JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-05-31
Anecdot. En forhenværende Parlamentsraad i Bordeaux, ved Navn Castelnaux, var Dronning Maria Antoinettes tause Tilbeder og almindeligen Bekjendt derfor. I ti Aar fulgte han uafbrudt alle Hoffets Reiser; han saae, som de fleste Afsindige, bleg og forstyrret ud, og Synet af ham opvakte en smertelig Følelse. J de to Timer, Dronningens offentlige Spil varede, stod han, uden at røre sig, lige over for hende, i Capellet stillede han sig lige under Øinene af hende, og hver Gang Kongen gav offentligt Taffel, var han altid tilstede; i Skuespilhuset satte han sig saa nær som mueligt ved den kongelige Loge; han reiste altid en Dag førend Hoffet til St. Clond, og naar Dronningen i sine forskjellige Slotte steg ud af Vognen, var denne ulykkelige Afsindige, der aldrig talte et Ord med Nogen, altid den første Person, hun blev vaer. Under Dronningens Ophold i Lille-Triannon blev denne ulykkelige Mands Lidenskab endnu besværligere; han spiste i en Hast nogle Bid hos en Schveizer, og tilbragte da den hele Dag, selv i Regnveir, i Haugen. Dronningen mødte ham ofte, naar hun spadserede allene eller med Børnene; men hun vilde dog aldrig tillade noget voldsomt Middel til at befrie hende for denne uudstaaelige Paatrængenhed. Da hun engang havde tilladt Hr. de Seeze at komme til Tri annon, lod hun ham anmode om, at begive sig til Mad. Campan, som hun paalagde, at gjøre ham bekjendt med Castelnaux's Aandsforvirring, og derpaa lade denne kalde, og tale med ham. Han talte med ham næsten en heel Time og gjorde meget Jndtryk paa hans Aand; endeligen bad Castelnaux Mad. Campan, at sige Dronningen, at han, da hans Nærværelse er til Besvær, ganske bestemt vilde vende tilbage til sin Provinds. Dronningen var meget glad herover, og overdrog Mad. Campan at tilkjendegive Hr. de Seere hendes fuldkomne Tilfredshed. En halv Time derefter, da de Seeze var gaaet bort, lod den ulykkelige Afsindige sig melde hos Mad. Campan; han sagde, at han maatte tage sit Løvte tilbage, at han ved sin Villies blotte Kraft umueligen kunde give Slip paa at see Dronningen, og at han saa ofte som mueligt maatte see hende. Med Ængstelighed bragte Mad. Campan Dronningen denne Efterretning. Nu vel," sagde denne: "saa lad ham fremdeles falde mig besværlig. Men, at man for Alting ikke berøver ham den Lykke at være fri Da Kongen og Dronningen bleve tagne til Fange i Varennes, vilde Castelnaux omkomme sig selv ved Hunger; hans Vært, urolig over hans lange Fraværelse, lod Døren til hans Værelse opbrække, og fandt ham liggende bevidstløs udstrakt paa Gulvet. (Det er mærkværdigt, at ogsaa Marie Antoinettes Moder, Keiserinde Maria Theresia, en Person af simpel Stand havde forelsket sig, og derfor blev indspærret i Daarehuset i Frankfurt am Mayn, hvor han i sin Afsindighed uophørligen truede Vedkommende med Hevn, naar han fik den ventede Hjelp af 100,000 Mand fra Keiserinden.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-05-31
Jndenlandske Efterretninger. Ifølge Jndbydelse, af 15de d. M., fra Directionen for det Kongelig Octroierede Danske Asiatiske Compagnie, til de Herrer Jnteressentere i samme, holdtes den 29de næstefter, om Eftermiddagen Kl. 5 1/2 i Compagniets Huus, en Generalforsamlig, i hvilken følgende blev foretaget: 1) Directionen underrettede Jnteressenterne om, at Capit. Ørgaard var lykkelig og vel ankommet til China, og at den store Jldebrand i China den 1ste og 2den November f. A. intet Tab havde til Følge for Compagniet, samt at Capit. Ørgaard