Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1830-07-30
Den franske Expedition og Frankerig! Bladet Stafette de Algier meddeler endnu følgende nærmere Omstændigheder ved Algiers Jndtagelse: Den 4de Juli, for Overgivelsen, rykkede endnu 3 a 4000 Mand tyrkisk Milits udfra Algier, som have kastet sig ind i Bjergene, for der at fortsætte Krigen i det Mindre, og have valgt sig en ny Dey, da de sige, at den Gamle er bleven en Slave af de Christne. 6000 Franskmænd, forsynede med Artillerie, forfølge dem Den franske Armee har havt at kæmpe med 60,000 Fjender, de 12,000 deraf kunne vel omtrent være faldne. Den franske Garnison i Algier skal forØieblikket bestaae af 8000 Mand Jnfanterie, 30 Gensd'armer til Hest og omtrent 100 Jægere, Resten af Armeen ligger endnu i Leir omkring i Haugerne ved Staden; Jngenieurerne arbeide paa Keiserslottets Reparation; i 7 Timer blev det beskudt af 30 Kanoner af svært Kaliber. Af dets 500 Mand stærke Garnison, lod Deyen, da den maatte trække sig tilbage, hugge Hovedet af en Deel af Soldaterne, og dreve de Øvrige igjen paa Voldene. Af den algierske Hær er omtrent 10 a 12,000 Md. forblevne i Staden. De franske Tropper, som ere indrykkede i Algier, ere ikke indqvarterede blandt Jndvaanerne; men bivoakere paa de offentlige Pladser, Folket strømmer til uden mindste Frygt, halvnøgne Grupper af Arabere dandse efter Regimenternes Musik, Araberne tilbyde deres Tjeneste omsonst, Mænd og Qvinder kaste sig ned for at kysse Seierherrernes Hænder; Landmændene komme ind til Staden og tilbyde Levnedsmidler, og ere høiligen forundrede over at de faae Betaling derfor, naar de have faaet denne, kaste de sig med Panden mod Jorden, opløfte Hænderne mod Himlen og fremplappre noget uforstaaeligt Tøi, til stor Moerskab for Soldaterne. Af de tyrkiske Soldaters Koner, som deres Mænd havde medtaget for at være Tilskuere ved det forventede Blodbad paa de Christne, bleve 200 tage ne til Fange. Franskmændenes hele Tab fra den Dag Landgangen skeede og til Algiers Jndtagelse vil man kun anslaae til 1000 Døde og 3000 Saarede. Den franske Admiral har sin Opmærksomhed henvendt paa Fregatter, en engelsk og en hollandsk, som ligge i Algiers Havn, og som det hedder skulle have en Deel af Deyens Ædelstene og Skatte ombord, skjøndt Grev v. Bourmont har jo tilstaaet Deyen at tage sin Privateiendom med sig. Commandanten paa begge de strandede Krigs brigger, ere blevne reddede, ligesom ogsaa den unge Grev Chabrol, de bleve næsten fundne nøgne, ogsaa over 100 Grækere, som vansmægtede i dobbelte Lænker, ere satte i Frihed. Algierne havde under Kampen udkastet mange Bomber, men de gik for høit, Krudtdampen var saa tyk og sort, at man under Striden hverken kunde see Mure eller Batterier; men naar de Franske paa halv Skudsvide sigtede høit, vare de temmelig sikkre paa at træffe. Franskmændene skulle i Algier have forefundet 2000 Kanoner, 2 Fregatter, 15 Brigger og 40 Kanonbaade, og de forefundne Contanter skulle allerede være tilstrækkelig til at erstatte Frankerigs Krigsomkostninger. I Deyens Pallads skal være fundet 55 Mill. Fr. i Guld; men man haaber at finde endnu langt større Skatte i de underjordiske Gange. General Bourmont skal selv have været den første Franskmand, der fremstillede sig for Deyen, som modtog ham med Værdighed, og spurgte om han ogsaa kunne være sikker i Staden. Ja, svarede Greven, men De gjorde bedre i at begive Dem til Frankerig eller Engeland. Da General Bourmont foreløbig lod Deyen anmode om et Værelse i hans Pallads, svarede denne: "Alt tilhører ham, formedelst den Stærkeres Ret; indrøm mig blot 2 Timer til at lade mine Eiendomme bringe bort." En af de fremmede Consuler skal have spurgt Deyen, om han ikke angrede nu, at han ikke i Tide havde afvendt dette Uveir, jeg fortryder kun paa skal han have svaret at jeg lod Deval (denfranske Consul reise tilbage med heel Hals!" General Bourmont er udnævnt til Marskalk, og AdmiralDuperie til Pair. Kongen har befalet, at Linieskibet Provence, som førte Admiralslaget, skal omdøbes og erholde Navnet "Algier." J Bourdeaux har beklagelsesværdige Uroligheder funden Sted, den militaire Magt maatte kaldes til Hielp, og tilsidst maatte Cavalleriet hugge ind.