Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-11-07
Nu er det vist, jo høiere Kornet gaaer i Priis, desto mindre Antal Tønder behøves til Skatternes Udredelse. Spørges altsaa, hvorledes faae vi Landmænd Sæden i en høiere Priis, Om Nogen spurgte mig derom, vilde jeg svare: Lad opkjøbe f. Ex. for 3 Millioner Sæd overalt i Landet; lad sørges for Conservation og Realisation af de indkjøbte Kornvare. Provennet vil altid blive større for Finantserne end Skatterne paa Papiret. Til Forundring vil man see Prisernes Stigen. Det mulige, maaskee visse, Tab ved Realisationen, maa ei agtes; det ville være en smaaelig Betragtning ved det store Øjemed. Desuden var det meget muligt, at det til lave Priser indkjøbte Partie Kornvarer ligesaavel ville kunne realiseres med Fordeel, naar Priserne imidlertid, som rimelig er, vare stegne. Man erindre sig, hvor mærkelig Prisen steg paa Rapsæd, da der for offentlig Regning for nogle Aar siden blot skulde have været indkjøbt et Partie i Ditmarsken. Men nu det Spørgsmaals Besvarelse om de 3 Millioner, hvor de skulle komme fra Disse 3 Millioner betales med rentebærende Bons, som successive modtages i Skatter ved den Kgl. Casse, hvilken, for Afsavnet i rede Betaling, holdes skal desløs ved Provennet af de imidlertid realiserede Kornvare. Til Haandværkeren i Særdeleshed. (Slutning; see forr. No.) Hos Mange staaer vel ogsaa den Fordon, urokkelig fast, at al Bogsnak, som han kalder det, ikke kan være hans Arbeide til Nytte, fordi han tænker sig, at de Mennesker, som tale eller skrive derom, vel kunne være meget lærde, men dog ikke selv forstaae noget af det, de fortælle, og ikke engang kunde være tjenlige som Dreng i hans Værksted. Vel sandt, mangen dybt udgrandsket theoretisk Lære er slaaet Feil ved Udførelsen; mangen stolt Theoretiker har vel staaet som Stymper, ved practiske Anvendelser; men hvorved har vel Konstnere og Haandværkere naaet deres nuværende Høide, Mon ikke Videnskaberne er den største og sikkreste Kilde, hvoraf de have øst? Mon ikke disse have opdaget det Fornemste og Vigtigste af hvad hine have anvendt, Det skulde gjøre mig ondt, om mine indskrænkede Kundskaber skulde lede mig til forkeerte Gisninger. Videnskabsmanden forsker dybt i Naturens hemmelige Værksted, eftersporer dens synlige Virkningers dybt skjulte Aarsager, trænger ind i dens mystiske tilflørede Helligdom, undersøger, opdager, vender tilbage med et rigt Bytte af erobrede Skatte, og forsynede med disse vover han nu dristig at bekæmpe Naturens Virkninger ved dens egne Kræfter og Love; thi heller ikke disse ere ham længer en Hemmelighed. Dog, ikke udelukkende for sig selv samlede han disse Skatte, hans Medborgere, skulle deele Fordelen med ham; han udbreder derfor sine Opdagelser i alle Directioner, og disse blive nu lagte til Grund for Frembringelser, hvorpaa der aldrig forhen var bleven tænkt. Den arbeidende Borger anvender saaledes mangt et Middel, som forekommer ham simpelt, fordi Vanen har gjort ham ligegyldig og tankeløs mod dets Brug, og han formoder ikke, at dets Kraft maaske endnu laae skjult i Naturens Skjød, naar ikke utrættelig Grublen havde fremdraget det af Mørket, skjøndt det kunde synes, som om der til slig Opdagelse ikke hørte sokratisk Viisdom; men, hvilken Gaade var vel svær efter dens Opløsning? Da Columbus havde opdaget Amerika, kunde da ikke enhver, efter sin Mening, have gjort det samme, uagtet dog ingen kunde stille ham et Æg opreist paa Enden, inden han havde viist dem det? – men nu kunde de ogsaa lige saa godt selv have gjort det, som de forhen kunde have opdaget Amerika. Den Mand, der practisk har lært