Ribe Stifts Adresseaviser, 1836-12-06
Udenlandske Efterretninger. J No. 98 af "Handelstidenden" fra 26de Novbr. leveres en Oversigt over sidste Høsts Udfald heri Riget, af omtrent følgende Jndhold: Hveden kan antages at have, med Hensyn til Qvantiteten, givet en almindelig Høst, dog er den noget tyk skallet og mindre compatt. Vægten er omtrent som ifjor, snarere lidt under; saaledes opgives holsteensk til 1291130 Pd. holl, fyensk og sjællandsk til 127 128 Pd. holl.; lollandsk og falstersk til 125128 Pd. holl. Man klager paa flere Steder over Brand i Hveden; dog kan man vel ikke antage, at dette er almindeligt. Af gamle Beholdninger er næsten ingen tilbage. Siden 1ste Octbr. f. A. til 1ste Octbr. d. A. er indført og oplagt i Kjøbenhavn af fremmed Hvede 17,250 Tdr. Rugen er høstet godt; den er vel ikke saa stor, vægtig og reen som f. A.;men sund og i alle Henseender at antage for god Brødrug, Vægten er almindelig 119121 Pd. holl.; derimod er det ogsaa fra enkelte Hovedgaarde fremkommen nogle Prøver til Vægt 124 Pd. holl. Qvantiteten, Landet over, en næppe en almindelig Høst; men at antage en Ottendedeel under, saa at vi af Rug vilde have Hvad vi selv i Landet forbruge; men fra Østersøen maae supplere hvad vil udføre til fremmede Steder. Af gamle Beholdninger er ikke Meget tilovers, f. Ex., i Kjøbenhavn næppe 14,000 Tdr., udenfor Consumenternes Hænder. J Aaret til 1ste Octbr. 1836 er til Kjøbenhavn af fremmed Rug indført 48,260 Tdr. Bygget er stærk nok i Kjærnen og Vægten ret god, 107 111 Pd. holl. det 2 radede, 102 104 Pd. det beradede; men Farven er almindeligt mørk, eller man graalig, ureen, Kjærnen blød, tykskallet, kort. Bvaget er ikke godt høstet; ofte tyemodent og grovt. Med Hensyn til Qvantiteten kan antages en almindelig Høst. J Aaret til 1ste Octbr. er indført og i Kjøbenhavn oplagt fra fremmede Steder 18,570 Tdr. Havren er ikke given de, og antages under en almindelig Høst i Qvantitet. Den har lidt ved Kulde, og er ikke høstet godt. J Partier er den blandet i Farven, mørk, ikke svær, men tyk skallet. Vægten er omtrent 75777 Pd. holl. i Almindelighed. Tager man Hensyn paa det betydelige Qvantum Havre, som forbruges i Landet selv til vore mange Heste, saa er det ikke rimeligt, at der til Foraaret og Sommeren vil blive nogen Qvantitet af Betydenhed til Udførsel. Ærterne have lidt meget ved Veiret, og ere tvemodne, af blandet Størrelse, for en stor Deel bløde og give mindre, end almindeligt af god, og midde Vare. Vikkerne bleve slet høstede; meget gik umdent til Fodring; Farven er mat og Vikkerne bløde. Rapsen, som høstedes i Juli d. A., var god, om ikke givende efter Udsæden at regne. Sommer=Rapsen, som høstedes i October, var ret givende, men har vel meget Fugtighed hos sig. Vintersæden er lagt under ret heldige Omstændigheder, og Alt tegner til Dato godt Forlangt indrykket. Jeg maa oprigtigen tilstaae, at ved at læse Tillægger til Ribe Avis No. 95 vilde jeg ikke strax til at tro mine egne Øine; thi det syntes mig umueligt, at den virkelige Pastor Koch i Wodder kunde skrive saaledes og troeligere, at En eller Anden kunde have laant hans Navn. Da jeg imidlertid, efteret have gnedet Øinenpaanv (thi det var om Morgenen), saae, at Underskriften var i eet og alt som de forrige, fandt jeg det for voveligt, reent od at nægte dens Ægthed, og tilmet rimeligt, at