JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1801-01-01
En saare nyttig Indretning. Kunde det ikke bringes i Verk i ethvert Huus at alle Beboerne, endogsaa de Logerende, havde opslaaet deres Navn og Handtering paa deres StueDøre, enten trykt, skrevet, eller som jeg har seet enkelte Steder, udgravet i en Plade. Jeg troer at kunne opregne mange gode Følger af slig hensigtsmæsig Indretning, om samme kom overalt i Verk, men lader det blive ved følgende 2 Punkter. a) Beboeren vilde derved blive kjendt af enhver Navnet faldt i Øjnene, som om ikke paa Stedet, dog altid vilde blive ham siden til Fordeel, i hvad Handtering han saa var i. *) Den søgende kunde paa en let Maade finde den, hvor efter han søger, isteden for man mangen gang vandrer Etage til Etage og ofte forgæves inkommoderer Beboeren med Forespørgsel, som ved saadan Addresse paa Døren kunde spares.
Politivennen, 1801-01-01
Uorden paa Kultorvet og deromkring. (Indsendt.) Hr. Udgiver. Det hændes meget ofte, at Kulsviervogne om Onsdagene og Løverdagene saa aldeles spærre Kultorvet og Fredriksborggaden, at man ikke uden med stor Vanskelighed og mange Omstændigheder kan faae en Vogn trængt ind igjennem disse Forskandsninger. Der er vel ingen Dag, at der jo køres 3 a 4 Liig, ofte endog flere, ud af Nørreport, desuden er, som hver Mand veed, Passagen meget stærk derigjennem om Sommeren, da den fører til Landets yndigste Egne. Skulde det da ikke kunde lade sig gjøre, at noget stærkere Opsyn sattes paa de Dage til at have Øje med at Vejen aldrig spærredes, men at i det mindste altid saa meget Rum blev tilbage, at en Vogn uhindret kunde passere? jeg er overbe, viist om, at det blot behøves at gjøre opmær som herpaa, for at faae denne Uorden hævet.
Politivennen, 1801-01-01
En ædel Handling. Følgende ædle Handling, udøvet i en Afkrog paa Landet, fortiener saa meget mere offentlig Bekiendtgiørelse, som Tilfældet er bøjst sjeldent, og i det mindste her i Egnen uden Exempel. Paa en Tid da Brødets Pris er steget udsædvarlig højt, er detvist et gyldigt Tevis paa enuegennyttig og ædel Tænkemaade, at en Mand den hele Vinter bestandig har solgt godt malet Rugmeel i Skæppevis til den trængende, for den særdeles billige Pris 6 Rd. Td., endskiønt det er bekiendt nok, at han ligesaavel kunde faaet 10 Rd. og derover - men veltænkende og uegennyttig er Manden, Egenskaber som man maaske fjælden vilde søge blandt den hæderlige Bondestand, hvoraf nogle har udlagt sig med at de vel havde Rug paa deres Lofter, men saalænge den ikke gieldte mere end 10 Rd. saa skulle den blive liggende der. Dog denne Tanke er ikke opmuntrede og derfor ikke værd at forfølge Vi bør nævne Manden endskiøndt hans Beskedenhed maaske ikke bifalder det, hans Navn er Bang, Ejer af Dronninge Møllen paa Kronborg Amt. Fiskerleiet Hornbeeks 60 til 70 Familier, der har faaet deres meste Brød fra ham, og den hele Omegns Trængende, velsigne hamt dette og hans Hjertes Bifald vare hans Løn!!
