JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1805-01-01
En nyttig Politilov i Paris. Uagtet Paris vel i lang Tid forhen, men især i den senere, er bleven anseet for Utugts og Løsagtigheds Hovedsæde; seer man dog der stundom den offentlige Velanstændighed og Ærbarhed hævdet ved Love, som man andensteds, hvor man troer sig meget mindre fordærvede, kunde være vel tjente med at forplante til sig. Jblandt disse vil jeg ber blot nævne den, der bar til Hensigt at afværge utugtig Opførsel ved de paa Seinen liggende mange kolde og varme Badehuse og ved de offentlige Svømmeskoler. Begge Slags ere satte under Politiets Tilsyn. Jngen som besøger Badel usene, maae gaae nøgne omkring uden for Kurene, eller fra disse springe i Søen, hvorfor ogsaa Badekamrene ikke maae have Udgangsdøre til Vandet. For Svømmeskolerne, der skal indelukkes foroven med Plankeværk, og i Vandet, ned til Bunden af samme, med et Netværk af Touge, til Sikkerhed for de sig ovende Personer, er det anordnet at ingen uden for Afklædnings Kamrene maae gaae nøgne om paa Galleriet, men under linned OmhængsKappe Jkke heller maae nogen svømme uden med Underburer paa. Endelig er befalet, at Badehusene for Mandfolk ikke maae modtage Fruentimmer og omvendt ingen Adgang tilstedes Mandspersoner til de kvindelige Badehuse. J Svømmeskolerne maae ingen Fruentimmer tilstedes at øve sig i Kunsten. Derimod er det ikke forbudet Kjønnet at faae Svømmeskole for den selv. For nu at gjøre en Anvendelse paa os selv, da er det vel sandt, at ved de Nachtigalske Svømmeundervisninger den tilbørlige Agt vises for Ærbarheden, at enhver maae forsyne sig med Svømmebuxer. Men ved vore Badehuse, Svømmepramme, og overalt paa de Steder, hvor man ellers øver sig i denne nyttige Kunst, er de Bedækkedes Antal saare lidet imod de Nøgnes, og disse sidste gjøre sig endog ofte en, som det synes, inderlig Fornøielse af at lade deres Nøgenhed paa den ublufærdigste Maade stikke frem. Man troe ikke, at det er Udgiverens Agt, at lægge mindste Hindring i Vejen enten for den til Reenlighed og Helbredens Styrkelse saa nyttige Badning, eller for den desuden i saa mange andre Henseender saa saare anbefalelige Svømmekunsts Udøvelse. Begge Dele fortjene Opmuntring istedet for Jndskrænkning, men Sædelighed fortjener det endnu mere, og den Udgivt, et Par Svemmebuxer koster, er saa liden, at endog en Soldat eller Matros maae kunne anskaffe sig dem.
Politivennen, 1805-01-01
Ønske angaaende Vejen mellem Sorte Søe og St. Jørgens Søe til St. Hans Hospital. Saavidt vides, er der allerede for nogle Aar siden skrevet om denne slemme og ikke sielden højstfarlige Vej. Følgen heraf, siger man, skal have været, at nogle Træer bleve plantede paa den ene Side af bemeldte Vej. Men Erfaring viser, og gid den ikke paa sørgeligere Maade end hidtil vil vise, at dette aldeles ikke er tilstrækkeligt - Den hele Vej fra nørre eller vester Farimagsvej er endnu om Sommeren, naar det blot har regnet een Nat, meget ubehagelig at vandre - Om Vinteren, især Foraar og Efteraar, er den næsten ufremkommelig - Anmeldereren af dette har adskillige Gange havt det Uheld, at hans Kalosker, skjøndt de ellers sidde temmelig fast til Støvlerne, ere levne siddende i D ndet - Men det værste er dog, at der paa den hele Vej er intet Rækværk paa nogen af Siderne. Endog om høj lys Dag ere de meest ædrue Folk udsatte paa denne Vej for den største Fare, naar det blæser stærkt - Midt paa Vejen kan man ikke holde sig uden at synke dybt i Morads - Vil man søge Sidevejen, hvor let kan man ikke da udsættes for at falde i Søen? men størst er Faren om Aftenen, og der skal virkelig gives Exempler at Mennesker ere styrtede ud, men lykkeligviis reddede - ej allene Hospitalets Betjente, som