Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-05-27
Jndenlandske Efterretninger. Om Tvangsforholdsregler til at forebygge den befrygtede Kornmangel indeholder "Berl. Tid." følgende Bemærkninger: "Det har været os, og sikkert mange af vore Læsere paafaldende, at de Organer, som saa ivrigt udtale sig for et Forbud imod Udførsel af Kornvarer, ikke under de nærværende Conjuncturer fortrinligviis have henvendt Opmærksomheden paa Brænderierne. Vi have allerede anført, at der for 3 Maaneder medgaaer c. 75,000 Tdr. Kornvarer (foruden Kartofler) til Brænderierne, omtrent netop saameget som Kjøbenhavn og de øvrige Kjøbstæder forbruge til Brød. Frygter man for Hungersnød, de forekommer det os, at Forbud imod Brænderierne, efter hine Organers Anskuelser, var det Allervigtigste, for at disse 75,000 Tdr. kunde blive conserveret til Menneskeføde. Vi mene, at et Jndgreb i Næringsfriheden i alt Fald maatte være ligesaa godt anvendeligt paa hiin Jndustrigreen, som paa Handelen. Forlange nu hine Organer Jndgreb i Handelsfriheden, saa vide vi ikke, hvorfor Brændeviinsproductionen paa en Tid, som den nærværende, efter hine Organers egne Principer, skulde beskyttes. Disse Organer maae dog betænke, at Brænderierne have den Udvei, at benytte Sukker og andre Stoffer, til deres Drift, som derfor ikke behøver aldeles at standse. J Provindserne er jo desuden Kjøbstædernes Handel forbunden med Brænderierne. Vi maae iøvrigt ved denne Leilighed gjøre Kjøbenhavnsposten, opmærksom paa, at den aldeles feiler, naar den anfører, at vi have foreslaaet at saadant Forbud, tvertimod vil den ved at læse vor Tidende Nr. 106 og 110 finde lige det Modsatte. Da det heller ikke hos os har fattedes paa Folk, som have tilraadet og endnu tilraade det vovelige Experiment, som Kongen af Sverrig nu har ladet sig bevæge til at gjøre: Forbud mod Kornudførsel, ansee vi det for særdeles nyttigt at anbefale følgende Yttringer af det anseete engelske Blad "Morning Chronicle" til alvorlig Overveielse. Den Anskuelse, at formilde Dyrtidens og Mangelens Onder ved et Lovforbud mod Udførsel, har for den mindre Eftertænksomme ved første Øiekast saamegen Rimelighed for sig, at det ikke vilde have været saa forunderligt, om den under Landets nærværende Forhold havde vundet betydelig Yndest blandt Folket. Den taler efter vor Formening meget for Oplysningen og den sunde Forstand blandt Massen af vore Landsmænd, at der i denne almindelige Prøvelses og Mangels Tid ikke engang er faldet et Vink om en saadan Ting. Der er ikke saa meget som et Skin af Nødvendighed for at udvikle den frugtesløse og farlige Beskaffenhed af det ommeldte Hjælpemiddel. Landet synes meget godt, uden mindste Hjælp af Statsmænd eller Journalister, at indsee, at det, at forbyde Udførsel, vilde være det samme som at afskrække fra Jndførsel, at uindskrænket Udførselsfrihed er den væsentligste Lokkemad for Jndførsel, og at vi umuligt kunne gjøre vore Kyster meere tillokkende for Kjøbmanden, end ved at lade ham vide, at det staaer ham ligesaa frit for at gaae som at blive. Den utvivlsomme Vished for Kornavlerne og Kjøbmændene i hele Verden om, at de her kunne gjøre med deres Korn, hvad de ville, at de kunne forlade vort Marked, hvis de ikke synes om det, og at de ikke ere udsatte for den fjerneste Fare af at see sig selv og deres Eiendom fangen i en Snare, udgjør under den nærværende Crisis en af vore væsentligste Sikker heder mod den værste af alle nationale Ulykker. Vi ere blevne godt lønnede for denne Troskab mod Handelsfrihedens tydelige og klare Principer. Vi have Tilløb fra Verdensmarkederne paa de billigste Vilkaar, der kunne forenes med det nærværende Forhold imellem Forraad og Efterspørgsel. Vi ere i ethvert Tilfælde, ceteris paribus, visse paa Forkjøbet. Kjøber mod Kjøber og Skilling mod Skilling, har England Fortrinet paa ethvert Marked i Verden; thi enhver Kjøbmand i hele Verden veed, at England, hvad der end skeer, vil lade ham gjøre hvad han lyster med det, der hører ham til. Der har aldrig været nogen forstandigere practisk Commentar til en sund og rigtig politisk Regel, end de Kjendsgierninger og Talstørrelser, som Marqvien af Lansdovne nylig meddeelte i Overhuset. Tabellerne over vor Jndførsel af Korn i den sidste Tid, der udgjør henved 3 Millioner Qvarters i fire Maaneder, hvoriblandt henved trefjerde Deelen af de forenede Staters Udførsel til Udlandet, indeholder et glædeligt Beviis paa det Herredømme over Verdensmarkederne, som England besidder, paa Grund af dets standhaftige og urokkelige Overholdelse af Loven for den commercielle Retfærdighed. Landet er bleven beriget med et nyt Stamhuus, idet Godset Vennerslund paa Falster efter længere Tids Forhandlinger endelig er oprettet til et saadant for Candidat Grandican. Om Stændernes Jndstilling: at Oprettelsen af saadanne ingen Hindring maa lægge i Veien for Bøndergodsets Overgang til Selveiendom og Arvefæste, derved er tagen til Følge, eller henimod 600 Tdr. Hartk. Bøndergods atter er unddragen den frie Benyttelse og Omsætning, vide vi endnu ikke; men man bor vel antage, at det Første er gjort til Betingelse, eftersom Rentekammerets Deputerede, Etatsr. Bang, i den roeskildske Stænderforsamling 1844 har erklæret sig derfor. At imidlertid, selv med denne Modification, Oprettelsen af nye Stamhuse er meget lidet ønskelig, have sagkyndige Forfattere godtgjort og den almindelige Mening forlængst afgjort. (Fædrel.)