Corsaren, 1841-10-15
Charivari. Det har været "Corfaren" en stor Glæde, af de indkomne Provindsberetninger at erfare, hvorledes Fredagen den 8de October (dens Fødselsdag) er bleven feiret over hele Landet, af Store og Smaae, af Rige og Fattige, kort: af Alle uden Undtagelse - med Spise og Drikke. Nogle have vel spiist lækkrere Sager end Andre; men vi kunne forsikkre, at de, som efter fattig Leilighed kun have seet sig istand til at bædre os ved at spise bart Smorrebrød, ikke have erhvervet sig mindre Krav paa vor Bevaagenhed end disse; thi det er Sindelaget og ikke Retternes Antal, hvorpaa vi sætte Priis. Som Skik og Brug er ved saadanne høitidelige Leiligheder, har "Corfaren" ikke undladt at uddele Hædersbeviisninger og Naaadesgaver. Saaledes ere vore geheime Medarbeidere, med hvem vi pleie at conferere skriftlig, udnævnte til vore Geheime-Conferentsraader. - Bladet -Fædrelandet have vi i Anledning af dets constitutionelle Bestræbelser, navnlig dets Afhandlinger om Eet- og Tokammersystemet, tillagt Titel af Kammer-Raad, dog for det Første kun titulair, Naar vi virkelig faae Kamre, skal det blive virkelig Kammerraad. - Endvidere er Dagen foreviget ved Oprettelsen af en til Tiden svarende, særdeles velgjørende Stiftelse. Vi have nemlig oprettet et Jnstitut, hvori vor bedste Billardspiller gratis giver theologiske Supplicanter, der have understrevet en Skattebevillingspetition, Underviisning i den Kunst at trække sig tilbage med Afslag. Forøvrigt gjør det os ondt at maatte fortælle, at "Corfaren" har havt et Uheld, ligt det, Kongen des- værre havde paa Sin Fødselsdag, men som, Gud skee Lov! ikke er mere betydeligt, end "Dagen" No. 233 har oplyst, at hiint var. Jmellem dem nemlig, som, hvad den første Tegning i forrige Nr. viste, bleve passende tracterede i Anledning af, at de bragte os deres Lykønstning, opstod en lille Uenighed (- indbyrdes; thi vi havde desværre ingen Livvagt, der kunde angribe dem.) Den desværre ikke ringe Deel af vore Dagblade, som finder sin Fornøielse i at nedrive Alt, med vanhellig Pen at befudle de skjønneste Forhold, og deels ved egne Opspind, deels ved overdreven Udbasunen af tomme Rygter at forbittre "Corfaren" og dens Slægt enhver Glæde, har, som man kunde vente, med Begjærlighed grebet Efterretningen om denne ubehagelige Scene, og ved deres hadefulde Allusioner stræbt at give den en Betydning, som den var langt fra at fortjene. Deels for at modarbeide disse Bestræbelser, og deels fordi det var os bekjendt, at den hæslige Form, hvori hine Blade havde indklædt denne Beretning, ikke havde forfeilet sin Virkning ved at vække "Corsarens" alvorlige Bekymring, have vi søgt at forskaffe os nøiere Underretning om denne Begivenhed og dens Følger, og det er os derfor kjært at kunne meddele, at, ligesom alle Øienvidner, med hvilke vi have talt derom, stemme overeens i den Forsikkring, at det Hele kun var en Ubetydelighed, saaledes have vi fra en aldeles paalidelig Kilde (ikke Birkedommer Normann) erfaret, at en Mand, som efter Opfordring henvendte sig til dem, der sagdes at være ilde tilredte, for at spørge, om de havde Noget at beklage sig over, modtog det Svar: Nei, vi have aldeles ingen Grund til Klage. Vel have enkelte af os faaet nogle Børst; men, have vi det, saa have vi ærlig fortjent dem. Hils vor gode "Corsar" og tak Ham for den Fornøielse, Han skaffede os, og sig Ham, at vi ere rede til at offre Liv og Blod for Ham."