Aalborgs Stifts Adresseavis, 1825-07-04
Ved Høiesterets Dom af 26de April 1825 ere Arrestanterne Hans Jacob Jensen og Karen Jacobsdatter af Tvede, i Sunds Gudme Herred under Svendborg Amt, for begaaet Mord tilfundne at miste deres Halse og deres Hoveder at sættes paa Stage m.v. Da hverken de Tilforordnede i Høiesteret eller Cancelliet, efter Forbrydelsens Beskaffenhed, fandt nogen Anledning til at anbefale de Tiltalte til Benaadelse, har det ved allerhøieste Resolution af 18de Maj sidstleden behaget Hs. Majestæt at befale, at Dommen skulde fuldbyrdes, dog med den indstillede Formildelse, hvorefter det skjærpende Tillæg, at Hovederne sættes paa en Stage, kunde bortfalde, og under 25de Mai er den fornødne Ordre herom udstædt til Amtmanden over Svendborg Amt. - Denne Forbrydelse, der forhen har været omtalt i Avisen, opdagedes saaledes, at under et optaget Forhør ved Sunds Gudme Herred (da Hans Jacob Jensen som pasløs var anholdt i Helsingøer) en Søn af den afdøde Enke Kirsten Rasmusdatter foregav, at Arrestanten for omtrent 9 Aar siden med Gift havde ombragt hans Moder, der dengang var forlovet med Arrestanten. Motivet dertil var, at Hans Jacob Jensen vilde ægte den i Mordet deelagtige Kone Karen Jacobsdatter, eller dog kunde leve friere med hende, end naar han skulde ægte den Myrdede, med Hensyn til hvilket Ægteskab der allerede var skeet Lysning fra Prædikestolen. Efter nogen Benægtelse tilstod de omsider Begge, at have forgivet bemeldte Enke med noget Rottekrudt, som Karen Jacobsdatter vidste at faae ved at formaae en anden Kone, som bedre kjendt af Præsten, til at forskaffe sig Attest, under Foregivende, at det skulde bruges til at fordrive Rotter. Som et Beviis paa, hvilken kras Overtroe, der endnu kan findes i vore saakaldte oplyste Tider, tjener, at da Arrestanten indvendte imod Udførelsen af Mordet, at Kirsten Andersdatter vilde gaae igjen, naar hun paa den Maade kom af Dage, beroligede Karen Jacobsdatter, som først havde proponeret at forgive Kirsten Andersdatter (den var hendes egen Mands Søster), ham med, at hun nok skulde forhindre det, ved at lægge nogle Penge i hendes Liigkiste, og virkelig lagde hun to Skilling, i hver Side af Liigkisten. Ved Sagen indtrax endnu den Mærkelighed, at efterat de Tiltalte snart havde tilstaaet at være lige skyldige i Misgierningen og snart igjen søgt at skyde Skylden paa hinanden, jal efterat de endog havde yttret Haab om, at Hs. Majestæt allernaadigst vilde skjænke dem Livet, fragik de igjen Begge Alt, ved et afden Kongelige Lands Over, samt Hof= og Stadsret foranstaltet nyt optaget Forhør den 23de December f. A. og vare ikke at formaae til at afgive nogen Forklaring; men erklæredesig aldeles uvidende om, at Kirsten Andersdatter var dræbt ved Gift, hvilket Udsigende de ved et senere Forhør ere vedblevne med den Paastand, at de ikke vare skyldige i nogen saadan Brøde, som den omhandlede. Vel var en Obductionsforretning i dette Tilfælde umulig, saa meget mere, da Stedet, hvor den Myrdede var jordet, ikke har kunne paavises, fordi Kirkegaarden efter den Tid er bleven sløifet; men da Sagens øvrige Omstændigheder stemme overeens med de foregaaende Forklaringer og saavel Stiftsphysicus Guldbrand som Districtslæge Ørnstrup, efterat have taget disse i Betragtning, tillige have erklæret det "høist sandsynligt, at Kirsten Andersdatters Død er bevirket ved Forgiftelse af Rottekrudt," fandt Høiesterets Pluralitet Forbrydelsen saavidt mueligt beviist, og stadfæstede saaledes i Henseende til begge Tiltalte de er¬