Aarhuus Stifts-Tidende, 1832-10-04
Det lille Danmarks Exempel viser det Modsatte; vilde Hr. D. tage de faa Fuldblodsheste vil have, især Hertugens i Øiesyn, maatte han indsee, at naar det har været os med vore pecunaire Midler muligt at anskaffe saa udmærkede Jndividner, maa der i det store og rige England, der nok veed at holde paa det Gode, findes en riig Kilde at øse af. Selv Hr. Lector With roser jo Fuldblodshingsten Palæmon som en herlig Acquisition for Fyen. Sin Paastand har Fr. nok fornemmelig fra nogle tydske Hippologer, som derved have villet forsvare sig, fordi de ikke hjembragte bedre engelske Heste, som de man sendte i at hente til nogle af dette Lands Stutterier. Mærkeligt nok er det, at just de samme Folk hyppigt recruttere deres Stutterie fra England. 2) "Fr. kjender ikke den Naturlov, hvorefter Kilden til al Forædling er nedlagt i Fuldblodet – der er et Kunstprodukt og intet videre. Desværre for ham. Paa dette Ubekjendtskab med Fuldblodet grunder sig hans Opposition derimod. Alle vide dog, at den orientalske Hest, af hvilken den engelske er en ægte og ublandet Descendent, er den ædleste Race. Da nu det engelske Fuldblod gjennem flere Aarhundreder er forædlet, og rimelig har vundet i Størrelse, Hurtighed og tidlig Udvikling, saa kan vel Jngen nægte det at være den fuldkomneste Hesterace. At den er et Kunstprodukt, og intet videre er vist, da den er et Huusdyr. Hvorfra denne Race har faaet sine udmærkede Egenskaber, kan Jngen nu angive, men at den har dem, er vist, og at de ere bevarede gjennem Aarhundreder og endnu forøgede i England, er historisk. Muligt at andre Racer oprindeligt have havt ligesaa udmærkede Egenskaber, men disse ere gaaet tilgrunde ved slet Rygt og Blanding med slettere Racer. Fuldblodet faaer at staae som den første Race saalænge til Hr. D. angiver en, der kan sættes ved Siden af den. Om man kan skabe en ligesaa god Race er tvivlsomt, dertil udfordredes den meest udmærkede Omhu, fortsat gjennem Aarhundreder; – men hvortil det, naar vi allerede have en saadan Race, 3) Denne Jndvending er en af de mærkeligste, der siges nemlig: "at andre Racer, naar de svare til Hensigten, ligefuldt fortjene Prædicatet af ædle, og naar de ere constante, ligesaa godt kunne bevirke en Forædling. &c. &c. Den islandske Hest f. Ex. svarer fuldkommen til sin Hensigt at bruges i et Bjergland, den massive engelske Karrehest til at slæbe store Byrder; begge Racer ere constante. Det vilde være interessant, om Hr. D. vilde forsøge at forædle vore jydske Racer ved en af de to, eller kanskee dem begge, for at forene det Smaae med det Store. J al Fald kunne vi vente, at han opgiver, hvilke Racer, der svare til Hensigten, hvis han mener vore Hensigter, Ligeledes hvor der findes "constante Racer af Halvblodet; thi dette af ham opgivne Factum modstrider alle hidtil gjorte Erfaringer, især Englands. Paa en "Afstamning fra Kong Salomons Stutterie troer ikke engang en Jørgen Hattemager, langt mindre de rationelle og practiske eng 4) Her antager Fr., at vi skulle bruge Fuldblodsracen, for Ploven, Arbeidsvognen, i Feldten a. Vilde han gjøre sig lidt mere bekjendt med den Gjenstand, han taler om, fik han at vide, at dens vigtigste Anvendelse er ved Blanding med simple Heste at producere Rider, Kjøre, Cavallerie og Arbeidsheste, og at ingen Race kan frembringe dem saa ypperlige til disse forskjellige Anvendelser, har en uomstødelig Erfaring beviist. 5) Da F. ikke kjender den omtalte Race, veed han heller ikke, at der findes mange stærktbyggede Jndividuer, i den, der ikke ere saa heterogene i Forhold til vore, som han antager. Det var ubilligt hos ham at forlange Kundskab til den engelske Hesteavl, da han kjender saalidt til den alsiske, at han tvivler om Sagen der er lykkedes og anfører, at Hestene der længe ere forædlede med Halvblod." 6) D. anfører, "at den jydske Hesteavl ingenlunde er i Forfald, og at man næsten overalt støder paa udmærkede Jndividuer" hvorfor fremmed Blods Anvendelse er unødvendig."Ja gid han dog her havde Ret, Men desværre ere Vidnesbyrdene for det Modsatte alt for mange; man høre blot deres Klager, som her skulle kjøbe Kjøre- og Rideheste, man see blot paa Hestepriserne. Men selv om den ikke er i Forfald, kan dog vel ingen nægte Gavnligheden af en Forbedring? 7) Han paastaaer, at vore Hestes Hovedmangel, Hurtighed, ikke alene ligesaa godt, men med langt ringere Bekostning kan opnaaes uden Krydsning med Fuldblod." Det er Skade, at han ikke har angivet paa hvilken Maade. 8) At producere Luxusheste skal ikke være vort Øiemed vil Fr., Jo flere der kaste sig paa en Speculation, desmindre er der i Almindelighed at vinde ved samme." Det er en besynderlig Tallemaade at kalde de Heste, der til hvilkensomhelst Anvendelse ere de bedste, Luxusheste. Vil Hr. D. ikke heller have en Koe, der giver 24 Potter Melk, end en, der kun giver 127 Hvorfor foretrækker han da ikke en Hest, der med Lethed fører ham det længe re Stykke Vei, slæber det tungere Læs eller pløier det større Stykke Land, for den der kun formaaer at gjøre mindre af dette Arbeide; og kan han som dygtig Landmand kalde det formerede Arbeide, den bedre Hest skaffer ham, Luxus, og denne derfor en Luxushest, At denne tillige i de fleste Tilfælde kan sælges som en Luxushest, er dog ingen Skade. Efter sit Princip burde han kun holde lutter saakaldte Udgangsøg, thi da vilde vist ingen beskylde hans Hestebesætning for Luxus. Naar nu en uafbeviislig Erfaring læret, at de ved Fuldblod forædlede Heste kunne gjøre hvilket somhest Arbeide bedre end andre Hesteracer, hvorfor skulle vi da forsmaae den Fordeel, det kan yde os, Vi kunne stedse være sikkre paa, at man heller afkjøber os de bedre end de mindre gode Heste, ja endog betaler os dem med høiere Priser, end vi ere vante til, og deri, og i det mere Arbeide, vi kunne faae af slige Heste, skal vor Fordeel bestaae. Hr. D. kan trøste sig med, at der stedse vil findes en Mængde simple Heste til lave Priser, hvormeget Fuldblodet end udbredes.