Adresseavis for Børn, 1782-08-07
Aar Numer Fjerde ere Aargang. for Onsdagen. Børn. den 7. Augusti. Af alt det, vi lære, er Religionen, Det, som paa hver Videnskab her sætter Kronen. Om Seilers Skrivter til Ungdommens Underviisning i Religionen. Hovmesteren. Nu ville vi ogsaa engang tage fat paa en anden Bog, og vi kunne tillige gaae og spadsere frem og tilbage her i Stuen, om Dem saa behager. Frits. Seer De, Hr. Hovmester, der er min Seiler! Ludvig. Og der er min Raff. Jeg lærer gjerne Geographien efter hans Anviisning. Hovm. Begge Bøgerne kunne vi ikke paa eengang bruge. Men hvorfor siger De, min Seiler – og De min RaffFrits. For jeg holder meget af Seiler. Ludv. Og for jeg holder meest af Kaff. Havn. Saa er Deres Smag gandske forskjellig. De, lille Frits, vil gjerne lære Religionen, og De, Ludvig, vil heller lære Geographien. Jeg dadler det slet ikke, min kjere Ludvig, at De har saadan Lyst til denne Videnskab, og jeg har allerede i lang Tid med megen Fornøyelse merket, at De er meget meer opmerksomderved, end Deres Broder, og veed ogsaa at fortælle meget mere deraf, end han. Det hover mig ret godt, at De kan fortælle gamle Folk noget, som de maae forundre sig over. Dog ønskede jeg tillige ogsaa, at De med ligesaa stor Lyst vilde lære Religionen. Og da De elsker mig, saa tvivler jeg heller ikke paa, at De jø vil følge mit Raad. De veed, at jeg har intet andet Ønske, end at see Dem begge ret lykkelige. De veed, at jeg er aldrig meere fornøyet, end naar De ere glade og muntre hos mig, og derhos artige og ordentlige. Og naar De ere flittige at lære, saa tænker jeg stedse ved mig selv, at De ville gandske vist blive lærde og duelige Folk til Deres egen Lykke, og til andres Lykke og Glæde. O, hvor vil Deres Mama fornøye sig, naar hun seer, at hendes Sønner, som hun elsker saa høyt, gjøre saa god Fremgang. Hvor ville alle Deres Paarørende og alle Deres Venner glæde sig. Hvor skulde Deres salige Hr. Fader have glædet sig, om han endnu havde levet. Ja, hvor vil han glæde sig, naar De engang komme til ham i Himmelen! O, han var den retskafneste Mand af Verden. Jeg skal engang ret fortælle Dem meget om ham – og De skulle blive lykkelige, naar De ville følge hans Exempel. Jeg skal heller ikke mindre glæde mig, for jeg har været det Redskab, hvorved De ere blevne saa Avis. saa lykkelige Ønsker De da ikke ogsaa selv, mine kjere smaa Venner, at blive ret lykkelige, og skulde det ikke være Dem meget kjert, om De bestandig kunde være ret lykkelige? Frits. Jo, Hr. Hovmester, hvorfor skulde vi ikke ønske det, og hvorfor skulde det ikke være os meget kjert? Hovm. Seer De denne Bog, som De kalder Deres Seiler, den indeholder de Lærdomme, som kunne gjøre Dem til de lykkeligste Mennesker, paa Jorden. Den kaldes Religionen for de Umyndige. Her taler en kjerlig Fader med sit Barn i denne Bog. Han siger til Barnet: Den ligger mig intet saa meget paa Hjertet, som at du kan blive et lyksaligt Menneske. Men uden Religion, mit Barn, kan ingen blive virkelig lyksalig. Om han besad nok saa megen Rigdom, eller var af nok saa høy Stand i Verden, saa kan han dog aldrig være ret glad og rolig i sit Hjerte, og endnu mindre være trøstig i Døden, Veed De vel uden han har Religion. min lille Ven, hvad man forstaaer ved Religion, Frits. Ja, man forstaaer ved Religion den Viis og Maade, hvorledes vi Mennesker skulle tjene og dyrke Gud. Hovm. Jeg har allerede ofte sagt Dem, at Gud ret hjertelig elsker Menneskene og alle hans Skabninger – at vi slet ikke kunde leve uden ham – at alt, hvad vi eye og have, at Regnen, som falder ned fra Himmelen, og Soelskinnet, som oplyser og opvarmer Jorden, og gjør den frugtbar, kommer fra ham – og at vi faae enhver god Dag og enhver god Time af ham.