Aarhuus Stifts-Tidende, 1839-12-24
J Roeskilde har Kammerherre Juel sagt: at det fortjener den allerhøieste Opmærksomhed hvor indgribende en ny Matrikul er, saavel med Hensyn til Eiendomsret aten som til Manges Vee og Vel, man maae være fuldkommen overbeviist om dens Retfærdighed og Gavnlighed, dens nøiagtige Udførelse saavel efter rigtige Principer for Ligelighed som i Særdeleshed med Hensyn til Taxationerne naar han - siger han - skulde driste sig til at anbefale den, Men – den Overbeviisning har han ikke, formener tvertimod at den nye Matrikul vil medføre en skadeligere Ullighed, end hidtil har fundet Sted." Og der give mange Tusinde ham bifald. Hvad jeg har sagt om Ullighedernes Udjævning ved Kjøb og Salg, er vel af Dig og Ligesindede modsagt, men en saa reen Erfaringssandhed kan aldrig blive modbeviist, og hvad der saa ofte ja næsten til Kjedsomhed anføres om Forudbebudelsen 1802, forekommer mig Jntetsigende, ja næsten Latterligt; thi om Nogen for 10 eller flere Aar siden havde sagt til Dig: Dit Embede er godt og stort, Din Naboes derimod er lidet og ringe; efter nogle Aars Forløb skal nu Du afgive en større eller mindre Deel af Dine Jndkomster til ham uden nogen Erstatning. Rigtignok har han paa ingen Maade fortjent det, men Liighedsprincipet byder, at Du uden Erstatning skal give, og han uden Opofrelse eller Fortjeneste modtage. Var Du og Din talrige Familie dermed tjent eller fornøiet, Og dog var ikkun dette Skaar i et givet Embeds Jndkomster men ikke i en kjøbt Eiendoms lovligerhvervede Rettigheder. Du nævner Matrikulen som Vægtskaal, men mig forekommer det, Du ei vil indrette Vægten rigtig, naar Du siger: man skal søge Pengene hvor de findes Stemmer det med Din anerkjendte gode Forstand og rigtige Dømmekraft som med Din indre Følelse af Ret og Uret Jeg troer det ikke. Saa meget er vist, den tilsigtede Liighed i Afgifternes Fordeling bevirkes ingenlunde ved den nye Matrikul, undtagen efter en almindelig Undersøgelse, og muelig endda ufuldkommen nok. Ved specielle Undersøgelser vil det forhøitskruede sandsynlig blive nedsat, men aldrig bliver det nedsatte eller i den senere Tid forbedrede forhøiet, og begge Deele burde jo Hvad Du angiver som Motiv for en ny Matrikuls Rødvendighed: at, for en enkelt Mand nogle Skjepper Land af Havet ere bortskyllede, forekommer mig Smaalligt, thi saa fattig er Danmark ikke, saa usle ere vore Finantser ikke, og saa smaaligsindet er vor Regjering ikke at jo en enkelt Mand kunde fordre og faae Afslag i sine Skatter under slige Omstændigheder, mere endog, end den nye Matrikul hjemler ham. Du mener, jeg vil have Vildmoser eller under Vand staaende Havbugter matriculerede, fordi de engang kunne gjøres frugtbare; jeg troer imidlertid ikke Nogen kan give mig Skyld for at have fordret Urimeligheder; men naar uopdyrkede Jorder nedsættes under sin virkelige Værd og opdyrkede Jorder, der ei kunne holdes i de første Opdyrkningsaars Kraft, sættes over deres Productionsværdi, det tillader jeg mig nu som altid at kalde urigtigt. Jeg bekjender og tilstaaer, at jeg aldrig har kunnet ansee det som Pligt fra Regjeringens Side, at gjøre nogen Forandring i de bestaaende Afgiftsnormer, eller derved forbedre den Enes Kaar paa den Andens Bekostning, men, naar hans Majestæts faderlige Omsorg fandt nødvendigt at Nogles Kaar ved formindskede Udgifters Svarelse skulle forbedres; saa maatte den hele Klasse af Jordbrugere bære det Udfald som herved forvoldtes, naar i Finantserne taalte et saadant Afsavn. Ja jeg antager for vist, at uden Stændernes Andragende herom, var Matriculen bleven henliggende i den Rolighed hvortil den syntes bestemt, og dette gjør efter mine Begreber Kongens Viisdom som hans Hjerte Ære, thi han indsaae, at et Gode til den ene Side paa den valgte Vei, ikke kunne bevirkes uden at indgribe i Andres lovmæssige Rettigheder. Nu har jeg rigtig nok tænkt paa, om der ei kunde udfindes et Middel, ved hvilket (hvis det ei kom for til digt og ei var for simpelt) et høiere og bedre Maal paa en lettere