JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-21
Auction over Sveigaard. Den ved foreløbig Bekjendtgjørelse i Aviserne i October Maaned f. A. bebudede Auction over Avlsgaarden. Sveigaard, beliggende i Hads Herred, i Nærheden, af Norsminde Ladeplads, bliver nu herved efter Skifterettens Foranstaltning berammet til Afholdelse følgende Dage: 1ste Gang: Mandagen den 10de Marts næstkommende, 2den – den 17de – 3die - Onsdagen den 26de –De 2 første Auctioner afholdes paa undertegnede Herreders Contoir Formiddagen Kl. 11, og den sidste i selve Gaarden, som skal sælges, bemeldte 26de Marts, Formiddagen Kl. 10. Det bemærkes herved: at Gaarden, som sælges formedelst forrige Eiers O. Schougs Dødsfald, er af Hartkorn, med en tilkjøbt Parcel, 13 Tdr. 1 Skp. 1 Fkr., og har et Areal af 160 Tdr. Land geometrisk Maal. hvoraf 130 Tdr. ere Ager- og Engjorder, Resten er bevoret med ung og velfredet Eege= og Bøgeskov i bedste Grøde. Kirketienden er indkjøbt til Gaarden, hvis Jorder ere iblandt de fortrinlig gode i Hads Herred, og haves Mærgel i Mængde. Paa Gaarden, hvis Udsæd i Efteraaret 1832 var 14 Tdr. Vinterkorn, og i det paafølgende Foraar 25 Tdr. Byg, 37 Tdr. Havre, same 16 Tdr. Kartofler, kan holdes 60 Fæekreaturer og 8 a 10 Heste. Gaardens Bygninger ere velvedligeholdte, og afgive god Beboelse for en Familie udenfor Bondestanden. Den største Deel af Kjøbesummen kan blive staaende i Eiendommen, om hvis Bortsalg bliver afgivet Beslutning den ommeldte 26de Marts, og kan tiltrædes den 1ste Mai d. A. Lysthavende, som ville tage Eiendommen i Øiesyn, kunne bedst overbevise dem om dens Fortrinlighed; den forevises af Hr. Forpagter Gyllich paa Gaarden, hvor, saavelsom og her paa Contoiret de væsentlige Conditioner til Auctionen kunne erfares. Hads & Ring Herreders Contoir, den 20de Februar Lanng, Skifteforvalter i bemeldte Dødsboe. Den til den 24de dennes bestemte Auction over Søren Madsens Gaard paa Aaes Mark i Søevind Sogn, bliver herved efter Reqvirentens Begjæring tilbagekaldet. Woer og Rim Herreders Contoir i Horsens, den Bernth. 20de Februar 1834.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-21
At Hr. Proprietair Leyring til Lundhoff er beskikket som Værge for Hans Pedersen i Tendrupi den fratraadte Værges Sted, bringes herved til offentlig Kundskab. Hads og Ring Herreders Contoir, den 10de Febr. Lanng.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-21
Friste føde Appelsiner ere arriverede hos J. F. H. Rose.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-21
Gode Jagtgeværer ere nylig arriverede. Fr. Cl. Døcker.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-21
Et Partie mig consignerede Jern-Varer &c., overlades mod Contant særdeles billige Fr. Cl. Døcker.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-21
Et Menneste, der har lært Landvæsenet, og desseruden bestyret en ikke ubetydelig Gaard i et Par Aar, hvorfor kan fremlægges Beviser, ønsker sig en Condition som Forvalter enten strax eller til 1ste Mai. Man behager at henvende sig til Hr. Kammerraad Risom i Ørritzlev pr. Horsens.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-21
Et lidet Birketræes Chatol, uden Opsats, nyt eller brugt, ønskes tilkjøbs af Enkemad. Funder. Et vel conserveret Chatol, af Birk-Bøg eller Egetræ, ønskes tilkjøbs. Adressekontoiret anviser. Viby Præstegaardssmark er bortforpagtet.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-21
Redigeres, trykkes og udgives 4 Gange ugentlig af Overkrigscommissair A. F. Elmquist.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
