Københavns Adresseavis, 1762-02-19
Tiden. Døden er gammel, den har regneret fra Adam. Men Tiden er endnu ældre; thi der blev nogle Gange Dag og Nat førend Mennesket blev skabt. Denne Tidens Alder, udregnet efter den store Verdens Aar, er dog kuns ringe, imod den lange Ævighed. Men, naar den udmaales efter den liden Verdens Alder, saa er den endnu langt meere stakket. Den Død, der er saa gammel, som næsten Verden selv, følger alle dødelige Mennesker, endnu paa disse nærværende Verdens Tider i Hælene, som Skyggen Legemet. Deraf kommer det, at Menneskets Leve=Tid afskieres saa stakket. Et Aar er en Afdeling af Menneskets Alder; Een endnu mindre Afdeling er hver Maaned i Aaret, hver Uge i Maaneden, hver Dag udi Ugen, hver Time paa Dagen, hver Minut af Timen, hver Second i Minuten, og saaledes divideres Menneskets Tid, til et eene, ste Nu; thi hvad som er efterladet i den forgangne Tid, det er forsømt; hvad der skal giøres, derpaa maae begyndes i den nærværende, at ey denne endogsaa skal tabes, førend man opnaaer den tilstundende. Men, hvor liden Tiden end er for et Menneske, saa er den dog som en Skat, hvis Værdie indsluttes som i en liden Juveel. Thi hvert et Nu er os betroet, at kunde anvendes paa saadanne Gierninger, der skal følge os i Døden, naar Døden overleverer os til et Ævigt, enten Vel eller Væi den uendelige Ævighed. Jo kortere da Tiden for os er afmaalet, jo nøyere bør vi passe paa denne saa store Naades Gave som vi har af Gud, og fordi Tiden er saa flygtig at den forsvinder, imedens man vil nevne den, saa bør man staae paa Vagt med sig selv, at ikke for meget af den os tildeelte Tid bortsoves, og slet intet af den unyttig anvendes, ilde ødes, eller gandske spildes. Imedens jeg gik udi den Betænkning i min Eensomhed, saa blev banket paa min Dør. Da jeg nu oplod samme, traadde af Døren ind i mit Kammer en gammel Kone, som tilbød en Bibel, hvilken hun af Trangfor Brød vilde sælge. Hun lagde Bibelen af Hænder, og opslog den, for at fremvise at den inden i var vel conserveret, og hun havde lagt den paa et Bord, hvor just laae nogle Aars Almanakker, og deriblandt en Calender paa det Aar, i hvilket jeg var fødd. Mit første Øyekast i Bibelen. ledsagedes til det Sted i Josephs Historie, hvor Joseph ved at udtolke Bageren sin Drøm, begynder sin Tale saaledes: Tre Kurve ere tre Dage. Disse Ord syntes for mig som en opgiven Text til en længere Prædiken over de Tanker, hvilke jeg nyligen havde havt om Tiden, og, i hvor vel de ved imellem kommende Ting vare blevne interumperede, dog alligevel ikke vare forsvundne. Disse Omstændigheder, udi hvilke jeg da befandt mig, gav mig Anledning at udføre mine Tanker videre. Jeg saae for mine Øyen en Kone af saa høy en Alder, at hun snart maatte vente Kalds=Brev fra Døden; Endeel Tid=Regninger og Tidens Afdelinger udi Almanakkerne hver paa sit Aar, og deriblandt den Calender, som paamindede mig og min egen Alders Beregning; den Bibel opslagen, udi hvilken, til en gylden Tanke=Seddel, forestilledes forbenevnte Ord: Tre Kurve ere tre Dage, Da tænkte jeg: Af disse Calender opregnes hvert Aar paa 365 Dage til visse; Mit eget Aars=Tal beregner mig over et halv Seculum af Aar; Denne Kones høye Alder minder mig paa Dødens visse Forventelse; Bibelen underviser mig at Døden med sin Kald=Seddeel indstevner mig for Dommen; Dette her i Bibelen opslagne Sted, leder mine Tanker til den Betragtning, at jeg, hver en Dag som mig er forundet her i Verden, skal giøre Regnskab naar jeg stilles for Dommen. Hver Dag et Menneske da har oplevet i Verden, kandagtes som en Kurv hvilken han fører med sig paa sin Reyse ud af Verden. Naar da tre Dage regnes for tre Kurve, hvor stor Bagage af Kurve fører da et Menneske med sig, som har havt 50 Aar til sin Forvaltning, imedens han var i Verden, Det bliver 18250. Det er et stort Antal Og for hver Tid af disse Dage skal fordres Regnskab hvorledes samme er bleven anvendt. Tre Kurve ere tre Dage. Ved Exammen over alle disse Dages Brug vil da disse Kurve aabnes, og enhver Kurv eftersees. Hvor mange Kurve vil da findes ledige for hver Dag som med Lediggang er bleven forød, Hvor mange Kurve vil findes fyldede med Ølle og Viinglas, med Agnavitæ og Brændeviins=Flasker, for hver en Dag, hvor disse ved Fylderie ere blevne udtommede, J hvor mange Kurve vil der findes allehaande Kort og Tærninger, for hver en Dag, som med Kort og Tærning=Spil er bleven unyttig bortdreven : Hvor mange Kurve med Dandse=Skoe, for hver en Dag eller Nat, som i syndig Dands er bleven opslidt. Hvor mange Kurve med liderlige og skammelige Bøger, for hveren Dag som til unyttige Bogers Læsning er bleven opofret? Hvor mange Kurve med Fade og Tallerkener, for hver en Dag, som i overdaadig Tracteren er bleven spil det? Hvor mange Kurve med Baand, Speyle, Børster, Kamme, Puderqvaste a. for hver en Dag, som er hengaaet i at pynte og udstaffere Legemets elendige Orme=Sæk Hvor mange Kurve for hver en Dag, som paa andre Maader unyttig er tilbragt? Jeg forskrekkes naar jeg tænker paa det store Regnskab, og tillige betænker, hvor liden Agtsomhed Mennesket bruger i at tage vare paa den gyldne Tid. Taber man en Synaal, en Skilling, eller et andet ringe Stykke, saa giør man sig Umage at faae det igien. Men af den edle Tid tabes meget, som et Menneskee ikke engang savner, mindre tænker at igienkiøbe. Ved at overveye alt dette falder jeg til den Slutning, at bede min Gud inderlig om Forladelse for den forbigangne Tids Forsømmelse, og om sin Hielp at anvende den tilstundende Tid bedre, Og til det samme vil jeg raade alle og enhver, imedens de endnu have Tiden til Brug.