JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-28
Linnedsyening og Strikketøi modtages i Stedet No 836 paa Hjørnet ved Munkeport. M. Alstrup, Daguerreotypist fra Kjøbenhavn, agter at afreise herfra næstk. Mandag Morgen. De som have gjort Bestillinger ønskes at indfinde sig i hans Attelier jo før jo hellere.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-28
En Toft paa 4 Tønder Land, udenfor Munkeport, kan erholdes tilleie. Man henvender sig til Eieren Guldsmed Jslin.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-28
Schweitzer-Oste, af en ganske fortrinlig Qua litet, faaes i större og mindre Partier meget billige L. F. Brönnum ved den.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-28
Hos Sadelmagermester Baes paa Frederiksgade ere nogle nye Agestole at faae tilkjøbs.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-28
En sort Puddel-Hvalp, med en hvid Plet paa Brystet og aldeles stumphalet, er frakommet sin Eier i forrige Uge. For Tilveiebringelsen loves en passende Douceur, naar man henvender sig i Gaarden Ns 623 paa Vestergade En sort Silke=Paraplui, med Skantet Knap, hvori et lille rundt Hul, er for en Tid siden glemt et Sted heri Byen; den bedes imod en passende Douceur afleveret paa Adressecontoiret. Hvis et tilstrækkeligt Antal Deeltagere maatte tegne sig, agter Undertegnede, paa fleres Opfordring, snarest muligt at oprette et "Fransk Læseselskab. Contingenten vil blive meget moderat. Det nærmere desangaaende erfares hos Chr. Boegh.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
No 160. den 30te Septbr. Onsdagen. privilegeret. Kongelig Stifts-Tidende. Aarhus
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
Redigeres og udgives 4 Gange ugentlig af Overkrigscommissair A. F. Elmquist.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
Nyheder fra Udlandet. Den tydske Forbundsforsamlings Beslutning i den slesvig-holsteenske Sag. "Da Hs. Majestæt Kongen af Danmark, Hertug af Holsteen og Lauenborg, ved Erklæringen af 7de Septbr., som Svar paa det fra den holsteenske Stænderforsamling under 3die August indgivne Bønskrift, har tilkjendegivet, at han aldrig har havt til Hensigt, at antaste Hertugdømmet Holsteens Uafhængighed, ei heller vilkaarligt at gjøre Forandringer i dette Lands Forfatning eller øvrige ifølge Vedtægter og Love helligede Indretninger; da Hs. M. endvidere har givet Forsikkring om, at Hans Bestræbelser for Arvefølgens Regulering i dette Hertugdømme ingenlunde have havt til Hensigt at krænke Agnaternes legitime Rettigheder, og da endelig Hs. M. har aabent udtalt den Anskuelse, at opretholde Stændernes forfatningsmæssige Petitionsret, saa sætter den høie Forbundsdag sin Tillid til, at Hs. M. vil respectere Alles, og navnligen Forbundets Rettigheder, samt Agnaternes legitime og Landets lovmæssige Repræsentations Rettigheder. Jdet Forbundsdagen, som Forbundets Organ, forbeholder sig, ved indtrædende Tilfælde at gjøre sin forfatningsmæssige Competence gjældende, erklærer den, at den ikke i de holsteenske Stænder kan see denne Forbundsstats lovmæssige Repræsentanter ved Forbundsdagen, at deres Mission maa indskrænke sig til Haandhævelsen af deres forfatningsmæssige Rettigheder, og at bemeldte Stænders Besværing over ulovmæssige Forandringer i Landets Forfatning, ere aldeles ugrundede. Paa den anden Side formener Forbundsdagen, at den af Hs. M. den kgl. Commissarius ved Stænderforsamlingen givne Befaling, ikke at modtage Bønskrifter eller Reclamationer angaaende Arvefølgespørgsmaalet, ingenlunde, fortolket paa absolut Maade, staaer i Harmoni med den bogstavelige Mening af Forordn. 28. Mai 1831. Forbundsdagen lader med Glæde det patriotiske Sindelag, som ved denne Leilighed har viist sig i Tydskland, vederfares Retfærdighed, men den beklager de fremkomne hadefulde Anklager og Udfordringer. Den nærer det Haab og den Tillid til Forbundsregjeringerne, at de ville sætte en Grændse for disse lidenskabelige Agitationer. Ei heller tvivler den om, at Hs. M. Kongen af Danmark vil handle ligerviis med den fuldkomneste Gjensidighed.""Journal des Debats", som allerførst har meddeelt denne Efterretning, tilføier endvidere. Forbundsdagen har i Følelsen af Retfærdighed og Maadehold, og til Gemytternes Beroligelse, ikke ladet Vægtskaalen helde til nogen af Siderne: den har haandhævet Tydsklands fremtidige Competence og Rettigheder, og paa ingen Maade villet præjudicere Arvefølgespørgsmaalet i Holsteen. Den tilbageviser de holsteenske Stænders Klage, men lader tillige Kongen af Danmark forstaae med, at han har at respectere deres Petitionsret. Størstedelen af de tydske Forbundsmedlemmer have tiltraadt Forbundsdagens Kiendelse.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
(Hamborger=Aviser finde det ubegribeligt, hvorledes et saa vigtigt Actstykke kan læses i Journal des Debats førend det er blevet bekjendtgjort af selve den tydske Forbundsforsamling.)