Politivennen, 1801-01-01
Drengeuorden i Majmaaned. Det var særdeles ønskeligt om vedkommende vilde værdige følgende deres Opmærksomhed. Folk kunde da med mere Sikkerhed end nu spadsere paa Volden, thi i disse Tider, især paa de Steder af Volden, hvor Træerne staae tættest sammen, have Gade- Drengene den Uskik at kaste Stene og Træstumper op for at nedslaae Oldenborrer.- Hvor let kunde ikke en foroigaaende paa Volden eller Gaden, derved komme til Skade enten serax, eller siden naar Stenen nedfalder. Er det end ikke Poletiets Sag at hemme slig Uorden paa Volden, saa burde det dog indskærpes de vagthavende Soldater. Rigtig nok var Anmælderen heraf Vidne til, at en Soldat for saa Dage siden advarede derimod - men uden Virkning, thi Drengene loe ham ud, og øvede siden ubehindret deres Udaad. Disse stole formodentlig paa, at en vagthavende Soldat kun maae gaae visse Skridt paa sin Post - men i sligt Tilfælde kunde det vel tillades ham at gaae lidt længere, for enten selv eller ved nærmeste Vagts Hielp at nedjage slige Forstyrrere af den offentlige Sikkerhed.
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. 1) Rendesteens Brettet for Spekhøkerens paa Hjørnet af Magstræde og Raadhusstræde, er farlig for Fodgængeren, formedelst de opstaaende Jernkramper. Anmælderen har maattet fristet den Skæbne at falde over en af disse Fodangler for nogle Dage siden, og som Beboer der i Gaden seer han andre ofte have samme Skæbne, finder sig altsaa forpligtet at advare Vedkommende om at raade Bod for slig Uorden. 2) Paa Hiørnet af Nørregade og Skidenstræde er et stort Hul i Gaden, hvor man let om Aftenen kan med Foden komme i og falde. 3) Paa Hiørnet af Nørregade og Kannikestræde staaer Lemmen saa højt, at man i Mørke let kan falde derover4) En guul bidsk Hund er meget slem imod den som gaae ep ad Trapperne i Fiskebløderens Hus, tæt ved Snedkermesterens Lagshus i store Grønnegade.
Politivennen, 1801-01-01
Uforgribelige Tanker om Borger-Militair i Provintserne. Adskillige tænkende Mænd, der ikke miskjende Nytten af den almindelige Bevæbning, staae dog i den Tanke, at samme ej fuldkommen opnaaer sin Hensigt: da en indbrydende, jende vilde erklære, at de Stæder, hvis Beboere med væbnet Haand satte sig imod, skulde ødelæggest hvorimod de som holdte sig rolige. skulde forskaanes. I et saadant Tilfælde formenes, at nogle af Frygt for Personernes og Ejendommenes slette Medfart vilde nedlægge Vaabnene. I Henseende til Landværn kan dette ej befrygtes, da dette bliver et ordentlig og regulært Militair, som virker efter Chesens Ordre. Borgerne skulde være bevæbnede for at vedligeholde Orden og Rolighed, samt formoDentlig anholde Deserteurer, afværge Marodørs, Røvere ic. Naar de blive derved, og ikke indlade sig i Strid med disiplinerede fjendtlige Tropper, saa kunde ingen Fjende tage det til Gjenmæle for Hævn. Den anden Afdeling vilde befinde sig i en mere kritisk Stilling. Den skulde rykke ud af Byen, og ventelig forene sig med Landværnt altsaa forlade sin Næringsvej, uden at der er lovet den Løn, Proviant i. De ere mestendeels uden, Uniform, og vilde, ifald de blev Krigsfanger, ikke nyde den Agtelse, som regulære Tropper fortjene. Det var derfor (efter min Indsigt) at ønske, at Købstæd Militærets anden Afdeling, enten i alle Maader blev anseet og behandlet som Landværn, (hvilket, ifald det var gjørligt, vilde være til største Nytte for Landet) eller i modsat Tilfælde, at de da fik den Forsikring, ikke at blive brugt uden for Byens Ejendomme. Da den Militæriske Krigstugt ej kan bruges ved Borger-Militær og alligevel strafværdige Forseelser kunde forefalde, saa var det at ønske, at man fik et Reglement, hvorefter man i slige Tilfælde kunde rette sig. Schultt, Anfører for anden Afdeling og Strandings Commissionær tc. i Varde.
