Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-05-09
Blandt disse Aarsager regner Forf. Mangel paa god Opdragelse og Dannelse i den barnlige Alder. Uagtet denne Mangel maa aftage i samme Forhold som et forbedret Opdragelsesvæsen tiltager, saa hæves derved dog ikke de Uleiligheder, der flyde af Lærlingernes urigtige Behandling hjemme. Det er fornemmeligen den uformuende Deel af Haandværksfolk, Sjoure, Daglønnere, Matroser og Soldater, som til den ringere Deel af Almuen kan henregnes, og som udgjøre Familier med Børn. Blandt disse virke især Forældrenes ikke altid gode Exempel. Det herver i Almindelighed paa disses Villie, om Børnene skulle nyde nogen Skoleunderviisning, og deres occonomiske Omstændigheder byde dem sædvanlig, at overlade Børnene til deres egen Skjebne. Mange saadanne Børn naae det 14de og 16de Aar inden de lære at læse; derpaa confirmeres de, og saaledes sættes Drengen i Lære, til Søes &c. og Pigen i Tieneste eller til adskillige Haandarbeider. Kun Exemplet og Omgangen skal siden danne dem. - J Forældrenes Huus virke disses Exempel ofte meget ufordeelagtigen paa Børnene. Ere Forældrene endnu ikke saa fordærvede, at de i Børnenes Nærværelse tale om de af dem selv begaaede Tyverier eller Bedragerier, regnes det dog ikke saa nøie med de saakaldte Smaating Man hjernbringer Ting, hvilke man som foregivne Sportler har faaet, og Børnene vænnes efterhaanden til at betragte alt saadant som Bagateller blive omsider fortrolige med saadanne Erhvervkilder, og, saaledes forberedede, træde de ind i Skolen. Nogle af den ringere Almueclasse lade Børn bestandigen ligge paa Gaden, og overlade det til dem selv at erhverve deres Fornødenheder paa hvilkensomhelst Maade. Ofte ere Forældrene endog saa uforskammede at bibringe dem selv Begreber, om Tyverie og Betlerie; nogle saadanne Børn blive da, som oftest, farlige Tyve &c., andre fortsætte deres vante Levemaade og blive omsider Medtemmer af de farligste Tyvecomplotter. B. Mangel paa unge Menneskers rigtige Am førsel af Foresatte. Forf. er af den Formening, at Lærredrengene nu ikke meere behandles af deres Foresatte saa barbarisk som i fordums Dage, endskjøndt enkelte Mestere dog endnu mueligen gjøre sig skyldige deri. Han nævner med Føie Søndagsskolerne og Selskabet til Haandværkstandens Forædling, som en vigtig Aarsag til Læredrengenes bedre Behandling. Men lider end Lærredrengens Moralitet i Almindelighed ikke meere saa meget ved tyrannisk Behandling, saa virker dog ofte Mesterens Exemvel ufordeelagtigen. Drengen udfører eller deeltager ikke sjeldent i et Arbeide, som Mesteren lader sig betale med mere end der med Rette tilkommer ham; Arbeidets enkelte Dele opgives til større Mængde eller Godhed, end det Forarbeidede virkeligen indeholder; derved faaer Drengen et ufordeelagtigt Begreb om Mesterens Redelighed, hvilket omsider kan lede til Ringeagt og Næsvished. Halve og hele Dage er Drengen, uden for Mesterens Tilsyn, overladt til Svendene og andre Arbeidsfolk paa Værkstedet. Man taler i hans Fraværelse om Adskilligt, som Drengen ikke burde høre, om hans Kniberie og de Regninger, han har opsmurt. De Ældre blive enige om, at holde sig skadesløse, og Drengen trues med Hug, dersom han taler noget derom til Mesteren. Saaledes blive ikke faa Mestere bestiaalne af Svende og andre Arbeidere med Drengenes