Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-09-04
(Fortsættelse af Gaars-Avisen.) Uagtet - som Koureren" bemærker - alle Mænd af Ære og Samvittighed i Deputeertkammeret have opponeret. imod Presseloven, gaaer Antagelsen af dens forskjellige Artikler hurtigt fra Haanden, og vel maa Man med samme Blad beklage, at Dhrr. Viennets, Bugeands og Jollivets forenede Stemmer skulle gielde tre Gange saa meget som en Royer=Collards. Overordentlig Jnteresse vakte det, at see dette ærværdige, forhenværende Hoved for det nu i Frankerig regierende Partie, den berømteste og populaireste Taler for Juli=Revolutionen, han, som kun een Gang siden 1830 har besteget Tribunen, endeligen engang igjen at optræde, og denne Gang for at holde stræng Ret over sine doktrinaire Lærlinger, formedelst deres Frafald fra Frihedens Grundsætninger, som engang, i nøie Forbund, med den oprigtigste Kjærlighed til Orden og Hengivenhed for Monarkiet, havde udgjort dette Parties Stolthed og Prydelse. Alderen havde svækket hans Stemme, og han talede kun et Qvarteer; men hans Foredrags overbevisende Klarhed efterlod et dybt Jndtryk. Det var især imod Overdragelsen af Presseforseelsers Behandling fra Juryen til Pairskammeret han talede. Han viste, at Dommen over Presseforseelser aldrig kan bestemmes efter faste Love, som ved andre Lovovertrædelser, men at den kun maa udgaae fra en samvittighedsfuld Sammenholden af alle Omstændigheder, den offentlige Mening og Landets Stilling. Aldrig vilde han give sin Stemme til det foreslaaede fortvivlede Middel, der vilde tilintetgjøre den eneste endnu tilbageblevne Troe paa Friheden, den med saa mange Smerter, Taarer og Blodstrømme kjøbte Frihed. - Til denne Hædersmand sluttede sig de berømte Deputerede Lepelletier d'Aulay, Jars, Schonen, Passy, Etienne, Berenger, Lamartine, C. Dupin, hvis Navne - siger Temps vi offentliggjøre, for at Nationen kan bevare dem i taknemmelig Erindring. Disse Mænd havde ikke taget i Betænkning, at vende Ryggen til den Regjering, de saa længe have tjent som Stotter, og votere imod det frihedsmyrdende Forslag, i Forening med de hædrede og høitagtede Deputerede af den egentlige Opposition, med Dupont, Lafitte, Odillon Barrot, Sade, Salverte, Arago, Bignon, Comte, Lafayette, Nicod o. s. v. Det var ved den første Artikel af Lovudkastet, at disse Hædersmænd opbøde deres Kræfter, for at bringe det hele Projekt til at strande; men forgiæves: af 350 Medlemmer voterede kun 150 imod, men 200 for Artiklen. Ved dette Resultat lagde strax Ministrene og Centraerne en Glæde for Dagen, som grændsede til lidenskabelig Uanstændighed. Efterat saaledes den første Artikel var gaaet igjennem, forlod den største Deel af den venstre Side Kammeret, overbeviist om, at de øvrige Artikler vilde afgive samme Resultat. Kun nogle faa Medlemmer af denne Afdeling, hvoriblandt Odillon=Barrot og Sade, forsøgte endnu, i Forbindelse med den Deel af venstre Side, som grændser til Centrum (det saakaldte tredie Partie, at gjøre Terrainet stridigt Skridt for Skridt, og at gjøre den slette Lov mindre slet ved nogle Amendementer; men deres Anstrængelser vare frugtesløse. De Ministeriel les Utaalmodighed var saa stor, at tilsidst alle Forslagets Modstandere bragtes til Taushed, og den øvrige Afstemning foretoges af Centraerne allene. - Saaledes har da Deputeertkammeret baaret den Jnstitution til Graven, som det Sides. langt overveiende Antal af dets Medlemmer skylde deres politiske Tilværelse! Disse Resultater opnaaedes i Mødet den 27de, og allerede næste Morgen indeholdt Morgenbladene de bittreste Besværinger derover: "Temps anfører i 6 Punkter de forskjellige Brud, Man derved har gjort paa Chartet, og de Krænkelser, Man har tilføiet Nationen, og slutter da saaledes: "Dette er det jammerfulde billede af de Jndskrænkninger, som Gaarsmødet har tilføiet Friheden, samt Chartets Aand- og Bogstav. J Sandhed, en smuk Berømmelse for de af den frisindede Juli=Revolution udsprungne Grene af Statsmagten, at henkaste sig til at være Kopier af Restaurationen. Mødet idag vil gjøre Resten." – "Selv de allerbeskedneste Amendements - siger Koureren" - ere forkastede. Desto bedre, thi jo vildere og jo mere barbarisk denne Lovs Karakteer vil blive, desto mere Haab er der om, at den vil bringe Fordærvelse over sine Opfindere, og over dem, som maatte vove at bringe den til Anvendelse. Man have dog - vedbliver den - ikke længere den Uforskammenhed at foresnakke os Noget om Frihed, Charte, Jnstitutioner og Juli-Revolution. Alle disse Ting have ophørt at existere. Chartet, denne Traktat imellem Regjeringen og de Regjerede, har tabt al Betydning, siden det er blevet en Minister (Persil) tilladt at forblive paa sin Post, efterat han havde erklæret: vi ville overtræde Chartet, naar Nødvendigheden kræver det." "National mener, at Pressen er langt værre faren, end under Polignaes Ministerium. Desværre. - trer den - er det ikke muligt at kalde det afsatte Dynastie tilbage, fordi dets Plads engang er bortgivet; men hiint Dynasties Ministre bør føres i Triumph tilbage og gjengives Nationen, som har mange Undskyldninger at gjøre, fordi den dengang har miskjendt deres velgjørende Hensigter, og først ved Juli-Revolutionen er kommen til, egentligen at fatte dem