JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
Kirkebye i Fyen og Falster og Kirkerup 9. Kirketorp i Sielland med Kirktoun i Renfrow i Skotland o. a. St. Kippinge paa Falster med Kippingham i Wiltsh., Kippingbarnel i Herfordsh. Kipping Norton og Kipping onger i Oxfords. og Kipping Wycomb i Buckinghams Lunde i Fyen og alle de med Lund sammensatte med Lund, og Lundie, N. V. for Dundee i Skotland. Lungelse paa Langeland og Lungholm paa Lolland (Eng. Lowland) med Lunggalidt S. for Cowie i Skotl., maaskee og med Longtoun, Longsej, Long-castle, almindelige Navne i Engelland og Skotland. Lushaven paa Samsøe med Lux ved Lock Lommond, og Lusnesse Ø. f. Edingburgh.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
Lime i Aarh. St. og Liim i Viborg St. med Lymm i Tweedail i Skotland og Lyme i Dorset. Lyne i N. H. Riber Stift, med Lynni Murray og fl. St. Malling i N. Herr., Aarh. Stift, er eet med Malling i Kent. Sandvig paa Bornholm med Sandwich i Kent og paa Mainland bl. Ørkenøerne. Nyborg med Newborough, Newburg, Newbury, flere Steder i alle 3 brittiske Riger. Romsing i Viborg St. og fl. St. med Romsen og fl. St. Ringstead i Dorset, strax ved Weymouth, eet med Ringsted i Sielland. Man har og Ringmood i Hampsh., Ringsend ved Dublin og Ringhaddy i Down i Jrland. Rødding paa fl. St. med Reding eller Readding i Berk. Ribe med Riven i Skotland.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
Rudkiøbings gamle Navn Lavinds kiøbing med Lavingham, en Fæstn., og Lawington i Wiltsh. Nye ved Skanderborg med Rye i Susser. aldeles eet. Selsøe, Hornsh. S. St., med Selsen. eller Selsey ved Chichester, ligesaa Stavning i Ribe Stift med Stanyng i Susser. Skeel med Scheel i Clysday og Scheel Galloway, begge i Skotland o. fl. St. Skibye med Skibbenes paa Cantyr og Skibo ved the Fyrth of Taine. Strands i Wistoft Sogn, Aarh. St.,med Strands og Strans i Annondail i Skotland. Saxkiøbing med Saxmundham i Suffolk. Taarnborg, Taarnbye i Sielland med Thornbury i Glochester. Warde med Warden ved Newcastle eller med Warder i Wiltshire eller Wardes i Buchon i Skotland. Wexøe, Wixnes med Wexham i York og Wexford i Jrland. Wordingborg med Wobory i Bedford eller med Worsborough i York, eller maaskee bedre med Worthing i Susser, ved at lægge burgh til, i Betragtning af at det danske Wordingborg blev Fæstning. Hertil veed jeg ikke om jeg skal henføre Forthingbringe, som og skrives Fordingbringe, i Hamtshire, eller maaskee snarere til Foldingbroe ved fordærvet Udtale. Wemb i Ribe St. aldeles et med Wemb ved Tay i Skotland. Wick paa Før ligesaa eet med Wick i Cathnes i Skotland. Jeg kan ikke omtvivle, at jo en større Høst kunde samles end nærværende, men de literaire Hielpemidler jeg har, tillade ingen større. Jeg maa dog endnu herved bemærke, at næsten alle de sammenlignede Steder ligge i de af vore Forfædre bosatte Kyster og Lande, eller og der, hvormed Forbindelsen ikke var vanskelig, s. f. Ex. paa de østlige skotske Kyster og ved Floderne og Fjordene sammesteds. Den 11te August 1825. J. H. Larsen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
Naar Børnene, ved at modtage gode Bøger tillaans, veilededes af Læreren, da vilde de snart faae Sands for denne Nydelse, og derved opnaae Lethed og Færdighed i Læsning, ja deres Begreber maatte ogsaa derved udvikles, saa at det kunde skjønnes, at de forstaae, hvad de læse; hvilket derimod ikke vil skee ved nok saa megen Stavning, Tydning a. fra Lærerens Side, saalænge de mørke og dunkle Forestillinger hos Barnet ikke ville klare sig og uddannes til nogenledes tydelige Begreber. Til dette Øiemed vare da Læsebøger af sammenhængende Jndhold, fuldstændigt Foredrag og en let, ukunstlet Jndklædning af Sandheder, vigtige og rørende for Forstand og Hjerte, saare gavnlige og ønskelige; thi derved vilde den fortfarende Læsning mindre være udsat for Lærerens afbrydende Spørgsmaal og Anmærkninger, som let kunne stiæle Tiden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
