Berlingske Tidende, 1830-09-10
Amsterdam, den 31te August. Opstanden i Brussel og i andre de sydlige Nederlandes Byen har antaget en alvorligere Charakteer end man formodede. Den ringere Almue i disse Egne, uvidende, overtroisk og raa indtil Vildhed, har stedse og under alle Regjeringsformer været tilbøielig til Oprør, og derfor et passende Redskab i herskesyge Klærkers og politiske Jntriguanters Hænder. Ligesom nu, have vi flere Gange i vor Tid oplevet, at netop saadanne Forholdsregler, der ene og allene havde Landets Vel til Hensigt, fandt den heftigste Modstand. Ogsaa dennesinde var det Regjeringens veldædige Plan til at formindske Jesuiternes Jndflydelse paa den offentlige Underviisning og fremme en forstandig Oplysning, der opvakte det lydeligste Skrig, hvilket ogsaa, forunderligt nok, de saakaldte Liberale, men i et ganske andet Øjemeed, istemte. Ønskeligt havde det vistnok været, om man i mange Henseender havde afværget Brabanternes heftige Fordringer, afskediget en Minister, hvis Haardhed og frastødende Former gjøre ham saa uskikket til et saadant Embede under en constitutionel Konge, og ikke draget, et Menneske som Libri=Bagnano, - hvis ryggesløse Levnet i Florenz og i Frankrige, ligesom ogsaa den ham der overgangne infamerende Straf (Kagstrygning og Brændemærke), altfor silde blev Kongen bekjendt, - frem og overdraget ham Redactionen af en ministeriel Tidende. Denne Uforskammede har uden Tvivl bidraget til Gemytternes Ophidselse, thi i det Øjeblik, da Klagerne, i Anledning af de nyeste Begivenheder i Paris, yttrede sig lydeligere end nogensinde, lovpriste han i sit Blad, le National, "Velgiens Lykke som hele Nationen med almindelig Jubel erkjendte." Maaskee vilde det ogsaa have være politiskt, at formilde den haarde Dom, der landforviste nogle Journalister, og navnlig Potter, der før var en almindeligen agtet Mand, inden det ministerielle Partie tirrede hans Lidenskabelighed, og forledte ham til at overskride den Grændse, som han, under andre Omstændigheder, selv vilde have sat sig. Dog synes det nu meget tvivlsomt, at den nærværende Crisis derved vilde være bleven afværget. Grunden til Utilfredsheden ligger dybere; den maa søges i de sydligere Provindsers Modbydelighed for Foreningen med de nordlige, hvis Gjæld de maa hjælpe at bære, og som, uagtet Regjeringens til alle Tider beviste Apartiskhed, dog stedse synes dem at være de fortrinligen yndede. Planen til en Adskillelse af begge Landene under een Konge næredes allerede længe af de belgiske Patrioter, der synes kun at have ventet paa det første gunstige Øjeblik til dens Udførelse. Deres unaturlige Forbindelse med de erkekatholske Klærkers Partie havde vel neppe noget andet Øjemeed, end paa enhver Maade at holde Oppositionsaanden vaagen hos Folket. Begivenhederne i Paris gave det ønskede Signal. Man sendte Bærmen af Folket forud, for at have et Paaskud til at bevæbne Borgerne og danne en Forening, som under den tvetydige Benævnelse af "Sikkerheds=Commission, meget snart er vorden en Jnsurrections-Committse, hvis Medlemmer, lutter vældige Oppositionsmænd, ligesaa lydeligt som deres Fordringer, tilkjendegive, i hvilken Hensigt de have forsamlet sig. Ved den første Efterretning om Opstanden valgte Kongen de hensigtsmæssigste Forholdsregler. Efter et langvarigt Cabinetsraad bleve Generalstaterne sammenkaldte til et overordentligt Møde den 13de September i denne Residents. Prindsen af Oranien og Prinds Frederik reiste samme Dags Aften til Antverpen, for at sætte sig i Spidsen af et Troppecorps, sammensat af Hollandske og Brabantske Regimenter, der vel nu omtrent udgjøre 20,000 Mand. J Begyndelsen hed det, at Kongen havde besluttet, ikke at modtage Deputationen; sandsynligviis vil han henvise den til de Beslutninger, som vorde tagne i Forbindelse med Generalstaterne, og imidlertid forstærke sin Magt, for at være fattet paa Alt. Vi bør ikke dølge for os selv det Farlige i Conjuncturerne. En Overeenskomst mellem de hollandske og belgiske Deputerede synes umulig, og det eneste Middel til at forebygge en Borgerkrig, hvis uheldsvangte Følger for Europa lettere kunne forudsees, end beregnes, vil være, at begge Partier ansøge om Naboestaternes fra delige Mægling. Lykkeligviis lader Stemningen i vore Provindser, ligesom i de fleste andre monarchiske Stater, hvor Fyrste og Folk omslynges af Kjærlighedens og Tillidens Baand, Intet tilbage at ønske." Men slette Mennesker og Oprørsstiftere findes overalt, og derfor have de bedre Borgere ogsaa her grebet til Vaaben, for at skaffe Lovene og den høieste Øvrighed Lydighed.