Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1839-10-29
En af de ældste Landmænd i Vensyssel har i sin Beretning om Høsten anstillet Sammenligning mellem dette Aar og det for 40 Aar siden, altsaa Aaret 1799. "Dette Sidstnævnte - hedder det – var et ganske lignende Aar og Jndhøstningen skeete endnu senere, nemlig sidst i November, og med megen Vanskelighed. Kornet blev fordærvet og faldt af og Straaet raadnede og tabte sin Kraft, ligesom, desværre! Tilfældet er med endeel iaar, og var saaledes meget udrøit og vanskeligt at fodre med, i Særdeleshed Køerne, der for en stor Deel kastede Kalvene. En stor Deel af de sidere og lavt beliggende Egne i Vensyssel lede dengang, som tildeels ogsaa iaar, især meget; dog den vedvarende Østenvind hialp iaar tilat vorde befriet for Vandet som det kom, uden at see det staaende i ret mange Dage i Marken, medens Kornet endnu stod deels uhøstet, deels i Rege." Formedelst den vedholdende Regn og deraf følgende sildige Høst samt Vanskeligheden ved Vintersædens Udsaaen havde - ifølge Randers Avis - kun meget faa Beboere i Egnen havt Tid til at lade deres Faar klippe, da Uldmarkedet i Randers fandt Sted den 15 og 16de., til hvilket desaarsag kun fremkom til Magazinet 3800 Pd. Uld, der alt blev solgt, den blandede Raceuld fra 54 til 49 s. pr. Pd. og almindelig jydsk Uld 14 til 43 s. pr. Pd. lige GeDe Handlende havde til fornævnte Tid heller ikke modtaget nogen Uld og kunde altsaa intet oplægge paa Magazinet. Formodentlig vilde det være bedre, om dette Marked turde holdes noget sildigere. Skaarup den 24 Septbr. 1839 7). Hvor naturligt, at Man stemmes til Glæde, ved at træffe paa hæderlige Mænd i Samfundet, der forene ædel Nidkierhed og reen Villie med sand Dygtighed til deres Kaldspligters Udøvelse og lade disse være sig hellige over Alt. Øiemedet af disse Linier er imidlertid ikke, at føre Lovtaler over den nærværende Seminarieforstanders, Hr. Pastor Holbergs heldbringende Embedsdygtighed, der dog altid størstedeels maa tilskrives de af Herren betroede Pund; men den sande Humanitet og kjerlighedsfulde Aand, der viser sig i hans hele Forhold mod sine Elever, samt den rene Villie, hvormed han virker for deres fremtidige Vel, tilhører Mandens ædle Charakteer og overbeviser om hans høie moralske Værd. Dette Forhold har bevæget Jndsenderen til, offentlig at omtale en skjøn Festlighed, som kun dette alene kan have fremkaldt. Denne Festlighed, foranstaltet af Seminaristerne, fandt Sted paa Forstanderens Fødselsdag den 16 Septbr. sidstl. Trangen til at bevidne den elskede Lærer deres Erkjendtlighed og at lægge deres Kjerlighed til ham for Dagen, havde opvakt det Ønske hos alle hans Disciple, om muligt paa en værdig Maade at feire denne dem saa kjære Dag. Efterat have forsamlet sig paa et forud bestemt Sted, begav den festligklædte Skare af Seminariets Elever sig parviis op til den største Læsesal. Hertil indbødes Forstanderen, den hjerteligste Lykønskning blev i Alles Navn aflagt og en i denne Anledning af en af Eleverne forfattet Sang blev fiirstemmigt afsjungen. Pastoren bevidnede i en den sande Taler værdig, ukunstlet Naturlighed sine Elever den varmeste Tak for deres kjerlige Ønsker og fremhævede i en skjøn Tale, af hvilken Grund det var ham en sand Glæde, at modtage slige Beviser paa Disciples Hengivenhed, da han nemlig haabede, at det ikke var en Hyldest, de bragte ham, alene fordi han var Seminariets Forstander, men fordi de havde skjænket ham en Plads i deres Hjerter, samt forsikkrede, at Overbeviisningen herom stedse skulde være den skjønneste Løn for hans Arbeide. Om Aftenen saaes den forreste Deel af Seminariets skjønne Have paa