JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1840-07-07
Frianosposten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Tirsdag d. 7. Juli 1840. te Aarg. No 27. Maa trykkes. Fleischer. Hvad formaae Communerne? I det nordligste Jylland og vistnok flere andre Steder har en Sag i senere Tid tiltrukket sig megen Opmærksomhed, nemlig den Skagenske Kirkesag, hvorom der ere udspredte saa forskjellige Rygter og herske saa forskjellige Meninger, at det er nødvendigt at offentliggjøre den, især for at fravælte Mænd Mistanke om uforsvarlig Adfærd, der ikkun have handlet efter Overbeviisning, Retskaffenhed, Samvittighed og Pligt, ligesom og for at vise Konge og Folk, under hvilke fordærvelige Baand en Commune endnu hviler. J en Række af Aar have Skagens Beboere følt Trangen til en ny Kirke, formedelst det derværende Kapels Usselhed. Daen saa stor Capital var samlet og udsat i kongelige Obligationer, at en ny Kirke for samme kunde opføres, skete Forestilling derom til Vedkommende, saavel fra Byens Kirkeinspection som dens eligerede Mænd. Forestillingen fandt Gehør, og Licitation bestemtes til Opførelse af en ny Kirke i Skagen. Conditioner til Licitationen tilsendtes fra det høikongelige danske Cancelli, ledsagede med Overslag og Tegning, med hvilke Kirken skulde opbygges aldeles overeensstemmende. For Licitationen sendtes en Architect fra Kjøbenhavn, for at opgive, hvor Kirken, formedelst den vanskelige Bygningsgrund i Skagen, sikkrest kunde opføres. Efter foretagen Undersøgelse fastsattes Stedet til Byens nye Kirke, og en Erklæring fra Architecten afgaves, at paa dette Sted var i en Dybde af 1 3/4 Alen under Qvægsand med Vand en saa fast Søbund, at Grundvolden til Kirken der kunde lægges uden Pælete. ring eller Slyngværk (saaledes som Tilfældet har været med Skagens gamle ødelagte Kirke.) Denne Doms Rigtighed kunde det vel aldrig falde Nogen ind at paatvivle, naar den, efter nøie Undersøgelse og modent Overlæg, var given af en saadan Mand, sendt i en til Lands bekostelig Reise, formeentligen paa Skagens nye Kirkes Regning, til denne By væsentligst eller blot i det foromtalte Ærinde. J Conditionerne til den omhandlede Kirkes Opførelse var bestemt, at Kirken skulde bygges paa det af Kirke inspectionen anviste Sted, hvilket naturligviis blev det af Architecten udvalgte, og i det forberørte Overslag var en Kampesteensgrundvold til Kirken uden Pæletering eller Slyngværk, naar Grunden, hvorpaa Stenene skulde hvile, var sikker, som den af Architecten blev erklæret for at være, fastsat.
Jyllandsposten, 1840-07-07
(Jndsendt.)¬ J en Afhandling i den Frisindede, hedder det bl. Andet: J Aar blev ogsaa feiret en Fest i Anledning af Bogtrykkerkunstens Opfindelse. Tænke vi paa det sidste Angreb paa Talefriheden, da forekommer det os næsten at have været en Sørgefest, der meest passende kunde være høitideligholdt i Døvstummeinstitutet paa Castelsveien. Og nævner Nogen Guttenbergs Navn i Aar med Jubel, da kan det nok træffe sig, at samme Jubler adaare vil komme til at velsigne Dr. Bantzmanns Navn; thi den gode Doctor vil faae Patienter nok til at curere for Stammen, der sikkert vil blive en almindelig organisk Feil hos vore Talere, naar Talefriheden saaledes angribes.
