Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-05-28
Meningerne om Jslands Handelsforfatning høre nu atter til Dagens Orden, og ere nu ligesaa deelte, som forrige Gang - for henved tyve Aar siden. De ønsker, at erfare, min Ven, hvad jeg dømmer om denne Gjenstand, og skjøndt De veed, at jeg ikke er Kjøbmand, saa vil De dog gjerne høre mine Tanker, deels fordi jeg som Jkkehandlende kan dømme saa meget mere upartisk, deels fordi mine Bekjendtskaber med mange indsigtsfulde Mænd i dette Fag, sætte mig istand til, i det mindste at meddele ikke uvigtige Oplysninger til Sagens nøiere Drøftelse. Jeg skal ogsaa, saavidt mine Jndsigter, Ævner og Erfaringer tilladt det, meddele Dem her mine Tanker om denne Gjenstand med al den Frimodighed og Upartiskhed, som man kan vente af en Mand, der, ikke i fjerneste Henseende, kan have nogen anden Fordeel af, at tale, for eller imod Sagen, end den, der ligger i Selvbevidstheden, at have bidraget til Sandhedens Tarv. Hvad jeg her siger, overlades i det Hele aldeles til Sagkyndigeres Bedømmelse. Jsland er et fattigt Land, siger man, det har ingen stor Mængde Udførselsproducter, er udsat saavel for Uaar, som andre uheldige Naturvirkninger; men jo fattigere et Land er, desto større Fordring kan det gjøre paa offentlig Deeltagelse i sin Skjebne. For ikke selv at afsige nogen Dom i denne Sag, vil jeg hidsætte her de forskjellige Partiers Meninger for og imod Fremmedes Frihandel paa Island, og overlade det til Dein, min Ven, selv at uddrage Resultaterne deraf. Jeg vil, paa det De desto bedre kan overskue det Hele, indklæde disse Meninger i en Samtale imellem A. og B. A. er imod Frihandelen: B. er for den, det vil sige, paa visse betingelser. A. De vil altsaa, at de islandske Handlende skulde opholde sig i Jsland? Hvor er dette mueligt, naar man tænker paa Landets Beliggenhed, Til at afhænde de danske Varer i Jsland, og igjen indkjøbe der islandske Varer, behøver Kjøbmanden ikke at opholde sig der i Landet; skal han kunne blive af med de indkjøbte islandske Varer, saa maa han nødvendigen opholde sig i Kjøbenhavn, eller paa et Sted, hvor der er ordentlig Postgang. B. Men ere de islandske Handlende ikke fritagne for at svare al borgerlig Tyngde, selv Bidrag til de Fattige, (S. Forordn. af 17 Nov. 1786 og Plac. af 18 Aug. s. A. F. 20-22), Ere ikke nogle af dem baade Borgere her i Staden og i Jsland, A. Hvorfor have da ingen Fremmede taget Borgerskabsbrev paa at være islandske Borgere, Hvorfor skulde just de danske Handlende være lænkebundne til dette Land, Kan jeg ikke gjerne være Borger i Engelland, og alligevel være dansk Borger, og handle paa Engelland? Hvad taber overalt Jsland derved, at ikke Kjøbmanden selv opholder sig der i Landet, naar han der har en Handelsfælle, saaledes som Adskillige have, eller og en Factor, som er hans Medinteressent? B. Det taber Alt hvad det kunde vinde naar Kjøbmanden ved at boe i Landet, betiente sig af farende Kjøbmandskarle (som nu kaldes Cargadeurer) til Varernes Omsætning, saaledes som Tilfældet er paa andre Steder, eller ogsaa lod sig og sine Naboer hele og halve Ladninger consignere, og indladede igjen de indhandlede islandske Varer, især naar det blev tilladt at forskrive og afsende Kjøbmandsgods directe fra og til fremmede Steder. Det maatte bidrage meget til Landets Opkomst, uden