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
Fra Bogota, i Sydamerika, haves Efterretning om, at en uhyre Strøm af en mudret Masse er ud flydt af et derværende Bjerg i Magdalene-Dalen og har bedækket et Fladerum af circa 4 Miil. Henved Tusinde Menneskeer skulle derved være omkomne og flere Skovstrækninger og Landsbyer blevne begravede.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
Man opstiller den nye Pave som et Mønster for Regenter; ved sin Mildhed og Retfærdighed har han vundet alle Hjerter, og behøver ingen Schweizergaarde, ingen østerrigske Hjælpetropper mere, medens hans Forgænger, ved Arresteren, Spioneren og Exeqveren, opirrede alle Gemytter. Han gaaer frem paa sin Reformbane med faste Trin, skjøndt Cardinalscollegiet vedbliver at modsætte sig hans Reformer. "Naar Deres Hellighed bliver saaledes ved – sagde nys Cardinal Lambruschini, den forrige Paves høire Haand: "saa vil Folket tilsidst forlange en Constitution." – Og hvorfor skulde jeg ikke give det den" – svarte Paven, naar den var nødvendig til Landets Lykke?"J Neapel drager man en Cordon mod Romernes Frihedsideer, alle romerske Aviser ere forbudne, og man søger paa alle Maader at kaste Skygge paa den nye Paves Regjeringssystem. J den mørke Baggrund sidde Jesuiterne og støbe Kuglerne. - Berlinske Journaler yttre det Haab, at Pave Pius II, ligesom Clemens XIV i Aaret 1772, vil udstæde en Bulle, og der igjen ophæve Jesuiterordenen. – Nys samledes der i Rom Bidrag for de frigivne politiske Fanger. De pavelige Regjeringsmænd fandt dette betænkeligt, men Paven selv forlangte, at Listen skulde forelægges ham, tegnede sig selv for 100 Ducater, og befalede, at Listen skulde circulere videre.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
Af Frygt for stor Brødnød i Frankrig har Jndenrigsministeren befalet samtlige Præfecter at sørge for, at der i alle Egne, hvor Dyrtid er at befrygte, skal oprettes Stats-Haandværksteder", i hvilke Alle og Enhver kunne finde passende Beskjæftigelse. Ved denne Forholdsregel troer Regjeringen at kunne forebygge den Storm, hvormed den trues af de Nødlidende. I den lille engelske Stad Denby Dale har man feiret den store Reform i Korntoldlovgivningen paa en original Maade, nemlig ved i høitideligt Optog at ombære en Kjæmpepostei, der senere blev fordeelt iblandt Stadens Arbeidere. Den blev ført paa en Vogn og trukken igjennem Staden, hvis Jndvaanere havde opstillet sig i to Rækker og hilste Posteien med lydelig Jubel. Posteien, en værdig og velsmagende Repræsentantinde for den frie Kornhandel, havde et Omfang af 7 Alen og 3 Alen i Gjennemsnit, og indeholdt, foruden Melet, 4 Faar, 1 Lam, 1/2 Kalv, 2 Gjæs, 4 Ænder, 10 Kaniner, 5 Harer, 5 Par Agerhøns, 1 Fasan, 1 Dusin Duer og en Mængde andre Smaafugle.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
