JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1838-06-04
Stiftamtmand Kosenørn bemærkede, at endskjøndt han af hvad der allerede var talt om denne Sag troede at være forvisset om, at Pluraliteten, hvor forskjellige Anskuelserne end maatte være, dog var enig i at ønske, at en allerunderdanigst Adresse indgaves, og endskjøndt det saaledes kunde synes overflødigt for ham at yttre sin modsatte Mening, ansaae han det dog for Pligt at udtale den. Det forekom ham, at en Takadresse, skjøndt den vistnok da Jnstitutionen første Gang traadte i Virksomhed var høist passende, ikke ved denne og de senere Forsamlinger var nødvendig eller tilraadelig, og naar der denne Gang ind gaves en saadan, vilde det, som ham syntes, næsten kunne ansees afgjort, at dette ogsaa i Fremtiden maatte finde Sted. Til en saadan Jnstitution som de raadgivende Stænder henhører slige Adressers Jndgivelse efter hans Formening ikke, og de kunne aldeles ikke have den Betydning som i en constitutionel Stat; hvortil kommer, at saalænge der er en saa stor Deel Embedsmænd, som ere valgte til Deputerede, er en Adresse, som han troede, end mindre passende. Skulde slige Adresser nemlig blot bestaae i at udtale Taknemmelighed for de emanerede Anordninger, vilde de dog i Tiden væsentligen blive Gjentagelser af hvad der forhen var udtalt ved flere Leiligheder og ved foregaaende Forsamlinger; og skulde de indeholde en Kritik af de Grunde, som havde bevæget Hans Majestæt til ikke at tage Hensyn til et eller andet Andragende eller Jndstilling fra Stænderne, da syntes det ikke passende, at Embedsmænd deeltoge heri; thi uagtet Taleren fuldkommen erkjendte, at deres Embedsforhold, saalænge de handle som Stænderdeputerede, ikke bør have nogen Jndflydelse paa den frie Menings Yttring, saa forekom det ham, at didhenhørende Yttringer burde fremsættes under Discussionen og ved Benyttelse af Petitionsretten, men neppe i Form af Adresse, hvori de af Hans Majestæt endelig afgjorte Sager og tagne Beslutninger skulle omhandles. Han maatte derfor stemme for, at der aldeles ingen Takadresse indgaves, hverken nu eller ved Forhandlingernes Slutning.
Jyllandsposten, 1838-06-04
Det beskjærmende Forsyn holde endnu længe sin Haand over Deres Majestæt og give Dem Kraft til at frede omdet Træ, De med saamegen Kjærlighed og Omhu har plantet i Danmarks Have.
Jyllandsposten, 1838-06-04
Provindsialstænderne for Nørre-Jylland, den 28de Mai 1838.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Posten. Naade Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Mandag den 11te Junii. Nr. 24. Maa trykkes. Nielsen.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Hvad faaer man for Jntet her i Verdene Det er lidt. Altsaa, hvorfor skulde en ForligscommisOg skulde det dog være sælsomt om en saadan Præst ikke skulde kunne udledes i 2 eller flere Herreder. En eneste saadan, netop udarbeidet med Hensyn hertil, vilde endog for enhver anden Jkkejurist være et kosteligt Gode. sair anvende en Dag om Ugen, skaffe sig selv Befordring, og følgelig slide paa Heste, Kjøretøi, Klæder, tage en Karl fra sit Arbeide maaskee - og alt dette for lidet meere end Jntet, Noget for Noget, om Venskab skal holdes!" siger Ordsproget; og der er Noget i det. Æren er et uskatteerligt Gode, en god Bevidsthed en endnu større; men den physiske Natur har Krav, som hine mentale Skatte ikke ere istand til at dække. En Arbeider er sin Løn værde; hvorfor da ei en Forligscommissair, Men uden Ordsprog og Almeensatser, Mig forekommer det, at det for Forligscommissairerne bestemte