JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-20
J Diamanter af andet Vand (eller anden Qvalitet), der vel have megen Jld, men ikke fuldkomment hvidt Lys, eller ere mindre fordeelagtigen slebne; og i almindeligt Gods. Diamantens Feil ere: Fjedre) som gaae meer eller mindre dybt ind i Stenen og forstyrre dens Renhed, eller afbryde dens Spil; mørke Punkmant, der var iblandt de franske Kronjuveler, den vejede 68 1/2 Karat, og vurderedes til 3 Millioner Liv. Han nævner ogsaa en rosenrød, som han saae hos Fyrst de la Riccia, i Neapel, samt en sort, der eiedes af Juvelereren Lorenz i Paris.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-20
En stor fiolet Diamant af sjelden Skjønhed, (kjøbt hos en Juvelerer i London), pryder den Krone, som forfærdigedes til den nuregjerende Konges Kroning. 2) En Ædelsten har Fjedre, naar man i dens Indre seer flade, Revner lignende, tagede Skygger, der udvikles under Krystallisations-Processen, og vel maae skilles fra Revner, som Steenen, efter at være dannet af Naturen, faaer ved Stød og Slag, eller ved pludselige Temperatur=Afverlinger. ter eller Korn), og Skyer eller uklare Pletter. Disse Mangler nedsætte altid Stenens Priis meget; og maa man vel lægge Mærke til: at en mindre Feil i, eller nærmere Stenens Midte, skader den langt mere, end en større i Udkanten. Diamanten undersøges bedst naar man med dens nedvendte største Flade lægger den paa hvidt Papir, og betragter den fra Bagsiden, hvorved (som overhovedet hos alle Ædelstene Ueensheden i Farven) enhver Feil tydelig kommer for Dagen. (Af det lidet interessante Skrift: Aglaia eller Kundskab om Smykkestene af Major v. Sommer, forlagt af Riise; forhen i dette Blad omtalt.) Sjelen. (Fragment.) Dutschina, min Siel, siger Russen til sin elskte Pige. Saa meget hans Hjerte følte ved det Ord, saa lidet tænkte hans Hjerte derved Hele Verden, min herlige Julie er overbevist om, at De har en skjøn Siæl, men ingen veed, hvad en Siel egentlig er Gamle og nye Philosopher har talt og skrevet overmaade meget derom. De Gamle har sagt meget Nyt, og de Nye meget Gammelt. Den er en Aande, meente denne. er en Harmonie, meente hin. Nei, sagde den Tredie, den er en Deel af Guds Kraft. - Intet mindre, svarede den Fjerde, den er Blodet. Saa ofte Blodet farver Deres hulde Kinder, fristes jeg til at bifalde det sidste. Kun med Sandserne, sagde Bonnet, faaer Sjelen sine Begreber, kun ved Legemet hand Vore Steenslibere og Juvelerere kalde dem Gruus; fornemmelig hos gjennemsigtige farvede Stene og Flusser. F. Ex. Hyacinth, der ofte er saa fuld af Gruus, at den, holdt mod Lyset, har et virkelig grumser Udseende. ler den. Det er dens Herre, ofte dens Tyran, den er dets Slavinde. Den Maskine, som vi kalde Menneske, er et Klaveer eller Orgel, Sandserne gribe Tangenterne, Sjelen giver Tonen an. Man kan spille enhver Arie, enhver Sonate derpaa; dog er Mennesket deri forskjellig fra Klaveret, at det Sidste, naar der er spillet paa det, bliver i sin forrige Tilstand, det menneskelige Klaveer derimod beholder en vis Tilbøielighed, et Hang til den Arte, der engang er spillet paa det. Sæt Dem i en Hast til Deres Klaveer, bedste Julie, og spil Schillers Vise til Glæden formig, at jeg derover kan glemme Bonnets Klaveer, Ved de Ord: Bruder – uberm Sternenzelt Muss ein lieber Vater wohnen! svinder alle Systemer af min Siel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-20
