Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-06-14
I Anledning af et udspredt lognagtigt Rygte, der i længere Tid har holdt sig og efter hvad jeg erfarer endnu vinder i Udbredelse, og som beskylder mig for hverken Mere eller Mindre, end at jeg skal have straffet en af mine Folk, i Anledning af et ubetydeligt Tyveri, saaledes med Slag, at det havde hans Sygdom og Død tilfølge, har jeg seet mig foranlediget til ved Politiet at lade denne Sag undersøge og erholde det Løgnagtige i et saa skammeligt Paasagn beviist, og undlader jeg ikke herved, for at værne om min borgerlige Ære, at bringe Resultatet af denne Undersøgelse til almindelig Kundskab. Den Mand, jeg skulde have slaaet, var Huusmand Jens Hansen af Kraghauge, der afgik ved Døden den 25de Mai. Overeensstemmende med Forhøret skal jeg da herved oplyse: Efterat denne Mand den 8de Mai havde forladt mit Arbeide, for at arbeide for Hr. Proprietair Estrup paa Kirstineberg, erfarede jeg, at han medens han arbeidede hos mig, havde fravendt mig et Stykke Kobber og solgt det til en Kjøbmand her i Byen. Jeg lod ham da kalde til mig, foreholdt ham hans Forseelse, som han ogsaa villig tilstod, lod ham erstatte mig Kobberets Værdi(4 Mk. 8 s.) og begjærte af ham, at han som Straf, da jeg ikke agtede at stæde ham eller hans Familie i større Ulykke ved at anmelde Sagen for Politiet, skulde tilstaae sit Feiltrin i mine Folks Overværelse, hvilken Begjæring jeg dog, paa hans Bøn, frafaldt og lod ham gaae med en indstændig Advarsel om ikke at forsee sig saaledes oftere. Siden hørte jeg Jntet om denne Sag, for Rygtet sagde, at Jens Hansen - der allerede da han sidst var hos mig klagede sig og saae lidende ud, og nu laae meget syg - var bleven mishandlet af mig. Jens Hansen, selv erfarede endnu paa Sygeleiet dette Rygte, og hans Kone har i Retten forklaret, at han i Anledning heraf yttrede, at Bruun aldrig havde slaaet ham eller lagt Haand paa ham, og at han forlod dennes Arbeide efter egen Begjæring fordi han skulde arbeide for Proprietair Estrup ved Pandebjerggaard. Hun forklarede fremdeles, at hendes Mand aldrig havde yttret sig om, at Bruun havde slaaet ham eller tiltalt ham haardt, at han havde fortalt hende, at Bruun fritog ham for at komme i Stoberiet og tilstaae sin Forseelse, og at han, der for 12 Aar siden som Brygggerkarl havde lidt af Brystsyge og Sting, var, efterat han ved afvigte Fastelavnstid igjen havde begyndt at klage sig af Brystsyge og Sting, af Bruun, da hans Sygdom blev denne bekjendt, bleven fritaget for sit sædvanlige Arbeide, at fyrre ved Ovnen, og brugt til andet Arbeide. At Manden ogsaa for sin Sjælesørger har frikiendt mig for hiint Paasagn, viser en Attest fra denne, om jeg her skal tillade mig at anføre: "At Jndsidder dens Hansen Brygger i Kraghauge paa sit Døds-Leie har erklæret for mig, at et Rygte, som var udspredt om, at han var bleven slagen af Hr. Jernstøber Bruun i Nykjøbing og at hans Sygeleie var en Følge af disse Slag, var aldeles ugrundet og uforanlediget fra Hr. Bruuns Side, attesteres herved. - Taaderup Præstegaard, den 10de Juni 1847. Jac. Chr. Lindberg, Mag. art. og Sognepræst for Tingsted Menighed." – Endelig har Hr. Districtslæge Hahn, hvem den Afdøde consulerede i sin Sygdom, til Politiprotocollen erklæret, at han anseer det for at være utvivlsomt, at Jens Hansen er død af Lungebetændelse, da alle Symptomerne derfor vare tilstede og da, som Konen har forklaret, han i længere Tid har lidt af Brysttilfælde, er det sandsynligt, at en Forkjølelse til denne alvorligere Betændelse har været Aarsagen". Disse Facta maae vel være meer end tilstrækkelige til at overtyde Enhver om, at Rygtet har været et fuldkomment Opspind. Det røber imidlertid en saa høi Grad af Ondskab, at jeg ikke kan ansee mig fuldkommen tilfredsstillet ved at jeg er istand til at retfærdiggjøre mig, men særdeles meget maa ønske at vide, hvem jeg skylder dette underfundige Forsøg paa at berøve mig Medborgeres Agtelse, for at jeg ved Hjælp af Landets Love kan sige ham et vedbørligt Tak. Jeg udlover derfor herved en Belønning af 10 Rbd. til Den, der paaviser mig Æreskjænderen, eller opgiver mig et saadant Spor, at det leder til hans Opdagelse. Bruuns Haab ved Nykjøbing, den 11te Juni 1847.