Norske Intelligenssedler, 1806-02-21
Anecdoter, af Chamfort. Calle havde sat en betydelig Sum Penge ud paa Livrente hos en Financier, som efter to Aars Forløb endnu ikke havde betalt ham en Skilling af de betingede ti Procent. Min Herre, sagde Calle til ham, naar jeg sætter mine Penge ud paa Livrente, saa er det for at oppelære den men jeg lever. Da Kongen af Preussens Kudsk engang havde væltet, blev Kongen meget vred. Jhnu, det er et Uhæld, sagde Kudsken; men De, De har vel aldrig tabt en Batalje?" En fattig Mand, som havde skrevet en Bog imod Regjeringen, sagde: For Fanden, Bastillen kommer ikke, og jeg skulde just nu betale min Huusleie. Man hentede den berømte Levret til Hoffet for at accouchere den unge Douphine. Nu er De nok fornøjet, sagde Kronprindsen; det vil give Dem Reputation. Dersom min Reputation ikke allerede var gjort, svarede Levret roligen, saa var jeg ikke her. Marskalken af Villars var hengiven til Viin, endog i sin Alderdom. Da han reiste til Jtalien 1734, for at kommandere Armeen, gjorde han sin Opvartning hos Kongen af Sardinien saa beskienket, at han faldt omkuld. Jmidlertid havde han dog beholdt Hovedet og sagde: see her er jeg ganske naturlig falden paa Knæ for Deres Majestæt. Da en Olding fandt en ung Mand meget omfindtlig over en vis Fornærmelse, sagde han min Søn, man maa lære af Livet at udstaae Livet. En Kone paa 90 Aar sagde til Hr. de Fontenelle: "Døden har forglemt os." Tys svarede Fontenelle, i det han lagde Fingeren paa sin Mund. Hr. de Vendome fagde om Madam Remours, som havde en lang krum Næse: Hun seer ud som en Papegøie, der spiser et Kirsebær. En Mand drak en fortreffelig Viin ved Bordet uden at rose den. Verten lod ham række end anden meget maadelig. See det er en skjøn Viin, sagde den tanse Drikker. Det er kun Viin til ti Skilling, sagde Verten, den anden er for Guderne. Det veed jeg nok, svarede Giesten, den roser sig selv; den anden trænger til Roes. Man spurgde Hr. N. hvorfor han ikke længer kom ud i Verden, Han svarede: det er fordi jeg ikke elsker Kvinderne, og kjender Mændene. Vier Schilling, Der im Træk Schien im Norwegischen S. dessen Sterbbude bis jett sig. forderlich geworden. Da i icht erheller, og und melche Anstatt Sr. Kønigl. Mayst. und bei nach gesetter Commination, gebiette Schilling. Jch Henrich Christian Boie, Kønigl. Etats-Rath und Landvogt inSuderdithmarschen. Euch allen und jeden, welche an die allhiestehenden Gelder des verstorbenen Chirurgus Michael Dethring zu Schien im Norwegischen, Stifte Christiania gus dem Grunde eines Erbschafts-Rechts, oder sonst aus irgend einem andern Grunde Ansprache zu haben glauben. Fruhiahr 1803 dem Vernehmen nach verstorbene Chirurgus Michael Dethring til vegischen Stifte Christiania hat enige allhie stegende Gelder nachaelassen, zu welchen bis jett sich micht gemeldet hat, daher denn die Berichtigung derselben ex officio erden. Da nun zwar einige als Erben des Defunet, sich dazu allie angegeben, aber ound melche andere Erben, eder sønstige Anspræche an diese Gelder existiren; so habe at das erforderliche desfallige Proklama auf Ansuchen des bestelten Curatoris Herrn Marken in Marne bevilligt. Es ergehet alse hiemittelst der Befehl an alle und jede, velche an sothann Gelder Erbrechtsmegen oder sonst aus irgend einem andern Grunde Ansprache haben und zu machen gedencken, das ste solches, die Einheimischen in den nachsten 6 Wochen vom Tage, der ersten Lesung dieses, die Ausvartigen aber, pravia procuratura af acca in hos foro, binnen den 12 Wochen vom Tage der er sten Bekanntmachuug dieses, in der Kønigl. Kirchspielschreiberen zu Marne ad protocollum protession, gehørig angeben und verzeichen lassen, demnachst aber weitere Verfugung gewartigen, mit der Verwarung, das die Skunigen mit ihrer Ansprache an disse Gelder er nune et tune placludiret sein sollen, und demit veiter den Rechten gematz werde verfahren werden. Wornach einjeder dem deran gelegen sich zu achten. Meldorf den 11 Jan. 1806. in fidem.