Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1840-04-21
Fra Odense skrives: Alt i Folkebladet af 8de Marts 1839 læstes en skarp Kritik over Provindsialbladene, imod vilken Artikel Hels. Av. af 18de Marts f. A. indvendte, at dens Forfatter ret vel havde sat sig ind i det Theoretiske af Sagen, medens han derimod kjendte mindret, det Practiske, og navnligen ikke havde taget noksom Hensyn til, hvad Læsere af Provindsialblade selv i vore Tider fordre. Folkebladets Artikel var stræng, men ikke uforskammet. J den senere Tid har Dagbladet Fædrelandet," hvor Provindsialbladene omtales, flere Gange yttret sig om dem i en næsten haanende Tone, der kun mildnes derved, at Fædrelandet," som det sømmer sig en Overmand, af Hjertet ynker sine stakkels Underordnede. Men heri har Fædrelandet, efter vor Formening dømt vrangt og navnligen ikke noksom betænkt, at et Provindsialblad ifølge sin Natur ikke kan (og maaskee heller aldrig vilde) udfylde sine Spalter saaledes (*med samme Artikler) som Fædrelandet," og hermed bortfalder ethvert Spørgsmaal om Superieur og Jnferieur (en militair Person og en geistlig staae ofte i een og samme Rangklasse i Statskalenderen). Hvorvidt "Fædrelandet forresten nu staaer ind i den Tone, der ønskes af den besindigere Deel af Nationen (der i Sandhed, fordi den er besindig, ligefuldt er en sand Ven af Liberalitet), kunne vi ikke bedømme, men ville kun gjøre opmærksom paa et Factum, der netop er skeet i disse Dage. Hovedet for det Partie i Kjøbenhavn, der kalder sig det liberale, men maaskee rettere burde kalde sig det ultra liberale, den for sine juridiske Kundskaber, men især for sin henrivende, enhver Modstand knusende Veltalenhed, med Føie berømte Orla Lehmann, der, som bekjendt, er (muligen den virksomste) Medudgiver af "Fædrelandet, erholdt ved Provevalget paa Borgerrepræsentanter for Kjøbenhavn fleest Stemmer efter Ussing og David, han blev den tredie Valgte; ved det virkelige Valg blev han derimod den Tiende. Vi troe heraf at turde slutte, at Lehmann vel har et Parti, men at dette Parti ikke er saa stort og stærkt i Virkeligheden, som maaskee Mange mene; vi troe, at der i det omtalte Factum ligger en inddirekte Dom over selve Fædrelandet, og dets Tone. - Dog er det ikke det sidstnævnte Blad alene, der engang imellem til sit behagelige Tidsfordriv lyser sin Banstraale over Provindsialaviserne, ogsaa Kjøbenhavnsposten, skiænker stundom "Oversættelsesfabrikkerne for nogle udenlandske Blade" sin Opmærksomhed og vi henvise i saa Henseende til Artiklen Plakaten af 2 October 1810 i dens No. 95. Et bedre Svar paa denne Artikkel end det, der læses i Vestsiellandske Avis af 9 April, kunne vi ikke levere og vi henvise derfor vore Læsere dertil, men en bemærkning kunne vi ikke tilbageholde. Kjøbenhavnsposten dadler "Redacteurerne og Privilegiehaverne, fordi de med velberaad Hu stille sig under Censurens Formynderskab, med andre Ord: Kbhposten vil have, at der ingen privilegeret Aris skulde udgaae, førend Man havde tilkæmpet sig en friere Presse. Men nu tillade vi os at spørge: er det sandt eller usandt, at Kjøbenhavnsposten tidligere selv flere Gange har ansøgt Regjeringen om dette usie, saa ofte med Ynk og Haan betragtede politiske Privilegium, – Lad Kjøbenhavnsposten vandre sin Vei og lad os i Fred og uden uforskyldt Haanblik vandre vor: Veiene ere forskjellige, men lige bæderlige. Jkke bebreide os med bidske Ord, at vi undlade hvad vi kunne gjøre – Man udvise Humanitet og Sommelighed: med Glæde læse vi jo med Glæde meddele vi jo vore Læsere et Uddrag af enhver af Kiøbenhavnspostens saare mange velskrevne Artikler. Der er et usynligt, men mægtigt Baand mellem alle sande Patrioter, og det skulde smerte os om dette Baand skulde sonderrives, fordi ikke Alle kunne bære Kjøle og Beenklæder af samme Snit, samme Farve.