No. 31. den 22 Februar. Løverdagen. med Brevposterne. Den til Forsendelse. alene privilegerede Kongelig allernaadigst Stifts-Tidende. Aarhuus
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
Blandinger. For New Orleans har det sidste Aar været ret et Ulykkes=Aar. Først huserede Cholera der saa frygteligt, at der allene var død henved 900 unge Mennesker mellem 18 og 25 Aar. Og i Slutningen af Aaret vare ikke mindre end 5 Dampskibe derfra enten sjunkne eller opbrændte, og deriblandt et med 500 Baller Bomuld, 90 Fade Sukker, 50000 Dollars i rede Penge, og mange Passagerer, af hvilke nogle og Tredive mistede Livet.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
J det brittiske Underhuus forefaldt der nylig (5te Febr.) et Optrin som hører til de sjeldne i Repræsentantkamrenes Annaler. J Anledning af Urolighederne i Jrland havde Ministeren Lord Althorp ladet nogle Ord falde om, at et vist irlandsk Parlamentsmedlem tordnede offentligt mod den irske Tvang bill, men under fire Øine opfordrede han Ministrene til at drive den igjennem. Derover blev en stor Hurlumhei, alle Jrlændere reiste sig og spurgte: "Er det mig, De mener?" Det samme gjorde ogsaa Advokaten Hr. Sheil, hvortil Ministeren svarte: "Just Dem!" Da reiste sig en frygtelig Allarm, S. erklærte Ministerens Beskyldninger for en skjændig Løgn, og udfordrede ham. Men A. erklærte, at han ikke modtog hans Udfordring. Jngen af dem vilde underkaste sig Husets Dom i Sagen. Da blev der beslutet, ifølge ældgamle Parlamentsvedtægter, at de Begge skulde arresteres, indtil de underkastede sig. Og dette skete virkelig: baade Ministeren og Advocaten maatte afsted med Retsbetjenterne. Men det varede ikke længe saa traadte Ministeren Stanlay ind og meldte, at hans Collega var villig til at forsage alle fjendtlige Forholdsregler, og dermed slap Lord Althorp da ind igjen i Salen, og satte sig paa sin Plads. Kort efter kom ogsaa en Melding fra Hr. S. at han vilde føie sig efter Husets Villie; han slap da ligeledes ind, og dermed endtes Komoedien.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
Det er bekjendt, at der i Engelland endnu existerer den fra ældgammel Tid arvede Skik, at en Mand, naar han ikke er tilfreds med sin Kone, kan sælge hende, naar han fører hende hen paa offentligt Torv, med en Strikke om Halsen. Optrin af denne Art høre vel nu til de sjeldnere, men de forekomme dog. Et af de nyeste er følgende: J Carlisle kom nylig Joseph Thompsom paa Torvet med sin Kone, hvem han havde bundet en Kobbelrem om Halsen, og falbød hende paa følgende Maade: "Mylords og Gentlemen, Her er min Kone, Jeg anbefaler hende til Deres Opmærksomhed. Hun er til Tjeneste for Den der gjør det høieste Bud, Hun ønsker at være af med mig, og derfor vil jeg være hende qvit. Hun har mange gode Egenskaber, som f. Ex. hun kan koge, bage og stryge, men hun har ogsaa mange slette, f.Ex. hun læser Romaner, kan lee og græde naar hun vil, o. s. v. Rul Alle hendes Dyder og Udyder, og hendes, som De seer, ikke ufordeelagtige Skabelon ovenikjøbet, for 50 Shilling. Hvem byder!" - Konen var 22 Aar gammel, og saae frisk og rask ud.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
En pensioneret Officeer kjøbte hende for 20 Shilling og en newfoundlandsk Hund, tog hende derpaa hjem til sig, og hun holder nu Huus for ham.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
