JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1839-02-04
(Jndsendt.) Da Salg af Lodsedler til forestaaende Bortlodninger af indenlandske Fabrik- og Jndustrievarer endnu fortsættes, navnligen i Fredericia og Veile, skjøndt man i Collegial=Tidenden Nr. 24 f. A. - hvor det hedder, at Hs. Majestæt har allernaadigst forundt Dhrr. R. og 8. af Kjøbenhavn Tilladelse til i indeværende Aar (1838) at fortsætte de af dem projecterede Bortlodninger af indenlandske Fabrik- og Jndustrievarer, imod at det udtrykkeligen skulde betydes dem, at de ikke kunne gjøre sig Haab om i Fremtiden at erholde lignende Tilladelse – maa formode, at disse Bortlodninger med 1838 Aars Udgang ere hævede, – saa vilde det sikkert have Jnteresse for Mange at vide, hvorvidt nogen, mulig ikke almindelig bekjendt, senere Bestemmelse maatte hjemle dette Prangerie, eller hvorvidt Kjøberne af deslige Lodsedler, i Tilfælde af at Handelen er utilladelig, muligen udsætte sig for Ubehageligheder som Deeltagere i forbudet Spil. Man tillader sig derfor offentligen at paaanke denne formeentlige Misbrug af en tidligere havt men nu udløben Tilladelse. Veile, den 1ste Februar 1839. Nogle Jhændehavere af Lodsedler, til forestaaende Bortlodninger af indenlandske Jndustrie= og Fabrikvarer.
Jyllandsposten, 1839-02-04
(Jndsendt.) Frederikshavn. Det paa Øen Hirtsholmen, her ved Byen oprettede nye Fyr anprises meget af de Søefarende, og vil vist have til Følge, at langt færre Haverier og Strandinger - hvoraf ingen haves forTiden - vil finde Sted her paa Kysten, Østerstrygerne have og Nytte deraf, saasom disse nu om Natten have Kiendemærker, hvorved de deels kan fortsætte deres ofte forefulde Fiskerie og deels sikkrere landsætte.
Jyllandsposten, 1839-02-04
Tvende russiske Skibe have allerede nu indtaget et ei ubetydeligt Qvantum Østers i Havnen, og da Østersfiskeriet, efter de stedse opdagede større og større Banker, maa udvides, vil samme erholde en for Staten og i Handelen langt større Jnteresse end tilforn. J Havnen ere en Deel Skibe indkomne, og flere haaber man i Fremtiden vil freqventere den, naar den kostbare Muddermaskine kan komme til at opfylde sin Hensigt. Burde og kunde man ikke have indseet, da denne – man siger over 17000 Rbd. - kostbare Maskine anskaffedes, hvormegen Nytte samme kunde stifte, bedre end i Aar at henligge urørt, vistnok til ingen Gavn for den; eller kunde den ikke været udleiet til andre Havne? Frederikshavns Havn kostede Landet mange Penge, og Landet eller Folket har derfor vistnok billigt Krav paa at see et Regnskab herfor, og faae Oplysninger, hvo der har høstet Fordelen fra den Stund, den første Steen blev nedlagt, til Dato.
Jyllandsposten, 1839-02-04
At det vilde være ønskeligt for de Søefarende jevnligen at underrettes og Havneindløbets Dybde, kan ikke nægtes. Nogle ville mene, at den saakaldte søndre Havnemole eller Arm bedre vilde beskytte Skibenes Jnd løben, om den gik noget længere ud, ligesom og at det burde kundgjøres, hvo der er fungerende Fyrinspecteur paa Hirtsholmene, paa det man kunde erfare, hvem der, for den sandsynligviis med behørig Sanction reglementerede Løn, har Ansvarligheden.