Gebyhr er for lidet, baade for disse og for Yderne. For de Sidste nemlig under den Betragtning: at det aabner en saa lidet bekostelig Vei for Krakilerie og Lykkefristerie, ja derved muligen endog baner Vei for Processer, der ellers vare blevne qvalte i Fødselen. For Hine, da for de fleste mangfoldige Forligdages Pro venne, langt fra ikke kunne erstatte Tid og Tilsættelse. Det tykkes mig derfor i det Hele hensigtsmæssigt og gavnbringende: at der fra Lovgivningens Side udgik et Reglement, der ansatte Gebyhret i Forhold til Sagernes Vigtighed og pecunaire Jnteresse. Saaledes maatte det nu Bestemte vedblive at gjælde som Minimum, og igjennem forskjellige Gradationer Maximum omsættes til det sexdobbelte, eller maaskee endog høiere. Vel vilde langt færre Sager fremkomme paa dette Præliminairforum - og dette var i og for sig selv ønskeligt men Forligscommissairen vilde og spare forholdsmæssige Udgivter og Reiser, og endda faae disse tilstrækkelig betalte. Alle vilde være tjente hermed, undtagen Procuratorer og Dommere; men er dette ikke i Medfør af Jnstitutionens Tendents, Hvad nu Gebyhrernes Bestemmelse angaaer, da burde samme nødvendigviis ikke overlades Commissairerne; men til en høiere, i Controverser for sin egen Deel ikke interesseret Embedsmand, navnligen Amtmanden. Jndkalderen maatte da først for ham fremlægge en skriftlig detailleret Udsigt over Stridsstoffet status controversiæ - og derefter, nemlig i Forhold til Sagens reale Værdie, maatte da det Commissairen tilkommende Gebyhr fastsættes.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Dersom dette, her nu kun løseligt skizzerede Æmne, maatte foranledige skarpere og grundigere Undersøgelse og nøiagtigere Udarbeidelse, da skulde flere end Forfatteren glæde sig over, at disse paa Lykke og Fromme henkastede Vink ikke vare gandske spildte.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Landprang.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Hermed følger Tillægsblad Nr. 3. Af dette Blad udgaaer et No. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Tillægsblad, til Allands, sken.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Mandag den 11te Junii. Nr. 3. Maa trykkes. Nielsen.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Udtog af Forhandlingerne ved Provindsialstænderne for Nørrejylland.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Mødet den 22de Mai. (Fortsat.)
Jyllandsposten, 1838-06-11
Den kongelige Commissarius gav derefter en udførlig Fremstilling af de Motiver, der havde fremkaldt det forelagte Udkast.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Til første Jndstillingspost i Provindsialstændernes Petition. Saavel Øestifternes som Jyllands Provindsialstænder have andraget paa, at en nøiagtig Undersøgelse maatte anstilles om det Forhold, hvori Bygningerne paa Landet have viist sig at staae Fare for Jldsvaade, ved hvilken Undersøgelse de have meent, at der fornemmelig burde tages Hensyn til Kirker og saadanne teglhængte og grundmurede Vaaningshuse, som staae i en vis Afstand fra Bygninger af mindre brandfri Beskaffenhed; de have derhos andraget paa, at derefter et nyt Reglement for Brandforsikkringen maatte udarbeides. Til anden Jndstillingspost.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Provindsialstænderne have dernæst indstillet, at den Capitalfond, som tilhører Brandforsikkringen, ikke længere forøges ved Paalæg paa de assurerede Bygninger, men kun ved det Overskud, som Renterne deraf i heldige Aaringer maatte afgive. Til tredie Jndstillingspost.
