Berlingske Tidende, 1836-02-25
Cancelliraad Hempel udbredte sig i et udførligt Foredrag over Vigtigheden af Landsby skolelærerens Kald; han udviklede, hvor nødvendigt det var, at han, for at virke i sit Embede som han burde, havde et sorgfrit Udkomme, og han søgte at vise, hvor lidet dette kunde siges for Tiden at være Tilfældet; tillige gjorde han opmærksom paa, for hvor mange Ærgrelser og Chikaner Skolelæreren var udsat, hvilket han stræbte at oplyse med et Par Exempler. Taleren fremsatte endelig følgende Amendements, sigteende til at forbedre Landsbyskolelærernes Stilling: 1) At en bestemt Pengeløn maatte anvises Skolelærerne i Forhold til Districternes Størrelse, saaledes at samme kunde hæves paa Amtstuen eller ved en anden offentlig Kasse". Dette Amendement henstillede Taleren imidlertid blot til at optages i Præmisserne til Forsamlingens Petition. Referenten troede, at dette Forslag alt var opfyldt, da Skolelærerne erholde Løn i Forhold til Districtets Størrelse. Ved Afstemningen blev dette Amendement forkastet med 61 Stemmer mod 1.2) At der maatte oprettes en Enkekasse for Skolelærerenker i ethvert Stift, hvor den ikke allerede haves. Den kongelige Commissarius erindrede, at det neppe vilde være billigt at paabyrde Skolelærerne, ved Siden af det Bidrag, de allerede svare til Hjelpekassen, et andet Bidrag til en særlig Enkekasse, og at Communerne ved Bidrag skulde fundere saadanne Enkekasser, vilde vistnok være saare betænkeligt. Dette Amendement blev af Forsamlingen forkastet med 55 Stemmer mod 7.3) At der maatte tages mere Hensyn, end Tilfældet nu er, til de eventuelle Enkers Underholdning". Referenten erkjendte vel, at der i denne Henseende stod Meget tilbage at ønske, men troede dog, at der nu skeete, hvad skee kunde. Cancelliraad Hempel frafaldt senere dette Amendement. 4) At Skolelærerne fritages for Afgift til de lærde Skoler, hvilken i alt Fald maatte udredes af Communen". Referenten bemærkede, at denne Afgift fra ældre Tider havde hvilet paa Degnekaldene, og han troede ikke, at den kunde blive eftergivet, da de lærde Skoler havde bestemt Tilsagn om den; at den skulde overtages af Andre, ansaae han for betænkeligt. Ved AfstemSlagelse, den 21de Februar 1836. Birch. som maatte de noget at fordre i Stervboet efter afningen blev imidlertid dette Amendement, dog kun som et henstillingspunkt, antaget med 40 Stemmer mod 22. 5) At Værnepligten for Skolelærernes Sønner igjen maatte ophæves, saalænge den ikke blev almindelig. Den kongelige Commissarius yttrede, at det ikke syntes passende paa en Tid, da man klager over, at Værnepligten udelukkende hviler paa Bondestanden, at undtage en ikke ubetydelig Masse af dem, der efter de nuværende Anordninger tage Deel i denne Pligt. Skolelæreren burde neppe heller sætte sig saa høit over Bonden, at han skulde paastaae sine Sønner privilegerede foran Bondens og det maatte bemærkes, at der blandt de øvrige, hvis Sønner ere værnepligtige, f. Ex. Eiere af Hovedgaardsparceller under 200 Tdr. Land, vare adskillige, som ikke sjeldent stode paa et ligesaa høit Dannelsespunkt, som Skolelærerne. Til kongelige Embedsmænd kunde disse ei henregnes. Han anmærkede endvidere, at Frang. 8de Mai 1829 § 12 efter sit Jndhold, først om en Række af Aar kan komme til Anvendelse, og at det i ethvert Tilfælde er betænkeligt, ved en ny omfattende Fritagelse, muligen at lægge Hindringer i Veien for den Forandring i Loven om Værnepligten, som kunde findes tilraadelig. Efterat flere Medlemmer havde talt imod dette Amendement, og eet for samme, blev det af Forsamlingen for kastet med 59 Stemmer mod 3.6) At det byrdefulde Bogholderi ved den indbyrdes Underviisning maatte indskrænkes, og de vidtløftige Tabeller simplificeres. Efterat Referenten havde bemærket, at en Forandring i Bestemmelserne om den indbyrdes Underviisnings Anvendelse ved Skolerne var under Ventilation, og snart kunde ventes at blive Hans Majestæt forelagt til allerhøieste Approbation, tog Cancelliraad Hempel sit Amendement tilbage. 7) At Skolelærerne fritages for beskæmmende Anmærkninger i Skolejournalerne af deres Foresatte, eller det i alt Fald maatte være dem tilladt, jevnsides at tilføie deres Modbemærkninger og Retfærdiggjørelse. Referenten fandt ikke dette Amendement passende, især fordi høist ubehagelige Stridigheder kunde finde Sted, naar Skolelærerne kunde indføre deres Modbemærkninger i Journalen. Det var desuden yderst sjeldent, at der i Skolejournalerne fandtes Antegnelser af Præsten, der kunde siges at være beskæmmende for Skolelæreren. Ved Afstemningen forkastedes dette Amendement med 61. Stemmer mod 1.8) "At Kaldsretten, der nu hviler i saamange Forskjelliges Hænder, maatte concentreresi et Kaldscollegium for hvert Stift, bestaaende, af Biskoppen, Amtmanden og Provsten, hvilke skulde opgive tre Subjecter af de Søgende, hvoraf den Kaldsberettigede igjen skulde vælge een. Dette Amendement frafaldt imidlertid Cancellieraad Hempel senere. Den af Committeens Referent, Biskop Mynster, paa Forsamlingens Vegne forfattede Petition er af følgende Jndhold: