Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-12-07
Negerflaver og Slavehandel. (Sluttet.) Ligesaa forholder det sig og med de Slag, hun (Pegay) har faaet. Disse have ikke overskredet det Antal af Slag, som det paa vore Øer er tilladt at give sine strafskyldige Negre. Men at hun har været strafskyldig, er jo oplyst deraf, at hun har været uforskammet mod sin Frue og mod Mester knegten, og har altsaa begaaet en Forseelse, som allevegne er strafværdig, men især hist, hvor det Lokale saa meget meer fordrer Ærbødighed hos den Subordinerede. Men naar en Soldat her, for Overtrædelse af Subordinationen, faaer Spidsrod af flere 100 Mænd, naar han faaer dem paa den Deel af Legemet, hvor de smerte meest, og kunne have de farligste Følger, saa kalder man ei dem, der straffede ham, Barbarer eller Voldsmænd, dette Navn skal blot tilhøre dem, der i hine Egne ei ville eller kunne taale Jnsubordination, skjønt de straffe den som oftest paa den for den Skyldige taaleligste og mindst smertelige Maade. Ja, naar et Menneske her, for maaskee at have stiaalet noget til sit Livs Underholdning, efterat være pidsket med Himlen veed hvor mange Slag, bliver, hvad der er endnu græsseligere, brændt med et gloende Jern, saa opløfter ingen sin Stemme derimod; men giver en Mand i hine Egne for de samme eller værre Forbrydelser en fortjent Revselse, saa raaber man her Ak og Vee over ham, saa skildres han som Jordens afskyeligste Barbar. Men, mon dette er konseqvent? Mon man med Rette kan negte hine Landes Beboere, hvad man saa upaaanket tilstaaer disses, Det forstaaer sig, at jeg ikke undskylder den Straffemaade, som nogle haardhjertede Herrer bruge med Karrepidsk eller det saakaldte Koeskind; den burde forbydes, thi den er grusom, skjønt der vel kan gives Subjekter, der ei paa anden Maade ere at bringe til deres Pligter. Men mon ikke Europas Rettersteder og Fængsler have havt og have end langt græsseligere Qvaler for den Skyldige og Strafværdige?""Jeg erklærer, at jeg ikke hører til det, De kalder Planteurens eller Mesterknegtens Race, og at jeg finder det umenneskeligt, at man kan sælge sine Medmennesker; jeg tilstaaer, det kan misbruges og misbruges stundom virkelig, at enhver har Lov til at straffe sine Slaver (skjønt for dette er der dog, som bekjendt, sat større Skranker paa de Danskes Besiddelser end paa nogen anden Nations, og Menneskesalget er dog, skjønt med nogen Modification, endnu tilladt). Men ligesom jeg af mit Hjertes Overbeviisning gjør hiin Erklæring, saa erklærer jeg derimod og frimodig, at jeg troer, man dømmer Negerinden Peggis Herre, for haardt. Vel seer man ikke af Deres Blad, hvor tung den paalagte Jernmasse har været, men blot Antallet af de Slag, hun har faaet adGangen 3). - -Men vil ikke nu enhver Slave herefter, der er misfornøiet med sin Herre, troe sig berettiget til at klage, og, dersom han ikke faaer den forventede Medhold, troe sig forurettet, stifte Komplotter, og derved fremskynde den Skjebne, der synes seent eller tidlig at forestaae vore Øer, ligesom St. Doming, Vil ikke da alle denne Øes rædselfulde Optrin ramme enhver af vore Øers Beboere, skjønt der sikkert ere mangfoldige, om ei de allerfleste, der ikke have fortjent det: Vil ikke Moderlandet tabe saavel sine kostbare Besiddelser, som hvad der er end kostbarere, - sine uskyldige Undersaatters Liv, "Jeg gjentager det endnu engang, at jeg ikke billiger vort Kolonial Væsen; men saalænge det, saavelsom Tallotteriet og andet, er et nødvendigt *) Forfatteren tilgiver, at Udgiveren her har udeladt nogle Perioder, som han, af vigtige Grunde og efter nøieste Overlæg, ikke har kunnet overtale sig til at lade offentlig trykke. Onde, kan Menneskevennen vel ei gjøre andet end tie og sukke. Dog vil jeg hermed ikke have den umenneskelige Planter forsvaret. Lad ham vorde straffet, men lad ham blive det efter forud bekjendtgjorte Love og Forordninger. Handler han da mod disse, saa lad et Kag vorde opreist for ham midt iblandt os, og ei paa Toppen af Chimborasso, hvor det jo vilde tabe sin tilsigtede Nytte."