Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1837-01-23
Deputeredekammerets Debatter den 13 d. M. om Adressen have frembragt nogle særdeles interessante Resultater, idet paa den ene Side en Tilsætningsartikkel om Polens Nationalitet imod Ministrenes Villie blev sat igjennem, medens der paa den anden kom adskillige Oplysninger i den Conseilske Sag, der muligen endog kunne bevirke, at en af Ministrene, som derved er kompromitteret, maa udtræde af Kabinettet, ved hvilken Leilighed Hr. Thiers udvidede sin Opposition meer end blot til Kabinettets Medlemmer og angreb selve Kongen. Det var Hr. Odilon=Barrot, der bevirkede Tilsætnings Artiklen og denne lyder: "Europas Rolighed kan ikke sikkres bedre end ved Helligholdelsen af alle de Rettigheder, som ere udsprungne af afsluttede Fordrag og af disse fordragsmæssig blevne Rettigheder indtager i Frankerigs Øine, Polens Nationalitet den første Rang." – Da Talen kom paa Schweitz, bemærkede Thiers, at Frankerigs Note tildette Land var forekommet Mange haard og ubillig, og at Man havde forekastet ham det, en ubillig Fremfærd, da han ikke havde forfattet Noten, men kun underskrevet den almindelig Forbauselse paa denne Antydning, at Kongen selv skulde have forfattet den). Senere havde han fra Understatssekretairen (den nuværende Minister), Greve Gasparin, faaet en Billet, hvori Conseil udpegedes som en politisk Flygtning, der maatte fordres forviist fra Schweitz; uden at vide, om Conseil var en Spion, forfattede Thiers en Note og sendte denne til Schweitz. Senere kom det op, at Conseil skulde være en Spion, hvilket rimeliggjordes ved, at han havde reist med et falsk fransk Pas - og nu opfordredes Hr. Gasparin til at erklære, om Ministrene havde vidst Noget om dette Spioneri. Hr. Gasparin gav et undvigende Svar, idet han bemærkede, at han ikke havde været ansvarhavende Minister, men kun Montalivets Understatssekretair, og at det i al Fald stred mod hans Pligt, at aabenbare Politiehemmeligheder. Denne Erklæring opvakte almindelig Uvillie, thi det gjaldt her det forrige Kabinets og den franske Diplomaties Ære; men en endnu almindeligere Bevægelse sporedes, da Thiers udsagde de mærkelige Ord: "det er ganske sandt, at jeg som Kabinetspræsident burde have vidst Alt hvad der foregik men jeg erfarede paa ingen Maade Alting." Her gjorde Lafitte en meget udtryksfuld Gebærde, (det er jo noksom bekjendt, at han som Kabinetspræsident beklagede sig over at Meget forblev ham ubekjendt, som Kongen udførte enten selv eller ved andre Mellemmænd). Odilon-Barrot, erklærede, at denne Sag maatte undersøges; En maatte være skyldig, om det end ikke var Nogen af Kongens daværende Ministre (her opstod Larm ved denne gjentagne Hentydning paa Kongen selv). Den følgende Dag fortsattes Debatterne og da Hr. Delessert bemærkede, at Sagen, gjeldte afskedigede Ministre, mod hvem Man maatte vise Overbærelse, udbrød Thiers: jeg fordrer ingen Overbærelse, hverken for mig eller for mine fordums Kolleger. Jeg veed, at Man har gjort os til Gjenstand for et systematisk Angreb, men jeg veed ogsaa, at vi af Ugennyttighed have trukket os tilbage fra Regjeringen; men skulle vore Handlinger underkastes en Prøve, da skal jeg sørge for, at Kammeret skal blive underrettet om Alt." Herpaa forelæste Se seer Grev Mole et Brev, hvori Hr. Montalivet overtager Ansvaret for alle sit Jndenrigsministeriums Forholdsregler. Oppositionsjournalerne triumphere; Man anseer det for rimeligt, at Gasparin træder ud af Kabinettet og at Thiers i denne Konges Levetid aldrig meere kommer til at træde derind. Paa Børsen virkede disse stormende Møder ufordeelagtigt. Meunier er atter ført sammen med sin Moder; han var stærkt bevæget, men tilstod Jntet. 24 Personer, meest af den simplere Klasse, ere blevne satte fast og førte for Pairskammeret, men atter frigivne. Saddelmageren Lavaur er atter bleven fængslet. - For Assiserne er General Voirols Brev til Krigsministeren, Marskal Maison, bleven oplæst, hvori han melder ham, at Prinds Ludvig Bonaparte er i Frankerig og har søgt at forlokke saavel ham som flere andre Militaire, men at han havde givet Prindsen et Qvarteers Frist til atter at sætte over Rhinen. En overordentlig Opsigt har forresten en Brochure gjort, som Ludvig Bonapartes Adjutant, Persigny, har udgivet i London. Efter denne har Man bedraget Publikum og opbudt Alt for at gjøre Prindsen latterlig; saaledes var han ikke klædt i Napoleons Kostume, men i den blaae Berner Artillerieuniform; det første Regiment havde modtaget ham med Enthusiasme, men var blevet vaklende, da en Officeer yttrede Tvivl om Prindsens Jdentitet; hele Hæren skildres som i Almindelighed fuldkommen beredt paa at modtage Prindsen med Begeistring, og det var Frygt for Prindsen, der bevægede Regjeringen til saa tilsomt at lade ham overføre til Nordamerika og ikke lade ham forhøres.