Jyllandsposten, 1840-07-07
Nyheds Post. – Jfølge Promotionerne, som fandt Sted i Anledning af Kronningen, sees det, at Tallet af de Benaadede udgjør ikke mindre end 420, hvilket saaledes atter denne Gang afgiver et Beviis paa, hvormange høitfortjente Statsborgere der pryde vort Land. Man skal have været af den Mening, at alle de sjællandske Bønder, som henbare Frederik den Sjettes Levninger, vare blevne benaadede med Dannebrogs ordenen. At dette imidlertid ikke har været Tilfældet, sees af Fortegnelserne, som ikkun indeholde 9 Gaardmænd og Sognefogders hæderlige Udnævnelse. Det skal være blevet bemærket, at forholdsviis meget faa Ordenstegn ere vandrede til Jylland; men denne Provinds ligger nu engang meest bortfjernet, som jo vistnok altid forendeel kan bidrage til, at de udviste Fortjenester vanskeligere falde i Øinene.
Jyllandsposten, 1840-07-07
J den Adresse, som i den Gyldendalske Boghandling var henlagt til Underskrift af Borgere af alle Stænder, forat overrækkes Deres Majestæter ved sammes Hjemkomst fra Høitideligheden i Frederiksborg, forekommer blandt Andet disse Ord: Vi udtale derfor her ikkun en almindelig dybt følt Misbilligelse, naar vi beklage at denne Frihed i den senere Tid saa ofte er bleven misbrugt, og at man ei sjelden har overskredet Sømmelighedens og Ærbødighedens Grændse, idet vi vove at nære det Haab, at D. M. ikke for disse Overtrædelsers Skyld vil indskrænke denne for Folket saa dyrebare Yttringsfrihed." Det synes imidlertid at være et Tidens talende Tegn, at en Adresse af saadant Jndhold i selve Hovedstaden kun tæller henved 800 Underskrifter, hvoriblandt Størstedelen er af Embedsklassen. Det vilde ved denne Leilighed have været af høi Jnteresse, omen Liste paa samme Tid havde været henlagt i den Gyldendalske Boghandling til Antegnelse paa de Personer, som ei fandt sig opfordrede til at underskrive, da man deraf vilde kunne have uddraget mærkelige Resultater. Iøvrigt er denne Adresse affattet i heelt kunstige og snilde Vendinger, som afblotte en saa dobbeltsidig Tankegang, at man ei med Lethed bliver klog paa deres rette Mening; saaledes erkjendes Pressen etsteds der som det nødvendige Middel for Folkets frisindede Yttringer, ligesom den udtaler sig for en Udvikling af Folkelivet til en høiere organisk Skikkelse og en anden Organisation af Statssamfundet. J Spidsen for Underskrifterne findes Navnene Tryde, Blekingberg, Mynster, Sporon, Treskov.
Jyllandsposten, 1840-07-07
Det bemærkes i Kjøbenhavnsposten, at Smorum Sogns Bønder have til Salvings=Høitideligheden indtil 20de Juni forrettet efter Tilsigelse 44 Reiser i 9 1/2 Mile. Ifald de Sogne i Frederiksborg og Kjøbenhavns Amt, der ligge nærmest disse tvende Byer, have i samme Forhold forrettet Reiser i denne Anledning, da maae Bønderne i disse Amter have gjort flere hundrede saadanne. Denne Forudsætning synes dog noget urimelig; man maa følgelig formode, at enkelte Sogne og deriblandt Bønderne i Smørum Sogn ere særligen udseete til dette Hoveri med at transportere alskens Flyttegods, Mad og Drikkevare &c. – dette kan dog neppe være i sin Orden; thi Kongereiserne ere allerede høist trykkende, og kommer dertil, at de lignes urigtigt, blive de en næsten utaalelig Byrde. Da Anledningen til disse Reiser er en almindelig, turde Bonden vel vente en Godtgjørelse, saameget mere som han paa Kjøbenhavns Amt bliver ved alle Leiligheder meget haardt medtagen ved disse for ham høist ulykkelige Kjørsler. De fleste Godseiere søge at bortaccordere Hoveriet, eftersom det er Regjeringens Ønske: det er derfor meget paafaldende, at denne noler saa uendelig længe med selv at hæve et Onde, der sikkerlig drives paa dette Amt med ligesaa megen Ubestemthed og ubegribelig Ødselhed, som i sin Tid Gratial- og Pensions=Væsenet. Jstedetfor at man forud gjorde sig de Tanker, at en Vogn fra Kjøbenhavn til Frederiksborg Kronningfest og tilbage igjen med Passagerer vilde blive betalt med 40–50 Rbd., vare der i Overflødighed nok at bekomme, endog paa selve Kronningsdagen, for 3 a 5 Rbd., hvilket grundede sig deri, at en saa uhyre Mængde Vogne fra Kjøbenhavns nærmeste Omegn havde indfundet sig, for at høste Fordeel af denne Leilighed. Adskillige af Bønderne i Frederiksborg Amt saaes saaledes paa deres oppakkede Torvelæs til Hovedstaden at have opstablet Agestole, idet de paa deres Retour forvandlede disse til fleersædede Kjørevogne.
