Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-11-13
Om Pastor Harders Angreb Hs. V. har paa 9 Octavblade givet 88 Spørgsmaale, for at formaae Regjeringen til at forlade den Jdee, at lade Landet drage Gavn af den indbyrdes Underviisning, og at indtage Folk derimod. Mange af disse Spørgsmaal havde Hs. V. ikke behøvet at gjøre, hvis han havde værdiget Hvad her er skeet, først at lære det at kjende, endeel havde Hs. V. neppe givet den Form, havde ikke en roesværdig Jver for Hvad han ansaae for Godt, forledet ham til heftige Udtryk og til for hastig, eller for eensidig Dom. Endeligen indsees ingenlunde, hvorfor Hs. V. i den første Halvdeel saa gjerne antager, at man har villet bringe den nye Læremaade aldeles istedenfor den gamle, medens det stedse blev udtrykkeligen bemærket, at man ene bestemte den for Elementerne, det er for den lavere Klasse. Det er saadanne Anskuelser, der saa let kunde ansees af Folk, der dømme hurtigen, og uden (saaledes som Anmelderen heraf har gjort det, at erkyndige sig om den velærv. Forfatters Værd og bekiendte Principer, for ond Villie, for med Møie søgt Leilighed til at indtage Folk, der ei kjende Sagen, til Fordeel for de fremsatte Tvivl. Hs. V. synes selv at føle dette at føle, at han af de 88 Sp. kunde have sparet de 44 i det han i det 45de erindrer Erklæringen om Anvendelsen ene paa Elementerne, og yttrer den Mening at hans 44 gjorte Sp. maaskee ere overflødige". Anm. heraf er fuldkommen enig med Hs. V., men han har for megen Agtelse for hans Mening og dens Jndflydelse, til ei at berøre flere Dele af denne, af ham selv for overflødig anseet første Halvdeel. (Sp. 1, 2 og 3, S. H. Sp. 4, 6 og 6, S. 6.) Tro skal Læreren være, duelig bør han være; er han ei det første, da bør han miste sit Embed men den mere bestemte Methode giver sikkrere Vei for den mindre duelige Lærer, og for Elementerne behøves visseligen ikke først at ventes til hver Skolelærer faaer dannet sig en egen Methode. Hvorlunde tænke sig i vort Danmark 3000 egne Methoder for at lære Børn at læse i en Bog, at regne de 4 Species, Med Hensyn dertil var det derfor vist ikke at Skole anordningerne udelod Bestemmelser om Methoden, men med Hensyn til den høiere, mere incellectuelle Underviisning. Sp. 7 og 8. S. 6.) Hs. V. tvivler paa at en Underviisningsmaade kan befales ved Lovbud og er viis paa at den kommer af sig selv i Gang. Kan den, som her er Tilfældet, bestemmes ene for visse Ting – for Elementerne - og bringes i bestemt Form, hvi da ikke befale den, Man deler ganske Hs. V. Mening, at den nok vil komme af sig selv; men een Hovedbetænkning volder Ønsket om befalet Jndførelse (som jo forresten ingenlunde kan skee pludselig, men maa blive Aars Arbeid), den: at hvis ei almindelig Jndførelse sees som Maal, da kunne Jngen paatage sig Entreprisen af Tabellerne; den Bogtrykker der nu, i den Forudsætning, tilbyder hver Tabel for 2 s. N. V., paatager sig da slet ikke Udgaven, og hvormange Steder vil Methoden indføres, naar Tabellerne skulle skrives, Man komme og prøve hvad det er, at skrive 300 Tabeller og at tegne 30 Landkort, som tildeels først maa construeres. Derfor nedsattes først Kommissionen, til Prøve – da overveiedes Sagen i Cancelliet, hvor den endnu er, og naar dette høie Collegium har endt sine Beraadslagninger derover, tør man dog vel vente Sagen vedbørligen drøftet. Enten skal Tingen da blive almindelig, og Trykningen og Stikningen kan da strax begyndes, for snarligen for en ringe Priis at levere Alt, eller Anvendelse i Landet bliver rimeligen, paa Grund af Magelighed og Fordom, kun saare ringe. (Sp. 9 og 10, S. 6. Sp. II, 12 og 13, S. 7.) Periculum in morg er ikke fra denne Side i Danmark, men Hs. V. glemmer at Talen her ikke er om, at lære Almuen at læse, men at gjøre det hurtigere, bestemtere, spare Bekostninger, vænne den til Orden, og fremfor Alt at lette Skolelæreren sit Arbeid, falder saaledes bort, i det Erklæringen, her overseet eller undgaaet af Hs. V.er bestemt, at Danmark ei som andre Lande (tildeels) behøver den indbyrdes Underviisning, fordi det ingen har, men til Lettelse og Besparelse. (Sp. 14, 15, 16 og 17, S. 7 og 8.) Alt er den Hovedgrund omtalt, der gjør befalingen til Jndførelsen ønskelig, hvad