passere denne Vej, ere udsatte for Fare, men og Hostitalets Lemmer, som faae Tilladelse at gaae ind til Byen, og skal derud igjen - Mange af disse ere gamle og svage, - Om nu et Slag eller anden Sygdom anfaldt en af disse paa denne Vej? eller og om en eller anden Hospitalet uvedkommende i beskjenket Tilstand, eller forvil det af Mørket, faldt ud i en af Søerne, hvortil ogsaa enten stærk Blæst eller glat Føre kunde bidrage. Var dette ej sørgeligt? Tilfældet er sandelig let at befrygte - Ønskeligt var det derfor om Vedkommende nu, da der arbejdes paa Hospitalets Udvidelse, og da altsaa flere Mennesker end hidindtil komme til at passere denne Vej - tillige vilde sikkre disse og enhver for Fare, der skal gaae den frem og tilbage, ved, deels at foranstalte den, om ikke broelagt, saa dog forsvarlig opfyldt, deels ved at lade sætte et godt og forsvarligt Bolværk, enten af Kampesteen eller Træe eller og en Jordvold paa begge, eller i det mindste paa een af Siderne, hvilket der nu var mindst bekosteligt. Rigtig nok vilde dette Forslags Udførelse koste noget, men dette var dog vel ikke saa betydeligt, som blot eet Menneskes Liv. - Af den høje og velædle Magistrat, den specielle Direction for St. Hans Hospital, Commissionen for Broelægningen, eller hvem disse 2de paaankede Poster egentlig kunde vedkomme, haabes det derfor ikke uden Feje; at denne Sag bliver taget i Overvejelse.
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. De paaankede ituslagne og med Pjalter udfyldte Vinduer paa Kadet Akademiet paa Amalienborg ere nu satte i god og smuk Stand. De paaankede Huller i Kørebroen i Klæboerne ere nu udbedrede. Ligeledes er den paaankede over Fortoget uden for No. 6 i samme Gade, indhældende Afviser rettet. Endelig har man nu den Glæde at kunne anmælde i dette Blad, der saa ofte frembragte det Ønske, at den brede Froderiksborggade, der dog ikke kan nægtes at være en Hovedgade, ligesom den er en Jndtogsvej, maatte erholde et godt med Fliser omfattet Fortog, - at der er begyndt paa at opfylde dette Ønske. Vedkommende vil herfor have alle Kjøbenhavneres Tak, og man tor nu haabe at Turen ogsaa vil komme til Rosenborggaden og Kultorvet.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) J Kompagnistræde er en Tomte imellem Badstustræde og Hyskenstræde, som i lang Tid har været omlukket med et Plankeværk. Dette truer nu ganske slemt med at falde ned. Man haaber derfor, at Ejeren selv sørger for, at det sættes i forsvarlig Stand. 2) Uden for No. 150 og 151 i Skidenstræde er en Afviser, som hælder saaledes ind over Fortoget, at den trænger til paa det hastigste at enten sættes ret op eller borttages. Det sidste vilde være det allerbedste, saameget mere som paa dette Sted ikke er mindste Trang til en Afviser. 3) Paa Ulfeldsplads er Fortogsstenene uden for No. 125 saaledes udgledne, at de ge i Rendestenen, saa at Vandet i samme derved hindres i sin Flugt. Uagtet denne Uorden alt er meget gammel, og samme allerede to Gange har været anmeldt i dette Blad, har den dog ikke mødt Opmærksomhed. 4) J Badstustræde er uden for No. 90 og 91 Fortogsfliserne ved Jldebranden blevne saaledes afbrudte, at Fodgængere idelig glide derpaa. Da det nu er 10 Aar siden Jldebranden, haaber man, at der snart gjøres noget herved. Maaskee var det bele afhjulpet, naar Flisestenene vendtes saaledes, at en ubeskadiget Side kom op. 5) J Amaliegaden har nu en Havemur i flere Aar staaet paa Stivere ud mod Gaden. Det synes ikke at burde være en Ejer tilladt, at bemægtige sig Fortoget paa denne Maade saalænge han vil. En foreskreven Tid, inden hvilken den Husejer, hvis Mur trængte til Stivere ud mod Gaden, burde opbygge Muren af nyt, vil vel tilstaaes at være et Savn i vore Politilove.
