Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1814-02-04
Paa Den Als vare omtrent 800 Mand under Vaaben. Hvad der kunde bruges til at gjøre Modstand, mod den fremtykkende Fiende, bestod i omtrent 2000 Mand af alle Vaabenatter, der stode ved Kolding, som Forpost, men som allerede paa en Maade vare omgaaede paa deres høire Fløi, ved fiendtlige Troppers Jndrykkelse i Ribe, da Fiendtlighederne sidste Gang begyndte, og i den egentlige Styrke, som stod sammen paa Den Fyen, hvilken Stilling høisalig Kong Kristian den 4de i Krigen med de Keiserlige 1628 og 29 havde i lignende Tilfælde, da han af overlegen Magt blev overfaldet, taget. Den Styrke, som paa Fyen saaleds var samlet, udgjorde omtrent 16,000 Mand under Gevær, men hvoraf kun 13000 Mand kunde sættes i Bevægelse, da Resten behøvedes til Fæstnings, Kystbatteriernes, Depoternes og Lazaretternes Besætning og Bevogtning. Af ovenanførte Fortegnelse over de fiendtlige Tropper, som det stod til sammes Anfører at sætte i Virksomhed, vil sees, at især efter Fæstningerne Frederichsorts og Glückstads Fald, var Jydland ikke at forsvare mod saa mægtig en Fiende, hvoraf Følgen var bleven, at Fienden havde bemægtiget sig denne Provinds, og at saaledes alle Kongens Lande, paa Øerne nær, vare faldne i hans Vold, hvorved al Mulighed at komme Norge til Hjelp, ved at forsyne det med Korn var forsvunden, og at Øerne ved Søefartens Aabning, havde maattet friste samme Skjæbne som Jydland og Hertugdømmene. For imidlertid at sikkre disse vigtige Punkter mod fiendtligt Overfald, som især kunde forsøges paa under en stræng Vinter, blev tilbagelagt paa Sjælland, Møen, Falster og Lolland, 14000 Mand, og fordeelt imellem Kjøbenhavn, Citadellet Frederikshavn, Batterierne paa Rheden, samt Kronborg Fæstning. Hele Armeens Styrke fordeelt saaledes som det her er anført udgjorde omtrent 45,000 Mand, men Landets geographiske Stilling, har været Aarsag i, at der i denne Krig, især siden saa mange Fiender, der kunde angribe baade til Lands og Vands fra alle Sider, havde forenet sig imod Os, ikke har ladet sig samle meere end 15000 Mand paa eet Punkt, uden at lade andre Puncter, mer eller mindre ubedækkede. Hvor nødvendigt, end- ogsaa de mægtigste Fyrster, kunne finde det at op ofte enkelte Dele af Staten, for at redde det øvrige, have de sidste 20 Aar givet mange Prøver paa. De Franskes Keiser har den 30te December ved sit Svar til Præsidenten for Senatet, paa ny beviist, at Statsklogskab i Nødsstilfælde fordrer store Offere; de fleste og mægtigste Fyrster i Europa havde anerkjendt de de Jndlemmelser, hvorved Keiseren havde udvidet sit Riges Grændser og underkastet sig de af ham oprettede Kongeriger og Fyrstendømmer, og ikke desmindre erklæret han sig beredvillig til, fordi nogle Provindser af det egentlige gamle Frankrig faae Fiender indenfor deres Grændser, at slutte Fred, paa de tilbudne Vilkaar, og tilkiendegiver udtrykkeligen, at der ei mere kan være Spørgsmaal, om at tilbagevinde de tabte Lande, hvilke dog i flere Aar havde udgjort en Deel af Riget. Saadant Offer bringes Freden, af den for kort Tid siden saa mægtige Monark, saasnart talrige fjendtlige Hære true hans vidt udstrakte Rige, Den langt større Deel af de danske Stater var enten erobret, eller ikke at redde, og Danmark kunde ei længer yde Norge den fornødne Bistand, da Kongen tog imod Fredstilbudet, der vilde give Staten Leilighed til at komme igien til Kræfter, efter en saa langvarig Forsvarskrig, som har aldeles udtømmet den. Jngen af Hs. Majestæts Undersaatter vil miskjende hans faderlige Hensigter, efter at de alle havde været Vidende til Allerhøistsammes utrættelige Bestræbelser for Landets Forsvar og Velfærd. Jkke maa Mismod i Ulykke forøge Smerten af den Beslutning som gjengav os Fredens Velsignelser, hvortil vi ere saa hørlig trængende, og tilveiebragte igjen god Forstaaelse med de Magter, hvis Venskab sikkre Statens Vedligeholdelse.