den virkelige Præsten Koch nok længere hen vilde giøre Jndsigelse imod en saadan Misbrug af hans Navn, medens jeg da indtil videre havde Lov til at tage den Underskrevne for den Virkelige. - Læserne ville vistnok sande med mig, at det er ikke godt at vide, hvor man helst skal begynde i ovennævnte Stykke; men da det altid er ligegyldigt, naar man dog skal have fa paa noget Miskmask, om man tager det ved Hovedet eller Halen, forudsat at man holder fast og faaer hele Klatten med: saa vil jeg her gribe lige midt deri og rode det op til begge Sider. - Pastor Koch formener da i Midten af Stykket, at Aarsagen, hvorfor han selv skulde være fri for Modsigelser, og jeg være indviklet i saa mange, var den, at jeg havde brugt Angrebet paa Sognefogedernes Petition og hans Spørgsmaal til mig som en Anledning til at udtale mig om flere Ting, som laae mig paa Hjertet; men at Anledningen ikke passede til Brugen o. s. v. Læserne erindre at de tvende Ting hvorom Talen har været, ere Frihed i Kirken og Frihed i Skolen", og nu spørges der altsaa har Sognefogedernes Petition og Præsten Kochs først Spørgsmaal til mig ikke afgivet en passende Leilighed til at tale om disse Ting? Naar Een eller flere søge om at blive frie for faste Skoler, hvad er det da andet, de i Grunden forlange, end Lov til selv at sørge for deres Børns Underviisning, og hvor der gives Lov dertil der gives Frihed i Skolen, og hvor der søges om Lov dertil, der søges om Skoletvangens Ophævelse enten der saa forlanges en uindskrænket eller indskrænket Frihed. Saaledes betragtet har jeg nægtelig forsvaret og bifaldet Sognefogedernes Petition, forsaavidt det kunde kjendes hvad den gik ud paa, og dette var jeg aldrig fragaaet, som Hr. Koch paastaaer, men glemmer at bevise, dette vilde nemlig falde ham for svært, da han for at gjøre det rigtigen skulde vise, at jeg ikke ønskede de faste Skoler ophævede og Frihed i Skolevæsenet indført. Hvis han har taget det som en Modsigelse, at jeg har paastaaet, at Staten, selv under almindelig Skolefrihed, dog maatte have enkelte faste Skoler, da maa han gjerne gjøre det. Det seer i det hele meget misligt ud med Hr. Pastor Kochs Forstand paa Skolefrihed eller Skoletvangens Ophævelse, og det lader næsten som han endnu troer, at hvor der ingen Mulcter inddrives, der er Frihed i Skolen eller Ophævelse af al Skoletvang; thi han bedreider mig, at jeg har skaaren de danske og holsteenske Skoler over een Kam, og paastaaer, at jeg siden har fragaaet det, og at jeg ikke kjender Forhandlingerne ved Stænder, forsamlingen i Viborg angaaende Skolevæsenet, fordi det blev fremført der, at der bestod Skolegang i Hertugdom merne uden Tvang. Jeg tilstod nemlig, at jeg ikke kjende te den slesvigske Skoleforordning, men paastod, at jeg no vidste, Skolevæsenet i Slesvig ikke var frit: saa Forskjællen blev blot den, at der ikke blev inddreven Mulcter, At dette sidste imidlertid ogsaa skeer paa nogle Steder, i det Slesvigske, vil jeg kun lade Hr. Pastor Koch vide, forat han ei skal forundre sig for meget over mit Udekjendtskab dermed; men om det skeer efter Skoleforordningens befaling eller Tilladelse, veed jeg ikke. Et er det nemlig at kjende en Forordning, et Andet, at see den sat i Værk i Livet allene; det første giør jeg ikke, det andet har jeg hørt nok om for at lunne anstille en Sammenligning, hvis