Vei kunde opnaaes, end som enten ved specielle eller almindelige Undersøgelser; sammes Resultat maatte blive, at til Exempel Ringkjøbing Amt derved maatte besvare omtrent 13000 Rbd. allene i Landskat og Extra paabud, mere end de tagne Bestemmelser aabne Adgang til, ligesom Veile Amts Paalægsudgifter der i Et og Alt af det nye Hartkorn ville fordre 20,660 Rbd. kunde nedsættes til en Trediedeel og Statskassens Afsavn formedelst Nedsættelserne fuldkommen dækkes, naar den Plan jeg tænker mig, over hele Riget sættes i Kraft; men her er for det Første ei Stedet til nærmere Forklaring herover. Jeg nægter ikke at jeg interesserer mig for Veile Amt, og fornemmelig for det haardest af alle ved den nye Matrikul trykkede 15de District der paa 6500 Tdr. Hartkorn faaer 3200 Tønder Paalæg, naar den øvrige bedre Deel af Amtet med 8600 Tdr. ikkun faaer noget over 1300 Tdr. Nu kan Du have fuldkommen Ret, naar Du siger om denne Deel af Amtet, at det har faaet Tilvæxt af stere Tusinde Tønder Agerland (hvis Tu ei har taget Munden rigelig fuld) ved at ødelægge betydelige Skovstrækninger, som, naar de ved Opdyrkning ere forvandlede til Agerford, burde skyldsættes; men beraab Dig ikke paa slige Exempler i de usle Hedeegne som udgjøre den største Deel af det 15de Distriet, thi da hylder Du ikke Sandheden. Hvad nu Dit Spørgsmaal angaaer : Hvem jeg egentlig har meent med de Mange som ei ændsede det tredobbelte Tryk af Paalægget, da svarer jeg hertil, at jeg ikke har meent nogen Enkelt, men antaget, at de som stemte for den nye Matrikul tildeels vare Talsmænd for de Egne som haardest trængte til Nedsættelse, og det var jo Pligt, at en Deel af disse opnaaede det samme for sig selv, som de søgte for Andre, er os Begge vitterligt, og det er i sin Orden; men da de nu have havt Hu og Attraae henvendt paa egne og Committenteres Fordele, saa have de neppecalculeret de Byrder Andre for deres Skyld maatte overtage, og ei beregnet at 12,000 Tdr.s Paalæg maatte trykke, mere end 4000 Tdr.s Afslag kunne lette. Skulde jeg henvende mig til nogen Enkelt i ommeldte Henseende, saa vil jeg ikke ligefrem nævne Dig, men blot forelægge Dig et Spørgsmaal, som Du allene behøver at besvare Dig selv. Din ypperlige Eiendom med (saavidt jeg mindes) over 100 Tdr. Land af Bjerre Herreds bedste Jorder, som staaer for 8 Tdr. Hartkorn, har faaet 4 Skpr. Tillæg, og herved tænkte og sagde Du. Dette Paalæg kan min Eiendom taale! Og Du tænkte rigtigt; men vilde og kunde Du ogsaa have tænkt saaledes, i en os Begge bekjendt Mands Sted, som eier 26 Tdr. contribuabelt Hartkorn, der blev forhøiet til 61 Tdr., hvilken Forhøielse paafører ham en forøget aarlig Udgift paa 154 Rbdr., hvad jeg tydelig kan oplyse og bevise; herved forringedes jo hans Eiendommes Capitalværdie for omtrent 4000 Rbdr., hvortil endnu kommer, at naar denne Eiendom i 10 Aar har været i andre Hænder, vil den tabe i det mindste 25 pCt. af dens nuhavende Productions-Kraft. Ændsede Du vel Sligt under Forhandlingerne? Og er det rimeligt at de Mænd, som for sig og Committentere saae Fordele imøde, saaledes have gjennemtænkt hvilken Skade der foraarsagedes deres Medborgere, ved den ubetydelige Lettelse de erholdt Enhver besvare sig selv dette Spørgsmaal samvittighedsfuldt, og min Yttring er tilgivet. Mig selv angaaende vil jeg bekjende: at naar og hvor jeg har talt om Status gun, har jeg derved havt saavel mine egne som mange Tusinde Andres Fordeel for Øie, og ændsede ikke de Høitheskattedes Trang, fordi jeg kaldte deres Byrde kontractmæssig ligesaavel som Deres, der bære taaleligere Skattebyrder. Specielle Undersøgelser ville yde mig Fordele, almindelige derimod ikke, hvad jeg paa et andet Sted nærmere har oplyst. Og hermed byder jeg Dig nu Farvel! Vi vare, ere og blive fremtidig Venner, men og enten Du eller nogen Anden herefter skulle finde for godt at dadle mine Yttringer eller min Fremgangsmaade, saa tier jeg, vil handle som Pligten byder, og vil saaledes underkaste mig min Medborgeres skaansomme Bedømmelse. Hans Wulff.