Ribe Stifts Adresseaviser, 1804-10-12
Ved Tallotteriets 751 Trækning i Altona udkom: No. 85. Hertil et Tillæg.)(er udgives i Fridericia 2 Gange ugentlig af Sør en Elmenhoff, som tillige er sammes Redakteur.)So Anviisning for Almuen til at forekomme Syge Sollet. Det umodne Korn er og lettere end de modne Kiærner, da der er mindre Kiærn i det. Det ure domme af fugtige Kornvares Brug til Brød. Det i Begyndelsen af dette Aars Høst indtrufne ne Korn, som og de frarensede Brandkorn, Klinte, jevnlige Regnveir har foraarsaget, at Rugen paa man Heire og deslige, bør helst anvendes til Brændeviin, ge Steder deels, ved efter Afmeningen at ligge paa Ageren, er udvoxet, og deels desuden er hiembragt i der skade de ei. 3. Naar den aftærskede Rug er reen, eller velerenmeget fugtig Tilstand. Man kan derfor befrygte, at set fra saadan Ureenlighed, men fugtig eller blødere, betydelige Sygdomme, som Forraadnelsesfebre, Sprinkend vel moden og tør høstet Rug bær være, da skal den ler, Kribelsygdom og deslige kunde foraarsages derved, lægges paa et Loft, tyndt udspredt at den kan tørres naar man ei meer agtsom især paa sin Rugs Beskaffen godt igiennem af Luften, ofte kastes der, at det under hed og paa Brødets Tillavning deraf, end almindelig liggende kan komme oplad og ogsaa tørres. Jo længe gen behøves. Om man end ei strax faaer ondt deraf, eller ei saa farlige Sygdomme, saa kan dog Helbreden, den males, jo bedre re man kan lade den saaledes ligge paa Loftet, inden svækkes, og Skadenskomme nogen Tid derefter. Den 4. Er man nødt til snart at bruge, saadan vaadt Fattige, hvis meste Føde er Brød og Meelspiser, er eller ei ganske moden indhøstet Rug, eller hvori har meget udsat for saadanne slemme Følger, da han ofte været Brandkorn og deslige, da skal man tørre den først maae tage til Takke med hvad Rug, Meel eller Brød, inden man lader den male. Tørringen kan skee i en han kan faae. Det er dog muligt ved adskillig Forsig Bagerovn, hvor man nylig har taget Brødet ud, eller tighed at undgaae disse Sygdomme, om man endog paa en Kølle. Vasker man Rugen først udi reent Vand, er nød til at bruge saadant vaadt, indhøstet eller ei fuldmodent Korn til Brød og anden Fødde. Man vil og saa strax derpaa tørrer den, er det bedre, da alt skadeligt vedhængende kan derved blive afskyllet. derfor herved advare Almuen om det Skadelige, og til 5. Man maae male saadan Rug, finere end ellers ; raade at lagttage følgende Regler, saa meget mueligt. thi den er overhovedet meer tykskallet og rigere paa Klid. Derfor bør den, som sagt, være godt tørret i 1. Udi Laden skal man skaffe saa megen Trækvind som muelig, for at faae den der liggende Sæd til at Forveien. Man giør vel udi, ei at male stor Forraad svede eller dunste saa meget mueligt; dog vogte, at det paa eengang, og hvad man ei bruger strax, bør røres ei sneer eller regner paa den. 2. Den tærskede Rug skal man nøie rense fra al et Par Gange om Ugen. 6. Det Meel, som ei bruges strax, maa giem Ureenlighed, ifar fra Brandkorn og Svingel eller mes paa et ret tørt Sted, ellers bliver det snart foret. Klinte. Brandkorn kiendes let fra den gode Rug, da Og godt er det, om man tørrer det noget paa en KolBrandkornet har en fortagtig, blaalig, rødagtigt eller le eller en Ovn, inden man bager det. Hvad det dersiolet Farve, baade indvendigt i Kiernen og udvendigt paa Skallen, en styg og bidende Smag og en modbysvinder i Vægten, er dog ei tabt. 7. Naar man vil lægge Deig deraf, skal man ta delig Lugt. Klinten kiender Enhver; den er skadelig, ge mindre Vand dertil, end til andet Meel. Kan om der er Mængde af den; men Brandkornet er altid man blande Melet med