Berlingske Tidende, 1794-02-14
London, den 28de Januarii. Den overordentlige Hoftidende indeholder foruden Capitulations=Puncterne ogsaa følgende nærmere Efterretninger om Pondicherys Jndtagelse: Gouverneuren i Madras, Sir Charles Cakley beretter i en Skrivelse fra Fortet St. George under 24de August 1793, at Fortet Pondicherhavde den 23de overgivet sig til Armeen under Oberste Braithwaltes Commando. Dette Steds Jndslutning havde begyndt med samme Maaneds Begyndelse. Ligeledes have de franske Plantager i Bengalen og paa Malabar=Kysten overgivet sig. Marquis Cornmallis er den 21de Julii selv afgaaet til Kysten med det ostindiske Skib Triton, som om faa Dage ventedes tilbage. - En anden Skrivelse fra Conseilet i Madras til Directeurerne ved Compagniet indeholder den samme Efterretning med nogle Tilsætninger: Den 20de blev et Batterie aabnet mod Fortet, og den 22de et andet, som ganske bragte de fiendtlige Kanoner til at tie. Samme Dag om Aftenen sendte Gouverneuren en Deputation, som gjorde Forslage til Overgivelse, og den følgende Morgen tid lig blev Stedet taget i Besiddelse. - J denne Skrivelse er Oberste Braithwaltes Beretning til Gouverneuren i Madras indsluttet. "Kun Følelse af Menneskelighed, skriver denne, har bevæget ham til, at tilstaae Besætningen følgende Betingelser, da disse have opført sig meget slet, og ikke adlydet Officererne, som hver Time vare i Fare. Endnu Dag (den 23de August) var han ved den Efterretning, at de havde omringet Gouverneurens Huus, og truet hans Liv, bleven meget forskrækket, hvorfor denne havde anholdt meget hos ham om at rykke frem, hvilket da ogsaa var skeet. Endskiønt alt havde haft et meget slet Udseende, havde Besætningen dog hverken grebet til Vaaben, eller udøvet Voldsomheder. Men de havde været meget drukne, og streiffet omkring, dog havde man nu for den største Deel samle dem, og endnu for Aften vilde man have dem bragt i Sikkerhed i Kirken Aria Coupani. Jndsluttet fulgte en Skrivelse fra den franske Gouverneur Chermont af 22de August til Obersteen, hvori han foreslaaer en Capitulation, og beder om en Vaabenstilstand af 24 Timer, for at regulere sine Tropper. Obersten svarede ham herpaa, at han allene af Mildhed og i Betragtning af Stadens Vel havde, da han ankom for Staden med en anseelig Magt, tilbudet ham ærefulde Betingelser. Denne Medlidenhed uagtet havde Gouverneuren forkastet dem, og ladet skyde paa ham; men nu, da Batterierne vare aabnede, begyndte han ogsaa at give efter for Følelse af Menneskelighed, dog kun i Henseende til sine egne Tropper. Han vilde derfor give dem Tiltil den følgende Morgen Kl. 8, for at overgive sig paa Disere, tion og i Tillid til den engelske Nations Mildhed og Ædelmodighed. Saa længe vilde han ophøre at skyde, dersom der ikke blev skudt paa ham; dog vilde han fortsætte Arbeidet paa Værkerne. Skulde Fæstningen overgive sig, da kunde enhver vente den Opførsel, som den engelske Nation stedse havde iagttaget mod Fangne, Livs=Sikkerhed og en anstændig Behandling. Men Kl. 8 vilde han begynde at skyde, og ikke ophøre førend han havde Pondichern fuldkommen i Besiddelse. Dette var det andet Tilbud, og han troede, at et tredie vilde aldrig blive gjort. Herpaa fulgte strax følgende Svar: "Den skrækkelige Tilstand hvori jeg og et Antal brave Folk have befundet os, og som jeg troer var Den bekiendt, har tvunget os til den Opførsel, som vi have iagttaget. Jeg sender dem en fortient Officeer, som jeg beder Dem at høre. Jeg haaber, at han vil være i Stand til at erholde af Dem en Capitulation og de 24 Timer, som jeg har udbedet mig. Jeg har den Ære o. s. v. - Herpaa fulgte Capitulationen. - Følgende General-Ordre sluttede Depechen: "Oberste Braithwalte har den Ære og Lykke, at give den tapre Armee under sin Commando Efterretning om Pondichers Overgivelse paa de af ham foreskrevne Vilkaar, hvilke han smigrer sig med, ville bestandig erindre den franske Nation om, at hverken Jldens Overvægt, eller fordeelagtige Omstændigheder, eller en Fiendes slette Opførsel kan foranledige en brittisk Commandant til at afvige fra den Mildhed, som er en veltænkende Nations udmærkende Charakteer. Han har skaanet hele Besætningen og Privatpersonernes Eiendomme, hvilke han efter Krigens strænge Love kunde med Ret have behandlet anderledes. Han har skaanet en Fiende, som vedblev, at handle angribende og ødeleggende, da han ikke blev foruroliget, men som ved den første Virkning af hans Overmagt sank ned Han tvivler ikke paa, at jo den hele Armee under hans Commando besiælet af den samme Tænkemaade, vil holde deres bedaarede og ulykkelige Fanger, berettigede til deres omhyggelige Opmerksomhed. Han finder det ufornødent, i den nærværende Tidsalder, at give denne saa overordentlig udmærkede Armee nogen befaling herom. De Generaler, under hvilke den har tient, have lært den, at en overvunden Fienden ikke længer er en Fiende; og han er overbeviist om, at de brittiske Tropper, som nu ere i Begreb med, som Erobrere at besætte Pondicher, eller tage franske Fanger i Forvaring, ville overbevise saavel Jndbyggerne som Fangerne om, at de i Pligters Opfyldelse kunne være ligesaa ordentlige og høymodige, som de have været virksomme og brave ved Tienesten i Trenscheerne. Denne Dags Lykke maae tilskrives den glade, enddrægtige og ivrige Udøvelse af deres forskiellige Pligter, og deres Commandant vil bestandig med Fornøielse og Taknemlighed erindre sig det. At takke enkelte Corpser, eller enkelte Personer i en Armee, som saa ganske er berettiget til hans varmeste Tak og bifald, kan ikke finde Sted. Hans Tak og bifald strækker sig til alle, og han skal ikke undlade at tale saaledes om dem hos sine Foresatte.