Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-08-25
Mandagen den 11 Septbr. d. A. bliver ved Auktion paa Børsen i Middagsstunden bortsolgt følgende til Kjøbenhavn opbragte og kondemmerede fjendtlige Skibe, nemlig: Kuffen "Johannes af Pappenborg, drægtig c. 26 1/2 hann. Kommercelæster; Skonnert, Anna af Pappenborg, drægtig c. 51 1/2 hannoveranske Komlst.; Skonnert, Helene Catharine af Pappenborg, drægtig c. 34 1/2 hannoveranske Komlst.; Skonnert "Caroline Ottilie, af Swinemunde, drægtig c. 59 preussiske Normallæster; Brig, Mathilde, af Wolgast, drægtig c. 82 1/2 danske Komlst.; SkonnertGalliot Elisa af Pappenborg, drægtig c. 48 1/2 hannoveranske Komlst. Skibene paavises af Prisekommissionen i Kjøbenhavn, hvor ogsaa Auctions=Konditionerne ville være at erholde fra den 22 d. M. Slutningen af Hr. Redakteur Bernhard Rees Artikel om Forhandlingerne i Kjøbenhavns Hippo drom (see Gaarsavisen 1)."Fædrelandet, har under de sidste Begivenheder været høist interessant. Vi læste nylig i en Beretning fra Celle, at der gives visse Folk som faae Krampe, saasnart der blot er Tale om en Folkeforsamling. "Fædrelandet, har det samme zarte Nervesystem. Nationalitetssagen har altid været dets eneste Kjephest, og den har Hr. Ploug virkelig redet med megen ridderlig Anstand. Alt, hvad der gik her udenfor, opvartede Fædrel." kun en sjelden Gang med som kryddrende Desserfor at vinde Folkesmagen mere for den egentlige Hoved ret ved de nationale Taffeler. Ved alle disse mødte Hr. Ploug og spilte sine agitatoriske Gjæsteroller, baade i Upsala og paa Skamlinge o. s. v., med meget Talent. Men nu hændte det sig, at Folket ogsaa vilde tale et Ord om dets vigtige Frihedspørgsmaal. Folket var jo nødt til at tale, da Pressen tang, tang med en jernfast Konseqvents baade avant, pendant et appres den Revolution (i Systemet), som Fædrelandet forsikkrer, der ikke har fundet Sted, men som dog mange Andre ville have seet med egne Øine og følt gaae gjennem alle Statslegemets Aarer. Vi vilde ønske, at Regjeringen ikke havde benyttet den ubeleilige Tid, da der var Krig med Oprørere og Udland, til at diskutere Forfatnings spørgsmaalet; men da Regjeringen nu havde besluttet det, da Stænderne ikke længere vare en Folkerepræsentation i virkelig Betydning, burde Pressen have talt; men den tang og "Fædrel." snørede sin Mund til med den meest ministerielle Omhu. Valgloven, som Hr. Ploug selv har offentlig erklæret som den eneste Basis for den Rigsforsamling, der skal bygge den konstitutionelle Fremtid, omtalte "Fædrel." ikke med en Stavelse, hverken før, under eller efter de reaktionaire Stænderdiskussioner. Hr. Ploug har selv erklæret Kongevalgene for en Kalamitet, men han talte ikke et Ord herom før han selv ansaae det at være for silde. Vi har jo Krig, var Fædreles Hengivenhedsphrase, og infallible Ministre. 6 a 7 Gange om Ugen stillede "Fædrel." Tillids-Støtter op om Ministeriet og kunde ved sin ukloge og taktløse Fremgangsmaade kun skade dette, som i sin oprigtige Stræben havde fortjent at have bedre Venner paa det officielle eller halvofficielle journalistiske Gebeet. Alle øvrige Frihedspørgsmaal. vare ligesaa for Fædrel." en lukket Bog og under den terroristiske Fane, det havde opplantet, turde naturligviis ingen Anden have en fornuftig Mening, især naar den gik over Fædrelis Fornuft som høieste Lov. Hr. Ploug havde saaledes selv beklædt sig med et journalistisk Diktatur og det var naturligviis for Publicistikens Jeppe ikke en let Sag at vaagne af den, skjønne Drømt, der forlenede ham med saa megen Glands og Magt, eller at erkjende, at Folket omsider kunde blive kjed af denne Meningsterrorismens Beleiringstilstand. Folket var imidlertid virkelig blevet inderlig kjed af de politiske