endeel, saasom Halvdelen eller skadeligt. Begge Deele renses let fra Rugen ved Kast henimod, af Meel af vel modent eller vel høstet Rug, ningen paa Loen, da de ere lettere end Rugen, eller ved eller af det forrige Aars Grøde, da giør det Brødet meget bedre. Det er og godt, at blande en Trediedeel godt Bygmeel deri, det giver bedre og lettere Brød 8. Man skal tage god skarp Suurdeig dertil, og noget meer end ellers. Man bør og tage dobbelt saa meget Salt som ellers, paa hver Skieppe Meel en godt Haandfuld. Man kan og i det Vand, man vil bruge til Deigen, medens man varmer det, hænge en Pose, med Bøgaske, en god Haandfuld for hver Skieppe Meel og, naar Vandet skal bruges, tage Posen borte, og hælde noget Brændeviin i Vandet. At ælte Kommen i Degen, giør den og sund, og mindre opblæsende. 9. Naar Deigen er lagt, dækker man den vel til, for at holde den varm, lader den og være længere tilfenhed, og, naar man godt har kastet op deraf, da ta dækket end ellers, for godt at raskes. 10. Naar man skal ælte Deigen op igien, gjør man vel udi, at tage ret tørt Meel, helst af forrige Aars Grøde, eller Meel, som igien er tørret paa Køllen eller Ovnen, og saa giennemarbeide Deigen stærkt og saa stivt som mueligt, lade den saa faae nogen Tid at løste sig, og ei ile dermed til Bagerovnen. 11. Brødene maae ei slaaes meget store eller tykke op, thi de bages da sielden ret igjennem, og siden mulne de let. Man skal ei heller bage for mange hver Gang; thi de vil let skimle, og blive derved endnu usundere. 12. Ovnen maa ei være for heed; thi ellers skoldes Brødenne uden paa, faae en haard Skorpe, og blive raae inden i, ved det at Fugtigheden bliver i dem. Den maa ei heller være for lidet varm; thi ellers hages Brødene ei igiennem. Dens Hede prøves bedst ved at lægge en haandfuld Meel i Mundingen. Bliver det strax sort, da er Ovnen for heed; bliver det ved at være hvidt, er den ei varm nok; bliver det bruunt, da er den tilpas varm. 13. Saadant Brød maa ei spises varmt; thi intet Brød er sundt, naar det er nysbagt, og saa meget mindre dette. Bedre at lade det ligge een, toeller tre Dage, inden man skiærer Hul paa det. 14. Hvor, som maa spise Brød af saadan daarlig Rug, skal, saavidt muligt, ikke spise det bare Brød, men dertil helst Flæsk, Smør og deslige fede Ting; ligemaade Melkemad, Grød, Kaal, Erter, Bønner, Roer, Kartofler og alle Slags Havesager, især Løg Klumper af saadant Meel skal man ei spise mange af J Kager deraf, saasom Pandekager, skal kommes noget meer Smør end ellers. Øllet i de Huusholdninger som maae bruge saadant Korn, skal være godt kaagt og godt gjæret, og noget humlestærkere end ellers. Frisk Øl eller saadant, som har kastet sig eller er bleven syr ligt, maa ei drikkes derved. Man har den Tillid til Øvrighederne, Præsterne og Lægerne i de Egne, hvor saadanne Advarseler ere fornødne, at de søge at faae Almuen til at lagttage dem saa meget muligt. Skulde desuagtet Sygdom opkomme deraf, da stræbe de at forekomme dens Udbredelse. i De første onde Virkninger, som vise sig af saadan fordærvet Korn, ere Qvalmee, Brækning, Trykken i Underlivet, især under Hiertet, og Hovedsvingel, undertiden Durkløb. Det bedste er strax at bruge Brækmiddel, saasom Brækviinsteen, i Pulver eller Vand, eet to eller tre Gran efter den Syges Alder og Beskaffenhed, og, naar man godt har kastet op deraf, da tage fire Gran Kamfer i en Spiseskee fuld Hyldestrop. Jlet Par Dage derefter maa ei nydes andet end Vandgrød eller Grynsuppe. Skulde de anførte Tilfælde ei hæves ved det første Brækmiddel, da kan dette gientages to Dage derefter, og, synes Tilstanden alvorlig, da maa søges til Districtets Læge.