Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1826-02-27
Den S. 115 omtalte første Beretning af Undersøgel, ses=Kommissionen om Sammensværgelsen imod høisalig Keiser Alexanders Liv, som nu læses i den Peters burger Journal, indeholder en foreløbig, sammentrængt Oversigt af de Kjendsgierninger, som hidtil ere komne for Dagen ved Forhørerne og de Skyldiges egen Tilstaaelse. Endskjøndt Kommissionens Arbeider endnu ikke ere tilendebragte, oplyses dog derved de hemmelige Selskabers Oprindelse, Udvikling og forskjellige Former hvis gyselige Planer, om de vare gaaede i Opfyldelse, vilde have bevirket store Forbrydelser og stor Ulykke over Rusland. Jmidlertid vare Hensigterne af den Beskaffenhed at Antallet af Deeltagere, til Ære for det russiske Nav og til Glæde for alle gode Borgere, ikke kunde være stort, ligesom og Mangelen paa Overeensstemmelse i alle de Sammensvornes Planer, deres Uvished og Raadvildhed tilstrækkelig viser, at Komplottet ikke kunde lykkes. Den første Jdee til denne Sammensværgelse er udgaaet fra unge Mennesker af en glødende, forvirret Jndbildningsskraft som de ulykkelige Revolutioners Exempel, hvis Skueplads Europa i 30 Aar har været, henrev til at glemme deres helligste Pligter og Eed imod Souverainen og Staten, og drømme om en total Reform i Rusland, hvortil de Mørket pønsede paa Midlerne. Af deres Tilstaaelser en nemlig udbragt følgende: 1) at de mod Slutningen af Aaret 1815 og i Begyndelsen af Aaret 1816 arbeidede paa at stifte et hemmeligt Selskab, som igjen havde flere Under=Afdelinger og et dobbelt Formaal, den offentlige var Velgjørenhed, men den sande, som kun et meget lidet Antal af Jndviede kjendte, en politisk Reformi Riget; 2) at de i Aaret 1817 raadslog i Moscau, som Keiseren med sin Familie dengang besøgte, om Midlerne og Maaden til at berøve Keiser Alexander Livet. En tilbedet Monarks Liv syntes dem en uoverstige, lig hindring for Udførelsen af deres Planer. Loddet skulde bestemme hans Morder, da en af de Sammensvorne, frivillig tilbød sig dertil. Hvad enten nu Samvittigheden, vaagnede i det afgiørende Øieblik, eller Planen endnu ikke fandtes moden til en almindelig Omvæltning, nok, de besluttede at opsætte Fadermordet. - 3) 1818 forsamledes de atter i Moscau og gave foreningen en ny Organisation under Benævnelse: "Vennerne af det almene Vels eller af den grønne Bog." Selskabet havde samme dobbelte Hensigt som tilforn, og dets Medlemmer skulde, foruden velgjørende Handlinger, bidrage til en fremskridende Oplysning og Sædernes Forbedring, medens den politiske Reform blev en Hemmelighed for Cheferne, hvilke imidlertid stræbte at udvide Antallet af de Jndviede. - 4) J en tredie Forsamling i Moscau Aar 1821 foreslog Cheferne, som mærkede den herskende Meningsforskjellighed, selv at opløse Selskab bet, og fra den Tid have de fleste Jndivider, virkelig ophørt at tage videre Deel deri. 5) Selskabets overblevne Levninger, de egentlige Sammensvorne, stiftede imidlertid nye Forbindelser, hvori Optagelsen skeete med muligste Forsigtighed. - 6) Fra den Tid dannedes to Hovedselskaber, under Navn af den nordlige og den sydlige Forening, hvis dirigerende Kommitteerhavde deres Sæde i Petersburg og Tultschin. Disse havde igjen saakaldte Kreds-Jurisdiktioner under sig, hvortil kom et tredie Selskab, under Navn af de foreenede Slawer. - 7) Høvdingerne for disse Selskaber forenedes nu om at bevirke en revolutionair