Politivennen, 1805-01-01
Et Vink til Boghandlerne. (Efter Jndsendt.) Det er ikke usædvanligt, at naar man køber en indbunden Bog hos en Boghandler, og da gjennemblader den, man jo finder, sommetider at den er defeet, sommetider, at den er urigtig indbunden. Det forstaaer sig, at Boghandlerne kunne ombytte et saadant Exemplar mod et der er rigtigt; men naar nu en saadan Bog bortsendes, uden at blive gjennembladet (og hvorofte skeer dette ikke) da er Sagen for vedkommende Ejere paa et langt fraliggende Sted mere end ubehagelig, den er i sine Følger et Bedrageri. Var det ikke en billig Pligt for alle Boghandlere, der sælge indbundne nye Beger, rinden de udleveres, at forvisse sig om, at de ikke vare defecte eller urigtig indbundne; og fortjente ikke de Bogbindere, som flere Gange saaledes skille sig ved deres Arbejde, at deres Navne bleve offentlig bekjendtgjorte? Sagen er virkelig vigtigere, end den ved første Øjekast synes.
Politivennen, 1805-01-01
Noget mere om Pudderets Brug. (Efter Tilsendt.) J forrige Nummer er indrykket et Stykke, under Titel: Parterrets Puddersvi, som har ærgret mange af Bladets Læsere foruden mig. At Udgiveren, eller den, der har tilsendt ham hint Angreb, ere Fiender af Pudder og Pomade, kalde Pudder og Pomade for Snavs, det vil man endda lade passere. Men Grovhed er det dog vel, ifleng at slaae om sig med Pudderbelte, Pudderlapser, Puddersvin o. d. f. - Er da enhver honet Mand, der bruger Pudder og Pomade, en Laps? eller har en honet Mand ikke Lov til at gaae paa Parterret friseret, uden at blive skældet for Puddersvin. Og om det tillades ham af den strænge Jvrer at staae paa Parterret uden Hat, vil da denne svare ham til hans uden for ophængte Hat, da det saa ofte skeer, at Hatte, som ere givne i Forvaring uden for, ja selv Kavajer, kunne bortstjæles? Saameget af det Tilsendte har Udgiveren ikke villet vægre sig for at indrykke, skjøndt det ikke er skrevet i den bedste Tone. Til Svar derpaa kunde det være nok at henvisse til det her fordømte Stykke i No. 368, der koldsindigen gjennemlæst bedst igjendriver det Ovenstaaende. Da Udgiveren imidlertid har hørt flere tale bæftig imod hint Stykke, efter hvad de af andre havde hørt, uden selv at have læst Bladet, og nogle deriblandt ikke holde det, vil han blot anmærke, at han ikke har kaldet andre for Puddersvin, end unge pudrede Personer, der opføre sig usemmelig paa Parterret, ved at trænge sig ind imellem Folk, holde Hattene vendte udad med den nederste Deel, lægge det pudrede Hoved op til de Omstaaende o. s. v. - Med intet Ord er omtalt aldrende Mænd, eller endog yngre Mænd, naar disse vise anstændig Opførsel; men det forstaaer sig selv, at om en gammel Mand gaaer paa Parterret, og der vender den pudrede Side af sin Hat mod andres Klæder, saa bliver han Grisen ligesaafuldt som den Unge. Skal man da vende Hattens Puddersidde ind mod sine egne Klæder, have nogle spurgt? Ja hvad andet, svarer jeg, det er dog unægtelig ikke saa baardt, at blive tilsølet af sit eget kjære Pudder, som at blive det af andres.
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. Det tilsendte Vers, som begynder saaledes: Paa Hammermøllen en Bager boer, kan ikke indrykkes, førend Forfatterne, enten beslutte selv at sætte deres Navne derunder, eller fremlægge Beviser for, at der er Forskjæl paa Brødvægten i Helsingør og ved Geværfabrikken, under samme Priser. Den paaankede, over Fortoget uden for No. 46 paa Nørregade indhældende Afviser er rejst igjen i tilbørlig Stilling.
