JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1805-01-01
Forslag til Københavns Aabenholdelse i Vintertider. Da det er en stor Mangel ved enhver Havn, at den om Vinteren tilfryser, og København er denne Mangel endog mere underkastet end mange andre danske Havne, vil man atter itide gjøre Handelsstanden og Sømandsstanden her i Staden opmærksomene paa de to gode Forslag, som forhen i dette Blad ere gjorte til Havnens bestandige Aabenholdelse i tilkommende Vintere. Det første bestaaer i, at holde en Rende aaben for Jis fra Bommen lige ud til det store Batteri. Begyndes hermed strax, naar det begynder at lægge sig, vil det være en let Sag stedse at vedligeholde den aaben. Dernæst holde man Bomme aaben til Opladelse. Videre holde man en Vaage aaben indenfor Bommen op til Nyhavn og Børsen. Endelig lade man, saavel ved Stakaderne som ved Langebro, Jsen fra KalleboStrand hindres fra at drive ind og opfylde Havnen, ved der at stænge for den med flydende Bomme. Man troer, at disse Forslags Udførelse vil gavne Staden uendelig, koste ubetydeligt i Forhold, og være tilstrækkelig til at holde Havnen sejlbar i mange Vintre for bestandigt, og kun i enkelte haarde Vintre, paa en kort Tid, at være utilstrækkelig.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) Uden for Justitsraad Friskes Gaard i Knabrostræde, imellem No. 117 og 118, ligger et Rendestensbræt som er i Stykket og som, naar man træder paa den Ende, vipper i Vejret. Dette for Fodgængerne mere skadelige end gavnlige Bræt, ønskes ombytiet med et nyt. 2) Endnu vedbliver den Uskik, at Hyrekuskene i store Strandstræde tilstoppe Rendestenen, for at faae Vand til at vaske deres Vogne med, uagtet der er en Gadepost ikke meget langt derfra. Dagens Torvepriser.
Politivennen, 1805-01-01
Om utilladelig Kjørsel. At de Kørendes Jl ofte sætter Mennesker i Fare for at lemlæstes, ja miste Livet, har flere Gange i offentlige Blade været meldt som en for Politiets Opmærksomhed, vigtig Gjenstand, og som en Ubesindighed af vedkommende Kjørere, for hvilken de fortjene Dadel og betydelig Straf. Endnu viser dog Kjørendes Fremfærd, at saavel Advarslerne mod ubesindig Kjørsel, som de Foranstaltninger, Politiet maaskee kunde have truffet for at hemme den, ikke hidtil bave frugtet nok. Beviis berfor er Hr. Maleværks-Controleur Lind, som sidste Søndag den 22de September blev i en - ved rasende Kørsel foraarsaget - ynkværdig, lemlæstet Tilstand indbragt paa Fredriks Hospital. Gaaende paa Landevejen blev han overkørt og der med knusede Lemmer liggende, maatte han see bortrulle de ukjendte Barbarer, som foraarsagede hans Piinsel. Midt i det Danmark, hvor gode Love ellers saameget værner om Selskabets Sikkerhed, hvor saa meget tales om Menneskelighed og menneskelige Følelser, vilde enhver Fodgængers Liv og Lemmer være udsat for den største Fare, saafremt Love mod ubesindig Kørsel ikke kunde overholdes; men det troer jeg kunde skee ved Patroller i Byerne og paa Landevejene, og ved ueftergivelig Execution af den i Lovene fastsatte Straf, som burde være betydelig, og ikke Pengestraf, da det er rigtigst, at de ubesindige Kørere lide et Onde, som kan give dem nogenlunde tydelig Følelse af det, deres Ubesindighed har foraarsaget. Ogsaa vilde mere offentlig Bekjendtgjørelse af Straffen for utilladelig Kørsel, f. Ex. ved opslagne Plakater og ved Advarsel fra Prædikestolene paa Landet, gjøre, at denne Straf fjeldnere blev fortjent.
