Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-10-04
J de sidste Dage af September indfandt efterhaanden de Deputerede sig i Roeskilde, og med hvert Øieblik blev Byen mere levende og opfyldt med Fremmede. Man var i fuld Bevægelse, for saavidt muligt at see hverandre og gjøre personligt Bekjendtskab. Hertil bidrog ogsaa et Table dste i Gjæstgivergaarden Prindsen, hvor de fleste Deputerede spiste ved sluttet Bord. Fremdeles aflagde disse deres Besøg hos den kongelige Kommissarius, og afleverede til ham, efter Stænderforordningens § 55, deres Valganmeldelse. Endeligen frembrød den første October, begunstiget af Naturen med et smukt Solskins Veir. Et overordentligt Liv herskede i Staden, og Fremmede, især Kjøbenhavnere, strømmede i en saadan Mængde dertil, at flere Vogne ikke kunde komme i Huus eller Gaard. Overalt paa Veien til Palaiet og til Kirken paraderede Borgervæbningen, hvilken Opmærksomhed gjorde et behageligt Jndtryk. Den Orden og Ro, som overalt fandt Sted, var Udtrykket af den gode Aand, som besjællede Alle. Den gamle Domkirke Klokker løde med Kimen og Ringen, og de Deputerede begyndte nu at samle sig paa Palaiet indtil Kl. 9. En halv Time derefter begav den kongelige Kommissarius og de Deputerede parviis sig i Procession fra Palaiet over Gaden igjennem den skjønne Domkirkes Hovedportal ind i Kirken, under Orgelets Præludium, og indtoge de dem anviste Pladser ligeoverfor Prædikestolen. Jøvrigt var Kirken forud opfyldt af Tilskuere og Tilhørere. Gudstjenesten aabnedes derpaa med følgende Bøn, som fremsagdes i Chorsdøren af Præsten i Roeskilde, Hr. E. Gad. Herre, Vi ere indkomne i dette dit hellige Huus, paa denne høitidelige Dag at høre dit Ords Formaning. Dit Ord skal altid være en Lygte for vor Fod, et Lys paa vor Sti, saa være det ogsaa et Lys over deres Vei, som nu skulle samles, at raadslaae til Kongens og Folkets Bedste, Lad Ordet vække Alle til from og retsindig Nidkjærhed; lad Alt, hvad der hører Mørket til, flygte for dets Straaler, Egennytte og Svig, Hovmod og Tvedragt. - Lad derimod din Frygt, lad Sandhed og Retfærdighed, Enighed og Broderkjerlighed, fremkaldes og tage varigt Sæde, at hvad der nu begynder, maa vorde Dig til Ære, Konge og Folk til sand VelsigAf de til denne Høitidenelse, Vor Fader!" o. s. v. - lighed, af Hr. Dr. theol., Provst F. Schmidt, R. a. D. forfattede trende Psalmer, der udmærke sig ved bibelsk Høihed, Simpelhed og Kraft, blev nu Indgangs=Psalmen afsjungen, og efter den skjønne Høimesse=Psalme, hvis sidste Vers lød: Saa vorde da i Jesu Navn, Til Kongens Fryd og Landets Gavn, Det Værk, vi nu begynde, Ved Sandheds Aand og Christi Sind, Til Fremtids Held det vies ind, Og Himlen det vil ynde. Guds Aand, Guds Haand Styre, lede, Signe, frede Danmarks Rige, Kongen og hans Raad tillige! besteg Siellands Biskop, Hr. Dr. theol. Mynster, Prædikestolen og holdt en salvelsesfuld Tale over Ephef. 4, 1- Vers, handlende især om at bevare Aandens Enighed i Fredens Baand, dobbelt vigtigt i en saa bevæget Tid. Med den ham egne, indtrængende Veltalenhed viste den høiærværdige Taler, hvorledes denne Enighed kunde bestaae, selv uagtet den uundgaaelige Forskjellighed i Meninger, som sikkert vilde optræde skarpt imod hverandre. Men Nationens Valgte burde, med deres vigtige Kald for Øie, i Alt stræbe at virke til det elskede Fædrelands Gavn, sætte egne Fordomme og Egenkierlighed til Side, og ved at beflitte sig paa Enighed og Trofasthed, vise sig værdige deres store Kald, som Folkets Udvalgte, bidrage til dettes Hæder og Vel, og derved prise Giveren, den elskede Landsfader, som efter 50 Aars vise Enestyrelse selv havde sat Kronen paa sit velgjørende Regimente, ved at tage Folket paa Raad med. Han endte med de varmeste Bønner for Kongen og hans Huus, for Folket og dets Udvalgte. Den herlige Tale, fremkaldte en ligesaa almindelig som dybfølt, bevæget Stemning hos den talrige Forsamling. - Efterat derpaa den skjønne Slutnings=Psalme var afsjungen, endtes Høitideligheden med følgende, af Hr. Pastor Gad i Chorsdøren fremsagte Bon: "Herre, vi takke Dig for Andagtens oplivende og styrkende Stund, Lad Dit Ord vorde gjemt i rene og faste Hjerter og bære gode Frugter. Folkets Raad samling er begyndt med at skue op til Dig og anraabe Din Bistand, Varetægt og Velsignelse; lad den kunne endes med Tak og Glæde! Lær os i Alt, saaledes at omgaaes med det Timelige, saa vi ikke forglemme det Evige; Sandhedens, Retfærdighedens og Kjerlighedens hellige, uforanderlige Love være faste indskrevne i Alles Raad og Tale, at deraf maae udvikle sig velbehagelig Gierning Giv Alle eet Sind og een Mening til at fremme det Rette og Gode, at Folket maa mødes med sin Konge i hæderlig Idræt, at Alt, hvad der anordnes for vort Liv paa Jorden, tillige maa tjene til det Ene, som er evig fornødent. Din Velsignelse udbrede sig over Riget fra dets ene Grændse til den anden; og Slot og Hytte, Stad og Land vorde fyldt med Retfærdigheds Frugter, som skee ved Jesum Christum, Dig til Ære og Priis. Vor Fader, o. s. v.