Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1839-09-29
Den 22de Septbr. ere Fuldmægtigerne under Admiralitets-Collegiet R. Nørregaard, C. F. de Fine Skibsted og J. C. Juul udnævnte til virkelige Krigs-Assessorer. Under samme Dato er Exam. juris C. Ebbesen meddeelt Krigsassessors Charakteer. J Kjøbenhavnsposten, anbefales Fortougenes Brolægning med Asphalt, saaledes som denne nyligen er udført uden for Grosserer Owens og Viinhandler Petersens Gaarde i St. Kongensgade. Den Sidste lod Arbeidet udføre paa en mindre kostbar Maade i det han ikke brugte noget Muursteens Underlag, men lod kun den gamle Brolægning nogenlunde jevne, og derpaa gyde derover den smeloc tede, noget mere blandede Asphalt, som snart størknede, og nu ganske har Udseende af Granit som er bleven sleben ved mange Aars Slid af Menneske fødder. Vist er det, hedder det, at det Ønske: at alle Stadens Fortoge vare saa gode som Hr. Ovens og Hr. Petersens, er nu saa almindeligt og eenstemmigt i Kjøbenhavn, at der vist ikke er nogen blandt dens Jnhvaanere, som er af den modsatte Mening, med mindre det skulde være Skoemager lauget; dog dersom Hofraad Hambro vedbliver at udføre dansk Skotøi i tusindvis til England eller andre Steder, blive vel ogsaa de tilfredsstillede, om ogsaa det kjøbenhavnske Skoslid skulde formindskes med nogle Procent." Reisende, der for nogle Uger siden ankom med Dampskibet "Løven til Vordingborg Færgested bleve Vidner til et Forhold udviist af en Stormand mod Toldvæsenet, der vel kunne siges, hverken at høre hjemme i vor Tid eller under vor nærværende Regjering. Paa hans Opfordring til skyndsom Afgjørelse af Visitationen, sendte Toldinspecteuren strax beredvillig to Tolbetjente hen for at eftersee hans Effecter. Ved deres Nærmelse befalede Stormanden ikke alene sine Betjente ikke at være behjælpelige ved Visitationen, uagtet saadant udtrykkelig er paalagt ved Toldbestemmelserne, men da Toldbetjentene i deres Embeds Medfør udbade sig Nøglerne til tvende blandt Effecterne værende Kufferter, benyttede den fornemme Reisende dette formodentlig som passende Anledning til at vise sin Modbydelighed for at være lige lovbefalet Gene underkastet med hans andre Reisefæller, ved at kaste den ene Toldbetjent Nøglerne i Hovedet. Den saaledes An faldne undgik ved en hurtig Vending lykkelig det attenterede Slag, hvorimod det hverken lykkedes ham eller Jnspecteuren at undgaae den rige Strøm af Bebreidelser og Trudsler, hvormed den Reisende nu i sin Harme overvældede dem. Vi skulle her ikke citere de Lovsteder, som fastsætte Straf for at fornærme Statens og Regjeringens Embedsmænd under Udøvelsen af deres Embedsforretninger, heller ikke er det vor Agt at gjøre General-Toldkammeret opmærksom paa det Forefaldne, til hvem vi desuden haabe, at der vil være skeet Jndberetning fra Vedkommende, men vor Hensigt er kun, idet vi nævne Generalgouverneuren og Toldintendanten over vore vestindiske Besiddelser, Generalmajor v. Scholten som den af os her omtalte reisende Stormand, at yttre vor Beklagelse over, at han, der, som bekjendt, nu ogsaa er Medlem af den Commission, der er nedsat til at undersøge Muligheden af Negerslavernes Emancipation paa hine vore vestindiske Besiddelser, er af et saa hovmodigt Temperament, som hiin Opførsel viser, hvilket langtfra ikke egner sig til at bibringe nogen fordeelagtig Forestilling om Generalmajor v. Scholtens Jndflydelse i hiin for alle Humanitetsvenner saa interessante og vigtige Sag, da det ikke godt kan antages, at den, der behandler en af sine Medborgere paa en saa hoffærdig og fornærmende Maade, som om han omgikkes med Slaver, vil vise nogen videre Tilbøielighed til at erkjende naturlige Rettigheders Gjen krav, eller bringe noget Offer for at faae deres Lænker brudt, som han hidtil har havt Ret til at ansee og behandle som Slaver.