Berlingske Tidende, 1836-02-25
Det kan imidlertid hverken for Proponenten af dette Andragende, eller for nogen anden Sa kyndig, hvis Hverv det har været at udkaste Planer til Skolevæsenets Organisation i forskjellige Communer, være ubekjendt, at næsten allevegne store Vanskeligheder ere mødte, naar i Planen de Rubra skulde udfyldes, som bestemme, hvorfra skulle Skolelærerne erholde den Løn, man selv efter den knappeste Maalestok har troet at burde tillægge dem, og at altsaa store Vanskeligheder maae befrygtes ligeledes at ville møde, naar Talen bliver om at forskaffe dem en passende Forhøielse. Communerne ere allerede ved Skatter og andre Afgifter saa betyngede, at man ikke uden at gjøre sig skyldig i en aldeles eensidig Betragtning af Sagen, kan oversee de Byrder, Skolevæsenets Oprettelse nu medfører for Beboerne. Dog er det min Overbeviisning, at Noget altid vil kunne udrettes for en god Sag, at Vanskelighederne her ikke alle ere uovervindelige, og at hvor gode Skoler nu virke og have virket, der er selv hos de trykkede Beboere vakt en retfærdig Erkjendelse af Trang til Forbedring i Lærernes Kaar, forenet med en uegennyttig Velvillie til endog med Opoffrelse at fremvirke denne Forbedring; thi vore brave Bønder erkjende, ligesaavel som enhver Anden, Skoleunderviisningens Øiemed og Uundværlighed, og føle, at en Arbeider er sin Løn værd. Der er i foranførte Henseende, af et meget stort Antal Skolelærere forskjellige Forestillinger og Bønskrifter mig tilsendte, med hvilke jeg ledsager dette Andragende som Bilage. De indeholde forskjellige Forslag til Forbedring som jeg imidlertid maa tilstaae, at jeg ikke kan tiltræde, idet jeg anseer dem for største Deelen at være uforenelige med den nærværende Tingenes Orden, deres Fordringer for Communerne altfor bebyrdende, og, fra flere practiske Synspunkter betragtede, end ikke svarende til Skolelærerstandens Tarv. Derimod aldeles enig med de fortrykte Lærere, at de høiligen trænge til Forbedring i deres Kaar, vil jeg tillade mig at mere analoge med fremsætte andre Forslag Skoleanordningens Bud, angaaende Lønnens Størrelse og Udredelse; og tillige saadanne, ved hvis Udførelse der hverken til Ydernes Evne eller til deres Velvillie formeentligen gjøres ubillige Fordringer, som for hele Standen vilde directe og inddirecte afgive en, om ikke aldeles klækkelig og tilfredsstillende, saa dog ingenlunde ubetydelig Forhøielse i den nu alt for knappe konning. Det synes saaledes billigt, at, ligesom i Hertugdømmene er Tilfældet, Communerne bære alle Skatter af de Skolerne tillagte Jordlodder, fordi deres Brug er en Deel af Lønningen, fordi Jordlodden egentlig er Erstatning forden Græsning, Skolelærerne forhen havde Ret til paa Communens Fælled, hvorfor heller ingen Skat af dem svares, forsaavidt de ere umatriculerede – see Forordningen 15de April 1818. og endelig, fordi Udgiften (i Almindelighed 2 til 4 Rbd.) er, reparteret paa Communen, ubetydelig, men derimod for Skolelærreren trykkende. 