Berlingske Tidende, 1836-03-16
Committeens Medlem, Professor Bang, foreslog iøvrigt under Sagens endelige Behandling følgende Redaction af den af Committeen proponerede første Paragraph: "Dersom Nogen, ved at ytre sig om Rigets Forfatning, dets Love eller Regjeringens Handlinger, udtrykker sig paa en utilbørlig eller usømmelig Maade, men samtlige Sagens Omstændigheder dog maatte medføre, at Domstolene i det samme forelagte Tilfælde ei finde den for en saadan Forseelse i Fdn. 27de September 1799 § 7 foreskrevne Straf af Fængsel paa Vand og Brød at staae i et rigtigt Forhold til den Tiltaltes Brøde, bør han ansees med simpelt Fængsel fra 1 til 3. Maaneder eller med Bøder til vedkommende Fattigvæsen, efter Sagens Beskaffenhed fra 1000 til 500 Rbd. Han yttrede nemlig, at han maatte indrømme, at det var mindre passende at optage den hele Straffebestemmelse i Fregn. 27de September 1799 §. 7 i Forslaget til den nye Straffebestemmelse, der efter Udkastet allene skulde være et Tillæg til den ældre Lovgivnings Straffebud. De øvrige Medlemmer af Committeen tilkjendegave igjennem Referenten, at de intet kunde have at erindre imod denne nye Redaction af den af dem foreslaaede første Paragraph, da den i alt Væsentligt var overeensstemmenge med denne, hvisaarsag de optoge den som den samlede Committees Jndstilling ved Udkastets §. 1 istedetfor den tidligere af dem foreslaaede. Justitsraad Salicath maatte aldeles tiltræde Committeens principale Jndstilling, i hvilken Committeen upaatvivleligen havde truffet Forsamlingens Mening og Ønske, og hvilken var motiveret med Hensyn til en virkeligt bestaaende Takt hos Nationen for det Passende i Skrivemaaden, og til en Misbilligelse af det Upassende og Anstødelige deri, og han antog derhos, at det af Forsamlingen udtalte Vidnesbyrd derom, i Forbindelse med Tilkjendegivelsen af, at man ingenlunde kunde billige den Retning, som Pressen i denne Henseende havde taget, maatte bevirke, at Hans Majestæt derved vilde finde sig foranlediget til at ansee Lovudkastet overflødigt, og med det Samme, give Pressen Tid til at rette sig selv; ligesom han i det Hele maatte ansee det betænkeligt fra et enkelt nu paadømt Retstilfælde at slutte til Nødvendigheden af en ny Lov, som i henved 40 Aar havde været overflødig. Ligeledes maatte han tiltræde Alt, hvad Committeen in Subsidium havde yttret om Censurpligten som Straf. Han holdt sig iøvrigt overbeviist om, at der fra Committeens Side netop var handlet i Regjeringens Jnteresse ved det af den gjorte Forslag om, ved en ny Straffebestemmelse i alt Fald at kunne bringe et bedre Forhold tilveie mellem Brøde og Straf. Som det var almindeligt erkjendt, at uforholdsmæssigt strenge Straffe modvirkede deres Øiemed, saaledes var det under disses Vedbliven en saa meget større Nødvendighed, at en Forfatter, for at kunne belægges dermed, maatte være i Straffebestemmelsens fulde Tilfælde. Kun i dette Tilfælde vilde Domstolene kunne forsvare, foruden Straffen, at tilfinde en Forfatter en evig Censur. Men nu havde den af Professor Bang foreslaaede og af den øvrige Committee optagne Redaction, saavelsom dennes Forslag om Censurens Ophør eller temporære Jndskrænkning, overladt Noget til Domstolene i de Tilfælde af usømmelig eller utilbørlig Skrivemaade, hvor 662, 3 eller 7 i Fdn. af 1799 ikke aldeles vare tilstede, og det var netop det Tilfælde, Lovudkastet havde for Øie. Her var formeentligen ikke Tale om nogen Formildelse i selve 67, men derimod om at finde en meere passende Straf for en mindre Brøde eller et mindre Trykkefrihedsmisbrug, og netop dette maatte bevirke, at Forfatterne maatte blive opmærksommere og forsigtigere, hvilket var at foretrække for en selvstændig Straf mod Tilsidesættelse af pligtskyldig Opmærksomhed, der var et saa vagt og ubestemt Udtryk, at en Forfatter ikke altid vilde være istand til at afstikke Grændserne herfor, ligesom ogsaa for meget turde blive overladt Dommerens Skjøn, naar der ikke var en virkelig utilbørlig eller usommelig Fremstilling at holde sig til Endelig fremsatte Taleren det Subamendement til Professor Bangs Redactionsforslag :at Ordene med simpelt Fængsel fra 1 til 3 Maaneder, maatte udgaae; han troede nemlig ikke, at denne Straffetid stod i et rigtigt Forhold til de to andre Strafalternativer. Dette Amendement frafaldt han imidlertid senere.