agtede at seile derfra i Januari Maaned, og følgelig kan ventes hertil i næstkommende Juni Maaned; – at den Fordring, Compagniet har i Batavia, er af den Nederlandske Regjering anerkjendt, og skal betales med Renter 6 PC. p. A. fra 1816 af at regne, samt at Betalingstiden istedet for 20 Aar er bleven nedsat til 10 Aar, som allerede har taget sin Begyndelse; – at den saakaldte Wilders Plads, er udleiet til forskjellige Leiere ialt for 6000 Rbdlr. paa et Aar; allene for Verftet giver een af Leierne 1000 Rbdlr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-05-31
2) Ved Decision er afdøde Pakhuusforvalter Schutz's Boe tilkjendt at betale 23 Pund Thee Bohe og 8 Pd. Tschy Thee, forresten var ved Regnskabet fra 12 April 1821 til 12 April 1822 intet at erindre, og blev Directionen meddeelt Qvittering for dette Aars aflagde Regnskab. 3) Paa Grund af Gagens Nedsættelse for de med Skibet Kronprindsessen farende Betjente, havde endeel af samme ansøgt om at erholde et udvidet Føringsrum i Skibet, hvilket af Directionen er bevilget, ved at tilstede dem et Rum i Skibets Tvischende, inddeelt i 40 Afdelinger, imod at betale 30 Rbdlr. pr. Afdeling, og at de i sin Tid hjembringende Varer skulle oplægges i Compagniets Pakhuus &c., hvilken Fremgangsmaade af Directionen erholdt Generalforsamlingens Bifald. 4) Directionen og den bestandige Commission foreslog et Tillæg af 500 Rbdlr. rede Sølv aarlig i Hr. Justitsraad Mouriers Gage som Directeur, og et Tillæg af 200 Rbdlr. r. Sølv. aarlig for Assistent Høvinghoff, som Assistent i Secretariatet. Generalforsamlingen bestemte ved Ballottering med 24 Stemmer mod 14, at Hr. Justitsraad Mourier skulde nyde et Tillæg af 400 Rbdlr. r. Sølv aarlig, hvorimod Hr. Justitsraaden ikke faaer nogen Deel af Auctions bøgernes Indtægt. Assistent Høvinghoff blev, uden Votering, tilstaaet 200 Rbdlr. r. Sølv i aarlig Tillæg. 5) Den af Compagniets Revisorer attesterede Liste over Compagniets Pensionister fra 1ste Februari 1822 til 31 Januari 1823, forelagdes Generalforsamlingen og beløb 2614 Rbdlr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-05-31
Et af de vigtigste og mærkværdigste Foretagender, som nogen Privatmand nogentid har udført, er uden Tvivl Bridgewater Canalen i Engelland. Hertugen af Bridgewater lod den paa egen Bekostning anlægge, da han endnu var temmelig ung, ved en Mekanikus, Brindley, for paa en mindre bekostelig Maade at kunne befordre Steenkullene fra de næsten uudtømmelige Miner i det ham tilhørende Worsley, og han gjorde tillige Regning paa Canal tolden deraf. Brindley var et Menneske af forsømt Opdragelse, og egentligen Møllebygger af Profession; han kunde hverken skrive eller læse, men Naturen havde udrustet ham med et saadant Genie, at han, uden Pen eller Papir, i Hovedet udførte de meest indviklede Planer og Beregninger, og fandt for de vanskeligste Tilfælde altid de bedste og sikkreste Midler. Hertugen havde selv Opsigt med Arbeidet, anvendte aarligen derpaa 400,000 Pd. St., og boede i een af Arbeidernes Bygninger, for at kunne have et vaaget Øie med Alt. Canalen er 40 Mile lang. Over 115 Skibe gaae dagligen gjennem den Deel deraf, som er under Jorden, og 350 over den aabne. Den aabne Canal skal have kostet 22,000 Pd. St., og de underjordiske Dele 68,000 Pd. Minernes Eier har aarligen en Udgivt af 68,000 Pd. St., men tager ind igjen 80 til 90,000 Pd., og man antager, at han har 20 pC. af sin anvendte Capital. Men ikke allene Eieren selv er denne Canal til saastor Nytte; det Gavn, hele Riget høster deraf, er endnu