2) "Det Læreren tillagte Høitidsoffer samt Accidentser, som, ifølge Skoleanordningen 655. Litr., skal efter en rimelig Beregning fradrages Pengelønnen, burde formeentlig ansees for hvad de ere, nemlig frivillige Gaver, og derfor oppebæres enten aldeles uden Afdrag, eller Afdraget dog ikkun skee efter en meget moderat Maalestok. Formeentlig kunde bestemmes, at for de første 150 Tønder Hartkorn, som en Skolelærer har i sit District, bør intet Afdrag skee; for hver fulde 25 Tønder Hartkorn over de 150, kun 1 Tønde Byg afdrages Læreren. Denne Bestemmelse vilde afgive det væsentligste Tillæg, og bør saa meget mere udhæves, som det næsten allevegne af Beboerne erkjendes ubilligt, at Skolelæren for hine milde, tildeels frivillige, Gaver skal lide Afdrag, ved hvis Oppebærelse det endog er ham paalagt at lønne Kirkebuddet, og at afholde den Degneembederne paalagte Afgift til de latinske Skoler, hvilken Afgift for enkelte Skolecommuner andrager 5, 67 Rbd. Sølv, en Sum, der undertiden overstiger Skolelærerens hele Offer paa en Høitidsdag. Offer og Accidentser høre desuden til de saakaldte gamle Ydelser, hvis Størrelse beroer paa Beboernes fri Villie, og som derfor vilblive erlagt med mindst Modstand." 3) Enhver Skolelærer, der tillige er Kirkesanger, formenes at burde nyde de i Skoleanordningens 61de § mentionerede 10 Rbd. Det Kongelige Danske Cancellies Skrivelse, hvorved er bestemt, at disse 10 Rbd. ikkun skulle ydes i de Sogne, hvor der er flere Skolelærere, der synes at være mer afgiver en Fortolkning begrundet i Skoleanordningens Ord end i Bil tillader nemlig en Op lighed. Den citerede løsning i tvende Passus, som formeentlig bør adskilles: a) at Skolecommissionen skal vælge til Kirkesanger den af Sognets flere Lærere, som den finder bedst dertil skikket, og b) at Kirkesangeren derfor skal nyde 10 Rbd. At nu, hvor der kun gives een Lærer, a bortfalder, er klart, men at derfor de 10 Rbd. skulle bortfalde (nem synes at stride imod billighed, da ved lig b). kommende Arbeide, hvorfor det er en meget knap, Løn, i begge Tilfælde er eens. Vel kan det sy hvor der ikkun nes, at Offer og Accidentser, er een Lærer, maae være gode, da de tilfalde ham udelukkende; men sædvanligt ere slige Sogne saa smaa, at en saadan Lærer ei har større Hartkorn, end hvor et stort Sogn er deelt i 2 eller 3 Districter. Desuden gavner Offer Accidentser ham kun lidet, naar Afdraget næsten aldeles intet Overskud leverer, hvilket paa ikke faa Steder er Tilfældet. 4) For at bidrage til, at der dog hist og her kunde være enkelte Skolelærerembeder, noget mere indbringende end de øvrige, hvortil duelige Lærere kunde adspirere, foreslaaes, at Degne Jorderne ei bør bortsælges fra Embederne. Det er ved Skoleanordningen befalet, at disse Jorder skulle ved Vacance afhændes til Bedste for Skolelærer-Hjelpekassen, og formeentlig er den største Deel desværre allerede afhændet; dog gives endnu enkelte paa 4-6.8 Tønder Land, som ei ere solgte. Et saadant Tillæg af Jord vilde sætte den vedkommende Lærer istand til at holde idetmindste en Hest, hvorved det for ham kunde blive muligt, at lade sin Jord dyrke baade bedre, og uden i denne Henseende at staae i hiint afhængige ofte ligesaa skadelige som uværdige Forhold til Menigheden. Det er saa langt fra, at et saadant Tillæg af Jord kan befrygtes at ville afdrage ham fra sit Kald, at det ved aldeles utvivlsomme og uimodsigelige Erfaringer kan antages beviist og dagligen bevises, at de enkelte Skolelærere, som have just ere saadanne, det daglige Brød utrængte, som enten have tilkjøbt sig nogle Tønder Land Hvo som maatte have noget at fordre i Stervboet efter af Eiendomsjord, eller