Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-06-19
General Lamarqve havde i sine sidste Øieblikke ønsket at blive begravet i sin Fødebye St. Sever; hans Søn havde forlangt, at Liget skulde føres stille bort i en Postvogn; man gav efter for hans Faders taltige Venners Anmodning om at ledsage Liigkisten udenfor Bariererne. Man var bange for Tumult i et saa uroelig Tidspunkt, naar en stor Folkemængde skulde blive forsamlet ved denne Høitidelighed; man erfarede ogsaa at Penge bleve uddeelte for at sætte Folket i Bevægelse; en Person, som havde faaet 2000 Franker leverede dem til Jndenlandsk Ministeren Greven af Montalivet. Hr. Mauguin skal have tilskrevet ham et Brev, og meldet ham, at en Opstand vilde udbryde; men erklæret, at Oppositionen var uskyldig deri; Ministeren svarede ham: at han var roelig, men aarvaagen. Kl. 4 om Morgenen den 5te Juni bleve Dørene til Gen. Lamarqves Hotel aabnede for Publikum, 4 Jnvalider vare opstillede ved Liigkisten, to ved Døren, Laurbærkrandse og Blomsterguirlander prydede Altanen, og tre Trophæer vare opreiste. Snart begyndte det at blive uroeligt paa Gaderne; Oberst Düvergier lod sig see Spidsen for en Mængde Personer, som havde udstaaet politiske Straffe, unge Mennesker med Franske, Polske og Belgiske Cocarder paa Hattene; en Deputation fra de tre Dages Frimurerloge, indfandt sig med en Fane. - Et Regnveier forhindrede Liigvognens Askiørsel, Kl. 12 satte endelig Processionen sig i Bevægelse; man saae en Deputation fra Patrioterne fra Bayonne med en Fane, hvorpaa stod, Til den udødelige General Lamarque; en Deputation fra Studenterne af Collegium Bourbon, derpaa de Juli Decorerede med Bastillens Stormere, som bare en Fahne med den Jndskrift: Juli Unionen, Fædreland og Friehed; nu kom mange Polakkere med General Romarino i Spidsen; alle raabte: leve Polakkerne! leve den tappre General! Derpaa bleve 4 Fahner baarne af Flygtninger fra alle Nationer, nemlig den Polske, Jtalienske og Tydske (rød, sort og gylden) og den Franske. Bogtrykkersvendenne bare en Standart, kronet med en gallisk Hane og omgivet med et Sørgeflor, talrige Deputationer af Nationalgardere fra Paris og Omegn indfandt sig; paa Revolutionspladsen blev et Compagnie Nationalgarder modtaget med Jubel, da det tog den galliske Hane ned af sin Fane og satte en Krands af Jmmorteller i dens Sted. Et Detaschement af det 25de Linieregiment og den øvrige Garnison fulgte efter Liigtoget (efter Regieringens Ordre for at have et Øie med hvad der kunde passere.) Det gik roeligt af indtil Toget kom i Nærheden af Pladsen Vendome, da faldt det de unge Mennesker paa, som havde spændt sig for Liigvognen, at forlade den for at giøre en Tour omkring Søilen paa denne Plads, den militaire Piket, som der var posteret, vilde forbindre det; det kom til et Haandgemæng; man hørte det Raab: Ned med Ludvig Philip! til Lygtepælen! Tumulten hørte op; Toget kom uden for Hertugen af Fitz James Gaard; man raabte han skulde komme ud og tage sin Hat af; han vægrede sig, og nu bleve hans Vinduer slagne ind. - Klokken blev 3 1/2, over 200,000 Mennesker strømmede sammen til Boulevards; der blev raabt: Leve Republiken, Ned med Ludvig Philip, Pæren er moden, den maae falde, Frieheden leve, Aristokraterne paa Lygtepælen! Et Menneske, som var blodig i Ansigtet, blev baaret omkring paa Hænderne; en Stadsergeant skulde have saaret ham; Sergeanterne bleve afvæbnede; Politiet tog Flugten. Kl. 4 1/2 kom Toget til Austerlitz-Broen. Ved denne Broe forenede sig en Skare af Eleverne fra den polytechniske Skole