Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-09-16
J een af mine Audiencer gik jeg Charlatanen Paysegur paa Klingen, i Anledning af hans Somnambul. Han vilde holde Stand; men jeg fældte ham med de Ord: "naar hun veed saa meget, saa lad hun fortælle os noget Nyt. Om 2000 Aar ville Menneskene have gjort mange Fremskridt, sig os kun een af disse. Hun sige os, hvad jeg om otte Dage vil gjøre. Hun nævne os de Nummere, der i Morgen ville udkomme i Lotteriet." Ligesaa bar jeg mig af med Gall, jeg har bidraget meget til, at han ikke kunde komme frem. Corvisart (Keiserens Livlæge) var en stor Tilhænger af ham. Han og hans Lige have et stort Hang til Materialisme; han vilde udvide dens Videnskab og Grændser. Men Naturen er ikke saa fattig. Naar den var saa plump, at den tilkjendegav sig ved udvortes Former, saa vilde vort Arbeide ganske anderledes fremmes, og Mennesket vide mere. Dens Hemmeligheder ere finere og flygtigere, endnu undslap de Alt. En liden Pukkelrygget er et stort Genie; en stor og smuk Mand derimod et Dummerhoved *).Et tykt Hoved med megen Hjerne har ofte ingen Jdeer; medens der boer megen Forstand i en liden Hjerne **). Og hvad der viser denne Galls Taabelighed er, at han tilskriver visse Forhøininger Tilbøieligheder og Forbrydelser, der aldeles ikke ere grundede i Naturen, men flyde af Selskabet og Overeenskomsterne blandt Menneskene. Hvad vilde der blive af Tyvsorganet, dersom man intet kjendte til Eiendom, Hvad af Fylderie, naar der ikke gaves berusende Drikke 224) Hvad af Ærgjerrighed, naar Mennesket ikke levede i Selskab:" 1) En Pukkelrygget kan være født meget velskabt, uagtet han har en Pukkel. Som oftest kommer en saadan ved en tilfældig Beskadigelse i Barndommen, eller ved en organisk Forstyrrelse i en mere fremrykket Alder. Ogsaa gives der ligesaa mange Exempler paa, at skjønne Siele boe i skjønne Legemer, som i hæsligge. Raphael Sanzie, Helvetius og mange flere udmærkede Aander vare bekiendte i det mindste for dere smukke Ansigter. Det var netop dette Sall nægtede. Han paastod, at Qvantiteten af Hjerne bestemmer Forstandsgaverne, altsaa jo mere Hjernemasse, desmere Forstand. Blandt alle Dyr, paastod han, havde Mennesket den største Hjernemasse, og i et lidet Hoved kan der være langt mere Hjerne end i et større. Gall har neppe noget Organ for Fylderie. Men havde han det, saa kunde dette Ligesaa forholder det sig med den forfærdelige Charlatan Lavaters Forhold mellem det Physiske og det Moralske. Vor Lettroenhed ligger i Feilen af vor Natur, vi ville strax smykke os med positive Jdeer, da vi tvertimod omhyggeligen burde bevare os derimod. Neppe see vi et Menneskes Ansigtstræk, saa ville vi kjende hans Characteer. Vi vilde handle klogt, at bortvise disse Jdeer, at neutralisere disse løgnagtige Omstændigheder. Der har nogen bestiaalet mig; han har blaa Øine, nu vil jeg ikke see meere blaa Øine, uden Jdeen og Frygt for Tyverie; men er det de graae Øine, der have bestiaalet mig, Fornuften, Erfaringen - og jeg befandt mig i den Stilling, at Forsøget og Anvendelsen, deraf - vidne om, at alle disse udvortes Tegn ere ligesaa mange Logne, og at der virkeligen ikke gives noget andet Middel til at lære at bedømme og kjende Menneskene, end at see, prøve og omgaaes dem. (Af Las Cases's. Memorial de St. Helena.)