Berlingske Tidende, 1809-11-10
J den hellige og udelelige Trefoldigheds Navn. Hs. Majestæt, Keiseren af Rusland og Hs. Majestæt Kongen af Sverrig, lige besielede af det Ønske, at lade Fredens Fordeele følge paa Krigens Ulykker. og igjen at tilveiebringe Enighed og god Forstaaelse imellem deres Stater, have udnævnt til deres Befuldmægtigede, nemlig Keiseren af Rusland Greven Nicolaus Romanzoff, virkelig Geheimeraad, Medlem af Statsraadet, Minister for de udenlandske Sager, CommerMinister, Senator, virkelig Kammerherre, Ridder af St. Andreas og Alexander Newsky=Ordenen, Storkors af Wladimir= og St. Anne-Ordenens første Klasser, Stor=Ørn af Æreslegionen i Frankrig, Ridder af de kongelig preusiske Ordener den sorte og den røde Ørn og af den hollandske Unions=Orden, og Hr. David Alopæus, virkelig Kammerherre, Storkors=Ridder af Wladimir=Ordenens anden og St. Anne=Ordenens 1ste Klasse. - Hs. Majestæt Kongen af Sverrig Hr. Baron Court Louis Bogislas Christoph von Stedingk, een af Rigets Herrer, General af Jnfanteriet, Storkors=Ridder af Sværd=Ordenen, Ridder af St. Andreas, St. Alexander NewskyOrdenen samt af St. Anne-Ordenens 1ste Klasse, og Hr. Andri Frederik af Skjoldebrand, Oberst og Kommandeur af Sværd=Orde, nen, hvilke efter at have udverlet deres Fuldmagter, som befandtes at være i god og behørig Form, ere blevne enige om efterfølgende Artikler: Art. 1. Der skal for Fremtiden være Fred, Venskab og god Forstaaelse imellem Hs. Majestæt Keiseren over alle Russer og Hs. Majestæt Kongen af Sverrig, hvilke ville anvende den største Agt paagivenhed paa at opretholde en fuldkommen god Forstaaelse imellem Sig deres Stater og Undersaatter, og omhyggeligen ville søge at undgaae alt det, som i Fremtiden kunde bryde denne nu saa lykkeligen gienvundne Enighed. Art. 2. Da Hs. Majestæt Keiseren af Rusland har tilkiendegiver Sin faste Beslutning, ikke at adskille Sin egen Jnteresse fra Sine Allieredes, og da Hs. Svenske Majestæt med Hensyn til Sine Undersaatters Fordeele ønsker at give Fredens Velgierning den størst muelige Udvidelse, saa lover sidstnævnte Hs. Majestæt og forpligter Sig paa det høitideligste og fasteste intet at efterlade fra Sin Side af det, som kunne lede til en hastig Fredsslutning imellem ham og Hs. Majestæt de Franskes Keiser og Konge i Jtalien, og Hs. Majestæt Kongen af Dannemark og Norge, ved Hielp af de umiddelbare Underhandlinger, som allerede ere begyndte med disse Magter. Art. 3. Da Hs. Majestæt Kongen af Sverrig ønsker at give et afgiørende Beviis paa sit Ønske, at fornye de nøieste Forhold med Hs. Majestæt Keiserens over alle Russer høie Allierede, saa lover han at tiltræde Fastlands=Systemmet, dog med nogle Modificationer, som ville vorde nøiere bestemte i de Underhandlinger, der skulle begyndes imellem Sverrig, Frankrig og Dannemark. Jmidlertid forpligtet Hs. Svenske Majestæt Sig, fra den Dag af, at nærværende TraktatsRatificationer udvexles, at lade alle Kongeriget Sverrigs Havne lukke saavel for storbrittanniske Krigs som Handelskibe, men forbeholder sig Jndførselen af Salt og saadanne Colonialvare, som ved Brugen ere blevne en Nødvendighed for Sverrigs Jndvaanere. Hs. Majestæt Keiseren af Rusland lover forud fra Sin Side, at samtykke i de Modificationer, som hans Allierede ville ansee for billige og passende at tilstede til Fordeel for Sverrig med Hensyn til dets Handel og Søefart. Art. 4. Hs. Majestæt Kongen af Sverrig frasiger Sig, saavel forSig som for sine Efterfølgere i Regieringen paa en uigienkaldelig Maade og til evig Tid til Fordeel for Hs. Majestæt Keiseren over alle Russer og for