som bruge en endnu ikke afhændet Degnelod. Dersom det ikke maatte synes høist ubilligt, at et enkelt Sogn, ved til Hjelpekassen at afgive Beløbet for en solgt Degnejord, saaledes undertiden mister maaskee flere 100 Rbd., som i Grunden ere Communens, og derfor især burde falde denne tilgode: da kunde maaskee imod hiint Forslag indvendes, at Hjælpe kasserne haardt kunne behøve den Jndtægt, som af Degnejorders Salg kan resultere. Men Læreren kunde da, naar han først har faaet sin Skolelod suppleret indtil fulde 6 Tønder Land, svare, foruden Skatter og Afgifter af den øvrige Degnejord, til Hjelpekassen en aarlig Afgift af høist indtil 2 Rbd. pr. Tønde Land, og vil endda, i Betragtning af det alt Udviklede, være vel tjent med at være Jordens Bruger. 5) Endvidere synes det ønskeligt, at Skolelærersønnerne i Almindelighed blive forskaanede for at erlægge de 10 Rbd., som skulle betales ved Jndtrædelse paa Seminarierne. Opholdet ved dem er saa trykkende for Faderen, at de dermed forbundne Udgifter som oftest udredes ved Laan og goddædige Tilskud, hvorfor det og synes billigt, at ovennævnte Jntroduction bortfalder for Standens egne Sønner og Pleie sønner, saafremt Seminariefonden uden Savn skulde kunne give slip paa denne Jndtægt. 6) Da Enkernes Antal i Almindelighed forholder sig til Ægteskabernes, som 1 mod 2, saa kan det antages, at Halvdelen af Skolelærer Embederne ere belastede med Enkepensioner. Skoleanordningens 62de § befaler denne Pension, udredet af Eftermanden med indtil 1/4 af Embedets faste Jndkomster. Har Skolelæreren altsaa 6 Tønder Rug og 35 Tønder By maa han til Enken yde 6 Sk. Rug og 4 Tønder 3. Skpr. Byg, og seer saaledes ved denne Pensions Svarelse sin knappe Lønning endvidere formindskeet. Men ligesom det ved Skoleanordningens 64 § er paalagt Communerne at drage Omsorg, for Bolig til Enkerne, saaledes synes det og ønskeligt, at hiin Pension vorder udredet af Communen, hvor den vedkommende Skolelærer har enten Pension at svare til Formanden, eller sjelpelærer at lønne, eller hans Pengeløn er bestemt til ikkun 25 Tønder Byg efter CapitelsTaxten – thi det bemærkes her, at ved de approberede Planer ere enkelte Embeder tillagte 30 Tønder Byg efter Capitels-Taxten. ) Det sidste Bidrag til Forbedring i Skolelærernes Kaar, hvilket jeg tillader mig at foreslaae, angaaer i Besynderlighed Enkerne, som i Overensstemmelse med Skoleanordningens 64de J ikkun indtil Enden af den Maaned, hvori Mandens Død er indfalden, nyder Lønnen, og som, naar Eftermanden er kalden – hvilket ef J 48 skal skee inden 6. ter samme Anordnings Ugers Forløb – da er pligtig, til ham at overlade Boligen, og altsaa selv forlade denne. Det er klart, at ved denne Bestemmelse, der gjør det til Pligt for den som oftest forarmede ulykkelige Enke, inden faa Ugers Forløb at ophæve sin Huusholdning, realisere sit Gods, og arrangere sig for sin nye end meere indskrænkede Stilling, er der taget saa lidet Hensyn til hendes Følelse, Tarv og Trang, at den, ingenlunde skaanende, endog har Udseende af at være haard og ubarmhjertig. Det er i denne Anledning mit Forslag, at hende tildeles Brugen af Boligen og Embedets Jndkomster indtil 8de Uges-Dagen efter Mandens Død, imod i denne Tid at lade Embedet besørge af en dertil skikket Person. En saadan Begunstigelse synes billigen at kunne udvises