Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-18
Nyeste kilderie af Kjøbenhavn. Mastaaer Trettende Aargang. No. 49. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 18 Juni 1816. Æslets Naturhistorie. (Slutning; see forr. No.) Tader os nu gaae over til Æslets Sindsanlæg, Dyder og Aandsævner. Æslet skildres os sædvanligen, som et ydmygt, taalmodigt og nøisomt Dyr. Hvad de to første Egenskaber angaaer, da maa man aabenbart beundre dem hos det. Æselsydmyghed og Æsels taalmodighed ere blevne til Ordsprog. De første tilkiendegiver det ved en ærefrygtsfuld Underkastelse og Devotion mod sin Driver, men de sidste, ved standhaftigen a taale de Prygl, Hug og Spark, som Driveren rundeligen tildeeler det, og ved stoisk at bære Aaget og de Byrder, der paalægges det. Naar det utilbørligen belæsses, forraader det sin Mismod kun ved at lade Hovedet og Ørene hænge, og naar det plages alt for meget, kun ved at slaae Rynker paa Næsen, hvilket, efter Buffons Paastand, giver det et meget spodsk Udseende. Pater Spiridion forsikkrer endog, at have fundet i nogle Egne af Tydskland Æsler, der havde bragt det saavidt i Stoicismus, at de slikkede deres Protectors Haand, og ved en underdanig Skryden, tilkjendegave, hvor meget de vidste at sætte Priis paa den Lykke, som hans Pidsk eller Kantschultilskikkede dem. Hvad Æslets Nøisomhed angaaer, da fortjener den unægteligen at roses; thi det er bekjendt, at det ofte tager til Takke med Tidsler og en Haandfuld Hø, ja med det sletteste Foder, der til slænges det af dets Herre. Men der gives ogsaa unøisomme Æsler, der have en saa fiin og forvænt Gane, at de ikkun kunne tilfredsstilles med alskens Lekkerbidskener, med Østers, Bekkasiner og Skildpadde, og oven i Kjøbet ere saa graadige, at de snappe dem, der staae med den ved een Krybbe, Fodret bort lige for Næsen. Buffon tillægger Æslet ogsaa den Egenskab, at det er udsvævende i Kierlighed. Saa meget er vist, at dets forelskede Natur ofte forleder det til at drive Galanterie med Dyr udenfor dets Art, nemlig Hesten. Ogsaa har Lavater beviist, at i mangt et Menneskebarn findes tydelige Spor af Æselsextraction. Vi ville nu gaae over til Æslets Aandsanlæg. Det er en almindelig Klage, at Æslet er eet af de dummeste Dyr. Uden at træde Respecten for nær, indrømmer jeg gjerne, at noget af denne Beskyldning er sandt. Aabenbart gaaer man for vidt heri. Ogsaa i den Henseende beraaber jeg mig paa Bussons Vidnesbyrd, at Æslet er istand til at modtage en god Opdragelse, og med Held kan afrettes til alle Slags Konster. Den store Naturforsker tilføier, at Æslet i den første Ungdom pleier at være lystig og morsom, og disse ere jo lutter Egenskaber, der ikke lade sig forene med Dumhed. Er man endnu ikke tilfreds med Buffons Vidnesbyrd, saa beraaber jeg mig paa det, vi dagligen see og høre. Vi finde ikke allene, at Æslet i de skjønne Konster, saasom i Dans, Riden, Syngen, Declameren og Versemagerie kan bringe det til en betydelig Færdighed, men vi finde ogsaa Æsler af en saa ualmindelig Sprogfærdighed, at vi ikke kunne begribe, hvorledes en Æselshjerne er istand til en saadan Uddannelse og et Æselsorgaan til en saadan Bøielighed. Vi finde arithmetiske Æsler, der extempore kunne udregne de vanskeligste Regnings opgaver, der ere saa fordybede i ubrudne og brudne Tal, at de omsider betragte alle deres Medmennesker som Nuller, men sig selv som Ener, og høre tale om brudne Skyer og brudne Arme og Been med samme Ligegyldighed, som om 3/4 og 1/2 saa at deres arithmetiske Siele endeligen selv synes at reduceres til brudne Tal. Vi finde philosophiske Æsler, som meget dybsindigen bevise, at en Ting i sig selv er intet videre end en Ting i sig selv, ergo hverken en Ting i sig selv, eller ved sig selv, eller med sig selv, eller hos sig selv; at de derfor selv, som Ting i sig selv betragtede, ikke ere ret hos sig selv; men fra sig selv. Vi finde critiske Æsler, der, usynlige paa deres lønlige, deelphiske Trefod, med megen Skarpsindighed ville betegne den Bane, som en Forfatter ikke maa overskride, dersom han vil kunne bestaae for deres Domstoel.