Berlingske Tidende, 1830-04-23
Udenlandske Efterretninger. Den franske Expedition mod Algier. (Fortsættelse s. sidste No.) Saasnart Planen til et Angre fra Landsiden rygtedes, opløftedes mange Røster derimod. Nogle mindede om Eurl Ves uheldige Forsøg (i October 1541) og om Spaniernes Nederlag (i Juli 1775); det saakaldte liberale Partie i Frankrige kunde ikke beqvemme sig til at unde det Poligneske Ministerium Hæderen for et mueligen heldigt Udfald at et Foretagende, i hvis Spidse Bourmont skulde staae; de franske Søemænd - maaskee skræmmede af de hindringer, som det langvarige unyttige Blocade havde erfaret, og af den næsten almindeligen erkjendte Umuelighed af at betvinge Staden fra Søesiden, - skildrede af en saare undskyldelig Rivalitet et Foretagende som uendelig vanskeligt, hvilket Armeen holder for meget let. En gammel erfaren fransk Søemand har derom offentligen yttret sig saaledes: "Det er min og alle europæiske Søemænds Overbeviisning, at man, endog i den gunstigste Aarstid, ikkun kan anvende Krigskibe, for at transportere saavel Tropper som Krigsmaterial. Grunden hertil er meget simpel: med faa Undtagelser kan intet Coffardieskib holde Søen under de her saabyppige Storme. Naar Flaaden er kommen udenfor Algier kan Troppernes Udskibning af lavt Vand og af Vinden meget muligen opholdes nogle Dage efter hinanden. Dersom man dertil bruger Coffardieskibe, og Landingen ikke iværksættes, saa er det at frygte, at den største Deel af disse Skibe vil drive til Spanien eller Sardinien, og at den Omstændighed, at Landgangen ikke kan skee samtidigen kan have de farligste Følger. Vi ville imidlertid antage det hartad Umuelige, at den af 60 Krigskibe og 300 Handelsfartøjer bestaaende Flaade, i al Orden og Fuldstændighed, under de gunstigste Omstændigheder ankommer til den Bugt, der bestemmes til Landing. Denne Bug bør da ikke være længer end 4 franske Lieues fra Algier; thi skulde Landgangen iværksættes i en større Frastand, saa vilde Materialets Transport være umuelig, da langs med Kysten ingen Veie gives, der ere fremkommelige for Vogne. Vi ere altsaa i det høieste kun 4 Lieues fra Algier; vi maa udskibe Mennesker, Heste, Kanoner, Levnetsmidler, ja endog Brændeveed (thi, Bugias Omegne undtagen, er Landet skovløst) og mueligen Vand. Visselig en meget vanskelig Operation. Men hvorledes vil det gaae, naar man, endnu i Chalupperne, skal slaaes med en Fjende, der kan forskandse sig og anlægge Batterier - - - - Antage vi endog, at Landgangen, uagtet disse Vanskeligheder, (og flere locale, som udførligen opregnes heldigen iværksættes, saa spørger jeg, om der endnu ikke er en stor Hindring i Veien fra Landingspunktet til Byen selv, En man da vis paa, i den hedeste Aarstid at finde drikkeligt Vand, - Mislykkes Expeditionen, saa vil hele Skylden veltes paa Marinen. -Med denne Stemme, der udtrykte en blot Søemands Betænkeligheder, forenede en Anden sig, der kom fra den saakaldte liberale Opposition. (Forsættes.) Sta. Fe de Bogota, den 22de Januar. Den 14de d. M. ankom Bolivar hertil, og den 18de aab des allerede National-Congressen. Den 20de udstædte Bolivar en Proclamation til Columbierne, hvori han nedlægger Regieringen. Han forsikrer paa det høitideligste, at det aldrig har været hans Attraae eller Agt, at erhverve sig Kongeværdigheden, endskjøndt hans Fiender trædskeligen have tillagt ham denne ærgjerrige Hensigt. - Samme Dag sendte Bolivar en meget lang Adresse til National-Congressen, i hvilken han paa det bestemteste erklærer sin Beslutning, at nedlægge sin Værdighed. I dette siger han blandt Andet "Den Statens ypperste Øvrighedsperson, som De - dens Lovgivere. - vælge, vil uden Tvivl vorde Endrægtigheds Foreningspunkt. Med den oprigtigste Ærbødighed, skal jeg vise denne legitime Statsstyrer Lydighed. Lykkelig vil Republiken kun være, dersom De antage min Dimission, og vælge een af Nationen yndet Borger til Præsident. Men det er ude med Republiken, dersom De paastaae, at jeg skal blive i dette Embede; opfylder mit Ønske, frelser min Hæder, der ogsaa er Columbiens Hæder, Fra i Dag af er jeg kun en Borger, bevæbnet for at forsvare Landet, og adlyde Regjeringen. Mine offentlige Functioner ophøre for Fremtiden; høitideligen tilbagegiver jeg den høje Autoritet, som Nationens Samtykke overdrog mig. London, den 16de April.