Viborger Samler, 1831-01-10
J de Deputeredes Møde den 27de indtoge Hr. Dupont og Hr. Odillon Barrot deres Pladser paa den yderste venstre Side. Under Løbet af Debatterne, der endnu stedse angik Nationalgarden, traad Lafayette ind. Under den dybeste Taushed talte han Følgende: "Mine Herrer, J et Naboeland er det Skik, at Mænd, der træde ud af høie Embeder, aflægge deres Colleger i Parlamentet en Erklæring herover. Det være mig tilladt at handle ligesaa. Jeg haaber, at Kammeret viser mig denne Gunst. Jeg har stedse troet, at en Overgeneralspost over hele Frankrigs Nationalgarde var efter den almindelige Grundsætning uforenelig med en constitutionelt Kongeriges Jnstitutioner. Da 3 Millioner af mine Medborgere i Aaret 1790 gjennem deres 14000 Deputerede paa Foderationsmarken vilde overdrage mig denne Post, ilede jeg derfor med at forekomme Muligheden af en saadan Overdragelse, i det jeg foranledigede et Forbud fra den constituerende Forsamling. Men en anden Sag var det, da Kongerigets Generallieutenant, vor nuværende Konge, paa Raadhuset foreslog mig at overtage denne Commando. Jeg troede at burde modtage den, hvorhos jeg besluttede, saasnart dens Nødvendighed ophorte, at nedlægge den. - tidligere i Freds sildigere i Krigstider. Kammerets Mening har forekommet dette Tidspunct, og af Agtelse for den har jeg ikke villet vente, indtil Loven blev forelagt Statsmagtens andre Grene. Kongen har bevilget mig min Afsked med alle de Beviser paa Velvillie, hvormed han stedse har hædret mig. Jeg er langt fra at troe, at Kammeret har havt Uret i sin Anskuelse; kun vilde det krænke mig, om man vilde troe - men Sligt troer Jngen, der kjender mig og Historiens 54 sidste Aar, - at nogetsomhelst personligt Hensyn har havt Jndflydelse paa dette Skridt. Jeg vil endnu tilføie: denne store Myndighed, som jeg har modtaget af Kongens Godhed, kunde vække nogen Mistanke. Enhver af Dem, mine Herrer, har hort tale derom; den har endog naaet de diplomatiske Salons. Dette Onde hører op fra den Dag af, da jeg som deres Collega ingen anden Magt er i Besiddelse af. Med min Post har jeg ikke aflagt min Devise, Frihed og offentlig Orden. Jeg vilde sikkerligen heller ikke være traadt tilbage i Farens Dage; men nu er Crisis lykkelig overstaaet. Min Samvittighed som Statsborger er nu tilfredsstillet - min Samvittighed som Privatmand og Frihedsven tilraaber mig, at jeg maaskee forstaaer Raadhusets Valgsprog: "en Folkethrone, omgiven af republicanske Jnstitutioner paa en Maade, der ikke stemmer overeens med Alles Anskuelser. Vi have gjordet Bedste, som vi kunde gjøre. Jo mere jeg har lært at kjende den Monarchs Personlighed, hvem vi have sat paa Thronen, desto meere er jeg bleven overbeviist om denne Sandhed. Jeg skal altid være beredt til, frit at yttre min Mening, og i Henseende til de store Grundsætninger at slutte mig til Dem, hvor forskjellige endog vore Anskuelser over Udførelsesmidlerne monne være. Jeg har den faste Overbeviisning, at vi alle ville forene os under den samme Fane, hvis Fjender - indvortes eller udvortes - skulde true Tingenes Orden. Vi have Pressefrihed, Talefrihed - jeg skal betjene mig af dem, for altid uden Indskrænkning at yttre min Mening. Gid jeg stedse maa fortjene Deres Bifald. Det almindeligste bifald lønnede den ædle Oldings Tale. J London havde man ved Privatbreve fra Paris den Efterretning, at Exministeren Polignac skulde bringes i Forvaring i det øde Fort Mont St. Michel der ligger paa Kysten af Normandiet paa en af Havet omskyllet Klippe og hidtil kun pleiede at beboes af Eneboere og Smuglere. De øvrige Fanger skulde sendes til Ham i Picardiet.