Jndenlandske Efterretninger H. h. Durchl. Hertug Frederik Wilhelm, Poul Leopold af Slesvig-Holsten Glücksborg er død den 17de d. M. Han var fød 4 Jan. 1785, succed. 25 Marts 1816. Var formælet 26 Jan. 1810 med Prindsesse Lovise Caroline af Hessen, Søster til vor elskte Dronning. Han var Ridder af Elephanten (fra 19 Dec. 1811) Storkors af Dbr., Chef for det oldenborgske Infanteri-Regiment.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-20
Aalborgs Stifts Folkemængde er beregnet at være 111,120 Mennesker; deraf i Kjøbstæderne: Aalborg 5977, Hjøring 1133, Skagen 1155, Frederikshavn 1028, Sæby 604, Thisted, 1477, Nykjøbing 1000.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-20
Bombebøssen i Aalborg blev aabnet paa Hs. Majestæts Kongens Fødselsdag, og da befandtes i samme 23 Rbd. 5 Mk. 4 s. Kassen var af Kongen d. 18 Juni 1830 skienket 100 Rbd. Med Kassebeholdning fra 18 og ovennævnte Indtægt m. m. udgjorde Indtægten i det Hele 167 Rbd. 17 Sk. Deraf bestridt Udgivterne paa Sømandshuset, Skatter etc. i alt 86 Rbd. 91 Sk. hvorefter Beholdningen nu er 80 Rbd. 22 Sk. Det er paatænkt at tilvejebringe en Udvidelse af Frederiks Sømandshuses Lokale, saaledes at en Familie endnu kan faae fri Bopæl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-20
Blandede Efterretninger. J de sidste 16 Aar havde Frankrig 15 Ministre for de udenrigske Anliggender. Danmark to: Rosenkrands og Schimmelmann. De franske vare: Talleyrand, (1814. 14 Maj og 1815. 9 Juli bekræftet). - Richelien, 26 Sept. 1815. - Desolles, 20 Dec. 1818. - Pasquier, 19 Nov. 1819. - Montmoreney, 14 Dec. 1821. - Chateaubriand, 27 Dec. 1822. - Villele, 6 Juli 1824. - interimisk, – Damas, 4 August 1824. - La Ferronnais, 4 Juni 1824. Portalis, 14 Mai 1829. - Polignac, 8 August 1829. - Jourdan, 1 August 1830 i den provisoriske Committe. - Mole, 11 Aug. 1830. Malson, 2 Aug. 1830. - Sebastiani, 17 Nov. 1830. (Af en Tabel over samtlige Forandringer i det engelske Ministerium fra Aaret 1814 i d. Ausland. Dec.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-20
Ludvig den 18des Jndtog i Paris 3 Maj 1814. - Chartet proclameres 4 Juni 1814. Ludvig 18des andet Jndtog i Paris 8 Juli 1820. Hertugen af Berry myrdes 13 Febr. 1820. Ludvig 18des Død og Karl 10des Tiltrædelse til Regjeringen 16 Sept. 1824. - De berygtede Forordninger 25 Juli 1830. - Revolution i Paris 27229 Juli 1830 – Ludvig Philip proclameres som Konge 9 Aug. 1830. - J de 16 Aar fra Restaurationen indtil den nyeste parisiske Revolution have over 80, og i de fire Maaneder fra Juli til November have 16 Personer, (efter deres Poster 20) afvexlet i Ministerposterne, ibid.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-20
Om Prindsesse Victorie, Englands præsumtive Tron-Arving læses i Atlas, følgende: Prindsessen er meget aandrig, meget fortrolig med den franske, tydske og italienske Literatur, velunderviist i Englands og andre Landes Historie, har gjort store Fremskridt i Musiken, for hvilken hun, lig sin Moder, er særdeles indtagen. Hun er meget skjøn, og hendes Træk, især Øjnene ere høist udtryksfulde. Tidligere var hun af en meget svagelig Sundhed, men nu er hun stærkere, kun ere Knoklerne og Fødderne endnu noget svage, hvilket hindrer hende noget i sin Gang, og nøder hende til næsten altid at lade sig lede eller kjøres. Hun er stærk af sin Alder, og har meget smaa Fødder, hvilket lader befrygte at hiint Ondevanskeligen under Væxten lader sig hæve. Hendes kongelige Høyhed vil, efter al menneskelig Sandsynlighed, bestige fine Fædres Trone i en tidligere Alder end nogensinde forhen en Dronning. Maria var 36 Aar, Elisabeth 25, Dronning Anna 38 Aar gammel. Prindsessen er fød 24 Maj. For tyve Aar siden var næppe en Damp Væverstol i Glasgow, nu tælles der og i Omegnen 9012 saadanne. En eneste Person kan betjene to saadanne, paa hvilke han virker dagligen 48 Yards fine, og en langt større Mængde grovere Linned, saa at Tilvirkningen af samtlige Væverstole udgjør næsten 200,000 Pards dagligen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-20