En ung Husarofficeer skulde befordre vigtige Regjeringsdepescher til Petersborg. Efter et kort Ophold paa en Poststation, hvor han skiftede Heste, var han just i Begreb med at fortsætte Reisen, da i det samme en Stabsofficeer kom kjørende, og lagde Beslag paa de for Husaren bestemte Heste, da han erfarede, at der for Øieblikket ikke vare andre forhaanden. Den unge Officeer gjorde Jndvendinger mod denne Anmasselse, fremhævede, at han var kommet først til Stationen, og at Regjeringen havde paalagt ham den største Skyndsomhed. Jstedetfor andet Svar sprang Generalen ud af Vognen og slog Officieren med knyttet Næve i Ansigtet. Ved denne oprørende Behandling kom den unge Mands Blod i Kaag; han var fra det sydlige Rusland og førte sine Vaaben hos sig. J det første Vredesudbrud greb hans Haand uvilkaarlig efter Pistolen i Beltet; et Glimt, et Knald paafulgte, og et gjennemtrængende Dødsskrig fra den despotiske Generals Læber forkyndte Resultatet: skudt igjennem Hjertet styrtede Barbaren ned for den unge Officeers Fødder. Morderen blev strax grebet, stillet for en Krigsret, og af denne dømt til livsvarigt Tvangsarbeide i Siberien. Da man forelagde Keiseren Dommen til Underskrift, lod han Krigsretten endnu en Gang sammentræde, fordi man ved Undersøgelsen havde forbigaaet, ja ei engang omtalt et Hovedpunkt, nemlig: om Pistolen strax havde været ved Haanden og ladet. Da dette fandtes at være Tilfældet, blev Krigsrettens Dom kort efter offentliggjort men Keiseren havde egenhændig tilføiet: "Misbilliget og ophævet.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
En Ægtemand i Berlin, som vendte tilbage fra en Reise, vilde prøve, hvor vidt hans Kones Opoffrelse for ham kunde gaae. Han anstillede sig ganske tungsindig, og da hun overhang ham med Bønner om, at betroe hende Aarsagen dertil, fortalte han hende, at Dødsengelen havde aabenbaret sig for ham, forudsagt ham hans Endeligt og lovet at hente ham næste Nat. Jmorgen maatte han altsaa forlade Verden, hvis ikke Nogen vilde hengive sig for ham, hvilket Dødsengelen havde angivet som den eneste betingelse for hans Frelse. Hvad enten nu Konen virkelig troede paa Sandheden af denne Fortælling, eller hun antog det Hele for en Grille: hun omfavnede ham paa det Ømmeste og tilbød, at hengive sig i hans Sted. Efter en tilsyneladende Modstand modtog han hendes Tilbud, at ville døe for ham, og i den skjæbnesvangre Nat skiftede de to Ægtefolk, hvis Soveværelser stødte til hinanden, Senge. Om Natten Kl. 12 gik Døren op, og Noget nærmede sig langsomt den unge Kones Seng. J Begyndelsen holdt hun sig kjækt, men snart vaagnede Kjærligheden til Livet, og hun sagde ganske sagte: Han ligger i Værelset ved Siden af!" Men da det hemmelighedsfulde Væsen stedse kom nærmere, gjentog hun Ordene stedse tydeligere, og tilsidst skreg hun himmelhøit: Han ligger i Værelset ved Siden af Leendetilte nu Manden hid med Lys, og det viste sig, at Aanden ikke var Andet, end - en Høne, som var gaaet efter nogle Bygkorn, Manden havde strøet fra Døren til hendes Seng.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
J Strøget mellem Sartorøen, Lerøen og Tosøen, have flere atter ville seet et Søuhyre, der antages at have været en Søorm. Den 8de August saae Pladsmand Daniel Salomonsen et Uhyre, der kom svømmende fra Rognefjorden i vestlig Direction lige mod hans Opstoldsted under Sunds Præstegaard. Hovedet var som en hvælvet Færingsbaad, og bagen for hævede sig stundom 5, men undertiden kun 3 eller 4 Bugtninger, hvoraf enhver forekom omtrent et Par Favne lang, og Dyrets Fart lignede han med en tom liden