J det Hele synes Læsningen at udfordre alt for megen Tid, det var derfor at ønske, at samme kunde gjøre lidt hurtigere Fremskridt; hertil vilde sikkert en afvexlende Øvelse af forskjellige Haandbøger virke ikke ubetydeligt; men saare vanskeligt er det at faae Forældre til at anskaffe mere end een Læsebog for deres Barn. 5.) Angaaende Forholdet imellem de flere Lærere ved Borgerskolerne, da synes mig at dette heller ikke er nøie nok bestemt. Vel fører den ordinerede Catechet Titel af 1ste Lærer, men deels er det ikke alle Stæder, hvor der er ordineret Catechet, deels er hans Stilling med Hensyn til de andre Lærere aldeles coordineret, og til Skolecommissionen (qva corpus) subordineret, hvem det nærmeste Tilsyn, saa og Skolens egentlige Tarv, paaligger. Da det nu er umuligt, at Skolecommissionen kan have saa nøje Kundskab til alle locale og temporære Omstændigheder, som en Lærer, saa troer jeg, at det vilde være gavnligt, at den første Lærer, som er Kongelig Embedmand, og som ikke ved nogen Borgerskole, burde savnes, var Medlem af Skolecommissionen. J det Hele vilde den ordinerede Catechets Stilling vinde i Behagelighed, dersom hans Forhold, baade det til Skolen og det qva Præst til Menigheden, maatte vorde noget nærmere bestemt. Som Præst maa han føle Trang til Ordets Tjeneste, hvortil han og forpligtes ved Kaldsbrev, Collats og Jndsættelse; men skal denne Trang fyldestgjøres, da skeer det enten med Sognepræstens høflige Tilladelse, eller i Nødstilfælde, eller endog med Offer fra Sognepræstens Side, dersom denne stedse helst selv røgter sit vigtige Kald, et Offer, som i Sandhed ikke er mindre besværligt at modtage som et saadant, end at give. Det er heller ikke nogen afgjort Sag, at den, som har stræbt at dueliggjøre sig til Præste- og Prædike-Embedet, er i Besiddelse af alle de Gaver, som ere nødvendige for en Skolelærer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
(Slutningen følger.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
Jndenlandske Efterretninger. Den 20de August kjørte Reebslager Ziero i Nakskov ud i Marken, og havde sin Søn, som var 6 a 7 Aar gammel, med sig. Da Zierohavde læsset Vognen med Hør, gik Hestene, ham uafvidende, frem, og da Drengen, uden at Nogen observerede det, i samme Øjeblik opholdt sig under Vognen, gik denne over ham. Han reiste sig vel, men sagde blot: "Fader, jeg kan ikke see Dig", klagede over Smerter i Maven og døde strax. - Ved at anmelde en Tyvs Kagpidskning udenfor Maribo den 19de August, hedder det i Lollands-Falsters Stiftsavis: "Tilskuernes Antal beløb sig til flere Hundrede, og Forsamlingen var temmelig blandet; thi foruden at endeel af Egnens Dagtyve og Gavtyve (hvem Executionen især maatte være et advarende Exempel) vare tilstede, havde disse tillige den Ære at være i Selskab med uplettede Personer af Adel-, Borger= og Bondestanden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
J Hr. Hempels Avis af 30 August anmeldes følgende ulykkelige Hændelser: J Gaar druknede en 9 Aars Dreng i Aaen her ved Byen, hvor han legede, og efter Sigende vilde gribe en Fisk i Vandet. J Løverdags faldt tvende Muur=Arbeidere ned fra Stilladset paa Næsbyhovedsbrobye Kirke, hvoraf den ene døde strax og den anden Dagen derefter. - Paa Hollufgaard er ogsaa i disse Dage en Mand ihielslaaet, ved at falde ned fra Kornladen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
