Kiøbenhavns Postrytter, 1794-10-31
Paris, den 13 October. Just som man i Conventet den 10de var beskæftiget med Depechernes Oplæsning angaaende den keiserlige Armees Tilbagemarch over Rhinen, om Franskmændenes Jndmarch i Cøln og deres gode Modtagelse af Jndvaanerne sammesteds, om Vigtigheden af de der forefundne store Magaziner og Munitionsforraad, og om Dusseldorfs Bombardement, samt Anledningen dertil – fik man, ved Hielp af Telegraphen, Efterretning om Herzogenbuschs Erobring den foregaaende Dag. Da der nu ogsaa paa sidstnævnte Sted er faldet 405 Emigranter i Convent Armeens Hænder, saa blev disses Skjæbne strax bestemt: alle de, som ere grebne med Vaaben i Haanden, skulle paa Stedet ihielskydes, og Resten leveres til det nordlige Departements Tribunaler. – Derefter rapporterede Merlin fra Diedenhofen, at af de i Valenciennes forefundne 1100 Emigranter vare alle de Bevæbnede dræbte og de øvrige afgivne til Tribunalerne. Gaarsdagen var saa at sige en Dødsdag for Jacob nerne. Næsten alle vore Pariser=Sectioner, det parisiske Departement, og alle Tribunalerne, mødte in Massa, giorde den fra Conventet udfærdigede antiacobinske Addresse til det franske Folk til deres Troesbekiendelse, og besvoer den eenstemmigen. Man besluttede, at denne vigtige Addresse skulde communiceres alle Stæder, Landsbyer, Armeer, og Folkeselskaber; at den skulde oversættes i alle Sprog, og oplæses i alle Forsamlinger og Skoler, da den gav den bedste Oplysning om de nu i Gang værende Bevægelser overalt i Republiken. Conventet formaner ogsaa der Nationen til blot at henholde sig til samme, ey bekymre sig det ringeste om alle Partierne, som ere deres Endeligt saa nær, give Lovene deres frie Gang: og for alting ey ved ufornødne Uroeligheder at føre Republiken længer tilbage fra det attraaede Maal, nemlig en fuldstændig Revolution. Strax i Begyndelsen af denne mærkværdige Addresse hedder det: "Midt under eders Seiere og eders Hæder, Franskmænd, søge nogle forvorpne Mennesker at grave Friehedens Grav. Taug vi, da vare vi eders Forrædere. Det er vor Pligt, at give eder fuld Oplysning om Alt. De udenlandske Fyrster, ere ikke eders farligste Fiender; men Arvingerne til Robespierres Forbrydelser, som giøre sig al Umage for at undergrave Republikens sande Friehed. Under mangehaande Masker udbasune de deres Grundsætninger, og deres Plan er, ved Anarchiet at bringe eder under Tyranniets Aag. De tale stedse om Folkets Rettigheder, men blot for efterhaanden at tilvende sig udelukkende Ret til deres Udøvelse. Republiken var sit Fald nær. raabte: Conventet leve, og Republiken blev reddet. Dette vide eders Mordere. Men glemmer aldrig, at et stort Folks Friehed ey kan bestaae uden Overeensstemmelse med og Tillid til Regieringen. Conventet vil fra sin Side med Standhaftighed gaae sin retfærdige Gang, og haandhæve den Regiering, som har reddet Republiken; men ogsaa luttre den fra Alt det, der kan giøre den uretfærdig og unyttig. Ja, vi tilsværge hinanden, at vi ville blive paa vor Post, indtil den seirende Republik nyder den længe attraaede Fred. Conventet skal ingensinde glemme, at det skylder Folket Regnskab for sine Handlinger. Enhver velgrundet Addresse hører det gierne; men det taaler derimod ingenlunde de Stemmer, der tale høiere end Conventet. Anseer dem som eders Fiender, der søge at bringe eder til at glemme disse hellige Grundsætninger. Raader dem, der ikke tale om andet end Blod og Død og Skaforter, at de i Tide stræde at undgaae den dem overhængende retfærdige Straf. Skiænker derimod hver arbeidsom, hver god og retskaffen Mand, hvis Daad sigter til eders fælles Vel, eders Agtelse. Republiken er grundfæstet; Rolighed skal fuldende Værket. Seer til eders tappre Brødre, som fægte for eders Friehed, og som sætte deres Ære i at seire, og at adlyde Lovene. Det samme, som Frankerige giør for Armeerne, vil det ogsaa giøre for Landet selv. Republikens Skib er Havnen nær, men vogter eder, at J ikke stode det ud paa Dybet igien at London, den 17 October.