Viborger Samler, 1846-06-09
Jndenlandske Efterretninger. Kjøbenhavn. Dr. Sturzenbeckers ved Festen i Egebeksvang udbragte. Trast for Frihed og Lykke paa begge Sider af Sundet der, ifølge Referatet i den berlingske Tidende sluttede med Ønsket om lidt mere Frihed og lidt mindre Smør i Danmark, – har givet Anledning til nogen Strid imellem Bl. Td. og Kbhvnsp., der, som forhen meldt, paastaaer, at Førstnævntes Referat herom er urigtigt. "Fædrelandet anfører nu Dr. Sturzenbeckers Slutningsord saaledes: "Ja, en liten smula mer frihet for den skandinaviska Norden, om an ocks end en liten smula mindre smör i gröten! ty det star dock fast, att, nar alt kommer omkring, ett Folck ikke eger naget dyrbarere an sin fribet, liksom det ar en icke mindre obestridlig sanning, att en nations hela lycka ikke ligger i grötfatet."J denne Tid tales der meget om Kjøbenhavns Befæstning - hedder det blandt Andet i en Skrivelse fra Hovedstaden af 29de Mai, aftrykt i "Dannevirke" – og det lader til, at det ikke vil blive ved den blotte Snak alene. Det er ogsaa en Sag, der maa ligge enhver dansk Mand paa Hjerte, saa længe det er os om at gjøre at være et uafhængigt Folk. Saalænge Kjøbenhavn ikke er anderledes befæstet, end den nu er, staaer Danmark ved Siden af Broderrigerne ligesom Tyr blandt Guderne, med den høire Haand i Fenrisulvens Gab. Ak! i hvor mange Henseender passer ikke denne sørgelige Lignelse paa Danmark. – – Anno 1700 førte Carl den Tolvte sine Helteskarer imod Kjøbenhavn, og Frederik den Fjerde maatte ile med at slutte en for Danmark uforderlagtig Fred, netop fordi Byen ikke var saaledes befæstet, at man kunde vove at udsætte den for en Storm. 1801 afvendtes Faren, fordi man tog os fra en seil Side; havde Nelson kjendt vor Historie, vilde han have vidst, at de Danske aldrig lade sig overvinde tilsøes. 1807 vare Englænderne saa humane, at de rømmede Sjælland igien; hvilket man vel kan forklare sig deraf, at de i Grunden skammede sig ved den Maade, hvorpaa de listede sig over os. Men det ligger ikke saa fjernt at tænke sig en Fiende, der under ingen Vilkaar vilde forlade Sjælland igjen, naar han først havde Kjøbenhavn i sin Magt. Men Kjøbenhavns Beliggenhed er ingenlunde uheldig for en ordentlig befæstning og der behøver dertil ikke at udføres et saadant Kæmpeværk, som hine Fæstningsværker om Paris, men hvad der behøves er Voldenes Udvidelse til Søerne, med bombefaste Kassematter, Frederiksberg Slots Forvandling til et Fort samt Opførelsen af Forter rundt omkring Byen, i tilstrækkelig Afstand, ligesom de findes omkring Paris, forat sikkre Byen for et Bombardement. Kan man ikke paa anden Maade faae Raad til, saaledes at befæste Kjøbenhavn, vil det være sørgeligt, om ikke en National-Subscription kan tilveiebringe det Fornødne til en saa nødvendig Sag. Livet er virkelig dyrt i Kjøbenhavn; alle Fornødenheder ere stegne til en Priis, saa at det endog føles i Middel classen, og maa være i høi Grad trykkende for den arbeidende Classe, end sige for den Fattige. Vel har derværet Meget at bestille for Haandværkerne i forrige Aar, og tegner ligeledes i Aar, men, saavidt os bekiendt, have Haandværksvendene ikke faaet deres Løn forøget, og dog er det ganske umuligt for en Familie at leve af den Sum, hvormed den tarveligt kunde komme ud for nogle Aar tilbage, da alle Livets Fornødenheder ere stegne i det Mindste 50 pCt. 1 Pund spiseligt Smør vil saaledes ikke kunne erholdes under 36 Sk., 1 Pd. Kjød koster 16 Sk. og 1 Pd. Rugbrød 3 1/2 Sk. For Haandværksvenden, der i Gjennemsnit neppe tjener mere end 5 Rbd. om Ugen, og for den simple Arbeider, der maa leve afsine Hænders daglige Gierning, maae disse Priser være fast uoverkommelige, og skal det blive saaledes ved, vil den Tid komme, som man af sørgelig Erfaring længe har kjendt i andre Lande, men som vi hidtil kun have kjendt af Navn i vort velsignede Fædreland, at Kjød, og maaskee Smør med, ville blive Luxus=Artikler paa den fattige Mands Bord. Bonden, der har havt en Række af lykkelige Aar, faaer aarlig Eftergivelse i sine Skatter, Kjøbstadmanden faaer ingen; han maa betale den tunge Consumtion, der haardest rammer den fattige Mand, og som er høiere i Kbhavn end andensteds. Mon ikke Nogen engang vil lofte Stemmen for den fattige Kjøbstad mand? (Loll. Falst. Av.)