Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-12-16
Ved mine Forelæsninger har jeg viist at Kunstneren vel kan undgaae at afbilde Odin som enøjet, skjønt en enkelt digterisk Mythe har skildret ham saaledes, ligesom man bestemt veed, at Guderne i Grækenlands ældste Tider forestiltes i Billedværker paa lignende besynderlige Maader, f. Ex. Jupiter med tre Øine, Bacchus med Horn o. s. v. Smagfulde Digtere og Kunstnere udryddede efterhaanden slig Misbrug af Folkets ældste Digtninger og Forestillinger. Jeg har kun berettet at Abildgaard havde malet Bur og Audumbla, uden i mindste Maade at tillægge dette Stykke samme Værdie, som hans skjønne Malerie efter den sindrige orphiske Digtning. Da det var bleven min Pligt at foredrage den nordiske Mythologie i Forelæsninger, saa maatte jeg naturligviis ogsaa gjøre mine Tilhørere bekiendte med den eddiske Kosmogonie, hvori saavel hint Æmne som Fabelen om den fødende Ymer forekommer *). Det er fuldkommen usandfærdigt, at jeg har fundet disse Myther skikkede til Kunstopgaver, eller anbefalet dem til Kunstnernes Afbildning. Jeg har tvertimod udtrykkelig yttret den min Mening, at slige kosmogniske Allegorier neppe ere skikkede til heldig Fremstilling efter Maler eller billedhuggerkunstens Regler. Vel kunne mine Vederparter fordreie og mistolke mine Yttringer og Meninger, samt saaledes søge at gjøre mig latterlig og foragtelig i mine Tilhøreres og Fleres Øine, men jeg har alt for fast en Tillid til sande Kunstneres og Kunstelskeres dømmekraft og Retskaffenhed, til at frygte for skadelige Følger af slige Angreb paa min Agtelse som befalet og offentlig Lærer. Finn Magnusen. *) Den græske Gudelære fremstiller ogsaa BarchiFødsel af Jupiters Hofte (fordi Faderen forhen havde ihielslaget den forførte Semele) og Minervas Fødsel af hans Hjerne (fordi han havde opslugt den svangne Mettis). Af Hr. Prof. Badens her givne Erklæring at slutte, maatte han vel ogsaa udler den offentlige Lærer i den græske Mythologie, som underretter sine Tilhørere, om Sligt! Naar Forfatteren til en i Handels- og Jndustrie tidenden indført Beskrivelse om Faareavlen i Europa, siger, at Ulden fra Skæferierne paa Esrom og Jægerspriis, og den danske forædlede Uld, er svampet, glat, uden Spændekraft og Elasticitet", saa enten kjender han ikke den danske forædlede Uld, eller ogsaa forstaaer, han ei rigtig at bedømme den. Jeg har under mit Ophold her i Danmark forarbeidet meget af den her avlede spanske Race uld, ei allene fra de Kongelige, men ogsaa fra private Skæferier, f. Ex. fra Greve Reventlows, Grev Lerches, Godsejer Bierrings, Etatsraad Holtens og Fleres, som jeg for Øjeblikket ei erindrer, og forarbeider endnu deraf. Jeg har derved funden følgende Egenskaber, hvilke ogsaa flere af mine Kolleger kunne bekræfte. 1.) At denne Uld, som her kun er eenskjærig, har en passende Længde til at forarbeides til Klæde, er fiin i Haar, sædvanlig sund og stærk, og der er sjelden knudret Uld (saakaldet Hunger wolle) deri. 2) At den, naar den er ret godt vadsket, reengjort og plukket, lader sig godt karte og opløse, og kan spindes til en fiin og jevn Traad. 3.) Det saaledes tilberedte Garn er aldeles tjenlig og lader sig godt forarbeide til Klæde, fordi Traadene ikke rive saameget i Vævningen, hvilket ligger deri, at Ulden har megen naturlig Styrke og Elasticitet. Da Traadene ere glatte, saa slutte de dem fastere, følgeligen kan Klædet væves tættere, hvorved – naar saadant Klæde rigtig valkes det faaer megen Styrke og Varighed i Slidningen. 4.) At Klædet modtager en god Appretur, formedelst de for omtalte Grunde, og følgeligen faaer en smuk Glands, og i det Hele et skjønt Udseende, især ved mørke Farver. Hvad Ulden, som Handelsartikel angaaer, og ofte skader Afsætningen, er: 1.) At der sjelden ere store Partier deraf, og naar Fabrikanten eller Kjøbmanden kjøber flere smaae Partier, saa faaer han alt for mange Sorter. 2.) At Ulden, der sælges, ikke er vadsket paa Faarene, sædvanligen er meget ureen, sjelden sorteret, og kun med megen Møje og Omkostninger tilbørligen kan blive reenvadsket og tilberedt til Forarbeidelse, saa at Fabrikanten ei kan beregne hvad han faaer i reen Uld, og altsaa ei heller nøje bestemme Prisen, fordi naar Ulden behørig vaskes og reengjøres, af 100 Pd. raae Uld kun 40 til 50 Pd. reen Uld bliver tilbage, og heri ligger det vel tildeels, at Priserne ere saa vaklende. At Priserne desuagtet staae i Forhold med tydsk forædlet Uld af lige Bonitet, vil følgende Beregning vise. Et saadant Pund tydsk forædlet Uld koster her med alle Omkostninger rede Sølv. . 1 Rbd. altsaa 100 Pd. . . . . 100 Rbd. Hundrede Pund bliver, efterat de ere vadskede, og fuldkommen tilberedt til Forarbeidelse, 75 P., saa koster 1 Pd. reen Uld. . . . . . . 1 Rbd. 24 s.