Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1838-02-16
Nu er det vel sandt, at Antallet af Repræsentanterne er overladt Communerne selv at bestemme, fordi det for en Deel maa rette sig efter de locale Forhold, men jeg formener og, at netop Local=Forholdene tale for et større Antal Repræsentanter; og nyder end Byen ikke for Øieblikket i fuld Maade Gavn af de Fordele, den besidder, da kunne dog disse komme i Tiden, og, som forhen bemærket, Regnlativet maa ikke tage Hensyn til Øieblikket alene, men og til Fremtiden. Allerede nu tæller Byen en talrig Handelstand, og naar, som hele Landet ønsker, forandrede Forhold vilde tillade en friere Handel og Virken, da vil Byen sikkert tiltage i Velstand og Jntelligents. Hidtil have vel kun 2 udenfor den næringsdrivende Klasse taget Borgerskab, men man kan dog med Sikkerhed gjøre Regning paa, at flere i Fremtiden ville følge efter, og skjøndt jeg ikke vil tilraade nogen Commune fornemmelig blandt Embedsmændene at vælge deres Repræsentanter, saa kan jeg dog heller ikke paa den anden Side undlade at fraraade dem alt for meget at see paa Standen, men derimod ene paa Manden, som de ville vælge. Erfaring har tydelig viist at hvor den ene Stand hævede sig over den anden, der fremkaldte den omsider sin egen Fordærvelse, thi den ene Stands Ødelæggelse fører stedse den andens med sig, og at kun der, hvor Samdrægtighed hersker, sæster Velstand, sit Sæde, men forjages ved Uenighed. At Valgbarheden i Communen udstrækkes til saa Mange som muligt, anseer jeg ubetinget for et Gode, og formener derfor, at Regulativerne i denne Henseende bør forandres, saa at flere blive valgbare. Man taber i Sandhed Jntet ved at den simplere Borger aabnes Adgang til at blive valgt; thi Valget vil kun sjeldent falde paa en Mand af denne Klasse, og skeer dette endog en enkelt Gang, da er det sikkert og en Mand, der fuldelig er den ham viste Tillid værdig. Ved at udvide Valgbarheden undgaaer man og at høre de ikke altid ugrundede Klager over at den Fat lige forulempes af den Rigere. Hvad enten man imidlertid udvider Valgbarheden eller ikke, da formener jeg det er nødvendigt, at Regulativerne, overeensstemmende med Frd. 24 Octbr. 1837, fastsætte, at Medlemmerne af de Commissioner, Communerne skulle have, ogsaa kunne vælges blandt dem, der ikke ere valgbare til Borger=Repræsentant. Hvad endelig Kæmnervæsenet angaaer, da er jeg ubetinget af den Mening, at en lønnet Kæmner er aldeles overflødig, undtagen i de meget store og meget smaa Kjøbstæder, og anseer, navnlig forsaavidt Stiftet angaaer, en saadan Person for unødvendig i Nakskov, Nykjøbing og Mariboe; thi disse Byer tælle saa mange oplyste Borgere, at det ikke til nogen Tid vil være vanskeligt at finde Personer, der kunne overtage sig Kæmneriet som et borgerligt Ombud, uden at det derfor, ved kun at variere mellem Faa, bliver for byrdefuldt for den Enkelte. Det, man fornemmelig har anført for Antagelsen af en lønnet Kæmner, var, at de af Borgerne, hvem Pligten til at aflægge Regnskab som Kæmner, Fattig eller Skolekasserer paalaae, stedse maatte betale en Anden for at affatte et saadant Regnskab, og at derved en stor Deel af Communens Jndvaanere, hvem man ikke kunde overdrage disse Forretninger, bleve fritagne for en Udgift, der nu maa betales af den Enkelte til Gavn for det Hele. Denne Grund har vel noget for sig, men forekommer mig dog ikke tilstrækkelig, og kan ingenlunde besmykke den overdrevne Betaling, man i Nykjøbing har villet give Kæmneren. Hidtil har rigtignok paa de fleste Steder Regnskaberne for Communerne været aflagte i en saa kunstig Form, at kunden med slige Former Fortrolige formaaede at affatte og forstaae et saadant Regnskab; men det er dog billigt, at heri skeer en Forandring, og hertil formener jeg er god Anledning ved Affattelsen af Regulativerne. Kan nemlig ikke en Borger med almindelig Regningskundskab og i Særdeleshed.