Ribe Stifts Adresseaviser, 1840-06-23
Jndenlandske Efterretninger. Ved den under 20de Mai udkomne Forordning om Jagten har Regjeringen havt for Øie at sikkre saavidt muligt enhver Grundeier Jagten paa de ham tilhørende, af Jord fællesskabet udskiftede Grundeiendomme, som ogsaa for dem, der gjøre sig skyldige i ulovlige Jagter, at anordne for de kongl. Vildtbanedistrikter og for Privates Jagtdistrikter eensformige Straffe, der staae i passende Forhold til deslige Overtrædelsers Beskaffenhed. Af denne vidtløftige Anordning indeholder saaledes den første §:"at Jagten i Danmark skal, udenfor de kgl. Vildthanedistrikter samt de Steder, hvor den fremdeles bliver Kongen forbeholden, tilkomme Grundeieren; dog at derved iagttages de nærmere Forskrivter i Henseende til Forskjellen mellem Jagt paa Enemærker og paa Fællig, som denne Forordning indeholder." Ved Enemærker forstaaes ikke alene samtlige under en Hovedgaard eller en Hovedgaardsparcel henhørende Marker og Grunde, men ogsaa de enhver Landsby tilliggende Marker og Grunde, i hvilke ikkun en Eier er Lodtager, uden Hensyn paa, om Jordfællesskabet mellem Brugerne indbyrdes er ophævet eller ikke. Fremdeles bliver enhver, ved formelig Udskiftningsforretning fra Jordfællesskabet adskilt, for sig beliggende, om end ikke indhægnet stor eller liden Jordlod, forsaavidt den henhører til Landsbyjorder, at betragte som Eierens Jagtenemærke. Udskiftede Kjøbstædjorder blive derimod at ansee som Jagtenemærke til Fordeel for Communen, der har at bestemme, hvorledes der paa den, saavel for Sammes som for Jordeiernes Tarv, hensigtsmæssigste Maade kan være at forholde med Jagtens Udøvelse. Ret til Jagt paa Fællig, hvorved forstaaes de ikke af Jordfællesskabet udskiftede Landsbymarker og Grunde, hvori flere end een Eier ere Lodtagere, tilkommer udenfor de Tilfælde, i hvilke Kongen fremdeles vil have sig selv den forbeholden, ingen Anden, end Eiere af privilegerede Sædegaarde, der have Andeel i Fælliget. Lige med Grundeiere betragtes ogsaa, med Hensyn til Jagtretten, Præster- og andre Beneficiarier, saa og under visse Omstændigheder Arvefæstere. Enhver efter de hidtil gjældende Love retsgyldig Forbeholdenhed eller Overdragelse eller anden særlig Adkomst, hvorved Jagtrettigheden er bleven erhvervet af en Anden end Grundeieren, skal fremdeles blive i Kraft; ligesom ogsaa Jagtretten herefter gyldigen kan forbeholdes, naar en Godseier afhænder sit Bøndergods eller en Deel deraf. Saa er det og enhver Grundeier, eller dem, der agtes lige med en Saadan, uformeent at overlade den ham paa hans Enemærke tilkommende Jagtret til Fæstere, Forpagtere eller Andre, til hvem Brugsretten af slig Eiendom overdrages, for den Tid hvori denne varer; men hvad Jagtrettigheden paa Fælliget angaaer, da maa denne, under Jagtrettighedens Fortabelse, ikke bortleies eller paa anden Maade overdrages til nogen Anden, med mindre Saadant skeer enten til den eller de ellers til Jagt paa Fælliget Berettigede, eller til vedkommende Jordbrugere selv. Ere flere Lodtagere i Jagten paa Fælliget, da udfordres Alles Samtykke til sidstnævnte Slags af Jagtrettighedens Overdragelse. Forsaavidt den Kongen forbeholdte Jagtret, paa offentlige Stiftelsers Gods eller paa Kjøbstædjorder fortiden er overdragen Andre, vil det, hvad enten fornævnte Gods og Jorder ere udskiftede af Fællesskabet eller ikke, have sit Forblivende ved de meddeelt Concessioner. Det skal være Alle og Enhver, uagtet de ikke have Ret til at udøve Jagt, uformeent, indenfor Grændserne af de dem enten tilhørende eller endog kun til Brug overladte Eiendomme, ikke alene at fange og dræbe alle Slags Rovfugle, ved, uden Brug af Skudvaaben, at ødelægge deres Reder og Yngel eller ved at opstille Høgebure, men ogsaa med Fælder, der opsættes i Træer, ved Udrøgning og Udgravning at fange og dræbe Jldere, Maarer og Væseler. Ligesaa er det dem uformeent at fange Kramsfugle ved at ophænge Doner, saavelsom ogsaa, dog uden dertil at benytte sig af Jagtgarn, at fange de saakaldte Sangfugle. (Berl. T.)