Aalborgs Stifts Adresseavis, 1820-10-04
(Fortsættelse. - See Avisen No. 121.) Viereevige; - thi dersom vi havde frembragt og selv, saa skulde vi jo været til "førend vi kunde have frembragt os. - men i Bogen Pag. 45, Lin, 20. 31. Pag. 4653, og Pag. 54, Lin. 1. 11. viser jeg at Materieverdenens Bestanddele ere blevne til af Jntet og skal igien engang høre op at være til; og - Aarsag, til Bestanddelenes Brivelse og Tilintetblivelse igien, er Almagten c. Gud - og, samme Materleverden see vi er alene til de levende Skabningers Betiening, og er en Bolig for dem - Den (Materieverdenen) har Almagten (Gud) altsaa bragt fremfor disse Levendes Skyld, og - hvorledes kunde han nu frembragt samme Materieverden "for deres Skyld. uden at de (o: de Levende, jo ogsaa vare til i ham førend han bragte oftmeldte Verden frem til dem. - Det kan ikke strømme noget Tilkommende ind i Gud, efterdi at alt hvad som er til, er til i og ved ham selv - og, alt hvad som er til, er - formedelst at det er til ved ham - altsaa hverken Af eller Tiltagelse, eller Begyndelse og Ende underkastet - - Materieverdenen haver jeg viist er Begyndelse og Ende underkastet, som materiell, men ikke som timmaterie." - Den existerede som immateriel i os og øvrige Levende i Almagtens Plan fra Evighed, at den skulde vorde materiel paa det at vi og øvrige Levende kunde see, og afhente Selvtilværefølelsen i og ved Almagten, giennem dette Materieværk, at ad nemlig da see dette Materieværks "Præg" (L. Jmmaterialitet) at være vor Siel eiendommelig: - see min Bog Pag. 57, Lin. 5. 31. Pag. 58 og 59, samt Pag. 60, Linn. 1721. - Da nu Sielen er evig, er dens "Caracteer, jo ogsaa evig - uforanderlig! - som svarer til Jeremin1 Cap. 5 V. naar Gud siger ham: "jørend jeg dannede dig i Moders Liv - kiendte jeg dig"! - Jeremie Caracteer, var altsaa fra Evighed af og var følgelig den samme endnu i Tiden; som den var før Tiden"! - og saaledes er "Sielsomvendelse og Syndsforladelse, formedelst Sielens Evighed og Uforanderlighed, heller ikke mulig thi Sielens Caracteer er Sielen eiendommelig. - Sielen, og dens Caracteer dere eet, ere uadskillelig! - Pauli Sielstaracteer, var den samme da han havde omvendt sig, som den var for hans Omvendelse! - see min Bog Pag. 27, Lin, 7 31. Pag. 28, Linn. 1. 17 - Det var blot det Foranderlige, det Bevægelige: Sindsorganet, hvorigiennem hans Siel existerede, der bevægedes, saa at Sielens Handlinger derigiennem ogsaa var anderledes kuur, end tilforn - Han var tilforn ere uvidende - han troede at de jødiske Ceremoner for stedse vare følgeværdige og den da existerende Religionsbygning ingen Reformation kunde være underkastet -men Synet: "den pludselig vordende ildklare Luftkreds - og Røsten: Saul Saul, hvorfor forfølger du mig?" bevægede (rystede) Nervebygningen (Sindsorganer), saa at han nu begreb, at han tilforn havde været uvidende - og siger han derfor selv: "jeg fik forladelse fordi jeg giorde det af Uvidenhed i Vantroe" og - altsaa tilkiendegiver han her, at dersom han derimod "vidende og velvillieviis havde handlet ilde, saa havde han heller ikke faaet Forladelse! - see hans Brev til de Chr. 6 Cap. 1 6 V. - Christus var eller er ikke heller "Alles Frelser - han er ikkuns deres Frelser, som troe (Joh. Ev. 3 Cap. 15, 16 og 18 V.) og det er dem, som følge hans Fodspor - han var i Grunden ikke Frelser; thi Sielens Caracteer er uforanderlig (Aab. 22 Cap. 11 V. og Jeremas 1 Cap 5 V), men han var blot Dommer, en Prøve, et Mynster for os, (see 1 Pet. 2 Cap. 21 V. og Matth. 11 Cap. 29 V.) saa at han ved sin Lidelse og Død, ikkun vilde sige os: "Jkke fordi at jeg lider, men, dersom J for den gode Sags Skyld, lide med Taalmod saaledes som jeg nu giør, haabende et bedre Liv for Eders Taalmod i Lidelsen, da hører Himmerig Eder til - - Athan ikkun var et Mynster for os, et Maal hvorefter der maales og saaledes blot vor Dommer tilkiendegiver han os (Matth. 12 Cap. 31 og 32 V.) naar han siger: "Hvo som synder i Kiødet, det kan tilgive ham; men hvor som synder imod Aanden, det "kan ikke tilgives ham; thi vort Caracteer er vor Sielegen- og følgelig ved liver Caracteren at være den samme den er (Jeremias, 1 Cap. 5 V.) saa at (Aab. 2 Cap. 11 V.) den som er ond vedbliver at være ond, og den som er god, bliver ved at være god; thi Gierningerne ere Sielen egen (see min Bogs Pag. 78, Lin. 5 21) saa deres (Sielenes) Gierninger vedblive og følge med dem (Aab. 14 Cap. 13 V., saa ikke noget undtages (Præd. 12 Cap. 14 V. Matth. 12 Cap. 36 V. 2 Cor. 5 Cap. 10 V. Joh. Ev. 3 Cap 21 V. - og alt hvad som er skiult, aabenbares (Matth. 10 Cap. 26 og 27 V.); thi da ere vi alvidende, alseende, alhørende, alværende - see min Bog Pag. 75, Lin. 14 29. Pag. 76. 78 Pag. 87. Pag. 91, Lin. 6 31 og Pag. 92, Lin. 16. og 1 Cor. 13 Cap. 9. 12 V. Fortsættes af A. Willadsen.