Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-09-11
Foruden at der ved en Forandring med vort Seddelvæsen, som den her isærdeleshed omhandlede, maatte tages Hensyn til selve Sedlerne, eller disses Besiddere, hvilket i det væsentligste ogsaa haabes at være skeet, saaledes kunde det heller ikke, saalidt ved denne som ved enhver anden Fremgangsmaade, der sigtede til, strax, eller dog hurtigere end ellers, at skaffe os Sedler af fuld Værdie, ganske undlades, ogsaa at paaagte de nærværende Seddeldebi- og Creditorers derved forandrede Vilkaar. Spørgsmaalet, som maatte tages under Overveielse, angaaer: om efter en saadan Forandring de nu bestaaende Seddelforpligtelser strax skulde gaae over til at skyldes i ligesaa meget Sølv, som nu Sedler, eller om der for samme kunde finde nogen Moderation Sted, saaledes omtrent som det i Aaret 1813 var Tilfældet. Uagtet dette sidste nu vistnok, om man i sin Mening gjerne skulde helde dertil, meget lettere end dengang lod sig paa en tilfredsstillende Maade ordne, deels fordi man nu engang havde Mønsteret for sig, som det ikke kunde være vanskeligt enten at bibringe de nødvendige Modificationer, eller vel endog Forbedringer, ved f. Ex. at opstille flere forskjellige Alternativer til de interesserede Parters eget Udvalg; men isærdeleshed fordi de forskjellige Jnteresser nu ikke ere nær saa vidt adskilte, som dengang, og vel næsten alle Seddelforpligtelser, nu kunne henføres under een og samme Categorie, uagtet dette, saa vil Sagen dog her kun betragtes fra den Side, som om al Seddel forpligtelse strax skulde gaae over til at blive det i Sølv. Da jeg endvidere formener, at Sagen vilde være tilstrækkeligt oplyst, dersom det kunde vises, at den titnævnte Forandring, selv med denne for Seddeldebitorerne meest ugunstige Bestemmelse, dog alligevel i Almindelighed vilde være dem fordeelagtigere end ingen saadan Forandring, eller dog ikke saa disfavorabel for dem, at det skulde kunne gjøre Udslaget til Fordeel for et endnu længevarende ufuldkomment Seddelvæsen, saa er det derved jeg især skal opholde mig, og deri tage Sagen, som jeg finder den at være i Almindelighed, thi kun som saadan kan der tales almindeligt om den. Der maatte altsaa først lægges Mærke til, at det for de allerfleste Seddeldebitorer kun giver en meget lille Forskjel, enten de nu strax skulde skylde deres Sedler som Sølv, eller de kunde vedblive endnu i længere Tid at skylde dem i Sedler, ringere end Sølv, af den Grund nemlig, fordi disse Sedler dog siden vorde lige med Sølv, og det altsaa kun er for de faa, som imidlertid kunne afgjøre eller afdrage paa deres Seddelgield, at det kunde gjøre nogen synderlig Forskjel, men for alle de andre, og de ere de allerfleste, ingen, uden forsaavidt som de imidlertid rigtig nok ville komme til at betale lidt mere i Renter, hvilket dog, antaget at det vil vare endnu otte Aar, inden Sedlerne successive komme op i Pari, og regnet Renten til 4 pC., kun vil udgjøre omtrent 3 1/2 pC. paa hele Gielden. Uagtet det nu vel er rimeligt, at vore Sedler ikke ville holde sig i Pari, førend deres Antal er bragt ned til 17 Millioner, hvortil endnu kan medgaae en otte Aar, saa er det dog derfor ikke afgjort, at de ikke tidligere skulde komme op dertil, eller dog forholdsviis nærmere hen derimod (der kunde jo endog blive gjort noget, for at det skulde ske), og man seer da let, at i saa Tilfælde vilde endnu færre under de slettere Sedler faae deres Gield liquideret, som og at Forskjellen fra Renten da maatte blive mindre. Dog, om man ogsaa erkjender, og vilde tage med ind i Beregningen den Faveur, som det skulde være for nogle af Seddeldebitorerne, at vi endnu i længere Tid beholdt de slettere Sedler, eller den Disfaveur, som det kunde blive dem, at vi strax erholdt fuldgyldige Sedler, saa maa det heller ikke oversees, at dette Pengevæsen med disse slettere Sedler igjen kan blive andre af Seddeldebitorerne, og vist ikke færre end hine, til ligesaa megen, om ikke større, Tab og Skade. Vil der ogsaa være