Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1820-11-30
Da den uforglemmelige Mozart sidste Gang kom til Berlin, var han neppe stegen ud af Vognen, før han erkyndigede sig i Gjestgivergaarden, om der ikke samme Aften var nogen Musik at høre i Staden, og da Man svarede, at den tydske Opera begyndte i Øieblikket, gik han derhen. Man opførte just Bortførelsen af Seraillet, Mozarts egen Komposition. Den beskedne Konstner bliver staaende inden for Parterrets Dør; men deels Tilfredshed med enkelte Steders Foredrag, deels Misfornøielse med Sangernes og Sangerindernes mange Roullader og Triller tilskynder ham, uden at han selv mærker det, at nærme sig Orchestret mere og mere. Ved sine halv lydelige Mishagsyttringer giver han de Omkringstaaende, der med Foragt see ned paa Manden i den simple Overkjole, Stof nok til Latter; men da Man i Pedrillos Arie havde villet bessermachen og forandret D til Dis, kunde hans musikalske Øre ikke længer udholde det og han udbryder ganske høit: "For Diævelen vil J gribe Da Alle saae sig nu forundrede omkring, selv mange af de Spillende, og da Nogle i Orchestret kjendte ham, fløi Efterretningen om at Mozart var der som en Løbeild fra Orchestret op paa Theatret. Flere Skuespillere, blandt andre Mad. B., vilde ikke længer lade sig høre, men Mozart, til hvem Musikdirekteuren henvendte sig i denne sin Forlegenhed, sprang strax ind bag Koulisserne og sagde: "Hvad tænker De Madam! De har jo sjunget ganske fortræffeligt, og for at De en anden Gang kan gjøre det bedre, vil jeg indstudere Rollen med Dem. Et Beviis paa Menigmands tykke Uvidenhed i Jtalien afgiver blandt andet de hedenske Billedstøtter og Malerier, som allevegne, især i Neapel, findes opstillede i Kirkerne, og for hvilke den store Hob med en Troendes hele Eensoldighed andægtigen knæler, da den anseer dem for virkelige Helgenbilleder. Det gaaer saavidt, at i hans Helligheds eget Vatikan, nemlig i den Arostlernes Fyrste helligede Kirke, findes endog en Jupiter af Bronze, der uden at slynge sine Lynstraaler mod de uforskammede Omdøbere, har ladet sig forvandle til St. Peder, og saaledes er nedsteget et godt Trin fra sin fordums høie Gudeværdighed. Nordamerikanerne gjøre saa meget Væsen af deres Frihed, som efter deres Mening kun hos dem findes isinhele Udstrækning: men da Frihed i Grunden ikke er andet end Retfærdighed, og denne igjen lige Rettigheder med lige Pligter i Staten. hvorledes kan Man da kalde en Stat frie, hvor der endnu gives baade hvide og sorte Slaver, Det er noksom bekjendt, at naar de indvandrende Fremmede ikke kunne betale Omkostningerne ved deres Overfart, sælges de af Skibskapitainerne som Slaver, og maae ofte trælle i flere Aar, før de faae deres Frihed. Skrækkelig er de bortløbne Slavers Skjebne, som naar de igjen paagribes, blive mærkede paa Skuldre, Bryst og Kind med indbrændte Bogstaver; men allerstørst er den Grusomhed, at naar en Frigiven anholdes og kastes i Fængsel paa Mistanke om at han er bortrømt fra sin Herre, og denne ved Efterlysning ikke kan opspørges, sælges den Frie, for at dække Fængselsomkostningerne. ja i det forroeste Pensylvanien ansees det endnu den Dagi Dag for en større Forbrydelse at stiæle et Stykke Qvæg end et Menneske; thi naar Qvægtyven straffes med tre, sipper Mennesketyven med eet Aars Fængsel; Et Medlem af de spanske Cortes indvendte nylig imod Tiendens Nedsættelse, at Tiende var en guddommelig Indretning, da den befales baade i tredie og femte Mosebog: en Anden spurgte ham ganske sarkastisk, om han da ikke vilde lade sig omskjære, thi det befales ogsaa i Mosebogen.