Resultat er det, som jeg forhen har sagt, at, naar man undtager Mulcterne paa nogle Steder, er Skolevæsenet i Hertugdommerne slet ikke meere frit end i Dannemark, og det, at Tvangen blot har en eller anden Modification, er dog vel ingen Frihed i og for sig selv. Dersom Hr. Pastor Koch havde rigtigen fattet, hvad der forstaaes ved Frihed i Skolen" og taget Begrebet i sin fulde Forstand, da vilde han have indseet, at det, som blev bemærket af et Medlem ved Forsamlingen i Viborg, slet ikke havde Hensyn til denne Frihed, men blot dertil, at paa de fleste Steder i Hertugdømmer, ne tvinges ikke Forældrene ved Mulcter til at lade deres Børn søge Skolen. Vel paastaaer Pastor Kochnu, at han ingen Modstander har været eller er af den Mening, at Forældre selv burde have Ret til at sørge for deres Børns Underviisning, og at han nogensinde har været eller er nogen ivrig og farlig Modstander af denne eller andre Meninger, det har jeg vel aldrig troet; men Enhver, som læste hans første Spørgsmaal, saae nok, at han ei syntes godt om, at de faste Skoler bleve ophævede, men vilde helst have dem indførte overalt, og naar Een finder det godt saaledes som det nu er med faste Skoler, samt vilde gjerne have dem allevegne med Forpligtelsen til at søge dem: da kan han umueligen til samme Tid ærligen ønske, at al Skoletvang var ophævet og al muelig Frihed indrømmet Forældrene. - Det bliver saaledes klart for Enhver, at, da Sognefogederne ved deres Petition blot søgte at beholde den naturlige Ret, de havde, og at faae den udvidet til Andre, var der derved den bedste Anledning til at forsvare denne ethvert Menneskes almindelige og naturlige Ret, og kun den, der af Mangel paa Forstand ei kunde indsee, at det, de søgte om, hang sammen med det hele Spørgsmaal om Frihed i Skolen, kunde i sin Eenfoldighed indbilde sig, at han vedat bestride eller lade haant om det, deres Ansøgning gik ud paa, ei bestred det hele Sporgsmaal, om Tvang eller Frihed er bedst. Hvad nu Frihed i Kirken" angaaer, da tog jeg Anledning til at tale derom med Hensyn til Pastor Kochs første Spørgsmaal: "om det vilde være mig kjært, hvis Beboerne i mit Sogn vilde søge om at blive fri for deres faste Præst?" Dette besvarede jeg oprigtigen og oplyste tillige, hvor taabeligt det var, at tage et kirkeligt Spørgsmaal og anvende som et Exempel, hvoraf den skulde hentes Beviis, paa de skolelige Forhold. Hvo af os to, spørger jeg da Enhver, er det, som først er begyndt at komme frem med det kirkelige Spørgsmaal om Frihed? Eller vilde det ikke vise, at Beboerne i et Sogn havde Sands for deres naturlige Ret og Samvittighedsfrihed, naar de kom frem med en saadan Ansøgning, Dette skulde jeg dog mene, og da Pastor Koch først har fremført Spørgsmaalet, har han altsaa giver Anledning til at tale, om det var naturligt og rigtigt gjort af Folk at søge om saadant, eller ei. Han forstod dengang ikke og forstaaer endnu ikke, at just denne almindelige, naturlige Følelse hos hvert Menneske, og altsaa ogsaa hos et heelt Folk, af at de have Lov til selv at vælge hvilken Troe, de ville have, hvilken Daab og hvilke Præster med mere, er det, som giør kirkelig Frihed nødvendig. Havde han forstaaet det, da var han ikke kommen frem med sit Spørgsmaal, der støttede sig paa det ganske Modsatte, og villet bruge det, som et kæmpemæssigt Beviis, jeg