Samtlige hermed beskjæftigede Mennesker ere omtrent 4600 Fruentimmer og 650 Mandfolk, istedetfor at til et Antal almindelige Væverstole til en saadan Mængde Linned skulde behøves mere end 20,000 Personer. Ogsaa i Henseende til det leverede Tøis gode Egenskaber har man i senere Tider gjort store Fremskridt. Dampvæveriet var i lang Tid indskrænket til grovt Arbejde, som i Britannien selv ingen Afsætning fandt, men var blot for udenlandske Markeder; men nu afsættes endeel af Fabrikatet i det Indre. (D. Ausland.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-20
- En berømt russisk Digter Lomonossof havde hidtil blot en simpel Sarkophag i St. Petersburg. Ønsket at hædre hans Minde ved et Nationalværk udtalede sig mere og mere; man aabnede da en Subskription hvorved 50,000 Rubler tegnedes. Man overdrog Hr. Martos at udføre Monumentet i Bronze. Kunstneren fremstiller sin Helt i et Øjeblik af digterisk Begeistring. Digteren udstrækker den høire Arm, i den venstre holder han en Harpe der er ziiret med Keiserinde Elisabeths Navnetræk, og understøttes af en bevinget Genius. Figuren bliver kolossalsk, halvnøgen, staaende paa en Hemisphære, hvorpaa man seer den nordlige Deel af det europæiske Rusland, og læser de Ord: Jshavet og Cholmogory (L. wonossofs Fødested). Statuen, Hemisphæren, uberegnet, faaer en Høide af tre Arschiner og to Werschoks, og hviler paa et Granit-Fodstykke, hvorpaa Digterens Navn skal indgraves med forgyldte. Bogstaver. Det Heles Høide bliver 7 1/2 Arschmer. (1 Arschine, noget mere end i dansk Alen).
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-20
Sukkers fabrikmessige Tilvirkning var i China allerede bekjendt 2000 Aar førend det i Europa blev bekjendt, og Sukkeret især i kanderet Tilstand var længe en Gjenstand for Handelen førend Sukkerrørs Dyrkning forsøgtes i Landene ved Middelhavet. Selv i Arabien begyndte man først i det 13de Aarhundrede Sukkerplantninger, da man indtil den Tid behialp sig med Indførsler fra Øerne i det indiske Archipel, fra Bengalen, Siam etc. Fra det lykkelige Arabien udbredte denne Culturgren sig til Nubien, Ægypten, Æthiopien; derfra til Sicilien, de kanariske Øer, St. Domingo. Da den først var indført i den vestlige Verden, gjorde den stærke Fremskridt; dog synes Naturen i Vestindien ikke at være den gandske gunstig. Sukkeret kommer vel der til Blomstring, og denne bringer vel mange Gange et hvidlig Frø frem, men, naar man saaer Frøet, driver det ingen Spire frem, da tvertimod i Orienten de skjønneste Planter opskyde af Frøet. De første, som i Europa besad Sukkerrafinaderier, vare Venetianerne, som lærte det af Chineserne. De lutrede og rafinerede tre til fire Gange det grove ægyptiske Sukker. Hr. Dutrone paastaaer (histoire de la canne) at Sukkerplanten behøver 12 til 20 Maaneder til sin fulde Modenhed, men han kjendte ikke den Taheitiske Variation, som imod Slutningen af forrige og Begyndelsen af dette Aarhundrede er kommen til Vestindien. Denne er meget større og finere end den brasiliske, og bliver tidig paa i de høiere liggende Dele af Vestindien i 10 og i Dalene og de alluviale lave Egne i 12 til 16 Maaneder. (D. Ausland Dec. 345 o. f. c. The nature and properties of the Sugar-Cane, with practical directions for the improvement of its culture and the manufacture of its products. London 1830.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-20
