Berlingske Tidende, 1820-09-25
Warschau, den 16de September. Hs. Majestæt Keiseren af Rusland, Polens Konge, holdt herved den nuværende Polske Rigsdags Aabning den 1ste dennes følgende Tale: Kongeriget Polens Repræsentantere, Med sand Tilfredshed, seer Jeg mig anden Gang iblandt Eder, og gientager Eder med Fornøielse den Forsikring, at jeg følger mit Hiertes Drift, og bringen et af mine varmeste Ønsker til Udførelse, i det Jeg forener Eder i denne Kreds, for at medvirke til Opretholdelsen og Udviklingen af Eders nationale Indretninger. Min Tillid til Eder har fremkaldt disse Indretninger; Eders til mig vil befæste dem. Da jeg gav Eder dem, var det min Hensigt, at forene Herskerens Myndighed med den underhandlende Magt, med Selskabets Rettig, en heder og lovmæssige Fordringer. Jeg betragter disse Baand som uundværlige; men for at være vedvarende, udfordre de en Bistand, i Mangel af hvilken alt Jordiske forfalder og udarter. Lader os ikke forglemme, at Jndretninger af dette Slags kun ere Menneskeværk. Ligesom Mennesket selv, behøvede en Støtte for deres Svagheder, Underviisninger mod Vildfarelse, og ligesom det, kunne de kuns finde denne Størte og denne Underviisning i den christelige Moral og i dens guddommelige Lærdomme. I ere vedblevne at være Polatter, J bære dette ærefulde Navn ;men allerede for har jeg sagt Eder, at kuns Anvendel en af denne velgiørende Morals Grundsætninger formaaede at give der en saa ærefuld Ret tilbage. J bør altsaa, paa Eders Side, følge denne veldædige være, os af dens Kilde hiint oprigtige Sindelag, som den byder Eder saavel mod Andre som mod Eder selv. Øs af den hiin Kierlighed til Sandhed, som kuns stræber efter selve Sandheden, og som kuns hører og taler dens prog, da ville i virksomt understøtte mig i befæstelsen af Eders Gienførsel. Jeg har sagt Eder Sandhedens Ord; thi det er Sandhed, som jeg selv fordrer af Eder. af Eders Mand ønsker jeg at erfare den; l mig høre den med Frimodighed, men ogsaa med Rolighed og Hiertelighed. J ville see den i sit fulde Lys, naar J blot søge den i Sagen selv, og ikke i intetsigende Abstractioner; saasnart J bedømme Eders Tilstand efter Begivenhedernes Vidnesbyrd, og itte efter de Theorier, som styrtet eller fremstræbende Ærgierrighed i vore Dage søger at opstille. Sandheden vil sætte sit Stempel paa Eders Meninger, saasnart J blot tage Hensyn til det store Formaals Stemme, som J repræsentere, naar J fra Eders Raadslagninger forjage enhver Forbiltrelse, enhver ubjectiv Hensigt, ethvert indiviruelt Maal, og hæve Eder til Eders ophøiede Repræsentations Værdighed. Først a ville i have opfyldt Eders Pligt; min vil jeg nu opfylde. Mine Minigre ville forelægge Eder en Oversigt af alle forganiske og administrative Forholdsregler, som ere trufne og udførte i de sidste 2 Aar. J ville uden Tvivl med Fornøielse overtyde Eder om det Gode, som derved er bleven bevirket, naar J sammenligne det med alle de Onder, hvis dybe Spor skulde udslettes. Ansket, at naae dette Maal, har maaskee arre bestandig fulgt den Vei, som foreskrives ved den Forvaltningsform, jeg saa gierne bevilgede Eder. Muligt ogsaa, at nødvendige og paa samme Tid opstaaede Horndenhe er ved deres Sammentræffen har formeret Summen af de nødvendige Udgifter. Mine Henatter have dog ikke foran ret dem, og det er min faste Villie, at de eengang fremidlede forskrifter i Fremtiden paa det nøieste skulle følges, og at de Skanepligtiges Hielpekilder skulle i staanes med den meest samvittighedsfulde Omhyggelighed. De Ønsker, som J have forelagt mig, ere nøie overveiede. J ville erfare, paa hvilken Naade de tildeels allerede ere opfyldte, tildeels hulle have det. J ville faae at høre, hvorfor Opfyldelsen af enkelte er udsat, af andre maa blive opgivet. Mellem dem, som Regieringen gjerne har bevilget, ere de Lovforslag, som man vilforebrage eder.