Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-11-22
J "Fædrelandet" læses nu Følgende (see denne Avis for i Onsdags!) "J Anledning af vor i sin Tid til Cancelliet indgivne Besværning over Hr. Stiftamtmand Bretton, angaaende hans, som vi endnu formene, aldeles ubeføiede Jndskriden i vort private Selskab, have vi modtaget efterstaaende Skrivelse: Stiftamtet har under 27 d. M. communiceret mig det kgl. danske Cancellies Skrivelse af 23 f. M. saalydende: "Kjøbmændene Hagemann og Sandberg, begge af Viborg Kjøbstad, have til Cancelliet indgivet en Besværtning over, at Hr. Kammerherren den 20 August sidstleden har indfundet Den i et af Klagerne samlet Selskab, der befandt sig i en af dem dertil leiet Sal, og der forbudt Cand. philos. Barfoed at fortsætte et af ham begyndt Foredrag overde slesvigske Forhold. Men for det Tilfælde, at Cancelliet ei selv maatte ville gjøre Hr. Kammerherrens Forhold ved ommeldte Leilighed til Gienstand for Afgjørelse ved Domstolene, anholde de om, at der maatte meddeles den den fornødne Tilladelse til ved Retten at sagsøge Hr. Kammerherren til at give dem den Opreisning, som Foranlediget. de formene tilfulde at have Krav paa. heraf skulde Man tjenstligst melde til behagelig Efterretning og Bekjendtgjørelse for Klagerne, at Cancelliet anseer Hr. Kammerherren for at have været fuldkommen beføiet til den af dem brugte Fremgangsmaade, og at der derfor ikke kan agtes paa bemeldte deres Andragende, samt at der ikke kan blive Spørgsmaal om denne Sags Afgjørelse ved Domstolene. Dette tilmeldes herved Dhrr. Kjøbmand Hagemann og Sandberg til behagelig Efterretning. Viborg den 29 Octbr. 1845. Selmer."At vi ikke have næret saa sangvinske Forhaabninger at vente, at Cancelliet skulde komme til et andet og bedre Resultat i denne Sag, er vist overflødigt at bemærke, saameget mere som Saadant jo fast vilde være uden Exempel og vistnok i aabenbar Confliet med det bureaukratiske Systems Grundprinciper, i det mindste saaledes, som disse i den senere Tid have lagt sig for Dagen ved det Forhold, hvori det kgl. danske Cancelli har stillet sig til Yttringer af Folkefriheden, hvortil kommer, at Collegiet efter hiint System jo ikke anfører nogen Hjemmel for det udvundne Resultat, der i andet Fald under nærværende Sag letteligen kunde imødegaaes. Men, vi have ogsaa, som foranført, forud forvissede og Cancelliets tilkjendegivende Mening, til samme Tid apelleret Sagen til en høiere og meere betydende Domstol, til en Domstol, hvor de fra alle Hensyn luttrede Resultater fremgaae, til Folkets, og vi ere fuldt forvissede om, at Collegiets yttrede Anskuelser i denne Sag der ville blive og vedblive at være underkjendte; thi vi tør trygt forudsætte, at ingen dansk Mand, han være høi eller lav vil indvilge i saaledes at krænkes i en af de helligste, enhver velordnet Stat høitrespecteret Rettighed, Huusretten; og, vi tør vel ligesaa trygt forudsætte, at Folkets udkaarne Mænd, saasandt de ville, at de af dem udtalte, af Hs. Majestæt billigede Anskuelser skulle staae ved Magt, efter det her af Hr. Stiftamtmand Bretton og Cancelliet givne Exempel, indseende Nødvendigheden. af, at Autoriteternes Myndighed fremtidigen skarp af pæles, navnligen ville insistere paa, at saa ubeføiede Krænkelser af Huusfreden snarest muligt blive forebygJdet vi saaledes, hvad vi ansee for vor Pligt, gede. have bragt til Publicums Kundskab foranstaaende Cancelliets Skrivelse, hvortil vi have følt os opfordrede at knytte nogle bemærkninger, troe vi at skylde vor egen Selvstændighed end yderligere at tilføie, at om der oftere paa lignende eller anden Maade maatte gives os Leilighed til at interessere os for den slesvigske Sag eller andre fædrelandske Anliggender, da skal det heromhandlede Tilfælde ingenlunde derfra kunne afholde os. ViS. Hageman. A. W. borg den 9 Novbr. 1845. Sandberg. "Man anseer det - siger Aarh. A. - i de høiere Kredse for temmelig sikkert, at Prinds Frederik af Hessen atter vil formæle sig i den russiske Keisersamilie. Tanken kommer naturligviis herved til at dvæle ved hans altfor tidlig mistede unge Gemalinde, som var sin Families Afgud og sikkert ogsaa vilde have blevet de Danske kjær, da hun var i Besiddelse af alle de Egenskaber, der pryde en Qvinde. Bestemt til at skulle tage varigt Ophold i Danmark, lod hun sig i det sidste Aar for hendes Død lære Dansk af hendes Broders, Storfyrst Constantins Livlæge, vor Landsmand, Hofraad Hanrowitz, som i hende fandt en saare lærvillig Elev, der med Lethed, vidste at tilegne sig det fremmede vanskelige Sprog. Som Belønning for den Flid, han havde viist ved hendes Underviisning, og som et venligt Minde og hende, skjænkede hun ham, kort for sin Formæling, med sin Faders, Keiserens Tilladelse, en udmærket smuk Brillant ring til meget høi Værdi og sit veludførte Portrait i Migniatur." (Prinds Friedrich skal efter Forlydende være reist igjennem Odense i disse Dage.)