Viborger Samler, 1848-11-20
Preussische Parlements-Zeit. meddeler om Berliner Nationalforsamlingens sidste Møde. Den 9de Nov. oplæstes den af Kong Frederik Wilhelm udstedede og af Greven af Brandenburg contrasignerede Cabinetsordre af 8de November, ifølge hvilken Kongen - paa Grund af de ikke sjeldent tilbagevendede anarchiske Bestræbelser og Bevægelser i Hovedstaden Berlin, hvilke havde bevirket, at den sammenkaldte Forsamling, fra hvis Midte Grundlagene for en sand, Almeenvellet betingende Frihed skulde udgaae, ei finder den Beskyttelse, der er fornøden for Formaalet af deres Sammenkaldelse – finder sig foranlediget til at henlægge Sædet for fornævnte Forsamling, der var sammenkaldt for at komme overeens om Forfatningen, fra Berlin til Brandenborg. - J sidstnævnte Stad aabnes Møderne den 27de Novbr., og indtil den Tid prorogeres Forsamlingen. Da den nye Ministerpræsident (Greven af Brandenburg) derefter reiste sig og fremsagde nogle Ord, uden dertil at have erholdt Præs. Unrubs Tilladelse, afbrødes han med heftige Raab fra Forsamlingens Side og tillige af Præsidenten, der anmodede ham om ikke at tage Ordet, forinden dette var meddeelt ham. (Bravo" fra Forsamlingens Side). Ministerpræsidenten faaer Ordet og oplæser følgende Opfordring: "Paa Grund af det oplæste kgl. Budskab opfordrer jeg Forsamlingen, til strax at afbryde sine Raadslagninger og at ajournere sig til den berammede Tid. Jeg maa desaarsag erklære enhver Fortsættelse af Discussionen som ulovlig, og i Kronens Navn protestere derimod." – Efter denne Erklæring gjorde Ministeriet Mine til at forlade Salen; fra flere Steder hørtes Raab om at Ministeriet skulde forblive i Salen, indtil Kammeret havde taget en definitiv Bestemmelse. Ministeriet forlader Salen; en Deel af den høire Side af Forsamlingen følger dets Exempel. Præsident Unrubformener, at Repræsentanterne for 16 Mill. ere berettigede til at prøve, om Kongens Budskab en constitutionel Act – er lovligt eller ulovligt; han opfordrer Forsamlingen til at erkære, om Dagens Forhandling strax skal endes, – Med 252 Stemmer imod 30 vedtoges det, ikke at slutte Forhandlingerne. (78. Medlemmer manglede, 27 vare permitterede, 7 syge og 8 Medlemmer afholdt sig fra Voteringen.) Med uhyre Majoritet antoges derefter følgende 3 Andragender: 1) "at Forsamlingen ikke finder, at der er Anledning til at forandre Sædet for dens Discussioner, og at den saaledes vil fortsætte dem i Berlin; 2) "at Forsamlingen ikke indrømmer Kronen Ret til at udsætte eller opløse Forsamlingen imod dennes Villie, og 3) "at den anseer de ansvarlige Embedsmænd, der have tilraadet Kronen Udstedelsen af det oplæste Budskab for ikke skikkede til at føre Landets Regjering, samt at det er Forsamlingens Mening, at hine ansvarlige Embedsmænd have gjort sig skyldig i en graverende Pligtovertrædelse imod Kronen, Landet og Forsamlingen." Det besluttedes fremdeles at lade trykke Beslutningerne og det kgl. Budskab, og saa hurtigt som muligt bekjendtgjøre samme. Ved Navneopraabet af Medlemmerne, da Mødet suspenderes fra Kl. 12 1/2 om Middagen indtil Kl. 2, fandtes, at 263 Medlemmer endnu vare tilstede. Efterat Mødet var aabnet Kl. 2, stillede Rodbertus sit Andragende, at Forsamlingen skulde tage den Beslutning at fortsætte de tidligere paabegyndte Forhandlinger; en saadan Beslutning var egentlig kun en simpel Conseqvents af den samme Dag tagne Bestemmelse. Andragendet antoges næsten eenstemmigt, og Mødet suspenderedes til samme Dags Eftermiddag Kl. 6. Denne Suspension forlængedes indtil næste Dags Morgen Kl. 9. efterat der var tagen den Beslutning, at Medlemmerne af Præsidiet og Bureauer skulde afverlende forblive i Salen. Forinden Forsamlingen hævedes, udbrød den i stormende Bravoraab og Vivats til Ære for Præsidenten, hvis energiske Forhold maatte erhverve ham Nationens varmeste Tak. Men midt om Natten sammenkaldtes, paa Grund af en Skrivelse fra Chefen for Borgervæbningen til Præsidenten for Nationalforsamlingen, Medlemmerne til et overordentligt Møde Kl. 5 om Morgenen. Mødet aabnes. En Skrivelse fra Ministerpræsidenten til Forsamlingen oplæses af Præsidenten. Præsidenten meddeler Forsamlingen (225 Medlemmer vare tilstede) Jndholdet af en Conference med en Deputation fra Stadens Magistrat. Sidstnævnte havde underrettet ham om, at Magistraten havde