Københavns Adresseavis, 1769-06-06
Hr. Johnsion har lagt for Dagen for den Vellovlige Magistrat, som jeg af de trykte Handlinger har fundet, fuldkommen, og efter alle de Beviisningsgrunde, som ere sædvanlige og muelige, at Baron Cahman selv har skrevet og underskrevet den omtvistede Forskrivning. Det Signet som Baron Cahman altid bær hos sig og forvarer i en grøn Silkepung, er jo aftrykt derunder, og passet Spor i Spor. Jeg veed og med Vished, at ey allene hæderlige Mænd har skriftlig bevidnet Rigtigheden af Forskrivningen, men at endog alle andre, som har faaet den samme at see, samt kiender Skriften, og har sammenlignet det ene med det andet, som Baron Cahmann har skrevet, finder derudi den fuldkomneste Lighed, og sig overtydede om, at ingen anden, end Baron Cahman selv, har skrevet og underskrevet Forskrivningen, hvilket og Baron Cahmans ey allene egen Handels Compagnon Hr. Lou men endog Betient Schmitt i de Herrer Tørngrens, Dittmers, Carl Lam bergs og Tarras Nærværelse har forsikkret og forklaret, at de saadant ville bekræfte med Eed for Dommeren, om og naar det forlanges. Jeg har og faaet den Underretning, at dette Skyldbrev er skrevet paa et vist Slags Papiir, som Baron Cahman eyer og bruger, men ey findes eller i det mindste ey er almindeligt hos andre. Maddor har, i den Tid han opholdt sig udi Gotheborg, ey holdet Gieldsbrevet hemmeligt, i hvorvel Baron von Cahman havde forlangt det af ham, men fremviist det og fortalt det til mange, at han var indehavere deraf, hvilket Maddor ey havde vovet, om han havde tænkt at bedrage, men heller søgt at udprange det hemmelig. Baade mundtlig for de Kongelig Svenske og Engelske Ministre i Kiøbenhavn, og i Brev til Baron Cahman og Johnsion har Maddor med et muntert og gladt Sind, som ey har frygtet for noget, utvunget tilkiendegivet, at han var den, som imod nøyagtig Valuta havde overladt Forskrivningen til Johnsion. Havde Maddox vidst noget Bedragerie med sig selv, saa havde han ufeylbarlig ey allene nægtet alting, allerhelst da Johnsion, som havde haft mange Affairer med Cahmann, og derfor vel kiendte Cahmans Haand og Skrift, havde været saa vis paa Forskrivningens Rigtighed, at han ey havde holdt det fornødent paa samme, saasom stillet til Indehaveren, at tage Maddox Endossement, men Maddox havde endog søgt at sette sin Person i Sikkerhed, i Stedet for han nu, efter Baron Cahmans Løfter i Brev af den 25 Febr. og 6 Martii sidstleden venter hans Ankomst til Kiøbenhavn. Alle disse tydelige Omstændigheder, klare og lovlige Grunde og Beviis ere saaledes imod Baron Cahmann, og Sagens saa beskafne Sammenhæng, samt Maddox uforbeholdne og aabenhiertede Forhold vidner, at uskyldig Godtroenhed, Ære og Sandhed har paa hans Side været forbundmedermed, uden at der gives mindste Tegn til, at kunde fatte nogen Mistanke derom. Hvad har nu Baron Cahman at indvende derimod, Jo sin blotte Fornægtelse af Haand og Forskrivning, hvilket han ey har kundet gotgiøre og bestyrke med noget sandsynligt Beviis eller Tegn. Kan dette gielde, saa tilstaaer jeg, at han har fundet en let Udvey, til at redde sin Hæder og betale sin Gield; men saa længe Ære og Troe endnu beskytttes udi vort borgerlige Samqvem, saa vil Udgangen vise, at han bedrager sig i dette sit falske Haab, og at du, som udgiver dig for Svensk Mand, kan alligevel, efter baade den Svenske Lov og den gamle Svenske Ærlighed, med din forklædte af dig selv saa kaldede Redelighed, ey fortiene dette Navn. Jeg burde vel ey holde det Umagen værd, at svare dig paa din i det meste fra Sandhed afvigede Underretning; men paa det at du maae vide, at jeg ey er saa lettroende og enfoldig, at lade trykke Usandheder og falske Bedømmelser 1 mig; saa kan jeg ey undlade, at optage og besvare nogle af dine Udladelser til Baron Cahmans Forsvar, som jeg har befundet at være meest grove. Du siger, at Johnston skal have begiert og været bleven eenig med Baron Cahman, at holde Sagen tys imellem dem; men at Johnsion imod denne Aftale har fremviist Reversen paa Børsen, at Baron Cahman har deponeret 20000 Daler S. Mynts Værdie hos Hr. Tørngreen til Sikkerhed; men Johnston paa Børsen berettet, at dette og Anstalt til Maddor Arrestering i Kiøbenhavn var ufornødent hvilket skal have givet Baron Cahman Andledning til, nogle Dage derefter at borttage den deponerede Sikkerhed; at Johnsion ey skal have været nøyet med et yderligere Tilbud at lade den deponerede Summa blive en sikker Borgen forSeddelens Betaling ved Forfalds Tiden: at Johnsion skal ved sin Sagsøgning have viist megen Driftighed, da han havde begiert Arrest paa Baron Cahmann, hvilket du anseer, som Vold og Malice at styrte en ærlig Mands Hæder og gode Rygte, der, saasom et Gøglerie har havt Jndtryk paa Baron Cahmans Sind: at den af nogle Hand ende udgivne Attest, om Forskrivningens Rigtighed, er forhastet og ubetydelig, som skal sees af deres yderligere Forklaring: at saasom Maddox har solgt Baron Cahmanns Forskrivning til Johnston for en Vexel stor 735 Pund Sterling, saa skal Muddox derved have skienkt Johnsion 4000 Daler S. Mynt, hvilket du anseer for en Urimelighed; allerhelst Maddox er en Linie=Dandser og Taskenspiller, som for nogle Plader viser sine Kunster; ligesom det og skulde være høyst ugudelig af Johnsion paa saa kort en Tid at aagre bemeldte Summa: at Maddox i et Brev har sagt at han havde betalt Reversen i Baron Cahmans Stue imod Valuta i smaae Sedler og 14 Dage derefter i et andet Brev udladt sig, at han havde betalt 700 Pd. Sterl. i Stockholm, og Resten af Summen i Gotheborg: at Maddox af Frygt afslaaer Baron Cahmans Anmodning at komme til Gotheborg, at Maddox efter alt Tegn skal have tilbage, betalt til Johnsion, eller stillet Sikkerhed for den bekomne Vexel, og at det bør opvekke alles Forundring, at Maddox saa tranquilt og roligt overgiver sin Fordring paa saa anseelig en Penge=Sum, samt endelig, at Sagen, som stridig, er af Executoren henviist til Dommeren. Enten har du slumret med al din Eftertanke, om du har selv kundet troe og bifalde alle disse dine Opgivelser til Baron Cahmans Sags Forgyldning, eller du maae bekiende, at du lige med Baron Cahmann, i fuldt Forset vedtager alle muelige Midler, i hvor urigtige de end monne være til at sette nogen smuk Farve paa hans Fornægtelse af Haand og Forskrivning. Men hør nu, hvorledes alle disse dine Forsøg henfalde til intet, naar jeg afklæder dem deres laante Skin af Troværdighed.