Aalborg Stiftstidende, 1837-03-04
Det nyeste Hæfte af den i England udkommende, Port folio, indeholder, blandt Andet, bemærkninger til det russiske Manifest, betræffende Skibet Vixens Opbringelse og Condemmering : en Sag, der i denne Artikel behandles som afgjørende for Englands politiske Jndflydelse i hele Orienten, og for dets Handelsinteresse i det sorte Hav, Lille-Asien og Persien. Med Hensyn til Sidste anføres, at de russiske Quarantainer og Toldindretninger nu strække sig ligefra Donau til Bosphorus, og at europæiske Skibe, ifølge nyere Ef efterretninger, ere i Constantinopel blevne negtede at løbe indi det sorte Hav, foregivende for ei at krænke Circassiens Blocade. Skulde disse Angivelser befindes grundede, da maatte alle paa det sorte Hav handlende Nationer, og deriblandt først og fremmest England, saafremt de ikke ville see dette Hav aldeles lukket for sig, gjøre alvorlige Forestillinger det mod hos Porten. Den politiske Deel af Spørgsmaalet blive i Portfolio, ved Sammenligning af de forskjellige imellen England, Rusland og Porten siden 1812 afsluttede Tractater, besvaret paa den Maade: at Rusland ingen retmæssig Paastand kan gjøre paa Circassien, deels paa Grund af dets udtrykkelige Frasigelse af enhver Gebetsudvidelse, før Begyndelsen af den sidste Krig med Tyrkiet, saavelsom Hertugen af Wellingtons Protestation imod enhver Gebetssaftrædelse ved Fredsslutningen i Adrianopel; deels fordi Porten hverken nogensinde har besiddet eller aftraadt hiint Land, eller Rusland hidtil kunnet erobre Samme. Circassiernes Krig er derfor heller ingen Opstand, men en høist retfærdig Kamp, som 5 Millioner Mennesker fægte for deres Friheds Bevaring. Blocaden af den circassiske Kyst har England derfor, som bekjendt, heller ikke villet anerkjende." - De preussiske Blade, see Tingen fra en anden Side. Alle Efterretninger fra Europas Hovedstæder, hedder det, navnlig fra London, Paris og Petersborg, stemme overeens om, at der paa de sidste Par Uger er indtraadt en overordentlig Virksomhed i Cabinetterne, hvorom de diplomatiske Conferentser, Notevexlingen og Coureersendelserne tydeligt nok vidne. Foruden nogle allerede bekjendte Differentser, angiver man, som Anledning hertil, der orientalske Anliggender (navnligen Skonnerten, Vixens Opbringelse) og disses Jndflydelse paa Frankrigs Foretagender i Afrika. (Meget muligt altsaa, at den franske Regjerings eventuelle Beslutning, at opsætte Expeditionen til Constantine, ogsaa kan være foranlediget fra denne Kant.) Til et Brud, med Rusland vil det nu vel sagtens ikke komme; thi saadant Ansvar turde de engelske Ministre dog nok endnu betænke sig paa at overtage. De engelske Journalers hadefulde Sprog imod Rusland er heller ikke noget Nyt; thi den engelske Presse synes allerede forlængst at have gjort sig det til Regel, overalt at nære Fjendskab og Had imod en Magt, som Europa dog fornemmelig skylder Fredens Vedligeholdelse. Hver Mand maa desuden indrømme, at de russiske Autoriteter fuldkommen havde Retten paa deres Side, da de søgte at forhindre Snighandelen paa den circassiske Kyst, og Retten er i saa Fald en mægtig Allieret. Man er derfor, hvad Fremtiden angaaer, rolig, lad der saa endog skee i England, hvad der vil. De circassiske Folkestammers Opstand er fornemmelig bevirket ved fremmed Jndflydelse. Der skal opholde sig mange Polakker blandt disse Stammer, som vedvarende opægge dem til Ulydighed og Fjendtligheder imod Rusland, og til den Ende foregiøgle dem allehaande falske Forhaabninger. Skulde det lykkes de russiske Autoriteter at faae fat paa disse Folk, saa vil Circassiens Pacification ikke falde vanskelig.