Jyske Efterretninger, 1791-02-04
Advocaten van der Noot, som ikke var Regierinden gunstig, og ansaae sig selv som forfulgt, greb nu Leiligheden til at hævne sig og spille en betydelig Rolle; han reiste fra Bryssel til Breda for at tilveiebringe en Opstand blant Folket, forenede sig med van Eupen, som ogsaa havde privat Jnterresse af at underminere den Belsiske Regiering, og betiente sig af en fornærmet OberstLieutenant van der Mersch, der havde staaet i Keiserlig Tieneste, og brændte af Hevngierrighed mod Joseph. bruarii. Disse vare Hovedpersonerne, om hvis Levnetsløb man veed følgende: Van det Noot er en Søn af en Øvrigheds Person i Bryssel, hvis Embeds=Titel er Amtmand. Jndtil Aaret. 1751 var han i sin Faders Huus, og studerede Lovkyndighed. Da han var omtrent 24 Aar gammel, fulgte han med sin Fader paa en Expedition om Natten i et Karmeliter Kloster for at opsøge Tyve, som skulde være komne over Klostermurene. Efter at alle Stæder i Klosteret forgieves vare giennemsøgte, fandt man omsider i Kirken en Carmeliter Munk, som havde forstukket sig i Prædikestolen tilligemed en ung Pige i det blotte Linned. Politiet slæbede hende strax til Amtmand, og den unge van der Noot saae Yndigheder, hvis Lige han tilforn aldrig havde seet. Frygt for Faderen var det eneste der afholdt hans heftige Lidenskab fra strax at gribe dette kostbare Bytte, som blev bragt til Tugthuset, men svævede desuagtet stedse for den Unges Tanker. Han søgte nu at formaae Tugthuus=Jnspecteuren til at lade ham faae sin Amasia i Tale, men blev afviist med Erindring og Faderens Strænghed. Omsider syntes Jnspekteuren dog at give efter for den Unges idelige Overhæng, og lovede for 3 Louisdorer at bringe ham ind til den skiønne Fange. Den unge van der Noot stiæler da af sin Stedmoders Natbord en Puderæske, som han troede var af Sølv, og bringer den til Commissairen for et Assistence=Huus, for at laane 3 Louisdorer derpaa, hvilke han ogsaa fik, ikke fordi Æsken var saa meget værd, men for i Commissairen kiendte det Vaaben der stod paa, og sluttede derfra til Ammans Søn. Med disse 3 Louisdører iler den Unge, saasnart det blev mørk, til Tugthuus Jnspecteuren, som var ædelmodig nok til ikke at vilde modtage den Betaling, han selv havde fastsat, men bragte ham uden Penge til Fængslet, hvor han efter Ønske kunde fornøie sig med sin Skiønne. Det unge Menneske træder ind med Glæde og Længsel, og finder - sin Fader med den stiaalne Puderæske i Haanden, samt tvende vederhæftige Mænd, som klædde ham nogen, bandt ham ved Hænder og Fødder til en Bænk, hvorpaa Faderen tral hans Ryg saaledes igiennem, at der ikke var en heel Plet paa den. Executionen var saa eftertrykkelig, at hverken Jnspecteuren eller de tvende Mænd kunde holde sig fra Graad. Den unge van derNoot blev lost igien og henkastet paa et Knippe Halm i en Krog af Fængslet. Da han var bleven kureret i Tugthuset, sendte Faderen ham i Kost hos en Jurist i Loven, som skulde danne en Advocat af ham. Efter syv Aars Forløb lod han ham komme tilbage igien, for at skaffe ham et Establissement og en Kone. Jmedens han opholdt sig hos Faderen, opdagede han igien den Pige, for hvis Skyld han havde udstaaet den haarde Tugtelse. Denne Coquette af Profession havde allerede gaaet igiennem Adskilliges Hænder, og blev nu underholdt som Maitresse af en vis Quenonville, med hvilken hun havde nogle Børn, foruden et, som hun havde avlet med sin nu værende Tilbeders Fader, og lod sig kalde Madame Belem. Van der Nøyt, hvis Kierlighed hverken Faders Svøbe eller syv Aars Fraværelse havde kiolet, besluttede at vove alt for at kunde kalde denne Engel sin, men det havde store Vanskelig. heder at faae hende i Tale. Quenonville var daglig hos hende, og kun om Søndagen, naar han var paa sin Faders Gods, var Pater Finistere opvartende Cavalier hos Madame Belem. Dette uagtet fandt van derNoot dog Leilighed til at aftale en Sammenkomst med Madammen, som under Paaskud af at Quenonville var jalour, til Pateren overtalt til ikke at besøge hende i nogen Tid. Pateren mærkede den rette Aarsag, hvorfor man itte skiettede om hans Besøg, lod til at være ligegyldig derved, og nøiedes med at udspionere hvem den nye Rival lunde være Han opdagede snart Advocat van der Noet, og at bellig Jver mod den Forargelse der foregik i hans Sogn, aabenbarede han disse Natte Visiter for van der Nrots Fader, som udrustet med Magistrats Anseelse og et godt Spanskrør overfaldt sin Son i BelemsArme, og bragte ham hiem til sit Huus under talrigt Sammenløb af Mennesker, som den retskafne Pater havde foranstaltet, for som en troe Siælehyrde at skaffe sine Faar et lærerigt Syn. Advocaten folede under Slagene, at han i sit en og tredivte Aar var voxet fra det faderlige Riis, fordrede sin Modrene Arv, og opsagde Faderen al Lydighed. Denne bliver vreed og giver sin Hr. Son et Slag, som blev besvaret med et lige saa eftertrykkeligt. Nu gik det boer af Apoplexie. Advocaten afhentede nu Madame Slag om Slag, og Faderen falder og i sit Raserie, og Belem, og levede med hende under Navn af MadamePineau, som har spillet den store Rolle i de belgiske Uroeligheder. Hos hende holdtes i Bryssel de hemmelige Conserenzer, som altid endtes med de skammeligste Udsvævelser i at dyrke Bachus og Venus. Pineau commanderede Afskummet af Pobelen, imedens hendes gamle Galan uddelede sine Befalinger i den somveraine Congres. Van Eupens Historie er ikke mindre opbyggelig. Denne Exjesuit holdes for at være en naturlig Søn af Erkebiskoppen i Mecheln. Han fik et Præbende i Antverpen, og blev grand pemstentier, hvilket Embede skaffede ham Adgang til Familiers Hemmeligheder, og gudelig Disposition over mangen indtagende Kone og smuk Pige.