Viborger Samler, 1832-07-29
Efter heri at have opregnet alle Pastor Visbys formeentlige Synder (o: Synder efter Magisterens Paastand) fortæller han, at denne har henvendt sig til Kieler Universitetet om Hielp til at forsvare sine falske og gruelige Sætninger, og at han derfra har erholdt en Erklæring, som han formodentlig haabe, skal være mægtig til at stemple Lognen til Sandhed, Fjendskabet mod Christendommen til den sande Christendom." Han erklærer dernæst, at han ikke kjender Erklæringen, forudsætte altsaa blot, at den er Visbys Faveur - protesterer dernæst mod disse Mænds Jndblanding i Sagen, da Universitetet har taalt og taaler falsk Lærdom, anfører det som glædeligt, at Prof. Tive sten ikke har underskrevet Erklæringen men kun Eckermann der er en falsk Lærer, Francke, som maaskee i sine egne Tanker er Noget, (i Hr. Lindbergs formodentligen altsaa Jntet?), og Koster som allerede siden 1825 er hos os paa Christianshavn 2) vel bekjendt som den, der ikke ret veed, hvad Christendom er." Derpaa charakteriserer han Kieler Professorerne og begynder med Eckermann om hvem han anfører som mærkeligt nok, at han ogsaa efter Kjødet er af Kjætterslægten herinde, thi han er besvogret med det clausenske Huus", og opramser derpaa Steder af hans Dogmatik, for at bevise, at han er en falsk Lærer. Ligesom Hr. Lindberg - der er en Mester i det Slags decente Udtryk som man er meest vant til at høre paa Fisker torvene i store Steder, og hvorpaa denne hans Piece næsten mere end nogen foregaaende afgiver et kraftige Beviis - kalder Eckermann Hovedet for de kielske Hjelpetropper, saaledes kalder han Køster Halen, hvis Navn han siger, selv tyder hen paa den Dygtighed hvorunder han her hos os (?) er bekjendt; thi Kister betyder en Klokker, Til Beviis paa hans Klokkeragtighed anfører Magisteren en Recension af sin aandelige Broder Superintendent Rudelbach over et af Prof. Køster udgivet Skrift: Das Christenthum die hochste Vernunst. Efterat have erpectoreret sig tilbørligen over den falske tielske Lærdom, i sit sædvanlige vidtsvævende, og derhos tordnende (- formodentligen for desto bedre at imponere de Troende - Foredrag, slutter han saaledes : "og med Hensyn til de Selvkloge og Høilærde skal vi bruge den (Fornuften) saaledes, at vi see, at baade Clausen og Eckermann ere Kjættere, om de endog sige Nei dertil, og Visby en Løgnens Prædikant, om end Kielerne sige, at det er en god Christendom, han prædiker her i vor Kirke. See det er Forunstens fornuftige Brug (at udskielde Folk.), at see, at Prof. Clausen og Prof. Eckermann og Præsten Visby ere Kjættere (!), og den kjender enten ikke til Sagen, eller vil da endelig ikke bruge sin Fornuft med Forstand som ikke vil sige: JaJa! det er vist Prof. Clausen, Prof. Eckermann, og Præsten Visby, som ikke holder sig til den almindelige christne Troe, de ere Kjættere, om end saa Diævelen selv med alle hans Engle ja al Verden sagde Nei dertil, thi der behøves ikke christen Troe, men blot sund Menneskeforstand, eller forstandig Brug af Fornuften til at indsee det, hvorfor og allerede Bønder godt forstaae, hvad de høilærde Professorer lader til ikke at forstaae, men ogsaa i dette Stykke skal de Høilærde beskæmmes, naar de istedetfor at bruge Fornuften, blot skrige sig hæse paa deres Fornuftighed." - Vi have nedskrevet det hele Stykke, for at prøve, om vore Læsere besidde saamegen Forstand, eller gjøre et saa forstandigt Brug af Fornuften, at de kunne udtyde det, thi vi see os ikke fuldkommen istand til at gjennemtrænge Magisterens Mysterier. Det har ingenlunde forundret os, at Diævelen spiller en saa vigtig Rolle hos Magisteren men at han nu ogsaa tager Fornuften med paa Slæbetouget, er os aldeles ubegribeligt. Men han maa absolut have sine gyldige Grunde, hvorfor han gjor det skjøndt de ikke kunne indsees uden af de Jndviede. Ordet Christen dom forekommer naturligviis ogsaa utallige Gange i Pjecen, men det er efter Bibelens simplest forstaaede Udtryk ikke nok, at føre Ordet i Munden, men man skal i Gjerningen vise, at det ikke er et tomt Navn paa Læberne, thi staaer der ikke, Viis mig Din Troe af Dine Gjerninger! a. (efr. den Jørgensenske Sag). (Kbh.) Slagelse Bye, underrettet om, at Selskabet til Hesteavlens Fremme i de danske Provindser agtede der at lade holde Væddeløb og Dyeskue har tilbudet Selskabet et Bidrag af 500 Rbd. til Væddeløbs=Banens Indretning, foruden en beqvem Plaine. til Dyrskuet.