Berlingske Tidende, 1797-12-25
Efter 18 Aarhundrede har De hævnet Frankrige for Cæsars Lykke. Han bragte i vort Land Slaverie og Ødelæggelse. De har bragt i hans gamle Fædreneland Frihed og Lighed. Men, ædelmodige Kriger, Directoriet betragter Dem i Besynderlighed med Fornøielse paa denne festlige Dag, da Deres seierrige Hænder, som Fredsstifter paa det faste Land, overbringer os Ratificationen paa hiin Fred, som af Gouvernementet bestandig blev ønsker, og saa ofte tilbudet Frantriges Fiender. Forgiæves skulle Deres Beskedenhed vægre sig ved at imodtage Agtelsesbevidnelse og Nationaltak. - Da De fra Capitoliets Top kunde dictere Love, lagde de Sværdet, bort, og gav Fredens Oliegreen Fortrinet. Da Deappenniniske Bierge, Tyrols og Kærnthes Klipper jevnede sig under Deres Skridt, da en almindelig Stræk fra de fiendtlige Volde gav allerede Deres Nærmelse tilkiende, gjorde De ved et eneste Ord om Fredsforslag, Holst. De forenede paa den viseste Maade begge Nationers Jnteresse, og beviste, at man kunde høre op med at overvinde. uden at aflade, at være stor. Saaledes oversteeg De en Klippe, som ikke bestandig bliver undgaaet af den modneste Alder. De har trodset hine Ærgiærriges og Jntriganteres Lasten og Skrig, hvis Projecter bleve tilintetgjorte ved Freden. - Dette sikkergiør Frankriges nye Vel og Lykke, og forskaffer os den uskatteerlige Fordeel, at forstærke det republitanske Gouvernement, og bibringe det stolte Engelland er skrækkeligt Slag, hvis Erobring kalder Dem. Skal jeg bringe det londonske Cabinets anarchiske Politik, der er saa bestandig i sine ødelæggende Projecter og i sit Had mod den selskabelige Orden, i Erindring hos Republikanernes Foragt og Misfornøielse? Hiint Cabinet kiender ikke Krigens Dristighed. Det forstaaer blot den Kunst, at blande Gift og slibe Dolke. De kiender, Borger=General, saavelsom Directoriet, de Mordere, som dette Gouvernement har sat ved Siden af hine Mænd, som, beklædte med de høieste Værdigeder, ere uforanderlig hengivne Friheden og Constitutionen. Maae du da kun alt for længe misbrugte Nation lade dig ruinere ved Paalæg, for at betal saadanne Afskyeligheder, Dit Skatkammer er bleven et Tøihuus for Røverier. Med Jndtægterne af dit Blod og dito Sveed kiøber og befolder det afskyelige Ministerium Vendeel betaler Uroelighederne, opvækker Opstand, begunstigen Complotter, udsaaer allevegne Uroelighed og Mistillid, opretter Stafotter, og oversvømmer dem med fransk Blod Den niende Thermidor hævnede sig for disse Afskyeligheder, (Her følge de øvrige Anførelser af det, som Engeland har søg at udvirke i Frankrige, og hvad Buonaparte og General Hoche ved Addresserne til deres Armeer have gjort). Den 18de Fruetidor tilintetgjorde atter de engelske Jntriquer. Dagen forhen besluttede man, at myrde Directorerne, Raadene og Generalerne, at indføre det franske Folks Skiendsel og Slaverie, og en for Emigranterne gunstig Forordning. Man besluttede endelig Tronens Jgienoprettelse paa Republikens Stifternes blodige Liig - Det er nok - Forræderne ere tilintet gjorte. Alting har herpaa forandret sig. Royalismen hæver Roligheden blev igjen oprettet, og Fredens Undertegnelse giør denne store Dags Lykke fuldstændig. - Lykkelige Fred i du bliver altsaa den sikreste Borgen for det franske Folks Constitution. og Directoriet skal vide, at vedligeholde den til Lykke for Fadrenelandet. Alle Sammensvorne maae nu lade deres Forhaabninger fare. Directoriet er enig, og har et aaben Øie med deres Skridt. Kron De, Borger=General, et saa herligt Levnet med en Erobrring, som den store Nation er sin fornærmede Værdighed skyldig. Afstraf de det londonske Kabinet, og sæt derved hine afsindige Regieringer i Frygt og Forskrækkelse, som endnu maatte vove, at miskiende et fri Folks Magt. Deres Hierte, Borger General, er den republikanske Æres Tempel, og den mægtige Genius, som bestæler Dem, overdrager Directoriet dette betydelige og glimrende Foretagende. Overvinderne ved Po, Rhinen og Tiber maae følge dem. Occanet skal være stolt af at bære Dem. Denne utæmmede Slave, som rødmer over sine Lænker, raaber brusende om Jordens Hævn over de Tyranner, som undertrykker dens Bølger. Dette Hav skal stride forDem, thi ogsaa Elementerne ere de frie Mennesker underdanige. Pompejus holdte det ikke under sin Værdighed, at ødelægge Søerøverne. Større end denne Romer skal De binde hiin kjempemæssige Korfarer, som ligger tungt over Havet. Straf de i London Fornærmelser, som kun alt for længe ere blevne ustraffede. Utallige af Friehedens Tilbedere vente paa dem der. De er den Forløser, som kaldes paa af den fornærmede Menneskehed og dens klagende Stemme. Neppe skal det trefarvede Flag vaje paa hine med Blod bedækkede Strandbredder, førend er eenstemmigt Lykønskningsraab skal bebude deres Ankomst., og hiin ædelmodige Nation skal, ved at vine sit Vels Morgenrøde imodtage Dem som en Befrier derer kommet der, ikke for at bekrige og giøre til Slaven, men for at giøre en Ende paa dens Ulykke. De skal ingen anden Fiende træffe end Forbrydelser. Forbrydelse vedligeholder dette troløse Gouvernement; slaae de det til Jorden, og dets Fald skal lære Verden, at naar det franske Folk er Europas Velgiører, er det tillige en Hevner af Nationernes krænkede Rettigheder. Efter denne Tale gav Præsidenten Barras Generalen Broderkysset, og de øvrige 4 Directeurer trykte ham ligeledes gladefulde til deres Barm, hvorpaa han steeg, ned fra Fædrenelandets Alter.