Berlingske Tidende, 1836-09-13
Tydskland. Programmet over Keiser Ferdinands Kroning lyder saaledes: Paa Kroningsdagen, den 7de September, ringes der om Morgenen fra Kl. 6-7 med Domkirkens store Klokke, hvorpaa Over-Borggreven begiver sig til Wenzels-Capellet (i Domkirken) og tilligemed de øvrige Bevarere af Nøglerne til Kron Arkivet, fra samme udtage de kongelige Jnsignier Kronen med den dertil hørende røde Atlaskes Hue, Rigsæblet, Scepteret, Stolaen, Veltet og den kongelige Kappe. Tillige overleverer Domdekanten, Over-Borggreven den hellige Wenzels, i DomcapitelArkivet opbevarede Sværd, hvilket tilligemed Jnstnierne bæres til Hove og indhændiges Over-Kæmnerens Stedfortræder. Efter Kl. 8 bringe de Officerer, hvem det tilkommer at bære de kongelige Jnsignier, disse i Procession til Wenzels-Capellet, og nedlægge dem der ved den hellige Wenzels Altar, medens den forgyldte og forsølvede Brødkurv og begge Viinkanderne, der ere bestemte til Offringen ved det kongelige Højamt, allerede ere hensatte paa Side Alterne. Derhen bærer ligeledes en K. K. Kammertjener Skeden til den hellige Wenzels Sværd og en Ring. Derpaa begiver sig Prags Fyrst Ærkebisp, som Consecrator, med Clerus til Domkirken, hvorhen ogsaa Keiseren begiver sig Kl. 9. ledsaget af Hofstaten, Herre- og Ridderstandens Medlemmer og talrige Afdelinger af Arcier, den ungarske og Drabant-Livgarden. Smykket med de fire Ordenskjæder og den militaire Ordens store Baand, gaaer Kejseren i Feldmarschals-Uniform, med bedækket Hoved, under en Pragthimmel, hvis otte Stænger holdes af Staden Prags Borgmestre og Stadraader, og umiddelbar foran ham gaaer Over Land-Marschallen med den hellige Wenzels blot tede Sværd. Vejen fra Slottet til Kirken er belagt med Bræder, der ere overtrukne med hvidt og rødt Klæde; medens Toget varer ringes der med alle Domkirkens Klokker, og Militairets og Borgermilitsens samtlige Musikcorpser spille. Ved Kirkedørren modtager Consecrator Kejseren, velsigner ham ved at besprænge ham med Vievand, lader ham knæle ned og kysse det af Keiser Carl IV. Kirken skiænkede Kors, hvorpaa Keiseren, kun med et lidet Følge, bestaaende af de høieste Hofembedsmænd, træder indi Wenzels-Capellet, tager Kronningsdragten paa, sætter Huuskronen paa Hovedet, og vender sig i dette Ornat, under Trompeter og Paukers Lyd, i et højtideligt Tog, anført af Consecrator, fra Wenzels-Capellet til Højalteret. Saasnart Kejseren er ankommet til den i Presbytteriets Midte, under en svævende, riig Baldakin staaende Trone, knæler han ned, medens Consecrator, staaende foran Højalteret, fremsiger nogle Bønner, efter hvis Tilendebringelse han sætter sig ned paa det der opstillede Salditorium; han modtager af Over-Land-Officererne o. s. v. Rigsæblet, Scepteret, de tvende Brød, de tvende Viinkander o. s. v., der hensættes paa et, ved Siden af Højalteret staaende lille Bord. Nu bliver Keiseren af tvende assisterende Biskopper ført fra Tronen hen til Højalteret, forestillet den paa Salditorium siddende Consecrator til Jndvielse og Kroning, og modtager, efterat Confecrator af Ponteficalen har forelæst ham en kort Admonition, knælende og med dybt til Jorden bøiet Aasyn, den ærke biskoppelige Velsignelse, og vender saa tilbage til sin Trone, hvorpaa Højamtet begynder. Consecrator træder med Clerus hen til Højalteret, sætter sig dernæst igjen paa Salditorium, og lader den, imidlertid atter til det øverste Altertrin fremskridende og nedknælende Keiser, hvem