Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1818-10-26
Avertissements. Torsdagen den 22 dennes behagede det Forsynet, efter en langvarig Sygdom, at bortkalde til et bedre Liv min retskafne Svigerfader, Rasmus Hendrichsen, forhen Brændeviinsbrænder her i Byen, i sin Alders 70 Aar. Reel var hans Vandel her paa Jorden. Dette Dødsfald bekjendtgjøres herved for fraværende Slægt og Venner. Odense den 23 October 1818. Kirstine Ronlund, J. Roulund. fød Hendrichsen. Udskrivt. af Aanst Herreds ForligelseskommissionsProtokol. Aar 1818 den 17 Septbr. blev en Extra Forligelseskommission for Aanst Herred sat og holdt af Undertegnede, hvor da passerede som følger: No. 372. Hr. A. Haugsted fra Odense og Proprietair Hansen fra Wranderuphaugaard mødte og begjerede: at et imellem dem indgaaet Forlig, saavel henseende til det idag ved Forligelses kommissionen i Særdeleshed, som i Almindelighed ihenseende til alle de mangfoldige Stridigheder, disse Mænd i en Række af Aar have havt med hinanden, maatte blive Protocollen tilført. De erklærede da: at alle de Stridigheder, Processer og i Uenigheder, som de i en saa lang Periode have havt sammen, derom skulle fra idag af ethvert Minde, enhver ubehagelig Erindring, være for evig udslettet. De forsikkrede: at de efter nærmere modent Overlæg havde fattet, det at være det rigtigste, at oprette og for Fremtiden bevare Venskab og god Forstaaelse med hinanden, hvorhos Hr. Haugsted deklarerede og herved høitideligen erkjendte, at alt hvad forhen maatte være passeret mellem ham og Hr. Hansen skulde være aldeles dødt og magtesløst, som om aldeles intet havde været passeret; ligesom han og erklærede, ikke i Fremtiden at ville fremsætte nogen somhelst Fordring, Paastand, Anke, af hvad Navn nævnes kan, til Præjudice for Hr. Hansen, da alle deres Mellem handlinger, alle deres mangfoldige Ventilationer, som til denne Dag have fundet Sted imellem dem, nu i bedste Venskab ere afgjorte, saa at ingen videre Strid eller Uenighed nogensinde fra denne Dag meere kan eller skal finde Sted imellem dem; og ønsker han oprigtigen, at alle de Udladelser, som han formedelst Omstændighederne har seet sig nødsaget at anbringe og fremfør mod Hr. Hansen, maatte fra denne Dag af være aldeles glemte og udslettede af Hr. Hansens Hjerte, da han, som meldt, at deles ingen videre Fordring eller Krav har paa Hr. Hansen, Hr. Proprietair Hansen deklarerede i Anledning heraf: at de var ham en inderlig Glæde, herved at see en evig Ende paa alle deres mangfoldige Stridigheder; at han af et oprigtig Hjerte tilgav ham alle de Krænkelser og Fornærmelser, han havde paaført ham i Fortiden; at han aldeles intet Krav og ingen Fordring har paa Hr. Haugsted, og at han saaledes herved rækker ham en ærlig broderlig dansk Haand, og vil heller ikke fra sin Side nogensinde meere tænke paa det Passerede. De saaledes alt Mellemværende mellem Parterne er aldeles af gjort, sluttet og forligt, bekræftede Parterne dette i alt Venskab indgaaede Forlig med deres Hænders Underskrivt. A. Haugsted. J. Hansen. Datum ut ante. Schouboe. Udskrivtens Rigtighed bevidner: Schouboe. Kolding den 15 Octbr. 1818. Endnu før forestaaende Forlig var indgaaet, troede jeg i Medfør af den i Sagen mellem mig og Hr. Haugsted allernaadigst afsagte Høiesteretsdom, at de mellem os til den Tid værende Tvistigheder skulde været bilagte; men saa tænkte Hangsted ikke, han lod mig indkalde for Aanst Herreds Forligelseskommission, hvor det ovenfor indrykkede Forlig blev be verket. Uagtet Stridighederne mellem mig og Haugsted, paa een nær, ved Domstolene bleve paakjendte til Fordeel for mig kan ikke nægtes samme have kostet mig utallig mange Fortrædeligheder, Uroe, Tids= og Pengespilde, jeg tør derfor haabe, det ikke vil falde det tænkende Publikum besynderligt, at jeg herved offentlig tilstaaer min inderlige Glæde over, nu ved bemeldte Forlig at see alle mulige Tvistigheder, Professer og Uenigheder mellem mig og et Menneske som Haugsted for evig af garte. Saa stor denne min Glæde var, saa besynderlig maatte naturligviis Hr. Haugsteds Avertissement i Hr. Hempels Avis No. 140 forekomme mig, hvor han tillader sig Udtrykke og Opfordringer, man mindst maatte vente af en Mand, med hvem man saa nylig havde indgaaet et Forlig af Jndhold som forestaaende. At han kalder mig Skomager og Violinspiller, anseer jeg for ingen Fornærmelse, da begge Ting til sin Tid have forskaffet mig Fordeele. Jeg tilstaaer, uden derved at rødmes, at jeg een gang har kunne sye Skoe, dermed fortjente jeg Penge; mit Violinspil har bortfjernet mangen ubehagelig Følelse af min Siel, som Hr. Haugsteds Forhold mod mig havde opvakt. Juderlig beklager jeg den, der ikke har lært andet, end Kealespi- og Polskpas, da Fordelene herved ere saa uvisse og indskrænkede, at Kone og Børn ikke til hver Tid dermed kan være tjente. Kuns hans Udladelse om Jøden forekommer mig ærerørig, saasom jeg med samvittighedsfald Overbeviisning kan paastaae, aldrig at have havt andet at gjøre med Mennesker - de høre til hvilken Religionsbekjendelse de ville - end lovligt og godt, og som jeg som ærlig Mand altid har kunnet forsvare. Jeg undseer mig derfor ikke for herved offentligen at yttre: at den der talet eller skriver anderledes om mig, ham anseer jeg for en Løgner, Bagvasker og Æreskjænder, saalænge han bliver Beviset for sit Udsagn skyldig. J øvrigt være det engang alle for sagt: at dette er det første og sidste der nogensinde af mig bliver indrykket i de offentlige Tidender, den Sag angaaende, da vi have andet at foretage end Aviskjævlerier. Vranderuphaugaard den 24 Octbr. 1818. J. Hansen.