Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-05-08
Oversigt over Dagens udenlandske Nyheder. Man kan sikkert antage af dette Aars Hungers Nod i Syd Tydskland, har havt en betydelig Andeel i de Religions-Sværmerier, som have viist sig i det Østerrigske; da Menneskene ere saa tilbøielige til at ansee deres jordiske Vanheld, for at være Himlens Straffedomme, og at forsøge paa ved allehaande daarlige Handlinger at forsone Guddommens Vrede. Om disse Udsvævelser har man nu følgende nærmere Efterretninger: Den omtalte Pøschl er en gammel Mand paa 10 Aar, har været Jesuit, og i 10 Aar Professor i Jngolstadt, hvorhan blev anseet for at besidde temmelig Lærdom; han fik siden det Kald, at berede den ulykkelige Boghandler Palm i Erlangen, som blev skudt i Bonapartes Regieringstid, til Døden, og var efter den Tid tungsindig; ogsaa bemærkede man ofte Sindsforvirring hos ham. Han fandt nu paa at formane Almuen til at giøre Bod paa en fra Religionens sædvanlige Forskrifter, aldeles forskiellig Maade. Nogle overtroiske Fruentimmere begyndte at præke i hans Maneer; thi det er disse Sværmeres Mening, at den hellige Aand indspirerer Menneskene til at bræke hvad der skal troes. Den Baierske Regiering, som før havde besiddet den Landstrækning, hvori Sværmeriet udbrød, havde ladet Poschl fængsle, og da Landet blev aftraadt til Østerrig, saa blev han som Fange overleveret til den nye Øvrighed. Men Sværmeriet havde grebet for vidt omkring sig, og havde desuden udbredet sig meget i det sydlige Tydskland, saa at Bønderne i de Egne havde faaet den Tanke i Hovedet, at deres landlige Beskiæftigelser ikke havde nogen Værd, men at de burde ganske leve for AndagtsOvelser; de vilde nu ikke længere arbeide, overlode sig Drømmerier og Udvandringer til det hellige Land, om Jødernes Omvendelse o. s. v., og endskiøndt de vel kaldte sig endnu Katholiker, saa erklærede de dog Messe-Offeret for utilstrækkeligt, og forjagede endelig deres Præst. Da de nu havde først med hinanden fortæret deres heele Forraad af Levnetsmidler, Qvæg o. s. v., saa droge de hen i Skovene for ganske at overlade sig til deres Andagts-Ovelser. Sværmeriet gik til den Yderlighed, at de i den stille Uge ved at overgive sig til Betragtninger over Christi Død, besluttede at bringe Gud blodige Offere af det, som de havde kiærest: hvorføre de myrdede fleere Børn, og forfæstede endog et af dem. Saasnart Øvrigheden erfarede at de havde forjaget deres Præst, og de øvrige Uordener, saa bleve Cavallerie Detaschementer strax sendte hen i Egnen, hvorved omtrent 100 af disse elendige Menneskeer bleve grebne, uden at de giorde den ringeste Modstand. J alt skulle nogle af de dummeste og eenfoldigste Landbeboere have udgjort den nye Meenighed. Hos de fængslede fandt man en lille Bog, under det Navn: den nye Troe Jblandt andet saae man i den en Tegning, som forestillede et Hierte, der var opfyldt med Diævler og Uhyrer. De stakkels Folk troede at de havde et saadant Hierte, og de traadte hinanden derfore skifteviis med Fødderne, for at sønderknuse det. Ogsaa de vilde, ligesom de talrige Flokke af Mennesker, som udvandre fra Syd Tydskland, drage til Krim, for efter 3 Aars Forløb at begive sig derfra til det hellige Land, for at omvende Jøderne. Pøschl er bragt til Wien. Han taler om Aabenbarelser og om sit Kald til at stifte en nye Troe, og hans Yttringer vidne om et religiøst Vanvid. Han holdes der under geistligt Opsyn. (At dog ogsaa dette sørgelige Exempel maatte tiene til en nødvendig Advarsel for de nerfarne og sværmende Dadlere, over det 18de Aarhundredes Oplysning; at det maatte paaminde dem om, at det frygtelige Uhyre Sværmerie er den dumme Moder, Overtroes Datter; at man aldrig formaaer at forhindre, at den første avles af den sidste, og at Staternes indvortes Roe og Held, og Menneskeslægtens Nærmelse til dens Bestemmelse beroer paa, at der overalt arbeides med Kraft paa, at en almindelig Oplysning udbredes passende for hver Stand og Classe af Monnesker; hvilket er ligesaa vist, som det er vist at Gud har givet Menneskene Fornuften for at bruge og for at danne den her i Livet).