Over-Hofmesteren nu tager Huuskronen af Hovedet, oplæse af den paa hans (Consecrators) Skjød liggende Pontefical Kronnings eden i det latinske Sprog, hvorpaa Over-Borggreven af "Kongeriget Bøhmens fornyede Lands-Ordning" foresiger Keiseren den sædvanlige Eed paa Tydsk. Ved Edens Slutningsord (Saa sandt Gud hielpe mig) lægger Keiseren begge Hænder paa Evangeliebogen og kysser endelig det ham af Confecrator foreholdte Kors. Nu fremsiges nogle Bønner og derpaa gaaer Salvingen for sig. Med den i en Guldkop fremrakte Olie salver Consecrator, siddende paa Alteret, først Kejserens høire Arm, korsviis fra Haandledet til Albuen, derpaa over Ryggen mellem Skuldrene, af hvilken Grund Kappen tages af Keiseren, og en Sløjfe, ved hvilken Kronningsdragten er sammenbundet bagtil, opløses. Naar dette er skeet, gaaer Kejseren med de assisterende Biskopper ba ved Alteret, lader sig aftørres med Bomuld og Salt, tager Kappen om sig igjen og vender tilbage til sin forrige Plads, paa det øverste Altertrin, hvor han knælende, af Consecrators Hænder modtager: Sværdet, først uden Skede, derpaa med Skede; Ringen, paa den høire Haands næstsidste Finger; Scepteret, i den høire, Rigsæblet, i den venstre Haand, medens Over-Land-Kæmneren bedækker det keiserlige Hoved med den røde Atlaskes Hue, paa hvilken Consecrator tilsidst sætter Kronen. Saaledes smykket reiser Keiseren sig fra sin knælende Stilling, gaaer hen til den, i Nærheden af Højalteret oprettede JntronisationsTrone, og paa et af Consecrator med Haanden givet Tegn til Jntronisationen, sætter han sig ned i Lænestolen, hvorpaa Borg-Greven træder frem og tilraaber Stænderne følgende Ord paa Bøhmisk: "Lader os gaae at aflægge Bekjendelsen for vor kronede Konge og Arveherre. Under Trompeters og Paukers Lyd høres fra de Tilstedeværende paa denne Opfordring et Vivatraab, og nærme sig derpaa enkeltviis til Keiseren, bøiende sig dybt for ham og berørende Scepteret med tvende Fingre, under hvilken Ceremoni der synges et Te Deum", hvortil Kanonerne løses paa Stadens Volde, og der ringes med samtlige Klokker i alle Stadens Kirker. – Naar Bekjendelsen til Tronen, er aflagt af alle de dertil Kaldte, holdes Evangeliebogen frem for Kejseren til Kys, og Over-Land-Hofmestren fremkalder de stændiske Medlemmer, der skulle slaaes til St. Wenzels Riddere, hvilke – idet de, den Ene efter den Anden, knæle hen paa Tronens Trin foran Kejseren – faae trende Slag med den hellige Wenzels Sværd, som Keiseren imidlertid har taget i Haanden, paa den venstre Skulder. - Efter dette Ridderslag fortsættes det afbrudte Højamt, Hof-Ceremoniaren giver Consecratoren af en Sølvdaase, Hostien til Offringen, og Keiseren, der imidlertid er skredet frem til Højalteret, og er knælet ned paa det næstsidste Altertrin, rækker Consecratoren de tvende Brød og de tvende Kander, Viin tilligemed et, til denne Leilighed præget, tredive Ducater vægtig Guldstykke i Offer, og vender derpaa tilbage til Tronen, ved hvilken han, indtil Forvandlingen. er forbi, bliver liggende paa Knæe, efterat Over-Borg greven forinden har aftaget ham Kronen og den røde Atlaskes Hue. Naar det kommer til Communionen, begiver Keiseren sig til Højalteret, knæler ned paa det øverste Altertrin og modtager der af Confecrator det Helligste – Over-Borggreven og Over-Hofmesteren holde Alterdagen under – samt Absolutionen, og begiver sig derpaa tilbage til Tronen, hvor Over-Borggreven atter paasætter ham Kronen. Højamtet gaaer nu til Ende.