Jyllandsposten, 1838-06-11
J Forbindelse med forestaaende Udkast forelagde Commissarius endvidere til Forsamlingens Overveielse, Udkast til en Placat, betræffende en forbedret Jndretning ved Møller til Forebyggelse af Selvantændelse. Dette Udkast lyder saaledes: J enhver Mølle, som herefter bygges, eller erholder en Reparation, hvorved Skalqværnen fornyes, skal Underrenden af Langjernet staae i et Tappeleie af Jern, hvori en Pande af Klokkemetal (Tærnen) ved Skruer, skal kunne indstilles saaledes, at ved Siderne idetmindste bliver en Tommes Spillerum mellem Tærnens og den udvendige Kappes Sider, og at der i Basset anbringes Bakker af Metal og ikke af Træ, samt at Bakkerne ved Qværne, der erholde deres omdreiende Bevægelse ovenfra, saa at Axelen ovenfor Basset endnu har en Understøtning, ligeledes maa være af Metal J enhver Mølle, hvori en saadan Jndretning, som § 1 bestemmer, ikke er anbragt, skal der inden eet Aar fra Dags Dato være anskaffet en hensigtsmæssig Haandsprøitee, der, tilligemed et tilstrækkeligt Forraad Vand, altid bør være tilstede, naar Skalqværnen er i Bevægelse, for at den Mand, som ligeledes altid bør være tilstede, uopholdelig kan slukke den Jld, som ved Frictionen maatte være opstaaet. Det bliver, naar Brandforsikkring tegnes paa en Mølle, saavelsom ved de befalede Brandvisitationer, nøie at paasee, at de ovennævnte Forskrifter iagttages, ligesom det, hvor Jldsvaade i en Mølle har fundet Sted, under det befalede Brandforhør bliver at undersøge, om nogen Overtrædelse af Bestemmelsen i 8 2 er begaaet, i hvilket Tilfælde Virkningen af en saadan Overtrædelse, saavel med Hensyn til Assurancens Udbetaling som med Hensyn til Ansvaret for de i Anordningerne og Brandsikkringen og Brandvæsenet gjeldende Regler.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Efterat det af Forsamlingen var bleven vedtaget, at begge de forelagte Lovudkast skulde prøves af een og samme Committee, og at denne skulde bestaae af som Medlemmer, valgtes hertil med Stemmefleerhed, Procurator Petersen, Kammerjunker Lüttichau, Landvæsenscommissair Wulff, Kammerraad Christensen, og Lauritz Borberg. Mødet den 23de Mai. Den kongelige Commissarius fremlagde et Udkast, til en Anordning, hvorved Forordningen 26de Octbr. 1801 og Placat 14de Decbr. s. A., som angaaer Gjeldsforpligtelser, som indgaaes af Umyndige og Mindreaarige, forandres. Til at afgive Betænkning over det forelagte Lovudkast blev det besluttet at nedsætte en Committee, bestaaende af 3 Medlemmer, og til at danne denne Committee valgtes med Stemmefleerhed; Justitsraad Holm, Overretsprocurator Møller og Justitsraad Estrup. Endvidere blev af den kongelige Commissarius fremlagt et Udkast til en Placat, indeholdende nærmere Bestemmelser om Omløben med Varer. Dette Udkast lyder saaledes: Foruden den Straf af at have de medførte Varer, forbrudte, som Forordningen af 13de Februar 1775 § 4 bestemmer for uberettiget Omløben med Varer og Bissekramhandel, skal den, som giør sig skyldig i denne Forseelse, endvidere ansees med en Mulct fra 5 til 30 Rbd. Sølv første Gang, fra 10 til 60 Rbd. Sølv anden Gang, og saa fremdeles i ethvert GjentagelsesTilfælde dobbelt. Naar Varerne, hvormed Bissekræmmeren anholdes, ere contrabande eller ustemplede stempelpligtige Varer, bliver den Paagjeldende, foruden at ansees med foranførte Straffe, at dømme i Mulct liig de anholdte Varers Værdie. Jøvrigt følger det af sig selv, at Bissekræmmeren ogsaa bliver at ansee efter Anordningerne og Løsgjængerie, forsaavidt disse efter hans øvrige Forhold ere anvendelige paa ham. Sognefogden er pligtig til at vaage over Forbudet mod Bissekramhandelen, og dersom han forsømmer at anholde en ham vitterlig i Sognet værende Bissekræmmer, ansees han med Bøder fra 5 til 10 Rbd.,men dersom han endog paa Opfordring af Toldvæsenet, eller andre, som have anholdt en Bissekræmmer, skulde nægte at yde Assistence til at anholde Bissekræmmeren, og de Varer, som denne handler med, efter Omstændighederne fra 10 til 30 Rbd.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Den Handlende, der holder Omløbere, skal være underkastet de i § 1 bestemte Bøder, foruden at Omløberen selv ansees efter bemeldte §, samt at Varerne i Medhold af samme confiskeres.