Aalborg Stiftstidende, 1837-11-30
J Nordisk Kirketidende Nr. 49 læses en Beretning om at Mosaitinden Esther Jsraels i Hollænderbyens Kirke paa Amager af Hr. Pastor Timm er bleven optagen i de Christnes Samfund, efterat hun i Forveien var forberedet dertil af Hr. Candidat Harmsen. Hun erholdt Navnet Talitha Kumi, det er, Pigelil stat op. Uden at ville indlade os videre paa at omtale den Jndklædning, hvori denne Beretning er skreven, ville vi blot foreløbig bemærke, at det synes besynderligt at tillægge en Jødinde ved hendes Jndlemmelse i det christne Samfund et jodisk Navn, ligesom det ogsaa forekommer os, at dette Navn, hvad enten man nu vil kalde hende Talitha Kumi eller Pigelil stat opkommer i Strid med Forordn. 30te Mai 18285 18, den forbyder at give Børn ved deres Daab upassende Navne. Sagen har imidlertid endnu en vigtigere, en alvorligere Side Man behøver vist ikke derfor at være mindre gjennemtræng af Følelse for Christendommens høie Værd og dybe Sandheder, for man ikke gjør sig Umage for at vise det for Verden. Men, just fordi vi elske denne vor Barndoms Tro, jus fordi vi føle, at den hverken bør eller kan begrundes i den kortvarende Beggeistring, som Sværmeriet og virkelig eller forstilt Varme for Christendom saa let kan fremkalde hos den Unge og Uerfarne, men at den først da faaer nogen Betydning, naar den, efter en omhyggelig og fornuftig Underviis, ning, efter en stræng og prøvende Tænkning, er bleven til en varm, en levende Overbeviisning; just fordi vi troe, at den, selv mild og venlig, bør indprentes med Rolighed og uden Lidenskabelighed, just fordi vi troe, at dens Væsen er Tolerance, og tillige fordi vi paa den anden Side vide, hvor vanskeligt indprentede Lærdomme udrøddes: just derfor antage vi det for enhver Christens og navnlig for den christne Præsts Pligt at være yderst vaersom med at danne Proselyter. Hvorvidt denne Varsomhed i dette Tilfælde er iagttaget, kunne ved naturligviis ikke vide; men at Hr. Harmsen hører til dem, der i den senere Tid kalde sig gammeldags Christne og som saadanne fordre en blind, al Aand ihjelslaaende Bogstavtro, har han selv offentlig vedkjendt sig. Om nu en saadan Tre i sig selv kan fyldestgiøre et fornuftigt, tænkende Væsen, er det ikke vor Sag her at bedømme; men at den, der selv blotroer, fordi han har det skrevne Ord for sig, er mindre skikket til det vigtige Omvendelsesværk, at den, der ved at behandle Religionens Sandheder, blot taler til Følelsen, til Phantasien, men ikke til Forstanden, vel mulig kan fremkaldet Noget, den ligner hans eget Sværmeri, men aldrig en fornuftig, klar Overbeviisning, ligesaa lidt som han kan rense Siælen for de indgroede Fordomme, der først med Rod maae prykkes, dette troe vi at turde paastaae. Og, naar man bringer en Jøde til at lade sig døbe, blot for at vinde et Medlem af de religiense Conventicier, uden tillige at have vundet en sand Christen, da troe vi ikke, at den Døbte har vundet stort, med den modnere Alder og større Besindighed, ville da indfinde sig mangehaande Tvivl, som muligen kunne en bringe til at fortryde det gjorte Skridt. J Commissionstidenden Nr. 58 have den døbte Piges Frænder erklæret, at dette hendes Skridt, hvorover de yttre deres Misbilligelse, var dem aldeles ubekjendt for det foretoges. Vi kunne ikke negte, at vi, hvis det er sandt, maae antage det for et stort Misgreb af Vedkommende at have foretaget Daabshandlingen uden at have indhentet hendes Paarørende eller Værges Samtykke, eller i alt Fald givet dem Leilighed til i Tide at excipere derimod. Denne skjulte Fremgangsmaade, hvis den virkelig er brugt, synes os at være et saa intolerant Skridt, et saa voldsomt Indgreb i Familierettighederne, at den vel kunde fortjene en nærmere Belysning. Iøvrigt kunne vi ikke undlade at bemærke, at der i Østerrig hersker en priisværdig Ind et retning, som vel kunde fortjene Eft rii nelse. Der er nemlig befalet, at, naar en Person vil gaae over til en anden Religionsbekjendelse, skal han i en vis Tid - vi troe i 6 Uger, - raadføre sig med sin egen Præst, som derved faaer Leilighed til for ham at fremhæve alle de Tvivl og Modgrunde, der nødvendigen bør fremsættes og beseires, forinden der kan være Tale om noget sandt Omvendelsesværk. Kbhost.)