Extraordinaire Relationer, 1746-06-01
Fra Holland. Der er til nok gjort Ord af, at man, nu paa eet, nu paa et andet Sted, arbeidede ivrigen paa en almindelig Fred og Rolighed i Europa at faae omvexlet med de blodige Krige, som nu i nogle Aar have faldet de høie krigende Magter næsten lige besværlige. Ja det er ikke længer, end i afvigte Maaned, siden man skrev fra Paris, det Freden snart skulde blive sluttet paa Voldene om Antwerpen, midt under de krigiske Foretagender, som da vare hedest i Drift, og altsaa paa en Tid, da man mindst havde ventet det. Jblant de Høie Førster, som i disse Tider lægge Haand paa saa almindelig nyttigt et Verk, er og Hans Majest. Kongen i Preussen en hielpende Magt, som for nogle Maaneder siden har givet Andre et Priis værdigt Exempel at efterfølge. Hans Majests. Legations-Raad i Wien, Hr. von Græve, haver for kort Tid siden, udi sin Høie Principas Navn, gjort Ministerie ved bemelte Kæiserl. og Kongel. Hof følgende Erklæring: "At Hans Kongel. Preussiske Majestæt Aar 1746. havde udnævnt Greven, Hr. af Podeviis, der forhen har været høisammes Gesandt i Hag, til en overordentlig og befuldmægtiget Gesandt hos det Kæiserl. Hof; Og som meerbemelte Hans Majest. ønskede intet indstændiger, end at see den almindelige Rolighed i Europa som snarest sat paa Fode, saa vilde han lade tilsende denne sin Minister den vedbørlige Jnstruction, til at arbeide med Kæiserindens og Dronningens Ministere paa de Midler, formedelst hvilke Sagerne imellem de krigende Magter kunne blive udsonede. Paa saadant Fordrag haver Hans Excellence, Græven af Uhlfeld, givet Hr. von Græve følgende Svar og Forsikring: Sigtet og Øiemerket med saadan Grævens af Podeviis Udsendning skulde være Kæiserinden og Dronningen u-sigelig angenem; Hendes Kæiserl. og Kongel. Majest. skulde og findes beredvillig, uagtet at den Uret, Hende er gjort, at byde Haanden til de tienligste Midler, der maatte foreslaaes til en almindelig Fred at befordre. Ja i hvor høiligen Hun var beføiet, til at eske en tilstrækkelig Skadesløsholdelse for den mægtige Nakdeel, Hende er foraarsaget, vilde Hun dog gierne lade saadan sin Beføielse falde. Og dersom Hans Preusiske Majest. fandt paa noget Slags Midler, der kunde befordre Vei Skaalens vedbørlige Jævn Vegt, skulde Kæiserinden med Glæde befordre saa nyttigt et Verks Fuldbyrdelse paa alle muelige Maader. 2. Hvorglædelige ere nu ikke slige Erklæringer af 2de saa Høiagtningsværdige Magter, og da Hr. de Podeviis nu uden Tvil er anlanget i Vien, tør man snart faae meere om hans Underhandling at høre. Men at dernæst ogsaa General-Staterne i de forenede Provindser stræbe ivrigen for at giøre Ende paa Krigen, som nu er kommen deres egne Stater saa nær, heller end at skride til Yderligheder, i det de hidindtil ikke have været med indviklede i Krigen, men ikkuns staaet deres Allierede hi som en Hielpe-Magt; Er allerede Juni Maaned, saa bekiendt en Sag, at den ikke behøver nogen igientagelse. Til den Ende skeer det og, at vore Ambassadeurer i Frankerige arbeide, ingenlunde, som mange have meent, paa en Neutralitet; Men paa Præliminarier til en almindelig Fred, hvorudi den Hanoverske Convention skal tiene til en Modell; hvilket af mange Omstændigheder lader sig slutte: Fransosens Moderation er meer end naturlig, i det de opholde sig ved Castellet hos Antwerpen, uden at forfølge eller forcere den Allierede Armee, hvis Svaghed de dog vide, i det de give bemeldte Armee Tid til at forstærke sig, i det de respectere og ikke berøre Republikens Grund; men allene have sendt nogle smaa Tropper til Gheel og Hoogstraten. Hertil kommer og den Engelske Hielps langvarige Udeblivelse, Abed de la Villes Ankomst til Antwerpen, fra hvilken en Domestiqve her er ankommen, som siger, at hans Herre med det første ventede sig her hid. Det er og bekiendt, at, da den Conference var til Ende, som for 8 Dage siden blev holdet hos vores Pensionario, begyndtes strax ved Natte-Tider en anden imellem de Deputerede af den geheime Commission, og ved sammes Udgang blev sendt en Expresser til Hrrne af Wassenaer og Gilles. Det meldes og i Breve fra Bryssel, at man mod Enden af JuniMaaned ventede Stats-Ministeren d'Argenson dertil, for at arbeide med de Hollandske Ministere. Naar man nu legger alt dette sammen, saa finder man nok, at en Underhandling, og den som er af Betydenhed, maae være i Verk. Det er og rimeligt, at Engelland maae være underrettet om de hemmelige Negociationer, som ere i Giærde: Hr. Trevor raadslaaer ofte med Stor-Pensionario; Den Engelske Undsetning, som saa vist er bleven lovet, settes i Langdrag, og Mylord Harrington har nylig taget Bladet fra Munden, og skriftet reent ud paa Republikens vegne for en Faction, som giør Bevægelser i Parlementet, og stræber, at bringe den Engelske Nation i Harnisk imod Hollænderne: Han lod sig ved denne Leilighed forlyde, at de Omstændigheder, som Republiken har været Aar 1746. bestædet udi, havde ei tilladet den, at forkynde Frankerige Krig: J det øvrige havde den efterkommet sine Forbindelser, og fortiente at roses. Endeligen har han sluttet med disse merkværdige Ord: Republiken negocierede intet, som kunde være enten deres Ære eller Forbindelser til Præjudice, og mindre indgik den noget, som kunde være dens Allieredes Jnteresse til Forfang. Dette kunde han forsikre Nationen om; thi han havde Beviis derpaa. Alt dette er ganske vist, Men her ere kuns 3 til 4 Personer, som vide noget deraf at sige, dog kan det ikke længe dølges; thi Sagerne befinde sig udi en Crist, som umuelig kan længe staae paa den Foed. J alt dette have GeneralStaterne et roligt Hierte, og tage sig Fransosens Nærværelse ved deres Grændser lige saa læt, som Thamas Kuli Kans triumpherende Fremgang.