Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-09-28
H. 1. Da Hs. Kongelige Majestæt har resolveret, at lade sin ældste Søn, Kronprindsen, som Volontair giøre dette Aars Compagne med ved Ober=Rhinen, saa har Høystsamme den allernaadigste Fortrolighed til Ham, at Han vil opføre sig, som det hører og bør en Prints af det gamle Brandenburgske Blod, derhos og i alle Stykker udvise et godt Comportement og en samvittighedsfuld irreprochable Conduite, saa at saadant kan tiene andre unge Folk til Mønster og Exempel. F. 2. Til hans Selskab giver Hs. Kongelige Majestæt ham begge General=Majorerne, Greven af Schulenburg og von Kleist med, som begge ere gamle og velerfarne Soldater, den ene af Jnfanteriet, men den første af Cavalleriet. Kronprindsen skal altsaa bestandig og fortroelig omgaaes med begge General=Majorer, spørge samme og Alt, hvad der forefalder, flittig raisonuere med dem derom, og erkyndige sig hvorfordette eller hiint skeer i Armeen. Naar og samme sige Ham noget, som er Manier Feldten, og han endnu ikke veed dette, saa skal Han der gjerne og villig følge dem, saa meget meere, da Han kan være forsikret, at begge benævnte General=Majors ere ærlige brave Mænd, som ikke sige Ham andet, end hvad der er overeenstemmende med Hs. Kongelige Majestæts Sentiments, og at samme ingen anden Jnteresse have derved, end at der efter Hs. Kongelige Majestæts Ønske og Forlangende, kan i Fremtiden blive af Kronprindsen en stor og brave General. s. 3. Efterdi Udfaldet paa alle menneskelige, Forretninger dependere af den Gudommelige Velsignelse og bistand, saa recommenderer og formaner Hs. Kongelige Majestæt Kronprindsen først og fornemmelig at frygte og have Gud stedse for Øyne, og bestandig at beholde den Herre Jesum i sit Hierte, da dette er allene Basis til al menneskelig Lyksalighed, og uden hvilket al Giøren og Laden er forgieves, ja Menne skeet selv er ikkun en lydende Malm og en klingende Bielde. J. 4. Dernæst skal Kronprindsen vel og accurat informere sig om alt og hvert, som hører, til Tienesteen, og det ikke alleneste om den store Tieneste men om den gans. Detail, som vedkommer Soldaterne for Exempel, at Han veed, hvorledes Skone til en Mousquetier skal være beskafne, hvor længe en Soldat kan bære dem, og hvor længe han kankomme ud dermed i en Campagne; ligeledes og alle andre Smaatting, som angaae Soldaterne, og saa fremdeles indtil omden hundredpundige Canon, ja endelig indtil den store Tieneste og Generalissimi Dispositioner, hvilket Alt maa grundig læres og intet deraf forbigaaes. C. 5. Han skal og lære, vel hvad der hører til Artilleriet, Armeens Subsistents og Forflegning samt Proviantvæsenet; hvorledes et Campement maa være, hvorledes Situationerne maa være, hvor en Leir kan staae, om en fast Leir kan staae der eller ikke, om man ikke i Stedet. for den Plads hvor Leiren staaer, kunde tage dertil en anden fordeelagtig Plads hvor Situationen havde været bedre; om Fløjene ere godt appuerede, eller ikke, samt Aarsagerne, hvorfor de maa være godt appuerede. Hvilket Alt, tilligemed Raisons dertil, Han maa giøre sig vel bekiendt. F. 6. Efterdi det og er notorisk, at der ved en Armee gives alle Slags Menneskeer, under hvilke findes og mange Fyrstesønner, unge Grever og mange unge Folk af Extraction, men hvoriblandt gemeenlig ere flere onde end gode, saa skal Kronprindsen vel cholsere deres Selskab, skye al Omgang med unge liderlige Folk, og derimod omgaaes med Folk, som applicere sig til Haandværket, og have en god Conduite: Hvorpaa begge General Majorerne, Greven af Schulenburg og von Kleist skulle give nøie Agt, og holde Kronprindsen fra alt ont Selskab. Derimod skal Han allermeest omgaaes med de gamle Generaler, saasom med den gamle Prinds Engen, Hertugen af Bevern, Prinds Alerander af Würtemberg, Generalerne