sit Haandværk, kan vel frembringe mange skjønne Productioner, og tillige ved Eftertanke forædle dem, men er hans Haandtering af den Beskaffenhed, at skjulte, ham ubekiendte Virkninger, grundede i Naturlegemernes eller hvilkensomhelst anden Stofs Natur, kan virke mod hans Øiemed, – f. Ex. hos Bryggere, Brændeviinsbrændere, Garvere o. s. v. - da staaer han, hvis han er ubekiendt med Naturens simple Love, maaskee mangengang raadvild midt i al sin Praxis, istedetfor han ellers, ved Kundskab om Virkningernes Aarsag, kunde hæve det Hele ved et simpelt Middel. Altsaa, der hvor Theorie og Praxis broderligt række hinanden Haanden, der kan gaaes frem efter sikkre Regler, og Øiemedet vil lettere opnaaes. Lykkelig i egen Jndbildning - den Mand, der troer at kunne undvære denne Veiledning; men om han egentlig gjør sig selv og Samfundet en Tjeneste med at forsømme saa gode Leiligheder, som nu tilbyde sig, og hvis Afbenyttelse i det mindste aldrig kunne være ham til Skade det er et andet Spørgsmaal. - Jeg har sagt, at denne Slags Forelæsninger maa være og ere til stor Nytte for Haandværkeren i Særdeleshed, men jeg siger ikke udelukkende; thi de ere saa ideligt indgribende i det daglige Livs Sysler, at ethvert Menneske, der ikke allerede er bekjendt med dem, vil kunne høre dem med Nytte og Fornøielse, ja selv vore Huusmødre, naar ellers ikke deres med Mandens contrasterende Forretninger havde gjort Collegier i Almindelighed til en Unødvendighed for dem, og at de derfor, som billigt, ikke værdiger samme et Øiekast, vilde her samle mangen nyttig occonomisk Lære, hvis Anvendelse kunde skaffe deres Huusbestyrelse baade Ære og Jnteresse. - Alle disse Fordele af de her omtalte Forelæsninger ville være saa meget des sikkrere, som Foredraget ikke er en tør Frem sætning af ubeviste Theoremer, men Alt bliver ledsaget og oplyst ved forklarende Forsøg, Tegninger og Modeller af Fremmedes og Egnes bedre og mere hensigtsmæssige end de almindelige i Brug værende Maskiner og Methoder blive foreviste, Nytten af disse oplyst ved anstillede Operationer i det Smaa, der bevise, at Tingen ikke allene siges at være saaledes, men at den virkelig er det, – endeel Naturproducter blive fremvist saavel i deres raae som cultiverede Tilstand, en Mængde Experimenter anstillede over det Forelæste, og flere lignende fortrinlige Fuldkommen heder, som alle tjene til at give Forelæsningen den Egenskab, at den, saaledes sandseliggjort, ikke allene øiebliklig trænger sig ind i Tilhørernes Fatteevne, men ogsaa vil efterlade sig en paa denne Maade ikke let udslettelig, tydelig Jdee og Overskuelse af det Hele, ogsaa bliver man her gjort opmærksom paa en Mængde af Fædrelandets egne Naturproducter, som tildeels henligge ubenyttede, istedetfor de ved rigtig Behandling kunde afgive nyttige, og for sin Behandler indbringende Producter, som vi enten maa undvære eller kjøbe hos Fremmede, foruden meget andet, som vel mit Ønske men ikke min Evne og Leilighed tillader at berøre. Anmeld, slutter med det Ønske, at disse velmeente Ord maatte blive læste og eftertænkte af dem, de ere skrevne for, og han er overbevist om, at enhver, som maatte finde Lyst til at prøve deres Sandhed, ikke vil fortryde enten de faa detpaa anvendte Timer, eller en billig Adgangspriis, og desuden, – jeg taler atter af Erfaring, er Herr Professor Smith ikke den Mand, som (hver anden af vore mange ædle Videnskabsmænd, ufornærmet, hvilke med Glæde gjøre Opoffrelser for at see nyttige Kundskaber udbredte, og af hvis Foredrag ogsaa jeg, skjøndt egentlig udenfor mit Fag, har høstet fleersidet Nytte) lukker sin Høresal for Uformuende.