Aarhuus Stifts-Tidende, 1845-11-29
Blandinger. Den tyrkiske Sultans Harem er det meest hemmelighedsfulde Sted i Verden, og man veed ikke, hvad der foregaaer i samme: i Almindelighed antager man, at der befinde sig 5 til 600 Fruentimmer. Disse kunne henføres til flere Klasser. Kadmes kaldes de, som have været saa lykkelige at behage Hs. tyrkiske Majestæt, enhver af dem har et eget indre Gemak og flere Slavinder i deres Tjeneste. I Almindelighed gives der kun 4 Kadines, omendskjøndt det staaer Sultanen fri for at formere deres Antal efter Behag. Amurat den Tredie havde f. Ex. 40. Kadines ere Sultanens egentlige Koner, medens Odaliskerne eller Kedeklis kun ere hans Elskerinder. Disse Odalisker udsøges iblandt Asiens, Afrikas og Europas smukkeste Piger, og danne en fortryllende Skare af Pager. Tolv af de Skjønneste iblandt dem betjene Sultanen i Badet, og blandt disse vælger han sine nye Favoritinder. Foruden Odaliskerne findes ogsaa i Haremet et stort Antal unge Piger, der træde ind i samme som Børn, opdrages der og kaldes Shagirdekes. Disse Skjønnes Tal formeres aarlig. Desuden forærer Nationen hvert Aar paa Ramazanfestens sidste Dag Sultanen den smukkeste Slavinde, som det er muligt at opdrive Den, som Abdul Meschid fik til Foræring ved den sidste Ramazan, kostede ikke mindre end 1 Million 200,000 Piastre. Som bekjendt bliver dette hemmelighedsfulde Pallads, Storherrens Harem, omhyggelig og strengt bevogtet; man fortæller ikke destomindre, at en ung, russisk Diplomat ifjor bestak en Jødinde, der solgte Parfumerier til Haremets skjønne Fanger, og slap ved hendes Hjælp, forklædt som Fruentimmer, ind til de smukke Odalisker, hvor han i to Dage spillede Sultan. Da blev han opdaget af en Eunuk(Slave, der bevogter Fruentimmerne), og da Russeren, ingen anden Redningsvei saae, sønderslog han i sin Fortvivlelse Jerngitteret for et Vindue, sprang udi Bosphorus og svømmede hen til et Skib, der bragte ham til Odessa. Trods den skrækkelige Straf, som venter enhver Christen, der indlader sig i Kjærligheds forbindelse med en Tyrkinde, forekommer saadanne Exempler dog ikke sjeldent i Constantinopel. Saaledes saae for kort siden en ung Tyrkinde i sin Mands Fraværelse en ung, smuk Armenianer, hvem hun tiltalte og ligefrem tilstod det Jndtryk, han havde gjort paa hendes Hjerte. Armenianeren begav sig til sin skjønne Erobring, og vilde liste sig bort om Natten men til al Ulykke kom den skinsyge Mand hjem forinden. Huset stod ikke ved Havet og var for lidet, til at Elskeren kunde finde noget Skjulested; desuden havde det kun en Udgang. Armenianeren samlede derfor alt sit Mod, styrtede pludseligt ud gjennem Døren, paa hvilken Manden utaalmodig bankede, stødte ham omkuld, og flygtede til den franske Gesandts Hotel, i Forstaden Pera. Uheldigviis var Tyrken snart kommen paa Benene igjen og løben efter sin Rival Hans Raab om Hævn samlede snart en talrig Folkemasse, og der opstod et farligt Gadeopløb. Det var maaskee kommet til et slemt Oprør, naar ikke en Sø officier havde udfundet et Redningsmiddel for Armenianeren. Denne blev nemlig raget ganske glat, stukket i Matrosuniform, og gik med en Lygte i Haanden, ud af Gesandtens Huus, for at lyse Officieren. Næste Dag indskibede den paa engang heldige og uheldige Elsker sig til Frankrig; men Gadeopløbet varede i flere Dage, og den stakkels Tyrkinde blev puttet i en Sæk og druknet.