von Schmettau, Wallis, og andre deslige gamle erfarne Folk, i hvis nyttige Conversation Han kan lære noget ret og solid. Jmidlertid skal han dog tractere de unge Folk høfligen, men ikke giøre Coterie med dem, men lade dem gaae med god Dag og Farvel. F. 7. Med General von skal Han i Henseende til Tienesteen flittig omgaaes og holde godt Venskab, og naar samme udrider for at afstikke en Leir, eller for at recognosere, eller for at giøre visse Dispositioner, da ikke at vige fra ham men spørge ham om Alt; dog uden for Tienesten skal Han tage sig vel i Agt for ham, og ikke indlade sig med ham i noget Spil, Kiøbmandskab, Skakkerie, saadant Skakerie have hvad Navn i Verden være vil, eller noget deslige, efterdi von . . . ellers vist bedrager Ham, og Han ikkun vil ervonere sig for at blive udleet af den heele Verden, hvilket vil give Ham en slet Reputation. H. 8. Altid og saa ofte Hs. Durchlautighed Prinds Engen rider ud, det være enten for at recognoscere, eller og naar han er i Approcher, ne, eller rider i Bataille, saa skal Kronprindsen indfinde sig hos ham, og accompagnere ham, og give nøie Agt paa Alt hvad han commanderer, og hvilke Mouvemments der skee, derhos ogsaa hvergang spørge de hos sig havende Generaler, af hvilke Raisons dette eller hiint skeer. At spørge Hs. Durchlauchtighed Prinds Engen selv derom er imod Respecten, og maa derfor ikke skee. Kronprindsen skal og alle Dage ride med til Parolen, som bliver udgiven hos Hs. Durchl. Prinds Engen, og være tilstede, naar den udgives, hvorpaa Han maa ride til den preussiske Leir, og der ogsaa være tilstede ved Parolens Udgivelse. F. 9. Dernæst skal Han bestandig lade sig finde ved det preussiske Corps, hvorfore han og ved samme Corps skal have sit Campemment, Hs. Kongelige Majestæt har og allerede givet Ordre, til General=Lieutenant von Røder, som commanderer det preussiske Corps, at denne fideliter, skal lade Ham communteere alle Ordres, som Hs. Kongelige Majestæt sender til benævnte Corps, saa og alle Dispositioner af Marscher, Attaquer, Beleringer og deslige, samt Alt hvad ellers bliver befalet ved det preussiske Corps, og hvad der foregaaer ved Regimenterne. Jsær skal Kronprindsen nøie tage sig i Agt, at Han ikke kommer ud af den preussiske Tieneste, saaledes som samme efter Reglementet maa skee i alle Stykker; til hvilken Ende han flittig maa erkyndige sig og Alt hvad der foregaaer ved Regimenterne, og hvorledes Occonomien ved samme er. Hs. Kongelige Majestæt lader Ham og herved communicere en Afskrift af den Jnstruption, som er meddeelt Cheserne og Commandeurerne for de samtlige Regimenter, saavel Jnfanterie som Dragoner, der marschere til Ober Rhinen. s. 10. Da og Subordinationen er et Hoved=Fundament af Soldaterstanden, saa vil Hs. Kongelige Majestæt, at Krorprindsen skal ansee General=Lieutenant von Røder, som den commanderende preussiske General og som den der i denne Function repræsenterer Hs. Kongelige Majestæts Person, hvorfore Han skal bevise ham al Respect, og naar General=Lieutenant von Røder besaler Ham noget, saa skal han giøre det, som om Hans Kongelige Majestæt selv havde befalet det. Han maa og i Commando=Sager ikke giøre benævnte General det ringeste Jndgreb, og naar Kronprindsen skulde finde noget, som ikke var ret conform med Hs. Kongelige Majestæts Villie, eller imod den til Cheferne og Commandeurerne uddeelte Jnstruction, saadant vel høfligen sige til General=Lieutenanten, men derpaa aldeles og verlade til ham, hvad han deraf vil giøre eller lade, imidlertid dog indberette det til Hs. Kongelige Majestæt. c. 11. Alle Søndage skal Kronprindsen bivaane Gudstienesten ved Regimenterne af det preussiske Corps, om Formiddagen ved et Regiment og om Eftermiddagen ved et andet. Han skal og alle Uger 2 til 3 Gange gaae med i