Berlingske Tidende, 1783-12-01
2) General=Staternes Undersaattere skal i de Nordamerikanske Staters Havne, Byer, o. s. v. ikke betale høiere Told Told eller Afgivter, end de meest savoriserede Nationers Undersaattere der skulle betale. De skulle nyde alle de Rettigheder Venskabs Beviisninger, Privilegier, Jmmuniteter og Friheder i deres Handel og Søefart, hvad enten de komme til eller gaae fra de nordamerikanske Havne, fra eller til fremmede eller indenlandske Handels=Pladse, som bemeldte Nationer nyde. 3) Ligeledes skal de nordamerikanske Undersaatter nye de samme Rettigheder, Privilegier o. s. v. i de Nederlandske forenede Provindser, Havne, i enhver Henseende. 4) En fuldkommen Samvittigheds Frihed skal tillades enhver af Parternes Undersaattere og Jndbyggere; dersom nogen af den eene Parts Undersaattere døe i den andens Territorio, da skal de begraves paa de sædvanlige Begravelses Pladser o. s. v. 5) Begge Parterne skal søge, saavidt det beroer paa dem, at beskytte og forsvare hinandens Skibe og andre Eiendomme i deres Havne, Farvande, Pavierer o. s. v.; og at tilbagebringe og erstatte til Eierne eller deres Befuldmægtige de alle de Skibe eller andre Eiendomme, som tages inden deres Jurisdiction. Og skal deres Krigskibe, som gaae som Convoyer, naar de have en fælles Fiende, tage under deres Beskyttelse alle de Skibe, som tilhøre nogen af Parternes Undersaattere, og som ikke have contrabande Gods inden Borde, efter den Beskrivelse, som derover skal følge, til Lande, med hvilken en af Parterne lever i Fred, og den anden i Krig, som ikke er bestemte til nogen blequered Plads, og som skal følge samme Cours og Reise, og skal de forsvare saadanne Skibe, saalænge de følge dem, imod alt Overfald af den fælleds Fiende, ligesom de forsvare den Nations egne Skibe, som de selv tilhøre. 6) De contraherende Parters Undersaatter paa begge Sider maae disponere over deres Eiendomme ved Testammen, ter, Donationer eller paa anden Maade; og deres Arvinger, Undersaatter af det ene Partie, og nedsatte i det andet Parties Lande eller andensteds, skal erholde deres Arvad intestato, enten i egen Person eller ved Befuldmægtigede, end- og om de ikke have faaet Naturalisations=Breve, uden at deres Fuldmagt skal tilintetgiøres, under Prætext af Provincial, Stads eller individual Ret eller Prerogativ. Og dersom Arvingen er mindreaarig, skal den af Dommeren, paa det Sted hvor Arvingen henhører, satte Formynder eller Curator have Myndighed til at fordre, administrere, sælge eller afhænde det Gods, som er Arvingen tilfalden o. s. v. 7) Enhver af Parterne maae ansætte saadanne Raad, Fuldmægtiger, Notarier, Silliditor eller Factors, som de ansee nødvendigt i den andens Land.) 10) Kiøbmandskibe, som tilhøre en af Parterne, hvad enten de seile fra en fiendtlig, deres egen eller en neutral Havn, maae frit for den anden Bundsforvandte seile til 1) J den engelske Avis, hvoraf denne Tractats Jndhold er uddraget, vare den 8 og 9 Artikel udeladte. en fiendtlig Havn. Dog skal de, saavel i Søen som i Havn, stedse naar forlanges fremvise deres Ladnings Breve og andre Skibs Documenter, som ere beskrevne i 24 Artikler, da det udtrykkelig fastsættes, at det indehavende Gods ikke er af de Contrabande, og at de ikke med contrabande Artikler ere ladede for nogen fiendtlig Havn. Dog skal de Skibe, som ere under Krigs=Convoy, ikke fordres til at bevise, at Ladningen er deres Eiendom, men den commanderende Officiers Ord skal være nok. 11) J Fald der af Documenterne skulde sees, at en af Parterne har Contrabande inde, skal det dog ikke tillades at aabne med Vold Skibets Luger, eller nogen Kiste, Pakke o. s. v. førend Ladningen er bragt i Land i Overværelse af Admiralitets=Retten, og et Jnventarium derover er tagen. Jkke heller skal nogen Artikel sælges eller bortføres, førend det forbudne Gods, efter lovlig Rettergang, er bleven confisceret af Admiralitets Retten. Dog er stedse saavel Skibet selv, som hvad deri forefindes ikke at være Contrabande, frit. Dersom efter Undersøgelsen et saadant Skib befindes uden Grund at være anholdt, da skal den, som har opbragt saadant et Skib, erstatte Eieren skadesløs al Omkostning og Tab. Mandskabet paa et saadant opbragt Skib skal i ethvert Tilfælde være frie, undtagne Folk, som ere for nærværende Tid i den fiendtlige Nations Krigs Tieneste. 12) Paa den anden Side er det ogsaa indgaaet, at alt det Gods, som tilhører en af Parternes Undersaattere, men som fragtes i Skibe, som tilhøre en Nation, med hvilken den anden Part er i Feide, er dog regnet iblandt forbudet Gods, og ligesaa fuldt underkastet Confiscation, som om det tilhørde Fienden; dog undtages stedse saadant Gods, som har været indladet i fiendtlige Skibe førend Fredsbrudet, og inden 6 Maaneder efter samme, hvilket Gods, naar det tages, troeligen og uden Ophold skal blive Eierne erstattet. Skulde det endog være umueligt, at reclammere dem inden den bestemte Tid, og de da skulle være solgte, da skal det, de ere solgte for udbetales Eierne, naar de reclammeres inden elleve Maaneder efter Salget. 13) Det forbydes strengelig alle Betiente, Undersaattere og Søemænd paa nogen Maade at fornærme den anden Bundsforvandte. De som herimod forsee sig skulle paa første Klage, efter nøiagtig Undersøgelse, forbindes til at erstatte alt det Tab de have tilføiet og uden Straf paa Gods og Person skaffe fuld Gotgiørelse. 14) For nøiagtig at bestemme det foregaaende, skulle alle Capitainer paa Kaper eller andre bevæbnede Skibe, førend de gaae til Seils, stille Sikkerhed for vedkommende Dommere, eller paa anden Maade være ansvarlige, for alden tractatstridige Opførsel de kunde udøve paa deres Krydstoge og Reiser o. s. v. 15) Alle de Skibe og alt det Gods, af hvad Slags det være maatte, som ere tagne fra Søerøvere, eller andre Skibs.