Jyllandsposten, 1839-02-04
Nyheds Post. Med Thorvaldsens Portrait. See her Billed af ham, som formed faa Mange! Naturen. Formed Dig, Thorvald, selv ædelt, Dit Ansigt er græsk, Blaatgermanisk Dit Øie forener Syden med Norden, Hjerte for Venskab Du har og for den hele Natur. Skjøndt snart syvti Aar, Du virker i kraftige Manddom; Tiden har falmet Din Lok, Ungdommen boer i Dit Blik. Adam Oehlenschlager. (Efter Portesenillen 1839.)- Det var ret at ønske, at den udlovede Sum af 50 Rbd., som er deponeret paa Adressecontoiret i Aarhuus maatte lede til Opdagelse af Vignetterne over de jydske StænderDeputerede, som nu i Afskrivter have erholdt en Udbredelse, der isandhed vækker megen Forargelse; og skammeligt er især det Rygte, at et Par af de Deputerede selv skulde have gjort Udkastene til dette Compendium. - Af Committeen for den jydske Afdeling af Selskabet for Hesteavlens Fremme i de danske Provindser, bestaaende af Kammerherre Grev Frys, Ritmester Friis, Majorerne Flindt og Astrup og Ritmester Juel Wind, saae man i afvigte Efteraar et trykt Circulaire omsendt til Selskabets Medlemmer, som indeholdt en fuldstændig Oplysning om den Feil, der tilfældigen indtraf ved Lodtrækningen af Fol efter sidste Væddeløb, idet man ved at conferere de tilbageblevne Lodders Antal, efter at de 3de Gevinster vare faldne, fandt et Lod mere i Behold, end der efter Listerne skulde være. Overbeviist er vi imidlertid om, at Selskabets øvrige Medlemmer med største Misbilligelse har betragtet de yderst inhumane og ærekrænkende Sigtelser, som et Par af Medlemmerne i denne Anledning har fremført i et offentligt Blad, idet ingen Retsindig end- og i allerfjerneste Henseende vil kunne lade opstaae mindste Tvivl om, at Feilen jo i Et og Alt tilfældigen har indsneget sig ved en Uagtsomhed, som vistnok ved andre Forholdsregler kunde være undgaaet. At denne ærede Committee aldeles uforbeholdent har oplyst og fremsat Sagens Detail til offentlig Drøftelse, er derimod en Fremgangsmaade, som fortjener den største Paaskjønnelse, idet vi her have et skjønt Beviis paa, at almeenagtede Godseiere og Militaire i vor Provinds anerkjende Publiciteten i et Tilfælde som nærværende for en Sags rette Forum. Hvad vi imidlertid i benævnte Circulaire ei kunne billige, det er: at den ærede Committee sluttelig bemærker, at den er villig til at fratræde og lade et nyt Valg foretage, saafremt kun eet Medlem derom gjør skrivtligt Forlangende til Committeen. Thi fordi eet ildesindet Medlem af slette Motiver lod sig bruge dertil, vilde dog Committeen deraf ei kunne uddrage en Dom som den, at alle de øvrige Medlemmer havde tabt Tilliden til en Committee, hvis virksomme og negennyttige Bestræbelser for Fremgangen af dette nationale Anliggende, vi endog paa det bestemteste antage, finde almindelig Anerkjendelse.
Jyllandsposten, 1839-02-04
I Anledning af Kjøbenhavnspostens Giensvar til Hr. Pastor Visby, hvorved vi kom til at omtale Danmarks Stats= og Finantsminister Struensee, bemærker en Correspondent i "Neue Zeitung: "Det er vistnok et glædeligt Phænomen, at man nu begynder retfærdig at bedømme en af de største Statsmænd, Danmark har havt; jeg mener Struensee. Struensee var ingen Dansk, kjendte det danske Folk kun lidt og havde ikke den tilbørlige Agtelse for dets Nationalitet, men Struensee var dog en af det danske Folks største Velgjørere, som Kjøbenhavnsposten med Rette paastaaer; thi uden at tale om mange andre gode Indretninger, var han Stifteren af den udvidede Trykkefrihed, ved hvis Levninger endnu alle Danske væge sig, og i et Tidsrum af langt mere end et Aarhundrede var han den eneste Minister, som under en meget kortvarende Bestyrelse formindskede den danske Statsgield, og det meget betydeligt, saaledes som den fortræffelige Committee beretning af den holsteenske Deputerede, Hr. Etatsraad Jensen fra Kiel, klarligen beviser.
