Jyske Efterretninger, 1820-10-02
Udenlandsk. England. Den 18 Sept. forefaldt i Underhuret nogle interessante, heftige Debatter, foranledigede ved et Forslag af Skatkammerkantsleren om at udnævne en Committee til at eftersøge i PairsPournalen, hvorvidt Straffe billen mod Dronninn var rykket frem. Hr. Ere ven sagde: at hvis e var sandt, hvad han havde hørt, at neml. Hs. saits. Forfølgere var iværk med at betage Under set sin Magt til at examinere Vidner, holdt en for - efterat Overhuset og Kongen alde havde fornedret sig - at Underhuset vilde kom 1 til at staae paa det sidste Trin af Fornedrelsen, har det gav Slip af sine Privilegier. - Hr. Hob Huse troede, at de ædle Lorders Handlinger vilde me drage de farligste Følger efter sig. Nationen æres og dens Jnteresse tilintetgjøres derved. Overhuset staaer netop i Opposition mod Underhut. Det har aabnet en grøn Pose, hvis Comsagnon tilbageviisdes i Underhuset med Foragt og vi, Nationens Stedtrædere, skulle nu rette os efter Overhusets Forskrift? Hvor kan nogen forstandig Mand vente, at Dronningens Proces vil føres upartiskt, Monarkens Gunst paa den ene Si pe, og hans Mishag paa den anden - mon det vel er vanskeligt at forudsige, hvilken Side man vil helde sig til, De ædle Lorder ere vel ikke slettere, men de ere dog eiheller et Haar bedre, end svage Mennesker. (Her blev af Husets Taler raabt til Orden.) Hobhouse blev ved: Hvad vil man vinde ved, om det bevises, at den ene Part er en offentlig. . . . (strumpet) og den anden - Noget, jeg ei gad nævne. (Hør, hør, hør) De ædle Lorder ville gjøre vel i, at udforske, hvad den ge menne Almue dømmer om deres Fremfærd. Hvorfor skal Dronningen fornedres: - Det er imidlertid ikke Dronningen, men Kongen, Parlementet og Landet, som fornedres. Vore Ministre, vore Sendingsmænd, vore Advocater fremstille sig for hele Europa som Spioner, Øretudere og som Meenedens Beskyttere, og for at fuldende dette skjønne billede, saa har Pairs=Huset ret travlt med at undersøge skident Lintøi, smudsige Poser og Kammerpotter. (Latter.,Er dette et Arbeid for saa mange ædle unge Spirer af berømte Familier. - Jeg indseer slet ikke, at Dronningen kan lide ved, om Processen lægges ned; thi den kan kun endes til Hendes Ære. Det er en afgjort Sag, at alle de tilveiebragte Vidnedsbyrd. ingen Tro fortjene, og ere af den Beskaffenhed, at ingen fornuftige Mennesker ville modtage dem til Bedømmelse. Til Hs. Majts. Retfærdiggjørelse behøves der altsaa intet videre, og jeg og alle Mennesker af mit Slags ere fuldeligen overbeviiste om Hs. Uskyldighed. Underhuset har da intet andet tilovers, end at gjøre en Ende paa det skammelige Væsen. Den ædle Lord Castlereagh torde maaskee fornedres derved, men da jeg ikke har den mindste Agtelse for ham, saa kommer dette ikke i Betragtning. (Latter) - Robert Wilson talede i samme Tone. Jeg har, sagde han, selv hørt hvad Vidnerne have udsagt, og jeg for dristigen paastaae, at den hele Fremfærd har sin Oprindelse fra en skjændig Sammensværgelse, udruget i Hannover, blant andre af Baron v. O. . . . ., dette Afskum, der, efter Ordre, tjenestvilligen brækkede Laase op, gjorde Nøgler efter, snappede Breve op, og, lig en Kryster, vegrede sig for at fegte med en tapper Officeer, der udfordrede ham. Og hvad gjorde vel den vyrtembergiske Gesandt, da Prindsessen af Wallis forlod hans Huus, Han undersøgde hendes Sengekammer, traade i Underhandling med Kammerpigen, for at komme efter hendes Hemmeligheder osv. - Hr. Bennet paastod, at der aldrig havde existeret en skjændigere og meere bjævelblændt Sammensværgelse, end den, Dronningen nu lider under. - Hr. Hume: "Jeg understaaer mig at paastaae, at alle Folkeforsamlingerne forrige Aar, der udskreges som Landsforræderier, og som nogle Personer bleve hængte for, ikke have stiftet saa megen Ulykke i Landet, som denne eneste og skammelige Proces. Den hele Sag burde undersøges fra Grunden af, og dersom Retten maatte have sin Gænge, indseer jeg ikke, hvorfor en Væver skulde hænges og en Minister forskaanes. (Hør, hør, - Jeg troer sikkert, at hele Europa leer os ud i dette Øjeblik, i det Alle og Enhver seer, hvorledes en eneste Kone byder Trods til Regjeringen som til sin Understøttelse lader den hiellige Alliliantses Magt, og Alt hvad der er godt og slet ved den, marschere op, medens det fattes Hs. Majt. paa Midler til at lade Hendes Vidner komme herover. At den ganske Hjord af Biskopper billigen Ninistrenes Adfærd, kan man ikke regne, naar man betænker de Millioner, den høie Geistlighed trækker, for at vedligeholde Moraliteten. Ministrene, der gjøre saa farlige Indgreb i Forfatningen, ja i selve Kronens Værdighed, ere de sande Radicaler og burde billigviis tiltales derfor.