Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1832-02-01
Post-Efterretninger. Krig og Fred. Herom haves i allgemeine Zeitung følgende interessante Artikel: For det Første siger den skal det engelske Cabinet have optaget det russiske Cabinets Opførsel i de hollandsk belgiske Anliggender med meget Mishag, og lydelig yttret samme; det har paalagt sin Gesandt ved Hofferne i Berlin og Wien, at drive paa Tractaten af 15de Novembers hurtige Ratification, og i Tilfælde af et undvigende Svar, at give den Erklæring, at H. M. Kongen af Storbrittanien da ikke meere troer sig forbunden til, at betragte Anliggenderne paa det faste Land, fra samme Synspunct, som hidtil; men meget mere anseer sig løst fra alle til Magterne i denne Henseende indgaaede Forpligtelser. Hvad Virkning denne Erklæring har gjort, er ikke nøie bekjendt, kun veed man, at den har gjort et dybt Jndtryk, og den brittiske befuldmægtigede er fra en Side tilkjendegivet det Ønske, i denne Henseende at erholde en Udsættelse. af 2 Maaneder, efter hvis Forløb Tractatens Ratification ubetinget skulle følge, eller Conferentsen erklæres for opløst. Med dette Svar ere Courerer ilede til London; men man maa først see hvorledes det bliver optaget, for at kunne afgive en rigtig Dom om Tingenes Stilling. Fyrst Talleyrand skal have yttret sig med stor Bekymring om Keiser Richolaus's Forhold; han biivaaner kun endnu Conferentsen i visse Hensyn. J samme Blad staaer en Skrivelse fra Wien af 12te Januar, som siger: "Coureervexlingen herimellem og Paris er usædvanlig levende, og Underhandlingerne angaaende Belgien blive meget vigtige, da man frygter en Oplysning af Londonner-Conferentsen: Den ikke fulgte Ratification af de 24 Artikler fra Ruslands Side, har sat Conferentsen i stor Forlegenhed. Qvæstionen bliver nu om den af Conferentsen udkastede Tractat, træder fuldkommen ud af Virksomhed, eller om de øvrige Contrahentere alligevel ikke holde sig forpligtede til at opretholde den; skeer dette, saa forblive de hollandsk belgiske Anliggender endnu i en Stilling, som kunne fredelig bilægges af de 2. der meest interesserede Master, uden at frygte for en Krig. Vi have i den senere Tid oplevet noget Lignende: Trods Londonner-Conferentsens Beslutning og Tractaten af 6te Juli, som mindre i Jnteresse for Grækerne, end for at forhindre en almindelig Krig, var indgaaet, erklærede Rusland dog Porten Krig, uden at de allerede besluttede Stipulationer derved bleve i mindste Maade svækkede. At man overalt frygter for en Krig, sees tydelig paa Statspapirernes Vakken. Den 16de Januar havde saaledes udbredt sig det Rygte i Stratsburg, at man med Telegraphen havde erholdt Ruslands Krigserklæring; Glæden derover var almindelig, da man endnu bestandig der anseer Krigen for uundgaaelig, og at Opsættelsen deraf, blot forøger Frankerigs sørgelige Stilling. - J Storhertugdømmet Posen er alting fuldt af Krigsrygter og ConfiscationsProcesser, og saavel Polen selv, som i Særdeleshed, Grændsen mod Posen, er stærk besat af russiske Tropper, der siges at ville besøge Belgien og Frankerig. - Jfølge Privatbreve fra Riga, træffes der høitidelige Forberedelser til H. M. Keiser, Nicholaus's Komme, der, som det hedder, med det Første vil berelse de østlige polske Provindser, formodentlig paa Veien til Berlin. Hvad der imidlertid kan ansees for en Tordenafleder mod Krigen, er hvad der meldes i allgemeine Zeitung under 28de Januar fra den russiske Grændse: "Vi have her mange Rygter, hvoraf vi dog ikke vil indestaae for Noget: Det hedder at der i Finland har viist sig Utilfredshed, og at Regjeringen er paa Spor efter hemmelige Sammenspind, som komme fra Udlandet, for at rokke den derværende befolknings Troskab mod den russiske Krone. Endnu have ingen Arresteringer fundne Sted, men flere Jndividuer vare allerede betegnede dertil. Ogsaa andre Dele af det russiske Rige synes man at ville beskytte mod fremmede Jndskydelser, og alle fra Frankerig eller Jtalien kommende Reisende, i Særdeleshed Geistlige, bleve satte under Politiets Opsigt. Overalt hersker nu i Rusland, fornemmelig i de høiere Classer, et synligt Misnøie, som man hidindtil ikke har kjendt til; de store Byrder og Offere under de sidste Krige, hvis Formindskelse ikke saa snart kunne haabes, maa vel have bidraget meget til denne Utilfredshed, men endnu mere de vestlige europæiske FolkeSlags Frihedslære, hvormed Russerne ere blevne bekjendte, formedelst den hyppige Berørelse, de i det sidste Aarhundrede have staaet i med dem. Aff denne Grund synes det at være nogen Tvivl underkastet, at man i Petersburg skulle ønske en Krig med Frankerig, som offentlige Blade paastaae. Det er imidlertid øiensynligt, at deranten snart maae finde en almindelig Krig eller en almindelig Afvæbning Sted; thi Byrderne, som hvile paa Nationerne, foranlediget af de staaende Hære, kan ikke synderlig længere bæres for Staternes Financer, saaledes er det de derved foranledigede Paalæg, det der hist og her foraarsaget Uroligheder i Frankerig, hvis Ministerium befinder sig i en stor Forlegenhed: det har i en 10 Maaneder lovet at Afvæbning skulle gaae for sig, og det er endnu lige nær dermed, de offentlige Fonds falde og Majoriteten i Kammeret bliver mere tvivlsom, og flere Deputerede, som ellers holdt med Ministrene, have undertegnet Protestationen mod det Ord: "Undersaat, Frankerig. Fra Paris skrives under 16de Januar: "Frankerigs indre Stilling antager en alt mere og meere beroligende Caracteer; begge de store parlamentariske Qvæstioner: den definitive Constituering af Paireriet og Civillistens Bestemmelse ere deciderede, og derved et stort Skridt, gjort fremad til Rolighedens Opretholdelse. Utilfredse gives der vel endnu bestandig; men det største Antal af samme, som besidde Forstand og redelig Villie for Fædrelandets Vel, rette ikke Udbrudet, af deres Uvillie mod Kongen og Chartet, men mod Ministrene; hvilke man, med Undtagelse af Hr. Perier, der besidder meget Caracteerfasthed, vil nægte speciel Duelighed. Man beskylder ellers Ministeriel Præsidenten for, at han ved sin lidenskabelige Opførsel ofte fordærvede i det Mindre, hvad hans Fasthed i det Større gjorde godt, imidlertid lader det sig ikke benægte, at jo Ministrene have beviist Staten væsentlige Tjenester. J Theatret i Avignon, har en alvorlig Scene fundet Sted, foranlediget af nogle derværende polske Udvandredes Ønske: at plante deres National sane i Parterret, som blev understøttet af nogle Franskmænd; men efter at den polske National fang 2 Gange var sjungen, lagde de civile og militaire Authoriteter sig derimellem, og det lykkedes dem, ved venskabelig Tiltale, at faae Fanen bortfjernet og Roligheden igjen tilveiebragt. Frontignan har under det derværende Valg af Municipal Officianterne, nogle urolige Optrin fundet Sted, da flere af denne Stads Beboere angrebe hinanden paa Gaderne med Knivstik; Mairen forlod da Salen og det lykkedes ham at igjenoprette Roligheden; men da han kom tilbage vare alle Stemmesedlerne tilintergjorte. Sagen bliver nu undersøgt ved Retten.