Politivennen, 1801-01-01
Noget angaaende KirsebærGangen. Man giver sig den Frihed at bede Vedkommende paa det indstændigste om i Fremtiden at befrie Kirsebær Gangen fra de Uordener der for nærværende Tid hersker. Næsten hver Dag seer man Børn snart at lege, hvor Andre skal gaae, snart at klattre op og ned af Volden for at snige sig ind, hvilket dog er højst utilladeligt og blot af Mangel paa Opsigt. Tillige bedes Indgangs Dørene efterseete, da Laasene ei ere i tilbørlig Stand hvilket foraarsager, at mange tillade sig fri Indgang, som ikke ved Tegn og Nøgle ere berettigede dertil.
Politivennen, 1801-01-01
En mærkværdig Klub, og et mærkværdigt Kapsmaal. (Oversat af det engelske Blad The courier Maj 1801.) Forpagterklubben i Landskabet Clakmanan holdt sidste Torsdag i April deres aarlige Vædde-Pløjning. Plovmændene mødte paa en Mark af omtrent 120 Tønder LandsStørrelse, vel passende dertil, af en Hælding mod Nord og mod Syd, og af en dejlig Udsigt. Efter at Lod var kastet om de afmaalte Pløjningsstykker, og hver Mand havde taget sin Plads, blev der givet Signal, da alle Plove, et hundrede og fem i Tallet paa engang sattes i Gang fra Aasen af, Hælvten mod Nord og Hælvten mod Syd, hvilket gav et Syn, som var baade skjønt og rørende for Tilskuerne. Pløjningen blev af næsten alle Kapsmændene forrettet i den bedste Maade, og Medallier og Penge uddelte til dem, hvis Arbejd var det bedste. Siden denne Forpagterklubs Oprettelse, og disse Premiers Uddelelse har denne Egn faaet et Antal af gode Pløjere frem for mange andre, og derved har Agerdyrkningen i det hele vundet betydeligt. Efter at Væddemaalet og Premieuddelingen var forbi, spiste saavel Klublemmerne og Plovmændene, som mange tilkomne Tilskuere sammen paa Aasen, og tilbragte Dagen med Morskab. Iblandt mange Skaaler, som bleve drukne, var den: Gid snart den lykkelige Dag komme, da det forstyrrende Sværd skal smeddes om til et Plovjern.
Politivennen, 1801-01-01
Et ønske om Passage til Vedkommende! Det var at ønske, at den nye Gade vi faae ved Kongenshange fra Gotherstil Sølvgaden maatte blive passabel, om ikke for Kørende og Ridende, saalænge den ej er broelagt saa dog for Fodgængere, som vilde spare meget ved denne Gang istedet for den Omvej de ellers maae gaae, og det saameget mere, ifald Spærringen skal vedblive indtil alle Husene ere opbygte, der nok ikke vil skee de første a 4 Aart man forventer derfor at det anførte maatte opfyldes jo før jo kærere.
Politivennen, 1798-01-01
Dito paa Hjørnet af store Regnegade og Gottersgaden. Til Advarsel for de Gaaende bekjendtgjøres at i Dag d. 4 Septbr. blev en paa Fortoget under No. 141 gaaende Person, overgydet med noget Flydende, som udkastedes fra et Kvistvindue sammesteds. Det bedste er at holde sig over til det andet Hjørne.
