Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-01-02
den Vest-Siællandske Avis, eller: Ugeblad. Slagelse. den. for landske Historie uden- og indenfor tigste Nyeheder. Dagens vig Redigeret af Pastor og Ridder Bastholm. Trykt og forlagt af Peter Magnus. 10de Aarg.) Fredagen d. 2 Januar 1824. No. 1.) 10de Aarg.) Fredagen d. 2 Januar 1824. No. 1.)Med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene. Hilsen paa det nye Aar. Vær velkommen til de Dødeliges Land, Du ubekiendte Fremmede, vi have modtaget det Budskab, at Du vil komme; men vi have ikke erfaret hvad Du vil medbringe. Desuagtet skal Du ikke være os mindre velkommen; ogsaa det nyefødte Barn er os kjært, uagtet vi ikke kiende dets Sindelag; og hvad er Du vel andet, Du nye Aar, end et Barn, Tidens yngste Barn, som vil besøge vor Klode. Det giør os ondt, at vi ikke kunne modtage Dig paa en meere festlig og behagelig Maade: men den Naturens Orden vi ere underkastede, tillader os det ikke. Vore Antipoder ere deri heldigere end vi, de kunne flette Blomsterkrandse til Din Modtagelse; vi kunne ikke gjøre det; thi det er nu engang blevet vor Lod, at den sørgelige Vinter skal besøge os hver Gang naar Tiden kalder sine Børn bort eller afsender andre til vor Halvkugle. Men Du vil ved at udsende Dine Blikke over den Klode, som Du er bestemt til for en Tid at beherske, snart gjøre den Erfaring, at det hører til den Naturens Orden, som den er underkastet at der skal herske den største Forskjellighed paa den; intet skal blive, som det er, intet skal ganske komme igien, som det har været, intet Sted paa Kloden skal være beskaffent, som et andet Du vil ikke forundre Dig derover: i uophørlig Forskjellighed og i en uafbrudt Harmonie i denne Forskiellighed aabenbarer sig Verdens Skiønhed og dens Skabers Herlighed. Du besøger Jorden i en lykkelig Tidspunkt, vel ikke lykkelig, fordi alle Jordiske Lidelser ere ophørte; thi dette er ikke Jordlivets Bestemmelse og vil derfor aldrig indtræffe; enhver Dødelig skal først drikke af Jordens Malurt, inden han skal smage Himlens Rectar; men lykkelig fordi Freden har atter velsignet Jordens Rige, og fordi Krigens Flammer blusse endnu kun svagt og sparsomt, Saa lykkelig var ikke den Tidspunkt, da Din nu hensvundne Broder kom til Jorden; dengang havde Jordlivet et vildt og truende Udseende, og lignede et uroeligt og stormende Hav. Og hvor stort et Gode er dog ikke Freden, Fred i Naturen Fred i Menneskelivet, Fred i Menneskers Hierte, Hvad maae man ønske sig mere end dette, At Sværdet kun maatte sieldent og i den yderste Nød blive løftet, og aldrig uden for at modsætte sig alt det, som forhindrer Menneskenes Vel og Culturens Udbredelse. Hvor vi ville velsigne Din Komme, om intet Menneskes Drab eller Mishandling, ingen Forfølgelse og intet Had maatte vanære Dit Herredømme over Jorden. Den Forskiellighed, som Du vil bemærke at finde Sted paa Jorden vil Du især finde at give sig paa en paafaldende Maade tilkiende imellem Jordens østlige og vestlige Halvkugle, som Occanet adskillet. Skaberen har adskilt dem fra hinanden ved en aldeles forskiellig Naturbeskaffenhed; de ville blive endnu mere forskiellige fra hinanden ved de forskjellige Former, hvori Menneskeidet vil yttre sig i den ene fremfor den anden. J Amerika vil Culturen antage et andet Udseende end i Europa. Den gamle Verden vil allene kunne vedligeholde sig i sin Flor under den landsfaderlige Regieringsforms Blidhed og Omsorg, hvortil den er vant, under hvilken dens Cultur er fremgaaet og har dannet sig. J den nye Verden, paa dens