Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-09-24
J Paris vare omtrent 300 Personer, 20 a 30 Aar gamle, for Størstedelen klædte i Blouser, rykkede under Raabene: "Ned med Ludvig Philip, Republiken leve!" frem paa Chateletpladsen. Stadsergeanterne adspredte efter nogen Modstand den oprørske Hob. Der kastedes med Stene, flere Soldater bleve saarede. Den commanderende Officeer blev saaret i Hovedet. Hoben begav sig derpaa til Gaden St. Denys, afsang Marseillaisen og raabte: "Ned med Ludvig Philip Republiken leve! Blod! Blod maa vi have!" Derpaa banede Tumultanterne sig Vei videre frem og trængte sig ind i flere Boutiker, hvor de bemægtigede sig nogle Stykker rødt Klæde, som de befæstede paa deres Stokke, for at tjene som Faner. Derpaa vendte de igjen tilbage til Chateletpladsen; men Synet af de opstillede Soldater drev dem paa Flugten; de lode deres Faner og Stave i Stikken. Samme Dags Aften, Kl. 11 1/2, blev en Stadsergeant anfalden i Gaden St. Honore af en Person, der bibragte ham med et skarp Jnstrument et Slag i Hovedet. Uagtet Sergeanten blødte stærkt, lykkedes det ham dog ved Hjælp af : Forbigaaende at gribe Gierningsmanden. Den følgende Aften forefaldt atter flere Uordener, og man var i en bestandig Frygt for et nyt voldsomt Udbrud af Urostifterne. – J Clermont-Ferrand var der ligeledes udbrudt alvorlige Uroligheder, som havde flere Tegn paa virkelig Opstand. Der var blevet fyrret paa Soldaterne, af hvilke 3 bleve dræbte og 15 a 16 saarede. Barriererne skulde, efter en Coureerberetning, være stukne i Brand; Kampen vedvarede endnu den 40de om Aftenen. - Ogsaa Macon har været Skuepladsen for en alvorlig Tumult. En formelig Sammenrottelse var, paa Grund af en formeentlig Forurettelse, kommen i Stand mellem Byens samtlige Lastdragere, og i larmende Optog begave disse sig nu ned til Havnen. Mairen ilede til med et Troppedetaschement, og opfordrede, under Trommernes Hvirvlen, Tumultanterne til at forføie sig hjem, men da den femte Opfordring ikke førte til noget Resultat, lod Obersten sit Mandskab rykke frem med fældet Bajonet. Lastdragerne, væbnede med Knipler og Stænger, styrtede imod de under en Hagel af Stene fremrykkende Tropper; en med en uhyre Prygl væbnet Lastdrager, der svingede Køllen mod en Soldat, traf en Kone, hvis Hoved sønderknustes. Da der endvidere faldt et Pistolskud fra Oprørernes Midte, syrede Tropperne; to Lastdragere styrtede, flere saaredes, og Hoben adspredtes. Ved Steenkast ere flere Soldater og Oberstlieutenanten saarede. Attentatet mod Hertugen af Orleans fortælles saaledes: J Spidsen for det 17de lette Jnfanteriregiment holdt Prindsen af Anmale den 13de Septbr. sit Jndtog i Hovedstaden. Prindsen ledsagedes af sine Brødre, Hertugerne af Orleans og Remours. Regimenterne rykkede ind under Folkemassernes Jubelraab. Da Spidsen af Toget havde naaet Gaden Faubourg St. Antoine, blev der paa Hjørnet af den tilstødende Gade affyret et Skud i Prindsens umiddelbare Nærhed, dog uden at træffe ham; kun to af Følgets Heste bleve saarede. Gierningsmanden, en simpeltklædt Arbeider, blev efter en levende Modstand strax greben af de Omstaaende, og overgiven til den bevæbnede Magt. Den Ulykkelige brast nu i en heftig Graad, og faldt i Afmagt. Han skal allerede i det første Forhør have tilstaaet, at det var hans Hensigt at dræbe Kronprindsen (Hertugen, af Orleans), for at bringe en mindreaarig Prinds (Greven af Paris) paa Thronen; fremdeles sagde man, at han var Medlem af hemmelige Selskaber. - Denne Tildragelse havde foranlediget Forvirring, og forsinket Regimentets Ankomst paa Carousselpladsen, hvor Kongen, i Spidsen for sin Generalstab, i mere end een Time havde ventet paa Prindsen og Regimentet. Med Taarer i Øinene trykkede Kongen Prindsen til sit Hjerte, Kongens Træk viste, at han var rørt; han kunde neppe holde sig opreist. Det synes, at man først efter Mønstringen har underrettet Dronningen om Attentatet. Efter endt Manoeuvre paa Carousselpladsen begav Kongen sig ind imellem Regimentets Rækker og uddeelte en Mængde Ordenstegn. – J en anden Beretning om samme Begivenhed hedder det bl. A. Regimentet rykkede frem med raske og faste Skridt. De sortbrune, barske Kriger Ansigter imponerede Mængden, der i uhyre Antal (man anslaaer dem til 400,000 Sjæle) var strømmet sammen fra alle Kanter. Paa alle Ansigter læste man Velvillie og Glæde, intet fjendtligt Raab blev hørt. Da faldt Skuddet, afforet af en Rytterpistol.