Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1789-04-11
Alle og enhver, som i Kiøbstæderne og under deres Jurisdictioner drive nogen borgerlig eller anden lovlig Næring eller Haandtering, være sig ved Handel, Konst-Arbeide, Haandværk, Fabrik, Søefart, Fiskerie, Møllebrug, Vertshuushold, Høkkerie eller i anden Maade, ansættes til at svar af sin Næring eller Haandtering saa meget, som kan udgiøre 5 Procent eller 5 Rigsdaler af hvert Hundrede Rigsdaler, Næring eller Haandtering ongefærligen kan anslaaes for, et Aar i det andet, at indbringe, efter Fradrag af de til Næringens eller Haandteringens Drivt uomgiengeligen fornødne Omkostninger. Af hvad, som er under 100 Rdlr., svares i Proportion. Paa samme Maade skulle og de ansættes, som boe paa Landet og under dets Jurisdiction, og der drive nogen saadan Næring eller Haandtering ved Handel, Konst-Arbeide, Haandværker, Fabrik, Søefart, Saug eller Møllebrug, Giestgiverie, Landkræmmerie og deslige, eller som have Værker, Grunde eller andre Eiendomme i Forpagtning. Men for saavidt de paa Landet boende ernære sig af Jorddyrkning eller Fiskerie, da bliver denne Næring ikke til Afgivt at ansætte. Nærings Afgivten skulle de af Os udnævnte Commissioner, om hvilke i det følgende meldes, ansætte for enhver Næringdrivende, efter det den om sin Næring redeligen forklarer, samt hvad de med bedste Skiønnende og efter Pligt, Eed og Samvittighed eragte enhver at kunne ansættes for i Overeensstemmelse med det i foregaaende 10de og 11te 96 foreskrevne; Men naar nogen, som saadan Næring eller Haandtering driver i Kiøbstæderne eller paa Landet, beviisligen angiver sig at erlægge Formueskat af 4000 Rdlrs. Formue og derover, da er han frie for at ansættes til at svare Næringsskat, ligesom derimod enhver, der har en Formue under 4000 Rdlr. egne Midler staaende i sin Næringsdrivt, er, i Følge forestaaende 4de K., fri for af denne i hans Næring staaende Formue at betale Formueskat, naar han af sin Næring svarer Næringsskat. For saavidt nogen i denne Forordning paabuden Afgivt, være sig Nærings- eller Formueskat, maatte blive at udreede af de Under-Officerer, Dragoner og Soldater, som i sidstafvigte EfterAar have været udcommanderede fra deres Stand-Qvarteerer, samt af de enroullerede Matroser, som i samme Tid have gjort Tieneste paa Vore Krigskibe, saavelsom og af Enker og Børn efter de saaledes til Lands eller til Søes udcommanderede, der imidlertid maatte være døde, da skal bemeldte Næringsskat eller Afgivt aldeles være dem eftergivet. Ligeledes er det Vores allernaadigste Villie, at de Officerer af Vores Søe- og Land-Etat, som paa lige Maade i afvigte Efter Aar have været udcommanderede til Søes eller Lands, skulle for det anordnede Pe bud af Gage være frietagne. Om Mandtaller, Angivelser, Ansætninger, Betalings-Terminer, med videre Oppebørselen og Regnskabs-Væsenet vedkommende. J enhver af Kiøbstæderne i Vort Rige Norge skal Magistraten (hvor ingen Magistrat er, Byefogden) og 2de Byens eligerede Mænd, som Stiftamtmanden udnævner, strax, saasnart denne Vores Forordning er bekiendtgjort, træde sammen i en Commission for at forfatte de fornødne Mand tals- og Skatte Protocoller, modtage de befalede Angivelser, ansætte til Nærings-Skat, hvor denne finder Sted, og beregne denne og de øvrige i denne Forordning paabudne Afgivter, alt efter de af Os approberede Jnstructioner, som dem fra Vort Rentekammer vorde givne. Naar Commissionen, efter at Skatte- og Mandtals Protocollerne ere forfattede, modtager Angivelserne og derefter bestemmer Afgifterne, samt ansætter til Næringsskat, skulle Vore Stiftamtmænd, enhver forsit Stift, indtræde i bemeldte Commission og deri forblive saalænge, indtil disse Forretninger ere sluttede. Hvor Stiftamtmanden ikke selv kand møde, constituerer han en anden Embedsmand paa hans Vegne. For disse Commissioner, enhver paa sit Sted, skulle alle og enhver i Kiøbstæderne boende eller sig der opholdende, uden forskiel af Stand eller Jurisdiction, være pligtige ikke alene at indkomme, efter Jndkaldelse, med de Oplysninger og Efterretninger, som til Mandtals og Skatte Protocol lernes Forfatning og ellers maatte behøves og forlanges, men ogsaa, naar og til hvad Tiid de indkaldes, at møde for at angive deres Angivelser og Forklaringer skriftligen eller mundtligen efter de denne Forordning hostrykte Formularer; dog i Tilfælde at nogen er hindret fra at møde personlig, da kan