En Tyroler-Familie, Melga, har i denne Vinter været i London, og gjort samme Lykke, som den ogsaa her bekjendte Familie Rainer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-20
Den afdøde Kong Franz den 1ste af Neapel, var fød 19 Aug. 1777, efterfulgte sin Fader Ferdinand den første i Regjeringen den 4 Jan. 1825. Han formælede sig i Aaret 179, med den østerrigske Princesse Clementine, Datter af Keiser Leopold, som fødte ham en Datter, Enkehertuginde, af Berry. Hun døde den 15 Nov. 1811. Han formælede sig anden Gang i Oct. 1802 med Marie Jsabella, Syster til den nuværende Konge af Spanien; hun fødte tolv Børn, samtlige af en udmærket Skjønhed. Jmidlertid var Ægteskabet ikke lykkeligt, ofte formedelst Iversyge fra hans Side ubehageligen bedrøveligt, ligesom hans huslige Livi det hele uroligt. Ofte voldsom mod sine Betjente nedlod han sig igjen til andre Tider, og ikke sjelden, til en usømmelig Fortrolighed med dem. Han var sparsom indtil Gierrighed, men paa andre Tider igjen kastede han uhyre Summer paa de ham omgivende Yndlinge. Kort hans Karakteer var i det Hele selsom. Han efterlod et deelt, demoraliseret, forarmet Land. Han var ikke noget Øieblik glad; og efterlod sig ingen Ven. (Fragment af en Skildring af ham in das Ausland. Dec.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-22
efte Skilderie 5 Kr. søbenhavn. annecanadanUdgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Tirsdagen den 22 Februar 1831. No. 31. 28 Aargang. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-22
Blandede Notitser, Jagten vedkommende. ogsaa Af det almindelige i vore Lande bekjendte saa kaldte Dyr-Vildt have vi tre Slags, Kron Daa= og Raa=Vildtet. Det første, hvis Størrelse og Anseelse giver det Navn af Kron=Vildt, er Hjorten, tydsk der Hirsch, fr. Le cert, men det gives ofte i Jagtsproget Tillægs Navnet: den ædle Hjort, der Edelhirsch, ligesom Andre, i Henseende til Koløren, kalde dem samtlige Roth wild. Hjorten kan naae en Længde af syv Fod, og en Høide over Forbovene af 4 Fod, undertiden meget mere; dens Vægt 3 til 400 Pund; men man har faaet, skjønt høist sjeldent, Hjorte af 5 til 800 Pds. Vægt. Halen, som Tydskerne kalde, de Blume, er 10 til 12 Tommer, lang. Takkerne ere paa den unge Hjort, efter det første Aar, to Spidser uden Ender, og den kaldes da Spidshjorten, eller Spidseren; efter det andet Aar ligeledes kun to Spidser, men med en Ende paa hver, saa at Takkerne see ud som Gaffeler, og Dyret faaer deraf Navn af Gaffelhjort, efter det femte Aar er Antallet af Enderne almindeligen ti, og de tydske Jægere kalde nu Hjorten sædvanligen, ein jagdbarer Hirsch; derefter blive Takkerne, skjøndt vel kun til en vis Tid prægtigere, og faae flere Ender, da Kronen øverst paa Stængerne danner sig ved tre, fire, eller flere derfra udgaaende Ender. Sieldent er det, især hos os, at see Takker med flere end 24 Ender. Den preussiske Kong Frederik Wilhelm den 1ste havde, i sin potsdamer Dyrehave, en meget stor Hjort, den saa kaldte grosse Haas, som han glædede sig meget ved den havde kun 24 Ender; dog har man truffet nogle faa med et meget større Antal. Saaledes læser man, at paa Junkerhofs Sahle i Danzig har været en Takke med 32 Ender, hvilken man ikke vilde sælge for 500 Rdl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-22
