Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1780-09-22
Anmerkning. En vis endnu levende stor Herre udlod sig engang, at den, der havde 50 Rdlr. aarlig at leve af, burde ikke uden høyeste Nødvendighed udgive meere end 40 Rdlr. paa det han kunde have noget i sin Tiid at tage til, hvortil endnu kan lægges en Præstes Raad, at man burde altid see at svare daglig i det mindste 1 Skilling. Jndfald. Den fortreffelige, men nogle Gange noget alt for lefindige Konge i Frankerig, Henrich den 4de, hafte loves et vist Fruentimmer Ægteskab, som ey var ham værdig. - Han viiste sin fortroelige Minister den brave Sully, Correspondensen derom, for at fornemme hans Meening derover. - Sull, læste det og rev den i Stykker uden at sige et Ord. - En min Gud, sagde Kongen hvad er det Jeg troer, at du er. - Ja ja, Deres Kajestæt svarede Sully, jeg vil være, - men Gud give, at jeg allene var det i Frankerig. - Kongen faldt i Tanker herover gik bort, eftertænkte det; - lod sig Sullys Erindring, gefalde; forandrede sit Forsæt og elskede Sull, derefter langt høyere, end før. - Reyserlige Manisest. Vi Catharina den Anden, af Guds Naade, Keyser inde og Selvherskerinde over alle Russer a. a. a. Giøre vitterligt for alle Vore Undersaatter: Da Vi, i Kraft af Vores under 5te Mai afvigte Aar 1779 bekiendtgjorte befaling allernaadigst have tilgivet alle de ringere Krigs Betientere, Bønder og Jndvaanere af allehaande Stænder, som ere undvigte af deres Fædreneland, fra deres Boeliger og Stab, saa og tilladt samme, i fuldkommen Sikkerhed at kunde vende tilbage til deres rolige Opholdssted; saa ere Vi med Fornøyelse blevne vaer, at Vore paa Menneskekiærlighed og Naade grundede Formanninger have havt den Virkning at bringe mange Undvigte tilbage igien paa den for dem selv fordeelagtige og nyttige rette Vey Men da denne af Os meddeelte allernaadigste Pardon og Tilladelse, at vende tilbage til deres Fædreneland og Boeliger, formedelst Vort Riges vidtløftige Strækning, i den allerede forløbne Tid ikke har kundet blive bekiendtgjort foralle saadanne af Letsindighed Undvigte, saa have Vi villet strække denne Vores Keyserlige Omsorg for deres Vel endnu videre, og igien forlænge denne Pardon og Tilladelse foralle dem, som ere undvigte for bemeldte Tid, nemlig den 5te Mai 1779, endnu paa et Aar, fra denne Dato at regne, og for de længstbortliggende Egne paa 2 Aar; i det Vi allernaadigst formane samme, i Følge Vores forrige, Befaling, at vende tilbage paa følgende Maade: 1) Alle dem, som for Vores 1ste Befalings Udstædelse under 5te Mai 1779, ere undvigte fra deres Fædreneland, eller fra deres Boeliger og Stab, og igien vende tilbage, inden et Aars Forløb, men fra de længst fraliggende Egne inden 2 Aar, fra dettes Bekiendtgiørelse, tilgive Vi allernaadigst saavel deres Undvigelse, som deres øvrige Forbrydelser, Mord undtagen, og tilsige dem en fuldkommen personlig Sikkerhed og Rolighed, haabende derhos, at enhver i Fremtiden vil stræbe at gotgiøre sine begangne Feyl ved Troeskab og en retskaffen og ustraffelig Vandel, og ved Jver i fine Kalds=Forretninger. 2) Under det almindelige Navn af de fra deres Boeliger og Stab Undvigte, forstaae Vi saavel de ringere Krigs Betientere af Vore regulaire og irregulaire Tropper, som og samtlige Kronen og Adelen tilhørende Bønder tilligemed dem som have tilhørt den forrige Saporogiske Hær og de frie Folk fra Lille=Rusland; og give dem alle den Tilladelse, at melde sig hos de nærmeste Krigs=Commandeurer, General=Gollverneurer, Gouverneurer og andre Foresatte. Derimod befale Vi disse af os dertil anbetroede Personer, at modtage dem med al Sagtmodighed og Kierlighed, og ey at tilstæde nogen i mindste Maade at fornærme eller fordre dem til Regnskab; men efter at man har faaet enhvers Forlangende at vide, da at opfylde samme paa behørig Maade; thi da Vi. 3) Ønske, at lade alle dem, som afstaae fra deres Vildfarelse, og vende tilbage, i alle Maader nyde got af denne Vores Tilgivelse og Naade, saa ville Vi allernaadigst overlade til enhver, enten at begive sig igien i vore Krigstieneste, eller og at sætte sig ned, paa hvad for et Sted de ville Derfore anvises de forrige Saporogske Cosakker og andre fra Lille=Rusland, saavelsom dem, der ere undvigte fra de Nye=Russiske og Asowske Gouvernementer, for ommeldte Manifestes Bekiendtgiørelse, i de 2 sidste Gouvernementer tilstrækkelige Jorder, som love en upaatvivlelig Frugtharhed, tillige med alle til deres Næring og Afsættelsen af det Overflødige henhørende Midler, benaadinger og Sikkerhed, men for dem, som ere fra Store=Rusland, bestemmes i det Inderste af Vores Rige, og i sær i de Kurskiske, Woroneske, Tanbowske, og andre Stadtholderskaber, vidtløftige og ikke mindre fordeelagtige Jorder, i det Vi ligeledes meddeele enhver af samme den Friehed ogsaa at vende tilbage til deres forrige Boepæl med fuldkommen Sikkerhed. 4) Tillades alle dem, som komme tilbage, ogsaa at lade sig indskrive i Stæderne for at begive sig i en paa dem paa sende Stand, eller og drive et Haandværk.