Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1806-12-05
J Berlin er derimod udkommet nogle interessante Officielle Atstykker, angaaende Krigen og Blokaden af de Brittiske Øer. Disse bestaae, foruden det bekjendte Dekret (S. 624) af tvende Beretninger til Kejseren fra Minister Talleyrand af 15 og 20de Novemb samt et derpaa følgende Keiserligt Budskab til Senatet af 2. s. M. Ministerens første Beretning begynder saaledes: "Der har dannet sigen fjerde Koalition. Den er i mindre end een Maaned gjort til Skamme. J mindre end een Maaned har Preussen seet sin Armee, sine faste Pladser, sin Hovedstad og sine Provindser i Deres Majestæts Magt og bønfalder nu om Fred. Her vises nu, hvorledes Frankerig ved hver af de 3 foregaaende Koalitioner er bleven skuffet i sit Haab om en ærefuld og sikker Fred enhver ødelagt Koalition har avlet en nye, og Frankeriger bleven truet med en evig Krig. Det franske Rige har naaet en Magt og Storhed som Hs. Majestæt ej engang eftertragtede. Fra alle Sider er det bleven angrebet med et mageløs Raserie og sat i det Alternativ: at omkommeller at seire. Det har ikke tilintetgjort dem, som vil de tilintetgjøre det. Det har kuns beholdt en liden Deel af sine Erobringer og vilde have beholdt endnu færre naar Hines blinde Lidenskaber ei havde nødt det til at forstørre sig, for at opholde sig selv. Nu, da det fjerde Gan var angreben med samme Had og i samme Tilintetgjørelses=Hensigt, maae det benytte sig af sine Fordeele. To Magt ter besseles af et og samme Had imod Frankerig, fordi de vide at det ikke vil ophøre at modsætte sig deres fordærvelige Hensigter. Engelland tragter efter udelukkende Søefart og Monopol paa al Handel og Jndustrie. Dade Nordiske Magter havde forenet sig, til at haandthave Neutralitætens evige Grundsætninger bleve de nødsagede til at underkaste sig dets uhyre Prætensioner og med deres egen at opoffre Frankerigs dyrebareste Jnteresse. Blokaderetten misbrugtes paa den meest tyraniske Maade. Saaledes forkynder Engelland aabenbare, at Traktater ere Jntet for det, at det ingen anden Ret erkjender end den Stærkeres, og at det holder Alt det for tilladeligt, som det kan gjøre ustraffet. Medens den Russiske Regjering ene skulde sys. selsætte sig med Omhuen for, at oplive sine umaalelige Stater og ved en viis Lovgivning og en faderlig Bestyrelse udsone den Brøde, hvorved en gammel, talrig, berømt og en bedre Skjebne værdig Nation paa een Dag sank ned frau afhængige Nationers Trin, truer den med at opsluge Ottomanernes store og skjønne Rige. Det antænder Oprørs=Luen i deres Provindser, det ægger, væbner og understøtter Servierne imod Porten; det tvinger den til, i gjen at indsætte dens erklærte, forræderske Fjenderover Møl dau og Wallachiet. Saaledes er Uafhængigheden krænket ved et Attentat, som tillige fornærmeer alle Troners Værdighed. Fra det Øjeblik, da Porten ikke længer kan vælge sine Gouvernører, er den ikkke mere souverain, den er en Vasal eller meget mere ere hine tvende store og rige Provindser sande Russiske Erobringer. Mod slige Fjender kan Hs. Majestæt ikke følge sine Høimodigheds Følelser. Nu følger den i No. 145 allerede anførte ene. ste Betingelse for Freden, hvortil endnu hører, at Engelland skal antage en almindelig Coder, som kan sikre alle Nationers Rettigheder paa Havet. Ved ethvert andet System vilde Frankerig, midt under de uhørteste Trium ser og efter saa megen Heltedaad ingen Udsigt have til Rolighed ikke kunne nedlægge sine Vaaben og ofte sig til Jndustriens og Handelens Sysler, hvortil Naturen kalder det, for paa en anden Skueplads at gjøre mindre paafaldende, men mere behagelige Erobringer, som ingen Taarer koste Menneskeheden.