JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Tolvte Aargang. No. 85. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 24 October 1815. Til Herr Etatsraad Thorkelin og hans Ordfører i Skilderiet Nr. 75 d. A. lere af det angelsexiske Digts Læsere vilde have været begge De Herrer (ifald De ellers ikke udgiøre En og Samme) uendeligen forbundne, dersom De, i Stedet for uværdigen at anfalde den fra saamange Sider agtværdige Herr Pastor Grundtvig, i Stedet for at fordømme hans Hierte og miskiende hans Forstand, havde holdt Sig til Sagen, ei til Personen, og saaledes, som det sømmer Si boglærde Mænd, giendrevet, ved critiske Grunde, hans efter fleres Formening grundede Bemærkninger i adskillige af Skilderiets Blade, især No. 70, 71. og 72. Men da Herr Etatsraaden har sagt Grundtvig sit Farvel for evig, hvortil Han kan have havt sine gode Grunde, vente flere med Jndsenderen, at Hans Sagfører i No. 75 vil ydermere paatage Sig Etatsraadens Partes, ifald Han- hvad der dog ei er Grund til at troe - har Kræfter dertil. Han har uopfordret blandet Sig i Legen, og derfor har man Ret til at fordre, at Han ei slaaer den i Loftet med det Bukspring, Han i bemeldte Numer har behaget at giøre. Men erindre maa Han, ifald Han paa egne Been tør gaae videre, og alle Grundtvigs Modstandere, hvad Manden har sagt: "At her hielper hverken Bønner eller Flugt, endnu mindre Skieldsord.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
J saadanne Tilfælde er en Bagtaler, der krydrer sine ventrilequistiske Fremstillinger med mimiske, ofte langt mere velkommen end en Hovedtaler, der præker den reeneste Viisdom. Ja, jeg kjender en moersom Karl, der har sneget sig ind i en Post derved, at han paa en skuffende Maade har kunnet eftergjøre, saavel en Gedebuks Fadæser, som et Æsels Skryden. Lader os endnu tage et Talent i Overveielse, hvorved mangen ærlig Mand har tillusket sig et Levebrød, jeg mener Øretuderie. Ofte have de, som man vil gjøre dette Talent gieldende hos, mange og mangehaande Ting at tænke, høre og svare paa; og endskjøndt de tidt have hundrede Arme, som Briareus, have de dog kun to Øren, og er Hørelsesorganet ikke stærkere hos dem end hos andre Mennesker. For altsaa at faae at vide, hvad de med egne Øre ikke kunne høre, er det nødvendigt for dem, at have omkring sig visse Folk, der bestandigen kunne tude dem Alt, hvad der siges og skrives og synges og hvisskes, endog i de fortroligste Kredse, i Øret. Øretuderen vil altid, ligesom Grævlingen, faae sin Deel af Byttet, og ingen vil med Vished kunne sige, om han eller en Anden har opsporet Vildtet, da Øretuderiet, efter sin Natur, stedse indhyller sig i Hemmelighedens Slør. Den, som Skjebnen har nægtet den Gave, at gjøre sig yndet, han lægge Vind paa, at gjøre sig frygtet. En knurrende Hund pleier man at stoppe Munden paa, og mangen En, der ved sin Gjøen er kommet i Ny for sin Bidskhed, har man bragt til at tie ved at tilslænge ham et Levebrød, eller og formildet ved en dygtig Pension. Nomina sun odiosa.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
