Berlingske Tidende, 1834-05-07
Belgien. Brüssel, den 20de April. – Vi have forhen meldt, at Menneskerettighedernes Samfund i Paris søger her at knytte Forbindelser for at kunne, til sin Fordeel, bearbeide det Belgiske Folk i samme Aand, som i Frankrige, med andre Ord: for at sikkre den tilkommende Franske Republien Søster i Belgien og ved denne en Stytte imod Nordens Angreb og en til Rhinen fremskudt Grændse. Regjeringen ha omsider faaet Øinene op med Hensyn til alle de Jntriquer, der spindes overalt, og den bestemte sig for de nyeligen fattede Forholdsregler, efter at have seet de sidste Begivenheder i Frankrige og modtaget adskillige Meddelelser fra Autoriteterne i Paris. Politiepræfecten i Paris har virkeligen skrevet til Administrationen for den offentlige Sikkerhed i Brussel, at Proclamationen af Loven imod de politiske Associationer har anlediget et betydeligt Antal Republicanere til den Beslutning, at unddrage sig muelige Forfølgelser, og at Fleertallet af de udfærdigede Passe lød paa Belgien. Vi have ogsaa i adskillige Dage seet fremmede Ansigter med saakaldet Bukkeskjæg (barbe à bouc). Deres Nærværelse har intet Beroeligende midt i denne oprørte Stemning, som de sidste Tildragelser have efterladt. Dog er denne Fare blot af et underordnet Slags, thi, som vi forhen have yttret, den Mening, til hvilken de bekjende sig, har ingenlunde slaaet Rødder i Belgien, hvor Jdeerne om Orden og Fred ere stærkere. og have gjort større Fremskridt, end man formoder udenlands. Men det Onde ligger i Aanden, som hersker i de for Øjeblikket gieldende Jnstitutioner. Artikel 20 i den Belgiske Constitution sanctionerer den absolut Ret til at assortere sig, og yttrer, at denne Rettighed ei kan underkastes nogen forebyggende Forholdsregel. Jmedens man saaledes paa den ene Side haaber, ved Hjelp af en Speciallov at udrydde Associationerne i Frankrige, kunde de samme Foreninger (dersom ellers deres Udryddelse lykkes der) ustraffet flytte deres Sæde til Belgien, og Jngen turde indvende Noget herimod, thi Rettighed hertil ligger bekræftet i Landets Fundamentallov. Det vilde saaledes vorde dem tilladt, her at udøve hiin af dem saakaldte Centralregjering og, som de uden Ophør gjøre, sætte en organiseret Magt imod Lovene. Jntet ere dem da lettere, end fra en Stat som Belgien, der paa flere Punkter støder til Frankrige, at vedligeholde deres Forbindelser med dette Land. Belgiens Beliggenhed i Midten af Europa, og især dets Grændseberørelse med Tydskland, kan vorde benyttet af anarchiske og revolutionaire Jdeers Tilhængere. Som bekjendt beroer deres Haab, iblandt de Tusinde og Et Hjernefostre, hvori de vugge sig ogsaa paa de Tydske Universiteter. Jblandt Antallet af vore politiske Flygtninge findes ogsaa Tydskere, som have forladt deres Fæderneland ifølge retslig Forfølgelse for politiske Forbrydelser. De andre herværende Flygtninge: Fransk mænd, der have fægtet med den 5te Juni 1832, Jtalienere og Polakker, fordrevne fra Frankrige, have ikke nolet med at forene sig med Hine. Ved deres Hjelp kunne de correspondere med Tydskland, for der at nære den hellige Jld. Denne Omstændighed passer naturligviis til deres Plan, og de efterstunde denne, i Særdeleshed siden en vis Wolfroms Ankomst; han blev nyeligen forviist fra Paris og er omtalet i vore offentlige Blade. Denne Mand kalder sig en Tydsker og roeser sig af sine talrige Forbindelser med sine Landsmænd. Det var saaledes i den almindelige Ordens Jnteresse en bydende Nødvendighed at tænke paa Midler til at vorde Herre over disse Machinationer Den Belgiske Regjering, besjælet af de bedste Grundsætninger og attraaende, at betrygge Europas Nationers og Cabinetters Tillid, har indseet Nødvendigheden af at møde disse alvorlige Farer. Tildragelserne den 5te og 6te d. M. have desuden viist, at Factionerne ere