Jyllandsposten, 1840-07-07
Kronningssangen af Jngemann slutter med følgende Vers: Kong Christian agter paa Tidens Strid, Han seer hvor dens Luftning omskifter; Han agter nøie paa Aandens Tid. Og Tankernes Hellig Bedrifter. Stolt hilser Danmark i høi Skjærsommer sin Konge. Amalia tænker i Tidens Strid. Paa Livet, som aldrig omskifter: Palmen, som skuer for Sjælenes Tid Og Hjertets stille Bedrifter. Fro hilser Danmark i høi Skjærsommer sin Dronning. Vor gamle Hæder, bliv ung paany, Lad Kræfterne Kræfterne samle! En Mand, eet Hjerte i Kronens Ly Et Danmark, det unge og gamle, til Fædrelandet, hil Christian og Christians Dronning!
Jyllandsposten, 1840-07-07
- Under Væddeløbene ved Kjøbenhavn tilendebragtes Løbet paa 6,500 Alen den 23de f. M. paa 5 Minuter, og Løbet paa 6000 Alen Dagen iforveien paa 4 Minuter 45 Sec.
Jyllandsposten, 1840-07-07
- Morgenposten, Avertissements= og Nyheds-Tidende, udgivet, redigeret og forlagt af F. Fritzsche, trykt i Kjøbenhavn ved I. C. Elmquist, har sidst i forrige Uge taget sin Begyndelse paa samme Viis som den nu endelig ophørte Commissionstidende. Hvorvidt den Phoenix, som her reiser sig af Asken, vil spille samme Maskerade med Publikum, som Bladets Forgænger, vil nu vise sig; i saa Fald ville Nuancerne vel overgaae fra Morgenpost til Aftenpost og Natpost.
Jyllandsposten, 1840-07-07
Fra Thisted meldes: "at de Hamburgske Assurandeurer have tilstillet deres Agent der paa Kysten, Hr. Consul Nisson i Thisted, en værdifuld Æresmedaille af Guld, som et Beviis paa deres Høiagtelse og Anerkjendelse af hans Fortjenester i Egenskab af deres Agent ved Strandingstilfælde og Søskader paa de jydske Kyster." At der ligeledes, formodentlig ifølge Jndstilling fra Lloydsagenten paa Jyllands Østkyst, til vedkommende Assurandeurer af Skibet "Watson er tilstillet vedkommende Agent, som her saa ivrigen antog sig denne Sag, en anseelig Belønning, har man ifølge Rygtet Grund til at formode, hvilket i saa Tilfælde var værdt at see stadfæstet. Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1840-07-07
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1840-07-14
Flanosposten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Tirsdag d. 14. Juli 1840. Aarg. No. 28. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1840-07-14
For ikke ret længe siden kunde en Dreng paa 9 Aar sige Præsten til hans store Fornøielse, hvormange Aar Methusalem manglede i at være tusinde Aar gammel Ogsaa vide Børnene nu god Besked og Elias, der foer til Himmels paa en gloende Vogn med gloende Heste, og om Elisæus, der kunde faae Jern til at svømme. Saadant noget ville Børn gjerne høre, men at lære udenad er en Pine for dem. At vore unge Præster ikke kjende Lærebogen og ikke ønske at gjøre sig bekiendte med den, er ligesaalidet at undres over, som at de ikke skrive deres Prædikener. De have andre langt vigtigere Ting at foretage til Menighedernes Opbyggelse. - Der skal desuden ogsaa, som Hr. Collega nok har hørt, være Sætninger i Lærebogen, der stride mod den sande Christendom, som alene findes i den hellige augsburgske Troesbekiendelse, for hvilken vi alle her have stor Respect, skjøndt vi egentlig ikke ret kjende den. Der er ogsaa en Forordning af 13de Januar 1741, vor Præst, ligesom Magister Lindberg, er skrækkelig forbittret paa, som vi heller ikke kjende. Kan Du ikke skaffe mig et Exemplar af den til Gjennemlæsning, Krommanden har ofte spurgt om den. Sagtens vil vor gamle Præst ikke blive tilfreds, naar han kommer her igjen for at visitere, og mærker, at vi have afskaffet Lærrebogen, som han kan udenad Ord for Ord. Han har desuden aldrig været fornøiet. med mig og mine Skolebørn; men det bryder Præsten og jeg os ikke