Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1814-12-03
Efter til Amtet indkommen Anmeldelse er udenfor Statslandet, i aaben Bo, 14 Dage før Paaske sidstleden, af Opsidderne paa Gaardens Hoddevig, Degnevold og Vaage i Segts-Skibrede og Nordsterds-Fogderie, fundet 3de Fustager, hvori befandtes 44 Bøger 2 Spd. Talg. Ved et Tingsvidne, som Amter i Anledning heraf han foranstaltet optaget, er det oplyst, at det var Bier gerne umueligt, formedelst stormende Veir, at faae Fustagerne ombord i deres Baade, og derfor maatte de staae eller hugge dem istykker, for saaledes at kunne bjerge Tølgen, hvorfore det nu heller ikke er mueligt at opgive hvad Mærke Fa stagerne mueligen have været forsynede med. Følgen, som ved Henliggen vilde end mere være bleven bedærvet, er ved Auction bortsolgt. Thi bliver, i Overeensstemmelse med Loven, samt Forordningen af 12te Marts 1790 og Plakaten af 11te Juni 1794, herved den eller de, som maatte formene sig Eiendoms berettigede til bemeldte Talg, med Aar og Dags Varsel, sub poena præclusi & perpetui silentii, indkaldede til at fremkomme med deres lovlige Adkomster til det Biergede, eller den derfor ved Auction udbragte Summa, som, efter at alle paagaaende Omkostninger ere fradragne, skal blive dem udbetalt. Nordre Bergenhuus Amt. Bergen den 22de November 1814. Chr. Folsen. Den gode Sags baade Venner og Fiender, spurgte ofte, men fornemmelig i disse Dage Hvad siger nu Biskop Brun Her mit Svar: Det var mig altid hellig Pligt, at stemme til Lydighed mod den Høistbydende, at være dør til de mange Rygter, som havnede Høistsammes Foranstaltninger, men at lytte flittig, til hvad der kom fra enhver Sem og Japhet, og hvor jeg selv einede Svaghed, at gjøre som disse Brødre i 1ste Mosebogs 9de Cap. 23de Vers Efter disse Grundsætninger lod jeg min Stemme høre og fulgte tillige, hvad maaskee er Temperament hos mig, at ikke frygte strax, fordi mange Jndsigtsfulde frygtede, saalænge jeg var vis paa at disse om det Tilkommende ikke kunde være mere forudvidende end jeg; thi gjenkalder jeg ikke et Or af hvad jeg indtil 18de September inclusive ha talt eller skrevet. Hvad jeg siden veed og til den Tid ikke kunde vide, samt at jeg derfor hist og her har malet som afgjort, hvad der var afgjort nogle Dage førend jeg talte derom, fordi jeg boede 3 Bergen og ikke i Christiania - Dette aftvinger, mig ikke et eneste Ord til Udskyldning for mine Yttringer. Nu og herefter agter jeg, næst Guds Bistand, min øvrige korte Tid, at tale, skrive, handle efter de samme Grundsætninger. Jfølge, deraf erklærer jeg, at da Norge har beholdt ærefuld Selvstændighed i Forening med Sverrig under Svensk Konge, Tak være derfor, næst Gud, vore ypperlige Stortings-Mænds kjække og kloge Underhandlinger; anseer jeg endog blot Stiklerier paa vor nye Forfatning, som ubetimelige Drengestræger, og enhver Gjenstridighed af Enfoldige, som Fiendskab mod Orden, Rolighed og Norges Vel; da menige Mand bør takke Gud, som lader nu enhver boe tryggelig under sit lave Tag og fremme sin Dont til Lands og Vands uden Frygt for Fiende; Gud bevare saa vist de to forenede Riger fra Udenrigs Krig, Jøvrigt tager jeg til mit Sprog og skriver til alle dem, som nærmest virke paa Almuen, hvad Paulus skrev til Titum 3 Cap. 1 Vers: Paamind dem, at de ere Fyrster og Øvrighever underdanige og lydige, at de maae findes nedsborne til af god Gierning. J. N. Brup.