JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
En ryggesløs Søn, som var en Plage for sine fromme Forældre, kom uformodentlig hiem faa Dage for hans Faders Død. – Min Søn, min Søn, sagde Faderen med megen Veemodig Avis hed Du bringer mine graae Haar for Tiden i Graven. Snart vil du see mig paa Liigbaaren, paa hvilken din Ryggesløshed har bragt mig Ach min Søn, hvorledes vil det gaae dig paa Lasternes Bane, hvor velmeent opdrog jeg dig, med hvor mange Taare opmuntrede jeg dig til Dyd og Gudsfrygt. Og dog hører jeg ikke andet end Ondt om dig, dog skal jeg til denne Time med Græmmelse savne al Forbedring hos dig. Velan, Endnu er Faderhiertet aabent. See, jeg er i Begreeb med at skrive mit Testamente. Bekiend dine Feyl, angre dem af dit Hierte, lad mig blive overbeviist om, at dine Fortrydelser ere ægte, – hvis ikke, saa vendt, at den fattige Philet, hvis gode Hierte fortiener en bedre Skiebne, skal træde i dit Sted, som Arving, og vendt da aldrig efter min Død en Skilling. Stig mig min Søn, hvorfor bestial du mig, da du forlod mit Huus, Var det Veyen at forhverve sig Velsignelse paa – Det gjorde jeg kun for Spas sagde Sønnen, med en trædsk Uforskammenhed, og det var ikke den første Gang, at jeg har øvet de Pudserier. - Hvorfor har du forødt mine Penge med dine Narrerier imellem dine Spille kammerater og uteerlige Brødre? – Det er godt at høre, svarede Sønnen, at J ikke har vidst at leve; thi just dette hører til den galante Levemaade. - Hvorfor har du opofret din Tidtil Vildskab, Uhøflighed, Haardhed imod din fattige og lidende Medmennesker, og alletider været den første i de sletteste Gierninger, – Jhmin Fader, skulle jeg ikke være mine Kammerater for Børn. liig. - Ach min Søn, du har skildt saa mange ved deres Rolighed og Lykke, trukken letsindige Piger i dit Garn, paa det skammeligste bedraget dem, og fræk leet af den Foragt, i hvilken du har styrtet dem. Barbar, naar ikke Uskyldighedens Taare har kundet bevæge dig, naar ikke en døende Faders halv qvalte Sukke kan røre dig Min Fader. J forstaaer Jer ikke paa det, det er jo det man kalder Galanterier i Verden. Gaae fra mit Ansigt, Vanartige uværdig er du til mine Eiendomme, uværdig til min sidste Velsignelse. Gaae, og lad mig døe i Roe. - Her drog den Gamle et Suk, og døde, men den Ryggesløse fremturede i sine Laster, kom omsider i den yderste Elendighed, blev et Udskud for Verden, og døde i et Pesthuus.
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Bekiendtgiørelse. Den lille Jomfrue, som i sidste Nummer, vilde opofre sin Sparebøsses heele Formue til en fattig Pige, ventede i 3 Dage paa, at nogen skulle melde sig, med Beviser paa deres Trang, deres Dyd, deres Duelighed, men da ingen har indfundet sig, saa har hun selv opsøgt sig det Barn, der besad de omskrevne Egenskaber, og tildeelt hende den bestemt Gave. Nyeaars Dag har hun bestilt hende til sig, for at lade sig see i sin nye Klædedragt, for sin lille Velgiørerinde, og for at modtage hendes Formaning, at ved blive i det Gode, og bestandig elske Gud og være dydig.
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
AVERTISSEMENT. Hermed sluttes den første Aargang af disse Blade, som fortsættes for tilkommende Aar, de, som ikke afsige sig samme, ansees for vedblivende Subscribentere. Registeret over denne sluttede Aargangs Materier skal, tilligemed de unge Læseres Navne, som holde disse Blade, følge med næste Blad.
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Auctioner, hvad er Aal, dens Natur og Egenskaber. Agurker, deres Natur og Behandling Almanak, det Ords Oprindelse, Anmerkninger om Klokkespil Aria Alabast dens Natur og Opholdsted, Annis, dens Natur og Nytte Aarstal paa Myndter, af hvem Aarladen, opfunden af hvem Asparges, Natur og Egenskaber. Aarstiderne, en Fortælning. Aborrer, deres Natur og Egenskaber.