Viborg, d. 27 August. Kold Nordvest regjerede i de 3 sidste Dage med Storm og Nattefrost. J Dag er det meget varmt med samme Vind, saa at Høsten har fortræffeligt Veir. Vor Sommerven Storken var borte, efter gammel Skik, den 25de August. - Bondekirsebær, som før solgtes for 6 s. Pundet, kostede i Dag paa Torvet 16 s., til Skam for Sandegnene, der godt kunde lade Byehaverne vrimle deraf.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
J Hesperus No. 115 d. A. læses følgende interessante Stykke:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
Fra det Holsteenske, d. 30te April 1825.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
Hos Koch i Slesvig er i denne Vinter udkommet et Skrivt under Titel "Recht und Macht des Zeitgeistes", med det antagne Navn "Timotheus Aclinus, hvilket, ved den deri herskende Lidenskabelighed og Partiskhed, har vakt retfærdig Uvillie, skjøndt det paa den anden Side ikke kan nægtes, ogsaa nogen Jnteresse. Det indeholder et Forsøg til, ikke allene at retfærdiggjøre, men ogsaa videnskabeligen at grundeUltraroyalismen og især Aristocratismen. Fornemlig fremspringende er deri en Apologie for Adel ved Fødsel (og især kun den gamle, hvilken den i den Grad tager i Beskyttelse, at den ikke allene vil have alle dens Rettigheder betragtede som hellige, men endog anslaaer Adelstan dens Medlemmers personlige Værd i Almindelighed, betydeligt høiere end Personers af andre Stænder. Det er vel ikke at befrygte, at dette Skrivt vil gjøre megen Lykke, men det bliver dog stedse beklageligt, naar paa den ene Side en Classe, der iforveien er tilbøielig til at hæve sig over andre, bestyrkes i sit Stivsind og sin Anmasselse, medens paa den anden Side en Classe, af Naturen mistænkelig og irritabel, forbittres og dens Mistillid næres. Dette Skrivt har vakt Opmærksomhed derved, at Sproget, den til Skue fremstillede Erudition, Skarpsindighed og indbyrdes conseqvente Sammenhæng mellem de deri fremsatte Paastande, ikke lader slutte paa noget almindeligt Subject som Forfatter (man har allerede viist ham den maaskee for store Ære, at kalde ham en Ultraisk Machiavel); - men ogsaa Omstændighederne ved dets Frembringelse og Udbredelse ere paafaldende. Skrivtet er udkommet i Commission, altsaa enten af en Forfatter, som ikke derved søger nogen Jndtægt, men endog ikke skyer egne Omkostninger derved; eller af en saadan, der er meget viis paa Afsætningen. Forfatterens Anonymitet synes næsten uigjennemtrængelig, thi om vi vel her gjette Kilden af hvilken dette Product er udflydt, saa har man dog til Dato slet ingen Formodning angaaende Forfatterens Person. Man veed, at Friexemplarer ere omsendte til et ikke ringe Antal bekiendte politiske Forfattere og til flere Statsmænd af høi Rang. Altsaa, med Udbredelsen lader man det være sig meget magtpaaliggende, Ved Skrivtets Slutning siger Forf., at han trods det store Mod han har, ingensinde vil træde frem, og forsikkrer, at det er ham ligegyldigt "om man i ham seer en Herr von, paa - og til –, der ivrer forsit Stamtræ og sine herskabelige Rettigheder, for en litterair Condottiere, eller for en Professor, der vil skrive sig op til Minister, og derfor kryber for Førster og Adel." Sært nok, at han selv synes at føle: een af de Tre maa han nødvendigen være! Vi have vore aparte Grunde til at troe, at, som det saa tidt er Tilfældet, Sandheden her ligger i Midten.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
Mester Timotheus har, i det han meget devot hylder det absoluteste Monarki, søgt at sikkre sig under høi Beskyttelse, med sine temmeligt anstødelige, aristocratiske Paastande, hvorom det allene er ham at gjøre; men ikke destomindre med stor Dristighed stødt an mod almindeligt ærede og vistnok fast og sikkert staaende Staters høit udtalte Grundsætninger. Et Skrivt lader sig jo vel udbrede, især iblandt et smigret Parti, men det vil ogsaa blive vurderet, især der, hvor man ikke ved alskens smaalige og specielle Sidebetragtninger føler sig afholdt fra at tale sandt og frimodigt. Ved grundig Modsigelse at forvandle dette Skrivt, til et fuldkomment Jntet, vilde maaskee ikke være et aldeles let, men dog heller ikke just noget svært, og i al Fald et fortjenstfuldt Arbeid.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