Til Slutningen lader os endnu anføre et Befordringsmiddel, hvorved man kan faae en Forsørgelse. Det er den Konst at givte sig ind i et Levebrød, eller ved Copulationen at formæle sig med en Post. Det indtræffer ofte, at Vedkommende skylde en Enke eller et andet Fruentimmer visse Forbindtligheder, hvilke gjøre samme til Pligt, at faae en saadan Dame givt. Dette lader sig nu bedst iværksætte, naar man hjelper hende til en Forsørgelse. J saadanne Tilfalde er hun en heftelse paa Levebrødet, og den, som vil have dette, maa, efter al Ret og billighed, ogsaa paatage sig det derpaa hvilende Onus. Disse, mine Herrer, ere saa omtrent Hoved midlerne, hvorved man kan faae et Levebrød, og jeg er saa fast overbeviist om deres Ufeilbarhed, at jeg tilbyder mig her, at give enhver, der kan godtgjøre, at have anvendt dem med Forstand, og alligevel ikke fundet dem prøvede, Honoraret med lovlige Renter tilbage.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
(Jndsendt.) Da det forhen har været Skik, i Skuespil anmeldelser i Addresseavisen at anføre Skuespillenes Forfattere, og, hvis det var Syngestykker, tillige Componisterne; saa har man nu ugjerne seet, at denne gode, i det Mindste for Publicum behagelige, Skik, i den nye Theatersaison, især paa de senere Tider, er ophørt. Man vover derfor at anmode den Kongelige Theaterdirection, som stedse har søgt at opfylde Publicums Ønsker, at indføre denne Skik paa ny, hvis ikke vigtige Grunde forbyde det.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
Indenlandske Efterretninger. Afvigte Søndag vilde en Pige polere, eller see i et Reflexionsspeil paa Østergade; hun aabnede Vinduet i 3die Etage, og støttede sig paa en af Stængerne, som Speilet var befæstet med, men da disse Stænger gave efter, styrtede hun ud af Vinduet og faldt paa en Mand, som i samme Øieblik gik forbi Huset, og som derved forhindrede, at hun ikke aldeles blev knuset og slaaet ihiel. Desuagtet blev hun dog saa forslaaet at hun strax maatte bæres ud paa Hospitalet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
I Hempels Avis læses følgende, under: Jndsendt. Reisende, som have at passere den endnu almindelige Landevei imellem Odense og Nyborg, ved Nattetid, advares herved om at vogte sig for den store Gruusgrav tæt uden for Marslev paa den vestlige Kant af Byen, da samme nu er opskaaret ligge til Veien, om ikke allerede hulet ind under den, og Man følgelig, ved at skee det mindste ud, resikerer at styrte med Heste og Vogn ned i den aabne Grube, som ikke heller er forsynet med Rækværk. At Handlingen er ulovlig tør Anmelderen ikke antage, siden det skeer for Alles Øine; men saa er det ikke mindre lovligt, menneskekjerlig at advare for mulige Ulykker, hvor de mindst skulde formodes. Odense, d. 19 October. Ved Auctionen i Onsdags blev Mullerup Hovedgaard med tilliggende Bøndergods, uden Besætning eller Jnventarium, solgt til Hs. Excell. Hr. Geheime-Konferentsraad Grev Moltke til Moltkenborg for 566,000 Rbdlr. N. V. og en Prioritets Overtagelse af 20,000 Rbdlr. S. V. - Den bekiendte farlige Tyv, Stokkebet her fra Fyen, som saa ofte er udbrudt af vore Fængsler, og hvis Transport allerede har kostet langt mere end han er værd, skal atter være paagrebet i Hamborg, og kan altsaa ventes nok engang her til Lands. (Hempels Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
Aarhuus, d. 20de October. Her i Aarhuus grassere i denne Tid farlige Børnesygdomme. Adskillige Forældre have derved mistet deres Haab og Glæde. - Nattefrosten indfinder sig og Løvet falder af Træerne. Paa mange Steder tyer man allerede til Kakkelovnen. (Aarhuus Av.)J Hr. Regimentschirurg Ridder Wendt's, forhen i dette Blad. omtalte Skrift: Noget om Thee og Theesurrogater, læses følgende: "Fra den ved sin mangeaarige Driftighed og Virksomhed for sine Medborgeres Vel saa fordeelagtig bekiendte Hr. Pastor Blicher i Randlev, er til Selskabet for indenlandsk Kunstflid indkommen et mærkeligt