Ribe Stifts Adresseaviser, 1846-05-26
29. Det kongelige Rentekammer har under 4. April sidstleden tilskrevet Amtsraadet saaledes: Med Hensyn til Jstandsættelsen og Vedligeholdelsen af den til et enkelt Udflyttersted førende Vei har Rentekammeret antaget og paa flere derom indkomne Forespørgsler tilkjendegivet Vedkommende, at slige Veie maa som alfar Passage være det Offentliges Tilsyn undergivne, og at Sognet derfor maa ansees forpligtet til at deeltage i sammes Vedligeholdelse, idet iøvrigt derved bliver at lagttage, at Udflytterne fortrinsviis tildeles deres Veiparter paa Veiene til deres Stæder, ligesom Bymændene fornemmelig paa Bygaderne, samt at Arbeidsbyrden i det Hele, ikke alene med Hensyn til Veiparternes Længde, men ogsaa efter det større eller ringere Arbeide, de forskjellige Veiparters Vedligeholdelse udfordrer, fordeles ligeligen over hele Sognets arbeidsplige Hartkorn. "J Anledning af en nu fra et Sogneforstanderskab til Kammeret indkommen Forespørgsel, betræffende samme Gjenstand, har Kammeret imidlertid taget under Overveielse, hvorvidt der kunde være Anledning til nærmere at bestemme, hvilke Veie der kunne betragtes som indbefattede under den her omhandlede, Sognene paa hvilende, Forpligtelse. Der bliver i denne Henseende navnligen Spørgsmaal, deels om Sognets Forpligtelse ikkun skal angaae saadanne Veie til de omhandlede Stæder, som oprindelig ere udlagte ved Udskiftningen, eller tillige Veie, som senere ved Udstykninger ere udlagte for Parcellisterne, deels om det alene skal være Veie, der føre over anden Mands Grund til de oprindelige Udflytteres Stæder, fordi disses Besiddere kun paa denne Maade kunne komme til Stæderne, eller om ogsaa de Mænd, som have lagt Bygningerne længere ind paa deres Lodder, kunne fordre Veiene over disse vedligeholdte af Sognet. Efter Kammerets Formening er det tvivlsomt, om ei Forholdets Natur medfører, at Sognets Forpligtelse i den omhandlede Henseende indskrænker sig til de nævnte Veie, som oprindeligen ere udlagte ved Udskiftningen, og ikke bør udstrækkes til de ved senere Udparcellering fremkomne Veie, og bør Forpligtelsen derhos i ethvert Fald ikkun gjøres gjældende, forsaavidt den udlagte Vei fører til Grændsen af en Lod, men ikke til det Veistykke, som er anlagt fra Loddens Grændse til det Sted paa samme Lod, hvor Bygningen er opført: Betænkning bliver at indhente fra Sogneforstanderskaberne over denne Sag, som derefter nærmere vil blive behandlet. 30. Nogle Medlemmer af Sogneforstanderskaberne i Sneum og omliggende Sogne, have i en til Amtsraadet henvendt Skrivelse andraget paa, at Anders Hansen, Smed i Darum maatte tillades at curere for Brud eller hvor Lemmer ere komne af Led. Med Hensyn til dette Andragende oplyste Formanden. at den samme Mand ved Landsoverretsdom af 14 Aug. 1843 er dømt for første Gang begaaet Qvaksalveri, at Extractens Rigtighed bekræftes. det kongl. danske Cancellie under 26. Octbr. 1843 har afslaaet en Ansøgning fra ham om Straffens Eftergivelse. og at det, uagtet han i flere Aar, Sundhedspolitiet uafvidende, havde forøvet Qvaksalveri, var et specielt Tilfælde, nemlig at han ikke satte en Arm rigtig i Leed, hvorved den paagieldende blev Krøbling, der gav Anledning til Saggivelsen. Amtsraadet fandt denne Sag sig uvedkommende og afgav den til Amtet. 31. Efter Raadets Bestemmelse i Mødet den 20. Octbr. 1845 Nr. 12, blev Sognefoged Hans Ebbesen i Calslund tilbudet i Erstatning for den ham ved Gruustagning paa hans Jord tilføiede Skade, 80 Rbd., men da han ikke herved troede sig skadesløs og han eiheller ønskede Overtaration afholdt paa den mindre bekostelige Maade, som er bestemt i Amtsraadets Circulære af 6te Januar 1846 § 4, foranstaltede Amtmanden Omtarationen i Overeensstemmelse med Rentekammer-Circulaire af 14 Februar 1835 under Bestyrelse af en Landinspecteur.