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Alle Sager angaaende Overtrædelser af denne Anordning blive, i Henhold til den ved Placat fra Vort Cancellie under 30te Januar 1823 bekjendtgjorte allerhøieste Resolution, at behandle politieretsviis, og de i samme fastsatte Bøder tilfalde Politiekassen. For at Jngen skal undskylde sig med Uvidenhed, om de i Forordningen 13de Februar 1775 og nærværende vor Anordning indeholdte Bestemmelser skal en Extract af disse Anordninger bestandig være opslaaet i alle Gjæstgivergaarde, Værts= eller Krohuse paa Landet og i Kjøbstæderne. Til at tage dette Udkast under Overveielse vedtog man at udvælge en Committee, bestaaende af tre Medlemmer, og til at danne denne Committee valgtes derefter med Stemmefleerhed: Landvæsenscommissair Wulff, Justitsraad Estrup og Justitsraad Fielstrup. Den kongelige Commissarius forelagde derpaa et Udkast til en Forordning om Jagten i Danmark. Efterat Forsamlingen var bleven enig om, at dette Udkast skulde underkastes Bedømmelse af en Committee, og at denne skulde bestaae af fem Medlemmer, bleve hertil med Stemmefleerhed valgte: Assessor With, Ritmester Friis, Ole Kirk, Stiftamtmand Rosenørn og Kammerherre Güldencrone.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Fremdeles forelagde den kongelige Commissarius Udkast til en Anordning, indeholdende en nærmere Bestemmelse af Lovens 5318 og Placat 18de Januar Efterat det var vedtaget at lade dette Lovudkast prøve af en af tre Medlemmer bestaaende Committee, bleve med Stemmefleerhed valgte til at udgjøre Committeen Overretsprocutator Møller, Assessor With og Justitsraad Bruun. Endelig forelagde den kongelige Commissarius Forsamlingen et Udkast til en Placat, indeholdende nærmere Bestemmelser angaaende det Sted, der i visse Tilfælde skal ansees som en Trængendes Fødested. Børn, som fødes paa Reiser, skulle, naar Forældrene ere bosiddende, ansees som fødte paa disses Hjemsted. Om slige Børns Fødsel bør derfor strax af Præsten paa Fødestedet skee Anmeldelse for Præsten paa Hjemstedet, for at denne derom kan gjøre behørig Antegnelse i Kirkebogen. Uægte Børn, som fødes af Andre end Omløbere, skulle betragtes som fødte der, hvor Moderen et halvt Aar førend Fødselen havde fast Tjeneste eller stadigt Ophold, og blive som følge deraf strax at overføre i dette Steds Kirkebog. Børn, ægte eller uægte, som fødes af Omvandrende, der intet Hjemsted have, skulle betragtes som fødte der, hvor Moderen, paa den Tid Fødselen skeer, er forsørgelsesberettiget. Til Oplysning herom haver Fattigcommissionen og Politimesteren, strax efter Fødselen, at foranstalte de fornødne Forhører over Moderen og andre Vedkommende optagne, hvilke derefter blive at tilstille Overøvrigheden, som uden Ophold har at foranledige de fornødne Undersøgelser herom, og, naar Spørgsmaalet er afgjort, at tilmelde Sognepræsterne saavel paa det virkelige Fødested, som paa Moderens Forsørgelsested, Resultaterne af samme. Herom bliver da det Fornødne at bemærke i Kirkebogen, hvilket derpaa bliver at tilmelde Overøvrigheden. Som følge heraf blive kun saadanne Børn, hvis Forsørgelsested ei ved foranførste Undersøgelser kan udfindes, at antegne i Kirkebøgerne paa det virkelige Fødested, som i sin Tid forsørgelsesberettigede paa den i Placat 28de Decbr. 1827. bestemte Maade. Til at tage dette Udkast under Overveielse blev det besluttet at nedsætte en af tre Medlemmer bestaaende Committee, og til at danne denne valgtes med Stemmeflerhed Etatsraad Brink-Seidelin, Stiftsprovst Hald og Tobaksfabriqueur Funder. Mødet den 25de Mai. Den 2den Deputerede for Kjøbstædernes 2det Valgdistrict, Justitsraad Borgermester Fleischer, som hidtil havde været forhindret fra at møde i Forsamlingen, var nu tilstede.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Efterat flere af Forsamlingens Medlemmer paa Præsidentens Opfordring havde yttret sig over de Punkter, hvorom han i Mødet den 22de Mai havde udbedet sig Forsamlingens nærmere Beslutning, blev det eenstemmigen vedtaget, at ethvert Forslag fra Mænd udenfor Forsamlingen skulde underkastes en foreløbig Prøvelse af en dertil udnævnt Petitions-Committee, medmindre et af Medlemmerne maatte finde sig beføiet til at erklære et saadant Forslag for sit, i hvilket Fald bemeldte Prøvelse skulde bortfalde; at der skulde sættes en Frist af 4 Uger for dem udenfor Forsamlingen, der ønskede at indgive Forslag, og at denne Frist, efter hvis Udløb intet saadant Forslag uden under særdeles Omstændigheder skulde modtages, vilde blive at regne fra den Dag Forsamlingens Beslutning herom blev bekjendtgjort Tidenden; samt endelig at enhver af de Deputerede, som vilde indgive noget Andragende, burde indlevere dette inden 14 Dage, og at intet Forslag, som indkom senere, vilde blive modtaget medmindre det var af Vigtighed og ikke taalte Opsættelse.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Den kongelige Commissarius forelagde Forsamlingen et Udkast til en Anordning angaaende Straffen for Tyverie, Bedragerie, Falsk og andre dermed beslægtede Forbrydelser. (Fortsættes.)
