JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-16
Den af Professor Hansteen, paa offentlig Bekostning, foretagne Reise vil, efter de modtagne Jndberetninger blive lønnet med et heldigt Udfald med Hensyn til de videnskabelige og almeeninteressante Undersøgelser, der ere Sammes Formaal. Universitetets Lector i Mineralogie har, ifølge den ham ved Ansættelse foreskrevne Betingelse, at foretage mineralogiske og geognostiske Undersøgelser i Landets mindre besøgte Egne, hidtil bereist Rigets nordligste Egne. Disse Undersøgelsers Resultater kunne med det Første ventes meddeelte. Trangen paa Candidater til geistlige Embeder er for en stor Deel afhjulpen, og ved tiltagende Concurrence kan det ventes, at de endnu ledigstaaende Kald i Nordland og i Finmarken snart ville blive forsynede med Religionslærere. Derimod har Vanskeligheden for at erholde duelige Lærere ved de lærde Skoler været følelig, hvortil Grunden fornemmelig maa søges i den ringe Løn, hvormed Læreembederne hidtil have været aflagte, hvorved ikkuns Faa opmuntres til at opoffre sig udelukkende for Skolefaget. Jmidlertid aftager ogsaa efterhaanden dette Savn, og ligesom der er fundet Udveie til nye hidtil savnede videnskabelige Opdragelses-Jnstituter i Molde og Tromsøe, ere ogsaa samtlige hidtil etablerede lærde Skoler vedligeholdte uagtet de ikke allene have havt at kæmpe med den berørte Mangel paa Lærere, men ogsaa tillige dermed, at den for Skolerne bestemte Sum har været utilstrækkelig. Til Anskaffelse af literaire Verker, ved hvis Hjælp Lærerne kunne fortsætte sine philologiske Studier, er en Sum af Oplysningsvæsenets Fond anvendt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-16
Almueskolevæsenet organiseres efterhaanden i Overeensstemmelse med den nye Lovs Forskrifter, skjøndt locale Omstændigheder oftere gjøre Udførelsen i flere Districter vanskelig. Flere Foranstaltninger ere derhos trufne til Anskaffelse af Hjælpemidler for Underviisningen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-16
Tegne og Kunstskolen i Christiania, saavelsom Døvstumme-Jnstitutet, virke fremdeles heldig efter deres Bestemmelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-16
Oldgranskning. Nogle Engelske Oldgranskere vare, efter længe forgiæves at have ledet efter Mindemærker fra Hedenold, endelig komne til et Sted, som kaldtes Cæsars Grav. Nu troede de, at have gjort en vigtig Opdagelse, og begyndte allerede ivrigen at studere den berømte Romerske Feldtherres Beskrivelse over hans Landgang og Krige i Britanien, for at bevise, at han her havde havt en Leir eller opbygget et Castel. At der i Graven vilde findes Levninger efter de gamle Romere, f. Ex. Hjerneskaller, Spyde eller Mynter, var ikke usandsynligt. Oldgrandskerne besluttede derfor, ufortøvet at anstille en lærd Undersøgelse, der lovede at føre til de vigtigste Resultater. Ved at meddele deres Vert denne Beslutning, anbefalede han dem til Medhjælper en gammel Daglønner, der ogsaa strax forsynet med de nødvendige Redskaber, fulgte dem til det Sted, som i hele Omegnen kaldtes Cæsars Grav. Da de vare komne derhen, spurgte En af disse Lærde med vigtig Mine Daglønneren, der allerede gjorde sig færdig til at grave, om han kjendte noget til Cajus Julius Cæsar. "Cajus Julius," sagde denne, kjender jeg nu slet ikke, men desto bedre salig Bob Cæsar, en Bonde her i Nærheden, for hvem jeg i mine yngre Aar har gravet denne Grøft, for at lede Vandet fra hans Marker; han selv, den snilde Mand, er for længe siden død, men denne Grav fører lige til den Dag i