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Admiralitets- og Kommissariats-Kollegium hvoraf bestaaer Abricoser, deres Art og Nytte Asiatiske Compagnie, bestyres af hvem Agaten, dens Natur og Nytte Agerhøns, deres Naur og Egenskaber. Allun, hvad er, og hvor faaes Ambra, hvad er, og hvor faaes Ametister, hvad er, og hvad faaes Auction, en lille efterladen Jomfrues Stads indsadt paa Betragtninger, Nytaars Brev, til en ung Discipelinde Barn, det boendes dydige Forhold.
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Betragtninger over Vinteren Brev fra Johannes til Jacob Barnet, det troeskyldige Brænde, hvor det faaes Brev fra Jacob til Johannes Barn, det ulydige Bogstaver Oprindelse. Brev, fra Evandrine til Theophile Brev fra Theophile til Evandrine Barnet, det gode Brev fra Frederika til Johannes Broder, den stridige Brev fra Johannes til Frederika Bordskik, forsømt af et Barn, og Straderfor Pag. Boghvedegryn, af hvad Slags Sæd Brev fra Peter Gothaab til Theophille Barnet, det kloges Taabelighed Brev til den unge Armide, fra hendes Hovmesterinde. Brev fra Johannes til Jacob Barnet, det artige Brev fra Nicoline Johanne til hendes Broder, Barn, det ryggesløse Blye, hvor faaes Brev fra Frederich Gothaab til Theophille Barn, det veltænkende Brev fra Frederika til sin Broder Børsen, hvad det vil sige Baronier i Danemark Brev fra Maria til sin Moder = Børnekoppers Jndpodning opfunden, hvor 13 Bondestandens Vigtighed Brev fra Theophille til Evandrine Brev fra Evandrine til Theophille Bævergel, dens Nytte og hvad den er Brev fra Jonathan til hans Ven Betragtning over en Tienestepiges Død Bæverens Natur og Egenskaber 166. 174. 199. Brev fra Jonathan til hans Ven Brev fra Elisabeth Katrine til hendes Veninde, ilde bogstaveret Børn, de fromme.
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Brev fra Elisabeth Katrine til hendes Veninde, rigtig bogstaveret Bomuld, hvor faaes, og dens Nytte.
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Brev fra Theophile til en lille Frøken Blye, hvad er Børne-Avisen, bortkommet Brev fra Elisabeth til hendes Broder, Bæverskind, dets Brug og hvorfra det haves 232 Bogtrykkerkonstens Nytte.
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Brev fra Anne Magdalene til hendes Moder 243.
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Bekiendtgiørelse.
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Bogtrykkeriers Oprindelse. Bøger for Børn. Bygnings-Directionen, hvad er Belønning for Fliid, dens Bestemmelse Brev Register. Pag.
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Mannagryn, hvor groer Mørk Tale. Dito Dito Dito Dito Medlidenhed, den overdrevne, med Dyrene 83 Maskine for at holde Hovedet lige Mørk Tale. Dito Messing, hvoraf giøres Mørk Tale. Dito Dito Dito Dito Markedsdage, deres Oprindelse Mørk Tale. Modernes Umagelighed Menalkes Sorg og Trøst over hans Faders Død
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Manufacturer i Kiøbenhavn Mørk Tale. Dito Dito Dito Dito Dieo Dito Dito Dito Dito Register. Pay. Dito Dito Dito Magistrat, hvad er Missions-Kollegium, af hvem Mørk Tale. Medicinske Kollegium, af hvem Maler Bildhugger= og Bygnings-Academiet, af hvem bestyres Menneskets Nødvendigheder.
