Viborger Samler, 1824-07-28
Tillæg.) Viborger Samlers Redaction har troet, at levere, som Tillæg, dens ærede Abonnentere efterfølfattede Yttringer Hundesygen og dens Følger: Forsigtighed dog i denne Sag nytter Almeenheden mer Randers Avisen No. 88 d. A. under Jndsendt. imod Hundesygdommens farlige Følger", fentliges Vel, maae man tillige raade læst og taget i Af Hr. Kammerraad Just i Viborg har vi i denne Tid faaet et interessant Skrift om Hundesygen, der fortjener at være i hver Mands Haand der holder een eller flere Hunde og, er endog vigtig for enhver Mand, om han endog ikke holder nogen Hund. Jndsenderen er hverken Læge for Mennesker eller Dyr, men Politievidenskaben, denne hos os saa utilgivelig, forsømte Videnskab, var engang hans kjæreste Studium og Tidsfordriv og det er kun med Hensyn til hans Kundskaber i dette Fag, at han yttrer her sine Tanker i en Materie, hvor det er saa vigtigt, at enhver Fordom, ethvert Huusraad ganske udryddes og forkastes. Det er et gammelt Sagn: at Hunden i mange Dele gjør Mennesket til Skamme; men man har og den sørgelige Erfaring, at vi, i at elske formeget vore Hunde, have opklækket Slangen i vor Barm. Man glemme aldrig, at Hunden hører til Rovdyrslægten, og at uvilkaarlig Glubskhed og Arrigskab, ligesom hos Rovdyrene, overfalder Hunden! Det er ikke nok, at vi i stærk Hede, i stærk Frost, under Parretiden, agte paa vore Hunde, men man bør til alle Tider være opmærksom paa sin Hund; thi der haves Exempler paa, at een eller anden, der er bleven bidt, har faaet Vandskræk, uden at Hunden der er skrevet med Sagkyndighed og Varme for det af il Hjerte. har været gal. J en høiere Grad af Arrighed, hvortil Aarsagerne, især under Parringen, ere utallige, ere Hundenes Bid saare mistænkelige. Af de Forfattere som Hr. Kammerraaden har anført og hvoraf de vigtigste findes i Politiesystemmerne, fortjener G. H. Berg den udmærkede Plads, fordi de vigtigste Anordninger i Tydskland betræffende Hundegalenskaben og Midlerne derimod findes anførte hos ham. Tvende vigtige Skrivter i denne Materie, nemlig "Vorschlage zur Besse rung der allgemeine Polizey=Gesetze, wodurchdie tolle Hundswuth, wo nicht ausgerottet, doch sehr selten gemacht werden kann, von J. S. Sand - Erlangen 1797, og Abhandlung von der Hundswuth von J. R. Rougemont, aus dem franz. ubers. von Professor Wegeler mit Kupfern; Frankfurt am Mayn 1798" fortjener her at anføres. Af ovenanførte og flere Værker, vil Indsenderen anføre de væsentligste. Forebyggelses Midler mod Følgerne af Hundegalenskab, og han er overbevist om, at naar disse Midler nøie følges, vil Faren være min dre. Ligeledes vil Indsenderen gjøre opmærksom paa de Advarseler, der i hine Værker ere anførte til øiebliklig Jagttagelse for Den, der er saa uhældig at blive bidt af en Hund. Paa Landet og i enhver Kjøbstad maatte det under strænge Mulkter befales: 1) At alle store Hunde burde holdes an bundne. Jagtelskere burde indelukke deres Hunde i de saakaldte Hundegaarde. Mundkurve, der saa let kan skydes over Hundens Hoved, er i Grunden kun et slet Forebyggelsesmiddel. At ansee det blotte Politietegn uden Mundkurv, som Forebyggelsesmiddel, hører til det ufornuftige Politie. 2) Eieren af enhver saadan Hund, bør forsyne Hunden med reent Vand og sund Føde, sætte Hunden paa et Sted hvor der var Skygge og altid give Hunden et Huus, hvori den for Kulde, Regn og Nattefrost kunde skiule sig. 3) Enhver der vilde holde en løs Hund som dog ikke maatte være større, end at den kunde henregnes til de saakaldte Skiødehunde, burde ei allene paa Politiets befaling belægge Hunden med Mundkurv, men endog aarlig erlægge 5 Rbd. til Fattigkassen. Denne Afgivt er et ypperligt Middel til at indskrænke den Galenskab at holde mange smaae Hunde, den er billig, da mange smaae Hunde fortære hvad den Fattige kunde leve af.