Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-08-10
Forlangt Jndrykkelse. Toldtariffen og Luxus'n. Behag at tage tiltakke, med hvad man byder, Hensigten er god, Udførelsen overlades Tænksomme. Toldtariffen. Nei, nu kan jeg ikke tie længere, Luxus, men maa foreholde dig, din urigtige Handlemaade, du fortærer jo Frugterne af de Flittiges Arbeide, som endnu ere tilbage i Landet, trykker ikke alene Fabrikanlæggene, saa at disse ingen Fremgang kan gjøre her i Danmark, er Skyld i, at den huuslige Flid og Fred forstyrres, idet man raisonnerer som saa vi kunne lettere kjøbe end spinde selv, og inden man seer sig for, er der ingen Penge i Kassen, men alt er opslugt af dig, ja ikke engang, Brødet skaaner du. Luxus. Ei hvor rart du kan raisonnere, man skulde troe du var den eneste Kloge; du troer vel at jeg er saa taabelig, som jeg lader til at være, maa jeg da spørge dig, hvem er da Skyld i alt det du beskylder mig for, Du hylder mig jo selv idet du tillader mig uforstyrret at drive mit Væsen; jeg selv er et uskyldigt Ord, og vil derfor forsvare mig, og sige Dig, at du kunne fordre større Afgifter af hvad som ikke er absolut Nødvendigt, og Danmark ikke selv kan frembringe; hvorfor tillader du at Klæde indføres, da der dog er Uld nok i Landet som udføres, Garvet Læder lader du passere ind imod en billig Afgift og raa Huder og Skind udføres Mængde, var det ikke smukkere om du reent ud forbød Jndførselen deraf, eller paalagte saa høi en Afgift at det kunde svare Regning, at udføre garvet Læder og Klæde og saaledes kunde du behandle meget mere; der er ogsaa Arbeidere nok i Landet, som kan forarbeide Jern i Laase, Hængsler a. som vilde blive bedre end indført Fabrikarbeide, Pengene blev da saaledes i Landet. Jeg vil nu slet ikke tale om den Mængde Silketøi, Baand, Bomuldstøi a. ja Caffe, ikke undtagen, som den altfor billige Afgift fører indi Landet, derved fremmes det større Forbrug, og Pengene strømme ud af Landet, en Masse saa stor, at det endog synes mig, at de mange solide Artikler som Korn, Smør o. a. m. der udføres, ikke bringer saastor en Sum tilbage igjen, og, hvad bliver da Enden, at Jngen eier noget tilsidst, og saa slaaes man om de tomme Krybber, baade inden Dørre og i fri Mark. Det er allerede kommen saa vidt, at man skammer sig ved at arbeide, ofte hvor man burde tage Haand i med, og det er du alene Skyld i, fordu du befordrer Lediggang! Toldtariffen. Jeg kan ikke andet end indrømme, at du har Ret i, hvad du siger, Men hvorfra faaer saa Regjeringen dens nødvendige Jndtægter, at bestride dens Udgifter med, naar Forbruget af udenlandske Fabrikvare formindskes. Luxus. Jeg troede dog, at du kunde indsee saa meget, at for det første, vil den forhøiede Toldafgift dække det, da en gammel Vane ikke øieblikkelig lader sig betvinge, da man raisonnerer saaledes, den har det saaledes, vi kan heller ikke være bekjendt at have det ringere efterhaanden som Velstanden, Fabrikerne og Jndustrien tiltager, kan jo Regjeringen trække af disse Kilder. Toldtariffen. Ja, nu har jeg faaet dig til at tilstaae din Skrøbelighed, jeg skal nok i Fremtiden holde Control saavel med toldbare, som utoldbare Vare, der indføres i og udføres af Landet, og saa kan jeg snart see, om Ud- og Jndførselen kan stemme. – Smuglerens Skib, confiskerer jeg, og Smugleren behandler jeg, som Tyv, dig, omfavner jeg, som en gammel, tro Ven, Danmark vinder Velstand, Folkemængde, og saaledes ogsaa Selvstændighed.