Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1820-12-19
Det til Ostindien bestemte Koffardieskib Cabalva, af 1200 Tønder Rum og 40000 Pd. Sterlings Værdie, forlod i Foraaret 1818, med 132 Mands Besætning under Capt. Dalrumple, den engelske Kyst Ladningen der for størstedelen tilhørte det ostindiske Compagnie og det Oprige Privalpersoner, var af 200,000 Pd. Sterlings Værdie, Førend det endnu havde tilbagelagt Canalen stødte det, ved Lodsenes Uforsigtighed, 5 Gange paa en Klippe, hvoraf især det ene Stad var saa hæftig, at Skaden paa det noingtigste burde have været undersøgt, og at dette ikke skeete var egentlig den sande Aarsag til Skibets senere Ulykke. Jmidlertid fortsatte man Reisen, men opdagede allerede den følgende Dag, at Skibet havde en Læk og trak 9 Lommer Vand i Timen. Man kan allene tilskrive det gunstige Vei og Vind, at Lækken indtil under den 210 S. B. forblev i denne for Forten aldeles ikke hinderlige Tilstand; men i hiin Bredde voxede den pludselig til 14 Kommer, og nu først gav Capitainen, ved Signal, Convoiens Befalingsmand at forstaae at Skibes, var fadt i den Nødvendighed at maatte skille sig fra Convoien. Da de vare seilede og Cap, hævede sig en heftig Vind, Lækken trak nu 22 Tommer Vand i Timen, og Skibets zittrende Bevægelse ved ethvert stærkt Bølgeslag, viste noksom den Kyndige, at det havde erholdt en betydelig Skade. Ved den heftige Storm blev Cabalva skildt fra Convoien og trods Skibskyndige gjentagne Raad, at løbe ind i en af de nærmeste Havne, forsøgte man dog paa, at styre ind imellem Herne Mauritius og Bourbon; men allerede hemmet i sin Bevægelse ved den stedse voxende Beskadigelse, stødte det den 7de Juli om Morgenen, Kl. 3 ½ paa den for Søfarende saa singtelig bekjendte Klippe Cardogos Carragos Skibet blev strax kastes om paa Eiden den fryg elige Brænding bortrev Masterne og styrrede med saadan Vælde over Braget, at man neppe kunde vente, at holde det sammen til Dagens Frembrud, hvilket vilde have havt hele Mandskabets uundgaaelige Undergang til Følge. Endelig stembrød den længe forønskede Dag og nu havde det ulykkelige Mandskab Eynet af den skrækkeligste Rædselseene trindt om sig. Næsten fra alle Eider omgivet af Klipper og skummende Brændinger saae de omtrent 3 Mile borte nogle Sandbanker, de vare det eneste muelige Tieslugissted for dem, der havde Mod og Lykke nok til at naar det over den derimellem liggende Klippebanke. Jmellem dette frygtelige Klipperer og den yderste Klippe, som havde givet Skibet sit Banesaat, var Vandet omtrent 150 Fod dybt. Jmidlertid var Skibsdækker revet bort af Brændingen og Ladningen af Bølgerne skyllet over det frygtelige Skiær, hvilket Mandskabet, der møisommeligen klamrede sig fast ved Braget, enten maatte forsøge at komme over, eller omkomme. Kl. 6 om Morgenen forlod 400 Mand i den store Skibsbaad, Droget. Man arbeidede sig møisommelig igjennem Master, afrevne Planker og Klipper, men et Øjeblik efter begrov en uhyre Bølge Baaden og Mandskabet. Blot den fjerde Skibsofficier, som havde dukket sig under en Tværbielke i Baaden, blev ubeskadiget med det atter fremkommende Fartøi skyllet over Klippe reevet og reddet. Blandt de først Jndskibede var den første Underskipper, Proviantskriveren og Skibets Gaarlæge. Allerede havde de Ulykkelige taget Afsked fra Livet, da en anden Bølge kastede dem imod Klippen, som de, halv knuste, i krampagtig Dødsangst klamede sig fast ved, indtil en tredie Bølge rullede Brændingen frem og hævede dem, ganske udmattede, op af Klippen. Jmidlertid havde den anden Baad, blot med Tab af een Mand, bragt en Deel af Mandskabet ubeskadiget over Klippeskjæret; men Saarlægens Medhielper, en fortreffelig Svømmer Folede altformeget paa sin Kunst og druknede i Forsøget at svomme til Klippekysten. Capt. Dalrymple var een af de sidste der forlod Braget. Med 15 Mand besteeg han en Baad; men mindre heldige end deres Kammeraler, bleve de samtligen, for de Reddedes Øine, opslugte af Bølgerne, for aldrig mere at komme frem igien. (Fortsættes)