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Notification. Nationer og Riger, de merkværdigste Opløsning paa en mørk Tale Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Oldenborgske Stammes Begyndelse. Opløsning paa en mørk Tale Dito Opdagelse, den uventede Oekonomie og Kommerce-Collegium, samt Bergværks Direktorium Opløsning paa en mørk Tale Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Dito Ost, hvorledes laves Pragtens Forfængelighed Papirs Nytte og Behandling. Paafugles Natur og Opholdsted, Register. Pag. Posternes Gang Posternes Gang Pistoler, naar opfunden. Penge, de vel anvendte Præstens Historie, om den gamle dydige Bande. Politiekammeret, hvad en Pleyeanstalten, af hvem bestyres Pige, den fattige, som søger Tieneste 416 Qvæsthuuset, af hvem Reisende Børn, de ædelmode Reisen, den unyttige Ring, den bortkomne Ring, den fundne Richard, befordret Religionen i Dannemark Reysende, de taabelige Rentekammeret, hvad er Ring, den advarende Riigdoms Nytte.
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Regieringsformer Ryggesles Barn, en Tienesteledig for Rangle med Bieller for en Jomfrue Rav, see Bernsteen. Rodope og Fiolen.
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Søefartens Oprindelse. Seyladsens Møysommelighed i Begyndelsen 21 Stæders og Byers Oprindelse. Selskab, hvad er. Sønnen den oplærte og uvidende Skuespil, den godhiertige Jacob Skoledreng, den meget Skiødesløse Striden, den uartige. Søefartens Nytte. Skuespil, den bestraffede Stolthed, 61. 69. 75 Stænderne i Tydskland. Skuespil, Samtalen i Haugen 117. 125. 133. 141. Speile, deres Oprindelse. Stierneannis, hvad den er, og dens Nytte 128. Søekort, det første, hvorfra Skakspil, opfunden, hvor Skildrer, den første, hvad heed. 13. Soldat, den retskafne Skiødesløshed, den straffede Sengeklæder, deres Nytte Sød. Register. Sødskende, de kierlige Skuespil, Morgenstunden. Samtale om Blomsters Behagelighed Spøgerie, det indbildte. Slet Opdragelses Følger Sønner, de unaturlige Skuespil, Palæmon og hans Søn 25. Sønnen, den ugudelige Samtale imellem Fader og hans Søn om de menneskelige Selskabers og Staters Oprindelse. 264. 270, 280, 312 Slaverne i Amerika. Skuespil, de døende Brødre 284. 292. 300. 309 Søeretten, af hvem og hvor Skolen, den latinske, af hvem forestaaes. 310 Skiønne Videnskabers Selskab, af hvem Selskab, den typographiske, hvad er .
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Søe-Assenrancekomtoir, af hvem Slikkeordener, hvor faaes Stræbsomhed, af en fattig Dreng Stræbsomhed af en fattig Pige Skiønhed, hvori den sande bestaaer Smør, hvorledes laves Sæbekugler, som vadsker af sig selv Skuespil, Børnelegen. Samtale imell. Fru Dorvel og hendes Døttre 37. Dito imellem dito Dito imellem dito Stormens Nytte. Stodderens Raad foragtet og fortrudt Sukkerets og Riisets ulige Nytte Samtale imellem en Moder og en Datter Tieneste ledig for et ulasteligt Menneske Tieneste ledige for en Ven og Selskabsbroder, 88 Tinkar, hvoraf giøres Tapeter, hvor opfundne Theedrikken, opfunden, af hvem Tobak, indført af hvem Tillid til Gud, belønnet, Tordenens Nytte. Register. Pag.
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Tienestesøgende, en Dreng Tanker over de lange Nætter, Theater Directionen, af hvem føres Tale paa Dødssengen af et ungt Barn Tanker ved Jesu Fødsel. Testamentet. uforsigtigheds ulykkelige Følger. Ulydighed, ulykkelige Følger Ulydighed, bestraffet Ulykkelig Hændelse Universitetet, af hvem bestyres, Uanstændighed, beskiemmet Ubøyelighed, en Søns og hans Straf Vildskab, bestraffet Vinter=Fornøyelser. Veyrmøller og Briller, naar opfundne Viin, hvor er bleven Videnskabers Stiftelse i Kiøbenhavn Vox, hvorfra Vægt og Maal, hvorledes de ere deelte Videnskabernes Selskab af hvem Veysenhuuset af hvem Vildskabs Følger. Værelser, bortleyes for Uforsigtigheds Skyld 36. Verdens Alder.