Forslag til et ypperligt Theesurrogat, hvilket Forslag her leveres med Opfinderens egne Ord: " ligen har man i adskillige Tidsskrifter læst en kort og ufuldstændig Beretning om et Thee=Surrogat, af Brødskorpe. Saavidt jeg har mærket, virkede denne Beretning ikke synderlig Opmærksomhed, Adskillige gjorde vel Forsøget; men det mislykkedes, fordi man ei var bleven nøiagtig underrettet om den rigtige Behandling. Jeg gjorde mig nu at Flid for, at faae fuldkommen Kundskab derom, og fik den. Den simple Omgangsmaade – saaledes som den er opfunden eller anbefalet af en brav Læge i Fredericia, hvor den og er i gangbar Brug, og almindeligen under - er følgende: Man bager flade Kager af Rugmeelsdei, omtrent af et Qvart blads Størrelse, og noget over en halv Tommes Tykkelse. Æltningen maa skee med noget Suur det. Ved Bagningen maa man see til, at disse Skofter hverken forbrændes eller bages for lidt. Efter Bagningen slækkes de midt igjennem. Derefter steges de over Gløder paa en Rist, saa at de blive vel gjennemstegte og bruunlige – men heller ikke herved faae for meget. Siden kunne de lægges hen, og gjemmes saalænge, som det skal være. Til en Theepotte af almindelig Størrelse tager man saa stort et Stykke, som kan skjules med en omvendt Comtoir=Overkop. Dette Stykke brækkes i mindre Stykker, og kommes i Theepotten. Det kogende Vand paaskienkes, hvorefter det maa staae og trække i nogle Minuter. Ved Brugen af dette Surrogat turde jeg anmærke, at det, hos dem som have svage Maver og Tilbøielighed til Syre i Maven, maa forøge denne Tilstand, frembringe Opstødning, Halsbrynde, ja endog Dierhoe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
Kjøbenhavns Børs den 24 October. Cours. Hamb. 2 M. 628, a vista 635. Amsterdam 2 M. 594. London 2 M. 26 1/2 Rbdl., amfra - . Spec. 630. - Specier solgtes til 37 3/5 Rbmk., for Commiteesedler blev givet (med Rente) 73 1/2 a 74 pr. 100; Oblig. 300. Norske Sedler 56 1/2.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
Blandede Efterretninger. Et af de Optrin, der i denne Tid fængsle Tænkerens Opmærksomhed, er Ryddeliggjørelsen af Museum Napoleon i Paris. Disse Konst skattes Hjemvandring, hver til sit, kan give Anledning til mange Betragtninger over den menneskelige Vældes Forgængelighed ved Siden af det sande Stores evige Uforgjængelighed. - For at underrette de Læsere, der ikke have nogen rigtig Forestilling om det store Konstmagazin, som kaldes Museum Napoleon, anføres her følgende: Den første Sal indbefatter Malerier fra Venedig, Florenz, Neapel, Turin og Bologna. Blandt andre meget kostbare Stykker finder man her Brylluppet i Canaan af Poul Veronese: et, baade i Henseende til Størrelse og Storhed, af de første Stykker i Verden. De fleste Figurer herpaa ere virkelige Portraiter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
Man seer her Frants den Første og hans Gemalinde, Dronning Maria af Engelland, Soliman 11, Keiser Carl V, og adskillige Cardinaler og Munke, som vare Konstnerens Venner, sidde og staae rundtomkring. J Musicanter Choret har han fremstillet sin Tids berømteste Malere, og sig selv med, spillende paa Violoncel. Dette Malerie har tilforn prydet Spisesalen i St. Georg i Venedig. - Derfra træder man ind i det egentlige Gallerie, som er 400 Skridt langt, der allerede for ti Aar siden skulde udvides endnu 200 Skridt, for der at kunne opstille de den Gang endnu ikke ordnede Malerier, som gjemtes i et Brædeskuur ved Enden af Galleriet. Paa høire Haand begynder den franske Skole, hvor, allene af Charles le Brun, findes flere end tyve store Malerier. Naar man træder fra det store Gallerie ind i Salonen, aabnes ligeoverfor en anden Dør, og man kommer ind i Apollos Sal, som ligeledes er overordentlig stor, og indeholder en stor Mangfoldighed af Original tegninger, Skitzer, Cartons, Gouaches, Pasteller, Emailmalerier, Miniaturer, etrusciske Vaser &c.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