Politivennen, 1801-01-01
Forslag til Stadens Siir. Dersom der imellem Holmens og Højbro blev paa Slotspladsen plantet en dobbelt Rad Træer, saa vilde denne, naar Træerne bleve store nok til at yde Skygge, ikke allene være en bekvem Gang for alle dem, som ved at gaae over Slotspladsen ellers udsattes for brændende Solstraaler, men tillige en Siir for Staden. For Skibene, som muligt en Gang, imellem kunde lægge til Bolverket paa Slots, pladsens Side, endskjøndt dette Bylværk ikke dertil synes saa passende som det vel kunde have været, gjorde den foreslagne Allee ingen Hinder, da der blev en god Gadebrede imellem dem og den. Og fra Slottets Udsigt kan under sammes nærværende Tilstand ingen Indvending tages. Ved alle Indretninger, der skulle tjene til Behag og Siir, er det en Hovedfordring, at de snart bringes i Stand. I denne Henseende foreslaaes saavel til denne Gang paa Slotspladsen, som til andre Lystplantninger, at tage et Træ af større Haardførhed, raskere Vært og tidligere Løv, end det evige Lindetræ.
Politivennen, 1801-01-01
Et Foretagende af Engelskmændene ved børnholm. Troværdige Personer fra børnholm have berettet, at Englænderne nylig have landet med Baade ved en Udkyst af denne O, og paa Strandbredden fyldt en Mængde Tønder og Fade med Smaastene. Dersom dette har været Flint eller kvartsartede Stene, og om deres Bestemmelse er at bruges istedet for Skraa, saa kan det ikke nægtes, at deres Virkning, til at kvæste, jo maae være omtrent den samme, som om der skødes med Glas. Man har troet at burde bekjendtgjøre dette, da det er godt at kjende sin Fjende saa nøje som muligt. Britten kan ikke heller klage over slig Mistanke, da det er altfor bevisligt, at han i Slaget den 2 April har brugt Sømstumper og Flasker at skyde med, en Handling som ingen dansk Kriger betjener
Politivennen, 1801-01-01
Sædvaner paa Kongens Biblio-thek. Hvor ofte Videnskabernes Dyrkere lide Tab eller Tidsspilde ved Hr. Sekretær Eecards Sædvaner som Bibliothekar, kan man see af følgende Begivenheder, som alle ere indtrusne med een og samme Mand. Da denne engang forlangte Niethammers neues phil. Journal, svarede han, at den ikke var at finde, selv efter at man havde forsikret ham, at den fandtes paa sit rette Sted. Kun ved at klage hos Qverbibliothekaren Hr. Prof. Moldenhauer lykkedes det at faae den. Uagtet man nu hvergang man troede sig fornærmet af Hr. Eceard kunde gaae samme Vej, saa troer Udgiveren dog at det er nyttigt at bekiendtgjøre saadanne Tilfælde offentlig, baade for at spare Kiageren Ulejligheden at løbe oftere efter at faae sin Ret, og Overbibliothekaren fra at spilde et Par Timer om Dagen paa at høre Besværinger. Ved en anden Lejlighed forlangte man den Deel af et Videnskabers Selskabs Skrifter, hvori en vis Afhandling fandtes, Hr. Eceard lovede den, men da der Dagen efter kom Bud efter Bogen, svarede han, at den som havde forlangt den, selv maatte komme at opsøge samme. Den 29 Maj forlangte man et Par Bøger op paa Læsesalen. Hr. Eceard svarede at den ene var der, men om den anden var det uvist. Uden at rejse sig fra sit Sted blev han endnu ved at skrive og da han noget efter gik ind i Bibliotheket og kom tilbage uden noget, sagde man ham at han udentvivl maatte have glemt Bøgernet hertil svarede han nej, men at Klokken nu var over 12, og følgeligen ingen flere Bøger den Dag udleveredes. Disse Exempler ere udentvivl mere originale end roesværdige. Ogønsker man af sandt Venskab for Hr. Sekretæren, at han for Fremtiden vilde forandre sig i det her paaankede.
