Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1820-09-08
Den 19de August indbragte Generalprocureuren i Overhuset den officielle juridiske Anklage imod Dronningen. Ligesom han vilde begynde at tale forr en Lynilds staale ned forbi Huset og et stærkt Tordenslag paafulgte; efterat han havde holdt en Jndledning og sort Deres Herligheder opmærksom paa Sagens Vigtighed, og gjort den bemærkning, at han ifølge sit Embede var nødt til at meddele Fortællinger, som maatte opvække Ækkelhed og Alskye hos ethvert sædeligt Menneske, foredrog han Klagen selv, som bestod af en historisk Fortælling der var saa lang at han ikke blev færdig uden med Halvdelen den første Dag, og som indeholdt alle de sørgelige og stødende Begivenheder, som lægges Dronningen til Last, hvorved han flere Gange tilføiede det Spørgsmaal til Deres Herligheder om disse Begivenheder vel anderledes kunne udtydes, end om en ægteskabsforbryderisk Omgang med Bergami. Det væsentlige denne saare vidløftige Anklage bestaaer nemlig i følgende: J 1814 forlod Hs. Majestæt med egen frie Villie Engelland for at besøge Fastlandets forskjellige Lande, hun gik først til Brunsvig; efter et kort Ophold begav hun sig derfra til Jtalien og ankom den 19de October til Mailand; da hun forlod Engelland var hun ledsaget af Personer, som svarede til hendes høie Rang, og som stode i Forbindelse med de anseeligste Familier i Kongeriget, nemlig Hofdamerne Lady Charlotte Lindsay og Elisabeth Forbes, Kammerherrerne St. Leger, Gir William Gell og Traven, Staldmesteren Capitain Hense og Lægen Doctor Holland; hun opholdt sig 3 Maaneder i Mailand; her tog hun Bergami, som dengang var Coureer, i sin Tjeneste som Lakai; han havde for været i General Pinos Tjeneste, 12 Dage derefter havde Dronningen forladt Mailand og afreiste til Rom og derpaa til Neapel, hvor hun ankom den 8de November 1814. Den unge William. Austin var ogsaa i hendes Følge; hun havde stedse viist ham den største Opmærksomhed, og indtil hendes Ankomst i Neapel havde denne Dreng stedse soves i Hs. M. Værelse. Da hun kom til Neapel tog hun sit Sovekammer i et Fløi af det Pallast, som hun beboede, og hendes mandlige Betientere fik deres Soveværelser i et andet Fløi deraf; i den første Nat den 8de November søv Bergam ogsaa det, og den unge Austin i Hs. M. Værelser, men næste Dag forbauledes hendes Tjenestefolk over at høre, at Bergam skulde nu sove i et Værelse, som havde en frie Communitation med Hr. M. Sovekammer, formedelst en Corridor Dronningen anordnede derimod, at den unge Austin, paa Grund af, at han nu var for gammel dertil, ikke skulde længere sove i hendes Værelse, Bergam vedblev at have sit Sovekammer paa en saadan Maade fra nu af og indtil han forlod Hs. M. Tjeneste. Samme Aften den 9de begav Dronningen sig til Operahuset; men kom meget tidlig derfra; hendes Kammerpige bemærkede hos hende en ængstelig Uroelighed; hun ilede til sit Sovekammer og befalede paa det strengeste, at den unge Austin ikke maatte komme til hende, Pigen saa hende derpaa at gaae til Bergamis Værelse; hun lod derpaa Kammerpigen gaae og sagde, at hun ikke denne Aften behøvede hendes Opvartning; følgende Morgen bemærkede hun, at Hs. Kgl. Høi, ikke kom ud af sine Gemakker paa den sædvanlige Tid, ogsaa Bergami forblev længere i sit Værelse end han pleide; Bergam tillod si fra denne Tid af en usædvanlig Frækhed i sin Omgang. Nogle Dage derefter gav Hs. K. H. en Maskerade i den doværende Konge af Neapels Pallast. Hun viste sig der i en neapolitansk Bondepiges Dragt; men hun forlod kort derpaa Ballet og begav sig til et afsides Værelse, hvor hun lod Bergami komme til sig; i hans Overværelse og uden at betjene sig af fine qvindelige Opvarteersker omklædte hun sig til en nye og moget uanstændig Characteerdragt, som skulde forestille Historiens Muse. Hos M. omklædte sig siden som en tyrkisk Bondekone, og Bergam ledsagede hende ind i Balsalen, forklædt som en tyrkisk Bonde dog blev han der ikke længe; der mødte ham noget Ubehageligt, og han begav sig hjem. Hun fulgte snart efter ham, og søgde forgiæves at formaae ham til at komme tilbage paa Ballet. - Hs. M. Tjenestefolk bemærkede, at hun stod op paa samme Tid som Bergami, og at hun spiste Froekost allene med ham, dog var han endnu stedse ikke noget videre end hendes Coureer og vartede op ved Bordet. Man saae hende imidlertid ofte spadsere paa Derras sen og i Fortroelighed at læne sig paa BergamisArm. Bergami blev engang slaget af en Hest, hun leiede derpaa en Betient for at passe ham i hans Sygdom. Denne Mand som tæt ved BergamiVærelse og bemærkede, efterat de øvrige Tjenestefoldvare gaaede til Sangs, at Hs. Maj. gik 3 til Gange med stor Forsigtighed til Bergamis Værelse, hvor hun holdt sig længe op. Jeg kan sige Deres Herligheder, bemærkede Generalprocureuren der i sin Aale, at Vidner kunne bekræfte det, at denne Mand har tydeligt hørt dem kysse hinanden, efterat hun var kommen ind i Bergamis Værelse. Hs. M. forblev i Neapel fra November til næste Marti. Kammerherre St. Leger havde forladt Hs. M. i Brunsvig; Lady Forbes forlod hende i Nrapel og Lady Lindsat i Livorno i Marti Maaned 1815. Det er mærkværdigt, at disse Personer forlode Hs. M. Tjeneste, uagtet de vare blevne ubekjendte med hendes Omgang med Bergaml. Generalprocureuren anfører nu flere mindre vigtige Fortællinger og Dronningens uanstændige Paaklædning, og at hun har besøgt Theatrene og Maskeraderne i Selskab med ham. Hendes Dragt var engang saa upassende, at Misfornøielse gav sig saa tydelig tilkende derover i Skuespilhuset, at hun maatte forlade det. Bergami tillog sig efterhaanden stedse større Friheder. Han gik i hendes Værelse naar det lystede ham, og han viiste sig tilsidst som Herre i Huset.