Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1820-06-26
Tydskland. Jndhold af den Wiener Slutnings=Akt (sluttet S. 341). Hvis det skulde komme til Voldsomheder mellem forskjellige Forbundsstater, eller saadant blot kunde befrygtes, da er Forbundsdagen beføjet til at gribe de foreløbige Forholdsregler til at forebygge, at ingen Stat tager sig selv tilrette. Alle de Stridigheder mellem Medlemmerne, som ifølge Forbundsakten andrages for Forbundsdagen, skulle søges forligte ved en dertil udvalgt Kommittee. Ordens og Roligheds Vedligeholdelse i Forbundstaterne tilkommer allene de respektive Regjeringer. Dog undtages herfra - med Hensyn til hele Forbundets indvortes Sikkerhed og den Forpligtelse, som paaligger alle Medlemmerne, at yde hinanden gjensides Hjelp - samtlige Forbundsstaters Medvirkning til Roligheds Opretholdelse eller Gjenoprettelse, naar Undersaatterne maatte modsætte sig Regjeringen i aabenbart Oprør, eller ved farlige Bevægelser i flere Forbundstater, thi da paaligger det Forbundsdagen tilsomst at skaffe den fornødne Hjelp, og om end Regjeringen, som ei seer sig istand til ved egne Kræfter at undertrykke Oprøret, tillige skulde hindres fra at begjære Forbundets Hielp, skal samme ikke destomindre være forpligtet til at yde den; dog skulde de til Roligheds Gjenoprettelse tagne Forholdsregler ikke være længere i Kraft, end vedkommende Regjering anseer for nødvendigt. Det paaligger Forbundsdagen at antage og afhielpe Besværinger over nægtet eller standset Retspleie, ifølge hvert enkelt Lands Forfatning og gieldende Love. Exekutions-Fremfærd kan kun finde Sted mod Regjeringerne, ikke mod Undersaatterne, og besluttes samt udføres i hele Forbundets Navn. Forbundet har Ret til at beslutte Krig, Fred, Alliance og andre Foreninger, gjeldende for alle Medlemmerne. Enhver Fornærmelse af fremmede Magter mod en enkelt Forbundsstat betragtes 1 som en Fornærmelse mod hele Forbundet. Giver noget Medlem Anledning til grundede Besværinger fra udenlandske Magter, skal Forbundsdagen opfordre samme til ufortøvet at afhielpe hvad saaledes maatte være paaklaget. Naar Forbundets Gebeet bliver fjendtlig overfaldet af en fremme Magt, sættes detderved paa Krigsfod; og de mindre Mø ders Kiendelser angaaende Faren for deslige fjendtlige Angreb forbinde samtlige Forbundstater til at deeltage i de nødvendige Forsvars-Anstalter. Forbundet paatager sig iøvrigt Mæglingen mellem enkelte Forbundsstater og deres Fiender, naar de dertil opfordres og Omstændighederne tilraade det. Begynder en Forbundsstat, som tillige har Besiddelser udenfor Forbundets Gebeet, Krig i sin Egenskab; som europæisk Magt, bliver denne Strid Forbunderganske uvedkommende. Angribes en slig Stat i sine uden rigske Besiddelser, er Forbundet kun forsaavidt forpligtet til at staae samme bi, som dets Gebret derved maatte trues med Fare. Det paaligger Forbundsdagen, at antage fremmede Magters ved Forbundet kreditterede Gesandtere, og naar det eragtes fornødent, da ogsaa i Forbundets Navn, at afskikke Gesandtere til andre Magter. End videre har Forbundsdagen nærmere at bestemme hvad Pengebidre Medlemmerne saavel i Almindelighed som i enkelte Tilfælde have at erlægge. Da ifølge Forbundsaktens 13 Artikel stadfæstet ved senere Forklaringer, Landstænder skulle indføres i alle Forbundstaterne, saa har Forbundsdagen af vaage over, at denne Bestemmelse ikke bliver uopfyldt i nogen Stat, skjøndt det overlades Forbundets souveræne Fyrster selv at ordne dette indre Statsanliggende; ogsaa kunne de allerede bestaaende og lovlig anerkjendte stændiske Forfatninger kun forandres paa forfatningsmæssig Maade. Den hele udøvende Magt forbliver i alle Tilfælde Souverænens Hænder og Landstænderne kunne kun paa staae Medvirkning ved Udøvelsen af visse bestemte Rettigheder. Heller ikke maa nogen stændisk Forfatning hindre Regenten i at opfylde sine overtagne Forpligtelser som Forbundsmedlem. Hvor Forfatningen tilstæder Stændernes Forhandlingers Offentlighed, skal paasees, at hverken ved disse selv, eller ved deres Bekjendtgjørelse i Trykken, de lovbestemte Grændser for Tankens frie Yttringer overskrides paa en Maade, som kunde forstyrre enkelte Forbunds staters eller hele Tydsklands Rolighed. Forbundsdagen er berettiget til, efter Ansøgning, at overtage Forbundets Garantie for den i en enkelt Forbundstat indførte stændiske Forfatning, men maa for Resten ikke blande sig i Land stændernes Anliggender eller mulige Stridigheder med Regjeringen. Endelig har Forbundsdagen ogsaa at overholde Forbundsaktens Bestemmelser med Hensyn til de forrige Rigs stænder og den umiddelbare Rigsadel.