Den 6te Decbr. f. A. foregik i Dublin, paa offentligt Torv, en mærkelig Duel imellem to Koner, der længe havde været skinsyge paa hinanden. Jen heftig Ordstrid, som havde fundet Sted omtrent en Maaned iforveien, havde den Ene givet den Anden et Øresigen, og dette havde fremkaldt Udfordringen. Duellen var alvorlig nok, thi den Ene fik et 4 Tommer dybt Stik i Brystet og døde kort efter. Den Anden blev anklaget for Retten; men da hendes Defensor beviiste, at Duel Mandatet ikke angik Fruentimmer, blev hun af de Eedsvorne frikiendt.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
J York opvækker en dertil ankommen, som Matros klædt Mand, stor Opsigt ved en Reisemaskine, som han selv kalder den, af hans egen Opfindelse. En Ring, der netopper stor nok til at indeslutte den Reisendes Person, omgiver Midten af Livet, fra begge Siderne paa Ringen gaaer to horizontale Stænger, paa hvilke et Par lette Hjul af omtr. 6 Fods Gjennemsnit ere befæstede; et Par korte, ligesom Ringen, udstoppede Krykker ere anbragte for at understøtte Armene, Legemet selv hæves kun saameget fra Jorden at Fødderne kunne berøre denne for at sætte Maskinen i Bevægelse. Den hele Maskine sættes i Gang ved en Stang, hvorpaa Hænderne hvile, og med denne simple Jndretning kan man, som Opfinderen forsikkrer, tilbagelægge paa en middelmaadig Landevei 9 engelske Miil i en Time. Han var saa over i sine Bevægelser, at han med største Lethed, efter Behag, kunde vende og standse Maskinen.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
(Pastor Faber i Aalborg bekjendtgjør nu, at en lignende Maskine er under Arbeide der i Byen, og ventes saaledes færdig, at Eieren vil sidst i April foretage en Reise dermed.) Den Mængde Silke, der aarligen forbruges i Engelland, beløber sig til fire Millioner Pund, til hvis Fremavling udfordres Myriader af Silkeorme. Fjorten Tusinde Millioner levende Skabninger de aarligen, for at forsyne blot denne Plet af Jorden med ovennævnte Luxusartikel. Men endnu mere maa man studse, naar man kaster sit Blik paa China, og betragter den tætte Befolkning i dette store Rige, hvis Jndvaanere, lige fra Keiseren ned til Landmanden i sin Uusle Hytte, bruge Silke til deres Klædninger. Men Jndbildningskraften forvirres gandske, naar man tænker paa den talløse Mængde af Silkeorme, der fordres, for at levere den hele civiliserede Verden det aarlige Behov af Silke.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
J Handels- og Jndustrie-Tidenden læses en Beretning om de engelske Handelskibes nuværende Tilstand, der viser, hvilket skjændigt Spilfægterie der drives med Søe=Assurancen, da Skibene bygges for at sælges og strande. Hvor afskyeligt, hvis det blot var halvt sandt, at over Halvdelen af Skibbruddene og det deraf opstaaede Tab af Varer er en Følge af Assurancesystemet, som er en af de uretfærdigste af de Skatter, der til Fordeel for Parterne skjæles ud af Publikums Lommer, og en riig Kilde til Meeneed, Bedragerie, Røverie, samt Besætningers og Passagerers Mord og Drab i det Store.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
J Paris maatte for nylig to Ægtefæller skilles ad, fordi de – Begge fandtes at være Fruentimmer, Konen var en sextenaarig riig Pige, og Manden en treogtyveaarig Syjomfru, der havde forsøgt dette Bedragerie for at skaffe sig den Yngres Penge.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