om. Det er en vantroende Nationalist fra de ugudelige 90. – Tænk Dig engang, kjære Broder, ved sidste Kirkevisitats spurgte han Confirmanterne omde Sprog i Jesu Bjergprædiken, der handle om Guds Egenskaber, Guds Forsyn, og et evigt Liv efter dette, men alt dette er jo, som en af vore Kirkefædre har sagt, det pure Hedenskab. Jeg undrer mig over, at en saadan Kjætter kan blive ved Embedet; men nu haaber jeg, at vor allernaadigste Konge ikke bevilger hans Ansøgning om at faae sit Kaldsbrev confirmeret, og saaledes kunne vi paa en god Maade blive ham qvit; thi naar jeg undtager hans Kjætteri, er det ellers en skikkelig Mand, om hvem man kan sige, som vor store Grundtvig skrev om salig Kongen: Han gjør ikke en Kat Fortræd. Men for nu at holde mig til Texten, som vor gamle Præst, sagde, (jeg hører i vore Tider saamange Prædikener, der begynde i Øster og ende i Vester, at jeg er nær ved at glemme, hvad Text er) vil jeg bede Dig, kjære Broder, at Du for alting ikke forglemmer den vigtige Sag om Diævleforjagelsen. Raadfør Dig ogsaa med vor høilærde Collega, Rasmus Sørensen, og tillige, om Du seer Leilighed dertil, med med Troens ivrige Forsvarer, den milde og fromme Pastor Mau. Bliver Sagen sat i Bevægelse, skal jeg nok sørge for Underskrifter her paa Egnen.
Jyllandsposten, 1840-07-14
Nyheds Post. Om Læsefrihed indeholder Kbhvnsp. en interessant Artikel, hvori det blandt Andet hedder: Censur er i sit Væsen et Baand, der lægges paa Yttringsfriheden, idet Ordet først vilkaarligen skal veies, for det faaer Adkomst til at svinge sig ud i Universets store Rum. Jndskrænkning i Læsefriheden, eller, som vi ville kalde den, Læsetvang, er vel en Affødning af det Princip, som ligger til Grund for Censuren, men den er dog ikke dennes fuldbyrdige Broder, kun rækker den sædvanligst Censuren en broderlig Haand, hvor denne ikke strækker til. Et Folk er oplyst, et andet vankundigt, een Regjering er frisindet, en anden er snever hjertet. – Censur og Læsetvang ere begge Obscurantismens Fostre. Pave Alexander vi var Censurens Opfinder. Paverne have ogsaa gjort det første Skridt til at hindre det trykte Ords Læsning. Det er bekjendt nok, hvorledes det altid har været i Pavernes Jnteresse – for at bevare Troen paa deres guddommelige Ufeilbarhed – at hilde den store Masse i Uvidenhed og Overtro. - Luther fremstod, og Pavestolen gik af Lave, for aldrig mere at blive sammenfæstnet. Thi det ligger i Protestantismens Væsen at taale og ved alle mulige Midler at befordre Aandens frie Virksomhed. Det Folk og den Regjering, som ere besjælede af en ægte protestantisk Aand, ville uden Frygt banlyse Censur og Læsetvang. Den sande christelige Regent vil ikke fornægte Protestantismens Princip, derfor vil han ikke harehjertet, som smaae Aander frygte de smaae Skrifter, ikke vil han med Feighed lade sig skræmme af "Papiirskud. Han vil derimod tilstede aandelig Frihed i alle Retninger; thi han vil Sandhed, Sandheden alene, og den gaaer altid seirende ud af den aandelige Kamp. - Nogle Jndskrænkninger ere skeete i vor Læsefrihed. Frederik, VI. fandt det saaledes i sine sidste Aar hensigtsmæssigt, at forbyde Læsningen af de tvende norske Blade: "Morgenbladet" og "den Constitutionelle." – Hvo har havt Skade af denne Forudfordommelse af den hele ufødte Generation, af "Morgenbladet, og den Constitutionelle, Vi troe, at Norge vel har kunne undvære det danske Abonnement; men vi mene tillige, at det danske Folk vilde paa sin politiske Udviklings Bane have været vel tjent med at modtage Belærelse ved dem. Og man tør vel ogsaa haabe, at Christian Vill, der maa have den varmeste Sympathi for Norge, snart vil hæve hiint Forbud, der gjør et saa stærkt Jndgreb i Læsefriheden.
