JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-17
Paris, d. 6 Decbr. Moniteuren indeholdt for nogen Tid siden en mærkværdig statistisk Oversigt over Konstflids- og Manufacturvæsenets Tilstand i det franske Rige, saaledes som den befandtes at være d. 1ste Jan. 1811, inddeelt i Lister Efter de 3 Naturriger, samt Betegnelse 1) af Talet af de Arbeidere, der ere sysselsatte i de forskjellige Bjerg og Hytteværker, Fabriker og Manufacturer; 2) Værdien af de Gjenstande, som de frembringe, og 3) Stæderne og Departementerne, hvor de ligge. Den første Liste angaaer Bergværkerne og Mineralsubstancerne, og frembyder 6918 Gruber, der sysselsætte 377, 176 Arbeidere, hvis Udbytte beløber sig til 419,369,640 Fr. aarligen. Den anden Liste indbefatter de Substancer af Planteriget, der benyttes i 48 100 Anstalter, hvilke sysselsætte 583863 Arbeidere og indbringe aarligen 503,946,292 Fr. Den tredie Liste indbefatter Substancerne af Dyreriget, der denyttes i 26,700 Anstalter og sysselsætte 786,069 Arbeidere og indbringe aarlige 428620,681 Fr. Alle de Anstalter tilsammentagne, hvori Substancerne af de 3 Naturriger benyttes, beløbe sig til 81,718, Arbeidernes Tal til 1,747,108, og Totalsummen af Udbyttet udgjør 160, 32,513 Fr. (Alt. Merk.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-17
Moniteuren beretter, at en engelsk Fregat, som d. 7 Nov. hele Dagen havde opholdt sig uden for Porto Ercoles Havn, i det den stilede lange med Den Gianutti og lagde sig Kl. 4 om Aftenen ved Fortet la Rocca, søgte, uden at give sig til kjende, at nærme sig Havnen, hvor adskillige Fartøier vare tyede hen til. Men da man løsnede et Canonskud paa den, heisede den sit Flag. Landbatterierne vilde forjage den, men den udholdt Jlden; Fægtningen imellem den og Fortet blev almindelig, og alle Vaabendygtige ilede fra Porto Ercole til Batterierne. Hr. Terra Labour, en Olding paa 70 Aar, forhen Neapolitansk Oberstlieutenant, tilbød uopfordret sin Tjeneste i Porto Ercole og begav sig til et Batterie, hvis Styrelse blev ham betroet. Efter en Times Forløb maatte Fregatten overgive sig, efterat den havde sendt hundrede Kugler i Land, men hvorved dog ingen var bleven beskadiget. H. M. Kongen har udnævnt Hr. Terra Lebour til Medlem af Æreslegionen og lod ham ved sin Krigs-Minister bevidne sin Tilfredshed. (S. Bl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-17
Blandede Efterretninger. (Slutningen af Artiklen fra Tunis d. 23de Sptbr. angaaende den der sidst forefaldne Opstand; s. forr. No.) Mod Aften kastede man nogle faa Bomber ind i Fæstningen, hvor der allerede var opkommen U nighed mellem Oprørene, der endelig uden Munition, uden Levnetsmidler, og selv uden Vand maatte overgive sig paa Naade og Unaade Søndag Morgen, den 1ste Dennes, efterat man havde paa Bey ens udtrykkelige Befaling ladet omtrent 1000 Mand undflye, som haabede, at kunne flygte til Algier Men uagtet deres forceerte Marsch, bleve de af det arabiske Kavallerie snart indhentede, omringe de, og alle, i Følge Beyens Ordre, nedsablede. Nogle af Oprørenes Hovedmænd ere blevne strangulere de, endeel andre, og iblandt dem mange Algierer, forviste, men man formoder ei uden Grund, at en hemmelig Død paa øde Steder venter dem. Andre Tropper have besat Fæstningen, og alle Tyrkerne ere desarmerede, og man formoder at Beyen meget vil indskrænke deres Antal. – Saaledes endtes denne i sin Begyndelse saa farlige Opstand, hvortil Planen var bleven saalænge forud beredt, uagtet den blev saa