Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-12-08
Det i Løverdags udkomne No. 35 af Dansk Ugeskrift indeholder en fortræffelig Artikel af Professor Dr. H. N. Clausen om den danske Nationalitets Stilling i Slesvig, paa hvilken vi tillade os at henlede vore Læseres Opmærksomhed. Efterat have udviklet, hvorledes den slesvigske Stænderforsamling i de to sidste Sessioner stedse er gaaet videre og videre i sin Stræben efter at tilintetgjøre der danske Nationalitet i Slesvig ved at undertrykke dens Sprog, og angivet, hvilke Midler der ere nødvendige for at standse denne Stræben, gaaer Forf. over til at belyse Sagens Stilling i den viborgske Stænderforsamling og navnlig sammes Commissarius's Lovtaler over den slesvigske Præsident og haarde Yttringer og Lorenzens Færd. Han viser, at hiin ikke har anvendt sin Myndighed, hvor den burde være anvendt, og derimod har anvendt den, hvor den ikke lovlig kunde anvendes, og slutter, efter at have indrømmet, at Lorenzen neppe har valgt den rigtigste Form, idet han optraadte som Dansktalende i Forsamlingen, hvor det var muligt, om end ikke tilbørligt, at det manglede paa Foranstaltninger til Protocollering af danske Foredrag, og at det uden Tvivl havde været rettere, om et skrivtligt Andragende i denne Henseende var gaaet forud. - med følgende Yttringer: "Det hele Anliggende, hvorom her handles, har sin store Betydning aldeles uafhængig af de historiske Forhold og Personligheder, og det er kun med modstræbende Sind, at jeg er traadt ind paa disse Enemærker. Men skulle de betrædes, da vilde i det Drama, som er opført for vore Øine, kun en Slutnings-Scene mangle til at fuldende den historiske Mærkværdighed: den, at danske Mænd skulde give den danske Nationalitets og den danske Statsenheds uforfærdede Talsmand til Priis, fordi det kan lykkes den skarpseende og nøieregnende Kritik at opdage et eller andet begaaet Feilgreb. J Sandhed, jeg maatte blive tvivlsom om den virkelige Existens af dansk Nationalaand, dersom den almindelige Stemme eller dog en almindelig Stemning ikke reiste sig imod en Dom, som den, der fra een Side er bleven fældet. Jeg for min Deel troer, at den danske Nation staaer i Gjeld til den slesvigske Deputerede P. H. Loren, zen, og jeg føler Trang til at give min ringe Skjerv til denne Gields Afbetaling, ved den Erklæring: at hans Virksomhed i Stændersalen har for mig været overbevisende om, at den separatistiske statsopløsende Aand har i ham havt en Modstander, udrustet (for at bruge et Vidnesbyrd af en afhans heftigste Modstandere, Stændertidenden S. 671. med fleersidige Kundskaber, Evner og Fremstillingsgave, og at han under de forudgaaede Forhandlinger har vidst at bevare en alvorsfuld og værdig Holdning, som, ligeoverfor de Vaaben, mod hvilke han har havt at værge sig, har dobbelt Krav paa Anerkjendelse. - Redacteuren, Prof. Schouw, har ledsaget denne Artikel med en Efterskrift, hvori han udtrykker sin inderlige Bedrøvelse over at see den danske Commissarius tage Parti mod Lorenzen, og erklærer den slesvigske Præsidents Handlemaade for uforsvarlig, men troer dog ikke at kunne billige Lorenzens Fremgangsmaade, der maatte opvække hans Modstanderes Forbittrelse, i Stedet for at indgive et Forslag om der maatte træffes Foranstaltninger til, at danske Taler kunde blive protocollerede." Det være os imidlertid tilladt at oplyse, at disse hæderlige Mænds Domme om det mindre Formrigtige i Lorenzens Fremgangsmaade kun ere grundede paa en utilstrækkelig Kundskab om denne. Jfølge hans Klage til Kongen, hvis væsentlige Jndhold vi alt tvende Gange forgiæves have forsøgt at offentliggjøre, og hvis moralske Troværdighed ingenlunde er bleven svækket, men megemere bestyrket, ved de sidst hidkomne Nr. af den slesvigske Stændertidende, forkyndte han først mod Slutningen af Mødet den 11te Novbr. Præsidenter og Forsamlingen sin Beslutning, for Fremtiden at ville tale Dansk- en Beslutning, som han efter de tidligere Forsamlingers Præcedenser maatte ansee sig fuldkommen berettiget til at tage, og for hvis Udførelse han ikke kunde antage at de nødvendige Betingelser fattedes, ligesaalidt som de tidligere vare savnede Til dette hans Manifest svarede Commissarius, at han ikke ret forstod ham, og Secretairerne, at de ikke vare i Stand til at protocollere hans danske Tale, medens Præsidenten indrømmede, at han var berettiget til at tale Dansk, men formeente ham at anføre sine Grunde for sin tagne Beslutning J Begyndelsen af Mødet den 14de Novbr. - eller mulig for dette indleverede Lorenzen derpaa en skriftlig Proposition til Præsidenten, hvorhan androg paa, at det maatte behage Hs. Maj., allernaadigst at ansætte saadanne Embedsmænd (Commissarius og Protocolførere) ved den slesvigske Forsamling, som ere det danske Sprog mægtige men denne Proposition negtede Præsidenten at modtage, fordi den var affattet paa Dansk J dette Møde viste det sig imidlertid, som Stændertidenden udviser, at nye Foranstaltninger til hans danske Tales Protocollation vare unødvendige, og hans Andragende herom overflødigt, idet hans danske Yttringer i Mødet den 11te baade paa Dansk og i tydsk Oversættelse vare protocollerede, men efter Secretairernes Protest og Forsamlingens Beslutning bleve udslettede af Protocollen, Først efterat dette var skeet udførte Lorenzen sin forud forkyndte Beslutning, og da derover opstod Støi i Forsamlingen og man (Hertugen af Augustenborg) forlangte at høre og paa kjende de Motiver, der bevægede ham hertil, negtede han nu at ville fremføre disse, men vedblev at tale Dansk. Det sees saaledes, at Lorenzen for det Første, ifølge det, der af de tidligere Forsamlinger var stemplet som Vedtægt, maatte ansee sig for berettiget til uden videre at tale Dansk i Forsamlingen: for det Andet, at han dog har lagttaget den Forsigtighed at meddele Forsamlingen sin Beslutning, for han skred til at udføre den, for det Tredie, at han, da han erfarede, at virkelige eller foregivne Vanskeligheder modsatte sig den ad den lovligste og formrigtigste Vei, har forsøgt at faae dem hævede, for det Fjerde, at saadanne Vanskeligheder i Virkeligheden ikke have været tilstede; for det Femte endelig, at hans Ret til at tale Dansk, før han udøvede den, var erkjendt af Præsidenten, som senere forandrede sin Anskuelse og frakiendte ham den. Vi troe altsaa, at end ikke nogen nok saa ringe Overtrædelse af de vedtagne og lovlige Former kan lægges den slesvigske Deputerede til Last. (Fædrel.)(Stænderforsamlingen i Viborg.)J den jydske Stænderforsamlings 31te Møde, den 28de November, har uden Debat Afstemning fundet Sted og Withs Forslag om en Adresse til Kongen, hvori denne anmodes om at hævde og beskytte den danske Nationalitet, skulde foretages fremfor alle andre private Andragender, og dette er med overveiende Stemmefleerhed blevet vedtaget.