Aalborg Stiftstidende, 1840-10-09
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 7de October. Følgende er den af Algreenssing ved Festen for Hvidt paa Skydebanen holdte Tale: "Paa en Dag, da vi bringe En af Kjøbenhavns meest udmærkede Borgere vor Hyldest, ligger ingen Skaal nærmere, end den: for Hovedstadens Borgere. Kjøbenhavns Borgere have i den sidste Tid paa en ualmindelig Maade tiltrukket sig Opmærksomheden, fornemmelig derved, at de, iblandt de Første, have givet et kraftigt Stød til den store Folkebevægelse, som nu har grebet Alles Tanker, opfylder Alles Gemytter. Under det bevægede Liv, som er fulgte paa dette Skridt, have Kjøbenhavns Borgere udviist en Holdning, som fortjener den største Erkjendelse. Der er nemlig, som De alle vide, fra et vist Parties Side arbeibet meget for at forvirre Begreberne hos den mindre oplyste Deel af Kjøbenhavns Borgerskab, idet man har fremstillet Sagen, som om den uudeblivelige Følge af friere Statsformers Jndførelse vilde være: er Omvæltning af alt det Bestaaende, Laugsvæsenets voldsomme Ophævelse, Næringstandens Ruin, Borgersamfundets Opløsning. Men alle disse Forsøg ere strandede paa Borgernes sunde Sands og paa den almindelige Oplysning, som findes hos denne Kjerne af Samfundet. Jkke grue de ved, men de smile kun af saadanne Paastande, som den, man har seet fremfore, at naar de radicale Herrer skulde faae Magten i Hænderne, vilde de først og fremmest ødelægge den hæderlige og historisk mærkværdige Borgerstand i Kjøbenhavn og - Gaardmandstanden paa Landet; thi mindre kunde de Cannibaler ikke nøies med. - Ligesom man har søgt ialmindelighed at forvirre Jdeerne hos Kjøbenhavns Borgere, saaledes har man isærdeleshed søgt at opægge dem imod deres Repræsentanter, og man har ikke undseet sig ved i dette Øiemeed at forvanske de vitterligste Kiendsgierninger og fremføre de aabenbareste Usandheder. Men med levende Uvillie betragte Hovedstadens Borgere denne forargelige Færd, og som en Skamløshed uden Lige stemple de saadanne Calumnier, som at Stadens Repræsentanter skulde have sat al Ære og Anstændighed tilside, og arbeidet paa at skaffe Takadresser tilveie til sig selv (man tænke 1) Nei, som Vand løber over en Klippe, saaledes løbe alle disse beskyldninger sporløst hen over Hovedstadens Jndvaanere; thi ved denne Leilighed, meer end ved nogen anden, har det viist sig, at Kjøbenhavns Borgere udgjøre en sat og sindig, fast og velordnet, oplyst og tænksom Middelstand, af hvilken man tager storligen feil, dersom man troer, at man kan lokke dem, hvorhen man vil, med et Sqvald af philosophisk og pietistisk Vischi=Vaschi i den dertil alene privilegerede Adresseavis. Men er det ikke lykket at ophidse Kjøbenhavns Borgere imod deres Repræsentanter, meget mindre vil det lykkes at gjøre dem mistænkte hos vor ædle, oplyste Konge. Han veed, saa godt som Nogen, at hans Hovedstad er ham huld og tro; at dens Borgere udgjøre, Thronens fasteste Støtte og at de aldrig ville beplette deres adelige Skjold med Utroskab imod Kongen. Deres adelige Skjold - thi det skal Kjøbenhavns Borgere inukomme, og ihukomme med Stolthed, den Mindste med den Største, at han er en født Adelsmand, bleven det vedhans Forfædres Fortjenester af Fædrelandet. Hvorlidet det end i sig kan have at betyde, der var dog noget Stort og Ophøiet deri, da Frederik den Tredie paa eengang, med eet Ridderslag, ophøiede det ganske Kjøbenhavn, i Adelstanden, forordnede, at denne hans Residentsstad skulde være og blive og annammes for en fri Rigens Stand, og at dens Borgere, der sig imod Kongen og det Kongelige Huus saa troe og lydige og imod Fjenden saa modige og tappre havde beteet, som det den nulevende Verden noksom er bekjendt og vitterligt, skulde, til deres evige Berømmelse, saalænge Verden staaer, for dem, deres Børn og Efterkommere nyde lige Adgang med Adelen til Officia og Honores. Og vel havde de fortjent dette Adelsbrev, thi ikke Adelen, men Kjøbenhavns Borgere var det, som havde reddet Landet ud af Fjendens Vold: ikke Adelen, men Kjøbenhavns Borgere var det, som med deres Liv og Blod havde forsvaret Hovedstaden, og paa Volde og Fæstningsværker dannet en levende Tjørnehække om den Rede, hvori Kongen vilde leve eller døe. Den Adel, det Mod, det Fædrelandssind, den Troskab og Kjærlighed, som dengang besjælede Kjøbenhavns Borgere, er endnu stedse lige levende hos dem; endnu ere de til enhver Tid rede at ofte Liv og Blod for deres Konge, og aldrig ville de Øre snoge finde Indgang i Hans kongelige Majestæts Siæl, som maatte udhvisle nogen anden Mening om Kjøbenhavns brave Borgerskab. - Saa leve da Kjøbenhavns Borgerstand, Den voxe i Oplysning og Kundskab, Den tiltage i Velstand og Folkemængde. Den skride mægtigt fremad i alle gode Kræfters Udvikling! Den styrkes i den ædle og aabne Kamp for Frihed og borgerlig Orden, hvormed en ny Æra er begyndt i vort elskede Fædreneland, Leve Kjøbenhavns Borgere!