slet udført. Man veed med temmelig Vished, at Beyen har været underrettet om alt, og fulgt Oprørene Skridt for Skridt, som han ville lade giøre det sidste, for ganske at kunne svække disse Troppers Magt, hvis Plan ei var mindre end at berøve ham Livet, og indføre den samme tyrkiske Despot-Soldater Regjering, som i Algier At i øvrigt denne med Tunis saa fiendtlig sindede Regjering har været underrettet om, og selv lidet og med Penge understøttet denne Opstand, synes mere end sandsynligt, og forener sig meget godt med det skjændige Forræderie, hvori tyrkiske Skibs Capitainer gjorde sig skyldige i det sidste Søeslag mellem den tunesiske og algierske Flaade. - Den algierske Eskadre, som efter dette Sørslag gik tilbage til Algier, viiste sig igjen i Begyndelsen af f.M., og endskjøndt Blokaden af Rigets Havne hverken er bestandig eller streng, hindrer den dog meget Handelen, som nu kun især finder Sted med Maltha. Engellænderne have hidtil intet gjort forat hæve denne Blokade, som dog hindrer meget deres Handel, men de have endog formelig i Ord og Gierninger erkiendt den. Man formoder, at Engelland nu vil søge at mægle Fred mellem begge disse Magter. - Malthas Proviantering foraarsager at Levnetsmidlernes Priis her forholdsviis er temmelig høi; hvorimod Colonial- og Manufactur Varene i Sammenligning med Fastlandets Priser ere temmelig godt Kjøb, skjøndt det egentlige Oplagsted heraf stedse er Maltha. Med europæiske Havne, Maltha undtagen, er her kun ringe Samqvem Handels-Tid.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-17
Capit. Ladorini gjorde nylig en heldig Prøve med sin hydrostatiske Kaabe. J en Mængde Menneskers Paasyn gik han med tørre Fødder fra Livornos Havn over Havet til Fyrtaarnet og derfra igjen tilbage. Derpaa tog hans Ledsager Svømmekaaben paa, for, ligesom han havde gjort paa Po og Arno, at gjentage samme Prøve. Men neppe havde han vovet sig 100 Skridt ud i Søen førend han sant og – forsvandt. (Hamb. Corr.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-17
Placat, hvorved I. 259 i Toldforordningen. af 1ste Febr. 1797 indtil videre ophæves. - Under Dags Dato har det behaget Hs. Maj. Kongen allernaadigst at beslutte: at den i Forordningen af 1ste Februar 1797 §. 269 meddeelte Tilladelse til at indlade i indenrigsk Skib, som gaaer fra et indenrigs Toldsted til et andet, indenrigske Varer, indtil 1/10 Deel af Skibets Drægtighed uden at anføres i Toldsedlen, skal indtil videre være ophævet. - Hvilken Hs. Majestæts allernaadigste Resolution herved bekjendtgjøres til Enhvers Underretning og allerunderdanigste Efterlevelse. - Vestindisk Guineiske Rente- og General-Toldkammer, den 10de December 1811. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-17
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse forsendes det med Posterne i Danmark, Norge og Hertugdømmerne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer mod Betaling af 2 Rdlr. Qvartalet. Her i Staden tilbringes Bladet Subskribenterne og betales qvartaiter med 2 Rdlr. Subskriptionen modtages hos Bogtrykker Höeckes Enke, i store Helliggeiststrædet No. 144.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-17
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. FranskakkasseaOttende Aargang. No. 102. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Løverdagen den 21 December 1811. Skrivelse til en Ven paa Landet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
