Aalborg Stiftstidende, 1844-11-04
J den af de holsteenske Stænder indgivne, eenstemmig antagne, Adresse hedder det: Vi kunne i nærværende Forsamling ikke nærme os Deres Kongelige Majestæts hellige Throne, uden at berøre en Gjenstand, som uden al Tvivl har opfyldt Deres Majestæts Hjerte med ikke ringere Sorger, end Deres troe Undersaatters Hjerter. En Utilfredsheds Aand har grebet de forskjellige Folkestammer, som ere undergivne Deres Majestæts Scepter, og truer med at gjøre dem fremmede for hinanden. Den har i Pressen fundet et villigt Organ; fra Folkeforsamlinger, fra Stændersalen i Viborg toner den herover til os. Den holsteenske Stænderforsamling føler sig opfordret til at udtale for Deres Majestæt sin dybtfølte Smerte over, at nærbeslægtede Folkestammer, som i Aarhundreder have været forbundne og Brødre under samme Hersker i Lykke og Ulykke, staae i Begreb med, uden nogen given tilstrækkelig ydre Anledning, uden i Virkeligheden stridende Jnteresser, at træde hinanden skarpt, ja fjendtligt imøde, at den bestaaende Misstemning bereder en ny Hindring for Deres Majestæts veldædige Hensigter, og forstyrrer Allerhøistsammes Stater i den videre nationale Uddannelse af deres Kræfter. Vi kunne overeensstemmende med Sandheden forsikkre, at der i Holsteen ikke findes nogen Uvillie, og langt mindre nogen fjendtlig Stemning imod det danske Folk. Hiin Misstemning, hvor tydeligt den end fremtræder, kan kun være fremkaldt ved Misforstaaelse, ved den i mange fælles Tilstande og Forhold herskende Uklarhed og Uvished. En aaben Fremstilling af Forholdene synes her, som overalt, at være det første Skridt til Udsævning. Gjerne udtaler derfor den holsteenske Stænderforsamling, at Deres Majestæts tydske Undersaatter, langt fra forsætligt at krænke de Danskes Nationalitet, kun ville hævde deres ved Tractater fast sikkrede Stilling. Beboeren af det som souveraint anerkjendte Hertugdømme, Holsteen holder trofast ved det fra gamle Tider bestaaende, af Deres Majestæt glorrige Ahner mange Gange sanctionerede, i den fælleds Lovgivning og Forvaltning, samt i den levende Folkebevidsthed rødfæstede Forbindelse med det souveraine Hertugdømme Slesvig; han erkjender de mellem Hertugdømmerne og Kongeriget bestaaende, ved den nedarvede Landsherres Fælledsskab befæstede Unionsforhold som bindende, uden dog at indrømme de af Bestræbelsen efter større Centralisering fremgaaende administrative Forholdsregler nogen Jndflydelse paa den statsretlige Stilling. Efter vor inderste Overbeviisning arbeider man ikke hos os paa at løsne eller vel endog sønderrive det imellem Hertugdømmerne og Kongeriget bestaaende Baand. Vi glæde os ved at see vor nedarvede Herskers Hoved smykket med Nabolandets Krone. Men kun da kan efter vor redelige Overbeviisning Forbindelsen imellem disse Lande synes velsignelsesrig, naar den gjensidige statsretlige Stilling bliver agtet og ingen af de forbundne Stater hindret i sin frie nationale Udvikling. Jkke ved den den ene Part paatvungne Sammenblanding og Sammensmeltning af de forskjellige Jnteresser, men ved upartisk fuldstændig Afsondring af alle Forhold, som hidtil have givet Anledning til Besværinger over Prægravationer og Tilsidesættelse af den ene Part for den anden, kan den forstyrrede Eendrægtighed iblandt os gjenoprettes. De holsteenske Stænder have herved, saaledes som de fra Begyndelsen af deres constitutionelle Liv have været vante til, for deres Landsherre udtalt de Følelser af Taknemmelighed, men ogsaa af Sorg og Bekymring, hvoraf deres Hjerte ved Begyndelsen af denne Forsamling er opfyldt. Deres Kongelige Majestæt behage at optage samme naadigt, ligesom de tillidsfuldt af dem blive forebragte. Redacteur O. Thomsen er valgt til Suppleant i den roeskildske Stænderforsamling, idet han i Kjerteminde har faaet 27, i Bogense 43, i Middelfart 29 og i Assens 8 Stemmer, altsaa ialt 107 Stemmer af 120 mødte Valberettigede, medens den anden Proponent, Hr. Muus, ikkun har faaet 12 St., alle i Assens, (Kbm. Fenz i Assens havde een St.) En stor Pluralitet af Medborgere have saaledes offentligt erklæret, at de i dette Concurrencetilfælde have særegen Tillid til Hr. Thomsens Kundskaber, Talent og politiske Oprigtighed samt Selvstændighed, en Tillid, som i og for sig selv synes at være af en saa smigrende Natur, at ethvert Tilbageskridt fra en Bane og Retning, som man har erklæret at ville følge, maa her være utænkeligt. Et kjøbenhavnsk Blad har tidligere særligen udhævet, at det ønskede, at Hr. Thomsen ville blive valgt, især af den Grund, at ogsaa han, fra sit Standpunkt, nogenlunde kan kaldes til Vidne og maa vide Besked om den mindre tilfredsstillende Stilling, hvori den journalistiske Presse for Tiden ifølge Manges Mening befinder sig; vi, for vor Part, have ikke den fjerneste Grund til at antage, at Hr. Thomsen ikke med Varme skulde tale Pressens og i det Hele taget Fædrelandets Sag, hvor mange haarde og haanligt misbilliggende Ord der end i Roeskilde maatte i Pressens Sag falde imod Fædrelandet. (Hemp. Av.)