Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-11-30
Ved at anstille en Beregning over Antallet af de Tjenstdygtige, som kunne undervises i Vaaben, oplyse Forfatterne, at naar en Trediedeel af Forstærkningen i Fredstid fritages for Vaabenøvelser, og i Krigstid kun tjene som Reserve i Nødstilfælde, og altsaa ikke medregnes, vil Landet dog faae en Armee af 120,000 Mand (nemlig 45,000 paa Øerne og 75,000 paa Halvøen, af hvilke over 1/3 eller 73,500 have faaet fuldstændig Vaabenøvelse i Linien. – "Ved Fjendeoverfald maatte naturligviis de bedst Øvede først kaldes under Vaaben; til aarlige Øvelser i Fredstid vilde i Regelen Manden fra det 11te-12te Tjenesteaar af kunne forblive i Hjemmet. Bataillonerne burde formeentligen formeres efter vor geographiske og administrative Jnddeeling. Ved den betydelige Mængde af Værnepligtige vilde det saare vel kunne skee, at enhver Bataillon maatte have sit District og til den føre alt de tjenstdygtige Mandskab af Vaabenet, som findes i Districtet. Man regner kun paa det i Planen bestemte Antal faste Numere, hvad Uniform og Vaaben angaaer, men i Listerne fører man alle Vaabenpligtige i fuldstændig Orden, og det vilde da næsten blive utænkeligt, at en Bataillon ikke skulde have sine Numere fuldt besat, om end Flytningerne blive nok saa betydelige, nok saa uindskrænkede Paa samme Maade tænke vi os Districterne for de andre Vaaben, kun at de blive større. – Betræffende Formationen af Forstærkningens Hærafdelinger, da have vi tænkt os, at der ved hver Bataillon skulde ansættes 2 lønnede Officerer, nemlig 1 Commandeur og 1 Adjutant, samt 4 lønnede Underofficerer." "Betræffende Uniformeringen af selve Mandskabet maa Eensformighed i Hovedsagen søges naaet; men bestemte Forskrifter behøves formeentligen kun om det Nødvendigste. Da vi antage, at man uden Ubillighed kunde paalægge alle Velhavende, som ikke have været i Linien, selv at skaffe sig Beklædning, saa vilde det kun være for de Uformuende og for det Mandskab, der har været i Linien og Krigsreserven, at der maatte sørges. – Til den 12 Dages Øvelse skulde formeentligen kunne indkaldes 2/3 af de Menige, det er 600 Mand. Maaskee vilde et passende Grundlag være, at den, der directe fra Exerceerskolen kom ind i Forstærkningen havde til Pligt at møde i de 4 første Aar og 45 Gauge, i de paafølgende 89 Aar, og slet ikke i de sidste 3–4 Aar, da han rinieligen vil blive ført ud af Numer. Den derimod, der har været i Linien og Krigsreserven, skulde formeentligen møde de 2 første Aar, han er i Forstærkningen, og siden 2–3 Gange. Paa Grund af Bekostningen tør vi ikke foreslaae andet end Geværet alene til Jnfanteristens Bevæbning. – De væsentlige Grundtræk, som her ere fremstillede for Jnfanteriet, skulde formeentligen ogsaa følges for de andre Vaaben." Med Hensyn til Officerer og Underofficerer vil formeentligen i Løbet af 56 Aar alt Nødvendigt haves, hvis de i Comiteebetænkningen foreslaaede Bestemmelser med Hensyn til de Frivillige billiges. Vi have hidtil seet Livjægerne, Liv corpset, Kjøbenhavns og de andre Byers Borgervæbning og Bornholms Milits uden Vanskelighed faae det nødvendige Antal befalingsmænd, i Preussen er 1ste og 2det Landværn, i Frankrig Nationalgarden, i Nederlandene Schutterierne, i Nordamerica Militsen, i Schweiz hele Armeen commanderet af ulønnede Officerer. Ligesaa let ville de ulønnede Officerer og Underofficerer her faaes, naar en Mand af de meere velhavende Classer kun har Valget imellem enten med ringe Opoffrelse at faae Underofficeers og Officeers Epauletten - eller at tjene 16 Aar som menig Mand." Forf. mene, at Vaaben allerede haves omtrent til 2/5 af de betænkte Forstærknings-Hærafdelinger og at alt det endnu Manglende kan anskaffes i Løbet af 10 Aar ved blot at forøge den allerede dertil bestemte Sum med 20,000 Rbd. aarlig. Forstærkningen kan komme til at bestaae af 6 Batailloner Artilleri, 32 Eskadroner Kavalleri, 8 Battailloner Jægere og 72 Battailloner Infanteri (af hvilke sidste 1 for Falster og Møen og 2 for Lolland). Dette vilde give en virkelig Forstærkning - det er Hærafdelinger