Enken, der i Almindelighed gaaer en kummerfuld Fremtid imøde, ligesom det heller ikke bør oversees, at Communen, som skal skaffe hende Bolig, ved denne længere Frist sættes istand til at opfylde sin Forpligtelse paa en bedre, for Enken og Communen mere convenabel Maade, end naar hendes Udflytning fra Skolelærer-Boligen er bunden til en saa pludselig Opgivelse af Alt. De anførte Forslag til Forbedring i Skolelærernes Kaar gaae altsaa ud paa: 1) at Skatter og Afgifter af de Skole ærer-Embederne tillagte Lodder herefter, ligesom i Hertugdømmene, vorde udredede af Communerne; 2) at Skoleanordningens Bud § 55 Litr. a. hvorved Offer og Accidentser samt de øvrige gamle Degnendelser skulle efter en rimelig Beregning fradrages Pengelønnen, fortolkes derhen, at for Offer og Accidentser enten slet intet Afdrag skeer, eller saaledes, at for de første 150 Tønder Hartkorn, som en Skolelærer har i sit District, bør intet Afdrag skee; men for hver fulde 25 Tønder Hartkorn over de 150, bliver at afdrage 1 Tønde Bygs Værdi; 3) at enhver Skolelærer, som tillige er Kirkesanger, nyder de ved Skoleanordningens 61de 8 omtalte 10 Rbd.; 4) at Degnejorderne ei bortsælges fra Embederne, men overlades vedkommende Skolelærere til Brug imod en moderat Afgift enten til Amtets Skolelærer-Hjelpekasse, eller til Sognets Skolekasse; 5) at Skolelærernes Sønner og Pleiesønner fritages for at betale ved Jndtrædelsen paa et Seminarium den paabudne Kjendelse af 10 Rbd. Sølv; 6) at den Enkepension, som det anordningsmæssigen nu tilkommer Skolelæreren at udrede, for Fremtiden udredes af Communerne, hvor den vedkommende Skolelærer har enten Pension at svare til Formanden, eller Hjelpe lærer at lønne, eller overhoved hvor hans Penge løn ei er bestemt til høiere end 25 Tønder Byg efter Capitels-Taxten. 7) At Skolelærer-Enkerne vedblive at nyde Brugen af Boligen samt Embedets Jndkomst, indtil idetmindste 8te Ugers Forløb efter Mandens Død, imod at lade Embedet besørge af en dertil skikket Person." Det kan ikke omtvivles, at jo de foreslaaede Forandringer i Reguleringen af Skolelærernes Lønning og Emolumenter, vilde være væsentlige Forbedringer i Standens nuværende i Almindelighed trykkende Kaar. Jeg har tilladt mig at henpegge til dens Vigtighed og Uundværlighed, samt Statens moralske Forpligtelse til at vaage over, at det Lærerne betroede ansvarsfulde og besværlige Arbeide, hvis Øiemed er Nationens Oplysning og Forædling, vorder efter billighed paaskjønnet og lønnet. Mit Andragende være nu anbefalet den ærede Forsamlings Overveielse; til dens Dom indstiller jeg ærbødigst, hvorvidt de foreslagne Forbedringer kunne ansees tilraadelige, og hvorvidt det kan ansees passende, til Hans Majestæt Kongen at indgive en allerunderdanigst Petition, sigtende til Forbedring i Landsbyskolelærernes Kaar, i Overensstemmelse med de af mig fremsatte Forslag. Allerede ved dette Andragendes Forelæggelse gjorde den Kongelige Commissarius nogle Bemærkninger, angaaende de forskjellige Jndstillingspunkter med særdeles Hensyn til hvad der desangaaende i forskjellig Retning var blevet anført af flere blandt Forsamlingens Medlemmer. Hvad første Jndstillingspunkt angaaer, da bemærkede han, at den almindelige Regel er saaledes, som af Proponenten fremsat, den, at Skolelæreren selv maa betale Skatter og Afgifter af