Jyllandsposten, 1841-01-22
Nyheds Post. I Sagen angaaende Landcommunevæsenet yttrede Justitsraad Holm blandt Andet, at Herredsfogden har Leilighed til selv i Sogneraadet at indhente Oplysning og selv at undersøge. Ja unægteligt, han har mere Leilighed, end han ønsker, thi skal han møde i Sogneraadet, og høre paa al dettes Tale og Vidtløftigheder, vil han i den Tid kunne besørge 5 a 6 Sager. Men faaer han 5 eller 6 Tilforordnede, og der forekommer en Sag, f. Ex. om Udparcellering, kan han undgaae at reise selv, og istedetfor sende Sagen til den af Medlemmerne, der har Kundskab til den Art af Sager. Overhovedet ere der vist ikke mange Embedsmænd, der have flere Forretninger end en Herredsfoged, og ved hver ny Forordning faaer han flere, Alting skal gaae igjennem ham; han skal kjende Alt, give Erklæring over Alt, over Forst=, Vei- og Landvæsenssager, ja endog over Offersager og flere, der gribe ind i det geistlige Gebeet. Dette er dog vistnok formeget forlangt, især i Begyndelsen af hans Embedsbane. Man siger, at han skal lære og erhverve sig de manglende Kundskaber. Ja, naar han har Hoved og Evne dertil, vil han ogsaa efterhaanden lære, men paa deres Bekostning, paa hvem han over sig. Derhos vil han ogsaa faae nogen Lettelse ved Oprettelsen af Jurisdictionsraad, og den Tid, han saaledes faaer tilovers, vil paa anden Maade komme Jurisdictionen til Gode, hvorimod det nu knapper paa Tid tilde mange forskjelligartede Forretninger. – J Anledning heraf bemærkede Auditeur Roulund. Naar Justitsraad Holm siger, at Herredsfogderne have saamange og saa forskjelligartede Forretninger, at de næsten overstige Kræfterne, giver jeg ham vistnok Ret heri, og jeg erkjender ogsaa Rigtigheden af den almindelige Sætning, at naar man forlanger altfor meget, faaer man i Almindelighed ikkun lidet derfra hidrører formodentlig den Klage, jeg oftere og fra flere Steder har hørt, at Herredsfogden ikke gjerne befatter sig med andre Sager end dem, hvorfor der er stipuleret Gebyhr. - Hertil svarede Kammerjunker Lüttichau Jeg har dog aldrig for hørt en saadan bemærkning omHerredsfogderne. - Auditeur Roulund, Om den ærede Taler har hørt det eller ikke, kan jeg ikke afgjøre, men vist er det, at jeg har hørt det, og det fra flere Sider. Ritmester Friis: Desto vigtigere er det, at flere udtale sig herom, men heller ikke jeg har hørt en saadan Klage- Præsidenten: Den anførte Anke synes ikke at vedkomme Sagen, og det er vistnok misligt, at udtale en saa nærgaaende Yttring mod en heel Klasse Embedsmænd. Auditeur Roulund. Er det, jeg har sagt, sandt, kan det ikke være nærgaaende, er det ikke sandt, maa det jo falde tilbage paa mig selv. Præsidenten: Det vilde være vanskeligt, især her i Forsamlingen, at føre Beviis for Yttringens Sandhed. - Ved at meddele det "Curiosum, der i disse Dage har tildraget sig i et Valgdistrict i Sjælland, hvor Bønderne forespurgte sig, om de ikke kunde vælge Kongen til Stænderdeputeret, kommer Helsingørs Avis til den Conclusion: at Trangen til Reformer i Statsforfatningen dog ikke maa være saa stor hos Bonden. Vi troe, at et andet ikke mindre betydningsfuldt Resultat havde ligget dette Blad ulige nærmere: i hvor høi Grad det nemlig maa være lykkedes de obscurante Agitater at ængstige den stakkels sjællandske Bondestand, naar slig Omsorg for Valgene gar kunde vise sig hos Jndivider, der røbe en saa stor Ubevandrethed i politiske Anliggender, og naar Længselen, efter urokkelige Garantier i den af Zeloterne stiftede almindelige Forvirring endog er udbredt saa dybt nede i Folket; thi det synes os at være umiskjendeligt, at det for en Deel er Omsorgen for at træffe det Retteste i en saa krit, tisk Tid, der saa troskyldig udtaler sig i denne Bøndernes Forespørgsel. Men det er ikke første Gang, at Liberalitetens halve Venner, ligesaa fuldt som dens aabenbare Fjender have mistydet de haandgribeligste Tidens Tegn. - "Modetidenden indeholder som Exempel paa stor Aand og stort Legeme", at man har gjort den bemærkning, at næsten alle Mænd, som fortrinligen have udmærket sig i det engelske Underhuus, vare Mænd af paafaldende Legemsstørrelser. Pitt var sex engelske Fod lang. Forvar en Tønde af et Menneske. Whitbread havde Skuldre som en Paalæsser. Canning var en Mand af høist bydende Ydre og Brougham har Sener som en Næve kæmper. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.