Aalborg Stiftstidende, 1834-07-30
Som Grund til denne Forandring angiver Moniteuren Marschal Soults svagelige Helbred, men denne betragtes almindelig kun som foregiven, da hans Helbred i de senere Aar netop har været bedre end tilforn. Jøvrigt nævnes 2de forskjellige Foranledninger. Den ene er den, at man i Cabinettet har ønsket at blive Marschallen kvit, fordi man har befrygtet, at hans uafladelige Fordringer om overordentlig Credit=Bevillinger, og hans aabenbare Skjødesløshed i Henseende til Jagttagelsen af constitutionelle Former vilde opvække det nye Kammers Uvillie. Derfor havde man og, ved enhver Leilighed, opponeret med ham i Cabinettet og ladet ham staae alene ved alle de Qvæstioner, som nylig ere bragte paa Bane, blandt andre ved den algierske, indtil han omsider mærkede, at man var keed af ham, hvorpaa han besluttede sig til at trække sig tilbage. Temps mener heraf at kunne udlede de gunstigste Auspicier med Hensyn til det nyelKammer, og at kunne gjøre samme den Compliment, at dette mener det saa alvorligt med det constitutionelle System, at det har slaaet Marschallen ihiel, for det kom til en egentlig Bataille. Courier derimod befrygter, at den hele Operation ikke torde være andet end Blaar i Øinene for Kammeret, for nemlig at bringe dette til at tro, at nu, da den umættelige Marschal har trukken sig tilbage, vil at forønsket, Oekonomie komme af sig selv. En anden Formodning om Aarsagen til Marschal Soults: Afgang fremsættes af Quotidienne. Marschallen - siger, dette Blad - trækker sig tilbage for den Storm, som Konge Carl den 5tes Ankomst til Spanien har opvakt i vort Cabinets-Conseil. Marschallen, som ikke forstaaer tilbørlig at bedømme Ludvig Philips Stilling og Forhold, begik dens Overilelse strax at foreslaae en bevæbnet Jntervention i Spanien, ja han skal endog have talt derom til nogle af det diplomatiske Corpses Medlemmer. Derfor har han da maattet bøde i Cabinettet, og hans Entledigelse blev besluttet som en Bod for det forvovne Sprog, som han har vovet at føre mod de fremmede Magters Repræsentanter. Man maa derfor i Marschallens ufrivillige Afgang see en Erklæring til Europa om at vort Cabinet vil være forstandigt, og allerede har bekvemmet sig til at betragte den fameuse QvadrupleAlliance som Nul og ugyldig. - Den ministerielle Jmpartial yttrer sig paa en temmelig lignende Maade. Marschal Gerard, siger dette Blad, vil i Cabinettet med Hensyn paa de udenlandske Magter repræsentere Udtrykket for den almindelige Fredelighed, som man skylder Julii-Monarkiets heldbringende Politik. Med Hensyn paa Kammeret vil hans strænge Samvittighedsfuldhed og den urokkelige Redelighed, der caracteriserer ham, lette de bekonomiske Discussioner. Det er ikke at tvivle om, at han vil bringe en billig og forsonlig Aand i alle Deliberationer, som maa være vel skikket til at løse de Vanskeligheder, der foranledigedes ved hans Forgængers undertiden alt for haardnakkede Modstand." Jøvrigt synes den hele Forandring kun at have vakt liden Opmærksomhed i Frankrig, og ikke nær saamegen som en lignende i England: en naturlig Følge af at den franske Konge er Sjælen i sit eget Cabinet. At de stræng Constitutionelle ikke kan lide dette, veed man, og dette Parties Aand afspeiler sig i følgende Yttring i National: "Under andre Omstændigheder vilde den Begivenhed, at en Conseilpræsident gaaer af, at en Marschal af Frankrig, til hvis Navn berømmelige Erindringer ere knyttede, trækker sig tilbage, være af høi Vigtighed. Man vilde ængstelig forske efter Grundene og de formodentlige Følger af en saadan Begivenhed; den offentlige Mening vilde næsten udelukkende beskjeftige sig med denne Gienstand. Beklagelse paa den ene Side, Haab og Frygt paa den anden, vilde ledsage en slig i Afgang. Hvoraf kommer det da at Marschal Soult træder ud af Cabinttet, uden at man Aftenen iforveien har tænkt derpaa, og uden at man den følgende Dag taler alvorligt derom, Hvoraf kommer det, at Fonds ikke engang falde nogle Centimer, at der ikke paa Børsen yttrer sig nogen urolig Bevægelse, der kunde give ham nogenlunde Satisfaction. Det kommer deraf, at Hr. Soult egentlig hverken var Minister eller Conseil=Præsident; at hverken Hæder skeller Nationens Agtelse kan forenes med de Forhold, i hvilke han havde indladt sig; at der ikke foregaaer nogen mærkelig Forandring i en Huusholdning, af hvilken en gammel Tjener bortvises, om end denne har tjent længe og tro, at deri et Ministerium, hvis hele Virksomhed indskrænker sig til en underordnet Lydighed, ikke kan gives andre Tvistigheder end Tyende-Kjevleri, og ikke andre Begivenheder end Anti chambre=Lapperier. De for forsvinder Marschal Soult ligesaa umærkelig som Dhrr. d'Argout, og Barthe forsvandt i deres Tid.