Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-02-04
(Jndsendt.) Fragment af et Brev til S., fra Rudkjøbing. - - og hvad det bliver til med GrundforbedringsArbeidet paa vor Landevei iaar vides endnu ikke, men med Arbeidet paa det tolv Fods Seilsdyb over Revet, kaldet Bager grunden, gaaer det raskt og heldigt fremad, saa at Dampskibe kunne om 5 a 6 Uger gaae fra Svendborg Sund, forbi Steen odden, i lige Linie her til Skibsbroen, og let og sikkert modtage og afsætte Reisende paa Farten mellem Kjøbenhavn og Kiel. Dertil glæde vi os Alle, thi Veien er lang herfra tilLoehals, hvor Ind= og Udskibningen stundom er besværlig, naar Havet er uroligt. Du kan troe, at til Sommer ville vi reise Alle, baade Gamle og Unge, som reise kunne; thi herfra om Mandagen til Kjøbenhavn eller Hamborg, og hjemme igjen om Onsdagen, er alt for fristende til at kunne modstaae. Dernæst vilde Du vide, hvorledes det kunde gaae til, at Landsoverrets=Procurator B. Christensen fik i det 14de Valgdistrict næsten lige saamange Stemmer som Prof. Clausen, hvorover Du har undret Dig, ikke alene med Hensyn til deres Personlighed, men meest fordi Du antager, at Bønderne ikke kunde lade det gjelde for et Venskabsstykke af en Bondeven, at føre Proces for en Godseier ved Landsoverretten imod hoveri plagede Bønder, som mene sig for haardt trykkede ved formeget Hoverie, og at forhale Processen. - Hertil skal jeg blot bemærke, at Du fra din Ynglingsalder en Bruder des Bundnisses für Freiheit und Recht, hvis Du ikke har glemt Veit Webers-Sagen der Vorzeit, burde mindes, at den sande og ægte Liberalismes Polarstierne er: - ikke Vilkaarlighed, ikke en Nøgle bagtil eller et Kors fortil, ikke, som hos de Vilde, en Pind gjennem Næsen, med en Ring til at hænge sin Fiendes Pandehud i, eiheller nogen anden timelig Vinding, men - Lov og Ret. At Lov og Ret er Christensens Ledestjerne bør Du antage, og følgelig ogsaa begribe, at Bondevenskabet maa staae tilbage for Lovens og Rettens hos ham klartstraalende Lys. Saaledes forklarer jeg mig Sagen, og Bønderne ligesaa, og det er altsaa ikke underligt, at han kunde blive Suppleant, og at Hans Christensen i Veistrup, der er bekjendt som en forstandig og god Oeconom, ikke kom i synderlig Betragtning, uagtet han for Oeconomiens Skyld vel havde ønsket det. - Men da denne Proces nu har staaet ved Landsoverretten i henved 3 Aar, og da Bøndernes Tryk ikke kan lettes forinden der falder Dom i Sagen, og da de ikke kunne forstaae, hvorledes en saa smal og kort Sag kunde blive saa bred og lang, saa skrev en Bonde til den liberale Udgiver af Almuevennen - ikke til dens Redacteur - en Opfordring til at oplyse Aarsagen til, at denne Sag stod saa længe hen, og om de kunde haabe en Ende paa den i deres Levetid. Denne Anmodning kunde Udgiveren ikke opfylde. En Romer ønskede fordum, at han boede i et Huus, bygget af det klareste Glas, paa det hele Folket kunde see og vide Alt, hvad han tog sig for Saaledes ønskede Almuevennen ikke. Dens Udgiver sendte Opfordringen tilbage, fordi han heldede til den Anskuelse, at ommeldte Proces, som B. Christensen fører for en Godseier mod hoverieplagede Bønder, var en privat Affaire, Christensens vitterlige Bestræbelser for Bondestandens Emancipation uvedkommende, og derfor qvalificerede Bondens Opfordring til Christensen sig ikke til at komme i Bladet, thi Liberalitet og Publicitet har ogsaa sin Grændse.