Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1844-12-02
Stænderforsamlingen i Roeskilde. Under Debatterne om Ussings Andragende (see sidste Løverdagsavis!) yttrede Kammerherre Sehestedt-Juel; "Committeens Betænkning saavelsom den Proposition. der har foranlediget den, have i allerhøieste Maade tiltalt mig. De separatistiske Tendentser, der desværre i de senere Aar have gjort sig gieldende i vort kjære Fædreland, have været mig saa uhyggelige som Nogen, og, om jeg end ikke noget Øieblik har kunnet nære det Haab at de, ved en Declaration som den foreslaaede, ganske skulde blive undertrykte, har jeg dog haabet, at Kongen i det mindste vilde derved sættes istand til at indskrænke dem. Jeg betragter Sagen som aldeles hjemlig, om jeg saa tør udtrykke mig; jeg antager nemlig, at enhver Mand er Herre i sit eget Huus, og at han i det maa kunne gjøre sin Mening gieldende. Kongens Huus staaer, efter mit Begreb, fra Øresundet til Elben; i dette sit Huus maa han kunne sige, jeg vil have Fred, jeg vil have Ro; og som Husets Herre er han i sin fulde Ret, naar han haandhæver denne Villie, naar han søger at skaffe Husets Beboere Fred. Det er med denne Anskuelse og besjælet af disse Følelser, at jeg agter at stemme for Committeens Jndstilling. Jeg maa, for mit Vedkommende, protestere mod de Raab, som lyde fra Hertugdømmerne, og gaae ud paa, at Propositionen skulde indeholde, eller at Forsamlingen, ved at gaae ind paa den, skulde nære en Daniserings, en JncorporeringsTendents. Jeg troer at kunne mit Modersmaal saa godt som Nogen; men jeg har aldrig kunnet fatte, at slige Paastande kunne finde Hjemmel i et eneste Ord af Propositionen saalidt som i noget eneste Ord af Betænkningen. Jeg kan i saa Henseende ganske og aldeles henholde mig til den skjønne Tale, som nys lød fra den 17de Landdistrikts Deputeredes Læber, og som i hvert Ord tiltalte mig. Jeg skal ikke opholde Forsamlingen videre, skjøndt jeg vistnok saa meget som Nogen kunde ønske at tolke de Begreber, jeg har dannet mig om denne vanskelige og mislige, jeg kunde maaskee sige, denne uheldige Sag. Dog er der een Ting, jeg endnu maa berøre, førend jeg sætter mig. Høiesteretsadvocat Lehmann har igaar angrebet den nuværende Minister for det udenlandske Departement. Dette er nu vel ikke andet end en Jmitation af den Praxis, der finder Sted i constitutionelle Stater, hvor Aspiranterne til Minister=Porteseuillerne angribe de Jndivider, der have dem i Hænde; men denne Jmitation er her, efter mit Begreb, umotiveret og upassende. Hvad Vurderingen af den ærede Deputeredes Dom over Ministeren angaaer, underskriver jeg ganske den, som den høitagtede kgl. Commissarius har sat paa den." - Høiesteretsadvocat Lehmann. "Det er naturligviis kun to Ord, jeg har at tilføie mit tidligere Yttrede, da jeg ikke skal komme tilbage paa alle de Spørgsmaal, som i denne Sag have været under Ventilation. Jeg skal da blot bringe i Erindring, at jeg henviste til, hvorledes denne Sag frembyder Muligheden, af Conflicter mellem de danske og slesvig-holsteenske Jnteresser, og jeg har ikke fornærmet, ikke angrebet Nogen ved at sige, at Den, som ved alle sine naturlige Sympathier og ifølge det System, hvori han er bleven og maatte blive opdragen, i Sager, hvor saadanne Conflicter indtraadte, kunde være mindre vel skikket til at repræsentere de danske Jnteresser. Jeg har sagt dette med det udtrykkelige Tilføiende, at jeg naturligviis derved ikke i nogen Maade satte den Paagieldendes Dygtighed og gode Villie i Tvivl, og, naar den foregaaende Taler har bentydet til mine Motiver, vil jeg haabe, at han i alt Fald dog har saamegen Tro paa, at jeg ikke mangler alt sundt Omdømme, at han maa kunne sige sig selv, at mine Yttringer ikke kunne udledes af nogen Slags Aspirance.