Aalborg Stiftstidende, 1828-11-08
Aalborg, den 6te November. (Fortsættelse af Festlighederne i Anledning af den 1ste Nybr. Naar vi til de forudgangne Beretninger om disse i de sidste Nummere af dette Blad endnu vilde føie specieste Skildringer af de private Huse, som, efter hvad vi løseligen have berørt, udmærkede sig ved Transparenter eller ualmindelig smuk Jllumination, maatte dette føre til Vidtløftigheder og Gjentagelser, som tilsidst maatte blive trættende for Læserne, uden dog at bibringe dem nogen anskuen. skil selv. Hellere ville vi derfor vælge at slutte Beretningen for vor Byes Vedkommende om Stemningen ved denne festlige Leilighed i samme Aand, som vi i Bladets Nummer 170 begyndte at berøre den. Som vi dengang henpegede paa en Sammenligning imellem vor borgerlige Lod og mange andre Landes Forfatning, saaledes ere vi ved den i dette No. omtalte Bog at Hans Velærværdighed Herr Pastor St. St. Blicher satte istand til endnu mere træffende at fuldende denne Sammenligning og vi befrygte ingen Misnøie hos den velærværdige Herr Forfatter, naar vi tillade os at benytte Ord til andet dette lidet Skrifts smukke Slutning, saalydende: "Den Kjerlighed som Folket bærer for Konge, Statsforfatning og Fædreland er heel naturlig at forklare: den indvortes Roe, som uforstyrret har hersket under aller udvendige Storme, og den gjensidige Tillid, der urokkeligen har grundfæstet sig mellem Regjæringen og Nationen, medens alle andre Statsformer enten omtyrtedes eller dog maatte udholde de voldsomste Rystelser. Jntet Folk revolterer uden Aarsag og hvor ingen saadan findes, er Revolution umuelig. Thi hvad skulde vel bevæge den, der nyder sit Liv, sin Frihed, sin Eiendomai Fred og Sikkerhed til at sætte alle disse Goder i Vove, Medens derfor een Tronen faldt og andre skjalv, stod den danske fast; og den gode retfærdige Konge, som beklædte samme, hvilte tryg i sit troe Folks Armee. Jntet hemmeligt Politie, ingen Bajonetter behøvedes for at kne Statens Borgere; tvertimod gar Kongen selve disse Vaaben ihænde, for at værne mod fremmed Vold om deres egen Frihed og Lykke Under en Tidspunkt, da andensteds den offentlige Stemme var et forbudet Ord, Klubber en Statsforbrydelse og Frihed belagt med Anathema; oversatte vi her Marseillanerhymnen og Pyrenæermarschen, og i alle Klubber sang glade og lykkelige Borgere - ja lige under Kongens Vinduer - i høie Cohr: "Frihed paa den hele Jord!" - Ordene: "Revolution, Partie, Faction, Reform, Umtriebe, ere os fremmede, ligesom Tingene, de betegne og kunne ikke engang passende oversættes i vort Sprog. Liberale ere baade Konge og Undersaater og skal her findes Demagoger, da er Frederik den Sjette den første og største. Kongens personlige Elskværdighed, der er et arveligt Familietræk, hans uforstilte Omgjængelighed, der staaer i en saa skjøn Harmonie med Folkets Nationalcaracteer, har virkelig hævet dettes Kjerlighed til en Høide, som turde synes Udlændinge hartad uforklarlig. Den besværlige Hofetikette - fremmed Opfindelse - er afskaffet; alle uden Undtagelse have Adgang til Thronen og alle Stænder, uden Forskjæl, Deel i hans paastandløse, trohjertige og hjertevindende Omgang. En saa fastgrundet og harmonisk Statsbygning, en saa uplettet Hæder, en saa trofast og inderlig Folkekjerlighed skal Kong Frederik den Sjette engang - Gud give sildigt - overlade i Arv til sin Efterfølger. Med stærke Forhaabninger hviler Nationens Blikke paa det tilkommende Kongepar - tvende Grene af een og samme ældgammel Stamme, dem han forener til Hegn og Skygge, til Glæde og Velsignelse for sit kjære, lykkelige Danmark. Himmelen opfylde vore retfærdige Ønsker, befæste Scepteret i saa værdige Hænder og lade Frederik den Syvende og hans Ma rik at længe og lykkelig vandre i Forfædrenes rene og lyse Fodspor."