Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-11-23
Den berømte Retslærd M. Berenger har i f. A. udgivet et fortræffeligt Værk om Manglerne i den franske criminelle Lovgivning. (De la justice criminelle en France, d'apres les Loix permanentes, le lois d'exception & les doctrines des tribunaux, VI., 616 S. 8.) Værkets Hoved formaal er at vise, at Frankrigs nuværende eriminelle Love og Retspleie ikke passe til dets Constitution. J Jndledningen skildrer Forf. med kraftige Træk hine Mangler. En Constitutions act gjør ikke alt, siger han, naar ei de øvrige Love ere bragte i Samklang dermed. Men dette er ikke skeet i Frankrig, i det mindste ikke i Criminallovgivningen. Vi lode os nøie med at sætte en prægtig Frontispice foran Despotismens Ruiner: et bedragersk Mindemærke, hvis Udseende er forførisk, men som man forfærdes over, naar man trænger derind. Den criminelle Lovgivning, der bør være Hovedsagen for en Stats offentlige Ret, er hos os Hovedindholdet af det meest Trykkende, som tusind Aars Vankundighed og Fordomme har frembragt for Nationen. Under Skin af Liberalitet, med det prægtige Ord Jury, offentlige Debatter, Rettens Uafhængighed, personlig Frihed, ere vi sagteligen førte til Misbrugen af alle disse Ting, til Trods for alle Rettigheder; et Jernspiir tjener istedetfor Rettens Stav Vel havde Criminallovbøgerne fra 1791 og Aaret 4 gjort nogle Fremskridt til Forbedring, men de fra 1808 og 1810 have gjort ligesaa mange Tilbageskridt, thi de sidste havde kun lagt den eneste Hensigt til Grund, at gjøre Regjeringen (efter Fortalen forstaaes ved Gouvernement blot Ministeren) til Herre over Alles Liv og Frihed. - Alle hine Love, havde ikke bestemte Grændser, da de gaves med den Forbeholdenhed, at de ikke ophæve de ældre, uden for saavidt de stride ligge derimod. Derved havde Regjeringens Agenter faaet Magt til at fremdrage trykkende og urimelige Straffeanordninger af Fortidens Pulterkammer, for at anvende dem til Enkeltmands Undertrykkelse. Denne Modsigelse i Grundsætninger og System frembragte dagligen de beklageligste Virkninger, ikke blot Anvendelsen, men i Jdeernes Orden. Den havde Jndflydelse paa Pladsmændene, hvis Kald det er, videre at udføre Lovgivningsværket, og i det samme paa Øvrighederne. Ved at vildlede de første, foraarsagede de Afvigelser hos de sidste. J den hele Criminallovgivning hersker største Vilkaarlighed, og den har derfor intet Bestemt. Den ene Domstoel frikiender en Morder, som den anden med Rette domfælder; man straffer en indbildt Overtrædelse med samme Strænghed som den groveste Forbrydelse. Med Føje bemærker Forf., at den forrige Regjering gjorde Forskjel mellem crimer (Forbrydelser) og delits (Overtrædelser). J den sidste Classe har man velbetænkt sat alle de Handlinger, som Regjeringen kan have nogen Jnteresse i saasom de fleste Presseovertrædelser, Udsugelser, Statsforbrydelsers Jkke=Aabenbarelse, Angreb paa Friheden, Autoritetens Krænkelse, offentlige Functioners Anmasselse, Embedspligts Forsømmelse, Opfordringer mod Regjeringen - endeligen alle de Overtrædelser, som den offentlige eller private Frihed meer eller mindre staaer i Forbindelse med. Despotismen, som den Gang søgte at befæste sig vel vidende hvad den havde at befrygte, henviste alle disse Overtrædelser, som i Stilhed var virksomst imod den, til Correctionsretten, der var aldeles afhængig af den og dømte uden Jury Vel er dette Værk nærmest skrevet og bestemt for Frankrig, men det indeholder saa mange herlige bemærkninger, at det fortjente at tages til Eftertanke af Enhver, der arbeider i denne for Menneskeheden saa høist