Jyske Efterretninger, 1794-02-14
Da vi ved vor Omhyggelighed for at befordre vore troe Undersaatters Gavn og Bedste ved den bedst muelige Huusholdnings Forfatning ugierne har maattet bemærke een hos Nationen meer og meer overhaandtagen, de Tilbøielighed til Pragt og Overdaadighed, hvorved den væsentligste Hinder legges i Veien for Rigets sande Opkomst og Velstand, haver vi ei villet forhale, at føie de fornødne Anstalter, for saa vidt muligt at sette Grændser for denne skadelige Yppighed, der ei allerne underminerer saavel den private som almindelige Velstand, men endog unægtelig forleder til Ørkesløshed og Sædernes Fordærvelse. Denne ulykkelige Begiærlighed, giør dem, som lader sig beherske deraf, ubekymrede om Midler og Udveie til at forhverve det fornødne og ligesom qvæler alle Spirer til medborgerlig Dyd og Redelighed, thi hvad er Aarsagen til de skammelige Bedragerier, og de mange ubeføiere Casitions Ansøgninger, som billigt fortiener enhver veltænkende Medborgers Foragt, og hvorved den almindelige Tillid, der burde være Vindskibeligheds og lovlige Næringsveies sikreste Støtte tilintetgiøres. Disse bedrøvelige Følger af en udsvævende yppig Levemaade have vi ikke kunne ansee med Ligegyldighed, eftersom en større Forbrug af udenlandske Producter, end Rigets Jndkomster taale, foraarsager en fordærvelig Underballance i Handelen, høi Vexelcours og en ustadig Pengeværd, hvorved Tid efter anden alle Varepriser stine, og en almindelig Dyrtid paa de til Livets Ophold uundværligste Nødvendigheder frembringes til Byrde for den større og meere uformuende Deel af Landets Jndbyggere og deres fælleds Undergang tilligemed Statens, da efterhaanden alle Rigets Contanter udjages og forsvinde, blot for at fornøie den mindre talrige Deel af Nationen ved en skadelig fattet paa Fordom grundet Smag for Forfængelighed, Pragt og unyttige Lækkerheder. Det er saa meget meere høi Tid at hæmme dette Onde af alle Kræfter, da vi ved nøiagtig at undersøge og overveie den Tilstand, hvori Vort kiære Fædreneland efter en kostbar Krig er geraadet, desværre befundet samme at være beladt baade med uden og indenlandsk Gield, samt Vore troe Undersaatter af alle Stænder betyngede med trykkende Gield. Det staaer ikke i vor Magt, efter Ønske at kunne lindre disse trykkende Paalæg, der ei saa hastig kunne undværes til Statens Fornødenheder; men ved en forsigtig Hunsholdning og tarvelig Levemaade, kan dog denne beklagelige Virkning af Krigens Byrder anseeligen formildes, og blive mindre trykkende for det heele. Ved Jndskrænkning af de behøvende fremmede Vare, kan Riget settes i Stand, til at opfylde sine Forbindelser med de udenlandske Creditorer, uden at nedtrykke Handelsbalancen, og tillige settes blot for de derfra uadskillelige svære Uleiligheder. Med den Oprigtighed, der anstaaer en svensk Konge, naar han taler til sit Folk, have vi villet føre vore elskede Undersaatter de Grunde til Gemytte, der ved sidste Stændernes Rigsdag har foranlediget os til at see føret fornøden Anstalt imod Overdaadighed og Yppighed. Vi vide vel, at alle Love i denne Henseende ere utilstrækkelige og ufuldkomne, men vi beroelige os med den Forhaabning, at den Nidkierhed for det almindelige Beste, der altid har udmærket det svenske Folk, skal understøtte vore Hensigter, og medvirke til det gode Øiemeed, vi have i Sigte. Overbeviiste om, at det Onde vi klageover og søge at afhielpe ikke har sin Grund i Nationen; virkelige Karakter, men blot er en ved Tid og Omstændigheder foraarsaget Forvildelse, kunne vi ikke give den Tanke Rum, at det Folk, der, værdigt til Gothisk Herkomst, altid fandtes villig til i Farens Tiid at opofre Liv og Blod for Fædrenelandet, skulle tage i Betænkning, for dets egen Velstand at opofre nogle Forfængeligheds og Lækkerheds indbildte Fornødenheder. Vi bør ikke forestille os, at dette for dets ædle og mandige Alvorlighed saa berømte Folk skulde fremdeles vilde lade sig overvælde med udenlandske Moder, og derved føres fra de reene Sæder, som befæstede vore Forfædres Ær og Lyksalighed. Vi bestyrkes saameget mere i denne Overbeviisning ved de hædrende Kiendemærker paa Nationens ældgamle Tilbøielighed til Tarvelighed, sparsom melig og ærbar Levemaade, som vi med naadigst Velbehag erkiende i de fleste fra Landsbyerne indkomne Sogneforeninger, og forvente, at det nyttige Verk, vi efter denne Plan ville udføre, vil opmuntre samtlige Rigets Jndbyggere til af egen Drift at fremme den almindelige Velfærd ved en efter Tidernes Omstændigheder mere passende og sparsom Huusholdning ei allene hos den meenige Almue i de Byer og Sogne, hvor deslige nyttige Beslutninger ei endnu have fundet Sted eller Fremgang, men endog hos alle øvrige vore troe Undersaatter af alle Stænder saavel i Stæder som paa Landet, hvilke ved deres udvidede baade Jndsigter og Evner dertil have en dobbelt Anledning. Med denne Tillid til Nationens værdige nidkiære og det almindelige Bedstforfremmende Tænkemaade, og i den Formodning, at mingen retskaffen Huusfader, der hidtil har seet sig tvungen til at følge Strømmen, og vige af fra sin Ti bøielighed til Oeconomie og Tarvelighed, nøie skal lagt tage de Jndskrænkninger, hvortil hans Forfatning opfordrer ham, have vi i Naade anordnet følgende: (Meere følger.)