Sexærings, roet af 4 raske Karle. Da det var kommet Grønnevigsskjæret paa to Riffelskuds Afstand, nær, vendte det sig med temmelig Bragen nordefter mod Lundenæsset. Senere hørte hans Kone et temmelig stærkt Brag ude paa Søen, og hun tilligemed hendes to Børn blev da vaer et stort Uhyre, af Udseende som ovenanført, stævne nordefter tæt forbi deres Plads med megen Fart, saa at Doningerne sloge op ved Stranden, som om et Dampskib passerede forbi. De erklære Dyrets Farve for sortebruun, og at det snart hævede sig temmelig med sine Bugtninger, snart sænkede sig, saa at Striben i Vandet vidnede om det hurtig fremskridende Kæmpelegeme. Samme Formiddag var Abraham Hagenæs ude ved Rognefjordikke langt fra Lundenæs, for at fiske, og just i Begreb med at kaste en Snøre ud, da han blev vaer omtrent 100 Favne fra sig et Uhyre med stort Hoved som en Færingsbaad, og lang Krop, der laae som store Kag ger i Bugtninger henover Søen, stævnede henimod Baaden. Greben af Rædsel anstrængte han alle Kræfter, for at komme til Land, og da Dyret syntes at forfølge ham, sprang han i Søen ved Stranden trak Baaden efter sig, befæstede den i Hast og sprang op paa en Bakke, hvorfra han betragtede Søuhyret, der nu havde nærmet sig Landet paa c. 20 Favne og een Gang løftede Hovedet flere Alen over Vandfladen, aabnede sit Gab og hæftede sine Øine, store som Tallerkener, paa ham. Men forfærdet kastede han sig ned paa Jorden, og vovede sig ikke hjem for 3 Timer. Dyrets bugtende Gang lignede Aalens, og Farven var paa Ryggen sortagtig og stærkt glindsende, men forekom ham ved Bugen hvidagtig stribet. Ogsaa i Bjørnefjord skal Søormen være seet af flere, og have sat dem i stor Forskrækkelse.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
Fra Tellemarken haves følgende Efterretning: Søndag Aften krævede de oprørte Elementer et nyt Offer her i Egnen. Paa Gaarden Jbrække vare Mand- og Kone med et 4 Aars Barn, under et stærkt Uveir, gaaede tilsengs. Da Leiet var trangt, foreslog Konen at Drengen skulde ligge ved Fødderne, men Manden tog ham og lagde ham i sin Arm med de Ord: "Min Gut er for god til at ligge ved Fødderne!" Øieblikket efter fornam Konen en forunderlig Berørelse, hvorunder hun bevidstløs Jntet hørte til Tordenskraldet, der fulgte paa det Lyn, som havde berøvet hende Mand- og Forsørger. Da hun kom til sig selv, reiste hun sig op i Sengen og saae ud gjennem et fiirkantet Hul i Væggen over Sengen, og bad til Gud ud i Natten. Først ved at raabe paa Manden, samt ved at berøre ham paa Ansigt og Bryst, blev det hende klart, at han var død eller besvimet. Hun arbeidede sig da med den af Lynet beskadigede Fod ud af Sengen og med stor Møie til den nærboende Nabo, som strax med hende vendte tilbage til Manden, der nu saaes at være et Liig. Barnet, som laa mellem Fader og Moder, var ubeskadiget. Rimeligviis var Lynet gaaet ind igjennem Hullet over Sengen og ud igjen af Skorsteenspiben.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