Jyllandsposten, 1839-02-04
Der Freischuz fortæller fra Rendsborg følgende Told-Anecdote: "Af de i Omegnen her ansatte Toldbetjente erholdt den, der er stationeret i en Landsby, som man herfor Spog kalder Neapel, nylig en Aften en anonym Skrivelse, hvori han underrettedes om, at hvis han vilde følge med Overbringeren, vilde denne forskaffe ham en god Steg."J sin roesværdige Tjenesteiver efterkom han denne mystiske Opfordring, satte over Eideren med sin ubekiendte Fører og fulgte ham i bælmørk Nat hen over øde Marker og Moser. Efterat de havde vandret omtrent i to Timer, kom de til en eensomt liggende Gaard, hvor Foreren bankede paa et af Vinduesskaaderne. Dette saavelsom Vinduet bleve aabnede, og Toldbetjenten anmodet om at begive sig af denne usædvanlige Vei ind i Huset. Pludselig befandt han sig nu i et meget comfortabelt, klart oplyst Værelse, hvor han blev modtagen af en meget venlig Familie, der indbød ham at deeltage i det øieblikkelig serverede Aftensmaaltid. Ved den forcerede Marsch paa kundrede Veie og Fodstier var hans Appetit bleven vakt, saa at han tog godt for sig af Stegen, men derhos dog leilighedsviis forespurgte sig, hvor han da egenlig befandt sig og hos hvem han havde den Ære saa uventet at spise til Aften. Herpaa erholdt han imidlertid kun undvigende Svar, og efter tilbørligen at have restaureret sig med Spise og Drikke, tiltraadte han sin Tilbagemarsch af samme Vei, han var kommen. Man formoder, at ved denne eventyrlige Promenaade er den bedste Steeg, gaaet hans Næse forbi- De engelske Kornlove have en saadan Vigtighed for Afsætningen af Danmarks vigtigste Udførselsproduct, at vitroe, det vil interessere en stor Deel af vore Læsere at erfare, at der i England har dannet sig en Forening, der har til Formaal at befordre Afskaffelsen af Kornlovene og allerede har indsamlet mange Efterretninger og nye Kiendsgierninger, som egne sig til fuldkommen at lægge hine Løves fordærvelige Characteer for Dagen. Foreningens Præses, Oberst Thompson, har i Sinde at udgive endeel Flyveskrifter om denne Gjenstand. For Parlamentets Aabning ville nogle af de meest indflydelsesrige Politikere holde offenlige Forelæsninger, og da Foreningen og dens Venner hel ligge dette Anliggende al deres Kraft, saa tvivler man ikke paa et gunstigt Udfald. De Forpagtere, hvis Skjøn man har forlangt, ere næsten uden Undtagelse stemte for Ophævelsen af Kornlovene. Sir W. Molesworth, Grote, Joseph Hume, Leader, Harvey, samtlige Medlemmer af Underhuset, have lovet deres Medvirkning, og man haaber, at Lord Brougham og andre Folkevenner i Overhuset, med hvem Foreningen har sat sig i Forbindelse, ville understøtte den gode Sag. (Khuusp.)¬
Jyllandsposten, 1839-02-04
- Marquis Londonderry har i 2 Bind, anmærker Khvnsp., udgivet en Beskrivelse over sin Reise i Skandinavien under Titel af "Recollections of a tour in the north af Kurope in 18361837. Marquisken, som bekjendt hig-torv, er aldeles ikke fornøiet med sin Reise eller sit Ophold her, paa Dampskibet generes han af Cigarrøg, Gaderne ere stille, mennesketomme og græsbegroede, Husene ere slet byggede, Brolægningen daarlig, (Hs. Herlighed er naturligviis især opbragt over Brolægningen paa Kongens Nytorv, da han logerede i Hotel du Nord); Gade belysningen elendig (Gas synes reent ubekjendt og ved første Øiekast kunde jeg fristes til at erklære denne Hovedstad et Hundrede Aar tilbage med Hensyn til Nutidens Forbedringer"). Marquiskens Yttringer om Hs. Majestæt Kongen forbigaae vi af mange Grunde, ligesom hans Mening om vor Holden af et halvt Dousin Linieskibe." Nogle enkelte Malerier paa det kong lige Billedgallerie værdiges Omtale, men i det Hele er det ingen smuk Samling.
