Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-08
Blandede Efterretninger. Krudtsammensværgelsen 1604 fortalt af Hume. (Slutning; see No. 9.) Forgjeves, sagde Catesby, vil J gjøre Ende paa Kongens Liv, han har Børn, der baade ville følge ham paa Tronen og i Regjeringsgrundsætninger. Den høiere og lavere Adel, Parlaimentet ere alle smittede af samme Kjetterie, og kunde give Kronen til en anden Prinds og en anden Familie, der, foruden deres Had til vor Religion, vilde blive opflammede af Hevn for deres Forgængeres sørgelige Død. For at opnaae vort Maal, maa vi tilintetgjøre med eet Slag Kongen, den Kongelige Familie, Lorderne, Underhusets Medlemmer, og begrave alle vore Fjender i en eneste Ruin. Lykkeligviis ere de alle forsamlede i Parlamentets første Møde, og give os Leilighed til en hæderlig og gavnlig Hevn. Store Forberedelser ville ikke blive fornødne. Faa af os, forenede, kunne sprænge en Mine under den Sahl, hvori de forsamles, og vælgende det samme Øjeblik, Kongen holder Taler til begge Husene, overgive til Undergang al Gudsfrygts og Religions bestemte Fiender. Jmidlertid skulle vi selv, staaende langt derfra, trygge og umistænkte, triumphere over at være den guddommelige Vredes Redskaber, og med Glæde see, hvorledes disse ryggesløse Mure, indenfor hvilke Anordningerne gaves til at sætte vor Kirke i Ban og myrde dens Børn, sprænges i tusinde Stykker; medens deres ugudelige Beboere, pøysende maaske endnu paa ny Forfølgelser imod os, komme fra Luer nedenfra til Luer ovenfor, for der evigen at taale de Piinsler, deres Forbrydelser fortjene. Pieren var henrykt ved den Skildring, Catesby gjorde ham, og de bleve enige om at meddele Sagen til nogle faa Andre, og blandt de Øvrige til Thomas Winter, som de sendte over til Flandern, for at opsøge Fawkes, en Officier i spansk Tjeneste, hvis Jver og Mod. vare alle fuldkomment bekiendte. Naar de hvervede en ny Sammensvoren, for at forbinde ham til Hemmelighed, brugte de altid, i Forening med en Eed, Communionen, den helligste Ritus i deres Religion. Og det er mærkværdigt, at ikke en eneste af disse andægtige Skinhellige nærede mindste Anger i Henseende til det af dem foreslagne grusomme Drab af Alt hvad der var Stort og Ophøjet i Nationen. Adskillige af dem foruroligedes ene ved den Betragtning, at af Nødvendighed, mange Catholiker maatte være, som Tilskuere og i Kongens Følge, eller som Sædehavende i Overhuset. Men Tesmond, en Jesuit, og Garnet, denne Ordens Hoved i Engelland, ryddede denne Betænkelighed af Veien, og viste dem, hvorlunde Religionens Tarv krævede, at de Uskyldige maatte her opoffres med de Skyldige. Alt dette skete i Foraaret og Sommeren af Aaret 1604, da de Sammensvorne ogsaa leiede et Huus i Piercy's Navn, stødende til det, hvori Parlamentet var forsamlet. Jmod Slutningen af det Aar begyndte de deres Operationer. For at blive saa lidt som mueligt afbrudte, og vække hos Naboerne saa lidt Mistanke som mueligt, tog de Forraad af Levnetsmidler med sig, og gave aldrig Slip paa deres Arbeide. Halstarrige i deres Forsæt, og styrkede ved Lidenskab, af Grundsætning og ved gjensidig Opmuntring, frygtede de kun lider Døden, i Sammenligning med feilslaaet Haab, og da de havde forsynet sig med Vaaben, tilligemed deres Arbeidsredskaber, besluttede de at omkomme der, i Tilfælde af en Opdagelse. Deres Udholdenhed fremmede Værket, og de trængte snart igjennem Muren, uagtet den var fire og en halv Alen tyk, men da de nærmede sig den anden Side, forskrækkedes de, ved at høre en Allarm, som de ikke vidste at forklare. Ved Undersøgelse fandt de, at den kom fra Hvælvingen under Lordernes Huus; at et Kulmagazin havdes der, og at Hvælvingen, naar Kullene vare udsolgte, vilde blive overladt til den Høistbydende. Leiligheden blev i Øjeblikket benyttet; Pladsen leiet af Piercy; sex og tredive Tønder Krudt satte derned; det Hele bedækket med Risknipper og Brændeved; Dørrene til Kielderen rask opstødte, og enhver Ting modtaget, som om den intet Farligt indeholdt.