beredte til at gribe den mindste Omstændighed, for at bane sig en Vei midt igjennem et Sammensted. Regjeringen maatte altsaa tage saadanne Forholdsregler til Sikkerhed, der ogsaa ville vorde til Fordeel for de tilgrændsende Lande, og i denne Henseende ere de et sikkert Pant paa, at den i Belgien nyeligen grundlagte politiske Forfatning, langtfra at være fiendtligt stemt imod andre Stater, fjerner fra sit Skjød Alt, hvad der kunde bringe dens Rolighed i Fare, er besjælet af contraanarchiske Følelser, og agter den hos andre Nationer herskende Tingenes Orden. Ved Eendrægtighed i disse, alle Cabinetter indprægede, Grundsætninger vil den sociale Ordens Sag vorde haandhævet i Europa. – Efter disse Betragtninger gaae vi fra de anledigende Facta over til Fremstillingen af de besluttede Forholdsregler. Der gielder endnu en Lov fra 28de Vendemiaire i Aaret Vi, udstedt af den Franske Regjering og proclammeret i det dengang med Frankrige forenede Belgien, ifølge hvilken Lov Administrationen autoriseres til at forvise fra sit Territorium enhver Udlænding, hvis Nærværelse den anseer farlig for Landets Orden og Rolighed. Denne Rettighed har Regjeringen betjent sig af, i det den lod et stort Antal Udlændinge forstaae: at de havde øjeblikkeligen at forlade Belgien. Deriblandt findes mange Franskmænd. Nogle skreve Orangistiske Blade og opfordrede dagligen til Omstyrtningen af det Gjeldende, forhaanede Monarchen og betjente sig af det forvorpneste og heftigste Sprog; Andre bekjendte sig til de republicanske Marimer, forkyndte dem allevegne, organiserede Venditer, o. s. v. Den berygtede Franske Borger, Er-Kammer deputeret Cabet, er iblandt dem, der have erholdt befaling, ufortøvet at reise bort. Man har betydet ham at forlade Landet over Ostende. Jblandt de Forviiste bemærker man ogsaa Polske Flygtninge, uden at regne hine Polakker, som ere compromitterede i de sidste Begivenheder og sidde i særskilte Fængsler. Aff denne Forholdsregel haaber man de gavnligste Resultater. Den befrier Kongeriget Belgien fra Jndividuer, der ved Hjelp af bedragerske Løfter bearbeidede Masserne til Oprør. Man uddeelte i de sidste Dage en uhyre Mængde Exemplarer af Erklæringen om Borgernes Menneskerettigheder, hvori siges: Enhver disponere efter eget Tykke over den ham ved Loven sikkrede Andeel i Eiendommene.. Er dette ikke i tilstrækkeligen tydelige Ord Løftet om den Agrariske Lov, Dette Skrift udkom fra Pressen for Bladet la vort du peuple, der udgives af Polakkerne Lelewel og Pulawsky. De Udlændinge, der kunne blive i Landet, og som hidtil ikke have udmærket sig ved Machinationer og uroeligt Sindelag, ville føle sig advarede og vide, at Loven af Vendsmiaire giver Regjeringen Vaaben i Hænder. Man har Grund til at vente, at Oppositionen vil, ved Kammernes Aabning den 22de, udspye Jld og Flamme imod denne Forholdsregel og angribe den som stridende mod Forfatningen, som allerede Hr. Gendebien har gjort i et Brev, stilet til Ministeren i Anledning af Cabets Forviisning. Men Majoriteten vil i Nødsfald bevilge Ministeriet en Jndemnitetsbill og give hiin Forordning Lovskraft. Jmidlertid ville de fremmede Uroestiftere have forladt Riget. Maatte de erkjende hvilke sande og større Fordringer Tiden gjør. – Man har opdaget det Trykkerie, i hvilket Proclamationerne, der ophidsede til Plyndringen den 6te d. M., ere blevne trykte. Det er samme Trykkerie, som arbeider for Redactionen af et Orangistisk Blad. Denne Omstændighed vil imidlertid ikke være tilstrækkelig til at bevise, at hiin Ophidsen har været et af dette Parties Midler, saameget mindre, som der blandt de Jndividuer, hvilke bleve fængslede som Mistænkte for at have uddeelt hiint Skrift, findes Adskillige, der bekjende sig til en den Orangistiske aldeles modsat politisk Mening. Man maa oppebie Resultatet af Undersøgelserne.