Almuevennen, 1843-01-04
Vor Skolelærer (hedder det sammesteds) er vel en meget duelig Mand til at passe sin Skole og lære Børnene, men saa stolt og indbildsk er han tillige, at han paa ingen Maade taaler, vi ogsaa gjøre vor Pligt, og see til, at Alting gaaer ordentlig ved det Skolevæsen, og at vi faae et Ord med at sige hvor det høilig behøves; imedens han har saa travlt med at passe de Store op, thi Bønder kommer den Herre kun sjelden til." Eller (hedder det paa andre Steder) vor Skolelærer gjør liden eller ingen Gavn for alt hvad Districtet svarer til ham; han har vel maaskee kunne lære Børnene noget engang, men det er omtrent nu forbi med ham og hans Skolehold, vi troe ikke at Børnene ere hørte med deres Lectier det sidste Aar, og Gud veed hvad Præsten og Provsten sige dertil, thi det gaaer lige godt for dem; vi have aldrig hørt nogen Klage fra deres Side, uden Klage over, at Børnene stundom forsømme Skolen, hvor det, efter vor Mening, ikke heller stort kan hielpe at de komme." Naar man nu med alvorlig hjertelig Deeltagelse hører saadanne Yttringer fra begge Sider, hvad er hertil da at sige, naar man upartisk for begge Parter kun tager Parti, som man altid bør, for Sandhed, og saaledes vil give et godt Raad, der skal være drøit nok for at enhver Part kan nyde sin Deel deraf, J det Enkelte veed jeg ikke hvad hertil er at sige, fordi i saa Fald de nøiere Omstændigheder burde kjendes, for at kunne bedømmes; men i det Hele veed jeg, at hvor Skolevæsenet endnu ikke har baaren saamegen Frugt hos de Mænd, der nu ere af de nye Sogneforstandere, at de have faaet Hjerte og Følelse tilligemed Forstand og Syn for Skolevæsenets store Vigtighed, for Oplysningens høie Værd, der maa deres Gieri og Kniberi i Forening med en Præsts Ligegyldighed for Skolevæsenets Vedligeholdelse og Fremme være aldeles utaalelig for den duelige og retskafne, men tarvelig, ja ringe lønnede Skolelærer, og dette Forhold maatte, hvis han ikke havde en bedre Trøst, en høiere Løn, end saadanne Forstandere unde ham tildeelt for al hans daglige Slid og Byrde i Skolen, snart lægge ham i Graven af dræbende Krænkelse, og overlade de sparsommelige Sogneforstandere hans Kone og Børn til Fattigforsørgelse. Men paa den anden Side, hvor Sogneforstanderne have en Skolelærer, der ligesaa, har hverken Hjerte eller Følelse for sit vigtige Kald, hverken Forstand eller Syn for at opfylde sin Pligt i Skolen eller uden for Skolen, og om han end har Dygtighed nok, dog ingen saadan viser, uden til at oversee hvad han burde gjøre, eller paa den anden Side til at undersee, hvad han skulde afholde sig fra, hvad skal, hvad kan man da hertil sige andet, end at han maa være utaalelig for de Sogneforstandere, der ønske Skoleunderviisningen forbedret, Oplysningens Sag fremmet, og de kan i saa Fald umulig med Glæde bidrage til Skolevæsenets Udgifter, hvoraf de ingen Frugt seer. Det bedste Raad her kan gives er dette: lad Skolelærerens velbegrundede Klage i saa Henseende kun opvække, de gieragtige selvmyndige Sogneforstandere til dog i det Mindste at foretage til Skolevæsenets Fremme med Reparationer og Lønnings Udredelse o. s. v., hvad de ikke kunne undgaae; og lad igjen paa den anden Side Sogneforstandernes ligesaa velbegrundede Klage over intetnyttende eller spildte Udgifter til Skolevæsenet opvække den ligegyldige, forsømmelige, eller paa nogen Maade uværdige Skolelærer til dog i det Mindste at foretage i Skolen hvad han ikke kan undgaae, naar det idelig paasees og paatales: see, da