Ribe Stifts Adresseaviser, 1832-12-21
Hollandsk-belgiske Anliggender. Man har Efterretninger fra Antverpen indtil d. 12te; den Gang var endnu intet Afgjørende skeet. Franskmændene udvidede bestandig deres Angrebsværker, nærmede sig mere og mere til Citadellet og indsluttede dette tættere og tættere; hvorved de bleve begunstigede af flere Dages taaget Veir. Lunetten St. Laurent var endnu i de Beleiredes Hænder, skjønt der d. 10de foretoges et heftigt Angreb paa den, hvilket imidlertid, efter de Franskes Beretninger, blot skeete, for at lede Fiendens Opmærksomhed didhen, medens man paa andre Punkter foretog vigtige Arbeider. Lunetten var afskaaren fra Citadellet; men dens 5000 Md. stærke Besætning syntes dog ikke at have tabt Modet. I Citadellet stod kun Kirken og nogle faa Bygninger; alt det Øvrige var afbrændt, og efter en Deserteurs Udsagn, vare Soldaterne sammentrængte i usunde Casematter, ihvilke allerede en Bombe var indtrængt og havde gjort 10 a 12 Mand udygtige til Kampen. Deserteurer havde ligeledes udsagt, at en Deel Levnetsmidler var fortæret ved Branden, at Besætningen begyndte at blive forsagt, at Chasse ikke længere lod sig see, og at han formodentlig, naar der først blev skudt Bresche, vilde Capitulere. J Antverpen troede man, at Marskalken, som i de sidste Dage laae syg, vilde selv da bevilge General Chasse en meget ærefuld Capitulation, for at svare det Mennesketad, som en Storm vilde medføre. Paa Citadellets Jld var Besætningens foregivne Forsagthed ikke at mærke; thi den fortsattes med stor Heftighed, og skjønt Marskal Gerard i en Skrivelse til Krigsministeren i Paris yttrer, det Haab, snart at naae Maalet, lægger han dog til, at han, da Fienden allevegne giør al den Modstand, som kan gjøres, ikke er istand til forud at bestemme det sandsynlige Tidspunkt til Citadellets Jndtagelse. Sagernes sande Tilstand er det ikke let at bedømme, da Antverpen og Berchem ere de eneste Kilder, hvorfra Efterretningerne udstrømme, og saa udførlige, som disse ere i at berette de franske Værkers Fremgang, ligesaa ordknappe ere de igjen, naar Spørgsmaalet et om Virkningerne af Citadellets Jld. Almingelige og ubestemte Yttringer, saasom, at Hollænderne nu træffe vissere, da Afstanden er kortere, eller, at man een Nat har havt flere Saarede end en anden, give ikke synderlig Oplysning; og naar til andre Tider en stor Nøiagtighed affecteres, og det f. Ex. fortælles, at den 11te bleve i Batteriet E 2 Md. saarede, er man endda lige klog. Den Brusseler Lynx gjør i denne Anledning nogle bidende bemærkninger. Hertugen af Nemours", siger den blandt Andet, "faaer lidt Snavs paa sine Buxer, strax skriver man en Bullettin derom. Paa samme Tid tager en Kanonkugle Hovederne af et Par Kanonerere; men det taler man ikke et Ordom." Samme Blad er overhovedet meget bittert i sine Udladelser. "Marskal Gerard", siger det, "foreholder i sin Skrivelse Gen. Chasse, at Privateiendom (Staden Antwerpen) ikke bør lide for Beleringens Skyld, og til samme Tid kaprer en engelsk og fransk Flaade de hollandske Koffardiskibe -er det doctrinær Logik," En uhyre Mørser, som er støbt i Lüttich, for at bruges ved Beleiringen, og koster Kugler af et Par Fods Diameter, kalder Lyuxen, den trojanske Hest. - Kong Leopold besøgte d. 9de atter de franske Batterier og benaadede en fransk Soldat, som havde