Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-08-02
Efter at have betragtet nogle andre mindre mærkværdige Levninger fra Oldtiden, bestege vi Oliebierget, som er et smukkere Bierg og med et blidere Udseende end alle andre i Omegnen. Det er dyrket lige op til Toppen, og endnu begroet med de smukke Træer, hvis Navn det bærer. Paa Toppen af det staaer en liden Moschee, ligge paa det Sted, om hvilket man foregiver at det var det hvorfra Frelseren opfoer til Himlen; ogsaa vil man endnu vise hans Fodspor. Men Oliebierget trænger ikke engang til Himmelfarten for at opvække den største følelse i ethvert kristeligt Hierte; thi dets Overflade er helligt fra Grunden og til Toppen. Her pleiede Frelseren at begive sig hen for at unddrage sig fra den vantroende Stads Tummel og nyde den stille Ensomhed og at forkynde sine guddommelige Lærdomme for sine troende Disciple. Herfra udsendte han sine Blikke over den skinhellige Stad, og fældte Taarer over dens forestaaende Undergang. Menneskenes Værker ere her for længe siden forgaaede; men Naturens store Formationer forblive uforandrede, og Betragtningen hefter sig endnu med saliggiørende Følelser til Oliebierget. Det er en sand Glæde at kunne forlade det nærværende Jerusalems nedværdigende Overtroe og Fordærvelse, at vandre paa dette Bierg, der at overlade sig til sin Phantasie, og at stille de forskiellige Scener for Siælens indre Øie, hvori dette undergiørende, opløftende og velsignede Væsen virkede, ved hvis Tilværelse det blev helliget. Der kan ikke heller gives noget, mere Ærefrygt opvækkende, Standpunkt, hvorfra der kunde forkyndes Vee over Jerusalem, end dette. Udsigten derfra er overmaade pragtfuld, ikke langt derfra og blot adskilt ved den smalle Fordybning Josaphat, hæver sig Bierget Moriah, kronet med den berømte Omars Moschee, som indtager sin berømte Forgiængers Sted. Bagtil hæver Helligdommens Kuppel sig over Graven, og Kirker, Klostere, Moscheer og Minarets reise sig i hele Rækker og yde et overraskende Syn, da hele Staden ligger saa aldeles udbredet for Øiet, at Beskuerens Blikke kunne frit svæve over Zion. Naar man herfra feer Staden, saa fremviser Zions forladte Datter, uagtet den er nedtraadt i Støvet og berøvet sine Smykker og sit Haab, endnu saamegen Storhed, at den viser sig for Jndbildningskraften, som at den endnu var hvad den var fordum: det Skiønnes Fuldkommenhed og Jordens Fryd. Men indenfor dens Volde forsvinder snart dette Blendværk, dens Huus er virkelig bleven øde. J Baggrunden sees en klippefuld Høi høiere end Moriah. Jmod Norden og Nordosten, hæde sig over mellemliggende Høie Galilæas Bierge; som en Lysstribe viser sig Sletten Esdrelon og Floden Jordans Krumning. Mod Sønden sees Bethlehems Bierge, Judæas Høie, og østlig over Ørkenen Sletten ved Jericho, Jordan-Flodens Munding, den øverste Ende af det døde Hav og Moabs høie Bierge, som danne Baggrunden, og blandt hvilket Pisgad Biergets Top hæver sig, fra hvilken Moses betragtede det hellige Land, som det ikke var ham tilladt at betræde. Hvo veed det ikke; hvo kiender ikke denne store Skueplads for det menneskelige Hiertes Følsomhed.) Vi tøvede længe og følte ingen Lyst til at begive os bort, indtil vore Ledsagere mindede os derom, at vi kunde komme tilbage til Jerusalem inden Stadens Porte bleve lukkede. Vi naaede betimeligen til Damaskus Porten. Vi vare fulde af Følelse; en saadan Dag havde vi endnu ikke oplevet i det hellige Land. Hvad er større, hvad maa sætte Menneskets Hierte i en stærkere Bevægelse end Synet af den majestætiske og skiønne Natur, det evige Minde om den guddommelige Mand, naar denne tillige ledsages af Mindet og Guddommens Virkninger her paa Jorden. Lad det være, o Gud den første Naadesbeviisning efter Døden mod den forklarede Aand, at den kan begive sig hen til og svæve over Oliebiergets Tinding!