Dag, hans Navn." Ved Ordet Bob Cæsar saae de lærde Oldgrandskere forundrede paa hinanden, og opgave strax deres Forsæt at anstille Undersøgelse paa dette Sted Ogsaa i Amerika har man flere Gange bemærket hine rædselfulde Naturbegivenheder, om hvilke den gamle Verdens Physikere endnu ikke fuldkommen kunde enes, nemlig Nedstyrtelsen af Meteormasser. J Aaret 180, faldt i Connecticut, medens en stor Jldkugle fløi gjennem Luften med et Brag lig Torden, flere hundrede Steene ned fra samme; og i Juni i Aaret 1828 drog om Morgenen et stort Meteor gjennem Atmosphæren, som sprang med et Kanonskuds Knald, og af hvilket nedstyrtede Meteorstene.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-16
Hamburg Reporter af 2den Febr. giver i meget interressante meteorologiske Jagttagelser af Herr W. C. ogsaa følgende mærkværdige Oversigt over Kuldegraden i de tre Maaneder November, December, og Januar i sex paa hinanden følgende Vintere, hvorefter den 182425 har været ligesaa overordentlig mild, som den nuværende overordentlig vedholdende stræng. Nov. 1. 3. 6. 26. 23. Dec. A. 6. Jan. 10. 159. 131. 130. 189. Det Grade tal 15. 168. 146. 178. 238. 490.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-16
Kjøbenhavns Børs, d. 16 Marts 1830. Hamburg 2 M. - a vista 209 1/2 Species 209. Specier solgtes til 12 Rbmk. 9 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler. - Rbd. Sl. pr. 100 Specier. Svenske Sedler. 50 Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgield. 97 Rbd. Sedl. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) 921 i Banco. Dito Dito. . . . . . . 92 1 Nationalbank-Obligationer. - Rbd. r. S. (af Laanet 4 Febr. 1820) 103 i Sedler. Dito Dito. . . . . . 108 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. k. S. Renter pr. 6 Januar 6 pCt. norsk Laan, ved Hambro & Søn, 1083 106 i Banco. 4 pCt. nye norske Obligat. ved Dito lydende paa r. S. 100 100 1/2 r. S. - i Banco. 3 pCt. Dito Dito. .... 4 pCt. uopsig, norske Statsobligat. Rd. Banco. 3 pCt. nye danske Obligationer, 73 3 74 L. Sterl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-20
Nyeste. Skilderie af Kjøbenhavn. SaadannaadannananonSyvogtyvende Aargang. No. 23. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 20 Marts 1830.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-20
Den bortstiaalne Ring Efter Langben) angaaer Førend jeg vilde forlade Akademiet, gjord, jeg mig endnu engang en Tour til Hest rundt omi Egnen for at tage Afskeed med den. Jeg kom til en By, hvor jeg vilde spise til Middag. Her stod en Reisevogn, med fire Heste, for Gjestgivergaarden. To Damer vare stegne af; den ene hvis Alder kunde være 17 Aar, var skjøn som en Engel, den anden var en gammel Dame, hvis Mine og Adfærd viiste megen Stolthed. De gik til Byens Kirke, hvor Klokkeren var bestilt at lukke op for dem. Jeg slap tillige ind. En af Fortidens Riddere skulde været begravet her og de spurgte om hans Hvilested. Klokkeren førte dem hen til en frie Plads foran Alteret og viiste dem en Gravsteen, hvorpaa Ridderens Billede fandtes i fuld Legemsstørrelse. Den gamle Dame holdt en høitidelig Lovtale over ham, og Klokkeren, som en ydmyg Tilhører gav stedse sit bifaldsnik til de naadige Yttringer. Jmidlertid knælede den skjønne Pige, hvis Navn jeg hørte var Helene, ved Gravstedet, fremsagde med foldede Hænder en stille Bøn, kyssede Stenbilledets Mund, og lagde med Omhed en Rose paa hans Bryst Begge Damer forlode nu Kirken; Jeg var i Forveien gaaet frem i Kirken, og stillede mig saaledes ved Siden at de gik forbi mig, saa at jeg i Nærheden kunde see dem, og derpaa fulgte jeg bag efter. Uden for Kirkedøren strømmede mange Mennesker os i Møde, som stenede en gal Hund foransig. I det jeg blev Hunden vaer, foer den rasende løs hen mod Helene, og var ikke langt fra at angribe hende, da jeg sprang til, og med en Prygl, som jeg rev en uvirksom Tilskuer ud af Haanden, slog dette skrækkelige Dyr til Jorden. Et almindeligt Glædeskrig lød nu rundt omkring mig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-20
