Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-09-28
Sverrig. Kongen af Preussen har, som tidligere meldt, viist den svenske Kronprinds Oscar under hans Besøg i Berlin stor Forekommenhed. Ved Ankomsten omfavnede han ham paa det hjerteligste og ledsagede ham i sin egen Vogn til Hotel du Nord. Kronprinds Oscar betegnes i de berlinske Skildringer som en ungdommelig nordisk, fremtidsrig Helteskikkelse af meget indtagende Væsen og store Talenter, en udmærket Naturforsker, ikke uheldig Skribent, og en Personlighed, der fuldkommen føler Bevidstheden om de Kampe, der vente ham." Han bringer - hedder det – en indstændig Jndbydelse fra sin alderstegne kongelige Fader til Preussens Monark, hvem maaskee et Skib vil føre til Stokholms Bredder til den store Feldtherre og Konge, som indflydelsesrigere, end Man troer, hidtil har ledet Nordens Skjæbne i Almindelighed og med hvis Død let truende Skyer kunne reise sig over Skandinavien, hvor det stærkt gjærer og rører sig. Kronprinds Oscar er ogsaa i Dresden - Hovedstaden i det Land, hvor Sverrigs store Gustav Adolph faldt med Troens Sværd i Haanden - bleven modtagen med deeltagende Æresbeviisninger. Jkke tom Nysgjerrighed – hedder det i Beretningen – men virkelig Deeltagelse var det som afvigte 9 de havde forsamlet Tusinder paa Dresdens Nytorv for at være Vidne til en Prindses Komme, der ved selverhvervede Fortrin og ægte borgerlige Dyder allerede har viist, at han er værdig til at være en Efterfølger af Gustav Adolph og Konge Europas frieste Land, Norge, Han indtraf om Aftenen med sin Gemalinde og Datter, den endnu ikke 14 Aar. gamle smukke Prindsesse Eugenie. Kronprindsen hilsedes først af den svensk norske Consul i Dresden, den som Digter og Componist ikke ukjendte Banquier Karl Kaskel, hvorpaa Sangforeningen bragte den Feirede en af Dr. Herz forfattet Sang. Under sit Ophold modtog Kronprindsen ogsaa en Deputation af Oldermændene for Bagerlauget, der udtalte deres Tak for den Fane, Kong Carl Johan har skjænket Lauget istedetfor den Fane, Gustav Adolph selv for 200 Aar siden har skjænket samme og som var bleven ubrugbar ved Ælde. En i Stokholm hjemmehørende Brig, der nylig er hjemkommen fra Manilla, har gjort en høist interessant Reise. Efter at være bygget i Sommeren 1841, udgik den, ført af Capt. Werngreen, samme Efteraar med en Ladning svenske Produkter til Sidney og Port Philip Australien, hvor Skibet fragtedes af et engelsk Huus, for med en talrig Besætning og en Supercargo at afgaae til Sydhavsøerne, for ved Tuskhandel med de Jndfødte at indsamle Skildpaddeskal, Sandeltræ, Fiskevarer m. m. til Afsætning i China. Denne Reise varede omtrent et halvt Aar og har været fuld af Eventyr. Briggen besøgte derunder adskillige Øer, hvor ingen Søfarende havde kastet Anker siden Verdensomseileren CooksTid, og opdagede flere nye, som ikke findes paa noget Kort, og hvilke Werngreen saaledes, ligesom Engellænderne pleie at gjøre, kunde have taget i Besiddelse i sin Konges Navn. Jndvaanerne paa disse Øer beskriver han som velskabte; deres Ansigts- og Hoveddannelse kun lidet forskjellig fra Europæernes. Alle Mandfolk og de yngre Fruentimmer gaae aldeles nogne. Engang havde Briggen været i ordentlig Bataille med de Jndfødte, som i utallige Kanver omgave Skibet, og Besætningen kunde ei paa anden Maade værge sig, end ved at gjøre Brug af sine Skydevaaben, om hvilke disse Øboere ikke havde noget Begreb, Glasskaar af sønderslagne Bouteiller a. vare her meget velkomne Varer, og benyttedes af Mændene til at barbeere sig med, hvilken Operation medtog 3 til 4 Timer. Om Redskaber af Jern havde de aldeles intet Begreb. Paa een af Øerne blev Capitainen saa god Ven med Kongen, at denne forærede ham sit Scepter, der bestaaer af en stor rund, meget tynd Steen af smuk grøn Jaspisfarve og konstig fastgjort ved et Træskaft. Desforuden har Capitain Werngreen hjembragt adskillige Vaaben og Redskaber, alle af Steen eller Træ.