Aalborg Stiftstidende, 1829-03-14
Russiskityrtiske Krigs-Anliggender. Det bekræfter sig at Storviziren Jzzed Mehemed Pascha er afsat, og at han, ligesom den ved ham styrtede Formand, er forviist til Gallipoli, samt at ReschiMehemed Pascha, Seraskier af Rumelien, har gjort den uhyre Lykke i Egenskab af Storvizir at modtage Rigsseglet, indtil det behager Hans Høihed i Anstød, af ondt Lune at lade en Kapidschi Baschi afhente dette, om ei tillige Exelencens Hoved. J Beretning fra Constantinopel af 10de Februar angives Jzzed Mehemeds fredelige Sindelag, som væsentligst Anledning til Storherrens Fortørnelse. Det hedder i den nævnte Beretning tillige, at de ottomanniske Tropper efter Overrumplingen af Kosludschi have haft en Fægtning med Russerne ved Pravodi, og at Halil Pascha agtede at iværksætte et alvorligt Angreb paa Warna, samt at Troppeantallet ved Ramis-Tschiflik daglig forøgede sig, med den meget rimelige Tilføining, at den blandt alle Folkeklasser herskende Elendighed bidrog meget hertil. Det er nemlig Sult, der bringer Musselmændene til skareviis at lade sig frivillig (!) optage blandt det regulaire Militair. En omstændelig Beretning fra Odessa af 21de Februar udbreder Lys over den alt før med Bram fra tyrkisk Side anmeldte saakaldte Overrumpling af Kosludschi et Par Patrouiller er det man har overmandet, uden forøvrigt at fortrænge Russerne fra deres Stilling. Selv Stordizirens Afsættelse viser udentvivl, at der ei under ham er udrettet store Ting mod de russiske Stridskræfter i Bulgarien. At mærkes fortjener det, at Vinteren i Odessaralt den 18de Februar havde saaledes aftaget, at det paa hiin Dag derfra kunde afgaae Skibe til Warna. Det er alt før sagt og fortælles nu atter i Skrivelse fra Moldau af 16de Februar, at Operationerne i hine Egne ventelig ville gaae ud fra det lille Wallachie, og navnlig denne Gang vorde kettede mod Servien. En diplomatisk Person, hedder det fremdeles i sidstnævnte Skrivelse, forsikkrer at al Sandsynlighed for de forhaandenværende Stridigheders Bilæggelse er forsvunden, og at Reis-Effendi, efter lange forgiæves Underhandlinger, ganske koldblodig har erklæret den franske Agent Jaubert: Gesandterne skulde først vende tilbage paa deres Post, og da vilde man tage de europæiske Magters Forslag under Overveielse. Ligesaa stivfindet viste Porten sig ved de om Fangernes Udvexling indledte Underhandlinger, idet den ikke vilde indlade sig paa Udvexling af Mand mod Mand, men forlangte sine 30000 (?) Tyrker mod 5000 Russer. Den for sin Kækhed almindelig frygtede Tichapaa Oglu skal ifølge et i Omløb værende Rygte være taget tilfange; dog vil ingen fæste Lid dertil. At Storherren har opfordret Paschaen af Ægypten, til at lade 40000 Mand støde til Portens Tropper, meldes baade fra Constantinopel og den tyrkiske Grændse; men man kan med Føie tvivle om, at denne Opfordring vil finde Gehør. 3000 ægyptiske Matroser, skulle dog være ankomne til Constantinopel, for at bidrage til Flaadens Bemanding, paa hvis Udrustning der arbeides Dag og Nat, og som skal være istand til at gaae i Søen først i April Maaned, General Feldtmarschal, Grev Wittgenstein har paa Grund af sin i sidste Feldttog aldeles ødelagde Helbred, erholdt Tilladelse til at nedlægge Over-Commandoen, over det andet Armee-Corps, og Chefen for Keiserens Generalstab, Grev Diebitsch, er i Wittgensteins Sted, bleven udnævnt til Overgeneral for bemeldte ArmeeCorps.