Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-08-02
Indenlandske Efterretninger. Kammerherre Scheels Hædersminde ved Major Steffens (sluttet, see forrige No.). Scheel blev nu i Aaret 1772 udnævnt til Capitain, og erholdt Aaret derpaa Compagnie. - Jmidlertid arbeidede han utrættelig for det Fag og det Korps, han havde opofret sig til, og Danmarks Artillerie erkjender endnu Nytten af de Forsøg, han deels ledede, deels deeltog i, hertil hører især de Prøver, som bleve foretagne ved Jndskydningen af de forskjellige Canon Calibere; Forsøg der ei allene endnu tjene til Norm for vort Artilleries Øvelser, men tillige have udbredt et nyt Lys over hele Artillerie=Videnskaben. Disse Prøver havde tillige den virksomste og heldigste Jndflydelse paa alle daværende subalterne Officierer og Cadetter, som daglig hele Sommeren igjennem maatte være tilstede herved. – Ligesaa mærkelige skjøndt mindre vigtige i deres Følger, vare de under vor Scheels Bestyrelse foretagne Mine-Øvelser hvorom hans Rapporter og Tegninger, som findes i det Kongelige Artilleriecorps Arkiv, fremstille det Mærkeligste. Vigtige vare de forskjellige Prøver med Jnfanteriets Gevær-Jlds Virkning som ogsaa under denne Mands Veiledning blev foretagne, da disse meget berigtigede de mange forskruede Meninger om samme. - Med disse og flere for Fædrelandets Hær saa vigtige Undersøgelser tilbragte vor Scheel sin Tid og virkede saaledes i Freden til Held for samme. - Da Krigen i Aaret 1778 udbrød gik Scheel som Volonteur til den Preussiske Armee, hvorhan i to Aar tjente med saa udmærket Agtelse, at Preussens Fredrik den Anden tilbød ham paa en meget hæderfuld Maade, at træde for stedse i hans Tjeneste. - Dog Scheel afslog dette smigrende Tilbud, han vendte, da Freden blev sluttet, tilbage til sit Fædreland, hvor Regjeringen paa flere Maader belønnede hans Fortjenester og patriotiske Aand, han blev dette Aar udnævnt til Kammerherre. Det var da, at han fattede den Tanke ogsaa at ville berige Fædrelandets Litteratur med et Værk, der skulle være Statsmanden og Krigeren lige vigtigt. Han besluttede nemlig at bearbeide fjerde Frederiks Krigshistorie, og begyndte dette Værk med den ham egen dybgrandskende Aand. – Vel er det vi have fuldendt fra hans Haand kun at ansee som en Jndledning, og dog kan man ansee dette som et Værk der udgjør er Heelt. Jngen som har sysselsat sig med Fædrelandets Forsvarsvæsen, ingen som har ønsker en nøiagtigere topografisk Beskrivelse af de Egne som omtales, kan være ubekjendt med Scheels Krigens Skueplads, noget af det i sit Fag meest klassiske en Nation har at opvise. For at samle Materialier og locale Kundskaber der ei ene erholdes af Korter, til dette sit Værk, foretog Scheel en Reise til Skaane, til de norskesvenske Grændser, og til Pommern, Rygen og Mecklenborg. - Strax efter blev han udnævnt til Major. Beklage maa man, at Fortsættelsen af dette Værk ikke fulgte, uagtet Forfatteren havde gjort betydelige Samlinger dertil, og at Omstændighederne hindrede. dets Fuldendelse. Disse Omstændigheder vare det sandsynligviis ogsaa, som bevægede vor Scheel til at modtage det Tilbud, han forhen havde afslaaet, at træde i Prussisk Tieneste. - J Aaret 1787 erholdt han sin Afsked fra Fædrelandets og gik derpaa i Preussisk Tieneste, hvor han med lige Anciennetet i Armeen blev Chef for det i Potsdam ny oprettede adelige Cadet Corps og tillige ansat i Kongens Svite. Efterhaanden avancerte Scheel til Generalmajor og erholdt Overopsyn over alle militaire Academier i de Preussiske Stater, og blev tillige Chef for 2de Fortifications-Brigader. – Da den sidste for Preussen saa ulykkelige Krig med Frankerig udbrød, havde Scheel allerede i et Aarstid paa Grund af sit svagelige Helbred, der var forbunden med smertelige Lidelser, været fritagen fra Tjeneste, men Ærefølelse og Taknemmelighed opfordrede ham lige stærkt til at glemme sin Sygdom, skriftlig tilbød han Kongen og Landet sin Tjeneste; men Kongen som kjendte hans svagelige Helbred, bød ham skaane sig til en blidere Aarstid. – Slaget ved Jeng forvandlede paa engang det Hele, og vor Scheel maatte, for ikke at tages til Fange af de fremtrængende franske Tropper, flygte fra Berlin til Castrin, hvor Fæstningens uventede Overgivelse dog lod ham møde den Skjæbne, han havde søgt at undgaae. Paa sit Æresord blev han af Frankrigs Keiser frigiven og erholdt Tilladelse at opholde sig hvor han vilde; men da han troede at benytte sig af denne Frihed for atter at see, endnu engang, til Fædrelandet, lagde man ham Hindringer i Veien og han blev nødt til at forblive i Berlin, hvor Døden bortkaldte ham den 1ste Maji d. A. - Dette er en kort Udsigt over en daadfuld Krigers Liv, som stedse vil erindres. Vore kjække Nordmænd stride nu paa de Steder, han pegede paa, vore Kysters befæstning stadfæster hans Aand, og giver os et kjært Minde om ham, men ved hans efterladte Værker har han oprettet sig en Ærestøtte, varigere end nogen kan give den.