Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-12-11
Blandede Efterretninger. (Fortsættelse af Efterretningen om Røverbanderne i Roms Biergegne; see forr. No.) Den vigtige Forstærkning af Polis egen Magt, ved den heldige Forening med Hans Helligheds, syntes at være den gunstigste Forvarsel for den forenede Armees Krigslykke. Den overordentlige Conduite, saavelsom det Mod, der havde sat Kirkens Tropper istand til at ankomme i Tryghed, ja endog ubeskadigede af de Tretten, lovede det heldigste Udfald af et fornyet Feldttog, men at man blev skuffet i disse skjønne Forhaabninger, viser Forfatterindens videre Beretning. Næste Morgen, tidlig drog et andet Partie ud for at opsøge Røverne, og om Aftenen kom det Partie, der var udsendt Dagen forhen, tilbage. De havde fundet Banditternes Leie endnu varmt; Græsset var nedtraadt; Levninger af Brød og anden Mad, blandet med Stykker af Klædebon, enkelte og hele Spil Kort, og sønderbrudte Ornamenter laae omspredte paa Jorden. Skindet af et Faar hans endnu i et Træ, og Alting har Spor af en hastig Opbrydelse. Tropperne fandt en Hyrde med noget tillavet Kjød, og i Færd med at gjøre Sandaler af et Kids Skind, da det ikke er Hyrderne tilladt at have dyrisk Føde, beskyldte de ham for at have slagtet samme for Røverne; men han forsikkrede, at han havde taget det af Munden paa en Ulv som havde været efter hans Faar, Natten forhen. De vare nødsagede til at troe Manden, og at lade ham blive der, hvor de fandt ham, uagtet de kunde været tilbøielige til at fuldføre en nylig given befaling, der dømte Personer, der hielpe Røverne, til Fængsel. De laae Natten over i Guadagnola, og kom hjem ved Campranica, uden at have seet Nogen af Fienderne. - En tredie Expedition foranstaltedes, efter en gammel Kones Jndberetning, at hun havde hørt en Piben i en Hule. Den eneste Fare, Tropperne vare udsatte for, var at skyde sin egen Patrouille, der, gjørende nogen Støi i Buskene, blev antagen for en Røver. Omsider ankom en kraftig og høihjertet befaling, at Poliserne skulde holde Passet til Guadagnolbesat, eftersom alle de andre Veie, paa hvilke Fienden kunde undkomme, vare sikkrede. Men de fleste af Mandskabet havde mønstret, og vare gaaede i een Trop til Markedet i Palestring; dog ikke uden nogen Allarm paa Veien, hvor de antoge en Afdeling af deres eget Corps for Røverne. - Deres Qvinder, Mødre og Bedstemødre kom nu med Lygter, for at bede, at deres Mand eller Barn maatte sættes som Vagt for deres Huus, i Tilfælde af at Røverne, benyttende sig af deres haandfaste Folks Fraværelse, skulde angribe Staden. De Familier, der eiede Vaaben, nægtede at laane Vagten samme, og da det lod, som Natten skulde tilbringes med Kiv, saa besluttede Øvrigheden og Officieren, der var bleven tilbage i Byen, at bryde med Magt ind i Husene, og tage de Vaaben, de kunde finde. To eller tre Huse bleve i Følge heraf bestormede, men Tiden spildtes derved, og Canonerne vare saa godt skjulte, at der var ingen Leilighed til at faae nok til at bevæbne de faa Folk, de kunde tilveiebringe; de besluttede derfor at bie indtil Morgenen, naar Mandskabet var kommet tilbage fra Palestring. Dette Optrin paa Gaden, hvor alle offentlige Anliggender forhandles, var meget snurrigt. De Bevæbnede og Ubevæbnede, de Villige og Uvillige gjorde alle paa eengang Allarm, Qvinderne vare komne ud hver med sit Barn i den ene Haand og en Lygte i den anden, snart ophidsende, snart formildende de Stridende. Folkene fra Festen kom styrtende ind, for det meste halvberusede, og talte om den Fare, der endnu samme Nat var at befrygte af Røverne, eller som man maatte sætte sig i Sikkerhed for næste Dag. Saaledes hengik Natten, næste Dags Morgen gik det ordentligere til. Folkene, mere alvorlige og ædrue, havde godt bevæbnet sig, og droge nu ud af Staden i stærkere Antal end før. Deres Qvinder og Børn der troede, at der nu var nogen virkelig Fare, sadde jamrende i Grupper paa Gaden, men de kunde sparet denne Græmmelse. Det store Pas var blevet ubevogtet i flere end 12 Timer. Den halve Tid havde været tilstrækkelig for Røverne at kunne undflye. - Vore Reisende reddede sig lykkeligen til Tivoli, da de befandt sig mellem 20 og 30 Geværer bleve de ikke angrebne, uagtet de siden erfarede, at de passerede ligefor Detachementet. Ved deres Ankomst fandt de Forvirringen endnu større i Tivoli end i Poli og det med Grund, thi Massen af Røverne, henved 140, vare dragne imod denne Plads, og de vare deelte i Tropper paa 10 Mand, for at faae Provision. (Fortsættes.) Bonapartes sidste Øieblikke. Af en Skrivelse fra Sir John Monckouse, Eng, Officeer paa den Kongelige Engelske Flaade. St. Helen den 16de Mai 1821.