Norske Intelligenssedler, 1810-05-22
Spørgsmaal. Hvad er rigtigst ihenseende til Salg af Potatos, enten at maale Skjeppen med Top eller Strøgmaal? Uddrag af en gammel Bog Hvormeget at slette Penge i et Land berøver Nationen sin Velstand, er vel ikke at beregne, og falder Mængden lidet i Øinene, som troer, efter den store Massa af Papiir der er i Omløb, at Rigdomme flyder ind i Landet. Ligesom de forvolde Dyrtid, lider i høi Grad de der staae paa fast Sage og Rentenererne, men dette gjør endda ikke saameget til Underballance i Handelen og Nationalvelstandens Undergang, som det, at Udlændinge, der for godt Kjøb med sine gode Penge kan tilvexle sig slige Papirpenge, tilkjøber sig Landets Produkter, Skibe, Heste &c. og give vel 40 til 80 Procent over de gamle Priser, som synes høit i den svage Calculateurs Øine, og byder de i saadanne Tider værende nye Exporteurs Fordeele; men, naar den Betaling, der saaledes faaes, ikkuns har 5 af sin sande Værdie, taaler man jo at Udlændingen faaer Landets dyrebareste og ham næsten uundværlige Produkter og Eiendomme for det halve af hvad han for flere Aar siden betalte dem med. Saa gaaer det med hvad Udlændinge opkjøbe, (hvoriblandt endeel fra Elbens Bredder indfinder sig. der saalænge have opereret for at bringe bemelte Penge til sin lave Cours, men naar ikke meer derved er at gjøre, lægge an paa Produkter, Skibe &c.), og, ikke stort bedre gaae det med hvad Speculantere sende til fremmede Markeder, hvilke, formedelst en for yppig Tilførsel, ofte ikke give dem det halve af hvad de bør have i effective Penge og hvad Varene i forrige Tid er betalt med; ja det skal have hændet at de have Jntet haft i Behold, saa de have maattet gjøre Tilskud til Fragten; men, efterat multiplicere med 3, til Papirpenge, synes dog alt for mange at nøies, og, med Haab om bedre Lykke, en anden Gang fornyer sine Speculationer. Naar Fred engang kommer og Export Handel bringes i sin ordentlige og gamle Gang, skader det Mængden af disse Speculantere intet og Udlændingen fremdeles fordrer saadanne Vare for halv Priis, thi da trække de sig tilbage, men de, hvis Velfærd og eneste Levevei ligger i den ExportHandel, stilles blot for at ruineres. Kjendte derfor Handelstanden rigtig sit og Almeenets Vel, tillod den Udlændingerne Jntet at faae under de gamle Priser, betalt i Myndt, Vexler paa Myndt, eller i Papirpenge, beregnet efter Coursen, da kunde det taales endda at give Landmanden meer forde raae Produkter, som han leverer til Forædling, og efter samme Forhold, som han maae betale sine Fornødenheder fra Kjøbstæderne; da var det ogsaa til Gavn for Almeenet at producere mindre, men godt, og faae dette godt og rigtigt betalt. Naar da ogsaa Nationen gjorde sig en Ære af, og holdt det for sit første Formaal at virke sine Fornødenheder i Landet, og (uanseet nogle Mangler i Førstningen) at give dem Fortrin for fremmede Produkter, da maatte Handelsballancen blive god, Papirpengene umiddelbar derpaa tage sin gamle Cours, og almeen virkelig Velstand spores. Handles fremdeles modsat, da skilles Landet for halv Priis og mindre ved sine dyrebareste Produkter og Eiendomme - da maae Pløven i mange Egne hvile for Mangel paa Heste, og, som blir det ynkeligste, man gaae 100 Aar tilbage, naar Udlændingene med sine Skibe maatte udføre Landets Produrter fordi man selv ingen havde. Ved Herr. Holters Grav. Grosserer. Aagne. Hvo speider Almagts skjulte Veie, Hans Værd som Menneske herneden Det blidne deres tunge Savn, Hvo kan udgrund, Viisdoms Bud, Det bedste Jorden har i Eie Samt Haabet at i Evigheden Os røver stundom Godheds Gud. Han nyder Løn for virket Gavn.