Politivennen, 1805-01-01
Et Politiforslag. Det var maaskee nyttigt, at det beføltes de Husejere, der ved udsatte Brædter om Dagen advare Gaaende, for ej at komderes Huse for nær, naar paa samme repereres, om Natten at borttage disse Brædder; da det hændes, at Kortsynede, i Mørke naar Lygter ej ere tændte, løbe derpaa. Er Tilfældet at de ej kunne borttages, fordi der enten er gravet ved Husene, eller Dynger, Tømmer, og sligt der er liggende, bør Lygter alletider af Ejeren sættes derved.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) Paa Hjørnet af Kokkegaden ligger i Vimmelskaftet en Fortogsflise ganske skævt. Da dette alt er paaanket oftere, haaber man at det dog engang møder Forbedring. 2) J Søndags Aftes blev af Gaarden No. 318 Liter. B ved Philosoph Gangen udkastet et Kar med Vædske, just som et Selskab kom gaaende paa Fortoget. Man haaber at Husfædrene og Husmødrene i denne Gaard alvorlig vil formane deres Tyende til at fraholde sig en Uskik, der kan gjøre saa megen Skade, og strider saameget mod Anstændighed og imod god Orden i en Stad.
Politivennen, 1805-01-01
Ukendt Da jeg endnu føler en kjer Broders for tidlige Død, og end flere beklage det samme som umistelig, saa længe det behager Gud, at man skal vandre i denne Verden: saa falder det mig saa meget meer besværligere, at tænke, at Han som var bevandret i Lov og Ret, efterdi, at Hans Majestæt Kongen havde sat ham i Embede som Landsdommer i Sjelland og Møen, og han desforuden, som bekjendt, var en Fader for sit Godses Bønder; men som desuagtet, i et og alt, bekom ham saa slet, at han (formedelst ulige Mening, om det da forehavende Vej-Arbejde, fik en Modstander der, uagtet at min Broders bøjeste Ønske var at leve i god Forstaaelse med enhver) derved fik en Sygdom som endte hans Liv; dette fortæller hans efterlevende Broder, til Advarsel for hver den som er af anden Mening, end den der udkræver blind Lydighed.
Politivennen, 1799-01-01
Varsko i lille Kongensgade paa Kristiaushavn. J lille Kongensgade paa Kristianshavn, har man allerede længe tilladt sig den Uskik: at opstable tvende store Kalkehobe paa Fortoget ved Muren skraas over for Sekretær Klasens Huus. Jndsenderen heraf gik en Aften rask til paa bemeldte Fortog, og som han ikke formodede sig slig Uorden, heller ikke ved Gadernes usle Lygteskin kunde skimte noget for sig, gled han med Foden i det han traadte i en af disse Hobe, og faldt saa hastig og stærk mod Stenbroen, at hans højre Arm gik af Ledet, hvorved han i lang Tid ikke allene udstod megen Smerte, men endog ikke kunde bruge Armen. Hvor let kunde han ikke ved denne Lejlighed have brukket den? At Vedkommende ved denne sandfærdige Fortælling ville gjøres opmærksomme og strax ryddeliggjøre Fortoget - som desuden er belagt med Bjelker o. a. m. - det vil man rimeligviis formode.
Politivennen, 1805-01-01
Et Par Ord til Hr. R. Petersen. Forleden hørte jeg at en Visekælling raabte med en Vise paa Gaden om et mordisk Anfald paa en Brændevinskarl i Blaahane i store Kongensgade, og jeg saae da til min største Forundring, at der stod, at Gjerningsmændene vare en Bagersvend og en Matros. Da det nu er en Sandhed, at det var en Bagerkarl og ingen Bagersvend, saa opfordrer jeg den Viseskriver Hans Rudolf Petersen, at offentlig tilbagekalde sin Løgn, ellers kan han vente at jeg for slig Uforskammenhed sætter ham under Justitiens Tiltale. Maaske Hans Rudolf Petersen bliver vred, at jeg ikke kalder ham Student; hvor kunde jeg kalde en saadan Person med saa godt et Navn.
