Viborger Samler, 1829-08-29
Tyrkiet. Det hedder i en Skrivelse fra München af 15de August: "I dette Øieblik indtræffer paa en ganske sikker Vei den vigtige Efterretning fra den russiske Hær hiinsides Balkan, at General Diebitsch har iværksat sin Forening med det Corps, som var landet Sønden for Burgas (ved Sizeboli) og derpaa fulgt efter Fjenden til Kirk=Kilissa, 20 franske Mile fra Constantinopel. Der er det kommet til et stort Slag, som har afgjort den tyrkiske Hærs Skjebne. Jnten staaer mere i Veien for den russiske Armees Marsch, imod Constantinopel. Uagtet dette Nederlag forbliver Divanet ved sin Vægring, at indlade sig paa et Forliig. Man imodeseer med den største Utaalmodighed denne vigtige Begivenheds Details og Catastrophens Udvilling."(Münchener og Allgemeine Zeitung. (Da denne saa vigtige Nyhed aldeles ikke omtales i de seneste Efterretninger fra Wien af 18de og fra Berlin af 23de August, saa bør man, førend man sætter Tiltroe til den oppebie nærmere Bekræftelse. General Diebitsch har tilsendt Keiseren en ofsiciel Beretning om den russiske Hærs Foretagender fra den 24de til den 30te Julii, hvoraf de tvende første Dages Begivenheder ere os bekjendte fra den forrige Bulletin. Derpaa fortsættes Beretningen saaledes: "Den 26de Julii besatte Generalmajor Shirows Kosakker uden Modstand Staden Karnabat. hvor de gjorde 40 Fanger; den 28de indtraf Gen. Rüdigers Corps sammesteds. En af det femte Reg. af Kosakkerne fra det sorte Hav og Husarregimentet, Erkehertug Ferdinand, bestaaende, Afdeling besatte under Generalmajor Montresors befaling den lille Landsbye Russo-Castro, hvorved den bekom en stærk Stilling ved Karabunar, og saae sig paa sin venstre Fløi sat i Forbindelse med Kosakkerne af Regimentet Ballanow, der høre til Burgas's Garnison, og hvis Poster ere opstillede paa Veien fra Burgas til Fali. Flere Hobe af Generalmajor Shirows Kosakker recognoscere Veiene til Hambol og Slivne, af hvilke Fjenden er flygtet. Med den største Smerte seer jeg mig nødt til at underrette Deres Keiserlige Majestæt om den Elendighed, som disse Egnes ulykkelige Beboere have lidt af den flygtende Fjendes Raserie. J Aldos ere alle christelige Kirker ødelagte, medens vi omhyggeligen skaane Moscheerne. Tyrkerne plyndrede alle Jndvaanere, der ikke havde kunnet redde sig, medens de Sidste i os kun finde Forsvarere og Beskyttere. Virkeligen saae man ogsaa Dagen efter vor Ankomst Stadens Beboere fra alle Sider at ankomme fra Skovene og Bjergene med deres bepakkede Vogne. Naar det havde været muligt, bestandigen at forfølge Fjenden, saa vilde man tildeels have kunne forebygge denne Elendighed men Omstændighederne tillade det ikke altid. Karnabat er ligeledes ødelagt, og da vore Kosakker nærmede sig, kom 500 Beboere dem imøde og modtoge dem som deres Frelsere. Men i et ethvert Tilfælde lader de endnu adsplittede Jndvaaneres Tilbagevenden til deres Vaaninger sig haabe, og at de ogsaa selv ville tilendebringe den af dem begyndte Høst og derved skaffe os tilstrækkelige Forraad til vore Vinterqvarterer. - En Beretning fra Generallieutenant Krassowski melder mig, at de fjendtlige Forposter have trukket sig tilbage til Schumla- og sat sig fast langs med den lille Flod Bulanik. Generalen havde i Sinde at nærme sig til denne Plads med sit hele Corps, for, om muligt, at tvinge Fienden til at forlade den. - Jfølge Generaladjutant Kisselews sidste Beretninger vare de ved Giurgevo og Widdin staaende Tropper forblevne ganske uvirksomme. Da Generaladjutant Baron Geis mar havde tilladt Jndbyggerne i Egnen ved Rachova at vende tilbage til deres Vaaninger, saa ere ikke alene disse derved foranledigede til at blive; men der melder sig vedvarende Tyrker, der boe i en Omkreds af 50 Werster og længere borte, eller de afsende Bulgarer og bede om russisk Beskyttelse." Den sidste Skrivelse fra Constantinopel er af 30te