Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1811-01-03
Der læses og skrives nu saa meget om Kolonialvarer, at man ogsaa nok kan læse hvad Doktor Morten Luther skriver om samme i et 1524 af ham udgivet Skrivt: om Handel og Aager, hvori følgende Sted, forekommer: "Man kan ikke nægte, at Kjøb og Salg ere fornødne Ting, som man ikke kan undvære og nokkristeligen kan bruge, især af saadanne Ting der ere til Nødtørft og Ære, thi saaledes kjøbte og solgte ogsaa Patriarkerne Qvæg, Uld, Korn, Smør, Melk og andet Gods. Det er Guds Gaver han giver af Jorden og deler blant Menneskene. - Men den udenlandske Handel fra Kalikut og Jndien, der hidfører saadanne Varer som kostbar Silke= og Guld=Arbeide, og Gevirtzer, der kun tjene til Pragt og ikke ere Fornødenheder, der udsuge Lande og Folk deres Penge, burde ikke tilstædes, hvor der er Regjering og Fyrster. Dog herom vil jeg nu ikkeskrive; thi jeg tænker, naar vi ingen Penge mere have, falder det bort af sig selv, ligesom at Pragt og Fraadserie. Der hjelper dog intet Skriven derimod, førend Nød og Fattigdom tvinger os til at lade være. - Gud har slængt os Tydske hen, at vi maae udøse vort Guld og Sølv i fremmede Lande, for at berige al Verden, og selv blive Stoddere. Kongen af Portugal ville ogsaa have mindre, naar vi lode ham beholde sine Gevirtzer. Regner man engang hvor mang Penge i een Messe i Frankfurt føres ud af Tydske Lande, uden Nød og Aarsag, saa vil man forundre sig hvorledes det kan være, at endnu en Deut bliver tilbage i tydske Lande. Men lad gaae, det vil dog gaae saaledes. Vi Tydske maae blive Tydske, vi aflade ikke uden vi nødes dertil. Ved Biskop Hansens Grav. Her - er Kamp blandt Verdens Støv og Bølger - ler - er blodig Kamp paa denne Jord! - Had og Avind Sandheds Ven forfølger - sort Misundelse i Markede Rige Boer Hist - er Fred i Himlens hyse Rige - Hist - er Fred i Gravent stille Ro! -Der - er Fred hvortil Vi alle lige -Der - er salig Fryd - hvortil Vi ile fra Salige! - til Himlens Fred Du tiledhvortil Grav indbyder Dydens Ven, Sels i Dødens Kamp dit matte Öie smile, slumtede saa Jødt - saa blidt - saa saligt henStolers, Templers Ven! - dig At Norges Kjelde. virked Du til deres saade Gavn; -Der - hvor nordisk Kraft og Mod end gjelde, priseder dit ædle hæderlige Navn. Ogsaa her paa Danmarke bløde Sletter, favre Børn fortrolig rømmed hen til dit Hierte - Uskylde Haand her lette Æres Krands for deres faderlige Ven. Som et Lyn paa Himlene Hveling glimter disse daadfuld Manddoms Timer randt - Hastig - som et Stjernestud man stimter - Glædens, Sundheds muntre Dage brat forsvandt. Søenlas Nat og Hgdoms Kamp og Smerte vuggede din Aand til Himlens Fred - Kummer nægede din omme Mages Hjerte - fromme Døttre vaagede og græd derved - Lidende! - aftørrer Sorgens Taarer, som ved Faders Suk saa ridig Jød - Amagts Haand, som læger naar den saarer. vinhed ham til stille Fred i Gravens Skjød. Liig den trette Vandringsmand, der tilelængselfuld til fredelige Hjem, din forlæste Aand i Freden hviler - til Algodheds rige Kilde strømmer frem. O! - til Lykke med din Fryd i Himlens Rig med din Fred i Gravens slille Ro! - Her - var Kamp paa dette Jorderige Hist - er salig Pryd, hvortil du vandred fro. - Fuglesig Præstegaard d. 3 Jan. 1811. C. S. Andresen.