Jyllandsposten, 1838-06-11
Der klages over at man i Aalborg savner et trykt Regnskab over Skatternes Anvendelse. Saaledes skal det være de fleste af Byens Jndvaanere ubekjendt, hvortil den saakaldte Skillingsskat bruges, ligeledes hvormeget der indkommer i Hundeskat, Og hvorhen disse Penge gaae. Oplysning herom forventes, da man ei kan fortænke vedkommende Skattendere i at disse ønske Regnskab aflagt til nærmere fornødent Eftersyn.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Atter en Pensionist, Efter knap 2 Aars Tjeneste er Postfører Liimskou, en Person paa noget over 30 Aar, afgaaet med 250 Rbd. Pension – om af Svagelighed (e eller ikke – det staaer nu ei omtalt, men saameget vide vi, at vilde een af vores maaskee 50aarige Capitainer i Armeen, efter 2530 Aars troe Tjeneste, søge sin Afsked, da blev hans Pension ikke høiere end bemeldte Postførers. Denne Contrast er heel mærkelig.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Jyllandsposten med Tillægsblad, indeholdende Udtog af Stændertidenden, udgaaer nu ugentlig hver Mandag imod 1 Rbd. Qvartalet.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Nye tiltrædende Subskribenter bedes behageligen at lade sig antegne ved de engang annoncerede Boglader i Landet. De ærede Boghandlere og Andre, som have paataget sig Modtagelsen af Subskriptionen, underrettes herved om, at Redactionen har overdraget Hr. Boghandler Bruun ved den Jessenske Boghandel i Aarhuus at forestaae Regnskabet over Bladets Af- og Tilgang, Distribution, Jncassation, m. m., ligesom der ved Sommerposttouren nu er sørget for Bladets hurtigste Forsendelse.
Jyllandsposten, 1838-06-11
Redactionen.
Jyllandsposten, 1838-06-18
Vore mange brave og retsindige Underembedsmænd, ville dog vel aldrig troe, at det er deres Stand overhovedet jeg vil tillivs. Jngenlunde, ei engang noget enkelt Jndivid af samme. Jeg har en gandske anden Hensigt: at undersøge, og at see Andre undersøge, hvorfor de antydede Abnormiteter have fundet Sted just i denne Embedsklasse meere end i nogen anden. Gaae vi f. Ex. til Amtmændene, der de jure har en langt mere uindskrænket Virkekreds, en større Anledning til Vilkaarlighed, da er en saadan de facto saa sjelden, at jeg i det mindste ingen væsentlig kjender udøvet af nogen Nulevende. Skulde jeg som Grundene hertil antage; ommere Samvittighed eller høiere Æresfølelse? Dette vilde være en Ubillighed mod de dem underordnede Embedsklasser, og almindeligviis en Urimelighed. Hvori stikker altsaa Feilen - om der er nogen, Jkke oprindelig hos Jndividerne, men i Organisationen af deres Embedsvirksomhed. Denne Anskuelse tør vel antages, ogsaa at have foranlediget nysnævnte Communallov.
