Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-01-05
Den Preussiske Statstidende indeholder endnu følgende Betragtninger over de nye Franske Ministre ophøiede over al Dadel og billigede af alle retskafne. Folk ere Valgene af Hr. v. Villele for Financerne, Corbiere for det Indre; Marskal Victor for Krigen og Marqvien v. Lauriston (som er forbleven i sin gamle Post) for det Kongelige Huus. Men Udnævnelsen af Marqvis Mathien v. Montmoreney, som Minister for de udenlandske Anliggender, var i det mindste uventet. Det er en Mand paa omtrent 54 Aar; han har i sin Ungdom tjent i den Amerikanske Krig, og bragte tilbage til sit Fædreneland Enthusiasme for de Meninger og Grundsætninger, som han havde indfuget i denne unge Fristat; han hørte i den constituerede Forsamling som Medlem til Minoriteten af Adelen, som gik over til Majoriteten af Borgerstanden, forsvarede med Jver Friheden og Liigheden; men han forandrede aldeles sine Grundsætninger, da Revolutionens Rædsler udbrøde. og gik over til en høi Grad af Religiøsitet, og var i de sildigere Aar en af Frue v. Stahls fortroligste Venner, saa forskiellige ogsaa deres religiøse Meninger vare Han har aldrig tilforn villet beklæde noget offentlig Embede; selv ikke under Ludvig den 18de, til hvis Thronbestigelse han væsentlig har de bidraget; destommere havde man Grund til at forundre sig over, at han nu var bleven udnævnt til Minister for de udenlandske Anliggender. Ligesaa uventet var Valget af den nye Marineminister Greve Clermont Tonnere, Søn af Vicomten af den yngre Linie af dette gamle Huus; en Mand i sine bedste Aar, som har fulgt Bonaparte paa han Feldtog. Seglbevareren Hr. Peyronnet var for kort Tid siden ikke andet end Advocat, i det sidste Va har han været Generalprocureur; som Deputeret hørte han til Centrummet af den høire Side, hvor han understøttede det gamle Ministerium, men altid med roialistiske Grundsætninger; han har viist sig ved Processen i Anledning af Sammenrottelsen af 19de August som en Mand af Characteer og Talen er, men han stod dog endnu ikke i den Anseelse, som den Mand pleier at besidde, der udnævnes til Segbevarer. Hertugen af Richelien har viist sig meget misfornøiet med Sammensætningen af det nye Ministerium, og har ikke villet beholde sin Post som Præsident i Confeilet; det nærværende Ministerium er aldeles imod de Liberales Partie, og dette vil formodentlig fortryde, at det har rækket de Ultras Haanden til at styrte det gamle Ministem. – Bageral Bertrand er ankommen til Münden, og han vil derpaa begive sig til Wien. Et Orlogskib er afsendt fra Lissabon for at afhente Kronprinsen til Europa. – Greven af Arcos, som tilforn har været Minister i Brasilien, er bleven frikiendt og løsladt. – Tilstanden i Rio de Janeiro skal være meget uroelig. Kronprinsen har den 6te October udstædet en Proclamation, hvori han advarer Folket mod dets Plan, at ville udnævne ham til Konge af Brasilien. Frygten derfor har formodentlig bevæget de Cortes til at kalde Kronprinsen tilbage. De Portugisiske Cortes søge at vedligeholde Forbindelsen imellem Brasilien og Moderlandet ved at overgive al Magten i denne Colonie i Brasilianernes Hænder. Dette giør imidlertid de Portugisere, som opholde sig i Brasilien, høist misfornøiet, og det staaer i Brasilianernes Magt, naar de ville, at løsrive sig fra Portugal, især naar de som i Pernambuco have faaet Castellerne og Tøihusene i deres Magt. De have da, som man med Føie skriver derfra, blot nødig at lade de Cortes vide, at de ville ikke have mere med Portugal at giøre. – J det Portualsiske Guiana er allerede fuld Opstand imod de Cortes; Baandet imellem Brasilien og Portugat er desuden naturligviis kun svagt, og maae tidligt eller sildigt sønderrives. Desuden kan man med Føie sige: Det et Guds Villie, at Amerika skal blive uafhængigt og selvstændigt; og naae dette først er skeet, saa, ja saa, vil formodentlig det falde, som er bestemt til at befolke og cultivere det.