J Deres Giensvar paa min sidste Skrivelse har De gjort mig opmærksom paa, at man i et Selskab nylig har gjort følgende Jndvendinger mod min Skrivelse i No. 99. I. At Billedet om en Regnbue er tagen af den gamle nordiske Gude lere og altsaa brugeligt til at udtrykke hvad det i den paaankede Recension skulde udtrykke, og 2. at Udtrykket Expectoration kom af det Latinske er og pectus, og kunde ligesaavel bemærke Brystets eller Hjertets Udgydelse, eller Befrielse for noget, som Spyts eller Slims Opharkning, hvilken sidste bemærkelse man har villet paastaae det kun har i det Franske. Uden i ringeste Henseende at rippe op i noget, som hverken kan interessere Publicum eller Dem, være det mig imidlertid tilladt, at benytte mig af den Leilighed, som disse Jndvendingers Besvarelse giver mig, til at fremsætte mine Tanker om Metaphorers og fremmede Ords Brug i Almindelighed. Jeg har forudseet disse Jndvendinger, men ikke kunnet undgaae dem, uden at blive alt for vidtløftig i min Skrivelse. Det er altid godt, ikke ganske at udrømme sit Æmne, men at give andre Leilighed til at tænke videre derover. Tænker man sig vore Forfædres harnlig enfoldige Begreber om Regnbuen og Himmerummet. saa er det vist og sandt, at ingen vilde finde det upassende, naar man hører dem tale om en Regnbue af hvilken Guder kunne komme op i Himmelen. J et nordisk Digt kan Digteren frit betjeene sig af dette Billede, thi det er Læserens Pligt at tænke sig ind i den Verden og den Tidsalder, Digteren skildrer. Men ganske anderledes er det med den prosaiske, især den critiske Skribent, som skriver for sin egen Tidsalders Mennesker. Han kan ikke fordre, at man i den simple Prosa skal forbinde f. Ex. med en Regnbue de samme Begreber, som i Menneskehedens Barndom, og allermindst naar han sammenblander et billede af den nordiske med et Billede af den græske Gudelære, f. Ex. Parnasset.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
Enhver Metaphor bør fuldkommen svare tilden Gjenstand, den skal beskrive. Ligner den ikke Gjenstanden i alle Henseender, eller nødes man til at tillægge Metaphoren visse naturlige Egenskaber, som den virkelig mangler, blot for at fremtvinge en Lighed, saa bliver billedet falsk. Tænker jeg mig Digterens gradvise Fremskridt til Parnassets Top, paa en ved Trin afdeelt Stige, der taber sig i Himlens øverste Regioner, saa bliver Metaphoren rigtig, fordi Hovedegenskaben af Stigen bestaaer i Trinene, og det netop er en trinviis Fremstigen, der skal betegnes. Men betjener man sig derimod af en Regnbue, saa spørger den tænkende Læser strax; har en Regnbue saadan en Dannelse, at man af den kan svinge sig gradviis op paa Parnasser eller taber en Regnbue sig i Himlens øverste Regioner, Og denne Tvivl forstyrrer ham i den behagelige Jllusion, han vilde føle, naar man blev ved det første Billede, nemlig Himmelstigen. - Metaphorens rigtige Brug og Udvikling er netop det, der viser den øvede og tænkende Skribent, men er altid en farlig Klippe for Begynderen. Naar man f. Ex vil see et skjønt billede paa en Familie, forenet under en fælles Fader, saa læse man følgende i den udødelige Shakespeares Richard II. Edward's seven cons, where of thyself art one Were seven fair branches, springing from one 100; Some of these branches by the des nies cut But Thomas, my der lord, my lise, m. Gloster One Hourishing branch of his most royal rodt So hackd down, and his summer leaves allfaded. By Envy's hand and Murders bloode af. Digteren sammenligner her Edwards syv Sønner med syv Grene, der