Viborger Samler, 1839-02-21
J Bergen blev for nogle Uger siden solgt en Eiendom som havde tilhørt afdøde Baron Rosenkrone, beliggende i et af Stadens smukkeste Qvarterer og tildeels omgiven af en vakker Have. Men ihvorvel denne Bygning paa Grund af sin skjønne Udside, tiltrækker sig Alles Opmærksomhed, er der kun Faa som enten veed eller mindes, at paa denne Plet saae tvende Kongerigers største Digter Verdens Lys. J dette Huus stod Ludvig Holbergs Vugge. Et Ægtepar, Manden 77 Aar og Konen 87 Aar gl., vare Aftægts= eller Undentags-Folk hos en Mand, der boede i Kronborgs District. Denne Sidste, der deels havde fundet sig i særdeles høi Grad besværet ved det Undentag, han maatte svare til de Gamle, og angaaende dette havde ført en Proces," som han ved Dom i Februar 1838 tabte, og deels desuden var opbragt paa Aftægtsmanden, "fordi denne viste sig stridig imod ham, henvendte sig flere Gange til en Karl paa 18 Aar, som havde beklaget ham med Hensyn til hans Forhold, og som han ansaae for et enfoldigt Menneske, med Anmodning om at "mishandle de Gamle, hvorfor han lovede ham 10 Rbd., samt raadede ham til, at opbryde den Gamles Kiste og tage hans Penge. Jøvrigt sagde han ikke ligefrem til Karlen, at han skulde slaae de Gamle ihiel, ligesom han endog paalagde ham, at slaae Konen mindre end Manden; "men hans Menin var dog, efter Hvad, han har tilstaaet, at de efterMishandlingerne ikke kunde leve længe, og at han som Følge af Overfaldet senere vilde blive dem qvit." Karlen indvilgede tilsidst. Gierningen aftaltes til Natten imellem 10de og 11te April 1838, paa hvilken Tid Manden, for at vælte Mistanken fra sig, reiste til Kjøbenhavn. Konen i Huset, der var Medviderske, skulde sætte Brændeviin og Brød ud i Stalden. hvor Karlen kunde finde det, naar han der indfandt sig om Natten. Han kom der, forsynet efter Aftale med en Jern-Røddestang, og fortærede Brændevinen, og Brødet, hvorefter han, ifølge eget Udsagn, "vel fortrød det givne Løfte, men formeente, at han nu ikke kunde træde tilbage." Han gik da hen til Aftægtsfolkenes Værelse, slog Vinduet ind og steg indi Værelset, samt, da den Gamle var sprungen udaf Sengen, tilføiede denne flere Slag med Rødde stangen, uden at han veed, hvor han traf," indtil denne styrtede om paa Gulvet; hvorefter han ligeledes gav Konen, der sad opreist i Sengen, et Slag. Derpaa forlod han Stedet, uden at bryde Kisten, eller bemægtige sig noget af de Gamles Eiendele, gik ud igjennem Vinduet og hjem. Dagen efter mødte han sin Medskyldige, Hirschholm, paa Hjemreisen, og fik af ham 2 Rbd., hvilket var Alt, hvad han af denne har faaet. Han har vel udsagt, at han vel antog det for den Andens Mening, at faae de Gamle ryddede af Veien, for at fritages for Aftægten, men at han selv dog ikke havde betænkt at slaae dem ihiel, eller tydeligen forestillet sig, at dette maatte blive Følgen, naar han i Mørket slog dem med et saadant Redskab, som det af ham brugte." Morgenen derefter fandtes de Gamle liggende i deres Blod. Manden døde 2 Dage derpaa, og blandt de Beskadigelser, han havde faaet, var et Saar i Hovedet, og flere Ribbeen, vare brudte. Saaret i Hovedet fandtes absolut dræbende, og Læsionerne i Brystet relativt dødelige. Konen, der fandtes tilføiet nogle Saar i Ansigtet, er under Sagens Behandling bleven helbredet. – Ved Dom baade i Underretten og Overretten er saavel Gierningsmanden, som den, der havde kjøbt ham dertil, dømte til Døden, og Sidstnævntes Kone til Forbedringshuusarbeide i eet Aar. Den saarede Kone er tilkjendt Erstatning for de hende paaførte Legemslidelser samt Lyde og Vanziir, Alt efter uvillige Mænds Skjøn, og i Lægeløn 8 Rbd. (Dagen.)