Politivennen, 1805-01-01
Et Politiforslag. Man finder hist og her, hvor Gader, eller Gange afspærres for Vogne, et Slags opstaaende Folde-Afvisere, bestaaende af en opstaaende Pæl, der nede ved Jorden, naar en Laas oplukkes, kunne bevæges paa Hængsler og lægges ned hvergang en Vogn skal færdes derover, medens de ellers staae oprejste og blot tillade Fodfærsel. Man seer slige f. Ex. paa Helliggejstes Kirkegaard og i Strædet Dyrkøb. Disse ere kun tre Kvarter til en Alen høje, og da de staae midtvejs, hænder det ofte at Folk i Mørke løbe paa dem og faae et meget farligt Fald derover. Disse Afvisere burde være mandshøie. Et Stød derpaa vilde da ikke være farligt, og Bekostningen ikke særdeles meget større. Ved denne Lejlighed kan man ikke andet end bringe i Erindring, hvad som tit forhen om de almindelige Gadeafvisere er sagt, at ogsaa disse, hvis man vil have dem (thi langt bedre var det, om de, som ogsaa nu paa flere Steder ved Omlægning er skeet, rent borttoges) bør være 2 til 3 Alen høje. Hvilket vil betydelig formindske de Knæskader som Stadens Hospitaler og Læger aarlig faae under Kur. Endelig synes dette Stedet til at gjøre Bygherrer og Bygmestere opmærksomme paa, at den Jndretning, som nu bruges i Porte, at midtvejs i samme nedsættes en Pæl, for at modtage Portfløjens Kroge eller Sodder, og at denne rager to, tre Tommer op, er skadelig, da det meget ofte hændes, naar hele Porten staaer aaben, at Gaaende snuble over denne lille Stun. Da der ingen sand Nødvendighed er for, at denne Stun staaer op over Brolægningen, siden gode stærke Skodder der gik ned i den, og højt nok op, for med Haandens hele Styrke at trykkes ned, endog om Hullet var fuldt af Jord. Saa tør man haabe, at denne Skik efterhaanden vil forandres til det bedre.
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. Den Grav og stinkende Kulle, som forhen var paa Vesterbro ved Eutin, som saa meget forpestede Luften om Somren og saa tidt har været paaanket i dette Blad, er nu ikke allene opfyldt, men derovenpaa brolagt, en Fliserække lagt og Træer plantet, saa at man nu med største Fornøielse benytter et Sted til Gang, som man for holdt sig saa langt borte fra som muligt. Den i No. 386 paaankede Medding ved Jndgangen til Fasaneriet paa Fredensborg, er nu bortskaffet, hvorfor Vedkommende takkes. Ligeledes fortjener at meldes, at der nu daglig males Vand op paa Vandmøllen i Fredensborg Slotshave, hvis Standsning i samme Nummer erindredes. Helliggejstes Kirkes Fortog, som ikke var alt for got, bliver nu skjent omlagt. Det var at ønske, at man her vilde gjøre en Begyndelse med at brolægge Fortogene inden for Fliserne med endesatte Mursten. Samme Ønske gjøres til denne Kirkes Foresatte, i Henseende til Gangene gjennem Kirkegaarden, der ere saa ujevne, og paa den Maade vilde blive ligesaa behagelig at betræde, som Petri Kirkegaards Gange og tildeels Runde Kirkegang.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. Paa Fodstien ved Lundehuusseen er et meget farligt Hul, hvor et Menneske i Mørke let kan slippe et Been ned.
