Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-06-13
Oversigt, af Dagens udenlandske Nyeheder. Frankerigs nærværende Tilstand er at ligne med Dunstkredsens, naar et truende Uveir har staaet i den, men pludseligt er blevet fordeelt ved at en Vind har reist sig; Luften er bleven klar, Solen frembryder paa nye, men Skyerne vise sig dog udnu ved Horizonten, og man er uvis paa om de ikke vil samle sig paa nye og engang udbryde med Voldsomhed. General Donadieus Aarvaagenhed og tappre Modstand ved Grenoble, har upaatvivleligt reddet Frankerige fra store Rædselscener; thi vare Jnsurgenterne komne i Besiddelse af de store Krigsforraad, som laae opdyngede i Grenoble, saa kunde de have gjort en stærk Modstand, og ingen kan bedømme hvorvidt Oprøret kunde have gaaet ved den Stemning, som hersker iblandt Folket og især i de sydlige Departementer, hvor detalrige Protestantere, som nu trykkes saa haardt af Katholikerne, ere hengivne Venner af den forrige Regiering, under hvilken de nød en fuldkommen Sikkerhed. Der fortælles i udenlandske Journaler, at de Kongelige Tropper i Egnen af Nismes begaae allehaande Voldsomheder imod Protestanterne. St. Blancard undgik Hr. Moirier med Møie deres Raserie, og hans Gaard blev plyndret. J Nismes maatte mange protestantiske Familier deels tage Flugten, og deels afsværge deres Troe; Værkstæderne stode ledige, da Katholikerne ikke vilde betiene sig af protestantiske Arbeidsfolk, i Nantz blev Præsidenten for det protestantiske Consistorium forviist. Tristaillon, Qvatretaillon og andre Blodmænd, holdt deres Indog i Lyon med store hvide Kokarder med et rødt Kors i Midten deraf, som er Fanatikernes Kiendemærke, her tog man dog slet ikke godt imod dem. De Kongelige Tropper bleve allene indqvarterede hos Protestanterne, og disse maatte bære hele Byrden af Contributionen. Efter Opstanden i Lyon blev den berømte General Grenier, som fordum havde været Ehef for Generalstaben under Prinds Eugen, tilligemed nogle andre Officerer fængslet og skudt samme Dag, uden at tydelige Beviser for deres Deeltagelse i Rebellionen kunde fremlægges. En saadan Fremgangsmaade bragde nu Modparthiets Forbittrelser til det høieste; Uroeligheder udbrød i Rennes og Nantes, i de østlige Departementer forefaldt mange tumultuariske Optrin, selv i Paris hørte man ofte en tydelig Utilfredshed, der endog udbredte sig til Thuillerierne; saaledes fandt man i et af Gallerierne paa dette Slot en Stoel med et Billede paa af den lille Konge i Rom, med den Overskrift: "Nu er jeg her i et Billede, men snart skal jeg være her personlig. – Jsær ærgrede man sig over at den Deputerede Canuel som i 1793 havde tient i Vendee=Krigen, som Adjutant under den Jakobinske General Rossignol og dengang udmærket sig ved de kongeligsindedes Forfølgelse, nu foreslog: at der skulde tillægges Soldaterne af Vende Armeen og af den kongelige Sydarmee større Pensioner end de øvrige Veteraner. Mange forrige Adelige og Emigrantere, som søgde at giøre Lykke under Napoleon, f.Ex. Familien Rochefaulcault, og som nu bliver tilsidesatte, ere ikke heller Venner af den nærværende Regiering. Naar man nu betænker at 5 til 600000 afskedigede Soldater ere fordeelte omkring i Landet, som udbrede og nære Hadet imod Regieringen, saa kan man deraf slutte sig til hvilke Farer der true Roialisterne, og hvorlidet Prevotal=Retterne vilde kunde tiene til deres Beskiermelse, naar ikke de allierede Troppers Nærværelse holdt den offentlige Rolighed vedligge. Pariserbreve fortæller, at man aldrig har seet Kongen og Hertuginden af Angouleme saa fornøiet, som den 3 Mai, paa hvilket Kongens Jndtog i Fior blev celebreret; de foretoge sig en Tour til Vogns igiennem Byen, en Enthusiasmus for dem lod sig see blandt Folket; dog troede Politiet ikke Freden og indbød Jndvaanerne til at illuminere Forsiden af deres Huuse. Da Nationalgardens Officierer bleve paa denne Dag Kongen forestillede, oplæste Digteren Chazet nogle Vers til hans Roes, men samme Mand har ogsaa været Bounapartes Lovtaler. Og just denne 3 Mai var bestemt af de Sammensvorne til at udføre deres Planer mod Regieringen. J de følgende Dage bleve mange arresterede, man siger en 5 til 600 Personer i Paris, og man saae dem at transporteres til Fængslerne i et eget Slags Vogne med Gitter for. J alt skal nu over 20000 Personer sidde i Fængslerne i Frankerige. At Didier er paagrebet, er især af Vigtighed for Regieringen; saameget som hans Karacteer dadles i de franske Aviser, saa høit bliver han derimod priset i de franske Tidender, som udkomme i Nederlandene, nemlig: som en Mand af Character, der er Frichedens lidenskabelige Ven, og hader Despotismen under enhver Skikkelse; han blev arresteret af 3 viemontesiske Carabinere i Landsbyen St. Jean Arves; den 23 Mai blev han overleveret til franske Magistratspersoner, og bragt under stærk Bedækning til Grenoble. Et Rygte har endog sagt, at Coulaincourt, Hertugen af Vizenza, er bleven arresteret. Til de Foranstaltninger, som Regieringen søger at treffe til sin Sikkerhed, hører fornemmelig en streng Opsigt over hvad der trykkes i Landet, og Aarvaagenhed over at udenlandske Tidender ikke skal indbringes, som kunne forurolige Gemytterne; de tydske, nederlandske og engelske Aviser ere forbudte at komme ind i Riget; man har bemærket, at ingen Regiering i Frankrige har været stærk nok til at taale den frie Aand, som udtaler sig i de engelske Aviser. Men fornemmelisøger Regieringen at faae en nye Armee dannet, hvorpaa den kan forlade sig; den føler at den ikke kan holde den offentlige Rolighed vedlige uden Militair, men at den paa den anden Side maae bruge den yderste Forsigtighed ved at oprette en Armee; man vogter sig derfore for at optage de afskedigede Militaire i den nye Armee, da man ikke troer at kunde forlade sig paa dem; derimod sees af Krigsministerens Circulaire, at Regieringen især søger at rekrutere den af Norddepartementet, hvilker, som bekiendt, viiste i Fior mindst Hengivenhed for Bonaparte. Siden Kammerne ere prorogerede er der indtraadt en Taushed om de offentlige Sagers Gang i Frankerige; men det er mærkværdigt at betragte hvorledes det ultraroialistiske Parthie i de Deputeredes Kammer stedse meere udvidede sin Magt; først fik det Fouche afskediget og erklæret en dødelig Krig mod alle Jacobinere og deres Tilhængere, siden gik det løs paa Talleyrand, som er Formanden for alle moderate Personer af RevolutionsParthiet, alle dem som har tjent under Revolutionen eller ere fødte siden 1790; nu kom Forslagene for en Dag om forhøiede Pensioner til de rotalistiske Soldater, om at tillade Borgerne at testamentere til Kirkerne eller til deres Skriftefædre;