Corsaren, 1843-04-14
Lotteriets seneste Offer. De nordamerikanske Colonister, der boe i Skovene, hvor den blodige Jndianer sniger sig om, gaae forgløse paa Jagt og ringeagte og vredes over Advarslerne og Bønnen om, at de skulle slutte sig sammen til gjensidig Sikkerhed. En Morgen findes da en Jægers skalperede Lig, og nu allarmeres Jægerne, nu laale de, at man taler til dem om den farlige Fjende, indtil det om et Var Dage er glemt, saa ere de lige forgløse, saa ville de igjen ikke høre "den gamle, kjedsommelige Vise." Folket boer i Byerne, hvor Tallotteriet sniger sig om. Men det er ogsaa kjed af den gamle Vise om dettes Fordærvelighed, og at taletil det derom, uden at der netop er skeet en Ulykke, er for Journalisten det Samme, som det er for Præsten at holde en Ligtale, naar Jngen er død. J disse Dage er da en ny Ulykke skeet, en Embedmand har druknet sig for Lotteriets Skyld. Nu ere Øinene et Øieblik aabnede for Faren og Ørene for Advarsler, og vi ville benytte Leiligheden og fremføre nogle Ord, der vel skulle gjøre Jndtryk. Det er BenjaminConstants Ord i det franske Deputeret-Kammer, saaledes som de findes i Cormenins "portraits parlementaires". "Dersom der, mine Herrer, existerede paa Deres offenlige Pladse eller i et skjult Tilflugtssted et Spil, som uundgaaelig medførte de Spillendes Tab; dersom Directeuren for dette utilladelige og bedrageriske Spil, ligefrem tilstod Dem, at Spillet altid var i Bankens Faveur, det vil sige: i Opposition mod Lovene for den simpleste Redelighed, og at han for at sikkre sin uhæderlige Speculations Fremgang lagde Snarer for den Klasse af Samfundet, der er lettest at skuffe og bestikke; dersom han sagde Dem, at han omgiver de Fattige med Fristelser, at han driver den Uskyldige til de meest forbryderiske Handlinger, at han for at forblende sit Bytte tager sin Tilflugt til usande og skuffende Gjøglebilleder, at disse Usandheder og Skuffelser ombæres i Gaderne ved høilys Dag, at de illusoriske og bedrageriske Løfter gjenlyde for Lettroenhedens og Uvidenhedens Øren, at han har organiseret sin Entreprise saaledes, at Spillerne kunne skjule sig i Hemmelighed og Mørke, saa at de Forlokkede kunne styrte sig i Svælget, uden at Forstanden kan oplyse dem eller Frygt og Undseelse holde dem tilbage eller deres Nærmestes Advarselsraab bevare dem forFristelsen; dersom han tilføiede, at, for at kunne efterkomme disse skuffende Jndbydelser, der idelig og stadig gientages, stjæler Tjeneren fra sin Herre, plyndrer Manden sin Kone, Faderen sine Børn, medens han selv sidder rolig i sin privilegerede Hule og udstrækker Hænderne for at modtage Tyveriets Frugter og de usle Skillinger, den Fattige stjæler fra sin og sin Families Mund; dersom han sluttede med at indrømme, at de Uordener, som han har afstedkommet, hvert Aar føre hans Offre fra Elendighed til Forbrydelser, fra Forbrydelsen til Strafanstalten, til Selvmord, til Skafottet i hvad vilde De da sige?" For det Tilfælde, at Benjamin Constant vilde henvende denne Tale og det sidste Spørgsmaal deri, det Hele kun noget mildere, til Folk her i Landet, saa vilde vi tilstille ham følgende: Svar fra "Corsarens" Redaction. Dersom De, Hr. Benjamin Constant, befandt Dem i et Land, hvis Regjering, der ligeledes var Entrepreneur for Lotteriet, havde bragt Finantsforfatningen paa en meget glimrende Fod, havde sat Hoffet istand til at bruge henved halvanden Million aarlig til Civiletat og Appanager og saaledes holde Landets Værdighed paa en sømmelig Fod; dersom Lotteriet til denne gunstige Status indbragte 300,000 Rbd; dersom Regeringen forresten erkjendte dettes Skadelighed og i sin Omhu for Folket yttrede en levende Lyst til at ophæve det (nemlig Lotteriet); dersom Finantsforfatningen, der som sagt var saare god, dog for aarlig at kunne ballancere behøvede hine 300,000 Rbd., behøvede dem, havde virkelig Trang til dem, ikke kunde afsee dem; dersom Folket allerede har saa mange Byrder, det nogenlunde kunde bære, og ikke godt kunde taale at faae disse 300,000 Rbd. paalagte som ny Skat - hvad vilde De saa sige?