Københavns Adresseavis, 1762-07-12
De Grækers og Tydskes Altere har formodentlig deres Udspring med fra Noahs Altar, som han byggede Gud efter Syndfloden; thi ligesom Menneskene fortplantedes har det ogsaa bleven udbredet, at dyrke Gud paa Altere, og først kommet til de orientalske Folk, Assyrierne, Perserne og Mederne, fra hvilke det siden er kommet til Grækerne. De byggede deres Altere enten af Jord, æltet sammen med Dyrenes Blod, som bleve ofrede, eller af Træ, eller og de brugte de Dødes Begravelser dertil. De byggede dem gierne paa Bierge og Høye. Grækerne havde deres Altere ligesom de Tydske til deels indhegnede og i Lunde. Jøderne byggede deres Altere efter den Forskrift, som Moses fik af Gud, og havde to slige Altere, nemlig det yderste, eller Brændofferets Alter, og Røgalteret, som ogsaa blev kaldet det indvendige eller gyldne Alter. Det første var bygget af Schittimtræ, overtrakt med Kaabber blik, og indvendig huult, paa det at det kunde blive baaret, og naar det blev staaende og brugt, blev det indvendig opfyldt med Jord. Da Salomon havde bygget Tempelen, lod han giøre et nyt Brændoffers Alter, som var meget større end det forrige, og indvendig skal han have ladet det opfylde med Steen. Jmidlertid lod den ugudelige Kong Achas dog borttage det, og bygge et andet efter det, som han havde seet i Damascus, hvilket Hiskias ventelig igien afskaffede. Men da Manasses ogsaa skal have ladet bygge sligt et Alter, saa veed man ikke accurat, hvorledes det tilsidst har seet ud. I det andet Tempel lod Esraabygge et Steen=Alter derfor, som aarlig blev kalket. Røg Alteret var i Tabernakelet ogsaa af Schittimtræ, men det var overtrakt med Guldblik. Salomon lod i Tempelen giøre ligesaadant Alter af Cedertræ og overtrække med Guld, og ligesaadant et var i den anden Tempel; og da Antiocus tog det bort med, lode Maccabæerne giøre et andet derfor igien. De Romeres Altere ere i henseende til deres Dannelse ikke videre bekiendte, end som man finder dem omtrent paa myndtede Penge, da de ikke ere ulige en Piller=Stoel, i det de har deres Fod, Fiirkant og Dekke. J Rom satte man dem i Templerne; men af Hyklerie reyste man dem tilsidst ogsaa op paa Gaderne, og røgte derpaa, naar Keysere eller Konger kom til Staden, hvilken Ære blev viist Caligula, saa vel som Alexander Magnus, da han holdt sit Jndtog i Babylon, da man endogsaa besatte Gaderne med Sølv=Altere. Om de Gamles Bryden. Bryden var hos de Gamle et Slags Kamp=Spil, da to grebe hinanden fat enten og Livet, eller ikkun i Hænderne, stødte, trakte og trykte hinanden, eller satte Benene for hverandre, og altsaa paa saadan Maade søgte at faae hinanden i Gulvet. Men det var forbudet, at slaae paa hinanden ved saadan Leylighed. Dette Kamp Spil var ellers to Slags, enten naar begge Bryderne stode, og søgte at faae hinanden ned i Gulvet, eller og naar de begge laae paa Gulvet og tumlede sig omkring, paa det at den ene kunde faae den anden under sig. Man indførte først saadan Bryden i de Olympiske Lege A. M. 3242, og altsaa 69 Aar efter bemeldte Leges Begyndelse, da Erybatus, af Lacedæmon, første Gang vandt Prisen derudi Begge Bryderne vare ved saadan Leylighed nøgne, hvorhos de ogsaa oversmurgte sig med Olie, paa det at paa vel Musklerne kunde blive smidige, som og at den ene ikke saa let skulde kunde tage fat paa den anden; de kastede ved saadan Leylighed ogsaa Sand paa hinanden, deels forderved at faae desto lettere fat, og deels paa det at ikke Sveden skulde giøre dem alt for udmattede. Dog var Berømmelsen langt større, naar den ene overvandt sin Vederpart, som var besmurgt med Olie, uden at betiene sig af Sand