Aalborg Stiftstidende, 1834-08-27
Kieler-Correspondenblatt, indeholder under en ArtikeHvem vælge vi til Deputeret?" følgende: "Betragte vi Hensigten med Stænder=Jnstitutionen, saa vil man vel overhovedet kunne paastaae, at Regjeringen, for at erfare sin Embedsmænds Anskuelser, hidtil har besiddet Midler nok uden til den Hensigt at anordne en Stænder=Forsamling, Altsaa ikke Embedsmændene, men Kjernen af Folket selv vi Regjeringen høre, idet den udelukkende tildeeler vort Lands Næringsstand, Grundeiendoms=Besidderne, til hvilke Embedsmændene, som saadanne betragtede, ikke kunne regnes, Valg ret og Valgbarhed. Dersom vi endvider torde tro, at Regjeringen vil have de raadgivende Provindsialstænder anseete som en Forberedelseskole for en tilkommende virkelig Stænderforsamling, som og, at der ved en friere Communalforvaltning skulde vækkes og dannes Jnteresse for denne og middelbart for hiin; da vil Repræsentationen ved Embedsmænd, ikke kunne føre til Oplysning om sammes hidtilværende Auctocratie i Communalforvaltningen, og en vistnok ønskværdig Reform i denne Henseende neppe befordres, eller ethvert Tilfælde ikke føre til den Emancipation af Communalforvaltningen, som alene formager at vække og opretholde Aanden, som udvikler sig af sand Almeenaand. - Vel hører man ofte den bemærkning, at ved den hidtilværende Mangel paa offentlig Virksomhed kunne kun Embedsmænd og Juriste besidde de fornødne Kundskaber derom, og at andre Deputerede heller ikke vilde være i Stand til tilbørligen at bedømme almindelige Lovforslag. Lad den første Jndvending og saa være fuldkommen grundet, saa tjener jo samme saameget desto mere til alvorligen at fraraade Valget af Embedsmænd, idet ved samme jo enhver Mulighed til at ombytden hidtilværende Mangel af Jndsigt med Kundskab forblev ubenyttet, og vilde til evig Tid medføre Folkets Udelukkelse fra Folkerepræsentationen, altsaa ganske tilintetgjøre Regjeringens Hensigt. Hvad den anden Jndvending derimod at gaaer, saa indsees ikke, hvorfor ikke den med sund Forstibegavede og med de praktiske Livsforhold fuldkommen fortrolige Landmand eller Borger ikke skulde være istand til rig rigt at bedømme de ham nærmest vedkommende Lovforslag om han end maatte være mindre skikket til, i logiske skart begrændsede Udtryk, at afsatte Udkast til Love, et Arbeide, som ogsaa mangen ellers dygtig Embedsmand neppe vildet være voxen. - Endelig vilde Valget af Embedsmænd alderne les tilintetgjøre den Hensigt, at Forvaltningens Mangler, som hverve paa hines altfor store Magt, tilbørlig bleve satte i Lys som end ikke den Enkeltes slette Embedsførelse derved skulde lundgaae den fortjente Paaanke. Der ligger jo i den meenneskelige Natur en altfor dybt indgroet Stræben efter Herredømme over Andre, til at, endog ved den varmeste Iver fordet Gode, Embedsmanden, især naar han er sig sine Handlingers gode Hensigt bevidst, selv gjerne skulde vilde opgive sit engang udøvede Herredømme, eller i det mindste dog ikke bidrage til at blotte sammes Mangler tilbørlig, da den meest Retskafne just holder og kan holde sig overtydet om det Bestaaendes Fortrin. - Slutteligen tilføier Indsenderen, at ved Valget af Embedsmænd - der ikke, som Deputerede af selve Folket fra Stænderforsamlingen vende tilbage i dets Midte og lære dets Anskuelser at kjende, hvor de ligefrem erfare Bedømmelsen af deres Adfærd i Stændeforsamlingen, fordi Vælgerne deels ere dem lige og deels have de samme Jnteresser som de - ogsaa den gjensidige Jndvirkning paa dets Deputerede og disse Sidstes paa det første vilde forhindres, hvorved det Hele berøvedes dets sande egentlige Betydning, saa vilde allerede dette ved nærmere Overveielse være tilstrækkeligt til at erklære Valget af Embedsmænd som stridende mod Regjeringens Hensigter og Folkets Jnteresse.