Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1830-12-27
Pairskammerets første Møde i Processen mod Exministrene fandt Sted den 15 Decbr. En utallig Menneskemasse havde samlet sig omkring Paladset Luxemburg; men ved Nationalgardens Aarvaagenhed haandhævedes Rolig. heden. Tribunerne vare besatte fra Kl. 8 1/2 om Morgenen, og 40 Pladser vare indrømmede de offentlige Blades Hurtigskrivere. For de Deputerede, det diplomatiske Korps o. s. v. vare særskilte Tribuner indrettede, og deriblandt faaes Keiseren af Ruslands Fløiadjutant og Baron v. Rothschild. De Anklagedes Pladser vare til Venstre lige overfor Pairernes Sæder. Blandt Vidnerne bemærkedes, foruden Flere, Hr. Lasitte og Casimir Perrier. Kl. 10 bleve de Anklagede indførte, Polignac syntes meget rolig, angrebet, men ikke nedslaaet. Pepronnets Udseende var tillidsfuldt og livligt. Chantelauge syntes lidende, men hans Bevægelser og hele Holdning var trodsig. Guernon de Ranville var efter Udseendet meget modfalden. Hr. v. Martignac, Fyrst Polignacs Sagfører, underholdt sig i nogen Tid med sin Klient. Endelig forkyndtes Dommernes Ankomst, Forsamlingen og de Anklagede reiste sig, og Pairerne traadte ind i stort Kostume. Blandt disse havde endog Marskal Moncey (Hertug af Conegliano) uagtet sin høie Alder indfundet sig. Da Retten var aabnet af Præsidenten Baron Pasquier, protesterede alle Exministrene, skjøndt uden Følge, mod Processens Lovlighed. Fyrst Polignac svarede paa de ham forelagte Spørgsmaal ofte stammende og med saa svag Stemme, at Præsidenten flere Gange maatte anmode ham om at tale høiere; Hr. Peyronnet svarede kort og afgjort, Chantelauge talede temmelig frit ud; men desto forsigtigere var Guernon de Ran ville i sine Yttringer. Efterat Forhøret var tilende, fremtraadte endnu Hr. Persil, som Kommissair for de Deputerede, med nogle Spørgsmaal, hvorimod Hr. v. Martignac forgiæves gjorde Jndsigelse; men Fyrst Polignac var, uagtet gjentagen Opfordring, ikke at bevæge til at reise sig fra sit Sæde, medens han besvarede dem. Nu begyndte Vidneforhøret, som i det første Møde indskrænkede sig til de forrige Ministre Hr. Chabrol og Courvoister, hvilken Sidste erklærede, at Polignaes bedre Overbeviisning paa høiere Steder havde fundet uoverstigelige Hindringer. Mødet sluttedes Kl. 4 1/2. Vidnernes Afhørelse fortsattes derpaa de følgende Dage, og deres Antal var i Alt 40. Hvor udførligt end det først afholdte Forhør er bekjendtgjort, erfarer Man dog deraf intet Nyt. Exministrenes Svar ere overeensstemmende, de skaane hverandre, lade Kongens Person være udenfor Sagen, og angive intet, hvad der umiddelbart angaaer Ministeriets Raadslagninger. De paastaae, at Jngen tænkte paa noget Statskoup før i Midlen af Juli, da Faren bestemte dem dertil, at Folket havde gjort det første Angreb, at en Jnsurrektion ikke var forudseet, Forberedelser til Kamp mod Folket ingensteds trufne, og den ministerielle Magt ophørt fra Uroligheder nes Udbrud af. Derimod gaaer Anklagen fornemmelig ud paa, at Statskoup længe i Forveien var besluttet, og at Hr. Chabrol og Courvoister derfor traadte ud af Ministeriet; at Prevotalretter og Militairkommissioner vare bestemte at skulle nedsættes, og Paris erklæret i Beleringstilstand; at de lovbestemte Opfordringer før Angrebet ingensteds bleve gjorte, men de første Skud affyrede paa værgeløse rolige Borgere, og endelig, at adskillige Deputerede skulde have været fængslede. Af de enkelte Vidners Udsagn indskrænke de vigtigste Yttringer sig til følgende: Da Oprøret havde naaet den høieste Spidse, sendtes et af Vidnerne til Kongen; men han kunde efter Etikettens Regler, ikke faae Svar før efter 20 Minutters Forløb, endelig si han Ordre at sige Marskal Marmont, at han skulde holde sig kjækt, forene sin Magt paa Karousselpladsen og Ludvig den Femtendes Plads, og agere, med heele Masser; det sidste gientog Kongen selv et Par Gange. Vidnet var senere af Marskallen sendt til Hr. v. Faucould med den Besked, at den udstædte Fængslingsordre var taget til bage. Hr. Lafitte udsagde, at den til Marskallen afsendte Deputation var ved ham underrettet om, at Fyrst Polignac ansaae det for unyttigt, at Man henvendte sig til ham. Marskallen selv var næsten fortvivlet over sin frygtelig Stilling, og yttrede for et andet Vidne, at han gjerne havde givet sit Liv for at tilveiebringe Forlig. Tirsdagen den 27 Juli fandt de Deputeredes første Møde Sted i Casimir Perriers Huus, og som Basis for Udsonningen bestemtes Ordonnantsernes Tilbagekaldelse og Ministrenes Afsked Flere Vidners Udsagn stemme overeens deri, at det første Angreb skeete af Tropperne; saaledes blev i Gaden Traversiøre en Mand i fjerde Etage nedskudt af den kongelige Garde, skjøndt Alt dengang var stille, og i Gaden Riche lien var ligeledes en anden bleven dræbt, uden at have taget Deel i mindste Uorden. Man forsikrer, at Carl X. har erklæret skriftligt, at han selv personlig havde beslutte Forordningernes Udstædelse, og ved bestemt befaling af tvunget Ministrene deres Underskrift.