Politivennen, 1805-01-01
J Anledning af Studios Chir. Hjaltelins Bemærkninger i Politievennen No. 384. At jeg ikke har ladet det mangle paa Opmærksomhed, for ved vore offentlige Badesteder at forebygge ulykkelige Tilfælde det skylder jeg, da Hr. Hjaltelins Bemærkninger give Anledning til at formode det Modsatte, saavel Publicum som mig selv, at bevise. Allerede for meer end to Aar siden, følgeligen førend hiine ulykkelige fem Mennesker druknede ved Badningen, indgav jeg til Kiøbenhavns høve Magistrat en ProMemeria, hvori, iblandt andre, de Druknedes Redning vedkommende Puncter, ogsaa var den. At paa de offentlige Badesteder, ved Kastellspynten, Kalkbrænderiet og Tømmerpladsen ved Langebroen, maatte saavidt Grunden var sikker, Mærkepæle sættes i Søen, og Sandgraverne forbydes der at opgrave Sand. At dette ikke er bleven iværksat, kan ikke paabyrdes mig som Bebrejdelse, da jeg ikke har med det Executive af slige Sager at bestille. Maaskee blev der ikke reflecteret paa mit Forslag, fordi de under Arbende værende Svømme- og Badeanstalter, og den for at hindre Badningen ved Castellet, (det farligste af de nævnte Steder), satte Skildvagt, ikke uden Grund syntes at giøre omtalte Mærkepæle overflødige. Hr. Hjaltelins ønske i Henseende til Svømmebælterne, er af den for Borgernes Vel saa virksomme Magistrat, allerede for meer end eet Aar siden bleven opfyldt, thi nogle af de Peltiske Svømmebælter gjemmes ved Langebroen og paa andre Steder hvor de i fornødne Tilfælde kunne bruges til Druknendes Redning. At den paaankede Kuule med raadne Levninger af Dyr, har kunnet existere ved Nørre Allee, er en heller nogen Bebrejdelse imod min Embedsførelse. At hæve slige Misbrug vedkommer det almindelige Politie, og saa fortrinligen Stadens og Omegnens Politie end administreres, kan samme dog umueligen forhindre, at jo enkelte Uordner undertiden indsnige sig, uden at det derom faaer Kundskab.
Politivennen, 1805-01-01
Middel mod Væggelus. (J Anledning af Spørgsmaal i Addressavisen.) Det sikkreste Middel mod Væggelus, til nok være, at dræbe dem i og paa deres Opholdssteder, og tillige deres Æg, hvor de findes anbragte i Sengegaardiner og Sengesteder m. v. ved haardt at overgnide dem med en Hammer eller andet, hvorefter man afvasker dem. Dette gjentages, om de atter indfinde sig. De brugende Smørelser ere ikke sikkre, da de undvige deres Modbydelighed.
Politivennen, 1805-01-01
Lidet om de smaae Kiøbstæder. (Efter Tilsendt.) Man skriver at de smaae Kjøbstæder i Landet aftage og synke m. v., er dette Sandhed? Den som har rejst og beseet disse Stæder for en 30 a 40 Aar siden, og i vore Tider igjen havt Lejlighed at besee dem, troer det som er tvertimod. J hine Tider saae man i adskillige smaae Kiøbstæder daarlige Bygninger, ja ledige og faldefærdige Huse, paa Gaderne endeel daarligklædte, fattige Folk og Betlere; dersom dette endnu finder Sted i en eller anden Kjøbsted, saa er det vist ikke i mange, og langtfra i den Grad som forhen? man finder meget mere nu Huse og Gaarde smukt vedligeholdte, ja for endeel oppyntede. Har end den til Smaastæderne Udbredte Lyst til at brilliere, Jndflydelse paa denne Huspyndt, Klæde- og Møbelpyndt, saa kan den dog ikke bekostes for intet, og modsiger den foregivne yderligere Nedsynkelse i Armod. At der i de smaae Kiøbsteder kan findes nogle forarmede Borgere og nogle Fattige, det vil ikke bevise mere, end at de store Stæder har det samme i Ligning med de smaae. En nogle og 40 Aars værende Øvrighedsmand i en liden Kiøbstad, og flere i andre Stæder, forsikkre, at i hvor mange flere baade de offentlige og Byeskatterne nu ere end forhen, saa ere dog Skatteudpantninger nu meget sjeldnere end i hine Tider. Unægteligt det, at alle Smaakjøbstæderne ere gangne frem til Forbedring og Opkomst, fra den Tid af, at dem allene blev tillagt Brændevinsbrænderierne, og Bonden dermed ophørte at brænde. Da man hverken sørgede for at disse smaae Byer fik Fabrikker eller andre Næringsveje, saa var det den første Omsorg for disse stakkels Jndbyggere, især i de Kjøbstæder, hvor saa saa Jorder haves, at mange Haandværkere maae løbe 1/2 Miil paa Landet at hente en Pot Melk til deres smaae Børn, - at Regjeringen forundte dem denne, i sig selv, betydelige Næringsvej. Skiønne Næringsvej: vil man sige? at svie Landets ædle Korn op, til den farlige, og ved Misbrug, Mennesket fordærvende Drik. Men, er det muligt at faae denne Drik afskaffet? eller tjenligt at lade al Brændevinsbrænderie ophøre? Mon ikke Landet da vil faae en betydelig Artikel at give rede Penge ud for? Fransk Brendeviin og Viin vil da snart findes og drikkes allevegne i Landet, blandt Bønder, indtil Staaderen og Hyrden. At brænde Brændevin, eller at destillere, er en kemisk Operation, de Borgere som vælge at leve af denne Næringsgren, nemlig Brændevinsbrænden, deres Jnteresse nøder dem til at gjøre sig bekjendte med den rette og bedste Omgangsmaade i Destillationen, for at faae den meste mulige Kraft deraf udbragt. Kongens Kasse kan af Brænderierne drage en betydelig Jndkomst i Consumptionen. Brændevinsbrænderne opføde endeel Svin, som komme det Almindelige til Nytte. (Fortsættes.)
