Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-04-14
Den Portugisiske Cocarde forsvandt saaledes reent i Brasilien og alle militaire Personer bare dette Tegn indtil August Maaned 1825, da Uafhængigheds-Crklæringen blev tilstaaet af Portugal under Brittisk Mægling. Den 12te Octbr. 1822 blev St. Pedro den 1ste udraabt til constitutionel Keiser i Brasilien, under den Forpligtelse at forsvare det Amerikanske Rige, som selvstændigt; men uagtet han var udraabt til Keiser vilde dog de Portugisiske Tropper i Montevider, Bahia og Paraibo do norte og paa hele den Brasilianske Nordlyst ikke underkaste sig hans Villie, og modsatte sig ham med Eftertryk Garnisonen i Bahia blev endog forstærket i October 1822. Jmidlertid havde Admiral Cochrane forladt den Chillesiske Tieneste og paataget sig at være Storadmiral af Brasilien han blokerede nu Havnen Bahia og tvang Gen Madeira til at rømme den med sine Tropper i Juni 1823. Denne Søebelt forjog ogsaa Portugiserne fra Paraiboo Norte, Rio grande do Norte, Cara, Parnarbo, Maranhav og Para, indførte overalt den Keiserlige Forfatning, ogsaa forlod ti sidst den Portugisiske Garnison under Don Alvaro da Co sig de Souza de Macedo efter en Feide den bekiendte Fæstning Montevidto den 1ste December 1823. Saaledes var da Brasilien aldeles befriet for de Portugisiske Tropper. Disse vendte nu tilbage til Portugal fulde af Forbittreise overden Mand som havde fordrevet dem ved sin Energie. J Brasilien vare de godt klædte, gaaerede og underholdte, og spilte desuden der Herrer i Landet; de kunde byde Borgerne og Planteurerne hvad de vilde, især i den sidste Tid, da Krigstugten var saa godt som oplæst, ved den Forvirring, som fandt Sted i de offentlige Anliggender; endog Nonnerne havde de mishandlet, dengang de den 20de Februar 1822 indtoge i Bahia et befæstet Kloster med Storm. Da de kom tilbage til Portugal, saa kom de igien til at lide al den Nød, som giør Soldaterne paa den Pyrenæiske Halvøe saa ulykkelige. Naturligviis forbande de, som saadanne Menneskeer pleie at giøre, Ophavsmanden til deres Trængsler, der havde fordrevet dem fra Brasilien hvor de havde det saameget bedre. Men ikke allene Soldaterne, ogsaa en stor Deel af Portugals Folkemængde kan umueligen holde af Brasiliens Befrier. Monopolisterne, som i forrige Tider fortiente sig Millioner ved deres saa sikkre Handel med Olie, Viin, Salt og Tobak og i hvis Hænder Slavehandelen var, have ingen Fordeel af at en Familie af Huset Braganza er godt forsørget i Brasilien, da de selv blive fattige. Alle unge Mennesker af gode Familier, som ikke kunne erholde deres Udkomme i Portugal gik til Brasilien lode sig der give Embeder, pakkede en Masse af Guld og Diamanter sammen, og vendte tilbage til deres Fædreneland som rige Folk. Hvert Aar contribuerede desuden Brasilien, foruden det som Embedsmændene og Monopolisterne udpressede, 20 Millioner Piastre i Guld og Diamanter til det Portugisiske Skatkammer som en reen Jndtægt, Dette Guld og disse Diamanter seiler nu Portugal forbi til de Engelske Havne for at dække Renterne af de Laan, som Brasilien har contraheret i England. Deel Brittiske Ministre, som ere Portugals troe Allierede have ikke allene henvendt deres Blikke paa det Spanske, men ogsaa paa det Portugisiske Amerika. For Portugals Borgere og Adel er Brasilien forloren. Keiseren af Huset Braganza, som regierer der, kan og tør ikke oprette paa nye den gamle Tingenes Orden, som var saa behagelig for Portugal. At han ikke tør og ikke kan det er noget, som de Portugisiske Deserteure og de misfornøiede Adelige og Borgerlige aldrig betænke. Desuden finder en anden Omstændighed endnu Sted i Portugal. Mange Adelige give sig der af med Handelsforretninger hvorpaa aldrig de Spanske Grandes indlade sig og disse have tabt uhyre ved at Colonialmonopolet har hørt op. Fra Rio Janeiro, blive nu foretagne betydelige Handelsexpedtioner til de Portugisiske Besiddelser i Afrika og Ostindien; da disse nu tilhøre Pedro den 4de og ere Kronens Domainet, saa ere de ogsaa saa godt som tabte for Portugal. Den hele Erstatning, som dette lidet Kongerige nu skal erholde for alt dette Tab, bestaaer i den Constitution, som Don Pedro tilbyder det i sin Høimodighed og hvis Jndførelse Storbrittannien har paataget sig at understøtte med væbnet Haand. Hovedaarsagen til at den Utilfredshed Nød og Allarm, som finder Sted i Portugal, er derfor hverken det Arostoliske Parties Cabaler, eller Kong Ferdinands