J Skieberg, ligeledes i Norge, har en Pige, 12 Aar gammel, dræbt sin Huusbonds 1 1/2 Aar gamle Barn, alene fordi hun var kjed af at passe dette og ønskede at komme hjem igjen til sine Forældre. Da hun den 18de August befandt sig ene med Barnet ude i Marken, havde hun surret dets Slør fast om Barnets Hals og holdt Haanden for dets Mund, indtil det efter omtrent 4 Minuters Forløb var aldeles livløst. Hun har derefter Barnet hjem, foregav at det sov og lagde det i Vuggen. Længe nægtede hun Forbrydelsen, men tilstod den endelig, under Tausheds Løfte, for en af sine Medtjenere.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
Den 9de de blev paa allerhøieste Befaling den nyorganiserede slesvigholsteenske Regjering installeret, og Kammerherre Scheel indført i samme som Regjeringspræsident ved Cancellipræsidenten Grev Moltke. Desuden vare tilstede Generalsuperintendent Callisen, Regjeringsraad Heinzelmann, Kirke provst Rielsen, Regjeringsraaderne Harbou og Hoepffner, Auscultanterne Grev Reventlow, v. Warnstedt og Ahlefeldt. Cancellipræsidenten holdt ved denne Leilighed en Tale, hvori han sagde: "To Ting har jeg paa Kongens Befaling i Særdeleshed at lægge Dem paa Hjerte. For det Første kunne De kun da bestyre deres Embede til Hans Tilfredshed og til Folkets sande Vel, naar De ved enhver Forholdsregel stedse have den leddende Grundtanke for Øie, hvilken Kongen har udtalt og betegnet som en saadan, at Hertugdømmerne Slesvig og Holsteen ere selvstændige, paa det nøieste indbyrdes forbundne Deele men ogsaa kun Deele – af en større Heelhed, nemlig af det samlede danske Monarchi. Jngen ligger Hertugdømmernes Selvstændighed og inderlige Forbindelse meere paa Hjerte, end Kongen. Netop Opretholdelsen af denne indbyrdes Forbindelse imellem begge Hertugdømmerne er betinget af begges varige Forbindelse med Kongeriget: løsrevne fra dette, vilde de falde fra hinanden. Hvad dernæst for det Andet Hertugdømmet Slesvig i Særdeleshed angaaer, saa bør den der tilstedeværende dobbelte Nationalitet vel paaagtes og man bør tage Hensyn til de Districter, i hvilke Kirke- og Skole-Sproget er Dansk, og ikke glemme, at den retfærdige Anerkjendelse af den ved Siden af egen Nationalitet bestaaende anden Nationalitet hos vore Landsmænd og Medborgere bør gaae Haand i Haand med Kravet paa Anerkjendelsen af hiin. Dette har Hs. Maj. befalet mig at sige Regjeringens tilstedeværende Medlemmer.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
Af de to Grever Reventlow Criminil hedder den Ældre Joseph, hidtil Præsident for det slesv. holst, lauenb. Cancelli i Kjøbenhavn, og som Saadan den høieste Embedsmand i de tydske med Danmark forbundne Hertugdømmer, derfor ogsaa Commissarius for den sidste Stænderforsamling i Jtzehoe; den Yngre, Heinrich, Minister for det udenlandske Departement i Kjøbenhavn; Begge ere som bekjendt Sønner af en fransk Emigrant ved Navn Criminil. Denne traadte i Venskabsforbindelse med Grev Schimmelmann til Ahrensburg, og ægtede senere hans Datter, i hvilket Ægteskab de to Sønner ere fødte. Moderen havde en Søster, formælet med Grev Reventlow til Emkendorff, som meget sygelig henlevede sin Tid paa sit smukke Riddersæde, hvor hun om sig forsamlede en Kreds af fornemme og aandrige Mennesker, som tildeels senere spille en Rolle i den saakaldte hellige Families Historie i Westphalen. Angaaende denne Godset Emkendorfs aandige Betydning kan man skaffe sig nærmere Oplysning i et Skrift der har