Berlingske Tidende, 1836-11-16
Ved denne af Brødrene Møller opfundne Dykker skine er man ikke alene i Stand til, uden mindste Fare, at opholde sig paa Havets Bund saalænge det skal være, om det ogsaa skulde vare en heel Dag, men tillige at gaae dermed under Vandet hvorhen man vil og saa langt man vil, og hvad der endnu er det Allerfortrinligste, frit og uden mindste Jndskrænkning at bruge sine Arme og Hænder hvortil man vil, samt bukke sig ganske ned til Bunden saa længe det skal være. Med denne Maskine have Brødrene Møller ifølge Hans Majestæt Kongens Befaling, Torsdagen den 10de i denne Maaned, aflagt Prøve, som udfaldt til den allerhøieste Tilfredshed. Den ene af Brødrene Møller gik nemlig i 23 1/2 Minut under Vandet, efter hvilken Tids Forløb Hans Excellence Hr. Overkammerherre v. Hauch, der talede med ham, igjennem et Nør, som staaer i Forbindelse med Maskinen, befalede ham at komme op igien. Paa den Plads, som var bestemt for de Kongelige Herskaber indfandt sig, foruden Hans Excellence Herr Overkammerherre von Hauch, endnu Herr Conferentsraad Collin, Geheime-Legationsraad Brøndsted, Etatsraad Johnsen, samt flere andre Herrer. Herr Etatsraad Ørsted var ved en Upasselighed forhindret fra at komme. Ogsaa havde allerede i Forveien Herr Kammerdirector Schønheyder og Herr Commandeur Seidelin ved en af de foregaaende Prøver bivaanet Forsøg med den omtalte Maskine. Denne Maskines Fuldkommenhed og practiske Brugbarhed er altsaa paa denne Maade tilstrækkeligen godt, og har visseligen overtruffet Manges Forventninger. Anmolderen, der ogsaa var tilstede ved den ovenfor omtalte Prøve, skal ikke undlade en anden Gang nærmere at meddele Læseren en udførlig Beskrivelse over denne Maskines Indretning, samt udvikle hvor store Fordeele denne Opfindelse kan have for Skibsfarten, Assecurancen i Strandingstilfælde, Digevæsenet, Østers= og Perlesiskeriet o. s. v., samt hvor vigtigt et Apparat det kan blive for Videnskabsmanden. Flere agtværdige Mænd dele denne Anskuelse og have skriveligt bevidnet Opfinderne dette. Om eens Vognspor allevegne, og da det Holsteenske, eller lutter forskjellige Spor, samt derunder i Forbigaaende : om Vognconstructioner og Veivæsenet, Af Underretsprocurator i Aalborg og Fyens Stifter, N. A. Holm, i Odense. Ofte har man læst og hørt: Hvilket Gode, om man i hele Europa, ja i hele den civiliserede mercantilske Verden, havde eens Mynt, eens Maal og eens Vægt; men kan man ikke fristes til at udvide Ønsker til – eens Hjulspor, jeg mener det; herom kan vel ikke engang Meningerne være deelte. Hvor byrdefuldt er det ikke, ei alene for den Reisende, men endog forden, der ved at forandre Opholdsted, gjerne vil medtage sin Vogn, ej at kunne bruge denne allevegne, selv end ikke i de danske Provindser, Vare nu endog de særegne Hjulspor, som afgive Hindring derfor, gavnlige for de Egne, hvor de befindes, maatte den Fremmede finde sig deri, men dette ere de, som jeg nærmere skal vise, end ikke; rettelig overveiet skader det smalle Spor, hvorom her egentlig kun tales, ikke mindre disses Beboere end Alle uden Undtagelse. Ved at anstille Betragtninger herover, bør man ikke udelukkende tage Hensyn til de svære Fragtvogne, Diligencer og Karether, hvis undertiden ualmindelig brede Spor ikke kan blive Norm for andre Vogne, saa at man maa være tilfreds om man med disse endog ikkun skulde kunne befare de almindelige Landeveie, men blot til det Spor, som maatte befindes meest passende til alle andre lukkede og aabne Vogne, og ville vi da, for at hente et, som jeg mener, passende Exempel, til fuldelig at opklare Sagens Vigtighed, tænke og : at en Holstener kommer med sin Vogn (der har et Spor af 2 Alen eller 48. Tom. imellem Hjulene) som ikke sjeldent skeer, paa flere jydske Veje, navnlig i Vensyssel, Hjørring Amt, hvor det almindelige Spor derimod ikkun holder 31 til 32, Tom., altsaa har en Difference af circa 16 Tommer; med enhver anden noget smallere Vogn end den holsteenske, er man endnu værre faren, da den selvfølgelig er lettere til at vælte. Saalænge den Reisende følger de almindelige Landeveje, gaaer det an, skjøndt det dog altid er svært nok for tvende Heste, at Vognen stedse maa gjøre Spor i Sandet, men forsøger han paa at komme ind paa Sogne- eller Bivejene, hvilket især i Klit- og Hedeegnen ikke altid kan undgaaes, da vil han ofte komme haardt i Knibe, naturligviis maa man lade de tvende Hjul paa den ene Side gaae udenfor Huul vejen, thi at alle fire kunne rummes deri