Norske Intelligenssedler, 1773-04-21
Fortsættelse af No. 11. Spectators Hustroe, Mad. Brudens, som var med i Sælskabet, svarede: Ja, der burde ei allerne være saadanne offentlige Prøve-Skoler for Drengebørn, men og for Pigebørn, hvor de ligesaa vel som Drengene burde oplæres grundig, er allerne i deres Kristendom, men og i allehaande Fruentimmer-Arbeide, og besynderlig burde de øves i Kiøkken=Sager og i en Huusholdning, at de kunde med Tiden blive duelige Madmødre, og overlade Manden sin Handel og andre sine Forretninger; Ja, jeg paastaaer endnu meere: Var det vel for meget, om vi Fruentimmer lærte og noget af Historier og Geographie, Om vi fik Begreb af en Globus og Landkorter, hvordan Gud har dannet Jordkloden, og hvad Sammenhæng det ene Land og Rige har med det andet? Om vi af saavel de bibelske Historier, som ved kort Compendium af de verdslige Historier, fik at vide, hvordan Tilstanden har været blandt Folk i forrige Tider, sær Fædrenelandet; Om vi af de gamle Folkes Historier bleve oplyste om adskillige Dyds Exempler at skye Laster, Om vi af Historierne lærte at kiende Guds forunderlige, men derhos alvise og gode Huusholdning med Menneskene i Almindelighed, og i sær med sin Kirke og sit Ord at forsvare og udbrede, Var det ej bedre, at vi kunde raisonere derom i Sælskab og ved Caffe-Bordet, end nu sidde at stikkle paa og bagtale sin Næste, Og mon et paa den Maade fra Ungdommen af optrækket Fruentimmer ej kunde holde en Jens Pige, Snyltegiest eller en Petitmaitre, bedre fra Livet af sig end nu, Hr. Strenuus paatrængte i sær, at i vore Veisen, huse og Fattig-Skoler burde vi oplære vore Børn af begge Kiøn til adskilligt HaandArbejde, særdeles Spinden og Knytten (eller Spitten) saa fik vi ej saa mange fore, men uduelige Betlere, som vi nu have, og da fik vi en see saa mange løbe om, at gloe og gabe paa alle Ting, som de nu giøre; thi at de intet kand, foraarsager Lediggang, og Dovenhed driver dem ud paa Gader og Stræder, at gabe og sværme ved alle Lejligheder. Der sad en aldrende Mand i Sælskabet, som man kaldte Philantropos; Han havde hidtil tied gandske stille. Mad. Brudens vendte sig til ham, og spurgte om hans Meening, og om hun ej havde Ret? Han svarede: jeg er en gammel enfoldig Mand, der kun forstaaer lidt. Men efter min enfoldige Mening har saavel hun, Madame, som hendes Mand og Mr. Strenuus Ret alle Tre. Det var at ønske, at vi for vore fattige og gemeene Børn havde saadanne Skoler eller Veisenhuser, hvor Ungdommen, som Hr. Strenuus siger, kunde oplæres saavel til allehaande Arbeide, som til at læse. Det var at ønske, at de faae Veisenhuser eller Skoler, vi have, havde heller været efter den hollandske end italienske Maade indrettede. Det var at ønske, at saadanne Prøve-Skoler for begge Kiøn, som hun og hendes Mand omtaler, kunde indrettes hos os. Men hvor skal vi faae Penger fra at bestride alle de Udgifter, som behøves dertil, Naar vi nu skal indrette og bygge enten en Kirke, et Seminarium eller anden publik Stiftelse; saa veed jo enhver, hvorledes man maa bære sig af, forat faae samme opbygged. Dersom de godt Folk, der af Andagt testamenterte Midler til publik Brug, gav dem heller til Ungdommens Opdragelse og saadanne Skolers Indretning, som J tale om, end til Enke-Huse og Fattig-Huse, og blev Ungdommen fornuftig optrækked hos os, havde vi langt fra ej saa mange trængende Enker og Fattige, som vi nu have. Men for at faae vore Børn noget bedre opdragne, og indprente dem baade christelige og fornuftige Tanker fra Vuggen af, uden mange publike Indretninger og Omkostninger, saa skulle vore Børn stedse høre af deres Mødre, ja af deres Ammer saadanne opbyggelige og fornuftige Samtaler, som kunde indtage deres spæde Sind og Gemytte. Ak, min Hr. Philantropos, svarede Mad. Brudens, hvordan vil det gaae til, Den mindste Deel Mødre, endog blandt de saa kaldede fornemme Folk, forstaae grundig deres Christendom eller de moralske Pligter. De faae, som forstaae noget, haver foruden liden Tid ingen Gaver at fremsætte det for andre; Og om end baade Mødre og Ammer forstode selv noget grundigt, hvad Nytte vil det vel giøre, at holde moralske Samtaler med Børn, og det endnu for de ret kand snakke, De begribe intet deraf. (Resten følger.)