Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-05-23
Jndenlandske Efterretninger. Det er bekjendt, at man er betænkt paa at afhjælpe de hidtil førte Klager over de Mænds Upaalidelighed, der hidtil have været brugte som Vidner ved Retsforhandlinger, (de saakaldte Stokkemænd), og at man vil benytte sig af den vakte Borgeraand til at forædle denne Bestilling, saa at den bliver en Hæderspost, istedetfor en Tyngde, som man ofte betalte affældige og usle Personer for at paatage sig. Betænkninger indhentes i denne Tid fra hele Landets Communalbestyrelser i Kjøbstæderne og paa Landet, og Roeskilde Avis meddeler følgende Beslutning, Flong og Hvedstrup Sogneforstanderskab har fattet i denne Sag: "Med Hensyn til Cancelliets Circulaire af 22 Marts d. A. angaaende Tingsvidner, besluttede Forstanderskabet at erklære at det fandt det i flere Henseender meest passende at Forstanderne, efter Omgang, møde som Vidner ved de ordinaire Retter, tilligemed Jurisdictionens øvrige Forstandere, deels formedelst den større Anseelse, Retten vilde vinde ved, at de, som efter deres Medborgeres frie Valg vare udseete til Forstandere, ogsaa betjente den, deels ogsaa for den Kjendskab til Forretninger, som disse Mænd fortrinsviis, maatte antages at være i Besiddelse af, ligesom Forstanderskabet derved i Sognenes Øine maatte vinde i Betydning. Byrden, som paalagdes disse Mænd, ved personlig at give Møde, vilde ikke blive stor, da hver Forstander i det høieste vilde komme til at give Møde 4 Gange aarligt under den Forudsætning at alle Forstanderskaber i Jurisdictionen. vare villige til det samme; ligesom man ogsaa ansaae det rigtigst, at der for hele Herredets Regning bleve leiede to eller tre Mænd i Nærheden af Herredsfogdens Bopæl til at møde som Vidner ved Extraretter og criminelle Forhør. Ønskeligt var det derhos om Herredsfogederne, saavidt muligt, vilde foretage de private Politiesager paa de ordinaire Retsdage, da disse især maatte have Jnteresse, for dem, der som Vidner overvære Retten. Da Herredsfogderne hidtil have faaet deres Breve besørgede ved Tingmændene, og saadanne Breve formeentlig ikke bør besørges ved Sognebud, hvorved enkelte Sogne forholdsviis kunne blive meget besværede, fandt Forstanderskabet det billigt at der tilstedes Herredsfogden Godtgjørelse til en Udrider hest, imod at han selv besørgede sine Breve og Ordrer omkring i Jurisdictionen, forsaavidt det ikke kunde skee ad en anden paalidelig Vei. (O. Th. A.) Det uforskammede anonyme Brev til Hr. Kammerraad Dalgas, som denne havde ladet offentliggjøre, har i flere Blade givet Anledning til vidt løftigt Skriveri for og imod Hr. Dalgas, og flere af det sidste Slags Jnserater have i Grovhed og umotiverede Beskyldninger endog overgaaet hiint Brev. Hr. Dalgas offentliggjør nu i Aarhuus Stiftstidende" følgende: J Følge en af mig reqvireret Notarialforretning er: Hr. Kammerherre, Major v. Holstein-Rathlou til Rathlousdahl Den, som har forlangt indrykket de 2 Jnserater: Sendebrev til S. T. Hr. Møller Wulff i Nebel Mølle, og Foreløbigt Raad til Raceelskerne i den dalgas'ske Brev sag, som findes i Aarhuus Stiftstidende No 58 og 65 for d. A., og for hvilke Hr. Kammerherren, har lovet Redacteuren at staae til Ansvar i Eet og Alt. - J det første af disse Jnserater har Hr. Kammerherren ligefrem erklæret at vide godt, hvorfor jeg har bekjendtgjort det mig tilstillede anonyme Brev (See Aarhuus Avis No 19), nemlig for at stille Godseierne frem paa en ufordeelagtig Maade for deres Medborgere, og at faae Andre til at stemme i med. Denne Beskyldning erklærer jeg herved for en aabenbar Usandhed. – J samme Jnserat yttrer velbemeldte Hr. Kammerherre, at jeg nok aldrig har faaet benævnte Brev, og troer, at jeg selv er Forfatter dertil. Ogsaa dette grændser noget nær til den Characteristik, jeg har givet den foranstaaende Beskyldning; idetmindste ere Yttringerne ligesaa usandfærdige. - J det andet Jnferat classificerer Hr. Kammerherren mig med vane Bæster og vil have mig til at staae i Baase med disse. Dette ere Yttringer, der mere passe for en Gadekjærling end for en Kammerherre eller ærekjær Mand. – Saaledes see vi Hr. Kammerherren bag et Skjærmbræt, skjult for al Verdens Øine og vel bevidst den usle Rolle han spiller, at udsende sine forgiftede Pile, i det Haab selv at komme skudfri derfra. Men saaledes teer ingen virkelig Ven af Sandheden sig, saaledes handler ingen virkelig Ven af Bonden, saaledes handler kun den seige anonyme Skribent, der ei tør være sit Navn bekjendt. Derfor har jeg her forløbigen fremstillet Hr. Kammerherrens Navn til Advarsel for ham selv og Ligesindede, forbeholdende mig, ad Rettens Vei at faae ham tilbørlig revset for hans Baasesnas og andre Utilbørligheder imod mig.