Jyske Efterretninger, 1768-02-26
Bevaagne Læser: Dag havde det nær gaaet os galt. Vore Uven so ner havde nær faaet Seyer over os; Thi at vi og have dem, der skumle og laste paa alle Ting, have de vel allerede tilforn hørt. Ja, hvor uskyldige vort Arbeyd end er, ihvor redelig en Hensigt vi end have, bliver det dog undertiden ilde udtydet af en og og anden, der allene søge deres Ære i at ville beskæmme andre. En Deel af disse havde nær bleven bestyrket i deres Dom, at vi have Mangel paa Materie. Og det havde jeg, jeg vil reentud tilstaae det, været Skyld udi. Jeg havde lovet de andre Lemmer af Selskabet at skrive Afhandlingen til dette Blad. Men jeg veed ikke nogen Uge, at jeg hos været saabebyrbebyrdet med Forretninger, som denne, saa det var reen gaaet mig af Glemme. J Onsdags Morgen sendte vores Bogtrykker, der vidste mit Løfte, Bud til mig, da jeg endnu laae og sov, og forlangede Afhandlingen, eftersom han kunde ikke bie længere med at sætte, om dette Blad ellers skulde blive færdigt til i Dag. Jeg sprang heel forfærdet op af min Seng, og jeg havde Aarsag; Thi skulde der ingen Afhandling komme, vilde hine, om de vare nu saa artige at holde os det tilgode, faae Leylighed at sige: Er det ikke sandt, som vi have sagt, at deres Leddiker ere nu udtømmede, og jeg vilde giøre, at Selskabet vilde herefter ikke meere sætte Troe til mig, ja maaskee udjage mig af deres Lav. Jeg foer derfor som et halv afsindigt Menneske med en Strømpe i den ene Haand og en Toffel i den anden hen iblant mine Bøger, om jeg kunde ikke finde een, jeg i en Hast kunde udskrive noget af. Ney tænkte jeg, det gaaer ikke an, saa vil de siunge deres gamle Vise: Vi udskrive og oversætte af andre, for vi kan ikke skrive noget selv. Jeg stod i Betænkning, hvad jeg skulde gribe til, og her var ik ladet mig sige, at inden 2 Timer skulde det være færdigt. ke lang Tid til at betænke sig udi, thi Bogtrykkeren havde monne du ikke kunde komme snart af med det, Og maa faldt mig i det samme ind: Om du giver dem en Historie, Jeg var altsaa, som de selv kan tænke, ilde deran. Det skee sligt et Blad vilde finde meere bifald end mange af de foregaaende; Thi jeg havde tilforn hørt, nogle havde sagt: Var det noget at skrive i deres Efterretninger, at der havde været et Drikke=Laug og Drikke=Brødre i Aalborg Tilsidst faae vi nok en Beskrivelse paa alle Viinhuuse og Brændeviins=Huuse, og en Fortegnelse paa alle dem, der søge derhen, hvad de der snakke og tale, naar og hvorledes de gaae hiem Andre: Hvad kommer det os ved at vide, hvad de Grillenfængere, Pythagoras, Diogenes, Plato, have drømt i gamle Dage, enten Philosophien er mørk eller tydelig. Man kan gaabe over at læse det Sladder. Andre opholdte sig over de mange mørke Taler, og sagde: Nogle ere saa mørke, at et Barn paa 12 Aar kan opløse dem, og hvad man ey kan forstaae af dem, er ikke værdt at læse. Jaljeg jeg vil ikke sig alt det, jeg har hørt. Jeg glædede mig daretover dette Jndfald. Jeg tænkte, det er noget nyt, det vil maaskee behage dem, og naar de kun faae en Stumpe af Historien, vil de længes efter det andet Blad for at faae den gandske at vide. Jeg fik da en Bog faat. Historien er ikke opdigtet af mig, den er skreven paa Fransk. Det er en Oversættelse, jeg vil gaae reent til Bekiendelse; Thi først var det kuns at narre Læseren, om jeg vilde digte en Historie, for det andet kan de selv tænke, at i 2 Timer, da Søvnen er endnu ikke ret kommen af Øynene, da Sindet er bragt i Forvirrelse, og Hastverk gjør det endnu meere forvirret, kan man ikke være i Stand til at skrive noget af sær Betydenhed.