Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-01-29
Oversigt over Dagens udenlandske Nyheder. To mærkværdige Personer foretage sig i denne Tid Reiser i bortfiernede Lande; men i ganske forskiellige Hensigter. Den ene er den bekiendte Oppositionsmand Lord Cochrane, som nu er afseilet til Sydamerika, vel et uroligt Hoved og en Mand af en original og besynderlig Characteer; men tillige en tapper Kriger, og ved sin Daad en af de meest udmærkede Officerer i den Engelske Marine; kan han blot forliges med Jndependenterne, saa kan han giøre dem de væsentligste Tienester; thi der boer en Tordenskjolds Aand i ham. – Den anden Reisende er Kronprindsen af Baiern, denne begeistrede Digter, Musernes ophøiede Yndling, og den classiske Oldtids fortrolige Ven; han har nylig bereist Sicilien, og han stunder nu til det gamle Grækenlands Mindemærker. - Ogsaa Frue Krudener vil nu forlade Leipzig, og fortsætte sin Reise til Rusland; der fortælles om hende, at hun i Begyndelsen da hun kom til Leirzig manglede Penge; men at hun inden et Par Dages Forløb havde flere Tu finde Rdlr. at befale over, hvilket viser hendes hemmelige Forbindelser; hun har været fornøiet med sit Ophold i Leipzig, uagtet Politiet havde ogsaa der et vaagent Øie med hende, eller rettere med hendes Tilhængere; da Mængden er saa tilbøielig til Overtroe, og en saa sværmerisk og talentfuld Person har en stor Magt over Menneskene. Hun foregiver, at hun, den 24de December 1817, paa Keiser Alexanders Fødselsdag, har havt en vigtig Aabenbaring, og da hun var forlegen med hvorledes hun skulde faae Efterretning derom bragt til Moskou, saa traadte just en Russisk Coureer ind i hendes Værelse, saa at hun fik sit Ønske opfyldt; at hendes Medbeiler i Æren for at have lagt Planen til den hellige Alliance, Doct. Deyn er udnævnt til Repræsentant for Universitetet i Jena paa Rigsdagen i Veimar, er en Opdigtelse, som ogsaa var at formode; fordi der gives enkelte excentriske Mennesker ved et saadant Universitet, saa kan man dog ikke tiltroe et heelt Samsund af academiske Lærere en saadan Tænkemaade. Ogsaa den Russiske Keiser skal efter Forlydende have misbilliget Optøierne paa Vartburg, ligesom ogsaa den stedse tiltagende Misbrug af Trykkefriheden i Tydskland, og befalet sine Gesandtere i Veimar og Frankfurt at gjøre alvorlige Forestillinger derimod; det gaaer med Trykkefriheden som med Adgangen til de offentlige Haver, Mennneskenes Ubesindighed og Mangel paa Honettitet tvinger de Magthavende til at kalde den givne Frihed tilbage. Hr. v. Kotzebue, som uagtet han har viist sig at være en saa bitter Fiende af Bonaparte og Franskmændene, som vel nogen kan være, har dog faaet hele Demokratpartiet imod sig; da han nyelig har sagt i sit litteraire Ugeblad: at der har været en Tid, da ogsaa han har sværmet for Demokratier, Constitutioner og Trykkefrihed (det har mødt saa mange, og indbildet sig at det offentlige Vel ikke kunde bestaae uden saadanne Ting; men Erfaring, Eftertanke og Historiens Studium har gjort en stor Forandring i hans Meninger; han er nu kommen til den Overbeviisning, at Demokratier kun ere til Fordeel for enkelte Stæder (som i Hamborg, Lybek o. s. v., eller maaskee i visse store Stater, som i Nordamerika, hvor deels Folket er fra ganske smaae selskabelige Forbindelset af bleven vant til en saadan Regieringsform, og hvor Staten er i en ved sin Stilling, saa lykkelig Forfatning, at der hører næsten ingen Konst til at regiere den) at Monarchiet er den naturligste og bedste Regieringsform (af de to simple Grunde, fordi den bedste Bestyrelse er altid den som gaaer ud fra en Plan og fra eet Hoved, og fordi Monarken er den eneste Person i Staten, om hvilken man sikkert kan vide, at han maae være uinteresseret og vil allene Folkets Vel, da han jo slet ikke kan have nogen privat Jnteresse) at Stænderne vel kunne være til Nytte; men at de ikke maae danne en Opposition mod Regenten (men det er Ulykken at de giøre det altid, naar de ikke staae i Regieringens Sold, hvorved de som i visse Stater blive en høist trykkende Byrde for Folket; Stænderne skulle bestille noget og at sige ja, om det endog er til de bedste Planer, falder saa kiedsommeligt. Desuden er en Forsamling af Stænder altid en Tumleplads for Ærgierrigheden og Lysten til at vise sig; og en Samling af Stænder helder stedse enten til Aristrokratie eller til Anarchie, eftersom de blive valgte meest af de høiere eller meest af de lavere Classer. Endelig falde Valgene af de Personer, som skulle udgjøre Stændernes Forsamling, ofte høist uheldigt ud, og Mænd af en umoralsk Characteer, eller som mangle al Erfaring og Jndsigt i Statssager, men som blot kunne gjøre brav Vind, blive valgte til at bedømme Regieringens Forslag og Foretagender) videre siger Kotzebue, føler jeg mig overbeviist om at en ubegrændset Trykkefrihed vel stifter megen Nytte, men skader endnu mere (den nytter i Grunden næsten intet; thi naar alle kunne sige hvad de ville, saa bryder man sig tilsidst ikke mere og hvad nogen siger; Redacteuren har havt Erfaringen derom forDinene, ved sit Ophold i Paris i 1796, hvor dengang en saadan tøileløs Trykkefrihed herskede), alle disse Sætninger, slutter han, ere Erfarings-Sætninger, og naar jeg tænker paa hvad der er passeret i de sidste 25 Aar, saa lader jeg mig ikke disputere dem af (disse Yttringer ville opvække en gevaltig Spektakkel i Tydskland, som nu er paa en temmelig revolutionair Vei; men de indeholde dog meget sandt, og naar Menneskerne betænke sig rigtigt, saa kunne de ikke ønske dem noget bedre endet Monarchie, hvor Regieringen tolererer al sømmelig Skrivefrihed. Finder man Ufuldkommenheder der, saa vil man let komme til den Overbeviisning, at de stikke ikke just i Statsforfatningen; men i Mennestenaturen, og at dens Svagheder ville lige frem under hvilken som helst Statsforfatning. (Redaktenren haaber at dette er et Ord sagt til sin Tid; thi der hersker rigtig nok for nærværende Tid hos vore Naboer en Stemning, som aldrig kan føre til noget Godt, dersom den tager Overhaand; og som er saameget mere upassende, som Tydsklands nærværende Regentere besidde i det Hele ensaa oplyst og human Tænkemaade, at de fortiene den største Agtelse; man seer det af en Circulair Skrivelse, som den Hertugelige Sachsiske Veimarske Statsminister Grev v. Edling, nyelig har udstædet til de udenlandske Ministre, hvori han beretter, at den Østerrigske Minister Greve af Zichy og den Preussiske Statscantsler Fyrsten af Hardenberg, have været i Veimar, og indbudt Hertugen til at medvirke paa Forbundsdagen til at en billig og liberal Trykkefrihed bliver fastsat for hele Tydskland. Om denne Gienstand er det vanskeligt at tage nogen fast Bestemmelse. Det Land er i denne Henseende lykkeligst, hvor Lovene ikke tillade for meget; men hvor meget taales og oversees.