Aalborg Stiftstidende, 1841-09-04
Fædrelandet. Jfølge den nye Landcommuneanordning af 13de August skulle herefter Landbeboernes communale Anliggender bestyres af et Amtsraad i hvert Amt og af et Sogneforstanderskab i ethvert Sognedistrict. J. Sogneforstanderskabet skal bestaae af Sognepræsten, den eller de Lodseiere, der af Sognedistrictets Hartkorn eie idet mindste 32 Tønder, hvorved dog Skov= og Mølleskyld kun beregnes med det Halve, samt boe i Sognedistrictet, eller, hvis dette ikke er Tilfældet, dog ere villige til at indtræde i Forstanderskabet, samt 4 til 9 andre Mænd, der udvælges af de øvrige, i Medhold af det Følgende, dertil qvalificerede Beboere i Districtet, For at kunne deeltage i Valget af Sogneforstandere og vælges i denne Egenskab, udkræves ifølge Anordn. 53, at man skal være 25 Aar gammel og eie eller have i Arve eller Livsfæste idet mindste 1 Tønde Hartk. Ager og Eng eller 2 Tønder Skov= eller Mølleskyld i Districtet m.m. Sogneforstanderne vælges paa 6 Aar og Valgene skulle foregaae i Aarets sidste Qvartal. Den Ældste af de Udvalgte sammenkalder Sogneforstanderskabet og foranstalter en Formand valgt; Formanden fratræder med Udløbet af hvert Aar. De Forretninger i Henseende til Fattig- og Skolevæsenet, som efter de nugjældende Anordninger paa hvile Fattig- og Skolecommissionen, skulle herefter gaae over til Sogneforstanderskabet, hvoraf følger, at bemeldte Commissioner ville ophøre, saasnart Sogneforstanderskaberne ere traadte i Virksomhed. Derimod vil det fremdeles tilfalde Sognepræsten, imellem Sogneforstanderskabets Møder at varetage alt hvad Fattig- og Skolevæsenet vedkommer, saaledes som Reglementet af 5te Juli 1803 og Anordningen 29de Juli 1814 have bestemt. Og skjøndt en Anden, i Overeensstemmelse med 5 11, kan som Formand have at lede Forretningerne i Forstanderskabets Møder, har Sognepræsten dog at foredrage Fattig- og Skolevæsenets Sager i Møderne, samt i Fattig og Skolevæsenets Protocoller at overføre, hvad der i den almindelige Forhandlingsprotocol, bemeldte Sager betræffende, maatte være indført, ligesom det og kan veedtages, at Forhandlingerne desangaaende umiddelbart af ham indføres i Fattig- og Skoleprotocollerne, i hvilket Tilfælde der i den almindelige Forhandlingsprotocol blot derom gjøres en almindelig bemærkning. I det aarlige Overslag over Udgifterne, saavelsom i sammes Ligning, tager det hele Sogneforstanderskab Deel. Herved blive de hidtil gjældende Regler at iagttage, dog at Sogneforstanderskabet skal være beføiet til selv at tage endelig Beslutning angaaende Ligningen af Skolevæsenets, ligesaavel som af Fattigvæsenets Udgifter, uden at samme, saaledes som i Anordn. 29de Juli 18145 56 er fastsat, først behøver at indstilles til Amtsskoledirectionens Approbation. J 17 hjemler Sogneforstanderne - med Hensyn til alle andre Sognedistricternes Anliggender - al den Medvirkning, som Forholdenes Natur tilstedet. Saaledes skulle de i Forbindelse med Politimesteren drage Omsorg for, at Sognet er forsynet med de fornødne Biveie, før Tilsyn med, at Veiarbeidet forsvarligen udføres, rigtig Omgang iagttages ved Sognekjørsel; deres Betænkning bør indhentes for Haandværksbevilling eller Bevilling til at holde Kro, drive Handel, anlægge Møller eller Brænderier meddeles Nogen o. s. v. Det Tilsyn med Assurancevæsenet, som nu, ifølge Pl. 27de Novbr. 