Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-09-21
Da Præsidenten derpaa, i Henhold til sine tidligere Yttringer, satte under Afstemning, nom Erstatning skal fraraades fordet Tilfælde, at der gives en Tidsfrist, efter hvilken Nedsættelsen først indtræder, blev dette antaget med 62 St. imod, derimod antoges det med 33 St. imod 31, at Erstatning ikke skulde fraraades, naar Nedsættelsen strax indtraadte. Derefter foretoges til endelig Behandling Brændeviinsbrænder, Sidenins's Forslag om, at der maatte tilstaaes Skibsbyggere en passende Godtgjørelse pr. Commerce=Læst af de Skibe, der bygges i Danmark. Ved Afstemning forkastedes saavel det principale Forslag: at Skibsbyggere maatte tilstaaes en passende Godtgjørelse for hver Commercelæst, som bygges i Danmark, som Erstatning for den Told, de maae erlægge af de Materialier, de maae indføre fra Udlandet til Bygningen af Skibe, som nu efter Toldforordningen, forarbeidede til et Skib, kunne indføres med 2 og 6 pCt. Told, som det subsidiaire: at naar et i de danske Stater bygget Skib afhændiges til Fremmede, godtgjøres Jndførselstolden af de til Skibet anvendte fortoldede Materialier, det første med 56 Nei imod 4 Ja, det sidste med 44 Nei imod 16 Ja. Der blev saaledes i denne Sag ingen Petition at indgive. Til foreløbig Behandling foretoges Sagen ang. Godseier Tuteins Forslag om at Adgang til Postforsendelse maa staae aaben for alle Journaler og Tidender. Referenten, Godseier Tutein, oplæste den af Committeen (Tutein, Deichmann, Clausen) afgivne Betænkning, der gik ud paa: "At §§ 1, 2 og 3 i Placat af 10 April 1840, ligesom kongelig Resolution af 22 April 1834 maae vorde hævede, og at det i deres Sted maa vorde bestemt, at alle indenlandske Tidender og Journaler, ligesom ogsaa alle udenlandske, som ei ere forbudne, maae kunne forsendes paa de i Placatens øvrige Paragrapher indeholdte Betingelser. Med Hensyn til nogle Yttringer i Betænkningen, erklærede den kongel. Commissarius. Den ærede Committee mener, at det er meget vanskeligt, at erholde det Privilegium til lettet Postforsendelse, som er Gjenstand for Pl. 10 April d. A., og at det er et Regjeringsprincip, at dette Privilegium ikke skal tilstaaes noget Blad, der kan henføres til Oppositionspressen. Dette har imidlertid ikke været paatænkt, og Privilegiet vil kun blive nægtet de Oppositionsblade, som ved idelige Sandhedsfordreielser søge at udbrede Misnøie med Regjeringen, eller, som Commissarius under Sagens indledende Forhandling udtrykte sig, som have en aabenbart agitatorisk Charakteer, Det er dernæst bemærket, at de Betingelser, hvorunder dette Privilegium vil blive meddeelt, ere saa byrdefulde, at det ikke vil være let for den Bladudgiver, der har erhvervet samme, at beholde det. Men det forekommer Commissarius, at dette ikke bekræftes af Erfaringen; det synes at endeel af vore Journaler gjøre sig særdeles Umage for at antage en saa fiendtlig Charakteer mod Regjeringen som muligt, og det er bekjendt, at de ikke let blive dømte. Heller ikke kan det, naar Man vil være billig, paastaaes, at der er nogen særdeles Disposition, for at sætte Forfattere under Tiltale for Yttringer, som ere anstødelige for Regjeringen; thi det er Enhver bekjendt, hvorledes Blade af en imod Regjeringen fiendtlig Charakteer have deres frie Omløb, og det er kun i enkelte Tilfælde, naar de gjøre det altfor grovt, at Tiltale finder Sted, naar de ikke drive det til det Yderste, ville de vistnok kunne undgaae dette. Referenten: Naar den Kongel. Commissarius har meent, at det ikke skulde være vanskeligt for de ikke censurerede Blade at erholde Postprivilegiet, da modsiges denne Paastand af Erfaringen. De Blade, der meest begiæres omkring i Landet, ere de i