Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-04-30
Paa Regjeringens ivrige Ønske, at Souverainen skal leve i god Forstaaelse med Folket, er den sidste Keiser Kia-kings Testament og Proclamationen angaaende hans Søns og Efterfølgers, Tara-kuangs, Tronbestigelse (hvilke begge vi nyligen have erholdt), ligesaa mærkelige som overtydende Beviser; vi ville forelægge vore Læsere det Væsentlige af disse Statsdocumenter, saaledes som de findes i den Pekingske Tidende. Kiakings Testament er dateret d. 2 Septbr. 1820, den Dag, paa hvilken han døde, – pludseligen, som det synes, og er, efter Sædvane, forfattet af hans Ministere. Det begynder saaledes: Den store Keiser, der modtog af Himlen og den forandrende Natur Herredømmet over Verden, tilkjendegiver herved sin sidste Villie og sit Testament for hans Riges Undersaatter." - Han opregner derpaa de Fordele, han høstede af sin ærværdige Faders treaarige Veiledning og Undervisning, efter han havde besteget den Trone, hvorfra han drog sig tilbage, og vedbliver: "Jeg har overveiet, at en Nations Fasthed og den selskabelige Ordens store Grundsætninger bestaae i at tilbede Himlen, efterligne vore Forfædre, være virksom og forstandig i alle Regjeringsanliggender og velgjørende mod Folket. Jeg har været af den Tanke, at Himlen ophøier Fyrster for Folkets Skyld, og at Pligten at forskaffe Folket Underhold og Veiledning er paalagt den ene Mand. Han vedbliver derpaa, at minde Folket, blandt andet om, hvorledes han, overeenstemmende med disse Grundsætninger, har undertrykket Opstand og Uroligheder – at han fra Tid til anden har anvendt store Summer paa at forbedre den gule Flods Kyster, der fra de ældste Tider af indtil nu have været Chinas Svøbe – at han ideligen har eftergivet Skatterne og alle Restancer, forat udbrede Overflødighed og skabe almindelig Glæde blandt alle Classer af hans Undersaatter, at medens hans Hjerte frydedes over den almindelige Overflødighed, Landet var velsignet med, som en Følge af rig Høst, tog han, med tilbørlig Høiagtelse for vore Forfædres Indretninger, paa et Jagtpartie i Tartariet, og, for at undgaae den stærke Hede, holdt han en Dag uden for en Hytte, paa Bjerget. – og uagtet, vedbliver han: "jeg er over det sjette Aarti af mit Liv, og kan stige op og ned af en Høi, uden at trættes, blev jeg ved denne Leilighed dog saa angreben af Armosphærens overvættes Hede, at jeg i Gaar, da jeg gav min Hest af Svøben i at gjennemkrydse den udbredte Velgiørenheds Bjerg, følte Slim stige saaledes op i min Hals, at jeg var færdig at qvæles, og havde Aarsag til at troe, at jeg ikke vilde leve længe. 2) Men af Lydighed mod Forskrifterne af de afdøde Vise i min Familie, havde jeg allerede, i det fjerde Aar af min Regjering, i den fjerde Maaned, paa den tiende Dag, Klokken fem om Morgenen, forud bestemt en Arving til Tronen, hvilken Bestemmelse jeg selv har forseglet og gjemt i en hemmelig Æske. Denne Æske have Statens Storofficerer befaling at aabne ufortøvet: – de vide meget vel hvor den er at finde. Faa Dage efter Kiarkings Død udkom hans Efterfølgers Proclamation, hvori hans hedengangne Faders Dyder opregnes, og den overvættes Modbydelighed skildres, hvormed hans uværdige Efterfølger var tvungen til at føie sig efter den almindelige Stemme, og bestige den ledige Trone. Dernæst fulgte "He cha¬on eller Glædes Proclamationen", hvori han tilkjendegiver sin Hensigt, at feire en høitidelig Fest, til Ære for Himmel og Jord, og Landets og dets Frembringelsers Overopsyn havende Guder, og forlene alle Classer af Folket Velgierninger. Disse Beviser paa Keiserlig Velgiørenhed ere ordnede under to og tyve forskjellige Afdelinger, og bestaae især af Foræringer til Statens høie Embedsmænd - Befordring af et Trin til alle borgerlige og militaire Betjente: Tatarer og Chinesere – Tilladelse til Embedsmænd, *) Dersom man kan fæste Lid til den Efterretning, som vi have faaet fra Canton, er dette Sliim i Halsen, et "Reb af Hamp, anbragt paa Velgiørenheds Bjerget af hans Hofmænd. Han ansaaes i hver Henseende at staae langt under de fire foregaaende tatariske Keisere. under en vis Rang, at sende een af deres Sønner til et Keiserligt Collegium - suspenderede Embedsmænds Gjenindsættelse – almindelig Amnestie for alle Forbrydere, paa de nær, der ere overbeviste om Rebellion og Mord – og (tilføjer He charon) dersom Nogen skulde igjen anklage en saaledes Pardonneret, skal han paalægges samme Straf, som er sat paa den Forbrydelse, den Anklagede sigtedes for - Eftergivelse af Armeens Officerers offentlige Gield – Forøgelse af Pensioner for udtjente Soldater &c. &c. - Disse ere de Midler, der anvendes i Begyndelsen af en Regjering og hyppigen gjentages i Løbet af samme i det mindste i den Pekinske Tidende – for at vise Folket dets Souverains faderlige Omsorg, og uophørlige Gavmildhed. (Quarterly Revien, April & July 1821.)