1839, er overdraget visse af Amtmanden udnævnte Mænd, bliver for Fremtiden at udøve af de respective Sogneforstanderskaber, dog at derved den i bemeldte Placats § 5 indeholdte befaling til Branddirecteuren om at tilstille forbemeldte Tilsynsmænd de ved Pl. 15de April 1828 8 2 befalede Qvartalsberetninger forandres derhen, at Branddirecteuren skal underrette Forstanderskabets Formand om enhver Brandtaxation, som forefalder i Sogne districtet, for at denne enten selv kan møde under Forretningen, eller foranledige, at en Anden af Forstanderskabet møder, eller og paa anden Maade skaffe sig Kundskab om sammes Udfald, hvorom Forstanderskabet i alle Tilfælde bliver at underrette, for at samme derved kan gjøre sine Bemærkninger, om dertil findes Anledning. Sogneforstanderskaberne bør ogsaa søge at forhindre Betleri og LeI. Amtsraadet skal bestaae af Amtmanden som Formand, een af Amtets Provster, som af Cancelliet dertil udnævnes, og 6 andre af Amtets Beboere udvalgte Medlemmer. Forsaavidt som der i Amtet findes Lehn, skulle disses Besiddere, dog ei flere end to, indtræde i Amtsraadet; dog er det, for at en saadan i denne Egenskab kan være Medlem af Amtsraadet, nødvendigt, at idet mindste 500 Tdr. Hartkorn Ager og Eng, hvorunder dog Skov= og Mølleskyld efter det sædvanlige Forhold kan indbefattes, af hans Lehn. er beliggende i Amtet. Paa Bornholm skulle, foruden Amtmanden og Provsten, ikkun fire Medlemmer have Sæde i Amtsraadet. I de enkelte Amter, hvori tvende ældte Amts districter, der i samme ere indlemmede, ere vedblevne at beholde deres afsondrede Udgiftsvæsen og saaledes hvert har sit særegne Repartitionsfond, skal der, saalænge denne Afsondring, finder Sted, ogsaa være 2 Amtsraad, der hvert for sig skal bestaae af det i 5 24 bestemte Antal Medlemmer. 5 32 nævner de Forretninger, der ville tilfalde Amtsraadet. Anordningen skal ifølge 5 36 træde i Kraft med Begyndelsen, af 1842. Borgermester og Byfoged, Justitsraad Ræder i Horsens har, i Anledning af de nu citculerende falske HundredeRigsdalersedler, meddeelt nogle Vink i Fædrelandet, der vistnok ere værd at tage til Eftertanke. For det Første foreslaaer han da, at Banken skulde udsætte en klækkelig Belønning for Angiveren, saafremt Forbryderen siden overbevises, saavelsom for Forhørsdommeren, hvis han tilveiebringer Beviset; i nærværende Tilfælde, med de falske hundredeRigsdalersedler, f. Ex. 500 Rbd. til hver. Justitsraaden, der har havt Meget med falske Seddelfabrikanter at gjøre, antager nemlig med Sikkerhed, at Folgerne heraf vilde blive, enten at Forbryderne meget snart opdagedes, eller at de bleve tvungne til at standse deres Virksomhed. Som Beviis for denne sin Paastand anfører den ærede Forfatter den bekjendte fyenske Seddelfabricant Niels Møller, der i omtrent 1 Aar opholdt sig skjult i Fyen, og i den Tid forfærdigede og udgav en betydelig Sum i falske Sedler. Han fandt i et vist District Beskyttelse næsten i enhver Hytte, da man gjerne vilde have en Person, der kunde giøre Penge, og derhos formeente, at det var ingen Synd at bedrage Banken, som havde Penge i Overflod." Men da der siden, efter at samme Person var dømt i Slaveriet, hvorfra han fik Leilighed til at undvige, udsattes en Belønning af 200 Rbd. paa