Voss til Forfatter: "Om Grev F. L. Stollbergs Overgang til Catholicismen." Grevinde Reventlow fra Emkendorf, f. von Schimmelmann, fik ogsaa sin Gemal til at adoptere de to unge Criminiler, hendes Søstersønner, og ved dette Adoptionsslægtskab ved en af Holsteens meest udmærkede Adelsmænd, ere de komne til Anseelse og Rigdom. Den Ældre har efter sin Adoptivfader arvet Godset Emkendorf, og er bleven optaget i det slesv. holsteenske Ridderskab, medens den Angre, der endnu staaer i Spidsen for det udenlandske Departement i Kjøbenhavn, og i denne Stilling maa have ført Underhandlingen om Hertugdømmet Slesvig med den franske Regjering, hverken hører til det slesvigholsteenske Ridderskab, ikke heller besidder noget Gods sammesteds. (H. N. 3.) I denne hertillands paa Bevægelser rige Tid skrives der fra Kiel – har der her været afholdt en stor Forsamling af tydske Læger og Naturforskere. Hele denne Forsamling havde Hertugen af Augustenborg inviteret til sig paa sit Lystslot Gravensteen, den 20de Septbr. Et Dampskib bragte de Fremmede dertil, og den Jubel, hvormed de modtoges, var overordentlig stor. J Slotshaven var opreist fire store Telte, hvori de tydske Gjæster beværtedes. Hertugens Hoch for de tydske Naturforskere besvaredes af Prof. Schleiden fra Jena med et "Lebehoch!" for Hertugen, og af Prof. Scherck med et for Hertuginden. Derpaa istemtes Sangen "Schleswigholstein meerumschlungen", hvori det udenfor talrigt forsamlede Folk strax deeltog. Da Selskabet om Efterm. forlod Gravensteen, var Jndskibningens Øieblik især imponerende.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
Da begge Dampskibene, saavel det der skulde føre Hertugens Familie hjem, som det der skulde bringe de tydske Lærde tilbage igjen til Kiel, lettede Anker, istemtes der af den hele Folkemasse, der var forsamlet ved Strandbredden, under Musik fra begge Skibene, Folkesangen "Schleswigholstein, ledsaget af Hoch, Kanonskud og Jubelraab. Det denne Dag paa Gravensteen forsamlede Selskab havde bestaaet af omtrent 400 Personer, hvoriblandt mange Medlemmer af begge Stænderforsamlinger, navnlig bemærkede man for første Gang i Selskab hos Hertugen Grev Reventlow, Klosterprovst i Preetz, og Grev Brockdorff, forhenv. Amtmand i Neumünster.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
J "Svendborg Avis læses Følgende om forommeldte Møllebrand: "At den udbredte Brand i Ravns Mølle skulde være opstaaet ved Selvantændelse i noget Barksmul, er ligesaa latterligt som usandsynligt. Barksmulet laae i Kjælderen, og 1/4 Time efter Brandraabet var Jlden udbredt i hele den store Bygning og Tag værket tildeels indstyrtet. Ligeledes har man fundet Maskinmesterens Advarsel meget besynderlig, da han forbød Enhver at nærme sig Bygningerne, fordi Dampkjedlen vilde springe. Man maa nok spørge om en Dampkjedel, hvorunder ingen Jld er, og som aldrig kan bringes til at koge, fordi nogle Brande falde paa de tykke Mure, som omgive den, kan springe? Da Alt var fortæret i Møllerne, oplukkedes Ventilen, og først da maatte Redningen begynde. Faa Dage for Branden vare Møllerne assurerede i Hamborg. Der tvivles ikke om, at i de strænge Forhør, som daglig optages, Sandheden nok vil bringes for Dagen."