udspringe fra en fælles Rod, men hvoraf Parcerne have afhugget nogle, Thomas er en fra den Kongelige Rod udsprungen, blomstrende Green, hvis Sommerblade ere visnede og som er afhugget ved Avinds Haand og Mor dets blodige Øxe. Man analysere dette Billede og man vil i alle Henseender finde det svarende til den Gjenstand, der skal beskrives. Ligheden mellem en Familiefader og et Træ med unge Grene (Børnene), som drage al deres Næring fra Roden og Stammen, er forstaaelig for enhver, og den personificerede Avind, der afhugger dem med sin Haand, er ikke mindre tydelig. Saaledes maa en Metaphor fra først til sidst udfolde den Gjenstands Egenskaber, den skal beskrive, tro og naturligen, naar den skal kaldes god. Men at springe fra det ene Billede til det andet eller at bruge en Metaphor, der, endog tro pisk betragtet, er ganske forskjellig fra den Gjenstand, der skal beskrives, er og bliver altid en Feil. Metaphoren skal oplyse, men ikke formørke eller forvirre Tanken. - Hvad iøvrigt Metaphorers Brug angaaer, da bør enhver begyndende Skribent være meget forsigtig i denne Punct. Jntet giver rigere Stof til Satire end netop overspændte og unaturlige Metaphører.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
Udtrykket expectorere betegner vel oprindeligen at befrie Brystet eller Hjertet for noget, men den almindelige Betydning af Expectoration. (et Ord, som Scheller ikke engang har optaget i sit latinske Lexicon) er Opharkning eller Opkastelse af Sliim og andre Vædsker. Man spørge hvilken Barbeersvend man vil, saa vil han kunne sige os, at det er et sædvanligt medicinsk Udtryk. Et Lægemiddel, som befordrer Opharkning, kaldes medicamentum expectorans. At man saavel her tilLands som udenlands i den burlesqve og satiriske Stiil har brugt det istedet for Hjertets Udgydelse, beviser ikke at det kan bruges i den ædle og alvorlige Skrivemaade. Enhver Mand af Smag vogter sig omhyggeligen for at paa trænge Modersmaalet undværlige fremmede Ord, som man er vant til at forbinde et uædelt og modbydeligt Begreb med. Jngen kan saaledes nægte, at Ordene Renovation eller Purgtion ere oprindelig meget uskyldige Udtryk, men Manden af Smag vilde alligevel ikke sige, min Pige maa besørge Renovationen i mine Værelser, eller N. N. vil purgere sig for sin Forseelse. Hvor stor en Hader jeg end er af det Slags Sprogrensningssyge, som istedet for almeenforstaaelige fremmede Ord vil paatvinge os saakaldte danske, der ere sammensmeddede uden mindste Critik, uden mindste Kundskab om Sprogets sand Aand, lige saa stor en Hader er jeg af alle tvetydige fremmede Udtryk, der enten af Magelighed eller Mangel paa Sprogkundskab eller Pedanterie, bruges til at fortrænge Ord af Sprogets eget Malm.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
Musicalske Anecdoter. Carl den Sjette, tydsk Keiser (død 1740) spillede en Dag Partituren af en Opera, componeret af hans gamle Capelmester Fuchs, der vendte Bladene omkring for ham, saa fortræffelig, at denne udraabte i sin Enthusiasme: "Ah. Deres Majestæt kunde overalt være Capelmester.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