Det forstaaer sig, at jeg med Fornøielse benyttede Leiligheden til længere at være i Selskab med den vakre Pige. Faderen, en agtværdig Olding, var beskæftiget med sine Blomster i Haven. Han kom mig venligen imøde uden mindste Mistro, som man ofte viser mod Ubekjendte. Datteren fortalte ham, hvorledes jeg var kommen hende til Hjelp paa Engen. Han takkede mig, og, ligesom Homers Grækere med Gjestfrihed beværtede enhver Fremmed, som traadte ind i deres Huus, og derpaa først spurgte om hans Navn, saaledes lod den gode Præst ikke et Ord falde om mine personlige Forhold, men indbod mig strax til Afteensmaaltid. Jeg tog mod Jndbydelsen, men gik et Qvarteerstid efter hen at see til min Hest, som jeg ved Drengen havde sendt til Gjestgivergaarden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-20
Jmedens jeg her besørgede det Nødvendig kom en mørk stornæset Mand og tiltalede mig i en haard Tone saaledes: Er De det Menneske, som har opført Dem uartigt mod den fyrstelige Hr. Livlæge og Hr. Kapelmester. Jeg kunde ikke holde mig for Latter og sagde Uartigheder, min Herre, synes at være tilladte, da De selv fremsætter Deres Spørgsmaal paa en uhøflig Maade. Spøg ikke, min Herre, sagde han stolt; jeg er den højfyrstelige Justits=Direktør. Men dog vel ikke min Hovmester, faldt jeg ham ind i Ordet, "Jeg frabeder mig slige Fornærmelser, raabte han hæftigt. – "Lad mig see Deres Reisepas. Jeg leverede ham det. Han fandt intet at erindre, men beordrede mig alligevel at forlade Staden, og det hele højfyrstelige Gebet næste Dag. Maaskee, og maaskee ikke, svarede jeg koldt. eg skal lære Dem Lydighed, raabte han i en vild Tone og ilede bort.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-20
Den ubehagelige Stemning, hvori jeg ved dette Optrin var sat, forsvandt, saasnart jeg kom tilbage til Præstegaarden. Den elskværdige Frederikke fængslede mig hvert Øjeblik mere, og vandt en Plads i mit Hjerte ved Siden af Helene, dog saaledes at denne sidste stedse beholdt Forrangen. Præstekonen, som jeg nu først fik at see, var en vakker godmodig lille Kone. Hun sagde mig et venligt Ord hver Gang hun trippede igjennem Værelset. Ved Bordet kom Samtalen paa Fyrsten og hans Hofvæsen. Hun roste ham som en vakker from Herre, men dadlede derimod, at han gravede sig for meget og for dybt ind i sine Andagtsbøger, og derfor hverken kunde høre eller see, at han var omgiven af Ulve i Faareklæder. Hans hidtil værende Sekretair og Forelæser, sagde hun, havde af Ærgerlighed over denne Bande taget sin Afskeed, og Fyrsten havde i nogen Tid forgjeves gjort sig Umage for at faae en anden brugbar ung Mand i hans Sted. Frederikke saae paa mig og jeg læste i hendes Øine, at hun ønskede, at jeg maatte være duelig og have Lyst til denne Post. Jeg havde aldrig havt Tilbøielighed til at træde i Tieneste hos en Privatmand, som Fyrsten egentlig var, fordi man der, uden mindste Skin af Frihed, maae være ved Haanden hver Time, hvert Øjeblik, ja vel ogsaa er udsat for ved Klokken at blive kaldt frem til sin Herre. Dog Frederikkes