Politivennen, 1806-01-01
Anmeldelse i Anledning af det i Politivennen No. 415 indrykkede angaaende Assistens Kirkegaarden uden Nørreport. Begyndelsen og Anlægget af enhver ny Jndretning maae nødvendigvis, i en og anden Henseende, enten mere eller mindre, være forbundne med Mangler og Vanskeligheder, som efter Mulighed i bebørig Tid og Orden bør søges afhjulpne. En fordomsfri og upartisk Undersøgelse og Bedømmelse, af alle befindende Omstændigheder ved den ny Assistens Kirkegaards Anlæg, kan vise, at Trangen gjorde det til en Nødvendighed i en saa raae og uforberedt Tilstand, af Mangel paa andet Sted, strax at afbetjene sig Pladsen. At der følgelig ved et Arbejde af saadan Beskaffenhed, som dette, maae for Øjeblikket befindes adskillige Mangler, er uundgaaeligt. Den det maatte interessere og der vil behage, at benvende sig, enten til en, eller begge af de værdige og indsigtsfulde tvende Mænd, som Overbestyrelsen af Anlæggets Udførelse er anbetroet, vil ikke mindre, end Jndsenderen af dette, finde sig ved velvillige ufortrødne Efterretninger og Oplysninger underrettet om Planen m. v. og overbevist om, at al mulig Opmærksomhed og Flid vorder anvendt, for saavel at afhielpe de lokale Hindringer og Mangler, som og for, i alle Delene, efter Gjenstandens Vigtighed, at give Jndretningen en plan- og hensigtsmæssig Skjønhed og Fuldkommenhed. Men enhver over dette Anlægs Begyndelse foregreben offentlig Anke og eenstdig Domer ubillig, og kan neppe udrette andet, end hos den Usagkyndige og Dadlelystne, at gjøre den nidkjæreste Bestyrelse mistænkt og forhadt. Derimod vil sikkerligen ethvert til de vedkommende Overbestyrere indsendt beskedent Andragende og grundet Forslag, med Taknemmelighed vorde modtaget, og efter befindende Mulighed, afbenyttet.
