Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-11-21
(Jndsendt.) En vistnok meget lærd Forfatter er i Bidrag til Tidshistorien No. 29 for October d. A., idet han dadler den Form, hvori en Forfatter har forsvare nogle enkelte Privates Ret til at giøre Forslag om Embeders Besættelse, i en, skiøndt docerende, dog upaatvivlelig langt meere upassende Form, optraadikke alene som sidstnævnte Forfatters, men tillige som Adelens og Godseiernes Angriber. Man maa imidlertid holde ham noget tilgode paa Grund af hans suponerede Lærdom, og vi ville derfor, ide vi skienke ham det Upassende i hans Skrivemaade (som man jo ellers mindst burde vente hos en dannet og lærd Mand) ikkun giøre ham opmærksom paa at hans Definition af Privilegier og deraf imod Sagen udledte Argumenter, er hen i Veir og Vind thi deels er Talen ikke alene om Lehnsbesiddernes men i det Hele om Jordegodseiernes Rettigheder, og deels ere Rettigheder vel lige gode og gyldige om de grunde sig paa en af Kongen udstædt almindelig eller speciel Lov. Jmidlertid er den omhandlede Rettighed ved en almindelig Lov lagt til Godset, og er saaledes en reel Rettighed, i hvilken der dog senere er gior den Jndskrænkning, at den ikkun kan udøves unde visse Betingelser samt med visse Modisikationer, og denne engang til et Gods henlagte Rettighed, kan ikke blive mindre derved, at dets Eier i Medfør af sin ved Loven hiemlede Ret til at erigere sit Gods, til Stamhuus eller Lehn, senere paalægger sine Arvinger visse Jndskrænkninger i Dispositionsretten over samme. Om man iøvrigt har nogen særdeles Grund til at være taknemmelig over slige Erectioner, vedkommer ikke denne Sag. Vi maa derfor giøre denne Forfatter opmærksom paa, at han, idet han fordrer Beviis for, at Adelen staaer paa et høit Kulturtrin, fordrer, endskiøndt han vil lade som den, der renoncerer paa Noget, Beviis for mere, end der er anført, naar det hedder, "at Adelen staaer paa et høiere Kulturtrin nu end før; imidlertid behøve vi vel kun at bringe ham Navnene Stemann, Moltke, Hauch og flere i Erindring, for paa en mere end tilfredsstillende Maade at opfylde hans Fordring, eller endog kun at henlede hans Opmærksomhed paa hvorlunde Nationen har lagt sin Tillid til Adelens Kundskaber og Dannelse for Dagen idet en forholdsmæssig meget større Andeel af denne Stand er valgt, som Folkets Repræsentanter ved Stænderforsamlingerne, hvilket synes at afgive et ikke uvigtigt Beviis for Standens anerkiendte Kulturtrin. Naar bemeldte Forfatter endelig skumler overGodseiernes Forhold i den Grad, at han endog paa staaer, at de Oplysninger, som ved anstillede Undersøgelser desangaaende kunde erholdes, ere af den Beskaffenhed, at de ikke egne sig til Offentlighed da er dette kun et uværdigt Forsøg paa at sætte disse i et forhadt Lys ved uden Beviis, uden at navngive Nogen, eller uden endog at angive hvori samme skulde bestaae, at tillægge Dem grove Forbrydelser; hvorfor vi haabe, at Enhver især vil drage, ham til Ansvar, og derved, for at bruge hans egne Ord, tvinge ham til ved andre Leiligheder at tale med mere Forsigtighed og bedre at veie sine Udtryk, naar hans indgroede Had og Misundelse endelig skal bryde ud, der kan henlede ham til saa høist ubillige, ufornuftige, ja uædle Yttringer; thi om Enkelte havde begaaet Forbrydelser, saa var det vel Pligt for ham eller dem, som vare derom vidende, at angive saadanne paa behørig Sted, at de kunde blive afstraffede, men ei skumle over hele Standen, og vi tør antage, at ingen Fornuftig eller Retsindig vilde deraf kunde udlede hele Standens Fornedrelse, eller udfinde Ret til at betage hele Standen, de dem i Loven begrundede Rettigheder fordi Enkelte kunde feile eller misbruge disse. Jøvrigt at ville paastaae, som Forfatteren, at en heel Stand var udannet, hvilket da maatte hidrøre derfra, at de enten fødtes med mindre Anlæg, eller manglede Villie til at danne sig, fortiener i Grunden intet Svar, da det, i enhver Fornuftigs Øine viser sig hvad det er, indgroet, ufornuftigt Had mod en Stand, som i Danmark ingen Rettigheder, har der kan krænke Nogen. At flere ei fødte Adelig ere høiere i Embeder..... a. end Adelige, beviser kun at hine nu staae paa et høiere Kulturtrin end før, og da der er en større Mængde af dem, maa der følgelig ogsaa være en større Mængde af dem ansat, hvilket viser, at Adelen, paa et lige Kulturtrin med Andre, i det mindste ei foretrækkes. Det synes som om bemeldte lærde Forfatter i Anledning af den omtalte jus proponendi hvorfra han egentlig har taget Anledning til sine Angreb, ikke har fremført et eneste sandt Beviis for sammes Skadelighed, kun, som almindeligt i saadanne Tilfælde slaaet om sig med Fornærmelser og høist upassende Grovheder imod andre Stænder, og Saadanne bør kun besvares ved Tiltale for Domstolene. Ruinerne af Pompeji ved Fakkelskin.