Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-04-19
Politiske Betragtninger. Man læser i en Skrivelse fra Berlin af 7de April følgende interessante og lærerige Betragtninnger: Saavel her som i Wien seer man med den meest spændte Forventning den videre Udvikling af de Sweitzeriske Anliggender imøde, og det saameget mere, som at den Franske Regierings Synsmaader, saavel i dette, som i saamange andre Punkter, ingenlunde stemme overeens med de øvrige ordnede Stater i Europa, og efter de nyeste Beretninger fra Paris er kun liden Udsigt til en fælles Behandling af Qvæstionen fra de samtlige Cabinetters Side. Jfølge en Depesche, som ankom fra Wien til Paris, bar, som man hører, den K. K. Østerrigske Ambassadeur, Greve Apponvi, havt en Conference saavel med Kongen som med Hertugen af Broglie om denne Gienstand og giort sig megen Umage for at vise Nødvendigheden af at Frankerige deeltog i de Noter, som de tre østlige Magter vilde lade over I vere den administrerende Regierings-Commission (Vorort) i Schweitz. (Disse Noter ere blevne indgivne, de ere af et alvorligt Jndhold, foredrage Besværinger over, i Anledning af Jnvasions=Planen i Savoyen, at Regieringen i Schweitz taaler at de politiske Tumultuanter opholde sig i Landet til Naboestaternes Foruroeligelse, og andrager paa deres Bortfiernelse. (Vist nok er det ogsaa, at naar Schweitz kun bliver et Central punkt for det republikanske System, saa vil det blive en stedsevarende Anledning til Foruroligelse for Østerrige, og især for Sydtydskland og Jtalien.) Jmidlertid har, som man erfarer, Hertugen af Broglie bestemt afviist en saadan Deeltagelse fra Frankerigs Side, uden engang at ville give sit Samtykke til, at Hr. v. Rumigny, Fransk Ambassadeur i Schweitz, afgiver den simple Erklæring: at man i Paris ikke har noget at indvende imod den Fordring, som de øvrige Magter har udstædet til Regierings-Commissionen. (Men man maae betragte Sagen fra den politiske Synspunkt, det vil sige fra den politiske Magts, og med Hensyn hertil er et republikansk og uafhængigt Schweitz et saare vigtigt Støttepunkt for Frankerige ved dets politiske Forhold til Østerrige og Jtalien ved mødende Tilfælde.) – Da nu Canton Bern (den mægtigste af alle Cantoner, og hvori det republikanske Partie har Magten i Hænderne) ikke synes at ville efterkomme de øvrige Cantoners Ønske (nemlig at forvise de udenlandske Democrater, og især Polakkerne, ud af Schweitz; hvorved man siger, at den Franske Regiering skal have erklæret, at naar dette skal saa bestemt forlanges, saa maae den ogsaa paastaae: at alle Carlister skulle forvises derfra), saa vil alt komme an paa om en Landdag vil blive sammenkaldet for at sikkre Schweiz imod at komme ind i Forviklinger med Continentalmagterne, og om da en Beslutning af Landdagen vil blive tilstrækkelig for at bringe den gjenstridige Canton til Fornuft, eller om Forbundet kan holde sig stærk nok til ved et Executionscorps at tvinge Cantonen til at holde sig dets Beslutning efterrettelig. Virkelig skal Regierings-Commissionen have besluttet at andrage paa at stille 30,000 Md. til dette Øiemed. Skulde denne Combination mislykkes, saa kunde den let have et aabenbart Anarchie til Følge, og da kunde det Tydske Forbund for sin egen Selvvedligeholdelses Skyld see sig nødsaget til en Jntervention, som kunde have Følger for de Europæiske Forhold, hvilke ikke saa let kunne beregnes. Thi saa retfærdig og uundgaaelig at en saadan Jntervention maatte være under disse Omstændigheder, saa vilde man dog i Paris ved Hoffets særegne Stilling, ikke med Ligegyldighed, kunde betragte en Forholdsregel, som blev foretaget saa nær ved Frankeriges Grændser og meget mindre give den offentlig sit Biefald og for da ikke at staae derved som blot Tilskuer, saa vilde sandsynligen, ligesom ved Ancona, en Jnstervention blive foretaget fra Fransk Side paa amme Tid. J det mindste maatte man i Berlin og Wien været fattet derpaa. Saameget man nu end maae ønske og haabe, at den nærværende Krisis maae gaae over uden at den skulde opløses paa en uheldig Maade; saa kan man dog ikke heller fordølge: at Propagandas Jntriger i Schweit- og Jtalien, som finde et mægtigt Støttepunkt i Frankerige, kunne medføre store Forviklinger, og maae derfor uafladeligen betragtes med Opmærksomhed af det Tydske Forbund og af Østerrige.