Berlingske Tidende, 1822-04-05
Den 23de indtraf endeligen Chorschid Paschas Sil har i Hovedstaden med Ali Paschas otteaarige Sønnesøn, hans Harem og hans Skatte. Denne Officeers Gang til Porten lignede et TriumphoDepescherne bleve Storherren overrakte af Storviziren. Chorscho Pascha skal belønnes paa en udmærket Maade. Man smigrer sig med, at følgen af hans øvrige militairiske Operationer vil om kort Tid give ønskelig Leilighed dertil. En fornem Betient af Serailets Jnderste er allerede afsendt til ham med en storherlig tildeels egenhændig Hatticherif og Lykønskningsskrivelse. Chorschid Paschas Siligvar er ophøiet til en Kapidschi Baschis Rang, og har af Storherren faaet en Gave af 40,000 Piastre. Alle her og i Omegnenkantonnerende Paschaer, som og alle Rigets Store, ile med at give Overbringeren af saa glad et Budskab Beviser paa deres Glæd herover. Den 24de blev under et uhyre Tilløb af Folk Ali Paschas Hoved udstillet til Skue. Tarfana Emmi, Arsenalets Jntendant, erholdt det Andragende, paa Stedet at modtage denne Mands betydelige Efterladenskab og Correspondence, som han i saa lang en Række af Aar havde vedligeholdt med de største Fyrster, med hvem han tillige i Magt og Rigdom, havde rivaliseret. Af den Omstændighed der forudgik hans Henrettelse er hidtil ved officielle Meddelelser endnu kun følgende bekiendte Efter Tabet af alle sine Tropper og Forskandsninger havde Ali Pascha indesluttet sig med omtrent 50 Mand i et fast Taarn i Citadellet Janina. Det var en Bygning der bestod af tre Etager, at hvilke han og hans Følge beboede den overste; den mellemste var opfyldt med hans Skatte, og den underste med et stort Forraad af Krudt. Chorschid Pascha sendte sin Silibdar til Ali, for at bevæge ham til frivillig Overgivelse. Da denne ofte havde truet med at sprænge den Bygning, hvori han befandt sig, i Luften, saa lodChorschid ham ertlære, at han - ubekymret om denne Trudsel - selv vilde paasætte Jlden, dersom han fremdeles vedblev at vægre sig hvorpaa Ali begyndte at capitulere. Han forlangte Sikkerhed for sit Liv. Chorschid svarede, at dette Punct ene afhængte af Sultanen, og at han ikke engang, ifald det endnu var Tid, kunde tal for ham i denne Henseende, dersom han ikke ufortøvet overleverede alle sine Skatte, og med sit Følge begav sig til den Boepæl, man vilde anvise ham. Efter mange Underhandlinger besluttede han endelig at overgive sig og blev da tilligemed sit Følge bragt hen paa en lille Ø i Søen ved Janina og i Nærheden af Citadellet. Man behandlede ham her med al den hans Rang skyldige Ærbødighed; han tog imod en Mængde Besøg, og syntes endnu stedse ei at tvivle og sin Frelse. Han forlangte endogsaa i de sidste Dage af hans Catastrophe Viin, uagtet det er lovstrivigt, men fordi det, som han bemærkede, var ham en stor Nødvendighed. Jmidlertid var den høieste Retskiendelse (Retwa) ankommet fra Constantinopel tilligemed Storherrens befaling, ufortøvet at fuldbyrde den paa Stedet. Den anden Seraskier og Statholder i Morea, Mehmed Pascha, maatte selv paatage sig Forretningen. Han begav sig den 5te Februar til Ali, talede en Tidlang med ham og dræbte ham ved at støde sin Dolk i hans venstre Bryst; derpaa traadte Personer af hans Følge ind i Værelset, og huggede Alis Hoved af. Strax opstod en blodig Strid imellem Alis og Chorschids Tilhængere, hvilken flere mistede Livet. Kampen varede dog kun kort, og alt endtes med det Jubelskrig: Leve Sultan Mahmud og hans VeziChorschid Pascha, - Det af Ali beherskede Gebeet er nu saaledes bleven uddeelt: Til Statholder af Janina er nu Omer bleven udnævnt og hans Søn Hussein Bei ophøiet til Mirimiran, Statholderskabet Jlbassen er bleven overdraget til Mahmud Pascha og Ochri til Debrili=Abbas=Bei. Efterat Portens forhadte Fiende paa denne Maade var rydded at Veien, og Krigen i Albanien at betragte som endt ved hans Bundsforvandtes Underkastelse, satte Chorschid Pascha sig i Marsch, for over Arta at trænge ind i Morea.