Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-12-02
J det jeg i Subscriptionsplanen udtrykkeligen tilbyder blot de 4 Bind og, stat. Forsøg (der staaer bestemt, at Subscriptionen gielder kun for disse), men ikkun anmelder mit Forsæt, efterhaanden at udgive mine øvrige Arbeider, troed jeg noksom derved at have tilkiendegivet, at de ingenlunde var min Agt, at paabyrde dem, der vilde eje det af mine Skrivter, som nærmere hørde til deres Fag, nogen Forpligtelse til at subskribere paa det Hele, eller at volde nogen, for at komme i Besiddelse af det, de ønskede, en for dem spildt Udgivt, ved at nødes til at betale ogsaa det øvrige. Da imidlertid det, en Forfatter skal kunne virke, saa aldeles beroer paa, at hans Skrivter blive læste og kjendte af Mange, saa er han uden Tvivl ei at fortænke, om han ved Udgivelsen af sine Skrivter ei tager alt for smaaligen Hensyn, paa hvad en Mængde af hans Publikum i sær eller maaskee ene for ud ønsker, som det det forud kjender og sætter især Pris paa. Er hans Skribentfag ei meget indskrænket eller eensidigt, saa vil der stedse blive noget, som hiin eller denne endog af hans Yndere gjerne undværede. Jngen steds ville alvorlige, grandskende, vel og særskilte Forkundskaber, særskilt Jnteresse, forudsættende Undersøgelser finde nær saa mange Læsere, som hvad der synes egentligen eller dog hovedsagligen blevet til for at more, og saaledes nydbart omtrent for Alle. Hine Skrivter kunne, som Erfaringen. og noksom viser, især i et saa lidet talrigt Publicum som det dansk læsende, om de end ei mangle Værd, gjerne blive temmelig ubekiendte, ja, om de end blive meget hæderligen kundbare, dog læste af saa Faa, at de faae liden eller ingen anden Virkning. Selv af de ypperste Forfatteres Skrivter, som findes i mange Boghylder, blive vistnok adskillige lidet og sjelden læste, uden derfor som unyttige at burde fradømmes Ret til at være til, da de dog staae der, ei blot til gavnlig og behagelig Raadførsel i enkelt Fald, men dog ogsaa stundom, udenfor saadant Fald, at tildrage sig Opmærksomhed og bidrage med til Oplysning om de Gienstande, de omhandle, hvorved de mueligen virke mere til Nytte end andre, som dagligen læses atter og atter af Tusinde. Forudsat at den gunstige Mening, min Opfordrer har den Godhed at yttre om mine Skrivter i Almindelighed, men især om mine Skuespil, andre Digte og Fortællinger, hvilke han fordrer udgivne i særskilt Samling, ei er aldeles ugrundet, saa tør jeg vel, uden derved at ansees for daarlig nok til at stille mig frem ved Siden af hine Udødelige, ydmyg yttre den Formodning, at adskillige af mine andre prosaiske Udarbeidninger, som hverken høre til de nu tilbudne eller til de af Opfordreren nævnte, - og som efter deres Natur ei kunne ventes at blive almeen Læsning, vel saa fuldeligen fortjente at bevares, som hvad her kunde finde Sted. - En særskilt Samling af disse vilde neppe uden Tab kunne udgives, men i saa Fald dog ei komme til at eies eller kjendes uden af Faa eller Jngen; altsaa omtrent det samme endda, som tilintetgjorte. Vigtigheden af den bemærkning, at Udgivten for mange Bind let vilde blive for stor for Adskillige, som dog maaskee vilde og kunde sætte sig for den ringere Udgivt for færre Bind, har jeg ei alene seet og erkjendt, men og troet at gaae imøde, derved at jeg for det første kun tilbyder de faa Bind occon, statist. Forsøg, men overhoved kun to eller tre Bind om Aaret. Udgivten vilde derved kun blive 2 eller 3 Rdlsp., som nu udgjøre 9 til omtrent 13 Rbd. N. V. - omtrent det samme som nu betales for hvert af vore Maanedskrivter, som indeholde dog af blandede Sager et færre Arktal, end her for samme Priis tilbydes. Det er kun de faa første Bind, der ville indeholde en Deel kostbare Tabeller, som desaarsag maa blive noget dyrere. Ganske troer jeg, til Slutning, ei at burde lade nyttret, at skjøndt en Forfatter, som erkjender Vigtigheden af sit Kald, og troligen anvendte sin Aands Evner og sit Livs Bestræbelser paa redeligen, saa godt han dertil var istand, det at opfylde, erkiender Bevidstheden af saadan sin Virken og Stræben, allerede fuldeligen belønnende, men Ædles bifald og Agtelse, og Erfaringen af at have opnaaet værdig Hensigt, for en Belønning, uendeligen over alt Forhold, til hvad der kan beregnes i Penge, saa er han dog nok ei at fortænke, ei at dømme, som nedsatte eller miskjendte han hine høiere Belønningers uendelige Værd, om han ei aldeles overseer sine Arbeiders materielle Pengeværd, eller lader af Sigte hvad han, som Medlem, af Borgersamfundet og som Menneske, skylder sine borgerlige og individuelle Forbindelser, hvis Krav kun ved at lagttage ogsaa disse Hensyn kunne fyldestgjøres, men troer det en aldeles naturlig. billig, overhoved nødvendig betingelse ved saadan hans Virken, at den skaffer ham den udvortes Belønning, der, saavidt det med billighed kan skee, staaer i Forhold til det materielle Resultat. af hans Aands Virken.