Seddeldebitorer, som kunne komme i Stand til, imedens vi have de slettere Sedler, at afdrage paa deres Gield, og saaledes ogsaa slippe noget lettere, end om vi havde fuldgode Sedler, saa kan der ogsaa paa den anden Side blive ligesaamange iblandt dem, som ville see sig nødsagede til at maatte forøge deres Gield (det er dem, der iforveien have Gield, som meest ere udsatte for denne Nødvendighed), og disse ville da faae ligesaa meget Tab ved at maatte laane i slettere Sedler, som hine Fordeel ved at kunne afbetale. dermed, saa om man og blot vilde see hen til Seddeldebitorernes egen Stilling og Vilkaar, da ligger der allene deri Grund nok for det Fortrin, som et Seddelvæsen med strax fuldgyldige Sedler maatte have fremfor det med slettere Sedler endnu en Tid, thi skulde nogen favoriseres enten med det ene eller det andet, da er det vel ligefrem, at de burde det, som møest kunde behøve det, de nemlig, som ei alene ikke kunde afdrage paa deres Gield, men som endog maatte forøge den, og ikke de, som ere i den heldigere Stilling, at kunne faae afdraget paa den; dette saameget mere, som hine vilde nyde deres Begunstigelse, om man vil kalde den saa, ved et fuldkomment Pengevæsen, der er i sin Orden, men disse kun ved et ufuldkomment, som er uden derfor. Det er, eller kan være efter sin Orden, at den som har paadraget sig Forpligtelser under de slettere Sedler, at han opfylder disse, hvis han kan, i de bedre eller fuldgode Sedler, men at man ikkun skal kunne contrahere i slettere Sedler, som man vil faae at tilbagebetale i bedre, kan høist kun være en ubehagelig Nødvendighed. Endnu mere, og jeg tænker til Fuldkommenhed, maa Rigtigheden af det oven fremsatte blive stadfæstet, naar ikke alene de nuværende Seddeldebitorers Jnteresse tages under Overveielse, men imod disses tilsammen, alle de efterkommende Seddeldebitorers lægges med paa Vægtskaalen; thi da er det nok aabenbart, at imedens ikkun de færreste blandt de nuværende Seddel debitorer, og tilmed de som mindst trænge dertil, kunde have Fordeel ved et længervarende ufuldkomment Pengevæsen, og derimod et lige Antal, netop de som mindst kunne taale det, ikkun kunde have Skade derved, men forresten de allerfleste iblandt dem hverken have Gavn af, at vi længer beholde det ufuldkomne Pengevæsen, eller Skade ved, at vi strax erholde det fuldkomne: imedens dette, siger jeg, med de nærværende Seddeldebitorer er Tilfældet, saa er det tillige aabenbart, at for alle de efterkommende Seddeldebitorer kan det længer fortsatte ufuldkomne Seddelvæsen kun vorde til Tab; thi de maae derunder komme til at forskrive sig for noget, som de rimeligviis ville faae at tilbagebetale med mere. De fleste efterkommende Debitorer ville blive, hvad de siden 1813 ogsaa i Almindelighed have været det, Seddeldebitorer, og paa disses Reserveliste staaer, foruden andre ellers, alle de Sølvdebitorer, som, saalænge de slettere Sedler haves, enten ved nye Laan maae dække deres Sølvforpligtelser, eller som endog faae samme ligefrem forvandlede til at være i Sedler. Skulde der dog endnu holdes for, at der fra et strax erholdet fuldkomment Seddelvæsen for Seddeldebitorerne kunde reise sig Tab, som fortiente at komme under alvorligere Betragtning, f. Ex. de omtalte 3 1/2 PC., saa er der igjen meere end Sandsynlighed for, at dette og ethvert andet Tab herfra rigeligen vil blive opveiet ved de Fordele, som et fuldkomment Pengevæsen, fremfor det, som det endnu forestaaer, maa yde det Almindelige. Den allerstørste Deel af Debitorerne, idetmindste for den betydeligste Skyld, ere tillige Grundeiere; de vilde altsaa som saadanne, ikke alene faae Part i den Fordeel som det vilde blive, naar den betegnede Fremgangsmaade blev mindre kostbar end den nærværende Seddelinddragelse, en Fordeel, som for hele Landet sikkert kan regnes idetmindste til en fire eller fem Millioner; men de vilde desuden have den Fordeel, at de tidligere med Avance kunde indfrie deres Bankhæftelser, og derved slippe med 4 istedet for 6 1/2 PC. Rente deraf.