Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-10-20
Det russiske Asiens hele Flaade-Jndhold er ikke med Nøiagtighed bekjendt, men kan beregnes at være mere end 270,000 geographiske Qvadratmile. Det udgjør den største Deel af det russiske Rige, og mere end den tredie Deel af Asien. Det udgjør vel overhovedet den koldeste Deel af Asien, men ved den Forskjel af 24 Bredegrader. der er imellem den sydlige og nordlige Grændse, tænker man sig let, at sidst bemeldte bemærkning behøver en stor Jndstrækning, og at Klimatet maa være meget forskjelligt. Den nyeste Oversigt og Beskrivelse, man har efter de bedste Kilder over det asiatiske Rusland, læses i 1ste nylig udkomne Deel af Neuestes Gemalde von Asien und der dazu gehørigen Inseln von Joh. Gotfr. Sommer. Om Dampskibe. "Dampkraftens Anvendelse, hedder det i Prof. Ursins Magaz. Nr. 18122, vil hos os, med Hensyn til vort Fædrenelands Beliggenhed, blive vigtig i Dampbaade ne. Vel gaae endnu kun faa Dampbaade i vore Farvande i Sammenligning med det store Antal, der gaaer langs Englands Kyster, og over de til England grændsende Have; men derfor behøve vi ingenlunde at tvivle om, at jo med Tiden vi ogsaa ville høste store Fordele af en Opfindelse, der, i det den giver os et nyt Befordringsmiddel, nødvendigvis maa bidrage til en inderligere Forbindelse mellem Statens enkelte Lande, og en derved forøget Udvikling af Folkets Kræfter. Naar denne Tid vil komme, vide vi ikke, thi det ligger i Tingenes Orden, at en stor Opfindelse, naar den gjennemgribende skal virke til et Folks Tarv, først klart maa erkiendes af det, at den end videre længe maa kæmpe med de bestaaende Forholde, der, om de end ikke i Sammenligning med det Nye, tjene det Hele til Bedste, dog begunstige Enkelte, der synes ved Hævd at have et vist Krav paa at benytte Privilegier, der gaves i sin Tid, saa længe man troede derved, i det man tilfredsstillede Ansøgningen om samme, tillige at befordre det fælles Tarv. Ogsaa mangler hos dem der have Indsigt til at fremkalde og lede en Dampskibsfarimellem flere Steder, ofte Driftskapital, medens Driften mangler hos dem, der vel kunne udrede Capitalen. Der er en Grund endnu, der hos os Danske modarbeider Dampskibsfarten, det er Frygten, at vi skulle ved samme ofte vor Sømands hæder, og vor Sømandsdygtighed. Vist er det for at bruge en engelsk Forfatters Ord, at skulde Dampskibsfarten blive almindelig, han taler især om Dampskibet, brugt som Krigsfartøi, maa vi sige Farvel til det stolte Syn, at see vort Flag vaje paa en Tredækker, og til den Menneskets Phantast saa gribende Pragt og Forening af en stolt Flaade. Ja, vi kunne ikke nægte Ubetydeligheden af et Admiralsslag, vajende fra en Damp baads usle Mast, ei heller, at en Flaade af saadanne vil være uanseelig mod den nærværende Krigstyrkes ædle og kæmpemæssige Bygninger Og hvad synes Sømandslivet at være paa en Dampbaad i Sammenligning med det Liv der leves paa Seileren." Dog, Sømanden vil erkjende, at den Aarvaagenhed, det Mod, den Rolighed i Farens Stund, der er den dygtige Skibs førers Særkjende og Hæder, ej mindre kan vises og kræves, hvis et Dampfartøi er ham betroet, end hvis han fører et sædvanligt Skib, thi med et kostbarere Fartøi, der har Passagerer og Post gods inde, vigtigere end den rigeste Ladning, skal han bekæmpe de Farer Sømanden i Nødens Stund, kun pleier at gaae imøde, skal han er blot naae den trygge Havn, men ogsaa naae den i rette Tid. Mennesket har saaledes et Formaal aldeles værdigt dets Stræben; skabt til at være Verdens Herre har hans Kløgt givet ham et nyt Middel til at bekæmpe den gjenstridige Natur. Lader os altsaa ikke nægte, at jo ligesaa vel, hvis Dampskibsfarten skulde blive almindelig, Sømandens hæderfulde Kald vil vedblive, som vi maa erkjende, at selv efter Krudtets Opfindelse, kræves Kriger-Tapperhed og Krigerdygtighed, ligesaavel som fordum, da Ridderen brugte Landsen og sin raskeste Hest. - Med forestaaende Indledning meddeler ovennævnte Magazin interessante Udtog af den engelske Capitain Ross's Afhandling om Dampskibsfarten. Under den kjække, men forfængelige og ulykkelige Kong Murats Regjering i Neapel (melder en engelsk Tidende) boede en fransk General Huus om Huus med en neapolitansk Herremand, der var yderst fattig, men tillige yderst Adels- og Ahnestolt, kort, en sand Don Ranudo; hans Tienere f. Ex. gik i et yderst forslidt og hullet Liberie. Den franske General gjorde sig engang ved Taflet lystig herover og dette kom for den neapolitanske Adelsmands Øren. Han lod sig næste Dag melde hos Generalen og sagde: "Min Herre, jeg har hørt, at De vover at spotte mit, en gammel neapolitansk Adelsmands Liberie; jeg fordrer den meest eclatante Satisfaction. Hvorledes min sagde den franske General, jeg spotte Herre. Deres Liberie, nei, der har man forebragt Dem en stor Usandhed, jeg har vel, det tilstaaer jeg, leet af Hullerne i Deres Liberie; men De indseer selv, at der hvor Hullerne vare, var ikke Deres Liberie.