Berlingske Tidende, 1830-12-17
Efterretninger af blandet Jndhold. (Historien om Udbredelsen af Cholera Morbus. Fortsat f. Nr. 190, Denne skrækkelige Sygdom yttrede sig i nyere Tid først i Jes fore ved Ganges, 100 engelske Mile nordost for Calcutta Den 19de August 1817 kaldtes Dr. Tyttler til den første Syge, og fra den 20de til 21de August vare allerede 15 Mennesker, døde deraf. I Districtet Jassore døde 6,000 Mennesket i faa Uger; Sygdommen drog derpaa fra et Sted til et andet, langs med Bredderne af Ganges. J August yttrede den sig meget ødelæggende blandt Hinduerne i Calcutta; Europæerne angrebes først i Begyndelsen af September, fra Januar til Mai Maaneds Udgang havde den naaet sit højeste Punkt, saa at 200 Mennesker døde om Ugen; i Løbet af 3 til 4 Uger vare kun faa Stæder mellem Silsal og Kattak, fra Mundingen af Ganges indtil dens Forening med Dschumma, en Strækning, der er 4 til 500 engelske Mile i Længden og i Breden, blevne forskaanede. Derpaa træggte den fra Calcutta langs med Coromandel-Kysten til Ceylon; den forlod Bengalen og hærgede i nogle Maaneder kun Ganges og Dschummas vestlige Bredde, i Marts viste den sig paa ny med stor Heftighed i Allahabad, hvor, indtil August Maaneds Ende, daglig døde 20 til 20 Mennesker. I Districtet Gorrukpoor døde i een Maaned 30,000 Mennesker, i Benaret i 2 Maaneder 15,000; i Districtet Tirsut 4000 i een Uge den 6te og 7de November naaede den i Omegnen af Dschobbal, poor Armeen under Hastings, som var trukken sammen i Øvre Bengalen for at bekrige de indiske Fyrster, og bestod af 10,000 Soldater og 80,000 Jkke=Combattanter ; efter Graviers Opgivelse udviklede Sygdommen sig her under et fuldkomment Vindstille og en lummer fugtig Hede; det Reaumurske Thermometer viste Calcutta 32 til 35 Grader, det Sausurske Hygrometer 90 til 1000; i 12 Dage døde mellem 8 til 9,000 Mennesker, hvorpaa Sygdommen ophørte da Armeen havde indtaget en høiere beliggende Stilling. Nu udbredte Sygdommen sig med raske Skridt over hele Corommandal=Kysten, Malabar, Ceylon og Øerne i det indiske Archipel. Ofte udbredte Sygdommen sig 15 til 18 engelske Mile daglig, rasede 14 Dage indtil 6 Uger paa hvert Sted og forsvandt derpaa igien; saaledes trængte den tværs over Halvøen til Bombay, hvor den viste sig den 9de eller 10de August 1818 ; i Bombay, en Bye med 200,000 Jndvaanere, bleve næsten 15,000 Mennesker angrebne i Tidsløbet fra August 1818. til Februar 1819, hvoraf over 1,100 døde. Derpaa fortsatte Sygdommen sin Gang paa Malabar=Kysten mod Nord og Syd, kom i September atter til Bombay, viste sig der ogsaa under 92 " Fahrenheit Heede i Mai 1821 med særdeles Heftighed; i Marts 1821 var den i Surate. Ad denne Vei kom den sandsynligviis til Arabien, hvor den rasede i Mascate i Juli 1821 under 122 Fahrenheit og berøvede henved 60,000 Mennesker, Livet; mange Syge døde i 10 Minuter. Derpaa udbredte den sig over hele den persiske Havbugt, til Bahrein, Buschir, Bas fora (hvor 14,000 Mennesker døde i 14 Dage, i Alt 18,000 og til det Jndre af Persien, hvor i fem Dage 16,000 Mennesker deraf omkom i Schiras. I December 1818 var Cholerger, allerede kommen til Ceylon og rasede heftigt i Kandy, saa at af 50 Syge de 40 døde. Fra 21de December 1818 til 21de December 1819 angrebes 477 Mand af Tropperne paa Ceylon, hvilke kun 273 helbrededes. Den 5te September 1819 vist den sig første Gang paa Jsle de France, uden at man er i Stand til at paavise dens Jndførelse; i Port Louis, med 8000 Jndbyggere, døde daglig 50 Personer; den holdt sig meest ved Kysten; i det civile Sygehuus døde 92 af 133 Angrebne; paa Plantagerne døde i Almindelighed 10 til 15 af 100, og paa hele Øen regnedes Dødsfaldene i 3 Maaneder til 10,000 paa en Folkemængde af 100,000 Mennesker. Paa Bourbon viste Cholergen, sig i Begyndelsen af December 1819, som man paastod, en Følge af nogle Negerslavers Udskibning, og forblev der til Marts Maaned næste Aar; af 256 Syge vare 178 døde, nemlig af 32 Hvide 19, af 216 Sorte 154, af 8 Farvede 5. Paa den indoschinesiske Halve forvoldte Sygdommen i den anden Halvdeel af Aaret 1819 store Ødelæggelser, i Særdeleshed i Siam, hvor alene i Banlok 40,000 Mennesker deraf døde; derfra kom den til Malacca og Singapure, ved Slutningen af April 1819 var den allere de paa Øen Java, i Samarang, og udbredte sig snart langs med Øens nordlige Kant; i Midten af Mai rasede den ogsaa i det Jndre af Landet, ved en Temperatur af 92 til 100 Grader Fahrenheit; 1821 var den atter paa Java, i Batavia og Samarang, og huserede især gyseligt paa sidstnævnte Sted, saa at 4 til 500 Mennesker daglig døde; 1820 var den allerede i Cochinchina og Tunkin, og i October samme Aar brød den indi China og begyndte sine Ødelæggelser i Canton, i Sommeren 1821 var den trængt frem til Peking og forvoldte i dette og i de to følgende Aar en saadan Dødelighed, at Keiseren, formedelst den opstaaede Mangel paa Liigkister og andre Hjælpemidler til Begravelsen, lod de Fattige begrave paa offentlig Bekostning, Efter den derværende Læge ved den russiske Mission, Dr. Woizer, kofskys, Angivelse styrtede Mennesker ofte omkuld paa Gaderne, hvad enten de gik, rede eller kjørte; de piintes af en ubetvingelig Opkastelse og Diarthoe, og opgave efter faa Timers Forløb, Aanden under Krampetrækninger. Vi have ovenfør berørt Choleraaens Invasion i Persien i Aaret 1821, og det særdeles Raserie hvormed den udbredte sine Ødelæggelser i Bassora, i samme Aar kom den endnu til Teheran, hvor 5,000 Mennesker døde, og naaede til Ispahans Mure, hvor Vinterkulden satte end Grændse for dens Ødelæggelser; i August var den trændt fra Bassora til Bagdad, hvor den rasede en Maaned. J Schiras, der har 40,000 Jndvaanere, døde i de første atten Dage 6,000; ogsaa Dronningen blev et Offer for Sygdommen og Prindsen tog Flugten; i Juni 1822 var den i Mosul; i November i Biri, Alutah og Aleppo, i hvilken sidste Bye 1000 Mennesker døde; i September f. A. havde den udbredt sig nordlig over Teberan i hele Kurdistan og Tauris, ødelagde i Foraaret 1823 Orfu. Diarber, Antiochia og viste sig i August Maaned i Baku ved det kaspiske Hav, endeligen i September Maaned i Astrachan, først i Søehospitalet. Fra den 22de September til den 29de October døde der 144 Mennesker, næsten de to tredie Dele af de Syge, derpaa ophørte Sygdommen pludselig ved Kuldens Komme. Siden 1823 syntes den lige til den sidste Fremtræden i det curopæiske Rusland ikke at ville gjøre Fremskridt mod Vesteen; man sporede dens Udbrud kun i dens oprindelige Hjem, og derfra mod Syd og Øst. Paa Java rasede den 1822 saa voldsomt, at man talte over 100,000 af dens Offere. Eftes Lessons Beretning viste den sig første Gang paa Amboina 1823. efterat den havde raset paa Ternate, Celebes og Banda. Jngen paa Amboina kunde mindes, at Cholergen nogensinde før havde raset paa de melukkiske Øer, ikke heller kjendte man noget til denne saa morderiske Sygdoms Behandling. Den var frygtelig ødelæggende paa Timor, mindre paa Amboina; paa den sidste Øe regnede man i Sygdommens Begyndelse ni Døde af 24 Syge, mod Enden var Dødeligheden en 15de Deel og i den gunstigste Periode en 17de Deel. Den har ikke ophørt at fortsætte sine Ødelæggelser i de sidste Aar i China. Efter Beretning fra den russiske Grændsetoldcontroeur i Kiachta af 23de April 1827, truede Cholergen mod Enden af 1826 med at bryde ind i Siberien, efterat den allerede havde ødelagt mange Byer i Mongolien. J Midten af December 1826 viiste den sig i Byen, Kukuschotou, paa chinesisk Guischuatschen, paa denne Side Muren, omtrent 100 Verster fra den og 5 Længde Grader østlig for Peking; mange Huse bleve øde derved. Til Lykke reiste sig mod Enden af Februar 1827 en heftig Nordenvind, hvorved Epidemiens Kraft svækkes. Sygdommen synes, at have banet sig Veien derhen ved Varetransporter, da denne Bye er en Hovedstapelstad, for China, som herfra forsender sine Varer over Grændsestedet Jsacha til det vestlige Mongolie. Kukuchotou ligger 4 Grader østlig og omtrent endnu 1,000 Verster borte fra Kiachta efter Bredegraderne. - Overskue vi den Landstrækning, hvori denne Sygdom, for hvilken nu hele Europa gruer, i et Tidsrum at 10 Aar har raset, saa bemærke vi, at den, de fjerneste Punkter, medregnede, har udbredet sig over næsten 100 Længdegrader og over 70 Bredegrader. Paa denne Side Æqvator har den været meest ødelæggende; dens sydligste Punkter vare nær Nyholland, paa Timor og næsten indtil Steenbukkens Vendekreds (Bourbor- og Mauritius); østlig trængte den frem indtil Bugten ved Peking, og nordlig indtil Monoliens Plateau, men naaede i det vestlige Asien og i Europa endnu høiere Bredegrade (Astrachan og nyelig Moskau). At Cholera viger for Kulden, skjønnes allerede af det oven Anførte, dog synes den at kunne taale lavere Temperaturgrader end den gule Feber. Om den ved dens Udbrud iagttager en vis regelmæssig Typus, om den efter et bestemt Tidsrum vender tilbage, som man f. Ex. vil have bemærket ved Skarlagensfeberen, - dette er aldeles ikke afgjort. Paa eet Sted, vedvarer den sædvanlig fire til sex Uger; iler derefter bort, og yttrer sig snart hist, snart der. (Slutningen følger).