Til de mærkværdigste Tegninger høre den originale Skibe til Raphaels Skole. De kostbare etrusciske Vaser, bleve i sin Tid borttagne fra Veticanets Bibliothek. - Antik Galleriet gjemte 250 Mindemærker fra Konstens skjønneste Tidsalder i Rom og Grækenland. Det bestaaer af 5 Sale, den ene helliget Napoleon, den anden de berømte Mænd, den tredie Laocoon, den fjerde Apollo og den femte Muserne. Her finder man den helvederiske Apoll, den mediceiske Venus, Laocoon, Apollo af Belvedere o. s. v. Under den sidste læses den Jndskrift: at den henimod Slutningen af det 15de Aarhundrede er fundet i Antium, opstillet i Vaticanet af Julius d. ellevte, i Begyndelsen af det 16de Aarh.; i Republikens femte Aar, erobret af Bonaparte, og i Republikens 8de, hans Consulats første Aar, bragt hertil. Navnene af de tre Consuller, samt af Ministeren for det Jndre, Lucian Bonaparte, ere udhugne paa Bagsiden. - Det hedder nu i Paris, at saavel Apol som Laocoon, ville med flere Antiker komme at vandre til Engelland. Den mediceiske Venus skal være bleven beskadiget ved Nedtagelsen. Det allerede meget gamle Marmor udfordrer stor Forsigtighed. Allerede d. 6 Oct. vare, foruden de sidstnævnte Konstværker, ogsaa den berømte Torso, Fegterne o. fl. indpakkede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
Preusserne holde endnu bestandigen Vagt for Museet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
Jndsenderen af et Stykke i den Norske Rigstidende siger: at den Mangel paa theologiske Candidater til at besætte de geistlige Embeder i Landet, som man længe har frygtet for, synes nu virkelig at finde Sted, hvorfor og adskillige Præstekald i Nordlandene og Finmarken staae ubesatte. Denne Mangel kan vel tilsyneladende afhielpes ved at indskrænke Præsternes Antal eller ved at beskikke til Præster Studenter, som ikke have udholdt theologisk Embeds-Examen; men det første Middel er efter Jndsenderens Mening saare skade ligt for Oplysning, Religiositet og Sædelighed, og, hvis man nødsages til at vælge det sidste, som heller ikke for sand Oplysning i Almindelighed var at ønske, maatte dog den Lov, hvorefter Studenter, uden Embeds=Examen kunde beskikkes til Præster; kun gielde for visse Aar, fordi man tør haabe, at Mangelen ikke bestandig vil vedvare. Det eneste rigtige og tilstrækkelige Middel er uden Tvivl at skaffe Geistligheden klækkelige Jndkomster. Jndsenderen anseer faa Embedsmænd i nærværende Tid saa uheldige som de residerende Capellaner og Sognepræsterne i de smaae Kald; thi de kunne ikke ernære Familie af Embeds-Jndkomsterne, da dog deels deres Gaardsbrug, deels det Exempel, de som Huusfædre bør give Menighederne, fordre, at disse Ordets Tienere leve i Ægteskab. Jndsenderen gjennemgaaer derpaa de forskjellige JndtægtsKilder Geistligheden har havt og nu har, og slutter med det Ønske, at Regjeringen vilde lade Sagen undersøge af Mænd, som vare upartiske, varsomme, vel underrettede om Landets Tarv, og ikke lidenskabelige for nogen Stand, og at derefter i denne Sag et Forslag maatte blive Storthinget, forelagt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
