Viborger Samler, 1848-09-01
Naar Jndsenderen dernæst paaanker, at jeg den følgende Dag indledede "Mødet med den mærkværdige Erklæring, at jeg agtede at tage mit Forslag tilbage, da skal jeg - næst at udhæve, at dette Skridt var, som det hedder i Erklæringen, begrundet derpaa: "for under de nuværende vanskelige Tidsforhold, som maae antages at have medvirket til de kongelige Tilkjendegivelser, ikke at fremkalde en mulig Conflict imellem Regieringen og Stænderforsamlingen" – gjøre opmærksom paa, hvad der vist vil være indlysende for Enhver, der har noget Begreb om saadanne Forhold, at min Bestemmelse om at tage Forslaget tilbage ved en motiveret Erklæring var ikke blot en Udtalelse af min egen Anskuelse, men Resultatet af en Overveielse, først imellem Nogle af Forsamlingens Medlemmer, og dernæst imellem alle Deputerede, mueligt med Undtagelse af et Par Enkelte, der tilfældigviis, dog uden at dissentere, ikke vare tilstede. Bebreidelsen imod mig for den næste Dag at have taget Forslaget tilbage rammer derfor ikke blot mig, men den daværende Jydske Forsamling. Hvo der forøvrigt nu maatte have videre Jnteresse for denne Sag og mit Forhold i saa Henseende, maa jeg henvise til mit senere Foredrag ved mit Forslag om Jndgivelse af en Adresse, navnlig Stændertidenden P. 1008. Det andet Beviis hos Jndsenderen for at jeg skal have viist Mangel paa Fasthed, Halvhed og Jnconseqvents begrundes deri, at jeg vel ofte har udtalt mig for Presse-Frihed, men at jeg desuagtet har i Stænderne anbefalet Cautioner for Blades Udgivelse, altsaa for Pressens Belemrelse med et for dens Frihed høist skadeligt og farligt Baand. Dette sigter til, at jeg som Referent for Comiteen i Sagen om Udkast til en Anordning om Trykkefriheden forsvarede Comitee-Betænkningens Forslag, der gik ud paa ikke at fraraade Cautioner for Udgivelsen af offentlige Blade, hvilke, under de daværende Regjeringsforhold, maatte ansees som en nødvendig Betingelse for hos Regjeringen at opnaae det vigtige Gode for den frie Presse, at det foreløbige Gjennemsyn bortfaldt. Til Oplysning om denne Sag skal jeg citere følgende Passus af Comiter-Betænkningen: "Comiteen har vel ikke kunnet oversee det Betænkelige i, "at lægge en saadan pecuniair Byrde paa de periodiske Blade, der let kan komme til at staae i et stærkt Misforhold til den pecuniaire Fordeel, som Journalliteraturen under vore "Forhold kan ventes at afgive, og som mueligen kunde afholde netop de bedste intellectuelle Kræfter fra at gavne "Samfundet ved saadan Virken; men den maa dog antage, "at der er overveiende Grund til, ikke at modsætte sig denne "nye Forholdsregel, forudsat at det foreløbige Gjennemsyn aldeles bortfalder." Det vil heraf sees, at Comiteen ingenlunde eensidigt har betragtet dette Spørgsmaal. Den af Jndsenderen udtalte Anskuelse imod Cautioner blev dengang i Forsamlingen forsvaret af Kjøbmand B. Roe, der fremsatte det Amendement, at ingen Cautioner stilles, men dette blev forkastet med 48 Stemmer mod 2. Hvorvidt det derfor nu er Ret af Jndsenderen, at sigte mig for Halvhed, og paa en Maade at gjøre mig suspect med Hensyn til Spørgsmaalet om Trykkefrihed, grundet paa, at jeg dengang forsvarede Cautioner, maa jeg henstille til mine Medborgeres Omdømme. Jeg haaber forøvrigt, at mit Forhold i det Hele under Behandlingen af Trykkefriheds-Sagen i Stænderforsamlingen, hvorved jeg navnlig og tør paaberaabe mig mit derunder fremsatte Forslag om Edsvorne-Retter i disse Sager, af enhver Uvartisk vil anerkjendes som Beviis paa, at jeg i Gierningen har viist mig som Ven af Trykkefriheden. Men naar man skal ordne Trykkefrihedens rette Brug ved Love, da kan der let imellem lige varme Venner af Trykkefriheden opstaae forskjellige Meninger om Hensigtsmæssigheden, af visse Foranstaltninger. Som Exempel herpaa skal jeg anføre, at Nationalforsamlingen i den franske Republik for nylig har antaget en midlertidig Lov om Cautioner for Blade, hvoraf man seer, at Majoriteten i denne Forsamling ikke deler Jndsenderens Anskuelser om det for Trykkefriheden Fordærvelige i Cautioner.