Blandede Efterretninger. Den første Neger. Den brasilianske Almue gjør sig en besynderlig Forestilling om Negernes Oprindelse. Da Gud skabte Menneskenes Fader Adam, stod, efter deres Mening, Satan hos ham og saae til. Omsider opstod en Lyst hos ham til at efterligne den Evige, og han begyndte at danne en Figur af Leer, men da alt hvad han rørte ved, blev bergsort, saa forsøgte han at vaske sit Stymperværk hvidt i Jordanen. Da nu Mester Lucifer nærmede sig til Floden, veeg denne tilbage, og Satan havde endnu kun Tid til at kaste sin nye Skabning paa det vaade Sand, hvoraf det da ogsaa kommer, at Fodsaalerne og de flade Hænder paa hans Neger Adam bleve hvide; thi paa disse faldt han og berørte Vandet. Rasende slog nu Satan Næsebenet itu paa sit Menneske, hvorved hans Ansigt fik den indtrykte Form. Negeren begyndte derpaa at skrige gudsjammerligt, og forestillede den Mægtige, at han var uskyldig i den hele Begivenhed, hvorpaa Diævelen blev noget formildet, og lagde, for at stille ham tilfreds, Haanden paa hans Hoved, men derved svededes hans Haar og dreiede sig sammen til Uld.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
Med Forundring har jeg af Statstidenden, seet, at et dansk Tidsskrivt: Ceres, blandt andet har meddeelt en Fortælling af mig kaldet Skiæbnen", hvilken neppe kan være nogen anden end den, som under Titel af "Tilskikkelsen" findes aftrykt i Bibliothek for Morskabslæsning, sildigere vil kunne faaes særskilt hos dette Værks Forlægger, og hvis mangehaande Mangler, opregnede i Litt. Con, Blatt, en Unavngiven i Skilderiet har gjort det danske Publikum opmærksom paa. Jeg har alt for længe siden forbeholdt mig - som jeg med Rette troede at kunne gjøre - Udgivelsen af mine Arbeider i det tydske og danske Sprog, hvori de gjerne til een Tid blive færdige, uagtet Omstændigheder, kan forsinke Trykningen af samme længer i det ene Sprog end i det andet. Alligevel blive de, som udsprungne af een Aand, og skrevne med een Haand, i begge Sprog Originaler, hvilke Publikum dog helst besidde, saameget mere, som de ikke sjelden, med Hensyn til Localiteten, fremtræde paa sine Steder forskjellig fra hinanden. Jeg maa altsaa ansee enhver Oversættelse som en Forvandskelse af mit Arbeide, hvilken Lovene vel ikke kan beskytte mig for, men saameget desmere havde jeg ventet: Hensyn paa min i Fortalen til mine Criminalhistorier gjorte Anmodning, at deres Udgave maatte overlades til mig, selv. Desuagtet gjentager jeg den her i det Haab, at den vil agtes paa af den Følelse for Ret og Sømmelighed, der pleier at lede enhver Skribent, der har et høiere Formaal end blot Styverfængerie; hvorfor jeg ogsaa formoder, at blot Uvidenhed om min foregaaende Anmeldelse har foranlediget Oversættelsen af ovennævnte Fortælling, hvis tydske Udgave desuden, trykt omtrent et halvhundrede Miil fra mit Opholdssted, har undergaaet nogle Smaaeforandringer, som jeg ikke vedkjendes, og hvortil den danske Original siden Foraaret 1823 har befundet sig i Forlæggerens Hænder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
Kjøbenhavns Børs, den 2 Septbr. 1826. Hamburg 2 M.a vista 210. Species 212.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
Specier solgtes til 12 Rbmk. 11 1/2 s. Bank-Disconto 5 pCt. Norske Speciessedler. pr. 100 Specier. Svenske Sedler. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pC. Kgl. Oblig. (u. R.) Dito Dito. . . . . . . . Nationalbank Obligationer. (af Laanet 4 Febr. 1820) 103 1/2 104 Rbd. r. S. Dito Dito. . . . . . . .