Politivennen, 1801-01-01
Om Pramlagets Holm og Plads ved Arsenalet. Folk, som have havt Lejlighed til at kjende dette, mere end noget Lag begunstigede, Lags Plads, have lagt mærke til, at Vinden har Magt nok til at løfte Sandet i Veje,, fra den Forraad, som ligger inde imellem Bygningerne. Dette troer man maae nødvendig have til Følge, at Vandet omkring ved Pladsen og imellen den og Arsenalets Holme opfyldes, som dog er højst skadeligt. Maaskee vil mange ansee for en latterlig Overdrivelse at paastaae, at den Sand, som ved Vinden opløftes og bæres nogle saa Minuter i Luften, skulde kunde bevirke nogen kjendelig Opfyldelse. For saadanne er det overflødigt at forestille hvad en liden Størrelse ved bestandig Tilvært kan forøges til. Man maae blot henvise dem til Erfaringen, den største Lærer, og bede dem erindre, at det er den liden men bestandige Overførelse af Sandskarn paa Tøppen af Jyllands Sandbjerge, fra Vindsiden til Læsiden, der flytter hele disse Bjerge hvert Aar nogle hundrede Alen, og hvis denne Erfaring er dem for fraliggende, vil man blot bede dem betragte Bunden i vor Havn paa de Steder hvor disse mange Sandbunker ligge hele Aaret igjennem, og spørge dem: hvad Aarsagen er til at Bunden herer saa hvid og klar? Af den blotte Udlossen, kan Hvidheden ikke være saa jævn og udbredt. Paa det Kort, som Admiralitetet i 1794 lod optage over Stadens Havn findes Dybden imellem Pramlagets Holm og Arsenalet næsten overalt 2,t Fod, men denne Dybde er der langt fra ikke nu. Uden nogen anden Hensigt end Landets Gavn yttrer man den Tanke, at det til vort Flodes og Arsenals Sikkerhed var bedre, om Pramlaget ved en anden lige saa god og bedre beliggende Plads, eller paa anden Maade holdtes skadesløs for Tab, mod at overdrage Kongen denne her omtalte Plads. At denne Plads ikke er den bedst beliggende til sit nærværende Brug kan neppe nægtes. Det var sikkert bedre, at Baglast førtes i og fra Skibe ude paa Rheden eller nær ved Udløbet, end inde i Hjertet af Byen.
Politivennen, 1801-01-01
Om de af Søen opsvømmende Døde. Med megen Misfornøielse maatte man, i afvigte og denne Uge, see to opflydende Mennesker af vore tapre Fædrelandsforsvarere ligge 4 til 5 Dage paa Charlottenlunds Forstrand, ja den ene endog der at plyndres. Den Følesløshed, for Menneskehed og for Fædreland, skulde man neppe tiltroe noget Menneske, nogen Dansk, at see Liigene af de Personer, hvis Tapperhed man maaskee skyldte sin Ro, henligge for sin Dør, til Spektakel, til Forhaanelse, til Plyndring, til Fugleføde. Men vi see dog at den findes! Muligt er der noget i vore Love, der bidrager til saadan Umenneskelighed - hvis saa er, vil denne Anledning maaskee fremvirke en Forbedring - Men det er sikkert at en Lov ikke retfærdiggjør Umenneskelighed,
Politivennen, 1801-01-01
Mangel paa Bænke paa vore offentlige Spadseregange. Naar man undtager Kavalergangen i Rosenborghaven, saa er der i alle de øbrige Gange af samme alt for stor Mangel paa Bænke. Ved den sidste Indsnærpelse af Haven er dog sikkert nogle Bænke kasserte. Disse ønskede man i det ringeste, hvis man ikke tør vente nye, hensatte især ved Indgangen. Filosofgangen ejer nu ikke mere end to til tre Bænke, saa at den Svage eller Aldrende maae slaae den Fornøielse af sine Tanker, at forfriske sig der. Plaseren eller Grønningen ved Kastellet har meget for saa Bænke. Voldene have ogsaa meget for saa Bænke, og de som ere der, ere endda korte. Kastelsvejen har næsten ingen, og Blegdamsvejen, og Østerportsvejen have til Forundring aldeles ingen Sæder at yde den trætte Borger. Alleerne ud til Vesterbro vilde gjerne prydes med nogle Bænke. Fredriksbergallee har nogle Sæder, men ikke nok. Fredriksberghave er saagodtsom aldeles bænkeløs. Mangfoldige Mennester, der ere svage Fodgængere, enten af Alder eller Sygdom, have smertelig fortrudt, at de have vovet sig ind deri, da de ved Irgangene ere førte en umaadelig Vej omkring, og ikke have kunnet hvile sig, ja vel endog have seet sig nødte til, med Lemmers og Helbreds Resiko at vove sig paa een eller anden af de besynderlige Broer, der forefalde.