Øine bortjog pludselig denne Betænkelighed af mit Hoved. Jeg erklærede, at Ulvene i Faareklæderne ikke skulde afskrække mig fra at tilbyde Fyrsten min Tjeneste, og lade det komme an paa, om jeg som en ham ubekjendt Fremmed kunde haabe Ansættelse. Først nu tillod den beskedne Præst sig at spørge om min Stand og Stilling. Jeg svarede ham, at jeg havde studeret Lovkyndighed, forstod det franske og italienske Sprog, og følte mig voxen til den Post her taledes om, en Privatsekretairs Embede. "Det glæder mig, sagde han. Deres Væsen behager mig meget; og det skulde glæde mig meget om vi kunde beholde Dem hos os.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-20
Vort Bekjendtskab er vel endnu for nyt, til at jeg kan anbefale Dem til Fyrsten, dog det er sandsynligt, da han slet ikke er mistroisk, at Deres ærlige Ansigt hos ham vil gielde som Borgen for Deres gode Forhold i hans Tjeneste. Velan, jeg vover det, svarede jeg. Rødmende gav Frederikke mig et bifaldsnik, og hendes Fader bestemte den næste Morgen til at forestille mig for Fyrsten. Vi gik saaledes temmeligen tidligt hen til Slottet. Fyrsten lod os strax komme for sig. J det vi traadte ind i Værelser lagde han en i sort Karduan indbunden Bog af Haanden, og modtog os med særdeles Artighed. Præsten foredrog min Ansøgning. Fyrsten saae nogle Øjeblikke taus paa mig, for af mine Ansigtstræk at ville gjennemskue mit Indre. Han spurgte herpaa om min Herkomst og Hensigten af min Reise. Jeg udgav mig for den jeg stedse havde været anseet for, nemlig en Søn af en afdød Embedsmand Walland. Min Reise havde jeg, efter min akademiske Banes Tilendebringelse, tiltraadt for at lære at kjende Verden og Mennesker, og søge min Lykke i den Ansættelse, som Omstændighederne kunne give Adgang til. Skriver De en tydelig Haand," spurgte han videre. Jeg tilbød at vise en Prøve. Han dicterede mig et Brev, hvori han meddeelte en Ven sin Anskuelse over et nyt theologisk Værk. Min Skrift fandt Behag hos ham. Han overrakte derpaa den Bog, som han ved vor Indtrædelse havde lagt til Side. Det var en Deel af Jakob Bøhmes Skrifter. Jeg maatte forelæse ham en Side deraf, Under Læsningen traadte Nogen, som jeg ikke kunde lægge Mærke til, fordi mine Øine vare hæftede til Bogen, med sagte Trin ind i Værelset. Kort efter gav Fyrsten mig et Tegn til at holde op. Jeg saae mig om, og bag ved mig stod - Helene. Bestyrtset rakte hun Hænderne i Veiret. Jeg derimod blev saa betaget af Glæde, at jeg lod den ærlige Jakob Bøhme falde paa Gulvet. Fyrsten rystede lidt med Hovedet, tog Bogen, som jeg hurtigen havde snappet op af Gulvet, af min Haand, og lagde den, efter en om Berørelse med Læberne, paa Bordet. Han saae derpaa vexelviis paa Helene og mig og spurgte: hvad fattes Dem – Naadige Onkel, svarede hun, det overrasker mig at finde her den vakre Mand der, som jeg har fortalt Dem, beskyttede mig for en gal Hunds rasende Anfald, og som jeg blot kunde belønne med en Rose, for at have reddet mit Liv. Forunderlige Tilskikkelse af Himlen, udbrød Fyrsten, foldende sine Hænder. Det var en brav Handling, hvis Giengieldelse jeg paatager mig. For det første udnævner jeg Dem, Hr. Walland!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-20