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-03
Hamborger Laan af 1819. Bmk. 3000 Dito Dito Bmk. 4000 6 pC. norsk Laan, ved Hambro & Søn. 4 pC. Dito nye . . . . . Asiatiske Actier . . . . . .L. Kruse. 193. 193 1/2 Rbd. Sdl. 52 52 1/2 Rbs. Tegn, 93 194 Rbd. Sedl. i Banco. 3/4 100 Banco. i Sedler. Banco. 105 1/2 106 i Banco. 9898 1/2 i Banco. 89 1/2 90 i Sedler. 3 pC. nye danske Oblig., 3 M. efter at samme ere udstædte, 69 L. Sterling. 1 L. Sterl. beregnet til 14 Bmk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-06
En fjerde og sidste academisk Vei til Embede er den theologiske. Den giver endnu, næsk den medicinske, uden al Tvivl snarest Adgang til Embede, men til et Embede, som oftest uden Jndtægter. Den kan nu Jngen betræde uden den, der enten har Formue, eller kan beslutte sig til at være ugift, eller og leve under den Culturgrad, han har erhvervet sig ved Universitetet. Jngen Levevei er i det Hele taget – enkelte Undtagelser sige Jntet – sjunket saa dybt som den, da den er gaaet ned -0. Den vil heller ikke, saavidt jeg skjønner og kjender til den, hæve sig mere, i det mindste neppe i Danmark. Jeg troer endog, at den forestaar en total Undergang. Det vil lettest blive beskueligt ved at betragte dens Lønningsmaade, der enten bestaaer i tilfældige frivillige Gaver, eller og i Naturalpræstationer. De frivillige Gaver have i mange Aar aftaget i betydeligt Forhold, og de ville fremdeles mere og meere formindske sig, alt som man troer den religiøse Underviisning efter Confirmationsaarene at være overflødig, og som de øvrige Statsborgerne paaliggende Byrder formere sig. Hvad Meningen i Almindelighed er om Standen og om den religiøse Underviisning efter Confirmationsaarene, vidne deels de Foranstaltninger som skee, deels de tomme Kirker, selv der, hvor der i enhver Henseende ere udmærkede Præster, og de af Tilhørerne stedse mere og mere formindskede Gaver *). Naturalpræstatio*) Jeg opholdt mig i 5 Aar paa et Sted og i en Stilling, hvor jeg burde have givet Præst og Degn Offer ved Høitider. Men jeg og alle Andre i min Stilling paa sam nerne ere belagte med saa mange og saa store Afgivter, at derfra bliver Lidet eller Jntet tilovers. Mig er ikke bekjendt nogen Embedmand med en saa uvis og usikker Lønning, at have saa store og saa bestemte Byrder deels til det Offentlige, deels til Private. Han allene svarer Rigsbankrenter, Pension til Formand, Pension til Enker, betydelige Qvarteerpenge. J 300 Aar ere hans Jndtægter, ikke lig andre Statens Embedsmænd, satte i Forhold til Tiderne, men de ere stedse formindskede, dog først egentlig siden 1760. Hertil kommer, at samtlige Naturalpræstationer, foruden det, at deres Værdie er saa dybt siunket, lig de frivillige Gaver, true med aldeles at ophøre. Mængden af de producerede Kornvarer vil om faa Aar, dersom ingen Krig skulde udbryde iblandt de store Magter, fremvirke en saa lav Priis paa dem, at Kornvarernes Dyrkning maa ombyttes med andre enten Kornsorter eller Handelsplanter. Denne Nødvendighed synes ikke at være langt borte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-06