Adresseavis for Børn, 1779-12-29
Æbler hvor mange Slags Ærlighed, en Bissekræmmers 149. 157. Ærenpriis, dens Natur og Nytte Æbletræerne, deres ulige Dyrkere, Ædelmodighed, belønnet Ægtefolk, de lyksalige Ædelmodige Handling af en Discipel Æreminde ved en Grav Øl, hvorledes tillaves Ødelægger, den unge, omvendt ved en Fortælling
Adresseavis for Børn, 1780-01-12
Aar. Nummer 1 og N. Anden. Aargang. for Onsdagen. den 12 Januarii. Børn.
Adresseavis for Børn, 1780-01-12
Nye-Aars-Gratulationen. Maderen. Hvad vil du nu sige, min Søn naar du kommer til din Tante. Jeg vil sige, et lyksaligt Nye=Aar! Sønnen. hierte Tante. Faderen. Hvorfor vil om just sige det i Dag, Sønnen. For det er Nye=Aar, min Fader Faderen. Hvad meener du da med den Hilsen, Sønnen. Det alle andre meener. Faderen. Ja, hvad meener da alle andre, Sønnen. Det veed jeg ikke. Bør du sige noget, uden at vide hvad Faderen. de siger Sønnen. Min Fader og Moder siger jo og et glædeligt Nye-Aar til deres gode Venner. Faderen. Det er sandt. Men vi veed hvad vi siger. Hvorfor meener du vi hilser hinanden med denne Nye=Aars Hilsen. Sønnen. Jeg tænker for det er Nye=Aars Dag. Vil min Fader behage da at sige, hvorfor ellers Faderen. Et lyksaligt Nye=Aar, er jo at tale hen i Veyret, naar jeg ikke tænker noget derved. Sønnen. Hvad skal jeg da tænke, min Fader, Faderen. Ved du ikke det er et Ønske til den du hilser. Sønnen. Et Ønske, Jeg ønsker jo ingen Ting, Faderen. Saa burde du dog; thi der bestaaer jo din Gratulation. Sønnen. Vil min Fader da ikke forklare mig det tydeligere. Hvorfor skal jeg just giøre dette i Dag Faderen. Fordi det er den første Dag i Aaret, paa hvilken vi bør ønske hverandre at indtræde i det nye Aar med al den Lyksasalighed og Lykke, som Gud seer er til vort Gavn. Sønnen. Meener da min Fader at alle tænkerpaa det, naar de ønsker et glædeligt Nye=Aar. Faderen. Mange tænker maaskee ligesaa lidet derpaa, som du hidtil har gjort. Vanen har gjort det til et Mundheld hos de fleeste. De sige Gratulationen, men de gratulere ikke. Sønnen. Hvorledes skal jeg da gratulere ret, og som jeg bør Faderen. Ved enhver du gratulerer, enten det er dine Paarørende eller dine Bekiendte, skal du lade dit Hierte have Deel i dit Øn skee. Naar du for Exempel ønsker nogen et lyksaligt Nye=Aar, saa skal du tænke Avis. dette derved: Give Gud det maae gaae dem vel i dette nye Aar, at de aldrig maae savne den Lykke og Velsignelse, som befordrer deres Lyksalighed. Sønnen. Men min Fader, skal jeg da og giøre det Ønske til dem, som har gjort mig imod Faderen. Det forstaaer sig. Læser du ikke i Skriften, at vi skal elske dem, som os hader, velsigne dem, som os bander, bede got for dem, som forfølge os. Sønnen. Det er sandt min Fader siger. Fra nu af skal jeg vist tænke ved mit Ønske og ikke misbruge samme, og nu takker jeg min Fader for denne Lærdom.