udstrafle Jordbund vil den dertil forplantede Cultur skyde op i nye og frie Statsformer og Menneslægten maaskee der opnaae sin høieste Grad af Fuldkommenhed. Lader os glæde os over, at det politiske Sværmerie, som ilær var upassende til vor Verdensdeel er gaaet over; lad dens Beboere søge deres Lykke paa den Vei, paa hvilken de i saamange Tider have været vante til at søge den; og lad begge Jordens Halvdele, uden at dadle eller misunde hinanden, staae lærerige ligeover for hverandre. Livets Lykke kan søges paa forskiellige Maader og Oplysningen og Culturen skal ikke udvikle sig paa et Sted som paa et andet. Men kommer Du nye Aar til Jorden i en Tidspunkt, som er lykkelig fordi den er fredelig, saa er det dog tillige en Tidspunkt, som i en anden Henseende medfører store Lidelser; det er nemlig en Tidspunkt, hvori der i Menneskeslægtens indvortes Forhold foregaaer en Hovedforandring, som kan lignes med de store Forandringer, som foregaae undertiden i det menneskelige Legeme og som medbringe Følelse af en Sygelighed. Ved den Skilsmisse, som nu tilveiebringes imellem Jordens tvende Halvkugler bevirkes tillige en Hovedforandring i alle Næringsveie og alle Handelsforhold, som foraarsager et Tryk og en Forvirring som til en Tid ville føles. Ogsaa vort Fadeland vil Du af samme Aarsag, finde mindre lykkeligt. J alle Næringsveie, i Producternes indvortes Værd er foregaaet en Hovedforandring, hvis Virkninger ville længe fornemmes og vanskelig forvindes: en Forandring, som indtraf ovenpaa en politisk Catastrophe, som hverken kunde forudsees eller undgaaes. Mange enkelte, og dertil høist agtværdige og stræbsomme Mennesker maae prøve en lung Skjebne og ere meget at beklage; men det vilde være meget overdrevent og utaknemmeligt at sige, at det Danske Folk i det hele føler sig ulykkeligt. Kan et Folk være ulykkeligt, som lever under en saare beid, oplyst og tolerant Regiering, for hvis Vel der er sørget ved mangfoldige høist velgiørende Statsindretninger, som nyder indvortes og udvortes Fred og legemlig Sundhed og som Skaberen har velsignet med en riig Høst og som derfor har den største Overflødighed paa alle Slags Levnetsmidler og Livets Fornødenheder. Den ringeste og talrigeste Folkeclasse lever i faae Lande saa godt som i Danmark, den har faae Byrder og dens Underholdning er ikke kostbar. Den simple Landmand, naar han ikke er forgieldet i Forveien, er rigelig forsynet med alt hvad der behøves til hans og hans Families Udkomme, og lever godt i sit Huus. Hans Skatter kunne falde ham byrdefulde ved de lave Priser paa de Producter han har at sælge; men han har ogsaa Overflødighed, af dem, kun den høiere Landmand og den Mand hvis Eiendomme ere betyngede med Gield, er i høi Grad at beklage. Skulde Dannemark midt i Overflødighed, omgivet med Skaberens Velsignelser paa alle Sider, kaldes et ulykkeligt Land; hvad skulde man da kalde det i Oldtiden, da en indvortes uophørlig Kamp og Voldsomhed hæriede alle Landets Egne, og da en stor Deel af Jndvaanerne vare Slaver; eller i Middelalderens Periode, da Folket sukkede under de idelige udvortes Krige og de Mægliges indbyrdes Feider; eller i den nyere Tid, da Bonden var sin Godseiers Træl og blev vilkaarligt behandlet af ham; eller i de mangfoldige Aaringer i de ældre Tider, da nu smitsomme Sygdomme blandt Mennesker, og nu Qvægsyge og Uaar ødelagde Lande? Maatte Du derfor ikke, Du nu begyndende Aar! naar Din Bane er fuldendet, finde det Danske Folk ulykkeligere end Du fandt det ved Dit Komme; men maatte Du finde det visere og mere tænkende paa