JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
(Jndsendt.) I Dagen No. 65 har en Anonym beskyldt mig for Overilelse og "Selvmodsigelse", Anledning af den i Kiøbenhavns Skilderi No. 17 indrykkede Notice om Kong Hanses Ligsteen. Hertil maa jeg svare følgende: 1.) Overilelsen skal bestaae deri; at jeg har fundet det besynderligt, at bemeldte Kongesteen ikke er tagen under Commissionens Varetægt, hvilket Jndsenderen forsikkrer, er skeet, og hvorom jeg burde have indhentet Efterretning. - Det historiske Factum, hvorfra jeg gik ud, er, at Stenen ikke er bleven heel, men sønderbrudt, da den skulde udtages af Væggen. Dette kan nu vist ikke kaldes, at bevare et Monument; og efter et saadant Resultat af Flytningen kunde det ikke falde mig ind, at den antiquariske Commission havde nogen Deel i samme. Nu er jeg imidlertid – antaget, at den anonyme Jndsender er vel underrettet – bleven bedre oplyst, og naar jeg herefter finder sønderslagne Ligstene eller Kongelige Monumenter, fordærvede ved Flytning, skal jeg vogte mig for den overilede Slutning: at den antiquariske Commission ikke havde sørget for disses Bevaring. Men at jeg ved given Leilighed giør opmærksom paa saadanne Ødelæggelser, vil Jndsenderen mindst kunne undres over, siden han finder den Jver, hvormed jeg tager mig af vore overblevne Oldtidsminder, priselig og roesværdig." Dog vil jeg helst undvære Priis og Roes af den, der i samme Periode søger at giøre mig latterlig. 2) Den "aabenbare Modsigelse i eet og samme Aandedræt, hvori jeg efter Jndsenderens Mening har gjort mig skyldig, skal ligge i at jeg baade haaber at Commissionen vil tage sig af hiine Monuments Bevaring, og finder det besynderligt, at den ikke har gjort det. Denne Modsigelse opløses paa den letteste Maade af Verden. Det anførte lille Stykke af min Reisedagbog (som Jndsenderen, jeg veed ikke paa hvad Grund, giver Titel af en udførlig fyensk Reisebeskrivelse) et skrevet Aar 1813, da jeg i Junii Maaned saae Kong Hanses Steen i Graabrødre kirken. Det i Skilderiet indrykkede er fra 23de Februar 1815, da jeg endnu var uvidende om at Commissionen havde foranlediget den sønderslagne Kongesteens Flytning. Saa lange Aandedrag giør hverken en "Reisedagbogskriver, eller nogen Anden. C. Molbech. Om Tyendes Lønning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
Svar til Jndsenderen af 2de Linier om Tjenestefolk, indrykket i Dagen No. 45.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
Indenlandske Efterretninger. Under Navn af Dansk Minerva agter Prof. K. L. Rahbek at udgive et Maanedsskrift, hvis Jndhold og Jndretning blive i alle Maader, som den ældre Minerva. Dets Hovedbestemmelse bliver at meddele almeennyttige og almeeninteres sante Afhandlinger over Æmner, der have Fordring paa Almeenopmærksomhed, og hvoriblandt de, der i en værdig Tone afhandle vigtige Fædrenelands anliggender, stedse ville faae Fortrin, men dog ingen Kundskabsgreen, der egner sig til Almeenlæsning, udelukkes, hvorhos Udgiveren tillige vil stræbe at kunne afveyle med underholdende og morende Vittigheds- og Jndbildningskrafts=Producter. Hvert hefte vil tillige indeholde en Litteraturartikel, og i de Maaneder, Skuepladsen er aaben, en paalidelig Fortegnelse over de givne Skuespil &c. Endelig en historisk Udsigt over hver afvigt Maaneds Begivenheder, saavil den af de offentlige Blade er at uddrage. Hvert Hefte bliver 6 Ark, og Prisen for hvert Qvartal er 15 Mk. Trykp. og 20 Mk. N. V. Skrivp. Subskriptionen modtages hos Forlæggeren, Hofboghandler Becken.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
