Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-09-08
Foraars-Pløiningen med videre og Kornhøsten. Men igien har han andre Tider, paa hvilke hans Arbeider ere linde og jævne, og andre, da han endog har mange Timer tilovers. Hans linde og jævne Arbeider ere efter Sædens Nedlægning om Foraaret: Tørveskiæring, Klining, Tækning, Huusreparationer, Høe Slætten. De Tider, da han har Timer tilovers, ere Vinterens lange Aftener og Morgenstunden; thi da han ei behøver mere end 7 Timers Søvn, og Dagens Lys om Vinteren ofte ej giør ham Dagen brugbar længere end 8 Timer, saa følger, at han endda Døgnet har 9 Timer tilovers. J det Ringeste, naar en halv Time til Aftensmad og en halv Time tilsammen til Af- og Paaklædning er fraregnet, har 8 Timer tilovers. De linde og jævne Arbeider for Mandfolket efter Tilsaaningen, saavelsom Fruentimrenes jævne Arbeider i Foraars=Pløiningen indtil Bygsæden, burde formeres med den meget forsømte Hauge Dyrkning. Pigerne burde grave i Haugen, Konen saae, luge, plante, Manden og Karlen kuul grave, hægne omkring Haugen, skuffe, beskiære Træer, vande, hyppe &c. og om Efteraaret efter Kornhøsten hielpes af at indbringe Haugens Frugter. Fruentimret har ingen ledige Timer. Jkkun Mandfolket i Siællands fleste Egne, Lollands og flere Stæders, synes at være et andet Menneske Slags, og hverken at ligne deres egne Fruentimmer eller andre Mandfolk. Fra det mørknes om Aftenen indtil det lysner om Morgenen kalde de Nat. J al den Tid ansee de det for Forbrydelse at røre deres Haand ved nogen Ting, med mindre det er Kortet og Tobakspiben. Roser man Andres Virksomhed, opmuntrer til lige Flittighed; saa synes de ikkun som Leeret at stivnes end mere ved Solens opvarmende Virkninger. Jeg har troet, at det var en høi Grad af Dovenskab, men maaskee det ligesaamart er en Spansk Stolthed, eller uforstandig Ære=Følelse. Forandring er neppe heri at vente uden fra Skolen af, men heri synes den korte Læsetid at være i Veien, allerhelst saalænge man er saa langt tilbage i det allernødvendigste, som nu, formedelst den hidtil uordentlige Skolegang, da Dagen maatte udstykkes til imellem 40 til 100 Børn. Dog har Prøve, anstillet i mine Skoler sidste Vinter, viist, at Arbeids-Anstalter meget godt kan foretages i Skolerne, uden derved at hindre de nødvendige Skole-Øvelser, eller fratage Tiden fra Børnene til Huusbondens Skade. Jeg gjorde et Forslag for Jndustrie-Selskabet paa Holsteinborg, som for det meste blev fulet, og hvis væsentlige Jndhold var følgende: 1) Mandfolket er mest tilbage, derfor bør fornemmelig tages Hensyn til sammes Virksomhed. 2) Drengene burde vænnes til ikke allene de nødvendige Arbeider, som de ikke kan, men endog til at udøve dem paa de Tider, som de ikke ere vante til at bestille noget i. 3) De burde vænnes til de Arbeider, som de ikke kan, til at spinde paa Haandteen til Reeb, at flette Halskoler, Seeler, Grimer, Stav Puder, Pile-Kurve, at binde Halm Kurve, Biekuber, at sude Halm=Tække Simmer &c. (Man maatte maaskee synes, at disse Halm=Arbeider kunde være farlige at have for om Aftenen, men nei, J Jylland snoer de saaledes deres Tækkesimer om Aftenen uden at mindste Fare spores deraf. Ogsaa lidet at snedkre, bødkre, at være behændige med Øxen, Baandkniven, Tængselen. Der ere Bønder, saa ubehændige, at de ei kan hugge deres Plov. 4) Til at lære disse Arbeider burde just og bruges den Tid, som Mandtiønnet lader være ubrugt, og det er Aftenen. Derved haves disse betydelige Fordele, at Bondens Arbeide ei forsømmes (thi han bestiller Jntet om Aftenen). Ei den nødvendige Skolegang, som ei kan tilsidesættes for Haand-Arbeidets Skyld, herved lærtes tillige Børnene det, der kunde være nyttigt for dem i Tiden, og de dertil bleve tilvante at