Berlingske Tidende, 1810-12-14
J Begyndelsen af September, samlede Marschallen, Prindsen af lingen, fine tre Armeekorpser i Egnen af Almida. Inden man saalig for, rømmede Lord Wellington en Strækning af 30 Mile. Han tog sin Stilling ved Pont Murcella, nær ved Combra. Hans Til daget og satte Portugiserne i Bestyrtselse, Regentskabet blev allarne tet. Desertion blev Løsenet blandt de portugisiske Tropper. I deres Geledder herskede det Rygte: at Engelland vilde indskibe dem, for at blede dem omkomme paa Expeditioner i America og Jndien. Lord WilUlington beroligede Regentskabet, og fik Oprøret hævet som det begynde. Den franske Armee rykkede ind i Portugal. Wellingtons Befalinger bleve udførte. De Bønder, som ikke flygtede; men siden efter grebes bleve af Engellænderne skudte eller deporterte. Tropperne selv have plyndret og afbrændt de Byer, hvis Jndvaanere nødig vilde tilintet giøre deres Levnetsmidler og Boehøre. Landeveien fra Almelda til Lissabon var aldeles en Ørken. Vi have blot truffet 2000 Bønder paa hele Veien. Efter Treiningen ved Dusaco har Wellington, som for at vise si Glæde, ladet Combra illum nere. Lan perne brændte endnu da Engellænderne allerede vare paa fuldkomment Tilbagetog. Deres Tropper blyndrede Combra og begik de største Udsvævelset. J 6 Dage løb Vellington fra Mondegos Bredde til sine Forskandsninger ved Lissabon. Ved hans Marsches Hurtighed ere Cantonerne i Tajo Dalen undgang ne Ødelæggelsessystemmet. Misfornøi lsen var steget til det Høieste Mellem Folket i Lissabon udbrød den lydelig. Det erklærede at det vilde hindre Engellænderne at indskibe sig i Tajos Havne. Da udtænke tet den taabelige Sammensværgelse af 60 Adelige, Præster, Dommeren Kiøbmænd, gamle Venner eller Fiender af de Franske, for største Den Folk, for hvem de politiske Anliggender ere gandske fremmede, hvis eneste C. bydelse det var at tilskrive den engelske Machiavellis, mus deres Fædrelands Undergang, og i Forveien at sige at deres Undertrykkere vilde ende med at forlade det Land, som af dets egne Forsvarere blev behandlet med større Afskyeligheder end nogensinde endnu et Folk har maattet prøve. Pfalzs Øde æggelse af en fiendtlig Armee, der saa ofte er behreidet Louvis, kommer ingenlunde den Ødelæggelse nær, som Portugal har maattet udstaae af sine egne Allierede. Af de foregivne Sammensvorne bleve de, som udmærkede sig ved Fødsel, Rigdom og Talenter, tagne og bortførte til London. De andre bleve arresterte og derefter førte til Brasilien, De portugisiske Familier, som vilde indskibe sig, bleve af Engellænderne sendte til America. De opbyde alt, for at bringe dem, som ikke ville forlade deres Fædreland, til denne Beslutning. Jo flere af disse der reise bort, jo færre have de at underholde. Engellændernes Stilling er meget mislig. Deres Antal er i det høieste ikkuns 30000 Ved Siden af disse staae 40000 misfornøiede Portugisere. Baa den ere 100,000 fortvivlede Flygtninger, og Lissabons uhyre Folkemængde Blot ved Skræk befale Engellænderne. Adelen og Folket behandle de med den største Foragt. Enhver Nat er betegnet ved Arresteringer og voldsomme Anho delser. Levnetsmidlerne ere over al Maade dyre. Kunved store Penger paff elser forhindre Engellænderne en Opstand. I dette Øieblik faaer den engelske Soldat 1 Pund saltet Kiød, en halv Portion Tvebak, og en vis Qvantitet Rum. Den portugisiske Soldet faaer Brød, men kuns en halv Portion Kiød og ingen Rum. Denne ulige Uddeeling er en Aarsag til Uenighed mellem begge Armeer Til Provindsen Alentejo transporterer man alle Frygtninger, som ville begive sig derhen. De andre bivouaquere udenfor Lissabon. Jn kuns med Sikkerhedskort kan man faae Tilladelse at komme ind i denne Hovedstad. Regieringen lader Tvebakker uddele mellem Flygtningerne Jndtagelsen af Provindsen Alenttjo vil fuldkommen udhungre Lissabon, og frembringe en sørgelige Trisis for Engellænderne. Fienden har mange Syge. Der desertere langt flere Engellændere end nogensinde i andre Feldttog. De flygte for at undgaae legemlige Straffe. Den franske Armee er i en god Forfatning. Den har Tillid til sin Anfører. Mellem de Nationale have vi ingen Over øbere havt. Armeen har kun faa fremmede Batailloner. Man kan, hvilket ogsaa Engellænderne sige, være forsikkret om, at vi ingen Deserteurer have- Requetmesteren, Baron Cocquebert Monibrun, er udnævnt til Overdirecteur over Toldvæsenet i Holland.