Corsaren, 1842-07-15
Uddrag af Redactionens Forhandlingsprotocol. Møde den 12te Juli. Efter at Medlemmerne nu i saa lang Tid ikke havde været samlede, sammenkaldte Præsidenten dem til denne Dag til et høitideligt Møde, hvori alle vigtige Sager kunde tages under Overveielse. Vilde man under disse give hinanden Grovheder, saa kunde man, paa betingelse, at man ikke kaldte dem tilbage. Blev man ikke færdig i dette Møde, tilføiede han, kunde man holde flere. Videre meddelte Præsidenten i Begyndelsen af Mødet, at han vilde være sin egen Commissarius, da han ikke havde Raad til at holde sig en, samt at han haabede, at Medlemmerne vilde være ham takskyldige for, at han saaledes blev i Byen istedetfor at benytte det gode Veir og reise paa Landet og høste megen Glæde. Forsamlingen istemmede et ni Gange gjentaget Hurra for at holde ham skadesløs og lovede ham, at flere skulde følge ved Leilighed. Da Forhandlingerne skulde begynde, reiste sig det militaire Medlem og erklærede, at han nærede nogen Tvivl om sin Competence til at kunne deeltage i Forsamlingens Forhandlinger, eftersom han jo var Committeret hos Præsidenten som dennes Embedsmand. Da flere Medlemmer paa Grund deraf yttrede, at han ikke burde have Lov til at deeltage i Forhandlingerne, erklærede det militaire Medlem, at han dog ikke var rigtig Committeret hos Præsidenten, og at han, rigtig betragtet, i Grunden slet ikke var Committeret. De foregaaende Talere forlangte des uagtet Spørgsmaalet sat under Afstemning, hvorved 3 1/3 9/4 Stemmer erklærede sig for og 3 1/3 5/4 imod, at han skulde blive. De 3 1/5 9/4 Stemmer meente, at han ikke vilde gjøre noget Ondt ved at blive, de 3 1/2 5/4, at han ikke vilde gjøre noget Godt derved; og saaledes blev han. Derpaa foreslog et Medlem, at man skulde indgive en Adresse til Præsidenten. Øiebliklig reiste sig et andet Medlem og holdt en tre Qvarteer lang Tale imod en saadan Adresse, da den Politik, der kunde indflyde deri, let kunde vække Anstød, og blive lagt under Beslag. Proponenten erklærede hertil, at han med den foreslaaede Adresse slet ikke havde meent nogen politisk, hvorpaa den foregaaende Taler reiste sig og bevidnede, at det var ham en stor Fornøielse, at han havde misforstaaet den ærede Proponent og holdt sin Tale forgjæves. Da det derpaa kom til Afstemning over Adressen, var der dog hos Majoriteten saa megen Frygt for, at den kunde komme til at indeholde Politik og saaledes vække Anstød, at man med næsten eenstemmig Forbittrelse forkastede enhver Adresse. Præsidenten yttrede efter denne Afstemning, at det var ham særdeles kjært, at Sagen fik det Udfald; thi, hvis man havde vedtaget en Adresse og ladet den blive politisk, vilde han seet sig nødsaget til at gjøre et Skridt, han yderst nødig vilde gjøre. Et Medl. Hvad var det for et Skridt, Præsident? Præsidenten. Aa, det var i Grunden ikke noget Skridt; men.... Den Forr. Naa, hvad var det da? Præs. (lidt forlegen) Ja, jeg maatte være bleven her for at passe paa Eder, men lad os nu ikke tale derom; nu er jo, Gud skee Lov, Alt gaaet godt. Et Medl. Jeg har i disse Dage lært en Kunst, hvorved al mulig Røre og Bevægelse i et Folk kan dæmpes, selv det allerstærkeste, saa at Alt bliver stille som en Muus. Flere Medl. Lad høre, hvorledes? Den Forr. Ja, hvad give i mig for at lære det? Vil J forære mig en Morenkop? Flere. Ja, ja! Den Forr. Nu vel! Jeg skal vise Eder det. Jeg tager et Folk, for Ex. det Danske. Der er jo Røre deri; nu skulle J høre, hvorledes jeg dæmper det (hoster og indtager derpaa en yderst bestemt Mine): Jeg erklærer, at der er intet Røre i det danske Folk! - - Saa! Nu er der intet Røre, aldeles intet, der er fuldkommen dødt. Flere Medl. Aahl Det var dog Synd! levn dog lidt Røre. Den Forrige (nedladende). Naa, da, saa vil jeg da for Eders Skyld erklære, at der dog er Røre, men kun bag Ploven, paa Mark og i Eng, ja, der er endog ti Gange meere end før. Flere af Forsamlingen faldt med Glædestaarer Taleren om Halsen formedelst hans Godhed. (Fortsættes.)