dennes Efterfølgere i Regieringen, alle Rettigheder og Adkomster til de hernede opregnede Lande, som i nærværende Krig ere ved Hs. Keiserl. Majestæts Vaaben blevne erobrede fra Kongeriget Sverrig, nemlig: Gouvernementerne Kymenegaard, Nyland og Tavasthuus, Abo og Biørneborg med Alands=Øerne, Savolax og Carelien, Vasa, Uleaborg og en Deel af Vesterbotten indtil TorneaElv, saaledes som det i efterfølgende Artikel angaaende Grændsebestemmelsen vil vorde fastsat. Disse Gouvernementer med alle derværende Indbyggere, Steder, Havne, Fæstninger, Landsbyer og Øer, saavelsom alt dertil hørende, deres Fordele, Rettigheder og Jndkomster, skulle i Fremtiden være det russiske Riges souverninEiendom og forblive indlemmet i samme. Til den Ende lover Hs. Svenske Majestæt, samt forpligter sig paa det høitideligste og meest bindende saavel for sig som sine Efterfølgere i Regieringen og hele Kongeriget Sverrig, aldrig at fremkomme med nogen videre middelbar eller umiddelbar Paastand paa ovennævnte Gouvernementer, Provindser, Øer og Lande, hvis Jndbyggere, ifølge bemeldte Afstaaelse, skulle samtlige være løste fra deres Hyldings=Eed og den Troeskab de have tilsvoret Sverrigs Krone. Art. 5. Alands Hav, den bothniske Havbugt og Torneaa Elv skulle i Fremtiden være Grændsen imellem det russiske Rige og Kongeriger Sverrig. I lige Frastand fra Kysterne skulle Øerne, der ligge det faste Land nærmest, paa Alands og Finlands Side tilhøre Rusland, paa svensk Side Sverrig. Ved Torneaa=Elvens Udløb skal Øen Biørckow, Havnen Reutcham og Halvøen, hvorpaa Staden Tornealigger, være de yderste Punkter af de russiske Besiddelser og Grændsen skal gaae langs med Tornraa Elv indtil der, hvor begge Armene løbe sammen ved Kongis Jernværk, derfra skal den følge Floden Musnios Løb, gaaende foran for Muonioniska, Muonisøfrebye, Palajoens, Kultane, Enoutekis, Kelottiserfor, Pattico, Numacka, Raunula og Kilpisjaure indtil Norge. J Løbet af Torneaa= og Munio=Elvene, saaledes som de herovenfor beskrives, skulle Øerne som ligge østlig af Dalveiene tilhøre Rusland og de som ligge vestlig at samme tilhøre Sverrig. Strax efter Ratificationernes Udvexling skulle fra begge Sider vorde udnævnt Ingenieurer, der skulle begive sig til Stæderne, for at bestemme Grændsen langs med Torneaa= og Munio=Evene, efter den ovenfor beskrevne Linie. Art. 6. Da Hs. Majestæt Keiseren over alle Russer allerede har givet de meest aabenbare Beviis paa den Naade og den Retfærdighed, hvormed Hs. Majestæt har besluttet at regiere de erobrede Landes Jndvaanere, i det han ædelmodigen og af frivillig Drift har tilsagt dem, deres Religions, Eiendommes, Rettigheders og Privilegiers frie Udøvelse, saa seer Hs. Svenske Majestæt sig derved fritagen fra den ellers hellige Forpligtelse, desangaaende at fastsætte noget til Fordeel for Rigets gamle Undersaattere. Art. 7. Strax efter nærværende Traktats Undertegnelse, skal derom med mueligste Hast sendes Efterretning til de paa begge Side commanderende Generaler, og Fiendtlighederne skulle giensidigen aldeles ophøre saavel til Lands som til Vands; de Fiendtligheder, som imidlertid maatte have fundet Sted, skulle ikke paaagtes og kunne ingen Jndflydelse have paa denne Traktat. Og alt det, som imidlertid kunne være taget eller erobret paa en af Siderne skal redeligen vorde givet tilbage. Art 8. J de næste 4re Uger efter Ratificationernes Udvexling skal Hs. Majestæt Keiseren over alle Russers Tropper have forladt Provindsen Vesterbotten og være gaaet tilbage over Torneaa Elv. 8 bemeldte fire Uger skal ingen Reqvisition, af hvad Navn nævnes kan, paalægges