Aalborg Stiftstidende, 1842-10-17
Aalborg, den 17de October. Jfølge de idag bragte Stændertidender er Høiesteretsassessor Bruun valgt til Præsident med 48 Stemmer af 51. De øvrige 3 Stemmer vare for Kammerjunker, Capit. Lüttichau, der ogsaa med 39 St. volgtes til Vicepræsident, til hvilket Valg Justitsr. Fleischer havde 6, Prof. Larsen 3. Justitsraaderne Estrup og With og Overkrigscommissair Qvist hver 1 St. Til Redacteurer af Stændertidenden valgtes Apotheker Køfter med 26 og Prof. Larsen med 24 St., og til Secretairer: Legationsseer. Hvass med 37 og Justitsr. Fønss med 18 St. J Commissarii Aabningstale, der iøvrigt omtrent er af samme Jndhold som ved tidligere Leiligheder, udhæves medrette som Regjeringens priselige Foranstaltninger i det henvundne Tidsrum og som Frugt af Stændernes medvirkende Bestræbelser: den af stor og velgjørende Jndvirkning paa det hele statsborgerlige Liv værende, Borgerne indrømmede Deelagtighed i Ordningen af deres communale Anliggender – (notabene naar den benyttes og overholdes) – samt den uforbeholdne. Aabenhed, hvormed Kongen har lagt fuldstændige Oplysninger om den hele Statshuusholdning for Borgernes Øine". Ved disse to høist betydende Foretagender – bemærker Commissarius, lige saa smukt som rigtigt – har Folket faaet et saadant Pant paa Kongens tillidsfulde Jver for at fremme statsborgerlig Udvikling, er der gjort saa store og velberegnede Skridt imod dette Formaal, at Erkjendelsen heraf og Forhaabningerne om det Gode, som heraf vil fremspire, allerede nu maae virke fordeelagtigt paa Enhver, som med Kjærlighed og sund Eftertanke omfatter Fædrelandets Anliggender. - Spørgsmaalet om Jndgivelsen af en Adresse, synes i Viborg at ville faae et ganske andet og meer interessant Resultat end i Roeskilde. Stændertidenden indeholder idag kun den første Deel af Debatten herom og mere tør vi jo ei fortælle. Ordet for en Adresses Jndgivelse – hvilket Spørgsmaal af Kammerr. Wulff var bragt under Overveielse – tog først Vicepræsidenten Lüttichau, der "ansaae Jndgivelsen af en Adresse for at være et Forbindelsesmiddel imellem Regjeringen og Stænderne, som man bør vedligeholde, og det saa meget mere, som der i en Adresse kan, paa en langt lettere Maade end i særlige Petitioner, forebringes for Thronen saadanne Gjenstande, om hvilke Forsamlingen er af udeelt Mening. Efter ham yttrede Propr. Tang saaledes: "Jeg vil tillade mig at fraraade Forsamlingen at indgive en Adresse. Skal denne være en allerunderdanigst Takadresse, da formener jeg, at den vil være et tomt Ord uden Betydning, der af Christian den Ottende ikke kan modtages med Fornøielse, ligesom den heller ikke kan være behagelig for en Forsamling af frisindede Mænd. Heller ikke troer jeg, at der er nogen særdeles Grund til at takke, fordi Kongen med et knap beskaaret Dagsmaal har sammenkaldt Forsamlingen til den lovbestemte Tid, ligesaalidet som det forekommer mig, at der i den kongelige Bekjendtgjørelse indeholdes nogen Anledning til Tak. Skal derimod Adressen indeholde de Ønsker og Forhaabninger, som røre sig i Folket, da anseer jeg en saadan for utidig; thi jeg skulde mene, at der i en Adresse, som indgives i hele Forsamlingens Navn, kun bør optages, hvad der saa at sige udtales af hver Mund, og Adressen vil saaledes ikke kunne komme til at indeholde, hvad en stor Deel af Forsamlingen og Nationen ønsker, da Meningerne i denne Henseende ere deelte. Jeg kan derfor ingenlunde understøtte det gjorte Andragende, men maa, efter min bedste Overbeviisning, modsætte mig det.