Politivennen, 1799-01-01
Raadmand Baadhs Brændeoplag. Raadmand Baadh - saa siger Rygtet - har lejet en Plads af den Gartner, som har forpagtet Thots Have, og paa denne Plads opsat en betydelig Deel Brænde; da denne Stabel staaer meget nær ved en Smedde, og der findes næsten lutter smaae tæt sammenbyggede Bygninger rundt omkring samme, klagede de Omkringboende over den Fare de, i Jldebrands Tilfælde, formedelst dette Brændeforraad vare underkastede. Det blev da paalagt Hr. Raadmanden, at opsætte et Skuur over samme Der blev ogsaa strax opført et Skuur; men hvorvidt denne kan betrygge Naboer og Gjenboer for den betydelige Fare, de ved denne Brændestabel ere undergivne, vil jeg overlade Enhver at bedømme, naar jeg oplyser dem om, at oette Skuur ikke er andet end et tæglhængt Tag, som hviler paa Træstolper; hvorved altsaa Stabelens Sider ere ganske blottede og udsatte for samme Fare som forhen, om nu stærk Vind førte en Gnist fra Smeden ind paa en af disse aabne Sider. Raadmanden anmodes derfor herved, at lade opmure en Mur rundt om sin Brændestabel, og Politiet gjøres herved opmærksomt paa denne Uorden. Jndsenderen heraf skal ikke undlade at bekjendtgjøre Publikum, de i denne Henseende tagne Betryggelsesmidler.
Politivennen, 1805-01-01
Skarn og Skarns Lugt paa Østerbro Allee. Naar man vandrer den skjønne Vej over Østerbro, og glæder sig ved at nyde Guds frie Luft og de herlige Udsigter, som Vandringen der frembyder, studser man ved en Modbydelighed, som sætter Sjælen i en sørgelig Stemning. Garnisons Kirkegaarden og den Mands Minde Støtte, hvis Forsæt det var, at vise Verden hvorlunde det ikke er uværdigt for en Befalings Mand at valge sin Grav der, hvor Fædrenelandets ringere Forsvarere hvile - de Fattiges Kirkegaard - vanhelliges ved en Mødding. Hiin Støtte skjules næsten for Vandreren ved Urenligheds Sammendyngelse. Denne bliver en Ækelhed istedet for en Trost for de Ulykkelige. Dersom det i Anordningen om Vejvæsenet befales: at der ikke lægges nogen Mødding i en vis Nærhed af Landevejene, saa tør man troe, at Østerbro ikke kan være en Undtagelse fra denne Regel. Sebiøtt.
Politivennen, 1805-01-01
Anmodning til Hjulmand Hr. Michelsen i Aabenraa. Det er bekiendt, at Deres Hund er bidsk, og har anfaldet og virkeligt bidt deres Medmennesker. Herved bliver det ogsaa bekjendtgjort for Dem selv, ifald De, som Menneskelighed skulde byde at troe, er uvidende om denne dens slemme Egenskab. Man venter altsaa af Dem, at De afskaffer den, eller holder den bundet. Naar dette skeer skal det strax til Deres Ros meldes i dette Blad.
Politivennen, 1805-01-01
Opfordring til Ejerne af No. 6 og No. 4 paa Amagertorv. De ere begge, mine Herrer, i det Tilfælde, at Deres Fortoge raabe højt om Forbedring. Meget ofte har dette Blad heri været den almene Yttrings Tolk, men forgæves. Hverken de yderst skævt og farligt liggende Fliser ere rettede, eller de andre Uordener, som findes paa Deres Fortoge, hævede. Skulde det være muligt, at slige Uordener behage Nogen mere, end Medborgeres Bifald? Jeg kan ikke overtale mig til at troe det, men formoder at De ere uvidende om hin Paaanke. Jeg opfordrer Dem derfor til at læse hvad der i denne Henseende staaer i No. 369 af Politivennen, der gratis skal leveres Deres Bud, hvis De sende derefter; og naar De have læst det, smigrer jeg mig med det Haab, at baade det opstaaende Jernbeslag og den altfor høje Gaardrende borttages, og at De ville begjære Fliserne omlagte af Vedkommende, en Ting der ikke nægtes en Husejer, naar han derom henvender sig paa det rette Sted. Medborgeres Bifald vil belønne Dem rigelig herfor.