mistet en Arm og et Been med Leopoldsordenen, hvilket har gjort et meget gunstigt Jndtryk paa Franskmændene. Hs. Majest. udsatte sig ved denne Leilighed saameget, at han kun var 40 Skridt fra Hollænderne, over hvis Paaklædning han gjorde bemærkninger, som nøiagtig ere opskrevne. Ligeledes fortæller det udførlig, hvorledes Hertugen af Orleans i 1/2 Time, staaende, og med stor Koldblodighed, underholdt sig med de franske Soldater, medens Kuglerne ved dem om Ørerne, og derhos sagde til nogle, som uvilkaarlig bukkede: "Væter rolige, mine Venner, Hollænderne skyde for høit, J see jo jeg er høiere end J, og de træffe mig dog ikke. Af mere Betydenhed er, hvad der mældes om Kong Leopold og de franske Prindsers menneskekjærlige Omhu for de Saarede og Syge. - Skjønt Fredsforsikkringerne endnu ere de almindeligste, mangler det dog ikke ganske paa krigerske Udsigter. J Strasburg vil man vide, at siden Alliancen med Engelland blive Krigstankerne mere og mere fremberskende i Tuilleriernes Cabinet; ja, at dette endog, klogt beregnende, har havt den Hensigt med at besætte Ancona, at gjøre denne Stad, i Tilfælde af Krig, til en vigtig Vaabenplads hvorhen der, efter nogle Beretninger, Tid efter anden skal være sendt Vaabenforraad til et Corps af 60,000 Mand. Om dette i sin fulde Udstrækning er sandt, omtvivles; men, hedder det, saameget er vist, at fra Regjeringen er til Præfecturet indløben en Opfordring, til at drive saa meget, som muligt, paa Hvervingen af Frivillige, og at uden Tvivl den samme Opfordring er udstedt til alle Præfetturer i hele Riget. Ogsaa fra Paris skrives, at Conseilspræsidenten driver Krigstilberedelserne med stor Virksomhed, at Kanonstøberierne, forsynes med Materialer, at den 3die Bataillon af alle Regimenter sættes paa Krigsfod, at Forstærkninger idelig afgaae til Østarmeen, og at der endnu bestandig er Tale om en Hær, som skal opstilles ved Alperne. Aller meest krigersk lyder en Skrivelse fra Mainegnen, som paastaaer, at, trods alle Forsikkringer om Fred, seer det nu mere ud til Krig, end nogensinde tilforn. Den pyrenæiske Halvøe. Hr. 3de af Bermudez har strax efter sin Ankomst tiltraadt sig Embede, som Udenrigsminister, og det dermed forbundne Præsidentskab. Kongen, hedder det, har givet den nye Premierminister fuldkommen fri Haand til at lede de offentlige Anliggender. Den voxende Frygt for en Reaction er saa temmelig forsvunden, saavel ved en af Ministeriet til Provindsgouverneurerne udstedt Omgangsskrivelse, som et af beroligende Jndhold og navnlig stagfæster alle Amnestibestemmelserne, som fornemmelig ved et i Hoftidenden indrykket Circulær til alle Spaniens diplomatiske Agenter, i hvilket de Principper udvikles og retfærdigjøres som have ledet Dronningen i Bestyrelsen af Rigets Anliggender. Slutningen, som er af temmelig Vigtighed, lyder saaledes: det eneste politiske Spørgsmaal, som har foruroliget det spanske Cabinet, er den beklagelsesværdige Kamp imellem begge Prindserne af Huset Braganza. Hendes Majestæt vil ikke afvige fra den, hidtil fulgte Vei, men iagtage en fuldkommen Neutralitet, og bring den af Høistsamme udtalte Agtelse for Nationernes Uafhængighed i Anvendelse. Hendes Majestæt har fra Engelland og Frankerig modtaget de høitideligste Forsikkringer om, at disse Stater heller ikke ville bryde den fra deres Side belovede Neutralitet.