Jyske Efterretninger, 1811-11-08
(Af Hamb. og Alt. Aviser.) Spanien. Om de Franskes betydelige Tab i Nærheden af Cindad Rodrigo, har man i England havt nogle kiærkomne Efterretninger, som man der fæster Lid til, som saare paalidelige. Briggen Breton ankom til Liverpool d. 8 Oct. fra Oporto efter som Dages Reise. Den havde ombord en Passageer, en Hr. Welsch, der berettede, at han havde modtaget af Oberst Fagon, følgende glædelige Tidende, som denne havde fra Gouvernøren i Oporto, Oberst Trant: "Lord Wellington har havt et Engagement med de Franske og dræbt eller fan eget 20,000 Mand. Kampen forefaldt for 5 Dage siden 16 Lieues fra Cindad Rodrigo. Capitain Ward siger desuden, at denne Efterretning kom til Oporto, sidste Torsdag i det Øieblik, han afreiste; at Jndbyggerne holdt den for sandfærdig og yttrede almindelig deres Glæde herover. Ministrene synes at troe dette Rygte og have ved smaa billetter underrettet deres Venner dersom. Jmidlertid er det hele nok et Opspind, som vandt Sandsynlighed ved den grundede Formodning, at Marmont vilde vist prøve at komme Cindad Rodrigo til Hielp. Fra Lord Wellington har man desuden officiel Beretning af 17 Oct., at denne Fæstning var af de Franske efter mange Forpostfægtninger og flere Bevægelser bleven provianteret, og at han selv havde forladt Leiren ved FuenteGuinaldo, og havde nu sit Hovedqvarteer i Sahugal. Sicilien. Anliggenderne her synes at modnes J de engelske Tidender the Times og the Star forud spaaes Udfaldet paa en Maade, der befrier Englænderne for den hæslige Mistanke, at have ladet deres troe Allierede i Stikken, ei med Kraft understøttet ham, eller og lagt en umoden Plan til hans Beskyttelse, Man ræsønnerer saaledes: Jkke bør vi dadle den Landmodig hed vor Regiering hidtil har viist mod det ficilianske Hol og den kgl. Familie, saameget mindre som den troløse og tyranniske Behandling vore Fiender har brugt mod de fleste europæiske Souverainer har maattet opvække vor Afsky. Vor Handlemaade maatte have staaet i et forhadt Lys, hvis vi paa en ubesindig eller paatrængende Maade havde søgt at lede eller hindre et Cabinet, der lod til at ville hævde sin Selvstændighed og Uafhængighed, og den Alliance, det frivilligt havde sluttet med os. Ja om det endog var beviist, at denne Souverain, eller hans Hof havde meenedersk vor Undergang for Øie, kunde vi desuagtet ikke tiltage os den Ret, at straffe dem; Menneskelighed paabyder os snarere som Pligt, at beskytte Regenternes Person mod hvert Udbrud af fornærmede Undersaatters Hevn. Men skulde det imidlertid ikke under saadanne Omstændigheder være planmæssigt, at sætte ham i samme Forfatning han vilde have kommet, uden vor Mellemkomst, blot som en Følge af egen Fremfærd? - Og i saa Fald, hvis Kongen af Sicilien har forladt Forbindelsen med England, og holder sig til Frankrig, - vi have ei endnu de fuldstændigste Efterretninger om, hvad Man der har foretaget sig hvorledes er da Regentens Stilling? Forbinder han sig med Frankrige, som alt for længe siden har afsat ham fra Tronen, maa han og underkaste sig fine nye Allieredes Politik og paa en vis Maade med egen Haand underskrive Acten, hvorved han er skilt ved sin Trone, som Englands mægtige Arm alene hidtil holdt ham paaMen han forlader England og kaster sig i Frankrigs Arme. Derved alene er altsaa Tronen nu ledig. Vi ere vel berettigede til, at sikkre ham hans Trone, til Trods for Napoleon; men imod Napoleons og hans egen Villie at forbeholde ham den, have vi ei Ret til. Det er altsaa klart, at en Forbindelse mellem den ficilianske Majestæt og Frankrige, der styrtede ham fra Tronen, er en frivillig Frasigelse fra Regieringen, en Handling. hvori vi ingen Deel have, da den hemmelig og til vor største Forundring er aftalt og afgjort imellem Napoleon. og Kongen. Saaledes har da Ferdinand 4 skilt sig ved Tronen, og vi ere uskyldige. Jkke vor Nærværelse paa Sicilien, men hans Hengiven af egen Selvstændighed har aftronet ham. Vor Forbindtlighed som Allierede med ham maa altsaa ophøre. Da Ferdinand forbinder sig med Frankrige, erkiender han og Kong Joachim for Konge af begge Sicilierne, som Frankrige har erkiendt. Joachim har altsaa vundet en Undersaat meere; men denne Undersaat har ikke Ret, at drage Andre med sig og tilbyde sin ny Overherre deres Hylding, som ikke ville bøie sig under samme Aag, han har paalagt sig. Vi maae beskytte Sicilianerne mod Frankrige - enten de saa har Konge eller ingen Konge i Spidsen. Endnu mere. Det er mere, end nogensinde, nu vor Pligt, - hvis deres Sonverain virkelig har forladt dem og er gaaet over til Fienden - at sætte os i Spidsen for de res Forsvar, og ved alle de Midler, der staae i vor Magt, at opmuntre dem til at hævde deres Uafhængig hed, sikkre deres Rettigheder, og da Regieringen har opløst sig selv, besætte deres ledige Kongesæde paa en Maade, der bedste kan stemme med deres Ønsker og Tarv Holland. Keiserparrets Reise fra Stad til Stad, fra Amsterdam til Harlem, fra Harlem til Leiden, fra Leiden til Haag, fra Haag til Delft og fra Delft til Rotterdam betegnes overalt med enthusiastisk Glæde af de lykkelige Indbyggere og med vise Foranstaltninger af Nationens Velgiører. Ved Kanonernes Torden, Klokkernes Lyd, Triumsbuer, Guirlandeklædte Huse, og den frydedrukne Folkemængdes Jubelraab koppes man allevegne om at fremlægge umiskiendelige Beviser paa at man høit skatter den Lykke at være indlemmede i det store Rige. Hvo kan være saa afsindig, udraaber man paa Rotterdams lykkeligste Dag ved den store Keisers Nærværelse, at beklage sig over det Aag, en Magt har paalagt os, som vi for 2 Sekler siden foreskreve Love, og den Gang til Beviis paa vor Velvillie bevilgede Skat, te, vi siden uden Overlæg bortødslede paa dem. Vore Rigdomme, som efterhaanden vandrede til Banken i London og engelske Handelscontoirer, grundlagde det nye Kartagos Magt, berigede dets Arsenaler og Verfter, skabte dets Flaader og beholdede dets Matroser, - Overløbere frator. O Maner af vore Forsædre, hvor dyb vilde ikke Eders Smerte være, naar J ved Themsens Bredder saa de Krigskibe Ruyter ødelagde ved Brand nu ved vort skiændige Offer hundrede Gange erstattede, Saaledes er Seierherren bleven et Offer. Vor Velstand har været Midlet til vor Tilintetgjørelse, vor Forbindelse har været saa stor, at vi have nedværdiget os til skalskyldige Faktorer for den Magt, hvis Vælde vil befordrede. Vor Virksomhed strække sig derfor nu til europæisk Handel og ikke til den nye Verden. En Helt, større end den, hvis Banner vore Forfædre fulgte, har nu forenet os med sit store Rige.