Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-08-02
Nyheder fra Udlandet. Frankrig. Atter er Paris fuld af Rygter om Opdagelsen af et nyt Complot mod Kongens Liv Mange Personer vare blevne arresterede og alle Ministrene havde længe været samlede hos Kongen paa Slottet i Neuilly, Efterretningen om, at der ingen Mønstring skal holdes, har vakt almindelig Bestyrtelse, og Journal des Debats har opfordret Regjeringen til saa hastig muligt at offentliggjøre Motiverne til en saa vigtig Beslutning. Rygterne angive som Grunde til disse Regjeringens Forholdsregler, at det er bleven den tilmeldt, at Mennesker som ere bekjendte for deres politiske Exaltation og som ifølge tidligere Forhold vare flygtede til Udlandet, have forladt de res sædvanlige Opholdsteder, og skulle under allehaande Forklædninger være komne til Paris, for under Julifestiviteterne at deeltage i en stor Plan, som skal forsøges udført. For at raadslaae og flere desangaaende fra Politipræfecten indkomne Beretninger var det at Ministerkonseilet havde været samlet hos Kongen Jfølge alle de herom fra Øvrighederne modtagne Oplysninger, der samtligen satte det udenfor al Tvivl, at der er et Complot iværk, vare Ministrene alle af den Formening: at Kongen ikke maatte holde nogen Mønstring. Hs. M. modsatte sig heftig denne Formening, der ikke syntes at være ham værdig, men Ministrene fast overbeviste om Faren, forlangte alle deres Afsked hvis han ikke lod Mønstringen fare. Alle Beretninger stemme overeens deri, at det har kostet megen Umage for at bevæge Kongen dertil, endskjøndt hans Familie og Ministrene havde uafladeligt bestormet ham med Bønner. Grev Montalivet var gaaet saa vidt, i sin Jver, at han havde sagt: han kunde ikke tage Ansvaret af de muligt forefaldende Begivenheder paa sig, og maatte i saa Fald vælte dem over paa Kongen selv. Af Politipræfectens Jndberetning til Konseilspræsidenten erfares, at 223 Jndividuer vare at forskjellige Politie=Agenter betegnede som Personer der ligefrem prædikede Kongemord i Værtshusene og omliggende Landdistricter. Den kongemorderske Forening hvis Medlemmer kalde sig "Alibands Hævnere, skal ikke tælle mindre end 1200 Personer, blandt hvilke mange Studenter og Seminarister. De Arresteredes Antal beløb sig allerede til over Halvtrediehundrede, og hver Time kom flere til. Man fortæller, at en Hob Fanatikere have havt til Hensigt, at gjøre Uroligheder under Triumphbuens Jndvielse og forgribe sig paa Kongens Person. Disse Planer kunde vel forstyrres, men det blotte Forsøg vilde dog let muligt kunne forvandle Festen til en ny Sørgedag, og det vil Regjeringen forhindre. En Deel af de Arresterede havde været i en saadan rasende Tilstand da man greb dem, at man maatte holde dem for Gale, og har derfor spærret dem ind i Daarekisten. Om Natten var der holdt et Slags Krigsraad, hvori Marskal Gerard atter havde foreslaaet Kongen, at forkynde en almindelig Amnestie, hvorved Hs. M. vilde vinde hele Nationen for sig. Men paa Ministrenes Jndvending: at det vilde være at give Kongen til Priis for Banditernes Dolke, havde Marskallen svaret: Vi ville dække Kongens Person med vore Legemer, hvilket Montalivet holdt for meget ridderligt, men just ikke beroligende. Næste Morgen tidlig holdt Kongen atter et Konseil, for at anordne de aftalte Sikkerheds foranstaltninger. "Saavidt er det altsaa kommet med vort Borger kongedømme - hedder det i Temps - at Kongen ikke mere tør forlade sit Palais; han maa omhyggeligt afholde sig fra enhver Berørelse med Folket, Nationalgarden og Armeen. Naar Ludvig Philip ikke engang tør komme