Viborger Samler, 1845-10-13
Om Kartoffelsygdommen har Hr. Forpagter N. E. Hoffman=Bang i "Hemp. Av. ladet indrykke Følgende: 1 Forudsat at Sygdommen er den samme, hvoraf Tydskland, og navnlig de sydligere Provindser, har liidt i flere Aar, saa har jeg Grund til at antage, at de angrebne Kartofler ikke er noget skadeligt Foder for Kreaturerne, i det mindste har jeg ved Samtale med mange erfarne Landmænd ikke hørt denne Formodning stadfæstet. 2) Da Sygdommen først angriber Knollerne udvendigt, skulde jeg tilraade at skrælle de Kartofler som man vil spise, førend de koges, det sees da tydeligst hvor dybt Sygdommen har naaet og hvor meget som behøves at skiæres bort. 3) Det er bleven mig fortalt som et Factum – og Analogie synes ikke at gjøre det umuligt – at Kartofler med rød Skal ikke angribes af denne Sygdom; dersom dette skulde bekræftes ved Fleres Erfaringer, vilde det blive vigtigt med Hensyn til Valget af Læggekartofler for Fremtiden. 4) Flere have forsøgt at vadske de syge Kartofler og synes at have Grund til at haabe god Virkning af dette Middel; Skallens mørke Farve, som er et af Sygdommens Symptommer, bliver blegere og klarere. Sandsynlig vilde Søvand, hvor dette findes i Nærheden, være virksomst. 5) De fleste af de offentlig foreslaaede Præservativer ere saadanne, som kun lade sig anvende i mindre Scala. Jeg vil tillade mig at foreslaae nogle Forsøg, som med Lethed kunne anstilles i det Større: a) at lade en Deel blive staaende i Jorden og først tages op til Foraaret. Naar Jorden er saa stærk frossen, at den kan bære Heste og Vogn, bor den dækkes med Halm eller hellere Tang, saa at Frosten ikke kan naae ned til en for Knollerne skadelig Dybde. Erfaring viser, at Sygdommen angriber Kartoflerne ligesaavel ovenfor som i Jorden. Dersom den er smitsom, til den naturligviis være meest ødelæggende, naar Knollerne ligge i tæt Berøring med hverandre, da derimod de Knoller, som muligen endnu ere fuldkommen sunde i Jorden, der forblive afsondrede fra de syge. b) De Kartofler, som tages op- og sættes i Kulle, bør sandsynligviis ikke dækkes heelt til strax, men Kullen lades aaben oventil, at Uddunstningen ikke hemmes for der er indtruffen Frost, hvoraf Luften ogsaa afkjøles i Kulen. c) Endvidere turde jeg gjøre opmærksom paa, at Chlorsom et meget anticeptisk Middel, maaskee vilde kunne anvendes med Fordeel til at hindre Sygdommen fra at gribe om sig i Kartoffelkulerne; dette billige Middel vil uden Vanskelighed kunne anvendes, da det kun gielder om at blande Luften i Kartoffelkulerne med denne som jeg formøder fra Cholera-Tiden noksom bekjendte Luftart. Saa meget er vist, at Chlor ikke hemmer, men meget mere befordrer Knollernes Spirekraft, hvorfor den vel neppe vilde skade de til Lægning bestemte Kartofler. – Endeligen vil jeg tillade mig den bemærkning, at det vil blive særdeles vigtigt, som Præservativ mod Sygdommen næste Sommer, at sørge for at de lægges paa høi Jord og udsættes saa lidt muligt for Væde. Til sidste Øiemeed vil væsentlig tjene, at hyppe Kartoflerne med synderlig Omsorg, for at Regnvand kan faae tilstrækkeligt Aflob. Til denne Hyp ning anbefales særdeles den skotske Hyppeplov, som trykker Jorden saa fast op om Kartoffeltoppen, at den ikke let falder tilbage i Furen. Den omtalte Plov kan faaes hos Hr. Jernstøberi=Eier Allerup i Odense.