Jndbyggerne, og den russiske Armee skal tage sin Underholdning og sit behøvende af sine egne Magaziner, som ere anlagte i Stæderne i Vesterbotten. Dersom imedens Underhandlingerne vedvare, de keiserlige Tropper skulle være trængt ind i nogen anden Deel af det svenske Rige, saa skulle de rømmede indtagne Lande, i samme Til og paa samme Vilkaar som forhen er nævnet Art. 9. Alle paa den ene og den anden Side gjorte Krigsfanger, saavel til Lands som Vands, saa og Gidslerne som under Krigen, maatte være tagne eller givne, skal tilbagegives i Massa og uden Ranzion, saasnart mueligt er, men i det seneste inden tre Maan der fra Ratificationens Udvexling af at regne. Skulde imidlertil nogle Krigsfanger eller Gidsler ved Sygdom eller anden gyldig Aarsag, forhindres at vende tilbage til deres Fædreneland i den fastsatte Tid. saa skulle de derfor ingenlunde ansees at have tabt deres over for bestem Rettighed. De skulle være forpligtede at betale eller stille Borgen for den Gield, de maatte have indgaaet imedens de vare Fangne, med det Lands Jndvaanere, hvor de holdtes tilbage. Man frasiger sig giensidigen de Udlæg, som af de høie contraherede Parter maatte være gjort til Krigsfangernes Føde og Underholdning, og man vil giensiden bære Omsorg for deres Underholdning og Reiscomkostninger til Grændsen, af begge Stater, hvor Commissarier af begge Souverainerne skulle være ansatte for at imodtage dem. De Finlandske Soldater og Matroser blive fra Hs. Majestæt Keiserens over alle Russers Side undtagne fra denne Overeenskomst, for saavidt ikke de indgaaede Capitulationer kunne berettige dem til det modsatte: ligeledes undtages at Krigsfangernes Tal, Officererne og andre Embedsmænd som ere fødte i Finland og ønske at blive der, disse kunne med al Frihed og i at Adstrækning afbenytte deres Eiendomme, Gieldsfordringer og Sager som de nu maatte have eller i Fremtiden erholde i Kongeriget Sverrig. alt i Følge det som fastsættes i denne Traktats 10de Artikel. Art. 10. Finlænderne, som nu opholde sig i Sverrig, som og de Svenske, der nu opholde sig i Finland, skulle have fuldkommen Frihed, at vende tilbage til deres Fædreneland og fuld Raadighed over deres bevægelige og ubevægelige Eiendomme, uden at betale nogen Udførselstold eller andet i denne Henseende tilværende Paa æg. De tvende høie Magters Undersaattere i det ene eller andet Land, at sige i Sverrig eller Finland, skulle have fuldkommen Frihed at boesætte sig i de andet inden en Tid af tre Aar at regne fra Ratificationens Udvexlingsdag af, og skulle kunne sælge eller afhænde deres Eiendom i den anmeldte Tid til nogen Undersaat af den Magt, hvis Stater de ønske af forlade. Godserne, som tilhøre dem, der efter Terminens Udløikke have efterkommet denne Betingelse, skulle sælges ved offentlig Auction efter Regieringens Foranstaltning, og Kiøbesummen dernæst udleveres til Eieren. Det skal staae enhver frit for inden bemeldte trende Aar at giøre et hvilket somhelst Brug af fine Eiendomme, hvis rolige Afbenyttelse herved formeligen loves og garanteres dem. De saavelsom deres Agentere kunne frit begive sig fra en Stat til den anden for at varetage deres Anliggender, uden at dette kunne paa nogen Maade skade deres Qvalitæt som den ene eller den anden Magts Undersaattere. Art. 11. Fra i Dag af skal en bestandig Glemsel hvile over de Passerede, og der skal være en almindelig Amnestie for begge Staters Undersaattere, hvis Meninger eller Handlinger til Fordeel for den ene eller den anden af de høie contraherende Magter kunne have gjor dem mistænkelige, eller foranlediget at de ere blevne