dertil. Forklaring over Navnene i Almanakken. Julius. Kl. Susanna Joachims Hustrue i Babylon; en deylig og gudfrygtig Kone, som blev reddet af Daniel fra tvende Skalke. S. Supl. Dan. 13. Andre Hilarius. En Ostindisk Munk, som tillige med Donato blev greben i Keyser Juliani Forfølgelse, da han ikke vilde ofre til de Hedenske Afguder, og skal til Arcium i Tuscia have faaet Martyr=Kronen just paa denne Dag. XVIl. Alexius. En Eremit og Gudsbekiendere, som var en Søn af Euphemiano, Romersk Raadsherre, der af særdeles Kydskhed ikke vilde sove hos hans Brud, efterat han havde holdet Bryllup med hende, men var gaaet ud af sit Huus, og frivillig udvalgt et elendigt Liv, og efter lang Omflakning var formedelst stort Uveyr dreven tilbage igien til Rom, hvor han i sytten Aar levede i sin Faders Huus, som en Tigger, uden at blive kiendt af hans Faders Tienere, og efter andre Tiggeres Maade fik Almisser og Gaver, og tilsidst efter hans Død blev han kiendt af hans Skrift i Stadens Kirker. XVIIl. Arnolphus. Andre Symphorosa eller Rosina, som var en Martyr, navnlig Getulii Ægtehustrue, der formedelst hendes Bestandighed under Keyser, Hadriano blev piint til Døde tilligemed hendes sex Sønner, Crescente, Juliano, Primitivo, Justino, Stacte og Engenio. Atter andre Maternus, en Mayllandsk biskop som under Keyser Maximiliano blev kastet i Fængsel for den Christne Religions Skyld. Al. Justa. Andre Ruffina, som nærede sig i Sevilla i Spanien af at sælge Leerkar. Men da hun engang nægtede Afgudsdyrkerne et Kar til deres Afguderies Brug, bleve de derover forbittrede, grebe hende, piinte hende længe, og tilsidst halshuggede hende. A. A. Margaretha. En Jomfrue og Martyrinde, som var en Hedensk Præste=Datter fra Antiochia, og da hun formedelst hendes Skiønhed blev begiert af Olibrio, en Landfoged i Østerlandene, men hverken kunde bevæges til at afstaae fra den Christne Religion, som hun allerede havde antaget, ikke heller var at overtale til at indgaae dette Ægteskab, blev hun først udspendt paa Jorden, og grusomt pidsket, derefter indspendt i Jernblik, og fastnaalet, hvilket blev sønderrevet med Jerngafler, og endelig blev hun kastet i et haardt Fængsel. Men da hun Dagen efter fremturede i sin Mening, befalede Landfogden, at man skulde klæde hende gandske nøgen af, og brænde hende med Fakler, og siden drukne hende i en Kiedel med Vand. Tilsidst da hun havde overstaaet alle disse Pinseler, blev hun halshuggen paa denne Dag. Kl. Evenus. Andre Argobastus. En biskop i Strasborg, som var en Jrlænder af Fødsel, og prædikede Guds Ord en Tidlang i en Skov, hvor Hagenau nu er. Men da han af Kong Dagoberto blev kaldet til Strasborg, for at stille den Allarm der var i Religionen, blev han udvalgt til biskop sammesteds A. C. 646. i Amandi Sted. Al. Maria Magdalena. Det var hende af hvilken Christus uddrev syv Dievle Luc. 8. Hun stod under Christi Kors, og saae ham døe, samt med de andre Qvinder skyndte sig meget tidlig til Graven med tilberedet Salve a. som de fire Evangelister melder. Hun er bleven sat paa Helgenes Liste af Biskop Alberone i Lavdicea A. C. Al. Apollinarius. En Biskop i Ravenna, som en Tidlang offentlig prædikede den Herre Christum, men derefter blev greben af Afguds Præsterne, og martret med mange Piinseler, som han leed taalmodig. Endelig blev han taget i Landflygtighed, og efter megen udstanden Elendighed døde den 23 Julii A. C. 70. Al. Christina. En Martyrinde, som var af adelig Fødsel, og da hun ikke vilde dyrke Afguderne, blev hun med en fastbunden Steen kastet udi Søen; men da hun uskadt kom op igien, blev Tungen skaaren af hendes Hals, og man skiød hende ihiel.