Københavns Adresseavis, 1766-10-21
Correspondence. Besvarelse. Det er ethvert Menneskes Pligt at giøre sit til sine Medborgeres timelige og ævige Velfærds Befordring. Den høyeste Regenter i Landet har sat Geistlig Øvrighed til Opsynsmænd over det sidste som det fornemste, og Verdslig Øvrighed over det første; disse er det, som bør enhver i sin Stand og paa sit Sted sørge for sine anbetroede; og dette kunde de saa meget bedre giøre, som de best kiende, og bør at kiende ethvert Steds og enhver Stands Tilstand, følgelig bedre end andre indsee de Mangler som ere, og foreslaae de Midler, som kunde være til sammes Afhielpelse. Præmier kunde være nyttige at udsette hvor der skal giøres Forsøg der udfordre Bekostninger; mens de udi AdresseContoirets No. 145. opgivne Spørsmaale, seer jeg ikke at udfordre nogen Bekostning; sammes Besvarelse synes allene at komme an paa Jndsigt og Erfarenhed. Vel har jeg hverken den fornødne Jndsigt eller Erfaren, hed, dog driver Kierlighed til mine Medborgeres og hele Landets Lyksaligheds Befordring mig til at giøre et Forsøg til Besvarelse paa de Spørsmaale, Jeg veed det bliver meget ufuldkomment; mens maaskee det kunde give andre, som have bedre Jndsigt og større Erfarenhed end jeg har, Anledning til at udføre det bedre, og bringe noget fuldkommere tilveye, som meget skulle fornøye mig. Spørsmaalene ere: 1.) Hvad er Aarsage til de Smaa Kiøbstæders slette Tilstand, og den deri herskende almindelige Armod? For at besvare dette, mener jeg, at net ville være høyligen fornøden, efterdi Kiøbstæderne nævnes smaa, først at undersøge, om der ikke er for mange Kiøbstæder paa det Sted, som her spørges om. Ordet Kiøbstæd giver mig Anledning til at troe at disse Steder ere indrettede for Handel og anden saa kalden Borgerlig Næring. Handel og Borgerlig Næring udfordrer noget og nogen at handle med, noget og nogen at have Næring af. Man undersøge nu hvad og hvem enhver Kiøbstæd har at handle med, samt hvad og hvem de kunde have at handle med, uden at fornærme andre, eller skade Landets almindelige Velfærd, og derefter maae man dømme hvor mange Borgere i enhver Kiøbstæd, og hvor mange ved enhver Næring, kunde leve. Kommer der flere, tænker jeg det er overflødigt, og at Landhuusholdningen derved taber et Antal fornødne og nyttige Folk, som bliver Kiøbstæderne til Besvær. Mens her maatte tillige anmærkes, at de Smaa Kiøbstæders Beboere, ere ikke allene Borgere der leve af Handel og Borgerlig Næring, mens endog af Avling som alle SmaaKiøbstæder have. De Smaa Kiøbstæders Beboere have altsaa, Handel Haandværker og Avling at leve af; ligner man dem med Hoved=Stadens, da er deres Tilstand i det udvortes slettere, Armoden er større, mens man maatte tillige observere om Nødvendighederne ere saa mange og saa kostbare i de Smaa=Kiøbstæder, som i Hoved=Staden. Menneskets Jndbildning giør oftest det meste til den Tilstand, som det formener sig at være udi. Naar de Smaa Kiøbstæders Beboere sette sig i Ligning med Hoved=Stadens, hvilken Forskiel, Hoved=Stadens Jndvaanere boe i større Huse, de spise og klæde sig kostbarere end Jndvaanere i de Smaa Kiøbstæder, de have flere Skatter og Udgifter at svare, alt dette udfordrer meer Jndkomme, nogle af dem efterlade deres Børn undertiden nogle Tusinde; hvilken god Tilstand, er dette ikke i Hoved=Staden, De Smaa=Kiøbstæders Jndvaanere, have de ikke fornødne Huse, have de ikke fornøden Føde og Klæde, have de saa mange Skatter og Udgifter at svare: Kunde de ikke efterlade deres Børn en god Opdragelse og undertiden Penge til Seer man i Proportion af Antallet flere friske og fornøyede Ansigter i Hoved=Staden end i de SmaaKiøbstæder, Hvad er altsaa det, som man kalder de Smaa Kiøbstæders slette Tilstand, og den deri herskende almindelige Armod? Jeg svarer: J Ligning med den saa kaldede HovedStadens Pragt, meget, mens i Henseende til det nødvendig udfordrende er maaskee de Smaa Kiøbstæders Tilstand bedre, og Armoden meget mindre end i Hoved Staden. Jeg har tilforne spurgt, om man finder ikke flere friske og fornøyede Ansigter i de Smaa=Kiøbstæder end i Hoved=Staden, naar man ligner Folkemængden tilsammen. Et frisk og fornøyet Ansigt, mener jeg at give tilkiende, et frisk Legeme og et fornøyet, Sind.