Aalborg Stiftstidende, 1844-08-15
Udlandet. Mellem Abdel Kader og Keiseren af Marokko skal det være kommet til Brud. J Paris circulerede nemlig den 6te og 7de ds. forskjellige Rygter angaaende de marokkanske Anliggender, som synes at finde Tiltro. Man siger saaledes, at Abdel Kader, i Uvished om Keiserens endelige Beslutning og Udfaldet af den "hellige Krig, har opfanget og dræbt 2 af Keiseren til forskjellige Dele af Riget afsendte Courerer. Paa Efterretningen herom skal Abderrhaman have erklæret Emiren Krig og udstedt en Proclamation til sine Undersaatter, hvori han forbyder dem, at samle sig under Emirens Fane, og antyder tillige den Beslutning, med væbnet Haand at ville drive Abdel Kader ud af Marokko. Den Sidste skal ogsaa paa sin Side have udstedt en Modproclamation, hvori han opfordrer alle Muselmænd til Komp for at frelse deres Tro, og erklærer, at Sultanen, som Forræder imod Jslamismen, har forbrudt sin Throne. Keisersønnen, der, som bekjendt, var i Anmarsch med en betydelig Troppestyrke, skal være rykket imod Abdel Kader. Skulde disse Rygter bekræfte sig, vilde Bombardementet af de marokkanske Havne vel, idetmindste en Tid, blive opsat, Fra Oran haves Beretninger, der række til den 30te Juli. Jfølge disse have de Forholdsregler, som Marokkanerne træffe paa Grændsen, en meget fredelig Charakteer. Samtlige franske Tropper der ere stillede under General Lamoricieres Anførsel. – Jfølge samtidige Efterretninger laae den franske Flaade endnu for Tanger; den spanske krydsede i Bugten og i Egnen og Algesiras og i San Reque sammendroges betydelige spanske Stridskræfter. - Journ, des Deb. opregner de Stridskræfter, som endnu skulle staae til AbdelKaders Disposition. Han har 300 Mand regelmæssigt Cavalleri og 400 Mand Fodfolk, desuden et talrigt Følge af Officerer, Secretairer, Præster, afskedigede Kalder og Kalifael, fra Algerien med deres Familier, og flere Stammer, som han har faaet til at udvandre fra Algerien. Disse Sidste skulle beløbe sig til 3000 Jndivider, hvoraf 500 ere forsynede med Heste. De danne en vandrende Stat, som paa Kameler fører om med sig, hvad den behøver, og paa den første den bedste beqvemme Plads opslaaer sine Bopæle og faaer og høster Fællesskab. For nærværende Tid skulle de fleste Stammer paa den marokkanske Grændse have sluttet sig til ham som Hjælpetropper. – Den 1ste August blev i Jndustri-Palladsets rummelige Hal i Paris givet en stor, af Berling arrangeret Musikfest, udført af 1022 Jnstrumentalister og Chorsangere; men af alle derved udførte Nummere modtoges intet med en saa stormende Begeistring, som Chorsangen i Halevis Car VI., hvori de Ord forekomme: Guerre aux Anglais! jamais en France, jamais l'Anglais ne regneral Krig, er for Øieblikket det almindelige Løsen i Frankrig. Krig med Englænderne!" lyder det fra alle Sider; selv i Pairskammeret stikker man, efter de seneste Beretninger fra Otaheiti og England, Hovederne sammen og hvisker hinanden med betænkelig Mine Krigsrygter i Ørerne; paa Børsen, circulerede foruroligende Rygter og Privatbreve, i den store Opera forlanger man nu baade først og sidst Nationalsangen: Jamais en France PAnglais ne regneral og applauderer den med uhyre Jubel; Lirekassemændene skynde sig med at faae denne Melodi anbragt i alle deres Jnstrumenter, og Landhærens og Marinens unge Officerer gjentage jublende Krig, Krig!"