Aalborg Stiftstidende, 1837-05-13
Regjeringen forlanger igjen iaar 2,000,000 Fr. til de saakaldte hemmelige Fonds. Debatterne om denne Gienstand, gjøre fortiden Fordring paa den almindelige Opmærksomhed. Man giør den interessante bemærkning, at de afgive et utvetydigt Kiendetegn paa det Schisma, som finder Sted, imellem Exministeren Guizots Parti og den nærværende Administrations svage Personer. Den practiske Nytte, man heraf haaber at kunne drage, turde gaae ud paa, at man endelig engang skrider til en virkelig omfattende Amnesti fordet større Fleertal af de politiske Forbrydere. Kun herved vil Cabinettet Mold kunne vinde Tilhængere, der kunde sætte det istand til at antage en fast Holdning imod de aftrædende Ministre. Det hedder allerede, at Marschal Gerard, hvis Navn klinger saa lilligt i alle Humanitetens Venners Øren, er bleven kaldet til Tullerierne, fordi man med ham, der saa utrætteligt har talt Amnestiens Sag, vil holde Raad om, hvorledes den nu bedst kan iværksættes. Man mener, at denne vigtige Act vil blive udstedt endnu forinden Formælingshøitidelighederne. Man inddrømmer iøvrigt Hr. Dupin den Fortjeneste, at han i sin Lykønskningstale til Kongen den 1ste Mai Kongens Navnedag) har lagt Hs. Majestæt Nødvendigheden af en saadan forsonlig Forholdsregel, diærvere paa Hjertet end ved tidligere Leiligheder. I Debatterne betræffende den forlangte Pengesum til den hemmelige Fonds, har det tildraget sig, at Cabinetspræsidenten Mols og Handelsministeren Martin fra Talerstolen, have yttret sig modstridende angaaende Appanageringslovens Tilbagetagelse; et saa iønefaldende Beviis paa vaklende Anskuelser i et Cabinet, som man desuden kun betegner med Øgenavnene det Nølende, det Tilbageskridende, det Sva gel o. s. v., kunde ikke andet end blive et skarpt Vaaben i den aarvaagne Oppositions Hænder. Formodentlig har Martin fortalt sig, da han som Minister gjorde følgende Yttring. Appanageringslovforslaget var bygget paa sen viis og fuldkommen constitutionel Grundvold. Det er sikke taget tilbage fordi Ministrene have forandret deres Anskuelser om samme, men fordi Klogskab undertiden kan byde, at man ikke trodsende maa træde op mod en alminfaldelig udbredt Mening, selv om den ogsaa er forkeert, denne Mening vil efterhaanden blive berigtiget og da kan man liden overveie, om Lovforslaget skal forelægges paany Denne Erklæring gjorde stor Opsigt. Hr. Dubois, et Medillem af den frisindede, men dog Dynastiet hengivne Opposialtion, styrtede op paa Talerstolen og besvoer Kammeret at skjænke ham nogle Øieblikkes Opmærksomhed, da det dog forekom ham altfor upassende, at den ene Minister om een og samme Gienstand gav Kammeret en Erklæring, der al aldeles streed imod, hvad en anden Minister havde yttret, Han gjorde derfor Conseilspræsidenten det bestemte Spørgsmaal: Skal Tilbagetagelsen af Appanageringsloven være en blot Udsættelse eller ikke. – At tage et Forslag tilbage, svarede Hr. Mole, ger ingenlunde eenstydigt med at opsætte det." Dette Svar er mig fuldkomment tilfredsstillende, gjentog Hr. Dubois, nu overlader jeg Minielstrene at blive enige. Maaske bringer Natten gode Raad og vi ville nu faae at see, hvem af de Herrer, der overmoregen endnu viser sig for os paa Ministerbænken. De Deputerede af tiers=Partiet skulle, ifølge dette Optrin, have erklæret Hr. Mole, at de vilde sætte sig i bestemt Opposition imod ham og hans Cabinet, hvis ikke Hr. Martin formaaedes til at udtræde af samme. Denne Udtrædelse venter man altsaa i Publicum om ikke hele Cabinettets Oplysning, hvilket sidste Alternativ dog er mindre sandsynligt. Man nævsiner allerede de Herrer Pas sy eller Teste som de formodentlige Candidater til Handelsministeriet. Journal des Debats beretter, at Hertugen af Broglio skal reise Prindsessen af Mecklenburg imøde til Grændsen af Westphalen, og at hun, ved den franske Grændse, vil blive complimenteret af General Gourgeaud. Formælingen er berammet til den 30te Mai, paa Slottet Fontainebleau, hvorhen Bruden begiver sig, uden forud at berøre Hovedstaden.