En Hertug af Pommern lod ved Golnow opreise et Monument af Steen, til Erindring om en Hjort, som der var fundet med 32 Ender. Mærk værdigst var den Hjort, som Kong Frederik den Første af Preussen skjød den 18 Septbr. 1696. Den veiede 535 Pd. Den havde 66 Ender; hvorfor Kongen paa Stedet, hvor den faldt, lod opreise en Stytte, syv Alen høi, med Hjortens hele Hoved paa den ene Side, Datum naar den var skudt, og af hvem, paa den anden, med forgyldte Bogstaver. Dens hele Aftegning med Takker etc. sees hos Krunis. 23 B. Fig. 1345. Man har Exempler paa, at Hjorter ere tæmmede og brugte til at kjøre med. Da Kong August den Anden af Polen laae i Leir ved Mühlberg, saae man ham dagligen kjøre ud med aatte tamme Hjorte for sin Vogn; og en Greve Me lin, som har skrevet om Jagtvæsenet et i dette Fag interessant Skrift, fortæller om sig selv, at han med megen Fornøielse kjørte i en let Kariol med en Hjort af 16 Ender for. Ingen, siger han, kan forestille sig, baade hvor smukt det seer ud, og hvor hurtigt dette Dyr kan trave ud, en til to Mil af Gangen. Den høieste Alder man i Almindelighed kan tillægge Hjorten er 35 til 40 Aar. Daadyret, eller Daahjorten, Cerrus Dama, er, som enhver veed, langt mindre end Kronhjorten, og i Legemsbygning og Levemaade forskjellig, den bliver 4 Fod lang, 3 Fod høi, og 250 til 300 Pd. vægtig; dens Takker ere tyndere og fladere, de udvide sig meget mere i Breden, og ere besatte med flere men kortere Ender, og udskyder sig i Toppen, istedet for i hin Krone, i en temmelig lang og bred Skuffel, der ofte vel er saa bred som et Par Hænder, og derover, men tynd. Daavildtet er mindre flygtigt end Kronvildtet, det streifer ikke nær saa meget om, og forlader sjeldent de Steder, hvor det er tillagt. Blandt alt Vildt er ei hel ker noget, som bliver saa let tamt, og kjellent, som dette. Raadyret (Cervns capreolna) bliver fire Fod lang, 2 1/2 Fod høi, og 50 til 80 Pund vægt det har større Lethed, Munterhed, Hurtighed; det er listigere og skarpsindigere, og saaledes vanskeligere at beseire end de fornævnte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-22
Et fuldvoxent Vildsven kan blive 2 1/2 til 3 Fod højt, holde fem Fod og nogle Tommer i Længden og veie 2 til 300 Pd.; dog har man Exempler paa dem der ere større. J Aaret 1727 fandt man blandt 200 Stykker, som bleve nedlagte, et som veiede 400 Pund, og i Aaret 1581 skal ved Kønigsberg være skudt et, som holdt omtrent 600 Pund. Vildsvin haves nu ikke i Danmark, men har forhen været seet i Jylland i de kongelige Vildbaner i Skanderborg og Silkeborg Amter derimod haves de i Slesvig og Holsteen, dog sieldent. I Høsten 1821 blev saaledes paa Godset Hanerau et Vildsvin nedlagt. J afdøde Erik Wiborgs Skrift om Svine=Avl 1804 S. 18, sige at Skovene ved Arup, i Nærheden af Apenrade, var det sidste Sted, hvor man for omtrent 40 Aar siden (altsaa omtrent 1764) saae Vildsom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-22
Man læser dog i Rhodes Samlinger om Haders led Amt, Fortal. XI, at der endnu 1775 vare i bemeldte Amt Vildsvin i Mængde, og at de skadede Bondens Kornmarker. Fremdeles hedder det i Niemanns Forststatistik 1809, at de, for 30 til 40 Aar siden, fandtes i Rendsborgs Amt. J Hertugdømmet Lauenburg haves de, men aftage ideligen. (Waldberichte II. 3 H. 57.) Almindeligen leve Vildsvinene i Selskab med hinanden; deres Flokke kalder man Rudeler og Leiet, hvor de ligge samlede, en Kiedel (Kessel); dette tillave de af allehaande smaat Ris, Løv Mos, og sligt, for at ligge blødt og varmt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-22