En vis Vicomte Melignan, forhenværende Lieutenant i fransk, senere Oberst i spansk Tjeneste, er i denne Tid i Paris, bleven dømt for Fabricationen, af falske engelske Banknoter til et Beløb af 800,000 Fr. Da han hørte, at En af hans Haandlangere var arresteret, og en Anden rømt sin Vei, angav han sig selv for Jndenrigsministeren; dog med den Erklæring: at han rigtignok havde forfærdiget falske engelske Banknoter, men at det ikke var skeet med hans Villie, at de vare blevne udgivne. Hans Hensigt havde blot været, dermed at ville tjene hans Fædreland, i Tilfælde at det skulde komme i Krig med Engelland; thi den engelske Regjering havde jo i Revolutionstiden ikke undseet sig ved at eftergjøre Assignater og derved tvungen Frankrig til en Bankerot, og selv Napoleon havde under sidste Krig taal at der var bleven fabrikeret falske engelske Banknoter. (Messager gjendriver dette.) De Eedsvorne dømte Vicomten og hans Medskyldige til 6 Aars Fængselstraf, dog at Førstnævnte forinden skulde udstilles i Gabestokken.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
J 3 Aar har Romernes største Glæde: Karnevalet med Masker, som pleier at vare i 8 Dage, været dem forbudt, hvorover de har været meget misfornøiede. J Aar har Paven tilladt det igjen, men af Forsigtighed, inden samme tog sin Begyndelse, indespærret en heel Deel Personer, der intet videre have de forbrudt, end at de vare den pavelige Regjering mistænkelige.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
En Onkel til Hertuginden af Berrys Mand, Grev Lucchest-Palli, er den 26de f. M. bleven formælet i Mailand med Signora Rodi, første Sangerinde ved della Scala=Theatret, der saaledes er blevet Hertugindens Tante.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
Det er et Phænomen af en gandske særegen Art saaledes skrives fra Aachen - at mange Ulve lade sig see paa Landet, især i Kredsen Malmedy. Ellers pleiede disse Rovdyr kun at forlade deres Smuthuller i den stærkeste Kulde, men siden omtrent 6 Uger, have de viist sig saa hyppigt, at man har været nødsaget til at foranstalte Klapjagter efter dem. Endnu for kort Tid siden bleve, i Nærheden af Malmedy, Geder og Hunde bortslæbte og sønderrevne af disse Dyr.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
J begge de sidste Maaneder af forrige Aar har man i Kredsen Malmed fældet allene 7 gamle Ulve.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
Fra Gøttingen skrives Følgende: "Den vedholdende varme foraarsagtige Vinter yttrer sin Jndflydelse saavel paa Vegetationen som paa Dyrerigets Vintersoveres Søvn, f. Ex. den store og lille Flagermuus &c. (Jlderen var indtil nu blot ufuldkommen) Saadanne Fugle, der almindeligviis tilbringe Vinteren her, især Toplærken, sjeldne Vandfugle, og flere andre, saae vi ikke, imedens mange Fugle, der pleie at ankomme her sildigere, f. Ex. Lærkerne, de hvide Bækstillidser, allerede nu have ladet sig see, vore Kilder og Bække frembyde allerede et saadant Udseende, at vi fristes til at troe og henflyttede i Marts og April, thi hine vrimle af Vandsnegle, Vandbiller, og indeholde selv adskillige Jnfusionsdyr. Dersom slige Dyrs tidlige Atterkomst staaer i Forbindelse med det nuværende milde Veirligt, da berettiger deres travle Liv, og i Særdeleshed, at Forplantningsdristens Betring allerede nu spores hos mange af dem, os til det Haab, at vi ikke have nogen vedholdende, altsaa heller ikke nogen stræng Frost at frygte."J en Skrivelse fra Bøsenhof af 30te Jan. gjer Hr. Bøse følgende Skildring af det hannoverske "Sietland: "Mere end 600 Huse have i allerede en Uge staaet under Vand; den hele Egn paa 2 Qvadratmile er forvandlet til en Søe, skummende bryder Bølgen sig mod de lette Vaaninger; den Syge, Barselqvinden, den