Berlingske Tidende, 1752-03-24
Eftersom Claus Schwarz i Borsfleth supplicande haver tilkiendegiven, paa hvad maade den for adskillige aar fra Kiøbenhavn herhid kommende tømmermand Anders Rasmusen Bruun er blever skyldig, efter to protocollerede obligationer, den første dateret den 7 Jun. 1746, resp. 800 marklyb, den anden den 30 May 1750. 400 marklyb, paa huuse her i Nye=Werk, og ikke allene udi hans udstillede obligationer sig offereret Capitalen aarlig med 5 pro enes at betale, men og ved betaling renten paa Capitalen 800 mk. lod, hver gang 100 marklyb, i afslag at betale, hvilket debitor efter hans promesse, i den ringeste maade ikke haver gjort, ja og paa begge Capitaler renten fra Pindsedag 1750. er bleven skyldig. De nu en lang tid her, debitoris hustrue med alle meubler have absenteret sig, saa finder suplicanten ingen anden leylighed sine penge at conservere, end at søge vedbørlig om et publicum proclama, Da dette petito er hannem og defereret. Altsaa giver Præsident Borgmestere og Raad udi denne Festning Glykstad alle og enhver tilkiønde, at hvem som af fornævnte Anders Rasmusen Bruun heri Nye=Werk, nu imellem Jacob Dosen og Mark Brügemanns bygninger staaende huus cum pertinentiis, ligemaade paa hans ogsaa det Nye=Werk imellem Hans Jørgen Meyer og Børre Abraham huuse beliggende huus cum pertinentiis, og fornævnte debitoris øvrige bohave og gods, maatte have noget paa tro og love eller paa nogen anden maade ex qvorunqve capite vel cansa, at prætendere, saa giøres enhver hermed vitterligt, at den 24 April, som er Mandag efter Søndagen Jubilite, om morgenen klokk. 9 paa denne Raadstue, enten selv eller ved en anden vis committered at i sistere, deres credits fordring, rigtighed og prætensioner rigtig at Forevise, men de udenlands maa stille procuratorem ad acta, da en hver creditor deres fordring skal justificere; med den udtrykkelige Kommination hvis de i denne termin sig ikke angive, herefter med deres fordring, rigtighed og prætensioner bliver ikke hørt, men maa tie stille, og den som haver pandt og ikke er profitteret, er det samme qvit, hvorefter alle som dette er vedkommende, haver sig at stene. Signat. Glyksad den i Mart. 1752. Peder Hansen af Rudgaards skovhuus ungefehr en halv miil fra beltoft kiøbsted, som i stæden for at oplede een sin datter navnlig Anna Peders datter af 14 a 5 aars alder for begangne anseelig tyderie mest af penge (der skeede den 18 Jan, sidstafvigte fra en huusmands enke og søefarende søn udi Holme bye Draabye sogn, annecseret til næstmelte Ebeltoft i Calløesamt, og stamhuuset Schier de underliggende) har veyledet samme sin dotter tilbundvigelse, fter passerede examinations forhør, bliver herved 3de postdage soclameret med ærbødigst og venlig anmodning, at disse begge beste maatte arresteres og vel iagttages for videre undvigelse der efter behagelig give kundskab til affording, enten til Hr. Ex ne Hr. Admiral Rosenpalm i Kiøbenhaan, Fogden Mr. Laur paa Rung, eller og fogden Jespet Hielmdrup paa Schiersøe, grund af den om slige skarnagtige mennisker ergangne allernaadigste anstalt, til lovlig anhold og afstraffelse, besagte Peder Hansen er ongefehr imellem 50 a 60 Aars alder, gandske høy før og stærk af Lemmer og noget kruk skulderet, meeget smaae koparet i ansigtet, og mørke brun tynd slet haar, er ellers en elsker af kro huuse og derhos pralende, samt ved i mellem tale ryster noget med hovedet; Tøesen er efter sin tilforu meldte alder, ikkuns maadelig høy, gesvatzig og Lattermild, trindagtig i ansigtet og en rond udgaaende mund: for umagen loves en skikkelig douceur.