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
I Anledning af at Hr. Kammerherre Grev Rewentlow til Christianssæde havde opfordret Grevskabets Beboere til, foruden Kartoffeldyrkningen paa almindelig Maade, at fremavle Kartofler ved Frø og Spirer, for derved, som det med al Rimelighed kunde ventes, atter at komme i Besiddelse af sunde Læggekartofler, blev for nylig optaget en Synsforretning paa Grevskabet hos de Concurrenter, der havde meldt sig til at ville fremavle Kartofler ved Frø og Spirer. Kartoffelsygdommen fandtes udbredt over hele Grevskabet i en Grad, der virkelig kan kaldes sørgelig, og hvor Kartofler vare lagte paa sædvanlig Viis, var Udbyttet ei alene i høi Grad ringe, men tildeels endog saa stærkt angrebet, at Kartoflerne endog paa nogle Steder neppe lønnede Optagningen. De efter Frø fremavlede Planter havde tildeels ansat en Mængde, enkeltviis endog store, Knolde, men, mærkeligt nok, i høi Grad bedærvede saasnart de havde opnaaet mere end en Hasselnøds Størrelse; derimod fandtes det, at efter Udplantning af Spirer, hvor denne var foretaget med tilbørlig Omhu, efter Matzens over denne Gjenstand i Foraaret udgivne Anviisning, at Udbyttet var rigt, bestaaende af store Knolde, der idetmindste hidindtil ikke kjendeligen vare angrebne af Sygdommen. Aldeles frie for denne ville de i Vinterens Løb neppe blive, da Toppen har Spor af, at Sygdommen var tilstede, og de ei heller kunne forskaanes i et Aar, hvor denne uomtvisteligen er fremkaldt ved atmosphærisk Jndvirkning. Hr. Kammerherre Reventlows Bestræbelser ere forsaavidt kronede med Held, at det Fordeelagtige ved Udplantningen af Kartoffelspirer er blevet anerkjendt af flere af Grevskabets Beboere, at altsaa denne vil udbrede sig mere til næste Foraar og for en stor Deel raade Bod paa den store Mangel af Læggekartofler, der under saa uheldige Omstændigheder ikke kan udeblive. I de vestlige Dele af Landskabet Eiderstedt grasserer den saakaldte Høstfeber. Ogsaa blandt Svinene hersker en Epidemie, som især bortriver mange Grise. "Det er en sørgelig Udsigt – tilføies der – thi et Sviin, og Kartofler dertil, ere de Vaaben, hvormed de saakaldte Smaafolk gaae Vinteren imøde. Noget for Høsten havde man paa Leert Byes Mark det Særsyn, at en Flok Storke slog Kreds om en af deres Kammerater, hvilken de skiftedes til at hugge med deres Næbbe indtil den laa død paa Stedet. Hvori den stakkels Stork skulde have forsyndet sig, er uforklarligt. (Dv.)
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
Søndagen den 27de Septbr. gav Hr. Organisk Hansen fra Ribe en meget vakker Kirkeconcert i Kolding Kirke. Af de Rumere, som bleve udførte, maa især fremhæves Fuga for Orgel af S. Bach, og et Udtog af Hayds 7 Ord paa Korset, arrangeret af Concertgiveren for Orgel, hvilke tvende Stykker bleve udførte med særdeles Præcision og Færdighed af Concertgiveren. Ligeledes bleve tvende smukke Chor udførte af herværende Dilettanter under Concertgiverens Anførsel. Det Hele efterlod et saa behageligt Jndtryk, at det sikkert var et Ønske, der rørte sig hos alle Tilhørerne, at Hr. Hansen snart igjen vilde glæde Koldingenserne med en lignende musikalsk Nydelse. (Md.)
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
Skibs=Efterretninger. Paa Kysten for Klegod ved Ringkjøbing er den 25de Septbr. indstrandet en Dæksbaad, "Lykkens Prøve, ført af Skipper Niels Jensen, kommende fra Altona og Rymølle med Steenkul, Æbler, og nogle Dele Stykgods, bestemt til Varde. Besætningen, Skipperen og en Skibsdreng, er reddet; Ladning og Takkelage er bjerget. (Md.)
Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-09-30
Handels-Efterretninger. Viborg Toftmarked, afvigte Tirsdag og Onsdag var tilført en betydelig Deel Kreaturer, og Handelen hermed var til følgende Priser: Gode store Stude fra 90-100 Rbd. og mindre dito fra 6070 Rbd. Gode Maltekøer fra 3040 Rbd., gamle dito fra 1520 Rbd. Levende Gjæs kostede 56 Mk., dito Ænder 2630 s. Sæde=Rug 7–8 Rbd., ord. Byg 3 Rbd. 2 Mk., graa Havre 1012 Mk. og Kartofler 7–8 Mk. Tdn. Oxekjød 9-10 sk., Smør 1820 s., Ost 7–8 s. Pd.; Æg 14-16 s. Snesen. (P. Av.)