Vidende. Drengens for det meste indbildte Fornødenheder, hvis Tilfredsstillelse hans indskrænkede Stilling ikke tillader, voxe tilligemed ham; men Mesterens Fraværelse og Mangel paa Tilsyn sætter ham snart istand til at følge det Exempel, Mester og Ovende have givet, og saaledes bliver han en Bedrager eller Tyv. - Anmelderen er fuldkommen mig heri med Forf., og veed af Erfaring, hvilke Skoler for Laster visse Værksteder ere. Her føres de utugtig ste Samtaler, her trædes Sædeligheden paa alle muelige Maader under Fødderne; her maa Drengen høre derpaa, og endog yttre sit bifald, naar han ikke vil være en Gjenstand for Spot, og er han først blevet Svend, og hans Moralitet endnu ikke aldeles fordærvet, saa drilles og haanes han paa alle muelige Maader, naar han ikke vil svire, drikke &c. med de andre. - Forf. tater, derpaa om Pigebørn af Almueclassen, heis almindelige Bestemmelse er at blive Huustyende. De ere ikke saa bundne til Opholdstiden paa eet Sted som Læredrengen. Den Frihed, en saadan Pige har til at forlade Tjenesten, efter Opsigelse, gjør hende, som oftest, ligegyldig, for at vise sin Madmoder Agtelse og Lydighed. Madmoderen, der ikke har de Baand paa Pigen, som Læremesteren paa Drengen, viser derfor mindre Omhyggelighed for hende, da hun ikke har Haab om at kunne danne hende for sig og sit Huus. Forf. mener derfor, at en Læretid for Pigebørn var noget, der i det mindste fortiente at tages i Overveielse. Paa den første Plads, Pigen faaer, beroer hendes fremtidige Skjebne; men ikke sjelden begynder hun med at tjene som Barnepige, og saaledes hendriver hun Tiden, uden synderlig Afvexling med egentlige huuslige Forretninger, og denne Vane giver hende ofte Lyst til at tage en anden Tjeneste af lige Beskaffenhed. Saaledes hengaae hendes bedste Aar tilat lære Huusgierning. Omsider bliver hun Ene eller Stuepige. Uvant til Forretningerne bliver Huusmoderen snart kjed af hende, Pigen kommer i Tjeneste hos en anden Familie, der tænker ligesaa. Som et maadeligt Tienestetiende bliver hun omsider nødt til at tjene for en ringe Løn, ved Jndkjøbet finder hun undertiden Leilighed til at bøde herpaa, og efterhaanden bliver hun saa fortrolig med Bedragerier, at hun ikke tager i Betænkning, at rapse Smaating. Træffer hun strax i Begyndelsen paa en ligegyldig og pengeødende, Huusmoder, saa vænnes hun efterhaanden til at begaae Bedragerier ved Jndkjøbet, og vænnes saaledes til at blive en farlig Huustyv. Har en Pige i flere Aar tjent som Enepige, tager hun Tjeneste som Kokkepige, baade for at faae en stor Løn og nyde gode Sportler ved Jndkjøbet. Tager Huusmoderen ikke Deel i Huusbestyrelsen, saa begunstiges derved Leiligheden til Snyderiets Fortsættelse. Vælger hun, istedet for at være Enepige, en Stuepigeplads, saa forandrer hun kun Formen af sin Erhvervelsesmaade ved at være Herskabets Gjemmer saa nær. Aarsagen til de fortsatte Bedragerier ligger i Mangel paa tilbørligt Tilsyn fra Huusmoderens Side. - Hvad det sidste angaaer, da havde Anmeld, ønsket dette Æmne noget mere udviklet. Unægteligen ere mange af vore unge Huusmødre selv Skyld i deres Tyendes tiltagende moralske Fordærvelse. Deres Mangel paa Huuslighed; deres Ubekjendtskab med huuslige Forretninger; deres uovervindelige Lyst til at være ideligen ude, og endnu som Mødre af en alrig Børneflok at