derimod Underviisningen af Skolelærerne ved Seminarierne angaaer, da er det behageligt for Anm. heraf, at bemærke, at Commissionen heri er enig med Hs. V., thi hverken faldt det den ind at stævne Danmarks 3000 Skolelærere til Kjøbenhavn, eller ved et Trylleslag at ville undervise dem. Men Opsættelse, den evige gienkommende Opsættelse, som Hs. V. raader til, er man ingenlunde enig med ham i Forkast Sagen, hvis den ikke duer, men opsæt ei det Gode, hvis det er godt. (Sp. 18 og 19, S. 8.) Men hvad Hs. V. mener, naar han siger, at denne Prøve (ved Seminarierne kunde skee uden forargerligt Opsyn, vides ikke, og da man ikke elsker at see mere i et, maaskee kun noget uoverlagt valgt haardt Ord, end Bestemmelsen var, saa forbigaaes det. At hidtil med de skeete Forsøg ingen Forargelse, er givet, det vover man at troe. (Sp. 20 og 21, S. 8 og 9.) Hs. V. spørger, med Hensyn til Methoden, om den er Resultatet af grundig, philosophisk Grandskning, og mangfoldig Praxis! Det første Sp. undrer, hvis Forfatt, har læst endeel af de grundige Afhandlinger, som derover er skrevet, men det synes vovet og overflødigt, hvis han maaskee kun har læst en tydsk Oversættelse af en eensidig Fremstilling, eller et Par af de Smaaeværker, der give Oversigter eller Anviisninger til Practiken. Praxis har dog vel den Læremaade, der er anvendt i 21 Aar methodisk og i 89 Aar i det Store. Men smille maa man i Sandhed ved at finde det Ord Tactik her. Tactik, hvad Hs. V. forstaaer derved vides ikke, men hvem der søgte at lære at kjende dette Ord, overraskes besynderligen ved at see det anført, hvor Talen er om nogle Skolepoge, der med Orden gaae til deres Læsning, istedenfor at gjøre det med mindre Orden eller langsomt. Tactik, i Sandhed, man skulde troe at Hs. V. frygtede et Project til at gjøre Landsbyskoler til Exerceerskoler. Neppe randt det nogentid vor Monark i Sinde, da Han ansaae Jndførelsen af denne Læremaade god. Maaskee torde man spørge, om saadan Brug af Ordet Tactik er følge af grundig, philosophisk Grandskning, men visseligen maatte man ønske at Hs. V. først havde prøvet hvad han kalder saa, inden han havde her brugt dette Udtryk Sp. 2229, S. 9-11, ere meest gjorte med Hensyn til den Forudsætning, at man ikke var bekjendt med Landsbyskolernes Tilstand og for at give Oplysning i den Henseende. Men da af de 6 Medlemmer, Kommissionen bestod af, de 3 have Landsbyskoler i Mængde under sig, og den 4de for en stor Deel ideligen maa beskjeftige sig med Ting dem vedkommende, saa troes med Føie disse Sp. maa falde bort, skjønt man med Tal erkjender den velærværdige Forfatters gunstige Hensigt. Sp. 30, S. 11, er derimod vanskeligt at svare paa: Hs. V. vil ugjerne at den nu bestaaende Skolegang pludseligen skal kuldkastes: det er, man gjentager det, vanskeligt at svare paa, i det atter Meningen ei kan skjønnes. Kuldkastes, hvem i al Verden har tænkt paa at kuldkaste Normen for Skolegangen, fordi man nærmere bestemmer Underviisningen i den allerede bestemte og allerede inddeelte og allerede existerende lavere Klasse i Skolerne? Sp. 3138, S. 11 og 12, forbigaaes, deels da den velærværdige Forfatter meest holder sig der til Vexeldkiften, en Lignelse, han finder meget passende ved denne Leilighed, skjøndt Anm. ei seer at den staaer i saa nøie Forhold til den indbyrdes. Underviisning; men da man ingenlunde ønsker at paatage sig at omtale, hvad om Snese Aar kan skee, behøver Forf, dog neppe at frygte foral Ruin, hvilket ængster ham, fordi Børnene lære at læse paa anden Maade end nu skeer, det haabes. (Sp. 39, S. 12 og 13) "Aandens nye Væsen tjene vi nu siger Forfatteren, og hans Fryg er, at den indbyrdes Underviisning skal gjøre os til Bogstavens Tienere. Uden egentligen at vid hvad Forfatteren forstaaer ved Aandens nye Væsen, saa er det dog nok nødvendigt at være Bogstavens Tjener indtil Bogstaven bliver vor Tjener, altsaa at være det, i det man lærer bedre at kjende Bogstaver og at stave. Men at man ingenlunde ønsker at saadant ene skal være Tilstanden, det beviser dog vel Jntet mere, end at man her i Skolerne efter indbyrdes Underviisning, begynder Forstandsøvelser med Børnene inden de kunne stave, inden de ere "Bogstavens Tienere."(Slutningen i næste Numer.)