Jyllandsposten, 1838-06-18
For det første ville vi henvende vor Opmærksomhed paa Embedsmændenes Lønningsmaade. De Overordnede lønnes af Staten, og komme altsaa i denne Henseende ikke i Berørelse med Populationen i det af dem bestyrede District. For dem udelukkes altsaa Muligheden af Kniberie, Pinerie, overdreven Sportulering &c. &c. De underordnede Embedsmænd derimod tage, paa ubetydeligt nær, deres Jndtægter umiddelbart af deres Jurisdictions-Beboere, og denne er derhos ikke saa tydeligt stavileret, at Yderne i alle Tilfælde maaskee kun faa kunne vide hvad de have at erlægge; ja hvad der er endnu sælsommere: Embedsmændene ere ofte ikke visse paa, hvad de have at fordre. Et Beviis herpaa afgiver den ubestridelige Kjendsgierning: at Sportuleringen ikke alene ei er eens i alle Jurisdictioner, men tvertimod saa forskjellig, at Differencen virkelig er forhausende. Vi ville blot her udpege Skiftevæsenet, i hvilket Salairet er temmelig arbitrairt. Og medens vi nu ere komne ind paa dette vide Territorium, ville vi endvidere henpege paa den Raadighed den lange, og længe ucontrollerede Raadighed over fremmed Eiendom, ofte høist betydelig Eiendom, her indrømmes eet eneste Menneske, paa den Fristelse, den Farlighed, det Resico, som dette ene Menneske herved underkastes. Den anden, i det mindste betænkelige, Omstændighed, er Underretsdommernes i solerede Stilling. Overretten er sammensat af flere Meddommere, Høiesteret af endnu flere; men Byfogden, Herredsfogden, Birkefogden, sidder alene paa sit Dommersæde. Han har Jngen ved Siden af sig, der kan deele hans ei alene mulige, men ifølge Jndskrænkelsen af de menneskelige Forstandsevner, ofte stedfindende Eensidighed i Anskuelsen af en Sag, og belyse de ofte vigtige Puncter, som for ham ligge i Skygge. Han har Jngen imod sig, der kan modarbeide hans forudfattede og muligen vrange Meninger; Jngen der kan bekæmpe de Lidenskaber, det Had, den Egennytte, som muligen driver ham ud af Retfærdighedens lige Vei. Jeg tænker vel ikke, at Nogen her skulde minde mig om hans Meddomsmænd - hvem jeg dog heller vil benævne med det mere betydningsfulde Stokkemænd, thi enten disse vare der selv, eller constitituerede deres Stokke, vilde omtrent komme ud paa eet. Udfaldet af en Sag i sidste Jnstants beroer paa dens Behandling i første Jnstants. De høiere Retter have ingen Selvundersøgelse at lægge til Grund for deres Kiendelser; men maa bygge paa den enkelte Underdommer. Han leder alene Vidneforhørerne; han kan i disse muligen lade vigtige Forklaringer upaaagtede; han kan om han ikke er fri for alle hine Lidenskaber, eller ikke stærk nok til at betvinge dem - vildlede, forvirre, imponere Vidnerne, og fra sin høie Standpunkt indvirke skadeligt paa deres Udsagn. Og som han derhos tillige er Skriver - dette Fald finder paa Landet næsten allevegne Sted - da behøves intet vidtløftigt Beviis for at godtgjøre: at det til en Retssags Afgjørelse ei alene kommer an paa hans Dygtighed, men og, ja men endog paa hans Samvittighed; thi for en Embedsmands Dygtighed er hans respective Facultet Borgen, men for Sammes Rigtighed kunne ikke Alverdens Faculteter cavere. (Fortsættes.) Noget og Brandassurancen. (Replik.)¬
Jyllandsposten, 1838-06-18
(Jndsendt.) Næst Tak for Svaret i Aalborg Stiftstidendes 73de No. paa Jndsenderens Asserat i No. 68 næstforhen, Brandassurancen betræffende, hvilket Svar sætter os i Kundskab om, at Selskabet for den indbyrdes Assurance forening for Landbrugere i Aalborg og Hjørring Amt, kan ansees som født, er det en Høflighedspligt, at Jndsenderen først og fremmest spørger, om han tør gratulere, eller om det er for tidligt, Dernæst kan Jndsenderen, ifølge sit Øiemed, ikke undlade at examinere saa smaat de i Svaret, deels udtrykkeligen anførte, deels fjernt antydede, Midler mod svigagtig Assurance under bemeldte Selskab, i hvilken Henseende Jndsenderen maa beklage, at man ikke deraf erfarer, hvori den Control skal bestaae, som Foreningen har vedtaget som Lov. Det er derfor ikke hans Skyld, at han, som med Billighed ikke kan supponere, at Controllen ene skal bestaae i de udtrykkeligen nævnte Sikkerhedsmidler, hvilket vilde være at gaae Selskabet for nær, supplere disse af en lidet paalidelig Kilde, nemlig af Rygtet. Det staaer jo altid i Selskabets Magt, at berigtige det Vrange i Rygtet, hvilket tilvisse ikke vil være dets Fremgang skadeligt.