Aalborgs Stifts Adresseavis, 1823-05-01
Fra Presborg fortælles en gruelig Begivenhed: En Skomager som havde en meget jaloux Kone, troede at kurere hende ved lidt Drillerie, og fortalte hende om en deilig Pige der kom saa ofte og besøgte ham i sin Boutik, og hvis Barm især fortryllede ham. Konen udfrittede Læredrengen og fik at olde, hvorlunde der alt fleregange havde været en smuk Pige hos Mesteren for at bestille Fodtøi, og af ham ret venskabelig fulgt tildørs. En Dag var Mesteren i Byen og Madamen alene i Boutiken. Da kom just Pigen ind og spurgte om hendes Skoe vare færdige. Hendes Skjønhed bragte Konens Følelser i Gjæring. "Jomfruen kan sidde ned, Mesteren kommer strax, sagde hun jeg gaaer et Øieblik i Kokkenet." Rolig, men længselfuld efter de nye Skoe, satte Pigen sig. Den qvindelige Diævel kom atter tilbage, og med et Klæde i den ene Haand tilsluttede hun Pigens Mund, medens hun med den anden og en Kniv i hendes Nakke, saa hun afsielet styrtede til Jorden. Uhyret slæbte derpaa Liget ud i Kokkenet, hvor hun afskar det Brysterne, og fremsatte dem om Middagen for Manden, som en fortrinlig Ret. Da han yttrede sit Mishag derover, svarede hun koldt: "J Mænd vide aldrig hvad J ville, hvad der igaar henrykte Jer, opvækker idag Ekelhed hos Eder; dette er den smukke Piges Bryster, som Du saalænge har havt Lyst til!" - "Qvinde!" skreg han, idet han gysende sprang op; men, holdende det Skrækkelige for umuligt, betænkte han sig, satte sig ned og sagde leende: "Du er og bliver dog en Taabe!" - Han vilde fortsætte Maaltidet, men det qvindelige Uhyre rev Køkkendøren op, og brølede, fuld af Harme: "Elendige, Du leer, Du tvivler, See der!" - Han saae det lemlæstede Liig, liggende paa Gulvet. Sig selv ubevidst, greb han en Øxe, hvormed han kløvede den ryggesløse Morderskes Hoved. - Greben af Forfærdelse over denne dobbelte Udaad, tilte han selv, før Sagen rygtedes, og overgav sig i Rettens Hænder. Anecdoter. Det er ikke ualmindeligt, at naar der tales om en Sangerinde, som har mistet sin Stemme; om en Virtuos, der ikke meere kan behandle sit Jnstrument med samme Virtuositet, som i sine yngre Dage; om en Dandser, hvis Been ere blevne stive; om en Digter, hvis Pegaasus er blevet stædig, altid siges til deres Undskyldning hun har dog engang sjunget ypperligen; han har dog engang spillet mesterligen; han har dog engang dandset som en Engel; han har dog engang skrevet herlige Digte." En Dag, da Man i et stort Selskab undskyldte en Virtuosinde paa denne Maade, sagde een af de Tilstedeværende: Mine Herrer, der falder mig en Anecdot ind, som jeg har hørt fortælle paa min Udenlandsreise. Fyrsten af 22 havde engang stort Selskab hos sig. Man var lystig, og drak, efter de Tiders Skik, dygtigen. Endeligen sagde Fyrsten til een af de opvartende Betjenter: "gaa ned i Kielderen og hent mig to Flaskel af den to Hundrede Aars gamle Rhinskviin!" Tjeneren efterkom Fyrstens Befaling, og kom strax op igjen med to Flasker Rhinskviin. Han nærmer sig dermed Fyrsten med de Ord: Her ere to Flasker, hvori der har været to Hundredeaars Rhinskviin.""Har været?" raabte Fyrsten, som Viindunsterne allerede vare stegne til det durchlauchtige Hoved - "jeg har jo forlangt Flasker, hvori der er, ikke hvori der har været Rhinskviin.