Juli. Det hedder heri, at en Tatar, der den 28de havde forladt Seraskieren Hussein-Paschas Leir, havde overbragt den Efterretning, at en Afdeling russisk Jnfanterie den 27de var landet ved Sizeboli. Siden den Tid ere de meest foruroligende Rygter i Omløb. Det hedder, at den russiske Besætning at Sizeboli har gjort et Udfald, og, understøttet af en fra Aldos kommende russisk Colonne, slaaet Hussein-Pascha. Siden den Tid træffe Russerne. Anstalt til at marschere til Adrianopel, hvorved de blive understøttede af Bulgarerne, der forene sig med Fienden. Man paastaaer endog, at den russiske Hærs Fortrav har besat Defileerne ved Kirk=Kilissa, og at Angst og Skræk herske i Adrianopel. Den 29de var Divanct forsamlet den halve Nat for at raadslaae over det Spørgsmaal, om det ikke var raadeligt at sende Fredscommissairer til det russiske Hovedqvarteer, for at indlede Fredsunderhandlinger. Nogle Medlemmer af Divanet vare stemte for Freden; men Pluraliteten forlangte Krigens Fortsættelse, da Riget ikke kunde komme i større Fare, end det allerede er, og det desuden var uklogt at gjøre utidige Fredstilbud. Man besluttede derfor at opbyde Alt, for at sætte Fjendens Fremskridt Grændser, og ved Beretningens Afgang sammenskrabedes Alt for at sendes til Hæren ved Adrianopel. Hovedstaden staaer paa en Vulcan, da Janitscharernes Tilhængere allerede hæve Hovederne igjen og ikke alene indskrænke sig til Udbredelsen af onde Efterretninger, (saaledes fortælles samme Morgen, at Storvezieren havde vovet et Udfald fra Schumla, men var bleven slaaet til begge med stort Tab og havde strax derpaa maattet overgive sig paa Diderction) men ogsaa begynde at handle. Branden i Pera ansees for deres Værk, og i Nærheden af Seraillet bleve flere Huse stukne i Brand, men dog lykkeligen reddede. En Deel af Garden har faaet befaling at besætte Hovedstaden, og man seer Dag og Nat ridende Patrouiller at drage igjennem Gaderne. Fra Slottene ved Indgangen til Bosphorus fyres hyppigt, dog uden Virkning, paa de russiske Krigskibe, som krydse der udenfor Skudvidde, sandsynligviis for at hindre den tyrkiske Flaades Udløben. Caputan=Pascha synes ikke at have Lyst til at stikke i Søen og var den 29de gaaet i Land. Brevskriveren frygter, at den Constantinopel forestaaende Catastrophe ogsaa vil strække sig til Pera. Gesandterne have taget alle mulige Forholdsregler; dog er man bange for at de i Farens Dage ikke ville være tilstrækkelige. - Andre Beretninger sige, at der have været Mytterier mellem Tropperne i Widdin og i selve Constantinopel, paa sidstnævnte Sted har den anden Bataillon af Bombardererne gjort formeligt Oprør og vægret sig ved at marschere mod Fjenden; Sultanen har ladet Bataillonscommandeuren henrette. Adrianopel og alle Hovedpladser i Provindserne befæstes. Russerne skulle kun staae 6 Dagmarscher fra hiin Stad og alle fra Asien kommende Tropper afsendes tilsomt derhen. Den russiske Flaade skal have gjort Mine til at ville løbe ind i Canalen ved Bosphorus, hvilket har vakt stor Bestyrtelse. befalinger paa befalinger sendes til Asien for at paaskynde Reservernes Opbrud til Europa. Vicekongen af Ægypten har erholdt den meest trængende Opfordring til, snarest muligt at afsende den høist nødvendige Understøttelse. (Der berettes imidlertid over Ancona fra Alexandrien, at denne Fyrste formedelst en Opstand af Wechabiterne har givet sine Tropper, der vare færdige til Indskibning, Modbefaling.) Grev Guilleminot skal have bedet sit Hof om Tilladelse til at forlade sin Post, naar Porten ikke vil vise sig meere eftergivende; man troer, at han er instrueret til at forblive, saalænge som Hr. Robert Gordon finder det passende at fortsætte Underhandlingerne. Den russiske GeneralGeismar er brudt op fra Rachowa med 8000 Md. og rykket frem paa Veien til Sophia. J Servien skal det ligeledes begynde at see uroligt ud Blander.