Viborger Samler, 1822-09-09
Den Velsignelse af Æble og Pærer man i Aar har anlediger hos Mange Tvivl om: hvorledes den bedst kan nyttes og gjøres i Skillingen Anlediget af en kort Anviisning i sidste ockonomiske Correspondent, der er omtalt i den Hempelske Avis, og desuden dertil skrivtlig opfordret, vil Udgiveren anføre hvad han, deels ved egen Erfaring, deels ved Andre, derom veed - Man læser endeel deraf Pastor Høeghs Anviisning. 1) Det er vigtigt ved Asplukningen at vælge tørt Veir, bedst om Formiddagen eller dog inden Duggen falder og Aftenen, ligesom og de maae være fuldkommen tørre, for der plukkes, da Æblene ellers faae Rustpletter og fordærves - At de ere modne, er og nødvendigt ifald de skal bruges til Spiisning eller Most - Dog ere der visse Sorter, der ikke kunne sidde til de have fuld Modenhed; man kjendet det bedst paa, om de let lade sig brække af ved Stilken (thi rykkes af lige ud bør de aldrig, derved ødelægges Frugtknoppene for næste Aar) at man har Haandkurve, der med Snore kunde hidses ned, naade ere fulde, og at plukke dem i oppe i Træerne, er det bedste; men haves de ikke, da kan de og plukkes i Poser, som hænge om Halsen, dog ikke med den Lethed for den Plukkende da Kurven kan bindes fast til hvad Green man vil. Paa Jorden maae Kurven eller Poserne tømmes i Halmløbe eller Riiskurve, hvori de ligge bedre end i Sække - At man til meget høie Træer har Stiger, er nødvendig; man kan ved al slaae et Brædt paa den øverste Ende af Stigen, faae den til at ligge fastere mod de ydre Grene, og desuden, naar man ingen af de dobbelt Haugestiger har sætte en kortere Stige bag til den man staaer paa, saa at den holder den stiv. At ryste Frugt ned er den usleste Maade at høste den paa, og aldeles uanvendelig, naar den skal gjemmes eller forsendes til Salg. Det kan kuns bruges ved dem man vil presse Most af, eller og naar de strax bruges, til Tørring. Ved Afplukningen bør de ganske umodne blive siddende til de bedre modnes. 2) Gjemmefrugten lægges allernemmest Riiskurve, Halmløbe eller Fyrrekasser, som ere ret tørre, Kurven ac. kan gjerne lægges fulde og saaledes kunde de staae uskadte i 3 Uger, indtil de holde op at uddunste eller svede; de tages derpaa forsigtig op, hvert Æble aftørres med et tørt linned Klæde og lægges derpaa ned igjen, de tørres og eftersees hver Maaned og de raadne fratages, (andre raade: at man skal lægge et Lag tørre Æble og Pæreblade imellem dem, der er rimeligt; dog har jeg ikke prøvet det; men det første) ligesaa raader Professor Engel, at lægge Frugt i Dynge paa et tørt Gulv, der er bestrøet med et Lag Sand; aftørre hvert efter 2 til 3 Ugers Forløb og lægge hvert enkelt hen i 2 Dage paa Hylder for at tørres ret derpaa omvikle hvert Æble med Avispapiir, lægge det ned i Kasser, som tillukkes vel, saa at ingen Luft kommer derind - sætte den om Vinteren i et Værelse, hvor det hverken er for varmt eller for koldt og hver Maaned eftersee dem og borttage de raadne og afviske de andre - Atter andre lægge dem tyndt paa et tørt Loft; men kommer en stærk Frost, kan man og, især under Steentage, vente: at de fryse paa een Nat - At lægge dem paa Langhalm eller Hø, er skadeligt, fordi Straaet heder dem og de derved tabe Evne til at holde sig - Ligesaa unyttigt er det, at dække dem med Dyner eller sligt for Frost; da de ligefuldt fordærves. Ved enhver Omgangsmaade er det nødvendigt, at de ikke stødes eller falde haardt men behandles varlig. At ethvert Slags Frugt lægges for sig, holder jeg for aldeles vigtigt, da deres Svedetid finder Sted til forskjellige Tider. 