Aalborg Stiftstidende, 1833-06-04
Ligesom forrige Aar, blev Erindringsfesten og Forordningen af 28de Mai 1831 om Provindsial=Stænders Jndførelse i Danmark i Aar paa denne Dag afholdt paa Skydebanen, hvor et dobbelt saa talrigt Antal Deeltagende af alle Stænder under et Festmaaltid lagde deres Taknemlighed for denne store Velgierning for Dagen paa en Maade, der ligemeget vidnede om de Forhaabninger, der knytte sig til denne Jnstitution og om den Kjerlighed til Kongen, som hiint allerhøieste Tilsagn maatte befæste. Af de, til at have Forsædet ved Festen ved Fleerstemmighed valgte Deeltagere, nemlig dørr. Justitsraad Salicath, Prof. David og Statsraad, Ridder Hvidt, udbragte den første Hans Majestæt Kongens Skaal, efter at have mindet om, hvad Fædrelandet i et halvt Sekel skyldte ham, om hans ædle Egenskaber og Personlighed, og om det skjønne Tilnavn af Folkets Ven, som det forrige Aarhundrede allerede havde givet ham paa Æremindet om en ligesaa velgiørende Lov, og hvilket ved en Række af Velgierninger, men især ved den omhandlede Jnstitution, der skjænkede Folket en Stemme ved Lovgivningen, til enhver Tid havde været en Sandhed. Paa det Ønske, at Landets Velstand maatte kappes med Folkets Kjerlighed om fremdeles at gjøre hans Dage hædrede og lykkelige, istemmede Forsamlingen et Længe leve Kongen, med 3de Gange gientaget Hurra under Kanonernes Løsning. Prof. David, udbragte derpaa Dagens Skaal, der blev indledet med nogle Ord om Jnstitutionens velgjørende Tendents at knytte Baandet mellem Kongen og Folket endnu fastere og oplive AlmeenAanden, samt om den Jnteresse, hvormed især den oplyste Deel af Nationen havde modtaget denne Velgierning af Kongen. Derpaa foresloges Hs. Kongl. Høihed Prinds Christian Frederiks Skaal af Statsraad Hvidt, som paa Høisammes varme Følelse for hvad der er Ædelt og Godt og paa hans Velgierning mod et Broderfolk byggede de Forhaabninger, Fremtiden bør have til Tronarvingen. Derefter udbragtes af forskjellige Tilstedeværende Ønsker for det elskede Fæudreneland; for Intelligentsens Udvikling som Hovedbetingelsen for de materielle Jnteressers Fremskriden; for en blot mod Misbrug betrygget Pressefrihed; for de 4 vigtigste Erhverv kilder: Agerbrug, Kunstflid, Handel og Søfart, samt disses høistmulige Lettelse; for de nationale Dyder, der betrygge og befæste Jnstitutionen, nemlig Besindighed, Samdrægtighed, Frimodighed og utrættelig Iver for Sandhed og Ret; for den almeenelskede og høitagtede Anders Sandøe Ørsted; for de Forfattere, som have skrevet om Stændersagen; for Andreas Peter Bernstorffs Minde, for de forskjellige Stænders Enighed og Samvirken til Landets Vel; og for Høiskolerne i Danmark og Holsten, hvilke, samtlige Ønsker nødte en levende Erkjendelse og Understøttelse af Selskabet, hvis Borgersind var besjælet af Glæde og Munterhed. Festen sluttedes med en Sang, der modtoges med overordentlig bifald, og som fremkaldte gjentagen Hurra for den elskede Konge og for de Forhaabninger, Jnstitutionen vækker, efterat Forsamlingen ved det skjønne Slutningsvers havde reist sig og istemmet: Fro vil vi hilse Dig, Danmarks Mai, J fjerne Sekler staae fast Dit Minde, Din Frugt Du sprede paa Folkets Vei. Om Fyrstens Krone Din Blomst Du vinde Den sidste Draabe: For hvad vi haabe, Det sidste Hurra for Ham vi raabe, Som gav os Dig