Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-01-15
Oversigt over Dagens udenlandske Nyehedr. J de Dokumenter, som følge med det andet Bind af den berømte Orientalist Hr. von Hammers Historie af det Ottomanniske Rige findes en Afskrift af et Friheds Brev, som Sultan Mahomed den anden der erobrede Constantinopel, har i Aaret 1474 udstædet til Grækerne i Peloponnes. Det er bygget paa en Copie, som er forefundet iblandt de venetianske Statsdokumenter, og nu gjemmes i det K. K. Østerrigske Huusarchiv. Det lyder saaledes: Den store Herres og store Emirs Sultans Mohameds Navnetræk. Til alle Archonter som staae under vort Herredømme, først til Archonten Kyr Sphantzes med alle Sine, og Kyr Manuel Raul med alle Sine, og KyrSophianos med alle Sine; og Laskaris Kyr Demetrios med alle Sine, og til Diplobatazierne (de af Keiserlig Familie) Kalakur, Pagomemer, Phrankopuleer og Sguromalæer og Mauropapas, og til Phillantropenerne og Perobuleerne og alle andre som ville komme. Paa alle Eder hilser min Herlighed. Det være Eder bekiendt at min ærede Aga Chasampeis (Hasanben) ankom hertil og foredrog min Herlighed at J vilde komme og blive mine. Derfor begiærer han min Herligheds Befaling og jeg sender Eder nu denne min befaling, og sværger Eder ved den flore Prordet Mahomet, paa hvilken vi Musermænd roe, og ved vores syv Koraner og ved vore 125000 Pro peter, og ved det Sværd, hvormed jeg er omgjordet og ved min Faders Hersker ne Siæl, at jeg ikke vil tilføie Eder nogen Skade ihensee de til Eders Forretninger, Eders Liv, eller Eders Børn, eller nogen af de Ting, som angaae Eder, men at jeg vil lade Eder være roelige, saa at det skal gaae Eder bedre end tilforn. Derfore har jeg udstædet denne min Keiserlige befaling af det ovenfor anførte Jndhold. Den 26de Decbr. Constantinopel. (Historien har lært os hvorlidet dette Løfte er blevet holdet, og beviser hvor megen Ret Grækerne have til at giøre Opstand mod Porten.)Der skrives fra Wien at den Artikel i den Østerrigske Jagttager af 24de Decbr. angaaende den Jnstruction, som er bleven meddeelt Jnternun tius med Hensyn til Pacificationen indeholder en troe Skildring af dette Hofs Politik med Hensyn til den ulykkelige Qvæstion om den Græske Revolution. Alle de Qvæstioner, som i de sidste 40 Aar, have sat Verden i Bevægelse og tilveiebragt en Gjæring, ere stedse uden Tilbageholdenhed paa det grundigste blevne drøftede af vort Ministerium; men aldrig tilforn med en saadan Aabenhiertighed, som ved nærværende Qvæstion, hvis Opløsning kan blive saa følgerig, for Europa. Vort Hof har ikke forsømt noget for at gjøre opmærksom paa Følgerne af Conventionen af 6te Juli 1827 og ligesaadan som den revolutionaire Hydra hvilken synes i flere Aar forgiæves at have ventet det nærværende Øieblik, endelig indbilder sig at være nær ved Maalet, saa er dog den Tanke trøstefuld for os, at der maa komme en Tid hvori en fast Forbindelse imellem Souverainerne for at forsvare deres legitime Rettigheder vil tilintetgjøre de farlige Planer, som give sig tilkiende i Baggrunden. Alt hvad der kan betrygge Europas selskabelige Tilstand, staaer i Forbindelse med den orientalske Qvæstion og fra denne Synspunkt betragtet synes det at være Østerrigs Pligt, at vandre uden Skye frem paa Conseqvensens Vei. Dette udkræver Aanden i vor Politik som viser sig i dette Tilfælde meere aaben end nogensinde tilforn. (Dersom dette Stykke er officielt, som det synes at være, saa er det vistnok af den allerstørste Vigtighed. Det er i en Henseende saa art, at det aldeles ingen Commentar behøver, og betragtet fra en anden Synspunkt er det af en saa compliceret Natur, at det kunde trænge til den allerudførligste. Hvorledes man end saa vil forstaae dette Stykke saa ere dog nok nu alle enige om at tilstaae: at der aldrig har existeret en større politisk Knude end den, som den Græske Jnsurection har tilveiebragt.