Norske Intelligenssedler, 1768-07-27
Efter nogle Dages Seilads, som skeede med den største Fornøielse, hændte det sig, at Talio iblandt andre Samtaler, begyndte at fortælle Skibs-Capitainen, hvorledes han var kommen paa denne O. Jmedens han talede, nævnede han ofte den forræderske Capitain Vardos Navn, saavelsom sit eget og sin Søns, pludseligen indbrød Skibs-Capitainen, og sagde ham følgende: det er en stoer Glæde for mig, at jeg har havt den Lykke at finde eder, og det skal være endnu en større Fornøielse for eder, naar jeg haver sagt eder alt hvad jeg veed om eder og om eders Ulykker; men trøster eder nu, da jeg haaber med Guds Hielp, at J ingen Ulykker meere skal have at frygte for. Vider da min kiære Tallio og Albano, at alle eders Skatter, saavelsom alle eders Vahre, ere faldne i gode Hænder, den forræderske Vardos har faaet den Straf han havde fortient: han kom til Madrit, Hoved-Staden i Spanien, og tænkte der at giøre sin Lykke, ved at sælge eders vare Stoffe og eders andre Effecter, men han bedrog sig deri overmaade: thi jeg skal sige eder, at saasnart han var ankommen til Madrit, da blev han sadt i Fængsel efter Ordre af eders Consul af Constantinopel, den som var der den Tid. J vil uden Tvivl spørge mig, sagde Capitainen til Talio, hvorledes man havde faaet at vide det Forræderi han havde gjort: jeg vil sige eder det strax. J bør da vide min kiære Herre, at saa snart den Forræder havde ladet eder fastbinde paa den ødelagde Øe, og at han troede, at aldrig noget Menneske kunde faae at vide hvor J var bleven af, saa tænkte han at være forvisset om at giøre sig lykkelig, men Gud straffede ham for hans Urætfærdigheds og ubarmhiertige Grumheds skyld. Han havde ilde handlet med en Matros, som var i hans Complot, førend han ankom i Søe-Havn af Spanien, og denne Karl havde strax gaaet, ved hans Ankomst, til den tyrkiske Consul, for at bekiendtgiøre ham det store Forræderie af hans umenneskelige Capitain Bardos; Consulen lod ham da føre i Fængsel og de 39 Matroser, som vare i Complot med ham, og 3 Maaneder derefter blev han druknet i Søen med alle sine Matroser, undtagen den ene, som havde givet det an for Consulen; de fik hver en stoer Jern Kugle fastbunden ved Fødderne og saaledes ere de blevne kastede midt i Havet. Efter denne Execution ere alle eders Skatter bleven nedlagt til Forvaring hos Hr. N. N. eders Agent; det er meere end et Aar siden, at tre Skibe ere komne tilbage, hvilke vare udsændte for at finde eder igien, men forgiæves, alle Mennesker, som veed eders Historie, har havt stoer Medlidenhed med eder og eders elskelige Søn. Jeg gratulerer eder da nu begge to, fagde Capitainen, og ger høist glad, at jeg har den Ære at sige eder disse gode Tidender; jeg tænker ogsaa at have den Fornøielse, at see eder snart meere fornøjedde, end de have været for nogen Tid. Efter denne Tale, som var meget behagelig at høre, særdeles for Talio og Albano, der glædede sig meget ved at have godt Haab om at finde igien alt det, som de havde mistet; de takkede deres gode Capitain ydmygst, og Talio lovede ham, at han vilde giøre hans Lykke, hvis han kunde finde Leilighed dertil; Capitainen takkede ham for hans gode Hierte og alle Skibs-Folkene vare meget fornøiede over, at have reddet disse tre elskværdige Personer. Deres Sejlads var lykkelig, de vare ikkun 7 Maaneder paa Søen; men førend de ankom til Madrit, havde Capitainen og Lieutenanten, med Samtykke af TalioAlbano og den smukke Kelle, besluttet, at holde en Slags Forlovelse paa Skibet, der var ingen Vanskelighed i at giøre det, eftersom de havde deres Skibs-Præst med dem, altsaa bestemmede man en Dag, og Albano med den elskværdige Kelle bleve forlovede i alle deres Nærværelse, som vare paa Skibet; det var St. Hans Dag, da denne Høitidelighed blev holdet med den største Fornøielse, som man aldrig havde seet paa et Skib.