afsendt en Adresse til Kongen om at tilbagetage Decretet om Nationalforsamlingens Forlæggelse. til Brandenburg. Deputationen udtalte Ønsket om at Nationalforsamlingen ville foretage forsonende Skridt og fremfor Alt virke til, at Blodsudgydelse ei fandt Sted, Han (Præs. Unrub) havde svaret, at ogsaa han ønskede at hindre Blodsudgydelse, og at han formeente, at i denne Conflict vilde passiv Modstand være meest passende, og at Landet tilkom Afgjørelsen af den Crisis, som det nye Ministerium havde fremkaldt. Saalænge som Pressen, den nye Foreningsret, ei var knevlet, havde Landet Midler ihænde til, endog uden Blodsudgydelse, at erholde Seieren over den nuværende Reaction. (Lax mende Bifald.) – Naar de Rige, naar alle Associationer, naar alle Valgdistricter, naar alle større Stæder tiltræde Nationalforsamlingens Anskuelser, naar de fremsende Protester imod Ministeriets Forhold, naar Dette skeer fra hele Landet, saa er der ingen Tvivl om et gunstigt Resultat. Men er Landet, eller en stor Deel af Landet ikke af denne Mening, saa har Landet at forsvare, naar den nu opblomstrende Frihed henvisner. "Jeg, vedblev Au rud, erklærede fremdeles Deputationen, at jeg ikke kunde finde det passende med Nationalforsamlingens Værdighed at foretage nogetsomhelst Skridt, der hentydede paa en Eftergivenhed fra Nationalforsamlingens Side." (Levende Bravo.) Præsidenten meddeelte derefter Forsamlingen, at han og Vicepræsident Bornemann havde ladet sig melde hos Kongen for at erholde Audients. Af General Willisen havde han erholdt det Svar, at Kongen var hindret i at modtage dem. "Jkke som Præsident, men som sand Patriot troede jeg, at der burde gives Kongen Leilighed til at høre, hvorledes Sagerne egentlig stode. Denne Leilighed blev ikke afbenyttet. Med Hensyn til Ministerpræsidentens Skrivelse til mig (i hvilken Skrivelse det hedder, at alle de af Nationalforsamlingen, efter Oplæsningen af den kgl. Cabinetsskrivelse tagne Beslutninger erklæredes som ulovlige og ugyldige, at Forsamlingen ved at fortsætte sine Forhandlinger havde gjort sig skyldig i en Forseelse imod Forfatningen og i en Anmasselse af Høihedsrettigheden; at Forsamlingen har viist sig ulydig imod Kongens Befalinger, og at Ansvaret herfor traf saavel Præsidenten som Forsamlingen) maa jeg gjentage, at det er min fasteste Overbeviisning, at vi kun tør udvise passiv Modstand, imod Kronens voldsomme Skridt. Jeg kan ikke forstaae, den tidligere af Den fattede Beslutning af 2den Novbr. saaledes, at De ville omgive sig med en Muur af væbnede Borgere, som, efter tappre, men indsigtsfulde Mænds Formeening, ei ere istand til at modstaae den overlegne, raae Magt. Det Samme ville vi naae, naar vi kun gjøre passiv Modstand, naar vi kun ved Magt og Vold lade os fordrive fra vore Pladser. (Almindeligt Bravo.) Jeg vil derfor, m. H., ikke gjøre noget Skridt, der kunde foranledige Borgervæbningen til activ at beskytte os Derefter antoges et Andragende om at opfordre de fraværende Medlemmer om at indfinde sig i Forsamlingen. Endvidere overlod Præsidenten det til Medlemmerne af Forsamlingen at forblive uforstyrrede i Forsamlingssalen uden dog at afbryde Mødet. Samme Dag (d. 10de Novbr.), Kl. 2 1/2 om Eftermiddagen, rykkede Gen. Wrangels Tropper ind i Staden, Berlin. J en paa Gadehjørnerne opslaaet Placat fra Politipræfect Bardeleben hedder det, "at da Borgervæbningen havde vægret sig ved at jage Nationalforsamlingen bort, var det fornødent at lade Militairet rykke indi Staden for at paaskynde Udviklingen af de lovede Friheder. - Nationalforsamlingens Møde den 10de Novbr. sluttedes Kl. 5 om Eftermiddagen; det blev bestemt, at Forhandlingerne skulde aabnes næste Dags Formiddag. Pladsen ved Skuespilhuset var besat af flere Regimenter, som Gen. Wrangel anførte i egen Person, omkring denne Bygning stod Borgervæbningen under Rimpler. De to Generaler parlementerede længe med hinanden. Rimpler sagde, at han ikke vilde forlade Hufet. "Jeg ikke heller, udbrød Wrangel, mine Tropper ville bivoakere, om det saa skal være i 8 Dage." For at gjøre Ende paa denne Jagttagelsesseene, forlod Nationalforsamlingen, med Præsidenten i Spidsen, under Mængdens Jubelraab, Skuespilhuset, og Partierne begave sig til deres Forsamlings localer. Førend Forsamlingen adskiltes, udstedede den en Proclamation til det preussiske Folk.