Aalborg Stiftstidende, 1830-08-28
følgende Proclamation, dateret 15de August: Franskmænd! J have reddet Eders Frihed; Mig have J kaldet, at regiere Eder efter Lovene. Eders Opgave er hæderlig løst; Min begynder først nu. Mig paaligger det at forskaffe den lovmæssige Orden, som J have kjæmpet for, den fornødne Agtelse. Jeg kan ikke tilstæde Nogen at unddrage sig den, thi Jeg selv er den underkastet. Det er nødvendigt, at Bestyrelsen gaaer sin regelmæssige Gang. Talrige Forandringer have allerede fundet Sted; andre forestaae endnu. Magten og Myndigheden maa nedlægges i saadanne Folks Hænder, om hvilke det for vist er afgjort, at de ere Nationens Sag hengivne. En saa pludselig og saa omfattende Folkebevægelse kunde ikke løbe af uden øieblikkelig Forvirring; denne nærmer sig nu sin Ende. Jeg opfordrer alle gode Borgere at samle sig om deres Øvrigheder og at staae dem bi i at opretholde Orden og Frihed til Alles Fordeel. Reformer i Statsstyrelsen ville blive nødvendige. Oppebørselen af visse Paalæg er en Byrde for Landet; Love til at afhielpe dette Onde, ville blive bragte i Forslag. Ved deres Prøvelse skal ingensomhelst lovmæssig Paatale vorde undertrykt, ingen Jnteresse glemt og ingen Kjendsgierning vorde fremsat i et falsk Lys. Men - indtil disse nye Love ere givne, skylder Enhver de bestaaende Love Lydighed; denne Fordring maa være ligesaa indlysende for Publicum, som den er stræng nødvendig for Statens Sikkerhed. Maatte alle veltænkende Mænd anvende deres Jndflydelse til at overtyde deres Mebborgere herom. Hvad Mig angaaer, saa skal jeg hverken i Fremtiden lade Mine Løfter uopfyldte, eiheller i dette Øieblik unddrage Mig Mine, Pligter. Franskmænd, Med Beundring, men ikke uden nogen Overraskelse, seer Europa paa vor hæderlige Revolution. Overalt opkastes det Spørgsmaal, om virkelig Civilisationens og Formernes Magt er saa stor, at saadanne Begivenheder kunne tildrage sig, uden at hele Statsbygningen bringes til at ryste. Lader os ogsaa tilintetgjøre denne sidste Tvivl, Maatte en ligesaa regelmæssig, som national Regjering hurtig følge paa Absolutismens Undergang. Frihed, offentlig Orden, det er det Valgsprog, som Nationalgarden i Paris fører paa sine Faner; maatte dette ogsaa være det Skuespil, som Frankrig frembyder hele Europa. Jnden faa Dage ville vi have sikkret Fædrenelandets Lykke og dets Hæder for Aarhundreder. "!At denne Proclamation maatte have en særegen Anledning, er alt for tydeligt af dens Jndhold og vi finde denne Anledning i Efterretningerne om nogle revolutionaire Bevægelser, som have fundet Sted hist og her i Riget, og navnligen i Hovedstaden selv. Misfornøielsen i den arbeidende Klasse har allerede yttret sig i flere Egne af Hovedstaden. Paa Mont-Martre var en meget stor og urolig Gruppe forsamlet, hvis Klage gik ud paa, at Mængden af Maskiner og det Fortrin, man i Almindelighed gav fremmede Arbeidere, var Skyld i den almindelige Næringsløshed. En anden talrigere Hob drog over Boulevarderne, en tredie over Pont neuf. Dette foregik den 15de om Formiddagen. Om Aftenen satte 3000 Slagtersvende sig i Bevægelse; de klagede over Misbrug af deres Mestere, droge igjennem forskjellige Dele af Staden til Palais royal, hvor endnu Kl. 10 1/2 om Aftenen en stor Deel af dem havde taget Post udenfor Kongens Vinduer og morede ham med at synge Marseillaner=Hymnen til langt ud paa Natten. Dagen derpaa gik det ikke bedre. En talrig urolig Hob drog over Vendsme Pladsen og man mumler om, at en Deel Fabrikmaskiner og Hurtigpresser skulle være tilintetgjorte. Paa at væbne og equipere Nationalgarden, arbeider man derfor med Jver, og man meente, inden denne Maaneds Udgang at see 70000 af disse brave Borgere i fuld Rustning, hvilket vel vil blive det sikkreste Middel til at vedligeholde Orden og Rolighed. Til foreløbigen at berolige de arbeidende Klasser, har imidlertid saavel Regjeringen som Staden Paris taget adskillige vigtige Bestemmelser. Alle offentlige Arbeider skulle ufortøvet begyndes paa ny. Der er aabnet en Credit af flere Millioner for Stadens Commune=Kasse og nedsat en Commission, som i Forening med de fornemste Manufacturister og Fabrikanter skal raadslaae om Midlerne til at forsørge den Mængde ubeskjæftigede Mennesker. Disse Forholdsregler ville vel blive saameget nødvendigere, som selve Politie=Præfecten, Hr. Girod de lain, har have et Besøg i Gaarden i sit Hotel af 400 Arbeidere med en trefarvet Fane i Spidsen. Ordførerne forlangte blandt andet Forviisning af alle fremmede Arbeidere, deriblandt Elsasserne. De lode sig imidlertid betyde, at allerede selve Friheden var imod deres Forlangende: at Concurrence var et vigtigt Middel til Haandværkers Forbedring; at de vel neppe selv vilde være tilfredse med, om man for og deres Landsmænd fra London, Wien og Berlin; at nogle faa hundrede fordrevne Fremmede vilde foranledige ligesaamange Franskmænds Tilbagekomst og altsaa ikke engang en saa haard Behandling mod de Fremmede bevirke den tilsigtede Forbedring i deres egen Stilling; at Elsasserne, om de ogsaa talte et andet Sprog, dog ligesaagodt som alle andre Franskmænd havde kjæmpet under den trefarvede Fane, - og de droge sig omsider rolige tilbage.