Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-10-28
Det er eet af de ældste der indførte Tyrannier, at en Families Eiendom tilhører Souverainen, naar Familiefaderen er bleven domfældet. Man bringer Sultanen en Vizirs Hoved, og dette Hoved er adskillige Millioner værd for ham. Jntet er rædsommere end en Rettighed, der sætter saa høi en Priis paa Grusomheden; og som bestandigen frister en Souverain til at være en Ransmand. - Man kan antage, at Tyrkerne have udrettet store Ting med ringe Bekostning. De største Værdigheders Lønninger ere meget ringe; det kan man slutte af Muphtis Post. Han nyder kun 2000 Asper om Dagen, hvilket udgjør 150,000 Livres om Aaret. Der er ikke mere end Tiendedelen af nogle christelige Geistliges Jndtægt. Det samme er Tilfældet med Storviziren; og, uden Confiscationer og Foræringerne, medfører denne Værdighed mere Ære end Indtægt, undtagen i Krigstider. - Tyrkerne have ikke ført Krig, som Europas Fyrster føre den i vore Dage, med Penge og ved Underhandlinger. Legemskraften, Janitscharernes Jvrighed have uden Krigstugt, grundet dette Rige, der vedligeholder sig ved Opslugningen af overvundne Folkeslag og ved Nabofolkeslags Skinsyge. - Sultanerne have aldrig stillet over 140,000 Stridsmænd i Marken paa eengang, naar man fraregner Tatarerne og den Skare, der følger deres Hær, men dette Antal var altid overlegent det, som de Christne kunne sætte imod dem. (*) Hertugen af Leuchtenberg. Et ikke uvigtigt Bidrag til den nyeste Historie ere de i forrige Aar udkomne Erinnerungen, aus den Zeiteen und dem Leben Eugens, Herzogs von Leuchtenberg, nach authentischen Quellen von Heinrich Seel. Hertugen, siger Forfatteren deri, er ikke opdragen i Skolen, men paa Værkstedet, i Leiren og ved Hoffet. Da hans Fader og hans Moder vare heftede, blev han sat i Lære hos en Snedker. Eugen var af sin Fader, førend hans Henrettelse, bleven anbefalet til General Hoche, og vandrede, som fjorten aarig Dreng, til Vendees blodige Market, men vendte snart igjen tilbage til Paris. Her opholdt han sig neppe et Aar. Hans Stiffader Napoleon tog ham med sig til Jtalien, til Ægypten og atter til Jtalien, til Tydskland, og til Rusland. Under Napoleons Nederlag i Aaret 1813 lykkedes det ham, at afholde Østerrigerne fra Lombardiet, og hæderfuldere end den meest afgjorte Seir var det for ham, at han modstod Fristelsen og, som Forf. paastaaer, ikke modtog Jtaliens Krone, der, i de Allieredes Navn, blev ham gjentagne Gange tilbuden af en General. Under den Keiserlige Regjering havde der allerede været Tale om at give ham Portugals Neapels eller Polens Trone; men med Beskedenhed yttrede han stedse, at han helst vilde vedblive, at være Vicekonge. Alexander holdt meget af Eugen, og spadserede i Paris næsten hver Dag med ham under Armen. Han vilde ved Staternes Fordeling forskaffe ham Overherredømmet over Genua. Josephine afslog dette Tilbud, paa Grund af en dirigerende Diplomatikers Tilbud, der gav hende falskt Hr. om noget Bedre. Han begierede i Wien Eugen et souveraint Land, med i det minde 300,000 Undersaatter; men forgjeves. maatte Hertugen takke ham for, at han det sine Godser i Lombardiet og i Kirkestaten, la velsom en Dotation af 50,000 Siele i de Neapolitanske. Napoleons uventede Tilbagekegjorde en ulykkelig Ende, om just ikke paa 3 ser Alexanders Sindelag, saa dog paa hans i fentlige Tegn og politiske Interesse for EugeDet var den Gang i Forslag, at bringe har sikker Forvaring paa en ungersk Fæstning Nen den ædle Monark, Max Joseph, hans Stieuteder, forestillede Østerrige, at han, tillidsine under Keiserens Garantie var kommen til Vi og at denne ikke maatte krænkes. Saaledes, han da, paa sit eget og Kongen af BaytteÆresord, fri. Omsider bleve Besiddelserne Lombardiet afstaaede til Østerrige for 7 Mil Fr. og de i Neapel for 5 Mill.; men derimelblev det til Fyrstendømme ophøiede Eichslatkjøbt, som Mandslehn for 5 Mill. Fr. Destieier Huset Leuchtenberg endnu Slottet Malme son, Godserne Laferte og Navarra i Frankrige.