Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-02
Om Agerdyrkning og Landvæsen. Af Pastor Wedel i Ewerdrup. Men hvor længe skal denne Middagssovn, vare?" siger Sextus til sine Folk og især Avls karlen: "Kl. er nu over 3, og J veed, at derskulde rives og stækkes Høe." Hillemæn, svarer Mads: "ikke saa frisk, er Hosbond ikke fornøiet med mit Arbeide, saa vil jeg gaae strax, jeg kan faae 10 Tjenester for en, og især da jeg kun har de lumpne 500 Rdlr. i Løn." gaae du kun, om du tør. Kost og Løn faae J. alle i rette Tid, og Frihed have J at sove hver Middag 1 god Time, men i Høeveir bør J ikke sove, da det gielder om at stække Høet for Regnen kommer." Mads blev studs, kastede sin Rive og gik sin Vei til sin Svoger, der var riig, og boede i et andet Sogn. Morgenen derpaa sendte han 2 Karle at hente sin Kiste; - men Sextus gjorde Forbud, stevnede Mads for en Politieret, han blev dømt alvorlig, især da det blev bevist, at han ville have overtalt de andre Folk ogsaa til at løbe; han maatte betale anseelige Bøder endog til Fattigkassen, kom igjen i sin Tieneste og skullede som en Hønsetyv, da hans rige Svoger ikke kunde eller torde beskytte ham. Men Sextus opsagde ham strax i de andre Folks Paahør at qvittere Tjenesten til næste Fardag. Dette virkede saa meget, at de følgende Avlskarle dog vare lidt mere høflige; men Sextus havde næste Sommer meget Uheld paa sine Creature, der stod i Tøier paaMarken, en eller anden Koe blev slaaet lam, Rebene overskaarne eller bortstiaalne, 1 Sviin styrtet i en Tørvegav, Plovtøiet splittet ad over hele Ageren o. s. v. Man havde vel Mistanke, men intet kunde bevises. Endelig blev Mads Soldat; der tvinges han til at være høflig; men hans onde Natur udbryder en og flere Gange, han straffes og atter straffes. Han bliver desperat, slaaer sig til Drik, og eengang i sin Fuldskab praler af, at han saa og saaledes havde hevnet sig paa hans Hosbonds Qvæg. Sextus faaer det endelig at vide. Man har Vidner paa hans Mund; men lader ham dog ei tiltale; thi hans Skarnagtighed yttrede sig i flere Tilfælde i Soldaterstanden. Han drak, stial, skjældede, sladdrede, løb Spidsrod atter og atter, og endelig endte han sin Bane i Slaveriet, først som ærlig Slave, siden efter gjentagne Forbrydelser som uærlig og evig Slave. "Hvad vil der blive af, siger Jeppe, dersom Alting saaledes skal falde i Prisen, Jeg kjøbte, som du veed, af Mogens et Par Lpd. Smør her hjemme til 5 Rd., og da jeg efter lang Kjørsel kom til Kjøbenhavn, bød man mig kun 20 Mk.; saaledes gik det næsten med mie hele Torvelæs. Jeg maatte sælge det 1/2 Gang ringere end det kostede i min Bolig, og saa 4 Dages Fraværelse, Hestefoder, Logement, Bompenge, Fortæring, Stid paa Heste og Vogn - jo, det er en kjøn Regning. Men Jeppe, du kunde jo have faaet ved Juletider 8 Rdlr. for 1 Pd. Smør. - Ja rigtig nok; men jeg troede at det endnu skulle stige høiere. Jeg havde lovet min Qvinde og Pige hver til et Bull og grønne brede Silkebaand, men nu blev der, Draalen splide, ikke noget af. Naar jeg regnet fra Juul til nu har jeg tabt rene 5000 Rdlr. paa mit Prangerie; thi Hestene var ingen Priis i paa Markedet, og nu det Kløverfrøe jeg har jeg taber et Par Mark eller mere paa Pundet. Morten svarede: "Det skader dig ikke. Vi to have lige stor Skyld paa vore Gaarde og ligegode Lodder, jeg pranger aldrig; jeg kjøer aldrig til Torv til Kjøbenhavn, og endnu kommer jeg vel saa godt ud af mine Ting som du; thi jeg er for det meste hjemme og passer Folk, Kreature og Avlingen. Du er den halve Tid borte fra Hjem standen; hvad du profiterer paa en Maade, taber du ved Forsømmelse hjemme. Mit Korn, som jeg kan undvære, sætter jeg i Sviin, Heste og Qvæg, for at fede. Prangerne komme til mig; thi de veed, at jeg har gode Vare. Altid har jeg fjorgammelt Rug, Byg og Havre, det er en sand