Viborger Samler, 1773-12-13
J Manufacturhusets Kapel. Til Høimesse. Hr. Bregnholm. Jndgang. Davids Ord Psalm. 145. v. 1. 2. Jeg vil ophøie dig min Gud, den gandske Dag vil jeg love dig, og prise dit Navn. - Kortelig nævnet, at denne Psalme sigter paa Messias, at den i Overskriften kaldes Davids Lov, som noget merkeligt, - at David viser sig redebon ved alle Leiligheder at ville love Gud - Egentlig viist i henseende til Dagen: Hvordan en retskaffen Lov og Taksigelse maae være indrettet. a.) Grunden maa lægges i Hiertet, og være meere end en udvortes Ærbødighed. - Jeg vil ophøie dig min Gud. b.) Med Munden maa skee tilbørlig Lov og Taksigelse. - Jeg vil love dig - beviist af det sidste Vers: min Mund. c.) J Gierningen at prise Guds Navn, jeg vil prise dito Navn. - Hvad der forstaaes ved Guds Navn. - Hvad Ordet at prise bemerker. - Kommer, seer Herrens Gierninger, Pd. 46. v. 9. Ordene brugt som en Overgang til den foresatte Text, af Pl. 85. v. 10, 11, 12, 13, 14, deraf at vise: Et frelst Folks Lyksalighed, - af begge forbundet til en retskaffen Lov og Priis. Hvorunder. L. Frelsen som skiønnes paa 1. Kortelig forudsat, hvorfore denne Psalme i Overskriften kaldes Core=Børns Psalmee. 2. Ordene betragtet a. i hvad Henseende af David. - Meeningen af Davids Ord: at det er en viis og uryggelig Sandhed, at Gud er villig og redebon imod alle dem, som frygte Ham, at Han intet hellere ønsker og seer, end at Hans Ære maa boe i Kirken og Landet, at Lyksalighed maa hvile over Landets Jndbyggere, - at Fred og Frugtbarharhed nydes af dem. -J hvad Henseende af os. Foruden Hans Frelse i det Aandelige, har og Herrens Frelse paa mange Maader været os nær i det Legemlige, - haft en besynderlig Varetægt over vor dyrebare Konge og Konge=Huuset, som vi paa nye i Dag erindre, afværget Krig fra disse Lande, - ladet Qvæg=Sygen standse givet os en rig og overflødig Høst, i Høstens Begyndelse øienklar beviist, ved et uventet Uveir, som kom over Marken og Byen, hvad Hans Almagt, Viisdom og Kierlighed kan giøre. 3. Hvad Jammer og Elendighed Kriig, Pestilentse paa Folk og Fæe, Hunger og Dyrtid - fører med sig, skiønt større og mindre - 2 Sam. 24. v. 14. - deels har afværget fra os, deels formildet og forandret for os. 4. Foruden alt dette, som kunde være Aarsager nok til en større Lov og Priis - Har og det Tilbedelsesværdige Forsyns Øie paa en besynderlig Maade været over vor Konge - Den Gud, som og har Kongers og Fyrsters Hierter i sin Haand, med Ham, bestyret Hans Bestræbelser, lyksaliggjort Hans Raad og Anslage, og ved sin naadige Bestyrelse velsignet dem saaledes, at de har faaet det allerønskeligste Udfald til Kongens Glæde og Statens almindelige Sikkerhed - Et vigtig Stykke af vor dyrebare Konges Øiemeed paa denne Dag 5. Nogle Anmærkninger og Forklaringer i Henseende til de Ord: De som frygte Herren. I. Lyksaligheden samme fører med sig. Betragtet deels aandelig - deels legemlig, med en kort Forklaring over ethvert Stykke i Texten: At Ære maa boe i Landet - Miskundhed og Sandhed møde hverandre - Og tilsidst viist, om han ei hielper til hver Tiid, saa hielper han dog til rette Tiid, som vi af hans ubegribelige Forsyns Naade paa mange Maader have erfaret. III. Forbindelsen, i Betragtning af begge, til en retskaffen Lov og Priis. 1. Jo større Velgierning - Jo kiendeligere Guds Forsyn udmærker sig for vore Øine - destomere forbindes vi2. Hans Gierninger og Velgierninger have vi paa mange Maader erfaret - særdeles udi et vigtig Stykke, som angaaer Kongens Ønske og Attraae. 3. J Henseende til Frelsen selv, saavelsom den Forandring, samme har ført med sig for Landets Jndbyggere og deres Kreature, have vi ei mindre Aarsag end Jfrael, i Henseende til deres fortrængte Tilstand, at sige: Sandelig Herrens Frelse har været os nær. 4. J Texten vel en Forsikring om Herrens Hielp og Fre see, i Betragtning af de forrige Velgierninger han havde beviist sit Folk - men og en Lovtale, hvorledes Herrens Hielp og Frelse i alle Omstændigheder er nær hos dem som frygte ham, og hvad Lyksalighed det fører med sig i et Land og Rige, baade aandelig og legemlig. 5. Opmuntret af Kongens Exempel til denne Forbindelse - Erindret derom af Davids den 95 og den 136 Pd. Formanet af vor Textes Ord at findes iblant dem, som frygte og elske Gud. Slutningen grundet paa Davids Ord udi Ps. 144. v. sidste: Lyksalig er det Folk, som det saa gaaer, men salig er det Folk, hvis Gud er Herren. Og endelig med et kort Ønske igientaget: At Kongen maae leve med os, at vi maa høste Frugter af denne Dag, saalænge vi leve, - at alle Vredes Domme maae afvendes fra os, for Forsonerens Skyld, - at vort Land altid maa give sin Grøde, - at den Allerhøieste, hvis høire Haand alting kan forandre, selv vil lyse sin Fred over Kongen, det gandske Konge=Huus, begge Riger, ja alle Hans Lande, - indtil Han omsider skal udfrie os fra ald ond Gierning, og frelse os til sit himmelske Rige, hvilken være Ære i ald Evighed, Amen. - 2 Tim. 4. v. 18. Hospitals=Kapellet. Til Høimesse. Mr. Barthling, Loc. Exordi Ps. 108. v. 1. Gud mit Hierte er bered, jeg vil siunge, min Ære skal og siunge. David erindrer sig her sin Pligt og Skyldighed, mod Gud, som saa underlig havde ført ham frem, og saa mægtig beskiermet ham, for alt dette vil han ikke længere stikke i Gield hos Gud, men er færdig at yde Gud sin skyldige Pligt derfor i at love og takke hannem. Det er ikke at tænke David har jo først renset sit Hierte, sat tilsidde alt hvad der kunde hindre hans gode Forsæt. Ved den Ære her tales om, forstaaes ikke den Ære Gud havde lagt paa David og ophøiet ham til. - Men derved forstaaes hans Tunge, som han og bruger Æren for Tungen andre stæder Ps. 166. v. 9. - anbragt deraf, hvorledes vor Taksigelse paa denne Dag skal være, om den skal vorde Gud behagelig (Fortsættelsen af Mr. Barthlings Høimesse=Text.) Thema.