Ved det norske Odelsthings Møde den 23de September oplæstes, blandt andet, et Forslag af Biskop Krogh, at en Kjøbstad maatte anlægges i Nordlanden m.v. - Ved Storthingets Møde den 26de Septbr. besluttedes: Storthinget afgiver en Addresse til Hs. Maj. Kongen, hvori det anholder: 1) om Høisammes Tilladelse til, paa den Norske Stats=Casses Regning at træffe en særskilt Indretning til Befordringen af den Norske Post igjennem Sverrig til og fra Udlandet; 2) om at det maatte overdrages det Norske Statsraads 3die Departement til foranførte Jndretning at føie fornøden Anstalt, samt med den Danske General Post-Direction at bevirke en billig Overeenskomst om Befordringen af den Norske Post imellem Helsingøer og Hamborg, og, efter derpaa at have erholdt Hs. Majestæts Sanction, iverksætte det Fornødne, for at bringe disse Poster i Forbindelse med de indenrigske; 3) om at Norske Breve til og fra England fremdeles maatte befordres over Gothenborg paa den senest anordnede Maade. - Ved Odelsthingets Møde den 29de September indkom blandt andet, et Forslag fra det medicinske Facultet i Christiania, om Oprettelsen sammesteds af en civilt Hospital, en Fødselstiftelse m. m.; et Forslag fra Kjøbmand David Christie om, at de i Kjøbenhavn for Norske Jndivider forfaldne Pensioner maatte indkasseres af den Norske Regjering m.m.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
Den franske Regjering vil paa sin Side bestemme den Person, der skal forene sig med dem, hvem de fire Magter have overdraget Tractatens Redaction; 2) At den Commission, der er bleven oprettet for Militairanliggenderne, i Forening med den Commission, som den franske Regjering desaarsag vil udnævne, skal udkaste en Convention, for at bestemme alt hvad der angaaer Militairbesættelsen og den besættende Armees Underholdning. Samme Commission skal ogsaa fastsætte Maaden hvorpaa og Tiden naar alle de Dele af det franske Gebet, som ikke ere indbefattede i Militairbesættelses-Linien, skulle forlades: 3) At en Specialcommission, som til den Ende er bleven udnævnt af de contraherende Parter, ufortøvet skal udkaste en Convention for at bestemme Maaden, Terminerne og Garantierne for de syv hundrede Millioner, som stipuleres ved den almindelige Tractat; 4) At den Commission, som er bleven oprettet for at modtage og undersøge adskillige Magters Reclamationen
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
med Hensyn til Jrkendførelsen af visse Artikler i Pariser tractaten, skal fortsætte sit Arbeide, under den Bestemmelse, at den snarest muelig fremlægger det for de Herrer Befuldmægtigede, hvem Hovedunderhandlingen er overdraget, 5) At saasnart disse Commissioner have endt deres Arbeider, skulle de Herrer Befuldmægtigede træde sammen, for at undersøge Resultaterne deraf, ende Definitivarrangementet og undertegne Hovedtractaten saavelsom de forskjellige særegne Conventioner. - Efterat denne Protocol var forelæst, blev den antaget og underskrevet af efterstaaende Befuldmægtigede: Undertegnet: Rasumomsky. Castlereagh. Richelien. Wellington, Wessenberg. Capo d'Jstria. Humboldt. Hardenberg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-24
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-28
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Hos Res Na Tolvte Aargang. No. 86. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposerne. Løverdagen den 28 October 1816.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-28
