Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-01-25
Man vil maaskee indvende hiin Tidsalders Mennesker vare raae; de hverken kjendte eller skjøttede om at kjende til Livets Behageligheder; Guldet var sjeldnere og Rigmændenes Tal mindre end nu. Men disse Jndvendinger er en Satire over vor Tidsalder. Hvor ere hine kraftfulde Danske Mænd, der med en senefuld Arm og et urokkeligt Mod værnede om Alt hvad der var Dansk, og hævdede Fædres hæderlige Skikke? Hvor er den fine Sølvmønt, som fordum var saa almindelig i Dannemark. - de store Sølvkander, som prunkede paa vore Fædres Egeborde, J Engelland har man omsmeltet dem og sendt os forsølvet Kobber og poleret Jern istedet. Sandt er det, vore Fædre kjendte ikke, som vi, til Skildpaddegilder, og Restaurateurer, men de kjendte ligesaalidet til hine Skokketal af Læger, til hine dræbende Sygdomme, som ere vor Tidsalders Arvelod. De vare Mænd i Ordets sande Betydning, ligesaa sunde paa Siel som paa Legeme. Naar Vexler kunne kaldes Rigdom, saa have vi mange rige Mænd. Men disse Papirsmillionairer ligne Dukkerne paa et Spilleværk. Saalænge, Traaden holder, danse de alle, naar den brister, ere de ligesom forstenede. Eierne have skrækkeligen forandret sig hos os. Hytter ere blevne forvandlede til Palladser, Bønder til fornemme Borgere, Borgere til Adelsmænd. Nu gives der neppe til Huse i Kjøbenhavn paa to Etager. Bygningerne ere løbne i Veiret ligesom Menneskene, og stræde efter at komme høiere. J Krondprindsessegaden - den yngste i Kjøbenhavn - findes nu Gaarde, som ere sex Etager høie. Den, som ikke vil boe som en Prakker, det er at sige, den, som ikke vil lade sig nøie med tre Værelser, maa betale 200 til 300 Rdlr. i aarlig Leie. Den simpleste Comptoirbetjent beboer, i vore Dage skjønnere og flere Værelser end fordum een af Dannemarks Rigensraad. Efter den sidste store Jldebrand er denne Green af Yppigheden, ligesom enhver anden, stegen til den høieste Pynt. Det var for det meste Muur- og Tømmermestere, som kjøbte de afbrændte Grunde og opførte Bygninger paa Speculation. Paa en Tomt, hvor der for havde staaet to eller tre Smaahuse, bygte de en for Gaard, indrettet til Overdaadighedens fan de Bolig. Ser, syv Værelser i Rad, store Selskabssale til at modtage Fremmede i, bleve anbragte overalt. Jldebranden havde bragt mange, om just ikke Penge, saa dog Papirer, der figurerede som Penge, i Omløb. Jstedet for, at den, efter adskillige Spaadomme, skulde have gjort Kjøbenhavnerne tarvelige, bleve de tvertimod dobbelt saa yppige som før. Den der forhen havde nok med tre Værelser, maatte nu have sex. Fordum var det udenlandske Ministre, rige Grever og Baroner, der betalde 300 Rdlr. i Huusleie om Aaret, nu gives der endog simple Borgerfolk, der betale 5 til 600 Rdlr. Denne Overdaadighed har aabnet Kilder til mange flere Slags. Værelserne maae meubleres efter den nyeste Smag; Alting, ligefra Sophaen til Fodskammelen, skal være af kostbart Mahagonietræ, Speile, hvori Fruen eller Madamen, Frøkenen eller Jomfruen kunne see sig fra Top til Taa, pryde Væggene i ethvert Værelse. En Sal, som tindrer af Cristal kroner og er belagt med Tyrkiske Fodtæpper, staaer, som et helligt Tempel, ledig hele Aaret igjennem, og bruges kun til engang imellem at vise Fremmede Husets og Familiens Glands Silkegardiner og Silkebetræk sees overalt. Alt dette ansees for Livets allerførste Fornødenheder, og den, som mangler det, bliver hypochondrisk, forbander sin Tilværelse, klager over Tiderne, Regjeringsformen og Menneskene. Enhver vil uden Møie i sin Erfaringskreds finde, at denne Skildring ikke er overdreven. Naar man nu veed, at mangen en Mand maa tilveiebringe alle disse Livets første Fornødenheder med en aarlig Jndkomst af 5 600, i det høieste 1000 Rdlr., saa kan det aldeles ikke falde os underligt, at Tallotteriespillernes Tal bestandigen forøges, at Fallissementer høre til Dagens Orden i en saadan Silke= og Mahagonieverheft. Oppigheder i Klædedragten har Skridt for Skridt fulgt Yppigheden i alle andre Fag. Vore Damers Flor= og Flitterstads er langt fra ikke af den Beskaffenhed, at den kan bæres i ret, mindre i 50 Aar. Med deres couleurte Saffians Skoe trippe de sjelden længere end en Maaned omkring paa Kjøbenhavns Gader, og 12 Par saadanne Skoe om Aaret maa et Fruentimmer, som vil klæde sig efter Moden, i det mindste have, naar hun ikke skal gaae i Graven af Græmmelse. (Fortsættes Inden- og udenlandske Efterretninger.