Københavns Adresseavis, 1762-03-15
En Bonde kand giøre ligesaa gode Tønder, som en Bødker, helst i Skov=Egnen, og i Besynderlighed hvor de giøre Tiere=Tønder; han kand giøre dem med Granne=Baand, som en Bødker ey forstaaer; han kand gandske behændigt legge slige Granne=Baand paa en Tønde uden at skiere Snit eller Hager paa dem, og de Uleyligheder, som andre beskylde Granne=Baandene for, kand han anvende til sin Fordeel. Min Herre spørger: Hvorfore skaffer da disse Bønder os ikke Silde=Tønder baade med Hassel=Baand og Granne=Baand, Jeg svarer skaf dem Lyst, Anstalt og Opmuntring. Paa et og andet Sted forfærdiges vel nogle saa Tønder af Bønderne, men Bonden har den Tanke, at denne Indretning kunde snart sættes i Mis=Priis; Han haver ey nogen vis at holde sig til, og er ey forsikret om noget vist derfor. Jeg haver talt med mange, som vare gandske villige til at angribe Verket, om der blev sat nogen vis Priis for hver heel og halv Tønde, og om de kunde levere dem til Justeermesteren i nærmeste Stad, som kunde give dem Sedler herpaa, hvilke af Kron=Befalingsmanden i Skatters Ydende eller Land=Renteriet skulde indløses, da det hermed kunde have samme Vished, som med Premie Sedlerne for Uld. At betale dem med Penge bør man ey heller at forhindre, og det er ingenlunde sagt, at dette ForSlag er det beste, Oplænk selv Min Herre, noget, som en bedre, det er allene om at giøre, at Sagen bliver hiulpen. Men Min Herre torde indvende, at dette Forslag for saavidt kunde være til Skade, at Tønders Forfærdigelse er en Stads Næring; Dog kom ihu, at Forfatteren af Tankerne om de rette Midler til Sverrigs Velstand har opvakt os af denne Drøm, og udryddet de Fordomme, som man gjorde sig denne Artikel betreffende. Og kand noksom sees, at denne Autor ikke har stilt sine Sager paa den Fod, som vi i vore yngere Aar naar vi droge til og fra Upsal, da vi lukte Vinduerne til paa Vognen, at vi ey skulde se vores eget Lands Beliggenhed, samt agerede Kudsk hversin Stund, at vi ligesom Rømmende skulde flyve igiennem Landet. Vi have noksom sildig begyndt at see paa vort eget Land, men vi maae formode, at vore Efterkommere tidligere vil hermed giøre Begyndelse. Forblivende a. Carl Johansen. Opløste Opgaver og tilfaldne Premier i Sverrig, aa det ene af det Kongelig Svenske Videnskabers Academie i sidstleden Aar fremsatte Spørsmaal. Om Aarsagen til Mose paa Agrene, og om det bedste Mid deel til at udrydde samme, er til det Kongelige Academie atten Svar indkomne. Jblandt dem har det Svar hvorunder stod skrevet: Flittig og redelig, vundet den udlovede Præmium. Ved Seddelens Aabning befandtes Magister Philosophie Jacob Stenius, til samme at være Auctor, hvorfor ogsaa en Guld=Penge af 10 Ducaters Værdie kommer ham til Deel. Desuden haver nogle af de øvrige Svar været saa vel skrevne, at de ere fundne værdige til at bekiendtgiøres. Jblandt dem er: 1) Svaret som havde til Devise, Sparge Fimo pingri taa prata&c. hvortil Sognepræsten i Næsbye i Linkiøbings Stift, Hans Hederstrøm, befandtes at være Forfatter. 2) Det Svar som havde til Devise: Hæc Patria ad Opes vig, hvis Forfatter var Kirkens Medtiener i gamle Carlebye, Magister Andreas Chydenius, hvilken maaskee kunde have erholdet Præmien, dersom Skriftet ey var kommen for sil 3) Det Svar med Devise, plus vident Oculii gram Oculus, som befandtes ved Seddelens Aabning at være skreven af Oberst=Lieutenant og Ridder af den Kongelig Sværd=Orden, Nordenskjold. 4) Svaret med Underskrift: judicare difficile eft sane, nist expertum, som er indsendt af Petrus Nygren, Kirkens Medtiener i Ri finge ved Nordkiøbing. 5) Det Svar med Underskrift, D. Græl, hvortil Lands=Cammereren i Halmsted, David Thomæus, befandtes at være Forfatter. Det Kongelige Academie haver for at vise deres Velbehag over disse fem Forfatteres Skrifter, ladet uddeele til hver af dem en SølvPenge med samme Stempel som Guld=Pengen der var Præmien.