Aalborg Stiftstidende, 1838-05-10
Blandede Efterretninger. Jmod den os bekjendte Petition fra det Slesvigske, angaaende det danske Sprog, har en Hr. C. Lautrup i Hadersleben taget alvorligt til Gjenmæle, idet mindste har han berigtiget nogle Vildfarelser i Petitionen. Han siger: "Den mærkværdige Petition fra det nordlige Slesvig gjennemløber i den senere Tid Amtet Hadersleben i alle Retninger. Endnu er det skjult for de Fleste, hvorfra den egentlig har sit Udspring. Det maa til Ære for Amtet Hadersleben haabes og ønskes, at den hverken er undfanget eller kommen til Verden der. Vi ville, med særdeles Hensyn til Amtet Haders leden, fremhæve et Punct, der kan give tilstrækkelig Sto til bemærkninger. Vi finde her en Usandhed fremsat offentligt og det paa en Maade, hvorover man i Sandhed, maa studse. Der bedes om Noget, som Enhver besidder og som følgelig Jngen kan savne. Man beder nemlig om, at det danske Modersmaal maa blive gjort til Kirke= og Skolesprog. Hvor finder det Moosatte Sted i Amtet Hadets leben, Den, der er fuldkommen ubekjendt med Forholdene i Nord=Slesvig, maa jo, naar sligt kommer ham for Øie, troe, at der prædikes Tysk i alle Kirker og undervises paa Tysk i alle Skoler, Saadanne Forvanskninger af Sandhei den ere dog vel gale og det synes ubegribeligt, at Nogen kan regne paa Muligheden af at faae en Nordslesviger til at underskrive en saa grov Usandhed. - Den mulige Jndvending, at disse Ord ikke skulle have Hensyn til Amtet Hadersleben eller overhovedet til Nord=Slesvig, vilde endnu 1 meer forværre Sagen, thi, hvorledes var det da muligt at stemple den benævnte Petition, som en Virkning af en i NordSlesvig følt Trang. J Amtet Hadersleben kan der dog vel blandt fornuftige Mennesker ikke være Tale om Mangel paa Kundskab til eller Mangel paa Brug af det danske Kirke- og Skolesprog; men vel finder man i Amtet Hadersleben. mangen en Leilighed til at beklage Jkkebrugen af det tyske Sprog af Mangel paa Kundskab i det, da man i enhver Embedsstilling der med Ret og Føie kan vente Kundskab i begge Sprogene. Naar den omtalte Petition ikke forraadede en anden meget alvorlig Tendents, saa kunde man fristes til at ansee det Hele for en Satire, men den skjønne Petitionsret, som fuldt Omfang er indrømmet vort Fædreneland, berøves dog virkelig ved saadanne Synder mod Sandheden sin høieste Værd. J Anledning af den i Torsdagsavisen omtalte Opfordring, fra 4de 9 Præster til, ved Dr. Hald at lade Stænderne forelægge en Petition til Fordeel for de kirkelige Interesser, siger Kjøbenhavnsposten: "Da Geistligheden ikke hos os, som i de fleste andre protestantiske Lande, har egne Synoder, men Kirkens hele Bestyrelse er nedlagt i enkelte Overordnedes Hænder, der tilmed ikke synes meget ivrige for hos os at iværksætte de Reformer, der næsten overalt ere blevne indførte i den protestantiske Kirke, saa er det meget naturligt og glædeligt, at de Geistlige fornemmelig henvende deres Øine paa Stænderne, som det Middel, hvorigjennem deres Anskuelser, Ønsker og Forhaabninger paa den hensigtsmæssigste Maade ville komme deels til hele Folkets Kundskab og alle Sagkyndiges Discussion, deels til Forhandling og Afgjørelse hos Regjeringen. Uagtet vi meget vel kunne begribe det Hensyn der i denne Autoritetsvæsnets Tid have kunnet afholde de ubekjendte Ni fra en bestemtere Fremtræden, - forudsat naturligviis, at deres Tilbageholdenhed kun har sin Grund i Jnteresse for Sagen, og ikke for deres Personer - vil det dog unegteligen være et stort Fremskridt, dersom saa bekjendte og almeenagtede Navne, som f. Ex. de ovennævnte, vilde trædet i Spidsen for den kirkelige Reforms Bevægelser, ligesom vil holde os overbeviste om, at Dr. Hald ikke vil skuffe de Forventninger, hans Embedsbrødre sætte til ham.