Aalborg Stiftstidende, 1845-01-18
Fædrelandet. Aalborg, den 18de Januar. Mordsagen paa Lilleeng. (Sluttet fra igaar.) Da Niels Christian var reist, besindede Jens Christensen sig imidlertid og kom ikke til Lilleeng, hvorimod Førstnævnte atter kom til Kringelhede den 22de og 23de August og laae i 2de Nætter hos Broderen i hans Logis i et Huus, Heiselt kaldet, tæt ved Kringelhede, hvor det da endelig blev aftalt, at Jens Christensen skulde følge med Niels Christian til Hals den 24de August og derfra til Lilleeng for at slaae Jens Christensen ihiel, hvorhos det blev bestemt, at den tiltalte Jens Christensen herfor maatte beholde den anden Jens Christensens Penge, imod at Niels Christian fik et hundrede Rigsbankdaler eller to deraf. Søndagen den 25de August fulgtes nu begge de Tiltalte ad fra Hals et Stykke paa Veien, hvor det endvidere blev vedtaget, at Jens Christensen skulde slaaes ihiel den følgende Nat med en Tøirekølle og, da Niels Christian var ridende, fulgte han Landeveien for at komme over Fjorden ved Nørresundby, hvorimod Jens Christensen, som var gaaende, gik ned over Engene til Gaaser, for der at komme over Fjorden til søndre Side og gaae derfra til Lilleeng, men maatte ikke komme indi Stuerne, fordi Niels Christensen ikke vilde, at hans Kone eller andre af Folkene der maatte vide, at han kom dertil. Jens Christensen kom derefter til Lilleeng om Aftenen Kl. imellem 11 og 12 og Niels Christian var da allerede kommen hjem og, efterat han havde givet den Førstnævnte noget at drikke og en Mellemmad udenfor Huset, uden at nogen af Folkene, som allerede vare tilsengs, mærkede det, gik de ind i den saakaldte søndre Lade ved Lilleeng, da de fandt det endnu for tidligt paa Natten til at udføre Ugjerningen. Efterat de havde opholdt dem der en Tid, gik de fra Laden, vesten og norden om den vestre Vinkelbygning over Gaarden, hvor Niels Christian leverede Jens Christensen en Tøirekølle og videre gjennem Kohuset til Jens Christensens Kammerdør, som Niels Christian efter Aftale skulde rykke op og Tiltalte, Jens Christensen, stod ved Siden, for, naar Døren blev aabnet, at springe ind i Kammeret og give Jens Christensen det første Slag, imedens han endnu laae i Sengen. Da Niels Christian ikke kunde rykke Døren op og de intet Redskab havde til at bryde med, gik de samme Vei tilbage til Laden, hvor de opgave deres Forsæt for den Nat, men Jens Christensen, blev liggende i Laden og tog Nøglen til Døren ind til sig samt lukkede Lemmene til med Kroge indvendig, hvorimod Niels Christian gik ind og lagde sig tilsengs. Den følgende Mandag var Niels Christian igjen i Laden baade Morgen, Middag og Aften, og Morgen og Aften gav Jens Christensen nogle Stykker Mad og Brændeviin, og om Aftenen blev det igjen aftalt, at Drabet skulde forøves om Natten, ligesom Niels Christian og til aftalt Tid indfandt sig i Laden, men da det denne Nat blæste meget stærkt, saa at Tiltalte Jens Christensen frygtede for, at han, formedelst Stormen ikke kunde komme over Fjorden naar Dra det var fuldført, hvilket var hans Bestemmelse, saa opgave de igjen deres Forsæt til den følgende Nat og Jens Christensen blev derfor liggende i Laden. Om Tirsdag Morgen kom Niels Christian igjen ind i Laden med Mad til Jens Christensen ligesom og om Aftenen, og havde tillige da bragt Mad og Brændeviin, af hvilket