Viborger Samler, 1834-10-16
Man hører ikke alene af Carlisterne, men ogsaa af Christinerne, at Jnsurrectioner ere udbrudte i Arragonien, Catalonien (her ifølge General Romagosas Paagribelse og Henrettelse) og Gammeleisilien, og at Don Carlos, ledsaget af Zumalacarrequi nu staaer paa Grændsen af Arragonien. Jeg har selv været i en af disse Provindser og har bemærket, at Folket er tilstrækkeligen forberedet og kun venter paa et Signal til Opstanden. Mangel af Vaaben er Hovedforhindringen; dog er denne ikke uoverstigelig. Endnu nylig ere Vaaben ankomne, og Krigsfornødenheder af ethvert Slags indtræffe dagligt fra Frankrig over Bjergene til Navarra, og det meere nu end i nogetsomsomhelst Tidspunct for Quadrupelalliancens Afslutning, endskjøndt Landeveiene ere bevogtede. At Portugiserne skulde rykke ind Spanien, er utroligt; det vilde stride imod Ludvig Philips Jnteresse. Carlisternes Jnteresse for Don Carlos, eller rettere for deres Sag, er af den Beskaffenhed, at man skulde ansee den for utrolig, hvis man ikke dagligt havde Beviser derpaa for Øie. Deres Troskab er urokkelig, og selv den meest uvidende Bonde har endnu aldrig forraadt en ham betroet Hemmelighed. Jeg laae en saadan Bonde, hvorledes han paa den Plads, hvor han skulde henrettes, med Døden for Øie afslog sit Livs Frelse og Tilbud af ethvert Slags og foretrak at døe som en tro Mand for at leve som en Forræder. Zumalacarregni forgudes af Carlisterne; de troe, at Seieren hænger ved hans Befalinger. Men Dronningens Tropper ere ogsaa troe; de fægte med Enthufiasme, mere af Had mod Fienden end af Kjærlighed for Dronningen. Rasende over de utallige Strabadser og hensigtsløse Marscher, kjende de desuden fuldt vel den Skjebne, der venter dem, naar de blive gjorte til Fanger; de fægte derfor med fortvivlet Bravour. Jmidlertid hersker der Tvedragt iblandt dem (hvilket ikke er Tilfældet blandt Carlisterne); Emigranterne foragte de Officierer, der have tjent under Ferdinand; Officiererne i Linieregimenterne foragte Emigranterne, og Linieregimenterne og Emigranterne tilsammentagne foragte den kgl. Garde. De ere i evig Splid, beskylde hverandre for politisk Vankelmod og tilsværge, hverandre giensidig Hævn. – D. Carlos staaer, som sagt, paa Grændsen af Arragonien. Han nyder den bedste Sundhed og er besjælet af de bedste Forhaabninger. Efter Forlydende har han skrevet til de europæiske Magter og udbedet sig en stræng Neutralitet af dem. Han forlanger ingen Hjælp, men lover at gjenoprette Freden, naar ingen fremmed Magt indblander sig. Det er usandt, at han er bleven mismodig, eller at han lider Mangel paa det Nødvendigste. Hans Paaklædning bestaaer i en Overkjole, og en rund Hat; hidtil har han endnu ikke baaret nogen Militairdragt; men, som man hører broderes der for Øieblikket en pragtfuld Uniform til ham i Bayonne. Han er paa nogen Tid meget munter og fuld af Tillid til Seiren. Han er yderst virksom, skriver egenhændigt alle befalinger, har ingen Mangel paa Penge, endskjøndt hans Armee dagligt forbruger 7000 Piastre. Jeg troer ikke, at nogen Magt har understøttet ham, med Undtagelse af Carl X og Hertuginden af Angouleme. Carlisternes Organisation drives med saadan Energie, at de med Slutningen af October ville have en frygtelig Styrke ikke alene i de baskiske Provindser, men ogsaa i Arragonien, Catalonien og Castilien. J Navarra har Don Carlos 9 Batailloner Jnfanterie, hver paa 800 Mand, og 717 Md. vel equiperet Cavallerie, i Biscana (hvorhen 1000 Geværer skulle være indtrufne) 8 Batailloner, hver paa 1200 Md. – i Guipuzcog 6 Batailloner, hver paa 1000 Mand - i Alava 5 Batailloner af samme Styrke. J Gammelcastilien staae henved 6000 Bevæbnede under Merinos Befaling; de ville i Midten af October blive formerede i Batailloner. J Arragonien ere 5000 Bevæbnede, dog kun i Bander paa 3 a 400 Md., blot for der at opretholde Carlismen og tvinge Dronningen til at svække sig, ved at afsende en imposant Militairmagt til denne Provinds. J Catalonien blive Carlisterne dagligt stærkere; i Seu d'Urgel staae 1800 Mand under Mansera og Oberst de Tromp. Dygtige Officier ere sendte til Bjergene, for at indøve Bønderne og formere dem i Batailloner. J de andre Provindser har der ligeledes dannet sig Bander, dog ikke af saadan Vigtighed.