Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1825-04-01
Beltpassage fra den 27 til 30 Marts 1825. Fra Fyen til Sjælland. Landmand G. Leth; Hr. P. C. Petersen; Handelsmand B. A. Augsburger; Justitsraad, Ridder og Kongel. Stutmester, F. C. C. Nielsen; Avlingsforvalter Holst; Studenterne F. Greve af Ahlefeldt Laurvig og N. J. Müller; Kjøbmand J. C. Albers; Kniplingshandler J. P. Buurkall: Frue J. S. M. Andrup med Pleiesøn J. Grundtvig; Skovfoged K. Rasmussen; Skipper L. C. Juhler; Skibstømmermester A. Bonnesen; Disciplerne A. Theill og H. C. L. Bagger; Kjøbmand og Færgeløbskasserer J. Beck. Fra Sjælland til Fyen. Klædefabrikant L. A. Cohn, Volontair H. C. Krag; Studenterne P. Muhle, J. H. Brandt og B. Lindhardt; Justitsraad, Raadmand &c. J. C. Dræbye, Premierlieutenant I. A.v. Spærck, Pastor Gad; Madame Møller; Forvalter J. M. Winther, Kjøbmand K. A. Christianii, Kammerjunker C. F.S. Leth; Korporal Castuber, Koureer; Handelsfuldmægtigerne J. G. Arndt og C. Schurmann, Greve G. C. Raben; Handelsbetjent C. H. A. Ballot, Premierlieutenant v. Kierulff: Auditeur C. Hammerich; Færgeløbskasserer Corvinus; Skibs tømmermester H. C. Møller; Skipper P. R. Kruuse; Exam. juris C. H. Hansen, Professor Schumacher, Jngenieurkapitain v. Beichmann, Materialskriver Hansted; Lieutenant M. v. Wormskjold; Kammerjunker og Jægermester de Teilmann, Dreier P. C. Helt. En Mindeblomst. paa Pastor Helms Grav. Endt er din Bane, elskte Ven! herneden; Brat slukte Englen Livets Fakkel ud! Sødt hviler Støvet - men til Himmelfreden Din støvfrie Aand hjemkaldte Godheds Gud! Tro fælder Kjerlighed sin hede Taare J Veemods Smerte ved dit tunge Savn, Og sørgende staaer Venskab ved din Baare, Velsignende i Mindet ømt dit Navn! Trofaste Ven! som Faa kun Venner ere, Fra Barndoms Vaar paa Manddoms Bane hen, Som Dig jeg eier ingen - ingen Flere Paa denne Sorgens mørke Jord igjen. Ei kan jeg tolke - ei min Pensel male Hvad, Elskte. Du som Mand og Fader var Men sandt skal Hjertets indre Stemme tale: At Du var Dine evig dyrebar! Høit for det Gode slog dit varme Hjerte! Dit Huus var stedse skyldfri Glædens Hjem! Og dine Venners Kaar i Fryd og Smerte, Du deelte ømt og broderlig med dem Tit sadde vi i Venskabs Kreds fortrolig : Saa mangen yndig Sommer Aftenstund, Hist under Bøgens Hang i Lundens Bolig Ved Stjerners Skin paa Firmamentets Grund. Da stirred mod hiint Evige dit Øie, J blide Anelser vor Siel henflød, Mens Stjernen blinked venlig fra det Høie Vi glemte Jordens korte Sorg og Nød! Det er forbi - og mørk nu Sorgen svæver J sorte Skygger over Gravens Nat! Heed Taaren flyder - kuuust vort Hjerte hæver, Thi at den Gode har vor Jord forladt, Men gjennem Døden Haabet atter smiller: Den lyse Aand gik hen til Himlens Fred, Det er kun Støvet, som i Graven hviler Hist samles vi i Glædens Evighed. J Su Ord: Joh. 14, 19. Jeg lever, og J skal leve. Minde, ved salig Madame A. Raffenbergs, fød Svendsen, Grav den 1 April 1825. J Su Ord: Joh. 14, 19. Jeg lever, og J skal leve. Du har Dit førende Farvel Nu, Gud skee Lovl os sagt. Gud glæder Selv Din frelste Siel: Den er i Lysets Pragt. Du er i Sallighedens Havn, Og frie fra hver en Smerte: Dog dybt er smertet ved Dit Savn Saa mangt er ærligt Hjerte. Nu lever Du blandt Gud S Udvalgde J Himlens det frydfulde Chor Dig ingen Sorg kan overfalde, J Fredens Boliger Du boer. Du døde med Din 362 SR her, Du J S. Brud og Gjæst, Hold nu med den Opstandne der En evig Paaske=Fest.