Sidste de Begge nød endeel, og Sidstnævnte endog saameget, at han vel ikke følte sig svirende, men dog noget munter deraf, og blev det igjen aftalt, at Drabet skulde udføres om Natten, og da Jens Christensen fandt, at Langjernet af en i Laden staaende Plov kunde bruges, saavel til at bryde Kammerdøren op med som til at slaae Jens Christensen. ihiel med, saa blev det besluttet, at dette Redskab skulde benyttes og Niels Christian tog den ene af Kilerne, hvormed Langjernet var fastgjort i Plovaasen, fra med en Kniblang, og Jens Christensen de andre 3 Kiler. Efter Aftale mødte Niels Christian i Laden om Natten Kl. imellem 1 og 2, og begge de Tiltalte gik da i Forening den samme Vei, som den foregaaende Aften, indtil Jens Christensens Kammerdør, som tiltalte Jens Christensen opbrød med Langjernet. Jdet Døren gik op, traadte tiltalte Jens Christensen indenfor, og, imedens Jens Christensen endnu sov, gar ham det første Slag paa det Sted, hvor Hovedet laae, da han kjendte Kammeret og vidste, hvorledes Sengen stod, og vedblev han saaledes at slaae med Langjernet efter Hovedet og den øverste Deel af Kroppen, indtil Jens Christensen, der under Slagene væltede sig omkring i Sengen, faldt paa Gulvet, hvor tiltalte Jens Christensen med al sin Magt endnu gav ham to Slag i Hovedet, og derefter rørte han sig ikke meer eller gav flere Lyd fra sig. Da den Myrdede havde faaet det første Slag, sagde han de Ord: "Hvad var det, men da Jens Christensen slog til i det Samme, og slo saa hurtigt han kunde, saa hørtes senere kun nogle svage Lyd og Stønnen af ham. Jmedens Jens Christensen, opbrød Døren, stod Niels Chr. Christensen, der var tilstede for at hjælpe den Førstnævnte, ifald det var blevet nødvendigt, omtrent 2 Alen derfra, og da Jens Christensen traadte ind i Kammeret, gik Niels Christian et Par Skridt tilside og stod i Indgangen, men kunde fra begge Sider see ind i Kammeret, og da Jens Christensen var falden paa Gulvet, sagde Niels Christian til Broderen, at han ikke turde blive ude længere, for at Folkene i Stuen, ikke skulde savne ham, og gik derpaa ind og lagde sig tilsengs. - Efterat Jens Christensen var død, lod tiltalte Jens Christensen ham ligge i samme Stilling paa Gulvet, men tog hans Penge, der, efter hvad Niels Christian havde sagt ham, laae paa en Hylde over Hovedet af Sengen, Sedlerne indsvøbte i noget Papiir og et gammelt Tørklæde og Sølvpengene i en liden Lærredspose; lukkede derpaa Kammerdøren til med Haspen og den liden Hængelaas, som den pleiede, naar Jens Christensen ikke var i Kammeret, aftog Nøglen og 2de derved hængende smaae Nøgler til sig og gik med Pengene og Langjernet tilbage til Laden Da han havde ligget der et Øieblik fik han isinde at vilde tale med Broderen Niels Christian, gik derpaa hen og bankede paa Vinduet til dennes Soveværelse og kaldte: Niels! Du skal op, der er en Hest løs, hvorefter Niels Christian kom udenfor og han fortalte da denne, at nu var det forbi med Jens, og viste ham Pengene, og Niels Christian gik derpaa atter ind og lagde sig. Klokken var dengang 3 a 4 og det begyndte at dages; Jens Christensen blev derfor endnu liggende i Laden Resten af Natten samt den følgende Dag, og Niels Christian var om Dagen inde hos ham og talte Pengene, men fik dem dog ikke talte nøiere, end at han sagde Jens Christensen, at der var 5 