Nylig er var Litteratur bleven beriget med et interessant Grundris til Roeskilde Domkirkes og dens Monumenters Historie og Beskrivelse ved Hr. Overlærer H. Behrmann," der vækker Ønsket om, at Vi ogsaa fra en duelig Haand engang maatte see en Beskrivelse over vor skjønne Odense St. Knuds Kirke, der var det vel saa meget værd som Aarhuus forfaldne Domkirke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
Man seer ellers af en Fortegnelse over en Deel af Roeskilde Kirkens Oldsager, hvorover blev holdt Auction 1806, at Fanden ogsaa spillede en Rolle i det nedbrudte St. Birgittes Kapel. Han var malet paa Hvælvingen med et Skrivertøi i den ene Haand og i den anden et Kalveskind, som de Gamle sige, men heller en Pergamentskolle, paa hvis ene Ende han stod med Fødderne, imedens han med Tænderne sled i den anden, nedensom stod Scribo tardantes et vana loquendo vagantes Jeg skriver Nølepederne op og Sladderhankene. Et sligt Skilderie kunde maaskee endnu ikke synes overflødigt i mangen en Kirke. - Følgende Mærkeligheder kunne fremdeles afgive en Prøve paa dette Skrivts Jndhold: En Gravskrivt, som endnu for halvandet Aarhundrede siden stod paa en Steen af Marmor indenfor det gamle Kapitels Dør, beviser, hvilken Myndighed Geistligheden allerede havde naaet under Kong Niels, da den paa et offentligt Monument turde sige, at Kong Nielses Raad, Helgi, havde beviist Kirken mange Tjenester, og afkastet det kongelige Aag, som andre havde paabyrdet samme. Stenen gjemmes nu paa rundeTaarn i Kjøbenhavn. - Tæt ved det søndre Taarn er Kirkens Uhrværk over Omgangen. Paa Omgangen selv, saa at det kan sees fra Kirken, er anbragt et mechanisk Spilleværk. Her staaer nemlig en Mand, Peder Døve, og et Fruentimmer, Kirsten Kimes, som hver har en Klokke foran sig. Ved Siden af den rider Sanct Georg paa sin Graaskimmel, som har en Drage under Fødderne. Disse Figurer staae ved Lænker i Forbindelse med Slaguhret, saa at Madamen slaaer Qvarteerene, hvorved Manden forholder sig ganske rolig. Men naar han slaaer Fuldslagene paa sin Klokke, saa ryster hun med Hovedet ved hvert Slag han slaaer. Tillige begynder den hellige Georg at galoppere og hans Skimmel tramper saa ubarmhiertig paa den stakkels Drage, at denne giver et heftigt Skrig fra sig. Da dette nu interesserede Menigheden, meer end Præstens Tale, og Opmærksomheden blev vendt fra ham til den hellige Georg, saa blev det Provst Kruse 1718, efter Anmodning, tilladt at lade Lænken, som satte Hesten og hans Rytter i Bevægelse, tage bort, saa at disse nu ikke bevæge sig mere. Det er forfærdiget under Christian V. Uhret har ingen Skive uden paa Taarnet, som det ellers er sædvanligt; men inden i Kirken, tæt ved det nu omtalte Spilleværk. Viseren gaaer kun eengang rundt i 24 Timer, og viser derfor Tiden med begge Ender. (Efter Hempels Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
Mariboe, den 6te Marts. Efter Jndberetning til Øvrigheden her i Mariboe, vare Priserne paa Korn og Fedevarer samt Creaturer, i afvigte Februari Maaned følgende: En Tønde Hvede 20 Rd., en Tde. Rug 15 Rd., en Tde. Byg 7 1/2 Rd., en Tde. Havre 4 1/2 Rd., en Tde. graae Ærter 10 Rd., en Tde, hvide Ærter 10 3/4 Rd., en Tde. Kartofler 4 1/2 Rd., et Pund røget Flesk 5 Mk., et P. Kjød 24 s., et Pd. Smør 88 s., et Pd. Ost 24 s., et Pd. Talg 6 Mk., 5 Slagtenød 75 Rd., et Faar 9 Rd., et Sviin, 70 Rd. - Alt i Rbd. N. V. (Mariboe Av.,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
