Aarhuus Stifts-Tidende, 1827-05-19
Vi Philhellener, som have deelt de nygræske Heltes Hæder og Fare, vi som have vædet Theemistocles's, Miltindes's og Leonidas's Gravhøie med vort Blod og vore Taarer, vi ville svare Eder, Grækerne besidde hverken Tapperhed eller Patriosmel har man hørt Bagvaskerne sige. O, gid jeg kunde føre dem hen til Messolunghis's blodige Ruiner; gid jeg kunde mundtlig fortælle dem om Fægtningerne ved Leondari og Mühlen; Jeg var selv tilstede da Colocotronis unge Søn kjæmpede en heel Dag igjennem med 800 Mand mod 4000 Araber; da Demetrius Ypstlanti forsvarede sig som en Helt i Spidsen for Halvandethundrede mod 1200 Fjender. Jeg vilde meddele dem den uforfærdede Constantin Canaris Beslutning, at opbrænde den ægyptiske Flaade i Alexandriens Havn, og hans rørende Afsked fra Hydrioterne, da han betroede dem sin Kone og sin Søn. Brødre! sagde han til dem: Jeg iler didhen, hvor Fædrelandets Vel kalder mig; Eder efterlader jeg min Hustru og min Søn, falder jeg, saa giv dem Vaaben, og lad dem døe i Kamp mod Tyrannerne." Jeg vilde fortælle dem om den gamle Colocotronis's, om en Gouras, en Nikitals og en Karaiskaks stolte Krigsbedrifter, om den unge skjønne Malo Mavrojens Bedrif1ter, der opoffrer Krigen et Liv, som burde været helliget Kjærligheden og Glæden. Jkke tilfreds med at rette deres Angreb mod Grækerne, flynger man sine giftige Pile endog mod Oberst Fabrier, den Tappreste blandt de Tappre, og beskylder ham for den umætteligste Ærgjerrighed. Naar man kjendte de meget glimrende Tilbud. Senatet havde gjort ham, Tildud, som han besvarede med den ædleste og beskedneste Vægring, da vilde de sikkert vende tilbage til Fornuft og Retfærdighed. "Lykkelig ved at kunne tjene Eder - siger Oberst Fabrier - stræber jeg efter intet Andet; jeg fordrer hverken Rang eller Ære. Ligefrem, mild, uegennyttig, af prøvet Tapperhed og riig paa Talenter, som ere vore Hære velbekjendte: saaledes er Manden, der har grebet Vaabnene for Hellas, og man agter ikke paa hans Opoffrelse. "Araberne have næsten erobret det hele Peloponnes! - føie Jbrahims Tilhængere endnu til - et sikkert Beviis paa Grækernes ringe Kraftanstrængelse."Ja, Araberne have bemægtiget sig nogle forladte Byer og lagt dem i Aske; de have herget Arkadens meest yndige Dale, ere trængte frem lige indtil Lacedamoniens Ruiner - men her have de fundet Spartanere for dem, og maattet bøde for deres udøvede Grusomhed, Mainotternes Sværd har nedhugget deres abyssiniske Horder, og kun en skjændig Flugt har kunne redde deres uforsigtige og forvovne Anfører. - Athen, Napoli di Romania, Napoli di Malvasia og Corinth ere i Frihedsskjæmpernes Besiddelse. Disse fire, ved Natur og Kunst befæstede Stæder, rigeligen forsynede med Levnetsmidler og Munition, spotte Angrebene og frygte intet Overfald. Paa dem sætte de Christne sit Haab, og ved Foden af deres Volde vil, saa haabe vi, de Vantro falde. Leve Grækenland! de Villeneuve, Capitain i græsk Tjeneste." I Pera, Constantinopels Forstad, hvori de Christne boe, er nylig passeret følgende Bortførelseshistorie. Fyrsten af Wallakiets Søn havde bragt en riig amerikansk Bankørs Datter hjem i sit Huus og erklæret den tyrkiske Øvrighed, som forlangte hende udleveret, at han havde giftet sig med hende. J Begyndelsen syntes det, som man lod det blive derved; men sidstl. 10 April lod den høie Port kalde Prindsen og den armenianske Pige for sig og forlangte, at hun skal leveres Faderen tilbage for at sættes i et Kloster. Prindsen har nu henvendt sig til det russiske Gesandtskab for at søge Beskyttelse mod den tyrkiske Regjering.