Jyllandsposten, 1840-07-14
Hans Majestæt har befalet, at ingen Vaabenøvelser af Borgervæbningen i Kjøbenhavn skal finde Sted i Aar, hvorimo Exerceerskolen skal fortsættes som sædvanligt. Det var at ønske, at samme Bestemmelse maatte blive udvidet til Provindsial-Kjøbstæderne, hvor saa megen Tid ved disse Vaabenøvelser gaaer tabt for saadanne Jndividuer, hvis hele Velfærd og Fortjeneste almindeligviis alene beroer paa den Flid og Vedholdenhed, som disse i deres Stilling uden Forsømmelse kunne udvise.
Jyllandsposten, 1840-07-14
Til Kallundborg Uldmarked ankom circa 60,000 Pd. Uld, hvoraf 55,000 Pd. var meer eller mindre forædlet Merinos, Resten Dansk og Southdown Uld. Merino Ulden blev efter dens Qvalitet solgt til 3 Mk. 6 s. a 4 Mk. 4 s. pr. Pd. Størstedelen af Qvalitetet til 4 Mk. pr. Pd. Dansk og Southdown Uld udbragtes til 2 Mk. 12 s.a 3 Mk. 4 s. pr. Pd. Producenterne af den forædlede Uld fandt sig saaledes i et Priis afslag af 2025 pCt. imod forrige Aar. Denne lave Priis formenes at være foranlediget deels af de flaae Conjuncturer paa Uld i Udlandet, deels af de endnu lavere Priser end de her erholdte, hvortil Uld af lignende Qvalitet skal være solgt paa det kjøbenhavnske Uldmarked. Det synes indlysende, at Fremstillingen til Salg paa forskjellige Steder af det Qvantum forædlet Uld, som produceres i Danmark, virker skadelig paa Afsætningen, og det ansees derfor at være i Producenternes sande Jnteresse, herefter kun paa eet Sted i Danmark at holde Marked for den forædlede Uld, som produceres i Landet. De forøgede Transportomkostninger for nogle af Producenterne, vilde sikkert fuldkommen erstattes dem ved den tiltagende Concurrence blandt Kjøbere, hvilken vil finde Sted, naar et større Qvantum Uld fremstilles til Salg paa eet Sted. (Brig. Td.)
