Ribe Stifts Adresseaviser, 1803-02-18
Jndenlandske Efterretninger. I den haarde Storm, som rasede sidste Nyeaarsaften og vedvarede Natten og den følgende Dag strandede et stettinsk Skib Thescus, ført af Kapitain Hoffmann paa Fælleskovs Rev ud for Høistrupgaards Marker. Bønderne i den noget derfra liggende Bye Lund ilede ufortøvet til Hielp ved Dagens Anbrud. De bragte en Baad over Land til Strandbredden og andspændte alle Kræfter for at komme ud til de Skibbrudne, som med høie Raab bade om Hielp; men Bølgerne kastede Baaden tilbage mod Landet. Mod Middag kommen af de Skibbrudne drivende for Bølgerne i en lille Baad fra Skibet, blev med yderste Nød bierget og udmattet og næsten død bragt til Forpagterenken Mad. Ovesens Huus, hvor han nød beste Pleie. Om Eftermiddagen faldt Stormasten over Bord, hvorved Skibet dreiede sig og gjorde de Skibbrudnes Forfatning endnu skrækkeligere; men ved denne Dreining brødes Bølgerne i Læsiden, saa at Biergerne, efter hvad de fra Landet kunde skiønne, gjorde sig Haab om, at kunne lægge an ved Skibet, naar det kun blev dem muligt at arbeide sig igiennem de mellem Landet og Skibet, paa omtrent en halv Fierdingveis Frastand, over Revet brydende frygtelige Bølger. Uagtet Stormen og Søen raste skrækkeligen, vovede nu Gaardmændene af Lund, Peder Jensen, Jens Pedersen, Niels Jensen, Christopher Olsen og Ungkarl Lars Jeppesen, et nyt Forsøg paa at rædde disse Ulykkelige. Da Folkene paa Skibet faae dem sætte Baaden ud igien, kastede en af de Skibbrudne, som havde bundet en tom Fustage ved sig, for at lette sin Svømning, sig ud i Søen, for om mueligt at svømme til Land, da han ansaae al anden Redning for umuelig. Da de i Baaden vare komne et temmeligt Stykke ud fra Landet, traf de ham ganske udmattet, fik ham med Møie i Baaden, og af Frygt for, at han skulde døe i den lange Tid, der kunde medgaae, inden de kunde naae Skibet, gik de tilbage, og satte den Biergede i Land, til videre Beførgelse af de paa Landkanten forsamlede, som bragte ham til Høistrupgaard, hvor han ligeledes fandt den menneske kierligste Modtagelse. Efter at have øst Vandet af Baaden, satte de den ud igien, og arbeidede sig med den yderste Fare og Anstrængelse ud til Skibet, som de endeligen med megen Besværlighed naaede noget efter Solens Nedgang, og saaledes ræddede de endnu de paa Skibet værende 7 Mand, nemlig Kapitainen, en Passageer, Styrmanden, 3 Matroser og en Skibsdreng, alle udmattede af Kulde og af Frygt. En Tilstedeværende have de, for at opmuntre dem til at rædde, tilbudet Dem først 300 og siden 40 Rdlr., og tilbød dem atter, da de havde bierget de Skibbrudne, denne Summa; men de afsloge begge Gange alt Penge tilbud. Beretningen om disse kiekke Mænds ædle Handling, hvis Værd endnu derved forhøies, at ingen af dem er søevandt, eller nogensinde har faret som Matros, men at de, da deres egentlige Næringsvei er Agerdyrkning, blot bruge deres Baade, til at udskibe Korn og at hielpe Skibbrudne med at bierge, er under 24 f. M. indsendt til det danske Kancellie fra Provst Engelberth, Sognepræst for Lyderslev og Frøerslev Meenigheder, og Beretningens Rigtighed bevidnet saavel af den forulykkede Kapitain Hoffmann, som af Forvalter Thaning paa Vemmeltofte, der, da de Skibbrudnes Fare var blevet ham bekiendt, var ilet derhen for at opmuntre, og, om mueligt, at treffe Koranstaltninger til deres Frelse.