Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-11-23
Det er en Kjendsgierning, der i vor Tid uafladelig gjentager sig, at man ikke saa snart kan oplade Munden, for at paatale gamle Uskikke og Misbrug, eller tilraade Forandringer i det Bestaaende, før Stilstandsmændene, der fordømme enhver Frihedsyttring og have at rask Fremadskriden, ere paa rede Haand ikke med vægtige Grunde og klare Beviser, men med intetsigende Udflugter og slemme Skjældsord, Provst Basses bittre, lidenskabelige Udbrud om hadefulde Angreb, Pasquiia. kom mig derfor ikke uventet; det maatte jo være ham ubehageligt, at han ikke kunde lade Embedsbrevene besørge paa hvilkensomhelst Maade, uden at man strax skulde snakke med. Heller ikke har det undret mig, at den Deputerede, Etatsraad Neergaard – see Roeskilde Stændertidende" No 102 – har vidst at bringe det forhadte Ord "Agitation i Anvendelse paa de Bladartikler, der i den senere Tid have drøftet Sagen om Skolelærernes Forpligtelse til at befordre de geistlige Embedsbreve; disse Artikler ere næsten alle fremkomne fra den liberale Side, men Alt, hvad der kommer fra denne Kant, maa naturligviis udledes fra de ureneste Motiver (hvilken liberal Bestræbelse, selv den ædleste, er ikke bleven stemplet med dette og lignende smukke Prædicater Man troer paa denne Maade at kunne slaae de Liberale af Marken, men man kommer sandelig til at see sig om efter bedre Vaaben). Derimod har det høiligen forundret mig, at Sjællands Biskop ikke finder det under Lærerens Værdighed at løbe om som Postbud; "det paaligger jo os Alle saaledes yttrer han i den roeskildske Stænderforsamlings 24de Møde – ofte at besørge Embedsbreve. Man tænke sig Biskop Mynster indseer ikke, eller, rettere sagt, vil ikke indsee, hvilken himmelvid Forskjel der er paa fra sit Arbeidsbord at levere sin Tjener et Brev til videre Besørgelse, og selv at maatte vandre stundom hele Mile med et saadant. Det andet geistlige Medlem af Østifternes Folkeraad, Lærernes Talsmand, Provst Plesner har en ganske modsat Mening; han finder det nemlig nedværdigende for Læreren, upassende for hans Stand og ofte til Hinder for hans Embedsførelse, at han skal udføre de omhandlede Forretning." At Pluraliteten saavel af Geistlige som Jkke-Geistlige forkaster Biskoppens Paastand og hylder Provstens liberale Anskuelse, kan ikke være nogen Tvivl underkastet. Men – er Brevbæreriet i og for sig selv byrdefuldt og upassende for Læreren, saa bliver det endnu mere krænkende og nedværdigende, naar der træffes Foranstaltninger, hvorved han formelig fremstilles for Verdens Øine som Postbud. Af denne Grund bragte jeg den fameuse Posttaske i Woer og Nim Herreder under Omtale; da jeg nedskrev min første Artikel og denne Taske, troede jeg, at den var den eneste i sit Slags; jeg har imidlertid taget feil, der gives flere, maaskee mange Skolelærer-Posttasker." Navnlig existerer der ogsaa ovre paa Lolland en saadan, der holder 4 Tommer i Tykkelsen, 18 Tommer i Længden og 12 a 14 Tommer i Høiden. Denne Størrelse – hedder det i "Repertorium for Almueskolelærere, – er nødvendig, deels for at den kan rumme de mange Documenter og lærde Sager, deels for at den kan have et imponerende Udseende fremfor de almindelige Posttasker. Den er forsynet med en Klap, en stor Laas, og, hvad der er Hovedsagen, med en tyk Spand rem; ved at afbenytte denne, bliver Byrden nemlig let tere, og det sees da ovenikjøbet bedst, i hvad for et hæderligt Ærinde der gaaes. Taskens høieste Vægt, siger Referenten, Skolelærer Erichsen i Vesterulslev pr. Mariboe, har været 17 Pd. (en ganske anseelig Vægt, der tyder hen paa, at Tasken maa have indeholdt mange og store Circulairer a.) Fornævnte Skolelærer har fulde 1 1/2 Miil til nærmeste Station, og maa derfor, naar han regner Tour og Retour, vandre omtrent 80 Mile om Aa*) Besvarelsen af det Spørgsmaal, om det er passende eller upassende for Lærerne at besørge Embedsbreve, retter sig aldeles efter det større eller mindre Værd, man tillægger Folkets Oplysning. Betragter man denne som en af Statens sikkreste Støtter, da henregner man Lærerstanden, fra hvem denne Oplysning udgaaer, tilde dannede Klasser, og anseer den nævnte Bestilling som høist uværdig for Læreren. Lægger man mindre Vægt paa Folkets aandelige Udvikling, da er man ogsaa tilbøielig til at betragte Læreren som et ubetydeligt Væsen, en Leiesvend, og da er det saare naturligt, at man ikke finder det upassende at overdrage ham en af de allersimpleste Forretninger i Livet. ret som Postbud, eller ogsaa med en Bekostning, der er saare betydelig for en Mand, hvem man vil lære at holde Huus med Lidet, lade dette Arbeide forrette af en Anden. - Facta af denne Natur bør drages frem for Lyset; de sætte Publicum istand til at bedømme, om det er med eller uden Grund Lærerne ønske sig befriede fra en saa byrdefuld og nedværdigende Bestilling.