Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-11-23
J denne Tidende af 11de Spalte 2 refereredes efter "Dagen" en Høiesteretsdom, der angik en Sag i Odense og som nu i "Dagen" for i Løverdags saaledes omtales af Prof. Sibbern: En Dreng var af sin Stedfader sat i Lære hos en Skræddermester i Odense og Læretiden ansat til 5 Aar. Efterat de 2 1/2 Aar vare forløbne, tog Stedfaderen ham ud af Læren, paa Grund af, at det sagdes ham, og han selv ogsaa maatte antage, at Drengen leed en altfor mishandlende Medfart. Flere af Naboerne have i denne Henseende vidnet imod Skræddermesteren, idet de af de Skrig, som de ofte og mange Gange have hørt, have sluttet sig til, hvorledes Drengen er bleven medhandlet; ja af Skræddermesterens egen Kone læse vi det at være bevidnet, at Drengen er bleven slaaet med Ærmetræet, kastet ned af Værkstedbordet og sparket; vi erfare og, at Mesterens Tilstaaelser ved Underretten have været af den Art, at Underdommeren har antaget Skræddermesteren at have vedgaaet, hvad der var fremført om ham, og derfor har dømt ham imod. Vi læse endvidere, at et Vidne har udsagt, at Skræddermesteren med Hensyn til, at han nok haabede, at faae Drengen tilbage under sin Magt, har yttret, at hvad Drengen ei havde faaet, det kunde han faae. Jmidlertid er dog ved de høiere Domstole, da Beviserne ei ansaaes for aldeles juridisk tilstrækkelige, ikke alene Skræddermesteren frifunden, men Læredrengen endog dømt til at vende tilbage i Skræddermesterens Huus, for at udstaae den øvrige Tid af de 5 Aars Læretid, samt Stedfaderen dømt til at føre ham tilbage, hertil, og det saa, at Begge skulle bøde 1 Rbd. daglig for hver Dag, de sidde Dommen overhørig. Efterat have skildret Sammenhængen saaledes, udhæver Professoren, at det er den saakaldte Huustugtelsesret, samt den personlige Frihed, hvorom der her er Tale, indrømmer dernæst, at Sagen i Realiteten muligen seer noget anderledes ud, end Man efter den givne Beretning maa troe, men - vedbliver han – i al Fald bliver Man ved denne Leilighed vaer, hvad der kan skee, og hvad Man, naar Man kjender Menneskene, ei kan tvivle om, ofte nok virkelig skeer. Men de hos os bestaaende Love trænge da i denne Henseende til Forandring. Det er allerede lidet harmonerende med den Omsorg, vore Love ellers vise for den personlige Frihed, at en Umyndig af sine Formyndere eller Andre kan bortaccorderes saaledes paa 3 Aar, at, om hans Anlæg viste ham en ganske anden Vei og Andre ogsaa vilde tage sig af ham, for at sørge bedre for hans Fremtids Vel eller om paa anden Maade bedre Udsigter aabnede sig for ham, dog en slig Accord skal ansees for lige saa bindende, som den, hvorved Gods og Eiendom bortforpagtes; men dobbelt fordrer vore Loves hele Aand og den hele hos os herskende Tænkemaade, at den Umyndige beskyttes saaledes, at han ikke i flere Aar Viøre ansat til skal, uden at kunne udfries, kunne være saa meget udsat for grov Mishandling og saa lidet beskyttet derimod, kort, at han ikke saaledes skal kunne være overgiven i en Andens Vold, som det omtalte Tilfælde lærer, at det hos os kan finde Sted." Prof. Sibbern vedbliver: "Det bevægede Gemyt spørger sig, hvad der nu er at gjøre med Hensyn til hiin stakkels paa Ny til sin forladte Stand i Skræddermesterens Huus hendømte Dreng. For det Første bør nu det hele Nabolang betragte det som en Samvittighedssag at vaage til Bedste for ham af alle Kræfter, for at være den stakkels saaledes bortaccorderede Umyndiges Forsvar, saa at, om grundet Klage skulde komme paa Ny, ogsaa Beviis kan være tilstede. Men Byen Odense i det Hele bør i denne Henseende røre sig. Er Drengen bleven bortaccorderet til Skræddermesteren, saa maa han vel ogsaa kunne udaccorderes fra ham igjen. En saadan Mand maa dog vel paa meere end een Maade være tilgjængelig for sin Byes Mænd, og kunne bevæges til at føie sig efter deres Ønske. Hovedsagen er, om Nogen i Odense videre vil tage sig af denne Sag. Rører Man sig i Odense i denne Henseende, saa vil Man nok finde Midler; og det vil da gjøre Byen Ære. Jeg kan ei troe, at Man i en By, som Odense, vil blive ligegyldig i et Tilfælde, som saaledes maa sætte alle Menneskelighedens Følelser i Bevægelse, som nærværende." Sluttelig bemærker Professoren, at der i denne Anledning ogsaa bliver Noget for vore Stænder i deres næste Forsamling at tage i Overveielse. At der ved Lærecontracter, som paa Umyndiges Vegne indgaaes, kan disponeres over dem for en saa lang Tid, som 5 Aar, og det endda, uden at der ellers existerer nogen Betryggelse for, at der vederfares den Umyndige en god Behandling, hører dog til Det, som i vor Lovgivning bør forandres. Enhver, der har Børn, han holder af, tænke sig, hvorledes han vilde blive tilmode, naar han skulde forestille sig, at efter hans Død eet af disse skulde kunne blive udsat for en saadan Medfart. Det er nu kun at ønske, at Nogen i Stænderne vil mindes, at netop det at tage sig af den Umyndige og Betrængte hører med til Det, for hvis Skyld Stænderne ere til."J Berl. Tid. af 17de læses en Beretning om den kjøbenhavnske Borgerrepræsentations Forhandlinger i Modet den 11de, i hvilket Møde Kæmmerens Pland) for Arbeidet paa Stadens Veie i Aaret 1842 fremlagdes; de betydelige Arbeider udkrævede en Summa af 19,017. Rbd. 48 s., men med Hensyn til at denne Sum vilde blive Communen altfor byrdefuld at udrede i eet Aar, foreslog Kæmneren, at Arbeiderne paa Jagtveien og Lygteveien, skulde udsættes til 1843, hvorved Overslagssummen ned bragtes til 11,527 Rbd. 48 s., hvilket Borgerrepræsentationen ogsaa billigede. - At gjøre Preve paa den af Uhrmager Kyhl foreslaaede nye Brolægningsmaade, udsattes indtil videre, for Omkostningernes Skyld. - Paa en Forespørgsel fra Magistraten erklærede Forsamlingen, at det efter dens Formening ikke vil være fornødent at træffe extraordinaire Foranstaltninger til Kjøbenhavns Forsyning med Levnetsmidler i den nu forestaaende Vinter.