Jyllandsposten, 1840-07-14
Den saakaldte gale J. Nathansen har i "Morgenposten udtalt sig saaledes: "Jeg veed ei, om mine Medborgere vil tilraade mig at lade mig 6te Gang indespærre, Jeg gav Betjenten det bestemte Svar, at jeg, saasnart jeg kom fra Væddeløbsbanen, skulde tale med Jnstitsraaden, hvor da skulde blive forebygget, at en dansk Borger ikke absolut tilintetgjøres, fordi en Kammerherre, vil have det saa, men i dets Sted troer jeg dog nok, at de 4 Rbd. paa en meget behagelig Maade kan blive afgjort, thi jeg maa handle fornuftigere end Kammerherre Lorentz i Randers, dog naar Justitsraad Spandet vil indfinde sig med Professor Hoppe og kan formaae Professoren til at afgive Attest, at jeg med mine fulde 5 Sandser betaler de 4 Rbd., og at jeg ikke derved bliver exalteret, da skal det være mig en sand Fornøielse at afgjøre for det Første mit Mellemværende med Hr. Kammerherre Lorentz, som for Tiden er her i Hovedstaden. Hvad vil vel Justitsraad Petersen, med flere sige, og især Kammerraad Andersen med allede falske Vidner, naar jeg netop Væddeløbsdagen var indespærret, Derover maa han jo partout blive gal, kunde man jo tænke."- Hvorledes endnu stedse de ulovlige Brændeviinsbrænderier paa Landet gaae i Svang, stadfæstes af "Ribe Avis som bemærker: "at Toldvæsenet i Varde i den senere Tid har været i stor Activitet ved at efterfølge Handelsvare og ulovlige Brændeviinstøier der i Egnen. At disse Næringsveie der ere i god Drift, maa man antage, da Jnqvisitorerne sjelden vende tomhændede tilbage. En fattig Huusmand, fra hvem man havde taget hans usle Redskaber, har hængt sig." Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1840-07-14
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1840-07-17
Franovposten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Aarg. Fredag d. 17. Juli 1840. No 29. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1840-07-17
Endnu et Ord i Anledning af Hr. Herredsfoged QuistgaardsForslag til Landpolitiets Forbedring, samt hans Svar osv." i Jyllandsposten Nr. 24.
Jyllandsposten, 1840-07-17
Skjøndt man vel kunde have ladet Hr. Qvistgaards Forslag til Landpolitiets Forbedring gaae sin egen Gang, da det ikke i mindste Maade indeholdt Noget, der kunde fyldestgjøre Nutidens Trang, er det dog ret morsomt at vise paa disse Taager, der hist og her opstaae, fra Embedsaristokratiets Sumpe. Et saadant Henpeg paa omtalte Forslag har Hr. 2, taget meget ilde op, han siger, at hvad der saaledes er yttret, er blottet for Beviser mod hvad har kalder et motiveret Forslag." Det skulde imidlertid meget undre os, om Hr. O. ikke vidste, at i visse Tilfælde have enkelte Sandheds glimt, rigtigen kastede paa Gjenstandene, mere at betyde end ellers tidt milelange Beviisførelser. Kun Kiends gjerningerne ligge tydeligt for os; Bevæggrundene der imod kunne blot berøres med Varsomhed. Naar vi, som Anhang til hvad der er sagt forrige Gang, nu have fremsat nogle Spørgsmaal, skal Hr. Q. ikke høre mere fra os i dette Anliggende: Paa hvis Regning maa det skrives, at vi have disse jammerlige Biveie, ja, (see Jyllandsp.) at den endog gives Jordemoderveie, der i Menneskehedens Navn ere himmelskrigende: Hvorfra denne hidtil viste Overbærelse med Smug brænderierne heromkring, hvorved de, som uden Advarsel drive Haandteringen, ere blevne trygge, og nu med Et falde i Fordærvelse? Denne Letsindighed, der tidt viser sig i Oprettelsen af Landsbykroer; hvem skal man tilskrive den? Og nu skulde det da aldeles ikke staae i Vedkommendes Magt, at bringe Almuens umættelige Forlystelsessyge inden Tilladelighedens Grændse? Man kunde jo synes her at øine nogen Undladen, nogen Seen igjennem Fingre, der vist ikke gavner Gjennemførelsen, af Lovens Aand." Fremdeles, mener Hr. O. da, at Nogen nuomstunder skulde finde sig tiltrukken af et Forslag, der ikke gaaer ud paa Mindre, end Skabelsen af 2000 nye Embedsmænd, ligesom vi ikke alt havde nok af dem der alt ere, Man kan vel indsee, at det vilde forhøie Politimesterembedets Glands, naar Manden selv kunde vise sig omringet af en Skare ydmyge Tjenere, eller med betydningsfuld Mine modtage deres allerunderdanigste Rapporter; men Haarene maae reise sig paa Hovederne af os Andre ved den blotte Tanke om, at vi indenfor vore Kredse muligen kunde faae en Spionflok, der, til behagelig Tidsfordriv, løb med hver Vind, de opsnappede, og tidt forgiftede Luften i deres Nærhed. Disse skulle vi, i Forhold til deres Arbeide, lønne prægtigt, medens vi ikke have Raad til at betale taaleligt for vore Børns Underviisning, og maae stikke vort Fattigdomsbeviis frem, saasnart Talen er om Penge, selv tilnytttige Foranstaltninger. Saa trængende ere da Omstændighederne ikke, at vi skulde paatage os en Byrde, der baade i sin Grund og sine Følger vilde være utaalelig.