bekymrede Huusfader tilbringe Natten søvnløse, de haabe, at Leervæggene ville modstaae Voverne; forgiæves, de bryde ind Det Stillads, paa hvilket Familien opreiste det ofte eneste Leie, vorder omkastet tilligemed alt Huusgeraad, Lyset slukkes, Rotter og Muus, der ellers flyede Menneskene, søge nu Beskyttelse hos dem. Man tænke sig den Dødsyge, den diende Glut i denne Stilling. Hvor er Lægen, den lindrende eller hielpende Medicin, Selv om Dagen afbryder Stormen Kommunicationen ved de lette Baade. Saaledes leve nu 3000 Mennesker. Og hvilken Udsigt byder Fremtiden dem. Om endog Egnen for største Delen bestaaer af Enge gaaer dog ogsaa megen Vintersæd til Grunde, saavel for denne Egn, som i Særdeleshed for de Districter, der ligge i Nærheden af Høilandet. Da ingen Frost indfinder sig, saa er Udsigten til en Udsæd af Sommerkorn, hvorpaa Alt beroer i "Sietlandet, aldeles forsvundet, thi der existerer ingen Vandafledning, der fortjener dette Navn. Levy Philipsen i Hamborg har gjort Fallit, og sidder arresteret.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
Elben er i disse Dage saa fuld af Driviis, at ingen Skibe vove sig ud eller ind til Hamborg.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
Dersom følgende Middel, der findes omtalt i en holsteensk Avis, holder Stik, saa ville Mange glæde sig dertil: "Det sikkreste Middel til at fordrive Rotte og Muus. Man lægger en Lax, dyppet i Terpentinolie, i de Kroge, hvor disse Dyr opholde sig, og man kan være vis paa, at Rotter og Muus i 5 a 6 Aar ikke komme igjen, om man endog satte de rareste og bedste Lækkerbidskener for dem."
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
Hos en Bager i Malme tildrog sig den 10de Februar følgende sørgelige Hændelse: En Svend og en Dreng, som efter endt Arbeide begave sig til deres Sovekammer, medtoge, for at opvarme Kammeret, en Kobberpande fyldt med glødende Kul, som de satte paa Gulvet. Strax efter Midnat kom en anden Dreng, der længere havde været sysselsat med Arbeide, og nu skulde gaae til Hvile, op paa Kammeret; men mærkede, efter at han havde lagt sig, at hans Kammerat slet ikke rørte sig, hvorfor han lyttede efter hans Aandedræt og rørte ved hans Bryst; men det bevægede sig ikke. Han tilte nu med at kalde paa en af Husets Karle, som strax indfandt sig med Lys: Svenden laae med den halve Krop udenfor Sengen, og Drengen i samme Stilling som han havde begivet sig til Hvile; men Begge vare døde af Kuldampen. Læger bleve strax tilkaldte; men deres Forsøg paa at kalde dem til Live vare frugtesløse.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
Ved Norges Høiesteret er Stifts-Overrettens Dom i Christiansand stadfæstet, hvorved en over hundrede Aar gammel Enke, Marie Nielsdatter i Christiansand, er dømt til to Maaneders Tugthuusstraf, fordi hun ikke kunde legitimere Besiddelsen af et staalet Lommeuhr. Retten havde gjort sig Umage for at finde en Undskyldning i Alderdoms Svaghed; men Lægens Erklæring var hende ikke gunstig. Natten imellem den 23de og 24de f. M. slog Lynilden, midt under et frygteligt Uveir, ned i Taarnet paa Vigedals Hovedkirke ved Stavanger i Norge. Efter aldeles at have splintret dette, hvorved Masten i Taarnet forkulledes og Hanken paa den største Klokke smeltede, gik Lynet i flere Retninger, deels udvendig deels indvendig, ned i Kirkens Skib, hvor det sprængte flere af Vinduerne, oprodede Gulvet, og tilsidst brød Muren ud i dens nordlige Ende. Kirken blev saagodtsom aldeles ødelagt, og maa i Bund og Grund nedrives. Det er mærkeligt, at det allerede er 3die Gang denne Kirke paa forskjellige Maader saaledes har været udsat for Elementernes Rasen. Første Gang brød Elven Kirkegaarden ud, hvorved Kirken omstyrtedes; senere, faa Aar efter at den atter var opbygget, blæste en Storm den omkuld, og nu sidste Gang havde den upaatvivlelig brændt af, dersom ikke Uveiret, som paa samme Tid drog over den, havde slukket Jlden, som brændte klart i Taarnet.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