skulde have ondt ved at omstøde. Blev nu Pastor Koch end ikke forundret over sit eget Spørgsmaals ulykkelige Skjæbne, og paastaaer han end, at han ikke har givet Anledning til Talen omtirkelig Frihed, da er det dog klart, at han først har gjort et Spørgsmaal, som indesluttede denne Ting i sig, og hvor kunde han da vente ikke at faae Svar derpaa Ligesom ved Skolesagen, saaledes paastaaer ogsaa her Pastor Koch, at jeg er kommen i Modsigelse med mig selv, idet jeg først ønskede, at der maatte indkomme en Ansøgning ikke blot fra mit Sogn, men fra alle Sogne om, at Menighederne (skal da være Sognene) maatte selv lønne, indsætte og afsætte deres Præster; men at jeg siden har fraaaaet dette, i det jeg ønskede blot Sognebaandets Løsning. Med denne af ham fundne Modsigelse forholder det sig ligesom med de andre alt oplyste; han har nemlig sprungen over, hvad jeg har sagt forat forklare det tilsyneladende Modsigende og til saaledes at finde Modsigelser behøves der ingen Præst. J mit forrige Stykke havde jeg sagt, at ved Sognebaandets Løsning kom der al den Frihed baade for Menighed og Præst, som kunde ønskes, og naar der gjør det, da kommer der ogsaa al nødvendig Frihed for hvert enkelt Sogn. Ligesom det vilde være rigtigt, glædeligt og af mig høiligen ønskes, at hvert Sogn indgav en Ansøgning om, det Omtalte", fordi det afgav Beviis for, at de havde Folelse for deres egen Ret og Agtelse for hinandens Samvittighedsfrihed, ligesaa vist er det at, de fik det Samme ved Sognebaandets Løsning. Naar dette nemlig blev lost, havde hver enkelt Mand Lov til selv at vælge, hvilken Præst han vilde have, Lov til at gaae fra ham igjen og til en anden, Lov til at lønne, den han valgde som han fandt for godt, saa der blev kun det af Staten, Bestemte tilbage, hvilket han skulde vde til den, der boede i hans Sogn, men med dette var det jo som med andre Skatter, Staten paalægger. Enhver, som end ydermere vil eftersee, hvad jeg i de forrige Stykker har saat om Forskjællen mellem Sogn og Menighed, om almindelig kirkelig Frihed og om den, der passer sig bedst for vore Forholde, og vil læse det med lidt mere Velvillie, end Hr. Pastor Koch har gjort, vil da ogsaa indsee, at jeg ikke har sagt nogen Modsigelse, og at der behøves mere end den blotte Paastand derom for at bevise det. Pastor Koch selv formoder jeg dog ogsaa nu kan forstaae, at jeg hverken gjenkalder eller fragaaer mine Ord, da jeg har viist ham, at Ønsket om en saadan Ansøgning fra alle Sogne meget godt kan forenes med Ønsket om Sognebaandets Løsning for alle Menigheder. Meget nalvt forsikkrer Pastor Koch mod Slutningen, at var jeg fra Begyndelsen af fremstaaet for at anbefale Sognebaandets Løsning eller Ole Kirks Forslag om Skoletvangens Ophævelse, da skulde han aldrig være bleven min Modstander. Det kan saamæn gjærne være: men hvorfor er han da bleven min Modstander, Fordi han ikke fra først af forstod, at de omhandlede Spørgsmaal hængte paa det nøieste sammen med disse, og vare i Grunden Eet med dem. Medolden den 29de November 1836. L. D. Hass. Ribe. Døbt i Cathrine Kirke den 20de Novbr.: Dagl. Niels Jensen Hoes Datter, Christiane Jensen. Fadd.: Vognid. J. H. Cargoes Hustrue, Pigen B. C. Pedersen, Smedemester P. Andersen og Ungk. P. Thyge, Begravet paa Domkirkens Kirkegaard d. 7de Nov.: Pensionist Elias Hanscheel, 71 Aar gammel.