Nyekjøbing paa Falster, d. 28de Febr. For faa Dage siden har følgende sørgelige Hændelse tildraget sig. En Gaardmands Søn fra Øverusse, omtrent 11 Aar gammel, havde det Uheld, i det han vilde stige op paa en Steen, at falde, og Stenen, som fulgte efter ham, knuste ganske og aldeles hans ene Been. Følgen deraf var, at Benet maatte sættes af, som skeete igaar. - Skjøndt Hestemarkederne her i Byen engang ere forbudne, saa havde dog adskillige Bønder, tvende Mandager i Rad, ifølge gammel Skik, indfunden sig for at prange; men bleve desaarsag mulcterede af vores aarvagne Politie, som Overtrædere af hvad der engang var bleven forbudt. - For nogle Dage siden opkom der Jld i en Skorsteen, som blev strax dæmpet. - Skibsfarten har nu igjen taget sin Begyndelse og adskillige Skibe have allerede forladt deres Vinterstavn. (S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
Kjøbenhavns Børs den 10de Marti. Cours. Hamb. 2 M. 558, a vista 566. Amsterdam a vista 54. London 2 M. 22 1/2 Rbd.,a vista 22 1/2. Spec. 555. - Specier solgtes til 33 1/2 Rbmk., for Committeesedler blev givet 73 pr. 100; Oblig. 308.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
Blandede Efterretninger. (Af Hamb. Corresp., Alt. Merk. og Lüb. Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
Den berømte Saarlæge, Baron Percy, har forelagt det franske Jnstitut følgende mærkelige Tilfælde: En Tømmermand i Edinburg havde aldeles afhugget sin Finger, og blev bragt til Doctor Balfour. Denne lod Fingeren, som var kold og bleg, og lignede et Stykke Sæbe, vaske, og opvarme i koghed Viin, og derpaa igjen fæste til Haanden ved en limagtig Forbindning. Man paa lagde Patienten ikke at tage Forbindningen af, saafremt ikke Lugten røbede, at Forraadnelsen var indtruffen. Følgen var, at de aldeles adskilte Deele igjen voxte fuldkommen sammen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
Nogle Konstneres og lærde Selskabers vigtige Opdagelser i Grækenland i Aaret 1812 have allerede tilforn været omtalt i offentlige Blade. Nu har Hr. Wagner, fra Warburg, bekjendtgjort i Rom en Beskrivelse over Apollo Epicurius's, Tempel i Arcadien. Paa Bjerget Kotylios, ikke langt fra Phigalia (nu Pavlitza) fandt de Reisende Ruinerne af et Tempel, der, i Følge Pausanias, (8, 40), er, efter den af Thucydides skildrede Pest, bleven opført for Apollon Epikurios (Hielperen, Frelseren. Bygmesteren Jktinos var den samme, fra hvem man havde Parthenen i Athenen; af dets Porticus's 38 doriske Seuler staae endnu 36. Det havde været at ønske, at Hr. Wagner, foruden de 5 architectoniske Tegninger, endnu havde leveret den forrige Prospect af disse Ruiner, om det end kun havde været som Titelvignet. J det indre Rum fandt man 23 med Sculpturer prydede Marmortavler af eens Høide, omtrent 26 til 28 Tommer, men af ulige Længde; hvilke altsaa rimeligviis have udgjort Gesimset af det Jndre af Capellet. Disse Basreliefs deelte sig i to større mythologiske Fremstillinger, dog saaledes, at næsten enhver indbefatter en for sig bestaaende Gruppe. Af hvilken stor Jnteresse disse Mindemærker ere for Konsthistorien sees allerede af den Omstændighed, at de nedstamme fra Perikles. Arbeidets Ulighed peger paa flere Deeltagere; nogle Skjødesløsheder eller Ufuldkommenheder anmærker Udgiveren; at Hovederne efter Forholdet ere større og, fra Knæet af, Benene kortere, kunde forklares af perspectiviske Grunde. Den giensidige Lighed imellem