3) Frugt som skal føres til Vogne, maae svede eller ligge i 3 Uger, for den indpakkes Efter Aftørringen er vist nok den allerbedste Maade ved fiin Frugt, som Gravenstener, Flaskræble, Kaviller o. d. l. at indsvøbe hvert enkelt i Tryk eller Maculaturpapiir, især om de skal gaae til Skibs; thi derved blive de ofte udsat for Fugtighed eller Frost, hvoraf den første let trænger igjennem Træer, fugter Halmen o. d. l. og meddeler Frugten en muggen Smag. Forresten lægges hver Sort for sig lagviis i Tønden eller Fjerdingen, paa Bunden lægges et Lag fiint og blødt Halm eller strid Halm skaaren i Hakkelse. Frugten som en aftørret og ustødt lægges nu Stykke for Stykke, saa tæt hinanden som muligt at de kan ligge faste; omkring Tøndens Sider maae Halmen eller Hakkelsen sættes tykkere for at hindre Stødene; derpaa lægges et tyndt Lag Hakkelse, for at bindre Frugten fra at berøre hverandre og saaledes vedbliver man til Foustagiet er fuldt; øverst lægges et tykker Lag Halm eller Hakkelse, for at drive Laaget fast paa. Bruges Hakkelse, maa Tønden rystes imellem at den kan synke sammen. Laaget bør mærkes, at Tønden kan slaaes op i den rigtige Ende - Den bør naar den kjøres staae paa Bunden opreist med Laaget i Veiret, da den ellers faaer for mange Sted. Mange bruge Avner til at pakke i; Naar de ere vel tørre og ikke mugne kunne de, især naa Frugten indsvøbes i Papiir, være meget gode, til dette Brug. At pakke i Hø, er ikke raadeligt, da det heder formeget og snarere giver Fugtigheden fra sig, end Halmen. 4) Den Frugt som af blæser, kan bedst nyttes til Tørring; Æbler som skal tørres, og hertil tiene bedst de sure, maae skrælles raae, skiæres i 4 Stykker, Kjernehusene tages af, hvorefter de tørres enten paa Jernplader i Ovnen ved Bagvarmen eller og i Skusser under Jernplader paa Skorstenen. De anvendes med Fordeel i Gaase. Ande, Fleske= og Grynsupper; der kan og koges Grød af dem til Kjød a. Pærer som tørtes maae først ligge noget for at udvikle Saften, nogle koVinterpærer, forresten behandles de som Æblene. ge dem først (hertil bruges helst de haardere saakaldte Foruden det, at man kan kaage endeel Æblegrøde tet Smør over Krukken eller Potten de er i og til der holder sig længe, især om man gyder smelbinder den med Blære og Skind eller Papir, kan man og baade af Æbler og Pærer tillave en meget sund Spise til Steg, Grynsupper og sligt ved husene aftagne, mellem Tyttebær eller Krøselat blande dem, efterat de ere skrællede og Kjerne bær, give dem med Sukker et lidet Opkaag og sætte dem hen. Det er en særdeles sund og behagelig Ret, da Tyttebærsaften har mange gode Egenskaber, ved sin Syre. at koge dem møre, veide Saften ud gjennem et Lin 5) Sirup at koge af Pærer kan man, ved Laag koge til den er tyk - Dertil ere især de saftnedklæde lade Saften ved sagte Kulild under lukt fulde tidlig modne Pærer bedst skikkede. 6) Æblesaft, der er et af de behageligste Syltetøier, laves faaledes: gode modne Æble skrælles, Vandet er afrundet, afvrides de i fiin Flonel eller Kjernehusene udtages, de kaages, og tages op, naar et Linnedklæde; der tilsættes saa meget Topsukker, som Saften veier, der koges, som Ribssaft, og Naar det er stivt nok, hældes det i Krukker. skummes flittig; der kan tilsættes lidet Vanille.