Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-04-06
Det har vist ikke uden Grund vakt nogen Sensation, at flere navngivne Videnskabsmænd og Borgere i Odense have følt sig opfordrede til at udstæde et Manifest mod denne Tidende og deri, paa en uskaansom, haard og saarende Maade, have brudt Staven over den, som om den ikke opfyldte de tarveligste Tidens Fordringer under sin nærværende Redaction. Uden her at ville indlade sig paa specielt at bedømme Rigtigheden af den fremsatte Paastand, vil Jndsenderen af disse bemærkninger blot indskrænke sig til, at afgive den Erklæring, som mange Avislæsere deele med ham, og hvortil han anseer sig ligesaa competent, som nogen af de underskrevne Herrer: "At denne Avis, under en Begynder paa den ikke lette Redactionsbane, og ifølge sit Standpunkt, som privilegeret og censureret Blad, nærmest bestemt til at være politisk Avis og Avertissementstidende, ingenlunde opfylder sin Bestemmelse saa slet, som de strænge Dommere, i deres Anke, have søgt at insinuere ved en rask henkastet Paastand." Dog det er ikke Hensigten af disse Linier at indgaae paa Realiteten af Sagen, uden for saavidt denne ikke kan adskilles fra dens formelle Side, og disse foreløbige bemærkninger ere kun fremsatte for at vise, at der vist ikke har været fuldstændig Anledning til et saadant Stormløb, som de undertegnede Herrer have foretaget sig mod de to her udkommende Aviser og især mod denne. Et saadant Skridt af flere agtede Medborgere, som have fælleds Mening, er jo altid beregnet paa, ved en overveiende moralsk Magt, at tilintetgjøre den Opposition, som kunde reise sig mod det fra den Angrebnes Side. Det frembringer derfor et eget ubehageligt Jndtryk, som Alt hvad der fremtræder med en vis Selvtillid og Suffisance, og det var at ønske, at saadanne fordømmende Vidnesbyrd kun fremkom yderst sieldent, kun efter modent Overlæg og ifølge trængende Nødvendighed. En enkelt af de Underskrevne er jo i Almindelighed Concipisten til Productet og det er let at faae Underskrifter paa det, naar det angaaer en Sag, som Enhver let kan gjøre til sin og som stemmer med hans Anskuelser. Den tænkes i dette Øieblik ikke saameget paa den Nytte man agter at gjøre med en saadan Anke, som paa den imponerende Maade, hvorpaa man kan fremtræde og det dødelige Saar man derved bibringer Modparten. Havde det ikke været smukkere og værdigere for de Undertegnede, om de havde tilsendt vedkommende Avis Udgiver deres Besværinger i en privat Skrivelse? Dette er i det mindste mange Retsindiges Mening. Saaledes at lægge an paa en offentlig Prostitution af et i mange Henseender gavnligt Organ i de Herrers egen Midte, fordi det ikke tilfredsstiller deres Fordringer og i enkelte Retninger kan have feilet, er visseligen ikke ner saa smukt, som om de havde udført det, der laae dem saa varmt paa Hjerte med den den 8 Ynder vis vi behovede noget ydre Beviis for Rigtigheden af hvad vi have yttret i den under 21de Mai offentliggjorte Opsats, saa vilde et saadant rigeligen findes i den ellers usædvanlige Almindelighed, hvori den offentlige Mening har erklæret sig enig med os. Denne Kjendsgierning, som ikke lader sig benægte, og som endydermere er bleven bestyrket ved bestemte Skridt fra andre Sider), betragte vi som noget Glædeligt, ikke af nogen sær Kjærlighed til vore egne Ord, men fordi vi, dybt overbeviste om Pressens Værdighed og Betydning maae ansee det for et Fremskridt, naar en Klage over dens utilfredsstillende Brug finder Medhold ligeoverfor et her saa udbredt og derved saa indflydelsesrigt Blad, som Stiftstidenden. At de nærmeste Vedkommende ikke have kunne unddrage sig denne Erkjendelse, fremgaaer da ogsaa af Hr. Hempels tvende Erklæringer (seStifst. Nr. 117 og 118, og af Hr. Seedorffs Forsvarsindlæg, ligesom vi ogsaa tage den anstændigere og besindige Tone, hvori Hr. S. forstørstedelen har skrevet, til Jndtægt.