Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-10-12
(Fortsat.) Den store Plan, som Napoleon udkastede, for at tillukke alle Europas Havne, og at spærre dets Kyster for Storbrittanniens Handel og Konstflid, eller det saakaldte continentale System, lærte Enropas Nationer, at det er et sikkert Middel for et Land til at hæve sin Konstflid, og at sætte sig i Stand til at holde sig opret imod andre Staters, som have hidindtil havt deri en Overvægt over det, at forbyde andre Landes Konstflids Produkter saalænge Indgang i Landet, indtil de indenlandske Fabrikantere have faaet den fornødne Færdighed og Force for at kunne udholde Concurrencen med Udlandets; og hvorved en Nation kan bringes til det Punkt i sin Konstflid, at det afhængigt af andre Nationer kan forarbeide sine egne Fornødenheder, og ikke være nødsaget til at kjøbe dem af Fremmede (et høiere Formaal end dette bør de Regieringer, som ville deres Landes varige Vel, ikke foresætte sig ved at ophielpe deres Undersaatters Konstflid.) Det er sandt, at et Lands Jndvaanere maae vel i Begyndelsen betale de Fabrikvarer, de behøve, dyrere, disse blive ogsaa Begyndelsen, mindre gode end de udenlandske; men Jndvaanerne faae ogsaa den oeconomiske Erstatning derfor, at de ikke behøve at give saameget til Trængende som ellers; den borgerlige, at de see Velstand udbredes iblandt deres Medborgere, og den patriotiske, at de erfare, at deres Fædrelands Formue forbliver i dets Skiød. Desuden tager denne Dyrhed og Maadelighed i den indenlandske Production efterhaanden af, som den fortsættes længere, og den indenlandske Concurrence bevirker efterhaanden hvad der var en Følge af den udenlandske; desuden kunne Regieringerne indjage de indenlandske Fabrikantere, naar de vise sig efterladne, en Skræk ved at true dem med at ville aabne Adgangen for den udenlandske Konstflid, og den kan virkelig aabne denne Adgang paa nye, naar først den indenlandske Konststid har erholdet den fornødne Ovelse og de tilstrækkelige Fonds til at kunne modstaae den. Et saadant Probibitiv-System er imidlertid mere passende for store Riger end for smaae Stater; den indenlandske Concurrence er i hiine mere udbredet; den Ulempe, som et saadant System medfører i Begyndelsen føles der mindre og afhielpes hurligere, og de enkelte Provindsers Forhold til hinanden bevirker i en føie Tid det samme med Hensyn til Productionens Godhed og Varernes lavere Priis, som ellers vilde blive en Følge af Staternes indbyrdes. Forbold og Concurrence, med hinanden, naar Udførselen af Konstflidens Frembringelser blev aldeles. friegiven. Et Lands Jndvaaneres Luxus er ikke til Skade for Staten i det hele, naar den kun har Midlerne til at tilfredsstille den i sit eget Skiød; den Skade, som den bevirker er da kun personel, og maae forebygges af hvert Menneske selv for sin Person, som ethvert andet moralskt Onde, ved at bruge sin Eftertanke og tage sine Kaar i Betragtning; men Formuen vandrer da blot fra den ene Statsborgers Haand i den anden, og det kan være Staten ligegyldigt, hvilket af dens Børn der besidder den, da den maae elske den ene ligesaa høit som den anden. Men Tabet bliver reelt for det hele Borgersamfund, naar Staten selv forfalder til Luxus; eller naar Folket lader sin Formue gaae over til andre Nationer for at forskaffe sig de Gienstænde, det kunde forskaffe sig selv, eller for at tilfredsstille sine indbildte eller dog overdrevne Fornødenheder.