Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-10-18
Jdag (den 11te October) - hedder det i Kjøbenhavnsposten – ere de militaire Øvelser for dette Aar endte med den sidste store Evolution, som bestod i at indtage Byen, og man tør saaledes vente at see vor gode, fredelige Stad, der i den senere Tid næsten er bleven vænnet til at see sig sat paa Krigsfod ved de daglige krigerske Optog, de militaire Fan farer og den fjerne og nære Dundren af Kanonerne, igjen bragt tilbage i sine gamle Folder. Man tør nu haabe, at, efter at disse arma togata" ere tilendebragte og Beskjæftigelser af en meere fredelig Natur have afløst dem, man da vil henvende Opmærksomheden med ligesaa megen Jnteresse, Jver og Varme for Sagen paa Landets mangfoldige andre Anliggender, der, i det mindste for saavidt vi have sporet, ere af en langt mere indgribende og almindelig folkelig Jnteresse, og hvortil vi specielt henregne den snarest mulige Udstædelse af det Patent, som skal sammenkalde Stænderne til at ordne saa mange af Rigets forvirrede Anliggender, og hurtige og gjennemgribende Forholdsregler for at bringe Rigets Finantser paa en saadan Fod, som Stænderne eenstemmigen have andraget paa, og som ene ere i Stand til at redde Landet fra en ødelæggende Statsbankerot."J samme Øieblik, da Kjøbenhavnsposten siger for denne Sinde Farvel til en af sine Yndlingsmaterien, - Troppernes Mønstring - griber den strax Leiligheden til atter at bringe paa Tapetet tvende andre, Stændernes Jndkaldelse og Finantsernes Forbedring. Der er intet Nyt for os i denne evige Pur ren, og det stemmer nu engang med Bladets Farve at holde Opmærksomheden ideligen henvendt paa Gjenstande, som vides at have almeen Jnteresse. Men, hvad der turde være mere at undres over, er, at Blade af anden Farve og Kundskabskilden saa nære som de kjøbenhavnske, ikke bestræbe sig for at betage hine ubehagelige Erindringer endeel af deres Braad; thi feile kan det dog ikke, at Regjeringen, uagtet de væsentligste factiske Resultater hidtil ere udeblevne, ei har tabt saa vigtige Anliggender som hine af Sigte, og, efterat Folkets Ønsker i saa Henseende paa mange forskjellige Maader ere udtalte, kan man dog hos oplyste Bestyrelser ikke formode den Anskuelse, at disse Ønsker blot have hjemme i nogle Journalisters Hjerne. – Naar Kieler Correspondensblatt fortæller os, at der arbeides med Kraft, i Regjeringscollegierne paa at tilendebringe de fra Stænderforsamlingerne overliggende Sager, at den paatænkes indgribende Besparelser i de forskjellige Bestyrelsesgrene, saa gjør dette Kieleren, der dog hører til de liberale, ja maaskee stundom endog faaer Skin af at være iblandt de Radicale, meget Ære: hvorimod at kjøbenhavnske Blade, som ere for den conservative Farve, lade os forblive i total Uvidenhed om Ovenstaaende, gergader til intet mindre end Ære. Man forsvare sig endeligen ikke med, at et Hemmeligheds=Slør er trukken over vore Regjerings anliggender. Paa det Gode lægger Jngen gjerne Skjul – hvad den langt fraliggende Holstener kan erfare, maa ogsaa være tilgængeligt for Kjøbenhavneren, og Regjeringen har, især i de senere Aar, oftere viist, at den i det mindste ikke er imod Publiciteten. Hvad Stændernes Jndkaldelse især angaaer, da maa det dog, hvorledes man end fortolker §. i Stænderanordningen, være indlysende for Enhver, der har noget Begreb om collegial Forhandling, at der udfordres Tid for at tilendebringe denne, ved Siden af andre løbende Sager, med Hensyn til 61. Petitioner ene fra den roeskildske og viborgske Forsamling. – et Antal, hvorpaa Lovconcipisten maaskee neppe har gjort nogen Regning, – og at det ei kan nytte synderligt at kalde Stænderne til en ny Sammenkomst med halvfuldendte Sager fra den forrige. Herom var det neppe vanskeligt at faae og at give Oplysning; men det er nu engang saa, at medens Kjøbenhavnsposten har som Oppositionsbladholdt Skridt med Tidsaanden, ere dens Collegaer af modsat Colorit bleven staaende næsten paa samme Trin som før det mærkelige Aar 1830, og vi maa af denne kjendelige Mangel paa Modvægt udlede, naar Mængden, der er meest modtagelig for det Pikante og Stridbare, forvirres desaarsag i sine Begreber og Forestillinger om offentlige Anliggender. (Helsingøers Av., Meer tilfredsstillende end Kjøbenhavnspostens ovenfor ommeldte Artikel forekom os og vel Flere dens bemærkninger i Anledning af de i Collegialtidenden meddeelte Forhandlinger og Nedlæggelsen af Hovedstadens Brændemagazin. Disse bemærkninger komme til rette Tid og ere paa rette Sted. Jblandt andet maa den Anskuelse billiges, at der i Cancelliets Yttring - at Borgerrepræsentanternes eenstemmige Mening om en Stadens Oeconomie vedkommende Gjenstand, der ogsaa var tiltraadt af flere af Magistratens Medlemmer, maatte have særdeles Vægt ligger et grundet Haab om, at Collegiet vil Communesagen gaae ind paa de friere Anskuelser, som Stænderforsamlingerne have ønsket gjorte gieldende i det dem forelagte Udkast til en ny Anordning for Kjøbstædernes oeconomiske Bestyrelse. (S. Bl.)J hiin Collegialtidendes Beretning er indflettet en Episode om, hvad der frivilligen og efter Paalæg har været ydet til Frue Kirkes Gjenopbyggelse, Klub skatten efter Plac. 20de Octbr. 1809 nævnes da vel, men ikke, hvad den hidtil har indbragt, en Oplysning, som vilde have været saameget meere kjærkommen, som denne Skat skal bestaae endnu i 10 Aar, og som Mange i Kjøbstæderne ere af samme Mening som Collegialtidenden, at Frue Kirke i nærmere og høiere Grad vedkommer Hovedstaden end det øvrige Rige. (S. Bl.)