a 600 Rbd., uden at beholde nogle af dem fordi han ikke kunde lide at have nogen af dem i sit Huus. Jens Christensen tørrede Blodet af Langjernet om Onsdagen med noget Hør og Sand, som laae i Laden, og om Torsdagen lod Niels Christian det skjærpe eller fortynde ved Smeden, saa det fik et noget forandret Udseende. Onsdag Aften var Niels Christian igjen i Laden med et Stykke Mad til Jens Christensen og om Aftenen Kl. omtrent 10 tog han fra Lilleeng, og et lidet Stykke derfra kastede han de 3de smaae Nøgler fra sig i en Tørvegrav, hvor de ved Eftersøgning senere ere fundne, men de røvede Penge beholdt han, Sedlerne i det samme Papiir og Sølvpengene, som han antog kunde være 50 a 60 Rbd., i den samme Pose, han tog dem, og reiste over Fjorden ved Nørre-Sundby om Aftenen Kl. omtrent 11 til Ormholt Mølle, hvortil han kom Torsdag Formiddag. Forinden han kom til Møllen nedgrov han Pengene i Marken, og nogle Dage efter fik han Leilighed til at putte Sedlerne i en Flaske og satte denne bag ved en Pæl under Malerenden ved bemeldte Mølle, hvor Samme, ved den derefter foretagne Undersøgelselsesforretning, ogsaa fandtes og Beløbet deraf at udgjøre 584 Rbd. Sølvpengene tog han derimod senere fra det Sted, hvor han først havde gjemt dem, med sig en Aften, han vilde gaae til Heiselt, men da han imidlertid havde hørt, at Niels Christian var bleven arresteret, blev han underveis saa urolig og ærgerlig i Sindet, over den Ulykke han havde gjort, at han kastede, nogle af Sølvpengene i Aaen, som løber forbi Heiselt paa 3 forskjellige Steder, tilligemed Posen, men beholdt dog endeel af dem og har deraf til Forskjellige udgivet 17 Rbd. 5 Mk. samt havde 17 Rbd. hos sig endnu den Gang han blev anholdt, men fandt Leilighed underveis til Arresten at kaste dem fra sig, uden at Vagten mærkede det, nemlig 2 Specier paa Veien i Stagsted Skov, 4 Specier og 3 Sølvdalere i Locummet ved Hjallerup Kro og 1 Specie paa Veien i Attrup Bakken. De sidstnævnte 17 Rbd. ere ligeledes fundne paa de ommeldte af Tiltalte ved Eftersøgningen paaviste Steder og af de 17 Rbd. 5 Mk. er 10 Rbd. kommen tilveie, hvorimod de øvrige 7 Rbd. 5 Mk., som vare udgivne til Forskjellige, ikke ere komne tilstede, ligesom de Sølvpenge eller Posen, som Tiltalte foregiver at have kastet i Aaen, heller ikke have været at finde paa de af ham anviste Steder, da Aaen befandtes saa bred og dyb sammesteds, at Bunden ikke kunde naaes og undersøges. Ligesom Tiltalte Jens Christensen har forklaret, at intet Menneske saae ham eller vidste, at han var paa Lilleeng i de Dage, han opholdt sig i Laden sammesteds, andre end hans Broder Niels Christian, saaledes have begge de Tiltalte stadigen benægtet at have enten Medvidere eller Deeltagere i den af dem begaaede Forbrydelse og paastaaet, at navnlig Niels Christian Christensens Kone, deres Moder og Tjenestepigen paa Lilleeng, samt afdøde Jens Christensens Kjæreste, ikke havde nogen Kundskab om Forbrydelsen, Frederikshavns Skibsliste. Jndk. D. 14de Jan. E. Brandt f. Norge, best. t. Svendb. m. Træl. C. Hermansen f. Alon, best. t. Rudkjøb, m. Kul og Rusern. J.M. Fischer f. Hartlepool, best. t. Odense m. Kul. H. R. Liberoth f. Newc., best. t. Kbhavn. m. Kul. D. 15de: C. Munch f. Kbh. m. Styka. - Udg. D. 15de: H. Trunis. t. England m. Byg og Ærter. – Vinden d. 16de: NNV., stille og tyk Luft.