Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1838-06-05
28 Mai-Festen. J Roeskilde feiredes Dagen af en talrig Forsamling ved et festligt Middagsmaaltid i Gjæstgivergaarden Prindsen., Skaalen for Kongen udbragte Borgermester Justitsraad Foss, for Stænderinstitutionen Prokurator Walløe, som bemærkede, at der vel neppe gives nogen Plet i Danmark, der er saa rig paa Kilder som Roeskilde, - og dog skal den Tid komme - skjøndt den ligger dybt i det Fjerne - at hine tilsyneladende undtømmelige Kilder tilligemed selve Oceanet gjennem det sig udfoldende vegetabilske Riges Virksomhed skal fortære sig i Klodens stedse voxende Udvikling eller Formationer. Ogsaa er Roeskilde rig paa pecuniære Kilder, der ere saa velgjørende for dens nutidige Jndbyggere; men har Man agtet paa Tidens Tegn og nydt af Kundskabens Træ, da vil Man være kommet til den Overbeviisning, at ogsaa Rigdoms= og Formues=Kilderne ere forgængelige. Men der gives en tredie Kilde i gamle Roes Stad; - den sprudler ei af Bjergenes men dybt af Hjerternes Klofter, og - denne er: Frihedens og Sandhedens evige Kilde; den skulde ei ophøre at flyde saalænge Tid og Rum ei er opfattet af det menneskelige Begreb., Skaalen for Fædrelandet indledtes af Adjunkt Friis, for Stænderforsamlingerne i Viborg og Slesvig af Stænderdeputeret Farver Svane, for Dronningen og Kongehuset af Kjøbmand og eligeret Borger Borch, for Roeskilde af Justitsraad Foss, for Valgdistriktets Stænderdeputerede Farver Svane ved Sadelmagermester Madsen. Skaalernes Række afbrodes ved nogle af Kapitain og eligeret Borger Sveistrup fremsagte Ord til Minde om den uforglemmelige Johannes Hage." Vore tydske Brødre - sagde han - have ein Trinkspruch, som - underligtnok, sjeldnere høres i vore danske Kredse: Auch die Todten sollen leben, Aldrig - vedblev Taleren - vil jeg kunne glemme de Timer, jeg paa eensomme Spadsere gange har tilbragt med ham - den Jver - det faste Blik - den Kraft, hvormed han kastede sig paa Kommunalvæsenet og søgte Oplysninger og Veiledninger heri. Jeg var her den Næses Ældre, den Belærende - men uforglemmelig bliver mig den Maade, paa hvilken Johannes Hage vidste at sætte sig ind i Alt, hvad der den Gang var ham Nyt. Hans Jver, hvor han fandt Noget, som han troede kunde rettes eller gjøres bedre. Man har bebreidet Hage, at han brugte Personligheder i Skrift og Tale - det er ikke sandt - Han hadede Misbrug - men aldrig Personer og ofte naar jeg i Samtalens Løb - heftig som jeg er – har dadlet Een eller Anden, da har Hage taget til Forsvar - Men Misbrugene - det Urigtige i Bestyrelserne - det hadede han - med sin Sjæls hele Kraft - med sit aabne faste klare Blik drog han til Feldts herimod i Tale og i Skrift." Talen endtes med det hjertelige Udbrud: "Velsignet være Johannes Hages Minde!" Beretningen slutter med den bemærkning, at Grunden til den svagere Freqventsved denne Fest (52), fremfor de tidligere i samme Anledning afholdte (70 til 80), ingenlunde maa søges i en svækket Nationalfølelse, hvorimod dette Phænomen snarere turde have Rod i Forhold, der i det mindste paa denne Dag fortjente at glemmes. Anmelderen anfører ikke denne Omstændighed, som om den i nogen Henseende skulde have havt en nedslaaende Jndflydelse paa den Karakteer, Forsamlingen har vidst at give Festeen; men meget mere, for dermed at forbinde et fromt Ønske om, at det maatte være en ny Bestyrelse af næstkommende Maifest forundt, at tilveiebringe den Enighed, der er betingelsen for al ægte og kraftig Borgervirksomhed, hvad der maa ansees for Stænderinstitutionens endelige Formaal."