Adresseavis for Børn, 1780-01-12
Correspondence. Min Christiane Elskelige Datter. Vær mig velsignet o Dag paa hvilken du min elskelige Datter blev skienket mig, og din for 10 Aar siden hensovede dydige Fader. J dette Kammer, hvor du første Gang faae denne Verdens Lys, erindrer jeg min Smerte og min Glæde, min Frygt og mit Haab ved din Fødsel; her kyssede og velsignede din Fader dig, her hvilte du paa mit Skiød, og sov til mit Bryst, her stammede du med en barnlig Lallen min Bøn efter. Ja min Datter, J dette for dig saa mærkværdig Kammer har jeg anraabt min Gud om Velsignelse for dig. Og jeg har den faste Tillid, at den Gud jeg tilbeder, og som jeg ved din Ankomst til Verden saa høytidelig overgav dig til, har hørt mine Bønner, han vil give en glædeløs Enke, den største af alle Glæder, at jeg i dig skal finde min Trøst, min Fornøyelse og min Støtte for den tilkommende Alderdom. Om denne Lykke forsikrer mig endnu den sidste store Velsignelse, som din Fader, i hvis døende Hænder du hvile, kort for sin Afskeed meddeelte. O. hvilken Velsignelse var det, min Christiane lad den nu saa dybt være indgravet i din Siel, som den bliver uforglemmelig hos mig. Mit Barn, stammede den beste Mand, Herren bære og paa sine Hænder ligesom du nu hviler i din afmægtige Faders Armee. – Dog, jeg vil ikke give dig noget Billede af denne taarefulde Scene. Maaskee skulle for Børn. din Siel for stærk føle den Smerte, hvilken jeg føler i sin fulde Storhed. Ney, kom langt snarere i mine Arme, da de faderlige Hænder ikke meere kan omfavne dig, og modtag den heele Gave af mig, som Gud har behaget ved din Fader at skienke dig. Vær velsignet min Datter, fra den Dag af vær velsignet af Herren. Gak fort paa Banen, og fuldend Livets korte Skrit til hans Ære, som skabte dig, hendes Glæde, som fødte dig, og til din egen Lyksalighed. - Hvor nær er du allerede den Tidspunkt, da alle dine Ungdoms Yndigheder skal forsvinde Lær derfor mit Barn, fra den Dag af, du begynder dit Liv paa nye, lær den Kunst at døe, og ved den, kom efter den sande Videnskab, at leve lykkelig. Tæl dine Dage, vær nøyeregnende med dine Timer, og bliv aldrig saa ulykkelig, at du nogensinde skulle forskrækkes over deres Anvendelse. Hellige din ungdommelige Siel til ham, som ved sin Død har adlet den til Arving af de evige Glæder. Saaledes opofre dig ham af dit gandske Hierte hver Gang du helligholder din Fødselsdag, og bliv ved at være hans Yndling. O mit Barn, hvilken Fryd vil der da foregaae i din Siel, naar du føler den Velsignelse, som blev en Frugt af denne Dag Og denne Glæde i sin gandske Omkreds, ønsker dig din hulde Moder. Du veed det, mit Barn, du veed det, en stor Deel af min Lyksalighed i denne Verden beroer paa dig. Vær stolt over denne Tanke, men vær tillige frygtsom for at forstyrre denne Lyksalighed hos mig, og tabe hans Kierlighed, uden hvilken min Kierlighed intet kan nytte dig. Lev, og bliv lykkelig, min Christiane, og opfyld mit Ønske, mit Haab, min Glæde. Dog, Herren vil selv opfylde den, i hans velsignede Haand overleverer jeg dig, dit Liv og din Siel. Charlotte. Nyeheder.
