Berlingske Tidende, 1787-09-07
Brussel, den 27de August. Hs. Majestæt Keiseren har ved Rescript af 16de hujus oversendt Grev Murrai følgende Svar, som Høistsamme, gav de Nederlandske Deputerte i Audiencen den 15de hujus: "Den retfærdige Misfornøielse, som jeg finder over alt det som er forefaldet i mine Nederlandske Provindser, kan ikke formindskes ved intet betydende Complimenter; men der vil virkelige Gierninger til, for at overbevise mig om Virkeligheden af den Troeskab og Hengivenhed, hvorom J paa Eders Committenteres Vegne forsikre mig. - Jeg har beordret Fyrst von Kaunitz at bekiendtgiøre Eder skriftlig og til Efterretning for Stænderne de befalinger, som jeg har sendt til min Gouverneur, og som først aldeles maae efterkommes, førend jeg vil indlade mig i nogen Raadslagning. En hurtig og fuldkommen Opfyldelse af disse Befalinger er saa meget desto nødvendigere, da alting derved kommer i sin behørige Orden igien, og Standsningen i Han deel og Vandel tillige derved hæves. - Det eneste Formaal for alle mine Handlinger er mine Undersaatteres Vel, hvorpaa jeg daglig giver de væsentligste Beviser. At jeg ikke vi kuldkaste Eders Statsforfatning, derom kunne J tydelioverbevises, naar J kun betænke, at jeg i samme Øieblik som J saa høilig have forgrebet Eder og fortient min Vrede dog alligevel, uagtet alle Midler, som min Magt giver mig paa nye forsikkrer, at jeg vil vedligeholde samme. Hs. Majestæt har tillige meldt Greven: At Stændernes og en Deel af Folkets Opførsel imod Ham i Hans Nederlande, var saa aabenbar strafværdig, at han ikke kunde bevise dem den Naade, hvorom han havde forsikret de Deputerte, førend alt det, som man formastelig siden den 1ste April dette Aar havde foretaget sig imod den landsherlige Høihed, blev udslettet; og i denne Henseende skulle: 1) Alting sættes i alle Nederlandske Provindser paa samme Fod som det var før den 1ste April dette Aar. 2) Det samme skulde gielde om Universitetet og det almindelige Seminarium i Løwen, og Semnariumet i Luxemburg. 3) De samtlige Provindsers Stænder skulle uden Modsigelse forstaae sig til, at afbetale de resterende og endnu ikke betalte Afgivter og Bidrag. 4) Borger Compagnierne skulle holde inde med deres Vaaben=Øvelser, og aflægge deres Uniformer, Cocarder og andre Tegn paa Partiegeist. Alle Sammenrottelser og utilbørlige Corporetioner skulle ophøre, og i Mangel af Tropper skal en hver Magistrat sørge for god Politie og Orden. 5) De Klostere, som for den 1ste April dette Aar ere ophævede, blive det bestandigen, og de siden den Tid skeedte Udnævnelser til ledige Abbedier ere ugyldige. 6) All. Betientere, som man har fordristet sig at afsætte fra deres Embeder, skulle igien indsættes, Jntendanterne og Medlemmerne af de nye Retter undtagne, ihenseende til hvilke Hs. Majestæt nærmere vilde handle med Stænderne. 7 Alt, hvad der angaaer de verdslige Fruentimmer=Klostere, Broderskaber og geistlige Personer, maae til Punet og Prikke bringes igien i den Forordningsmæssige Tilstand, som det var sadt for den 1ste April, og med eet Ord, maader ikke findes mindste Spor til nogen Ting, som strider det ringeste imod de Keiserlige og siden den 1ste April udgangne Forordringer. Dette troer Hs. Majestæt, at skylde sin egen Høihed, og han haaber, at samtlige Stænder skulle indsee Nødvendigheden deraf, ja han smigrer sig end- og med, at enhver af samme vil giøre sit til at alting uden Ophold og i Stilhed bliver sat paa denne Fod. Men skulde imod Formodning nogen sætte sig derimod, saa giver han Greven Fuldmagt til at bruge alle de ham betroede Tvangsmidler, som vel ugierne, men dog efter indløbne Omstændigheder skulle blive saaledes forstærkede, som Nødvendigheden udfordrede Saasnart derimod, at Efterretning indløb fra Greven, at alle ommeldte 7 Punkter virkelig vare opfyldte, og alting i sit forrige Gang igien, saa vilde Han eenstemmig med Stænderne eller deres befuldmægtigede Deputerte anordne alt hvad Han i de forskjællige Grene af Statsforvaltningen kunde anordne til deres Beste; J manglende Fald var han tvungen til at opbyde alle de Midler, hvoraf Han havde meere, end han brugte, i sin Magt, og af hvilke Han, efter den Bevaagenhed, som Han endnu bar for sine Nederlandske Undersaattere, af Hiertet ønskede aldrig at giøre nogen Brug, omendskiønt de ihenseende til Ham havde gjort sig meget strafskyldige.