JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-03
J Anledning af et Udfald Dagen No. 34. Tusinde Hindringer har Skribenten at kjæmpe imod, naar han vover at angribe herskende Fordomme og at betragte Tingene fra andre Synspuncter, end hans Tidsalder er vant til at see dem. Galilæus hensukkede sit halvfjerdesindstyvende Aar i et mørkt Fængsel, fordi han havde sagt, at Jorden bevægede sig, ja han blev endog tvungen til at afværge sin Mening. Dette er nu engang og har stedse været i alle Lande og paa alle Tider den grandskende Sandhedsvens Lod. Jsær er det hine giftige Jnseeter i Litteraturens Rige, som føle deres egen Usselhed, der søge ved deres Braad at saare enhver Forfatter, hvis Skrivter gjøre endog den mindste Opsigt. Ogsaa Forfatteren af dette Skilderie maatte strax, da han fremkom med det første Rumer, prøve et Angreb af Dagens og Politievennens Udgiver. Det var aabenbar denne Udgiver om at gjøre at opægge de fleste Danske periodiske Skribenter imod ham, fordi han for Spøg havde vovet at kalde Bladet Dagen et Florsblad og at sammenligne det med en Vandbie. Han gik endog videre og søgte i Politievennen paa en egen Maade at denuncere Skilderiet. Hvad, der ikke kunde udrettes skrivtlig, skede paa mange uhørte Maader mundtligen. Man søgte endog at berøve Skilderiets Udgiver den ubetydelige Fortjeneste at være Forfatter deraf, uagtet han troer i en lang Række af Aar at have overbeviist Publicum om, at han ligesaavel som Dagens Udgiver formaaer at sende et taaleligt periodisk Skrivt udi Verden. Men alle saadanne Cabaler vare frugtesløse. Skilderiet fandt Læsere i Hobetal. Dets Forfatter tang og loe. Men han har seet, at det gaaer med Taushed som med Taalmodighed. Den bliver tilsidst misbrugt, og man kan virtelig stundom tie for meget. J det mindste synes følgende Anmeldelse i Dagen No. 34 at bevise det: "J Bladet Kjøbenhavns nyeste Skilderie er indrykket en Afhandling, hvori det saa godt som ønskes, at Kjøbenhavn maatte af Regjeringen skienkes offentlige Horehuse. Det kydske Berlin ansættes som et Mynster for Kjøbenhavn, og vore Forfædre skjeldes for Skinhellige, fordi de ikke have indført disse skjønne Jnstituter. Det er, siger Forfatteren, et langt større Onde, at Liderlighed ofte drager venerisk Syge efter "sig, end det vilde være, at Politiet, med et andet Ord Regjeringen, billigede Skjørlevnet eller Liderlighed 1.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-03
Kjøbenhavns Theater. (Fortsat.)¬ De Herrer Foersom, Frydendahl, Saabye Clausen, Lindgreen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-03
Hr. Foersom har Theatret en meget haabefuld ung Mand, som, naar han vedbliver med samme Jver som hidtil at følge den betraadte Bane, endnu kan blive dets Stolthed. Hos denne Mand beseler sand Konst kjerlighed enhver Rolle, hans Philip i "Johanne Montsaucon, kan tjene til Beviis paa, hvad her er sagt om ham. - Hr. Frydendahl synger en meget tydelig og veløvet Bas, og spiller de comiske Gamle, støiende Officierer og firerede Onkler med megen Held. Hr. Rosings Fag kunde han imidlertid af Egenkjerlighed meget gjerne overlade til denne Skuespiller; i Holbergs Stykker spiller han Tydskernes Roller efter Autorens Mening, men just ikke paa en for denne Nation smigrende Maade. 