Københavns Adresseavis, 1774-07-13
Gaver fra Publico. Til Syge=Kassen. Den herved følgende 1 Rdlr. bedes Hr. Agent Holck at lade uddeele til 6 Nødlidende paa førstkommende Fredag den 15 Julii. Gik Gud her i Verden som førige Dage, Saa fik vi igien hans Mirakler at see, Men Kiære, Beviis kan du daglig jo tage, De skee jo, endskiønt indirecte de skee. Jeg vilde saa gjerne at mine smaa Kasser, De maatte for Herrens Mirakler ansees, De Summer der sendes han nøye afpasser, En Daler, To Daler, jo ofter en Snees. Hver Uge uddeeles mod Tredive Daler, Jeg eier i nogen Mands Huus ey en Steen, Er det ey Mirakler, naar Gud han befaler Send noget saa skeer det, den Sag er jo reen. Hvor kom det at denne Rigsdaler mig sendtes; Fordi at Gud sagde til denne Mand giv, Saaledes fra flere der altid kan vendtes, Og denne Fortrolighed er ret mit Liv. I Jesu Navn den 11 Julii efter Løfte til tre Syge og Sengeliggende med Tak til Gud som hialp mine to smaa Børn lykkelig og uskat op af Kopperne 2 Mk. 4 s. B. Børn ere fra Vuggen til høyeste Alder, Om Hiertet Forældrene idelig lagt, Om ovad fra Børn igien Kiærlighed falder Saa hæftig, det har just ey mange mig sagt. Men dette vedkommer ey egentlig Sagen, (Jeg iler til Tingen, min Tid er mig knap Jeg gaaer til min Giver, der anmerket Dagen, Paa hvilken hans tvende Børn Kopperne slap. Hiin Hovedsmand gjorde og eengang det samme, Og Troen den voxte saa herlig derved, Ja, ja de som Tro skal ey blive til Skamme, Gud hielpe fremdeles hans Børn afsted. Her gives 3 Mk. i den Herres Jesu Navn til tre ret Nødlidende, at de vil takke Gud med mig for en liden Husvalelse, tillige at de vil raabe af hiertelig Grund til Gud, at han vil ønkes over os i vores største Nød som er endnu tilbage og qvæler os Dag og Nat, saa skal den Fattige nok ihukommes, Herre hielp, Herre frels, ellers vi forgaae under vor svare Trængsel. Er Mennesker skabte da blot for at lide, Saa gid jeg som Menneske aldrig var foed, Hvi skal en Ugudelig Velstand besidde, Og hvi en Gudfrygtig omringes med Noed, Gud handler jo heri særdeles urigtig, Ney Kiære hold inde, thi du tager Feyll, Giør Himlen dig mere end Verden først vigtig, Og kik kun saa ind i Guds Helligdoms Speyl. To Mennesker temmelig det kan forklare, Alt got udi Verden den ene han nød, Men hvad han fik siden, fik han at erfare, Den anden nød Glæde i Abrahams Skiød. Vor Gode er Herrens udvalgte bevaret, Johannes saae mange for Lammet som sang, Hvo ere vel disse og hvad blev ham svaret, Dem Verden var suur og tilstrækkelig trang. Ach klæver vi ikkun ret fast ved vor Klippe, Saa anseer vi Verden blot for hvad den er, Dens Slaver i Døden maa alting jo slippe, Men Guds Folk staae siden forklarede der. 1 Rdlr. til fire Sengeliggende paa Søndag fra J. P. Hvad giver vel meer min Fortrolighed Vext, End see den paa Søndag indfaldende Text, Fem tusinde Mænd og endda nogle flere Fik nok af saa lidet, og havde dog mere. Mismodige! lad ey den Sag blive glemt, Merk det var i Ørken, hvor det var bestemt, Min Giver har just denne Søndag valgt ud, Tak skee ham, og øvrigt velsigne ham Gud. Jeg raabte og bad udi en farlig Sygdom til Gud, samt lovede efter ringe Evne til fattige Syge 1 Rdlr., som herved sendes, da jeg fornemmer gode Tegn til Bedring, Gud hielpe fremdeles. For Sundhed, der dog er saa ædel en Gave, Faaer Gud af de fleste desverre mindst Tak, 8 veed nu best hvad det er Sundhed at have, Han skiønner og laer det ey blive ved Snak. Han gjorde Gud Løfte, det vil han og holde, Han kiender, erkiender, ja bliv kun saa ved, Bliv varm i det Gode, ey meer af de Kolde, Naar siden din Tid er saa staaer du bered. Hr. Agent Holck vilde behage at lade uddeele til meest Nødlidende 1 Rdlr., for at bede Gud med mig inderlig at give mig Lykke til mit Foretagende, og regiere mig fremdeles med sin værdige hellig Aand, saa skal de Fattige aldrig forglemmes af En Ubekiendt.