Keiser Napoleon spurgte engang Gretryhvilken Forskjel der var imellem Cimarosa og Mozart. "Sire, svarede Gretry, "hiin sætter Statuen paa Theatret og Piedestalen i Orchestret; denne derimod sætter Statuen i Orchestret og Piebeskallen paa Theatret. Nicolaus Adam Strunk, Churførsten, af Hannovers Violinist, kom til Rom og opsøgte strax den berømte Arcangelo Corelli. Paa hvilket Jnstrument spiller De, spurgte denne. Paa Claveer, svarede hiin, og lidt paa Violin; men at høre Dem anseer jeg for min største Lykke. Corelli spillede. Herpaa tog Strunk Violinen, og præluderede med saa beundringsværdig Færdighed, i det han gjennemløb alle chromatiske Toner, at Corelli udraabte paa slet Tydsk: "Jch heisse Arcangelo, was bedeuren will Erzengel, aber Sie man mohl heisen kann Erzteusel." Garat, Sanger i Conversatoriet i Paris, en Basker af Fødsel, er udmærket i alle muelige Slags Vocalmusik. Piccini, Sacchini, Salieri og Gluck, men fremfor alt Beck roste hans Stemme. Skade, raabte en Dag Legros: "Garat synger Uden Musik," vedblev Beck: uden Musik!" Garat er Musiken selv." Jarnowick (Giornovichi), den berømte Lullys Yndlingseleve, bebudede i Lyon en Concert, hvortil hver Billet skulde koste 6 Franker. Men ingen kom. For at hevne sig, udsatte han Concerten til næste Dag, og nedsatte Prisen til 3 Franker. Alle strømmede til, men Jarnowick var allerede taget bort med Extraposten. (Den samme Konstner lod sig for en Deel Aar siden høre paa det Kongelige Danske Theater med udmærket Bifald. Han døde kort derefter i Rusland i saa stor Fattigdom, at hans Efterladenskaber ikke vare tilstrækkelige til at bestride Omkostningerne ved hans Begravelse, uagtet han i levende Live havde fortjent saa uhyre mange Penge, ved de Concerter, han gav, at han burde have været en hovedrig Mand.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
Jnden- og udenlandske Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
Indenlandske Efterretninger. Hr. Justitsraad og Ridder Barens takker i Aviserne Hr. Generalconsul Gram, der, til Fordeel for de 24 Børn, som opdrages til, i Tiden at blive Lærere og Lærerinder for smaa Børn, har givet 441 Par Vanter og et Stykke blaat Klæde paa 54 Alen, 6 Qvarteer bredt. Hr. Conradsen, Medailleur ved Mynten, forfærdiger pressede Visitbilletter af forskjellige Mønstre, der tillige kunne bruges som Nytaarsønsker. Efter de Prøver at dømme, som Anmelderen har seet, kunne de fuldkommen sættes ved Siden af dem, man hidtil har faaet udenlands fra og betalt i dyre Domme. Tegningen er særdeles smagfuld.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
Randers, fordum endog i fjerne Lande bekjendte vellugtende Handsker, var i en lang Række af Aar en betydelig Næringsvei for mange af denne Byes Beboere, men efterhaanden forsvandt den reent. Denne ei ubetydelige Jndustrie, sees nu igjen oplivet ved en indfødt dansk Mand, Hr. Kellermanns Bestræbelse, som i endeel Aar har været bosiddende i fremmede Lande, og med Kongelig Tilladelse har anlagt der en Handske Fabrikke. Samme drives allerede saavidt, at han under en kyndig Mesters Opsigt og Bestyrelse har 18 til 20 daglig arbeidende Mennesker derved, og finder god Afsætning. - O at flere af vore Landsmænd vilde anvende deres Formue til saadanne nyttige Haandterings Fremme, vi skulde da ikke finde Aarsag at Llage over Coursen. (Efter Riber Avis.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
Kjøbenhavns Vexelcours d. 17de December. 772 l. S., 774 k. S. - Spec. 776, som udgjør for 1 Rdlr. i Spec. 7 Rdlr. 73 s. Dansk Cour.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