satte under Tiltale. De kunne ikke meere sagsøges for en saadan Aarsag, og dersom dette er skeet saa skal Sagen neddysses og hæves og ingen nye Dom deri fældes, J Følge heraf skal alt Beslag strax hæves paa tagne eller seqvestrerede Eiendomme og Renter, som Eieren skulle erholde tilbage; vel at forstaae, at de iblandt disse, der ere blevne Undersaattere af den ene eller den anden Magt, efter den foregaaende Artikels Betingelser ikke skulle ansees berettigede at reclammere hos den Sonverain hvis Undersaattere de forhen have været, Fortsættelsen af Rentes eller PensioneBetaling, der var dem tillagt som Naade, Tilstaaelse, eller aarlig Gage for forhen beviste Tienester. Art. 12. Hjemmels=Breve, Archiver og andre offentlige og privatDekumenter, Planer og Carter af Fæstninger, Byer og Lande, som ved nærværende Traktat tilfalde Hs. Majestæt Keiseren over alle Russer, ligesom og Tegninger og Papirer, der maatte forefindes paa Landmaalings=Contoiret, skulle troeligen vorde udleverede inden 6 Maaneder, og dersom dette befindes umueligt, da det seneste forinden et Aar. Art. 13. Saasnart Ratificationerne ere udvexlede, ville de høi contraherende Magter lade alt Beslag blive hævet, som maatte være lagt paa Eiendomme, Rettigheder eller Jndkomster, tilhørende Jndvaanere i en af Staterne eller paa de der værende offentlige Establissementer. Afgiørelsen af alle Fordringer imellem de høie Parters Undersaattere i Henseende til Gieldssager, Eiendomme eller anden Rettighed, som i Følge Vedtægterne og Folkeretten skulle paa nye vorde fremlagte ved en Fredsslutning, skal tilkomme de ordentlige Domstole og den meest upartiske og hastigste Kiendelse skal vorde afsagt for de Jndividuer, der ere i det Tilfælde at behøve samme. Art. 14. Saavel den offentlige som private Gield, som af Finlænderne er gjort i Sverrig og vice versaaf de Svenske i Finland, skal betales til de bestemte Terminer og under de fastsatte Betingelser; og da Samqvemmet imellem begge Landene har været afbrudt formedelst Krigen, saa bliver Proscriptionsterminen udsat saaledes, at fra den 1ste Januar 1808 og indtil 6 Maaneder efter denne Traktats Ratisication ingen Adkomst skal vorde anseet for ugyldig, fordi den ikke maatte have været fremlagt inden den bestemte Tid. Enhver Reclamation desangaaende skal anbringes for de respective Domstole og nyde særdeles Understøttelse af begge Regieringerne, for at den meest upartiske og virksomste Retfærdighed kan vorde de interesserende Parter tilkiendt. Art. 15. De af den ene eller den anden høie contraherende Magte Undersaatter, som i den andens Stater, Eiendomme maatte tilfaldet enten ved Arv, Gave eller paa nogen anden Maade, kunne uden Vanskelighed modtage disse, og skulle om fornødent giøres nyde Lovenes fulde Beskyttelse og Hielp, for at sættes i Besiddelse deraf og for at afbenytte alle de deraf fremkommende Rettigheder; men Udøvelsen af saadanne Rettigheder skal saavidt det angaaer Eiendomme i Finland, være underkastet de Betingelser som ere fastsatte i den 10de Artikel, der forpligter Eierne at tage deres Boepæl i Landet eller inden 3 Aar, at sælge deres Besiddelser, hvilken Tidsfrist bevilges dem i sidste Tilfælde; men efter den Tid er Arven eller Gaven Kronen hiemfalden. Art. 16. Da Commerce=Tractatens Vedvarelse mellem begge de høie kontraherende Magter er bestemt til 17 October 1811, saa vil Hs. Majestæt den russiske Keiser ikke iberegne den Tid samme var afbrudt under Krigen; ovennævnte Tra at skal igien træde i Krakt, og indtil den 1/2 Februarii 1813 blive overholdt og bragt i Udsvilset alle de Punkter som ikke