Taagebilleder", som Fædrels camera obscura hidtil havde opstillet, og vilde eengang have lidt af Virkeligheden for Øie. Det gjorde Begyndelsen med at samles til et Møde, hvori Valg=Loven og Valg Principerne skulde diskuteres. Ved dette mødte ogsaa Redakteuren af Nærværende, Hr. Ree, som i et reent privat Ærinde befandt sig i Kjøbenhavn, men havde begaaet den Forglemmelsesynd, ikke at aflevere sit Pas og løse Opholdskort paa "Fædrelandets Politikammer. Han troede imidlertid, at Man som Gjæst kunde gaae frit omkring og som saadan havde allermindst at befrygte af "Jntelligentsens Statholdere. Som Medpetitionair paa Valgreform-Petitionen og som den, der, endog efter Hr. Presse-Diktator Plougs specielle Anmodning, havde indgivet den i de jydske Stænder, tog han sig den allerærbødigste Frihed, at møde ved den første Forsamling i Studenterforeningens Locale, hvor Hr. Plougs Kollega, Hr. Diktator Frederiksen, dirigerede. Paa denne Forsamling besluttede Man at supplere Kommitteen, forkastede Hr. Plougs Forslag om Selv-Supplering, ligesaa Hr. Frederiksens Opposition imod at holde det næste Møde offentligt og valgte Hr. Balth. Christensen samt (efter Forslag af et af selve Kommitteemedlemmerne) Ree til nye Medlemmer af Kommitteen, i Forening med Jernstøber Lunde, Etatsraad Spandet, Kand. jur. Alberti og Redakteur Hansen. Hr. Ploug maa formodentlig have betragtet denne Gang i Begivenhederne som et af Forvarslerne for, at Beleiringstilstanden hævedes og at alle Slags Diktaturer vare til Ende. Vi dolere derfor ikke over, at Hr. Ploug, efter at have udspillet sin egen Rolle, med sin elskværdige Hardiesse beskyldte Ree for, skjøndt bunden ved et Kommitteevalg, at give agitatoriske Gjæsteroller, Vi have kun for de i Forholdene ikke Jndviede villet oplyse disse og kunne desuden berolige Hr. Ploug med den Forsikkring, ligesaa lidet at attraae nogen Rolle som at have begjært den, og i alle Tilfælde ikke at ville konkurrere med ham i det Fag, hvori han har spillet, eller i den Gjækkeleeg, der af flere Proteunder forskjellige Farvespil drives med Friheden. Vor Opgave er den, som den i 10 Aar ufravendt har været, at arbeide for Frihedens sande Maal, under fuldeste Anerkjendelse af alle andre Anskuelsers Ligeberettigelse, og fremfor Alt at modarbeide Halvheden, der er en meget værre Fjende af Friheden, end den ærlige Absolutisme. Vort eget Ønske er, at see vor Personlighed udenfor, og kun efter den givne Nødvendighed have vi her maattet fremdrage den. Men endnu interessantere viser "Fædrelandet sig for os i sine andre Fægterpositioner ved denne Leilighed. Det lader sig ikke nøie med Forvanskninger af forskjellige Foredrag eller af Mødets Resultater, men søger især at udgyde sin slet dulgte Ærgrelse over den nye Dirigent, Hr. Balth. Christensen, der naturligviis maatte være det ingrata persona. Det var under det første Møde i Hippodromet tilstrækkelig fremtrædende, at det kun var Dhrr. Frederiksens og Plougs agitatoriske Færd imod Dirigenten, under Afstemningen om Næringspørgsmaalet, som fremkaldte Støi i Forsamlingen, imedens Dr. Becks Foredrag ikke (som det i modsat Retning refereres i "Fædrel.") gav fjerneste Anledning hertil. J Kommitteen blev dette tilstrækkelig tydeliggjort for de nævnte Herrer og Forsamlingen gav en eklatant Anerkjendelse af Hr. Christensens hele besindige og retlige Færd ligeoverfor sine Modstandere ved at votere ham sin Tak. "Fædrel." fandt derefter heller ikke ved det sidste Møde, noget at udsætte paa Dirigenten, og det Resultat, hvortil det reducerer, Diskussionen om en konstituerende Rigsforsamling og Kongevalgenes Udsondring, tilskrives det allene Hr. Plougs Belæring, Bravo Hr. Ploug. De spiller Deres Rolle virkelig meget godt. (Ree).¬