Blandede Efterretninger. Galeislaverne i Frankrige sendes til Toulon, hvor de maae forrette de fleste Arbeider i Havnen, og hvor deres Tal beløber sig til 3 a 4000. Man kan ikke see disse Elendige uden Gysen. Sædvanlig ere to smeddede ved een Lænke, som aldrig fratages dem. De ere klædte i et Par lange Lærreds Beenklæder, en rød eller bruun Trøie, paa hvilken Bogstaverne Gal ere udsyede, og paa Hovedet en ulden Hue af samme Farve, paa hvilken Numeret er anbragt paa en Blikplade. Store Forbrydere eller saakaldte Mistænkte tør kun, naar Nøden kræver det, forlade Galeien, og holdes bestandig under den strængeste Opsigt. Deres daglige Arbeide bestaaer i, uden mindste Betaling, at pille det Værg, der bruges til Skibenes Kalfatring. Den anden Classe, der bestaar af Forbrydere, hvis Brøde er mindre, behandles paa en mildere Maade, de begynde deres Arbeide en halv Time sildigere og faae, naar de forstaae et til Skibsbygning hørende Haandværk, det Halve af den Dagløn, som ellers gives hver fri Mand. De øvrige fortjene kun saalidet, at de ved hvert Maaltid kunne faae noget Viin. Deres daglige Føde bestaaer i Brød og hvide Bønner. Naar de blive syge, saa giver man dem al muelig Pleie. Saalænge de arbeide er der stedse en Opsynsmand med to Soldater hos dem, som de i alle Deele maa adlyde. Ogsaa paa Galeierne selv staae de under disse Opsynsmænd og under særdeles udnævnte Committeer. Om Aftenen opraabes hver især ved sit Navn; derpaa bringes de i deres Fængsel, hvis Døre blive omhyggeligen lukkede og udenfor sættes Vagt. Er en Galeislave bortrømt, saa underrettes Stadens Jndvaanere og de omliggende Landsbyer derom ved 3 Canonskud, og den, som bringer ham tilbage paa Galeien, faaer en bestemt, ikke ubetydelig Belønning. Flygtningen straffes med Bastonnade og hans Slaverie fordobles. (Neue Zeit.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
Ved Staden Genf staaer J. J. Rousseaus Mindemærke. Det bestaar af en fiirkantet Pyramide med Rousseaus Brystbillede og Jndskriften: For sin Medborger J. J. Rousseau af Genserfolket i Lighedens andet Aar (1793), og Brystbilledet er omgivet med Ordene: Menneskerettighed. Frihed. Lighed. Uafhængighed. (S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
For nogen Tid siden er et nyt Slags Pengeforfalskning bleven opdaget i Spillehusene i det forrige Palais Royal. Der er sammesteds udgjort Louisdor, som vare udhulede i Midten og udfyldte med et lidet Stykke Messing, saa at de neppe indbefattede for 9 Franker Guld. Ophavsmanden for dette Bedragerie er dømt til at staae i Gabestokken og 15 Aars Arbeide paa Galeierne. (Morgenblatt.) Paris. J Deres Keis. Majest. lille Gemak har man nyligen opført en Cantate af Paer, under Titel af: Helvise og Abelard. Den er allerede stukken og udgiven. Paer har den Ære at give Keiserinden Underviisning i Claveerspil. (S. B., I Paris havde man nyligen følgende mærkværdige Tyvehistorie. En bekjendt meget rig Mand var der bosat med sin Svigerdatter; Sønnen er i Spanien. En Aften Klokken 11 kjører en smuk Cabriolet frem; en pyntelig klædt ung Mand stiger ud af den, kalder Portneren tilside, og siger ham i det han putter ham 2 Guldstykker i Haanden, min Ven, jeg har en Rende vous med Frøkenen her i Huset; jeg vil blive hertil Kl. 5 i Morgen; han maa holde tæt. Portneren finder dette meget indlysende. Den unge Herre tager Veien til Damens Sovekammerdør, aabner den sagte med en Dirik og siger til Damen: Bliv kun ikke forskrækket, jeg har Ting af Vigtighed at meddele Dem." Damen var just i Begreb med at stige ind i Sengen; han nødte hende paa den høftigste Maade af Verden at sætte sig ved Caminen. Da han ikke havde noget Tvetydigt i sit Udvortes, lader den overraskede Dame sig bevæge, især da han forestiller