Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-07-12
Veiret var for en skotsk September mildt, ja varmt, jeg lukkede Vinduet op for bedre at kunne qvæge mine Blikke ved Synet af den blaa og solrige Luft, og af de maleriske Grupper af Kreaturene, som græssede paa Skraaningerne af de nærliggende Høie og i de frugtbare, kraftfulde Dale, og af de unge Daadyr, som gnavede paa Løvtræernes sidste Blade. De friske, nyelig afslagne Grønsværssletter, udbredede sig i uoverseelige Strækninger; hist og her løbe Harer over Stierne, nydelige Fasaner søgte deres Føde ved Randen af Skoven, og Damer i lange Amazonklæder og med vaiende Fiærbuske, lode sig see paa flygtige Heste og forsvandt øieblikkeligen imellem Buskene. Og dette hele saa maleriske, saa livfulde, saa nydelsesrige Terrain tilhørte en eneste Mand, som ved sin Rigdom havde fremtryllet et Paradis midt imellem Skotlands Vildnisse. Jeg havde aldrig seet Førstefødselsrettens og Majoritets Rettighedernes Underværker realiserede paa en saa glimrende Maade. Den nedgaaende Sol blinkede imellem Fyrretræerne, som bekrandsede Høiene, som en Jldlue, og nu bebudede hist og her Hestenes Trampen, Vognenes Raslen, den muntre Latter, den livfulde Passiar, at Selskabet kom tilbage fra sine Forlystelser eller Beskjæftigelser. Den larmende Gong lød i Korridoren, Signalet paa at man skulde omklæde sig til Taffelet; jeg løsrev mig med Møie fra denne Sandsenydelse for at forberede mig til at lade mig see i den befrygtede Kreds af det brittiske Aristokratie, hvori Jngen kiendte mig, selv ikke Hertugen, som havde indbudt mig. Jeg sad just ved den bragende Kaminild, da det bankede paa Døren; Hertugen, traadte ind, en Mand af høi Væxt, hvidt Haar og fornemme Ansigtstræk. Han hilsede meget venskabeligt paa mig, bevidnede sin Glæde ved at see mig og giorde mig mange Spørgsmaal om Amerika og hans Bekiendtere der. Gongen lød anden Gang og Hertugen nævnede for mig de Giæster, som opholdt sig i Slottet, og forbereddede mig derved til at see dem. Salen var fuld af Mennesker; Hertuginden, en rank og smuk Dame, modtog mig med det yndigste Smiil, og nu blev jeg forestillet for hele Rækken af de Tilstædeværende. Kort derpaa gik man til Tafsels igiennem en Række af Tienere. Ved den ene Side af mig fad en Herre, og paa den anden en Dame, hvis Navn jeg uheldigviis har forglemt Hertugen, som med et erfarent Blik syntes at læse i mine Ansigtstræk, raabte til mig fra Enden af Taffelet, at Lady ver, den elskværdigste Dame i Skotland, sad ved min høire Side, det havde vistnok været unødvendigt at tilføie, at hun tillige var den skiønneste i Landet. Overalt i England er den ualmindelige legemlige Skiønhed hos Personer af begge Kiøn af de høiere Stænder paafaldende for mig. Der finder en paafaldende Kontrast Sted imellem Englændernes og imellem de Franskes og Spaniernes Komportement i de høiere Stænder. Parisernes hvilken vi antage for en Typus for de Franskes Høflighed, Livfuldhed og passionerende Gebærder. Spaniernes Bevægelse af Øienbrynene, den afvexlende Sammentrækning og Udspilen af Øinene, og deres Sindsbevægelse ved den ringeste Anledning, kontrasterer paa det Stærkeste med den sine Tone hos en fornem Englænder. Den ægte engelske Gentleman bringes ikke let ud af sin Fatning; om Nogen falder i Besvimmelse ved Siden af ham, om en uforsigtig Tiener spilder en Sauceskaal ned af hans Frakke, eller noget Andet saadant passerer, han vil dog sætte sit Glas fra sig med samme Koldblogdighed. Han har nu engang giort sig det til en Regel at iagttage en fast Holdning ved alle mødende Tilfælde, og han afviger aldrig derfra. Jeg vaagnede sildigt Dagen derpaa, klædte mig paa i en Hast og ilede ned i Spisesalen, hvor jeg allerede forefandt et talrigt Selskab ved Frokosten, Synet af det overraskede mig meget; de talrige, glimrende, galonerede Tienere; det pragtfulde Bordtøi; Orchesteret, som i Gaar havde saameget forhøiet Scenens Herlighed og Munterhed, vare forsvundne, Hertugen som bar en farvet Cravatte og en tyk Jagtredingot, sad ikke ved Enden af Bordet men midt foran det med et Avisblad i Haanden. Hertuginden og alle de øvrige Damer, som i Gaar sadde ved Bordet i den eleganteste Modestads og glimrede af kostbare Smykker, vare nu iførte simple Dragter. Forandringen hos den mandlige Deel af Selskabet var dog meest paafaldende. De Dandysfra i Gaar, Modens troe Tienere, hvis Toilet var feilfrit og rangeret efter den nyeste Modejournal, fandt jeg iført plumpe Jagtkjoler med alt Tilbehør.