Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-12-27
Fra den tidlige Morgen af afgaaer hver Time med Klokkeslaget en Schuyt over Het Y til den første Nordhollandske Bye Buikslot. Man naaer den i et Qvarteer, hvorfor den ogsaa bliver meest besøgt af Amsterdammerne, hvilket man snart kan bemærke af den Mængde rummelige Værtshuse, Vogne og Rideheste, som staae bestandig beredte til at bortføre de Reisende til de Nordhollandske Stæder og Flekker Alkmar, Edam, Monnikendam, Purmerend, med hvilke Sydhollænderne staaeli en stærk Handelsforbindelse. En Cabriolet kiørte os paa en Jordbund, som overalt er giennemskaaret med Canaler og ofte over meget smalle Dæmninger i en halv Time til Brock. J denne mærkværdige saameget omtalte og bespottede Bye et af Hovedsstederne. for de Nordhollandske Sæder, ligger en Giestgivergaardtæt ved Landsbyen; længere maae ingen Vogn komme, og kan det ogsaa neppe; da hele Stetten, hvorpaa Byen er bygget, er overalt gjennemskaaren af Vandgrøfter, og Stierne ere saa smalle, at der neppe er Plads for to Personer. Disse Fodstier ere meget omhyggeligen belagte med Klinker eller Muursteen, som ere stillede paa den skarpe Kant, og ligne ofte i Nærheden af Husene et Gulv, som er konstigen indlagt med alle Slags Figure. Husene, naar man undtager et Par, ganske nye, ere hverken meget høie eller af en behagelig Bygningsmaade; udvendig ere de rundt omkring beslagne med Bræder, som ere for det meeste bestrøgne med grøn Oliefarve; Gavlen vender i Almindelighed imod Gaden. Paa Midten af den er Hoved Døren, hvortil hører en løs Trappe paa tre til fire Trin, som kun sættes til Døren ved visse bøitidelige Leiligheder, f. Ex. ved Bryllupper, Barseler eller Begravelser; kun paa saadanne Festdage bliver denne Helligdom aabnet; thi ellers gaaer man igjennem en lille skiult Bagdør; men den Fremmede forsøger ogsaa forgiæves paa at komme ind igiennem denne Jndgang; dog tilfredsstille de klare Vinduesruder med Speilglas i nogenlunde Nysgierrigheden; man seer hvorledes alt inden for er i bøi Grad reent, glimrende, poleret og det huntede Huusgeraad staaer opstillet. J det ret pyntelige Skolehuus blev just dengang ikke underviist og jeg kunde da ret med Beqvemmelighed see igiennem Vinduerne de blanke Borde, Bænke, Bog brætter og hele Apparatet, saaledes, som man noppekan finde det i vore Prinsers Underviisnings=Værelser. Men ogsaa her var ingen at see; det er desuden sieldent, at man kan faae et Menneske=Ansigt at see i denne Bye, jeg troer ikke, at vi, imedens vil opholdte os der, mødte 4 levende Skabninger. Vi gik ind i en Bod, forlangte et Par Lod Kaffe og forsøgte paa at begynde at tale med Sælgerinden; men forgiæves; thi hun syntes at mærke, at jeg interresserede mig meere for Huset end for Varene og jeg blev derfor utroelig hurtigt expederet; Konen begav sig bort og jeg fik intet at see. Saaledes vandrer man omkring med Klædsomhed paa dette øde Sted. Alt er vel buntet nok, ligesom de smaae pyntede Huse og Træer, hvilke vi pleie og Julen at forære vore Børn. Der er ikke et Rækværk, eller Stolve, eller Dørtrin, uden det seer ud, som det nyelig var overmalet; det samme er Tilfældet med ethvert Stykke Huusgeraad; man siger, at man er nødt dertil, da ellers den fugtige Luft opløser og fortærer det. Overalt i de smaae Have-Anlæg foran eller bag ved Husene hersker den meest pedantiske Smag. J dem udbreder intet Trære nogen Skygge; Saxen har sørget for at alt er studset af i en pramidalsk Form efter Snøren; Bedene ere bedækkede med et Mosaik af Muslinger og couleurte Stene. Malede Blomster med Jndfatninger i skulle erstatte de naturlige; da ingen Spire voxer og blomstrer, saa er der vist ikke heller noget Ukrud at rydde ud eller visnet Blad at feie bort og man er i det mindste sikker for, at de konstige Hjorte og Paafugle, som ere udskaarne af Borbom og Tarus Træe ikke giøre Haven ureen. Ved en saadan Tilbøielighed til det Besynderlige og en saadan kold Bortviisning af al selskabelig Omgang kunne Jndvaanerne ikke forundre sig ver, naar Fremmede, som overalt vises tilbage, kalde det unaturligt, som er unaturligt. Held dem, om de finde sig lykkelige i deres Huuse i denne piinlige Tvang; det siger man om dem. Ogsaa hedder det om dem, at de ere reenlige, arbeidsomme, sædelige, og uagtet al deres Tarvelighed velgiørende og bestandig beredvillige til ikke at staae tilbage hvor det kommer an paa at biedrage til almeennyttige Formaal. Det mangler dem heller ikke paa Midlerne dertil; thi netop disse Brocker, ere, som man overalt bører, saa rige, at de Capitaler, hvortil man anslaae enkelte af dem, overstige al Troe, og i hvor sparsommelig endog Huusholdningen bliver ført, saa lade dog, især Fruentimmerne, ikke mangle paa indvortes Værdie, og selv paa Pragt i Klædedragten, endskiøndt i uforanderlige bestemte Former. Ogsaa komme Mændene i deres Forretninger, som Landmænd, Negocianter, og Rheder ofte til Amsterdam og ere kiendelige paa Længden og Vidden af Kioler, som ere af det fineste sorte Klæde og den paa en egen Maade tilspidsede Hat. Man seer dem næsten dagligen paa Børsen og paa de offentlige Forlystelsesteder.