Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-04-02
Ved den ængstede Stemning hvori Landet befinder sig ved de karlistiske Demonstrationer og ved den tordenagtige Athmosphære i hele Landet vilde et dristigt Foretagende, som Omstændighederne kunde fremkalde, foraarsage de uhyreste Begivenheder. – J dette ulykkelige Land er Revolutionen paa Veien til at holde sine Bacchanalier, og den falske Absolutisme og Despotiet har lagt Grund dertil; man kiender den ulyksalige Jndflydelse som ledte Ferdinand den 7des Foretagender. Naar Fængsler ikke kunde hielpe, saa greb man til Landsforviisning eller kaldte paa Skarpretteren; man spærrede Aanden i Lænker, lukkede Universiteterne og formeente at have arbeidet for Evigheden; men et Fruentimmers Luner kastede hele Bygningen over Ende; de Forviste vendte tilbage; Fængslerne bleve aabnede, og den blodigste Reaktion, som Historien neppe har seet Magen til i saadanne Saturnalier, begyndte; thi Fordærvelsen, i Europa er dybt grundet (den ligger i at den sunde Menneskeforstand kan i Menneskelivet ikke holde sig længe vaagen; den var det en temmelig Stund i det 18de Aarhundrede, nu har den lagt sig for en Tid til at sove, og saalænge det varer, plaaes den kultiverede Deel af Menneskeslægten af to slemme Drømme, af politiske og religiøse Sværmerier; den vaagner neppe saasnart op, naar der ikke opstaaer en solid almindelig Krig, som kan give den noget Andet at tænke paa.) Af denne Frygt for at Terrrorismens og den politiske Afsindigheds Dage ere paa Veien til at gaae op over Spanien, ikke er ugrundet, stadfæstes ved et nyt og sørgeligt Exempel, man har faaet i Paris en Efterretning med Telegraphen, om at et Oprør er brudt ud i Staden Valencia den 5te Marts, som har havt til Følge, at General=Kaptainen Karatella er bleven tvunget til af Nationalgarden til at opgive sin Post og forlade Staden; Mendes Vigo skal være kommen i hans Sted. Det madrider Blad Abeja beretter derom Følgende: Staden var bleven sat i Skræk ved Efterretningen om at Cabreras Bander nærmede sig, en stor Mængde Nationalgarder forlangte at General Kaptainen skulde anføre dem imod hine; tillige forlangte de at nogle af deres Kammerater skulde løslades, som sadde i Arrest ifølge Uroelighederne i sidste September. Derved raabte de Karlisterne døe, Mændene af det Juste milien døe, Men General=Kaptainen, istedet for i egen Person at giøre Forsøg paa at dæmpe Uroelighederne, indspærrede sig i Kastellet og udstædte derfra en truende Proclamation, forkyndte Martial=Loven og lod Jndvaanerne vide, at naar han lod affyre to Kanoner fra Kastellet, saa vilde enhver Person, som ikke holdt sig hiemme i sit Huus, blive skudt af de Patroiller, som vilde blive udsendte fra det Linie-Regiment, som laae i Kastellet. Denne Fremgangsmaade opbragte Jndvaanerne i den høieste Grad; saasnart man hørte Signalskuddene, ringede man med Stormklokken, lod Generalmarschen slaae, og inden en halv Times Forløb vare alle Eskadroner, og Batailloner af Nationalgarden under Vaaben, og man hørte det almindelige Raab: General Kaptainen døe! J de fleste Batailloner vare Officerene fraværende formedelst Valgene til de Kortes; men de Officere, som vare tilstede, søgte at formaae Civil Gouverneuren til at give efter for Borgergarden; han harangerede den, formanede den til Enighed og Rolighed; men denne vedblev at forlange General=Kaptainens Hoved og fordrede at General Mande, Vigo, som sad fangen i St. Philippe skulde udnævnes i hens Sted. Civil Gouverneuren begav sig nu til Kastellet og formaaede General=Kapt. til at nedlægge sin Post, ved at tage Flugten undgik han Folkets Forbittrelse. Nu bleve de fangne Nationalgardister satte i Friehed. General Vigo blev udnævnet til General=Kaptain, og Kl. 4 om Morgenen var det ganske roeligt. En Stafet er sendt efter GeneralPalarna og han er indbudet til at komme til Valencia. - Dronningen af Spanien har udstædet et nyt Dekret om Klosterne, hvorved ikke alene disses Ophævelse bekræftes; men ogsaa deres Beboeres Skjebne bliver nøiere bestemt. Det bestaar af 45 Artikler, alle Abbedier, Klostere, Kollegier, Kongregationer og andre geistlige Stifter, ogsaa de for Clerici og de mange mittaire Johanniter Orden er paa Halvøen, og paa de tilgrændsende Øer og i de africanske Kolonier blive ophævede paa Missions=Kollegierne i nogle Provinser nær og de Hospitaliter=Klostere som ere aabnede. Nonneklosterne skulle reduceres til et saadant Antal, som er uundgaaeligt fornøden for at modtage de Nonner, som ville forblive ved deres Levemaade. Jntet Kloster, som har færre end 20 Nonner skal vedblive, og i ingen Kommune maae være mere end eet saadant Kloster. Nonnerne fra de ophævede Klostere fordeles i de som beholdes. de Egne hvor Munke besørgede Præsternes Forretninger, skulle Præster indsættes, som skulle lønnes af Statskassen. Pensionerne bestemmes derpaa for de Geistlige Personer; de Nonner, som ville gaae over i den verdslige Stand, faae en større Pension end de, som blive tilbage i Klosterne; dog fratages Pensionerne saasnart det erfares, at de kunne ernære sig selv. Egne Kommissioner skulle nedsættes for at regulere disse Anliggender.