Adresseavis for Børn, 1780-01-12
Nyeaars-Dag havde den lille Adolph faaet Frihed af sine Forældre, at invitere adskillige af ste smaae Bekiendtere og Kammerater til sig, for at slaae en Juuleleg af. Men det var den lille Herre ikke saameget om Leegen at giøre, som at vise sig for sit Selskab i sine nye galonerede Klæ Avis der, og fornemmelig med sit Uhr, som var givet ham til Nyeaars-Gave af hans Fader. De fremmede Børn kom, og Monsieur Adolph tog imod dem med den ene Haand i Buxelommen og den anden i Brystet, og med en Mine, som han kunde være en stor Matedor. Nu vendte han sig til den ene Side, nu til den anden, nu saae hantil sine Been, pillede paa sine Mansketter, trak sit Uhr vel femten Gange op, for at lade de Fremmede see samme, nu spadserede han stolt over Gulvet, nu stillede han sig for Speilet, og, om endskiønt han Dagen tilforn havde blandet sig i de barnagtige Leege, saa holdt han sig for god til at befatte sig med samme i Dag. Kort, han ansaae sig for en Cavalier, og overlod Spøg og Lee til hans Kammerater. De fremmede Børn brød sig ikke meget om hans Stolthed, de lod ham gaae, og fortsatte deres Spøg imellem sig selv. omsider blev Monsieur Adolph opmerksom over deres Ligegyldighed, ingen vilde beundre hans Pyndt, ingen betragte hans Uhr, ingen rose eller opløfte ham, dette giorde ham forbittret, og nu fandt han forgodt at forstyrre deres Leege, nu skiendte han paa den, og nu gjorde han Nar af hiin. Endelig er han saa ulykkelig ikke allene at tabe en heel Kop Caffee ned af sine smukke Klæder, men han havde endog den Malheur, at hans Uhr faldt fra ham, saa Glasset gik i Stykker. Hans Papa, som havde siddet i sit Contoir og observeret hans heele Opførsel, og tilsidst bemerket, at Uhret var i Gulvet, og hans nye Klæder fordervede af Caffe kom i det samme ind i Stuen til dem, Adolph skielvede over sin Faders Ankomst. Han blev nu for sin uartige Omgang imod sine Fremmede, sin Stolthed og sin Uforsigtighed offentlig beskiemmet, hans Klæder og hans Uhr blev taget fra ham, hans Haar nedkiemmet, og for at lade ham føle, hvad Stolthed fører med sig, blev han saaledes ydmygget af hans Fader, at han maatte selv forære sit Uhr til en af de smaae Fremmede, hans Klæder blev givet hans yngre Broder, og Adolph skal huske sin Opførsel Nyeaars-Dag.
Adresseavis for Børn, 1780-01-12
Reisende. Azor, en østerlandsk Viis, foretog sig en Reise til Mekka, med en Hoben unge elskværdige Folk; han beundrede deres Munterhed, deres for Børn. Følelser og deres Tilbøyelighed til Dyden. Den ne fornøyelige Enighed henrykkede ham meget efterdi Selskabet derved erindrede ham om hans egen Ungdoms behagelige og uskyldige Fornøyelser. Snart besang de Venskabens Yndigheder, snart den evige Velgiører og Naturens store Fader, og følte sig lige saa lykkelige, som taknemmelige.
Adresseavis for Børn, 1780-01-12
En Exemit, som forenede sig i deres Selskab, havde intet andet at tale om, end Fasten, Afholdenhed og det Exemitiske Liv, hvilket han stedse opløftede, og tillige dadlede det menneskelige Livs uskyldigste Fornøyelser. Selskabets Glædeskriig, skurrede i hans Øre. En fuldkommen Misfornøyelse indtog ham. Det eeneste Beviis paa hans Skiønsomhed, var, at han med opløftet Stemme anraabde det høyeste Væsen snart at udrive dem fra deres Glæder. En Dag, da de nærmede dem til en Landsbye, saae de en Mængde Børn og unge Piger at komme tilløbende, som med Sang og Dands bragte dem Frugt, Melk og Brød, man saae Glæden glindse i deres Øyne, og deres Fornøyelser formerede Azor og hans Selskab. Det var just i den behageligste Aarstid.
Adresseavis for Børn, 1780-01-12
J Mennesker, undflyer ikke Velsignelsen, modtager den af hans Haand, som skabte Eder, tilbeder den Algode, ærer og frygter ham, og giører Eder værdige til den Lyksalighed han baade her og hidset har tiltænkt Eder
Adresseavis for Børn, 1780-01-12
Bøger. En fattig Bondedreng, havde megen Lyst til Læsning. Da han nu ingen Raad havde at skaffe sig selv Lærebøger, saa maatte han laans sig frem; men tilsidst blev og dette forhindret ham. Engang da han gik paa Marken, fandt han en Otte skilling, strax blev den bestemt til en Bog, men hvilken skulle han kiøbe, Han gik til Præsten, fortæller sin Lykke, og spørger hvad Bog han nader ham at kiøbe, som kunde giøre ham baade fornuftig og gudsfrygtig. – Min Søn, sagde Præsten, der er mange Bøger i Verden, som kan bringe dig til den Fuldkommenhed du ønsker, og dem har du ingen Raad til at kiøbe. Kan J ikke sige mig een, Fader, sagde Drengen, som J holder for den beste. - Jo min Søn, En det dig ret om at giøre, at blive en fornuftig Christen, saa veed jeg ingen bedre, at raade dig at kiøbe for din Otteskilling end Luthers liden Catechismus.
