Københavns Adresseavis, 1796-08-23
Bekiendtgiørelser. Naar Hr. Agent Gyldendal siger, at han har sendt Hr. Bav til mig for at sælge mig Manuskriptet til sit dansk, engelske Haandlexicon, som hen har havt liggende i mede end to Aar, men at jeg ikke vilde betale Forfatteren hvad han havde givet ham, saa seer jeg at Hr. Agenten ikke er rigtig underrettet. For at overtyde ham om, at Hr. Bay hverken vilde eller kunde slutte nogen muelig Accord med ing, viljeg anføre følgende Factum. Nogle Dage efter at jeg havde første Gang bekiendtgjort Tr. Landbyes Lexicon, kom Hr. Bay i sit eget Navn til mig, og forespurgte sig hvor langt jeg var kommen med Bygens Trykning. Efter en kr. Samtale, sagde Hr. Bay at han ogsaa havde et saadant Lexicon under Arbeide. Vi bleve enge om, at to Skrifter af dette Slags, naar de udkomme paa een og den samme Tid, ikke kunne volde andet end Tah paa begge Sider. Jeg lovede ham at tale med Hr. Lundbye desangaaende og forsikrede ham tillige, at jeg var fuldkommen overbeviist om, at er. Lundbye, dersom han ikke var kommen alt for vidt med sit Abeide, vilde samtykke, en billig Overeenskommelse, da hverken jeg eller han ønskede, at Hr. Bays Arbeide skulde blive liggende til Unytte. Men førend jeg havde talt med Hr. Landbye kunde jeg ikke give ham meget bestemt Svar, som Hr. Bay heller ikke vilde modtage. Han gav mig nu sin ca tegoriske Forsikkring paa at han næste Mandag vilde komme til mig, for at bestemme hvad der i denne Henseende var at beslutte. Alt dette er skeet i fleres Nærværelse. Men siden den Tid har jeg ikke i nogen muelig Henseende hørt eller seet - han udeblev gandske. Hvad skulde noget fra Hr. Bay, jeg nu formode andet, da Hr. Bay tvertimod sit Lørte udeblev henved en heel Maaned, end at han blot havde været - Og dersom jeg ikke havde hos mig for at forespørge sig: havt alt for fordeelagtige Tanker og Agenten, kunde jeg jo den Gang han paa nye bekiendtgjorde et danske engelsk Haand Lexicon, ter falde paa den Formodning, at det hele var en udtænkt Plan. Hr. Bøy vil ikke kunne modsige det fortalte, Factum, da jeg anseer ham for en Mand, der har alt for megen Følelse for Sandhed og Redelighed til at han offentligen vilde sige noget, som strider derimod, og en Ulandhed, er det, at han har villet sælge mig Mannskrivtet og at jeg ikke har villet betale ham hvad Hr. Agenten havde givet ham Hr. Agenten maae selv have indseet Ubillig heden af anmelde et Skrift, som en anden allerede med Bekostning havde ladet bekiendtgjøre, thi ellers havde han jo ikke, som han foregiver, sende Hr. Bay til mig for at sælge mig ste Mannskript Naar jeg nu beviser Hr. Agenten, at Hr. Bag hverken har villet eller kunne sælge mig det, og at han ikke engang er kommen igien, uagtet han bestemt lovede det, saa følger jo heraf at Hr. Agenten ikke kan fordre meere end at jeg betales ham sit Nanuskeipt overeenstemmende med Billigheden, og i Tilfælde af at det allerede er begyndt med Trykningen, Omkostningerne af de trykte Ark. Jeg er villig til at betale ham det, om jeg endog med al den littetaire Agtelse, jeg var for Hr. Bav, ikke skulde kunne benytte mig deral. Og da Hr. Agenten selv siger i sit Ave tillement, at han saa hastig som mueligt maae lade det trykke, for lat faae fine udlagte Penge ud af det, saa er jo dette den nemmeste Maade for ham at slippe til fine Penge, og den nærmeste Vei til ikke at overtræde billighedens Grændser. A. Soldin.