Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-06-22
Indenlandske Efterretninger. (Af Statstidenden.)(Slutningen af det Svenske Brev.) Du nævner og i Dit sidste Brev, at Rygtet i Din Egn siger: at Normændenes Frygt for en Forening med Sverrige har sin Grund deri, at de ansee den svenske Adel for trykkende 23). Det danske Partie i Nortighar saaledes heldigt bittet paa den rette 24) Maade, til at vække Nationalmistroen og derved vanskeliggiøre Foreningen paa. Du kiender, min Ven! ligesaa godt som jeg, Forholdet med vor Adel, hvilken og paa sidste Rigsdag har frasagt sig alle sine Prænonativer, lige indtil de allermindste. Rigets høieste Domstoel skal altid bestaae af en Halvdeel Adelige og en anden Halvdeel Uadelige. Fortienester, men ikke Fødsel, give Rettighed til at beklæde Rigets høiere Embeder 23). Jeg rapellerer Dig her i Erindringen Premierministeren Engstrøm, Statsraaderne Rosenblad og Lagerbring, der alle Tre skiøndt uanseelige Mænd fra Skaane, have pund i Adelskab ved deres Kundskaber, og forestaae nu Statens fornemste Embeder. Dog er Skaane en med Sverrige forenet Provinds. Mon Norrig kan i flere Sekler opvise, at saa mange af dets Nation ere blevne optagne i den danske Regiering, Desuden er Hofkantsleren Søn af en adlet Landmaaler. Vor Generaladmiral og Statsraad har fra Matros af tient sig op og er adlet. Ligeledes ere Personer, som ei have været Adelsmænd, blevne ved deres blotte Fortienester Landshøvdinger i Vermeland, Halland, Malmshuuslehn, Nordbottens og Vesterbottens Lehner. Tre tienstgiørende Statssekretairer have nu og den Lykke. J det Militaire er ter og 2 tienstgiørende Generaler, som paa samme Viis have tient sig op fra simpel Soldet af 26). Jeg mis 43) J sit Brev til en fornem Herre skildrer den klarøiede Kellaren, der ei agtede at forføre, sit Lands Adel i følgende Ord til Herren: Din Herkomst fra en gammel Æt er en Qvitiering for egne Dyder, og en Transport af Andres Re 44) Det danske Parti har ikke gjort det; Eders egne Aarbøger ere fulde af skrækkende Vidnesbyrd; og Maaden er, kun fordi den har Medhold af Seklers Sand bd, den rette, 45) Jkke i mindre Grad hos os end hos Eder! Ove Malling og Christian Colbiørnsen. 46) Al denne møisommelige Sammenskrabelse af Tre, eller To, eller En, fortiener ingen Opregnelse af Ti, eller Tyve, og Tredive, intet Sidestykke fra dansk Side under under vist ikke Saadanne deres Forrang i Processioner og ved Begravelser; jeg haver dem ligesaa lidet for Ting, hvori de dog ere uskyldige, blot fordi deres Navne endes paa Hielm, Krone, Skiold, eller noget Lignende som jeg agter dem derfor ene. Man har er gjort sig den Umage, at lade det komme til min Kundskab, hvorlænge det er siden deres Stamfædre gjorde sig fortiente af Fædrelandet. Jeg bryder mig aldrig om Andet, end den nærværende Persons indre Værd; og Du veed, min Ven, hvorlunde vi Svenske alt i et langt Rum af Tid have lært, hverken at hade eller forgude vor Noblesse, ligesom Du og kiender, hvor lidet Hæng til at trykke Folket den nu eier 27). Forresten er Du bekiendt med vor Kronprinds og hans Tænkemaade. Han har, fra sin Ankomst af, hverken opkastet sig til Noblessens Protektor, eller til dens Fiende. Du vil let kunne begribe hvor vidt vel han der selv, fra en uanseelig Mand 18) en Konge, der saa ofte, som vor flette Frederik, har viist Hu og Lyst til at hædre og lønne Fortienesten, den findes saa hvor den vil, blot han kan eine den. Hos Jngen, sagde 1811 Normanden Pram, hos Jngen kan der være Stygge af Tvivl om vor Konges Retfærd. Den der, for at faae et Folk forlokket til Troloshed, endog maa gribe til saa smaalige Midler, som at rangle for det med Adelskab, Ordner og Titler, haaner de Mænd, han vover at legge for, og viser, som Heiberg sagde, at han for lav Gevinst, paa Tiælleviis, har givet Tro, Samvittighed til Priis. Tvillingrigernes Tolk være hiin Normand Pram, naar han, Sandhedens Tolk, vedbliver: "Hengivenhed for Kongen er i begge de Folks Characteer, som lyde Dannerkongen, et Hovedtræk, hvilket pryder, den og giør den hæderlig!" 47) Ved alt dette Vrøvl af Ord om Forfatterens egen ærede Tænkemaade kan man umuligen lade være at tænke paa Kellgreens saa sunde Dem i Anmækkeningerne til 9de Strophe af Digtet Man eier ei Genie, fordi man er gal, denne nemlig: Hvor Daarskaben dog er frugtbar, hvor Viisdommen dog er korttalende, Den, som har Sandheder at bevise, standser, naar han har beviist dem. Men Den, som er veed, hvad han vil sig, kan ei vide, naar han har sagt nok. Da han har begyndt uden Præmissen, kan han ei komme til nogen Slutning ; og, har først en saadan Karl begyndt at skrive, gives der ingen Grund i Verden, hvorfor han nogensinde skulde holde og igien. 45) Mig synes dog: at, da det egentligt var fra fransk af og uden Fødselsfortrin, er stegen op til Thronarvini et frit Land, skulde være istand til at forglemme sig selv i en saadan Grad, at han tillod, at Normændene, hvis Hierter og Tiltroe det naturligviis maa være ham magspaaliggende at vind. 22) i mindste Maade blev trykte. Detuden, hvad have Normændene med vor Noblesse at skaffe, Vi leve paa denne, de paa den anden Side af Fieldryggen. Vi handle med hinanden, samles tilhobe for at give os Løve, forene vore Armeer til fælleds Forsvar. See der vore kommende Forhold, Nogle skikkelige Normænd, har jeg hørt, vil Regieringen finde det nødvendigt at indkalde til Overrige, for af dem at vorde oplyst om Norrigs Love og Skikke, ligger viis som og nogle Svenske naturligviis maa emploieres i Norrig. Men ligefuldt kunne Normændene være forsikrede om, at Prindsen vil i denne Henseende brug al den Delikatesse Sagen kræver. 10)