Fremtiden. Maatte det betænke, at det ikke kan hielpe at klage over den Farandring, som foregaaer i Tingenes Gang paa Jorden, da det ikke staaer i vor Bagt at giøre den anderledes; men at det eneste vi have at giøre er at foretage en Forandring med os selv; og denne Forandring maae bestaae i at Landets Jndvaanere vende tilbage til de gamle Tiders Tarvelighed og til Nøisomhed ved det, som Landet selv frembringer. Nøden vil vel med Tiden tvinge os dertil; men enhver Forandring, som vifrievillig foretage i vort Forhold, forekommer os ikke saa ubehagelig, som den hvortil vi blive tvungne. Reise til Brasilien af Spix og Martius. Disse to Baieriske Lærde og Naturkyndige foretoge sig denne Reise i Aarene 1817 til 20 paa Kongelig befaling, og afreiste med den Østerrigske Fregat Austria, som skulde overbringe en Deel af det Keiserlige Østerrigske Gesandtskabs Personale til Rio Janeiro; hvilket Gesandtskab begav sig til Brasilien i Anledning af den Østerrigske Erkehertuginde Leopoldines Formæling med den nuværende Keiser af Brasilien Don Pedro, dengang Kronprins af Portugal. Dette i Form og Jndhold fortreffelige Værk er nyelig udkommen, følgende Prøver blive her meddeelte: Ophold i Gibraltar. Staden ligger paa den vestlige, meest beboelige og jevneste Deel af Jordlungen. Søebatterierne og de frygtelige Rækker af Kanoner, som truende staae ud fra Casematterne, som ere udhuggede i den øverste Deel af Klippen, beskytte den; desuden er hele Klippen besat af Batterier, som kun mangle paa de Steder, hvor dens Steilhed giør det umueligt for Fienden at angribe. Disse Forsvars Anstalter ville sikkre denne Fæstnings Roes for Uovervindelighed, som den har erhvervet sig siden Aarene 1779 til 82, da General Elliot forsvarede den imod de forenede Franske og Spanske Flaader. Staden selv er siden den Tid for det meeste bleven ganske opbygget fra nye af: den bestaaer af en Hovedgade og nogle Biegader; sydlig foran Staden ere nyeligen smukke Haveanlæg, blevne gjorte, som ere bestemte til en offentlig Promenade; de ere oplivede af mangehaande Afrikanske, Ost- og Vestindiske Plonter, som staae i den frodigste Væxt. En Afrikansk Aboart (SimiaInuus, den eneste Abrart, som lever vildt i Europa, beboer Spidsen af Bierget. Gader man op af dette Bierg, saa har man en ubeskrivelig smuk Udsigt over to Verdensdele, og det Hav, som adskiller dem. En smal Vei løber langs med den nordøstlige Kyst hen til Hovet, hvor man ikke kan komme videre, da de frygteligste Klipper, reise sig her fra Havet op til en saadan svimlende Høide, at al videre Passage bliver umuelig. Her i denne yderste endnu tilgiængelige Astrog staaer et eensom Lysthuus, som tilhører Gouverneuren og som ved sin fortryllende Udsigt til Middelhavet, som udstrækker sig vidt foran det og ved sin afsondrede Beliggenhed og Stilhed er fortrinlig indbydende. Man foreviiste hermed patriotisk Stolthed de Meubler, som Lord Elliot lod giøre af de svømmende Batterier, hvilke hans gloende Kugler havde ødelagt. Fra dette Punkt af og indtil den nordlige Ende af Klippen henimod den neutrale Grund, som adskiller Gibraltar fra de Spanske Linier, kan man kun fra Søesiden komme til dette Forbierg. Denne steile Klippes dristige og gigantiske Form beriger Malerens Phantasie med et Syn, som er det eneste i sit Slags; Havet bryder sig i voldsomme Brandinger mod den steille Strandbred, som den hist og her har udhulet i dybe Grotter, hvilke beboes af vilde Duer. Det eneste Sted, hvor man kan lande er et Fiskerleie la Galetta, et Forlystelses-Sted for Gibraltars Jndvaanere.