Staden Aprocina i det Neapolitanske har sin Oprindelse og sit Navn af Vildsvinet. Keiser Frederik havde just der fældet en stor Vildbasse, hvilken han lod tillave til et stort Aftensmaaltid forsig og sit Følgeskab, fornøjet over baade den lykkelige Jagt, og at Vildsvinstegen smagte ham saa got, fik han efter Taflet det Jndfald, at lade paa samme Sted anlægge en Stad, til Erindring herom, hvilken skulde hedde Apricæna, ved Sammensættelse af de to latinske Ord, der bemærke et Vildsvin og et Aftensmaaltid; men ved fordærvet Udtale og Vane er det blevet Aprocina. (Svinburne I. 175.)Et Hovedskrift i Henseende til Jagten er: Die Jagdwissenschaft nach allen ihren Theilen, für Jager und Iagdfreunde; von Dr. Joh. M. Bechstein, 1 B. Jagd-Zoologie, 1820. 8. Der findes Literaturen. Aar 12
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-22
To Smaa Bidrag til Sors-Akademies Historie. en Afdøde Etatsraad og Ridder Abr. Kal fortæller, i en Recension i L. Efterretning. 1793. Side 167, at Holberg selv, paa det Sorøiske Academies Stiftelsesdag 174, fortrød at have skienket sine Godser til denne Stiftelse. En Grund, siger han, som Holberg havde til at fortryde sin Gave, vil jeg dog anføre, og saa utrolig Historien endog synes, vil jeg dog paatage mig at bevise med de sikkerste Mænds Vidnesbyrd dens Rigtighed. Holberg blev 174, den 6te Marts optagen i den friherlige Stand, og skienkede samme Dag Academiet sit Baronie. Han nød derfor den Ære at blive inviteret til at bivaane Academiets Jndvielse den 26de Juli. Da de academiske Solenniteter vare til Ende, have vel nogle Uforstandige, og maaskee vel endog Sal. Baron Holberg selv, formeent, at en Gave til Academiet af 1000 Tdr. 4 Skpr. 3 Fdk. 2 Alb. vel kunde fortjene, at Giveren nød den Ære paa dets Stiftelsesdag at spise ved det kongelige Taffel, men ved modnere Overveielse indsaae man dog, at da alle de 16, som spiste ved det kongelige Taffel vare Riddere, kunde man umuligt tilstede en Lud sig Holberg, saa meget endog hans Værd var steget ved i 20 Uger og 2 Dage at have været Baron, den Ære at sidde ved et Bord med Kongen og 16 Riddere. Vel var det for Deres Excellencer, at de slap for at faae en Ludvig Holberg til deres Sidemand ved det kongelige Taffel. At Holberg sulten satte sig i sin Kariol og sulten kjorte hjem til Tersløse, var hans bekiendte Egensindighed Skyld i, thi Academiets nye Overhovmester, Hans Exellence Hr. Greve Henrich af Reuss, havde virkelig havt den Naade for ham at byde ham til sit eget Taffel, hvor han med de øvrige characteriserede Personer var blevet, som der staaer i den trykte Beskrivelse, magnisiquement beværtet. Hvilken en Forskjel paa Hoffets og Adelens Tænkemaade 174, og 1793, (Til disse vor afdøde Abr. Kalls Ord kan Patrioten med Glæde tilføie, og 1831.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-22
Denne Anecdot læser man i et tydsk Skrift: Denkwürdigketen und Reisen des verstorbenen herzogl. braunschw. Obristen v. Nordenfels, nach dessen hinterlassenen Tagebuchern bearbeitet von C. Niedmann 1830, fortalt ufuldstændigt og forvansket saaledes: "Da Holberg havde af egne Midler oprettet det ridderlige Akademi i Sorø viiste Kongen ham til Gjengield den Ære, at være hans Gjest. Middagstaflet var serveret, og den høit fortiente Lærde vilde netop til at opfylde sin Pligt som Vært, da iblandt Hofherrerne det vigtige Spørgsmaal, om en saadan Mand, der ikke var af høi Adel, torde spise