at skade Danmark, thi dette vil alligevel altid blive det Land, hvorfra den betydeligste Handelsartikel, Kornvarer, beqvemmere end fra noget andet Land kunde tilføres Jsland. Det, som danske Kornvarer skulde ombyttes med, maatte være Fedevarer, Fisk og Tran, til Jslands Uldengods trænger Danmark ikke. Den paa Island Handlende maatte saaledes ret godt kunne finde sit Udkomme, ja endog bedre drive sin Næringsdrift, naar han opholdt sig i Landet selv. Hvor man finder sit Brød, bør man ogsaa kunne finde sig fornøiet, om det saa var i Grønland. Ved sine handlende Borgeres tiltagende Velstand vilde ogsaa Jsland tiltage i Velstand. A. Forlanger De da, at Kjøbmændene allene skulde ophielpe Jsland, og bøde paa de Mangler som man maa tilskrive dets naturlige Forfatning? B. Jeg forlanger, at de i det mindste skulde bidrage dertil, og ingen kunde bedre dette end netop de, naar de opholdt sig i Landet selv. Jsland er i Grunden ikke saa fattigt et Land, som man indbilder sig. Det har herlige Producter, store, hidtil ubenyttede Naturskatte. Hvor vigtige ere ikke Tangarterne, hvoref det har en saa ubeskrivelig Overflødighed; Hvad vilde Jslænderne ikke kunne vinde, naar man gav dem rigtig Anviisning og tilbørlig Opmuntring til at brænde af deres Tancarter, Potaske eller Kelp, der er saa vigtig for Glashytterne og Søbesyderierne, og som med største Fordeel kunde afsættes i Skotland, Hvor meget har man vel hidtil benyttet sig af Jslands Svovlværker, og hvor indbringende kunde de ikke blive, naar de bleve drevne med Jver, Jsland er for Øleblikket fattigt, fordi det ikke kjender sin naturlige Rigdom. Der gives Steder der i Landet, hvor man i en eneste Time kan opgrave 8000 Pund Svovl. Hvor meget Salt kunde her ikke tilvirkes af Søvandet, hvoraf 1/10 Deel, naar det er ufrossent, sædvanligt er Salt A. Det er altsammen noget, som ikke paaligger Kjøbmanden at sørge for. Jeg holder mig her til Handelen. Kan De nægte, at Danmark vinder ved Transithandelen med islandske Varer, Bringes ikke derved Penge og Nødvendighedsproducter ind i Landet? B. Havde Hollænderne f. Ex. Tilladelse at Handle paa Island, saa vilde de nok bringe baade Lærreder, og Reebslagergods af bedste Slags, og flere Fornødenheder did. A. Men hvad vilde der vindes derved? B. At de for deres Varer mueligen kunne vilde forlange halv saa meget Uldengods, som der nu begieres; thi Hollænderen er vant til at betale det Gods, der tilbringes ham over Kjøbenhavn, med dobbelt saa meget, som det koster i Jsland. Et Par enkelte Hoser f. Ex., som der betales med 24 s., koste i Holland 48 (i Sølv).A. Det er kun enkelt Tilfælde, som ikke kunne gjelde for nogen Regel. Priser falde og stige, udenlands ligesom her, det er Handelens Løb. Varenes Mængde og Trangen til at kjøbe dem, bestemme deres Priser. Hvor ugunstig var ikke Handelen for Jslænderne i Aaret 1809, da de Fremmede kun gave 8 1/2 Pd. Skraatobak for 1. Skpd. Fisk B. Men Uldengods er een af Jslands vigtigste Handelsproducter, og ved Uldarbeide kunne de ikke fortjene den halve Føde. Jeg har her i min Tegnebog en Beregning over hvad der i Jsland kan fortjenes ved Uldarbeide for Handelen, og denne Beregning kommer fra en paalidelig Haand, Hr. Kammerraad og Sysselmand Britm. Læs her! Om Dagen spinde 4 Piger 4 Pd. Uldgarn a 32 s. Courant, i Skillemynt, men Ulden