Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-02-21
Udenlandske Efterretninger. Genua d. 26 Jan. Den overdrevne Forhøielse i Priserne paa Colonialvarerne, som Kjøbmændenes Speculationer mere end virkelig Mangel paa disse Artikler, havde foranlediget, har havt den Virkning, at Forbrugningen, især af Sukker, er bleven saaledes indskrænket, at den Qvantitet, som ellers behøvedes for een Maaned, har været tilstrækkelig for hele forrige Aar. Man har vidst at hielpe sig, ved at nyde Sirop af Viinbærsaft, isteden for Sukker. Ligeledes har vort Publicum næsten forsagt Brugen af Chocolade, som forhen var Genuesernes fornemmeste Frokostdrik, saa Speculanterne nu beholde deres Forraader af disse Articler i Magazinerne. - Formedelst Mangel paa Skibs rømmer gaaer det ikkun langsomt frem med Bygningen af ny Krigsfartøier paa vore Værfter. Jmidlertid ligge dog en Fregat og en Brig paa Stabelen, og et nyt Linieskib skal opsættes, saasnart det forventende Forraad af Tømmer er ankommet. Linieskibet Breslau, paa 74 Canoner, som nylig løb af Stabelen, er under 21de dennes afseilet til Toulon, for at indlemmes den der paa Rheden liggende Franske Escadre. Engellænderne krydse med et Linieskib og en Fregat i vore Farvande, til stor Hindring for Cabotagefarten paa vore Kyster. Sveitserblade meddele følgende Træk af Breve fra den Franske Armee i Spanien, Munkene prædikede i Begyndelsen for Almuen saaledes: Engellænderne have Tilladelse at være Kjettere, thi de ere Øeboere, og Bibelen siger, at Kjetterie og Forærgelse nødvendig maa være; Gud har med Forsæt overladt det til Øeboerne at være det." Siden da det gik Engellænderne ilde, saade Munkene: "De hellige Jord omkring Compostella vilde ikke bære disse Folk. Militscompagnierne i Leon have forvandlet sig til Broderskaber (Cofradias, og holde nu Processioner (Rosarios), for at afsone den Synd, at de have levet i Forbindelse med Uchristne. - En Guardian i Astorga holdt efter Franskmændenes Jndtog en Prædiken over Texten hos Esaias: "Folket, som vandrer i Mørket, seer et stort Lys, og for dem, som boe i det mørke Land, skinner det klart." Saaledes trøstede ogsaa fordum Spanierne sig i deres Andagt, da Rodney tog deres Linieskibe Deligent, Phønix og Princessen, men den hellige Dominicus fløi i Luften, i det Engellænderne vilde besætte den. "Den Hellige, hedder det, vilde hellere omkomme, end falde i Kierternes Hænder."J Amsterdam er nylig udkommen et vigtigt Bidrag til den nyere Preussiske Krigshistorie, under Titel, Historische Dentvurdigketen zur Geschichte des Verfalls des Preussischen Staats seit dem Jahre 1794 nedst seinem Tagebuche uber den Feldtzug von 1806, von d. Obristen v. Matzenbach &c.,in 2 Theilen, mit Situationskarten u. Planen. Bogen er meget godt skreven og fortjener at læses af enhver, der studerer Krigs- og Statskonst. Den viser os, hvorledes en Statsforfatning og dens Bestyrelse længe kan i Verdens Øine passere foret Mesterværk, og naar det kommer til Sagen, være høist maadelig. Men uagtet Forf. overalt øiensynlig røber at være en Mand af udmærket Hoved og store Talenter, stikker der dog hver anden Linie Charlatanerie frem, der i mange Henseender forringer Bogens Værd. Han indfører hele dramatiserede Scener mellem ham og Hertugen af Brunsvig, og adskillige af disse Samtaler ere skrevne i det sædvanlige affecterede Berlinske Sprog. Forfatteren er en indsigtsfuldere, finere, og maaskee ogsaa retskafnere Mand end Krigsraad Colln, men det er og bliver dog altid noget modbydeligt, at see Mennesker bag efter, naar Alting er forhutlet og tabt, fremtræde offentlig med deres Forvarsler, Raad, Vink, Planer, som man, efter deres Foregivende, ikke har villet høre eller følge. Han viser sig i det Hele som Frankriges og Napoleons hengivneste Ven. Han forsikkrer, at Friedrich II. selv har lagt Spiren til den Preussiske Stats Undergang, fordi han ikke behandlede sin nærmeste Efterfølger med kierlig Agtelse, og betroede sin anden Efter følgers Opdragelse til en skrantende Mands Tungsindighed og en Oldings Aandssvaghed; at Preussen ikke allene kunde undgaaet sin politiske Undergang, men endog blive til en kraftfuld Stat ved nøie at forene sig med Frankrige og befæste sine østlige Grændser, og at han (Forf.) har søgt at formaae Hertugen af Brunsvig til at betragte Tingene fra den Synspunct. Han paastaaer (S. 101), at Hertugen af Brunsvig allerede i Januarii 1805 havde skrevet et Brev til en fornem Engellænder af Jndflydelse, som indeholdt den Advarsel, at naar Engelland ikke sluttede Fred, vilde Fastlandet være tabt for det. Hertugen skrev det kort førend han tiltraadte Reisen til Petersborg, og det var overmaade vel skrevet. Han beviste deri meget skarpsindigen, at hele Tydskland og Preussen, vilde blive overvældede af Frankrige, og at denne Begivenhed vilde have en meget skadelig Jndflydelse paa Engelland. Forf. fortæller (S. 62), at Kongen af Sverrig i den berømte Samtale paa Anclamer Broen havde sagt til Kongen af Preussen: Marche, contre Bonaparte et nous sommes reconcilies, (Marcheer imod Bonaparte, og vi ere forsonede!) Han anfører adskillige Aarsager til den Preussiske Stats Synken siden Friedrich II. Tid, men den sande maa nok søges deri, at denne store Konge døde førend hans Kjæmpeværk var kommen til den tilbørlige Modenhed, og at der udkrævedes ligesaavel en Friedrich Il. til at dæmme det mod Tidens indbrydende Strøm, som der udkrævedes et Genie som han til at skabe det. Alting slappedes, ældedes og døde bort med ham: Statsmænd, Generaler, Patrioter, Krigens Flitter vedligeholdtes vel, men ikke dens sande Aand. Forf. anfører tre Aarsager til det ulykkelige Udfald af Slaget ved Jena, som bestemte Preussens Skjebne. I. Den Skjødesløshed, at Patrouillerne langs med den høire Bredde af Saalthal, Natten mellem den 13 og 14 forsømte at melde i Hovedqvarteret, hvad de havde seet. 2. General Lieuten. Holzendorfs alt for tidlige Tilbagetog fra Egnen ved Rodchen i Nærheden af Apoldo. 3. Gen. Lieut. v. Rücheels for sildige Ankomst. Opløsning paa Charaden i forrige Numer; Træskoe.