Københavns Adresseavis, 1782-11-11
Grav=Skrift. over Hs. E. Hr. Andreas v. Hauch, fordum Ridder, af Dannebroge, virkelig General ved Jnfanteriet, første Deputeret i Generalitætet og Commendant paa Cronborg, som omvexlede Tiden med Evigheden den 19 Mai i Aaret 1782, efter at han havde levet 74 Aar og 54 Dage. Giet Vandringsmand, giet dog, hvis Aske her ved gjemmes Jo Støvet ud af den, hvis Navn bør aldrig glemmes Gravskriften viser det: Her hviler Dydens Ven. Det om vor store Hauch skrev Sandheds egen Pen Han frygtede sin Gud; Guds Ord han gjerne hørde; Sin Konge elsked han, hans Ære hannem rørde; Til Fædrelandets Vel at kunde fordret see, Hans ganske Hierteblod af Længsel blussede. Hans Flid og Flittighed vist ikke kan beskrives. (Mon bedre anvendt Liv i Verden vel kan gives.) Af al Slags Vellyst han en bitter Fiende var; Til Skyggerne af Lyst han Had endogsaa bar. Fra Sandhed og fra Ret han aldrig lod sig bøye, Sin Guds og Konges Sind han havde kun for Øye; Mod Gave og mod Gunst han klippefast bestod; Ja loved ikke meer, end som han vise lød. Han exemplarisk sig udi sit Huus betede. J Time, Orden, Skik her alting altid skede.)Al Yppighed og Pragt han lidet agtede; Men Jævnhed, Proprette, ja Maadelighed lod see. Hvor mild og sig selv liig var han ey alle Dage, Hvor sød en Ægtemand var han ey for sin Mage, For sine Børen han en sand Bekymring drog, Saa de i Gudsfrygt, Dyd, ja Lærdomme tiltog. Skiønt var hans Legeme af Gud med Ynde prydet; Men skiønner var hans Siel, til hvilken vist var ydet Af Skaberen en Sum af det, somlædelt er(Den, som ham kiendte grant, bedst Vidne herom bær.) Gud selv og Konger 3 paa hans Dyd ogsaa skiønned, Ja hannem rigelig med Dydens Løn belønned, Til Ære for hans Stand han høyt ophøyet blev. J sær 2 Konger ham blandt Landets Store skrev. En Momus tør sin Dom vel her og lade høre, Ja sige, Hauch var haard. Lad Momus dette giøre Hauch haard mod Laster var og udi Straffen streng, Ja deeled ikke Gunst til Udyd, og i Fleng. Gud give Kongen Mænd, som vores Hauch var lige I Hobetal udi hver Stand i vores Rige! Saa blomstrer Landet, og hver nyder Ret og Skiel; Saa hersker ey Udyd, saa gaaer det alle vel. Af R. G. Tanker. ved S. T. Hr. Slotspræst Krølle Død. Jblandt dem, som sørger over Din Bortgang, høy ærværdige Hr. Krøll, blander jeg min Sorrig, Du var den, som fødte mig, da jeg hungrede efter Aabenbaringens Sandhed. Du oplyste min Forstand og dannede mit Hierte ved Dine kundskabsfalde Underviisninger. Du nedlagte Sæden i den Ager, som i Tiden skulle bære Frugt. Du forklarede mig, at Vexden har havt en Forsoner, og Du beviste med Skrivten Sandheder denne vigtige Sag, saa fattelig, at min Troe blev styrket. Du udviklede min Tænke Evne, og gav mig sunde Begreber om den sande og kristelige Religion. Du beskrev mig Himmelens Lyksaligheder, og forsikrede mig om, at jeg i Evigheden skulle faae en stærkere Bekræftelse paa Dit Udsigende og jeg undersøgte og randsagede Din Lærdom og fandt min Troe styrket. Du ledsagede mig som Din Yndling, og opelskede mig under Din kierlige Varetægt. Du fandt mig værdig at indlemmes i den kristelige Kirke, og bestænkede mig med Daabens hellige Vand Ja Du tilvendte Dig min heele Fortrolighed, saa jeg betragtede Dig som min Velgiører, og elskede Dig som min Fader. Ach, skulle jeg ikke sørge for den Mand, der saa kierlig og oprigtig har lært og viist mig Saligheds Vey Jo! mit Hierte føler Smerte og min Siel betragter Tabet af Din tidlige Død; thi hvor er nu min Raadgivere, hvor er den Mand, som kiendte mit inderste Hierte og heele min Vandel, Ach, borte er min dyrebare Lærer, og jeg græder som Din Søn Ja disse Taare skal vidne og min Taknemmelighed; thi jeg har ikke andet at offre Din Aske - -- Men jeg vil opmuntre mig med Dine egne Lærdomme, og skue hen til hine Boeliger, hvor Du er indkaldet, for at være i Selskab med de salige Aander. O! der skal jeg stræbe at møde ubesmittet for Overdommerens Ansigt, og i Kraft af Jesu Fortieneste samles med Dig - - med Dig salige Lærer, Da skal det Løvte jeg gjorde Dig for Herrens Ansigt blive opfyldt, ved hans Biestand, som kaldte mig fra Mørket til sit underfulde Lys; da skal den gandelige Omgang tage sin Begyndelse, og vore Siele smage den her i Livet forventede Lyksalighed; da skal disse oprigtige Taare, jeg nu fælder ved Din Grav, blive Dig bekiendt og forvisse Dig og mit Hiertes inderlige Oprigtighed; da skal min Siel i Omgang med Dig fornemme Frugten af den aandelige Føde, hvormed Du vederqvægede mig her i Prøvestanden; da skal jeg see den hellige Treenighed, saaledes som Ordet forklarer. Ja da skal Du, salige Lærer, da skal Du see mig reen og hellig at vandre i Dit salige Selskab og staae for Jehova Throne, og som en troende Jesu Tilbedere lige med Dig og øvrige salige Aander, lovsynge Forsoneren, og med det tredobbelte Halle uja prise den hellige Guddom! C. J. B. Her hviler. Anne Marie de Hemmer, som gik ind i Evigheden den 30 October 1782. Efter at have levet her i Verden, 2 Aar 1 Maaned 13 Dage. Hun berøvede ved hendes Bortgang hendes Forældre Beskuelsen. af større Yndigheder, end hendes Alder lovede.