Jyllandsposten, 1839-02-04
Om Hs. Excellence Krabbe-Carisius yttrer Londonderry sig meget fordeelagtigt, han omtaler ham som begavet med et aabent Øie for mange af de Ulykker, hans Fædreland lider under." Paa Hs. Herligheds Spørgsmaal, om Radicalismen gjorde store Fremskridt iblandt de Danske, morede det ham af Hs. Excellence at faae til Svar; I 7 a des amateurs partout."
Jyllandsposten, 1839-02-04
Af Runkelroesukker produceredes i Frankrig i Aaret 1833 ikkun 4 Millioner Kilogram., i 1832 7,300,000, i 1835 13,200,000, i 1836 derimod 30,400,000, og i 1837 41 Millioner Kilog. I 1838 antages Productionen at være steget til 55 Mill. Kilg, hvilket udgjør ligesaameget som hele Frankrigs Sukker=Consumtion i Aaret 1832. (Khvnsp.) Stykket Kellermann, som fandtes indrykket i dette Blad Nr. 3, var Redactionen tilstillet fra Fredericia, som var forglemt at anføres.
Jyllandsposten, 1839-02-04
Almindelig Commissions-Tidende Nørre-Jylland, udgaaer fra 1ste April eengang ugentlig i stort Format med 3de Spalter. Dens Jndhold vil blive inddeelt i følgende Artikler: "Jndenlandske, Avertissementer af alle Slags, og "Blandinger. Avertissementerne, som imod billig Godtgjørelse vil vorde kundgjorte, bedes Redactionen portofrit tilstillede. Det aarlige Contingent vil kun beløbe 2 Rbd., hvilken billige Priis haabes erstattet ved det mere udbredte Abonnement, som snarest muligt ønskes antegnet hos Jyllandspostens Commissionairer. Lesagergaard, den 27de Januar 1839. C. G. Clausen. Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1839-02-04
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1839-02-11
Veianosp ren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Mandag den 11te Februar. Nr. 6. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1839-02-11
Hamburg og Altona. En Blodaare fra Tydsklands Hjerte strømmer Elben hen forbi Verdens tredie Handelstad; ikke forgiæves tilbydende dens Tusinder af Seilere Befordring til Havet.
Jyllandsposten, 1839-02-11
Jyllandspostens Redaction. Det vilde være os kjært, om de ærede Redacteurer af andre Blade vilde optage denne lille Annonce.
Jyllandsposten, 1839-02-11
Nyheds Post. Fra Pressen have vi nylig seet udgaae Efterretninger om Niels Ebbesen af Amtsfuldmægtig Olsen, hvorved denne har gjort sig meget fortjent, ved af forskjellige Kilder, som har staaet til hans Raadighed, at afspeile et historisk Overblik over hiin Ridder, som netop for nærværende Tid har fuldt Krav paa Opmærksomhed, eftersom snart et halvt Aartusinde er borløbet siden hans bekjendte Daad. Jdet vi paa det varmeste anbefale denne saare læseværdige lille Piece til det ærede Publicums Gjennemlæsning, kunne vi ei undlade at antyde nogle af de heri befindende mærkelige Citater. Det bemærkes saaledes: at N. Ebbesens Daad er hædret blandt de Mindemærker, som paa Jægerspriis ere reiste for Danmark fortjente Mænd. Peder Syvs Kæmpevise fortæller, at N. C. undsagde Grev Geert, Krøniken derimod beretter, at Geert undsagde N. F. Gram hælder til Visens Udsagn, Meursius siger: at N. C. opsagde Greven Huldskab og Troskab, og Pontanus skriver, at undsigelsen er skeet lovligen efter gammel Skik og Maade. Den holsteenske Krønike bestyrker Grams Mening, at N. C. har truet Geert paa Livet. Da N. C. med lidt over 60 Mand red til Randers for at dræbe Geert, bandt hans Svende Hestene i Fruerlund, sønden for Randers og reed selv lige til Grevens Herberg, hvor han stødte Døren op med Magt og dræbte Greven. Derpaa