Aarhuus Stifts-Tidende, 1843-11-15
J den Velkomsthilsen som Prof. Dr. theol. Clausen paa Forsamlingens Vegne bragte de tre hidsendte Repræsentanter for de danske Patrioter i Slesvig, heed det bl. Andet: "Det er Mænd, der komme fra Stridens Land. Det er en retmæssig, en ædel Strid fra deres Side; thi de stride for et Liv og en Ret, som et Folk ikke kan opgive, uden dermed at have fordømt sig selv til Tilintetgjørelse. Det er tillige en alvorlig Strid. Thi det er en sælsom Slægt histovre, som uophørligt raaber paa egne nationale Rettigheder, uden at betænke, hvorledes den staaer sig selv paa Munden, ved at gjøre den danske Nationalitet den samme Ret stridig, som den fordrer for den tydske. Det er sælsomt forvirrede Forhold histovre, hvor Advocater dominere i Landet, hvor en dansk Befolkning og en tydsk Embedstand staae over for hinanden med modstridende nationale Jnteresser, – hvor danske Menigheder ere henviste til Kirker og Skoler, i hvilket Ordet bydes dem i et fremmed, neppe forstaaeligt Sprog; hvor den samme Presselovgivning gielder som i Kongeriget, og desuagtet Journalisterne ere underkastede Gensur, og danske Journalister maae lade deres Blade censurere af slesvigholsteenske Antagonister; – hvor Regjeringen kan befale, anordne, reseribere, uden at befaling, Anordning og Rescript bliver efterlevet. Men til denne Strid – en Strid for Nationaliteten og Sproget, for Kongen og Loven, imod unaturlig Undertrykkelse, mod Selvraadighedens og Lovløshedens Aand – ere gode og dygtige Kræfter i Begreb med at reise sig. De udgaae fra den Stand, hvori Danmark i fordums Dage har havt sin Hovedstyrke. Det er gammel Nordbo=Aand, i sin funde Forstandighed, sin uforfærdede Diervhed, der atter staaer levende for os i disse Mænd, og derfor bringe vi dem en hjertelig Hilsen; den skal inde gjennem dem til deres Landsmænd, saa mange som deele Sind og Hjertelag med dem. –Men, skal den Haand, vi her række vore Brødre, der ere stædte i Strid, den Hilsen, det Ønske, vi bringe dem, have nogen Betydning for dem og for os, da maae vi gjøre deres Sag til vor Sag – gjøre den til vor i Mere end Mund og Pen. Og naar jeg fremfører det Ønske, at det maa kjendes mere og mere, at en virkelig national Aand er tilstede i det danske Folk, Nord og Syd for Kongeaaen, redeben til selvstændig og vedholdende, sammensluttet og opoffrende Gierning, da skal dette Ønske være den Hilsen, jeg her udbringer for vore Landsmænd, der have sluttet sig sammen for den nationale Sag, til kraftigt Ord og kraftig Gierning;" Ved Festen i Ballerup havde Smeden Møller, af Eiby udbragt en særdeles characteristisk Toast for almindelig Værnepligt. Han motiverede den dermed, at det var en hellig Pligt for alle Stænder at værne om Fædrelandet, og ingen Undskyldning eller Paaskud burde kunne fritage for dens Opfyldelse. En lidt for kort Fod eller en halv Finger var ikke til Hinder for at føre Vaaben; men nu saae man ofte, at de udskrevne Karle fritoges af endnu ubetydeligere Aarsager. Han havde saaledes engang af 16 Karle fra sin By seet de 14 fritages, men han meente som saa, at de vel vare gaaede i Feltslærerens Lomme. "Ogsaa N. 38 af Dansk Folkeblad – hedder det i dette Blads næste N – er bleven lagt under Beslag af Justitsraad Reiersen, og det kgl. danske Cancelli har bifaldt Beslaglæggelsen paa Grund af en deriværende Artikel af politisk Jndhold. Det er saaledes en Gjentagelse af den gamle velbekjendte Historie, der hører til Dagens Orden. Mærkeligt er det iøvrigt at see, hvilken Udvikling - man kalde det nu en Frem- eller Tilbagegang - der er i Cancelliets Anskuelser. Den yngste Begivenhed, der omtaltes i det forrige beslaglagte M. var dog kun sex Maaneder gammel; hvorimod den yngste Begivenhed, der omtales i det sidste beslaglagte Kvar fire Aar gammel, saa at der altsaa i Løbet af 14 Dage har viist sig et Tilbageskridt af halvfjerde Aar. Hvis man tør bygge en Slutning paa denne Kjendsgierning, saa seer man, at der for denne Green af det kgl. danske Cancellies Virksomhed gjælder den Lov Jo mere Tiden gaaer frem, desmere gaaer det kgl. danske Cancelli tilbage; Tiden er gaaet 14 Dage frem, det kgl. danske Cancelli er gaaet halvfjerde Aar tilbage. Hvis man nu kunde antage – hvad vi dog ei fordriste os til at paastaae – at der ogsaa i Fremtiden vilde være det samme Forhold mellem Tidens Frem- og Cancelliets Tilbagestriden, saa vilde Cancelliet i eet Aar gaae 81 Aar tilbage, og vi vilde altsaa 10 Aar komme tilbage til Anno Tusinde, omtrent til Knud den Stores Regjering, og den Tid kunde vel saaledes komme, da det blev betragtet som en politisk Nyhed at omtale Verdens Skabelse, hvilken da ogsaa unægtelig var en Begivenhed af stor politisk Betydning. Men det kgl. danske Cancelli, der ikke staaer over men under Loven, har vel sine vægtige Grunde til at fortolke paa en saa udvidende Maade, som alt skeet er, den af Hs. Maj. givne Lov Vi tilstaae det, vi kunne ei forstaae, hvorledes det kgl. danske Cancelli, Lovens Tjener, kan være kommen til denne Fortolkning." – Artiklen slutter saaledes: "Men den Tid vil komme, da Alt, hvad der er bleven undertrykt uden Sags Anlæggelse og uden Dom, vil blive indsendt til Stænderne, og med den samme Rolighed, hvormed vi vilde have afventet en Høiesteretsdom, imodesee vi Folkets og Stændernes Bedømmelse af det kongelige danske Cancellies og vor Fremgangsmaade."