Aalborg Stiftstidende, 1838-06-02
Der er sagt meget ondt om Talleyrands Caracteer, men en tysk Diplomat, hvis Caracteer aldrig har været omtvistet, Hr. v. Gagern, en Mand, der tillige har havt Leilighed til at see meget nærmere ved, hvad der blev skjult eller i Afstand forvansket for andre Dommere, har sagt Partiaand, Nid og Eensidighed har ofte beskyldt Talleyrand for Vankelmodighed, Foranderlighed, Ærgierrighed, og en umættelig Tragten efter høie Æresposter. Hans Memoirer ville derom give de bedste Oplysninger og vistnok komme til at regnes blandt vor Tids bedste Mindeskrifter. Reil Det var ikke ham, der forlod et eengang antaget System, men han blev forladt; hans Grundsætninger, Planer og Raad forkastedes, da han med sine politiske Jndsigters Overlegenhed bedre gjennemskuede Frankrigs og Verdens Vel og bedre beregnede Muligheden og Udførligheden og Varigheden af den Mands Planer, der stod over ham og siden ligeoverfor ham. To Gange, i Warschau 1807 og 1 Paris 1815 var jeg ganske nær ved og befandt mig endog indviklet i Forholdene, da han, Stormanden Talleyrand - ikke tragtede efter høie Æresposter, men frivillig og mismodig forsmaaede og opgav dem. Den Afdødes høitidelige Bisættelse var bestemt til d. 23de. Det vil tilkomme den bestandige Secretair for de moralske og politiske Videnskaber, Hr. Mignet, at holde Ligtalen, og det vil ikke falde ham ganske let at bringe sin officielle Roes i Samklang med et vist Sted i hans "Revolutionshistorie, hvor han med sin sædvanlige Skarphed og snertende Korthed skildrer Fyrstens politiske Caracteer. For ikke at saare den offentlige Mening, har man opgivet den første Jdee at lægge hans Papirer under Beslag og Segl, hvilken Act desuden vilde contrastere altformeget med Kongens personlige Besøg paa selve Dødsdagen. Som Storkors af Æreslegionen havde han 30,000 Fr. aarlig; disse vilde Decazes gjerne arve efter ham, og de 100,000 Fr., som han havde som Overkammerh., hvilken Post han endog efter Julirevolutionen beholdt, og som udbetaltes ham enten af Civillisten eller af de hemmelige Fonds (man veed ei ret af hvilken af disse) stikke Gen. Sebastiani stærkt i Øinene, som en Skadesholdelse for hans Gesandtskabspost i London, hvilken han anseer sig nødt til at fratræde. Af alle Speculanterne paa den navnkundige Hedengangnes Efterladenskaber, see Jngen sig mere skuffede, end de stakkels Forlæggere, der have speculeret paa hans Memoirer; thi deels er det en ufravigelig Forskrift i hans Testament, at de først maae udgives om 30 Aar og deels ere de dertil efterladte Materialier saa ringe, at der neppe kan gjøres et maadeligt Octavbind af dem, og dette vil endda ventelig, istedetfor et Bind, Bekiendelser, komme til at indeholde et Bind, Fortielser, ifølge Fyrstens bekjendte Yttring: at Sproget (folgelig ogsaa Skriften) kun er givet Mennesket til at fordølge, sine Tanker." At en Mand, som Talleyrand, der ligesiden Revolutionens Begyndelse, da han allerede var Biskop, har tildraget sig almindelig Opmærksomhed, ogsaa maatte være en Gienstand for den samtidige Geistligheds Bedømmelser, med Hensyn til hans religiense Meninger, at dette Thema nu ved hans Død atter drøftes og omhandles, er saare naturligt og maa jo vel ogsaa interessere en større Almeenhed. Det vilde dog saameget mindre passe for dette Blad at meddele Noget af de herom i de franske Blade givne Beretninger, som de ere saare vidtløftige og heelt afvigende fra hinanden. Gives der en vis betinget Tilladelse til at have afvigende og forskjellige Anskuelser om, hvad man i Livet og i Døden har at gjøre eller lade, saa maa den, der med mandigt Mod og fuld Bevidsthed, ogsaa i sin sidste Øieblikke veed at handle med Aabenhed og Oprigtighed, forekommer os værdig vor Høiagtelse, som enhver overlegen Aand, trods Meninger, der kun høre for en Alvidendes Domstol, selv i Døden veed at tiltvinge sig.