til min Sekretair, med den hos mig sædvanlige Løn, sex hundrede Daler, fri Bopæl og Kost, Hvad var Penge og Kost mod den Lykke at kunne leve under et Tag med Helene, Jeg havde ondt ved at tæmme min Glæde. Jeg fattede mig endelig, og modtog Bestallingen. Helene takkede sin Onkel, fordi han vilde afbetale hendes Gield. Jeg anbefalede mig; og skulde nu gjøre de nødvendige Indretninger til mit Embedes Tiltrædelse. Paa Tilbageveien til Præstegaarden fortalte nu Præsten mig, at Helene von Arenham var en Broderdatter af Fyrsten, og rimeligviis den, som skulde arve hans store Formue. Der var endnu en med hende ankommen Tante, en Frue v. Berwald, i Slottet, og denne førte Overopsynet over Husvæsenet. Fyrsten selv bekymrede sig kun lidt om verdslige Ting, og derfor var han forhen stedse bleven bedragen af Hushofmestere og Kokke. Med tavs Misnøje erfoer jeg altsaa Nærværelsen, af den stolte Dame, der som en mørk Sky trak sig hen over min Glædeshimmel. Jeg gik til Gjestgivergaarden, hvor min Hest og Bagage befandt sig. Her lurede Justitsdirekteuren paa mig. Nu, vil De vel snart sadle op, sagde han til mig i en meget bydende Tone. – "Nei, Hr. Justits=Direkteur, jeg finder saa megen Behag i dette Sted, at jeg maaskee bliver her. - Han gloede paa mig, og i Vrede befalede mig, strax at reise herfra, ifald jeg ikke vilde udsætte mig for at blive ved Rettens Betiente bragt over Grændsen. Derfor vil De forskaane mig, sagde jeg smilende, Fyrsten har havt den Naade, at tage mig i sin Tjeneste som Sekretair." Han stod som en Billedstøtte, og vidste ikke ret, hvorledes han skulde gebærde sig ved dette Tordenslag. Endeligen forvandlede sig hans forskruede Ansigt til et hyklerisk Grin. Ei, Eil Det har vel Hr. Præsten udvirket, sagde han med en haanlig fød Stemme; Nu ja, naar man har voxne Døttre - he he, hi hi. - Jeg forsikrede ham at han gjorde den brave Geistlige megen Uret ved at paadigte ham en saadan Bevæggrund; dog han afviiste min Modsigelse med sin begyndte Latter, og forsikrede, at han oprigtigen glædede sig over min Lykke, min dobbelte Lykke. Med et Haandtryk tog han Afsked fra mig, og brummede ned af Trappen: "Den Præst skal da blande sig i Han løb derpaa hurtigen hen til Slottet, og hug med sin Stok i Stenene, saa at Gnisterne fløi rundt omkring. (Sluttes i næste Nr.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-20
Blandede Efterretninger. Norges vigtige Handelsstad Bergen, der til forskjellige Tider har fristet den sørgelige Skjebne af store Jldebrande, har atter været hiemsøgt. En Jld som d. 26 Febr. omtrent Kl. 6 om Aftenen udbrød hos en Snedker paa den saa kaldte Muur Alminding tog saadan Overhaand at det hele Distrikt i Nord og Syd indtil den tilgrændsende Nye=Almindingen, samt i Øst og Vest fra Marken til Vaagen, eller Bugten, blev Offer for Luerne. 112 Huse bleve lagte i Aske, foruden de mange Pakboder, 160 Familier bleve Huusvilde. De afbrændte Huse og Pakboder ere brandforsikrede for229990 Spd., men Skaden overstiger sikkerlig efter de bedst Underrettedes Dom en halv Million Spd., da foruden det Bohave, som er brændt, betydelige Vare-Oplager ødelagdes. At de Brandlidte høre til den rigere Klasse af Kjøbmænd forvolder at Evne til at hjælpe Andre er betydeligen rammet. Ingen offentlig Bygning er brændt. Personer der have bivaanet meget betydelige Jldebrande andensteds forsikre aldrig at have seet nogen der kunde sammenlignes med dette skrækkelige Jld hav, da betydelige Qvanta af Hamp, Tjære, Tran, og Olie, samt et meget stort Apothek gik op i Luer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-20
