Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1811-05-14
(Af Statstidenden. Angaaende Affairen med de 2 Engelske Kuttere ved Kongs havn den 25 f. M., hvorom foreløbig Beretning meddeeltes i sidste Fredags Avis, læses nu i Statstid. 2de allerunderdanigste Rapporter til Hs. Maj. Kongen, den første fra Prem. Lieut, i Søe-Etaten, Joachim Lund, og den anden fra Secondlieut. Klinck af bemeldte Etat, begge daterede Sandøesund den 28 April, hvis væsentlige Jndhold er følgende: "Den 5 f. M. tilmeldte Maaneds, lieut. Trosvig Lieut. Lund, at han og Skipper Waaleere indkomne til Guldholmen i Sverrig med 2de Skonnerter, ladte med Monderingssorter, Rifler, Sabler, Krudt og Kornvare, bestemte fra Fladstrand til Norge, og forlangte Lieutenantens Assistence, for at komme gjennem den Svenske Skjærgaard, hvor en Eng. Kutter, som laae i Kongshavn, havde fine Fartøier for at optage de Danske Skibe. Efterat Kontreadmiral Lütken var bleven underrettet herom, beordrede han Lieut. Lund at gaae ind i Skjærgaarden, befrie samme fra den fælleds Fjende, og give de Danske Fartøier Leilighed til at retournere. med Kanonflotillen, samt tage de Svenske Fartøier, om nogen fandtes, i Beskyttelse mod de Engelske. Da Maaneds lieut. Falch, som først blev afsendt med en armeret Lods baad for at rekognoscere den Svenske Skjærgaard, d. 23de kom tilbage, og meldte, at 2 Engelske Kuttere havde taget Station imellem Kongshavn og Flæskoe, og at der vare 4 Danske Fartøier i en Fjord ved Kongshavn, som Fjenden havde opdaget, afsendtes Lieut. Klinck med 3 Kanonskalupper, for at bemægtige sig den ene Kutter, og derved sætte de Danske Fartøier i Frihed. Lieut. Lundanvendte alle Kræfter for at komme Lieut. Klinck til Assistence, men kunde formedelst svær Søe og laber Kuling ikke række længere end til Hvaløerne, og først Morgenen derpaa den 26de, naaede han Lieut. Klinck paa sin Retour fra Kongshavn. Paa denne Expedition opdagede Lieut. Klindførst et mistænkeligt Fartøi omtrent 1 Miil Sønden for Havsteensund i Sverrig, som han strax gjorde Jagt paa hvilket, efterat have faaet 2 Kugler, bjergede Seil, og biede paa ham, som da befandtes at være en Engelsk Skaluppe, bemandet med 1 Styrmand og 7 Matroser; herpaa fortsatte Lieutenanten sin Kours til Flæskøe, og da han der erfarede af nogle Svenske Baade, at den Engelske Kutter laae til Ankers paa Kongshavns Rhed, besluttede han at gaae over Sotenfjord naar det begyndte at mørkne, for at angribe Fjenden i Daggry; men da ingen af hans Lodser vilde lodse ham ind paa Rheden, maatte han først forskaffe sig en anden, af hvilken han erfarede, at der foruden ovennævnte, var kommen en større Kutter, der syntes at være stærkt bemandet. Øieblikkelig besluttede han at angribe Fjenden, stolende paa sit kjække Mandskab, som skjønt uafbrudt at have roet i 24 Timer, dog brændte af Begjerlighed efter at slaaes. Efter nogle Skud kappede begge Kuttere deres Ankertouge, satte Seil til, den store forsøgende at gaae ud af det søndre Løb, den mindre af det vestre; men ei saasnart havde Fjenden begyndt at skyde, førend Lieutenantens Lods, uden dennes Villie eller Vidende, tog hans Fartøi, og ilede i Land paa et Skjær, for at skjule sig. Lieutenanten var nu i en ham ganske ubekjendt Skjærgaard, uden Lodser eller kjendte Folk, resikerende ved enhver Bevægelse at støde paa Grund, hvilket nødte ham til at slaaes paa Flinteskuds Distance. Den mindre Kutter maatte nu ved at dreie om en Pynt passere ham paa Pistolskuds Distance, hvorved han fik Leilighed til at give den adskillige Skud med Kugle og Skraae, men observerende den store Kutter at holde med alle Seil henimod Lieutenant Falch og at dreie sin Bredside til ilede han ham til Hielp, givende Lieutenant Lorang Ordre at forfølge den mindre Kutter; men da Lieut. Klinch kom nærmere, raabte en Officeer, at de havde overgivet sig og at de i Øieblikket vilde synke. Lieutenanten var da netop saa lykkelig, at faae ombord det Engelske Mandskal i sin og Lieut. Falchs Skalupper, da den erobrede Kutter, gjennemboret af adskillige Grundskud, sank. Jntet uden dens Flag blev bjerget. Den mindre Kutter vilde sikkert have deelt Skjebne med denne, men i dette Øieblik erfarede Lieutenanten med den inderligste Sorg, at Lieut. Lorang i at forfølge den var kommen paa Grund med sin Skaluppe. Da Fjenden havde faaet et langt Forspring, Vinden alt mere og mere tiltog, og han var over 1 Miil fra Landet, troede Lieutenanten det sin Pligt, ei længere ved en frugtesløs Jagt at anstrænge sit af næsten 30 Timers Roning nu meget udmattede Mandskab.