mærkværdigere. Byen Manchester f. Ex., hvis talrige Fabriker ikke kunne undvære de Steenkul, den forsyner samme med, havde i Aaret 1758 kun en Befolkning af 27,000 Sjele, 1768 blev den første Spindemaskine oprettet her af Richard Arkwright; i 1772 begyndte man at forfærdige Calicots, og 1781 Mousseliner; i den Tidspunkt steg Befolkningen til 50,000 Sjele, 1815 var den stegen til 110,000. Jndførelsen af en ny Mekanisme til Spindingen, en rigtig Fordeling af Arbeidet, og Oprettelsen af et stort Antal Dampmaskiner, hvoraf man tæller over 300, ere Aarsagerne til Fabrikernes store Flor i Manchester.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-05-31
Kjøbenhavns Børs, d. 30 Maj. Cours. Hamb. 2 M. 244, a vista 247. Spec. 250. - Specier solgtes til 15 Rbmark, Obligat. (med Renter fra 11 Dec. 1822) 77 1/2 a 78. Nationalbank-Obligationer (af Laanet d. 2 Febr. 1820) 102 Rbd. r. S. (uden Renter) eller 127 1/2 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. r. S. - Norske Sedler 16 1/2 a 15 3/4 Rbdlr. pr. 10 Specier norsk. Svenske Sedler 60 s. - Disconto 5 pC. Provst Johannes Jensen. Heel nær ved Chorets Stene, Paa Hjørlund Kirkegaard, Hensmuldre Jensens Bene; Morfaders Grav der staaer. Dog ei hvad jeg forliste J Dødens Stund saa brat Tog sorte Fyrrekiste. Med sig i Gravens Nat. Ved Kirkeloftets Buer, Er sat Gud Faders Soel; Ei gamle Præst den skuer Nu paa hans Prækestoel. Men i Gud Faders Rige. En bedre Søel han seer For den som Skygger vige Hvad ham var dunkelt her. Mit Taareblik forgiæves. Mod Alt ret hist er vendt, Af ham ei meer fremhæves Det Naadens Sacrament. Han gav ved Naadebordet. Mig Deel i det Guds Lam; Nu efter Guddoms-Ordet Han selv er Et med Ham.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-05-31
J Jordeklud man svøbte Hans fromme Præstehaand; Min Barne-Sjæl den døbte Med Vand og Hellig Aand. Selv han nu Barne-Hænder, Mod Thronen strækker ud, Lovpriser, og nedsender Mig Trøstens Aand fra Gud. P. Brammer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-06-03
Nyeste Sildereas Klodenhavn. 2000000 Ro Tyvende Aargang. No. 44. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 3 Juni 1823. Om Hilsener. Den Skik at hilse synes at være ligesaa gammel, som Menneskehedens Historie, og de forskjellige Maader at udtrykke sin Hilsen paa betegne Menneskenes forskjellige Dannelsestrin.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-06-03
Saavidt vi af det ældste historiske Monument, der gives, Bibelen, vide, er Salem eller Fred, ogsaa det ældste Slags Hilsen, deels fordi Menneskene, førend Staterne endnu vare opkomne, intet høiere ønskede end Fred, Hovedformaalet for hvert Statssamfund, og deels fordi de allerede tidligen betragtede Freden, som den første Grundstøtte for den menneskelige Lyksalighed. Selv i vort Norden er Guds Fred den Maade at hilse paa, der, fortrængt fra de saakaldte dannede Stænder, som en Levning af Oldtidens Skikke, endnu har vedligeholdt sig blandt Landboerne. Med denne Hilsen traadte man i hine jevne Dage ind i Kongens Borg og Bondens Hytte. God Morgen, god Dag, god Aften maa først være komne i Brug langt sildigere, da Ønskerne stege med Fornøden hederne, og man ikke var fornøiet blot med Fred, men ogsaa ønskede hver Afdeling af Dagen at maatte vorde god. Det tydske Ord Grus, grützen skal komme af det plattydske gröten: gjøre stor, og altsaa betyder Gott gruse dich: Gud gjøre dig stor. Her bliver Culturstanden, paafaldende mærkeligere. Man var ogsaa i Tydskland ikke længer tilfreds med, at nyde Guds Fred, men