Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-06-03
Flere Aar ere nu udløbne, hvori danske Borgere den 28de Mai have ved festlige Maaltider erindret den Dag, da vor elskede Konge offentlig kundgjorde sit Folk sin Villie at kalde det til Raadgivning over Landets Anliggender Men de have ikke endnu nogensinde kunne høitideligholde denne Dag med saa fuld Glæde, med en saa sikker Følelse som nu. Vel havde Enhver, der ret kjendte det danske Folks gode og forstandige Aand, dets urokkelige Kjærlighed til Konge og Fædreneland, al Anledning til at overlade sig til den glade Forventning, at det værdigen vilde benytte de Rettigheder, som Kongen, høimodig og tillidsfuld, havde betroet det. Men det var dog kun en Forventning, og mangen Fædrelandsven var ikke uden Frygt for de Tilfælde og fordærvelige Jndvirkninger, hvorfor et saa frit og udstrakt Folkevalg, som det Kongen havde forundt, kunde blive et Bytte. Nu er Forventningens Tid udløben, vi leve nu i Fuldbyrdelsens Tid. Vore Brødre paa Øestifterne have allerede med Held og Hæder tilendebragt den første raadgivende Forsamling, og Nørre=Jyllands Provindsial-Stænder ere nu skredne saavidt frem, at man ikke længere kan tvivle om, at de med ikke ringere Held og Hæder ville fuldbyrde det dem betroede vigtige Hverv. De Mænd ere her forsamlede, hvis Jndsigter, hvis Erfaringer, hvis sunde praktiske Blik, hvis rene Hengivenhed til Konge og Fædreneland, hvis varme men beskedne og sindige Gavnelyst Folket vil have at takke for det heldig begyndte Værk, hvoraf det tør haabe, at meget Godt og Hæderligt i Tidens Løb vil udvikle sig. De ville i denne Stund med venlig Deeltagelse blive erindrede overalt, hvor danske Borgere ere forsamlede for at mindes den nye Jnstitutions Stiftelse. Det blev min glade Lod her at skulle tolke den almindelige Folkefølelse, og udtale Alles Ønske: Held og Velsignelse over Jyllands Provindsial-Stænder." For Fødelandet ved Justitsraad Nyegaard. "Danmark, vore Fædres Land, Du faae vore første Taarer, vore første Smiil; Du Plet af Kloden, hvortil vor kjære skyldfrie Barndomsminder knytte sig, i Dit Skjød frembrød vort Livs første Morgenrøde, udviklede sig vore Kræfter, vore Ønsker, vore Forhaabninger; Du saae vore Fædre, saae os og skal see vore Efterkommere gjennemvandre Jordelivets Udviklingsbane; Danmark, vore dyrebareste Erindringers kjære Hjem, ogsaa Du skal optage i Din Kreds dem, som i Fremtiden skulle vorde vore Dommere, gid de da maatte vidne, at intetsteds paa Jorden omslyngedes Fyrste og Folk af kjærligere Baand, gid Dine Sønner altid maae staae som Retfærds, Sandheds og den lovbundne Friheds trofaste Forsvarere, gid deres Frihed aldrig vorde indskrænket uden ved gode Love, og at Overbeviisningen derom maa indgyde levende Fædrelandskjærlighed! og give Gud, at vor elskte slette Fredrik nu grundlagte herlige Værk maa bære de bedste Frugter for Danmark Nutid og Fremtid, Med disse Hjerternes varmeste Ønsker vill vi nu indvie en festlig Skaal for vort kjære Danmark. – Varigt Held over Fædrelandet. Ørsteds Skaal ved Rector Hasselbalch: "J det jeg tillader mig at udbringe en Togst for den Kongelige Commissarius, veed jeg ingen bedre Maade, paa hvilken jeg troer at kunne tolke de Følelser af Høiagtelse og Kjærlighed, af hvilke jeg er overbeviist om, Enhver i denne Forsamling er besjælet for denne sjeldne Mand, end ved at benytte de Ord, som Danmarks ypper ste Digter engang har sjunget til Anders Sandøe Ørsted. Ei Helten alene belønnes. Af Brødres beundrende Røst, Og Lauren alene ei grønnes, For Funken i Skjaldenes Bryst. Astræas Søn. J Egeløv Lauren Du vinder. Med Viisdomskraft. Forener Huldsalighed Du. Vordende Slægter med Glæde skal finde Gjenskin af Straalen, som qvæger os nu."Ja qvæget have de den nærværende Slægt og qvæge skulle de de tilkommende Slægter, de herlige Straaler, der udgik fra Ørsteds lyse Aand og ædle Hjerte, og derfor ønsker Dannerfolket, derfor ønske vi alle her af fulde Hjerter: Længe, længe leve Anders Sandøe Ørstede Derefter udbragtes Skaaler med dertil passende Taler for "Stænderforsamlingen i Roeskilde" (af Justitsraad Fielstrup; for "Stænderforsamlingerne i Slesvig og Jtzehoe" (af Grev Sponneck); for Præsidenten" (af Assessor With); for "Viborg Bye" (af Cfr. Ørsted; for "Videnskabelighedens Fremme" (af Amtsprovst Schmidt); for "Agerdyrkning, Handel og Skibsfart, (af Toldkasserer Thorbrøgger); for Vicepræsidenten Stiftamtmand Rosenørn" (af Agent Nielsen); for den live og kraftfulde Olding (Møller Wulff, der var den Første af Jyllands Provindsialstænders Medlemmer der havde ført Ordet i Forsamlingen" (af Cfr. Ørsted); for "Stiftsøvrigheden, (af Kammerj. Bülow, for danske Koner og Piger" (af Assessor With) "Det er deres Skaal, som har os, endog inden vi bleve fødte, som ledte os, inden vi kunde gaae, som nedlagde Spiren til alle Dyder i vor unge Barm, som hengav sig gandske til os som Ynglinge i Kjærlighed og skjænkte og jordisk Sallighed reen og uforfalsket, som vandre trolig ved vor Side gjennem Livet, og forsøde hver bitter Skaal, som Skjæbnen byder os at drikke, som pleie os i vor Alderdom, og Sygdom og som endelig med inderlig Veemod trykke vore Øine til, naar vi indgaae i den lange Søvn. En fælleds Følelse for Konge og Fædreland besjælede den hele Forsamling, og gid det blive dens Lod, at denne glade Dag ofte maa kaldes den i Minde ved Opfyldelsen af de Ønsker og Forhaabninger, der paa den udtaltes. (Efter VS.). Sangene som bleve afsjungne ved denne Fest vare af Hasselbalch, With og Palludan Müller.