2) - En ualmindelig Lethed i at memoJeg kan ikke begribe, hvorfor Forfatteren just udmærket her Hr. Frydendahl. Ogsaa de Herrer Lindgreen og Jean spille jo saadanne rere sætter Hr. Saabye istand til at vise sig i et stort Antal forskjellige Roller, hvilket saa meget mindre maa falde ham vanskelige, som hans eget Jeg bestandig stikker frem. Raske, muntre Landsbyknøse, som Peter i Sølvbrylluppet." vilde være hans egentlige Fag, dersom hans Flittighed tillod ham at indskrænke sig dertil. Fremdeles er han ikke sjelden heldig i lunefulde Fremstillinger, som van der Husen i Armod og Høimodighed, og Diethelm i "de 7000 Rdlr.;Med nogen Nøisomhed kunde han altsaa gjerne forskaane Publicum med sin Octavius og Keiser, Wenzel. J Syngespil har han unegtelige Fortjenester; thi her støder han sjelden paa en Rolle udenfor sit Fag. Som Barbeersvend i Doctoren og Apothekeren, ryster han mægtiRoller. Desuden synes den Bebreidelse, at Hr. Frydendahl spiller dem paa en for den Tydske Nation ikke smigrende Maade, neppe at staae her paa sit rette Sted. Det staaer overalt ikke i nogen muelig Skuespillers Magt, at spille sine Roller, i det mindste hos et saa oplyst Folk som det Danske, paa en for Nationer smigrende eller ikke smigrende Maade. Skuespilleren er ikke nogen Nations Censor. gen Tilskuerens Mellemgulv; han er ogsaa meget undet; Figaro vilde han i det mindste give ligesaa godt som Hr. Heger, der ellers sjelden fremtræder i betydeligere Roller. – J eenfoldige Drenges og Skurkes saavelsom i affecterede Smaaherrers Roller vil Hr. Regisseur Clausen ikke lettelig begaae nogen Feil; imidlertid kunde kun stærke Farver give denne fine Mands redelige Ansigtstræk mere theatrask Jllusion. - Hr. Lindgreen, en endnu ung Mand, har et særdeles comiske Genie, og sin Figur og Stemme meget i sin Magt. Han klæder sy taler og spiller stedse saaledes, som det Jndividum, han forestiller, vilde have gjort. Hans Notarius i "Sølvbrylluppet, hans Advocat i Forsoningen, Visiteuren i Jndianerne i Engelland, og flere andre ere veltrufne Skildringer. Ogsaa udenfor sit Fag har han givet Slaven Eros i "Octavial, uden at fordærve Rollen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-03
En stor Volubilitet i Henseende til Tungen udmærket ham i Særdeleshed. De Herrer Knudsen og Gielstrup.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-03
Som Theatrets forgudede Buffo glimrer, især Hr. Knudsen, der kun behøver at lade sig see for at opvække lydelig Latter 1). Dersom han var noget yngre, kunde man med Grund befrygte, at Publicum vilde fordærve ham og forlede ham til caricaturagtige Overdrivelser. Jmidlertid vil dog hans Kammerraad i "Epigrammet, stedse være en Fest for enhver, som er for at lee. Jmellemstunder spiller han ogsaa alvorlige Faderroller, saasom Skolemesteren i "Lyst til at glimre, Jdals Fader i "Herman von Unnal, o. fl.; ogsaa heri er han Publicums Forkjerlighed ikke uværdig. Hans Bestemmelse for det høiere Comiske indrømmer man ham aldrig villigere, end naar man har seet og hørt Hr. Gielstrup, der ved en vis, skjønt stedse med megen Sandhed parret, Nøgenhed i sit Spil har betraadt en ganske egen Vei i Holbergs Combedier. Hvor man endnu har Smag for Haffners Hansvurstiader vil denne Mand gjøre fureur. **) 2) Det er for meget sagt. 2) Hr. Gielstrup skal nu aldeles have forladt det Theater, hvis Publicum han i en Række af Aar temmelig uafbrudt har moret. Mindet om det fortiente bifald, han saa rigelig har høstet, kan tilfulde holde ham skadesløs for de Hr. Due spiller Caricaturroller (?) og fordærver dem ikke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-03