J Stavanger har man i Januar Maaned gjort en ypperlig Sildefangst. Man havde allerede indsaltet over 50,000 Tønder.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
J Hamborgeravisen "Børsenhalle læses følgende Redactionen tilstillede Bekjendtgjørelse, hvis Optagelse den har troet at være Upartiskheden skyldig: "Til Berigtigelse af en i Børsenhalle af 8de Octbr. f. A. optaget Annonce om de forhen i Jylland bosatte Kjøbmænd, Mussmann & Schwedler, tjener herved den simple historiske Bemærkning: at M. & S. gjentagne Gange men forgiæves have tilbudt at stille sig til Undersøgelse i Danmark, naar dette vilde overlevere dem igien til deres retmæssige Dommere, samt at Undertegnede derpaa, idet han søgte Beskyttelse i sit Fødeland, ligeledes tilbød, her at underkaste sig en Undersøgelse, naar man vilde love, ikke at udlevere ham; men at han først har fundet den attraaede Beskyttelse i Sachsen, hvor han nu, uden at være anklaget for nogen ny Forseelse, med Rolighed seer Udfaldet af den sextenaarige Retssag imøde. Carl Gottlob Schwedler."
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
Historiske Tilbageblik.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
Algiers Erobring. Den egentlige Anledning til de Franskes Expedition til Algier og Occupation af denne Røverstat, hvis Følger saavel med Hensyn til Kultur som i politisk Henseende, torde være af uberegnelig Vigtighed, er neppe almindelig bekiendt. Man maa gaae tilbage til Slutningen af forrige Aarhundrede, forat finde den.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
J Aarene 1793 og 94 herskede der Dyrtid i Frankrig. Europa var saa fjendtligt stemt imod Franskmændene, at det tilskyndet af Pitt, fattede den Jdee, at ville udhungre dem. Franskmændene loe, og hentede Korn fra den ligeoverfor liggende africanske Kyst.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
En Jøde, ved Navn Nathan Bakke, havde overtaget en Mæglers partes ved Handelen; men fik ikke de Penge, der vare accorderede, og betalte følgelig heller ikke Sælgerne. Først i Aaret 1829 lykkedes det ham at erholde de store Summer, til Beløb omtrent halvanden Million Species, som den franske Regjering var bleven ham skyldig. Men Kjøbmændene i Algier fik endda Jntet af ham. Han havde imidlertid nedsat sig paa fransk Gebeet, og her døde han Deyen af Algier, til hvem Kjøbmændene klagede, fordrede nu, at Frankrig enten skulde betale Kornet nok engang, eller udlevere ham Bedragerens Søn. Paa det første Alternativ vilde den franske Regjering naturligviis ikke indlade sig; det sidste kunde den, efter de europæiske Retsbegreber, ikke gjøre. Deyen fik til Svar, at han maatte indklage Sagen for Domstolene. Jstedetfor at gaae denne Vei, gav han den franske Consul et Øresigen. - Følgerne af dette ere noksom bekjendte – og det er saaledes paa Grund af Dyrtiden i Frankrig 1793 – Forbudet mod Kornindførsel til Frankrig en Jødes Bedragerie - og den opbragte Deys Øresigen at Afrikas Nordkyst gaaer en (R. f. M.) ny Aera imøde. Gustav den Fjerdes Varsler.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
