Berlingske Tidende, 1835-05-05
Portugal. Lissabon, den 30te Marts – Spørgsmaalet, om Tractaten af 1810 mellem England og Portugal endnu er i Kraft, eller og den nu kan ansees som ophævet, har i nogen Tid næsten udelukkende beskjæftiget den offentlige Opmærksomhed. Dette kildne Punkt blev den 9de d. M. indblandet i Deputerede Kamrets Discussioner, idet Hr. Rochao besværede sig over, at Englænderne ved Jndførsten af fremmed Svinekjød vægrede sig ved at erlægge de samme Afgivter, der gaae af det portugisiske, hvilket er fastiat under 14de August f. A. Finantsministeren erklærede, at en Tractat existerede, hvorpaa Englænderne grundede deres Paastand, og som ogsaa havde givet Anledning til Forestillinger. Hr. Leonel Tavares fortsattte strax de af Rochao yttrede Tanker, og gjorde Kamret den bemærkning, at Hertugen af Palmella ved Opregningen af sine ydede Tjenester blandt andet havde roest sig af, at have udvirket den Erklæring fra Englands Side, at Tractaten fra 1810 var ophævet eller i det mindste nærved at maatte betragtes som ophævet; det var derfor nu paa Tiden, at sørge for Opmuntringen af egen Erhvervsflid i Landet. Han forsikkrede, at han var meget bange for Hertugen af Palmella, og anbefalede Ministrene et vaagent Øje med ham, for at han ikke maaskee skulde indgaae et nyt Forlig med Englænderne, der endog kunde blive værre, end det fra 1810. Hr. Mouzinhoda Silveira dadlede meget, at Udlændinger skulde betale mindre end Portugisere, og nyde enhver Fordeel, medens Landets Børn havde alle Byrder at bære. Hr. Soure talde i samme Aand. Paa hans Opfordring bleve de, af Hr. Rochao medbragte bilag fremlagte; hvorpaa Hr. Aguar bemærkede, at Spørgsmaalet egentlig ikke angik Tractatens Ophævelse, men derimod den Omstændighed, at Afgivterne ikke vare blevne betalte, og i saa Fald maatte vedkommende Betjente, der havde ladet Godset passere ind uden Toldens Erlæggelse, drages til Ansvar. - Hr. Macario da Castro dadlede Conseil Præsidenten skarpt, fordi han, medens han var Gesandt, i England, havde undladt at gjøre Jndberetning og spanske Vines Tilstedelse i England. Han foreslog Udnævnelsen af en Comitee, til at undersøge de forskjellige Tractater, som Nationen havde sluttet med andre, og betegne de Forandringer, der vare at gjøre, med Hensyn til Handel og Erhvervsflid; hvorhos han forlangt Fremlæggelsen af alle Tractater og dertil hørende Documenter, der maatte være at finde i Regjerings-Amterne, til hiin Comitees Afbenyttelse. Hr. Leonel Tavares yttrede, at Englænderne burde betale 50 pCt. som Reciprocitets=Told for det Klæde, de nu indførte mod 15 pCt., da de, ved at ansætte Afgivterne af franske Vine lige med dem af portugisiske, havde brudt, saavel Tractaten af Methuen, som den fra 1810. Han gav Ministrene det Vink, at de kunde befrie sig fra Forpligtelserne mod Udlandet, ved at erklære Afgivterne til Told-Amtet, der kaldes sete casas, for Municipal-Afgivter, paa hvilke Tractaterne saaledes ikke kunde anvendes. Som en Følge af dette sælsomme Forslag, gik Kamret derpaa over til Dagens Orden. Jmidlertid ydede Oppositionen de forskjellige Talere mod England bifald, der yttredes ved lydelige appoiados, (understøttet.). Med faa Undtagelser tang Ministrene stille, og de ministerielle Blade gjøre det samme. Men Oppositions-Bladene komme af og til tilbage paa Materien, og lade ved denne Lejlighed meer Ærgrelse end Sagkundskab til Syne, idet de glemme, at, hvis Jndgreb i Tractaten af 1810 have fundet Sted, saa ere saadanne først gjorte fra den portugisiske Regjerings Side, og det endog lang Tid førend Afgivterne af franske og portugisiske Vine bleve satte paa eens Fod i England. (NB. Correspondenten er en Englænder.) Jmidlertid har Kamret antaget Hr. Macario da Castros Forslag og udnævnt Commissionen, der bestaaer af de Herrer; Bento, Pereira Carmo. J. A. Magalhaes, J. X. Martin da Silveira, L. A. Rebello da Silva, F. Rebello Leitao, Souza Azevedo og Tavares Carvalho. Ministrene have undgaaet, at erklære sig for nogen Anskuelse. Men man erfarer af en sikker Kilde, at Hertugen af Palmella, som Statssecretair for det Udenlandske, har forelagt i af de fornemste portugisiske Kjøbmænd, deriblandt en BankDirecteur, en lang Række Spørgsmaal om Handelspunkter, for at høre deres Mening og Raad, i Overeenstemmelse med deres Erfaring, angaaende Fortsættelsen af Tractaterne med England, Brasilien og America. Med Hensyn til Britternes Forrettigheder, da paastaaer det brittiske Gesandtskab deres Fritagelse for Tjeneste i Nationalgarden, hvilken Tjeneste fordres af portugisiske Handels-Betjente hos brittiske Kjøbmænd, men da nu sammes Ophør fremfor Alt ligger Regjeringen paa Hjerte, idet den anseer den som en blot Politi=Magt, har man foreslaaet Regjeringen, ved Jndrømmelsen af dette Punkt, saa meget meer at komme England imøde, som de Jndfødtes Ansættelse ved brittiske Contoirer er en Fordeel for den, da de danne sig til Forretningsmænd, ved Lejlighed selv vorde Associes, medens, hvis de brittiske Kjøbmænd nødtes til, kun at bruge deres egne, begunstigede Landsmænd, disse leilighedsviis vilde forlade Landet og tage det Erhvervede med sig. Men det lader dog til, at Regjeringen for enhver Priis vil sætte sin Mening igjennem, og nylig blev den portugisiske Casserer ved et herværende anseet Handelshuus anholdt, fordi han vægrede sig ved at tjene i Nationalgarden.