dannede af den tiloversblevne Krigsreserve, naar Linien først er sat paa Krigsfod, og af Forstærkningsmandskabet selv – af 28,400 Mand for Øerne og 64,000 Mand for Halvøen, som tilligemed den nuværende Linie vilde udgjøre de ovenfor nævnte 120,000 Mand. – Med Hensyn til det vigtige Spørgsmaal, hvilke Bekostninger en saadan Organisation vilde medføre, vedlægge Forf. adskillige af Abrahamson forfattede Overslag, ifølge hvilke den hele Bekostning for at organisere disse Hærafdelinger og ved dem vinde en virkelig Forstærkning af henved 93,000 Mand og forsyne dem med Vaaden ikkun vilde udgjøre 496,8000 Rbd. "J Forhold til det store Maal, at bringe Danmarks Forsvarstyrke fra 27,000 til 120,000 Mand og derved at sætte det istand, til at modstaae sandsynlige Angreb, og ialtfald at hævde sin Ære som selvstændig Stat, kan denne Udgift vist ikke ansees for stor. Vi holde os derfor overbeviste om, at hvis de Calculer, hvorpaa dette Resultat er bygget, befindes rigtige, og hvis det vinder almindelig Anerkjendelse, at for et saadant Offer et virkeligt Rigsværn kan vindes, da ville Mange, der ansee det nuværende Militairbudget for høist trykkende, fordi de ikke troe paa, at det maaer sit Øiemed, erkjende en saadan Forøgelse af samme under denne Forudsætning for lidet betænkelig. Det Spørgsmaal, om der ikke indenfor det nuværende militaire Budgets Grændser kunde indføres Besparelser, som idetmindste tildeels kunde dække hiin Meerudgift, driste vi os ikke til at besvare, og vil vel ogsaa practisk først da kunne finde sin Afgjørelse, naar Erfaringen maatte have viist, hvilken Styrke der ligger i de her foreslaaede Hærafdelinger, og saaledes have formindsket Betænkelighederne ved at eftergive noget af Fordringerne til den Liniehær, hvori nu det hele Forsvar udelukkende søges. Derimod maa det være os tilladt at gjøre opmærksom paa, at hvis Staten anseer sig berettiget til saa godt som aldeles at forbyde Bytning af Vilkaar, eller den frie Stilling, saaledes som Udkastet har gjort, saa ligger heri en Ressouree, som ikke vilde kunne faae nogen bedre Anvendelse i Forsvarsvæsenets Jnteresse, end til Forstærkningens Organisation. Lovudkastets Stilling er nemlig kun en Omskrivning paa Frikjøb, hvis Sum efter de hidtil stedfindende Forhold kan anslaaes til mellem 250 og 500 Rbd. Sattes i dets Sted en fast Kiendelse af 300 Rbd. for Befrielse fra Garnisonstjenesten, og antages, at denne Ret efter almindelig Værnepligts Jndførelse – lavt anslaaet vil blive benyttet af 1,200, saa vilde dette give en aarlig Jndtægt af 360,000 Rbd., som vil gives ud, hvadenten de gives til 1,200 Stillingsmænd eller til et Forstærkningsfond. Dette i Forbindelse med den Besparelse i de for Forstærkningen beregnede Udgifter, som kunde opnaaes gjennem de paa Vartpenge eller a la suite staaende Officerer, vilde nedbringe Tilskuddet fra Finantserne til 100,000 Rbd., eller en Forøgelse af ikkun 3 pCt. af det nuværende Armeebudget. Det bemærkes, at den Ulighed, dette unægteligen vilde medføre, er langt mindre, end efter Udkastet; thi den umiddelbare Overgang til den blot i Protocollerne existerende Forstærkning er i Virkeligheden fuldkommen Fritagelse for Værnepligten, hvorimod, efter nærværende Forslag, hele Forstærkningen, altsaa ogsaa de, der have erlagt Kiendelsen, skulde baade vaabenøves og organiseres, altsaa opfylde en virkelig Værnepligt. Forskjellen var følgelig kun mellem en strængere og en lempeligere Tjeneste. Hvad de Formuende vandt, var ikke Fritagelse, men en behageligere Form for Pligtens Fyldestgjørelse; hvad de Uformuende opoffrede, var kun en noget formindsket Chance til ved Lodtrækning at vinde den samme Lempelse, hine maatte betale. Men Staten, altsaa alle dens Borgere, baade uformuende og formuende, vandt Udsigten til et virkeligt Landeforsvar, hvortil alle bidroge med deres egen Person, de Uformuende udelukkende, men da ogsaa i noget større Omfang, de Formuende tilligemed Penge, der anvendtes til at bestride den Organisation, hvorved deres personlige Ydelse først blev til en Virkelighed. Derfor maatte Summerne for disse Frikjøb - ikke fra Værnepligten, men fra Linietjenesten - gaae i et særegent Forstærkningsfond, udelukkende bestemt til dennes Organisation, hvorfor der i Budgettet aarlig maatte aflægges særligt Regnskab. Jmidlertid anføres alt dette kun under den Forudsætning, at Staten er berettiget til at forbyde Bytning og fri Stilling. Til Slutning angive Forfatterne som Udgangspunct, for en nærmere Overveielse trende forskjellige Systemer, hvorefter alle Tjenstdygtige kunne undervises i Vaaben, uden at Bekostningerne derved vilde overstige den ovenfor nævnte Sum. Jfølge det andet af disse Systemmer, som meest har tiltalt os, skulde det hele Mandskab, som nu haves i Linien, og i 11 1/2 Maaneder er under Vaaben fordeelt i 22 Batailloner, forenes i Halvdelen af disse Batailloner, og den anden Halvdeels samtlige Officerer og Underofficerer constitueres som Exerceerskoler. Herved hedder det – vilde især være vundet, at der havdes disponibelt 11 fuldstændige Officeers- og Underofficeerscorpser til deraf at danne 11 Exerceerskoler (i Kjøbenhavn, Nestved, Mariebo, Odense, Aalborg, Frederits, Varde, Haderslev, Flensborg, Rendsborg og Glückstad, som vilde kunne give den hele Masse af aarlig tilkommende Værnepligtige Underviisning paa 2 Maaneder hver. At denne Tid er tilstrækkelig til at give den almindelige Vaabenøvelse, tør antages. Nu undervises nemlig i Jngenieur troppernes, Artilleriets og Cavalleriets Skoler, inclusive Overcomplette og extraordinair Erstatning, omtrent 1800 Recruter. Dette maatte vedblive saaledes, med Hensyn til det specielle og langvarige ved Underviisningen i disse Vaaben. – Regnes endvidere de 700 kjøbenhavnske Recruter fra, saa blive af de 12,000 Mand, som den aarlige Udskrivningsmasse af Tjenstdygtige omtrent vil udgjøre, i Alt 9500 tilbage, eller for hver af de 11 Skoler, der i dette Tilfælde vilde have 12 Lieutenanter og 40 Underofficerer: 864 Mand. – Deelte i 2 Hold blev det hver Gang 432 Mand. – Fastsættes Skoletiden til 2 Maaneder, vilde hver Skole kunne udføre dette i de 45 Sommermaaneder, for hvis Anstrængelser en lang Vinterferie vilde holde skadesløs, ligesom det ogsaa af andre Grunde vilde være hensigtsmæssigt, at lade Officeer og Underofficeerpersonalet hyppigen vexle mellem Garnisons- og Skole-Bataillonerne, maaskee ved at lade hvert 2det 3die Aar de 2 Gange 11 Batailloner bytte Garnison. Men ogsaa for Landets Borgere er dette overkommeligt, ja, hvis Jndretningen bliver hensigtsmæssig, tør vi holde os overbeviste om, at det aldeles ikke vil blive følt som en Byrde, men betragtet som et høist gavnligt Supplement til det hele Opdragelsesvæsen, at den unge Mand, forinden han træder over til Livets forskjellige Gjerninger, i Forening med sine Jevnaldrende af alle Samfundsclasser, anvender et Par Maaneder til under en alvorlig, men fornuftig Disciplins velgjørende Tvang, at forskaffe sig den legemlige Udvikling, som i det moderne Underviisningsvæsen altfor meget forsømmes, og den Vaabenøvelse, hvis Besiddelse ikke blot en personlig Trang for hver mandig Folelse, men tillige den for Enhver indlysende Betingelse for, at den naturlige Borgerpligt, i Farens Stund at værne om sit Fædreland, kan blive til andet end en tom Lyd. Stille vi da paa den ene Side det for Sundheden og alle Livets fremtidige Behov Gavnlige i de legemlige Kræfters Udvikling, den foriale Fordeel af en disciplinarisk Jndordning i et større Hele, og af en forbigaaende, ordnet Sammenblanding af alle Samfundsclasser, og den statsborgerlige Tilfredsstillelse ved Besiddelsen, af den Vaabenfærdighed, som for hver Mand, som enkelt Jndivid, er en Æressag og, som Medlem af et Folk, en Fornødenhed for at kunne fyldestgjøre Fædrelandskjærlighedens og Borgersindets helligste Kald, – og paa den anden Side den ringe Byrde af 2 Maaneders Vaabenøvelse: saa nære vi ikke den mindste Tvivl om, at Folket jo med Glæde vil underkaste sig en saadan almindelig Pligt, fra hvilken saaledes ingen Undtagelse, ingen speciel Fritagelse, intet Frikjøb, ingen Stilling - kortsagt ingen anden Grund, end den absolut Udygtighed skal kunne unddrage Nogen."