Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-02-03
Jndsendt.)Der gives visse Personligheder, som Pressen og den offentlige Stemme skaffe sig meget at gjøre med, hænge sig ved, trække og rykke i, kaste sig over, sigte og høde efter, uden at Nogen er istand til, at paavise nogen antagelig Grund til en saadan Anmositet. Alt, hvad de gjøre, vorder forvansket og udledt af en hadelig Bevæggrund; Alt, hvad der falder i deres Lod, maa give Stof til tvendige eller uvenlige bemærkninger. En saadan Personlighed er Justitsraad, Ridder Harhoff her i Byen. Snart i Kjøbenhavnsposten, snart i Fædrelandet, snart i Aarhuus Avis, snart i Corsaren, snart i specielle Piece, maa denne Mand udholde hadefulde Angreb og Stiklerier. Og hvorfor Jngen kan sige det, Jngen veed at forekasle ham noget med Grund. Han har, fra en ringe Stilling, arbeidet sig op til Anseelse og Velstand; han har modtaget sin Dannelse i den gamle Stemanns Skole, der, endogsaa af de nye Jdeers Forkæmpere, holdes i fortjent Ære; han har, ved mange Leiligheder, lagt et sjeldent Retsind og en dyb praktisk Sands for Dagen; han kommer Alle, Høie og Lave, imøde med den urbaneste Velvillie, raader altid til det Bedste, hjælper, hvor han formaaer, Alle de, der staae i noget somhelst Embeds= eller privat Forhold til ham, ere enige i at rose ham; hos Landets første Autoriteter, navnligen i Cancelliet, har hans Stemme megen Vægt; hans hele offentlige og private Liv er ikke blot uden Plet, men aldeles exemplarisk Kongen har hædret ham med Ridderkorset, og dog vedbliver man at angribe ham, samtlige Sorø=Amts Kjøbstæder have hædret ham ved at udnævne ham til deres Deputerede i Stænderforsamlingen, og dog maa selve dette utvetydige Beviis paa Mandens Værd afgive nyt Stof til saare malicieuse Jnsinuationer, som f. Ex. nys i Corsaren. Hvorledes er dette at forklare, Vi tilstaaer, at vi ikke begribe det, men vi opfordrer Enhver, som maatte kunne det, til at forklare dette Særsyn, der just ikke gjør Tidsalderen nogen Ære. Kun Saameget troe vi at have mærket, at den villie, som Mange, sig selv ubevidst, nære og yttre mod Justitsraad Harhoff, hidrører fra adskillige ubehagelige Hverv, hvormed denne Embedsmand har været bebyrdet, just fordi han i saa høi en Grad var i Besiddelse af den offentlige Tillid. Saaledes ledte han Undersøgelserne mod Niels Mortensen; denne skrev, eller lod skrive, en afskyelig Brochure imod ham, men ved Landsoverretten blev Niels Mortensen, ligesom ved Underretten, dømt paa sine tre Mark. Ligeledes paalagdes det ham at lede Undersøgelserne mod den Neumannske Familie, om hvis Slethed der kun er een Stemme; Neumann indgav en Klage over ham til Hs. M. Kongen, men vi have nys seet, hvorledes Landsoverretten har dømt Neumann bl. A. for dette falske Klagemaal. Vi kunde nævne endnu en vigtig Undersøgelse, som Hr. Justitsraad Harhoff har været betroet og som afgiver et stort Beviis paa Regjeringens Tillid, til hans Duelighed og Retsindighed, men da hans Dom i denne Sag just er paa Pointet at prøves ved Landsoverretten, ansee vi det upassende, nu for Tiden at indgaae videre derpaa. Saameget vil af det Anførte skjønnes, at en Mand som Harhoff ei kan have undgaaet, at paadrage sig Enkeltes Fjendskab; men det er dog altfor uretfærdigt, naar dette, som Tilfældet er, vil gjøre sig gjældende som offentlig Stemme. En anden Grund til disse Forfølgelser ligger muligen i Mandens lykkelige Kaar, hvilke han dog, som sagt, meest har sig selv at takke. En tredie Grund torde vel søges deri, at han aldrig besvarer noget Angreb, thi Erfaring viser noksom, at Jntet kan tirre Skribleren mere, end tavs Foragt som og er det Eneste, han er værd. Sluttelig maa vi paa det Bestemteste modsige og afvise Corsarens ondskabsfulde bemærkning, at vi skulde have valgt Hr. Justitsraaden til Deputeret, for at blive ham qvit 3 Maaneder hvertandet Aar; nei, vi have valgt ham, fordi han var vor Stemme værd. Ringsted, den 24de Januar 1841. Flere Borgere.