Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1827-12-10
Jagttageren har nu brudt Tausheden og den 30 Novbr. meddeelt udførlige Efterretninger fra Konstantinopel til den 11 f. M. af følgende væsentlige Jndhold: Den første Tidende fra Admiralerne om Navarinoslaget fil de tree allierede Hoffers Gesandtere den 28 Octbr. og lod den 1 Novbr. ved deres Tolke forespørge hos Reis-Effendi: 1) hvilke Jnstruktioner Porten havde tilstillet Jbrahim Pascha, hvorledes den vilde ansee fiendtlige Handlinger fra de allierede Eskadrers Side, hvis Jbrahim vilde modsætte sig deres Hoffers Beslutning? og 3 om Porten vedblev sin Vægring i at antage deres Fordringer, Hertil svarede Reis-Effendi, som dengang endnu inten vidste af den 20 Octbr. Tildragelse: 1) at Porten ikke havde spurgt de allierede Hoffer om, hvilke Jnstruktioner de meddeelte deres Eskadre-Chefer, og derfor heller ikke holdt sig forpligtet at meddele dem de til dens General udstædte. 2) Vi haabe, at ingen Fiendtlighed er forefaldet, og have heller ingen Lyst til at erklære, hvad Vi i saa Fald vilde gjøre eller lade. Man giver ikke Barnet Navn, før den er født, og dets Kjøn vides. 3) Porten viger aldrig fra dens engang erklærede Grundsætninger. Samme Dag indtraf de første Beretninger om Navarinoslaget saavel til Porten som den keiserlige Jnternuntius. Den Sidste gjorde strax alt Muligt, for at fraraade Porten ethvert vovet og overilet Skridt, ligesom den preussiske Gesandt paa sin Side bestræbte sig fordet samme. Den 2 Novbr. forlangte Reis-Effendi Oplysning om det Passerede af de tree Gesandteres Tolke, og lod dem næste Dag vide, at de ikke befandtes tilfredstillende; men at deres Svar havde givet Sagen et ganske andet Udseende, hvorefter den ikke længer hørte under Politikens, men den religiøse Lovgivning. Jgjennem den østerrigske Jnternuntius lod han forlange en ny Erklæring af Gesandterne, som kunde forelægges Divanet. Denne bragtes den 4 Novbr., men havde ikke heller den forønskede Virkning. Under den store Divansforsamling den 5te lod Hr. v. Ottensels Reis-Effendi tilstille en Note, fuld i af fredelige Formaninger, og der toges endnu ingen definitiv Beslutning. Den 6 og 7de fortsattes de giensidige Konferentser, da paa den sidste Dag indtraf Efterretning fra Smyrna om Landgangen paa Scio der som Man let kan forestille sig, gjorde enhver fredelig Underhandling langt vanskeligere. Den 8 og 9de gjorde Reis-Effendi den engelske og øvrige Ambassadeurer gjentagen Anmeldelse om den af Divanet forlangte Godtgjørelse, for Tildragelsen ved Navarino. Den 10de overleverede de 3 Gesandtere i en fælleds Note deres Mod=Erklæring, og til den 11te var endnu intet nærmere bestemt om deres Afreise. Uagtet den Bestyrtelse og Forbittrelse, Flaadens Opbrændelse havde opvakt mellem Tyrkerne, var den offentlige Rolighed intet Øieblik bleven afbrudt, eller Frankerne og isærdeleshed de 3 Magters Kjøbmænd og andre Undersaatter i Hovedstaden i mindste Maade fornærmede, hvorved - tilføier Jagttageren - Regjeringen, har givet et talende Beviis, ei allene paa sin Styrke og Fasthed, men og paa sit Maadehold og sin - Menneskelighed. Ogsaa i Smyrna var, uagtet Efterretningen om Scios Jndtagelse, tildeels ved den østerrigske Generalkonsuls Omhu, Roligheden til den 5 November uforstyrret.