Politivennen, 1805-01-01
Forslag, Ulfeldsplads angaaende. (Efter Jndsendt.) Ulfeldsplads kunne være en af Byens skjønne Pladse, dersom ej Slagterboderne skæmmede den baade ved deres modbydelige Udseende, som ogsaa ved deres for Sundheden skadelige Uddunstninger af forsulede Kjeddele. En fuldkommen Bortryddelse af disse Slagterboder, indseer Jndsenderen vel, ej strax lod sig gjøre, ihvormeget der end taler derfor. Men en Formindskelse af deres Antal, da dog adskillige staae ubrugte, og de overblevnes Jndretning paa løse Triller, saaledes som Botikerne paa Amagertorv, synes meget iværksætteligt. Ved disses Flytning vilde Vedkommende see sig istand til at reengjøre og rense Pladsen fra ovenmeldte væmmelige Kjødlevninger, og ved deres Opstilling i to sammenhængende Rader, en paa hver sin Side af Støtten vilde Pladsens Rummelighed og Skjønhed blive mere i Øjne faldende.
Politivennen, 1805-01-01
Om det altfor store Antal af Kjøbstæder i Danmark. (Efter Tilsendt.) Ofte har det Spørgsmaal været fremsat til Besvarelse: Hvad er Aarsagen til vore Købstæders Forfald; og hvorledes kunne de ophielpes? Der er uddeelt Premier for Besvarelsen, men imidlertid forblive Stæderne ligefuldt usle. Man udsætter atter Spørgsmaalet, og faaer maaskee atter Lejlighed til at anbringe en Premie. Men Stæderne forblive dog, og kunne ikke andet end forblive, ligesaa elendige som de vare. Tingen er meget naturlig. J et Land, som kun kan have een god Stad, kunne 6 Stæder ikke trives. De danske Øer og Nørrejylland have 67 Købstæder, og burde ikke have uden 12 til 18 i det højeste. Jeg forstaaer her ved Købstæder, hvad Navnet i egentlig Forstand betyder, Handelstæder. Thi Danmark veed ikke hvad en Fabrikstad er, med mindre det skulde tillades at kalde Kristiansfeldt saaledes, og den ligger endda uden for de Provinser, hvormed jeg her egentlig afgiver mig. At det er godt jo flere Fabrikstæder man har i et Land, at disses Natur er Handelstædernes deri aldeles modsat, at man heller maae ønske mange mindre deraf, end færre store, det er saa ligefrem for dem som kjender dem, som det er unyttigt at tale derom for Danske. Hvorledes man har faaet disse mange Købstæder, ved en naturlig Virkning af den Tids indskrænkede Politik, da de bleve til. Da Statskunsten og Statshusholdningskunsten endnu vare i deres Barndom, havde man mange urigtige Maal paa Magt og Storhed. Titler troede man var noget, og Regenterne belagde sig med Titler, der baade i Mængde og Natur ofte gik ind i det Latterlige. Et stort Land troede man var det som var langt og bredt; og man sagde: Danmark er 70 Mile langt og 50 Mile bredt, hvilket man fandt meget skjønnere end at tælle Kvadratmilene. En Stads Vigtighed beregnedes efter dens Størrelse, og Varschan blev saaledes fire Gange vigtigere end Hamborg. Det var stort at have mange Stæder at beherske, og man vilde derfor have mange, skulde det end være Storehedinger og Slangerupper og Bogenser og Skielskører og Ebeltofter o. d. f. (Fortsættes.)
