Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1834-10-31
I en Avis det koster glubsk at fa et Sted, Markedsdagen kommer Matrosen qvæstionis i bei det, som anden Dag man tænder Piber ved. skænket Tilstand ridende, pa en Hest, i fuld KarriJevnfor Peder Pars 4d B. 1t S. ere gjennem Gaden *), men bliver endelig standEn slig Tiltale havde Herr Redaktøren mindst set af Politiassistenterne, som, efter min Ordre, forventet. Hvad for en Tiltale, ma jeg spørge? Jeg bøde ham at ride saledes. Herover bliver det unge havde jo endnu aldeles ikke tiltalt den høje Redakvakkre Menneske malisigs, forfølger Assistenterne sion, men ikkun berigtiget hvad Fiskeren havde bildt fra en Gade til en anden, og endog giver den ene den og dens Publikum ind. Men en sadan Dialekaf dem en Tjat med en Stryge han havde i Handen, tik som Svaret indeholder, havde jeg rigtignok hvorpa Assistenten giver ham et Par Drag med sin ikke ventet af Töologen, "Publisisten"*), RedakStok, hvorved det unge rare Menneske for en lille tøren, Herr Kansellirad Hempel. Om det er mig, Rift pa Kinden eller Næseblod. Der samles en stor eller Herr Kanselliraden, der hidtil har været Har Del Nysgjerrige, og den hele Flok styrter ind til Bynisk, ville idet mindste nogle af Læserne vel bedst fogden *), som efterat have foreløbig hørt Sammen kunne bedømme, med mindre de matte være blevne hængen, siger, at Klageren kan melde sig igjen nan sa vante til at se Herren i Harnisk, at dette har tabt han har vasket sig og udsovet Rusen. Han bliver alt det Pfaldende. derpa bragt til Lægen, som ligeledes palægger ham Ather er en Misforstelse (ikke just Misforstande, at vaske sig eller lade sig vaske, og derpa komme vil jeg formode, men jeg kan ikke indrømme, at igjen. Helten bliver nu fulgt til en Borger, som vel den er pa min Side. Jeg holder nemlig endnu ufor villigen vasker ham af, og laner ham Sæng, hvorgribeligen for, at det er noget ganske andet, at sige: han sover paa sine Lavrbær, Morgenen efter befinat en Handling ikke blev foretaget fordi den ikke der Personen sig, pa lidt Omhed i den ene Arm nær, kunde foretages, end, at den Handlende viste Ulyst, fuldkommen karsk, og gar, som nogle sige, slet ikke (eller ingen Lyst") til at foretage den. Dersom til Lægen, andre mene, at han rigtignok har været man med den simple" *) Fisker supponerer, at et Ojeblik hos Lægen, og derpa listet hjem. Saden omhandlede Handling var Pligt, sa bliver Nød meget er vist, at Lægen aldeles ikke skal have bevendigheden af denne Forskjel endmere indlysende. handlet ham; og alt hvad den naive" Fisker skryder At der ingen retlig eller formelig Undersøgelse blev om den dyrebare Læge, hvis Hand han ærer, og iværksat dengang den omhandlede Folkevandring, som gjorde sig samegen Umage for at give Sønnen, ind af Porten, med den stakkels Fiskers Søn i tilbage" (Tænk engang,) er derfor idel Pølsesnak, Spidsen, fandt Sted, var, fordi den ikke kunde iværk formodentlig for at sætte en Voksnæse på Herr Pubsættes. Det blev derimod udtrykkelig meldt den lisisten" og røre hans Hjerte. Saledes er FaktumPagjeldende, at han, nar han havde sovet Rusen ud, passeret, Matrosen klager ikke, Fiskeren ei heller, kunde melde sig igjen, da Sagen skulde vorde un hverken til Embedsmanden eller hans Foresatte. dersøgt, hvilket jo öjensynligen viser pa min Side: Nei, han henvender sig til en Avis, hvilken han Lyst til at foretage denne Undersøgelse, og alt bruger som "Organ for sit Hjertes Udgydelser", f) netop det modsatte af hvad Fiskeren har tillagt mig. eller rettere for at udøse sin Harme over, at hans At Undersøgelsen ej senere er bleven foretaget, Søns Kontraparter ikke straks bleve straffede, og forer alene Fiskerens eller hans Søns, men ikke min at kaste Skygge pa den uskyldige Embedsmand, der Skyld. Men, at jeg har vist Ulyst eller - som er nu, for aldeles intet, m paradere i en Avis, til Moro det samme - ingen Lyst, til den, er, ifølge det for Krostuer og Vinkieldere. anførte, en Usandhed, hvorfor Herr Redaktøren og Alt hvad Herr Redaktøren ramser op om, at AssiFiskeren sta mig til Ansvar, hvorfor Patale herved stenternes Forklaring borde undersøges, at den elen gjentagende forbeholdes, og i hvilken Henseende 9 En Uskik der ret er herskende paa deres Steder her i Fyn. *) Hidtil har man ved dette Ord forstat en Lærer eller Skri 11) Gud bevare Herr Redaktøren fra en sadan Indgydelse! bent i Stats- og Folkeretten, nu bruges det af Nogle for at betegne en Avisskriver, vide