Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-03-11
Fædrelandet. Blandinger. Eieren af Himmelbjergs-Gaarden Peder Nielsen har i Aarhuus Avis indrykket Følgende: "Ved at komme til Aarhuus den 28 Februar seer jeg, Man søger at sætte mig i et slet Lys hos mine Medmennesker, ja jeg kan næsten sige, hos hele den danske Nation, fordi jeg paa en lovlig Maade vil værne om min Eiendom. Sagen er denne: J de senere Aar har der den meeste Tid af Sommeren mange Mennesker besøgt Himmelbjerget, ja den 1 August 1839 var der vist 6 a 700 Mennesker, der kom i alle Retninger over min Mark, og det er sandsynligt, at der med Tiden vil komme ligesaa mange Tusinder, som der nu kommer Hundreder. Det er vist enhver Landmand bekjendt, at paa den Tid af Aaret staaer Sæden i sin fuldeste Flor, og da der gaaer kun en smal Markvei over min Mark til Himmelbjerget, har jeg i de senere Aar faaet megen Sæd, nedtraadt og nedkjørt. Naar Præsten St. St. Blicher, siger, at Bjerget i Fjor kunde have været kjøbt for 20 Rbd., da lyver han, det har aldrig været tilfals, ligesaalidet som jeg er budet en Skilling for det; men, som nogen Erstatning, for min Marks Nedtrædelse, søgte jeg om Tilladelse, selv at holde Beværtning paa eller ved Bjerget, men det blev mig nægtet. Vil Hr. Blicher forskaffe mig den Tilladelse, da staaer Bjerget for ham og Enhver aaben, eller de 1000 Rbd. han taler om, for Bjerget, da skal han faae det med udlagt Vei over min Mark til samme; forresten overlader jeg til enhver Upartisk at bedømme, hvem af vi To, enten Præsten Blicher eller jeg, hver efter sin Stilling, er meest foragtelig; han sidder i et af Jyllands allerbedste Præstekald og endog skal der i offentlige Blade tigges til ham, eller mig, som boer i en lille Bondegaard, og som til enhver Tid udbetaler alle de Byrder, der paaligger mig. Smuk var den Jndledningstale, som Høiesteretsadvocat Salicath holdt ved Høiesterets Aabning og som nu læses i Berl. Tid. "Der gives Øieblikke for Kongen - begyndte den herlige Taler – efterat han har besteget sine Fædres Trone, der ere saa fulde af Alvor og Betydning, saa opløftende for Sind og Tanke, saa velsignelsesrige for baade Ham selv og det Land, Gud har betroet til hans Styrelse, - at Sproget ei mægter at gjengive de Følelser, som dybt bevæge Kongens Hjerte Det er i saadanne Øieblikke, at det rolige Forsæt bliver til et helligt Løfte; den gode Villie til en ædel Begeistring; det er i saadanne Øieblikke, at Gud taler til Kongen og Kongen taler med sin Gud. Et saadant Øieblik var det, – efter at Frederik den Sjettes Aften var udrundet og denne trofaste, kjerlige Fader for Land og Rige havde forladt sine Børn, der elskede og begræd ham - da Deres Majestæt, med en Taare i Øiet, med Deres Blik mod Morgenrøden, imodtog Hyldningens og Forhaabningens Jubel af det Folk, der nu nedlagde sine Ønsker, sine Bønner, sin Fremtid i Deres Haand; thi en indre Røst talte til Dem og sagde: Der staaer det Folk, hvis Hæder og Lykke vil være Dit hele LivsOpgave! Et saadant Øieblik vil det blive, naar D. Maj., knælende ved Herrens Alter i den Kirke, Fjerde Christian byggede til Guds Ære, bønfalder den Almæg, tige om Bistand og Velsignelse til at løse denne Opgave. Men et saadant Øieblik er ogsaa det nærværende, da D. Maj. første Gang som Danmarks Konge indtraadte i dette Retfærds-Tempel, begav Dem hen til Deres Fædres Trone og efter de danske Kongers Skik indvier den øverste Domstol til dens hæderlige Virksomhed i Deres første Regjerings Aar." Dvælende ved Dagens Betydning, idet Folket seer Kongen selv paa Retfærdighedens Trone, vedbliver Taleren: "Den øverste Domstol har fæstet dybe Rødder i Folkets Tillid og Agtelse. Det var ikke Skjold og Byrd; men det var øvet og prøvet Lovkundskab parret med den Tankens og Villiens Reenhed, der vil det Retfærdige for dets egen Skyld, hvem baade Loven og Kongen have tilstædet Adgang paa dette Dommersæde, hvorfra Jngen mod sin Villie blev fjernet uden efter Lov og Dom. Deraf den Selvstændighed, som har Loven til Støtte; deraf den Uafhængighed, som hverken Gunst eller Ugunst kan forrykke; deraf det Vidnesbyrd, at Høiesteret var og er den Forurettedes Tilflugt, et Værn for Uskyld, en Skræk for Brøden. Men et Lands Domstole og Maader, hvorpaa Retten pleies, have til alle Tider været en Maalestok for baade Regjeringens og Folkets Udviklingstrin; thi kun hvor der er Liighed for Loven; Liighed for Domstolene; hvor Retspleien er offentlig; hvor Dommerne intet have at frygte, hvor der er Stræben at udvikle Retsideen, naar Lovbogen tier, af Lovens Aand; hvor Regjeringen selv lader sine omtvistede Jnteresser undersøge og paakiende ved Retten, kun der yder Retstilstanden fuldkommen Sikkerhed og Tryghed. Held dig, mit Fædreneland, at det alt længe var saaledes hos os. Held dig, at det fremdeles skal blive saaledes under Christian den Ottendes Scepter; thi hvad D. Maj. allerhøieste Nærværelse i Dag lydt vidner og forkynder for Folket, er liigt et aabent Brev, hvori De siger: Ogsaa jeg vil bygge min Trone paa Retfærdighed, den første af alle Kongedyder, Kilden til Folkets Ærefrygt og Tillid, Ogsaa jeg vil, at Domstolene skulle være selvstændige; thi kun som saadanne yde de Borgeren Tilflugt og Beskyttelse! ligesom jeg vil, at Høiesteret skal være Lovens ordentlige, sidste og uomstødelige Tolk i alle Tilfælde, hvor Loven hjemler det, og at Jngen skal kunne hindres i at henflye til den; thi som saadan er den Tronens Støtte, Folkets Skjold, den offentlige Sikkerheds og Ordens Grundpille." Slutningen af Talen lyder saaledes: "Men som det er en trøstende Tanke, at Retfærd er Tronens Grundvold, saaledes er det en ikke mindre glædelig Vished, at Mildhed er dens Smykke. Thi Mildhed, - Forsoningsmidlet med den strenge Lov, boer i D. Maj."s Hjerte, lyser af Deres Blik, men den sidder ogsaa ved Deres Side paa Tronen. Vor høitelskede Dronning er i Øie som i Sind, Kjærlighedens, Naadens og Mildhedens Udtryk og vort høie Kongepar besidder derfor endnu en usynlig, men ikke mindre grundfast Trone i vore Hjerter, der opsende den Bøn til Himlen, at Gud vil skjænke Deres Majestæter Retfærds og Mildheds Løn i Danmarks Hæder og Lykke og i Folkets Kjerlighed og at Han vil skjænke Dem denne Løn under Fredens og et langt Livs bedste Velsignelser!" Om Angreb Medborgeres Personlighed.