Politivennen, 1799-01-01
Om ørkesløse Æblekjærlinger. Med inderlig Fornøielse læste jeg Landhusholdningsselskabets sidstaflagte Regnskab i mit Kammer, og tilstod mig selv, at det ikke kunde fejle, at jo Selskabet maatte, ved sine saa mangehaande fortræffelige Anstalter til Nanionalflids Opmuntring i begge Rigerne, og ved Undervisning og Belønning, har draget mangen ledig siddende eller omløbende Tøs, eller mangen forhen doven eller ørkesløs gammel Kjærling til at gribe Strikketøjet eller Rolken; - skjøndt jeg strax derpaa, da mine Forretninger kaldte mig paa Gaderne og Torvene, fandt til min store Bedrøvelse det Modsatte. Jeg saae nemlig at dette frugtrige Aar har gjort fire til fem hundrede Tøser og Koner til Æblekjærlinger, det er at sige til Dagdriverinder, som hele Dagen igjennen intet andet bestille, end med Hænderne i Skødet at bevogte de rolig liggende Æbler, og aldrig skal tage Strikkepinden i Haanden for at skaffe sig et par varme Strømper til Vinteren, da man i Hobetal seer dem gaae med nøgne Hæle. Regner man at et halvt Aar saaledes hendangles ved Æblekurven, og ansættes Æblekjærlingernes Tal til 500, og hvad de ved Strikning daglig kunde fortjene til 4 ss, saa vil en Statshusholder finde at dette Strikkearbejd gav Landet en Fortjeneste af 3800 Rdlr. aarlig, uden at tage Vindingen for Moraliteten i Anslag. Skulde altsaa nogen Patriot vide et Middel til at bringe slig en Strikning i Gang, saa vilde han fortjene sig en saa udmærket Tat af Publikum, at han ikke vilde misunde os at have givet ham den første Jdee dertil.
Politivennen, 1806-01-01
Lige for Lige, eller et ønske vore holsteenske og sønderjydske Brødre betræffende. Med Forundring maae man, i vore danske Aviser, see alleslags Øvrigheds Bekjendtgjørelser, Opbuds- og Arvings-Jndkaldelser o. s. v. fra Holsten og Sønderjylland indrykkede paa tydsk. Ogsaa i dette Stykke har man Lejligbed til at ære de ægte Danskes sunde Forstand. Aldrig seer man af dem noget sligt Avertissement indført paa dansk i de tydske Aviser, uagtet dette ligesaa lidet er dem ved Lov forbudet, som hine det ovenfor paaankede. Men de indsee, af sig selv, at naar man vil tale til Folk, bør man tale i det Sprog de forstaae. Dette, som man i Almuesproget kalder at stikke Fingeren i Jorden, er ogsaa ikke allene billigt, men rigtigt og bensigtmæssigt. Da det nu vist nok ofte er Tilfældet, at Danske ikke læse eller forstaae tydsk, og det næsten udelukkende finder Sted i den lavere og talrigste Klasse; slige tydske Avertissementer i danske Aviser dog, paa saa Undtagelser nær, ere der, for at skulle komme til danske Menneskers Kundskab; - saa ønsker man, at det ved Lov maatte være enhver Øvrighed, Skifteret o. s. v., der have at lade nogen Jndkaldelse eller Bekjendtgjørelse indrykke i danske Aviser, paalagt at enten indsende den dertil skreven paa dansk, eller bestille den paa Aviskontoret oversat paa dansk ogssaaledes indført.
Politivennen, 1806-01-01
Uordener. 1) J Krydset af Laxegaden og Skvaldergaarden ere alle fire Hjørnebygninger uden Tagrender. - Den ene af dem, nemlig den, hvor der er Vinkælder, har desuden den Mangel, at der hverken er Dørhammeer eller Ringetøj, og at der ligger en løs Lænke paa Rendebrættet for Døren til Laxegaden. 2) Begge Hjørnebygningerne af Fortunstrædet og Admiralgaden, ligeledes Hjørnebygningen af Admiralgade og Viingaardstræde, mangle Tagrender. 3) Den store Hjørnegaard af Boldhusgade og Admiralgade har samme Fejl. 3) J Tirsdags blev en velklædt Mand ved højlys Dag ganske overhyllet med Sne og Skarn, som en Karl nedkastede fra Taget af Hr. Leen Jørgels Hus paa Hjørnet af Magstræde og Naboles. Slig Uorden foregaaer ikke fjelden, og man bør derfor ønske at enhver Husejer strængelig paalagde dem, der forrette sligt Arbejde, aldrig at nedkaste noget, uden at ra be Varsko, og endda derved anvende al mulig Varsomhed. 5) Ved Holmens Kanal eller i det samkaldte Størrestræde er imellem No. 7 og Hjornebygningen af Skvaldergaden en hvid Bygning, hvis Nummer er paamalet med saa uendelig bitte Tal, at man kun med gode Øjne og ved ret klart Vejr kan læse dem, uden at gaae ganske tæt til, og endda neppe. Denne Mangel er paa dette Sted saa meget slemmere, som Nummerne løbe saa uordentlig, at man maae undres over, de ikke for længe siden ere bragte i Orden. 6) Uden for den ovenmældte hvide Bygning i Størrestræde er Fliserækken paa en Alens Brede afbrudt, og der en for de Gaaende ubehagelig Fordybning. Dette store Hul er meget for bredt til den der udløbende Gaardrende, som ikke burde overskære Fortoget uden bøjst i et Kvarters Brede. 7) Paa Fortoget ved det ene Hjørne af store Kirkestræde og Højbroplads, hvor Broen saa ofte er synket, begynder man nu atter at see Huller, der snart ville trække Stenene ned. 8) J Sammenstødet af store Kirkestræde og Højbroplads er et stort Slag i Kørebroen.