bruge den Tid vel, som enten ikke bliver brugt, eller bliver brugt ilde. 5) Indretningen skulde være denne: a) Paa det ikke Gangen og Tidsspilden med at gaae skulde blive alt for stor, skulde den ordentlige Skolegang til Læsning a. være heel daglig. b) Hver Dreng skulde begynde paa et af disse Haand-Arbeider, naar han var kommet i øverste Klasse. c) Han skulde ikkun gaae til Arbeids-Lære hveranden Af teen; thi den anden Aften burde han ufravigelig bruge til at lære en Skole=Lectie i. Denne Arbeids=Aften burde være Aftenen af den Dag, han havde været i Læseskolen. Saaledes, hvis han hver Mandag, Onsdag og Fredag gik i Læse-Skolen, saa skulde han sædvanlig Tid gaae af Læse-Skolen, sysle hiemme, spise Nadvere, og strax gaae igien i Arbeids-Skolen, da havde han de andre Aftener, som umiddelbar gik foran hans Læsedag i Skolen, til Lectie=Læsning *). d) J disse Aften Arbeider maatte ligesaalidet være Forsømmelse, som i den ordentlige Læse=Skole. Under Mulct skulde han altsaa møde, med mindre Snefog, Sygdom, hans Huusbonds allernødvendigste Brug af ham, en enkelt Aften, giorde hans Komme umuelig, som da maatte bedømmes af Skole-Commissionen, e) Da intet herom er Kongelig forordner, burde herpaa søges Kongelig Approbation, som neppe vilde nægtes **). f) Men da mange Aftener ere mørke, saa skulde Arbeidstiden bestemt ikkun gives i de maanelyse Aftener fra 15de October til Altimo 2 Dette gik meget godt, endogsaa for Udflytterne. Kl. omtrent 3 1/2 af Læseskole og Kl. omtrent 6 vare de i Arbeidsskolen, og forbleve der til Kl. 9. til 10. Dette blev forandret. Jngen Mulct og Ansøgning, men Præmie udsat, og dette havde den meget forskielligste Følge. De fleste Børn kom endog i de Aftener, da det ei var maanelyst, og da man ei havde tilladt Skolegang om Aftenen uden 1 Maaneskin af Forsigtighed, saa tillagde de selv Lys, samt betalte Læreren for disse Aftener; hvilket man da samtykkede uden at opmuntre dertil, saasom Born og Forældre vare enige deri. Men tvertimod fulgte og, at en Byes Børn, nærmere ved Hyllested end Udflytterne, formedelst Huusbondernes Vrangvillighed bleve ganske borte. Martii, paa det ingen af Børnene skulde staae Fare for at fare vild om Aftenen. De Aftener, hvori det ei var Maaneskin, skulde Børnene paa egen Haand øve det de af Haandgierning havde lært, og tage med sig til Eftersyn og Bedømmelse af sin Arbeidslærer, hver Søndag Eftermiddag, naar intet Maaneskin var, og naar Maaneskinnet, atter begyndte, fortsætte sine Haand=Arbeider hver anden Aften, indtil de havde faaet den fornødne Færdighed i Arbeidet. 6) De burde ej nøjes med at lære een Haandgierning, men de burde lære enhver, som kunde gives Anviisning til, uden at spørge Forældre og Huusbonder derom. Altsaa saasnart eet var lært til Gavns, skulde et andet Haand=Arbeide tages fat paa, for ligeledes at læres til Gavns og saa fremdeles. 7) De første Haand=Arbeider burde være de letteste for Kræfterne; thi for Sielen eller Forstanden ere de ikke vanskelige. Det første og simpleste synes at spinde paa Haandten til Reeb, eller Halm Arbeider, saa Pile-Kurve-Fletning, endelig Træe=Arbeiderne. 8) Naar Skole-Commissionen samledes, skulde og Haand=Arbeidernes Fremgang erfares, og om Foraaret examineres eller giøres Prøver deri, ligesaavelsom i alt det Øvrige *). 9) Selskabet lønner i hvert Sogn En, eller Flere, som skulde undervise i disse Arbeider, og da maaskee Rum kunde fattes, skulde han møde i Skolen, og Underviisningen skee der. 10) Dersom Forældre eller Huusbonder selv tillægger Materialierne, saa beholder de og det fuldførte Arbeide. J andet Fald maa Materialierne kiøbes, men da ogsaa Arbeidet sælges til Gavn for Indretningen **).*) Da Præmie=Indretningen blev fulgt, saa havde dette ikke Sted.