Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1771-01-28
Jndsendt: Pro Memoria kan er troe, mine Herrer, hvor glade jeg blev ved at læse en Patriots opmuntrende Indbydelse, anfört mod Slutningen i No. af dette Aars bergenske Adresse-Contoirs Efrerretninger. Men hvorover mener De vel, jeg glædede mig, Over det, at en Patriot indbyder og opmuntrer andre Patrioter til med sig at gjöre Sammenskud til det publike bergenske Brandredskabs Forögelse, og PompersNedsættelse i de publike Brønde, Nei, aldeles ikke. Vi have, som mig af derom bedste Vidende er forsikred, publik Brandredskaber, nok, alle i god Stand. Fölgelig er et patriotisk Sammenskud dertil ufornödent. Udgivten til Pompers Nedsættelse i de publike Brön, de er alt for ubetydelig til at Byens Kasse, hvor slet dens Tilstand end udraabes for, skulde være vanmægtig til den at bestride. Hvorover mener De da vel, at jeg glæder mig Jo, det vil jeg have den Ære at sige dem. Ere der de, som ere patriotiske nok til at ville yde til det, hvortil man saa lidet trænger: hvor velgrunded Haab kan man da ikke gjöre sig om, at Patrioterne, opmuntrede af den indbydende upaatvileligen ægte Patriot, og flere hans Lige, snart vil antage sig det mere Fornödne, Her seer De Grunden til min Glæde. Hvo kan vel uden Medynk see og tænke paa de mange fattige Børn, som vrie paa vore Gader, som overlöbe os der og i vore Huse, de mange syge og skrøbelige Fattige, som omkomme af Mangel paa Livets nødtørftigste. Ophold, de mange arbeidsföre Fattige, hvoraf vel nogle ei gide arbeide, men flere ville have, men ei kunde faae Arbeide, Var ikke saadant og meere værdt alle vore Patrioters Eftertanke, og de Formuendes virksomme Hielp Øuskeligt var det, at den indbydende Patriot, denne Patriot, som vist nok er af de ægte, (thi var han af de, der kun prale af Patriotisme, havde kan vist nok ei været ska beskeden, at skiule sit Navn;) vilde være en Formand for alle vore andre virkelige Patrioter i OmhuBestræde ser og Sammenskud til de nys nævnte saa store Nødvendigheder. Paa den Maade vilde Byen foröges med arbeidsomme (det er de nystigste) Indbyggere. Lediggang, denne Moder til Drukkenskab, til Tyverie, til Røverie o. s. v. vilde efter Haanden udryddes. Den, detsverre, alt for vel grundede Frygt, vi nu Nat og Dag maa svæve i, for Mordbrændere og deres Lige, vilde da neppe mere have Sted, thi naar har man vel hört, at slige blive af arbeidsomme og ædruelige Folk, Enten det gaaer Bergen vel eller ilde, kunne, naar alene skulde sees til privat Fordeel eller Skade, være mig lige meget. Dog skulde intet smerte mig mere end om jeg, end og mange hundrede Mile herfra, nogenfinde skulde faae at höre, At dens Rentenerere brugte alle muelige Kneb for at udsue sin trængende Næste og Medborger, At dens mægtigere Handlende gjorde sig en Hoved-Sag af at udsuede ringere; At Udenlandskes Haandlangere tilsidesatte det almindelige Beste for sin egen Berigelse og Udenlandskes Fordeel; At de, som skulde lære andre, viste dem de afskyelig ste og ugudeligste Exempler af Gierrighed, Liderlighed og detslige; At de, hvilke, Lovenes Overholdelse var betroed, tillod, af en skiden Egennytte, enhver ustraffed at handle derimod, og saaledes, da de burde være Lovens Tienere, gjorde sig til dens Herrer; At Formuende intet sparede for at befries for efter sin gode Formue, at bære de offentlige Byrder frem for de mindre Formuende, m.v. Gid aldrig den Tid komme, at saadant med Sandhed kunne siges om vor Stad, Thi da varden alt for ulykkelig. GUd give altid det, som er tvert imod sligt, sees hos os, og spörger fra os! Saa, mine Venner, glædes De vist nok alle med mig. Bergen i Norge den 24de Januarii 1771. TUIORGS TilDe ægte bergenske Patrioter. Postser. For ægte Patrioter anseer jeg ikke dem. som naar Faren, hvorved de frygte for at lide mest selv, er over Hovedet, komme i en Bevægelse, som de vil have anseet for en patriotisk Iver, ikke dem, som vise det Almindelige Tieneste, alene for derved at giøre sig et Navn; ikke dem, hvis Nidkierhed, er stærkest ved Piben og Glasset, men for svinder efter Haanden, naar Glasset er tomt og Piben udröged: men dem, der uden Skrig og Skraal og i mueligste Stilhed, (saa ledes som vor indbydende Patriot,) uden at spare enten Penge eller Möie, giøre alt bresde kan til at befordre det almindelige Bedste. Jens Worm Nagel, Kongel. Majests. Kammer-Assessor og Foged over Synd- og Nordfiords Fogderie, tilligemed Jørgen Andreas Balchen, Handelsmand udi bemelte Syndfiords Fogderie, bekiendtgiører, herved: At som Hans Kongelige Majestæt, ved Commissorium, af dato Frederichsberg Slot den 6te Januarii 1766, allernaadigst har beskikket os at forrette Skifte og Deeling efter af gangne Sognepræst til Kinds Præstegield i Sundfiords Provstie, Hr. Frantz Fuurmanns Enke, naar hun ved Døden afgaaer, og bemelte Enke, Madame Giertrud Maria Fuurmanns, nu ved Døden er afgangen, og hendes efterladte Boe tagen under lovmessig Behandling; Saa er det vi herved 3de Bost=Dage efter hinanden udi de bergenske Adresse Gazetter vil have indkaldet bemelte Stervboes Credi- og Debitorer inden 3de Maaneder, fra undertegnede Dato, sig at indfinde paa Svanøe-Gaard; De første med saa fuldkommen Beviis, som Loven efter en Død fordrer, og de sidste med hvad de til bemelte Stervboe kand være pligtig, da enhver skal vederfares hvad Ret er. Svanøegaard den 31te Decembr. 1770. J. W. Nagel.