Berlingske Tidende, 1794-03-24
Randers, den 17de Martii. J Anledning af en Bekiendtgiørelse i en offentlig Tidende, betreffende Jlds Anlæg i min Gaard, seer jeg mig beføyet herved at bekiendtgiøre denne bedrøvelige Tildragelse saaledes som den virkelig har existeret. Natten imellem den 9de og 10de d. M.vaagnede jeg henimod 2 Slet, og fornam en meget fiin Lugt af Røg, jeg stod da op og saae ind i et lidet Værelse næst ved, hvor 2 af mine Børn laae, og hvor jeg vidste der havde være Lys, men formærkede ingen Tegn til Jldløs, og nu forsvandt mig Røglugten, hvorefter jeg igien lagde mig; men strax derpaa formærkede jeg atter Røglugt som for. Nu blev jeg urvelig og sprang den anden Gang op og aabnede Døren til mit Contoir, som støder til mit Sovekammer paa den ene og til Amtstuen paa den anden Side, hvor jeg mærkede en stærkere Røg, men saae ingen Jld. Jeg raabte da min Kone op, og bad at redde Børnene; løb og opraabte Folkene i Huset, som deels laae i en anden Fløy af Gaarden, og deels oven paa. Jeg vedblev at raabe, og rendte saa tilbage igien til mit Sovekammer, for at tage Beenklæder paa, men ved at passere Gangen, eller Forstuen, fandt jeg, at Døren til Gaarden var aaben, og ved at see ud af samme need i Gaarden, saae jeg, at en liden Kalkebod ved Gaardsporten i Enden af mit Magaziinhuus, var i fuld Brand. Jeg løb da ligened til Jlden i det snevre Rum, og fandt at 2 Fielle eller Bredder af Skilderummet imellem denne Kalkebode og Brændehuset vare udtagne og paa skraae opsat over den ansatte Jld, som brændte stærkt i det der opstablede, fiint hugget og tørt Kakkelovnsbrænde, saa at Luen saavel herfra som langs at Bredderne slog til Loftet. J greev disse Fielle ned og kastede dem udad Døren, og raabte efter Vand. Nu kom Husets Folk til Hielp og bragte Vand; men neppe var denne saa farlige Jld nogenledes dæmpet, blev der raabt, et der saaes Jld Amtstuen, som er paa den anden Side af Porten, og da Nøglen ey var tilstæde, gav jeg Ordre at sprænge Døren, som skede ved en af mine Fuldmægtiger. Jeg sprang nu op til mit eget Contoir, og søgte imidlertid at rædde Kassen med de vigtigste Papirer. Man fandt Jld anlagt paa 2de Steder, nemlig under Skriverbordet og i det ene Hiørne af Værelset, alt i fuld Flamme, hvilket Husets Folk søgte at slukke. Fuldmægtigen fandt sin Pengeskaffe brudt, og deraf bortstiaalet efter Foregivende 5 a 600 Rdlr. Endog i nogle i Skuffen værende Papirer var tændt Jld, som af Mangel paa Luft havde slukket sig selv. Da jeg strax ved Erfaring af denne Jld, havde ladet lyde med Stormklokkerne, saa indfandt sig og Byens Brandfolk saa hastig som kunde ønskes, og ved sammes med fleres virksomme og roesværdige Foranstaltninger, blev jeg da sat i Sikkerhed, og saaledes ved Guds naadige og besynderlige Bestyrelse reddet af en overhængende Fare, og ikke allene jeg med Kone, Børn og Husets Folk, i alt 16 Personer, befriet for at blive et Offer for Jldin, men endog en Fare afværget, som efter al Sandsynlighed, truede den halve Bye med Ødelæggelse, da i Brændehuset laae circa 6 Favne tørt Brænde, som var stavlet til Loftet, med flere Materialier, og oven paa Lofterne, hvor Luen forneden svævede, laae en Mængde Hamp og andre brændbare Ting. Gierningsmanden er desværre en Skriverdræng, 18 a 19 Aar, som har været paa Amtstuen i 4 Aar, og om hvem intet Menneske, mig vidende, vidste noget Ondt. Blom, Amtsforvalter.