Fordeel. Jeg lever dog godt i mit Huus; thi naar jeg engang imellem kommer til Kjøbstaden, saa faaer jeg adskillige Fornødenheder, vel sandt, noget dyrere end i Kjøbenhavn, men saa gjør jeg Reisen paa 1/2 Dag. Et Stykke Oxekjød og Bergefisk og ferske Sild kjøber jeg undertiden, og min Qvinde bager en herlig Æggekage; thi jeg synes det er Fjas at sælge Æg, og siden selv spise Kartøfler og altid røget Flesk. Nei, jeg vil leve godt, men jeg hielper og dem som ere i Trang med 1 Td. Korn, og 1 Lpd. Flesk o. s. v. Ja, da snakker gods nok, Morten, men dersom alle tænkte som du og ikke ville kjøre med Torvelas til Hovedstaden, hvor skulle da Kjøbenhavnerne faae Føde fra Vel, lad dem kjøre, som boe i Nærheden, men du og jeg, der har 12-14 Mile til Kjøbenhavn Mon det kan betale alle Omkostninger, især at kjøre derind med Korn, En simpel Indretning til at vande Enge. Hr. Lenormand, Professor i Naturlæren ved Centralskolen i Turn, har beskrevet en meget sim vel Indretning til Engenes Vanding, som man seer paa Bjergene i den Egn og som er opfundet af en Bonde. Følgende er denne Indretnings Beskrivelse og Historie. Paa den meest ophøiede Deel af denne Eng seer man en lille Kilde, som aldrig udtørres, og som i umindelige Tider flød bort, uden at man havde tænkt paa Midler til at drage Fordeel af den. Den var saa ubetydelig, at den ved sin naturlige Fald vandede i det høieste i Længden en Jordstrimmel af 61 Toiser 1 Fod. 10 Tom. og i Breden 19 Fod. J de tørre Aarstider saae man allene det Stykke Jordsmon bedækket med grønt Græs, medens den hele øvrige Eng var tør. Da Bonden engang tænkte over et Middel til at gjøre Engen mere indbringende, saa indsaae han, at denne Kilde var ham til ingen Nytte, fordi den løb alt for langsomt og havde ikke Vand nok, den trak sig i Jorden, førend den gjennemløb noget stort Rum. Han tænkte, naar han i nogle Timer samlede Kildevandet i et tilstrækkeligt stort Bassin, og naar han siden lod det paa engang udrinde, han da kunde gjøre det muligt, at det gjennemløb hele Engen, i det han gav Vandet den til Vandingen fornødne Hurtighed. Med dette i Tankerne grov han et tilstrækkeligt stort Bassin, for deri at opfange alt det Vand, som udrandt af Kilden i 6 Timer, og hver 6te Time aabnede han Slusebrettet, som lod alt Vandet udrinde i mindre end eet Qvarteer. Engen, som indeholdt omtrent 6 Skp. Land, bedækkedes strax i første Aar med en prægtig Høst, og alle Naboer løbe hen, for at see denne Jndretning. Jmidlertid mærkede Manden snart, at denne Opfindelse, hvor god den i sig selv var, paalagde ham et stærkt Baand, fordi man maatte aabne Slusebrettet hver, 6te Time, og de maatte vente, indtil Vandet var udrindet, for siden igjen at lukke Slusen. Han pønsede derfor paa et Middel, til at befri sig fra dette Baand, og det lykkedes ham ved Hjelp af efterfølgende simple og sindrige Jndretning. Han anlagde en Vandbeholdning, som ikkun rummede halv saameget, som der forrige, det vil sige, den kunde fyldes i 3 Timer. Paa hver af de modstaaende Sider byggede han en Træstillads, til at bære en Hævert, som havde Formen af en Vægtskaal, hvis ene Arm har en Vandspand, medens den anden var befæstet ved Slusebrettet. J en Afstand af 2 Tommer fra den overste Kandt af Bassinet og ved Vandspanden er et lidet Siderør, som gyder Vand i Spanden, naar Bassinet er fyldt til det Punkt. Spanden har et Hull i Bunden, hvorigjennem der rinder mindre Vand end der flyder ind, saa Spanden, snart bliver fyldt. Dens Vægt gjør da, at Slusebrettet aabnes og Vandet udstrømmer af Vand beholdningen. Spanden tømmes ogsaa efterhaanden, men i længere Tid end Vandbeholdningen, og da Slusebrettet derpaa bliver tungest, falder det ned, og Spanden kommer igjen paa sit Sted under Røret. Paa denne Maade lukkes og aabnes Vandbeholdningen af sig selv. (Hand. Tid.) Rednings Bombe.