Berlingske Tidende, 1830-09-03
Efterretninger af blandet Jndhold. Slutning; (see denne Artikel i Gaars No.) Det engelske BladAthenæum omtaler Prindsens Reise til America saaledes: "Hans Fader og begge hans Brødre vare dengang fængslede i Marseille Faderens blodige Død er bekjendt nok, Brødrenes Skjæbne var heldigere, og, at den blev saa, skyldte de ene deres Broders, Ludvig Philipps, Ædelmodighed. J Friederichsstadt modtog han er Brev fra sin Moder, efterat hans Fader var henrettet og begge hans Brødre paa 4de Aar havde hensmægtet i Fængsel. Dette Brev udtrykker hendes tillidsfulde Haab, "at Udsigten til at lindre hans dybt nedbøiede Moders Kummer og hans Familie, Ulykke vilde bevæge hans ædle Hjerte til at bidrage til at betrygge hans Fædernelands Fred og Rolighed. Direcoriet gjorde nemlig Prindsens Forpligtelse, at forlade Europa og begive sig til America til Betingelse for hans Brødres Frigivelse. Hans Svar - hvilket Grevinde Geniis for længe siden har kundgjort, -et ligesaa hæderfuldt Vidnesbyrd om hans ædle Charakter, om hans sønlige Kjerlighed og usvigelige Fædernelandssind, faaer i nærværende Øjeblik en særdeles Betydning, der maa gjøre ham til en af de populæreste Konger. Det er Følgende: "Naar De, min dyrebare Moder, har modtaget dette Brev, saa er Deres befaling allerede opfyldt, og jeg underveis til America. Det forekommer mig som en Drøm, snart at samles igjen med mine Brødre. Troe ingenlunde at jeg beklager mig over min Skjæbne, o nei, jeg føler tilfulde, at den kunde have været endnu skrækkeligere. Jeg skal end ikke holde den for Ulykke, naar jeg, efterat være gjenforenet med mine Brødre, erfarer at min elskede Moders Kummer er lindret, og i Særdeleshed om jeg tør nære den Tanke, at have bidraget Nogetsomhelst til Frankriges Rolighed og Lykke. Jntet hvad jeg giør for mit Fæderneland, kan jeg betragte som et personligt Offer. Saalænge jeg lever, skal der Jntet være, som jeg jo er villig til at bringe Dem." -J October 1796 var Hertug Ludvig Philipp i Philladelphia; hans Brødre samledes med ham efter faa Maaneders Forløb, alle tre Brødre gjorde en fælleds Reise i det Jndre af Landet. Fra New Orleans begave de sig til Vestindien. Efter deres Tilbagekomst fra America reiste de omsider fra New=York med en Paketbaad til Falmouth. I Februar 1800 kom de til London. Ludvig VIIlde var dengang i Mictau. De havde en Samtale med Monsjeur (Carl X),men deres fornyede Forbindelse med Bourbonnerne førte ikke til noget videre, thi alle tre Brødre vægrede sig ved at føre Vaaben mod deres Fæderneland. Hertugen af Orleans levede en Tidlang paa Landgodset Twickenham, og opvakte stor Jnteresse baade ved sine Kundskaber og ved hans skjæbnerige Livs, mangehaande Afvexlinger. J England opholdt han sig adskillige Aar; ogsaa Skotland gjennem reiste han. Den ældste af hans Brødre (Hertugen af Montpensier, døde af Brystsyge, den yngre (Grev de Beaujolais) leed af samme Sygdom. Hertugen reiste med ham, efter Lægernes Raad, til Malta, men Sygdommen forværredes og Greven døde. Nu begav Hertugen sig til Sitilien, og kom overeens med Kong Ferdinand om at drage til Spanien, som Napoleon netop havde angrebet, for at ledsage Kongens anden Søn, Leopold, derhen, og staae ham bi med sit Raad. Men denne Plan blev ikke iværksat, thi Gouverneuren paa Gibraltar vilde, af ubekjendte Grunde, ikke tillade Prindserne, at betræde det spanske Territorium. Hertugen vendte nu tilbage til England, for der at finde sin Søster, der forgiæves havde søgt ham paa Malta og Gibraltar; derefter kom han igjen tilbage til Sicilien, hvor han, efterat han i Modon havde afhentet sin Moder, nød den Glæde at samle alle overblevne Medlemmer af Familien Orleans omkring sig, som Vidner til hans Ægteforening med Kongen af Sitiliens Datter, Prindsesse Amalia. Omtrent efter et Aars Forløb indbøde Regentskabet i Cadix ham til at tage Deel i Kampen mod Napoleons Invasion, han begav sig ufortøvet til Spanien; men hans Medvirkning blev dengang hindret af Englænderne, der ikke gjerne saae, at han vandt Indflydelse i Spanien. Efter tre Maaneders frugtesløse Bestræbelser, vendte han tilbage til Sicilien, hvor han blev indtil Napoleons Fald. Under den Periode, som i Napoleons Regieringshistorie kaldes: "de 1000 Dage, var han atter i England, og efter den anden Restauration havde han taget altfor virksom og liberal Deel i Pairkammerets Forhandlinger til at kunne ledsage sine Kongelige Slægtninge. Under hans Ophold i England viste han en ædel Deeltagelse i Marskal Neys Skjæbne. J Aaret 1817 vendte han tilbage til Frankrige, men, da Kongen ikke havde fornyet Rettigheden for Prindserne af Blodet til at tage Sæde i Pairskammeret, saa drog han sig tilbage til sin talrige Families Kreds, og opmuntrede som Privatmand Oplysning og ægte Folkeaand, indtil de sidste overordentlige Omstændigheder kaldte ham til at være Nationens Overhoved. (Philipp Ludvig 1stes udførlige Biographie findes i Biographie nouvelle des Contemporains, Paris 1824, Vol. 15ieme, Pag 225 - 247, som vi have benyttet til denne korte Udsigt, foruden nogle engelske Blade.) Oprindelsen til dentrefarvede Fane og Cotarde. For Revolutionen havde Staden Paris Faner af rød og blaa Farve, den hvide Farve var Kongens og Armeens. Efter Bastillens Erobring havde Stadens bevæbnede Borgerskab antaget Navne Nationalgarde, denne føiede til hine to Municipalfarver den hvide, hvormed den vilde tilkjendegive at Kongen ikke længere var en særskildt Magt. Fra det Tidspunkt blev den trefarvede Fane og Cocarde national.