Tilbøielighed til at vise sig som absolut Hersker, ikke heller kommer det af at Nationalstoltheden er krænket over den Franske Jnvasion; men ene og allene af den Umuelighed at kunne vedligeholde Statshuusholdningen paa den Dyrenælske Halvøe i sin gamle Gang uden ved Hielp af rige Colonier. Portugiserne og Spanierne levede i de sidste 300 Aar af deres Colonier. Det havde vistnok været bedre om de havde været industriøse Nationer og produceret istedetfor at cousummere; men det staaer nu ikke i nogen Regierings Magt paa eengang fra Grunden af at omskabe et Folks hele Maade at leve paa. Hvad vilde der blive af Storbrittannien, dersom Ostindien kunde afkaste det Brittiske Aag og dersom et patriotisk Continental-System spærrede Jndførselen i Europa og Amerika for alle Brittiske Fabrikater og Manufacturvarer. Nu er en stor Deel af Europa og hele Amerika tributair til den Engelske Handel. De Brittiske Ministre, have godt ved at raisonnere, begynde ikke allerede de forsultede Fabrikanter at knurre i deres eget Land; der gives vel Fattigcolonier; men den skrækkelige Jdee af et totalt forarmet Folk af idet mindste af 15 Millioner Mennesker, thi saamange gives der i Portugal og Spanien, af et Folk, som er blevet forarmet ved en grusom Skiebne, overgaaer de sædvanlige Regler for Statsklogskaben. Enhver indseer, at en Constitution kan kun hielpe lidt eller intet ved en saadan Nød. Derfore mislykkedes de sidste Revolutioner i Spanien og selv en Mand som Carl den Store eller Peder Czar vilde ikke der kunde udrette noget. De faae Manufacturer, som tilforn arbeidede for Colonierne maat nu standse fordi Storbrittannien, Frankerige, Nederlandene og Tydskland tilføre dem alt hvad de bruge. Men fornemmelig savnes Remisserne i rede Penge, som for Spanien beløb sig aarlig til 44 Millioner Piastre og fremfor alt al Mangel paa Udsigt til at kunne erhverve sig noget i Colonierne; thi ikke allene de cultiverede unge Mennesker; men ogsaa mangfoldige Arbeidsfolk af den ringere Stand begave sig aarligen til Amerika og mange af dem vendte igien formuende tilbage. J alle Egne i Spanien traf man paa saadanne velhavende Jndianos, som kunde understøtte deres trængende Medborgere. Den Spanske Geistlighed i Amerika sendte uhyre Pengesummer til Spanien for at understøtte Kirken. Jndfødte Spanier og Portugisere erholdt de meest indbringende Embeder i Amerika. Klosterne, som ere et Slags Forsørgelses Anstalter, bleve for en stor Deel underholdte af samme Kilde, og Gouverneurerne og Vicekongerne bragte især uhyre Rigdomme tilbage derfra. Man kan vel ikke andet end glæde sig over Coloniernes Friehed; men Portugiserne tænke ikke saaledes, de fortvivle af Mangel paa Resourter ligesom Spanierne. En Brittisk Jnvasion kan ligesaa lidet afhielpe den Nød, som trykker alle Mennesker i Portugal som den Franske kund hielpe det endnu meere beklagelsesværdige Spanien. Storbrittannien og Frankerige kunne og ville ikke skaffe dem deres Colonier igien, og profitere tvertimod ved det at de have tabt dem. Begge disse Nationers Jndblanding kan derfor ikke andet end være mistænkelig for Spanierne og Portugiserne. Storbrittannien har desuden i en betydelig Grad befordret Brasiliens Uafhængighed paa den diplomatiske Vei. Man veed hvorledes Marskal Beresford blev modtaget i Lissabon under de Cortes Regiering; han var ikke sikker paa sit Liv for det forbittrede Folk. Selv under Befrielses Krigen, da Vellington kommanderede i Landet, vare Britterne ingenlunde yndede af Portugiserne; de have ladet sig betale med Brasilien for deres Hielp imod Napoleon; thi denne Nation høster nu siden 1803 den største Nytte af dette Land, og det er kun Handelen, som beriger ved Colonier; Besiddelsen af dem er ofte kostbar. Saaledes trække for nærværende Tid de foreenede Nordamerikanske Stater hele For deelen til sig af Handelen paa Cuba. Desuden have Englænderne heele Portugals Handel i Depot; de have forpagtet Portviinen, Olien, Saltet, og det er dem derfor saa magt paaliggende at faae den Portugisiske Constitution i Gang for at beholde disse Fordeele, for at vedligeholde Ligevægten i Europa er det aldeeles ikke nødvendigt. - Det vil vanskelig lykkes de Engelske Tropper at tilveiebringe den indvortes Rolighed i Portugal, det bedste Middel dertil var maaskee om Don Pedro forflyttede sin Residents til Lissabon, og opgav Brasilien; thi Portugiserne betragte nu deres Land som en Brasiliansk Colonie og deri kunne de ikke finde sig.