er umuligt; men herved vil man komme til at see hine tvende hvert Øjeblik at vandre op og ned af Tuer, større og mindre Steitheder, stundom endog af Alens Høide, eller derover, som gjør det yderst anstrængende og farligt, ja ofte plat umuligt, at komme videre, hvilket den Reisende, om han ei var kjendt med Localiteterne, ikke let kan have forestillet sig; her holder han nu, som var han i et Fangebuur, kan hverken komme frem eller tilbage, og fordømmer Vejen, fordi han har en hensigtsmæssigere, men fra Egnens forskjellig construeret Vogn. Vil han beklage sig for Vendelboerne over deres Sandveje og de ved deres ensformige Spor fremkomne smalle Huulheder deri, vil jeg gjerne troe, at der kan være de, som ikke ret kjende Chausseerne, der vilde svare: vore Veje ere dog de bedste, de støde mindre, slide mindre paa vore Vognskinner og gjøre eiheller vore Heste saa let stive som paa hine haardere Steen- og Gruusveie; men, skjøndt man nu ikke kan modsige dette, vil dog Enhver, som ogsaa for har havt Sandveje, men nu har Chausseer, og sikkerlig aldrig ønsker sig hine igien, hvilket synes at være det bedste Beviis for Gavnligheden af disse, svare: at disse Beqvemmeligheder mange Gange opvejes ved at mere end et dobbelt saa svært Læs kan befordres i mindre end den halve Tid paa Chausseerne, og det endog til mindre Besvær for Hestene, naar man alene vil vælge Heste med gode Hove, især vrage de platfodede, samt om man vil have det mageligt, anskaffe sig Fjeder vogne, eller idetmindste Agestole paa Fjedre." Kommer Vendelboen til Holsteen, vil det selvfølgelig ikke gaae ham bedre, om Vanskelighederne her ere ligesaa betydelige. Men hvilke Besværligheder har nu ikke Alt dette, ene og alene for de mange varierende (flere Sporvider) men paa hvert Sted eensformige Spor Betragte vi ved Sammenligning ogsaa nøiere det holsteenske ved Siden af det vensysselske Veispor snarest faaer man, mener jeg, den rigtige Anskuelse ved at have disse vistnok største Contraster for Øjne – da er det Holsteenske formedelst den betydelige dog ikke overdrevne Vide det har (to Alen vistnok det meest hensigtsmæssige af alle Sporvider og som Enhver burde danne sin Vogn efter, thi, hvorledes vil man vel, uden at kaste Hjulene og krumme Axlerne alt formeget, som baade foranlediger en større Trækkekraft ved den forøgede Friction 9: idelige Tryk paa Axelskiven og meere Væltenæmsel ved den mindste Hindring, give en smal sporet Vogn den tilbørlige Rummeligheds skal det skee ved en desto større Længde, er den sandt nok, mindre veltenæm end den korte smalsporede Vogn, men maa da ogsaa Hestene undgielde derfor. - Hvortil endnu, at jo videre Sporet er, jo kortere kan Vognen være, og jo høiere kan man uden at befrygte Veltning have Hjulene. Høje Hjul give selvfølgelig ogsaa en mindre Friction paa Axlen og skade Vejene mindre ved det at Hjulenes Pereferi med sin Vægt kommer til at berøre en større Overflade derpaa og Hestene ved det brede, Spor faaer Gang derimellem, naar Hammelstokken af passes derefter, hvorved de heel naturlig generes langt mindre end naar de skulle have Gang i det smalle Vogn spor, som naar Hestene ere af det brede velsluttede Slags, proportioneret efter Høiden, hvilke Enhver helst ønsker, endog kan foranledige idelig Tryk paa hverandre og om de ikke ere desto bedre vante til at taale det, kan afstedkomme Stædighed eller anden Gjenstridighed, ej at tale om at Hjulsporene, især i sandede Veje, baade mindre afslides ved Gangens Fordeling og jevnes ved det Hestene ved deres Fart inden for Vognsporet dog altid mere eller mindre opkaste Gruus eller Sand deri. Spor resulterer desuden altid til lave hensigtsløse Hjul, som ved den mindste Vanskelighed broder sig, som man siger, frem paa Veien, til største Hindring for Kjørselen; thi, ikke vil man fortænke Nogen i, at han ikke gjerne sætter høje Hjul paa saadanne Vogne, der ikkun vilde forøge Veltnæmheden, ligesom lave Hjul aldrig kan undskyldes ved smaa Heste, med mindre man vil gaae til Yderligheder, som f. Ex. ni Qvarteer eller derunder, da man alligevel skal døje nok med at faae Vognens Hjul høje nok for at fremvirke en lettere UgeTrækkraft, beregnet efter Axelens Høide fra Jorden, forde almindelige Heste paa ti Qvarteer eller lidt derover. (Fortsættes.) II. ADAM OEHLENSCHILAEGE. Den store Digter vist foragter Smiger; Han veed at herligt Digterharver kang För ham saa vide om i Nordens Riger: Han kjender Ewalds og Schack Staffeldts Sang, Det Kongelige Theater.