Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1832-11-04
Om Heste og Væddeløb. J Følgebladet til Aarhuus Stiftstidende, No. 172 findes et Stykke paa tydsk anført af Hr. C. L. Walter mod Fuldblods Jndførelse i Jylland, der synes at være skreven med megen Sagkundskab, og hvoraf det Vigtigste er Følgende: Det engelske Parlement og de franske Kammere afgive Beviis paa, at just ved et forstandig ulidenskabelig Oppositionssprog, enhver Sag paa det hældigste, udvikles i den fineste Nuance, og den reelle Sandhed kommer for Dagen. Hvor kan altsaa fortænke Jylland i, at det ikke blinde den vil blande sin Hesteavl med engelsk Fuldblod, og derved udsætte sig for den Fare, at faae en af dets vigtigste Erhvervelseskilder muligens forplumpet, thi det er dog sandt og beviisligt, at Krydsning med orientalsk Blod, ikke med Fordeel kan anvendes for enhver Hesteart. Derpaa afgiver Engeland selv det bedste Beviis, thi den oprindelig bjemmehørende engelske Hest, som endnu fornemmelig træffes i Bjergegnene i Cornvallis, Devonshire, Wallis og Skotland; ligesom ogsaa en anden Race, som indeholder de Heste, der bruges til at bære og trække, ere af flandrisk Oprindelse, lade sig ikke uden Skade for Arten blande med Fuldblod, og blive ingenlunde brugt dertil af Englænderne. Vist nok bestaaer den største Deel af de engelske Heste af Fuldblod og forædlede Heste, men disse nedstamme fra Orienten. For saavidt der nu maae tages det første og største Hensyn til Landmanden i en Stat, som Danmark, der driver Agerdyrkning, ved Forandring gen af en Hesteavl, saa vil det ogsaa være en Hovedsag at faae undersøgte og Fuldblods og den jydske Heste Afkom udvikke den samme, eller hiin maaskee endnu en store Kraft og Udholdenhed, end den, hvorved den danske Hest allerede i Aarbundrede saa berømmelig har udmærket sig. Kan dette Sporgsmaal besvares med Ja, og faaer Hesten en smukkere Skabning og Form ved Halvblod, saa havde man dog Beviis for, at den jydske Hest qvalificerer sig til Blanding med Fuldblodsheste. Der vil da for Landmanden aabnes en nye viid Mark for Jndustrie, Agerdyrkning og Handel. Hvad Skabning og Forman gaaer, da har H. D. Hertugen af Augustenborg, klarligen beviist, at Halvblodshesten langt fortjener Fortrinet, og afgiver overordentlige skjønne Ride-Karet og Jagtheste, hvorfor H. D. fortjener Nationens varmeste Tak. Men forend det fuldkomne Beviis er bleven erhvervet for, at Halvblod besidder en liger eller overveiende udholdende Kraft, som den jydske Hest, vil Jyden vanskelig sige sine smukke Heste Farvel. Men dette Beviis, kan efter min ringe Formening, ikke erhverves ved enkelte Heste, ved en kort Kraftanstrængelse, eller ved Resultatet af Væddekjørseler. Men denne Qvæstion kan kun meget mere grundig dicideres ved Tiden, ved Krigstrabatser og ved aars langt Arbeide. Medens jeg var Eier af det adelige Gods Knipshagen i Holsteen kjøbte jeg saaledes for Exempel paa Neustadter Pindsemarked i Aaret 1814, 2 femaarige danske Heste, som siden den Tid, ved det sædvanlige Foder, næsten daglig ere bleven brugt af mig til de sværeste Arbeider, og disse Histe løbe endnu den Dag i Dag for den jernbeslagne Harve. Dette kalder jeg en Hests udholdende Kraft. Forædlede unge Heske af Eutins-Stutterie, som jeg nogle Aar sildigere kjøbte, var det allerede ude med efter 8te Aars Brug. Jeg tilstaaer, at det bedre Halvblod, og maaskee Krydsning med smukke Hopper af dansk Race og Fuldblod, kunne levere endnu høiere Resultatet, men dette maae Tiden først lære; men Fuldblodet vil vanskelig kunne staae