Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1810-02-06
Indenlandske Efterretninger. J Norske Aviser læses følgende skjønne Afsked, der indeholder Meer end det sædvanlige tomme Ordspil og med Rette bør kaldes den værdigste Velsignelse, en elsket Fyrste nogensinde ved sin Bortgang kan meddele: Nordmænd. Det for mit Hjerte smertelige Øieblier kommen da Skjebnen og Pligt nøde mig til at forladt Eder. - Da vi erholdt her Efterretning om, at vor fred elskende Konge var bleven tvungen at gribe til Vaaben, at Freden var brudt, som i en lang Række af Aar havde gjort vort Fædreneland lykkeligt og til Gienstand for andre Nationers Misundelse, da var ikkun eet Raab, det gjelder Kongens, den retfærdige Sag, det gjelder Fædrelandets, Norges Ære og Frelse, som gjenlød fra vore Klipper og ikkun een Tanke, een Folelse besjelede gamle Norges Sønner. Med Standhaftighed og Norsk Mod blev da hvert fjendtligt Angreeb afslaaet ved vore brave Søe- og Landkrigere, ved vore Kysters kjække Beboere, Med udholdende og mandigt Mod taalte flere af Statens Borgere deres Velfærds uforskyldte Tab, Mangelen af Livets første Fornødenheder Tabet af deres Ven. ner ved smitsomme Sygdomme, villigen offrede de af det de selv savnede, paa Fædrelandets Alter, til at forsyne efter Evne deres kæmpende Medbrødre med manglende Fornødenheder, til de Syges Forpleining og Vederqvægelse: thi vi kæmpede i en retfærdig Sag, for gamle Norges Ære. og Privat-Jnteresse maatte vige for Almeenvel. Nordmandens gamle Characteer oplivedes i dens fulde Kraft, den erhvervede Europas øvrige Nationers Hylding, og Norge indtog paa ny den Rang, det tilkommer, i den Retsindiges Øine, som skjønner Kraft Energie og Høimedigheds Virkning i Forhold til Evner. J dette Øieblik stillede en for mig heldig Skjebne mig i Spidsen af en ædet og kraftfuld Nation, og jeg blev hædret ved dens Anstrængelser. Stolt ved at have erhvervet mig det hæderfulde Navn af Rordmand erholdt jeg saa mange Beviser paa Høiagtelse og Kjærlighed af Eder, at jeg ei seer mig istand til at udtrykke den Taknemmelighed, den inderlige hengivenhed for Norges ædle og kjække Sønner, som opfylder mit Hjerte som vil være min Stolthed og min Trøst indtil mit sidste Aandedræt. Krigen oplivede Nordmandens energiefulde Characteer Privat-Jnteressen maatte vige for Almeenaanden, og saaledes bliver den en Velgierning for Norge; thi denne Stemning vil og maae - ved at følge vore Fædres Exempel - ved at gjøre Tarvelighed til Ære, Vindskibelighed til Pligt og et af Eders Hoved Øjemed - ved de følte Manglers muelige Afhjælpning ved Jndustrie - ved Oplysnings Fremme og Fordommes Bortrydning, gjøre Norge til et lykkeligt, kraftfuldt, selvstændigt uovervindeligt Land. Naar Privat-Jnteresse maatte vige for Almeenaand, da vil enhver føle og indsee, at almeennyttige Jndretninger ei allene kan og med Rette bør forlanges af en mild og retfærdig Regjering, som ei uden yderste Nød forøger byrdefulde Skatter, vanskelige at bestemme og at fordeele; men at disse Foranstaltninger bør, og mueligen ikkun hensigtsmæssig kan bevirkes ved ægte Nordmænds Forening; da vil Norge see dets Opdragelses-Anstalter udvidede, Oplysningen fremmet, Agerdykningen, fornemmelig i vore sydlige Provindser, som ved deres Dannemark lignende Klimat maatte kunne blive et Kornkammer for Norge, oplivet. Ved nye Veies og Canalers Anlæg vilde nye Vel. stands-Kilder aabnes. Ved Fabriker vilde vore Metaller end mere forædles, og vi i vort eget Land forfærdige mange af de til Jordbruget og Huusholdningen fornødne Redskaber, som vi nu maae søge i andre Lande. Vore Skove vilde hensigtsmæssig og sparsommelig benyttes, for ei at berøve rort Land en Skat, hvis hastige Tab vilde have Landets Udmattelse og Undergang til følge. - Saaledes vilde det nu overstandne Uheld blive en sand Lykke for Norge, da det oplivede Nordmandens Characteer, da det oplivede den Kraft og den Stemning for Almeenvel, som hædrede Norge, og som ikkun med Ringeagt kan ansee Egennytte og nedrig Jnteresse, der allene tilkommer indskrænkede Hoveder og indskrænkede Hjerter. Dette er mit Haab, mit Ønske i det Øjeblik jeg forlader Eder, min brave Landsmænd, Lad det blive opfyldt, og det skal være mig det sikreste Beviis paa Eders kjærlige Erindring, en sand Beroligelse for mit Hjerte, for det Hjerte, som til dets sidste Slag vil føle lige varmt for Eders Vel. Christiania, d. 30 Decbr. 1809. Christian August Prinds til Slesvig=Holsteen.