Om nogle Jndividuer, der ikke ilde udføre deres Statistroller, hvoriblandt Hr. Odonnel som Sanger, de Herrer Heinsvig, Kruse og Rungsted som Notarier, Kudske og Tienere, tillader Rummet mig ikke at anføre andet end deres Navne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-03
mange ublide Domme nogle i de senere Aar have fældet over hans Spil. - Oversætteren kan ved denne Leilighed ikke undlade at erindre, at man i Almindelighed er for stræng i sine Domme over Skuespillere. Begynderen fordømmer man ikke sjelden, naar han ikke strax er Mester, og af Mesteren fordrer man, at han skal bestandig blive sig selv lig, uden at overveie, at Tiden - der forvandler Klipper til Støv – efterhaanden ogsaa svækker Konstnerens Lyst og Jver, og med disse det Kraftfulde i hans Spil. En eneste mislykket Rolle er istand til at forspilde alt det bifald, som en Skuespiller ved mange Aars Flid har erhvervet sig. Hans Feil ere bestandig nye, hans Fuldkommenheder glemmes. Desuden gives der vel neppe noget Fag, som enhver Stymper, troer sig mere beføiet til at bedømme, end netop det Dramatiske. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-03
Kjøbenhavnske Nyheder. J Torsdags blev den Svenske Handelsagent Gust meier begravet. Liigskaren bestod af 40 Kareter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-03
En Svensk Dame har sat ham et Hædersminde i Avisen, hvori der blandt andet siges om ham: Regiant utan Spira Högacktad utan Stjørna - Adling utan Anor! (Regent uden Scepter Høiagtet uden Stjerne Ædel udi. Aner!) Fædrenelandet har mistet een af sine bedste Linguister i Theateroversætter Thoorup, som døde den 28 d. M. i sit 54 Aar. Jsær i de levende Sprog besad han ualmindelige Jndsigter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-03
Den Tydske Menighed i Kjøbenhavn faaer nu en ny Psalmebog, som med det første vil forlade Pressen. Hr. J. C. Winther, Candidat i Theologien, agter at udgive en Oversættelse af Athenian Letters (Breve, som ere skrevne af nogle Engelskmænd 173940 og handle om den gamle Verdens Historie, Videnskaber og Konster).¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-03
Hr. Kammerjunker Bruun Neergaard har paa sin Reise i Sverrig f. A. besøgt adskillige vigtige Gruber og leveret en Beskrivelse derover i sine Breve til Hr. Prof. Wad, som findes i Bibliothek for Physik og Medicin. De ere særdeles interessante for enhver Ynder af Mineralogien.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-03
J et af de sidste Hefter af Archenholz's Minerva findes der en Afhandling: om det er baade ligt og lovligt, at nogle eller alle Godseiere i Hertugdømmene Slesvig og Holsteen modsige Jndførelsen af nye Paalæg. J denne Afhandling siges, at det i det mindste i de Danske Stater og i Omegnen er notoriske, at Kongen er, som Hertug i Slesvig og Holsteen, af et meget lidet Antal Godseiere negtet Ret til at sætte de saakaldte adelige Godser i Skat. Disse have den 31 Augusti 1803 indhentet fra Hr. Dr. J. C. Leist - Forfatter af en Lærebog i den Tydske Statsret – en juridisk Betænkning over de i Afhandlingen anførte Spørgsmaale. Deres ældste Privilegier skulle være fra det 15de Aarhundrede, og Hr. Revisor Andersen, skal i sin fortræffelige Samling have en Copie deraf.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-03