Om de tidligere Jldebrande Staden har fristet har den Beskrivelse man har over Bergen af de Herrer L. Sagen og H. Foss. 1824, et særskilt Kapitel, hvoraf vi uddrage følgende: Den første store Brand i Bergen, som haves Efterretninger om, skeede 1183, da Sverre overrumplede Magnus i Bergen. Hvormeget der dengang afbrændte, er ei bekjendt. 1201 kom Baglerne til Bergen St. Laurentii, Nat, overrumplede Byen og satte Jld paa tre Steder. Byen afbrændte fra Korskirken langs Vaagen til Sandbroen og mod Østen til St. Nicolai Kirke. Sex Kirker bleve lagte i Aske. 1249 opkom ved Uforsigtighed Jld i en Gaard paa Bryggen, kaldet Stømmen. Da det længe havde været Tørvejer, tog Jlden saadan Overhaand, at den snart fortærede hele Bryggesiden ligge til Slottet. St. Peders og St. Maria Kirke bleve et Rov for Luerne. Kong Hakon Hakonsen var selv tilstede ved Branden, og gjorde sig al mulig Umage for at faae den standset. – Efter denne Brand fremstod Byen igjen mere ordnet og regelmæssig end tilforn. - Thi 1274 udkom Magnus Lagabæters Bylov. 1393 og 1429 kom Rostokske og Vismarske Fribyttere til Bergen, satte Jld paa Byen, dræbte og plyndrede forfode. 1476 afbrændte hele Bryggen. Graabrødre Kloster lagdes i Aske samme Gang. 1487 afbrændte hele Staden paa Strand siden. 1561 brændte den største Deel af Byen. 1623 den 6 April opkom en Jldebrand der lagde næsten den hele Stad, Bryggen og fire Kirker i Aske. Skaden var uberegnelig, thi ogsaa de brandfri Kieldere, hvori Jndvaanerne havde forvaret deres Gods og Varer, sprængtes ved Heden og styrtede sammen under de brændende Huse. 1640 afbrændte Staden fra Muren langs Vaagen mod Syd og Øst ligge til Bryggesporen. Domkirken, Raadhuset, Latinskolen, St. Jørgens Hospital og flere Stiftelser bleve ligeledes et Rov for Luerne. 1702 afbrændte næsten den hele By, og det Navn, som Branden 1623 hidtil havde baaret af Storbranden, overgik nu paa denne. Holberg gik den Gang i Byens Latinskole, og hans Moder boede i det afbrændte Distrikt. Hans Forældre havde forhen 1686 i en af de mindre Jldebrande, som vi forbigaae, fristet Brandskjæbne. Jlden udbrød da i et Huus tæt ved hans Forældres; og han selv, dengang noget over et Aar gammel, blev med Nød og Neppe reddet fra Luerne. 1156 afbrændte den smukkeste Deel af Byen, lige fra Torvet til Nordnæs, omtrent 1500 Huse. 1771 ødelagdes hele Qvarteret imellem Muren og Nyalmindingen, baade Strandgaden og Markveien. Skaden vurderedes til 100, 130 Rd. 1780 brændte omtrent 40 Huse i den Deel af Byen, som kaldes Strangehaugen. Man havde en Gadevægter mistænkt for at have paasat Jlden. 1795 afbrændte næsten det hele Qvarteer fra Nyalmindingen til Nykirken hvor Jlden standsede ved Kirkesmuget. Et Huus i Nærheden deraf, og et andet paa Nyalmindingen bleve staaende urørte, uagtet Alt brændte rundt omkring. Denne Brand omtales i Maanedsskriftet Nordia - 1 B. Paa 36 – saaledes:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-20
J de gamle amerikanske Reisendes Fortællinger, og ogsaa hos Chluet i hans Cosmographia bliver talt om et Træ, som trækker Himlens Skyer til sig, og forvandler dem til Regn for de tørre Ørkener. Disse Fortællinger bleve holdte for Fabler. Jmidlertid
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-20
fandt man nylig i Brasilien et Træ, hvis unge Greene dryppede af Vand, som om det regnede omkring det. Dette Træ kalder Leander Cubea pluviosa og Decondelle Casalpinia pluviosa. Som bekjendt dryppe flere Værter, f. Ex. Calamus rotang, og nogle enkelte Slyngeplanter, ligesom ogsaa i Safttiden Viinstokken meget stærkt. Den tyrkiske Marine. Jeg kan ikke begribe – sagde en engelsk Skibscapitain, idet han talte om den tyrkiske Marine, - hvorledes Tyrkerne, efter Tabet af de græske Øer, ere istand til, med de Materialier, som de for Øjeblikket besidde, at bemande og