Høstgildet. Kling, min Harpe, over Vangen, J den svale Aftenstund, Favn og gjem og svar til Klangen, Gamle Danmarks Bøgelund. Sjunger, sjunger Dannekvinder! Kvæder, mens J Krandsen binder. Lydt i Løvfald som i Mai. Kommer, kommer Danne=Kvinder, J som græd for bange Kaar, J som saae med Fryd Kiærminder Blaane sødt i tidlig Vaar! Følger mig paa Skialde-Gangen, Under Harpeslag i Vangen, J den Danske Urtegaard, Græder er fordi vi skue Løvet guult i Efteraar! Danmark og, den gamle Frue, Graaner selv jo Aar for Aar, Prange, viisne maae jo Løvet, Skinne, falme maae jo Støvet, Selv ei Soel har evig Glands. Men, og seer, o seer med Glæde. Grønningen i Efteraar! Seer, og seer de Roser spæde End i Danmarks Urtegaard, Lover Gud, J Danne=Kvinder!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-28
For de tidlige Kjærminder, For de sene Rosenskud! Danmark, gamle Konge-Frue, Med det sølverhvide Haar! Pynt kun op din Ammestue, Times skal dig sjeldne Kaar, Rul kun op din Stamme=Tavle, Thi som Sara skalst du avle Sønnen fiin i Efter Aar. Føde skalst Du Adelsfrue, Sønnen Dansk og fiin og hold, Glad du skal i Ham beskue Fredegod og Dan og Skjold, Dig skal alle Kvinder lode, Alle Fugle skal i Skove. Sjunge om det Underværk. Danmark, deligst Vang og Vænge, Jndelukt med Bølgen blaa Smykke skal sig dine Enge Høitidsfuld med Blommer smaa, Og ved Hellig Korses Kilde Blomstre skal i Krinds saa milde Roserne fra Golgatha. Kvinder, J som nys med Smerte Krused. Fruens Jordeliin, Syer fiin nu under Korte Christentøi til Sønnen fiin Virker fiint med Guld og Silke Knopper smaa paa Rosenstilke Under hvide Dannebraag. Lægger, Dannemænd, i Lav. Eders gamle Kroner faal Dannishedens Faddergave. Vil den Spæde ei forsmaae; J sin Manddom vil han smelte For de gamle, gjæve Helte Skuepengen fiin deraf, Binder, slynger, Dannekvinder. Høstens Roser flux i Krands!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-28
Danmarks Billed vel vi finder Under Slør, i liflig Glands, Og kan vi det Billed finde. Skal og Krandsen om dets Tinde Slynge sig i Danmarks Navn Skal til Marmelsteen og Farve Vi nu tye med Danmarks Krands, Skal de kolde Steene arve Danmarks Kjærlighed og Glands, Er dog ei en Dannekvinde Kjærlig, from i Lund at finde, Som kan bære Danmarks Krands Kommer, under Danmarks Krone Sidder frøm, en Sølver-Brud. Hilset vær i Judeltone, Og velsignet, Dronning prud. O, tillad, at Dannekvinder. Krandsen om Din Krone vinder Under Skialdens Harpeslag! Kjærlig, fiin og from i Sinde Est Du som vor Moder blaa, Varst den bedste Dannekvinde. Selv i Hyttens dunkle Vraa, Tør ei Dig vi Krandsen række, Vi den maae med Suk nedlægge. Paa den kolde Marmelsteen. Held, o Held, som jeg kan skue Grye i Dagning, Glimt af Glands, Ei forsmaaer den Konge=Frue Gamle Danmarks Rosen Krands, Ei den glimrer, ei den praler, Men den dufter og husvaler Liflig, født i Aftenstund. Kun med lukde Øielaage Skialden seer det favre Syn Mændene, de er saa kloge, Daarer dog for Aande-Lyn, Skialden kun med Barne-Tunge Sagte vil i Lunden sjunge. For de fromme Kvinder faa Kvinder, nynner J kun Sangen, Efter Skialdens Harpeslag! Hvisker det kun rundt i Vangen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-28
