Aalborgs Stifts Adresseavis, 1818-04-14
Til Udgiveren af Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, fra et Fruentimmer. (Slutning.) Jeg nægter ikke, at det dramatiske Talent jo kan misbruges, men at dette sieldnere er og maae være Tilfældet, end med enhver anden Forlystelse, tør jeg nok paastaae, thi da der paa intet Privattheater spilles oftere, end hver 14 Dag, og man aldrig anmoder een og samme Dame om at spille 2 Gange i Rad, kan altsaa der meest passionerede Privat-Skuespillerinde, om hun nok saa gierne vil, ikke komme til at spille mere end 1 Gang hver Maaned, og hvormange Baller, Selskaber og Spillepartier kan der ei i den Tid gives for den, der har Tilbøielighed dertil! Skulde det Fruentimmer da være mere lastværdig, der anvendte 3 Aftener i en Maaned paa at bidrage til at forskaffe sine Venner og Bekiendtere en ligesaa uskyldig som behagelig Underholdning? Jkke at tale om, at man kan være i et dramatisk Selskab et heelt Aar for det samme som eet eneste blot nogenlunde galant Aftenselskab koster, og at den Pynt, man dertil bruger, ikke er anderledes, end den, man sædvanlig gaaer i et Selskab med. Desuden kom jo ikke allene vore alleruskyldigste Glæder, men endog vore allernødvendigste Dyder blive Midler til vor Fordærvelse, naar vi ikke udøve dem med Fornuft. Hvilken Mand ønsker ikke at hans Kone skulde være et Mønster paa Blidhed og Overbærelse? Og hvilken Huusholdning gaaer, og maa ikke gaae til Grunde, naar disse Egenskaber forbyde Huusmoderen at paatale sine Tieneste folks Forsømmelser eller Utroskab. Hvilken Mand seer ikke med Glæde, at hans Kone har Lyst til at holde sig, sine Børn og sit Huus pent og pynteligt, og hvormangen Families Undergang har Overdaadighed i denne Lysts Tilfredsstillelse ikke foraarsaget? Ja, der skal endog allerede have været Koner, der ruinerede deres Mænd ved Traktementer, blot for at glimre med det eneste Talent, de be sade - deres Kogekunst, og der kan dog vist ingen nægte, at dette er et Talent, enhver af os bør søge at uddanne. Neppe vil man (uden paa Papiret) kunne fremvise mig en Familie, der blev ulykkelig, blot fordi Konen spillede Komedie; thi den letsindige Kone, der, for at glimre udenfor sit Huus, forglemte at opfylde sine Pligter hiemme, vilde sikkert have gjort Sig og Sine ulykkelig, om hun end aldrig havde betraadt et Theater. Derimod kiender jeg personlig meere end een Kone, som spiller Komedie, hvis Huus og Børn ere i bedste Orden og Velgaaende, og der saavel ude som hiemme, kunne fremstille den værdige Moder, uden at frygte for nogensomhelst Jronie; mere end een elskværdig Pige, der er ligesaa sædelig, beskeden og godmodig hiemme, som paa Theatret. Ja, De kan troe mig, min Herre! Dersom nogen af dem, der ivre saa meget mod Privattheatre, har en Kone eller Datter, der er fornuftig og god, hvilket ethvert Fruentimmer maa være, naar hun ikke skal bringe Ulykke istedet for Held over den Kreds, der omringer hende, og samme blot een eneste Gang havde spillet i en Komedie, vilde han saa tilstrækkelig have erfaret; hvor lidet tidspildende det er, at der vist aldrig vilde skrives dadlende Epistler om dette Slags Forlystelse. Jeg har her sagt Dem hvad jeg kan og troer at burde sige om dette Æmne. Jkke med Skieldsord, Fordømmelses-Udraab eller ondskabsfuld Spot imod dem, der tænke anderledes derom end jeg; men simpelt og beskedent, som det sømmer sig et Fruentimmer, der med en god Samvittigheds Rolighed taler sin og sit Kiøns retfærdige Sag. Skulde De eller nogen af Deres Læsere endnu tvivle og Rigtigheden af hvad jeg har anført, da beder jeg Dem blot henvende Dem til den "værdigste og fornuftigste Huusmoder, De kiender, og jeg er vis paa, hun vil bekræfte Sandheden af hvad jeg har sagt, og med Ord- og Exempel overtyde Dem om: at et Fruentimmer, naar hun vil anvende sin Tid rigtig, "gierne kan dyrke et Talent, uden derfor at forsømme en eneste af sine Pligter. Dersom jeg i dette Øieblik kunde føre Dem herind i min Stue, vilde jeg selv kunne give Dem et levende Beviis paa, at vi kunne udrette mere, end een Ting Lad Gangen; thi medens jeg skriver dette, vugger jeg med den ene Fod mit mindste Barn, og maa tillige være Freds dommer og Mægler mellem mine andre Rollinger, der sidde og møre sig, men ikke sielden blive uenige, over det chinesiske Forandringspil. Til Slutning vover jeg at giøre en hiertelig Bøn til Enhver, der føler Kald til offentlig at moralisere for os Fruentimmer, den nemlig: ikke med tordnende Magtsprog at fordre, vi skulde leve og tænke ganske som vore Oldemødre, da vor Opdragelse jo er saa aldeles forskiellig fra deres, og de dog vist ligesaavel havde deres Feil som vi. Heller at vælge dette eller lignende TheemaNyd enhver Fornøielse, som din Alder, Stand og Stilling tillader dig; men nyd den med Maade, at ikke Selvbebreidelse skal forbittre dig Erindringen derom Sandelig, mangt et nyttigt Raad vilde da blive lagt paa Hiertet, der nu farer ind af eet Øre og ud af et andet, blot fordi den, det kom fra, ikke ansees som en faderlig Ven, men som en urimelig Skiendegiest.