Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-06-01
Atter ere følgende forespørgseler indkomne til det Kongl. danske Concellie, og saaledes, som anført, besvarede, med Forbehold af Vetkommendes Ret til Domstolene: - En Mand har længe for Krigens Udbrud paa Vexel=Obligation udlaantten Kopital, hvilken Obligation derefter stedse ved dens Udløb, og senest under 2den Octbr. 1812, bliv fornyet; og da Creditor nu, under 2den Febr. d. A., begierte denne Obligation omskreven til Rigsbankpenge, vægtede Debitor sig herved, paastaaende, at ville udbetale Gielden i dansk Courant. fordi Obligationen alt den 2den Jan. næstforhen, altsaa for Forordningen af 5te Jan. d. A. udkom, var forsal den til Udbetaling, hvilken Vægring havde til følge, at Løbemaanederne expirerede, uden et Omskrivningen tilendebragtes. Creditor har derfor forespuret: 1) om han ikke maatte være betiltiget til at paastaae denne Gield omskreven til Rigsbankpenge, og 2) om Vexel Obligationen ei, uagtet Løbemaanedens Expiration, maa antages at have beholdt sin Kraft. Collegiet har derpaa svaret: at, da Vexil Obligationer ere af det Slags Gieldsbreve, som allerhøistbemeldte Forordnings §. 23 omhandler, og da det af 5 27, sammenholdt med de foregaaende Hs., er klart, at den inden Forordningen udkom forfaldne, men endnu ei betalte Gield, paa Creditors Begiering, bør gaae over til Rigsbankpenge efter Omskrivnings=Forholdet, saa skiønnes, efter de af Supplicanten fremsatte omstændigheder, ikke rettere, end at hans Paastand om at erholde den omgræstionerede Glild omskreven efter den Tid, da den beviisligen først er stiftet, er velgrundet; ligesom Man ogsaa holder for, at de i forordningen af 26de Novbr. 1731. indeholdte Bestemmelser om en Tid, i hvilken en VexObligation forbliver i Kraft, ere nanvendelige paa Vexel Obligationer, som omskrives til Rigsbankpenge. - En Mand, som Laugværge for en Enke, har andraget, at en anden Mand efter Obligation af 11te Decbr. 1812 skylder hende 4000 Rd. dansk Courant, som, i Følge Forskrivningens Jndhold, ere laante ham i kongelige Creditkasse=Obligationer, og som han har forbundet sig til, efter et halvt Aars Opsigelse, at tilbagebetale i bemeldte Obligationer, samt at Debitor, da denne Sum under 23de Febr. d. A. opsagdes til Udbetaling i næste 11te Decbr. Termin, paategned Opsigelsen, at Creditrix, i Følge Fororn. 5te Jan. sidstl. H. 28, maatte lade sig nøie med 666 Daler 4 Mk. Rbpenge, og at det var tvivlsamt, om Debitor var uindskrænket forbunden til at udbetale denne Sum i Creditkasse=Obligatiohar derfor anholdt om Concelliets Resolution. Collegie har derpaa svaret: at, da den omhandlede forskrivning ikke kan siges at lyde paa dansk Courant, men paa et overordentlig Betalingsmiddel, hvorom Forordn. af 5te Jon. d. A. ikke i denne Henseende har givet nogen Bestemmelse, saa skiønner man ikke rettere, end at forskrivningen, der ikke strider mod Lov eller Ærbarhed; strikte bør opfyldes i alle dens Ord og Punkter, saaledes som den indgaaet er. (Ved at sammenhelde denne Cancelliets Skrivelse med den, som findes i Collegialtidende No. 18 S. 284, ville Læserne behageligen erindre, at det paa sidstmeldte Sted var Tale om en efter Overeenskomst i kongelige Obligationer erlagt Sum, der, efter Parternes Forening ei skulde tilbagebetales, skiøndt dette, efter Forordn. 5te Jan. d. A. H. 33, nu kan blive Tilfælde, hvorved Sælgeren, der kan have skilt sig ved Obligationer for deres paalydende Sum i dansk Courant eller derunder, vilde lide et uretfærdigt Tab, naar han skulde tilbagegive Obligationer, hvorimod her handles om en Forskrivning, hvorved Creditor udtrykkeligen har villet erhverve Ret til et vist Antal kongelige Obligationer.