Aarhuus Stifts-Tidende, 1820-06-20
Nyheder fra Udlandet. Engelland. Dronningens pludselige Ankomst til London har foraarsaget et aabenbart Brud imellem Kongeparret og Kongen har selv anklaget sin Gemalinde. Endnu samme Dag som hun holdt sit Indtog i Hovedstaden begav Hs. Majestæt sig, under noget stærkere Militaireskorte end sædvanlig, til Overhuset. Folket omringede hans Vogn saalunde, at den fleregange maatte landse, indtil Dragonerne fik drevet Pøbelen fra hinanden, der uophørligt raabte: "Dronningen leve! Dronning Caroline for stedse!" Da Kongen, siddende paa sin Throne, med Wellington paa sin høire og Lordkammerherre Hartford paa sin venstre Side, havde overleveret sit Budskab til Parlamentet, kjørte han tilbage igien til sit Pallads under samme Folkeopløb. Kongens Bud, skab oplæstes derpaa af Lord Liverpool, og lød saalunde: Georg Rer. Dronningens sidste Skridt nødsager Kongen til at forelægge Parlamentet visse Papirer som angaae Hendes Forhold, og som Hs. Majestæt anbefaler til dets øieblikkelige og alvorlige Undersøgelse. Kongen har inderligen ønsket og forsøgt alt mueligt, hvad der stor i hans Magt, for at undvaae dette Optrin, som ikke allene maae være smerteligt for hans Folk, men ogsaa er det for hans egne Følelser. Men Dronningen Fremgangsmaade tillader ham intet andet Valg. Kongen har den faste Tillid til Huset, at det vil indlede en saadan Fremfærd, som den retfærdige Sag og Kronens Ære og Værdighed udkræver." Efter en lang Ordstrid pro og contra blev der endelig besluttet at der skulde nedsættes en hemmelig Komittee af femten Lorder, for at undersøge Sagen. Jmedens dette gik for sig i Parlamentsforsamlingen gjorde Pøbelen sig lystig paa Gaderne. Alle Ministrenes Vinduer bleve sønderslagne og kun ved Militairmagt hindredes det urolige Folk fra at angribe selve Kongens Residents. Ethvert Huus, som ikke vilde illuminere for Dronningen, blev ruineret; enhver Herskabskudsk eller Tiener som ikke vilde svinge sin Hat og raabe: Dronningen leve, blev overkastet med Skarn, ja stundom nedrevet fra Vognen; der ringedes med Klokkerne, bist og her i Gaderne hørtes Slædesskud og man reiste en Fane udenfor Hs. M. Logis med den Jndskrift: "Gud bevare Dronningen!" Saaledes er det nu gaaet til i flere Dage. Kongen har befalet, at Magten kun i høieste Nødsfald maae anvendes imod Folket. Det er en herlig Tid for Londons Glarmesterlaug, thi aldrig saasnart ere Stormændenes Vinduer indsatte paany, for det under et firedobbelt Hurraraab atter gaaer løs derpaa. Ministrene have nu imidlertid sikret deres, ved at stille Soldatervagt udenfor deres Vaaninger. Mange borgerlige Familier have gjort Dronningen deres Opvartning, men endnu ikke een eneste Person fra Hoffet. Borgemester og Raad vare beskiæftigede med det Spørgsmaal. Om det var passende at overrække Dronningen en Velkomst=Adresse, AldermanWood, Dronningens Vært, har givet den forsamlede Folkemængde, som forlangte at see deres hiemkomne Dronning, den Erklæring: at Hs. Majestæt ikke lod sig offentligen see, for hendes Sag var afgjort. - Den 7de Junii var Underhuset propfyldt af Tilhørere, thi man vidste at Hr. Brougham paa denne Dag agtede at oplæse følgende: Dronningens Budskab. "Dronningen finder det nødvendigt, at tilkiendegive Underhuset, at Hun formedelst de Forholdsregler man har foretaget sig imod Hendes Ære og Hendes Rolig ved, er kommen tilbage til Engeland. Hs. Majestæt, har gjort dette Skridt ene og allene for at forsvare fin i Karacteer og sine Rettigheder. Ved Sin Ankomst har Dronningen med Forhauselse erfaret, at Kongen har overleveret Parlamentet nogle af Hendes Breve og tilladt, at hendes Sag skal undersøges af en hemmelig Komittee. I Dag for fiorten Aar siden vovede man sig for første Gang at beskylde Dronningen. Dengang og altid har Hun viist sig beredt til at forsvare sig mod fine Anklagere og underkaste sine Handlinger den strængeste Prøvelse. Nu forlanger ogsaa Hun en offentliUndersøgelse, hvorved Hun selv vil høre Beskyldningerne imod sig, selv lære at kiende de Vidner som fordriste sig til at optræde imod Hende; et Privilegium, som ikke nægtes Kongerigets ringeste Undersaat. J Kongens, Parlamentets og Landets Aasyn protesterer Hun paa det høitideligste imod Oprettelsen af et hemmeligt Tribunal, der skal undersøge Brevskaber, som hemmeligen ere fabrike, de af hendes Fiender, som en Fremfærd der ikke er anekiendt ved Landets Love og som en voldsom Overtrædelse af alle Retfærdighedens Grundsætninger. Med fuldkommen Tillid paa Underhusets Retskaffenhed stoler Hun paa, at det vil forhindre det eneste Forsøg, Hun har at frygte for. Man har gjort alt muligt for at indtage Verden imod Hende, kun ved offentligt Forhør og Undersøgelse kan Hun vorde retfærdiggjort Caroline.