Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-06-15
De fra Sverrig hjemkomne Studenter, tilligemed flere af deres Medstuderende, omtrent 3100 i Tallet. udførte i Søndags Aftes det dem overdragne Hverv, at bringe Øhlenschlæger en Hilsen fra de svenske Studen, ter. Samlende sig i Frederiksberg Have droge de til Fasangaarden, hvor Digteren for Tiden opholder sig, og efterat de havde afsunget Øhlenschlægers og Kroyer Sang Der er et yndigt Land, udbragte Cand. Ploug som Ordfører, efter nogle indledende Ord, hvori han takkede Digteren, fordi han havde givet den store Jmpuls til Jdeen om en nærmere Forbindelse imellem de tre nordiske Riger, et Længe leve den nordiske Jdees første Repræsentant, Digterkongen Adam Øhlenschlæger", der ledsagedes af et tre Gange gjentaget Hurra. Ghlenschlæger takkede i særdeles smukke Ord, sammenlignende den Glæde, han følte, med Urtegaardsmandens, der har saaet et Træ, som han seer frodigt skyde Rødder, blive en Planteskole og omsider udvide sig til en heel Skov, og sluttede med et "Leve de danske, svenske og norske Ynglinger. Derpaa stemmede Man Sangen Længe var Nordens herlige Stamme, af Cand. Ploug, og efter et atter gjentaget Hurra forlod Man Digterens Bolig. - Det Stykke, som blev givet paa Stokholm nye Theater for de fremmede Studerende, var "En trappe upp och pa nedra botten eller "Grosshandlaren och Klidmaklaren", bekjendt hos os under Navn af "Stuen og første Sal. For den svenske Scene var det bleven bearbeidet af Forfatteren til Positivhataren" og flere andre dramatiske Værker, den bekjendte Blanche. Dette nationale Theater kan ikke sammenlignes med det kjøbenhavnske og gjør vistnok heller ikke Fordring derpaa, da det endnu er i sin Vorden, men det tæller dog flere gode Skuespillere, blandt hvilke især Stjernstrøm den Aften udmærkede sig. - Henimod Aften strømmede alle Menne sker ud til Djurgarden; Omnibusler, der staae betydeligt tilbage for vore, og Baade vare i fuld Activitet; ogsaa de Fornemmeres Eqvipager søgte derud. – J Vaurhallen nød Man en Souper, i Sverrig kaldet Sexa, og de ryggende Boller bleve frembaarne. Cancellieraad Wal mar traadte her op og bød de Danske Velkommen, hvortil Cand. theol. Bøggild svarede. Da Man var kommen tilbage fra Belmanns Høi holdtes flere Taler af Prof. Thomander, Comminister Melin og Doctor Berg for Lund, hvorfor Cand. med Thomee takkede, af Redacteuren af Aftenbladet Hjerta for Christiania og Boghandler Bagge for Upsala. Ogsaa Cand. phill. Ploug og Stud. jur. Poulsen talede. Prof. Thomanders Taler udmærkede sig ved ægte Humor, især den han holdt om den rette Conjugation, hvor han viste, at det var yderst vigtigt at kunne Latin og conjugere sine Paradigmata rigtigt, thi hvad det fornemmelig kom an paa, at elske hverandre, at undervise hverandre, at læse hverandres Skrifter, og at forstaae hverandre, det lærte Man netop af Verberne amare, docere, legere og andire. En Velkomstsang og et Jmpromtu til Svar paa Plougs Vise bleve omdeelte. Der var et Liv og en Munterhed udbredt over det hele Selskab, som vedligeholdt sig til den tidlige Morgenstund, og Mange forlode først Djurgarden, da de skulde gaae ombord paa "Jris. Skjøndt det var saa tidligt, var dog en Mængde Herrer og Damer forsamlede paa Dampskibet "Gauthiode, som Jris laae ved Siden af. Fra begge Sider blev der sungne Sange til Afsked, alle de bortdragende Gjæster vare inderlig rørte over Stokholmernes venlige Forekommenhed og gjæstmilde Modtagelse, og det smertede dem Alle meget, at de ikke endnu nogle faa Dage kunde profitere deraf. Men Jris skulde være i Kjøbenhavn til bestemt Tid og de maatte bort. Gjentagne Hurraraab løde fra begge Sider og Jris skjød gjennem Havnen. Hjemreisen var heldig, nogle af Passagererne landsattes i Calmar, i Malm skiltes de fra de svenske Brødre, med hvem Broderbaandet var knyttet endnu inderligere og fastere ved dette Samliv.