Aarhuus Stifts-Tidende, 1845-08-05
Saasnart Hs. Majestæt var ankommen paa Tribunen, Kronprindsen paa Allerhøistsammes høire, Prinds Frederik Ferdinand paa venstre Side, og Hs. Majestæts Adjutanter i Baggrunden, aabnedes Høitideligheden med en af Secretair Ridder Hartmann componeret Festmarsch, der under Componistens Anførsel udførtes af 3die Jnfanteri=Brigades Musikcorps. Efter at Jndledningsmusiken var endt, blev, under Accompagnement af blæsende Jnstrumenter, følgende af H.C. Andersen forfattede Sang, under Compon. Secretair Hartmanns Anførsel, afsunget af Sangforeningen: Kong Frederik den Sjette, Gud gav ham mange Aar; Han vilde Folkets Lykke, ved det hans Bauta staaer; Saa deligt grønnes Skoven ved Søen blank og klar, De tyde den Erindring, som han i Folket har Det er herligt at vinde hvert Hjerte, Hans Barndoms Aar var haarde, han prøved Livet tungt, Men til hans sidste Dage blev Hjertet mildt og ungt; Hans Ord var fast som Villien, hans Hjerte var saa blødt, Meer folkelig en Konge vist ingen Tid er født. Det er herligt at vinde hvert Hjerte, Forkuet traadt med Foden den stakkels Bonde laa, Kong Frederik ham reiste, hans Hjerte vilde saa; Og Marken stod med Grøde og Haverne med Frugt, Og Kinderne blev røde og Tankerne fik Flugt. Det er herligt at vinde hvert Hjerte, En Taare i hans Øie den Sortes Lænker brød, J Konge-Solens Straaler trygt Aandens Væxt fremskjød; Det var omkring sit Hjerte han Kronens Guldring bar, Det var i al hans Tanke at Folkets Lykke var. Det er herligt at vinde hvert Hjerte, Og Folkeaandens Maitræ han planted før sin Død, Ham Bonden har til Graven, al Folkets Taare flød; Velsignet er hans Minde, fra Slægt til Slægt det gaaer, Han vilde Folkets Lykke, ved det hans Bauta staaer. Det er herligt at vinde hvert Hjerte, Derefter udførtes en, ligeledes af Secretair Hartmann componeret Musik for blæsende Jnstrumenter, under hvilken det over hele Monumentet anbragte himmelblaa, med Stjerner besatte, Silkeslør, nedlodes af ti hvidklædte Piger. Efter at den høisalige Konges fortrinligt lignende colossale Brystbillede var komme tilsyne, gaves af det nede paa Slotsøen opstillede kongl. Artilleri en Salut af 27 Kanonskud. Alt blev nu stille og alvorsfuldt, og Alles Blikke vare henvendte paa det stolt kneisende Monument, hvortil sikkert knyttede sig Manges taknemmelige Erindringer. Efter en kort Pause fremstod Biskoppen over Aarhuus Stift, Dr. theologi Ridder Brammer, og udførte Monumentets Jndvielsesact samt Mindetalen, hvori den høiærværdige Taler med Kraft og Varme skildrede Betydningen af den Mindestøtte, Folkets Kjærlighed havde skjænket den afdøde Konge. Efter at Mindetalen var endt, frembragte Hs. Majestæt Kongen, der under hele Høitideligheden faaes dybt bevæget, nogle hjertelige Ønsker om den forevigede Konges Mindes Bevaring i Folket, og at der maatte udbringes et ni Gange gjentaget Hurra for hans elskede Forgængers, Frederik, den Sjettes Minde, hvilket jublende istemtes af det forsamlede Folk, som derefter ligeledes udbragte et Længe leve!" for Hs. Majestæt Kong Christian den Ottende. Umiddelbart herpaa udførtes af Sangforeningenen, ligeledes af Secretair Hartmann componeret Sang, hvortil de af Etatsraad Jngemann forfattede Jnskriptioner paa Mindestøtten havde afgivet Texten. - Høitideligheden endtes med følgende Sang, der var forfattet af en unavngiven jydsk Bonde, og som ligeledes udførtes af Studenter-Sangforeningen: Frederik, forklarede Aand! Her i vor Midte Din elskede Stamme, Alle vi glode af Kjærligheds Flamme. Om os Du flynged med Faderhaand, Stærke Kjærlighedsbaand! Frederik Eiegod, Stedse Dit Scepter med Mildhed Du førte, Trængslernes Klage velvillig Du hørte, Sorgen utrøstet Dig aldrig forlod, Frederik Eiegod! Frederik, sku til os ned! Aldrig vi glemme Dit venlige Øie, Straale det til os herned fra det Høie; Vi prise Dig i Din Evighed, For al Din Kiærlighed!