nogle Grupper i Centaurernes Strid og de paa Partheonon maatte strax falde vore Reisende i Øinene. Hvorledes disse Stykker fulgte efter hinanden, da de endnu udgjorde en heel Fries, lader sig ikke bestemme, efterdi man savner aldeles Alt hvad der viser her noget gjensidigt Hensyn, desuden ere nogle Dele afbrækkede og mange Reliefer, især de, som staae meest frem, beskadigede, Vaabnene, der formodentligen vare af Bronze, mangle ligeledes. Saadanne udslettede Steder og Huller ere i Hr. Wagners lidet skatterede Tegninger, nøje angivne ved puncterede Linier, noget, som endnu ikke almindeligen iagttages ved gamle Konstværkers Efterligninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
Blandt de Konstsager, som Millin har medbragt fra sin Reise, findes ogsaa et Konstværk af indlagt Arbeide, hvori alle Skuespillere i et antik Sørgespil ere saa nøjagtigen afbildede i deres Theatercostume, at man fuldkommen kan klæde sig derefter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
Wien, d. 27 Febr. Keiseren af Østerrig vil paa sin Reise til Jtalien ogsaa besøge Rom. Man var der allerede beskjeftiget med at indrette hans Værelser, og ventede ham til den 10 April. Keiserens Nærværelse vil for hele Jtalien være den skjønneste Forsikkring om varig Rolighed og en lykkelig Fremtid.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
Østerrigsk Grændse, d. 22 Febr. Hertugen, af Wellington har nu ganske overtaget de engelske Forretninger. Ogsaa Stabsofficererne ved den herværende Garnison havde den Ære at gjøre ham deres Opvartning. - Mange troe, at Kongen af Sachsen vil frasige sig Tronen til Fordeel for sin Familie. - Paa hiin Side af Rhinen er endnu en Folkemængde af 320,000 Sjæle, som vente deres Bestemmelse af Kongressen. Man troer, at den største Deel af samme vil komme til Bayern. Det er mærkeligt, at ved alle Territorialberegninger blev Jndbyggernes Antal lagt til Grund, som almindelig Maalestok. - Jfølge meget troværdige Privatbreve fra Wien synes det meget rimeligt, at Underhandlingerne mellem Østerrig og Bayern, nu ligeledes ere lykkelig tilendebragte. Salzburg og Jnviertel komme igien til Østerrig, og Bayern, vil for en Deel faae tilstrækkelig Erstatning derfor paa venstre Rhinbred. Ogsaa synes det, at Breisgau, som under Rhinforbundet hørte til Baden, vil blive adskilt derfra, i det samme ligeledes vil komme under bayersk Herredømme. Man vil nu overhovedet bemærke en større Nærmelse mellem nogle høie Personer i Wien, end Tilfældet var for nogle Maaneder siden. - Det synes, at Hs. Helligheds Reclamationer ved Kongressen mod Sønderlemmelsen af hans Stater ere blevne uden Følger. Man troer, at den hellige Fader ikke vil komme til at beholde uden det District, der under den sidste Regjering udgjorde Departementet Rom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
Paris, d. 25 Febr. Hs. Majestæt lider endnu af Gigtsmerte, og modtager derfor ingen Fremmed. - Hertugen og Hertuginden af Angouleme kjøre en Reise til Bourdeaux, for, som man siger, at opfylde et Løvte. - Man hører her saavelRepublicanere som gamle Royalister klage, fordi, efter deres Paastand, de bedste og meest indbringende Embeder stedse gives bort til Napoleons ivrigste Tilhængere. Saaledes er Rectorpladsen ved det nye Universitet bestemt for Hr. Silvestre de Sacy. Som Lærd fortjener han den; den tilkommer ham ogsaa som Geistlig, hvis, som sandsynligt er, Universitetet ganske bliver indrettet paa geistlig Fod, men som Bourbonist tilkommer den ham vist nok ikke; thi lige til Napoleons Tronafstaaelse var han paa det heftigste indtaget for denne Regent. Nationalinstitutet skal deles i fire Academier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