Politivennen, 1801-01-01
Ønske til Generalitetet. Saalænge Østerport staaer under Arbejd ønskedes at Kastelsporten maatte staae aaben til Kl. 10 om Aftenen, i det ringeste for Gaaende, for at spare dem en ugudelig Omvej.
Politivennen, 1801-01-01
Efterretning. Adskillige Breve ere indløbne til Udgiveren om, hvorsnart det velgjørende Selskab af Koner organisertes, naar Bidragene skulde betales og til hvem? Endskjøndt Udgiveren troer, at saavel Sukskriptionsplanen, som disse Blade derom har givet al den Underretning, som er mulig, vil han dog atter til Subskrixtionssamlernes Underretning mælde, at førend nogle Planer ere returuerede fra Provindserneønskede Stifterinderne ikke at begynde Organisationen. Det vil da ufortøvet nøjere bekjendtgjøres, naar den første Forsamling, af hvis Beslutninger Organisationen fremstaaer, kan holdes. Da adskillige Møer af ædelt Hjerte have troet sig udelukte, fordi Planen ikkun nævner Koner, bør Udgiveren, som den der satte Planen op, fralægge sig endog den mindste Tanke om en saadan Udelukkelset han haabede at de unge Damer vilde paategne sig, som bidragende saasnart de indtraade i Konestanden. Dog er han villig til at afbede den Overilelse ikke udtrykkelig at have nævnet dette Haab i Planen selv. K. H. Seidelin.
Politivennen, 1801-01-01
Bekjendtgiørelse. Den forfaldne Tagrende i Springgade, hvorom disse Blade have talet, er nedtaget.
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. 1) Paa Huset No. 68 i Klosterstræde er et Kielderskur, som gaaer i lige Lime med Fortonget og er derhos meget lavt, for Fodgænger altsaa højst farligt bedes derfor at maae blive nedtaget da det gjør ingen Nytte, men heller er et Vansir. I Overgaden over Vandet er imellem Rebslagerbanen og Torvet to Gader paa hvis Hjørner ikke er tegnet noget Navn.
Politivennen, 1798-01-01
Dito paa Kjøbmagergade. Politievennen paatalte for nogen Tid siden nogle farlige Rendestenssluser som fandtes i Byen. Farligere kan vel ikke findes end de paa Hjørnerne af Kjøbmagergade, Amagertorv og Østergaden. Ved stærkt Regnvejer styrter Vandet sig ned med en stærk Fart igjennem disse Sluser ind i de hvelvede Kanaler. Skulde desuden af Hændelse derudi falde et Barn under 13 a 14 Aar, maatte det sammerligen omkomme, naar det blev ført ind i disse hvelvede Kanaler, som mangle Jernrister.
