Ribe Stifts Adresseaviser, 1844-07-15
Stænderforsamlingen i Viborg. J det andet Møde tilkjendegav Præsidenten, at han fra Kammerraad Wul havde modtaget følgende Forslag til en Adresse: "Da nogle af Forsamlingens Medlemmer have anmodet mig om at fremsætte det Spørgsmaal om man ei maatte finde det saa passende som nødvendigt til Hs. Maj. at indgive en allerunderdanigst Adresse, i hvilken i Særdeleshed skulde udtales den almindelige Stemning, der viser sig her i Provindsen, som følge af de Anskuelser, der have gjort sig gjældende i Kongens Raad, og den Jndflydelse disse have udøvet paa forskjellige for Nationen vigtige Anliggender, saa tillader jeg mig at bede Deres Høivelbaarenhed ved Forhandlingernes Begyndelse at tillade mig Ordet for at fremsætte ommældte Spørgsmaal." Efter at Kammerraad Wulff havde oplæst Forslaget erholdt Oliemøller Schytte Ordet. Han ansaae det for en ueftergivelig Pligt at der netop i dette Øjeblik indleveredes en Adresse, hvori gives et tro Afpræg af Forsamlingens Stemning, og hvori udtales den Mangel paa Tillid til Kongens Raad, som kjendeligen har gjort sig gjældende i Folket. Taleren gik derefter over til at udtale sin Bekymring i Anledning af det uafgjorte Arvespørgsmaal navnlig med Hensyn til Hertugdømmerne. Han meente, at Grunden til, at Tilliden til Hs. Maj. Raad meere og meere taber sig, ligger deri at ethvert nok saa uskyldigt Forsøg, som fra Folket er udgaaet paa at deelagtiggjøres i de Goder, en friere Udvikling af Samfundsforholdene skjænker, er blevet viist en absolut Modstand, og han henstillede til Forsamlingen om Hs. Maj. Raad i andre Anliggender, som have almeen Jnteresse for Landet, har viist nogen saa særdeles Dygtighed og Kraft, at der skulde være Anledning til Tilfredshed. Hvad er der gjort for vore Finantser, for at lette vore Skattebyrder, for Udviklingen af Fædrelandets Kræfter og Erhvervskilder, Statsindtægterne ere vel stegne, men det er vitterligt, at nogle ere Tilfældigheder undergivne, og andre temporære, saa at der ikke kan bygges noget sikker Haab paa, at de for Øieblikket betydelige Statsindtægter kunne vedblive. Han klagede over den "ulovlige Medfart Trykkefriheden i den sidste Tid har været underkastet, hvorover Klager fra Landets bedste Mænd vare trængte frem. Begge Stænderforsamlinger gik ind paa Forslaget angaaende stænderske Komitteer, men desuagtet er Sagen stillet i Bero. Men det er ogsaa vitterligt, at der i Kongens Raad sidder en Mand, hvis jernfaste Villie og ubøielige Absolutisme gjør hver Fremgang i friere Retning umulig. Endelig spørger Taleren; Hvad, og det frem for Alt, er der endelig gjort for Opretholdelsen af vor Statseenhed, hvad for i vort eget Land og udenfor at hævde vort dyrebare Sprogs Ære og naturlige Ret? Endnu administreres et halvt dansk Land af Tydske, og hvo kjender ikke disses Stræben og Øjemed? Endnu er en Fyrste, der har erklæret Danmark for et fremmed Land, i Besiddelse af den øverste civile og militære Magt i Hertugdømmerne. Men tungest staaer dog for os Følgerne af Patentet af 29. Marts d. A., der giver et smerteligt og sørgeligt Vidnesbyrd om hvorlidet Hs. Majestæts danske Raadgivere have formaaet mod de Tydskes Anmasselse. Endelig see viaf den Kongl. Bekjendtgjørelse, at vor hellige Nationalitetssag kaldes en indre Foranstaltning i en anden Statsdeel." Han tang om det Jndtryk hine Begivenheder havde gjort paa ham og paa enhver dansk Mand; men en betegnende Tanshed har ogsaa sin Betydning. Blive staaende – siger Taleren til Slutning kunne vi ikke; fremad maa vi, tilbage ville vi ikke; fremad maa vi; det staaer til os selv. Vor Konge maa ville føre os fremad – det er utænkeligt Andet. (Fortsættes.)