Allerede har Kartoflerne forberedt og Rapsæden, fremmet Omvæltningen, der iler frem med stærke Skridt. Da det nu er en Lov, at Tienden ikkun hviler paa de i D. Lov opregnede tiendepligtige Kornvarer, saa vil med disse Kornvarers Dyrk nings Ophør, Tienden af dem af sig selv bortfalde, og med Hensyn paa de confirmerede Tiende accorder, vilde det være ligesaa lovstridigt som ubilligt, at fordre Tiende derefter, naar Kornvarerne, hvoraf Tienden var stipuleret, ikke mere blev dyrket, eller kun i ringe Forhold. Jeg skjønner altsaa ikke rigtigere, end at Tienderne, ikke allene for de Herrer Theologer, men ogsaa for vore offentlige milde Stiftelser, selv for vort Universitet, efterhaanden af sig selv maa forsvinde. For dem der vente bedre Tider for me Sted, gave aldrig noget. Ringere end 3 Rbd. til Præsten og 9 Mk. til Degnen kunde jeg ikke have givet aarlig. Men de fik aldrig noget, ikke af Uvillie - men fordi jeg giorde som de Andre. Siden efter har jeg indseet, det var urigtigt, og det har smertet mig; men da var det for sildigt. Og saaledes er det almindeligt. denne Stand maa jeg kalde Historiens Lærdomme i ubehagelig Erindring. Hvor ofte blev ikke det, som den geistlige Stand med megen Møje i Seeller samlede, til et Bytte for Statscassen, naar samme var tom. Saaledes gik det allerede, førend Reformationen deels anviste deels billigede Seculariseringen, og jeg har ikke kunnet opdage, at Tænkemaaden i den Henseende siden har forandret sig, end ikke i de catholske Lande, ja selv til Americas er den kommet. Jeg vil tvivle paa, at de mystiskereligiøse Forsøg, der nu gjøres paa at forbedre Geistlighedens Kaar, ved at indhylle Religionen i et dunkelt Slør, som ingen anden end de Jndviede kunne aabne, vil for den medføre de Fordele, samme Fremgangsmaade har medført for Juristerne og Medicinerne, og hvis det skulde skee, saa vil det dog kun være temporairt, der snart vil tilintetgjøres af en lysere Periode. Jeg troer derfor, at denne Vei ikke kan eller bør anbefales, med mindre man er formuende, eller man kan fra sin høiere Kulturkreds finde sig i at nedstige til en af de laveste i Landet, eller leve eenlig og meget indskrænket. Du seer altsaa her, min dyrebare Ven! min ærlige og oprigtige Mening om de academiske Veie til Embeder i Staten. Jeg gjentager, at jeg intet anmasser mig. At feile er menneskeligt. Du vil derfor ikke ansee mine Ord for afgjørende, men kun som et Bidrag, jeg baade for Din og mange Andres Skyld maa ønske enbydermere drøftet og berigtiget. Den 24de August 1825. N. N. Om Børgerskolerne. (Slutning; see forr. No.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-06
Ligesom det vilde være meget ønskeligt, at de anførte Mangler, saavidt mueligt, bleve hævede, hvorom jeg fuldelig er overbeviist, og troer heri at maatte finde Medhold hos alle Sagkyndige, saaledes er det derimod ganske vist, dersom saadanne og flere Mangler for Tiden ikke kunne afhielpes, at de da bør bæres som andre Tidens onde Tegn, uden al Misfornøielse, som hos Mange reiser sig af en heel skiden Bevæggrund, hvem det maaskee er meget mere omSkolebidraget at gjøre, end om en saa vigtig og stor Sag, som Ungdommens Dannelse til sande Christne og gode Borgere. Det vilde da være langt ædlere, med Taknemmelighed