vigtige Deel af Lovgivningen. Kan man end ikke antage med en nyere dansk Forf., at den i de fleste Lande end nu er i sin Barndom, saa er det dog vist, at den alt for meget bygges paa gamle Love, der maaskee have været ypperlige for deres Tid, men som ikke altid passe til vore nuværende Jdeer og Grundsætninger. Det Gamle er ligesaalidet klogt, blot fordi det er gammelt, som det Nye, blot fordi det er nyt. Hvo maa ikke sande Montaignes Ord: "slemt er det, at Alt er og bliver foranderligt, og at vore Love, ligesaa lidet som vore Klæder, kunne antage en uforanderlig Form. Jmidlertid ere de gamle eriminelle Love en god Grundvold at bygge paa, thi Folkeaanden og Erfaringen ere bedst prægede i dem. Uden derfor at opbryde det stærke Fundament, hvorpaa den gamle Bygning i Aarhundreder har hvilet, vilden Forstandige vide at forene Nutidens bedre Jndsigt i Bygningskonsten med Forfædres Soliditet i at lægge en fast Grund, som desuden Tiden har befæstet kraftigere end nogen nyere Konst vilde være istand til. James Perry. (Slutning; s. forr. No.) Perry veed meget vel, at hans Tidende, naar den skal hævde sin Rang, maa dadle og latterlig gjøre Alt, hvad Hoffet og Ministerne foretage sig ikke vige et Haarbred fra Whigs's politiske Troesbekiendelse, og stedse fremstille For som det største Lys, der nogensinde har været til i Engelland, ja i hele Verden. Men Pitts Forvaltning derimod maa den skildre som Roden til alt det nu følte politiske Onde og ideligen paaminde fine Læsere med et som vi altid have paastaaer om sin Visdoms Ufeilbarhed og Spaadomskonst. Dette hører til den her saa høitpriste ConsistencUrokkelighed. At holde Ørene stive er en nundgaaelig Nødvendighed for Enhver, der især i Engelland vil spille en offentlig Figur, fornemmeligen i Politiken. Handler en engelsk Avisskriver efter denne store Maxime, saa grønnes og blomstrer han som Perry. Selv hans Fiender, nægte ham, hvor meget de end fordømme hans politiske Grundsætninger, ikke deres Agtelse, fordi alle hans politiske Misgierninger, skrives paa Consistency's Regning. Paadrager Perry sig nu derved det ministerielle Parties Had, og maa ligge dagligen til Felts, deels for at drille og bestorme Fienden i hans Fæstninger, deels for at tilbageslaae hans Udfald, saa nyder han derfor ogsaa sit Parties fulde Tillid, hvilket man ingenlunde maa forvexle med Rolighedsforstyrrerne Burdett, Hobhouse, Cobbet, Udgiverne af Søndags bladene Examnier og Whig, Hunt og mange Andre, der enten nære virkelig revolutionære Hensigter, eller ved deres politiske Hjernespind, naar man lod dem beholde frit Spil, vilde tilintetgjøre al offentlig Orden; da derimod Whigs yttre en uskrømtet Agtelse for det regierende Huus Brunsvig, for fornuftig Frihed og uforfalsket Constitution. Til dem hører nu, for kun at nævne de vigtigste, Hertugen af Susser (Prindsregentens Broder), Hertugerne af Bedford, Dewonshire og a., Marquis Lansdowne, Lord Grenville, Grey, Holland, Landerdale, &c. Comonnerne Tierney, Bennet, Bringham, Sir James Mackintosh &c. o. fl., til hvilke slutte sig mange andre store, rige og værdige Mænd. Alle disse ansee Perrys Morgen krønike for deres Organ, og meddele ham snart mundtligen, snart skriftligen vigtige Efterretninger og bemærkninger, saa man i hans Tidende næsten dagligen læser anonyme Stykker fra de meest anseete Opponister, men som er umiskjendelige for øvede Læsere. - Heraf fremlyser Perry's saavelsom alle brittiske Blades store politiske Jnteresse, efterdi de siden Aaret 1694, da den engelske Trykkefrihed egentligen begyndte, meddele Publicum enhver Mening uden Forskjel. Men