Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1833-10-08
Saasnart Cancelliet af de offentlige Tidender havde erfaret, at et Antal af ikke mindre end 77 Eiendomme, i Nibe vare udlagte og averterede til Salg ved offentlig Auction for resterende Skatter og Afgivter, tilskrev bemeldte Collegium under 17de Aug, sidstl. Amtmanden over Aalborg Amt, Kammerherre og Stiftamtmand Castenskjold, for at erholde Underretning om de paa enhver af bemeldte Eiendomme hvilende Skatter og Afgivter, samt om Grunden til, at en saa stor Mængde, Eiendomme i samme By paa eengang søgtes realiserede, hvilket befandtes at maatte nedsætte deres Værdi. Omtrent paa samme Tid havde Hs. Maj. Kongen, ved et umiddelbart Rescript, befalet lignende Oplysning tilveiebragt. Ogsaa havde det kgl. Rentekammer af Amtmanden forlangt sig oplyst om Sagens Sammenhæng, Af de i Følge deraf indsendte Fortegnelser over samtlige Restancer og de Afgivter, hvormed enhver af disse staa tilbage, erfaredes det, at Beløbet for samtlige 77 Eiendomme udgjorde 1031 Rbd. 19 s., hvoraf dog siden for tre Eiendomme var betalt 18 Rbd. 86 s., og at det saaledes resterende Beløb, paa 205 Rbd. 67 s. nær, hidrørte fra Aarene 1831 og 1832, samt at 294 Rbd. 74 s. af hine 1031 Rbd. 19 s. vare Bygningsskat, 14 Rbd. 64 s. kgl. Skatter til Amtstuen og 147 Rbd. 52 s. Bankrenter, det Øvrige derimod deels Brandpenge, hvilke udgjorde 103 Rbd. 37 s., deels Kæmnerskat, Skoleskat og Fattigskat. For de fleste af Restancerne vare Summerne meget smaa, for flere under 2 Rbd., for en enkelt endog under 1 Rbd. Byfogden havde modtaget Erindringer fra vedkommende Autoriteter og at inddrage de tilbagestaaende Afgivter, og da han paa Grund af den Fattigdom, som Fiskeriets Standsning i de senere Aar har foraarsaget, ansaae Realisationen fornøden, fandt han det rettest, at Alle deelte lige Skjæbne, hvorved en Deel Omkostninger vilde spares, ligesom han antog, at Eiendommene ikke vilde kunne sælges fordeelagtigere ved at sælges efterhaanden. Jøvrigt bemærkede han, at Udlægene skeete i Ydernes faste Eiendomme deels fordi de intet undværligt Ud eller Jndbo besad, deels fordi Restanterne havde foretrukket, at Udlæg skeete i deres faste Eiendomme. Men det blev ikke oplyst, i hvilket Tilfælde en UdpantningsForretning i Løsøre først var bleven foretaget, og det derved fundet, at Afgivterne ei ved dette Middel kunde inddrives. Det kunde nu ikke billiges, at der blot paa Grund af Vedkommendes yttrede Ønske var blevet afveget fra den i Loven og Forordn. 30te Jan. 1795. foreskrevne Orden, hvorefter der først skal skee Udlæg Løsøre, og de faste Eiendomme ei angribes, undtager naar det viser sig, at Fordringen ei kan blive betalt ved Udlæg i Løsøret. Adskillige af de Afgivter, hvorfor Udlæg var gjort, vare desuden ikke reelle Skatten der hæfte paa Eiendommene med Fortrindret fremfor alle contractmæssige Prioriteter, men personlige Skatter, saasom Fattig- og Skoleskat og den Deel af Kæmmerskatten, den lignes paa Næringen. Endnu mindre kunde det billiges at Byfogden, uden at indhente høiere Ordre, havde paa een Gang averteret en saa stor Mængde Eiendomme til Auction, hvilket ikke kunde fuldbyrdes uden at gjøre Realisationens Hensigt Afbræk og virke skadelig paa den fattige Byes øvrige Eiendomme. – Efter Hs Majestæts allerhøieste Resolution er der givet de omhandlede Skatteydere nogen Dilation, og derhos befalet, at, naar den givne Frist er udløbet, dog ingen Realisation af deres faste Eiendomme bør skee, forinden der forsaavidt det ikke førend det tidligere Udlæg foregik er skeet, paa anordnet Maade er gjort Udpantning i de Skattepligtiges Løsøre, og derved er befundet, at Udlæg i Eiendommene er fornødent, hvilket da paany bø iværksættes. – Det vil saaledes neppe blive Tilfældet at noget betydeligt Antal af Eiendomme vil blive udlagt for Afgivter, og i al Fald vil nærmere Beretning forventes, inden de stilles til Auction. (Coll. Tid.)