blandt andet Hempels Avis. *) Herr Redaktøren kalder det derimod naivt, troskyldigt Sømandsprog, Er han simpler, og atter simpler sa kan Hr. Redaktøren, trøste sig med, at han efter Rygtet skal understøttes af en 1) Dette har Herr Redakt., ikke villet nægte, den simple Fi hæderlig Duplisitet, der skal elske udbredt Publisitet. sker, i den stadige Tro, at Alle ere lige for NB. Loven, dige" (!) blodige Tilstand opfordrede til denne Undersøgelse, at Matrosen burde have været forvaret, og enten han eller Assistenterne straffedet), at personlig Misliandling ikke bør træde i Lovenes Sted etc. er altsammen Noget, der der intet releverer. Derer jo Ingen, der har nægte Matrosen den Undersøgelse som det var umuligt straks at anstille. Hvi har han eller Fiskeren ikke siden meldt sig og forlangt Undersøgelse, og kunde Faderen ikke gjerne fralægge sin Søn det Rygte, at han havde redet en stialen Hest, uden at indføre mit Navn, og søge at kaste Skygge pa eller skumle over min Handlemade? Jeg har dog vel ikke beskyldt ham for at have redet pa en stialen Hest? Ingen kan ynde fornuftig anvendt Publisitet mere end jeg. Men at, som Herr Redaktøren melder, "Alt skulde vedkomme Publisiteten, indrømmer jeg ikke, og jeg skal denne Gang indskrænke mig til at henvise ham til hans egen Fremstilling af Indholden af Digteren og Filosofen Heibergs Yttringer, angende denne Gjenstand i Köbenhavns flyvende Post No. 16. 7) Kuns dette ma jeg tilføie, at jeg aldeles ikke kan erkjende Hrr Redaktøren for nogen Overpolitiinspektør eller chief- justice" i Fyn; og hvormeget det end monne forøge hans egen Anseelse, og hans Avises Interresse pa ossentlige Steder, om han deri optager tvetydige men ubeviste, eller endog usandfærdige, Fremstillinger af Embedsmænds Forhold, uden at undersøge Sagen nærmere, vil jeg dog herved sub rosa rade ham derfra, og derhos tilkjendegive ham, at det er min uforgribelige Mening, at han derved ei allene forholder sig værdig mod Embedsmanden, men og indirekte fornærmer Regjeringen; thi det har dog Udseende, som om Vedkommende vilde have at Folk skulde tro, at de ingen Ret kunde s hos denne (hvilket enhver Dansk ved at være Usandhed) nar de, istedetfor at klage over Embedsmanden hos hans Foresatte, henvende sig til en Avis. Men, Tingen er man har ikke den Tiltro til Sagen selv, at man for eller vil klage, men finder det bekvemmere, at beklikke Embedsmandens Rygte i en Avis. Calumniare andacter, semper aliquid hæret; - Og det allerværste er nuar, i slige Tilfælde, Embedsmandens (eller andre skikkelige Folks) Rygte er overladt til en eneste Avises vilkarlige og ensidige Behandling. Jeg har aldeles ikke i den medfulgte Skrivelse, der lyder som nedenanført 27) "doleret over Herr Redaktørens, Beredvillighed til at optage, den simple naive Fiskers Udgydelse eller Opkastelse. Derimod synes det som Herr "Publisisten" er meget *) Likvidatsion er dog nok ogsa i mange Tilfælde passende. *) vide Hempels Avis No. 60 for dette Ar. *) "Medfølgende Svar til Hans Jensen Fænd ventes modtaget til snarest muelig Indrykkelse i enten Tillægsbladet til Deres Velb. Addresseavis, eller denne selv, med den samme Beredvillighed, som den samme foranledigende Artikel er bleven optaget." gangne at sørgmodig og fortørnet over min sakaldte Truseler, om lovlig Påtale, den han lader sa fremmed for *).Men, sa hæver han sig igjen pasit centrum gravitatis, og udbryder med den Lærdom, at en RedaktørsPost, er vanskelig og ubehagelig. Ja, vist Herr Redaktør, Det kan man aldrig noksom erkjende og beundre, Hvad forøvrigt den af Profeten Holberg, i det paberabte Sted omhandlede "Den pa Gløder, angar, da kan det ikke nægtes, at samme jo har sin betydelige Uleilighed, men den har og en stor Forjættelse, hvorom kan læses hos samme Profet (vide Peder Pars 4 B. 28. 196 og 197 Linie) og som i Henseende til Herr Redaktøren kan siges, at være gaet i Opfyldelse. Til Slutning matte det og tillades mig, at opvarte med et Sitat af høibemeldte Profet (Peder Pars 2. Af sligt Eksempel ) man kan denne Lærdom trække: "Man ma ei fuse frem, og Ørene ej række til hvad som blier fortalt; men overveje ma, om det, som bliver sagt og hørt, forholdes sa. Middelfart d. 27de Oktober 1834. Jolinsson. *) Jeg har aldrig truet ham, men ikkun forbeholdt mig min Ret, hvortil jeg ei allene var besöjet, men det var og nødvendigt. *) Eksemplet, som har en vis Analogi med det heromhandlede Tilfælde, bedes efterset. Sagens Afviisning fra Avisen.