hende, at man, naar hun gjorde Støi, kunde troe, hun havde givet ham en Rendevous. Omsider skal han rykke ud med sin vigtige Opdagelse. – "Madam, den er yderst vigtig for mig - jeg er ruineret og De maa hielpe mig. Bliv ikke forskrækket, – jeg er en Tyv, men jeg vil ikke tilføie Dem noget Ondt; jeg behøver kun Deres Penge. - Damen henter, efter mangehaande Jndvendinger, en Rulle Ducater frem af sin Secretær. - "Jeg formoder, Madam, at det er Deres Knappenaalspenge; dem viljeg ikke berøve Dem." - Damen bringer ham sit Smykke. - Formodentlig behøver De samme til næste Carnevals Baller; det være langtfra at jeg vil skille Dem ved saa nødvendig en Ting."Men hvad vil De da, svarede Damen utaalmo"De 35,000 Rdlr. i Bankbeviser, som De dig. i Morges hentede fra Treforen. Damen gjør Jndvendinger, og forsikkrer endelig, at hun ikke har Nøglen til den Skuffe, hvori de ligge. "Jeg beder Dem kun behageligst at vise mig Stedet, hvor de ligge; vi føre, som Chirurger, altid vore Jnstrumenter med os." – Efterat han havde hævet denne Skat, bad han Damen at lukke Guldet og Smykket bort igjen og lægge sig roligen til Sengs; han havde sagt Portneren, at han først gaaer bort Kl. 5, han udbad sig blot en Bog, for at kunne tilbringe Natten ved Caminen; Damen samtykkede; da hun kastede sig paa Sengen, fandt hun Klokken afskaaren. Kl. 5 tog den galante Tyv bort igjen i sin Cabriolet, som endnu ventede paa ham. (S. T.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
(Fortsættes. – Neue Zeit.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
Postefterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
(Af Hamb. Corresp.) Madrid d. 17de Octbr. Man veed bestemt, at Marechal Suchets Armee havde den 8de dennes sine Forposter for Portene i Valencia, der kaldes de Serranos, deel Real, deel Lar, som ogsaa for den lille Trefoldigheds Port. Ogsaa havde den bemægtiget sig Grago. (Valencias Havn ved Guadalaviars Munding).
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-21
Som bekjendt er Staden Valencia opfordret til Overgivelse. Da denne store folkerige Stad aldrig har været en Krigsplads, saa kan den ikke gjøre lang Modstand. Valencia ligger i en stor Slætte, der er en af de frugtbareste og skjønneste, ikke blot i Spanien, men ogsaa i hele Europa. Guadalaviar skiller Staden fra den store Forstad, og løber under dens Mure. Man passerer denne Flod paa fem Broer. Denne Flod, hvis Løb er meget bredt vilde være ligesaa paafaldende som majestætisk, naar den flød med fulde Vande. Men den kommer til Valencia, udmattet ved endeel Aareladninger, man har bibragt den i sit Løb, for at væde de nærmeste Enge, over hvilke dens Vande udbreder Frugtbarhed og Overflod. For nogle Aar siden anslog man Valencias Folkemængde til over 90000 Jndv. hvoraf en Trediedeel var beskjæftiget med Manufactur Arbeide, i Særdeleshed med Silke Manufacturer. Om Valencia ingen smuk Stad er, saa er den i det mindste meget behagelig, dens snævre Gader ere reenlige, Kjøligheden underholdes omhyggelig i den under Sommerheden, og Fontainer springe paa offentlige Pladse. Der gives i Valencia 44 Mands og Frueklostere, foruden mange Capeller og andre Kirker. Yndige Spadseregange størstedelen ved Guadalaviars Brede, give Stadens Omkreds en særdeles Ynde. Havet, der kun er fiernet en Fjerdedeel Miil fra Valencia, forskjønner overmaade meget det behagelige Skue, man nyder fra sammes Taarne. - Slættens Frugtbarhed ved Valencia overtræffer alt, hved man kunde sige derom.