stride mod Foranstaltningerne af det i St. Potersburg under 1ste Januar 1807 Udkomne Handelsmanikest. Art. 17. Da de ved nærværende Tractat med der russiske Rige foreenede Lande ere ved Handelsforhold forbundne med Sverrig, som lang Vane, Naboeskab og giensidig Fornødenhed næsten have gjort uundværlig, saa ere de høie kontraherende Parter, som ønske at vedlige holde dette for deres Undersaattere giensidigen nyttig Middel, blevne enige om at træffe nærmere Foranstaltninger til sammes videre Udførrelse. Jndtil de ere komne overeens herom, staaer det Finlænderne. frit for at udføre Erz, støbt Jern, Kalk, Muursteen, støbte Jernlovne og overhovedet alle andre dette Lands Producter. - Derimod kunde de Svenske udføre fra Finland : Qvæg, Fisk, Korn, Linned, Trælast, Planker, Tiære og overhovedet alle andre at dette Storfyrstendømmes Produkter. - Denne Handel skal istandbringes og indtil den 15 October nøiagtigen vedligeholdes paa samme Fod, som for Krigen; den kan som for Krigen paa ingen Maade belægges med Forbud eller andre Afgivter, dog under de Jndskrænkelser, som begge Nationers politiske Forhold maatte kunne fordre. Art. 18. Hs. Kongelige svenske Majestæt er bevilget en aarlig toldfrie Udførsel af 50000 Tscheterts Korn, som blive opkiøbte i den finske Bugts Havne eller i de russiske Havne i Østersøen, under den Betingelse, at man beviser, at Jndkiøbet af samme gjordes for sammes Regning og i Følge sammes Fuldmagt. - De ufrugtbare Aar, - hvilke Udførsel af Korn er forbudet, ere undtagne herfra, men af den derved samlede Qvantitet kan i Tiden meere udføres, naar Forbudet for Kornudførselen bliver ophævet. Art. 19. Hvad Saluteringen til Søes imellem begge de høie contraherende Parters Krigskibe angaaer, da er man kommen overeens om, at der i den Henseende skal herske en fuldkommen Lighed imellem begge Magter. Naar deres Krigskibe møde hinanden Søen, saa skeer Saluteringen efter den kommanderende Officeers Rang, saaledes at den, som har den høieste Rang erholder den først Salut, som Skud for Skud bliver besvaret. Ere Kommandeurerne af lige Rang, saa saluterer man ikke fra nogen af Siderne. For Slotte, Fæstninger og ved Indseiling i Havne salutterer den ankommende eller afgaaende først, og Saluteringen bliver besvaret Skud forSkud. Art. 20. Opstaae Vanskeligheder i Anledning af Puncter, angaaende hvilke intet er fastsat i denne Tractat, saa skal samme venskabelig bilægges ved de respective Ambassadeurer eller Befuldmægtigede Ministre, med den Forsynings=Aand, som har dicteret nærværende Tractat. Art. 21. Nærværende Tractat skal af begge høie contraherende Parter, inden 4 Uger efter Undertegnelsen og om mueligt endnu før, ratificeres og Ratificationerne udvexles i St. Petersborg. Til dettes Bekræftelse have Vi Undertegnede, i Kraft af Vores Fuldmagter underskrevet nærværende Tractat og forsynet samme med Vore Vaabener. Saaledes skeet i Friedriksham den 1 September Aar 1809. Undertegnet Grev Nicol. von Romanzoff. David v. Alopæus, Curt Stedingk, A. J. Skiøldebrand. Efterat Vi tilbørlig have undersøgt forestaaende Tractat, have Be antaget, bekræftet og ratificeret, som Vi herved i dens hele Omfang antage, bekræfte og ratificere den og give for Os og Vore Efterfølgere Vort keiserlige Ord ubrydelig at holde alle sammes Stipulationer. Ti Bekræftelse have Vi egenhændig undertegnet denne Vor keiserlige Ratification og forsynet samme med Vort store Rigs=Segl. Givet i St. Petersborg den 1ste October 1809 i Vor Regiering 9de Aar. Undertegnet, Alexander, Contrasigneret, Rigs=KansleParis, den 30te October. Grev v. Romanzoff.