Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-06-01
See No. 67 og 8. Fierde Brev. Førend jeg kan meddele Dem, kiere Ven, mine enkelte Betragtninget over Frankerigs nærværende Tilstand, hvilke De forlanger, og jeg har lovet Dem, maa vi udvikle nogle Hovedpunkter, over hvilke jeg tillige saavidt jeg kan, vil fremsætte Resultatet af mine bemærkninger og Erfaringer. Disse Hovedpunkter maa da omtrent være følgende: 1) Det er en afgjort Sag, som ikke kan nægtes af noget Menneske, der har sine fem Sandser, at Frankerig for Revolutionen sukkede i den dybeste Undertrykkelse under det haardeste Aag af Ministere, Jnten. dante og en utallig Hær Blodigler; at en sand østerlandsk Despotismus aldeles knusede enhver oplevende Kraft i den undertraadte Orm, og at Staten var hengleden paa Randen af Fordervelsen. Dette nægter sandelig ingen, som har ikkun det mindste Begreb om Minister=Sultanismus. Jeg har været i Frankerig for og efter Revolutionen, jeg har giennemreist mange Provindser, af dette herlige Land, og jeg forsikkrer Dem paa min Ære, at vi Tydske, i Sammenligning med Frankerigs forrige Tilstand, aldeles intet tydelige Begreb kunde have om det ægte Slags despotiske Undertrykkelse, og at vi endnu have Uret, naar vi troe at have den hundrede Deel af de bevægende Aarsager til en Revolution, som vore stakkels Naboer havde; jeg skal herefter anføre Exempler, ved hvilke de skal gyse. Thi det er og bliver Sandhed, at Franzosen var en Slave for Revolutionen; trykket af utallige Afgivter, udsuet indtil Marven af Jntendante, Forpagtere og slige Folk, usikker hvert Øieblik paa sin Eiendom og physiske Friehed, nedtrykket i Støvet af fornemme Lediggængere og Vellystlinge, og maatte see paa, at Retfærdighed solgtes, at Frugterne af hans Sveed og Arbeide forødtes, og at Fædrenelandet stod paa Randen af Fordervelsen. O jeg kunde fortælle Dem her tusinde paalidelige Anekdoter som Beviis for denne Sandhed; men jeg gjemmer samme til næste Brev, i hvilket det heele rædsomme Malerie af disse Undertrykkelser, (det er et Natstykke) skal blive stillet Dem for Øine. 2) Det er ligesaa vist, at ikkun en saadan voldsom Revolution, som den hvortil vor Tidsalder er Vidne, aldeles kunde afhielpe dette skrækkelige Onde. Den ulægelige Skade maa afskieres, førende den forderver det hele Legeme, Hvo der vil sige, at man skulde have inddeelet Nat. Forsamlingen. efter de Stores Forlangende i 2de Kamre, ligesom i England, og derpaa oppebiet, hvad disse vilde have foranstaltet til Statens Beste, han røber saa stor Uvidenhed, at han ikke fortiene nogen Giendrivelse. Just disse Store, der vilde rive Magten til sig, vare Stifterne til den hele Ulykke, det var deres Fordeel at lade Alting blive paa den gamle Fod, og ikkun bruge Palliativer, som havde forøget det Onde, istedet for at formindske det; det var disse, som ved deres fordervelige Anslag gave Anledning til den voldsomme Revolution; i deres Forblendelse vilde de med Despotismens Vaaben. stride imod Folkets oplevende Haab; ubesindig opirrede de den sovende Løve, og deres Daarlighed. havde alle de skrækkelige Følger, som desværre! altid ere undeblivelige, naar et Folk er bragt til Fortvivlelse, og de Franske vare det; thi de maatte see, at den af Kongen sammenkaldte Nationalforsamling, af hvilken de haabede deres eneste Redning, skulde hindres, indskrænkes og ligesom holdes i Lænker af de Store, Læs de fra 3die til 19de Vers i det 12te Capitel af 1ste Kongernes Bog. Her var Tilfældet ganske det samme, at forstaae, naar nogle Omstændigheder forandres. Folket sagde til Kongen: "giør Du nu den haarde Tieneste og det tunge Aag, som er os paalagt, lettere, saa ville vi være Dig underdanige. Og Kongen spurgte Nationalforsamlingen hvad han skulde giøre, og den gav ham dette Raad: "Vil Du i Dag giøre dette Folk en Tieneste, og være dem til Villie, og høre dem og give den gode Ord, saa blive de Dig underdanige, saa længe du lever. Men han forlod de Ældstes Raad, og raadførde sig med de Unge o. s. v. De Unge raadte den Jødiske Konge Rhoboam ligesaa uforstandigt, som de Unge i vor Tid raadte Kong Ludvig i Frankerig: "Lad Tropper rykke frem, lad Kanoner føres imod de Ubevæbnede, og deres Stad stikkes i Brand." Følgen blev Jfrael faldt fra; men det Franske Folk gav Nationalforsamlingen Kraft til at frembringe det forønskte Gode, og udjog de Unge af Landet. Jeg vil ikke fortsætte denne Lignelse videre, men allene endnu her anmærke, at de Franske Patrioter maatte bruge Magt, efterdi de Unges Partie ogsaa havde besluttet og bevæbnet sig til at drive deres Raad igiennem med Magt. 3) Dog er det ikke mindre vist, at Omstændighederne, hvormed denne voldsomme Revolution geleidedes, vare ikke halv saa skrækkelige, som de ere blevne afmalede, og at denne Revolution har kostet langt mindre Blod end den vist vilde have kostet i ethvert andet Land.