Jyske Efterretninger, 1785-11-25
Odense den 11. November. J Tiisdags Middag Klokken 12, blev den ny meget smukke, kostbare, og ægte forgyldte Fløistang igien under mange Tilskueres Paasyn, opført paa St. Knuds Klokkespiir. - Til at indlegge i Kuglen var i Forveien af Hans Høiærværdighed Hr. Biskop Ramus, forfattet følgende Vers: Af trende Kongers Gunst i sær jeg søger Ære, En Konges store Navn blev givet mig at bære; Blandt Sognekirkers Tal en Konge satte mig?), Du Fierde Christian, jeg sigter hen til Dig Jeg maatte agtes som uskiønsom, naar jeg glemte Den mildeste Regent, Kong Friderich den Femte, Han viiste Sig, at Han for mig bekymret var, Ham takker jeg for den indvortes Pynt jeg har ) Da jeg var frygtsom for, det Vanhelds Stød at friste, Det Spiir, jeg længe har til Prydelse at miste, 4) Ved Kongelig Rescript af 12. Martii Aar 1618, befalede Kong Christian den Fierde, at St. Knuds Kirke i Odense skulde være Sognekirke for St. Albani Sogn, som skulde legges til forskrevne St. Knuds Kirke. 1) Blev ved det Høikongelige Danske Cancellies Skrivelse at 27. Maji 1748, da værende Stiftbefalingsmand, Hr. Grev Christian Rantzau, og Biskoppen, Hr. Christian Ramus tilkiendegivet, at, da det allernaadigst behagede Hans Kongelige Majestæt ved sin Høie Nærværelse i Odense at tage St. Knuds Kirke i Øiesyn, haver Hans Majestæt remarqveret, at Altertavlen, Prædikestolen med Epitaphia, og andre Kirkens Ornamenter, som kunne være Kirken til Decoration, ere meget forfaldne, og Kirken til Zirat høilig kunde behøve nogen Forbedring og Renovation, og at det vil geraade Hans Majestæt til allernaadigst Velbehag, at denne Kirke, der er den fornemste udi den heele Provinte og dens Hovedstad, og hvorudi de i Stiftet forefaldende solenne Forretninger forviodentlig blive foretagne, ogsaa i sin Prydelse nogenledes derfor kunde ansees., 6 allerunderdanigst Følge af denne Kongelige allernaadigste befaling blev en Hoved=Reparation i Henseende til Kirkens indvortes Forfatning foretaget af da værende Odense Byes Magistrat, som St. Knuds Kirkes Forsvar. Gud vakte op en Mand, af Gud og mig en Ven, Som lod mig tage ned og reise op igien er Opreist jeg staaer, Gud, lad mig staae til sildig Alder, For hver jeg viser mig, og dem til Vidne kalder, At de kan see paa mig, som Mandens Godhed nød, At Kierlighed er ei endnu hos os uddød. Lad Kongens ganske Huus, o Gud, med Land og Riger, Af Dig velsignes! lad hver Bøn, som her opstiger, Med saadan Andagt skee, at den til Himlen naaer Og aldrig ubønhørt fra Himmelthronen gaaer, Lad mig ei savne dem, som ved Din Lærdom blive, Og Dit det sande Ord til Sieleføde give, Lad og den Dyrkelse, som her skal gives Dig, J Troe, og Aandens Kraft usminket vise sig. Hvad Kingo ønskte Dig, da han til Æreminde Om Din Forbedring skrev, det see vi nu at finde Sin Fylde. Herved jeg, hans femte Eftermand, Giør lige Ønske og Formanings Ord, som han Odense den 8 November 1785. Jacob Ramus. b) Var Hr. Peter Eilschou, Eiere af Hovedgaarden Marien, lund ved Odense, Kiøbe og Handelsmand i Odense, som med sin Kiereste Madamne Anna Maria Becher af deres egne Midler bekostede et nyt Spiir igien opsat i Stedet for det gamle og forfaldne; hvortil er givet af Dem Begge ote Tusinde Rigsdaler: Han selv skienkede Kirken sex Ti finde Rigsdaler, og af hans efterladte Enke blev endnu tillagt to Tusinde Rigsdaler, for at Spiret kunde bedækkes med Kobber i Stedet for Blye.