Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-07-06
J denne Stilling forbleve vi til den 3die Junii 1790. Jngen Strid, ingen Uorden blev begaaet af mine Folk. Men disse Jndianer ere den blodgierrigste, uforsonligste Nation. Naar de myrde en Europæer, opæde de hans Hierte, medens det endnu bæver. Enhver vogte sig for at angribe deres Koner, om han ei vil attre for deres Hevn. Tilladelse til at tage mange Koner og efter Behag igien skille sig ved dem er Brugen der. Hele Øen Celebes er spids, fuld af Skove og Bierge; den leverer intet uden Fisk og Riis, og formedelst Bougonesernes Dovenskab kuns saa meget som disse bruge. Disse, som udgjøre den største Deel af Nationen, ere Fiender af det Hollandske Compagnie. De derimod, som boe langs med Søekanten, hvor Compagniet har sine Contoirer, de saa kaldte Makassarer ere af en bedre Gemytsart, end hine, og Hollændernes Venner. - Jeg nød, men jeg opholdte mig her, al muelig Ære og Fornøielse, som jeg igien besvarede. Tit havde jeg 12 til 15 af dette Folks Konger ved mit Bord, især den 11te Februarii som er Hertugen, af Würtembergs Fødselsdag. Sedvanligen bringer enhver Konge 4 til 500 Bevæbnede med i sit Følge. Det var altsaa denne Dag ret fuldt. Under Middagsmaaltidet, som jeg gav i frie Luft under mit Telt lod jeg mine Folk trække ud og opstille i 2 Rader. - Dette gav en smuk Front: thi Bataillonen bestaaer næsten ganske af unge, høie, velvorne Folk. De trak og forTelteen; men see, de sorte Konger troede, at jeg vilde fiendtlig angribe dem, og løbe vek fra Taffelet. Ont havde jeg ved at giøre dem forstaaeligt, at jeg gjorde alt dette for at helligholde min Konges Fødselsdag (thi Konge er det eneste Regent Navn de kiende). Endeligen satte de sig igien. Jeg lod heelde et stort Glas Viin i for Enhver, som de gjerne drikke, bad dem staae op og sagde, at jeg ville uddrikke dette Glas paa min Konges Sundhed og at de maatte ligesaa. Men hvilken Skrek for Jndianerne, og hvilken Latter for mig og Mine, Jeg gav Tropperne et Teg til 3 Salver. - Glassene vare store og Kongerne i beste Drikken, da den første Salve kom. De fleeste lode for Skrek Glassene falde, andre satte sig kuns ned og bedrøvede stirrede paa Bataillonen. Jmidlertid kom det andet Skud, nu lode alle de øvrige Glassene falde, sank selv til Jorden og forbleve i denne Stilling, indtil det 3die Skud var forbi. Nu fulgte endnu 24 Kanonoskud og først efter en rum Tid fattede sig igien. Jeg tog dem med mig og zittrende fulgte de. Jeg viste dem Bataillonen og de yttrede deres Forundring. Følgende Dag gav jeg en Jünmination, som bestod i en Æreport og hver af Kongerne bragte med sig 30 til 40 Dandserinder, de smukkeste Piger, i deres Land. Disse udgjorde en Deel af deres Herres Hofstat. De ere paa det prægtigste udzirede med Guld= og Sølvstof og deres Dandse, indeholde Elskovs= eller Krigsforestillinger, hvortil immer synges. Jeg lod Bataillonen exercere med Fyren og Kongerne see til, indsluttede dem pludseligen med en Fiirkant (Qvarrec) og tvang dem til at marschere med; Jld og Røg gjorde dem næsten afsindige. - Vi undrede over disse Øeboeres almindelige Færdighed og deres ubegribelig hurtige Riden paa Hjorter og Bøffel jagt. De Makkassariske Piger høre til de smukkeste i Jndien. Enhver saadan Pige, naar hun kiøbes som Slavinde, koster 100 indtil 150 Gylden. At faae en Europæisk Betient er umueligt; derfor betiener man sig gjerne af saadanne unge Slavinder der fra Landet. Af disse lader man sig klæde af og paa. - Endeligen, da det viste sig, at det Hollandske Compagnie ingen Krig fik paa Makassar, fik vi den 19de Mai 1790 befaling at vende tilbage. Vi Würtemberger seilede tilbage til Batavia. De øvrige med os ankomne bleve tilbage. Vi kom den 25, Julii til Samarang og bleve der til den 2den October. Her havde vi de herligste Dage. Java deles i 4 Dele, Keiserens, Sultanens, Kongens af Bantam og Compagniets Land. Hine 3 Fyrster tør ei holde en Baad ved Søekysten. uden at betale derfor. Compagniet betaler aarligen 50,000 Daler i Skat til Fyrsterne, og derimod maae disse afgive alle deres Landsprodukter for en billig Priis til Compagniet. Jeg reiste til Salo, Keiserens Boepæl, som ligger 24, Mile fra Samarang. Her traf jeg en Hollandsk Resident med en Krigsbesætning af 200 Infanterister og 70 Dragoner. Disse ligge i et lidet Fort, der bestaaer af 4 Bolverker og indeholder omtrent 40 Kanoner, meest 18 og 25, Pundiger. Fortet ligger saaledes, at det kan beskyde Keisens Slot. Til at gaae rundt om den yderste Muur bruger man 1/2 Time. Den heele Livvagt af 25000 Mand, hvoraf 2000 dagligen trække paa Vagt, ligge deri. I den inderste Deel tør ingen Mandsperson vove sig uden Keiserens Tilladelse. Her holdes blot Fruentimmer til Vagt og Opvartning. Men jeg var ofte hos ham i Selskab med den Hollandske Resident. naar vi kom til Portene paa den inderste Gaard, bleve vi modtagne af 2 gamle Hofdamer, som førte os til Andienz. Keiseren taler kuns Malavisk. Thee og Viin, hvormed han beværter sine Gæster, bringes hvergang med af Residenten. Denne maa ogsaa før og efter Maaltidet, holde Vaskebekkenet for Keiseren. - Hver Løverdag holdes Karussel, hvorved vises megen Færdighed i Riden og i at treffe med Lantser. Keiseren gav mig 2 Tigersegtninger, den ene Gang med et Menneske og den anden med en Bøffel. Til den første tages en Misdæder. Vinder han Seier, som sielden skeer, skienkes ham Livet. Den Fegtning jeg saae, varede en halv Time, for Menneskeet var rever i Stykker.