Udnævnelserne til de ledige Pladser foretages af Kongen, Neapel, den 1ste Februar, Hs. Majestæt fik igaar en overordentlig Coureer fra sin Gesandt i Wien, Hertugen af Campo Chiaro, og sammenkaldte strax derefter sit Statsraad. Af det, der er bleven bekiendt af disse Depescher, lader det til, at der ikke vil foregaae nogen Forandring i de forskjellige Tractater, og at alle Magter, to undtagne, have erklæret sig til Gunst for vor Souverain. Man melder ikke, om vi skulle beholde Markerne, som vi have i Besiddelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
London, den 28de Februar. Den officielle Efterretning om Wienercongressens Beslutning, at de Forenede Nederlande skulle være et Kongerige, har her opvakt stor Glæde. Det har henved sex Millioner Jndvaanere, og altsaa en betydelig ind portes Kraft til at kunne holde en anseelig Landarmee. Da dette nye Kongeriges Regjering ogsaa maa henvende en særdeles Opmærksomhed paa Søhandelen, saa vil det vist lade sig det være meget magtpaaliggende at være i god Forstaaelse med Engelland, der ved fremtidige Krige med Frankrig dog altid vil blive dets naturlige og fornemste Allierede. Man er derfor berettiget til at vente, at disse to Landes venskabelige Forholde ville være af lang Varighed og af stor Nytte for begge Parter. Ligesaa behagelig var den Efterretning, at Ostfriesland er kommen til Hannover, hvorved dette Land kommer i directe Forbindelse med Kongeriget de Forenede Nederlande, en Omstændighed, der kan blive af stor Vigtighed, baade i politisk og militair Henseende. - Jfølge vore Blade var det Grev Noailles, der gjorde det Forslag, at Keiserinde Maria Louise skulde afstaae Parma, Placenza og Gustalla, hvorfor Hertugen af Toscana skal udbetale hende en anseelig Pension.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-11
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-14
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Heste- Tolvte Aargang. No. 21. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 14 Marti 1816. Om Jolænderes Optagelse i det ny Forfatterlexicon.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-14
(Jndsendt.) Recensionen af Prøven paa et nyt Forfatterlexicon i den danske Litteraturtidende 1815 No. 8, indeholde saare mange lærerige Vink, tjenlige Advarseler, og rigtige Anmærkninger, som Udgiverne ventelig ikke ville undlade at lægge paa Hjerte og giøre vedbørlig Brug af Kun et Par Steder kan man tvile, om Recensenten har havt tilstrækkelige og afgjørende Grunde for sine yttrede Meninger. Dertil hører især en Paastand, som indbefatter en Jndvending mod selve Værkets Plan. Recensenten vil nemlig, at Udgiverne, istedenfor at indskrænke sig til et dansk norsk Forfatterlexicon, burde levere et dansk norskeislandsk. Med samme Skiel kunde han have fordret Slesvigholstenerne indlemmede med i Verket. Par parium est ratio. Og visseligen er det en skiøn Jdee, at tænke sig et Verk af den Omfang og Fuldstændighed, at det omfattede hele Dannerstatens Litteratur. Men - deels vilde saa vidtløftigt og voluminøst et Verk vanskelig faae en Forlægger, og deels vilde vel selv voxe første Litteratorer, en Ekkard og en Kordes, udentvil ogsaa finde saadant et Foretagende, at være alt for vanskelig en Opgave at