Berlingske Tidende, 1791-08-01
Under Dato Christiansborg Slot den 25 Martii 1791 er *** udkommet en Forordning, hvorved bekiendtgiøres: At, da Hs. Majestæt, efter at have ved Sin Forordning af 20 Junii 1788 løsnet Stavnsbaandet for Bondestandens Mandkiøn i Hs. Majestæts Rige Danmark, finder det nødvendigt, nøiere at bestemme den Forpligtelse, som i Kraft at Forordningen af 6 Junii 1769 paaligger Jorddrotterne til stedse at forsyne Bøndergaardene paa deres Godser med Fæ stre; saa vil Hs. Majestæt herved allernaadigst fastsætte, i hvilke Tilfælde det herefter, uden Hinder af Forordningen af 6te Junii 1769, see i det øvrige fremdeles staaer ved Magt, maae være tilladt at nedlegge Bøndergaarde, samt de Forholdsregler, som derved bør iagttages, og i saadan Henseende anordner og befaler: Naar en Jorddrot ikke kan faae en Bondegaard bortfæstet, endog uden Jndfæstning, bør han strax erhverve lovlig Synsforretning til at bevise, at Gaardens Bygninger ere i beboelig Stand, samt at den er forsynet med fuldkommen Besætning og Jnventarium. Denne Forretning tilstilles Amtmanden, som derhos underrettes om de Vilkaar, under hvilke Jorddrotten er sindet at bortfæste Gaarden, og naar da Amtmanden, efterat have indhentet en nøiagtig Kundskab om Gaardens Jorder og øvrige Beskaffenhed, finder de opgivne Vilkaar at være billige, lader han ved Kirkestævne i Herredet den ledige Gaard tvende Gange opbyde og tillige bekiendtgiøre de for Fæsteren bestemte Vilkaar. Men i Tilfælde at Amtmanden ikke maatte kiende de opgivne Vilkaar for en saadan GaardsBortfæstelse for antagelige, og Eieren ikke er tilfreds med Amtmandens Eragtning i denne Henseende, da paaklages samme til Hs. Majestæts Rentekammer, som endeligen bestemmer, under hvad Vilkaar Gaarden, som foran meldt, ved Kirkestævne kan opbydes til Bortfæstelse. Skulde da ingen duelig Fæster anmelde sig, maae Jorddrotten i trende Aar anvende Gaardens Jordet saaledes, som han bedst veed og kan, dog uden at drive den under Hovedgaarden eller til eget Brug, under den i Forordningen af 6te Junii 1769 fastsatte Straf. Dersom Eieren inden bemeldte Tids Forløb ikke kan finde Fæster til Gaarden, da skal han atter paa den i 1ste d. foreskrevne Maade ved Amtmanden lade den opbyde, og naar endda ingen Foster melder sig, maae det være tilladt at henlegge Gaardens Jorder under andre Bøndergaarde, imod at paa den nedlagte Gaards Grund opbygges 2de nye Huse, af hvilke ethvert Huus tillægges 6 Tønder Land Middeljord, at ethvert Huus i den Bye, hvori den Gaard, som nedlægges, er beliggende, saavidt det ikke er forsynet med 3 Tønder Land Middeljord, tillægges samme, samt at Jorddrotten bliver ansvarlig for disses bestandige Vedligeholdelse, under Straf af 10 Rdlr. til Sognets Fattige, i Fald Husene blive øde: hvilken Mulct igientages, naar han ikke inden en bestemt Tid, som ham dertil af Amtmanden forelægges, igien forsyner de ødeblevne Huse med Beboere; dog maae Jngen Bondegaards Tillæg af Jord ved saadan Nedleggelse forøges til høiere, end 160 Tønder Land bruabar Jord, eller 12 Tønder Hartkorn; hvilken Qvantitet af Jord eller Hartkorn korn i intet Tilfælde maae overstiges. Ei heller maae andre Gaardfæstere mod deres Villie paatvinges noget af en nedlagt Gaards Jorder. Naar en saadan nedlagt Gaards Jorder legges til een eller flere Gaarde, med Besiddernes Samtykke, da skal der medfølge forholdsmæssig Besætning, i Fald enhver Gaard, til hvilken Jorden henlegges, ikke har tilstrækkelig Besætning til at drive den hele Avling og forrette Hoveriet. Det følger af sig selv, at ikkun de Gaarde, til hvilke en nedlagt Gaards Jorder henlegges, kan paalegges den nedlagte Gaards Hoverie. Det maae være Eieren tilladt at nedlegge Bøndergaarde, naar han enten deler sammes Jorder imellem Beboere af jordløse Huse, eller anvender dem til Boels=Steder og nye Huse. Førend nogen nedlegger en Gaard, skal han være pligtig at anmelde det for Hs. Majestæts Rentekammer og fremlegge de fornødne Beviser om, at de foranførste Regler ere blevne iagttagne, efterdi Hs. Majestæt allernaadigst vil have bemelte Collegium paalagt at vaage over sammes Haandhævelse. Dersom der skulde gives særdeles Tilfælde, (saasom ved Udskiftning eller i andre Maader) hvor billighed kunde synes at fordre eller tillade Afvigelse eller Dispensation fra foranførte Bestemmelse; da maae det være Vedkommende tilladt, derom at anholde ved Ansøgning giennem Hs. Majestæts Rentekammer.