Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-06-09
Paa den mexicanske Krigsskueplads er det den 17de og 18de April ved Cerro Gordo, paa Veien mellem Vera Crux og Mexico, kommet til en blodig Træfning. Mexicanerne, under Santa Anna, skulle have været 15,000 Mand stærke, Americanerne, under General Scott, langt svagere. Desuagtet bleve Mexicanerne slagne; 6000 af dem skulle være blevne fangne og deriblandt 6 Generaler. Santa Anna selv reddede sig ved Flugten; hans Reisevogn, hans Papirer og Sager af Værdi, ja endog hans Træbeen faldt i Americanernes Hænder. Med Resten af sine Tropper drog han mod Syd og stod den 25de April med 1000, efter Andre med 6000 Mand ved Avizaba-Bjergene. Staden Jalapa og Fæstningen Perote er uden Modstand bleven besat af Americanerne. Tuspans Havn er bleven tagen efter et stærkt Bombadement. Som Sagerne nu staae, er der al Udsigt til, at General Scott vilde drage til Hovedstaden med sine 10,000 Mand. Jmidlertid beredte General Taylor sig til at trænge frem til San Luis de Potosi. J Mexico selv var der ingen Tale om Eftergivenhed. Gome Farias var bleven styrtet og Vice-Præsidentskabet afskaffet derimod er en vis Don Pedrode Anaa bleven valgt til Præsidentens Vicarius. Ved Efterretningen om Slaget ved Cerro Gordo besluttede Kongressen at beklæde den executive Magt med Dictatormyndighed, dog er det blevet denne forbudt at indlade sig paa Krigsunderhandlinger med Americanerne eller underhandle om Aftrædelse af Land. O'Connells Død har givet Londonner-Tidenden Morning-Chronicle Anledning til følgende Betragtninger: "Jrland har Grund til at ansee dette for et ulykkeligt Aar. Efterat være blevet plaget af Hungersnød og Pest, maa det nu følge Levningerne af dets største Mand til Graven. En saadan Mands Død, som O'Connell, er en af de Begivenheder, som neppe troes mulige førend den sørgelige Virkelighed indtræder. Heller ikke Engelskmændene ville med Ligegyldighed see Tabet af den store irske Anfører. De ville have en anden Mening om det Gode og det Slette i hans Løbebane, men de ville anerkjende den for at være en Kæmpes Løbebane. O'Connell horte til hele Riget; trods hans Repeal-Doctriner, var Foreningen mellem de to Lande incorporeret i hans Sjæl og Characteer. Den engelske Lovgivning, Udbredelsen af engelske Jdeer og Sæder havde lige saa stor Deel i ham, som irsk Demagogi. Han var ingen Fremmed hans Liv var identificeret med en Epoche i den engelske Historie. England saavelsom Jrland har mistet en stor Mand. - Men det Værk, som vil gjøre O'Connells Navn mærkværdigt, blev udført i Jrland. Hvad det var for en Værk, vil maaskee blive bedre forstaaet senere. Han døer midt under social og politisk Uorden, og den Utaalmodige vil maaskee udraabe, at han levede forgiæves. Saadanne Mænd leve aldrig forgiæves. Han forefandt et Folk at Trælle, saa fornedret ved Undertrykkelse, at det neppe var sig sin egen Fornedrelse bevidst. Han vakte hos det en Folelse af dets egne Mangler. Han skabte en offentlig Mening og vakte Begrebet om et nationalt Liv, som, hvor vilde end dets første Virkninger kunne være, er det eneste Middel, hvorved Nationerne opnaae en god Regjering og Selvagtelse. – O'Connell havde sine Feil, og de vare ligesom hans Characteer store. Men det er nu ikke Tid til at tale om dem. J hans Feil, ligesom i hans gode Evner og ædlere Egenskaber er der en mærkelig Lighed med en anden og en større Folkeleder – en Agitator som med lignende Vaaben brød, ikke et Folks men den menneskelige Aands Lænker. En stormende Kraft i Characteren, Sands for Humor og Pathos, en skarp juridisk Dommekraft, en ofte ustyrlig Lidenskabelighed, brændende Kjærlighed og brændende Had, og den groveste Tunge fandtes ogsaa hos den store Reformator i det sextende Aarhundrede. Men Tiden, som viser, at det af saadanne Mænd udførte Gode længe overlever det Onde, har jevnet alle de grovere Træk i Morten Luthers Portrait. Tiden vil ligeledes adskille Smudset fra Guldet i Daniel O'Connells Characteer. Hans Værk vil blive staaende og forsvare Ophavsmanden. – J Jrlands Regjering røber O'Connells Død en ny Sphære. Det Baand, som sammenholdt saamange stridende Elementer, er brudt og hans politiske Despoti vil sandsynligviis i Førstningen blive afløst af Anarchi. Medens Folket endnu ubestemt seer ind i en tvivlsom Fremtid, kunde en kraftig Politik og nogen Hensyntagen til Folket Fordomme maaskee vinde Folkets Tillid. Den executive Magt i Jrland burde nu stræbe at træde i O'Connells Sted. Men Tiden er kostbar, og politiske Lidenskaber gjære, som naar de ikke blive modarbeidede, ville kaste Folket i Armene paa nye og farligere Demagoger."¬