Skolelodden, hvis denne ellers er skatte pligtig. Paa mange Steder bortfalder al Afgift, af Skolelodden, naar denne ved Udskiftningen er bleven udlagt Skolelæreren til Erstatning for den Græsning, som forhen tilkom ham paa Fælled, i hvilket Tilfælde Hartkornet er blevet hos Bønderne, og den ved Fdn. af 1ste October 1802 Lodden ikke desto mindre paalagte Nyttes 3 Brugsskat bortfalder efter en senere kongelig Resolution, hvis Jndhold er gaaet over i den af Proponenten citerede Forordninaf 15de April 1818 §. 3. Hvor derimod Jord senere er kjøbt eller udlagt til Skolelod, der saaledes har maattet overtage en forholdsmæssig Deel af Hartkornet, er det antaget som en almindelig. Regel, at Skolelæreren selv skal bære Skatten. som maatte have noget at fordre i Stervboet efter af Paa enkelte Steder er det dog enten ved de almindelige Skoleplaner eller ved senere Cancelli resolution blevet bestemt, at Communen skal udrede Afgifterne, hvilket da er blevet anseet som et Lønningstillæg, som Collegiet efter Fdn. 29de Juli 1814 §. 55 er berettiget til at bevilge. Da Jorden egentlig tilhører Communen, og da den kun er Vederlag for den Græsningsret, som Skolelæreren i ældre Tider nød paa Fælled, synes dette allerede at tale for, at han bør nyde samme afgiftsfri, ligesom han endog efter udtrykkeligt Lovbud er fri for Tiende af Lodden; og derhos synes en saadan Befrielse at være en billig Forbedring i de enkelte Skolelæreres Kaar, som ere besværede med Skatter af deres Jordlod. Betræffende andet Jndstillingspunkt bemærkede Commissarius, at Offer og Accidentser, hvis Beløb efter Anordningen skal afkortes i den sædvanlige Pengeløn, der i Almindelighed bestaaer i 25 Tønder Byg at betale efter hvert Aars Capitelstaxt, men dog efter Omstændighederne kan ansættes noget høiere eller noget lavere, ved Skoleplanerne er beregnet paa meget ulige Maade, deels fordi deres Pengebeløb, der naturligviis ei med Vished kan bestemmes, er ansat meere eller mindre overeensstemmende med det, samme virkeligt udgjør, deels fordi de ere reducerede til Byg efter meget lige Priser. Paa sine Steder blive de endog aarligen ligviderede efter deres af Skolelæreren selv opgivne Beløb, hvilket forresten baade kan friske Skolelæreren til en uoprigtig Fremgangsmaade, og betager Menigheden Tilbøieligheden til at offre ham nogenlunde runde ligt. Cancelliet har ved at approbere Skoleplanerne fundet, ei uden talende Nødvendighed at burde afvige fra vedkommende Autoritets Forslag, der maa formodes at være afgivet med fornødent Hensyn til hvad der efter de locale Forhold stemmer med Skolevæsenets og Communens Tarv. Men da det er Lovgivningens Hensigt, at Skolelæreren skal have den normale efter Bygværdien bestemte Løn sikkret, saa burde altid hine Jndtægters Pengebeløb ansættes nogenlunde lavt, og Reductionen til Byg skee, ikke efter enkelte Aars lave Priser, men efter en saadan, at Skolelæreren ogsaa under noget høie Bygpriser, beholdt den Løn, som det er antaget, at han til sin Subsistents behøver. Der turde saaledes, om end ikke en saadan almindelig Regel, som Proponenten har bragt i Forslag, skulde være antagelig, dog være god Grund til en Omregning og Forandring til Skolelærerens Bedste paa de Steder, hvor Ansættelsen ei er skeet i Overeensstemmelse med den foranførte Grundsætning. Hvad tredie Jndstillingspunkt angaaer, da kan vel Skoleanordningens §. 