Viborger Samler, 1838-02-14
Jndenlandske Efterretninger. J det af Assessor Algreen-Ussing nylig udgivne Skrift, indeholdende et Forslag til en Forening af begge de danske Stænderforsamlinger, siger Forfatteren, at det er hans Agt, at forelægge den næste Roeskildske Stænderforsamling et saadant Forslag og ligeledes at foranledige, at et lige Forslag bliver forelagt den jydske Forsamling. Efterat have gjendrevet den Jndvending, at Nørre-Jylland har sine særlige og lokale Jnteresser, som ikke er fælles for Øerne, og at disse igjen have Jnteresser, som Jylland ikke deeler med dem, gaaer han over til at omtale det, der er Hovedpunktet i nærværende Sag: at der nemlig ingen tilstrækkelig Grund er til i Danmark at have to særskilte Stænderforsamlinger. Hans Ord derom ere: "Hvad Christian den Femte siger i Fortalen til Danske Lov, at Landets Undersaatter, som have een Gud, een Tro, een Konge i eet Rige, ikke bør være ligesom adskilte ved sær Lovbøger og Rettergang, men ogsaa bør have en fælles Lovbog, det gielder i forhøiet Grad om Stænderinstitutionen, efterat Lovgivningen nu i over halvandet hundrede Aar har været den samme for alle Deele af Riget. Jylland og Øerne udgjøre ikke to forskjellige Provindser, i dette Ords rette og egentlige Betydning. De udgjøre tvende, ved et mellemliggende Vand adskilte, Deele af et fælleds Rige, der have Alt tilfælles: Sprog, Religion, Lovgivning, Regjeringsform, Næringsveie, Sæder, Skikke og Tænkemaade. Jylland er ikke meere forskjellig fra Øerne, end af disse indbyrdes Sielland igjen er forskjellig fra Fyen, eller Lolland fra Bornholm. Efter, som Ulempe ved de dobbelte Stænderforsamlinger, at have anført den Kostbarhed og det Tab af Kraft og Tid, de medføre, betragter Forf. deres fjernere Følger og formener da, at de dobbelte Stænderforsamlinger nodvendigviis maae slappe den Almeenaand, som Kongen netop har villet vække: med en her i Landet sjælden Jnteresse fulgte Folket de Roeskildske Jnteresser, men denne Jnteresse kunde ikke vedligeholdes i samme usvækkede Grad under den jydske Forsamlings Forhandlinger. J enhver Sag var der allerede i Forveien sagt omtrent Alt, hvad der kunde siges baade for og imod, og de enkelte nye Gjenstande, der bleve bragte paa Bane i den jydske Forsamling, havde ingen saa almindelig Jnteresse, at de kunde bøde herpaa. Den jydske Stændertidende er saaledes i det Hele kun en Gjentagelse af, hvad der allerede indeholdes i den Roeslildske Stændertidende. Da den jydske Forsamling næste Gang vil komme først sammen, vil Østifternes Forsamling komme i samme Tilfælde som forrige Gang den jydske; den vil have at drøfte paany og med andre Ord at sige det om igjen, som den jydske Forsamling allerede vil have sagt paa en i og for sig tilstrækkelig Maade. Hvor meget Folkets Jnteresse for Stænderinstitutionen og alle offentlige Anliggender derved vil fløves, behover ingen yderligere Udvikling. Efterat have motiveret og foreslaaet de, nærmest som en Følge af en saadan Forening, ønskelige Forandringer i Stænderindretningen, slutter Forf. med at proponere, at de forestaaende Stænderforsamlinger for Oestifterne og Nørrejylland indgaae med en Petition til Hs. M. Kongen om, at der maa blive forelagt den næste Stænderforsamling til Betænkning et Lovudkast, hvorved Stænderinstitutionen for Danmark i 12 Punkter forandres og nærmere bestemmes, af hvilke Punkter vel især følgende ere de vigtigste: at der istedetfor de tvende Stænderforsamlinger indføres een almindelig Stænderforsamling for hele Riget; at denne Forsamling skal bestaae af 80 Medlemmer; at det nærmere fastsættes, hvor stort et Antal af Deputerede, der bliver at vælge af Kjøbenhavn, af Rigets øvrige Kjøbstæder o. s. v. og at Valgdistricterne for Kjøbstæderne og de mindre Landeiendomsbesiddere, i Overeensstemmelse hermed, undergaae den fornødne Forandring; at Antallet af de Geistlige, der, som saadanne, skulle have Sæde i Forsamlingen, bestemmes til 2 for Østifterne og 2 for Nørrejylland, og at disse for Fremtiden vælges af Geistligheden selv, at det allernaadigst maa bestemmes, at for Fremtiden ingen af Hs. M. Kongen udnævnt Grundeier skal have Sæde i Forsamlingen; at Sognepræsterne paa Landet i denne Egenskab og uden Hensyn til Størrelsen af deres Præstegaardsjorders Hartkorn tillægges Valgeret og Valgbarhed i de mindre Landeiendomsbesidderes Klasse, og at der tages under Overveielse, om ikke alle Landsbyskolelærere, ligeledes uden Hensyn til Størrelsen af den dem tillagte Jord, kan tillægges Valgret; at ogsaa Medlemmer af den mosaiske Tro tillægges Valgbarhed; at Stænderforsamlingen for Fremtiden skal holdes i Kjøbenhavn og sammentræde hvert andet Aar i October, samt endelig at det Lovudkast, der i Overeensstemmelse med det Foranførte maatte blive udarbeidet, maa blive forelagt de næstforestaaende Stænderforsamlinger til Overveielse faa betimeligt, at den forandrede Tingenes Orden kan træde i Kraft efter Udløbet af de 6 Aar, for hvilke de første Valg ere skete, og de særskilte Stænderforsamlinger for Øestifterne og Nørre-Jylland saaledes ophøre med de nuværende Deputeredes Afgang. (Hemp. Avis.)