Berlingske Tidende, 1786-11-17
Holland, den 4de October. Contraprotesten fra Stæderne Dordrecht, Harlem &c. imod Ridderskabets Protestation angaaende Arvestatholderens Suspension fra hans Charge som Generalcapitain, indeholder de Grunde, hvorpaa Staterne af Holland have gjort dette Skridt, og er altsaa at ansee som en offentlig Erklæring fra bemeldte Stater i denne Sag. De declarere deri, at de, uden at see tilbage paa ældre Begivenheder, ville allene blive staaende ved disse sidste Tider, for at vise, at den nærværende Hr. Statholder med Rette har paadraget sig Staterne af Hollands og den hele Nations Mistillid og Fortrydelse derved, at han havde forsynet Statens Tropper med grovt Skydts som til et fiendtligt Angreb, befalet dem at marchere imod Hattem og Elburg, og ladet disse Stæder, tvertimod deres Regierings og Borgerskabets Villie, med Magt indtage. - Vel havde Hr. Statholderen ved denne Leilighed beraabt sig paa en Ordre fra Staterne af Geldern; men da han, som bekiendt, havde den stærkeste Jndflydelse paa den største Deel af de Gelderske Regentere, og han unægtelig ogsaa havde givet sit Samtykke til Udførelsen af denne Ordre, saa havde det og været hans Villie, at bringe frie Stæder og Borgerskaber, som reclammerte deres Privilegier, med Magt til at tie. Dette saaes ydermere deraf, at en overordentlig Mængde Tropper var allerede i Forveien forsamlet i ProvindGeldern, og at Hs. Durchlauchtighed, i Steden for, efter Staterne af Hollands Forlangende, aabenhiertig at meddel dem sine Tanker og Staterne af Gelderns Forhold, havde givet det med den Staterne skyldende Respect saa lidet passende Svar, at han herom kunde tænke, hvad han vilde, og at en Retfærdiggiørelse i den Henseende ikke skikkede sig for ham. - Vel havde Hs. Durchlauchtighed villet retfærdiggiøre Tildragelsen med Elburg og Hattem dermed, at Staterne af Holland, selv havde engang fundet fornødent, at giøre Brug af Tropperne i deres egen Provinds, men der var stor Forskiæl imellem, at haandhæve god Orden og at kuldkaste den borgerlige Friehed, og det var fornærmende for Staterne af Holland, at Hs. Durchlauchtighed sætter deres Foranstaltninger til at dæmpe Oprørere, som under Raaben af Orange boven foruroeligede Landet, belde Souverainen, og tilføiede Jndbyggernes Personer og Eiendomme Overlast, hvilke Udsvævelser Hs. Durchlauchtighed aldrig havde sat sig kraftig imod, i Ligning med de despotiske Foretagender, som stoppe Munden paa Landets klagende Indbyggere og ved militairisk Tvang undertrykke Folkets agtværdige Stemme. Hs. Durchlauchtighed fortiente derfor med Rette de frieheddelskende Landsindbyggeres Mistroe og Utilfredshed, eftersom han satte Forsvarerne af deres Frieheder og Privilegier i een Classe med Oprørere og den offentlige Roligheds Forstyrrere. - Videre, Hs. Durchlauchtighed kunde ihenseende til den brugte Magt imod de stemmehavende Stæder, Hattem og Elburg, og den deraf opkomne Mistanke imod sig saa meget mindre retfærdiggiøre sig hos Staterne af Holland, saasom benævnte Stater mere end engang havde skrevet ham til, at de misbilligede og afskyede saadanne voldsomme Foretagender, og Hs. Durchlauchtighed dog ikke havde søgt at bringe Staterne af Geldern derfra. Den til ham affærdigede Overysselske Commission havde ligesaa lidet udrettet noget hos ham, endskiøndt den havde søgt, at afholde ham fra voldsomme Midler. Hs. Durchlauchtighed havde saaledes taget alt Ansvar for de udøvede Voldsomheder paa sin Regning. - En saadan Opførsel havde nødvendig maattet formere den imod Hs. Durchlauchtighed paa nogle Aar af Deres Ædelmægtigheder fattede retmæssige Mistroe, og de havde derover ikke kunnet lade Dispositionen over Tropperne af deres Repartition i en Persons Hænder, som satte saa liden Priis. paa deres bifald og Nationens Friehed a. - Staterne af Holland havde og af den Aarsag holdt sig forpligtede til, at tage den fornødne Præcaution imod den nærværende Statholders Person og hans Jndflydelse paa Militien, besynderlig paa en Tiid, da samme, efter at Geldern allerede var opfyldt med Tropper, havde ladet falde sig ind, at lægge i en mageløs Tone sin Emfindtlighed saaledes for Dagen over Staterne af Hollands Disposition, som betog ham Commanden over Garnisonen i Haag, at han, ligesom han virkelig havde Evne til at giøre til intet de Hollandske Staters souveraine Beslutninger, ingen Betænkning har gjort sig i at erklære, at han ansaae ommeldte Resolution, i henseende til sig, som utaget, en Talemaade, som fortiener Staternes høieste Misfornøielse, besynderlig, da Jgientagelsen af samme i Hs. Durchlauchtigheds Skrivelse til Generalstaterne beviser, at det ikke er skeet af Overilelse. - Dette Udtryk havde nødvendig maattet opvække Staterne af Hollands Misfornøielse imod en Statsbetient, som saaledes forglemte sig selv, at han, i Steden for at adlyde sin Souverains Resolution, holdte samme for kraftløs og uden Værd, og altsaa gav de tydeligste Prøver paa, at han, naar han troede, at hans Ære udfordrede det, ikke vilde tage i Betænkning, at attentere imod Souverainens Høihed og foragte sammes befalinger. - Saadan Opførsel af en, som lod see Tilbøilighed til Voldsomheder, og befandt sig i Spidsen af et godt Antal Tropper, har ikke kundet lade Staterne af Holland andet Valg, end enten at give deres souveraine Anseelse og med samme Landets og dets Jndbyggeres Frihed og Sikkerhed til Priis for Arvestatholderens Discretion, eller at bruge de fornødne Midler til at sætte den almindelige Sag i Sikker, hed imod alle farlige Foretagender. - Dette Valg selv en ingen Tvivl meere underkastet, og Staterne af Hollands Pluralitet har ved Ridderskabets inconseqvente Handlemaade ikke kunnet lade sig bringe derfra.