Københavns Adresseavis, 1802-09-04
NB. Da ved Parkettet er gjort den Forandring, at ikke flere billetter udgives, end der ere Pladser til at sidde, saa bekiendtgiøres saadant herved, da, som Følge deraf, ingen behøver at taale nogen staaende for ved sig. J øvrigt er enhver forbunden til at beholde den Plads hvorhen han ved Controlleuren i Følge, den tagne Billet henvises. Paa det danske Sommer=Theater paa Vesterbro Nr. 24. fortsættes Divertissementerne Mandagen den 6 September om Eftermiddagen Kl. 5 en halv, samt Onsdagen og Fredagen derefter paa samme Tid. Foruden andre nye Stykker, hvormed det heele Selskab vil bestræbe sig for at fornøie det ærede Publicum, vil Hr. Casorti foreviise et stort eqvilibrisk Stykke paa Linien, ved at sætte sig paa en Stoel med et Bord for sig, og saaledes holde Maaltid; han bringer selv det hele med sig og bærer det igien bort. Tillige opføres en smuk komisk Pantomine, som spilles under Jllumination. J. Price. Niels Detlew Riegels! Jngen Lærd sætter Dig dette Minde, ingen Mand sætter Dig det, og dog smiller Du fra hine de Lykkeligeres Boelig maaskee versligst til dette, thi dets Værd for Dig er de Følelser, - Du var elsket, og savnes nu af dem, der hvormed det sættes. elske Sandhed, hade Smiger, nedrig Egennytte og Uret Dine Fiender vare kande, hvis Tænke= og Handlernaade skye Lys og Andersøgelse; derfor higede de baade ved siviende og kumsk paatagen Ærlighed - som et Slør, de veed at de behøve saa meger efter Verdens Agtelse, den de ord nøie at kiendes dog er erholde; medens Du - uden at søge Roes - i Stilhed gik den beliges Vel. Hr. Hans 16 NB.R., General-Major af Infanteriet. og Ingenieur Major i Danmark, døde den 27 August 1802, i sit 60de Aar, gavnet af Mange, nær af Hustrue og Datter. Han var hæderlig som Videnskabsmand, men ventin hæderligere som Menneske. Fra sin Ungdom atuderede HanBelæstningskonsten og Krigskonsten, hvorved Han opnaaede udmærket Duelighed i sit Fag. Men han biendte ei alene de Stæder, som menneskelig Kraft have gjort novervindelige, eller menneskelig Vold usterglemmelige, ved Historiens Fakkel overskaale Han alle Jordens Egne. alle Menneskets Aldere, og Han tænkte derover. med gielden Skarpsindighed. Religionen ærede Han som Menneskernes sikkreste Veileder Starernes sikkreste Slotte; Og Han udøvede den ved sine Pligters troe Opfyldelse, der var Ham vigtigere end egne Beqvemmeligheder. og fordiske Behageligheder. Ved stadlig Virksomhed, ved stræng Redelighed, ved Bid Alvorlighed, ved deeltagende Velvile. rændt Han Forfremmelse og Andestuden at hige efter Gunst og Lykke. Alle, som tiente ved Hain, alle, som omgikkes med Ham vidne. ker er onge Sandhed. J. L. Farvogn. J. E. Troniers Minde holliget. Hist du funkled nys paa atur Bie, Blide Stierne, hvi for forkes du? Slukte Dødens Engel Livers Lue, Fandt en dydig Brøder Hvile nu Suser sagte, Vinde, giennem Løvet Sukke hæve frem i Nattens Roe: J Søn, mit Haab - min Frys - du er mig røvet, Godsteds Gud, styrk du min svage Troe, Fader, er det dig, hvis Klage lyder, Kom at græde her ved denne Barm; Taaren døbbelt mig i Løndom styder, Dog og Gud - jeg sølv paa Trøst er arm Thi og jeg har tabt en ædel Brøder, Ædle Skygge, und mig dette Navn - Sørgens Taarer rinde, Fader, Moder, Brødre, Søstre, stort er vores Savn. Musers tause, veemodsfulde Taare, hædrer Puglingen, som den forlod; Musers Sønner sukke om hans Baare: Ak vor tabte Broder var saa god!