Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-05-12
Man veed, at det hellige romerske Riges Daphner og Menalker (d. c. Oler og Gurruer eller Larser og Greter, gjøre sig meest tilgode i Henseende til nærværende Gienstand for vore lærde Undersøgelser; dog ville vi ved denne Leilighed ingenlunde skole, thi saa alvorlige Ting hør betragtes fra en alvorlig Synspunkt. Neppe erfare de af visse Symptommer at de ere skabte for hverandre, saa ile de efter tydske følsomme Sieles Brug og Mode hen til et Vand, en liden Søe eller endnu bedre en Bæk der rasler, hvis Vand er næsten ligesaa klart, som det i Trondhjems Elv om Sct. Hans Tider. I Nærheden maae være Træer, (grønne Træer,) hvori yndige Krager og smukke Natugler afvexle deres fortryllende harmoniske Toner; dog vi bør tale lidt mere høvisk og sige, smukke Ravne og deslige Skader, thi her kommer det nøje an paa at lagttage: Ob Dudeldum og Dudelde, Der bedre Trommelschlager sey Jblandt de øvrige Reqvisita høre, at ved Bredden maae findes grønt Græs, og nydelig ambrosisk duftende Blomstre, Troldhætter, Padehatte, Skarntyder og flere saadanne, derhos maae Stjernerne ved saadan Leilighed tindre med større Glands paa Himmelhvelvingen. Af og til maae et dygtigt Vindkast af Nordost ryste Træerne, hvilket i det straphinske Sprog de jordiske Engle og Engleinder ene formaae at tale, heder: at en let Zephir hvisker sagte i de lette Blade, der fryde sig ved den uskyldige Hyrdes og en dito kjelen Hyrdindes Nærværelse. Efter Skik bør vor Chloe eller Gurrn dog blive forskrækket og trænge sig tæt hen til hendes Amyntas eller Halvors varme Side, ingen seer dette uden Ugler og Krager, som ikke kan forklare sig, men frem for alt Maanen, den kydske Maane, som den kaldes paa hiin Side af Eideren, han er den rette Tilskuer, han er Heltenes og Heltindernes egen Patron; han sladter ikke noget hverken til Forældre eller til Andre, som ere saa haarde og uforstandige, at kalde sligt hemmelige og utilladelige Sammenkomster, der fordærve Siel og Legeme og styrte Engelen og Engelinden i bundløs Jammer. Naar deslige Forfølgelser true den Siegvartske Race, saa lader vorMenalkas, vor Amyntas, vor Ole, hænge Hovedet, gaaer for sig allene, seer ikke paa Menneskene hans Fiender, men strax derpaa fatter han den Beslutning at ville som Helt seire eller døe, nu kommer Chloe, under en forfærdelig Hulken fra Mammesellens Side, saa Dinene ere ganske ubeskrivelig røde, klager hun ham hendes Qvide. Nu udkastes nye Planer, nye Anlæg, smukke Projecter, riig paa Opfindelser studeres nu paa at føre Forældrene bag Lyset: dog nei. - Forlader mig, transedoranske Engle: J vil kun mage det saaledes, at J i nogenledes Tryghed kan stirre paa hinanden i uskyldig (?) Kierlighed, som de himmelske Hærskarer umages med at beskytte. Man veed jo at Seraphinerne forlade al anden colestisk Forretning og bekymre sig allene om vore unge Elskere. Nu forsikrer man sig hinanden ved originale Eder, Eder hvortil ingen Formular findes i nogen Skriverstue, at ville holde fast ved hinanden indtil deres Dages Ende (?) det er indtil de vorde adsplittede. Hvilken Glæde, hvilken Jubel! da er det Tid at fuske paa sørgelige Riim, der paradere paa Musernes Duodezhylder under Rubriken, Elegier, og nu forsegles de komisk tragiske Eder ved hede jaskede Kys, der føre til Nydelsen af den forbudne Frugt. Himlen sternes at være Vidne til den – nu det forstaaer sig - uskyldige Commerz; den besværges at lede og transportere de sympathiserende Sjele, sikkert til Maalet af de uskyldige Attraaer, allerhelst da Himlen beskyldes for, at den og ingen anden har slaaet Knuden i den Kierligheds Traad, hvormed vore nydelige Elskovs-Jægere have bundet sig fast. Himlen gjør nok med de toffede Bønner det samme, som Jupiter ved hine de hellige Eder, som Helend's prindselige Røver og Menelaus aflagde for ham og slænger den i Vinden. * Thus either Host their Imprecations joind, Which Joverefuld, and mingled with the Wind(Popes Transl. of the Ulad. B. 3. v. 37677.) Siden vi engang ere komne i Touren, saa ville vi endnu tillade os her en ganske kort men alvorlig bemærkelse som maaskee ikke aldeles smager livligen, men den er derfor ikke mindre rigtig, skulde den blive lidt for bitter, saa skal de Trondhjemske Tidender ved en anden Leilighed strøe Sukker ovenpaa.