Politivennen, 1801-01-01
Om Badehusene. Badehusene ere nu lagte ud (man veed at de af deres første Opfinder og Ejer ere skænkede til Stadens Fattigvæsen) og forpagtede af en driftig Mand, som allerede har gjort bekvemmere Indretninger derpaa, end der før har været, og har endnu i Sinde at gjøre flere. I Henseende til det andet Kjøns Benyttelse af disse Huse, da er samme meget rigtigen indskrænket saaledes: at en Kone i Selskab med sin Mand kan erholde Kammert det er imidlertid ikke at tvivle paa, at jo enhver agtværdig Husfader, som ønsker det, kan paa Forlangende erholde et Indgangskort for den kvindelige Deel af hans Familie, saa at disse med hinanden uden at være ledsagede af Mandfolk, kunne faae Kammer. Det var at ønske, at Direxionen ved denne Sundhedsanstalt, vilde efterligne en Indretning som alt længe har havt Sted ved det Hamborgske Badehus. Jeg mener, at hvert Kammer forsynes med en Plakat, der indeholder de vigtigste medicinske Baderegler. Saavidt jeg erindrer vare disse, at man ikke skulde gaae i Vand strax for eller efter et Maaltidt at man stedse skulde gjøre Hovedet først vaadtt at man ikke maatte blive i Vandet indtil den første Kulde, der efter at man er kommet heelt ned snart forlader een, indfandt sig igjent at Brystsyge ikke bør betjene sig af Søbadet uden efter at have raadspurgt deres Læget at man saa hastigt muligt maa paaklæde sig efter at være komne op af Vandet o. s. v. Førend jeg forlader Badehusene bør jeg endnu tilføje det ønske at vi, i Forbindelse, med Dem eller i Nærheden deraf, maatte faae en Svømmeskole, forsynet med en kyndig, og skikkelig Lærer i denne saa nyttige Kunst, og med saadan Indretning, at Begynderne der kunde modtage Undervisning, uden at være Udsatte for tilskuende Lediggængeres Latter o. dl.
Politivennen, 1801-01-01
Magistratens Brændeforraad angaaende. Det er en højst nyttig og ganske uundværlig Indretning, at Magistraten hvert Aar opkøber nogle tusinde Favne Brænde, for deraf deels at udsælge om Vinteren i Favne og halve Favne til de Familier, der ikke have Raad til at forsyne sig for hele Vintren, deels at lade udhugge til den ganske fattige Klasse. Det er sikkert, at saalænge denne Indretning skal være fuldkommen af Magasinerings Natur, maa Salget indbringe ikke allene Købeskillingen, med dens Renter, men alle mulige paagaaende Omkostninger. Dette gjør, at Brændeforraadet endnu aldrig har kunnet hindre Brændepriserne fra at være dyre. Og naar Hændelsen bringer en usædvanlig Mængde Brænde til Havnen, maae Priserne der ved den blotte Konkurrents falde under den Pris, Brændeoplaget kan nedstige til. Dette er skeet i afvigte Vinter, da lidet eller intet blev solgt af Stadens Brænde, fordi Havnens og Privates Forraad solgte til nogenledes taalelige Priser. Nu er Spørgsmaalet hos den gode nidkjære Borger, hvad mon vor Magistrat nu beslutter ihenseende til det tiloversblevne Kvantum? Dersom den ikke køber i Aar, saa blive Priserne deslettere) der vil sikkert ingen finde det urigtigt at troe, at et saadant Indkøb altid højer Priserne noget), derimod vil Magistraten, hvis den bliver Magasineringsprinsiperne tro, ikke engang kunne næste Vinter sælge for den Pris den satte afvigte Vintert ved atter at henligge, stige Bekostningerne igjen, og, den tredie Vinter maatte det vel ansees nødvendigt, at sælge for hvad man kunde faae, da Brændet endog taber i sin Godhed. Derimod troer Borgeren, at dersom Magistraten nu i Sømmer paa eengang køder nyt Brænde, og sælger af det havende, saa vil det der tabtes nu ved Salget hielpe til at virke et lettere Indkøb, imedens det tillige gav hele Staden en betydelig Lettelse. Uden Tab kan et aabent Brændeforraad aldrig staae hen en Vinter over, hvis ej Omstændigheder skulde indløbe, som man aldrig bør gjøre Regning paa. Og saaledes troer man, at Staden maatte heller gjøre et mindre Tab tidlig, end et større lidt længer hen i Tiden.