Bet vægelse ved Hielp af Armeen, og søgde til den Ende e fremfor Alt at vinde Militaire og Kompagnie= og Regimentschefer. - 8) Af de forskjellige Planer til en Reform blev af nogle Medlemmer foreslaaet et Regjerings Triumvirat, hvori de smigrede sig med at faae Plads; Andre vilde have Rusland deelt i flere uafhængige Forbundsstater, hvis Chefer de haabede at blive, og endnu Andre pønsede paa enkelte Provindsers Løsrivelse fra Riget, for enten at gjøre disse ganske uafhængige, eller og aftræde dem til Nabomagter. - 9) Da e ved alle disse forvierede Jdeer ingen de finitiv Plan i kunde antages, bragte nogle af Hoved forbryderne atter den 1817 fattede afskyelige Plan paa Bane: at berøve Keiser Alexander Livet. - 10) To Medlemmer begave sig endog i Aaret 1823 til Bobruisk, hvor Keiseren skulde passere igjennem, for at udføre dette skjændige Anslag; men deres Medskyldiges Udeblivelse hindrede dem derfra- 11) J Aaret 1825 blev denne Forbrydelse endnu engang besluttet, og et af Keiseren med Velgierninger overøst Menneske yttrede selv med Heftighed Ønske om at myrde ham, uden at ville høre om nogen Opsættelse. Det blev da besluttet at skikke Keisermordere til Taganrog hvilket og skeete; men desuagtet blev efter nye Raadslag ninger vedtaget, at Keiser Alerander først skulde myrdes i Mai 1826, paa hvilken Tid de Sammensvorne formodede, at han vilde holde en Troppe=Mønstring i Egnen af Belatscherkoff. - 12) Endelig indtraf i Efteraaret 1825 en anden rasende Skurk fra Ruslands yderste Udkant til Petersburg, og efterat have ladet sig optage i det nordiske Selskab, tilbød sin Arm til at myrde Keiseren. - 13 Da en kort og frygtelig Sygdom, ifølge Forsynets urandsagelige Beslutning derpaa havde berøvet Rusland en Souverain og Fader, blev af de Sammensvorne smedet nye Omvæltnings=Planer, hvorved alle Medlemmerne af den keiserlige Familie vare betegnede paa eengang at skulle falde som de første Offere, og til samme Tid Opstanden udbryde i St. Petersburg, Moscau og flere af Armeens Kantonneringssteder. Efter at bemeldte Kjendsgierninger ere opregnede, vises atter, hvor ganske disse til Navnet af Russer uværdige Mennesker have forregnet sig, da deres Forsøg den 26de Decbr. i Petersburg og Murawiefs-Apostols i Egnen af Kiew noksom vise, at de ikke kunde stole paa mindste Bistand af nogen Klasse i Nationen, og de faa Soldater, ja selv nogle Officerer kun vare skuffede ved den Formening, at de fægtede for den troe Opfyldelse af deres Eed. Efter gjentagen Forsikring, at Hovedforbrydernes Antal er ubetydeligt, og at Man kjender alle deres hemmelige Foreninger, Planer og Midler, slutter Beretningen saaledes endskjøndt de største Forbrydere alt ere overbeviste, har dog den exemplariske Straf, som Kongemordere, Urostiftere og Mennesker, der gribes med væbnet Haand, fortjene, maattet opsættes, for at Undersøgelseskommissionen kunde konfrontere dem med deres Medskyldige og sættes i Stand til, af de samlede Forhører og Beviserne at bestemme Straffens forskjellige Grader, især for ei at gjøre denne haardere end Retfærdighed tilsiger. Jøvrigt er den nærved at slutte sine Arbeider, og kan tilføie, at den har af Keiseren faaet befaling, ufortøvet at navngive alle Personer, som ifølge tilfældig samstødende Omstændigheder ere anholdte paa en Mistanke, der siden ikke har stadfæstet sig, for at Hs. Keiserlige Majestæt selv strax kunde lade disse Personer stille paa fri Fod.