man vilde tillige være stor, thi man øn skeede vel allerede da sig selv neppe et mindre Gode end sin Ven og Næste. Afskedshilsenen Far vel svarer ganske til Guds Fred! Tider, hvor den offentlige Sikkerhed langt fra endnu ikke var befæstet, og man saa meget var udsat for Vold og Overfald, kunde man vel neppe ønske Nogen noget bedre end at fare vel, hvilket ogsaa kunde tages i figurlig Forstand. Det Ord Adien er kommet ind i Dannersproget med de mange andre franske Ord, der længe vanzirede det, og da det ældgamle jevne udtryksfulde Farvel blev for gemeent. Ligesom Forfinelsen, steg, blev man ogsaa alt mere og meere krybende og ydmyg i sin Hilsen. Den Mand, der anseer sig for et ganske andet Væsen, end alle de tobenede Maddiker, der krybe omkring for hans Fødder, og der vilde tage det meget ilde op, om han ved et Bord kom til at sidde, efter Rangen, en eneste Classe neden for sin Undermand, tager ikke i Betragtning, at sige endog til den ringeste af disse Maddiker, for ei at handle mod Etiquettens Regler: Deres underdanige, ydmygste, ærbødigste Tjener.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-06-03
Den gemeene Araber tilraaber den, der møder ham: Salam aleikum, Fred være med Eder og den anden svarer: aleikum Salam, Med Eder være Fred, Men denne troskyldige Maade at hilse paa, foragte de fornemme Arabere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-06-03
Som et Sidestykke til vort underdanige, ydmyge, ærbødige Tjener, omfavne de sig to til tre Gange, kysse sig paa Kinderne, og spørge to til tre Gange om hinandens Befindende, hvorved Enhver kysser sin egen Haand. Araberne i den efter dem kaldte Ørken række hinanden sex til ti Gange Haanden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-06-03
De Bevægelser, som alle Nationer forbinde med deres Hilsener, ere mærkelige. Europæerne lære allerede af sine Dandsemestere at gjøre en Compliment, comme il fant. Legemets Bøining, i en Halvirkel, ledsaget af uophørlig Peer Criksensk Skraben med Foden, betegner Ydmyghed og Undergivenhed. Hvilken Forskjel mellem en Hofmands og en Bondes Compliment. Den første kan bøie sig som en Aal, og danne sin Ryg til det, som Tydsken kalder ein Katzenbukkel, efter mathematiske Regler; den sidste staaer stiv og klodset som en Træblok, skjøndt Ryggen af de Folk hvis Oldefædres, som f. Ex. Bønderne paa Thorsenge, til Efterkommeres Tarv blev varmet med en Ridepidsk, fordi de ikke skjøttede om at plante de Frugttræer, disse skulde høste Frugterne af, burde være smidigere end Herremænds, som Patriotismen aldrig er blevet saaledes indpryglet. Alligevel bære de europæiske Complimenter og Bukninger ikke Vand mod de asiatiske og africanske. Der forstaaer man ganske anderledes at bukke sig. Ja, neppe er man kommen til Rusland, førend man seer Folk kaste sig for deres Herres Fødder, omfavne hans Knæ, og kysse det.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-06-03
I Polen gaaer man vel ikke ganske saa vidt, men Polakken bukker sig dog ligge til Jorden, og en Bøhmer kysser i det mindste Kjolen. Kommer man til Abyssinien og andre Lande, saa kysser man endog Jorden, efter at man er faldet paa Knæ. Kort, Bukken og Rygbøining synes i hele Verden at være et almeenforstaaeligt Tegn paa Underdanighed, lige fra den stolte Britte, der i Almindelighed kun bukker sig saare lidt, indtil Asiaten, der kaster, sig næsgruus ned.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-06-03
