Viborger Samler, 1848-06-19
Tydskland. Efter Efterretninger fra Wien af 6te Juni skulle Russerne have overskredet Pruth. Den østerrigske Nuntius i Constantinopel har protesteret imod denne Krænkelse af det tyrkiske Gebeet. Efterretninger fra Posen af 6te Juni hentyde paa en forestaaende Krig med Rusland. Posen befæstes. Friederich v. Raumers Tale i den tydske Rigsdags Møde for den 9de Juni lyder efter Brst." saaledes: "Jeg har Meddelelser af troværdig Kilde (det preuss. Udenrigsministerium) at bringe dem angaaende Forhandlingerne i den slesvig-holstenske Sag. De Danske havde overrakt i London en Plan angaaende Afslutningen af en Vaabenstilstand. Disse Forslag tilbagevistes; derimod opstillede Lord Palmerston følgende Ophør af Fjendtlighederne; Udlevering af Krigsfangerne og de under Beslag lagte Skibe, Jyllands Rømning af Preusserne, hvorimod de Danske skulde rømme Slesvig. Preusserne derimod foreslog, at foruden de militaire Fanger maatte ogsaa alle de civile Fanger og alle bortslæbte Jndvaanere frigives; Skibene med deres Ladninger skulde frigives; de tydske Tropper skulde holde begge Hertugdømmerne besatte. Som bekjendt, herskede der i Begyndelsen en meget ugunstig Stemning i England imod Tydskland; Preussen har gjort alt sit for at forandre denne Stemning. Det lykkedes storstedeels; kun maatte det indrømme, at det skulde beroe paa Nordslesvigs frie Valg, om det vilde slutte sig til Tydskland, eller til Danmark; dette Punct, der var opstillet af selve den provisoriske Regjering var ikke at omgaae. England antog Preussens Forslag. Som Grundlag for Freden opstilledes de allerede anførte Vilkaar. England var enigt i Preussens Fredsforslag. Saaledes vare Preussens yderste Bestræbelser rettede for at drive igjennem hvad der var besluttet i Frankfurt. Overveier, mine Herrer, Preussens betænkelige Stilling. Tillige true Farer det i Sydvest og i Nordost, trods dets Begeistring for den tydske Sag maa der handles med Forsigtighed. Anmoder Preussen ikke om det Umulige, om et Selvmord, Man taler om Nødvendigheden, om Letheden af en Krig med Rusland; kjende De da ikke de med en saadan Krig forbundne Farer, Rigtignok taler den lydeligst og fører det stærkeste Sprog for denne Krig, der er fjernest fra en saadan Fare. O, saa vilde jeg ønske, at jeg kunde fremmane Napolens Skygge forat kunne sige Dem det. (Afbrydelse.) Hvor gjerne vilde jeg, at De kunde sige mig, at jeg har Uret. Men jeg bliver ved i min Fremstilling. Fire og tyve Timer efter Depeschernes Afsendelse fra London ankom sammesteds den russiske Erklæring, der, som begribeligt, lød langt gunstigere for Danmark. Da nu Veien til London kan føre forbi Kjøbenhavn, saa indseer De let Grunden, hvorfor de Danske ikke gik ind paa Vaabenstilstanden. Jdag (d. 9de Juni) finder en Conference Sted imellem Kongen af Danmark, Kronprindsen af Sverrig og Storfyrst Constantin; Alliancen er maaskee allerede sluttet. Rusland har erklæret, at Krigen indtræder, naar Tydskerne overskride en vis Linie. Skulde Tilfældet indtræffe, saa maatte Preussen trække sine Tropper andensteds hen; det maa beskytte sine Østprovindser. Hvad det har at betyde at have Russere som Fjender i Landet; det have De endnu ikke erfaret. Sverrig har allerede rustet sig; og det turde være muligt, at det hidtil endnu skaante Holsten nu vil komme til at føle Krigens Svøbe. Betænker vel, at Begeistringen alene er utilstrækkelig til at føre Krigen, og desuden ere ikke alle Tydske begeistrede for Krigen saaledes som de vare det i Aaret 1813. Ogsaa det polske Spørgsmaal har efter en kort, men opblussende Deeltagelse erholdt en ganske anden Vending. Jngen vil kunne formode, at et Folk som det Tydske nogensinde vilde kunne mistvivle om sig selv. Nei, aldrig Udviser Mod og Tapperhed, men ogsaa Maadehold. Stemmer saaledes som Comiteen har andraget, endskjøndt visse Modificationer ei ville være farlige. Men fremfor Alt er Enighed nødvendig. Vi maae give slip paa alle smaalige Uvenskaber, paa enhver Lidenskabelighed; kun da ere vi uovervindelige.