med Toget og blev modtaget med Jubel. Ved Broen var oprettet en Stellads beklædt med Sort og behængt med mange Faner; her skulde Liget tages ud og Taler holdes; men det var ikke mueligt formedelst Menneskemassen at bringe Liigkisten ud af Vognen. Marskal Clauzel, Hr. Mauquin, Gelabert, Pons, den Portugisiske Gen. Saldanha og Gen. Romarino holdt Taler, som bleve optagne med stort Biefald. Mauquin tillod sig heftige Udtryk mod Regieringen; men Lafayette formanede Folket til ikke at vanære Dagens Høitid ved ulovlige Handlinger; han blev baaret i Triumph af Folket til sin Vogn, Hestene fraspændte og trukket til sit Hiem. Kl. 5 vare Talerne til Ende. Ligkisten blev afleveret udenfor Barrieren og Vognen kom tilbage. Linieregimenterne havde under Processionen affyret Sørgesalver og marscherede nu bort spillende Marseillaisen, hvorved Folket raabte: leve Linien, Men nu begyndte Tumulten for Alvor: Endeel af Toget, som bestod af Republikanere kom i Strid med et Dragonregiment; Dragonerne huggede ind og nogle bleve saarede. En Mand lod sig see til Hest med en rød Fane og derpaa den Jndskrift med sorte Bogstaver, Friehed eller Døden. Nu hørtes fra flere Sider det Raab: Republiken leve, herpaa fyrede Dragonerne. Dette foraarsagede en frygtelig Allarm, overalt hørtes det Raab: Til Vaaben Borgere! J faa Minuter, bleve Barricader opkastede ved Austerlig Broen og paa Kaierne omkring den. Rebellerne udbredte sig til flere Egne af Paris, i nogle Gader bleve Vognene kastede omkuld; man forsøgte paa at oprive Brostenene, Lygterne bleve slagne i Stykkeer, Steenpillerne paa Boulevards kastede omkuld; Pobelen bemægtigede sig nogle Vagtposter; men bleve snart fordrevne af Tropperne. Generalmarschen lød hele Aftenen i Paris. Nationalgardisterne indfandt sig i stor Mængde; men mange af dem syntes ikke at ville tage Deel i Kampen; nogle Artillerister gik over til Folket. Boderne og Thea terne bleve lukkede. Man hørte de Raab: Ned med Ludvig Philip! ned med Ministerne, leve Republiken. Gaderne bleve opfyldte med Krigsfolk af alle Vaabenslags; blodige Fægtninger bleve leverede i flere Gader og Pladser til langt ud paa Natten; det regnede stærkt mod Midnat. Nogle Huse bleve plyndrede, nogle bleve giennemborede af Kugler; Geværrilden hørtes til Kl. 4 om Morgenen; men man forudsaae at Regieringen vilde faae Magten, da Oprørerne gik tilværks uden Plan og uden Orden, og Krigsfolkene og Borger classen bleve Kongen troe. Han var i St. Cloud men kom om Aftenen til Paris, og traadte af i Tuillerierne. Man modtog ham med Enthusiasme, han saae resolveret og uforfærdet ud; Ministrene og mange Deputerede samlede sig omkring ham; han erklærede at han hellere vilde opoffre sit Liv end give sit Folks Vel til Priis. Flere tusinde Nationalgardister strømmede til Slottet, hvorhan mønstrede dem; Tropper rykkede uafladelig indi Staden; med Nationalgarden beløb de Bevæbne des Antal sig til 70,000 Mand; alle Broer og Pladser bleve besatte; Bladene Tribunes, Qvotidiennes og Courrier de L'Europes Presser bleve forseglede. - Mange Mennesker bleve dræbte i denne blodige Nat, flere Huse bleve indtagne med Storm; thi Jnsurgenterne, som bleve trængte af Overmagten, kastede sig ind i Husene og skøde derfra paa Tropperne; de havde bemægtiget sig et Krudtmagazin og bleve saaledes vel forsynede med Krudt; de fleste Folkesværme bestode af simple Folk, dog saae man nogle velklædte Mennesker. Er Compagnie Soldater, hvis Officeer var skudt i Spidsen for det, gav Pøbelen ingen Pardon; Forbittrelsen var stor fra alle Sider.