Berlingske Tidende, 1767-02-23
Rom, den 30te December. Saasnart man her fik Kundskab om de Bevægelser, som Grækerne og Disidenterne i Pohlen giorte, for at see sig oprettede igien ved de Rettigheder og Privilegier som de fordre, har Paven tilskrevet Fyrsten Primas i Pohlen er Hyrde Brev, af følgende Jndhold: "Saasom RigsdagsTiden i Pohlen nærmer sig, kunne vi, ikke uden Aarsag, giætte os til, at Disidenterne ville giøre sig yderste Umage for at udvirke, at de Love, som ere dem imod, vorde ganske ophævede, eller i det mindste saaledes forandrede, at de tabe meget af deres Styrke. Vi befinde det derfor at være tienligt, at vi i Tide komme saadant deres Foretagende tilforn. Dette kunne vi ikke bedre iværksætte, end at vi opløfte vores Apostoliske Røst, og formane Eder saa mange J ere, som drives af en alvorlig Nidkiærhed for den sande Troe, at J med al muelig Forudsigt og Varlighed sætte Eder imod den catholske Lærdoms Fienders oplagte Raad. Saasom det fornemmelig er Eders Reverences Pligt, i Følge den Værdighed som J besidder i Republiken Pohlen, i sær at beskytte de gode Love, som sigte til at bevare og stadfæste den Troe, for hvilken Eders Reverence, som er os bekiendt, bærer stor Nidkiærhed; have vi hermed villet opmuntre Eders Gudsfrygt, Eders Troe og Eders brændende Nidkiærhed til at bevare vores kjære Søns i Jesu Christo, Konge Stanislai Hierte fra alle de Midler og imod alle de Anfald, som kunne svække hans Troes Styrke, eller forføre ham til, ubekymret at betragte de Snarer som man maatte sætte for hans Religion. Vi have endog erfaret, at Disidenterne have indstændig anholdet hos nogle Potentater, som ikke bekiende sig til vores allerhelligste Troe, om at de ville legge sig imellem, tale deres Saa hos Kongen, og understytte deres Fordringer ved deres Mægling. Eders Reverence er derfor saa meget mere forbundet til at bære Omsorg herudinden, som Disidenterne, med saadan Bistand bevæbnede, ville desto hæftigere trænge paa Hans Majestæt. Sagens Vigtighed udfordrer al Eders On huggelighed, fordi den catholske Troe er i Fare, og saa meget større Omhyggelighed, fordi Disidenterne ville anvende alle de Midler som den fineste Politik kan tilveyebringe, for at forøge Faren end mere. Det kan vel hende sig, at de ikke offentlig ville forlange, at enhver kunde dyrke den Religion som han bekiender sig til, uden at vorde foruleyliget; men de ville maaskee snarere stræbe at opnaae deres Maal under Paaskud af Kunsters og Videnskabers Forfremmelse, Handelens Udvidelse med fremmede Nationer; disse Udsigter, ville de sige, skulle tillige fremme Republikens almindelige Gavn. – J det at de da forestille Republikens Velstand, paa denne Side, skulle de forlange at vorde taalte og beholde Religions Frihed, og maaskee indskrænke deres Forlangende til de Mechaniske Kunstnere og Haandværkere. Men, ligesom et Lands sande Velfærd grunder sig paa Siælenes Sallighed, og da Jesus Christus har givet sig selv hen, for at erhverve os samme, er det os ikke tilladt at overskride de os foreskrevne billige Grændser, for at forøge det timelige Gode. – Eders Reverence begriber lettelig, at saadan paaskydende Kunsternes Tilvært vil ikke have anden Hensigt, end at tilveyebringe enhver Seet den Frihed, offentlig at øve sin strafværdige Dyrkelse; og at intet kunne være Kirken og den sande Gudsfrygt meere skadelig, end en saadan Frihed; thi det skulle blive at virkelig indføre besmittede Faar til at besude Lammene i Faare=Stien. J veed at Frelseren har selv givet sig hen for den almindelige Kirke, for at hellige den, og at han har renset den i Vandbadet ved Livets Ord, paa det den skulle blive ham en triumpherende Kirke, uden Smitte, uden Rynke, hellig og ustraffelig. Livets Ord er Evangelii Ord: Hvem det troer, og troelig holder det, er renset af sine Synder. Efter dette Ord er det at de sande Ordets Tienere bør vaage med Nidklærhed, paa det at det, som bør være os en Lives Lugt til Livet, ikke, ved dets Besmittelse, bliver os en Døds Lugt Ydermere, ligesom det paaligger Eders til Døden. Reverence at drage Omsorg for at Troen bevares reen, og ligesom J altid har lagt Vind paa at bevare den fra at Fare, hvormed dens udvortes Fiender have truet den, er det ogsaa fornødent at have ligge paagent Øye over de Fiender, som tragte at formindske vores Kirkes Pragt og Høyhed, ved at berøve den sine Rettigheder og Privilegier, Det paaligger derfor Eders Reverence med alle Bisperne, hvis Formand J er, at anvende alle Eders Krafter paa at bevare dem ubeskaarne, saavel imod dens Fienders aabenbare Magt, som imod deres hemmelige Jdrattere. Dette er det, som vi af vores Apostoliske Pligt have be sundet fornødent at meddeele Eder, for ikke at have det Nag paa os, at have tiet stille i en saa stor Fare &c.