sig mod de bedre jydske Heste i Udholdenhed. Jeg faae for nogle Aar siden engelsk Kavallerie; ethvert Regiments Heste vare af eens Farve, allerNationalheste, et herligt Syn. Men tænker jeg mig et saadant Regiment, og et Regiment danske Dragoner, begge kjempende mod Elementernes Magt, Savn og Krigens Strabatser, jeg sæt ster dem paa en roskovitisk Retirade (hvis en Saadan var tænkelig saa seer jeg i Aanden det danske Dragonregiment ved Weichselen, medens det meretendre Fulddlod allerede er udmattet ved Beresing. Og jeg spørger: i hvilke Krige har der engelske Kavallerie udmærket sig, men den danske Hest blev derimod næsten for sin Udholdenhed, søgt af alle europæiske Nationer til Tjenesten. Dog om vi ogsaa antage uagtet alt dette, at den danske Halvblodshest forener hos sig alle en fuldsommen sund og varig Heste Dyder, og overgaaer i enhver Henseende Jyllands bedste Heste, saa trænger dog den Tanke levende ind paa mig, at det ville være bedst for det Første, ikke at indførte nogen ny, nok saa skjøn Hesteavl i Jylland; thi ligesom Bondestandens Agerbrug paa Als i Holsteen og Mecklenburg staaer paa et høit, helligt Kulturtrin, saa er derimod den jydske Bon afgiørende Mester i Qvæg og Hestegyl, men desværre paa sit Agerbrugs Bekostning, som derved gaaer til Grunde. Her opstaaer altsaa det landhuusholdningsmæssige Sporgsmaal. "Ville det ikke være meer fordeelagtigt for den jydske Bonde, naar hans Hovedbeskjæftigelse vedblev at være Agerdyrkning. Jyllands geographiske Beliggenhed, der skjønne Jordbund, fornemmelig paa Østkysten, som i Godhed kan sættes ligemed den Holsteenske, indbyder ogsaa dertil. Det kongl. Landshuusholdningsselskab i Kjøbenhavn, synes at have antaget denne Grundsætning, da det med megen Umage har viist de danske Bønder den bedre Vei, og søgt paa alle Maader at opmuntre dem til en radical Agerdyrkning; men Vanens Magt, er vanskelig at beseire, det Bedre skriver kun langsomt fremad, og Landmandens Forkjerlighed for hans Heste er ubegrændset. Ved denne Forkjerlighed og en noget medfød Magelighed, kan man for det Første ikke tænke paa en juste milien i Qvægdriften og Agerbruget i Jylland. Hvilke Offere bringer dog ikke ogsaa den jydske Bonde sine Heste, Merglingen af Jordeiendomme, undlades fordi at Landmanden holder sine Heste for gode til dette Arbeide, derimod tilhører det bedste Græs de Heste, som om Sommeren paa Melk og Smørs Bekostning, gaae ledige; om Vinteren bliver, for at Tiden kan tilbringes godt, Havren fortæret af dem, og for at Plougen ikke skal gaae for tungt, og for ofte, foretages flere paa hinanden følgende slette Rug høster, og til Slutning udpiner man af Agrene, 3 siger tre paa hinanden følgende Havrehøster, og derpaa bliver den, udmattede, til at Græsvexuskikkket gjorte Jordbund, udlagt til Hvile, som senere ved en overvættes Gjødning neppe igjen lader sig ophielpe, da efter de physiske Love, der askræffede Legeme, ikke ved Umaadelighed gives igjen den tabte Kraft. Og denne uhældige Behandling af den herlige jydske Jordbund, synes kun blot at være et Offer, for at Hesteneskab trives og leve i Mag. Denne de jydske Bonders overdrevne Lidenskab for deres Heste, troer man endnu at burde give en høiere Impuis ved at indføre Faldblødet, sandelig, da frygter jeg for at Plongen ville komme til at staae stille i Jylland. Af disse Grunde kan jeg ikke opgive min Mening, at Jyllands Agerbrug først maae staae paa et Trin, som paa Als, i Holsteen og Mecklenburg, for en forandret eller forbedret Hestravlmed Nytte der kan indføres i Bondestanden.