ved samme Taffel som Hs. Majestæt og Hoffet, alvorligt blev debatteret og decideret benægtende. Saaledes gjorde Hoffet sig rigeligt tilgode paa Akademiets Stifters Bekostning, og den ædle Vært maatte trække sig tilbage i et Sideværelse, og - spise allene." (At bemelte Dagbog indeholder mange Beviser paa Forfatterens Flygtighed og Feiltagelser er i et af vore Blade viist.)J Treschows Bidrag til Greve Fred. Danneskjold Samsøes Levnetsbeskrivelse fortæller han S. 55, hvorledes Basedow, som var Professor ved Sorøe Academie, medens Greven var Overhofmester der, var kun lidet skikket til at føre Beviser for Religionen af Bibelen, og især til at give sig af med den bibelske Kritik. Da han en Dag ved Grevens Bord, hvor Professor Snedorff og spiste, paastod, at de smaae Børns Daab var urimelig og ugrundet, og Greven modsagde ham, anførte han til sit Forsvar Matth. 28 Cap. 19 V., hvor det hedder: Lærer alle Folk og døber dem. Greven, som forstod meget vel Græsk, og havde læst sit nye Testamente i dette Sprog, paastod strax, at det græske Ord burde ikke oversættes lærer, men gjører dem til mine Disciple. B. nægtede dette, hvorpaa Greven stod stiltiende op fra Bordet, og hentede et græsk nye Testamente for at overbevise ham. Da Professor Snedorff saae Greven komme tilbage med det nye Testamente, sagde han: "Deres Excellence har umaget sig til forgjeves, Professor B. kan ikke læse Græf¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-22
Jndenlandske Efterretinnger. J Aarhuus Avis læses følgende indsendte Stytte. Til Indkjøb af Rug er siden vort sidste Jntet indkommet. (Transport fra forrige Gan 197 Rbd. 3 Mk.) Endnu nogle Bidrag vilde være os saare kjerkomne, for at vedligeholde vor Foranstaltning endnu nogle Uger. Juliin Fabricius. paa Foreningens Vegne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-22
Ovenstaaende udmærkede Linier ere strøgne af Horsens Aviscensor. Da jeg ikke finder, at de i mindste Maade stride mod Censur Anordningerne, eller det Avisen meddelte Privilegium, saa har jeg troet mig foranlediget til at lade dem indrykke i denne Tidende. Censurlovene maa være de samme for hele Kongeriget, eens for Stiftet, som for Amtet; indeholde hine Linier derfor Noget, der strider imod bemeldte Anordninger, saa maa ogsaa Censuren i Aarhuus stryge dem; skeer det ikke, maatte de kunne have beholdt deres Plads i Horsens Avis. Horsens d. 16 Februar Julin Fabricius, Redacteur af Skanderborg Amtstidende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1831-02-22
Samme Redacteur har i Nr. 51 af sit Blad anført Noget af den bayerske nyelig udkomne Anordning om Udgivelsen af offentlige Tidender, og tilføjet følgende Anmærkning: Ved Udarbeidelsen af bemeldte Censurforordning, synes man at udgaae fra det Princip, ikke blot at indskrænke Misbrug af Pressen, men ogsaa af Censuren. Dette fremlyser især af d. 10 §. som byder "Censurbehørderne at censurere ethvert dem forelagt Tidsblad strax, og tydeligt at vedføje ethvert strøget Stykke Motiverne og Lovens §, hvorpaa deres Pennestrøg grunder sig. (Redacteuren. af denne Tidende vilde være saare glad hvis en lignende Lov blev given - her tillands.)J det Skilderiets Redacteur optager forestaaende 2de Stykker, som hørende til Tidens Historie, og for tillige at anmelde saa vigtigt et Lovgivnings Arbeide som hint haverske, kunde det maaskee ikke være overflødigt tillige at bemærke, at han ikke nogensinde har havt mindste Anledning til Utilfredshed, og at Optagelsen ikke maa ansees som nogen Anke fra hans Side.