J et nylig hertil kommet Hefte af et Tydsk Maanedsskrivt findes en morsom Anecdote om en Svensk Gesandts Audiencetale ved det Franske Hof. Det er bekjendt, at enhver Minister maatte ved sin første Audience holde en Tale i sit Modersmaal, hvad enten Tilhørerne forstode det eller ei. Den anførte Minister begyndte sin meget velstuderede Tale, men kom just uheldigviis til at standse midt i samme. Uden at genere sig i mindste Maade giver han sig nu til at opramse hele Fadervor, og derpaa Troesarticlerne, ledsagede med de sædvanlige Hofgebærder og Complimenter. De omkringstagende Franske, som ikke forstode et eneste Svensk Ord, hørte meget andægtigen paa hans Tale; men hans Følge kunde neppe bare sig for at lee.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-03
Det er fornemmelig med Hensyn til det Kongelige Bibliotheks fortræffelige Ordning, at Hr. Prof. Moldenhaver har faaet Rang med Etatsraader. Bibliotheket har under Hr. Professorens Bestyrelse virkelig opnaaet sin sande Bestemmelse. Det er blevet forvandlet fra en tillukt Frugthauge, hvor Natur og Konst saa at sige vare døde for det hele Publicum, - til en aaben Promenade, hvor enhver efter Behag kan høste og nyde de herligste Frugter. - Hr. Prof. Nyerup vedbliver, under Hr. Prof. Engelstofts Fraværelse, at bestyre Bibliotheket som Bibliothek-Secretair.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-03
Parisiske Efterretninger melde, at General Moreau er bleven arretteret som Medskyldig i den nye Sammensværgelse imod den første Consul. Han skal have staaet i Forbindelse med Pichegru.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-03
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Heckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-05
Nyeste. k. Jlder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-05
Kjøbenhavn. No. 28. Den 5 Martii, 1804. Udgivet og forlagt af J. Werfel. Hurraraab.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-05
Et af de Ord, der i Kjøbenhavn har saa ganske forskjellige og hinanden modsigende bemærkelser, er Ordet Hurra. Naar Pøbelen forfølger en Tyv, saa raaber den Hurra. Naar Drengene pibe efter en beskienket Kjelling, saa raabe de: Hurra. – Naar Parterret vil tilkjendegive en Skuespiller eller Virtuos sit Bifald paa en udmærket Maade, saa raaber det Hurra. – Naar Mængden vil lægge sine patriotiske Følelser lydeligen for Dagen, saa raaber den et Hurra, der skingrer i Luften. - Ty den smører Haserne for at undgaae Forfølgelse. Kjellingen balancerer sig frem, saa godt som hun kan, for at naae sit Hjem. - Skuespilleren eller Virtuosen bukker sig i Støvet, og kan ikke noksom udtrykke sin Glæde over den beviste Ære. - Folkets Yndling putter Hovedet ud af Kareten og takker det med en Smiil for dets patriotiske Følelser. - Hvilke forskjellige og modsatte Virkninger frembringer ikke her dette Ord! Jmidlertid vilde det være at ønske, at man i vore ordrige Tider vilde udfinde flere Ord til offentlig at udtrykke sin Foragt, sin Haan, sit bifald og sin Beundring; thi det er latterligt, at alt dette skal udtrykkes med et eneste saa tvetydigt Ord, - og at det, som en beskienket Kjelling anseer for Skam, skal være en Ære for en meget stor Mand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-05
Forbedringer paa St. Hans Hospital. Anledning af en Afhandling om veneriske Patienter i No. 20 af dette Skilderie har Hr. Jnspecteur Ament meddeelt Udgiveren følgende Efterretning. Ved en Tilbygning, som St. Hans Hospital har faaet i Aaret 1802, er der blevet indrettet flere Pladser for veneriske Patienter. Der haves nu i alt Plads for 89 Personer, nemlig for 30 Mandspersoner og 59 Fruentimmer. Publicum seer heraf, at man med roesværdig Jver arbeider paa at bringe Stiftelsen sin nærværende Bestemmelse nærmere. Udgiveren aflægger her Hr. Jnspecteuren sin forbindtligste Tak for den Efterretning, han har meddeelt ham. Det skulde inderligen glæde ham, dersom flere nidkjere og saakyndige Mænd ved indtræffende Leiligheder vilde meddele ham lignende Oplysninger, der ikke kunde andet end interessere hver Menneskeven og tjene til Beviis paa, hvor meget man i vort Fædreneland bestræber sig for, at afhielpe enhver med Grund paaanket Mangel. Redningsbaade for Skibbrudne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-05
