Viborger Samler, 1846-10-29
Nogle Venner af Sandheden, have i et Følgeblad, til Fyens Stiftstidende med megen Varme forsvaret Grev Bernstorff-Gyldensteen i hans Affaire med Bonden Jacob Nielsen. Navnlig have disse Jndsendere taget haardt fat paa det sidste Angreb af en fyensk Sagiører. De formene, at denne, dersom han blev sagsøgt, maatte endog blive straffet ved Domstolene, fordi han, efter at have som juridisk Consulent medvirket til en mindelig Afgjørelse mellem Bonden og Greven, en Afgjørelse, hvortil den Betingelse udtrykkelig var knyttet, at det paa begge Sider Skete skulde være glemt, – nu offentlig har fremstillet baade Grevens Personlighed i Almindelighed og hans Adfærd i bemeldte Sag i særdeleshed i det hadefuldeste Lys. J ethvert Tilfælde, menes der fremdeles, er en saadan Fremgangsmaade saa malhonnet og de Sagen uvedkommende bemærkninger om Adels- og Pengestolthed m. m. saa forcerede, at allerede det synes foreløbig at maatte svække den ubetingede Tiltro til Hr. Procuratorens Fremstilling og derpaa grundede Raisonnement. Med Hensyn til det oprindelige Factum paastaae, Jndsenderne, at Bonden - øiensynlig af Malice – istedetfor at holde tilhøire med sin Vogn som Skik er, havde bestandig kjørt tvers for Grevens Vogn, snart til den ene snart til den anden Side, saa at Greven og Medfølge, da de gjorde Forsøg paa at komme forbi alligevel, vare lige ved at styrte i Grøften med Heste og Vogn. Greven havde nu ladet sit unge hidsige Blod løbe af med sig og givet sig til at smøre gevaltig løs paa Bonden (formodentlig med Kjørepidsken). Omendskjøndt det nu maaskee ikke er forbudt i Loven at spærre Folk Veien paa den nævnte Maade og Greven i intet Tilfælde havde juridisk Ret til at tage sig selv tilrette, saa var det dog moralsk undskyldeligt, naar en Mand – han være adelig eller borgerlig - kunde gaae forvidt og forløbe sig i sin øieblikkelige Harme over et saadant Drillerie. Disse beviislige Omstændigheder, mene nu Jndss., vilde Domstolene, hvis Sagen der var bleven anhængig, ikke ladet forblive uden væsentlig Jndflydelse paa Sagens retslige Afgjørelse. Men naar nu Greven, vedblive Jndss., opoffrende disse Retsmidler foretrækker en fredelig Afgiørelse og yder Klageren en Pengesum, der vistnok hundrede folde overstiger hvad han (Jakob Nielsen) i det for ham gunstigste Tilfælde kunde ved Dom have opnaaet, og naar begge Parter ved dette Forlig give Tilsagn, om en giensidig Forglemmelse af den Passerede: da vil enhver retsindig og upartisk Mand erkiende, at Grev Bernstorff Gyldensteen imod al Ret og Raison gjennem Pressen er bleven mishandlet og har været beføiet til at tilbagevise saadant Overfald. – Jndsenderne ende med at afvise Procuratorens Yttringer om Adels- og Pengestolt hed m.m., idet de skildre Greven som en mod enhver Stand human og forekommende Mand, hvis Pung ved enhver passende Leilighed staaer aaben for den trængende Næste. - Vor Herre maa nu vide, hvem der har Ret! 2den og 3die 5 af det under 13de De, emanerede Sprogpatent (see forr. Nr.) lyder saaledes: "De Foredrag, som ifølge de i Overeensstemmelse med foromtalte Forskrift afgivne Erklæringer, af Medlemmerne af Forsamlingen, under Sammes Forhandlinger, holdes i det danske Sprog, blive i det tydske Sprog at tage til Protocollen, og med Hensyn hertil skulle de Hjælpesecretairer, ved Protocolførelsen, som i Overensstemmelse med Patentet af 20de August 1841 af Os allernaadigst udnævnes, være saavel det danske som det tydske Sprog fuldkommen mægtige." – "Naar Medlemmer af Forsamlingen, som ved deres Foredrag bruge det danske Sprog, ville stille Andragender, som i Overeensstemmelse med Forretningsordenen skulle indleveres skriftlig, og disse Andragender af dem ere forfattede i det danske Sprog, saa have de ved en af Hjælpesecretairerne at lade samme oversætte i det tydske Sprog, og tilligemed det af dem forfattede Andragende at indlevere Oversættelsen til Præsidiet, hvilken sidste bliver at benytte ved Forhandlingen i Forsamlingen."