Jmidlertid har man dog ogsaa mange andre udvortes Tegn til at tilkjendegive sin Respect, og det ofte pudseerlige nok. Mange Negernatiomer tage hinanden fat i Hænderne og trække Fingrene saa stærkt, at de knage; Negrene paa Sierra Leona bøie den høire Albue saaledes, at Haanden kommer til Munden. Den, som hilses, gjør det samme, derpaa lægges Tommelfingeren og Pegefingeren sammen og trækkes langsomt tilbage. Andre Negerstammer knepse med Fingrene, naar de møde Nogen, tage Kammen ud af Haaret og sætte den ind igjen. J Nedre Guinea griber den Hilsende Fingrene af den, han hilser, bringer dem i en særegen Stilling, trykker dem, knepser hurtigen dermed, og raaber derved: Akkio, Akkio, (Din Tjener! Din Det vilde blive for vidtløftigt at Tjener!) opregne alle de latterlige Skikke, som i den Henseende med største Ængstelighed følges blandt de forskjellige Folkeslags. Den meest characteristiske findes i visse Egne af Africa, hvor man trækker Kjolen af, falder paa Knæ, lader Hovedet synke lige til Jorden, og bedækker sig med begge Hænder Hovedet og Skuldrene med Sand, ret ligesom man vilde sige: "Herre, tag Kjolen, Dine Slaver tilhøre med Hund og Haar Dig og betyde intet mere, end det Sand Du træder paa
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-06-03
Anecdoter. Den 1ste Januar 1791 kom Bastillens Erobrere, Pariser Gardens Grenaderere, ledsaget af en militair Musik, til den unge Dauphin, for at tilbyde ham som Nytaarsgave et Dominospil, forfærdiget af Steen= og Marmorbrudstykker fra hiint Statsfængsel. Dronningen leverede Mad. Campan dette ulykkelige Legetøi, og bad hende gjemme det, da det eengang, vilde blive mærkværdigt for Tidens Historie. Paa Laaget fandtes udgravet i maadelige Ver Stene af hine Mure, der indsluttede Tvangs herredømmets ulykkelige Offere, bleve forvandlede til et Legetøi, for at tilbyde Dem, naadig Herre, samme, som Folkekierlighedens Hylding, og tilbydes Dem som et Beviis paa, hvor stor dets Magt er. Den, som troer paa Forvarsler, kan ikke andet end tilstaae, at adskillige Saadanne forudbebudede Maria Antoinettes ulykkelige Endeligt. Hun blev født samme Dag, da Jordskjelvet i Lissabon fandt Sted. Denne sørgelige Begivenhed havde indpræget Fyrstindens Aand en pinlig Følelse, endskjønt overtroisk Frygt var hende fremmed. Den Gang Dauphinens Haand blev hende lovet, levede den berygtede Gassner i Wien. Maria Theresia, der gjorde sig lystig over hans Syner, men dog hørte ham med et Slags Jnteresse, spurgte ham en Dag, om hendes Antoinette vilde blive lykkelig Gassner blev bleg i Ansigtet og taug. Da Keiserinden ikke vilde lade sig nøje hermed, svarede han: Deres Majestæt, der gives Kors for alle Stænder."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-06-03
Da man i Strasburg opsatte ved Rhinen et Telt til hendes Modtagelse, fandtes paa det Tæppe, det var smykket med, et Billed, paa det jammerfuldeste af alle Ægteskaber, Jasons, Crousas og Medeas Historie. - Ved et Fyrværkerie, som man i Anledning af Ludvig den 16des Formæling gav i Paris, var der saa ilde sørget for Ordenen, at mange Hundrede Mennesker mistede Livet i Trængslen. Blandt de ubeskrivelige Jammerscener, som den Gang forefaldt, var følgende een af de smerteligste og meest rørende. Midt i den uhyre Menneskemængde, der fra alle Sider blev sammentrykt, søndertraadt af Hestene, styrtet i Grøfterne, der omgave Pladsen, fandtes et ungt Menneske med sin Kiereste. Hun var smuk, havde allerede i adskillige Aar elsket, men Formuesomstændigheder havde forhindret deres Giftermaal, næste Dag skulde de holde Bryllup. Beskyttende sin Veninde, gaaende foran hende, dækkende