Den allerede længe som Violinspiller hæderlig bekiendte Hr. Dupuy er forrige Vinter bleven antagen med et imod en Fremmed her ganske usædvanligt bifald som anden Concertmester og Tenorsanger. Han indtager sit Publicum ved en særdeles behagelig Stemme og en yndig Methode, og man tilgiver ham derfor gjerne hans Mangel paa theatralsk Behændighed og hans store Ubekiendskab med det Sprog, han spiller i Hans Vovestykke kunde kun lykkes hans frie Væsen. Desuden er det især ham, der beriger det Kjøbenhavnske Theater med de Parisiske Modestykker: "Den lille Matros; de to "Dage; Huuskjøbet; Domherren i Milano"Ponce de Leon; Alexis og andre., For ikke længe siden har Hr. Dupuy produceret en Synge leve, som ved en sonor Tenor, en indtagende Figur og et aandrigt Spil kan gjøre Fordring, paa at naae den første Rang blandt Skuespillere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-05
Af det, der hidtil er sagt, lader der sig lettelig og naturligen uddrage den Slutning, at Balletterne udgjøre den fortrinligste Deel af det herværende Theatermorskab, at den høie Tragedie og det almindelige Lystspil naae den nærmeste Grad af Fuldkommenhed, at det rørende Drama ofte gives her godt og de lette Syngespil taaleligen, men at de store Operaer og de finere Franske Comoedier endnu længe ville blive udenfor det herværende Theaters Horizont.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-05
Den store Ballet Lagertha af Galeotti Jblandt Skuestykkerne staaer den med Chorer blandede Ballet i 5 Acter, Lagertha, i Spidsen. Dens Suiet, som er tagen af Fædrenelandets ældste Historie, skildrer den qvindelige Skinsyges Magt, og den brave Galeotti har udarbeidet samme med megen Flid i Groupperingerne og sit sædvanlige Held i Situationerne. Ogsaa i Baggrunden er ingen enkelt Figurant overflødig eller glemt i Tablequet. Denne Ballet henhører blandt de saakaldte Fødselsdagsstykker, d. e. blandt de glimrende Stykker, som aarligen opføres for første Gang til Kongens Fødselsdag. J udvortes Ziir og Pragt er her altsaa ikke sparet noget; Dragterne ere glimrende og ganske i den ægte Skandinaviske Costume. Enhver Kiender vil sætte Lagerthaved Siden af en Angiolinis, Traffieris, Gojas og Gardels Arbeider. Maatte dog Dansens Muse tillade at sige det samme om Hofdansemester Laurents Sigrid *) Enkelte skjønne Grupper og Detailler findes imidlertid dog ogsaa heri. J 18 Orphelin de la Chine, Afguden paa Ceylon, i Dido og i Semiramig, gjenkjender man La Oversætteren har her ligesom paa et Par andre Steder udeladt nogle alt for haarde Udtryk, som forekom ham ikke at være Konst dommeren saa ganske værdige. Naar Hr. Laurent har componeret i saa mange Aar som Hr. Galeotti, og han da ikke leverer fuldkomnere Arbeider end de, han debuterede med, saa er det Tid at tale om ham i den Tonne, Forfatteren bruger i Originalen. gertha's Fader; Telemak morer i sine enkelte Dele saare meget. J det lettere Genre af den comiske Dans har man blandt andet den Vægelsindede, "Balletmesterens