Politivennen, 1806-01-01
Velmeent Forslag. Hr. Professor Rahbek angaaende. Saa behageligt det vil være Enhver der attraaer at besidde noget af hvad den danske Litteratur skylder vor klassiske Forfatter, Hr. Professor Rabbek, at man nu kan erholde alt hvad Sidstnævnte har produceret i det fortællende Skriftslags fuldendt og samlet i eet Værk - saa naturligt synes det derimod, at Mishøje kunde opvækkes hos den Del af den danske bogsamlende Verden, der har købt de af ovenmeldte Forfatter forlængst udkomne 6 Bind med Titel: Prosaiske Forsøg, naar den erfarer sit længselfulde Haab om disses Complettering paa en aldeles uventet Maade skuffet. Vistnok er det ikke usandsynligt, at Forlæggeren kunde være bleven udsat for Tab, naar han nu, efter et saa langt Mellemrum, havde ladet særskilt trykke lige saa mange Exemplarer af Fortsættelserne til de 3de i de foregaaende Bind ufuldbragte Fortællinger, som det Antal han bar afsat af de allerede udkomne Profgiske Forsøg, da rimeligvis en stor Del deraf er kommen i saadanne Personers Hænder, som lidet bekymre sig, om det de have er fuldstændigt eller ikke; eller og er ved Dødsfald, Skibbrud, Udlaan til Ufterrettelige o. fl. desl. Begivenheder forkommen eller adsplittet. Men imidlertid ere paa den anden Side de mere ordentlige Bogsamlere, der eje hine 6 Bind, kun ilde tjente med den Maade, paa hvilken det Manglende er bleven fuldført; thi hvad enten de have Lyst og Ævne til at købe Hr. Professorens nylig udkomne samtlige Fortællinger, eller de ville lade sig nøje med at læse de deri indeholdte Fortsættelser i et lejet Exemplar, saa vedblive dog under nærværende Omstændigheder de saakaldte Prosaiske Forsøg at være et incomplet Værk, og kunne følg lig (saa vist som ethvert Kunstprodukt, der mangler en eller flere af sine Dele ej udgjør noget Heelt) aldrig opnaae sin fulde Værdie - noget som end ikke vil kunne undgaae den usleste Boghøkers Opmærksomhed. Jndsenderen troer at denne Ubehagelighed kunne ændres, naar der af Vedkommende skede en offentlig Opfordring til alle dem, der besidde de oftomtalte Prosaiske Forsøg og ønske samme comple terede, om at mælde sig inden et vist passende Tidsrum. Naar da i et 7de Bind Fuldendelserne af Carl Melnek, Eulalig Minau samt Egmille og Constants bleve særskilt trykte under Titelen: Profaiske Forsøg, og Exemplarernes Antal rettede sig efter deres som inden den fastsatte Tid havde meldt sig, saa var berørte, ikke ubillige, Mistykke paa en fyldestgjørende Maade hævet, uden at Forlæggeren derved, saavidt skjønnes kunde lide noget Tab. Jndsenderens egentlige Motiv til at fremsætte Forslaget, er intet andet, end en vis Lyst til i Almindelighed at jævne Ulempe; imidlertid vil det være ham en smigrende Belønning, hvis han derved kan tjene saavel Ubekjendte som Bekjendte.