løse. Udgiverne have desaarsag i deres Anmeldelse fulgt deres Forgængers, Worms, Exempel, og søgt at slippe fra at indlade sig med den slesvigholstenske Litteratur. Dens Udeladelse af Lexiconnet bliver heller ikke af Rec. paaanket. Men kan man taale at see, at en hell dansk Provinds's, at Sønderjyllands, Litteratorer søges her forgiæves, saa maa man lade Analogien raade, og ikke fordre større Rettigheder for en Jslænder end for en Cimbrer. - Rec. har ogsaa selv, S. 116 i Recensionen, forsynet Udgiverne med Grunde, hvormed de, aldenstund Jslandsk og Dansk er to forskjellige Tungemaal, kan godtgjøre Rigtigheden, af den for Lexiconnet lagte Plan. Paa det anførte Sted siger Rec. "Sprogene er det der bestemmer Litteraturens enkelte Riger." Ja Rec. gaaer end- og i denne sin Paastand saavidt, at han, strax ovenpaa, erklærer: "saa længe Danske og Norske tale deres Fædres Sprog, vil begge Rigerne beholde een "Litteratur. Det beroer følgelig efter Recensentens Yttring ene og allene paa Sproget, hvad og hvor meget der skal regnes til en given Litteratur. Men begrændser Tungemaalet den danske Litteraturs Enemærker, synes Udgiverne at kunne undskyldes, at de ikke give deres Litteraturrige en videre Udstrækning end til Vardehuus.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-14
Blandt de Grunde, som i Recensionen anføres imod Jslændernes Udelukkelse af Lexiconnet, staaer denne i Spidsen, at Worm har dem. Sandt nok at Worms Verk brammer med dem, og ikke det allene, men de ere udstyrede saa særdeles rigelig, at man endog meget ofte finder de af islandske Forfattere i Manuscript efterladte Verker anførte, en Omstændelighed, der ellers ganske stred imod den Wormske Plan. Naar Rec. fremdeles paastaaer, at Jslændernes Udelukkelse af Lexiconnet vil være en Fornærmelse imod saa mange Hædersmænds Minde, som derved udelukkes fra Almeenhedens Bekjendtskab, og imod det danske Litteraturrige selv, hvis Grændser derved selvraadigen blive indskrænkede - da er det vistnok en haard Tale. Men maaske Udgiverne trøste sig til at sætte Sagen saaledes ud fra hinanden, at Fornærmelsens Grad anseelig forringes. De ville vel i den Henseende kunne opregne saa stor en Skare af de mest berømte, og hæderværdigste lærde Jslændere, hvis Navne, da de have levet og skrevet i Kjøbenhavn, ifølge Planen høre til Lexiconnet, at de Overblevnes Antal ikke vil være saa saare betydeligt. Hvilken glimrende Række er ikke Torfæus, Magnær, Eggert Olafsen og John Olafsen, John Erichsen og Thorkild Fielsted, Halfdan Einarsen og Olaf Olqvius, Finn Johnsen og Hans Finnsen, en Thorlacius, og en Thorkelin, en Stephensen og en Magnussen, o. m. f. Naar dertil lægges, at Are Frode, og Sæmund Frode, at Snorro Sturlesen og Carl Abbed, Hauk Erlandsen og Oddur Munk, og overhovedet de principaleste islandske Forfattere fra Middelalderen, har Almeenheden Anledning nok til at gjøre Bekjendtskab med ved Hielp af deres moderne Udgivere, Oversættere, Bearbeidere og Commentatores, saa synes det at kunne, uden stort Tab for Videnskabelighed, beroe med Resten, da man i al Fald har halfdan Einarsens Historia litteraria Islandiæ at tye til.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-14
Sprogbemærkninger. (Fortsatte.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-14