tændte han Jld paa Byen og lod røre Trommen eller ringe med Klokkerne, som Gheismer endog antager skeete forinden Drabet. Suhm siger: Naar man seer hen til Følgerne, og at dette lagde den første Grundvold til Danmarks Hæder og Held, saa kan man gjerne være enig i de store Berømmelser, vore Skribenter derfor lægge ham paa. Hvidtfeldt sammenligner N. C. med "Mucius, Scævola, som ihielslog Porsennam." Holberg vidner, at N. F. har fortjent en Æresstøtte. Heinze siger: at N. C. begik efter Tidernes Tænkemaade ingen Ugjerning og at han bør ansees som Fædrelandets Befrier, men prise kan jeg dog ikke denne hans Handling." Holstenerne derimod og de Tydske afmale N. C. med sorte Farver, kalde ham en Forræder, osv. Hvidtfeldts Ord ere disse; En mærkelig Gierning gjort af N. C., som vilde sætte sit Liv i Fare for det almindelige Bedstes Skyld og hans Fødeland; dog hans Vederpart skjelder det for et Forræderie, men de skulde bedre og med god Vagt forsørget deres Herre, end de gjorde: dolus an virtus, qvis ab hoste reqvirit, at naar En omkommer sin afsagte Uven, er det ligemeget, enten han bruger, List eller Lempe." Sluttelig findes i Hr. Olsens lille indholdsrige Skrivt Slægtskabsforholdene af Christopher II, Hertug Waldemar af Slesvig og Gerhard, Greve af Holsteen, kaldet Geert den Store.
Jyllandsposten, 1839-02-11
Foruden den mærkelige Peder Syvs Vise med alle 85, Vers, samt M. C. Bruuns skjønne Ode Niels Ebbesen, Tyrandræberen." De øvrige Mindeqvad om N. C. af J. Schmidth, M. H. Bornemann, Jens Møller, S. S. Blicher har den ærede Forfatter formeent rettest at burde udelade, for ei at fordyre dette Erindringsserivt.
Jyllandsposten, 1839-02-11
- Onsdagen den 30te f. M. sammentraadte en Committee i Randers finder Forsæde af Kammerherre, Amtmand Lorentz i Anledning af det paatænkte Minde for N. Ebbesen. Efter flere Timers Discussion denne Gjenstand, betræffende, hvori ventileredes de forskjellige Synspuncter, fra hvilke Drabet kunde betragtes og som flere Holsteenske Historieskrivere ei alene frakiende et Værd, men endog have betegnet som Forræderie og Snigmord, blev man omsider enig om, da Æresmindet burde opreises af Bidragydende, over hele Landet, forinden man indbød til Subskription, at udbede sig at det ærede Trykkefrihedsselskab i Khavn herom ved en offentlig Fremstilling vilde udtale sig, hvilket formeentlig ogsaa i enhver Henseende vil stemme med det almene Ønske.
Jyllandsposten, 1839-02-11
- Løverdagen den 26de f. M. saavelsom i Ugen derefter blev af den duelige Klokkestøber J. P. Meilstrup i Randers støbt 2de Klokker af circa 20 a 25 Lpds. Vægt til et Par Landsbyekirker her i Provindsen. Støbningen løb meget heldig af og afgav hos den med lignende eller større Støbning Ubekjendte et meget interessant Skue. Den glohede flydende Composition bestod af Kobber og Tin, som efterat være i Smeltediglen afskummet og ved en indstødt Tap i Bunden aabnet frit Løb banede sig Vei gjennem en 13 2 Alen lang muret, foroven aaben Rende til det lille Hull, hvorigjennem den som Vand flydende Metalstrøm udbredte sig i Klokkeformen, som var nedgravet og skjult under Jorden. Det var at ønske, at denne duelige Mester forud vilde underrette saamange Familier om Støbningstiden, som i Værkstedet kunde faae Plads, da disse seeværdige Støbningerkyde Videlystne Leilighed til at danne sig et tydeligt Begreb om de større Støbninger, med hvis Udførelse man kun vanskeligen har Leilighed til at gjøre sig bekjendt.