maa tillige være pillet og karbet, og det er sædvanligt 1 Karls Arbeide, hvad 4 Piger spinde: Disse 5 Personers Arbeide indbringer altsaa tilsammen i Fortjeneste 2 Rd. p. Dag, da de 4 Pd. Uld betales med 6 og Garnet med 8 Mk. i Skillemynt. En Karls Kost beregnes om Dagen 20 s., eller Middagsmad 10 s., og Frokost, og Aftensmad hver 5 s. i samme Mynt. Pigernes Kost regnes 1/4 Deel mindre eller 15 s. Under Arbeidet fortæres altsaa blot i Levnetsmidler. - Lysning om Vinteraftener, Redskaber, a. uberegnede - af Pigerne 60 s. og af Karlen, 20 sk., følgeligen tilsammen: 5 Mk. Saaledes fortjenes kun 2 af Føden ved dette Arbeide, og dog er Garnspinderiet fordeelagtigere end Forarbeidning til Trøier og Hoser, hvorved det kun er mueligt at fortjene 1/4 til 1/2 Part af Føden. - Er dette nogen Opmuntring til Huusflid? A. Hvad kan Kjøbmanden gjøre til at Jslændernes Huusflid ikke kan tilveiebringe Producter, der lønne bedre denne Flid, Var den islandske Uld saa fiin som den spanske, saa vilde ogsaa Arbeidet deraf blive bedre betalt. B. Men netop derfor troer jeg man bør gjøre Alt, for at lade et fattigt, men arbeidsomt Folk tilflyde al den Fordeel, som mueligt er. A. Og ved hvilke Midler troer De man kunde lade det tilflyde denne Fordeel B. Ved Concurrencen. A. Men naar Concurrencen nu blev overdreven og de Handlende, som en Følge deraf vilde ganske udeblive, maatte da deraf ikke flyde Mangel og Nød, især naar Uaar indtraf, B. Det er een af Deres vigtigste Modgrunde, og saadant Tilfælde lader sig i vis Grad befrygte. Men deels vilde dette snart igjen jevne sig, saaledes, som Erfaringen viste os det ved den forrige Forandring; deels vilde det ikke medføre et eneste Aars ganske Standsning i Handel og Skibsfart paa Landet. Concurrencen maatte desuden kunne styres. A. Hvorledes vilde de kunne styre den, naar den engang var fri for Alle? B. Jeg troer, at det lod sig ret godt gjøre. Kunde det ikke bestemmes, hvilke Nationer der skulde have Frihed at handle paa Island, og hvor mange Læster hver af dem skulde føre? Denne Frihed behøvede kun at strække sig til Svenske og Norske, der kunde bringe Tømmer og Jern, til Engellændere, der kunde didføre Salt, Kul &c., og til Hollænderne, der tilligemed Danske, foruden Korn, kunde bringe de forhen nævnte Artikler. Til de øvrige Nationer behøvede Friheden ikke at strække sig; thi om Handelen end frigaves for Alle, kunde de dog hverken have noget egentligt Handels-Samqvem med Jslænderne, eller Jslænderne med dem. A. Men naar da siden Erfaringen viste den modsatte Virkning, og Jsland ikke allene blev end fattigere ved denne Forandring, men endog oversvømmet med Overdaadighedsvarer, og vant til ødelæggende Luxus, som saa længe har været fremmed der? B. Det sagde man ogsaa om Nordlandene, førend deres Handel blev frigiven ved Forordn. af 20 Oct. 1813. Jndtil den Tid, og ligge fra 1697, havde Nordlands Jndvaanere, som De selv veed, ingen Tilladelse at føre deres Varer til andre Steder end til Bergen og Trondhjem, hvilket forvoldte dem en Armod, som hiin Forordning skulde bøde paa. Man har imidlertid hidtil ikke erfaret at den nordlandske Handels Frigivelse har havt ufordeelagtige Virkninger for Jndbyggerne. Saaledes tales der i Almindelighed for og imod denne Sag. Jeg siger med Paulus, prøver Alt, og vælger det Bedste, Deres Ven &c.