Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-04-11
Nogle Steenkulsgruber i Departementet Allier i Frankrig, hvor der siden 1816 har været en skjult Brand, men som man ikke brød sig om, ere endelig gaaet tabte. Man er ved Gravningen stødt paa Jlden, som strax udbredte sig med en frygtelig Magt; men da dette skeete paa en Søndag (den 15de Marts, saa er intet Menneske omkommet. Om Aftenen steeg Flammen op af alle Grubeaabninger, som angives til 1500 Fods Dybde. En Vulkans Udbrud skal ikke have kunnet være skrækkeligere. Gruberne tilhørte et Handelshuus, som neppe vilde have solgt dem for 2 Millioner Franker. Man agter nu at fylde Gruberne med Vand, men hertil udfordres næsten et heelt Hav, og hvor vil man faae dette tilveiebragt? I det Øieblik, Dampbaaden "Britannia" nylig vilde afseile fra Dower til Boulogne, kom deren med fire Heste forspændt Postchalse farende ned til Skibsbroen. Ufortøvet stege fire Personer ud af Vognen, og sprang ombord paa Skibet, som øieblikkeligt lettede Anker. To af disse Herrer vare Lorderne Harley og Lostus, som de engelske Loves Strenghed havde nødt til, at reise til Frankrig for at duellere. Neppe var Dampskibet kommen til Boulogne, før de, med deres Sekundanter, iilte til et udenfor Staden liggende Punkt ikke langt fra det Napoleoniske Monument. Man bestemte Afstanden, ladede Pistolerne, og i eet og samme Nu skjøde Modstanderne paa hinanden. Da Jngen af dem traf, forligede de sig med hinanden, reiste strax tilbage med Dampskibet. til Dower, og indtraf endnu samme Aften i London. At de europæiske Jongleurer ere sande Børn imod de indiske, er en bekjendt Sag, disse forstaae tilfulde at blænde Øinene og fremstille gribende Scener. Et Pragtexemplar af denne Slags gjør for Tiden Opsigt, i Paris. Et Øienvidne giver følgende Beretning derom: Jongleuren Tato co=Kaib lader i en Kurv frembære et otteaarigt, halvtnøgent Barn og henvender sig til dette med flere Spørgsmaal, der Slag i Slag blive besvarede fra Kurven. Pludseligt bliver han heftig, truer Barnet med Døden, og, uden at agte paa den Lilles Bønner, drager han sin Kaarde og støder den med djævelsk Latter ned i Kurven. Hans rasende Ansigt, Skummet, der træder ham ud af Munden, Alt virker med Forfærdelse paa Tilskuerne. Blodet flyder ud af Kurven, man hører Barnets Døds rallen; lidt efter lidt bliver det stille i Kurven; det sidste Suk, – Barnet har ophørt at leve, Nu udtaler Jongleuren en Trylleformular og aabner Kurven; Barnet er der ikke, men imedens alle Øine med Forfærdelse ere heftede paa Kurven, lader Barnet sig tilsyne i den anden Ende af Salen, hilser Tilskuerne med Smiil og Bøininger og indsamler takkende de bevægede Hjerters milde Gaver. Det Forunderligste derved var imidlertid den Omstændighed, at Jongleuren kun var nogle faa Skridt fjernet fra Tilskuerne, da han saaledes satte dem i Skræk En elegantklædt ung Mand kom nylig kjørende ind i en fransk Provindsstad og tog ind paa Byens første Gjæstgivergaard. J det han steeg af Vognen bad han Verten have den Godhed at give Kudsken 6 Fr. i Drikkepenge, da hans egen Kasse for Øieblikket kun bestod af Guld. Da Verten fandt, at det var noget vel høie Drikkepenge, spurgte han forundret: Hvorledes, 6 Francs." – "Nu - svarede den Reisende: Hvis det synes Dem for lidet, saa give ham 10." Denne Ædelmodighed var paafaldende: men Forhauselsen voxte, da man overrakte den Fremmede den Bog, hvori de Reisende optegne deres Navne, og han der skrev. Hertug af Bordeaux. Somen Løbeild fløi nu denne Nyhed gjennem hele Byen, og det varede ikke længe, inden Gjæstgivergaarden var opfyldt med Byens Notabiliteter, der med største Ærefrygt ledsagede den forhausede Reisende til Theatret, hvor en levende Folkejubel modtog ham og efter Forestillingen ledsagede ham tilbage til Gjæstgivergaarden, der nu var pragtfuldt illumineret. Forhauset over de mange Festligheder, spurgte endelig den unge Mand den ærefrygtsfulde Vært, hvem alt dette gjaldt. "Dem, Hertugen af Bordeaux." – For Diævelen, hvo har sagt Dem, at jeg er Hertugen af Bordeaux," Nu har De ikke selv skrevet det i min Bog, – "Jeg beder om Forladelse – sagde den Fremmede smilende: Dermed meente jeg kun, at jeg hedder Hertug, er fra Bordeaux, og reiser paa Viinhandelens Vegne."