Jyllandsposten, 1839-02-11
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1839-02-18
Flandspo ren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Mandag den 18de Februar. Nr. 7. Maa trykkes. Fleischer. Besterhavets Jndbrud i Liimfjorden 1820. vil seent eller aldrig blive glemt. Ubegribeligt er det, at man ei strax anede, at den tykkjævede Boreas leilighedsviis vilde forsøge det forvovne Spil, at stikke Munden ind i den Bresche, som Neptun, staaende paa sine fire Havheste, med sin Trefork formastelig indstødte paa den af Naturen kraftig formede Barriere, som i Aarhundreder trodsede det fraadende Vesterhav; - ubegribeligt, at de mange Tusinder af Fjordbeboere, som tidligere laae trygt beskjærmede bag dette stolte Værn, og som ved dets Gjennembrud bleve en Bold for det rædsomme Occan, hvis Tuden, Brølen og Fraaden selv bag Bolværket kunde udbrede panisk Skræk milevidt ind i Landet, kunde undlade, at kæmpe for Aflukningen af et Havindbrud, hvis Ødelæggelser enhver Stormflod maatte bebude, og som ei stod til at beregne; – ubegribeligt, at et Par vestre Byer i Liimfjorden, fordi de ei leed Tab ved Sildenes Bortgang, vilde hænge deres chimæriske Haab ved Mercurii forgyldte Stav, som under usikker Seilads af fladbundede Skibe i ubestemt Tid lokkede saadanne gjennem en Canal, som enhver Stormflod truer med Tilintetgjørelse – og ubegribeligt er det, at man i nationaloekonomisk Henseende ei uopholdelig efter Gjennembrud det 1825 søgte ved Afdæmning at sikkre Provindsen en aarlig Jntrade af henved een Million Rigsbankdaler, som Sildefiskeriet i Liimfjorden efter Opgivende skal have indbragt.
Jyllandsposten, 1839-02-18
Ved sidste ulykkelige Naturbegivenhed formene vi nu, at Spørgsmaalet, som ved den første Viborger Stænderforsamling discuteredes til liden Baade for det Parti, der vilde have Aggercanalen afdæmmet, er afgjort, da det nu har viist sig, at andre Hensyn end Fordelene af fladbundede Skibes directe Handel paa Nykjøbing paabyde ei alene Sildenes Conservation i Liimfjorden – men hvad mere er, Menneskenes omkring den. Menneskers Liv og Velfærd, Kjøbstæder, Landsbyer, venlige Gaarde og Huse, frugtbare Marker og Enge, Magazinoplag, Vinterforraad m. m. see vi nu paa det frygteligste at være givne til Priis for det graadige Vesterhav, hvorimod et Medlem af hiint Stænderraad vistnok med største Føie fandt, man burde være betænkt paa, baade at aflukke og komme den tilbageværende Landstrimmel til Hjelp ved kunstig dannede Klitter eller Sanddyner, for saaledes at sikkre det indre Land for Oversvømmelser. Men derimod satte et af Committeens Medlemmer (Kjøbmand Faartoft) den lidet betydende Jndvending: "at der ingen Grund kunde være til den yttrede Frygt, da Landet ligger for høit og har en fast Bund." Det gik derfor, som Ordsproget siger: "af Skade bliver man klog, men sjelden riig." – Bedrøveligt er det imidlertid, at en enkelt Byes og Omegns berigende Formaal her skulde have mange Tusinders Ødelæggelse til Følge, og med fornyet Kraft og øieblikkelig indsendt Andragende maa man nu formode, at det sande patriotiske Forslag, som i sin Tid uden Nytte blev indgivet af 86 Jndvaanere i Aalborg, Nibe og Løgstør m. Fl., nemlig om Aggercanalens Lukning, villigen vilde finde aabne Øren, da Statsborgerens Sikkerhed paa Liv og Eiendom, uanseet baade Aggerseilladsen og Sildefiskeriet, er Grund nok til eftertidig at forhindre Vesterhavets Jndstyrtning.
