Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-05-15
Det er unægteligt, at Humaniteten i vore Dage har gjort overordentlige Fremskridt; men paa Theatret har den ikke yttret sin Jndflydelse. Tvertimod synes den dramatiske Humanitet at staae i modsat Forhold til hiin. Den Dame, der vilde falde i Besvimmelse ved at see den Kylling slagtes, som hun dog med største Appetit spiser, naar den kommer stegt paa Bordet, har ganske skiftet Natur, naar hun er traadt ind i Skuespilhuset. Hendes Bedstemoder kunde vel fælde Taarer ved en Emilias Udraab: "en Rose brukken førend Stormen afbladede den!"- men den gode Datterdatter maa see en mexicansk Menneskeslagtning - en begjort Topilzin med sin halvalenlange Kniv, førend Taaren kan komme til at glindse i hendes skjønne Øje. Til Mexico altsaa, I Digtere, til Montezumas Hof, naar I haabe at gjøre Lykke i vore Dage, Du willst Wahres mich lehren, Bemühe Dich nicht! Nicht die Sache. Will ich durch Dich, ich will Dich durch die Sache nur sehen. Schiller. Hr. Kammerjunker v. Warnstedt har i No. 30 af nyeste Skilderie af Kjøbenhavn taget til Gjenmæle imod en af mig indrykket Anke mod Forvaltningen af Føhrs Badeanstalt. Da hans foragtelige Betegnelse af min Person kunde nedsætte mig i Publicums Øine, og han desuden ei har afholdt sig fra Uqvemsord, saa vilde dette maaske retfærdiggjøre mig, om jeg lod mig forlede til lignende Overilelser. Jmidlertid bør dette ei forrykke min Dom over Hr. Kammerjunkerens Stilling til Sagen, og endskjøndt jeg holder for, at hans Bemærkninger over Før kunde fortjene mange Berigtigelser, saa vil jeg dog gjerne lade ham vederfares den Ret, at Badeinteressenterne ere ham Tak skyldige for hans Bestræbelser til Anstaltens Fremme, og at han ikke er Skyld i, om Øjemedet af denne Anstalt, der skal befindes, ligesaa lidet som dens muelige Nytte, af mig at være angrebet, forfeiles ved en gal Bestyrelse. Dette opfordrer mig til, endskjøndt fornærmet, ei at tilsidesætte den anstændige Tone mod en Mand, hvis Meninger man vel ei hylder, men hvis gode Hensigt man dog ingenlunde har miskjendt. Allerede de første Linier af Hr. Kammerjunkerens Svar fornærme ved deres foragtelige Berørelse af min Person. Det skulde være mig let at nedslaae det Fornedrende i de valgte Udtryk, dersom ikke den sidste Linie af Hr. Kammerjunkerens Motto mindede mig om, at enhver Fremstillelse af sin egen Personlighed giver Skin, af Svaghed, og derved først kunde erholde Betydning. Men Hr. Kammerjunkeren har endvidere kaldet mine bemærkninger over Anstalten libelartige. Da jeg vil troe, at Overilelse har forledet ham til at bruge dette Ord, saa indskrænker jeg mig til den bemærkning, at mit Jndrykkede, for at fortjene dette Navn, maatte være anonymt og indeholde Usandhed. Det kan altsaa allerede derfor ei benævnes saaledes, da jeg har vovet at sætte mit Navn derunder. Men er det Usandhed, da maa jeg jo være belavet paa at forsvare mig for Domstolen. Ligesaa upassende finder jeg det Udtryk, at betegne det med skummel Roes. Kald det Spotroes, Roes paa Skrømt, eller giv det ethvert lignende Navn, jeg har Intet derimod, Men der er intet Mørkt eller Skummelt i den hele Opsats, da Enhver strax kan forstaae Meningen. Ei heller har jeg søgt at skiule Hensigten. Den, som benytter sig af skummel Roes, for at skade paa en skjult Maade, er en Skumler, men saaledes kan neppe Den kaldes, der, med sit Navns Underskrivt vover offentlig at angribe offentlige Handlinger. Slutteligen er det mit uskrømtede Raad, at Hr. Kammerjunkeren bestemmer sig til, ei at tage mere Deel i de Stridigheder, som denne Sag kunde foraarsage, og fremfor Alt, at han for Fremtiden vogter sig for ethvert Angreb paa min Person, at han ei til sin Skade for seent skal blive vaer, at vi fægte med ulige Vaaben. Jøvrigt skal der i Hertugdommene udkomme en Oversættelse af mit Indrykkede, i tydsk Tungemaal. Welches Mittel giebtes, das Wesen einer Jndem Du ihre Ma Sache zu endecken? – terie und Form schart unterscheidest." Mark Aurel." Føyr, i April 1824. C. F. W. Krebs, Digeinspecteur af det slesvigske Ødistrict.