Berlingske Tidende, 1829-06-16
Den 5te Junii. Jforgaars og i Gaar fortsattes Debatterne over Budgettet i de Deputeredes Kammer. Finantsministeren for svarede Forhøielsen af sine Fordringer, og man hørte paa hammed Rolighed; men da det faldt den kongelige Commissair, Hev. Boisbertrand ind, at sammenligne Budgettet for 1830 med det for 1802, og han erklærede at han holdt det for langt raadeligere, at Kamret beskjæftigede sig med materielle Jnteresser end med politiske Spørgsmaal, udbrød paa den venstre Side en almindelig Uvillie, saa at Taleren saae sig nødsaget til at forlade Tribunen. Kun efter Indenrigsministerens udtrykkeligen yttrede Ønske blev det ham tilstædet at fortsætte sit Foredrag. Jgaar talte Hr. Ternaux, med særdeles Hensyn paa Manufacturvæsenet, imod Budgettet. Hr. Daunant talte med et priisværdigt Maadehold over Forbedringers Fornødenhed, navnlig i administrativ Henseende og stemte for Budgettet, dog med Forbeholdenhed af Amendements. En lang Tale af Hr. Boss havde man ikke Lyst til at høre paa. Den almindelige DiscussionsSlutning gik igjennem med liden Majoritet. Hr. Humann, som Beretningsaflægger, recapitulerede derpaa de væsentligste Puncter, og man skred derpaa til Discussion over Art 1, hvorved Udgifterne for Statsgielden og den synkende Fond ere fastsatte til 241,943,065 Fr. Hr. Charles Dupin tog Ordet; men allerede hans Indledning var hentet saa langt borte og fuld af almindelige Sætninger, saa at Præsidenten maatte formane ham til at gaae over til Sagen selv, hvortil han da ogsaa, efter flere Afbrydelser, endeligen beqvemmede sig. Finantsministeren lovede i Dag at give Oplysning om den synkende Fonds Tilstand. I Løbet af forrige Uge fandt en - for vor Tid - overordentlig Ceremonie Sted i St. Denis. Den angik Canoniseringen af en indenlandsk Helgen, om hvem der fortælles ganske forunderilge Ting. Forhandlingen varede i tre Dage inden lukte Dørre Gudstjenesten forrettedes af Erkebiskoppen af Paris, den pavelige Nuntius og Erkebiskoppen af Bourges, Hr. v. Villele. Den 6te Junii. Det Uheld, der er hændet Hr. Crassous, (see ovenfor, udenfor Retssalen at blive kastet til Jorden af Dørvogteren og en af Posterne, har, især ved den Maade, paa hvilken nogle Blade fremstillede denne Sag, opvakt megen Opmærksomhed. Sagens sande Sammenhæng er denne : det tilkommer Præsidenten, at tilholde Raaderne til deres Pligter. Til den Ende havde Hr. Crassous af Greven af Marbois faaet en Advarsel, som han ei alene ikke agtede paa, men han lod endog Aarsagen til Besværingen vedblive. Dette foranledige Præsidenten, overeensstemmende med Reglementets Forskrift, til at nedsætte en commission, bestaaende af Præsidenterne for den anden og tredie Section, den ældste Dommer og Actuarius, for at dømme H. Crassous. Efterat denne Commission havde undersøgt Sagen og Acterne vare sluttede, afgav Commissionen den Kiendelse: at han paa et Aar skulde suspenderes fra sit Embede og miste i denne Tid sin Gage. Ligeledes forbødes det ham, forinden Straffet dens Udløb at indfinde sig i Regnings=Retten. Denne Kjendelse vandt Storseglbevarerens bifald og Kongens Stadfæstelse. Den blev ogsaa den Anklagede infinueret. Dog viste han sig i Retten men da han foregav at ville afhente sine Acter og Papirer, ble dette ham tilladt. Men den følgende Dag indfandt han sig paa og da erklærede Dørvogteren ham, at da Adgangen, i Følge er Kiendelse, var ham nægtet, saa kunde han ikke lade ham passer, Men da Hr. Crassous desuagtet vilde trænge sig ind, blev den for hiin intet andet tilbage, end at afværge dette, og for og tilveiebringe Rolighed greb Skildvagten Hr. Crassons ved Armen hvorved denne gled ud, og faldt til Jorden dog uden at tage Skade; hvorpaa han blev bortfjernet. Dette er Sagens sand Sammenhæng. Hr. Cassous er Broder til det forige Convent medlem af samme Navn.