Jyske Efterretninger, 1771-09-13
Afhandling om det. man kunde giøre, og ikke. giør st lade det gaae, som det kan, gjøre sin Pligt saa nogen t ledes, og tale altid vel om Prioren, er en gammel Munke=Regel, men den sætter Klosteret kuns i maadelig Tilstand, og giør, at det tilsidst falder i Uorden og Foragt. Naar der er intet, som opvækker Folk, er de, som Efler der gaae deres Vey langsom og ligefrem, som standser ved det første, der møder dem, og, som i god Roe fortærer deres Foder, uden at ansægtes af de Vanskeligheder, som holde dem tilbage; men ved Lyden af en Røst, som opmuntrendem, ved Stinget af en Spore, som opvækker dem, er de, som raske Heste, der bruges til et Veddeløb, og som løbe og Oo sprin2de springe langt over deres Maal. J Mangel af de Erindringer, som Abbeden af St. Pierre har gjort, var maaskee de ubillige Taxeringer ved Skatternes Paalæg i Frankerig aldrig blevne afskaffede. Uden Lockes Advarsel var den almindelige Uorden i Mynten ikke bleven forebygget i London. Der er ofte Folk til, som uden at have trængt sig ind i en Betiening, der giver dem Ret til at dømme deres Ligemænd, elske det almindelige Beste ligesaa meget, som det forsømmes undertiden af dem, der har forpagtet Ret til at giøre Ons log Got. Der var eengang i Rom, i Republikens første Tider, en Borger, hvis herskende Begierlighed var Lyst til at tiene sit Fæderneland. Han forlangte at tale med den øverste Borgemester, man svarede ham, at Borgmesteren sad til Bords med nogle Raadsherrer, deres Kierester og deres Narre, han overleverede til en af de dumdristige Slaver, som vartede op ved Bordet, en Ansøgning, hvoraf Jndholden var omtrent saaledes: Siden Tyranner har gjort alt det Onde i Verden, som de har kundet, hvorfor gjør da ikke J, som vil være gode, alt det Gode, som J kan, Hvoraf kommer det, at de Fattige beleire Eders Templer og Eders Torve, og at de fremvise en Elendighed, som er Staten til Byrde og Eder til Skam, paa en Tid, da deres Hænder kunde bruges til offentlige Arbeider, Hvad bestiller i Freden denne ørkesløse Krigshær, som kunde forbedre Landeveiene og Fæstningerne Disse Moser skulle, dersom de bleve udtørrede, ikke meere anstikke Luften i en Provinz, men blive til frugtbare Agre. Disse uregelmæsige Gader, som ikke burde findes uden i barbariske Byer, kan forandres til prægtige Pladser; Dette Marmor, som ligger opstablet ved Bredden af Tyberen, kan hugges til Støtter, og blive Belønninger for store Mænd, og Opmuntringer til Dyden. Eders offentlige Torveburde være baade prægtige og beqvemme, og de ere baade urene og uanseelige; Eders Huuse mangle Vand, og Eders offentlige Vandspring ere hverken nette eller reenlige; Eders fornemmeste Tempel er en barbarisk Bygning; Indgangen til Eders Skuespil seer hæslig ud; De Sahle, hvor Folket forsamle sig for at høre det, som heele Verden agter høyt, ere hverken nette eller store, eller prægtige nok. Palladsen i Eders Hovedstad er nær ved at falde ned, og ingen boer der. Det er forgiæves, at Eders Ladhed vil svare mig, at det vilde koste for mange Penge at giøre alle disse Forbedringer. Velan giv disse Penge til Massageter og Cimbrer mon de ikke skulle lade sig leye af Romere, af Eders Bygmestere, af Eders Bildhuggere, af Eders Mahlere, af Eders Kanstnere; Disse Konstnere skal give Staten Pengens tilbage ved de nye Bekostninger, som de sættes i Stand til at giøre, De smukke Konster vil komme i Anseelse, de vil forøge baade Eders Ære og Eders Rigdom; Thi det Folk, som arbeider meest, er altid det rigeste. Søg en ædel Ære, at Grækerne, som begynde at fatte Høyagtelse for Eders Tapperhed og Opførsel, ikke skal bebreide Eder Eders Grovhed. Man læste Borgerens Forestilling over Bordet; Raadet, talede ikke et Ord, men bad om noget at drikke; Statsbygmesteren sagde, at der var noget Got i dette Skrift, og man talede ikke meere derom; Samtalen gik siden ud paa den Falerniske Viin, og hvor meget den Cecubiske aarlig kunde beløbe sig til. Man roste en bekiendt Kok; man undersøgte Opfindelsen af en nye Sous over Stører; man drag Sundheder, fortalte to eller tre slette Fabler, og sov ind Jkke desmindre lod Raadsherren Appius, som hemmelig blev rørt af denne Forestilling, nogen Tid efter bygge den Appiske Gade, Flamminius den Flaminske, en anden udpyntede Capitolium, en anden byggede et Amphitheater, en anden indrettede offentlige Torve. Den ubekiendte Borgers Skrift var en Sæd, hvoraf der efterhaanden udspiirede store Mænd.