hende med sit Legem, understøttede den unge Mand længe hendes Gang og hendes Mod. Men fra det ene Øjeblik til det andet steg Forvirringen, Skriget, Forfærdelsen, Faren. "Jeg kan ikke holde det ud, siger Pigen, mine Kræfter forlade mig, jeg kan ikke komme videre. Endnu et Middel er tilbage, raabte Elskeren, fuld af Fortvivlelse, stig op paa mine Skuldre. Han føler at hans Raad følges, og Ønsket at redde hvad han elsker, fordobbler hans Jver og hen Kraft. Han modstaaer de heftigste Stød; med Armene, støttede mod Brystet, baner han sig møisom en Vei; han kæmper, han gjør sig endeligen fri. Han naaer een af de yderste Ender af Pladsen, pustende, udmattet, halv død af Anstrængelse, men, beruset af Glæde, sætter han sin føde Byrde paa en Bænk, vender sig om det var ikke hende, En Behændigere, havde benyttet sig af hans Raad; hans Veninde aandede ikke mere!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-06-03
Jndenlandske Efterretninger. Deres Majestæter Kongen og Dronningen og Deres Kongel. Høiheder Kronprindsesse Caroline og Prindsesse Wilhelmine indskibede Sig i Gaar Eftermiddags (den 2den Juni) Kl. 5 paa Dampskibet Caledonia til Kiel. Jgjennem Admiralitets- og Commissariats Collegium er, under 24 Mai d. A., udfærdiget en Placat af følgende Jndhold: Collegiet har allerunderdanigst for Hans Majestæt andraget, at der om Forstaaelsen af Placaten af 7de Juli 1821 har, i Henseende til de gifte Søeindrolleredes Rettigheder, været yttret adskillige Tvivl, i det nogle formene at de gifte Jndrollerede ikkuns kunde udøve de den forbeholdne Næringsveie i de 4re Vintermaaneder, hvorimod andre have antaget, at de ogsaa den øvrige Aarstid kunde drive dem, naar de ikke kunde faae Hyre, og har Collegiet i denne Henseende udbedet sig Hans Majestæts nærmere Det har derefter allerhøieste Bestemmelse. behaget Hans Majestæt under 16de i denne Maaned allernaadigst at resolvere saaledes: 1) Den de gifte Jndrollerede ved Placaten af 7de Juli 1821 forbeholdne Rettighed til at sælge grovt Rugbrød, tappe Øl og Brændeviin, samt at holde Marqvetenterie, tilkommer dem ikke blot for de 4re Vintermaaneder, men og for den øvrige Aarstid, naar de ikke kunde faae Hyre, ligesom de og, lige med de ugifte Jndrollerede, ere berettigede til at arbeide med egne Hænder i de Konster og Haandværker de have lært, og som det efter Forordningen af 8de Januari 1802, §. 14, er dem tilladt at drive. 2) Men for at forebygge Misbrug af de, de Jndrollerede tilstaaede Rettigheder, bestemmes tillige allernaadigst, at ingen Jndrolleret for sin Person er berettiget til, i længere Tid end de 4re Vintermaaneder at drive nogen af de subsidiaire Næringsveie, med mindre han: a. beviisliggiør, at han i det mindste har gjort tvende Togter med de Kongelige Krigskibe, eller at han, efter at have opnaaet sit sextende Aars Alder, har faret i det mindste to Aar til Søes med Coffardieskibe, samt at han i begge Tilfælde har erhvervet sig Caracteren af heele eller halvbefaren Matros i Søeindrolleringsrollen, eller deri er indtegnet enten som Styrmand eller Skipper, og b. at han, hvis han i længere Tid end et Aar har uafbrudt været ude af Søefarten, med Attest fra Jndrollerings-Officeren eller Betjenten, eller Vaterskouten, godtgiør, at han jevnlig har henvendt sig til nogen af dem om at forhielpes til Hyre til Søes; men at han af Mangel paa saadan Hyre, ikke har kunnet erholde samme, eller og at han skjælligen beviser ved Sygdom at have været forhindret fra at søge Hyre. Dog skulle de i Søeindrolleringens Extra-Roller staaende Folk være fritagne for at føre det her foreskrevne Beviis om Sygdom eller Mangel paa Hyre, og desuagtet ei tabe deres Rettigheder, om de end i længere Tid have været ude af Farten."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-06-03
