Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-06-27
Vi have i forrige N af dette Blad meddeelt Høiesteretsdommen i den af Justitien mod Tømmerhandler Johannnes Fick af Nakskov anlagte Sag. Da denne Sag vistnok maa antages at have en særegen Jnteresse for dette Stifts Beboere, skulle vi efter Dagen meddele de factiske Omstændigheder ved samme, i hvilken, som bekjendt, Fick er tiltalt deels for falskeligen at have efterskrevet Hofjægermester Baron Knuths Navn og eftertrykt dennes Segl paa en Qvittering, dateret 5te Marts 1841, deels for med Trudsel og Vold at have tvunget fornævnte Baron Knuth til at underskrive et Beviis, og deels for at have frastiaalet sin Moders Tante 4 Skatkammerbeviser til en Værdi af 800 Rbd. Hvad den forstanførte Forbrydelse angaaer, da gaaer den ommeldte falske Qvittering ud paa at Baron Knuth den 5te Marts 1841 har af Tiltalte modtaget 160 Rbd. 24 s., som denne skyldte ham, og desuden har til Tiltalte solgt og af ham modtaget Betaling for 100 paa Roden staaende og 60 fældede Egetræer i Rudbjerggaard Dyrehave. Det maa imidlertid bemærkes, at Baron Knuth edeligen har fralagt sig at have underskrevet sit Navn og paatrykt sit Segl paa bemeldte Qvittering ligesom overhovedet at have afsluttet Handelen, hvilket væsentligt bestyrkes ved flere under Sagen oplyste Omstændigheder. Det er saaledes oplyst, at Træerne efter en lav Vurdering vare omtrent 1000 Rbd. mere værd end de efter Arrestantens Opgivende ere ham overladte for, og det uagtet Baron Knuth var bekjendt for at holde sine Varer i en høi Priis, og han derhos allerede havde solgt de omhandlede 60 fældede Træer til en anden Mand. Det er desuden bragt til en høi Grad af Formodning, at Tiltalte paa den Tid, han vil have kjøbt de tidtnævnte Træer for 1800 Rbd., foruden at have betalt de skyldigværende 160 Rbd. 24 s., ikke har været i Besiddelse af nogen saadan Sum Penge, idet han hos Mange, og deriblandt sin nærmeste Familie, har beklaget sig over sin Pengeforlegenhed, og desuden til mangfoldige Personer har skyldt tildeels høist ubetydelige Summer, som han har erklæret ikke at kunne betale, uagtet hans Creditorer. selv vare i Trang, ligesom en af hans Creditorer ogsaa har ladet requirere Arrest hos ham for et Beløb af henved 1000 Rbd. Der er desuden i hans Chatol fundet en Deel Concepter, som næsten aldeles stemme med Documentet af 5te Marts, og af hvilket det ene er underskrevet med Navnet Knuth paa en Maade, der aldeles ligner Underskriften paa Documentet af 5te Marts, uden at Arrestanten har kunne forklare Andet om det underskrevne Navn end at det er ham aldeles uafvidende at det er skeet, hvilken Forklaring han ogsaa har afgivet betræffende et Aftryk af Baron Knuths Signet, der er fundet paa et Stykke reent Papiir i Arrestantens Chatol. J Henseende til dette sidste er det oplyst, at Tiltalte to forskjellige Gange i Marts Maaned er antruffen paa Baron Knuths Contoir, hvorhos denne har bevidnet, at hans Signet er savnet kort efterat Arrestanten første Gang havde været det, og atter fundet hensat paa Baronens Pult, da han anden Gang havde været der. Et Vidne har bevundet, at Arrestanten for ham har forklaret, da han den 5te Marts fulgtes hjem med ham fra Rudbjerggaard, at han endnu var Knuth de omhandlede 160 Rbd. skyldig, ligesom flere Vidner have forklaret, at Arrestanten har yttret, at det hverken var Synd eller vanskeligt at bedrage Baron Knuth, hvorhos det endog af et Vidne edeligt er bevidnet, at Arrestanten for ham har erklæret, at Knuths Underskrift var erhvervet paa en svigagtig Maade. Forsaavidt Arrestanten dernæst sigtes for med Trudsel og Mord at have tvunget fornævnte Baron Knuth til at underskrive et Beviis, hvoraf Arrestanten ved sin Anholdelse blev funden i Besiddelse, og som indeholder en Rathabition af