Luner, Fuglefængeren, og en meget heldig Bearbeidelse af det gamle Sujet le diable a quatre (Fanden er løs). Hver Dag maae og skal der danses; man overskylles derfor med pas de deur og Divertissementer; men ogsaa heri udmærker det sig, der er af Galeotti, Bournonville og Schall. Melpone offre de Danske kun sjelden, men ogsaa desmere velvalgt Røgelse. Originaltragedierne Niels Ebbesen og Dyveke kjender ogsaa det Tydske Publicum af Oversættelserne, og det til ikke lettelig finde, at det havde været bedre, om de vare blevne oversatte. Hr. Etatsraad Fallesen, som det Danske Publicum har at takke for adskillige Skuespil, hvilke, som Konstdommerne sige, ikke ere uden Fortjeneste, har dialogiseret den Lasontainiske Fortælling: "Jda v. Toggenborg, og der givet Leilighed til skjønne Roller. Det Hele, Etatsraaden har taget af Lafontaines Fortælling, er en Episode paa nogle Sider. er J øvrigt ere de fleste iblandt de faa Danske Originaler ganske i den nyere Engelske Smag, hvor der formedelst lutter Jndvikling ikke gives nogen Knude. Gulddaasen" og Rosenkjæderne, af Prof. Olufsen have fundet bifald. Leilighedstykker gives her som allevegne kun med en relativ Jnteresse, saaledes f. Ex. "Peters Bryllup, Hjemkomsten" og andre Stykker. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-05
Kjøbenhavnske Nyheder. Den pludselig indløbne Efterretning om den for sine beundringsværdige militaire Talenter
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-05
almindelig agtede General Moreaus Hæftelse er nu Gienstanden for alle Samtaler i Hovedstaden. Paa Værtshusene og alle andre politiske Forsamlingssteder har man nu indladt Graverkarlense Sag til Doms - givet Slip paa Landgangsanstalterne – og sysselsætter sig nu kun med at undersøge den egentlige Beskaffenhed af Sagen angaaende Moreau. Anmelderen troer, at det ikke vil være dette Blads Læsere ukjert, at finde her denne store og mærkelige Begivenhed saaledes fortalt, som man endnu ikke har læst den i noget Danske Blad. – Allerede i September Maaned afvigte Aar kom Georges fra Engelland og gik i Land ved Treport. Han skal derpaa være kommen til Thuilleriernes Pallads, hvor han tog Tjeneste som Brænde bærer, ventende paa det Øieblik, at han kunde finde Bonaparte, hvis Død han havde svoret. Da han engang kastede en Dragt Brænde fra sig, stødte han sig, og holdt, for at lindre Smerten, Haanden paa Underlivet. Huushovmesteren, som just var nærværende, og troede, han havde forløftet sig, vilde ile ham til Hielp, og følte, i det han ligeledes lagde sin Haand paa hans Underliv, at Banditen havde to Pistoler paa sig. Han gjør Allarm, men mangler Mod til at holde paa Georges, som undslipper.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-05
Tydske Efterretninger sige, at H. K. H. Kronprindsen agter til Foraaret igien paa nogle Maaneder at reise til Holsteen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-05
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-09
Nyeste. derie
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-09
Kjøbenhavn. No. 29. Den 9 Martii, 1804. Udgivet og forlagt af J. Werfel. Banquerotter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-09
Banquerotter ere i de nyere Tider i visse Lande blevne en Handelsgreen, og tilkomme uden al Tvivl en Plads i et Blad, der er bestemt til at skildre vor Hovedstads og vor Tidsalders Dyder og Lyder. Aaret 1799 er ligesaa mærkværdigt i Handelens Historie, som Aaret 1801 i Orcanernes Historie. Hele Kjøbmandsstanden truedes, saa at sige, med Ødelæggelse, og mangt et gammelt og solid Handelshuus blev, ligt et Egetræ, der i et heelt Aarhundrede havde trodset Tiden, oprykket med Rod.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-09
