Aalborg Stiftstidende, 1838-08-09
Vi ansee det snarere for et mærkeligt Beviis paa dansk Overbærenhed, at en Redacteur har villet lade sit ellers liberalt fremadstræbende Blad paatvinge en saa illiberal for ikke i at sige barbarisk og taabelig Artikel!) Han opfordrer reent ud Algreen Ussing til at bruge Sværdet indtil Fienderne" - det er alle de som ei ville have Jøderne i Stændersalen, altsaa det hele danske Folk, Hr. 6 maa, saa meget han end ønsker at stikke Næsen i Sky, erindre, at han kun repræsenterer det sidste Bogstav af det hele danske Folks Alphabet) og den dam ske Konge med - ikke længere staae opreiste !!!" Ul følgeligen maae være faldne, nedhuggede." - Hvad mener han da Cancelliet vil sige dertil ial Gud skal vide, Hvis Justinus virkelig, som 6 i mener, har finde at opfordre til at nedhugge hele Landet og Kongen med, vil formodentlig Cancelliet desørge, i ham sat under Politiets specielle Tilsyn eller ført hen til den Anstalt, hvor saa mange andre Personer, der nu gaae fri omkring, burde indespærres. Dette Blads Redaction er nylig beordret under Tiltale for en Artikel, der berører Stænderinstitutionen; hvo er det Hr. Justinus berører," (hvem vel andet end heele Landet. For Resten af denne Passus, som det vel neppe vil lykkes Nogen at hjælpe os at hitte Mening i, ville vi hellere forskaane Læserne. Er det saa - og det lader dertil; det har i tre tusinde Aar ladt dertil - at dette Folk ikke kan taale Medgang, ikke vil have det Godt, fordi det aldrig kan faae det godt nok, Det blev forviist fra Ægypten, fordrevet af Palæstina, udjaget af Spanien og Portugal, Tid efter anden forfulgt, mishandlet saa i et Land saa i et andet undtagen i Danmark Lundtagen i 1819, 1830 og 1838 i Hr. Ös Artikel i Jyllandsposten, dog har den sidste Mishandling ikke medført dem værste Tort paa gode Navn og Rygte, men det bliver evindelig sig selv ligt - en stedse levende Advarsel mod Overmod i Medgang." ) Det Følgende, som er meget moersomt, ville vi ordret fremsætte: "Hvad vil da Hr. Justinus, Hr. Syskind, Den danske Geistlighed er som saadan udelukt fra Stændersalen, den hele Lærrestand ligeledes; hvorfor skulde da endelig Jøderne have høiere Rettighed og Værdighed end christelige Præster og Ungdomslærere: J Sandhed, deres Skrig er et egentlig Barneskrig. Men, skriger dog ikke for høit, skriger ikke for meget paa Ussings Svada, hans Skarpsindighed; hans Vittighed, (Alle Vaaben kunne J bruge.) (Kun ikke Gemeenhedens, dem Hr. 6 fortrinsviis synes at have i sin Sold.) Hvad ville J i Stændersalen?" Jh, Herregudi det Samme som andre skikkelige Mennesker. Ville J sørge for den christne Geistlighed?" Neil Gud bevares, det er jo Cancelliets Sag, for de christne Lærere?" Neil disse sortere under Directionen for Almueskolevæsenet, for Landmændene, for Bønderne, der udgjøre de 1/2 Dele af Landets Folkemængde?" sørge for dem, nei det vilde visselig være for stort et Ansvar, men udtale en fornuftig Mening, fremkomme med et forstandigt Raad, dertil føle ogsaa vore Hjerter Trang, der ønske ogsaa vi at lægge vor umaskerede Patriotisme far Dagen. Kiende J noget til alle disse?" til Adskillige Hr. 6. til deres Kaar, deres Tarv, deres Trang? Har J særdeles Grunde til at sørge meere for dem, end for Eder selven sel Tie derfor stille Børn, det raades Eder af en Mand, der om det skal komme dertil, hør, hør, ikke er bange for at opslaae sit Vezir for Visi). Altsaa retter Eder Brødre. Hr. Ger ikke bange, men heller ikke vi ere meget forknytte for at see hans grimmige Ansigt, ja, selv om det ligt et Medusahoved omgives af Slan 3 gelokker og anden Diævelskab, skal dette ingen forstenende Kraf Løve over os. Kun skulde det gjøre os ondt, om - som Rygtet siger - Masken skjuler en i andre Henseender agt