Hvad der klang paa Høitids-Dag Det er koldt i Vinterugen, Under Snee dog grønnes Rugen, Skyder Blomst i Sommer=Skjær. Efterglands af Thabørs Kerte Glimter over Bøgelund, og et Gran af Danmarks Hjerte Skialden fik til Harpe Bund, J den Bund det sælsomt klinger, Naar med sine Under=Vinger Duen rører Harpens Stræng. Tvivler kun, J Mænd saa kloge, Selv jeg tvivler som en Mand, Naar sig over Dannebraage, Øiet løfter med Forstand; Men jeg troer, den Lyd som klinget Under Duens Luevinger Spotter min og eders Vid. Staae da nu de Roser silde Som vi see, i Urtegaard, Har Maria Fødsels-Gilde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-28
J sit andet Brude=Aar, Nu, saa maae de Roser sene Sig dog vel i Krands forene Paa Marias Fødsels-Dag. Lad da Kvinderne i Vangen Sanke kun de Roser smaa, Efternynne Gaadesangen, Gjætte som de bedst forstaae, Dannemænd, imedens binder Vi en Krands af blaa Kjærminder Til vor Dronning fiin og from. Troer J ei, de er at finde? End i Høst en Lund jeg veed, Hvor saamangen blaa Kjærminde Blomstrer end i Luun og Fred, Saxo den Kjærminde Have Lukkede med Romer=Stave, Nøglen dog har Danmark gjemt. Følger mig da, Frænder holde. End i Danmarks Resenlund, Der Høstgildet vi vil holde J den svale Aftenstund, Takke Gud for Markens Grøde. Bede, Han den vil gjenføde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-28
Atter i det næste Aar! Krandsen vi i Lunden binde, Bære vi til Kongens Gaard, Fredegodes Gemalinde Sikkerlig den ei forsmaaer, Og omsat med Tanske Stave Skal da vor Kjærminde Have Kalde sig Marien-Lund. N. F. S. Grundtvig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-28
Svar paa Herr Conferenceraad og Ridder Schlegels Jndrykkelse i No. 82. Haalænge Videnskaberne beholde deres Værd, og Kilden til videnskabelig Dannelse søges ved Høiskolerne, vil Uddelingen af akademiske Værdigheder, som en Belønning og Opmuntring for Videnskabernes Dyrkere, have Almeen-Jnteresse for Statsborgeren, som erkiender Baandet imellem Samfundets Tarv og grundig Oplysnings Udbredelse, saa længe vil det ikke være ham ligegyldigt, om Gunst eller Misgunst, Luner eller Biehensigter ved disse Udmærkelser spille en Rolle. Det er ikke mindre i denne Tanke end i det naturlige Ønske, ei at miskiendes af Medborgere, jeg søges Overbærelse, fordi jeg, som meget imod min Villie er fremdragen paa den offentlige Skueplads, mu atter fremtræder, for at svare paa det juridiske Fakultets Dekani Hr. Conferenceraad Schlegels Opsats i nyeste Skilderie No. 32.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-28
(Jndsendt.) Jndsenderen yttrer det Ønske, at den af Mad. Jansen, i Forbindelse med Hr. Funk, til Førstnævntes Benefice i forrige Vinter givne mimiske Scene, componeret af Hr. Galleotti, turde gjentages paa en eller anden Abonnements Aften, hvorved Directionen vilde forskaffe flere den Fornøielse, at see noget i dette Fag, af en saa fortjent Kunstner componeret, udført af Danske.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-28
Jndenlandske Efterretninger. J Onsdags Aftes blev af de to unge Musici Carl og Niels Simonsen givet en offentlig Concert paa det Kongelige Theater. Musikkendere og enhver Konstens Ynder følte med Glæde, at de siden sidste offentlige Concert for nogle Aar siden havde heldigen udviklet det Talent, som de allerede den Gang fortrinligen viiste, og man ydede dem det meest udmærkede og fortjente bifald. Tungt vilde det imidlertid være, om disse tvende haabefulde unge Mennesker, af Mangel paa kraftig Understøttelse, skulde tabes for en Konst, hvortil de have saa udmærkede Anlæg, saa meget mere, lom man med Rette kan nære det Haab, at de ved Opmuntring og nærmere Uddannelse under Konstens Mestere, stedse ville gaae frem paa den saa heldig begyndte Bane, og eengang i Tiden blive en Ære for Fædrenelandet.