anspores herved allerede en Virksomhed fra begge Sider, som er langt bedre end den Død og Ligegyldighed, hvormed slig nødvendig Livs virksomhed tilforn blev dreven, og denne Livsstrid, efter at erlange noget bedre, kan aldrig blive uden gavnlige Følger, og vil omsider, efterat have afslidt eller reent opslidt paa begge Sider hvad der ikke duer, ende med Skolevæsenets og Almuevæsenets herlige Seier, som bestaaer i, at det ikke alene fra begge Sider føles og indfees, hvor absolut nødvendig Skolevæsenets bedre og bedre Fremme er til Børne- og Folkeoplysning og Dannelse, men ogsaa fra begge Tider føles og indsees, hvor absolut nødvendig det da ogsaa er, at de fornødne Bekostninger til Skolevæsenet udredes, og at Skolelærerens Lønning, Kaar og Stilling vorde saaledes, at han sættes istand til at kunne opfylde sit vigtige Kald med Glæde. Hertil hører rigtignok den Oplysning og Velvillie, saavel hos mange Skolelærere, som hos mange Forstandere, hvorefter der maa ledes; men lede derefter bør man nu ogsaa, enhver hos sig selv, indtil samme findes. Den høiere Bondeskole i Sundbylille. Det er bekjendt, siger Frd. A., at denne Underviisnings-Anstalt for noget over et Aar siden traadte i Virksomhed under Hr. Cand. phil. Callesens Bestyrelse. Forhaabentlig vil det interessere vore Læsere, ligesaameget som det har glædet os at erfare Resultatet af Skolens i Begyndelsen af forrige Maaned afholdte offentlige Examen, hvilket vi her skulle berette efter en tilstedeværende agtet og competent Mands velvillige Meddelelse. Examen afholdtes afvigte 2den Novbr. Børnene, hvis Antal var 12, hvoriblandt 3 confirmerede (de andre for største Deelen 1314 Aar gamle, dog de nederste kun 10-11 Aar), bleve examinerede i Religion, Dansk, Fædrelandshistorie, Geographi, Naturhistorie, Hovedregning og Tabel, og Examinationen blev foretagen saa nøiagtig, at den med ringe Afbrydelse varede fra Kl. 10 Form. til Kl. 7 om Aftenen. Foruden en talrig Forsamling af Børnenes Fædre og andre Bønder, som med synlig Jnteresse overværede den hele Prøve, vare tvende af Egnens Præster og nogle andre sagkyndige Mænd tilstede, hvilke alle vare enige i, at Børnenes Fremskridt langt overgik deres Forventninger, ligesom og ved den endelige Censur, 3 erholdt til Hovedcharacteer "Udmærket godt, 8 "Meget godt og 1 "Godt Examinationen var ingenlunde overfladisk. J Dansk f. Ex. analyserede Drengene med megen Færdighed; i Geographi gjorde de Rede for hele Europa efter Jngerslevs lille Geographi, og det med en Sikkerhed, der uden Tvivl vilde have vundet al Paaskjønnelse i en lærd Skoles lavere Classer, og som stod ved Siden af hvad Anm. har hørt af lignende Art i Realskoler i Kjøbenhavn. J Fædrelandshistorien, hvor Hr. Callesen bad Anm. om at overtage Examinationen, overraskede Børnene i høi Grad ved deres træffende og klare Svar, der viste, hvormeget Underviisningen gik ud paa sund og grundig Aandsdannelse. Prøver paa Calligraphi, Retskrivning og Tegning vare ligeledes meget anbefalende i sig selv, og bleve det endnu mere, naar man sammenlignede f. Ex. Retskrivningen med den, der fandtes i Arbeider der ved Skolens Begyndelse. – Saavel Prøvens gode Udfald, som det, saaledes som det forekom Anm., friere og aandeligere Præg, der udtalte sig i hele Børnenes ydre Væsen, opfyldte ham og vistnok ogsaa de andre Tilstedeværende med en glad Følelse af, at dette vigtige Værk var lykkedes, og at dets Følger for Bondestandens videre Uddannelse i denne Egn udentvivl ville være meget velsignelsesrige.