Viborger Samler, 1840-02-20
J et Brev fra Paris siges om Guizot, den nye franske Ambassadeur i London, at han, der er dannet i det engelske Aristocraties Aand, vil behage det engelske politiske Publicum, men vække stort Mishag i den elegante haut monde. Han har ingen Formue, forstaaer ikke at gjøre et stort Huus, spiller ikke, har ikke noget hos sig af den store Tone og fornemme Verden. Men han har et stort Navn hos Marquis af Lansdowne; han er sat og sindig, ansees for en Tilhænger af Madame de Stals politiske Skole, og er en Beundrer af England Hans Forgænger, Sebastiani, var i sin Tid en snu Corsicaner, men er fattig paa Tanker, og meere skikket til Jntriguer end til Statsforretninger. Den engelske fashionable Verden vil savne Sebastianis Vigtighed; den engelske politiske Verden vil lære at skatte Guizots Alvorlighed. Det er Orientens Anliggender, der kalde denne Statsmand til London. Det vilde være urigtigt af Enropa, dersom det ikke satte tilbørlig Priis paa Frankerigs Magt og Jndflydelse. Vi ville ikke tilbagekalde i Erindringen vor gamle Hæder og den Stilling, vi have indtaget i tidligere Tider, men man indbilde sig ikke, at det at være moderat er at være svag. Siden 1830 har den franske Regjering havt et dobbelt Maal for Øie: "Orden og Fred. Orden herster i det Jndre; de Lidenskaber, der kunde true Europa, ere tæmmede. Frankerig har ved en tro Fuldbyrdelse af Tractaterne opretholdt Freden i Europa. Nu er Roligheden befæstet i Frankerig, og det kan sysselsætte sig med sine indre Anliggender. Sagerne ere komne saavidt, at Kamrene ikke engang have en formelig stemplet Opposition, og alle Forvaltningens Grene concentrere sig i Regjeringens Hænder. Man troe ikke, at vi ville holde en Lovtale over Ministeriet; vi anføre kun Kjendsgierninger, der ere vitterlige for Alle. Af denne Sagernes Tilstand er det indlysende, at Frankerig er i Besiddelse af alle de Pengeressoureer, der maatte være fornødne for at udvikle Rigets Kraft, at Frankerig inden sex Maaneder kan udskrive Hære ved Hielp af Conscriptionen; at Riget kan forøge sin Marine saaledes, at denne kan maale sig med hvilkensomhelst anden Magts, og at endelig ved det første Opraab i Fædrenelandets Navn alle Forskjelligheder i Meninger ville vorde udjævnede, og forene sig til et fælles Formaal, til Forsvar for Nationens Jnteresser og Ære. . . . Spanien. Eco de Aragon meddeler fra Valencia: "Allerede i lang Tid gik Rygtet, at Rebellerne vilde overrumple vor Stad. Den 6te Jan, tidlig om Morgenen, aabnede de en heftig Jld imod 2 af Stadens Porte. Men Garnisonen greb til Vaaben, og kastede Fienden tilbage med stor Energie. Carlisterne havde fem Batailloner og 2 Escadroner og deres Tab i denne Fegtning er 33 Døde og 80 Saarede. Desuden bleve mange Bønder dræbte i denne Kamp. Rebellerne havde nemlig tvunget 300 Bønder til at bære de Stormstiger, hvoraf Carlisterne vilde betjene sig. - Lykken har paa en anden Maade viist sig meget gunstig imod Christinerne. Jngenieurerne foranstaltede i Flekken Romanos, 4 Leguas, fra Daroca, Eftergravninger for at anlægge en befæstning; Arbeiderne stødte paa en stor Tønde, der indeholdt, 15,000 Unzer Guld (240,000 Specier). - Seiersheringen anvendte strax dette Pengebeløb for at betale sine Tropper deres tilgodehavende Sold. Chefen for Oporto legionen, Durand, førte 26 fangne Carlister til Vibel, for at lade dem skyde som en Repressalie for de 26 Fanger af Durandos Legion, hvilke vare skudte efter Langosters Befaling. Slagtofferne vare allerede forberedede til Døden, da den christinske Stabsofficier skienkede dem Livet. – En Coureer fra det engelske Gesandtskab J Madrid blev i de sidste Dage af Januar Maaned overfalden af 8 Røvere. To Lanciers, der ledsagede ham, affyrede deres Carabiner, og toge derefter Flugten. Røverne fratoge Coureren 290 Piastre, som han havde hos sig. Postmesteren fra Alcobendas forsynede ham med nogle Penge for at kunne fortsætte Reisen, men førende Coureren havde naaet den næste Station, blev han atter overfalden, og da Røverne kun fandt faa Penge hos ham, begik de endog Voldsomheder imod hans Person.