Jyllandsposten, 1840-07-17
Vi have tilladt os at hentyde til, at Sportelreglementet muligt gav Anledning til, at visse Synspunkter bleve lidt forrykkede, og vi gjentage, at vi endnu helde til denne Mening, hvad der skal gjøres for det Offentlige, skal gjøres uden Betaling; det er da vel naturligt, at slige Forretninger ikke gribes med den Attraa, som de, der medføre sin Løn, helst, da Herredsfogderne forresten have nok at tage vare, tilgiveligt maaskee, at de Fleste ere saa kortsynede, at de ikke kunne see (hvad Hr. 2. dog vil, at den Betaling, de faae for Thing læsninger osv., ogsaa skal gielde for de Undersøgelser, de foretage i det Offentliges Tjeneste, eller fordi de holde deres Sognefogder i Aande. Naar vi ellers skulde nævne Midlet til at opretholde Orden og god Skik paa Landet, skulde det være en vel ordnet og gjennemført Landbocommunalforfatning; dog dette maa vel ikke høres! - Vi kunne ikke Andet, end gjøre opmærksom paa Hr. O." Naturlighed, naar han henter sin Beviisførelse fra Skiftevæsenet; han siger, at Politiforretningernes Jkkebetaling ei er Aarsag i, at de forsømmes; Skiftevæsenet giver de bedste Sportler, og dog klages meest over Efterladenhed i denne Embedsretning; er det fordi Vedkommende undlade at begynde, eller at slutte Skifterne, der klages, og hvor er vel Grunden til Efterladenheden at søge? Forresten maae vi høitideligt erklære, at vi ere langtfra at nære Anmositet mod Retsbetjentene; ja de have vel i visse Henseender ingen varmere Talsmænd, end os, kun elske og ynde vi Retfærdighedens Sandhed, fremfor Alt, og den kan ikke fordrage sig med Sportelreglementet, der aabner Døren for saamegen Vilkaarlighed.
Jyllandsposten, 1840-07-17
Til Hof= og Statsrettens 3die Vidnekammer skrev den bekiendte J. Nathansen den 27de f. M. en Skrivelse, hvori det blandt Andet hedder: "Jdet Hof= og Statsretten idag har nægtet mig at optage Forhør over een af de 26 falske Vidner i min Hospitalssag, paa Grund af, at Retten ansaae Sagen som criminel, saa maa jeg herved ærbødigst bede den ærede Ret, at lade indkalde Forhørsdommeren, Hr. Justitsraad Reiersen fra Randers, som fortiden opholder sig i Hovedstaden; thi hos denne var jeg, efterat man lod mig afhente i Kareth fra Hospitalet, for at gjøre denne scandalense Sag anhængig for Retten." Sluttelig bemærker han: "Justitsraaden har i Dag i en vred Tone, sagt mig, at han afhørte de 26 Vidner, uden at forlange af dem nogen Eedsaflæggelse paa deres Udsagn." Med Hensyn til sidste bemærkning fristes man unægtelig til at ønske fornøden Oplysning tilveiebragt om Beskaffenheden, af et saadant Forhør, hvor det er Vidnerne overladt at afgive Vidnesbyrd over anholdt Mand, uden at Eedsaflæggelse derhos har været forlangt. Af hvad Grund bemeldte Forhør derfor paa saadan Maade er blevet optaget, dette er, selv for ikke gale Folk, vanskeligt at indsee.