Berlingske Tidende, 1817-03-17
Af anstillede Forsøg her i Landet vides, at engelsk Raigræs (Loliumperenue) groer paa skarve og side Jorder, er blandt de tilligste Græsarter, om Vaaren, taaler Væde og Tørke og er fleeraarig. Det saaes med der Sæd, hvormed Jorden udlægges til Hvile. Det bør afgræsses tidlig, de det som er ungt er behageligt for Kreaturene. Fredes det til Høe, da slaaer det mod Slutningen af Mai. Afsættes et Stykke til Frø, erindres derved, at Frøet modnes i Juni, det falder lettelig af, og bør derfor afslaaes med Kornleer, opbindes i Neeg og veires som Sæd og med Varlighed bringes paa Tærskeloen. Paa en Tønde Land kan avles 8 til 10 Tønder Frø Da Selskabet er bleven gjort opmærksomt paa, at der skal være meget Mangel paa Frøet af denne Græsart, avlet hos os selv, og at man ved at saae af dette Frø, hidbragt fra fremmede Steder, skal have paa flere Steder, befundet sig slet, vil Selskabet i Særdeleshed have denne Græsarts Dyrkning anbefalet til Frøavl, og udsætter i denne Hensigt en Præmie af 100 Rbdlr. for egen Avl af i det mindste 1000 Pund, som kunne avles paa en Tønde Land geometrisk Maal, naar den udlægges med 100 Pund Frø, saaet i Vaarsæd og naar Jorden Aaret forhen har været behandlet med Kartofler for at være fuldkommen reen; hvilken Præmie gielder indtil Udgangen af 1818. Da Selskabet tillige er underrettet om, at denne Græsart i Besynderlighed skal voxe vild i temmelig Mængde paa ØernLolland, Falster og Møen, troer det, at disse vilde være fortrinligst skikkede til denne Avl, og at deres Beboere snarest og lettest ville kunne afhielpe den ovenmeldte Mangel paa denne saa nyttige FrøsortSpergel, Gier, Hønsegræs, Hum, Knægræs, (Spergula arvensisgroer vildt og i Mængde i Boghveden, endog paa Jorder som springe med Lyng. Frøet kan faaes alene og med andre Græsarter, og med Sæd; det saaes da i Mai med den sidste Kiærv eller Halm, omtrent 24 Pund til en Tønde Rugland. Da Spergelen varer kun et Aar og efterlader en reen Stub, kan den anbringes i Sædfølgen ligesom Boghvede og Vikker for at rense Jorden, Den giver fiin Høe, som ædes med Begiærlighed af Qvæget. Frørt kan avles af den med Lethed og i Mængde. Spergel fortiener at dyrkes paa sandede og muldsandede Jorder. Ligeledes fortiene adskillige Arter af Heire, som under Navn af Havre, græs dyrkes med Fordeel i Vensyssel, at dyrkes paa høi og sandig Grund Til en Tønde Havreland regnes 3 Skiepper renset Frø, eller det dobbelte i Avnerne, thi disse ere vanskelige at rense derfra. J Følge paalidelige Erfaringer og Exempler her i Landet paa Staldforingens Mulighed, Nytte og Fordeel, kan Selskabet, med saa megen større Vished og gode Følger heraf, fremdeles udsætte følgende Præmier: For den Jordbruger, som bruger Sommer=Staldføring i Aare 1817, fra Græsningens Begyndelse indtil Høsten er forbi, til de fleste Køer af hans Besætning, dog ikke færre end 15 eller hans hele Besætning, og meddeler Selskabet Efterretning om Nytten og Ford len eller og Manglerne ved denne Forringsmaade, enten den er skeet i lukte eller aabne Stalde, den anden Guldmedaille eller Værdien i Penge. For den største Mængde af sommerforede Hoveder dernæst, ikke mindre end 12 Køer, første Væger eller Værdien i Penge. Bæger eller Værdien i Penge. Disse Præmier kunne vindes af alle, uden Forskiel af Stand; de som For den nærmeste Mængde derefter, ikke mindre end 8 Køer, det andet have et lidet Jordbrug ville, under forresten lige Omstændigheder, fortringe komme under