Aalborg Stiftstidende, 1833-12-19
Af de nu snart sammentrædende Kamre venter man sig just ikke store Ting; heri samstemmer Organerne for de forskjellige politiske Partier, skjøndt af forskjellige Grunde. Efter Oppositionsbladenes Mening ere nemlig sammes Medlemmer altfor ministerielle, altfor frygtsomme; hvorledes der imod Ministeriets varme Tilhængere dømme om samme, kan vel omtrent sees af følgende Artikel af J. des Debats: Dette allerede i 1831 valgte Kammers politiske Liv er udrunden; kun dets materielle Existence har man kunnet forlænge et Aars Tid. Dette er dog ikke Kammerets Skyld, men maa deels tilskrives Omstændighederne, deels Ministeriet; hine, fordi Begivenhedernes Gang var saa overordentlig hurtig, disse, fordi det ikke i rette Tid opløste Kammeret. Saaledes kan vi da uden at ville fornærme Nogen - sige, ilat vi have et halv opløst Kammer, Levninger af forældede, halv udbrændte Lidenskaber, og en kun mat Gjenklang af de levende og interessante Debatter fra 1831 og 1832. Forfatteren søger nu at godtgiøre, at Cass. Perier egentlig har været Siælen i dette Kammer, hvis Majoritet ganske tilegnede sig hans politiske Grundsætninger, men disse vare vist kraftfulde, men ingenlunde faste eller indbyrdes enige. Saaledes og Kammeret. Man tale til samme om Sammensværgelser, Oprør, Revolutioner, da fornyes pludselig dets Ungdomskraft; Majoriteten er ikke tvivlsom, og man gjenkjender Kammeret fra 1831. Men ved enhver anden Sag hviser det sig kold og ubestemt; det veed da ikke selv hvad det vil. Med dette Kammer vorder det rigtignok Ministepriet let at beholde Majoriteten, men kun under den udtrykkelige Betingelse, at det vedligeholder Status quo. Alt hvad Ministrene maatte forlange for at dæmpe nærværende Uordener, vil gjerne og villig blive dem tilstaaet. Men alt hvad der gaaer ud over den øieblikkelige Trang, Alt hvad der maatte sigte til at udrydde det Onde for Fremtiden, og med Roden, vil de vanskelig erholde af dette Kammer. Det ler imidlertid ikke Kammerets Skyld. Hele Feilen bestaaer i at det er valgt 1831 istedet for 1833. - Saaledes dømmer J. des Debats om Majoriteten i Kammeret, og giver derved ikke utydeligt at forstaae, at der vel kunde være visse Ting, som Ministeriet ønskede tilstaaede, f. Ex. Indskrænkning i Trykkefriheden, Forbud mod Foreninger, maaskee endog Gjenindførelse af Pairværdighedens Arvelighed, men hvori det Likke venter at finde Medhold hos dette Kammer. - Heller ikke med Oppositionen er I. des Debats tilfreds. Den beskylder samme for at have hængt ved 2 fire Jdeer, nemlig Uundgaaeligheden af en Krig med Udlandet, og Muligheden, af en Revolution hjemme. Ligesom Majoriteten er ogsaa den bleven gammel og mat, og dette kunde maaske somme holde fordeelagtigt for Regjeringen. Forf. er af en anden Mening. "Just i den repræsentative Regjeringsforms Jnteresse maae vi ønske, at Oppositionen ligesaa nøie og sandfærdig udtrykker Minoritetens Mening hos Nationen, som dennes Pluralitet giver sine Anskuelser tilkjende gjennem Magjoriteten. Kun der, hvor det er alle Jnteresser og alle Meninger tilladt at hæve deres Stemme, kun der bliver Nationen fuldkommen repræsenteret, kun der bliver Kammeret i Stand til at virke mægtig paa den offentlige Mening, kunder maae Factionerne enten forstumme eller blive til Spot. Factions=Mennesker kalde vi nemlig alle dem som ikke ville underkaste sig Landets Love. En Opposition derimod, som holder sig indenfor Lovenes Skranker, er et nødvendigt Element i en repræsentativ Regjering, hvis man ikke skulde komme saa vidt, at hele Verden var af en Mening, hvilket dog nepre vil indtræffe i de første tusinde Aar. -