Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1837-11-26
De har i Stifts-Tidenden . 134 paastaaet Ting, som aldeles ikke ere overeensstemmende med Sandhed. Jeg vil just ikke derfor sige, at De har holdt deres Publicum for Nar, eller at De selv er en Saadan, men jeg vil kun sige Dem Hr. A., at De visseligen har gjort Regning uden Vært. Jngenlunde har jeg gjort mig skyldig i den drøie Modsigelse som De der anfører. Erklæret har jeg, at Apothekeren under en vis Forudsætning ikke svarede til Guy Patins Definition, og at Tanken ved Rygtet om det bevidste Misgreb, fortes tilbage paa Historien om den skrækkelige Apotheker-Forseelse i Paris, hvor en Skrædderdreng virkelig gik op, og der maaskee førend Peter Pardon gik op i Kjøbenhavn. Den øvrige er, som jeg tydeligen har tilkjendegivet, fortalt efter en Meddelelse. De har - naragtigt nok at sligt kunde hændes just for Dem – begaaet den store Bommert at forvexle Lak fernis=Historien med den om den skrækkelige Apotheker=Forseelse, som tildrog sig i Paris. Det er Anmelderen af denne som antager, at en lignende Forseelse muligt kunde finde Sted hos os. De giver ham vel Ret heri Hr. A., og tilstaaer, at Deres Erfarings=Sætning er ilde anbragt. De har sandeligen skrevet, uden at have læst og uden at have tænkt rigtigt. Behag Hr. A., at tage Stifts-Tidenden . 131 i Haanden, at lukke Deres Øine op, og De vil sande mine Ord. Derimod er jeg ganske af Deres Mening, at der sjeldent skee Feiltagelser i et Apothek, naar de indrømmer, at der dog kunne gives Undtagelser. Den Parallele, De har anstillet mellem pharmaceutisk og dansk juridisk Exammen, er meget vittig, men der kunde dog indvendes Noget derimod. Deres "hominis errandum est, kan vel ikke komme Deres Client tilgode, dersom han tidligere har begaaet flere Bommerter, Man kunde for ovrigt, ifølge deres pathetiske Jndledning, have ventet, at Dehavde holdt Dem mere til Tingen, og mindre lagt an paa Usandheder og Bitterheder. Af Foranførte, sammenholdt med det som er meddeelt Stifts-Tidenden . 131, vil De indsee Hr. A., at jeg hverken har holdt Dem, eller Publicum for Nar. Dette sidste vocabulum, der synes at være i Besiddelse af deres hele Yndest, kunde man maaskee give Dem Leilighed til passende at anvende. Hvad vilde De f. Ex. kalde den Mand, som skriver hen i Vind og Veir, Hvad vilde De kalde den Mand, der tvertimod alle Raad og Advarsler, af Stridighed, muligen ogsaa for at affectere en Slags Selvstændighed, gjør sig al mulig Umage for, ved sit Exempel, at vise Publicum det Skadelige ved Monopoler, og det uagtet hans Monopol for ikke længe siden svævede i stor Fare, Jeg kunde giøre Dem flere lignende Spørgsmaale, som De maaskee vilde besvare, alle under Eet, med Deres meget yndede vocabulum, Slutteligen være det Dem sagt Hr. A., at De nok handlede klogest i, for Fremtiden at anvende Deres Kundskaber paa Steder, som vare mere passende for Dem, thi De har sikkert ikke gavnet Deres Ven, ved at blande Dem i en Dem uvedkommende Sag, hvorom de ganske vist er feil underrettet; men det har da nok heller aldrig, af Deres Skriverie at slutte, været Deres Hensigt at ville gavne Manden, De burde have ladet Lakfernis=Historien, der nu begynder at blive temmelig trivial, hvile i No. De burde have tilladt Skrædderdrengen at gaae op i Paris, og De skulde tildeele Deres Qrasi Ven Apothekeren, den passende Rolle: at feie for sin Dør." Da denne Sag nu formenes tilstrækkeligen drøftet, optages om samme ikke flere Jnserater.