Adresseavis for Børn, 1780-01-12
Avis. Her har jeg faaet en var Bog Frederica, skal jeg læse dig noget for af den – Ja nok, lad mig høre, lille Broder. – Nu, saa giv da Agt, Die Katze und das Kameel! – Hvad er det for noget? Det forstaaer jeg jo ikke. Det er Tydsk, forstaaer du ikke det, saa er du jo Hvad er jeg vel, Naar jeg ikke har lært det, hvor skal jeg da kunde forstaae det? Men du har lært Tydsk, lad mig nu høre du forstaaer noget, og stig mig hvad det er paa dansk. - Det er jeg i Stand til. – Siig mig først, hvorom handler den Bog. Det er lutter Fabler; men de ere smukke, vil du nu høre, saa skal jeg læse dem paa Dansk for dig Katten og Kamelen. Katten. Velkommen Broder. Kamelen. Hvorledes, Jeg, din Broder. Katten. Hvorfor ikke, Mon jeg ikke skulle ziire min Ryk med ligesaa smuk en Pukkel, som den du bærer. Kameelen. Det kan nok være. Men mon du og kan bære hvad min Ryk bærer, Katten. Det skal du ikke spørge mig 2 Gange om. Kom hid med hvad du har. Det er kun Smaaeting for mig. Kameelen. Betænk din Tosse, at min Byrde er nesten mig for tung, hvor meget meere maae den være dig. Katten. O Snak, Kom kun hid, med hvad du har Kameelen. Nu vel da, saa træd nærmere hid. See, der har du min Last. Katten. Ovee mig, hvilken Byrde, den knuser mig. Kameelen. Det fortiener du. Den, som stræber efter de Stores Værdighed, maae og føle deres Byrder. for Børn. Det var en artig Fabel, min lille Broder. Er der fleere saadanne? – Ja vist nok; der er mange, vil du høre een endnu. - Aa jal lad mig høre. De ere artige. Jeg veed ikke hvor du har lært saa gesvindt at forstaae Tydsk. Saa er det, naar man har Lyst, og er flittig Saa lærer alting sig nesten af sig selv. See, her er ogsaa en smuk Fabel, den kaldes Den løgnagtige Kalv Nu skal du høre. En ung Kalv havde vendt sig til saa hæslig en Last, at den løy altid. Naar den gik med det andet Qvæg paa Marken, saa fandt den en dum Fornøyelse i, pludselig at skrække dem. Undertiden forstak den sig imellem Buskene, og tudede ligesom en Ulv. De Gamle, som hørde det, kom da gesvindt tilløbende, forat jage Ulven bort, at den ikke skulde giøre deres unge Kalve nogen Skade. Men naar de da kom til Stedet, saae de ingen uden den løgnagtige Kalv, som stillede sig an, som den sov. Dette Bedragerie øvede den saa ofte, at de Gamle mærkede det, og derfor nu ikke brød sig om, naar de hørte den tude. En Aftenstund, som den unge Løgner havde foresadt sig at lyve for dem, skiulte den sig bag et langt bortliggende Krat; men neppe var han kommen der, førend en virkelig Uld sprang frem, greb den an, og kastede den under sig. Den kunde nu hverken undflye eller forsvare sig, og begyndte derfor jammerlig at skrige Bæ, Bæ, Bæl hvilket betyder saa meget som, red mig, red mig, Men der var ingen af de Gamle, som holdt det Umagen værd, at see sig om efter den; thi de tænkte alle, at den atter vilde bedrage dem. Jmidlertid havde Ulven bidt den ihiel, og ædt den op. Ach, sukkede den ved sig selv, i det den døde; hvor meget skader man sig ikke selv, naar man søger at bedrage andre.
Adresseavis for Børn, 1780-01-26
Aar. Romer 3 og 4. Anden Tolde. Aargang. for Onsdagen. Børn. den 26. Januarii.