Løverdagen den 31 Maj foretoges i Regentskirken det aarlige Rectorskifte ved Kjøbenhavns Universitet, da Professor Dr. Theol. J. Møller. nedlagde Rectoratet, og Professor Dr. Juris M. H. Bornemann modtog samme. Den fratrædende Rectors Tale handlede om Religiositetens Værd og Vigtighed for Videnskabsdyrkere. Derefter aflagdes Beretning om det Vigtigste, som var forefaldet ved Universitetet i det sidstafvigte Aar, og Præmierne tildeeltes de Studerende, hvis Priisskrifter, vare blevne kronede, nemlig Cand. Juris Carl Frederik Kuntzen i Lovkyndigheden, Studiosus Theologi Georg Lindegaard Rohmann i Historien, og Cand. Philos. Henrich Bech i Naturhistorien. Programmet, som var forfattet af Statsraad Professor B. Thorlacius, indeholdt Bidrage af Heliodor til Oplysning af de ægyptiske Oldsager. udaf en Skrivelse fra en Dansk Reisende i Hamborg. - Om Hamborgernes almindelige aandige Personlighed kan jeg endnu ikke dømme; men Hamborg er en herlig By, hvis naturskjønne Spadseregange, saavel i, som udenfor Staden, synes at kappes med dens Glands af alle Verdensegnes sammendyngede Kostbarheder. Den Fremmedes Øie trættes næsten ved Beskuelsen af alle de Herligheder, hvilke det her møder overalt, i en uendelig Afvexling. Øster gades Glimmer er Jntet imod Pragten i Hamborgs Handelsgader, og Kjøbenhavn har ei een eneste Spadseregang, hvis Udsigt kan sammenlignes med det Skue, man her nyder enten fra Jungsernstieg, midt i Byen, over den med Baade bedækkede Alster, eller og fra Voldene (hvorpaa enhver kan ride og kjøre), ud over Elben til Hannover, til Holsteen og de øvrige smilende Egne, der straale af prægtige Villaer og utallige indbydende Forlystelsesteder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-06-03
For en kjøbenhavnsk Hjemfødning aabner sig her ligesom en ny fortryllende Verden. Kun Naturens skjønneste Blomster, skjønne Kvinder, findes her sjeldent. J det Mindste har jeg endnu ikke seet een eneste udmærket smuk Hamborger inde, og dog veed Du, desværre, at jeg aldrig glemmer, at see efter. Det er derfor mit velmeente Raad til alle Danmarks Damer, at reise til Hamborg, de Stygge, fordi de her kunne forblive ubemærkede, i deres Medsostres trøstende Vrimmel; de Smukke, fordi de her bemærkes dobbelt, som Rosen iblandt Torne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-06-03
Jmod Mandfolkene har derimod Hammonias Fee ikke været saa stedmoderlig, thi disse ere, i det Mindste, ligesaa smukke, som de Skuespilhuset (Stats Kjøbenhavnske. - theateret) har jeg besøgt 4 Gange, og hver Gang beundret Madame Neumann fra den Karlsruher Skueplads. Hun giver her i denne Tid Gjæstroller, og er den første comiske Skuespillerinde, jeg har seet. En blød, men dog kraftfuld og tydelig Stemme, et lyst, vil tigt, talende Blik, delige Hænder og Arme, en smuk, kun allerede vel før, Væxt, og fremfor Alt: et yndigt skjelmsk Smiil og det meest aand- og udtryksfulde Minespil – alt Dette gjør hende unegteligen til een af Nutidens største Skuespillerinder. Der spilles i det Hele godt i Hamborg, især af de Herrer Kühne, Herzfeldt, Jacobi; dog har jeg endnu ingen Frydendal, Lindgreen, Ryge seet. Orchestret er jammerligt, og Dandsen maadelig, imod Kjøbenhavns.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-06-03
Napoleons Tanker om Mahomed.