Viborger Samler, 1836-05-24
Det er maaskee mindre bekjendt, at vor Regjering just i denne Tid har ladet to erkjendt dygtige Mænd reise i vore Hertugdømmer og i det nordlige Tydskland, paa de Steder, hvor den forædlede Hesteavl er indført, og man kan vel derfor holde sig forvisset om, at ingen afgjørende Beslutning tages i denne vigtige Sag, forinden de have givet deres Jndberetning. Efter hvad Man allerede foreløbigen har erfaret, have de fundet Hesteavlen paa Als og i Meklenborg i den meest blomstrende Tilstand, saa at der ikke fandtes nogen gaarig Halvblodshest tilfals, efterdi alt med rivende Afsætning solgtes for denne Alder; der var saaledes kun de unge Heste tilbage, som skulde beholdes til Tillæg. Saadanne Heste fik Bønderne betalt med 25 til 50 Louisdors (circa 187 til 374 Rbdlr.),ja der sælges flere Halvblodsheste til 100 Louisdors Stykket. Da saaledes alle de Heste de ikke ville bruge til Tillægsdyr, sælges saa fordeelagtigt i en meget ung Alder, bruges de forædlede Følhopper og tillige Føl paa 1 1/2 og 2 Aar til Markarbeide; thi det er noksom bekjendt, at de ved Fuldblod forædlede Heste ere brugbare i en meget tidligere Alder, end vore, hvilket ogsaa gjør deres Opdræt meget fordeelagtigere; men Meklenborgerne kjøbe desuden holsteenske Heste til eget Brug, fordi de kunne faaes for det Halve af den Sum, som de erholde for deres, hvilket er et af de meest træffende Exempler paa Forskjellen i Fordeel, naar et Lands Hesteopdræt bestaaer af forædlede, og naar det bestaaer at uforædlede Heste. Naar Meklenborgeren f. Ex. for sin 3 Aars Hest i Gjennemsnit faaer 200 Rbd. og Holsteneren for sin 4 Aars 100 Rbd., og begge Hestene have kostet i Opdræt f. Ex. 75 Rbd., saa er Holstenerens Fordeel 25 Rbd. og Meklenborgerens 125 Rbd. eller 5 Gange saameget. Det er derfor naturligt, at han overlader Holsteneren den Ære at sælge ham uædle Heste til hans eget Brug for godt Kjøb, medens han med femdobbelt Fordeel sælger sine ædle Heste, der udgjør hans bedste Jndtægtskilde, og hvorved han er kommet til en sjelden Velstand. Vistnok vil mangen Holstener anføre denne Udførsel af Heste til Meklenborg som et Beviis paa den holsteenske Hesteavls blomstrende Tilstand, skjøndt det kun beviser, hvor langt den er tilbage for Naboens; desværre er det samme Tilfældet med vort kjære Jylland, hvorfra ogsaa mange Heste gaae til Meklenborg og andre Steder i Udlandet, hvorfor – fordi der intet andet Sted kan kjøbes Heste for saa godt Kjøb, som her. J Meklenborg udsætter Regjeringen Landbeskelere, og der staae saaledes paa hver Station sædvanlig een Fuldblods- og nogle Halvblodshingster; hvilke sidste ofte ere større, renere af Been, og efter vore Begreber, smukkere, end Fuldblodshingster, der ved de hæftige Anstrængelser paa Banen have faaet mange tilsyneladende Feil, som dog efter Erfaringens Vidnesbyrd ikke ere arvelige; men Bonden er der allerede saa oplyst om sin egen Fordeel, at han vælger Fuldblodshingsten til sin Hoppe, da han veed, at den giver ham et bedre Fol, end Halvblodshingsteen, og paa Grund af denne stærke Søgning er det ikke ualmindeligt, at Bønderne ved Drikkepenge til Hingstens Oppasser sikkre sig Fuldblodshingsten fremfor de andre Concurrenter. Hiin Søgning efter Halvblod, som den egentlige Brugshest, viser sig ogsaa tydeligt i vor Hovedstad, hvor det er umuligt at tilfredsstille den stedse stigende Efterspørgsel efter disse Heste til Kjøre- og Rideheste. At dette ikke vil aftage, men stedse tilbage over hele Europa, har man nylig seet udførligen udviklet i No. 32 af den berlingske Tidende, under Overskrift: "Tidens Fordringer til Hesteavlen i Danmark." Det er en Erfaringssætning, at den forædlede Hesteavl ikke kan naae nogen betydelig Høide uden Væddeløb, og det er derfor, at saavel vor, som andre oplyste Regjeringer søger at fremme dette. Lader man Stutteribesigtelserne bestaae, blive de dog ikke andet, end en ny, kostbar og unyttig Maade til at belønne ædle og forædlede Hingster paa; thi saasnart Jylland er i Besiddelse af et større Antal af disse, ville de tage alle Præmierne. Dette erfaredes i Aar ved Stutteri=Besigtelserne i Hertugdømmerne, hvor af 8 uddeelte Præmier de 6 tilfaldt forædlede Hingster, og da en af Stuttericommissairerne var Hr. Lector With, der altid har forsvaret den indenlandske Hesterace, kan dette ikke tilskrives en ubillig Begunstigelse af hine. Mandvil kanskee søge at undgaae dette ved at foreskrive, at Præmier kun maae uddeles til danske Hingster, men foruden det mod alle statsbekonomiske Grundsætninger stridende, der findes i saaledes at berøve vor Hesteavl al Forbedring ved udmærkede fremmede Hingster, saa har hiin Betingelse den væsentlige Mangel, at den er uudførlig; thi hvad er en dansk Hingst, er det nok, at den er født i Danmark, eller skal dens Forfældre ogsaa være fødte her fordres dette ogsaa af dens Bedsteforældre, og saa fremdeles i opstigende Linie, og da hvor langt? Men hvor i Danmark findes den Hingst af Land racen, hvis Bedsteforældre kunne paavises,