udruste deres Krigskibe, og endnu mindre, hvorledes de finder Officerer, der kan overtage sammes Commando. Men uagtet denne næsten uoverstigelige Hindring see vi dog dem sende Skibe i Søen, hvis Skrog ere i en saadan Tilstand, at ingen Europæer vilde holde dem skikkede til en eneste Søereise, og jeg maa lade dem vederfare den Retfærdighed, at Skibene, som nu blive udrustede, ere saavel takklede, som vore egne Krigskibe nogensinde kunde være det. Alt dette skeer, uagtet den største Deel af Skibsmandskabet bestaaer af Folk, der aldrig før har været ombord paa et stort Skib. De fleste ere nemlig Matroser fra Bosporus, eller græske Skippere fra det sorte Hav, hvis Fødder aldrig har betraadt noget større Fartøi, end deres Tartane eller Mahouns. Opløsningen aff denne Opgave vilde sandsynligen findes i Bastonadens Trolddom, som uden Tvivl udøver en ikke ringe Indflydelse paa hele Floden. Straf for Salget af Doctorværdigheden i China. Hoakjunen, eller Formanden for de Lærde i Provindsen Kiangst havde fundet et beqvemt Middel til at berige sig, i det han for Penge solgte de litterariske Udmærkelse, eller Grader, som alle Embedsmænd i China maa erhverve sig og som vi omtrent kunde sammenligne med vore Universiteters Magister-, Licentiat og Doctorværdigheder. Sagen var imidlertid ved en nøiagtig Beretning kommen for Keiseren, der strax afsendte to Commissarier, for at lade Haakjunens Huus undersøge. Disse fandt en Skat, der beløb sig til hemmod 400,000 Taels, og da denne Summa af en Lærd sandsynligen ikke kunde være erhvervet paa en retmæssig Maade, saa blev den foreløbigen confiskeret. Beskjæmmet, vanæret, og bragt til Bettelstaven gik den stakkels Hoakjun hen og hængte sig. Hvad – siger et tydsk Blad – vilde mange Faculteter i Tydsk lang sige, dersom hos deres Medlemmer lignende Procedurer bleve foretagne?
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-20
Mexikansk Papir. Den mexikanske Congres har udstædt en Alt, som forpligter alle Landets Jndvaanere til, ikke at betjene sig af andet Papir, end af det, som bliver forfærdiget af en 1 Mexiko voxende Plante, der kaldes Maquey. Saadanne Papir Manufakturer ere blevne oprettede i Queretaro og St. Angel; og sammes Produkt skal til ethvert Brug være det bedste Kludepapir ligt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-20
Kjøbenhavns Børs, d. 19 Marts 1830. Hamburg 2 M. - a vista 209 1/2 Species 209 1/2 Specier solgtes til 12 Rbmk. 8 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler 1523, 153 Rbd. Sdl. pr. 100 Specier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-20
Svenske Sedler - Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 97 1/2 Rbd. Sedl. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) i Banco. Dito Dito. . . 92 Nationalbank=Obligationer 4 Rbd. r. S. (af Laanet 4 Febr. 1820) 103 Dito Dito. . . i Sedler. 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. Renter pr. 6 Januar 102 r. S. 6 pCt. norsk Laan, ved Hambro & Søn gods i Banco. 4 pCt. nye norske Obligat. ved Dito lydende paa r. S. 100 1001 r. S. 100 - i Banco. 3 pCt. Dito Dito. . . 4 pCt. uopsig, norske Statsobligat. 66 1 Rd. Banco. 3 pCt. nye danske Obligationer L. Sterl. Asiatiske Compagnies Actier . . 85 1 - i Sedler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-03-23
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. saadannemannonSyvogtyvende Aargang. No. 24. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Dr. Farer om Antaller og Forholdet af Afsindige og Selvmordere i Paris.) Meddeelt.) paaanaag.