iblandt os ved Aarshøitideligheden af de Dage, paa hvilke vi troede at have tilkæmpet os Friheden og ham Thronen, naar skal han da komme ud af sit Slot for at torde blande sig imellem sit Folk og dyppe sit Scepter i Popularitetens styrkende Bad, Sandt er det, at der gaaer foruroligende Rygter; Mordere skulle have indsneget sig ikke allene i Nationalgarden, men ogsaa blandt Linietropperne. Mordere i Hundredeviis ville - hedder det – styrte løs mod Kongen, medens andre Hundreder stikke Paris i Brand. Men er det saa, da ville hine Præventiv- og Repressiv=Midler dog ikke kunne hielpe. Der maa, hvad det end skal koste, udfindes et bedre Hjelpemiddel mod den moralske Sygdom. Saalænge Regjeringen ikke vil ophøre med at ansee det borgerlige Selskab i en moralsk Krigstilstand imod sig, og at behandle det fra denne Synspunkt saaledes, at der hverken er Vaabenstilstand, Fred eller Naade at vente, saalænge maa det heller ikke undre den, at de Overvundne, førende de lade sig aldeles udrydde, endnu først vove en fortvivlet Kamp paa Liv og Død!" Hvorledes Julifesten skal feires, derom var man endnu ikke i det Rene: Nogle ville vide, at Hertugen af Orleans skal møde i Kongens Sted ved Triumphbuens Jndvielse. - J Lyon var der Natten mellem 19de og 20de Juli skeet en almindelig Huus visitation, og i Havre havde man bemægtiget sig 6 Personer ombord paa et engelsk Dampskib, af hvilke den Ene var en Dame, hvorved atter Rygterne bringe Hertuginden af Berry paa Bane. - Næst alle disse foruroligende Rygter har ingen Begivenhed saameget fængslet den offentlige Opmærksomhed som en forefalden Duel imellem Hr. Armand Carrel, Redacteur af Avisen "National, og Hr. Girardin, Nedacteur af Pressen." Duellen fandt Sted i Vincennerskoven, paa 40 Skridt i Avance med Pistolen, i Haanden. De bleve Begge trufne. Pressens Redacteur fik sin Modstanders Kugle saa dybt ind i Hoften at Benet er lederet; hans Kugle traf Hr. Carrel paa det farligste Sted i Underlivet. Fire af de berømteste Læger gjorde alt muligt for at redde hans Liv, men da det var umuligt at kunne skjære Kuglen ud, eftersom den var trængt ind i Mavehullingen, saa døde han anden Dagen efter under skrækkelige Smerter. Denne Begivenhed har vakt megen Deeltagelse blandt alle Partier formedelst den Afdødes høistagtværdige personlige Caracteer, saameget mere som Frankrig i ham tabte en af sine første politiske Skribenter. Og endnu mere beklageligt er det, at et saa sjeldent Talent skulde falde som Offer for en Meningsforskjellighed, især da der slet ikke havde været noget personligt Had imellem ham og hans Modstander. Da Girardin laae saaret paa Kamppladsen havde endnu Carrel sagt da han blev baaret bort: "Smerter det Dem meget." -Gud give - svarte Hiin: at De ikke maa være farligere saaret end jeg J en nogle Dage ældre Beretning fra Paris hed det, at det ved alle Stadens Porte vrimlede af Politibetjente, som paa det allerstrængeste anholdt og gjennemsøgte enhver Vogn som passerede ind, selv Fragt vogne maatte læsse deres Pakker af for at undersøges. Man skal være saa ængstelig i Neuilly, at Kommandanten i Paris maa daglig sende Beretning dertil om Hovedstadens Tilstand. Da Kongen nylig passerede Carousselpladsen, blev den tilstødende Bro imidlertid omringet af Kavallerie, saa alle Folk maatte vente indtil han var passeret. Om faa Dage derefter skal man festligholde og juble over de Dage, da Ludvig Philip for 6 Aar siden spadserede i sin brune Frakke, med Paraply i Haanden, omkring blandt Mængden og gav snart en, snart en anden Borger et venligt Haandtryk. Det er en skjærende Contrast!