hoppe som Gratier omkring paa alle Baller – kort deres Letsindighed og Forfængelighed virker mægtigen paa deres Tyende. Medens Fruen er paa Bal eller sidder ved sit Pianoforto, kan Maren Kokkepige bestiele hende ved Jndkjøbet, og lade slæbe Fødevaret bort, saa meget hun lyster. Naar hun gjør det alt for grovt, kommer hun langt om længe vel til at skifte, men hun sørger altid for, at faae en Plads, hvor hun kan fortsætte sin Utroskab, og, for at blive af med hende, giver man hende villigen det bedste Skudsmaal, ubekymret om, at man derved bedrager sin Næste. Vare mange af vore Tiders Huusmødre anderledes end de ere, saa vilde deres Tyende ogsaa være det. Men man kan med Rette her sige, som Madmoderen er, saa følge hende Piger. - De Pigebørn, som finde deres tarvelige Udkomme ved Fabrikerne, ere for meget udsatte der for slet Selskab, der ikke sjelden leder til Utroskab, og de ledige Aftener og den knappe Dagløn fremmer den end mere. Paa Spaan- og Straahattefabrikerne kunne de, næsten til sig selv overladte, arbeidende Pigebørn ikke let vedligeholde en ubesmittet Characteer. Forf. gaaer derpaa over til Mandfolke tiendet, især de saakaldte Tienere. Han anseer det med Føie ikke for overflødigt, at en Familie over Middelstanden holder sig en Oppasser eller Huuskarl, men han anseer ham for ikke passende sysselsat, naar han blot holdes for at pudse Støvler, børste en Kjole, eller staae bag sin Herres Vogn. Forf. gjennemgaaer nu en saakaldt Tjeners hele Liv, og uddrager deraf det Resultat, at der opdrages alt for mange unge og friske Mennesker i den saa lidet virksomme Tjenerstand, og at der fra det Offentliges Side dog kunde gjøres noget, for at formindske det overdrevne Hæng til at holde Tienere, eller i det mindste at forbinde Statsborgerens Jnteresse med Statsborgerens Forfængelighed. Han mener, at Forfængeligheden er den egentlige Drivefjer, ved at anføre den ugiendrivelige Sandhed, at en halt eller pukkelrygget Person sielden, ja vel aldrig, vælges til Tjener, skjøndt de forekommende Forretninger dog som oftest ere af den Art, at de gjerne kunne besørges af saadanne Mennesker, og foreslaaer, at paalægge den, som kan holde een eller flere Tienere, uden at hans Stilling absolut fordrer det, en Afgivt af 2 til 300 Rbdlr. S. V. til Statscassen. Anmelderen tvivler imidlertid om, at dette Paalæg vilde formindske de ørkesløse Tieneres Tal, hvor megen Vilkaarlighed det end, efter sin Natur, maa medføre. Den, der holder en Tjener af Forfængelighed, vilde hellere svare Paalægget, end afskaffe Tjeneren, og den, som holder ham af Nødvendighed, vilde betragte Paalægget, som noget, der ubilligen aftvinges ham, men, om mueligt, dog heller indskrænke sig i andre Dele, end skille sig ved en Person, hvis Tieneste er ham uundværlig. Hvor vanskeligt vilde det overalt ikke være, at trække her en rigtig Grændselinie imellem Undværlighed og Uundværlighed? (Fortsættes.) Til en Ven paa Landet. XI. De undres, min Ven, hvi Fiendtlighederne mod Frankrig eller rettere Bonaparte, endnu ikke ere begyndte for Alvor, da alt hvad man hidtil har erfaret er Efterretningen om en Forpostfægtning ved Falmignoul, to Lieues fra Givet, mellem preussiske Lantsedragere og et Detachement Franske. Jeg vilde selv undres meget herover, dersom jeg ikke troede, at en dyb Politik var skjult derunder.