Viborger Samler, 1786-11-27
Mandagen den 27 Nov. Fortsættelse af No. 47. et var overmaade venlige Folk, og da vi komme til Bakken ved Husene, saae vi, at samme vare lutter Tobaks Magaziner. Denne Urt voxer imellem Masulipatnam og her saa hyppig, at paa hele Kysten beskieftige sig mange smaa Fahrtøier med Transporten Nord paa til Ceylon. Det var lutter Blade, der ligesom de vestindiske Cigaler blive rullede tilsammen og saaledes brugte. En Mængde Aaa Snuf Snustobak bliver og deraf fabrikeret ved Hollænderne og Engelænderne, hvoraf den Majulipatnanske har den bedste Afsats. De vide meget subtil at emballere det i runde Kurve, hver til 80 Pd. og i disse Magaziner vare vist over 1000 saadanne Tobaksballer. Længere hen imellem Sanddynerne saae vi et stort Antal svære Bielker eller Stammer af rød Træe. Kiøbmændene viiste paa disse og sagde, at de vare bestemte for os. Jeg var ikke vel fornøiet med, at det endnu ikke var skaaren i smaa Stykker; men da de forsikrede, at de pleiede kuns at giøre dette, naar de veiede det, maatte jeg dermed lade mig neie. Det var mestendeels gamle Træer, der syntes at være afbrudte af Ælde; thi kuns den ene Bark var afhugget med skarpe Jnstrumenter, andre vare tynde, omtrent 1/2 Fod i Giennemsuittet. Disse syntest yngre, og at være fældede med Ører. Dette Træe vorer 3 Dages Reiser herfra paa det høie Bierg, Culture, Kiøbmændene lade det hugge, og drage herned i Regnveir, naar Floden er høi nok. Ethvert Træe var derfor belegnet med Eierens Mærke, og et Hul slaget i Enden, giennem hvilket de droge en Bundt Potting. Ethvert stort Træe maa alene neddrives eller trækkes. De mindre blive vel sammenlagde i Floder af Bambus. Formedelst Flodens Bugter og nogle lave Pladser skeer Transporten meget langsom og besværlig; dog maa Mængden af Mennesker, og Overflødigheden af Levnetsmidler giøre det mindre kostbart. ViVi vare forlegne med vore Creditiver. Domohriske Kiøbmænd vilde ikke engang tage dem i Hænderne, meget mindre give os Haanden; de gjorde lutter Complimenter med Haanden mod Panden. Det var os alt for besværlig, at komme om Bord igien om Aftenen, og dog derpaa at passere Brændingen i gien den følgende Morgen. Jeg besluttede derfor, at blive Natten over ved Stranden i en tom Tobaksbytte. Kiøbmændene protesterede derimod, med det Tilbud, at tage os med i deres Stad, som de kaldte det, og at sørge for Aftensmad og Natteleie; og da Stedet efter deres Sigende var ikkun 1/2 Times Reise derfra, tøvede jeg ei længe, at følge dem. Mit Uhr viiste halvgaaen Et Eftermiddag, da vi begyndte Promenaaden i et Selskab af meer end 300 Sorte. Ongefær 25 Minuter gik vi i intet andet end Sanddyner, der vare opfyldte med lutter Caliatur=Træe; herpaa sandt vi en Strækning 15 Minuters Vei lang af bare Riis=Marker, hvori vi kom til en hastigflydende Strøm, som de kaldte Coyetour. De 3 store Kiøbmænd droge deres Klæder af, og marcherede igiennem indtil Navlen. Assistenten lod sig bære over af 4 Karle, og paa min Stoel blev der fæstet Bambus, paa hver Side 6 Mand, der bragde mig lykkelig over; Floden havde 80 Fods Brede, og i Midten et Dyb, som Overbærerne kiendte, og derfor maatte tage en Omvei af meere end 60 Fod. Paa Paa den anden Side var den behageligste Egn. Noget smaat Buskats fuld af de smukkeste Fugle, og mange smaa Raadyr; Vildtet saavelsom Fuglene yttrede ikke den mindste Frygt; thi da Jndbyggerne, høre til den braminske Sect, der dræbe ingen Dyrsaa kiende de hverken Jagt eller Forfølgelse, og ere derfor i største Sikkerhed. Vi fortrøde meget, at vi ingen Gevær havde taget med os, helst da vore Veivisere forsikrede os at de ingen Modtvillighed vilde vise os, fordi vi nedlagdenoget Vildt. Mere følger