Extraordinaire Relationer, 1748-02-01
Frankerige. Da der for kort Tid siden ved Hoffet i Versailles blev raadslaaet om, hvad Kronen skulde fatte for Mesures imod den alvorlige og strenge Opførsel og Erklæring, som GeneralStaterne hidtil havde ladet see, fattedes der ikke for Raadgivere, hvis Raad var, at Kronens Anseelse udkrævede, at man II Aar 1746. man ej skulde svare Hollænderne skriftlig, men alleneste med Kaarden i Haanden og en formerlig Krigs-Erklæring. Cardinal Tencin, Marskalken af Noailles, Greven af Maurepas og Greven af St. Florentin, vare de fornemmeste Forfegte re af denne Mening. Det var Kongens Ære u-anstændigt at indlade sig i Penne-Feide, som ikkuns Advocater og Procuratores gemeenligen betiene sig af, for at forhale Processer og forøge deres Sportler. Men da man i disse Omstændigheder ikke skulde skriftlig udføre sine Rettigheder, men man maatte møde Vederparten med væbnede Hænder; Saa havde man og ufortøvet at udfinde de Midler, hvorved slig en Beslutning kunde settes i Verk. De dertil behøvende Nødvendigheder vare jo paa rede Hænder, saa at man ei behøvede at søge at vinde Tid til at bringe Magt til veye, og til den Ende ved Børne-Leeg at føre Sagen i Langdrag, førend man paa Hollændernes Trusler jo før jo heller lod dem faae denne Stats Kræfter at føle. Men see. Den forslagne Marqvis de Puissieur og den bekiendte Geistlige Politicus Abbed de la Ville foresloge de mildere Midler med saa god Virkning, at de betoge alle de ovenmeldte Forestillinger al Kraft, og Hoffet til alles Forundring bifaldt deres Meninger. J hvorom alting er, lader det i det mindste efter den udvortes Anseelse, som Hoffet ikke gandske vil legge sig ud med GeneralStaterne, og man anseer det endog i Paris selv for noget sær mærkværdigt, at da der fandtes nogle alt for haarde og anstødelige Udtrykninger i den Kongel. Skrivelse, som under 31te Decembr. sidst afvigt til Hertugen af Penthievre blev udstædt imod Republiken, bleve samme efter bemeldte Abbed de la Villes Raad, ligeledes forandrede og udslettede. Men i hvor lemfældig man end i henseende til bemeldte Republik har beteet sig, saa forsikres dog ved flere end een Beretning, at man ikke desmindre gaaer frugtsommelig med et vigtigt Krigs Fore Februarii Maaned, Foretagende imod samme, hvilket nogle ville mene at skulle være Erobringen af Seeland, hvilken den i stor Anseelse staaende Marskalk af Belleisle, i Marskalkenes af Sachsen, og Noailles Overværelse endnu nyligen sterk skal have recommanderet. En af de fornemmeste Stats Merkværdigheder, som man nu til Versailles henvender Øjne paa, er de Russiske Troppers Opbrud til de Høje Allieredes Tieneste, og man vil vide, at, saasnart Hoffet om samme faaer vis Efterretning, skal der tilsendes denne Krones Ministere, som befinde sig i det Tydske Rige, nye Jnstructioner, for at giøre visse Forestillinger, angaaende denne Mars, ved de Hoffer, hvor de residere. Med ligesaa stoer Opmerksomhed begynder man og at længes efter Udfaldet af en vis vigtig Sag, som i Hager paa Tapetet, og man spaaer og om samme forud, at dersom den ej falder ud efter Hoffets Sind, Kongen inden 24 Timer kan faa 24000 Mand, uden nogen fremmed Magts Assistence, til at complettere sine Armeer med.