hans Angivelse indsendes til Commissionen, men den maa i saa Fald være af ham egenhændig underskrevet og med hans Seigl forsynet, og maa desuden, i Tilfælde at Commissionen ikke kiender hans Underskrivt og Seigl, sammes Rigtighed af en den bekiendt Mand ved Paategning paa Angivelsen være bevidnet. Samme Forretninger, som forbemeldte Commissioner saaledes foretage og udføre i Kiøbstæderne, skulle paa Landet, formedelst sammes vidtløftigere Strækninger, være fordeelte imellem visse Fogderie- og Amts-Commissioner saaledes: J ethvert Fogderie skulle Fogden og Sorenskriveren først affatte behørige Mandtals Protocoller, efter de Mandtaller og ellers fornødne Oplysninger, som fra Præsten i ethvert Præstegield indhæntes og af ham paa Forlangende bør gives, hvornæst de begive sig hen til ethvert Præstegield for der at træde sammen i en Commission med Stedets Præst og hans Medhielpere, i Forening med hvilke de da af alle i Præstegieldet boesatte eller sig der opholdende, i og uden for Bondestanden, som angive bør, modtage de befalede Angivelser. Disse Angivelser skee paa samme Maade, mundtligen eller skrivtligen som i næstforegaaende §. for Kiøbstæderne er anordnet, og numereres eller anføres, saavidt de skee skriftligen, ved enhvers Navn i Mandtals Protocollen med Commissionens Vedtegning om, hvorvidt den anseer Angivelsen rigtig eller ikke, hvornæst bemeldte Commission sig ikke videre med de skrivtligen angive Afgifter af Formue og Embeds eller anden Jndkomst haver at befatte; men derimod anfører og fastsætter samme Commission Afgivterne af Formue og Jndkomst, saavidt de mundtligen angives, samt Nærings Afgivten, saavidt den paa Landet finder Sted, ligesom og Afgivten af dem, der staae i privat Tieneste, saavidt de ere pligtige at svare, og slutter dernæst sin Forretning. Naar dette saaledes for hvert Præstegield er skeet, indsendes Fogderiets Mandtals-Protocol med vedlagte skrivtlige Angivelser til Amtmanden, som træder sammen i en Amts Commission med 2de paalidelige Mænd af Amtet, hvilke Vort Rentekammer efter Amtmandens Forslag nærmere udnævner. Denne Commission foretager Mandtals Protocollerne for samtlige Amtets Fogderier, bedømmer deres Rigtighed, fastsætter Afgivten af Formue og Embeds samt anden Jndkomst, som ikke til Næring eller Tienestefolkes Lønninger henhører, efter de med Proto ofterne følgende skrivtlige Angivelser og hvad Oplysninger, den ellers maatte finde fornødent at indhente. Dersom nogen, efter at være indkaldet for Commissionerne, enhver paa sit Sted, ikke indkommer med sin Angivelse til rette Tid, skal Kiøbsted Commissionerne for Kiøbstæderne og Arts Commissionerne for Landet være bemyndigede til at paalægge den, der udebliver, en Mulct af 1 til 4 Rdlr. efter Omstændighederne for hver Dag; hvilken Mulct af vedkommende Commission, uden Lovmaal, ved Rettens Betiente strax inddrives, og dermed fortfares, indtil Angivelse skeer. Naar i noget Tilfælde maatte være Anledning til at fordre den i Angivelsen tilbudne Eed aflagt, da aflægges den, efter Bort Rentekammers nærmere Decision, i Kiøbstæderne for Magistraten og paa Landet for Amtmanden og en af de øvrige Medlemmer af Amts-Commissionen. Da ethvert Slags af de i denne Forordning bestemte Afgivter erlægges for sig, bør og enhver angives for sig. Altsaa naar nogen har baade Formue og Embeds Jndkomst, da angiver han efter de bestemte Formularer først i Henseende til Formue og siden i Henseende til Embeds Jndkomst. Ligeledes naar nogen, som staaer i privat Tieneste, har Formue, da angiver den sin Formue til Formue Afgivt, og Lønnen angives af Hosbonden til den Afgivt, som deraf er bestemt, og saa fremdeles. Vil nogen paa Landet boende heller angive Afgivten af Formue eller af Embeds Jndkomster for Amts-Commissionen, end for Fogderie-Commissionen, skal det staae ham frit for at afgive Angivelsen forseglet til bemeldte Fogderie-Commission, som indsender den saaledes forseglet til Amts Commissionen, og skulde ellers nogen Kiøbmand, som driver anseelig Handel, eller anden Mand, som har betydelig Formue eller Jndkomst, have Grunde til at ønske deres Formue eller Jndkomst mindre bekiendt, da skal det være dem tilladt at levere deres Angivelser forseiglede til vedkommende Kiøbstæd, eller Amts-Commission for derfra strax at indsendes til de Deputerede i Vort Rentekammer, til hvilke derefter Afgivten selv af den, som saaledes ønsker sin Formue mindre bekiendt, indsendes, da