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. Den paaankede udenfor No. 36 paa Nørregade over Fortoget indhældende Afviser, er bleven rettet.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) Paa Kristi Himmelfartsdag laae Højbropladsen fuld af Kallunsbeen og Knogler, trindt om de Steder hvor Kallunsrenserindernes Boder om Søgnedage staaer. 2) Uden for No. 18 i Vimmelskaftet besætte Kælderfolkene Fortoget, som der desuden er smalt nok, lige ud til Rendestenen med Kasser, Kurve og andet Material, og naar man taler til dem derom, svares at Folkene i Nabokælderen i No. 19 sætte sligt Material derhen, og derfor vil de ogsaa gjøre det samme. 3) Udenfor No. 123 i Frederiksberggade er et for Fodgængere farligt Hul i Fortogsbrettet. 4) Udenfor No. 228 i samme Gade er et Fortogsbret, hvor i det ringeste smaae Fødder magelig kunne træde igjennem Hullerne det paa. 5) Udenfor No. 156 og 157 i Skidenstræde er en heel Flise borte af Fortoget; eller med andre Ord: det Hul, som er der, er saa stort, at en beel Flise kunde ligge der. Ved en Trykfeil var denne Uorden i forrige Nummer nævnet at være i Skindergaden.) 6) Natten imellem Torsdag og Fredag havde en Nattefarer spildt sin hele væmmelige Ladning i St. Kannikestræde, fra Nørregade af til St. Kiøbmagergade, og det i saadan en Mængde, at der vist ikke har været meer tilbage. Man har ofte talt om, at en eller anden Nattefører gjerne kunde ønske saaledes at blive sit Læs kvit, da han derved sparte sig den lange Fart. En følelig Straf burde imidlertid times den, der kunde overbevises en saadan Udaad. 7) Uden for No. 90 i Pilestrædet, er den farlige Kælderlem endnu ikke flikket,
Politivennen, 1805-01-01
Barketyverie af Drenge. At der endnu gives Exempel paa Lovenes skadefroe Ringeagt og en tilkommende Slægts Misdannelse, viste sig i Aftes Kl. 7, paa den saakaldte Jagtallee ved Frideriksberg. En 6 a 7 Stykker Drenge og Piger stode i fuldt Arbejde med at flaae Alleens Træer, da en Borger her af Staden og jeg bleve i Forbigaaende Vidner til dette stygge Optog. De vare udrustede med gode Knive og Sække til Byttet, hvilket, efter min Mening vidnede om, at Handlingen ikke var blot Børnespil; men planlagt Jværksættelse, paa Ældres Vegne, mueligt for at erhverve Materialier til Brænde eller Garverie. Vi ansaae det for vor Pligt at angive slig en Udaad, og troede, at Sognefogden var den Mand vi havde at benvende os til. Børnene undløb os, paa 2 nær, som vi vilde have fort til Sognefogden for, om han kanskee kjendte dem; thi selv vilde de ikke sige os hvem de tilhørte; men da vi kom ind i Frideriksberg Bye med dem, stimlede en Mængde Mennesker, ved Børnenes larmende Skrig, omkring os, og nødte os tilsidst under Trudsler at give Slip paa dem. Endelig kom Sognefogden til, og da jeg fortale ham Sagen, fik jeg til Svar: at det ikke kom ham ved men Gartner Petersen; da jeg nu ikke vidste hvor denne Mand boede og heller ikke havde Tid længer at opholde mig, saa leverede jeg Sognefogden en af Knivene, som jeg havde taget til mig.
Politivennen, 1799-01-01
Uorden ved Comoediehuset. Da Hr. Forfatteren af Politivennen lader til ikke at forbigaae nogen Uorden, troer man det ikke til Besvær at gjøre dem opmærksom paa de utilladelige Uordener, som daglig existere ved Comoedichuset, med de Soldater a., som tiltrænge sig Ret til at opkøbe billetter, ja ej engang tillade noget skikkeligt klædt Menneske at komme ind, for selv at tage Billet, førend de have været inde og opkøbt alle Billetter paa nogle saa Parterrebilletter nær, vil man nu see Stykket maa man købe af disse Prangere og betale 100 ja mangen Gang 200 Proc. mere, end den for Billetterne fastsatte Pris; det har arriveret mig og nogle af mine Bekjentere at være bleven trukkne tilbage ved Haaret af slige uberettigede Prangere. Skulde der ikke kunne findes et Middel til at forebygge sligt Forprang, og var det ikke muligt at forekomme denne utilladelige Uorden, og at standse sligt for Publikum saa skadelige Onde?
Politivennen, 1805-01-01
Usikkerhed paa Nørrebroe. (Efter Jndsendt.) J Mandags Morges Kl. 4 1/2 blev 2 Fruentimmer, som i deres lovlige Ærinde gik til Blegdammen, overfaldet af 2 velklædte Mandspersoner og uden mindste dertil given Anledning paa den meest uanstændige Maade mishandlede. Personerne, som øvede denne Udgad, formodes at høre til et Selskab, som fulgte efter, af hvilke dog nogle misbilligede Handlingen og forfulgte Gjerningsmændene. Skade er det at disse Personer ikke bleve paagrebne, at de til den offentlige Sikkerheds Betryggelse, den selv til Advarsel og andre ligesindede til Exempel kunde blive anseete og straffede.