Københavns Adresseavis, 1760-01-07
Naar en Tienere, som er opfostret og ernæret i et Huus vilde gifte sig uden at give sin Herre nogen Efterretning derom, vilde hans Herre ikke allene aldrig bevise ham noget Got meere, men endog derimod troe, at han havde en lovlig Aarsag at jage ham paa Døren, og give ham sin Afsked. Hvorledes kand man da forlange, at Gud skulde udøse sin Velsignelse over det Ægteskab, og at han skulde aabenbare os nogen stor Bedragerie derunder, naar man ikke engang giør sig den Umage at spørge ham til Raads, eller indbyder ham dertil. I Almindelighed spørger man verdslige og saadanne Personer til Raad, som har nogen Deel i denne Sag. Man følger sit Kiød og Blod uden at betænke, at den er en væsentlig Skyldighed at anholde hos Gud derom, og at de som saaer i Kiødet skal høste fordærvede og forordnede Frugter. Af denne Aarsag falder de fleste Giftermaale saa ulykkelig ud. Den anden Skyldighed bestaaer derudi, at man vel undersøger Personens Alder, Gemytte og Stand. Derfor skal man ikke forlove eller gifte sig med en Pige, i hendes unge Aar, sligt strider imod Naturen, og bliver igiendreven af den sunde Fornuft. Og dette er en stor Ulykke naar unge Piger giften sig med gamle Mænd. Erfaring har lært, at dette Slags af Giftermaal har altid faaet et bedrøved Udfald, allerhelst at dette bliver fuldbyrdet ved en egennyttig og lastefuld Hensigt, Haabet og et snart paafølgende Dødsfald, og en skammelig Enkestand er almindelig den uærlige Drift til et deslige bedrøvelig Ægteskab. Men det hender sig til ved Guds retfærdige Straf, at en gammel Mands Dage forlænges, og at undertiden en velgrundet Jalousie foraarsager den forskrækkeligste Forvirring, endog det at ligesom Bladet vender sig, at Manden til og ofte følger sin Kone til Graven, som har gjort sig Regning paa at overleve ham, eller om det gaaer got, saa efterladen han ved sin Død en ung Enke, som er beladt med Børn og fortrædelige Bekymringer, hvorved hun bliver øde lagt og fordervet. See her den ordentlige Følge af deslige afskyelige Forbindelser. Over dette har man vel at undersøge Sæderne, Ligheden og Tilbøyelighedens Overeensstemmelse ved de Personer, som vilde gifte sig med hverandre. Herpaa tænker man i Almindelighed allermeest, og dog er dette den væsentlige Hensigt i Giftermaal, ligesom den som giør slig en Forening, som skal vare saa længe man lever. Altsaa maa man vel indrette sine Anslag førend man indlader sig derudi. Der er intet som giør Ægtestanden lykkelig uden gode Sæder og Overens stemmelse i Gemytterne. Raar Manden er uordentlig i sin Opførsel, er Konen ligesaa. Naar imellem begges medfødte Art indfinder sig en naturlig Fortrædelighed, da er det ikke meere et rolig Ægteskab, men en gruelig og inderlig Krig, som giør dem begge ulykkelig. Der er og bleven indført et skadelig Misbrug, at man overiler sig ved Giftermaal, og fuldbyrder det i en kort Tid, uden at man ret kiender og elsker hinanden, fordi at man paa den ene eller anden Side besørger, at der maatte opdages nogle Feyl hos nogen af dem. Deraf kommer det, at man ved saadan en gruelig Sammenblanding til og ofte bringer tvende onde Ting tilsammen. Klogskab udfordrer, at man skal for i Veyen besøge hinanden, at man kand udgrund- og undervise hverandre. Er Sagen ond, saa adskilles de, er den god, saa har den Bestandighed, og Giftermaalet bliver fuldbyrdet med en god Forsikring og Glæde. Man har ogsaa at tage vel i Agt Personernes Stand, og saavidt som mueligt er, gifte sig med sin Lige. Herved undgaaer man Forekastninger og Foragt, hvorved tit og ofte foraarsages Skilsmisse i Ægteskab. Tidselen, en ringe og foragtet Urt, vilde engang forene sig med Cedertræet, hvis Spidse rækkede op til Skyerne; men der faldt en Green af Cedertræet, og knusede Tidselen. See her en naturlig Afskildring paa de Personer af ringe Stand, hvilke, naar de i deres Ansigtes Sved har samlet sig noget forud, de da strax vil forbinde sig med høye Stands Personer, som enten formedelst Armod eller en liderlig Egennyttighed vil antage dem i deres fornemme Slægtskab; men det skeer allene derfor af disse Tanker, at have deres Ophold og siden at begegne hine med Foragt, og ansee dem ligesom Slaver, som maa for den skyld arbeyde, at Huusherren kand holde Ligevægt, og bestaae i deres Herlighed. Rigdom og Skiønhed er undertiden og snart alle Tider den vigtigste Drift ved Giftermaal. Man røres ofte ved den enes Glands, og bliver til forført ved den andens Straale. Begge disse Bevægnings Grunde er sær skadelig. Rigdom fordeeler sig, Skiønhed forsvinder, og man befinder sig inden en kort Tid uden Rigdom, uden Skiønhed. Naar Gud ikke regierer over Rigdommen, saa tiener den ikke til andet end til vores Fordervelse. Naar Skiønhed ikke bliver understøttet af Dyden, saa giver den Anledning til Uorden. Naar en Pige er rig og skiøn, saa har hun et stort Fortrin; men naar Skiønheden ikke er forbunden med Dyden, saa er den en bedrøvelig Udspring til al Uorden og Ulykke. Der gives en stor Klippe, hvorpaa Forældrene almindelig lider Anstød, hvilke for en naragtig Forfængelighed, som varer i nogle Dage, at tage imod Visiter og giøre Visiter, og for at gjøre det ret, foraarsager de ofte deres Børns Fordervelse ved overdaadige Bryllups Omkostninger. Et ungt forlibt Menniske giver snart sin Villie til hvad en uforstandig Moder og en verdslig sindet Pige begierer af ham, uden at hun seer at kort Tid derefter er man foruden Penge, og belæsset med Gield, og ved den uforbigienlige Nødvendighed bliver tvungen til at angribe Medgiften, eller at sælge det for saa ringe en Priis som har kostet ham saa meget, for at de kand henbringe deres kiere Levnet, i den Sted naar Moder og Datter havde holdt sig i Ærbarheds Grendser efter deres Stand. Havde han kundet leve i Overflødighed, og ikke give nogen Leylighed til en haanlig Latter over ham. Man overlegger ikke nok den Vigtighed, som er om Løfte paa Giftermaal. Forældre og Børn forvilder sig ofte paa begge Sider fra den Vey, som de skal vandre. Forældrene er undertiden de første, som op ofte deres Børn, i det at de af Ærgierrighed opofret og lover dem bort til Ægtestanden, uden at spørge deres Tilbøyelighed til Raad. Og Børnene er ofte gienstridige imod Forældrenes Villie, i det at de alt saa blind følger deres egen Drift ved det Val, som de vil giøre. Det er alle Tider en stor Udtydning for Ulykken, naar disse ikke stemmer overeens med hinanden. At man nu kand gaae sikker imellem denne Farlig hed og Uvished, saa maa man alle Tider spørge Gud til Raad, som vel veed at give en Kone en klog og arbeydsom Mand, og at give en Mand en forstandig og klog Kone. En Kone er en Guds Gave, og man maa udbede sig hende af Herren.