at erkjende de virkelige og store Forbedringer, som Skolevæsenet skylder vor allernaadigste Regjering, hvilke deels ere, deels vedblive at foranstaltes, end, ved at forbigaae og glemme saadanne, fordi de, som alt Menneskeligt, ikke have opnaaet Fuldkommenhedens høje Grad, at gjøre overspændte Fordringer, som ikke kunne realiseres, og derfor at nære en høist beklagelig Misfornøielse, som maa føde Kulde, ja Ligegyldighed for dette saa vigtige borgerlige Anliggende, som allene ved Borgeres fælleds Bestræbelser vil kunne trives og lykkes. Vilde dog Enhver føle dette, og gjøre Sit til at dæmpe en saadan almindelig Misfornøielse, baade hos sig selv og Andre, sikkerlig da vilde mange Mangler hæves og bortfalde af sig selv. Hvorfor ogsaa Anordningen af 29de Juli 1814 s. 24 udtrykkelig paalægger Præsten at arbeide herimod. Naar derfor Forfatteren af det velmeente Raad i Skilderiet klager over, at privat oprettede Underviisningsanstalter finde Tilløb fra alle Kanter, just hvor Borgerskolerne, ere anordningsmæssigen organiserede, saa kan jeg dog ikke tilskrive dette Organisationen efter Anordningerne, da jeg er overbeviist om, at de Skoler, som allermeest have fulgt og nærmest knyttet sig til de Kongelige Anordninger, ere de bedste og fuldkomneste; men maa enten betvivle saadanne Stæders Skolevæsens gode Indretning, eller skrive dette Særsyn paa vedkommende Borgeres og Forældres Misfornøielses eller Nyheds syges Regning. Jkke heller indseer jeg nogen Grund til at Skoleskatten mere, end den langt betydeligere og byrdefuldere Fattigskat eller andre Communeafgivter skulde hos veltænkende Borgere, indeholde Sæd til Misfornøielse, Lunkenhed og ufordeelagtige Tanker om denne saa vigtige Sag.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-06
Jndenlandske Efterretninger. Odense, d. 2 Septbr. Sidste Onsdag holdtes Præsteordination i Stiftets Kathedralkirke, hvorved Dhrr. Peter Diderik Jbsen, Sognepræst til Lunde Menighed, Johannes Riber Eshensen, Sognepræst til Langaae og Ørenbrup Menigheder, og Jørgen Alexander Lassen, Sognepræst til Qværndrup Menighed, indviedes til deres Embeder af Biskoppen. Hr. Esbensen prædikede over Joh. 7, 16, 17.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-06
Kirkens res. Kapellan intimerede over Texten Joh. 8, 31, 32.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-09-06
Aalborg, d. 1ste Septbr. Af offentlige Blade sees, at der i sidstafvigte Aar ere i dette Stift vaccinerede 5000 Personer, imedens der i hele Riget kun i Alt ere plantede Børneprikker, paa 38334, følgelig kommer næsten en Syvendedeel af de i hele Riget vaccinerede Børn paa Aalborg Stift allene, hvilket Forhold vilde synes underligt og moxen uforklarligt, dersom det ikke var gaaet til her, som hos Mølleren med Tolden, at man nemlig i Uvisheds Tilfælde helst gjør det een Gang til for en Feils Skyld. Mærkeligt nok er det ellers, at i Vensyssel, hvor Omvaccineringen mest har fundet Sted, der have i Aar de naturlige Børneprikker været mest udbredte. Hele Aalborg Stift udgjør en Strækning af omtrent 85 geographiske Qvadratmile, men Befolkningen i det Hele kan kun regnes til henimod 1000 Sjæle paa hver Miil. (Borchs Av.)