Documentet af 5te Marts, har Baron Knuth blandt andet forklaret, at Arrestanten den 16de Marts forrige Aar har, da de vare samlede paa Baronens Contoir paa Rudbjerggaard, uden at nogen Anden var tilstede, fremtaget et Papiir med Forlangende til Baronen om at underskrive dette, og at han, da denne negtede at underskrive det, holdt ham en Pistol for Brystet med Erklæring, at hvis han ikke øieblikkeligt underskrev, vilde han skyde ham og sig selv derefter, hvilket foranledigede Baronen til af Frygt for sit Liv at underskrive Papiret, uden at dette blev forelagt ham eller han selv læste det, men som han under nærværende Sag har gjenkjendt som det fornævnte hos Arrestanten forefundne Beviis. Rigtigheden af denne Forklaring vinder ogsaa Styrke ved den af Ladefoged Christen Pedersen afgivne beedigede Deposition, der gaaer ud paa, at han, som ved den omhandlede Leilighed havde fattet Mistanke om, at man, som han siger, havde ondt i Sinde mod Baronen og derfor nærmede sig Hovedbygningen, saae, at Baronen gjennem Vinduet gav ham et Tegn med Fingeren, hvorefter han skyndte sig ind i Contoiret og der traf Arrestanten og Baronen, af hvilke den sidste yttrede, at Arrestanten vilde skyde ham, ligesom han ogsaa har tilføiet, at Baronen da var i en høist forskrækket og altereret Tilstand, hvilket sidste tillige er bestyrket ved det, Sidstnævntes Kone har forklaret herom. Et Vidne har forklaret, at Arrestanten har yttret for ham, at han, hvis Baronen ikke havde underskrevet, vilde have truet ham med en Pistol, som han fremtog og viste Vidnet, ligesom et andet Vidne har forklaret, at Arrestanten har udladt sig med, at man, ved at holde Baronen en Pistol for Brystet let kunde faae ham til at underskrive en Qvittering for, at det, hvorom en Handel var afsluttet med ham om, var betalt. Det tredie Factum, hvorfor Arrestanten sigtes, er for at have frastiaalet sin Moders Tante, Forpagter Jensens Enke, 3 i hans Chatol fundne Skatkammerbeviser, der ere udstedte til Jhændehaveren og hver lyde paa 100 Rbd. og et fjerde stort 500 Rbd., der er udstedt paa fornævnte Forpagter Jensens Navn. Vel har nu Arrestanten erkjendt Jensens Enkes tidligere Eiendomsret til bemeldte Obligationer, idet han, ved at benegte at have paa en ulovlig Maade tilvendt sig disse, har angivet, at han engang i afvigte Aar, da han var i Kjerteminde, har erholdt dem i Foræring af fornævnte Jensens Enke, og vel har denne under Ed bevidnet, at de ere hende frakomne mod hendes Vidende og Villie, hvilket er bestyrket ved flere under Sagen fremkomne Oplysninger ligesom navnligen den sidstnævnte Obligation paa 500 Rbd. ikke er forsynet med nogen Transport til Arrestanten, hvorimod denne har vedgaaet, at han har udstrøget Ordene Forpagter Jensen, og sat istedetfor Ordet hændehaveren; men paa den anden Side maa det tages i Betragtning, at Jensens Enkes Alder og Svagelighed samt øvrige Personlighed maa svække Tilliden til den af hende aflagte Tilhjemlingsed, ligesom ogsaa maa bemærkes, at de 3 Skatkammerbeviser ere udstedte til Jhændehaveren, samt at det 4de paa 500 Rbd., efter hvad under Sagen er oplyst, i den forhenværende Skatkammer-Administrations Bøger ligeledes findes anført som lydende paa Jhændehaveren. Landsoverretten skjønnede ifølge det Anførte ikke rettere end at ligesom det i Lovens 6-1710 og 11 etablerede Beviis ikke kunde antages at være aldeles fuldstændigt tilstede i Henseende til det sidstnævnte Arrestanten imputerede Delictum, saaledes kunde der ikke heller med Hensyn til de 2 førstnævnte Facta antages at være tilveiebragt et fyldestgjørende Beviis mod Arrestanten, der saaledes maatte være at frifinde for Actors videre Tiltale i denne Sag. Høiesteret kom derimod, som bekjendt, til et andet Resultat, idet Fick dømtes til 5 Aars Forbedringshuus=Arbeide.