hans Anholdelse, kom Beboerne i det samme District, der for havde beskyttet ham, strax i fuld Bevægelse for at gribe ham, og bragte ham ogsaa efter faa Dages Forløb, med støiende Triumph ind til Odense. En besynderlig Omstændighed er det ogsaa, at Seddelfabrikanterne i Danmark hidtil næsten alle have henhørt til den simple Almue=Klasse. Naturligviis have disse Personer i Almindelighed været klog tige Hoveder, hvilket de noksom have godtgjort ved de find tige Maader, hvorpaa de have forstaaet med simple Redskaber at forsyne Papiret med tydelige og rigtige Vandmærker, eller endog have forfærdiget selve Papiret med Vandmærkerne i; men det skulde dog synes, at man maatte være istand til saa nogenlunde at gjøre det umuligt for en, om endog klogtig, Bondedreng, at forfærdige Banksedler. Justitsraad Ræder foreslaaer hertil et, formeentlig ikke lidet virksomt Middel, Ved Underskrifterne paa vore Sedler anvendes der en øiensynlig Flid paa at skrive Navnene saa utydelige og gnidderagtige, som vel muligt, og man troer ret saaledes at gjøre sine Sager godt. Man kan imidlertid ikke bevise Falsknerne en større Tjeneste; thi de meest ulæselige efterskrive de just allerlettest, medens de derimod ved Navne, der ere skrevne smukt og med en fast Haand, komme i Forlegenhed. Saaledes erklærede Falskmøntnerne i Odense i Aaret 1824, at de ikke kunde efterskrive Navnet Skaarup, som derfor heller ikke fandtes paa deres Sedler. Vi skrive kun maadeligt, sagde de, og kunne umuligt lægge os efter Skjønskrift. Justitsraad Ræder tilraader derfor for det Andet, at Underskrifterne paa Bankosedlerne for Fremtiden kun besørges af Personer, der skrive en smuk reen og fast Haand, og vilde det maaskee være hensigtsmæssigt, om ogsaa nogle Ord i selve Contexten skreves af en lignende Haand, istedetfor at hele Contexten nu stikkes. Fra Hjørring Byes Communalbestyrelse er allerede Extraxt af Kæmnettegnskabet for 1810, dat. den 4de August d. A., udgivet i Trykken. Aarets Jndtægt og Udgift balancerer med 4236 Rbd. 68 s. Blandt Jndtægterne ere: Communalligningen paa Byens Jndvaanere 3251 Rbd. 46. s.; Recognition af Skudehandleres Handelsbevillinger 134 Rbd. 8 s.; Stadepenge 100 Rbd. 88 s.; Jordleie 68, Rbd. 30 s.; Kjøbesum for Grunde 80 Rbd. 51 s. Blandt Udgiftsposterne ere: til Fattigvæsenet 735 Rbd. 37 s., Skolevæsenet 502 Rbd. 34 s., Politibetjentene 77 Rbd. 92 s., Vægterne 81 Rbd. 54 s., Skorsteensfeieren 36 Rbd. 75 s., Gjordemoderen 39 Rbd. 53 s., Kæmneren 63 Rbd. 26 s., Byens Bidrag til Organistens Løn 40 Rbd., Qvarteer og Jldebrændsel til Remontecommissionen, Sessionen og Stuttericommissionen 89 Rbd. 92 s., Brolægning 256 Rbd. 9 s., Veiudgifter 151 Rbd. 34 s., Omkostn. paa offentlig Befordring 18 Rbd. 36 s., Beholdning 994 Rbd. 86 s. (hvorved dog er bemærket, at der forestaaer Udbetaling af 1049 Rbd. 92 s., som Hjørrings Anpart af Omkostningerne ved det nye Raad= og Arresthuses Opførelse samt Grund dertil). - Det detaillerede Regnskab var af Kæmneren aflagt den 20de Marts d. A., revideret d. 29de Mai, besvaret den 15de Juni og (for Regnskabsførerens Vedkommende) af Amtet decideret den 24de samme Maaned. Hiørring Communes Repræsentantskab bestaaer for Tiden af Dherrer: Poul Chr. Nielsen, Chr. H. Nielsen, Brink Seidelin, Blichfeldt. Carl Jfversen og J. Holmen.