Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1839-08-31
Folitiske Nyheder. Orienten. De ægyptisketyrkiske Anliggender begynde at tabe noget i Jnteresse, siden kun diplomatiske Forhandlinger ere traadte, istædet for krigerigske Handlinger. Fra Constantinopel skrives under 1de August, at de engelske og franske Gesandtere havde meddeelt den forenede franske og engelske Eskadre Ordre til at begive sig til Alerandrien, og i Tilfælde af, at den tyrkiske Flaade ikke allerede for deres Ankomst skulle være tilbagegivet af Vicekongen, da med Magt at hente den. Sarim Effendi har ogsaa taget Sultanens Ordre med til Mehmed Ali om ufortøvet at skikke den tyrkiske Flaade tilbage til Constantinopel. Begge Admiraler (den franske og engelske) ere som en Følge af denne befaling afseilede til den ægyptiske Kyst med 6 Brandere. Skulle Mehmed Alligjøre Opstand, ville begge agere i Fælledsskab med hinanden. Fra Krigsskuepladsen fortælles der, at 5000 tyrkiske Overløbere havde forenet sig med Jbrahim Pascha, der var rykket frem fra Marasch til Koniah, men dette Sidste betvivles. J Constantinopel ventede man med den største Spænding at erfare Vicekongens Svar paa de europæiske Magters Erklæring. Der tales om, at Kurderne i Syrien skulle have gjort Opstand og forenet sig med Ægypterne. J Cæsarea har det efterSlaget ved Nistbi gaaet alvorligt til, da Folket tog aabenbare Mehmed Alis Partie, for øvrigt her fler der un vedvarende Rolighed. Det er mærteligt, hvad der meldes fra den tyrkiske Hovedstad, at Rusland ogsaa har undertegnet den Note i Forening med de andre store Magter om Orientens Pacification. Vicekongen af Ægypten skal være bleven meget forbittret over Lord Palmerstons, Yttring: "at det kom ikke an paa, hvad Mehemed Ali ville gjøre, men hvad man ville tillade ham at foretage." Den 31te Juli var ogsaa den franske Gesandtskabssecretair Anselme afreist til Alerandrien. Med Hensyn til Stemningen i den tyrkiske Hovedstad selv, da hersker der blandt de tyrkiske Store selv megen Tvedragt, og der gives et stærkt Partie blandt de høieste Statsbetjente, hvis Stræben gaaer ud paa om mueligt at styrte Chosrew Pascha. Muschiren af Salonichi bekræfter, at der i Albanien havde viist sig Tegn paa at et Oprør ville udbryde, og Mustapha Pascha af Janina havde for sin Afreise fra Salonichi af de fremmede Consuler faaet opgivet de under deres Beskyttelse i Janina staaende Jndividuer; før øvrigt skal fornævnte Pascha heller ikke være aldeles sikker paa sin Post, da han ogsaa er en personlig Fjende af Storveziren; at han imidlertid skulle have forladt sit Gouvernement og kastet sig i Mehmed Alis Arme, anseer man ikke forat være sandt. Prindsen af Jonville var den 6te August ankommen til Constantinopel, og samme Dag var den russiske Keisers Adjutant, GrevRevnski ogsaa arriveret dertil, for at lykønske Sultanen til hans Thronbestigelse. - Fra Tiflis skrives, at Tschelschenterne havde i Juni Maaned udøvet en skrækkelig Hævn over Bey Olli-Kizelier, fordi han underkastede sig Rusland. Da han frygtede for Hævnen, havde han draget sig tilbage til en befæstet Post paa Linien ved Ferek, men uventet overfaldt Tichelschenterne denne Post og dræbte og skare Hovedet af Beyen og 32 af hans Familie, disse Hoveder bleve tilsendte de fornemste avariske Høvdinge med Trudsel om at behandle dem ligeledes, hvis de traadte i venskabelig Forbindelse med den russiske Regjering; de russiske Generaler Fest og Oslof have forgiæves stræbt at straffe denne barbariske Handling.