61. ikke fortolkes anderledes, end af Cancelliet er skeet, men vel kan det være billigt, at Skolelæreren ogsaa nyder Løn som Kirkesanger der, hvorhan er den eneste Skolelærer i Sognet. For fjerde Jndstillingspunkt taler rigtignok Meget, men der bør dog ogsaa tages Hensyn til, at Skolelærerstanden og indirecte selve Communen er interesseret i, at Skolelærer-Hjelpekassen, ikke taber de den tillagte Jndtægter. Ved femte Jndstillingspunkt bemærkede Commissarius, alene, at den der meldte Fritagelse ofte er bleven Skolelæreres Sønner tilstaaet ved speciel Resolution. Sjette Jndstillingspunkt er g høist billigt, men vil medføre nogen Byrde for Communerne. Ved syvende Jndstillingspunkt fandt Commissarius Jntet at bemærke. Jøvrigt maatte han tilføie, at det ei kan andet end være ønskeligt, om Skolelærernes Kaar kunde forbedres, og at alene Hensyn til Communernes Byrder er Aarsag i, at deres Vilkaar ere blevne saa indskrænkede, og at Cancelliet endog i Anvendelsen af den samme efter Skole anordningen tilkommende Myndighed, at bestemme Skolelærernes Lønning, stundom har maattet være kap. Til at tage denne Sag under Overveielse blev nedsat en, af 5 Medlemmer bestaaende, Committee (Mynster, Holstein, Bille-Brahe, Neergaard, Niels Nielsen, der senere fik tilstillet et stort Antal Petitioner fra forskjellige Skolelærere. Under 18de Januar afgav Committeen sin Betænkning, og Sagen blev derefter discuteret i trende Plenarmøder den 22de og 23de Januar samt den 2den Februar. Committeen havde indstillet; 1) At Communerne maatte i Almindelighed udrede Skatterne. af de Skolerne tillagte Jordlodder, saavelsom Bankrenten, Brandassurancen og overalt alle offentlige Afgifter af Jord og Huus. 2) At Høitidsoffer og Accidentser ikke maatte beregnes til Afdrag i den Skolelæreren tillagte Pengeløn. 3) At enhver Skolelærer, der tillige er Kirkesanger, maatte nyde den i Skoleanordningens I. 61 omtalte Godtgjørelse af 10 Rbd. 4) At Skolelærernes Sønner maatte, naar de optoges i et Skolelærerseminarium, fritages for den aarlige Kjendelse af 10 Rbd., som efter kongelig Resolution af 8de October 1824) skal udredes til Seminarifonden. 5) At den fratrædende Skolelærer, eller dennes Enke og Arvinger, maatte beholde Embedets Jndkomster indtil Eftermandens Kaldsbrevs Datum, samt at vedkommende Skolecommission maatte bemyndiges til, efter Omstændighederne at tilstaae Skolelærernes Enker eller Børn Brugen af Skolebygningen indtil 12 Ugers Dagen efter Mandens Død, imod at der blev indrømmet den tiltrædende Skolelærer, et Værelse deri for sin Person, og at han beholdt for sin Familie samme Ret i Henseende, til den Bolig, han fratræder. 6) At de approberede Skoleplaner, hvor vedkommende Autoriteter finde Anledning til at andrage derpaa, maatte underkastes en Revision. Dernæst havde Committeen henstillet: 1) Om der af de endnu usolgte Degnejorder kunde, naar disse blive disponible, tillægges enkelte Skoler en større Jordlod end den i Anordningerne bestemte, enten frit eller mod en aarlig Afgift til Hjelpe kassen. 2) Om der ved Skoleplanernes Affattelse eller Revision maatte tages Hensyn paa hvorvidt det maatte findes tjenligt, at de saakaldte smaa Degnerettigheder bortfaldt, og at Skolelæreren da oppebar sin Pengeløn uden Afkortning herfor.