Aalborg Stiftstidende, 1835-06-12
Jblandt de Ord, der ere komne i Mode hos os, hører ogsaa i Ordet: Opposition, og naar man siger, at Een hører til af Oppositionen, saa troer man allerede tilstrækkelig at have betegnet hans politiske Caracteer. Men der tager man nu meget feil. Opposition og Opposition ere to meget forskjellige Ting. Der gives en ægte og en uægte Opposition, og dem maa man ligesaa nøie skjelne fra hinanden, som den ægte og nægte Eau de Colagne, thi der gives ogsaa en brøndumsk Opposition. Det er en uægte Opposition, som er i høieste Grad foragtelig. Den dannes af den store Hærskare af Dagdrivere og Misfornøiede, der findes hos os, som i alle andre Lande, for hvem Jutet er tilpas, og som derfor rive ned paa Alting. For dem er Alt i Landet usselt og elendigt, i Alt, hvad Regjeringen foretager sig, see de de sletteste Bevæggrunde, og naar man skal troe dem, saa vil det aldrig blive godt, før der bliver vendt op og ned paa Alting. Men hvormeget disse Godtfolk ogsaa lade, som om de interessere sig for Tingenes Forbedring, saa er det dog ikke Tingen selv, som der egentligen ligger den Magt paa; det er Personerne, som de ville tillivs Personerne, Personerne i det er deres sande Øiemaal. Derfor var Winthers Raket ogsaa deres kjæreste Blad, og naar Noget ret skal behage dem, saa maa der være en dygtig Braad der til En eller Anden, og jo høiere denne staaer, desto meere kildrer det dem. Derfor see de ikke uden Ængstelighed hen paa dette hersens Trykkefrihedsselskab, der vil arbeide imod Pressens Misbrug, thi, skjøndt de jo ikke tør sige det, saa see de dog ret gjerne, at der skeer brav mange Misbrug af Pressen. Naar der fra et eller andet Sted skeer et Misgreb, saa sørge de ikke derover, som den gode Borger gjør ; net, de glæde dem derover, thi det er just Vand paa deres Mølle. Aldrig ere de gladere, end naar de kunne stryge Byen rundt med en eller anden skandals Nyhed, og det kommer dem, som en vis Forfatter siger, lidet an paa, hvem der staaer til Skampælen, naar Een staaer der. See dette er den uægte, den falske, den forJagtelige Opposition, til hvilken Jngen af os vil bekiende sig, men som vi eengang for alle ville erklære, at vi intet have med at skaffe. - Men, mine Herrer, denne Krøbling har en Broder, en rank, en ædel, en høihjertet Broder: den ægte, fornuftige, besindige, og netop derved den kraftige og udholdende Opposition. Den, der bekiender sig til denne, overseer ingenlunde det meget Gode, der gives i Danmark. Han seer, at den danske Undersaat nyder en borgerlig Frihed, som kun findes i faa andre Lande. Han seer, at de ringere Stænder ikke hos os, som i saamange andre Lande undertrykkes af en rig og overmodig Adel, eller holdes i Uvidenhed at en mægtig og herskesyg Geistlighed. Han seer, at den danske Bondestand, allerede for mere end et halvt Aarhundrede siden, er løst fra de Baand og Lænker af Hoveri, Tiendeydelse in natura, og saa mange andre Byrder, som endnu trykke de fleste tyske Lande, og hvis Afløsning giver Stænderne der saameget at skaffe. Han seer, at der i Danmark er gjort mere for den simple Mands Oplysning, end i de fleste andre Stater i Europa, og at den danske Borgers Rettigheder, hans Liv, Ære, Frihed og Gods er betrygget ved en ypperlig Retsforfatning og ved Domstole, som hver Dag give os nye Beviser paa deres Uafhængighed. Han seer saaledes, at Meget er godt i Danmark, og han slaaer sig ikke til Skraaterne, som finde Alt usselt og elendigt. - Men fordi han finder, at Meget ner godt her, derfor finder han ikke at Alting er godt, eller at Jntet kunde være bedre. Han ønsker virkelige Forbedringer i det Bestaaende, og det er for dem, at han kæmper; der er imod alle dem, der ville stille sig iveien for disse, at han træder i Kamp og Opposition. Dette er den eneste Opposition, han kjender. Han sqvadronerer ikke i Klubber og tier, naar det kommer til Stykket; men han under Offentlighed fremfor Alting, og taler høit og lydeligt, hvor Pligt og Samvittighed byder ham at tale. Han lader helst Perionerne ude af Spillet, men hvor han ikke kan røre ved Tingen, uden tillige at røre ved Personen, der skræmmer ham hverken et Baand eller en Stjerne; derimod holder han sig meget for god til at blande sig med Gadedrenge, for paa Pøbelviisse at udhuje et intetsigende Pereat. Han vil ikke omstyrte det Bestaaende; han vil kun rette det og gjøre det fuldkomnere. Han vil ikke Forandringer, blot fordi det er Forandringer, men kun forsaavidt det er Forbedringer. Han vil ingen Revolution; han vil kun Reform. Dette er den ægte, fornuftige og besindede Opposition (Navnet vil Jngen her kunne misforstaae), som vi vel Alle ville gjøre os en Ære af at bekjende os til og for hvilken jeg her skal tillade mig at udbringe en Skaal. Gid den altid maa være levende i det danske Folk. Da vil intet Misbrug staae saa høit, at Sandhedens Røst ikke vil kunne naae endnu høiere og finde tusindfold Gjenklang rundt i Landet. Gid det maa være den, men ogsaa den alene, som maa besjæle Landets nærværende og tilkommende Deputerede, Da vil Tvedragtens Sæd aldrig blive udsaaet imellem Fyrste og Folk, thi de ville begge det Samme, og det er eet Maal, hvortil de begge stræbe: det Sande og det Rette Naar denne Aand virker fort, da vil det meer og meer bekræfte sig, at Danmark er det lykkelige Land, hvori der udgaaer: - - , Borgerret i lige Skaaler, Lys i Friheds fulde Straaler!" Altsaa en Skaal, mine Herrer, imod den falske Opositions- og for den ægte og besindige Oposition, som Talsmand for alle nyttige og virkelige ReformerlesDøde. M. Lunning, f. Hansen, 74 A., i Kbh. A. C. Møller, f. Juul, i Randers. Toldbetjent F. C. Møller, i Odense. Brændeviinsbrænder P. H. Eibye, 46 A., i Nyborg.