Over fem Tusinde Aar gaves der et America, uden at nogen drømte om, at det var til, førend en Christopher Columbus fik det Jndfald, at det, man hidtil troede, ikke kunde være saa aldeles rigtigt, og over 300 efter ham, meente man at den største Deel af den sydlige Halvklode næsten ikke var andet end Vand, indtil en Cook overtydede den godtroende Menneskeslægt om det Modsatte. J Sprogets Rige gives der endnu sikkerligen, om hist ikke noget America eller Australien, saa dog mangt et Land at opdage og mangen forhen ubesøgt Kyst at beseile, uagtet hidtil Alt allerede synes at være opdaget. Det faldt ikke i Udgiverens Lod, at kunne gjøre saadanne Sprog-Opdagelsesreiser, som en Rudbeck, Jhre o. fl. Jmidlertid skulde det dog fornøje ham, om han paa sin Kystseilads kunde opdage enkelte Smaaer, vare de end ikke større end Anholt eller Sprogøe. Om alle hans Læsere ville finde deres Regning ved at gjøre Reisen med, det bliver et andet Spørgsmaal. Mange ville uden Tvivl ganske afholde sig fra at gaae ombord paa hans letseillende Fartøi, og neppe ændse en Reise, hvis Formaal ei er andet end Modersmaalet. Den, som finder mere Lyst i at anvende sin Eftertanke og den Forstand, Gud har givet ham, paa Valet og Roi, vil uden Tvivl med Haanlatter vende sig bort fra en Undersøgelse, hvis Forfatter, spilder sin Tid paa at udgrandske og udlede enkelte Ords Oprindelse og bemærkelse. Den, som fordriver sin Tid med at jage efter Hjorte og Harer, vil kjede sig ihiel paa en Excursion, som i hans Øine kun er Ordjagt, hvorved der flyder mere Blæk end Blod, og vanker flere Ord end Harer. Men ligemeget. Om kun til af Tusinde overbevises ved disse Linier om, at Udgiveren har tænkt over sit Sprog, saa er dette ham allerede Belønning nok, for et i Grunden temmelig møisomt og tidspildende Arbeide. Dag tet han iøvrig, efter Ævne, har søgt at gjøre Foredraget saa underholdende, som det var ham mueligt, føler han dog, at Materien efter sin Natur, ikke kan være andet end noget tør. Hurlumhei er et Ord, som ofte forekommer i daglig Tale, uden at man hidtil synes at have kjendt dets sande Oprindelse. Vidensk. Selsk. Ordbog mener, at det maaskee kommer af hvirrehverre, (snoe eller dreie noget hastigen i en Runding eller til begge Sider). Den siger, at Ordet betegner en Støi og Allarm, som er blandet med Forvirrelse." – Efter Udgiverens Mening er Hurlumhel sammensat af tre Ord: HurlumHei. Paa Engelsk betegner to hurl, at kaste, slænge f. Ex. to hurl one'self into inevitable ruin, kaste, styrte sig i uundgaaelig Fordærvelse. Um er paa Islandsk over. - Hei, er et Glædesudraab, som, efter Johnson, kommer af hig (høit), hvoraf Haida (paa Engelsk lig Day, en høi, glad Dag). Hurlum hei betegner altsaa rimeligviis en med Støi forbunden Bevægelse over Glæde eller Fryd. Sprogbrugen viser ogsaa, at Ordet kun bruges naar Talen er om en Lystighed, f. Ex. der er en Hurlumhei i Huset, thi Datteren skal i Morgen holde Bryllup. XII.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-14
Endeel af vore Forfattere skrive i Fliertallet Yndlinge, Hedninge, Slægtninge, Flygt ninge &c. Men det er aabenbar urigtigt. Alle Ord paa ing danne deres Fleertal ved Tillæg af er til Endetallet, f. Ex. Dronning, Stilling, Tegning, Øgning &c. XIII.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-03-14
Det Ord Fidibus finder man ikke i noget Lexicon, skjønt det dog er meget almindeligt i daglig Tale. Det er et Universitetsudtryk, og skal have sin Oprindelse deraf, at de unge Stuberende paa visse tydske Universiteter maatte i deres første Universitetsaar holde den Papirslugte, hvorved de ældre Studerende tændte deres lange Piber, og kaldtes af denne Aarsag Fidei-burschen. XIV.