Hovedstaden udkommende Oppositionsblade; men hverken Fædrelandet, Kjøbenhavnsposten, den Frisindede eller Danske Folkeblad, som vel og tildeels maa henregnes til Oppositionspressen, kan forsendes paa den meere lettede Maade, hvortil Pl. 10 April 1810 aabnede Udsigt, og om end det sidstnævnte Blad aldeles ikke har ansøgt om Forsendelsesretten, da er det netop et Beviis paa, hvor tvivlsomt det er, om et Blad kan være tjent med det omhandlede Privilegium, ifølge den Maade, hvorpaa det clausuleres. Prof. Bang: Naar jeg oftere har betragtet den foreliggende Sag, har jeg aldrig kunne forlade den, uden den Erkjendelse, at der her er skabt en ugrundet Retsulighed mellem Statens Borgere. J Formen er det vel en Raadessag, hvorom her tales, og som saaledes synes, uden Uret at kunne tilstaaes Nogle og negtes Andre, uden at der derfor kunde være Tale om nogen Retsulighed, men i Gjerningen er det dog Tankens Meddelelse, som lettes for Nogle og besværliggjøres for Andre, og til Tankens Meddelelse har Enhver lige Ret, forudsat naturligviis, at denne Ret ikke i det givne Tilfælde er forspildt ved en begaaet Forseelse eller Forbrydelse. Propriet. Hansen: De Grundsætninger, der ere opstillede ved Pl. 10 April 1840, havde sikkert Jngen ventet efter Stænderforsamlingens Petition. Jeg kan, som Provindsialist, ikke andet end føle mig høist generet ved hiint Lovbud, og neppe lider nogen Provinds mere ved det haarde Baand, der er lagt paa den liberale Presse, end Fyen, hvor der, som bekjendt, kun er to censurerede Blade, hvis Natur vistnok af Alle maa erkjendes at være særdeles servil. Mere end andre Provindsbeboere, hvis Blade dog ei ere saa afgjort servile, maa det saaledes være Fyenboen om at gjøre, paa den hurtigste og letteste Maade at komme i Besiddelse af de Blade, som søge at udbrede liberale Grundsætninger, og er fastsatte Ved som indeholde Artikler, der kunne lede frem til det Bedre. Fyenboerne have derfor vistnok for en stor Deel følt sig ubehagelig berørte ved Pl. 10 April d. A., saa meget mere som det kunde see ud, som om de ei kunde taale den Føde, der uden Skade kan nydes i Hovedstaden og i Sielland. Jeg tiltræder derfor ganske Committeens Jndstilling. Præsidenten maatte bemærke, at det vilde være ønskeligt, at der ei forefaldt Yttringer, som indeholdt noget Krænkende forret Medlem i Forsamlingen. Da den ene af Redacteurerne af de omtalte fyenske Aviser er her tilstede, vilde det have været ønskeligt, om hine Blade vare blevne characteriserede paa en anden Maade. Proprietair Hansen skulde, næst at bemærke, at det omhandlede Medlem alene var Udgiver, ei Redacteur, yttre, at det efter hans Anskuelse ei var nødvendigt, ja end ei altid passende, ved en Sags Forhandling at tage saa nøie Hensyn til, hvem den personlig vedkommer, naar man kun efter sin Overbeviisning udtaler, hvad man troer, at der kunde tjene til Opnaaelsen af det Formaal, man anseer for det rette Præsidenten erklærede, at man dog vel maatte vogte sig for personlige Fornærmelser. Da Propriet. Hansen yderligere erklærede, at han ikkun havde omtalt Bladenes Tendents, og ikke Personer, fandt Præsidenten sig nødsaget til at afbryde Taleren. Cancellieraad Hempel fandt det aldeles overflødigt, at gaae ind paa en Berigtigelse af den udtalte Anskuelse, ligesom det vilde være alt for vidtløftigt Der var desuden indre Criterier for, at de fyenske Blade, Gud skee Lov, ikke staae i den Miscredit, som den foregaaende Taler har villet paastaae. Der begyndte forkort Tid siden et nyt Blad, men denne Taler vilde bedst selv vide, hvilken Fremgang det havde. Præsidenten bemærkede, at Discussionerne vel ikke maatte fortsættes i denne Retning, da man derved kom for langt bort fra Sagen selv. (Forts.)