Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-12-31
Recensentens Yttringer og Debatterne i Anledning af en Takadresse, indeholde vel endeel smukke Ord, men heller ikke videre, og han røber kun en høi Grad af Uvidenhed naar han siger, at i England og Frankrig betragtes Trontalen og Takadressen, (Svarsadresse) som høist vigtige Actstykker, thi enhver der kjender Forholdene, veed at Godseier Tutein har Ret, naar han i Stændert. 1838 P. 51 siger: at saavel Trontalen som især Adressen er bleven til et tomt Ceremoniel uden Jndhold, og ønsker Recens. et ret slaaende Beviis paa, at det er saa, da eftersee han den Trontale, Ludvig Philip nylig har holdt, og de Adresser, hvormed Kamrene besvarede den, og han vil da finde, at de alle vare matte og intetsigende, og dog var Tidspunktet, i hvilket de bleve holdte, meget vigtigt. Hvad der derimod er af Jnteresse, det er den Debatte, som gaaer forud for Adressen, men en saadan kan ikke tænkes i den danske Stændersal, hvor ingen ansvarlig Minister findes; dog jeg skal ikke videre indlade mig paa dette Punkt, men henvise enhver hvem Sagen interesserer til St. 1838 P. 5054, hvor Godseier Tutein har udviklet alt hvad der om Adresser kan være at sige. Tuteins Foredrag, vil vel ikke tilfredsstille Recensenten, da han nu engang har ladet sig forlede til at være advocatus diaboli, og som saadan skal tale mod al Sandhed, skjøndt jeg villig indrømmer ham, at Evnerne ikke svare til Villien. Den Anskuelse, der bragte den Deputerede til at stemme mod Bønderkarlenes Emancipation, deeler jeg ikke, men naar man af Stændertidenden seer, at mange dygtige Deputerede have havt samme Anskuelse som Sidenius, saa maa dog Enhver tilstaae, at det aldrig kan geraade nogen Mand til Skam, at han i denne Sag har været i Minoriteten. Mod Sagen var forøvrigt foruden Sidenius, tildeels Comiteen, (der bestod af Grev Reventlow, Cancelliraad Haastrup og Provst Birch, Scavenius, F. Neergaard, Castenschiold, C. Neergaard, Ahlefeldt, Langkilde, P. West, Benzon, Rosenørn-Lehn og H. Christensen, og dog har Recensenten ikke med et Ord omtalt dem, maaskee fordi han ikke erhvervet til at sige disse Folk Ubehageligheder, eller maaskee fordi han har en medfødt Respect for høifornemme Navne. Naar Recensenten siger, at Lovforslaget om Bønderkarlenes Emancipation blev af de fleste Medlemmer modtaget med den meest levende Taknemmelighed og Begeistring, saa ere disse Ord vistnok ene skrevne for at give Læserne en Jdeel om hvilket poetisk Gemyt Recensenten besidder, thi Stændertidenden indeholder intet Spor af Begeistring; men det er da heller ikke første Gang, at Recensenten finder i Stændertidenden mere og andet end selv de Deputerede. Er Recensentens Tale om Begeistringen Phantasering, saa er hans Beskyldning mod den Deputerede, om at han skal have talt for den corporlige Huustugt, aabenbar Usandhed, og jeg skulde ikke have taget i Betænkning at bruge endnu stærkere Udtryk, dersom jeg ene talte til Recensenten, men nu afholder Agtelsen for Publikum - ikke for Recensenten – mig fra at bruge dette Udtryk. Beskyldningen mod den Deputerede om at han ved sit Forslag til Brændeviinsbrænder=Exammens Afskafselse, har krænket Forsamlingen, er atter gjentaget denne Gang. Jeg har tidligere udtalt mig om denne Gjenstand, og har Jntet videre at tilføie. Jeg vil derimod opfordre den Deputerede Hr. J. Sidenius til at offentliggjøre sit Forslag, og enhver kan da dømme om det, og navnligen see, at Recensenten har aabenbar Uret naar han siger, at det indeholder nogetsomhelst Angreb paa Hans Christian Ørsted, hvorimod det kun indeholder en streng, men sandfærdig Kritik over Brændeviinsbrænder-Examen.