Bederimerne ved de preussiske Regimenter. N. 12. Til Ordonanz Officierer giver General=Lieutenant von Røder Ham daglig en Officier, som Han kan bruge til Ærender. c. 13. Naar en Bataille eller Rencontre, forefalder ved Armeen, skal Kronprindsen ved Begyndelsen deraf opholde sig hos Hs. Durchl. Prinds Engen, eller hos den commanderende, General, men naar det er kommen dermed til Halvdeelen, eller Sagen meest er decideret, da skal Kronprindsen opholde sig ved det preussiske Jnfanterie s. 14. Da og Hs. Kongelige Majestæt har befalet i den Jnstruction, som er uddeelt til Cheferne og Commandeurerne for Regimenterne at alle Officierer af det preussiske Corps, som og alle preussiske Volontair, bestandig skulle gaae i Montur, og ingensinde lade sig see i andre Klæder, saa skal saavel Kronprindsen, som begge forommeldte General=Majors, stricte og nøie rette sig der efter, og altid lagttage det, naar de ikke ville paadrage sig Hs. Kongelige Majestæts Unaade c. 15. Kronprindsen skal ikke ødsle eller rutte med Penge, men altid være en god Menageur, og for alle Ting ikke gjøre nogen Gield. Naar Nødvendigheden udfordrer at giøre nu og da en liden Present, er saadant ham vel tilladt men det maa dog skee med godt Overleg, og ikke til Overflod. C. 16. Naar Han spiser hiemme, skal Hans Tafel ikke bestaae af flere end 8 Retter; til Aften gives intet andet end kold Steeg. Men naar Hs. Durchl. Prinds Engen spiser hos Ham, saa skal Han lade servere med 14 Retter. Og da Han dog ofte bliver indbuden til Giest hos andre, saa maa paa den Tid intet anrettes i Hans Kiøkken; thi de Officierer, som ere hos Ham, tager han med sig, og Hans Folk og Domestiquer faae deres Kostpenge: ligesom Han aldeles ikke skal sætte sig paa den Fod at være Marquetender ved Armeen. H. 17. Jsær befaler Hs. Kongelige Majestæt saavel Kronprindsen, som begge General Majorerne, Greven af Schulenburg og von Kleist, at de aldrig tillade, at der ved Hans Tafel og i Hans Nærværelse tales noget, som strider imod Gud og hans Almagt, Viisdom og Retfærdighed, eller imod hans hellige Ord, ligeledes at ingen grov Skeerts eller liderlige Ord tales, og ifald nogen glemde sig saa vidt, at han i Kronprindsens Nærværelse talede sligt, saa skulle begge benævnte General=Majors i Hs. Kongelige Majestæts Navn befale ham at tie, og sige til ham que ce ne sont point discours gu og doit temmen presence du Prince Royal. et gu il vandroit mieur de parler de antres affaires *) a. Hs. Kongelige Majestæt har desuden den allernaadigste Fortrolighed saavel til Kronprindsen, som til bemeldte begge GeneralMajorer, at de indrette det saaledes hos dem, at Alt gaaer honnet og christeligt til, at Kronprindsen er et ret Mønster for den heele Verden, og at deres Conversation og Omgang er saa regulair, at vidt og bredt findes dertil ikke lige. c. 18. Hs. Kongelige Majestæt vil og hernæst, at Kronprindsen skal vise sig høflig imod alle og enhver af Officiererne, de maa være af preussiske eller andre Tropper; især maa Han meest attachere sig til det preussiske Corps, og *) a. At det er ikke af det Slags Samtaler, som man bør holde i en Kronprindses Nærværelse, og at det var bedre at tale om andre Ting meest have at bestille med de preussiske Officierer, for at vinde deres Kierlighed og Fortrolighed; ligesom der ikke maa være nogen Fændrik ved den, som han jo kiender, og veed at nævne ved Navn. Men da det er bekiendt, at Hs. Kongelige Majestæt ikke er i god Forstaaelse med Husene Hannover og Hessen, saa vil Høistsamme, som Kronprindsens Fader, at Han aldrig beder en Hannoversk eller Hessisk Officier til Giest hos sig endnu mindre gaaer til Giest hos nogen af dem og maa Han overalt ikke indlade sig i nogen Omgang eller Conversation med samme, men affærdige dem med en høstig god Morgen og god Dag.