Københavns Adresseavis, 1775-10-04
Da jeg hidindtil har meldt om de indianske Betientere, saa haaber jeg, at ogsaa nogen Efterretning om de mechaniske Arbeydere og Haandverkere ikke her skal staae paa det urette Sted. Kræmmerne bruge aldrig en Alen, men udmaale alting ved det Rum, som befindes imellem Albuen og Spidsen paa Midtelfingeren paa et regelmæssigt voxen Menneske, hvilket Rum man kalder Cubit; og de maale saa accurat, at de paa et Stykke af 70 Cubits maaskee ikke tage en Fierdedeel Alen feyl. Det er brugeligt i dette Land, at man lader Skræderen komme til sig i Huset, og arbeyde hos sig. Naar man seer disse Folks elendige Verktøy, i sær deres rustede Saxe, som neppe ere sammennaglede, saa skulde man næsten holde det for umueligt, at de dermed kunde tilklippe en Klædning; men den indtanske Skræder er ved alle disse Forhindringer en saa accurat Efterligner, at man næsten altid er fuldkommen tilfreds med ham. Dette er desto meere at falde i Forundring over, da han aldrig tager Maal af den, som han arbeyder for, men ikkun spørger: Er Herren Mønsteret, Klædningen skal giøres efter, Det gielder ogsaa om Tømmermanden, Smeden og andre Haandverksfolk. De efterligne paa det nøyeste alt hvad man leverer dem, omendskiønt der ere mange af vore Haandverksfolk Verktøyer, som de ikke kiende noget til, og deres egne ere høyst ufuldkomne. Alt, hvad de vil giøre efter, holde de i Forveyen en lang Tid i Haanden. De ere i deres Arbeyder meget egensindige, og afvige ikke fra deres Forfædres vedtagne Maade, om man endog kan vise dem en nok saa let og fuldkommen Maneer. Om Saffors Brug til Farve i sær paa Linned. I den Forsamling, som det Kongelige Videnskabernes Selskab holdt i Gottingen den 13 Mai, forelæste Hr. Prof. Johan Beckmann de Forsøg, som han har gjort med den røde Saflor=Farves Brug paa Linned. Allerede forto Aar siden har han, i en Afhandling, som findes i Nuor. commentar. locictatis fierde Bind, handlet om denne Plantes Dyrkning, om dens Blomsters Tilberedelse, og om sammes Brug til at farve Ulden guul og rød med. En Udtog af samme, hvilket for Sagens almindelige Nytte Skyld paa adskillige Steder er eftertrykt, og derved gjort mere bekiendt, finder man i Gott. Anzeigen 1773 S. 633. Hr. B. meldte først om Vanskelighederne, som forefalde ved Linnedfarverie. Farven maa derved være varigere og fastere, end paa Uld og Silke, da de Tøyer, som giøres af Linned, blive ikke saaledes skaanede, men meget oftere vaskede, end Klæderne af Uldent eller Silke. Dertil kommer, at Varene ikke maa blive alt for dyre ved Farvingen, efterdi det farvede Linned mere bruges af fattige end rige, Folk, og, hvilket er det værste, at Linned tager langt vanskeligere imod Farven, end Uldent. Paa adskillige Steder, i Tydskland farves allerede Bomuld ægte rødt, endskiønt endnu med meget forskiellig Lykke, hvorved Beckmann fornemmelig roeste Doct. Schraders Opfindelse i Ebersdorf, hvorom han har givet Efterretning i hans physicalischocconomische Bibliothek IV. S. 87, men den Konst mangler endnu, at farve Linned ligesaa bestandig rødt. Jmidlertid kan ventes, at man endelig ogsaa skal finde denne, formedelst allehaande Forberedelser og Blandinger, og dette Haab bestyrkede Hr. Beckmann, ved en fra Frankerig erholden Efterretning, at Kiøbmanden Eymar i Nismes virkelig faar ver Linned ligesaa varigt og smukt rødt, som Bomulden bliver farvet i Adrianopel. Stænderne i Languedor have betalt Opfinderen 10000 Livres, efter igientagne Forsøg som ere gjorte i Stort, paa det at denne Konst ikke skulde blive bekiendt uden for denne Provints.