Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1829-03-23
J Overhuset foreslog Grev v. Winchilsen den 10de er Adresse til Kongen, om at faae nøiagtige Fortegnelser over den hele katholske Geistlighed og alle religiøse Stiftelser under Jesuiternes Opsyn, hvilke de to sidste Aar vare saa betydelig forøgede. Hertugen af Wellington havde egentlig Jntet at indvende imod Forslaget selv; men forsvarede sig imod Grevens Beskyldning for at have handlet vilkaarlig i denne Sag. Han havde kun gjort sin Pligt som Kongens Tjener og handlet i Overeenstemmelse med sine ædle Kolleger. Han havde derfor heller ingen Parlamentskommitteforeslaaet; men fremlagde paa eget Ansvar hine til Landets Roe og Lykke sigtende Forholdsregler. Tilmed forsikrede han, at ikke en Toddel skulde forandres i Landets Religion men den protestantiske Konfession end meere befæstes. Tilsidst gottede han sig over Grevens yttrede Ønske om Ministeriets Opløsning og en Parlamentsreform, og de gode Pairs maatte især lee, da han forsikrede: "det skulde være ham hjertelig kjært, hvis han kunde blive hans Efterfølger Hertugen, som skal have yttret, at han haaber endnu før Paaske at sætte Emancipationsbillen igjennem i begge Huse, høster saaledes rigeligt bifald for de foregaaende Gjenvordigheder, og de offentlige Blade udtømme sig i Lov og Priis over hans Retskaffenhed og Aabenhjertighed, kaldeEmancipationen gen Kjerligheds=Handling, som forøger Engellands moralske Kraft og vinder det Millioner Hjerter, Undersaattelig Troskab træder i Mistænkelighedens Sted, og Monarken ansees ikke længer som en Fiende af 1/2 Deel af sine Undersaatters Troesfrihed. Engelland vil ikke meer bære Jntolerantsens Brændemærke; hele Befolkningen vil vorde forenet med et uopløseligt Baand a. Jmidlertid synder Times selv imod disse skjønne Forsættelser, naar den gjør sig lystig over 3de gamle Kjerlinger, som sluddre om Papisterie, (hvoraf det efter nyeste Mode skal være en Brøde at ane nogen Fare mere i Verden!), og kalder Modstanderne gen Faktion, som Kongens Fasthed har bibragt Dødshugget. Fred med dens Aske. Den nye Forholdsregel vil seire, saa vist som Engelland rager frem over Occanet eller Solen staaer op imorgen." Til Kryderie anføres endnu hvorledes Georg IV, som Prinds af Wales, pleiede at kalde Jrlænderne, mit eget Folk. At Faren dog neppe er saa rent indbildt, viser blandt andet en Skrivelse af Hr. Lawlest, hvori han opfordrer Folket i Jrland til Opsætsig hed, hvis Billen om Valgrettens Forhøielse gaaer igjennem, og roser Jesuiterne for deres store Talenter og ubesmittede Vandel." Naar saa var, hvi da saa ængstelig i at holde Kontrol over disse Folk, at der ved Billen til Ophævelse af Katholikernes borgerlige Jndskrænkning er hæftet et Schema til Listerne over dem og den øvrige Munkeyngel, hvori deres Navn, Alder, Fødested, Forstandere &c., under Straf af 50 Pd. skal være indført inden 6 Maaneder, efter hvilken Tids Forløb ingen - kjendelig. - Jesuit meere maa betræde Riget under Straf af, som en Forbryder at forvises Landet inden 30 Dage. Paa den anden Side vilde det være et sørgeligt Tegn paa Meningsfrihedens Yttring, hvis det var sandt, at Regjeringen skulde have forbudt alle sine Pensionister at sætte deres Navne under de katholske Bønskrifter. J det mindste fandt Hertugen af Newcastle sig beføiet til, den 12 d. at spørge Hertugen af Wellington derom i Overhuset, hvorpaa opstod en Samtale, der endte saaledes: Hert. af W.: fra hvilket Departement er den befaling udgaaet?" Hert. af N.: "Jeg veed det ikke, har De hørt noget derom? Hert. af W.: Nei, Nei