Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1768-01-29
Dette skriver Skolemæsteren vistnok af Misundelse, da Han maaskee kan være begavet med et Skolemæster Gesigt, udi hvilket hverken gives Tegn til Munterhed eller mindste indtagende, best der forre. fore og Han kunde ombytte sit med et bedre udseende Ansigt, med hvilket der baade kunde følge Belevenhed, samt en mindre dum og yderlig Grovhed. Et rart Project, Vi skulde skrive Hyrde Stykker, hvilke skulle være en Følge af Fruentimmer-Sælskab; heraf seer man atter Hans vel intentionerede Sindelav for Byens Sælge-Kiærlinger, at de derved skulle og have noget at fortiene; Saaledes seer en retskaffen Patriot, som denne Skolemæster, i sine Projecter, endog paa de ringeste Republiqvens Stænders Beste. Naar vi nu da ville iagttage dette, forsikrer Han vi har ikke nødig at frygte for saa haarde Critiqver, som vi plat intet ville skrive, henvisende os tillige til J. C. BresApologie, dersom vores Apologie skulle være ligesaa skarp som hiin, (som ved ikke gjøres fornøden mod den Skole mæster) vilde den vistnok nedstøde Skolemæsteren selv tilligemed alle hans pedantiske Critiqver i den dybeste Afgrund hvorfra Han aldrig igien kunde opkomme, og vilde Han da erfare at Critiqven er for Ham det vanskeligste Haandværk, Best derfor han herefter bliver inden sine 4re Vegge hos sine Peblinger, og hellere lærer dem end andre sine klygtige Forslage. Han kan ansees, som baade Hans egne Ord og slette Conduite giver tilkiende, for en af de uværdigste Skolemæstere, og saadan en, til hvilken aldrig nogen retsindig Mand, maatte betroe sine Børn, uden saa var, Han vilde employere dem til Pasqvilantere og grove og dumme Critier. Han siger, sig gjerne at ville tiene Publico, men beklager, at Han ikke er oplagt til Lystighed; Men hvor skulle ikke Publicum opmuntres, naar en saa sær lystig Person fremkom med sine pedantiske Jndfald, Fabler og Satirer kan Han heller ikke bringe tilveie, dog synes i det sidste at have gjort Begyndelse, endskiønt hvis Person havde havt nogen Eftertanke, havde han ikke kommet frem for Publici Øyne med saadant raadens Snak, førend Han var bedre bleven øvet i Kunsten; Men, efter Hans egne Ord, skriver lige frem uden menneskelig Begreb og Eftertanke. Videre: Men Gud skee Lov, jeg veed min Christendom, og som Skolemæster, har jeg ikke nødig at skamme mig ved den." En herlig Christen, thi hvorledes kan det vel staae sammen, at være en god Christen og tillige en Bagvasker, saavidt som Skolemæster, har han ikke fornøden at skamme sig ved Christendommen, men for saavidt Haner en grov Bagvasker, maa Christendommen nok skamme sig ved Ham Dersom vi nu intet herimod har havt at sige (som for Skolemæsteren disvære ville blive alt formeget; dersom man skulle afmale Ham med de rette Farver) eller noget bedre at indføre, saa tilbyder Han sig, i et hvert af AdresseContoirets Blade, at skrive en NB. gudelig Psalme i Anledning af hvert Søndags Evangelio; da for at forekomme, at Byen ikke skal opfyldes med Psalmer fra en nederdrægtig Haand, hvilke ventelig ville ikke blive af bedre Værdie end dette Hans lumpne Skrift, er dette af samtlige Tronhiems Studiosis saaledes besvaret; Givende i øvrigt Skolemæsteren denne Formaning: Sutor ne ultra crepidas. Svar paa der anførte Spørsmaal. i det Tronhienske Adresse=Cont. Efterretning. No. 6. 1767.