Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1784-11-30
Warschau i Octbr. 1784. (See No. 96.) Paa Tilbagereisen behagede det ham og at bese den ved Pinsk berømte fyrstelige Wisniowiechiske Hauge, og de, paa egen Bekostning af den derværende Litthauiske Storfeldtherre Orginske igiennem Sumper og Moradser istandsatte Damveie, der fornyelig er blevne færdige, og Kongen var den første som befoer denne Vei, og derved aabnede en sikker og ordentlig Landevei i nærværende Egn. Strax ved Begyndelsen af denne herlige Dampei forefandt Kongen en meget ziirlig oprettet Æreport, som førte det Kongelige Navn i Træk, og som han drog giennem samme hørtes under Kanonernes Løsning en herlig Musik, og Krigs dommer Butrymowicz bød ham velkommen i en ypperlig Tale, hvorudi han blandt andre varme Ønsker yttrede dette, at der dog her, til en evig Erindring af Kongens Nærværelse, maatte staae et Hukommelses-Tegn, og paa eengang fremskiød sig op af Jorden en ganske herlig udarbeidet Støtte, 3 Favne høi, hvorpaa fandtes en passende Jnskription, i det latinske, polske, russiske og jødiske Sprog, hvoraf følgende er et kort Udtog: At Grundherren og Jstandsetteren af denne Damvei frigiver, til en Erindring, og af særdeles Høiagtelse, for sin Konge, som var den første der havde befahret denne Damvei, i fire Aar alle og enhver paa denne Vei Reisende, fra al Betaling af de ellers nødvendige Dam= og Bompenge. Hr. Butrymowicz overleverede ogsaa herved det over slig Befrielse forfærdigede Instrument til den nærværende medreisende Herre, Undercanzleren af Litthaven, Hr. Chreptowicpaa det at han strax kunde lade samme, til Bekiendtgiørelse for alle og enhver, indskrive i det Litthauiske Cancellie. Kongen var usædvanlig rort over Storfeldtherren, Orginskys Gavmildhed, som han med saa store Bekostninger for sig selv, og af Kierlighed til Kongen, udviiste mod Allerhøistsammes Underdanere, og bividnede i sit Svar Tak og Glæde derover. Kongen reiste paa denne herlige og for Landet nyttige Damvei over 3 Mile igiennem Anbau til Hr. Butrymowics eget Gods, Christinow; her i Besynderlighed, saae Kongen med Forundring og Henrykkelse, hvad Flid og Arbeide kan urette. Skadelige og ubrugbare Moradser vare omdannede til nyttige og frugtbare Marker, Enge og Hauger, saa at, dersom dette skulle blive videre fortsat, hvor herlig ville da Følgen af dette Arbeide ikke blive til en Opmuntring for mange, at snart af de forskrækkelige Pinske Moradser kan opstaae et Litthauisk Holland. Det var allerede sildig ud paa Aftenen, inden det behagede Hans Majestet at vende tilbage til Pinsk. Paa Veien fandt han mange Broer, tilligemed den nye oprettede Æreport ret herlig illumineret; og nærmere hen, var ogsaa Strandbredden Pine fra Kongens Residentz lige indtil Forstaden Caroline, paa det prægtigste illumineret; og paa Pine selv seglede over 300 smaae Fartøier med den der sig befindende Adel, der paa Strandbredden bød Kongen velkommen, som under milde Taksigelser, satte sig udi et prægtigt, og for ham i Slonimopbygget Fartøi, kaldet Bucentaur, og deels til Lands ved Forspænd af 16 Oxer, og deels til Vands blev bragt hertil, og foer saa til Vands til sin Residentz; Ved Udstigningen admitterede han Adelen til Haandkys. Siden satte Kongen sig igien i sin Vogn, og foer giennem Staden til sit Qvarteer: Alle Huse vare illuminerede, og Gaderne vare fulde af Mennesker, og deriblandt vare mangfoldige, som formerede Oplysningen med Fakler, Laterner, og brændende Lamper. Den 9de September afreiste Kongen til Pinsk, efter at han havde gjort Foræringer til adskillige, og blandt andre til Frøken Poniatowsky af fortreffelige Brilliante Armbaand. Veien gik over Lahysin til Bohocz, og en Miil derfra havde Landfolket af begge Kiøn opstillet sig for at byde ham velkommen: nogle rakte ham Brød og Salt, og andre huggede Grene af Træerne, og strøede paa Veien under Kareterne, som og paa flere Steder var skeed.