Berlingske Tidende, 1836-03-17
Spanien. – "Journal de Commerce, meddeler følgende Brev fra Spanien: "Pleucias Jndtagelse ved Carlisterne er ingenlunde nogen saa ubetydelig Begivenhed, som man i Førstningen ansaae den for Tretten Stykker af det bedste Skyts, over 200 Fanger, Magaziner, Munition og Levnetsmidler, der ved denne Lejlighed ere faldne i Carlisternes Hænder, ere vel værd at omtales. Men særdeles vigtig er den Jndflydelse, som Forterne Tiencias, Valmasedas, og Mercadillos kort paa hinanden følgende Fald har yttret paa Cordovas Hær og paa hans Operationsplaner. Cordova vidste at indbilde hele Verden, endog sin egen Regjering, at han havde draget en militair Linie fra den spanske Grændse til Pamplona, der satte ham istand til at understøtte og benytte Roncal-, Ulzama, Salazar- og BastanDal-Beboernes foregivne Bevægelse for Dronningens Sag. Man lovede sig meget af denne Operationsplan og troede, at Opstanden vilde blive dæmpet ved sig selv. Men neppe erfarede Cordova, at Balmaseda, Mercadillo og Plencia efter hinanden vare faldne i Carlisternes Hænder, før han øjenblikkelig fjernede sig igjen fra Pamplona, og overlod de, formeentlig for Dronningens Sag beggeistrede Dalbeboere til deres egen Skjæbne. Disse nølede ikke med, inden 24 Timer efter Cordovas Afreise at tilstille deres gode Venner, Carlisterne, de Vaaben og Uniformer, han havde givet dem. Saaledes er det gaaet til, at det korte VinterFeldttog har hjulpet Carlisterne til Besiddelsen af næsten 100 Stykker Skyts, og sat dem istand til at træde op med næsten 40,000 Mand. Nu er der vel intet andet tilovers for General Cordova, end paa den biscanske Side at nærme sig Bilbao, der er nær ved at blive truet paany. Lykkes det ham at undsætte Byen, saa kan Kampen lettelig endnu slæbe sig hen gjennem flere Feldttog; men lykkes det ham ikke, da triumphere Carlisterne definitivt, hvis ikke en fransk Jnterventions=Armee kommer til. Ved de slette Udsigter, som dette Brev tildeeler Christinerne, maa man imidlertid ikke oversee, at næsten alle Correspondenter fra Pyrenæer-Grændsen gjøre sig Umage for at stille Christinernes Sag i et saa slet Lys som muligt. De franske Grændse-Departementer ønske en Jntervention, og derfor undlade de Jntet, der kan gjøre en saadan Forholdsregel til en Nødvendighed. De samme Beretninger omtal- ogsaa talrige Desertioner, der i den senere Tid ha fortyndet de christinske Geledder, og forstærket Carr listerne. Navnlig skal en stor Mængde Englændere af General Evans's Hjelpe-Legion være gaaet over til Carlisterne og af disse være formeret til en engelsk Bataillon, hvis Commando var blevet overdraget til den ligeledes deserterede og af Don Carlos til Bataillons-Chef forfremmede engelske Capitain Wilkinson. En Snees christinske Ryttere, der havde faaet det Hverv, at escortere en Coureer, skulle med denne ligeledes have indfundet sig i det carlistiske Hovedqvarteer. – Jfølge andre Efterretninger skulle Telegraphens sidste Meddelelse over Christinernes Vanheld i Catalonien være meget overdrevne. Ældre Jndberetninger omtale en glimrende Fægtning, som et Detaschement af den algierske Fremmed Legion, henved 500 Mand stærkt, under Oberst Dumesnils Commando, den 11te Februar havde bestaaet mod en carlistisk Bande paa 2000 Mand.