Kjøbenhavns Theater.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-09
(Fortsat.) Det Kotzebuske Genie spøger ogsaa her i rundelige Oversættelser; thi her, som allevegne, byde litteraire Moder bifaldets Fordom. Ogsaa "Hussiterne ved Naumburg, ville vi ikke blive forskaanede for. Maaskee spiller man i Helsingøer "Herodes ved Bethlehem." Engang vant til at næres med Oversættelser, vilde det maaskee ligesaa godt lønne Umagen, at vove sig til Schiller og Göthe. Mangt et af deres udødelige Værker vilde ikke medføre saa store Bekostninger som den af det Svenske oversatte Herman von Unna; men rigtig nok vilde de maaskee koste Skuespillerne noget mere Umage. "Erik Eiegod, har en hemmelig, desværre for vanskelig Musik for de herværende Stemmer, og smukke Danse; Duetten imellem Erik og hans usynlige fangne Elskede skal gjøre stor Virkning. "Eropolis, af Kunzen, en fortræffelig Composition, er passende til de Syngeævner, man her disponerer over. Kunde dog den brave, geniale og flittige Kunzen componere for en Billington.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-09
Her eller ingensteds maa man see Holbergs Farcer, og unegtelig maa enhver Udlænding, om end Jeppe paa Bjerget og Barselstuen erindre ham om Wiens Kasperl, finde den Danske Molieres Smudsigheder i det mindste sindrige, og maaskee ønske, at Manden var kommen til Verden istedet for Kotzebue. Efterat Smagen for Farcer var bleven forældet, vovede en vis 1) Wessel ikke uden Lykke igjen at vække den ved sin "Kjerlighed uden Strømper, en Mand, ved hvem man gjerne kan erindre sig Verset: Dans le sac on Scapin Senveloppe On reconait a peine Panteur du Misanthrope. (J den Sæk, som Scapin indhyller sig, gjenkjender man neppe Misanthropens Forfatter). Hermed sluttes da denne Afhandling paa et lidet Stykke nær, der angaaer Skuespilhusets Bygning, og som skal blive leveret i et af de næste Nummere. - Man har endnu ingen posi Ubegribeligt er det hvorledes en Mand af Forfatterens Smag og Sprogkundskab kan tale saaledes om Wessel. Dog - maaskee er det saameget større Ære for Wessel, at man maae være født Dansk og føle Dansk for at skjønne hans comiske Muses sande Værd. - Skade, stor Skade, at Wessel syntes i sine egne Øine - ja maaskee ogsaa i hans Tidsalders – at være født til Bagateller Hos Boileau hedder det: Dans co sac ridicule od Scapin Senveloppe Je ne reconnais plus Pauteur de Misanthrope. - Forfatteren har altsaa husket feil. Nr. tiv Vished om, hvem der er Autor til dette Stykke, - og naar Forfatteren selv ikke ønsker det, vil man neppe erfare hans virkelige Navn. Efter hans Udsigende at dømme er han fremmed i Kjøbenhavn. Vel har en Skribent sagt paa Prent, at han skal være Medlem af det herværende diplomatiske Corps, men saadanne uhjemlede Gisninger fortjene ingen videre Undersøgelse. Det kan overalt være ligegyldigt, hvor og af hvem Afhandlingen er skreven, nok er det, den er udarbeidet med Smag og Sagkundskab, og med en Forkjerlighed for den Danske Nation, som gjør den unavngivne Forfatter dobbelt agtværdig. Skulde han virkelig være den, som Rygtet siger, og som snart forlader Dannemark, saa er det en Mand, der ved sin udmærkede Predilection for alt, hvad der er Danske, har gjort sig værdig til at tælles blandt de værdigste af Fædrenelandets Sønner.