Viborger Samler, 1788-03-24
Udtog af et Brev om Mergelen. e tilmelder mig, min Herre, at De have ingen Mergel i Deres Egn, eller at De i det mindste ikke vide at finde den, og ønsker at erfare af mig 1 Hvilke de ubedrageligste Kiendetegn ere, hvorved man kan opdage den. 2 Hvor dybt den findes i Jorden, 3 Hvilken der er den bedste Art deraf, 4 Hvorledes man bør bruge den, til at giøre Jorden feed dermed, varer. 5 Hvorlenge dens Virkning i Markjorderne, res Begjæring. Jeg troer mig i Stand til, at fyldestgiøre De1 De Tegn i Jordens Overflade, hvoraf man kan dømme, om den indeholder Mergel eller ikke, ere ligesaa uvisse og bedragelige, som de Tegn, hvoraf man vil slutte, at der under visse Jordarter ligger skiult Guld, Sølv, Kobber, Steenkul, De, som kiende de forskiellige Arter af Mergel, og, ligesom jeg er forsikred om, at den er en jordagtig eller steenagtig Marv som i Almindelighed maa findes næsten allevegne, vide af sig selv, at dersom man undersøger Jorden med saadan et Boere, som Kulgraverne pleje at bruge, behøver man ikke megen Tid, til at opdage den, især paa de Steder, hvor der findes visse Kiendemerker, som jeg i den følgende Artikel skal anfere. 2 Mergelen ligger aldrig meget dybt i Jorden, og ofte stikker den kun nogle Tommer dybt under den øverste Flade. Man giver agt i Pløiningen paa de Steder, hvor Ploven opdriver en graae Sandig Jord, som ligner Potaske. Man lægge ogsaa Merke til de Steder, hvor der findes en lerig, ufrugtbar, blaalig og tillige feed Jord. Ligeledes endnu de Steder, hvor man finder Kalk steene og andre saadanne Steene. Man tage disse Steene i mellem Fingrene, og forsøge, om de lade sig gnide itu og have noget fettigt hos sig, og om de ere at føle paa ligesom Blyejord. Man kaste disse Steene i en Møgdynge eller i Møgvand, og see til, om de opløses deri, eller blive saa blede, at de lade sig gnide smaa, naar de have lagt nogen Tid derudi. Man undersøge de forskiellige Lag af Jord, som man ofte finder paa Siderne af Bierge og Høie, og det vil da ikke være vanskeligt, at finde en Mine af Mergel. 3 Der findes Mergel af forskellige Arter, og den skjelder sig saavel ved sin Farve og sit Udseende, som ved sin Natur og Egenskaber. Alle Arter komme deri overeens, at de ere meget tunge; det maa være et meget stærk Menneske, der skal bære en god Kurv fuld deraf. Det bestyrker mig just i de Tanker, at Mergelen er en jordagtig eller steenagtig Marv. Jeg troer, man kunne beqvemt inddeele den i 3 Arter, og kalde den ene den sandige, den anden den lerige og den tredie den steenige Mergel. Vi have hos os adskillige meget gamle Mergel Gruber. Man tager en stor Mængde deraf udaf samme og seer om Vinteren daglig 100 og flere Slæder ankomme, som fra alle Sider bringer den hid, uden at Gruberne kjendelig aftage. J de fleste af disse Gruber findes den Mergel strax under Jorden, som er skikket til Agerbrug. Den anden Art er den lerige Mergel. Den findes gemeenlig ikke anderledes, end i hist og her adspredte Lag, og er blaa eller guul. Den blaa har meget meget Fortrinet for den guule, saavel i Godhed som i Varighed." Den sandige og steenige Mergel bruger, man strax til Markjorder, naar den kommer af Gruben; men den lerige maae ligge i det mindste et Aar i Luften, førend man kan benytte sig af den. Den tredie Art er den steenige Mergel. Sammes Gruber indeholde Mergelsteene, hvis Forskiel fra andre Steene man ei anderledes kan kjende, end at man beføler dem og giver Agt paa deres Tyngde. Der gives Mergel af denne Art, hvoraf man behøver ikke meere, end 4 til 5 firespændte Vogn=Læs, til at giøde en Morgenland; da man derimod af de andre Arter og især af den lerige behøver i det mindste 15 til 20 Vognlæs. (Resten følger.)