times erklærer, at Repealsagen endog begynder at vinde Tilhængere iblandt Protestanterne i Jrland; 131 Orangister fra Grevskabet Tyrone i Jrland skulle have tiltraadt Repealforeningen. Denne holder nu ugentlige Møder; i det sidst afholdte erklærede O'Connell, at han med det Allerførste vilde andrage paa Forholdsregler angaaende Udnævnelsen af Voldgiftsmænd, for at man ikke – saaledes som hidtil - skulde see sig nødsaget til at tye til fiendtlige Assiser og betale Gebyrer til bigotte Øvrighedspersoners Skrivere. Denne Anmeldelse fandt stort bifald. Af den Tale, hvori Sir Rob. Peel bekæmpede Oriens Motion, og som varede i 3 Timer, anføres Følgende: Og hvad vilde vel Følgen være af Repeal, Skal i Tilfælde af en Krig Jrland have Ret til at gaae sin egen Vei, Skal Statsindtægten af Jrland være uafhængig af Jndtægterne fra England og Skotland, Skal Jrland have sin egen Hær, – Besvares disse Spørgsmaal bekræftende, da er det klart, at en Collision af Jnteresser ikke kan udeblive, og at en Krig om faa Aar maa udbryde imellem begge Lande. Overbeviist om Uhensigtsmæssig heden af Unionens Ophævelse har jeg følt mig kaldet til aabent at udtale mig om den Maade, hvorpaa Regjeringen seer sig nødsaget til at handle imod ethvert Forsøg paa at drive Repeal igjennem, ligesom jeg ogsaa føler det at være min Pligt at bringe Regjeringens fulde Auctoritet i Anvendelse for at fremtræde imod Agitatorerne. Man spørger mig om, hvad jeg fremdeles har isinde at gjøre. Mit Svar er dette: Jeg vil føre Jrlands Regjering i Overeensstemmelse med Mildhedens og Retfærdighedens Grundsætninger; jeg vil hvad Stemmeretten angaaer, træffe saadanne Forholdsregler, at denne vigtige Ret bliver af væsentlig Betydenhed (substantive). - Hvad angaaer Jrlands sociale Forhold, da er jeg beredt til at skienke enhver Forholdsregel, der foreslaaes i den Hensigt at modificere og forbedre Forholdene imellem Grundherrer og Forpagtere, min meest anstrengte Opmærksomhed. Hvad den herskende Kirke angaaer, da har jeg allerede erklæret, at jeg ikke er tilsinds at lade nogen Forandring indtræde i de Love, paa hvilke denne Kirkes Existence er baseret. Skulde det vorde nødvendigt at tye til overordentlige Forholdsregler, da veed jeg, at vor hidtil udviste Skaansomhed kun vil tjene til at give de Opfordringer, hvortil vi turde see os nødsagede, større Eftertryk." Mærkelig er i Discussionen om foranførte Motion en Yttring af Lord Stanley: at der herskede Enighed i Ministeriet (Rygterne om Uenighed imellem flere af dets vigtigere Medlemmer gjendrev han imidlertid ikke); men at Ministeriet, saafremt dets forrige Tilhængere – saaledes som Tilfældet var med nogle af dem under denne Discussion - maatte vedblive med at unddrage Ministeriet deres Tillid, vilde see sig nødsaget til at aftræde; i hvilket Tilfælde han - i Betragtning af den store Crisis, hvori Landet befandt sig - ei vilde unddrage det derefter følgende Ministerium sin Understøttelse. Jøvrigt troede han ikke, at en saadan Eventualitet forestod. J ethvert Tilfælde vilde Ministeriet ved det nuværende Skrig ikke lade sig henrive til overilede Forholdsregler.