Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-10-30
Som det synes begyndte Directionen pludselig, uden at nogen Yttring af den til Bønderne lod dette formode efter Frederik den Sjettes Død at forhøie Jndfæstning og Afgifter vilkaarligt ved nye Fæstebreves Udstedelse, naar den afdøde Fæster ikke var blandt dem, der havde modtaget Forsikkringsbrevet, berøvede Udflytterne deres Gaardspladse med Tilliggende o. s. v. Directionens Sagfører siger, at dette skeete, for at det snarest muligt kunde komme til Afgjørelse, hvilken Ret Fideicommisset og hvilken Bønderne have, da disse under 17de Decbr. 1840 havde indgivet en Klage til Kongen over formeentlig Forurettelse, fornemmelig derved, at de endnu ikke overeensstemmende med Testamentet havde erholdt Arvefæste. Nærværende Sag blev da endelig anlagt i Aaret 1843 baade efter Directionens Ønske og udtrykkelige Opfordring til Fæsterne. Christensens Paastand gaaer nu væsentlig (idet vi udelade specielle Paastande for enkelte Fæstere, der have særegne Adkomster) ud paa, at hans Committenter kjendes berettigede til, inden en passende Frist og under en passende Tvang, af de Jndstævnte, Directionen for det classenske Fideicommis, at vorde givne, uden Bekostning for hine, sædvanligt Arvefæsteskjøde med fuld og uindskrænket Eiendomsret paa deres nuhavende Fæstegaarde, imod alene til Fideicommisset at svare en aarlig Afgivt af det Beløb, de respective Gaarde rettelig maatte erkjendes deels at have svaret Testator ved hans Dødsfald, og deels at burde svare som pro qvota Andeel af Renten af den til Udskiftningen lovligt medgaaede Capital, eller i alt Fald af det Beløb, hvormed de for Tiden præstere Fideicommisset disse aarlige Ydelser, og alternativt, med denne Paastand, at dem tillægges saadant Arvefæste, som Retten efter Sagens oplyste merita o: de beviste Omstændigheder, maatte kjende passende. – In subsidium for for det ventede Tilfælde, at denne principale Paastand ikke tages tilfølge, har han paastaaet, at der tillægges hans Mandanter en Ret til, i Overeensstemmelse med Executorernes Bestemmelser, saaledes som de findes udtalte i den af Fideicommissets Direction aflagte, ved Trykken publicerede Jndberetning af 24de Marts 1804, selv at vælge deres Eftermænd i Fæstegaardenes Besiddelse, eller til saafremt en afdød Fæster intet Valg i levende Live har truffet, at da de 5 af hans nærmeste Slægt foreslaae to, hvoraf Fideicommissets Direction vælger den ene, imod at de nulevende og tilkommende Fæstere svare den samme Landgilde, som ved Testators Død eller ved eller ved Executorernes Fratrædelse svaredes af Gaardene, med en Forhøielse af 1 1/2 Skp. Hvede pr. Tde. af de respective Gaardes Hartkorn, og de efterfølgende Fæstere en Jndfæstning af 20 Rbd. ligeledes pr. Tde. af de respective Gaardes Hartkorn; - eller ogsaa, saafremt det maatte antages, at der, med Hensyn til de nævnte Præstationers Erlæggelse, ikke kunde tillægge hans Mandan, ter Ret til at udrede mindre Afgifter, end de ved deres Fæstebreve allerede havde paataget sig, – at der tillægges Citantens Mandanter den paastaaede Ret mod at de, der hidtil ingen Forhøielse i Landgilde have svaret, overtage sig for eget Vedkommende og for deres Eftermænd i Gaard besiddelsen, at præstere denne Forhøielse i de uforanderlig aarlige Præstationer med 1 1/2 Skp. Hvede pr. Td. Hartkorn af deres respective Gaarde, og Jndfæstning ved Fæsteforandring med 20 Rbd. pr. Td. af deres respectivGaardes Hartkorn, eller dog efter den i Directionens Brev til Administrationen af 2den Juli 1810, almindelig kaldet Forsikkringsbrevet, bestemte Classification; – at de der have fæstet for bemeldte Brevs Datum, ligeledes selv og deres Eftermænd efter den svare uforandret Landgilde med Tillæg af 1 1/2 Skpr. Hvede pr. Tde. af deres Gaardes Hartkorn i Udskiftningsrente, og at deres Eftermænd i Jndfæstning udrede 20 Rd. pr. Tde. af de respective Gaardes Hartkorn eller dog efter Classificationen, og at de der efter 2den Julii have modtaget Fæste paa deres Gaarde, selv og deres Eftermænd efter den svare de samme uforandrede aarlige Afgifter som nu, og deres Eftermænd Jndfæstning efter Classificationen. – Endelig har han aldeles in subsidium for det Tilfælde, at det maatte antages, at ei alene Testators i Testamentet indeholdte Villieserklæring og Executorernes Bestemmelser i Jndberetningen af 24de Marts 1804, men og Directionens Declaration i det saakaldte Forsikkringsbrev af 2den Juli 1810 kun angik de respective daværende Fæstere, nedlagt Paastand om, at de af hans Mandanter, der have, fæste for 2den Juli 1810, og de der have modtaget Directionens ommeldte trykte Brev af denne Datum, tillægges den ovennævnte Ret, imod at de, der hidtil ingen Forhøielse i Landgilde have svaret, overtage en saadan med 1 1/2 Skpr. Hvede pr. Tde. af deres Gaardes Hartkorn, og at de, der have overtaget bemeldte Forhøielse vedblive at svare denne, samt for begge Parters Vedkommende, mod at deres Eftermænd udrede Jndfæstning efter den i Directionens Brev af 2den Juli 1810 bestemte Classification af Gaardene og uforhøiede aarlige Afgivter, Directionen har derimod paastaaet sig frifunden for Fæsternes Tiltale og Processens skadesløse Omkostninger sig tillagte.