det prægtigste oplyst med mangfoldige Lamper og et smukt Transparent var anbragt over Pastorens Navnetræk, hvori læstes Ordene: "Længe leve!" Under aaben Himmel blev atter en smuk fiirstemmig Sang, ligeledes forfattet af en Seminarist, afsjungen, hvorpaa den elskede Lærer traadte frem og bevidnede paa ny i en særdeles skjøn og hiertelig Tale sine Elever sin Glæde over al deres kjerlige Deeltagelse, og opsendte sin rørte Tak til den Algode for Styrelsen af sit Livs Skjebne, hvorpaa tonede et fiirstemmigt Hurra saavel fra Seminaristernes glade Klynge, som fra den forsamlede Mængde Fremmede af alle Stænder, der som Tilskuere vare tilstede. Pastoren, der nu traadte ind paa Seminariet, modtoges hermed en smuk Jnstrumentalmusik, der ligeledes udførtes af Seminaristerne, under deres duelige Musiklærer, Hr. Simonsens Veiledning. Saaledes hengik Resten af Aftenen under Afverling af Musik og Sang paa Seminariets Hovedbygning og Fryd og Jubel omkring samme. Først Kl. 12 skiltes Forsamlingen af og Festen var tilende; men vist ingen af de Tilstedeværende forlod samme, uden i sit Hjerte at lykønske den Mand, der saaledes forstaaer at vinde sine Tilfældige Omstændigheder have hidtil forhindret Optagelsen af dette Jnserat. 2de Elevers Kjerlighed og uindskrænkede Agtelse, og de unge Mennesker, der ere saa heldige at nyde Underviisning af en Lærer, der virker i Kjerlighedens Aand. Ja fra Alles Bryst opsteeg vist Ønsket: Gid Hr. Pastor Holberg i saare mange Aar maa, ligesaa hæderligt som hidindtil, beklæde et saa vigtigt Embede, som en Seminarieforstanders, og stedse lønnes med den samme Agtelse og Kjerlighed som Odense. Mandagen den 21 dennes fandt den for iaar bestemte Præmiepløining for Fyen Sted ved Brobyegaard. Til Pløining havde meldt sig 78 Pløiere, af hvilke dog 7 formedelst Sygdom og andet Forfald udebleve. 15 Præmier bleve uddeelte saaledes: Gaardmand Jørgen, Johansen i Sallinge 25 Rbd.; Gaardmand Hans Jochumsens Søn i Sandholtslyndelse og Smed Frederik Pedersen i Langsted hver 20 Rbd.; Tjenestekarl Hans Rasmussen i Allerup, Ungkarl Anders Pedersen i Haastrup, Tjenestekarlene Rasmus Rasmussen i Allerup og Søren Hendriksen Margaard hver 15 Rbd.; Tjenestekarl Søren Hansen Sandholt, Rasmus Hansen Westerhæsinge og Hans Hansen Westerhæsinge hver 10 Rbd.; H. Hendrich Møller Sandholts Mølle og Tjenestekarl Peder Nielsen Marggaard deelte de tvende Præmier paa 10 og 5 Rbd., da Dommen for disse var lige og der ikke var Tid til Ompløining; Avlskarl Jens Christensen Westerhæsinge Præstegaard 5 Rbd.; da alle Efternævnte vare lige og Ompløining ikke kunde skee fordi det var Aften, forenede de sig om at dele de tvende sidste Præmier paa hver 5 Rbd., nemlig : Peder Hansen Skytte Westerhæsinge, Tjenestekarl, Peder Knudsen Skovgaarde, Ungkarl R. Hansen Tør ringe, Gaardmand Mads Johansen Ølsted, Ungkarl Knud Hansen Allerup, Ungkarl Mads Christensen Brahesholm og Gaardmand H. Nielsen i Langsted. - Det var glædeligt at iagttage den stigende Jnteresse, Sagen, har for Landmænd, saavel udenfor som af Bondestanden, da der af disse havde indfundet sig et langt større Antal end forrige Aar. Pløiningen var i det Hele god og langt bedre end forrige Aar, og hvad der maaskee er af ligesaamegen Nytte som selv det bedre Arbeide, er den Leilighed, der gives til giensidig Meddelelse og Bedømmelse af de forskjellige Pløieredskaber. Dette viste sig ogsaa ved denne Leilighed, tildeels derved at en af Smed Frederik Pedersen i Langsted selv forfærdiget Ploug, med hvilken han tog en Præmie af 20 Rbd., vandt saa almindeligt bifald, at han paa Stedet solgte den og modtog Bestilling paa endeel Plouge af samme Slags.