Viborger Samler, 1791-03-14
J Fogtmans Kongelige Reskripter VI Deels II Bind, pag. 519, har jeg læst den paaberaabte Cancell. Pr. Mem. af 26 Octobr. 1782, og troede den skulle bestyrke min Meening i Samleren Nr. 5, pag. 65 og 66; men skal og bør den tages i den Forstand, som den ærede Spørger (see No. 7 pag. 99. formeener, saa har jeg feilet, og bør tilbagekalde mine da yttrede Tanker. Orden hos Fogtman lyder saaledes: Canc. Pr. Mem. til Biskopperne i Danmark) angl. at Efterkommeren i et Præstekald ei kan betages Giødningen til Præstegaarden uden Betaling. (Sr. Siden dens Jord ellers for det følgende Aar ville blive ufrugtbare, og saadant i øvrigt er stridende imod en retskaffen Agerdyrkning.) Dette kan nu ikke forstaaes saaledes: at Successor ei uden, men vel imod Betaling, kan betages Giødningen; thi Grunden: at Jorden ellers for det følgende Aar ville blive ufrugtbar, oplyser det. Skal det da saaledes forstaaes: "Giødningen bør tilhøre Successor, uden Betaling, fordi Jorden ellers det følgende Aar o. s. v., og det, at betage Jorden sin Giødning, strider imod retskaffen Agerdyrkning ", saa synes det, som Successor kunde ei allene paastaae den Giødning, som virkelig fandtes ved Præstegaarden, men endog den, som, i Hensigt til en retskaffen Agerdyrkning, burde findes, og dog ci var der, formedelst Formanden havde bortleiet sine Tiender, bortforpagtet enten alle, eller endeel af Præstegaardens Jorder, bortsolgt Høe &c. Dette formeener man ei heller at kunne passe; thi da satte man Præsten i paralell med Fæstebonden, hvem det efter Lovene paaligger, vel at giøde, dyrke og drive sin Jord, samt ikke at lade bortkomme det mindste af hvad der henhører til Giødningens Formeerelse og Avlingens Forbedring. Men, som der ligger ingen Lov paa Præsten, der foreskriver ham, hvordan han skal drive sin Avling eller indrette sin en Oeconomie, saa har man meent: at han havde samme Raadighed over sine Avls Jndkomster og sammes Producter, som enhver Proprietair eller Selveier, der kan giøre ved sit, hvad han vil. Man har troet: at Successor ikke kunne fordre nogen Regnskab af Formanden i denne Henseende, og derfor antaget: at forbemeldte Cancellie Pr. Mem, indeholdt Bestemmelse om, at den Giødning, som forefandtes, ikke maatte betages ham, det er at sige: den burde overlades Successor imod Betaling. Saaledes har jeg hidtil forstaaet bemeldte Canc. Pr. Mem.; men jeg frafalder gjerne min Meening, om det Modsatte skulle være det Rette, hvorudi jeg ikke drister mig til, at fælde nogen Dom. Svar. paa det 1ste Spørgsmaal i Viborger Samler dette Aar. No. 9, Pag. 131. Jorordningen af 25de Augusti 1741 befaler, at det uden for Kiøbenhavn, med alle forekommende Politie=Sagers Process, Paatale, Paakiendelse og Execution i Alt skal forholdes efter Forordningen af 31te December 1700, 11 Cap. 10 §, som allernaadigst bestemmer, at Dommerne skal være Magistraten i Kiøbstæderne, hvor den er, og NB. ellers Bye fogderne, som ikke er interesserede i Sagen, men paa Landet Herredsfogderne. Heraf er det klart, at Magistraten, og ikke Byefogderne, i de Kiøbstæder, som have Magistrat, ere Dommere i Politie=Retten, og denne allernaadigste Anordning er ikke ved nogen seenere Lov bleven forandret, men aleene nøiere bestemt ved Reskript af 6te April 1742, for saavidt Byefogderne i Kiøbstæderne, hvor ingen Magistrat er, eller Herredsfogderne paa Landet bør dømme i PolitieSager. Vide Fogtmans Reskr. 4de Deel, 2det Bind, Pag. 318. Dette Alt bestyrkes endvidere ved seenere Rescript af 25de Junii 1777, angaaende Deelingen imellem Borgmesterens og Byefogdens Embede i Nestved, da allerhøistbemeldte Rescript nøie bestemmer Magistratens og Byefogdens særskildte Embeds Forretninger, og viser, at det tilkommer Magistraten, at paakiende Politie=Sager, og Byefogden derimod, som Politiemester, at have Opsigt med Politievæsenet i Almindelighed. Vid. Fogtmans Reser. 6te Deel 2det Bd. Pag. 50, samt Reser. for Odense af 22de Aug. 1760, hvorved Hans Kongelig Majestæt Selv allernaadigst forklarer og udvikler den rette Forstaaelse af Rescripter af 6te April 1742, som da værende Byefoged i Odense vrangelig har villet fortolke. Vid. Fogtman 5te D. 2det B. Pag. 364. Ligesom og alle foranførte Kongelig allernaadigste Anordninger grunde sig paa Lovens 3 B. 4 C. 5 Art. f Samleren No. 10, seer jeg, hvis jeg ikke feiler i Underskriverens Meening, at Mester Morup skal være den enfoldige Mand, der i Samleren Nr. 6, har viist sig som Criticus, Politicus, Theoreticus, Practicus. Jog har altid anseet, og endnu anseer Mester Mørup for en skikkelig Borger i Byen, men jeg har tillige ikke tiltroet ham den udfordrende Kundskab og Jndsigt i de Ting, hvori han her har indladt sig, samt med sunde Grunde at kunde føre et critisk Sprog, og derfor finder jeg det for mig upassende at give mere Oplysning, end den jeg aller de har givet; da det er mig en ligegyldig Sag, enten Vedkommende hellere vil fæste Troe til Skingrunde end den nøgene Sandhed. H. Hald.