Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1816-03-01
Det er sandt, i Historien af hans offentlige Levner forekomme dunkle Steder; vi vil ikke fortie dem, men hvo kan fordre, at der, hvor en heel Skou brænder, en sund Stamme skal findes midt iblandt de øvrige, uden at være angreben af Branden, at i en pestsyg Stad den enkelte Jndvaaner, som Alt forpligter til at blive i Staden, allene skal undgaae Pesten, Fouche fra Nantes var en Nyling i Revolutionen, da han, efterat allerede Republiken var oprettet og Ludvig den Sextende sigtet paa Livet, traadte ind i Nationalconventen. Han stemmede for Kongens Død. Han selv erklærede sig ikke derover ved Stemmegivningen. J det tredie Opraab af de enkelte Stemmer, Appel nominal, saadant som det er aftrykt S. 92 i No. 20 af Aioniteuren for 1793, Bladet for 20 Januari saarede han paa det Spørgsmaal: Hvad Straf har Ludvig, forhen de Franskes Konge, forskyldt, ikke andet end Døden (S. 95); og da ved det fjerde Navneopraab det Spørgsmaal: Skal Fuldbyrdelsen af Dommen over Ludvig Capet opsættes. maatte besvares med Ja eller Nei, svarede han Nei. (See Moniteuren Nr. 24 anførte Aar Side Han har, som offentlige Blade melde, i et Brev bevidnet Kong Ludvig den Attende sin dybe og undslettelige Anger over dette frygt lige Ord, som han udtalede midt iblandt afsindige Fanatikere og Riddinger, hvilke han ikke kjendte som Saadanne. Lad os derfor henstille denne Brøde til hans Konge, iblandt hvis troeste Tienere han unægtelig har Plads, og til Gud, Jngen af hans Samtidige egner det, nu derfor at ville anklage ham. Men vel kan hans Levnetsbeskriver beraabe sig paa, at dette eengang udtalte Ord ubetinget kastede ham i Terrorismens jernfaste, synderknusende Arme. Det var det Blodsegl, der udleverede Faust til Satan Nogle af Bloddommerne handlede siden med dristig Trodsighed, med fræk Selvraadighed, overbydende en Rædsel ved en anden. Andre skrede frem i det dem foretegnede Spor uden at ville udfure det enten dybere eller bredere. Til den sidste Klasse hørte Fouche. Han saa aldrig enten i Almendelskommittee eller i Revolutionstribunal, men han paatog sig Konventets Ærinder i Provindserne eller bearbeidede almene Forvaltningsplaner. Saaledes for reslog han den 14de Februar 1793, som Ordfører for den offentlige Underviisnings-Committe, en Lor hvilken og blev antagen. Efter Samme skulde der forhen foreslagne Salg af de offentlige Læreanstaltere Godser ikke gaae for sig, men disses Forvaltning uforandret vedblive. Den samme Lov bestemte ogsaa Professorernes Lønning. Fouche havde formodentlig her den Hensigt, at sikkre de til den offen lige Underviisning bestemte Huses Formue; men han kunde ikke trænge igjennem; han foreslog da den 100. Marts, for at redde i det mindste Noget, Salget af Stiftelsernes Godser, med Undtagelse af Skolebygningerne, saa at Lærernes Besoldning og Bygninger nes Vedligeholdelse skulde bestrides af Nationen og Statskassen. Da kort derefter alle Arbeidere og Kunstnere skulde udskrives for at giøre Hærene fuldtallige, drev han det Forslag igjennem, at man derfra undtog dem, hvis Kunstflid bragte Almeenveller i dets daværende Stilling meere Gavn, end om man bestemte dem til Kanonfoder" – en Sandhed, som Napoleon i sin Befolkningsmaade, Conscription kaldet, ganske tabte af Syne? Man gik dengang saare strængt, ja grusomt, frem imod Emigranternes Familier, da man ofte selvraadig nok inddrog de Sidstes Formue. Fruche foreslog Forholdsregler, Former, hvilke og bleve antagne og hvorefter hin haarde Fremgangsmaade rammede kunde Udvandrede selv, ikke deres tilbageblevne Paarørende. Kort derettet gik han til Mayennes og Loires Departementer, hvorfra han udstedede fordeelagtig Beretninger om den offentlige Forvaltnings Aand. Tillige indberettede han til Conventen, hvilke Forholdsregler man i Nantes havde grebet for at stand se les Brigands og de under Vaaben traadte Fiender af Republiken i deres Fremskridt. Derfra gik han i Conventens Ærinder til Aubas Departementet, hvor han udstedede en under daværende Forhold særdeles vigtig bifaldende Beretning over Jndvaanernes Fædrelandskierlighed og gode Aand. Naturlig maatte denne Skrivelse, som hver lignende, bære hiin Tids Farve og tale den høitspændte Krafts Sprog. Derfor meldte han dengang hvorledes den 31te Maji ogden 2den Juni havde tændt Patriotismen i Staden Troyes, og hvorledes han tænkte inden 9 Dage at improvisere" en Batallion brave Republikanere. Af lignende Jndhold ere hans Breve til Chaumette fra Nievre Departementet. Han melder Communeprocureuren i Paris, at han, med fire Patrioteks Hjelp hist havde omskabt Alt. Dog her maa Chaumettes egne Ord staae, fordi de betegne den Ledning, Fouche havde stræbt at give den offentlige Svindelaand: "Alderderdommen hædret, Svagheden understyttet, Ulykkerne agtede, Sværmeriet nedbrudt, Faderalismen tilittetgjort, Staalfabrikeringen sor i Virksomhed, mistænkte Folk anholdte, Forbrydelsen exemplarisk straffet, Opkjøbere forfulgte og fængslede: det er i Korthed Summen af Folkerepræsentanten Fouches ArbeiMærkværdigere er dog Fouches den 19de i den 1ste Maaned af Republikens 2det Aar udstedede Forordning over den udvortes Gudstieneste og Begravelses Høitidelighed: "Den franske Republik kan ikke erkjende andre privilegerede Tegn end Lovens, Retfærdighedens og Frihedens; anden Gudstieneste end den almindelige Morals, ingen anden Læresætning end den om dets Overvælde og Almagt. Jngenslags Gudedyrkelse skulde derfor finde Sted offentlig, men kun i Templerne. Paa Begravelsesstederne skulde under Træerne staae Søvnens Billedstøtte, og intet andet, heller ingen anden Jndskrift end de Ord: "Døden er en evig Søvn". "D. - hedder det videre i denne Beslutning som efter deres Død af Borgerne deres Comminer eragtes at have gjort sig fortjente af Fædrelandet, skal paa Graven have en i Form af en Egekrands udhuggen Steen."