Viborger Samler, 1847-04-13
Jndenlandske Efterretninger. Til Kunstnernes Carneval, der i Tirsdags Aftes afholdtes i Casino, havde indfundet sig circa 1500 Deeltagere. Festligheden tog sin Begyndelse ved Fremsigelsen, at en Prolog, som vakte Sensation paagrund af den heldige Efterligning af en af vore meest yndede dramatiske Kunstrerinder. Dernæst fremstilledes en Cyclus af 3de levende Billeder, som gav et yderligere Beviis paa, med hvilken Aand den Kunstner, der havde paataget sig at arrangere disse, (Simmonsen) har opfattet det Liv, der er eiendommeligt for det østerlandske Folk. Den Colorit, som udmærker hans Billeder, fandt vi her i Virkeligheden gjengivet i en storartet Stiil. Hr. Mønies, der havde arrangeret det derpaa følgende Billede, som fremstillede Napoleons Tilbagekomst fra Elba, fortjente ikke mindre Selskabets Paaskjønnelse. Belysningen var ved dette særdeles vel anvendt. Dernæst fremsagdes "Ja", en Monolog; det Talent, som den Paagjældende ved Fremsigelsen lagde forDagen, kunde dog kun i ringe Grad erkjendes, paagrundaf det Liv og den Lystighed, som nu begyndte at blive almindelig blandt Deeltagerne; derimod svarede den af en norsk Kunstner udførte Hallinge=Dands bedre med den Stemning, der nu var den gjeldende; den udførtes med megen Originalitet, og blev med stormende Rand forlangt da capo. Nu kom Haydns Børneconcert, som vist aldrig har nydt en bedre Udførelse. Arrangementet fra Kunstnernes Side sluttedes med et Potpourri, Champagne Mandens Fødsel, Kjærlighed og Ægteskab, af dramatisk, pantommisk og musikalsk Jndhold, der end yderligere bidrog til at forhøie den muntre Stemning. Jmellem Afdelingerne afvexledes med Dands og Sang, og hele den brogede Vrimmel afgav et i høi Grad interessant Skue. Først seent paa Morgenen forlode Deeltagerne Carnevalet. (Berl. Tid.) Angaaende Udvidelsen af den Selveierne forundte særdeles Testationsfrihed, har Hs. Maj., efter derom at have modtaget Østifternes og Nørrejyllands Stænderforsamlingers allerunderdanigste Betænkninger, allern, befalet som følger: §. 1. Foruden den særdeles Frihed til ved Testamente at disponere over sin Gaard, der efter Forordn. af 13de Mai 1769 og Forordningen af 22de Novbr. 1837, saavelsom Forordn. af 21de Mai 1845 § 26 tilkommer Selveiere og disses Enker, skal der og efter Omstændighederne kunne ventes Confirmation paa Testamenter, hvorved en Saadan bestemmer, at Gaarden med Tilbehør, for den paa samme satte Vurdering, og iøvrigt under Jagttagelse af de i de ovenciterede Anordninger givne nærmere Bestemmelser, skal, saafremt det Barn, den agtes overdraget til, ved Døden maatte afgaae forinden Testator, tilfalde bemeldte Barns efterlevende Ægtefælle, for hvilken Confirmation i intet Tilfælde bliver at erlægge høiere Gebyr end det nu anordnede laveste Confirmations gebyr. § 2. Ligesom den i de ovennævnte Anordninger Selveiere hjemlede Tastationsret er anvendelig med Hensyn til alle Bøndersteder, der have et Tilliggende af 1 Td. Hartkorn eller derover, og til alle bebyggede Hovedgaardsjorder, hvis Hartkorn er mellem 1 og 12 Tønder, begge inclusive, saaledes ville vi og have denne Ret, og derved tillige den yderligere Bestemmelse, som indeholdes i nærværende Anordnings § 1, udvidet til de større Eiendomme, der ikke kunne henføres til Sædegaarde, med Hensyn til hvilke det forbliver ved Forordningen af 21de Mai 1845 § 27.