Aalborg Stiftstidende, 1841-03-18
Udlandet. MLods Sag har været Gjenstand for hæftige Debatter i Repræsentant=Huset i de Forenede Staters Congres. Den synes at tjene det antirengelske Parti (det Burenske) til Vehikel for dets med England hadefulde Sindelag, som henter sin største Næring fra de canadiste Grændsestridigheder, Borttagelsen af Slaveskibe under amerikansk Flag uden Erstatning og endelig Storbritaniens om sig gribende Magt. Referenten af Committeen for de udvortes Anliggender, Hr. Pickens fremstilte Sagen for Repræsentanterne den 12te f. M. Tildragelsen med Dampbaaden, =Caroline" berettes i det Væsentlige saaledes: Baaden tilhørte en Borger af Staten New York, Hr. Wells. Den var udclareret fra Staden Busfald, hvor Eieren er bosat, og forlod d. 29de Decbr. 1837 sammes Havn, for at begive sig til Schiosser paa den amerikanske Bredde af Niagara=Floden, beliggende indenfor de Forenede Staters Tertitorium. Den oprindelige Hensigt synes at have været en regelmæssig Fart mellem Buffalo og Schlosser, eller maaskee mellem Black Nock Diget til Schlosser og, hvis det var fordeelagtigt, til New Jsland, anløbende Grand-Island og Tonavanda. Eierens Hensigt har aabenbart, da han satte sin Baad i Farten, været Speculation paa Fortjeneste. De Uroligheder som paa den Tid fandt Sted paa hiin Strækning af Grændsen havde forsamlet i Nabolauget en stor Mængde Mennesker. Wells benyttede sig af denne Omstændighed til at tjene Penge med sin Baad, idet han brugte den til Overfarts=Baad fra Schiosser paa den amerikanske Side til New=Island. Der er intet Beviis for at Vaaben, eller Munition ere overførte, med Undtagelse af en lille Sexpundiger, som tilhørte en Passageer. Allerede den første Dag. Baaden seilede over til New=Island er den blevet tagen og ødelagt, hvorved en Mand af Besætningen blev myrdet. Beretningen erklærer betræffende Forhanhlingernes egentlige Gienstand, MLeods Fængsling og hans forlangte Frigivelse, at der har været Grunde forhaanden til at ansee MLeod som Deeltager i Forbrydelsen ved Carolines Ødelæggelse og ved en amerikansk Borgers Mord paa Skibet. Om Frigivelsen lyder Beretningen saaledes: "Vi kjende ingen Bestemmelse af Folkeretten, som kunde befrie et Jndivid for Arrest og Fængsel for Attentat paa Statens Værdighed og Fred, blot fordi det er en bitisk Undersaat eller fordi Forbrydelsen er begaaet paa britiske Provindsial-Embedsmænds Tilskyndelse og under sammes Aucoritet, endnu mindre kjende vi en Lov, som kunde berettige Præsidenten til at frigive en saadan Person uden foregaaende Lov og Dom, paa det blotte Forlangende og factiske Paastand af den britiske Regjerings Agent." Beretningen ender med følgende Passus: "Vi have en dybt indgribende Jnteresse i Fredens Vedligeholdelse og haabe, at Verdens Rolighed ikke vil blive forstyrret. Vi nære visselig ikke noget Ønske for Fredens Brud. Fasthed og en viis Jndskueni Fremtiden ville bevare os for en saadan Catastrophe. Naar ingen Fristelse nogensinde kunde forlede os til at udøve nogen Uretfærdighed, tør paa den anden Side intet Hensyn bevæge os til at underkaste os en varig Uret af nogen Magt paa Jorden, hvilke Følgerne end monne blive. Deres Committee udtaler endeligen det faste Haab, at alle vore Differentser jævnes paa en ærefuld og venskabelig Maade og en god Forstaaelse længe maa bevares imellem to Regjeringer, som begge følge en lideral og høimodig Politik, der stemmer overeens med begge Nationers Jnteresser og Sindelag, samt med en oplyst Tidsalders Aand. Da denne Beretning blev afgivet af Hr. Pickens og af ham blev gjort den Motion, at samme maatte henlægges paa Bordet i Repræsentanthuset erklærede Hr. Granger, Medlem af Committeen, at Beretningen var et reent Product af Partiaand og var alt anseet som saadant af de Committeens Medlemmer, som havde stemmet mod samme. Nu fremkom Hr. Grinue, med det Andragende, at Beretningen skulde gives i Trykken, og da dette mødte Modstand, søgte Referenten Hr. Piekens at understøtte Andtagendet dermed, at han stræbte at vise, Beretningen havde en ganske fredelig Tendents, thi naar England først saae, man var belavet paa, i Nødsfald at lade det komme til det Yderste, vilde det ikke haardnakket holde fast ved sine Prætentioner. - Derpaa foreslog Expræsident Adams, at Beretningen skulde gives tilbage til Committeen til yderligere Drøftelse og Motivering. Han sammenlignede det Burenske Partii, hvorfra Beretningen udgaaer, med en Fjende, som, fordreven fra en Stad eller Fæstning. ved Afmatichen søger at sprænge samme i Luften ved en Mines Antændelse. Alle Jndvendinger uagtet, seirede dog det krigerske Parti og det blev besluttet med 103 mod 68, Stemmer at Beretningen skulde trykkes. - Disse Efterretninger fra de forenede Stater, som indtraf i London den 8de Marts, have havt en ugunstig Jndflydelse paa BankSpeculationerne sammesteds. Standard" beretter, at ma forlader sig meget paa General Hartissons bekjendte Kjærlighed til Freden, som tiltræder Præsident-Posten den 4de Marts. Globe beretter derimod, at hine Efterretninger i Lancashire have vakt stor Bekymring for en Krig og udtaler den Anskuelse, at nu da Congressen har expectoreret sig, er i det mindste al Udsigt forbi, til at Unions-Regjeringen, kunde udøve nogen afgiørende Jndflydelse paa Regjeringen i New=York i Gunst af MLeods Frigivelse, og at Faten. for en Collision unægtelig er betydelig tiltaget.