Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-07
Blandt de mange, fra den Tid af til os komne, særegne og mærkelige Bøger ville vi dennesinde blot nævne den af en Michael Scotus forfattede lille Bog "Om Naturens Løndomme." Paa Latin - vel at mærke den Tids Latin, et Sprog, saa barbariskt, saa selvskabt, saa uforstaaeligt, at det tidt er hartad umuligt at ane Meningen alene – lovsjunger han, i Fortalen dertil, den af ham kaldte Physionomie og siger: "at den er en Frelsens Lære til Udvalg af alt Godt og Undflyelse af alt Ondt, et Jndbegreb af det Dydige og en Forbigaaelse af det Lastefulde". Ja, han føier end meer til: "at, hvis man ønsker at kjende til Klogskab, Sundhed, Vaersomhed, Tillid, Menneskernes Sæder og Huusdyrenes Natur, da har man kun at læse ham, Michael Scotus", For nu at godtgjøre, hvorlunde vel Manden, og holder det Meget, han der lovede, udpege vifor det Første af denne høist interessante Salskabsbogs Capitler kun det 57de, der handler om at nyse, og at faae ret Forstand paa, hvad os ved vor Nyssen monne bebudes. J denne Anledning hedder det da som følger, de Læsere til Opbyggelse, der have bemærket, at mangt et af hans de mindes om, at i saare mange af disse svundne Dage studeredes Skolevidenskaberne løst og hastværksagtigt, saa at de Forkundskaber udebleve, hvorpaa Smag og Grundighed bør at bygges; thi, som ogsaa nu kun alfor ofte, afmaalte den Studerende Graden af den Flid, han anvendte, efter Fordelen, hans lærde Sysler kunne give af sig, og saae haant ned paa Alt, hvad ei lod sig bringe i Berørelse dermed. Varsler er endnu den Dag idag i Folkemunde, i Agt og Ære. Er man i med een, eller anden Forretning, i med at kjøbe, eller sælge, og man nu nyser to, eller fire Gange, da skal man strax, hvis man sidder, staae op, røre sig paa Benene og begynde. Forretningen, til hvilken man vil upaatvileligen have Lykke. Nyser derimod man kun eengang, eller og tre Gange, da skal man afstaae fra sit Forsæt, ikke tale, ikke handle længer, siden dog Sagen kan aldrig faae da forønsket Udfald. Hvis i selvsamme Øieblik tvende Mennesker nyse tvende Gange, Hver eengang, da er dem dette et herligt Tegn paa, at begge kunne de flux foretage sig den Forretning, de pønse fælleds paa, og at Held ville de have, saavel tilvands som tillands. At nyse eengang er Den, der just kommer til et Sted, et lykkeligt Varsel Det Huus, hvori eet af Familiens Medlemmer nyser eengang om Natten, har Godt at vente; men, nøs Personen to Gange, og det tre Nætter efter hverandre, da maatte enten En døe, eller andet Vanheld tilstøde Huset. Træder man ind under fremmed Tag og i samme Stund nyser eengang, da gaae man dristeligen til, thi det vil vorde godt, men, nyser man tvende Gange, klogest gjorde man da i at trække sig betimeligt tilbage og ikke opslaae der sin Bolig. Ligger Nogen i sin Seng, er vaagen og nyser eengang, han vente sig Sygdom, eller stort Forliis, men, sover han og nyser da eengang, bebudes ham derved endnu større Qvide, en kjær Persons Død, en uovervindelig Vanskelig hed, et undholdeligt Tab.""Derimod, nyser han, liggende i Sengen, to Gange og er vaagen, da glæde han sig forud til ønskelig Sundhed, eller stor Vinding. Dog, sov han, medens denne tvefoldige Nysen foregik, da var det ham endnu bedre; og hændtes det ham trende Nætter itræk, da havde han at regne paa ypperste Fordeel, overordenligste Ære. Vandrer Nogen en Dag tilende, saasom f.Ex. en Bissekræmmer, en Reisende, træder mod Aften ind paa et Gjæstgiversted og nu pludseligen nyser to Gange, da har han strax at forlade Stedet og søge sig et andet Herberg, saa at der det maa lykkes for ham, som dog i hiint vilde mislykkes.) Ligerviis om Een, i at lede efter Noget, har alt fat paa Tingen, men nu nyser eengang, da gaae han derfra, lade Alt ligge, tye andetsteds hen og finde der Lykken for sig. Nyser han derimod to Gange, tage han i fulden Tryghed Alting med og opsætte det ikke et Øieblik længer.""Hvoder, i Begreb med at indgaae noget Forbund, nyser eengang, han vide, at, som det lovedes, vil og det holdes. Nos han derimod tre Gange, staae Jntet ved Magt meer. "Hvis aarle om Mandagmorgen man, i det man reiser sig af sin Seng, nyser eengang, da vorder og den hele Uge rig paa Vinding, eller andet Trøstegodt, men, nos man da tvende Gange, blev Ugen igjennem Alt En imod. Har man mistet en Hest, tabt en Ring, og man, i det man sætter Foden ud af sit Huus, for at opsøge samme, nyser eengang, da vente man at faae sit Tab oprettet; men aldrig spaae man sig det Held, hvis det mødte at man nøs tvende Gange. Den Syge og Sengeliggende være det sagt: at, frygter, tviler han og nyser derpaa eengang, er Døden i Nærheden. Han nyse derimod to Gange og vide: at dengang slipper han heelskindet derfra." See, kan man med fuldeste Føie sige, saaledes lokker een Daarlighed den anden efter sig; thi, har man aabnet Døren for den første, og er den vel i Huus, komme alle dens Sødskende og Frender efter. Slægtskabet er stort - man skye det fjerneste Bekjendtskab! "Leger Du med Narren i Huset, saa leger han med Dig paa Gaden." En anden Gang Mere af samme Suurdeig. John Barthold.