Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-11-21
Hvad skulde de i det Engelske Sprog og Literaturens Cabaler uindviede Læsere nu vel tænke Mange rystede i deres fromme Enfoldighed paa Hovedet og fordømte uden videre Betænkning den Engelske Pjeces Forfatter, sigende eenstemmigen, Hil være Dagen, Recensenten og den danske Tilskuer, Desunciationen i Dagen forbigaaer jeg indtil videre; thi Ordet medfører, efter mine Tanker, i litterair Forstand, et saa forhadt afskyeligt Begreb, at jeg ikke vil trætte Deres Taalmodighed med at tale om en Gjenstand, der fornedrer Menneskets Værdighed og Litteraturens Agtelse lige dybt. Men derimod maa jeg tale her nogle Ord en Recensionen og Danske Tilskuers Betragtninger derover. Strax i Jndledningen viser Ree, ikke allene hvad han fører i sit Skjold, og røber, som Tilskueren meget rigtig anmærker, aabenbar, at han paatog sig at bedømme dette Flyveskrift, ikke i Betragtning af hvad det selv sagde, men i Betragtning af hvad der kunde være at sige i Anledning af samme. Tilskueren vilde gjøre Rec. en Compliment, og han sagde ham her den djærveste Sandhed. Jeg forbigaaer Rec. forhadte Vink i Jndledningen, der ere fremsatte paa saa yderst en foldig en Maade. Ligesaalidet bør den inhuman Beskyldning, at Pjecen har sneget sig ud i Publicum at ændses. Recensenten kunde i sin Gridskhed efter at ville nedrive Forfatteren, ikke oppebie Skrivtets offentlige Anmeldelse, og derfor siger han, at det har sneget sig ud i Publicum. Det har været 6 Gange averteret. Efter at Recensenten nu har beskrevet Jdealet til saadant et Værk *) fremrykker han med det egentlige svære Artillerie, som da skal skyde Forfatteren synder og sammen. Paa den første Side af den Engelske Plecsiger Forfatteren. Saa forsvarsløse og uforberedte som vi (Sjællændere) vare, kunde de Brittiske Vaabens tilsigtede Udfald (Success) ikke være tvivlsomt. Ved Succes udtrykkes altid paa Engelsk det gode Udfald af en Sag, den være retfærdig eller uretfærdig. Saaledes kan man gjerne sige the Succes af ths robbery, denne Plyndrings heldige Udfald. Men Recensenten tager af denne umodsigelige Paastand, Anledning til at indvende: "Recensenten kan umuelig istemme at de Brittiske Vaabens Held var indlysende, og ligesaa lidet, at Provindsen var forsvarsløs, dersom alles Hjerter og Mod havde samvirket med enkelte Mænds og Samfundets Bestræbelser (Sjælland har 300,000 Jndbyggere). Jngen kan negte Recensenten, at han, hvis dette lille der som ikke stod her, havde Ret og Forfatteren Uret. Men da saa mange tusinde af disse 300,000 Jndbyggere bleve ved deres Gaarde, og passede paa deres Gravenstener, Keiserinder og Svedskeblommer, og Udfaldet desværre beviiste, at den Engelske Pjeces Forfatter havde Ret, saa falder Jndvendingen bort af sig selv. Desuden modsiger Recensenten sig selv. J Anmærkningen Side 626 har han sagt at 25,000 Mand, Storbritanniens Kjærnetropper, havde nødt Kjøbenhavns Garnison, *) Modsigelse paa Modsigelse. Ree, siger selv S. 628, at Forfatteren af et saadant Værk bør oppebie den nationale Dommedag i det Engelske Ministerium, Bekjendtgjørelsen af alle authentiske og officielle Beretninger a., og her gjør han samme Fordringer af en Forfatter, der skrev nogle Uger efter Bombardementet og under Fiendernes Ophold her i Hovedstaden; ja Ree, gaaer endog videre og fordrer, at Forf, skulde have rettet Rapporter, som den Gang endnu aldeles ikke existerede. af mindre end 3000 Mand til at drage sig tilbage indenfor Stadens Volde &c. - Altsaa vare vi jo i Forhold til Ovemagten, forsvarsløse. Efterat Rec. har gjort denne ligesaa enfoldige som intetsigende Indvending, raaber han i en ret hoverende Tone, vilde jeg saaledes følge Forfatteren fra Side til Side, maatte jeg skrive en Bog over hans prange Fremstillinger. Jeg det vilde blive en var Bog, Da Recensenten nu ikke kunde finde noget mere at dadle, som Forfatteren har sagt, saa henvender han sig til det, som han ikke har sagt. Og her finder han da en viid Tumleplads. Han laster først Forfatteren fordi han ikke har fortalt Engellænderne hvad Taillor var for en Karl, og at denne var sendt som en Stridshandske. - Forfatteren handlede neppe urigtig i ikke at berøre denne ømme Streng. Vor Regjering har ved ikke at antage Tailer, lagt for Dagen, at den ikke skjørtede om ham. En Undersaat tilkommer det hverken at tale i Hedens første Øieblik om saadanne delicate Gjenstande, eller at skumle over diplomatiske Personer, der ere Sagen selv aldeles uvedkommende.