Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1821-07-20
Napoleon. For syv Aar siden havde Budskabet om Napoleons Død, lig et stærkt Jordskjælv, tystet hele Europa; nu forplanter det sig, som et huult Londenskrate, med svagt Drøn, fra Helenas Klippesee til vor Jord fjerneste Egne, og afpræssee selv den ivrigste Modstander af hans Herskesyge, ihukommende hans store og glimrende Bedste, en vemodig Taaer. Hans Navn kjender enhver, lige fra den meest civil forede Engopæer indtil den hjemløse Romade i Ocken; hans Historie er Europas, lige fra 1796 til 1814, og kun med denne kan den gaae undes. Vi lade os nøie med at opregne her de vigtigste Perioder i hans Liv, for at tilbagekalde i Læserens Erindring hvad han har været og hvad han har virket. Hans Fødselsaat er uviste enten den 5te Februari 1768 eller den 15de August 1769, i begge Lilfælde har han levet over et halvt Aarhundrede Fra 1778 til 1784. eller fra hans 10de til hans 16de Aar, var han Frieleve i Militairskolen i Arienne. 1755. blev han Underlieutenant ved Artilleriet i Regimentet la Fere. 1790 reiste han tilbage til Coestra hvos han seglede under Poli 1793 reiste han til Frankrige, udmærkede sig ved Toulon, og lagde ved Bar Fas's Anbefaling Grundstenen til sin Lykke. 179. blev han Bataillonschef ved den italienske Armee, og 1795 Brigadegeneral ved sammes Artillerie. J Ocgover samme Aar hialp han Conventstropperne i Ha er ris til at seile over det dogalistiske Partie, og fik endnu i samme Maaned Overbefalingen over det Jnderes Armee. J Begyndelsen af Aaret 1796 fik han Ovescommandoen over den italienske Armee, formælede sig derpaa med General Beauhasnois's Enke, og slog Østerrigerne ved Montenotte, Millesigmo og Dego, gik med sin Armee over Broen ved Lodi, besatte Lombardiet, vand den store Seir ved Arcola, proclamerede den civalpinske Republik, og aabnede (1 Sept.) i Campo Formis Foedsundeshandlingerne med Østerrig. 1795 gjorde han Aoget til Ægypten. 1799 kom han tilbage til Paris, gar Frankrig en ny Constitution og blev Førstecomul1800, den 16de Juni, vandt han det store Slag ved Marenzo 1801 sluttede han Freden i Luneville først med Øffestig, og derpaa med de øvrige Magter. 1804 lod han sig krone til Keiser; 1805 blev ham Kange i Jtalien; 1805 vandt han Slaget ved Austerlig, og fik ved et Senatuscopult Tilnævnes den Store, gjorde sin Svoger Muret til Hertug af Cleve og Berg, sin Broder Joseph til Konge af Neapel og Sicilien, og sin Broder Louis til Kongs af Holland, erklærede sig selv for Rhinforbundets Protector, og vandt Slaget ved Jena og Aurstadt, 1807 vandt han Slaget ved Friedland, sluttede Frenden i Tilsit, og giorde sin Broder Hieronymus til Konge af Vestphalen. 1808 stiftede han Fastlandssystemet, indsatte sin Broder Joseph til Konge af Spansen og sin Svoger Murat til Konge af Neapel og Sicilien. 1809 i December erklærede han Ægteskabsskilsmissen med sin Gemolinde Josephine, og 1810, den 11te Marti, høitideligholdtes i Wien hans Formæling med Arkehertuginde Marie Luise. 1811, da hans Lykkes Gol stod høiest, begyndte han Krigen med Rusland, som han maatte forlade, slagen af Elementerne og forfulgt af sine Fiendes. 1813 levra rede han Slaget ved Grosgrschen og Lützen, og sig den ved Leipzig, hvor han blev slaaet. 1814 blev ogsaa hans Hær i Spanien slaaet af Wellingtons de forbundne Magter rykkede frem mod Paris, og tvang ham til at frasige sig Thronen, imod at Den Eida indrømmedes ham med souverain Herredømme, 1815, den 26 Februari, forlod han Elbag vendte tilbage til Frankrig, viste den sidste Kraftanstrængelse i Slaget ved Waterlod, overgav efter dette sig selv til Engellænderne den 15de Julii, og blev derpaa sendt til St. Helene, hvor han, efter 5 Aars Ophold, endte sine Dage den 5te Mai d. A. Altsaa blev hans Levetid 20 Aar kortree end han trede 1810, da han sagde, at han befandt sig i sig frakke fyldeste Alder og endnu haabede at kunne leve i 50. Dommen over Nopoleons Dyder og Lyder bør være Eftreverdenen forbeholden. Hans Fortjenestes som hans Feil vare i Grunden for store, til at nogen Samtidig kan tilbørligen bedømme dem; hans Planer for kjæmpeagtige, til at de fleste af hans Medlevede, paa det Trin, hvorpaa de staae, og fra den Synspunk, hvorfra de betragte dem, kunne ganske overskue dem. Aartusinder ville modskee henrinde førend der igjen fødes en Vand som hons, og skulde den fødes, saa give Forsynet, at det aldrig maatte indtræffe saadanne Leiligheder til dens Udvikling, som indtraf for hom!