Betragtning, og Huusmænd for et ringere Antal, dog ikke for mindre end 2 Køer. Præmierne udsættes særskilt for hvert af de syn geistlige Stifter Danmark. Attesterne maae nøie forklare, hvor stor en Deel af Gaardens Besætning der er forret paa Stalden, hvormed Høvederne ere blevne forede, om med dyrkede eller naturlige Foderurter, hvor mange Tønder Land dertil ere anvendte, Mængden og Godheden af Melken og Smørret, og endelig fremstille Sammenligning i det hele af denne Forringsmaade med den sædvanlige Græsning paa frit Land, enten vel bevoxet med naturligt Græs eller besaaet med Kløver. Af Erfaring veed man, at Kreaturene med Fordeel kunne fores med Roes og Rødder, saasom Kaalrabi, Gulerødder, Hvideroer (Turnips ), Kartofler, Sukker=Beder (Runke Rüben) m.v., og altsaa en større Nytte til størring, indhentes af lige stort Stykke Land end sædvanligen. Selskabet ønsker den Sag undersøgt og bekræftet ved paalidelige Erfaringer her i Landet, og tillige at denne Forringsmaade, som nyttig maatte uddrede sig hos os, og udsætter derfor følgende Præmier : For den Landmand, som fører sine Kreature med Roer og Rødder, avlede 1817 paa ei mindre end to Tønder Land, det andet Bæger eller Værdien i Penge. For ei mindre end paa en Tønde Land, det tredie Væger eller Værdien i Penge. Disse Præmier udsættes særskilt for de syv geistlige Stifter i Danmark, og for det første i Særdeleshed for Selveiere, ligesom og Præsters og Degnes Forsøg ville med Fornøielse blive imodtagne og af Selskabet paaskiønnede. Ved Attester maatte bevises Landets Størrelse, Roernes Art. Foringsmaaden, hvorvidt den har været med eller uden andet Foder, samt Qvægets Mængde, befindende og Malkning derved. Selskabet ønskede tillige, at det maatte blive bemærket, hvormeget, enten i Maal eller Vægt, et Hoved havde faaet at hvert Slags Foder, i de Maaneder det var blevet forret, hvilke tillige maatte benævnes. En nøiagtig bekonomisk Beregning over den Fordeel, som lige Jordsmorved denne Kultur afgav fremfor ved Halmoderet efter Kornudsæd, enten i Henseende til Malkningen eller Areaturernes Foring og Fedning, vilde Selskabet ogsaa modtage med fortrinlig Opmærksomhed. Dem, som benytte sig af Kaalrabi under Jorden og Gulerødder til Qvægets Forring, vil Selskabet give Fortrin under forresten lige Omstændigheder Plantning af vilde Træer paa Bønderjorder er af stor Vigtighed, dabaade Gavntømmer og Brændsel bliver hvert Aar dyrere og vanskeligere at erholde. De fleste Bønder kunde med liden Bekostning og Møie forskaffe sig om faa Aar det Nødvendige af begge Slags, naar de selv vilde, ved at udlægge 5, 6 til 3 Skiepper Land til vilde Træsorters Opelskning. I hvor uimodsigelig Fordelen end er, og ihvorvel der neppe kan opgives nogen Anvendelse af Jorden, der bedre betaler sig, er den dog endnu ganske forsømt thi nogle faa Exempler, hvor overbevisende de end ere, have dog kun liden Indflydelse paa det Hele. Man vil derfor søge ved Velønninger i Penge, Medailler eller Vægere at bringe denne nyttige Sag i Gang hos Bondestanden i Danmark. For hvert Hundrede Træer, hvoraf en saadan Trælod bestaaer, betaler Selskabet 3 Aar efter at Træerne ere plantede, og for dem som da ere friske og i god Vært, 3 Rbd. Er Anlægget af Betydenhed, vil Selskabet hædre den, som Æren tilkommer derfor, med en Medaille eller et Væger efter Omstændighederne, De Træer, som dertil anbefales, ere: Asp eller Poppel, der formevelst sin hurtige Væxt er til særdeles Nytte til Skygge, Læ og selv til Gavntømmer, Alm, Ask, Birk, Hessel, Løn, Røn, Ell, Lærke, Gran, Fyr. Eeg og Bøg. For de Slags Plantninger, som kunne bruges enten til Kurvemager Arbeid, Kar= eller Tøndebaand eller Humlestænger, kan ingen Præmivindes, med mindre det bevises, at de virkeligen ere afsatte og have været tienlige til saadan Brug. Humlestængerne maae være i det mindste 6 Alen, lange. De Bønder, som ikke vide Beskeed med Træplantning, og ingen Hielp kunne faae af Gartnere eller Skovbetiente, henviser man til Mouriers Anviisning til Træplantning og Skovs Anlæg paa en Bondegaards lod. Denne Afhandling staaer i Selskabets Skrivter, ny Samling, første Bind, og kan tillige særskilt erholdes paa Selskabets Contoir, Plantningen paa Vestkanten af Jylland, indtil 2 Miles Afstand fra Havet, ville vorde fortrinligen belønnede : Synet, hvorpaa Attesterne grunde sig, maa være taget om Sommeren i i det Aar, Æskninger indgives. Da betydelige Summer hidtil gik ud af Landet for Lægemidler af Planter, der deels kunne dyrkes, deels findes i tilstrækkelig Mængde vildvoxen, de, hos os selv, og da Priserne paa disse Varer i de sildigere Tider ere forøgede og Transporten ofte forbunden med Banskeligheder, attraaer Selskabet ved Præmier at opmuntre, saavel til medicinske Planters Dyrkning som til Indsamling af de vildvarende, som hidtil bleve forskrevne fra Udlandet. Det udsætter derfor stiftsviis forskjellige Præmier af 20 til 100 Rbd., for den største Mængde derkede, eller af vildvoxende indsamlede, og til Apothekere afsatte Medicinalplanter. I Henseende til de dyrkede Planter vil Selskabet ved Æskningernes Bedømmelse ikke blot have Pensyn til Qvaliteten og Qvantiteten, men og til Vanskeligheden af at erholde Sætieplanter og Frø til Formerelse, samt til den større eller mindre Rygt og Pleie, som de forskjellige Planter fordre. I Henseende til de indsamlede tages især Hensyn paa dem, som forhen forskreves fra Udlandet. Med Æstningerne maae følge Exemplarer af Planterne, samt Attes fra Apothekeren, som har tilforhandlet sig de dyrkede eller indsamlede Læge midler, og som udtrykkelig maa angive Qvaliteten og Vægten af hver en kelt Sort i tørret og renset Tilstand, I de Hr. Professorer Schumachers og Herholdts Skrivt: "De officielle Lægemidler af Planteriget, som voxe vildt eller kunne den kes i de danske Stater." Kiøbh. 1808, hos Brummer, saavelsom i re Hospitalslæge, Wendts Anviisning til at indsamle, tørre og conservere de i Danmark og Norge vildvarende Planter og Plantedele ville Vedkommende finde Underretning saavel om de Dele af ovennævnte Planter, som søges i Apothekerne, som om Aarstiden, naar de bør indsamles. For den største Mængde af gode og varige Steengierder, som efter denne Bekiendtgiørelse opføres paa ufrie Jorder, hvad enten disses Brugere ere i eller uden for Bondestanden, ikke mindre end 100 Favne, det første Bæger eller Værdien i Penge. For ikke mindre end 80 Favne paa lige Maade, det andet Bæger. For 60 Favne, tredie Bæger. For 40 Favne, fierde Bæger. Huusmænd kunne melde sig og vinde disse Præmier med det halve Antal Favne. Dobbelte blot med Steen fyldte Gierder, som ikke behøve Vedækning, antages til Høide af 9 Qvarteer. Andre Steengierder, hvad enten de ere og enkelte eller dobbelte, maae være 9 Qvarteer høie over Jorden foruden Jord bedækningen. Af enkelte Steengierder ville blive givet Fortrin til dem, som ere opførte af kløvede eller sprængte Steen; af dobbelte til dem, som ere fyldte blot med Steen.