Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-05-13
Fra Halmstad er indsendt 1500 Rd. svensk Bco til det danske Krigsministerium, som hurtig indkom efter at der til Stadens Borgerforening var udstedt en Opfordring, hvori det hedder: "Vore Brødre hiinsides Sundet have kæmpet for en hellig Sag og gjort store Offere til Fædrelandskjærligheden. Hjertet bløder ved at vi nedskrive disse Ord, men hvad vil den Svage gjøre, naar han erfarer, at hans Nabo og Ven nedtrampes af Overmagten, En stor Nation har i Overmodets Øieblik, maaskee ophidset af usle politiske Beregninger, besluttet at afhugge det lille, men ædle, dannede Danmark, vort Broderrige siden Odins Dage, igiennem to tusinde Aar den ene Haand, og Skarpretter daaden er hidtil lykket. Det er ikke første Gang at hiint Folk har udøvet Røvernes Politik istedetfor Riddernes, fra hvilke det gjør sig til af at nedstamme. Men der svæver en Nemesis over Folket som over den Enkelte, og Forsynet kan udsætte sine Hævndomme, men det glemmer dem ikke. Hvo der er Skandinav skal leve uagtet den tydske Feltskærers Aareladninger." - Afvigte Løverdag, Mandag og Tirsdag skulde ikke mindre end tre Koncerter i Stockholm gives til Jndtægt, for Danske Fædrelandet" udtaler sig i Torsdagsnumeret i en længere Artikel om Skadeligheden af de mangeslags urimelige og opdigtede Fortællinger, der vedblive daglig at krydse hinanden. Vel er Artiklen nærmest henvendt til Kjøbenhavnerne, men da den ogsaa mere eller mindre turde finde Anvendelse paa Provindserne, tillade vi os deraf at hidsætte Følgende: "Blandt de Ulemper, som flyde heraf, regne vi fornemmelig den utilbørlige Overvægt, som Phantasien synes at udøve over Forstanden, den umættelige Trang til at tilfredsstille Videlysten med hvilkensomhelst løs og urimelig Snak, den sygelige Modtagelighed for gunstige og ugunstige Jndtryk, uden Pro velse af disses Beskaffenhed, som i de sidstforløbne Uger snarere synes at gribe videre om sig, end at tage af. Mod saadanne Dispositioner er intet Andet at gjøre end at appellere til Publikums, til Alles alvorlige Overveielse, og om muligt fremkalde en almindelig Overbeviisning om, at det er Enhvers Pligt først at vogte sig selv for at rives med af Strømmen, og dernæst at virke i sin Kreds til at vække Eftertanke og gjenindsætte den sunde Fornuft i dens altfor ofte krænkede Rettigheder. Meget betænkelig er ogsaa den dybtgaaende og stedse nye Gjenstande søgende Mistro til Personer, som i den sidste Tid er bleven saare almindelig; det er aabenbart, at hvis den forbliver siddende hos os som en af nærværende abnorme Tilstands Efterveer, saa vil den indvirke meget skadelig paa vor politiske Udvikling. Thi til enhver rask og kraftig Udvikling behøves der Ledere, og den nødvendige betingelse for at disse skulle kunne have Jndflydelse paa Mængden er dens Tillid; men hvor den almindelige Tillid er svag og vaklende og hvert Øieblik kan omstyrtes af løse, ugrundede og urimelige Mistanker og Bagvaskelser der vil Jngen betroe sig til Folket, som virkelig fortjener dets Tillid, og Følgen bliver, at Udviklingen forplumres eller standses af Mangel paa gode Ledere. J vort Samfund har Tilliden vistnok aldrig været stærk, skjøndt kun et Par temmelig enkeltstaaende Exempler haves paa at den egentlig er bleven skuffet, men for Øieblikket er den nærved aldeles at forsvinde; Man seer Forræderi titte frem i alle Kroge, Man er færdig at mistænke sin egen Broder og aldeles at tabe Troen paa politisk Ærlighed og Troskab mod Fædrelandet. Men ikke blot med Hensyn til Fremtiden og dens Gierning, ogsaa, og det fornemmelig, i det nærværende forefulde Øieblik er denne Mistillidens og Mistankens Terrorisme en ny Fare, en Hindring mere at overvinde for de Styrende, et Motiv der uvilkaarlig kan indvirke meget uheldigt paa deres Beslutninger og Handlinger. - Det er vel ogsaa indlysende, at Publikum selv, opskræmmet og ophidset af saadanne usande Rygter og Forestillinger, kan ledes til at foretage Skridt, som det bagefter maatte fortryde, til at forurette uskyldige Personer, til at forgribe sig paa Privatmands Eiendom, til kort sagt at krænke den lovlige Orden og give mislige Exempler. - Endelig have vi fra Halvøen erfaret, hvilke Forstyrrelser usande Rygter kunne foraarsage i Folks private Liv og Velvære; hvorledes hele Landet fra Ende til anden har kunnet opskrækkes af Beretninger om Begivenheder, der aldrig vare forefaldne hvorledes Familier ere blevne adskilte, deres Eiendelgaaede tabte, deres Erhverv standset, alt for en blind og grundløs Frygts Skyld; ja hvorledes selve Armeen engang har været udsat for en saadan Paroxysme, som, understøttet af Udmattelse og Sult, i det mindste for en Øieblik bragte den i en Forvirring, hvis Følger først senere kunde udslettes.