Berlingske Tidende, 1819-06-18
Da der i de Deputeredes Kammer igaar var Ventilation om den Deel af Budgeren, som bestemm udgiften for Krigsdepartementstil 192 Millioner, sagde Hr. de la Bourdanneye : Vi maae nu ikke i bevæbne os, Frankrig maa nu ikke hæve sin Magt til nogen afgiørende Styrke men blot til Maadehold. Er det ikke nok, at en Recruteringslov, som strider mod den monarkiske Forfatnus, ved det den bestemmer om Avancementet i Armeen har oppuret Krigs= og i Erobrings=Aanden? Maa man ved at formere denne Armee endnu i mere forøge dens Jndflydelse, forplante denne Aand, og giøre den1 til selve Regieringens Dette vil blive Følgen af Armeens Formerelse og det Avancement, som de have antaget. - - Passer det e sig, at formere Armeen, uden at sikkre Officerene en ærefuld Tilværelse, og det i det Øieblik, da de give den Krigs= og Erobrings aand, hvortil et letsindigt og krigerisk Folk kuns er alt for let hengiven, endnu mere Næring: At formere en i denne Aand skabt. Armee, og allene stille saadanne Mænd i Spidsen af ren, som førte den til Europas yderste Ende, de Mænd, som ved Tractater have mistet deres Majorater og Dotationer, som deres Tapperhed havde i erhvervet dem, og hvis bestemte Mod endnu engang kunde erodre disse Dotationer - det er det samme som at opvække Krigsdæmonen, og opfordre os til Erobringer ved Forestillingen om den Hæder og de Fordele, de kunne forskaffe. Men denne Krigs og Erobrings Aand er nu aldeles uovereensstemmende med Legitimiteten. Usuri pationen, som bestandig er urolig, bestandig tyrannisk, kan kuns bestaae ved Vaaben, og holde sig i Veiret ved Erobringer. Den maa have Pinge og Blod, og er lige meget til Skræk for Tienden og for Fædrenelandet. At opvække Erobringsstunden og Kampegiærligheden, er det samme som snart igjen at skaffe os Asurpationen, og dræbe Legitimiteren. Lader os ikke begunstre et saadant Spslem; lader os ikke forstærke et Partie, som udtridig er svart, men dristigt og handlende, som ved dets Lære daglig undergravet Tronens Grundpiller, og som, for desto bedre at fyrts Monarken, tigge om hans Naade, og i Grundlodens og Frihedens Navn føre os til det forrige Keiserdømmes Conditution og Ulykker. Da alle le vi, som ere her forsamlede, ønske Tronens Fastde= og Frankrigs Hæder, saa maae vi tage os i Agt for en saadan Feiltagelse. Jkke Tropper. Antal men deres Mod og deres Troeskad bestemmes Rigets Skjæbne. Vi ville ikke være karrige mod dem, som opofre i deres Blod og deres Liv, og lad os da give et Exempel paa en Sikkerhed, som berver paa Armeens Hengivenhed, paa en modig i og mægtig Nations Styrke og Værdighed, paa Fredens almindelige i Fornødenhed, og paa det saa aldeles Franske Dynaskes Legitimmitet. Jeg vorerer for Krigsbudgerens Nedsættelse til 170 Mill. Da nogle Stammer forlangt, at denne Tale skulde trykkes, sagde Benjamin Constant: Jeg modsættes mig Trykningen i Frankrigs Navn, da det ag bare Medlems Tale gaaer ud paa at overtale Europa til at troe, at Frankrig er revolutionair, skiønt det er gandske constitutionelt At løb vente, saade Stiglbevareren, Hr. de Serre, igaar i de Deputedes Kammer, at sammes Forsamling vilde ende lige saa roligt, som Begyndelsen havde været urolig; men hvilke Angre har igaar en Taler (Hr. de la Bourdanay ) gjort fra Tribunen, De maae giendrives. Saadanne Paastande, som gientage de Jlde stædedes Scha, forplante sig i det Fierne, og kunne blive skadelige for Landet. Man har sagt, at Recruteringsloven og Bestemmelserne om Avancementet danne en revolutionair og erobringssyArmee. Havde det agtbare Medlem været overtydet herom saa havde han maattet andrage paa Lovens Ophævelse, og fremfør Klage mod Ministerne. Man har anket paa, at der i Spidsen for Armeen var stillet Seierherrer, der havde mistet deres Tapperheds Belønning. Hvor ædelt har imidlertid Kongen handlet. Hvad gjorde fordum Henrik den 4de, Han kaldte dem til sin Armee, som før havde kiæmpet imod ham; og i Borgerkrigen under Ludvig dersiortendes Mindreaarighed satte man just den General, som et Aar sen havde fægtet mod den Kongelige Armee i Spidsen for samme, den samme Turenne, som siden reddede Frankrig. Taleren vi skildre os som en pestilentialsk og smitsom Nation; men Nationen lader sig ei mere lede vildt. Man har seet Reformatorer af alle Slags; men de ere blevne demaskerede: man er nu for at vedligeholde, og ikke for at omsyrte." Under lydelig bifald forlod Hr. de Serre Talerstolen. Hr. de Lafajette: "Det vilde ikke være patriotisk, at grunde vor National lashængighed paa Naboe=Regieringernes Godtbefindende, og de Cortificater paa god Opførsel, som Parti Aanden har givet dem. Men fremfor alt maa man tage Hensyn til vor National. garde, og sætte denne i bedste Stand. Ogsaa Schweizerne have, da jeg commanderede i Paris, opført sig paa det Bedse; men vi maae ikke længere have Fremmede i vor Sold. General Grenier: "Kongen ønske Fred, og hele Frankrig ligeledes. Hr. de la Bourdanaye vil, at Frankrig ved enhver Leilighed, naar der en fremmed bevæbnet Magt lader sig see ved vore Grændser, ydmyg skal give efter. Vor Recruteringslov er meget viselig indrettet. Selv de fremmede Magter, der ere høimodigere end nogle af Franskmændene, have givet deres bifald tilkiende med denne vor Aafhængigheds store Act.