J 8de Bind af Ludvig den Attendes Memoirer fortælles i Anledning af et Besøg, som den dethroniserede Gustav Adolph den Fjerde aflagde hos Ludvig den Attende, kortelig følgende: Kongen af Sverrig tilstod for mig, under en af vore fortrolige Samtaler, at man ei skulde have overrumplet ham, hvis han havde fæstet Liid til et Forvarsel, han havde havt nogle Dage for Sammensværgelsen udbrød imod ham. Han befandt sig nemlig i en af Salene i sine Gemakker, der var smykket med Buster af flere af hans kongelige Forfædre, og blandt disse ogsaa med Gustav Vasas, med den kongelige Krone paa Hovedet. Kongen betragtede denne store Mands Buste, da han pludselig saae Blomsterziraterne paa Diademet falde ned paa Gulvet, som om de vare slagne af med en Hammer. Gustav den Fjerde troede endogsaa at høre dem falde. Han faldt i Forundring derover, men troede snart, at Kronen maatte være beskadiget ved en Tjeners Uforsigtighed og repareret saa slet, at den var gaaet fra hinanden af sig selv. Næste Dag gjennembladede han med sin ældste Søn en Bog, hvori alle svenske Monarker vare afbildede, og fandt, at Gustav Vasas Portrait var revet ud. Man hittede det i en liden Kiste af Jbentræ, der, ifølge et Sagn, havde tilhørt hiin Fyrste, og der i Formen lignede en Liigkiste."– "Alt dette, tilføiede Gustav Adolph. kydede klart nok paa, at Sverrigs gamle Dynasti nærmede sig sit Endeligt. Jeg vilde maaskee have skjænket Sagen større Opmærksomhed, men man ringeagter slige Tegn; man vil give et Beviis paa Aandstyrke, og bortviser saaledes Himmelens Advarsler. Gustav Adolph – tilføier Ludvig den Attende, havde maaskee Ret. Jeg er heller ikke meget lettroende, og dog har jeg modtaget saa mange særegne Tegn paa guddommelig Bistand, at jeg hartad tøier, der gives Ahnelser, som komme fra Himlen. (S. Bl.)
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
Napoleons Generaler.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-02-22
Jndsendt. Rechenexemple. Unbezweifelt musten die Kirchhöfe, men ihre Bente nicht endlich, at Atome, dem Luft und Lichtkreise zusiele, sich bald hoch uder ihre Kirchthurme erheben. Es sollen nun seit Erschaffung der Welt, also seit 5801 Jahren, so viele Menschen auf Erden gelebt haben, wie des Festland, wenn alles urbare Land als cultivirt gedacht wird, ernähren komnte. Als feststehendes Maximum wird die Zahl von acht tansend Millionen angenommen. Diese Menschen zahl søll underandert, durch 3 pro Cent ihrlichen Ab- und Zugang, fortbestanden haben und serner fortbesten; die Erdoberflache soll zu 9 Millionen Quadratmeilen angenommeseyn, davon jedem Menschen, der hienieden wandeelte, oder det da lebt, 3 Quadratellen reservirt sind. Der Zapsen zum Bauch der Erde soll nun einst sich offnen, und alle Meer und Gewasser ablausen, und barin, als Co. den zehntausende sten Theil des cubischen Jnhalts der Kugel, eine kleine Putzbilden; die ganze Oberflache der Erde aber soll nur eine grune Matte, eine blumenreiche Wiese seyn; sodann soller die Elemente kreisen, die Gräber wiederkauen, und die zerstraueten Atome, menschlicher Korper, durch allmachtige Hauch belebt, sich wiederum zu fruhere Gestalten sammen, und Kopf an Kopf, uber den ganzen Erdkreis, verbreite seyn. - Frage: wie lange mus darnach die Erde stehn, um das Bild zurealiseren, das die ganze Erdoberflachemit einer knienden, zu Gott emporblickenden, Menschenmenge, angefullt sey Walther Realskolernes Jubilæum. Schnepsenthal.