Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1826-05-30
Udenlandsk. Grækerland. J 12 Maaneder kjempede Korsets Forsvarere paa Mesolongis Mure mod talrige Skarer af Barbarer, mod Hunger, mod alle Krigens Rædsler, og hvad der er haardest mod Mennesker, som deels fordum og deels endnu bare Navn af Christne, og som ofte havde nedknælet i Støvet for det Kors, hvis hellige Fane de nu beplettede og vanhelligede med deres Medchristnes Blod - og dog maatte desværre Mesolongi falde, Vi ville, uden at tage Hensyn til en 2 a 3 franske Blade, der allerede for en Tid siden med saamegen Beredvillighed foreløi os en Jndberetning om dens Indtagelse, blot anføre en officiel Beretning i en af det Lands Blade, hvis Beboere, saa menneskekjerlig og ædel, hvor de kunde, søgte at lette de arme Grækeres Elændighed, jeg mener Den i det engelske Blad the Courier, hvori meldes under 15de Dennes : Gaar Morges ankom hertil Colonial-Amtet, Depescher fra den constituerede Lord-Over-Commissionair General=Major Posonby, som meddele den Efterretning at Mesolongis Skjæbne, er endelig Natten mellem den 22de og 23de April bleven afgjort. Det lader til Besætningen, ved en fuldkommen Mangel paa Levnetsmidler, og ved den træske Flaades mislykkede Bestræbelser at bringe dem Hielp, er bleven bragt til Fortvivlelse, og har besluttet at forlade Fæstningen, hvorfor 800 Mand under 2 Capitanos gjorde et Udfald, i Haabom at indtage et af Batterierne paa Søekysten, som var forsvaret ved et talrigt Corps Arabere; man antændte ogsaa paa samme Tid en Deel af Staden, for at henlede de Beleirendes Opmærksomhed derpaa. Ved dette Udfald haabede man at bane den øvrige Deel af Besætningen en Udvei, men Tyrkerne havde forudseet denne Plan og fordoblet deres Poster, saa at dette Corps, efter at det forgieves havde bestræbet sig for at bane sig en Vei ved Jndtagelsen af et Batterie, adspredte sig, og søgte ved at naae Bjergene, at rædde Livet. Nu trængte Tyrkerne ind i Staden og Alt hvad der gjorde dem Modstand, blev nedhugget eller taget til Fange. Hvormeget Tyrkerne tabte derved, meldes ikke, men at Striden har været haardnakket seer man deraf, at omendskjøndt 2 a 3000 Grækere omkom i Staden og ved Biergfoden, skal dog kun 150 være fanget levende. Af Fruentimmerne skal et betydeligt Antal have taget Livet af sig, eller være druknet, imidlertid ere over 3000 geraadede i Fangenskab. Den Skræk som Adspredelsen af hiin første Skare havde foraarsaget, meddeelte sig hurtig til dem, som skulle deeltage i det farlige Foretagende og som nu forlode deres Poster, og i smaae Hobe søgte deres Tilflugt til de Puncter af Staden, som endnu løde sig bedste forsvare. Midt i Forvirringen trængte Tyrkerne fra Land- og Søesiden ind, og bemægtigede sig Fæstningsværkerne, som de til Tegn paa deres Seier, stak i Brand. Den 2den April havde, som det synes, begge befalingshavere Jbrahim Pascha og Seraskieren, sendt en Opfordring indi Staden og tilbuden en Overeenskomst, med det Løfte at Jndvaanerne, naar de nedlagde deres Vaaben, skulle skjænkes Livet, og skulle have Frihed til at begive sig, hvorhen de ville i de tyrkiske Stater; men disse Forslag bleve i en høi Tone og bestemt forkastede. - Besynderligt er det dog at Efterretninger saavel fra Corfu af 22de April, som fra flere Steder, bekræfte at et stort Søeslag, har staaet mellem den græske og tyrkiske Flaade hvorved to Fregatter og fem mindre Skibe af den tyrkiske Flaade ere ødelagte, og denne havde trukket sig tilbage; at Mesolongi var fri fra Søesiden og at Grækerne igjen skulle have erobret Basiladis og Anatolico. - Dog Tiden vil oplyse Alt. Jmidlertid er det sandsynligt at Staden er falden, da senere Efterretninger fra Triest, sige at General Ponsonby, da han ved den engelske Brig Chanteleer var bleven underrettet om at Mesolongi ikke længere kunne staae sig, indskibede sig paa Krigskibet Najaden, for atter i Menneskelighedens Navn at tilbyde sin Mægling.