Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1801-01-09
Det sidstmeldte Rygte om et nyt Komplot imod Bonapartes Liv har stadfæstet sig; men ogsaa i denne øiensyn. lige Fare, den rædsomste, som endnu har truet ham, holdt den beskiermende Lykke sin Haand over denne sieldne Mands, i nærværende Moment for hele Europa saa dyre. bare Liv. Det var - som den officielle Moniteur melder - den 24de om Aftenen Kl. 8, da den første Konsul kiørte med sin Livgardepiqvet til Opergen. J Nicalse. Gaden holdt en nanseelig Karre med en liden Hest forspændt, som spærrede Passagen. (De to Garder, som reed forud, lode Karren virkelig holde af til Siden, men neppe vare de forbi, før den igjen blev stillet paa tværs over Gaden.) Uagtet den første Konsuls Kudsk altid er meget rask kiørende kom han ikke desmindre ved sin Færdighed lykkelig forbi, da der faa Øieblikke derpaa fulgte en heftig Explosion, som slog Karethvinduerne saavelsom alle Vinduer i Naboehuse. ne itu, saarede den bageste Gardistes Hest, dræbte 3 Koner, en Speceriehandler og et Barn og saarede 15 deels Forbigaaende og deels Personer i de nærmeste Huse. Omtrent 15 af disse Huse have lidt betydelig Skade. Sandsynligviis har der været et Slags Tordenfad, eller saakaldet Helvedmaskine opstilt paa Karren. Buldret hor tes hele Paris over. Et af Jernbaandene og Hiulene fløi over Tagene ind i Konsul Cambaceres Gaard. Den første Konsul fortsatte imidlertid sin Vei, og bivaanede Oratoriets Opførsel. (Det var Verdens Skabelse af Haydn.) Alt for 2 Maaneder siden havde Regieringen Kundskab om, at henved 30 blodtørstige Mennesker, som i alle Revolutionens Tidspunkter, især i Septembermyrdingen, have overvældet sig med Misgierninger, havde smedet den samme Plan, Siden den Tid vare 12 af disse indsatte i Tempelfængslet." Politieministerens Rapporter om denne forhen kuldkastede Plan ere fra den 7 og 8 Novbr. Af samme seer man, at Hovedmanden forde den Gang Arretterede er den saakaldte Chevalier. Mellem de Andre vare en Boucquet, Desforges, Thi bant o. fl. Hos disse fandtes den første Helvedmaskine, som bestod i et Slags Tønde, der skulde fyldes med Kugler, Krudt og brændbare Sager. Paa samme er befæstet et Flinteløb med Laas. Karren, hvorpaa denne Tønde skulde lægges, skulde til bestemt Tid kiøres ud af en Port, for at spærre Veien. Derpaa skulde Hanen paa Laasen, trækkes af ved en Snoer, og Alting i Nærheden ødelægges ved denne Explosion. For at forøge den almindelige Skræk og Forvirring skulde til samme Tid kastes Jld stykker fra alle Sider. Man formoder, at der i det mindste ved Udførelsen af denne Mordplan maae have været opstilt 12 til 15 Skurke fra Thuillerierne til Nicaise=Gaden, for at give Signalet til at trække Laasen af, saasnart den første Konsul steeg i Karethen. Den 25de var hele Paris paa Benene, for at see de anrettede Ødelæggelser. I de omlig. gende Gader seer det ud, som det havde været et Jordskiælv. Skaden paa Thuilleriernes Slotsvinduer skal endog beløbe sig til 4000 Livres. Hesten, som var spændt for Karren, og blev dræbt ved Erplosionen, ligger i Politiepræfekturen, til Skue for Enhver, og en Belønning er udlovet for den, som kan give nogen Oplysning om sammes Eier. Madame Bonaparte, som med sin Datter og Madame Murat fulgte efter sin Mand, var just paa Carouselpladsen, da Explossionen skeete, men kjørte dog igiennem til Opergen, uagtet Bonoparte sendte en Gardist tilbage, og lod hende sige, at hun skulde vende og til Slottet. Bonaparte tabte ikke heller her - som man let kan tænke sig om en Mand, der saa ofte har trodset Døden i saa mange Skikkelser - sin Kulde og Aandsnærværelse. Krigsminister Berthier, General Lasne og en Adjutant saadde i Vognen ved ham. Ved den første Allarm lod han holde stille, for at opdage Aarsagen. Derpaa kiørte han til Opergen, og bivaanede under Tilskuernes Jubel Oratoriet fra Begyndelse til Ende i den samme Loge, hvori General Sprengporten befandt sig. Jblant omtrent 20 Personer, som siden ere arreterede, er den bekiendte Jakobiner Talot. Da Bonaparte ved sin Hiemkomst til Slottet fandt Ministrene, Stats raadene, Tribunerne, Lovgiverne med flere Embedsmænd, forsamlede for at lykønske ham, svarede han med rolig Hengivenhed: "Ved De da ikke, at paa den første Øvrigheds Post staaer man ligesom paa en Valplads. Den følgende Dag trak Senatet, Tribunatet og det lovgivende Korps med deres Præsidentere til Slottet, og holdt de sædvanlige Taler. Naar man betænker - sagde Tribunatets Præsident - at det var de Sammensvornes Hensigt, paa engang at myrde den første Konsul og Friheden, at det gialdt 30 Millioner Mennesker, hele Europas Roelighed og Udfaldet af Fredsunderhandlingerne, da vinde hine Følelser en Kraft, som man lettere kan tænke end udtrykke. Republikens indre Forfatning og de Forbrydelsers Natur, som begaaes under vore Øine, have beviist os, at Lovgivningen fattes den fornødne Kraft, til at forhindre dem, eller at afstraffe dem med den fornødne Hurtighed. Bonaparte svarede, at dette var et Attentat, hvis Muelighed ei engang kunde forudsees, at hine Anklagede vare bekiendte Septembermordere, som havde konspireret imod Direktoriet, og vilde konspirere imod alle optænkelige Regieringer. Minister Talleyrand har alt sendt et Cirkulair om dette nye Mordkomplot, til alle franske Agentere udenlands, hvori han siger: "Frankerigs Genius har nok engang frelst Bonapartes Liv. Enropa vil mere og meere overbevise sig om, at en stor Mands Skiebne staaer under Himmelens egen Sauvegarde, som har sat ham for høit over en Haandfuld Afskum, til at de kunne naae ham og afbryde hans Levnetsløb."