enhver, efter de Ordres Vi derom give, kan vente sig der den behørige Taushed, og at Afgivterne, som derhen ydes, blive i samlet Sum, og uden at nævne hvor meget for hver, afgivne til Vores Zahl Kasse. De Angivelser, som til foromnævnte Deputerede indsendes fra Kiøbstæd eller Amts Commissionerne, bør af den, som angiver, ikke allene være egenhændigen underskrevne og forseiglede, men endog maae Angivelserne med Lovens Eed være bekræfede, ligesom og de fulde Afgivter paa eengang, nemlig i den første Termin, erlægges. Naar Afgivten saaledes i ethvert Tilfælde er erlagt, meddeeles Yderen for samme 2de Beviser, af hvilke han selv beholder det, hvori den betalte Sum udtrykkeligen er nævnet, men det andet Beviis, som alene skal indeholde, at han har erlagt hvad ham efter denne Vores Forordning tilkom, afgiver han strax til Følge ved vedkommende Regnskab for dette Paabud. Naar Kiøbstæds Commissionerne og Amts-Commissionerne have sluttet enhver sin Protocol, indsendes Protocollen tilligemed en udførlig Extract af samme til Vort Rentekammer, som dernæst udstæder Ordre til Afgivternes Oppebørsel. Saasnart denne Ordre fra bemeldte Vort Kammer er given, ansees Afgivterne som forfaldne, men til de meere Lettelse for de Ydende, tillades herved 2de Terminer til Betalingen, saaledes, at i Kiøbstæderne (hvor Magistraten indkræver og siden afleverer Beløbet til Vores Kasse) erlægges Halvdelen af enhver Afgivt inden sidste Julii og Halvdelen inden sidste December indeværende Aar, og paa Landet, hvor Vore Fogder oppebære, Halvdelen, til det sidste Skatteting, som paa ethvert Sted i dette Aar holdes, og Halvdelen til det første Skatteting, som holdes paa ethvert Sted i næstkommende Aar. Det, enhver er ansat for, erlægges i den Kiøbstæd eller det Fogderie, hvor han er ansat; Døer imidlertid nogen, inden Afgivten er afbetalt, udredes Afgivten af hans Stervboe, med samme fortrinlige Ret som andre forfaldne Kongelige Skatter, Flytter nogen fra Fogderiet eller Kiøbstæden, hvor han er ansat, til anden Kiøbstæd, eller Fogderie, da betaler han sin heele Afgivt, for han fløtter, eller stiller for det manglende antagelig Borgen til den eller dem, som Skatten indkræve. Skifter nogen af de Tienestefolk, som Afgivt have at svare, Tieneste, da afkorter Hosbonden den Deel af Afgivten, som den Skiftende endnu ikke har betalt, og tilsvarer samme. Vil nogen heller betale den paabudne Afgivt paa eengang, end i 2de Terminer, da staaer det ham frit for at erlægge sammes fulde Beløb til den første af forannævnte Terminer, som er bestemt for Kiøbstæderne til sidste Julii, og for Landet til det sidste Skatteting paa ethvert Sted i indeværende Aar. For saavidt de Embedsmænd, Betiente eller andre angaaer, som have Gage eller Pensioner af Vores Kasse, da indeholdes det, dem tilkommer deraf at svare, paa sædvanlig Maade i det andet og fierde Qvartal indeværende Aar. Formularer til Angivelse om Afgivt af Formue, A. For dem, som Formue eie. Jeg underskrevne N. N. angiver mig herved, i Følge Forordningen af 11te Martii 1789, som paabyder en halv Procent af Formue, at erlægge til den Kongelige Kasse af min Formue i Afgivt . . . Rdlr. - - Sk., hvilken Sum er saa høit ansat, at jeg efter mit bedste Vidende ikke er pligtig, i Overeensstemmelse med bemeldte Forordning, at erlægge meere af alt det, jeg eier i Penge og Penges Værd, naar min Gield fradrages og de Ting undtages, som Forordningen befrier for denne Afgift. At denne min Angivelse er i alle Maader sandfærdig og intet fordulgt eller anderledes til Værdie anslaaet end meerbemeldte Forordning foreskriver: dette forsikrer jeg herved paa Ære og Samvittighed og saaledes, som jeg drister mig til og herved tilbyder, med Lovens Eed, om og naar forlanges, at bekræfte. B. For dem, som ingen Formue have, hvoraf svares her Jeg underskrevne N. N. forsikrer herved: at efterat jeg haver overveiet og beregnet min Formues Tilstand paa den Maade, som Forordningen af 11te Martii 1789 tillader og befaler, finder jeg, at jeg intet eier i Penge eller Penges Værd, hvoraf Formue-Skat efter bemeldte Forordning bliver at svare. At denne min Angivelse er i alle Maader sandfærdig og intet undtaget eller anderledes til Værdie anslaaet end meerbemeldte Forordning foreskriver: dette forsikrer jeg herved paa Ære og Samvittighed og saaledes, som jeg drister mig til og herved tilbyder, med Lovens Eed, om og naar forlanges, at bekræfte.