Norske Intelligenssedler, 1799-05-08
J Anledning Collegial-Tidenden, som bekiendtgiør Øvrighedens Foranstaltning, bifaldet af det Høikongelige Danske Cancellie, om at paagribe nogle Mennesker fra det smaalehnske Amt, som adskillige Steder have søgt at opkaste sig til Almuens Lærere i Religions Sager, og dømme disse, som Løsgiengere, til Tugthuusstraf, har en Anonym i Tillæg til Jntelligentsbladet No. 15 d. A. villet ligesom paabyrde os paa Modum, i Hogssund, Christiania og Opsloe, hvilke Steder Collegial-Tidenden nævner, dette indrykkede underlige Avertissement, hvis Forfatter dog tydelig sees af den hele Text at være enten den, ved sige eventyrlige Omslakninger og mageløs ufornuftige Skriverier, vidt berygtede, Hans Nielsen Houge, eller en af hans Consorter; i det ringeste kan de Fornuftige iblandt os ingenlunde hverken have forfattet eller ladet forfatte bemelte Avertissement, thi, naar disse saa kaldte Hellige løbe om fra Sted til andet og med hylende Stemme, fordreiede Øjne og hængende Hoveder fordømme Fornuft og Undersøgelse i Religionen, raabe paa blind Troe eller paa Straf, Fordømmelse, Dievel og Helvede over dem, som ville prøve og beholde det Gode: Naar de præke David Hollazen, Magister Peter Olivarius Bugge og deres eget Tant, som eneste Vei til Sallighed og derunder forkynde den ufornuttigste og ubarmhiertigste Blodtheologie: Naar disse Bogstavmennesker uden Christendoms Aand, Lærdom og Forstand rive mange Sprog i Bidlen ud af deres Sammenhæng, ride stivt paa Ordene uden at kiende eller forstaae Meningen, thi som ganske ulærde Menneskeer kunne de unulig forstaae den sande, virkelige Mening i de mange bibelske Sprog de bruge, og nu med saadanne Sprog fordømme uden al Barmhiertighed til Helvedes Pol og Pine, der at steges og brændes evindelig, Alle, de være hvo de være ville, naar de ikke tænke, som de hænge med Hovedet, som de - ville troe og blive salige paa samme Maade, som de: Naar de afAandsvaghed, Lyst til at glimre eller vel som ofteste af den dummeste Hovmod, da de ansee sig selv alene at have Ret til Himmelen, udskielde alle Præster i Landet - et Par Stykker undtagne - for falske Lærere og stræbe ret alvorlig at indbilde Menighederne, at de ere det: Naar de ved deres vidtløftige Snak om en grusomt straffende Gud have styrtet den Svagsindede og Eenfoldige i Angest og Fortvivlelse og nu fraraade ham aldeles at aabenbare sin Sieletilstand for sin Præst, men derimod paalegge ham, at han i Stilhed skal oppebie den hellig Aands umiddelbare Oplysning og Naadens Trøst: Naar de sammenkalde Almuen og denne ei alene øder Tiden, ja hele Uger i Rad, men tillige ikke sielden ender Samlingen med Uordentligheder, Kaartspil, Drukkenskab og andre Synder. Naar de af dem virkeligen Forvildede intet andet ville giøre, end læse, løbe om og opvække, som de kalde det, andre. Naar deres Lærdomme ligefrem foranledige Feighed, Aandsvækkelse og Dorskhed til Alleting, nedværdige Mennesket til en langt ringere Skabning end Fæet, drage det ned i Sinds usselhed og Slavisk Frygt for Gud, Naar de efter Magister Peter Olivarius Bugges Huuspostil den de søge overalt at indhandle i Menighederne, lære: At Mennesket er af Naturen uduelig til alt Godt - at alt Menneskets eget Arbeide, at ville omvende sig, er unyttigt og forgieves - at Mennesket har medfødt Fiendskab mod Gud og Jesum - at endog det dydigste og mest retskafne Menneske dog er en til Fordømmelse værdig Synder - at Forløsningsværket er saaledes beskaffent, at Jesus umulig kan blive Andet end Syndens Tiener og befordrer - at Menneskets ørkesløse Troe paa Jesum alene giør salig - at Synderen, endog den ugudeligste, behøver kuns at beraabe sig paa Jesu Blod og Død for at faae Syndsforladelse og Naade - at vi behøve ikke at arbeide og stride, thi Jesus har arbeidet for os - at Verdens Syndegield igiennem alle Evigheder er betalt, altsaa, hvilket følger deraf, at Mennesket igiennem alle Evigheder har Frihedspas paa at synde - at Fortvivlelse om egen Kraft er Begyndelse til Troen paa Jesus, og flere saadanne aldeles uchristelige Lærdomme, som i den ubegribeligste Ufornuft findes nedskrevne i bemelte Hr. Bugges Huuspostil, 2det Oplag, trykt i Kiøbenhavn 1795 nesten paa ethvert Blad; See f. Ex. Pog. 14. 53. 129. 136. 163. 166. 219. 297. 427. 508, 597. 627. 644. 716. 749. 750. Naar disse saa kaldte Hellige bruge saadan Adfærd og under Trudsel om Dievel, Fordømmelse og Helvede præke saadanne Grundsetninger til Sallighed, der saa ganske aabenbarligen stride baade mod Fornuften og vor Frelseres Jesu og hans Apostlers Lærdomme og derved forvilde, engste og ulykkeliggiøre den svagsindede enfoldige, men ofte gode, Christen, saa han i dyb Sielesorg, Grublen og Uvirksomhed hentæres og haster Graven i Møde, eller og i Aandsforvirrelse og Sværmerie indbilder sig kaldet af Gud og drevet af den hellig Aand og derpaa begynder med rasende Sandsesløshed at præke den samme Suurde for andre, hvilket allerede ofte er skeed, saa tvivler vel ingen Forstandig paa at jo den fornuftigere og mere christelig oplyste Deel af os paa Modum, Eger, i Hogssund, Christiania, Opsloe, Krogstad, Skibtved, Trøgstad, Edsberg, Rakkestad, Thunøe, Fredrichstad, Raade, Rygge og andre Steder, hvor disse omvandrende Mennesker have arbeidet paa at indsnige sig med deres Vildfarelser, ret takker Øvrigheden for dens Foranstaltning at ville skille os ved disse virkelige Løsgiengere, lære dem at være rolige og smukt i deres Ansigtes Sved hiemme at æde deres Brød, paa det ikke Landet ved deres Sværmerie skal blive opfyldt med ørkesløse, dorske, ufornuftige eller nedtrykte modløse Dagdrivere. Vi ønske lige saa lidt, som Øvrigheden, at de skulle forfølges, thi det er mod al christelig Tænkemaade, men vi bede kuns, at disse unødvendige og ubudne Gieste, som blot forstyrre Orden og Sindsroe - ville æde og drikke, men ikke arbeide, maatte efter Anordningerne henviises til deres eget Sogn, og der settes i aarlig fast Tieneste, at de kunne vænnes til, som Paulus skriver 2 Thess. 3 - 12, at arbeide i Stilhed og æde deres eget Brod.