Jyllandsposten, 1839-02-18
At en Handelsforbindelse som den, der aabnede sig ved Aggercanalens Gjennembrud, ved at sætte den vestre Deel af Liimfjordens Beboere i fri og umiddelbar Communication med Norge, Engelland, Holland og Hamburg, ved første Øiekast maatte have noget meget Tillokkende ved sig, maa Enhver tilstaae, og saameget mindre kan man undre over, at dette Project fandt bifald, som de Betænkninger, der vare indhentede fra vedkommende Embedsmænd i disse Egne i denne Anledning, antoges at have favoriseret Forslaget, ligesom det kongelige General-Toldkammer og Commerce-Collegium formeentlig herpaa har bygget sine Resolutioner.
Jyllandsposten, 1839-02-18
Vi ville imidlertid udhæve nogle af de Grunde, Liimfjordens vestre og østre Beboere have fremført for- og imod Canalens Vedblivelse ved Agger, eftersom E faring nu har viist, at denne Gjenstand efter sidste Oversvømmelse fortjener den største Opmærksomhed.
Jyllandsposten, 1839-02-18
Den smalle Landtunge, omtrent af een Miils Længde, fra Agger til Thyboerøn, skal altsaa ifølge Beretningerne, foruden selve Aggercanalen, være overfyldt eller gjennembrudt paa fire andre Steder, som dog vel maa antages tæt ved Aggercanalen. Dette er en skrækkende og beængstende Begivenhed. Thi skal dette Bolværk gaae tabt, vil en eneste Stormflod fra Nordvest endnu kunne fuldende, hvad her er levnet af den foregaaende Ødelæggelse. Var Vandet steget een Alen høiere, end som skeete, var Lemvig aldeles gaaet tilgrunde, og hvo veed, hvor mange flere Byer og Landskaber, Men hvor let kunde ei denne Høidestigning have naaet saadant Maal, og hvo veed, om den ikke ved en folgende Stormflod kan naae denne Høide. Tiden er der, da Naturen endnu tilbyder Konsten en trofast Haand til et Modværn, som fuldkommen maa kunne trodse det oprørte Vesterhavs voldsomste Anmasselser, der nu true vort Jylland i inderste Hjerte med Død og Fordærvelse, Tiden er der, da blot et varigt Dige, en sikker Vold paa een Miils Distance endnu kan afvende Tusinders Undergang, og dette Offer maa til enhver Tid kun betragtes for en Ubetydelighed i et Land, hvor hele den slesvig-holsteenske Marsk som oftest fra samme Hav er indvunden ved Diger, massivere end vore stolteste Fæstnings=Volde. Henvender derfor Eders Klager og Bønner, J ulykkelige Fjordbeboere, til Regjeringen, som sikkerlig vil komme Eder i nøde og frie Eder for Jndstyrtningen af det vilde Vesterhav, som snart i Hjertet kunde adsplitte og omdanne vor Halve til oprevne Øer, hvorom den slesvigske Kyst med sine Rudera bærer lidet glædeligt Varsel. At flytte Kjøbstæder, Landsbyer og offerere hele Landskaber for at fremme fladbundede Skibes Jnd fart gjennem et Svælg, som til en anden Tid kan opsluge meere end hundrede Gange det Guld, som alle Trækasserne samlede, kan ei svare Regning. Til Held og Velsignelse for mange Menneskers Liv maae vi derfor paaskjønne, at det barske Hav endnu bag en tryg Vold kan lade sig betvinge; thi først bag dette Værn formene vi, at sand og varig Lykke vil kunne fremblomstre trindt over Liimfjordens Bredder og saaledes mulig atter fremskabe den tabte aarlige Millionindtægt, som Jyderne ei kunne taale at give Slip paa. Og Held os da, om vi tillige i vor lukkede Liimfjord ved privat Entreprise maatte see en lille Dampbaad paa 10 a 16 Hestes Kraft at ud, og indbuxere vore Skibe til Fjordens vestre Byer, saa vilde snart de tidligere Møisommeligheder over Løgstørs Grunde glemmes og Liim fjordens Beboere ei savne Seiladsens og Handelens Fordeele. Æselet sparker til den faldne Løve.