Københavns Adresseavis, 1772-12-15
Om Opera. Man bør offentlig takke Dem for den besynderlige Godhed, at De ikke, efter Deres sædvanlige skarpe Jndsigter, vil kriticere den nu værende Opera, eller Personerne som opføre den: vel er det sandt, De selv erkiender og tilstaaer at De ey kan; men dog indseer man meget vel, at Hovedaarsagen altid er denne, som De herved ydmygst takkes for, nemlig: at De er vil, saasom man af Erfarenhed er overbeviist om, at Deres, af Dem selv erkiendte Uvidenhed og Afmagt (om de vil det) er havde holdt Deres Kritik tilbage, ikke fordi man troer De jo ere daarlige og dristige nok, for at opkaste Dem til Dommere over Kunster, hvorudi De slet ingen Jndsigter have, ney Himlen bevare os fra slige Tanker, men eftersom man ey tvivler paa, at Personer, af saa forskrækkelige store Talenter, som De mine Herrer, naar De har Villien, hastig opnaaer de i Deres Øyne fornødne Fuldkommenheder, for at være Kunstdommer. Men maa man tage sig den store Frihed at spørge til hvad Ende De da opfylde saa stort et Rum i Deres Blad No. 7, med Byen Slidder Sladder, man dømmer adskilligt derom; der findes end ogsaa mange, der ere forvovne nok til at sige, at De fra en partisk Kunstdommer nu er bleven til en Avis Skriver der fortæller Bye=Rygter; hvad synes Devel, Bør ikke saadanne Menneskeer dømmes reent fra Forstanden, Er De ikke selv, saavel som jeg, forvisset om, at de maa være meere end vankundige og dumme, som saaledes kan dømme om Deres Fortienester, efter at have seet, med hvilken Fiinhed De i Deres Blade (endskiønt ugrundet) rose, de i andres Øyne sletteste og væmmeligste Ting, og med hvilken Politik, De derimod, stiltiende overgaaer andre Personers roes ærdigste Fortienester, ja end ogsaa til, Luden grundig B iis) laster det, som af mange andre erkiendes for at fortiene Lov Maaskee er det derfore Mange bebreide Dem at være partisk, men De Daarer, De veed vel ikke, at Kunstdommere, af det Slags som De mine Herrer, kun lidet kan bekymre, Dem og Grunde og Beviiser. Gid min Pen formaaede at udtrykke den Glæde mit Hierte følede, da jeg af Deres myn dige Dom, at den heele Jtalienske Troupe ikke bør være i Dannemark, fandt Dem at være lige saa fornuftige og velfortiente Patrioter som Kritiri; alligevel troer jeg ey at alle Deres Lands=Mænd ere af denne Deres Meening, dog er jeg forvisset om, at Mange vilde finde største Grund til, at Troppen ikke alleneste ey burde være i Dannemark, men end ogsaa, omendskiønt Publikum viser den sin Yndest, strax skulde jages ud af Landet, naar De mine Herrer vare Lemmer af samme; men det seer De vel Selv, ere kun misundelige Menneskeer der tænke saaledes. Mine Herrer De have Fiender, store Tallenters almindelige Skiæbne; hvor mange Misundere troe De ikke at have opvækket med de store og hidindtil for umuelige holdte Opdagelser i Philosophien, nemlig: At bedømme med Synet Lydene der høres, efter hvilke man seer De har bedømt Hr. Grassis Sang, naar De siger at han er den bedste Sanger i Deres Øyne, ja endnu større Mirakler, de usynlige Lyde bedømmes af Dem med Øynene, uden at see, thi De siger Selv, at De torde ikke see Opergen, og dog er Hr. Grassi, som synger i den, den bedste Sanger i Den res Øyne. Vankundige holder alt dette gandske vist for de sædvanlige Modsigelser, Deres Blade troes at være fulde af og maaske troer, at De Selv, mine Herrer, ey vide hvad det er for Væv, de sammensmeede i Deres Blade. Men jeg, mine Herrer, tænker langt anderledes, jeg seer Dem allerede gaae Udødelighed i Møde. For den Kiærligheds Skyld, De, som saa store Patrioter, bør have for Deres Landsmænd, bekiendtgjør dog de Midler ved hvilke Deres Øyne har opnaaet den Fuldkommenhed, eller det optiske Jnstrument ved hvis Hielp De ere blevne saa skarpseende, at kunde giøre ovenomtalte Mirakler, Hvad meener De vel, man vilde opdage, om man med saa skarpt et Øyesyn betragtede en Kunstdommers partiske Skrifter og Penge=Pungs Tilstand, Hvad vilde ikke ogsaa Dem skee for Tieneste ved denne Bekiendtgiørelse, som vil bedømme Musiken, og ligesaa lidet som De, mine Herrer, forstaae at bedømme den efter Hørelsen; de kunde dak iticere Lydene i Luften, og efter Deres nye Regler sige hvad for Lyde iblandt mange andre behage meest og eene; thi disse Komparations=Grader have vist ikke Sted uden hvor usynlige Ting bedømme med Øynene uden at see. Hvem kan nu meere tvivle paa at vore ere de oplyste Tider, den Blinde dømmer om Farven. Nyeheder.