Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-12-22
Indenlandske Efterretninger. J Rigsforsamlingens Møde d. 18. kom Værnepligtssagen for. Ordføreren Bregendahl yttrede, at her ikke kunde være Tale og en heel Forandring i Armeens Organisation, som vel kunde være ønskelig, men som udkrævede alt for mange Forarbeider. Udvalget har derfor troet at burde afholde sig fra alle Forandringer, som ikke strax kunne gjennemføres. De tre første §§ bleve dernæst oplæste Tvede yttrede dernæst, at den Skjæbne, som er rammet de tidligere forelagte Lovudkast om almindelig Værnepligt, har fremkalt Yttringer, som om en De af Befolkningen vilde have denne hel Foranstaltning udsat. Han maatte derfor, idet han optræder for at fraraade det forelagte Udkast, paa de bestemteste forsvare sig imod, at det er af den Grind dette skeer, eftersom han vedkjender sig den Gundsætning, at alle bør tage lige Deel i Fædrelandets Forsvar. Men denne Grundsætning spiller netog en altfor underordnet Rolle i det forelagte Udkat, da det heelt og holdent slutter sig til den forrige Armecorganisation, og gjør det muligt for den Formende eller ved Lykkespil at unddrage sig Værnepligten. Vi have den, først nyligen erhvervede haandgribelige Erfaring for, at vort Forsvarsvæsen, uagtet de uhyre Summer, der have været anvendte derpaa, har været aldeles unyttigt. Ellers vilde ikke den sørgelige Kjendsgierning være indtruffen at 18000 Md. kunde forjage vor Hær fra dens faste Stilling ved Slesvig; man vilde ikke heller have behøvet hele 7 Maaneder, for at stille en Hær paa 26000 Md. paa Benene, og endnu mindre vilde man i ministerieltsindede Blade forespeile os en Fred som ønskelig, der paany skulde bringe Fædrelandet Lemlæstelser. At anbefale en Værnepligt, som kun slutter sig til den nuværende Armeborganisation, ifølge hvilken den staaende Hær hidtil kun har været til for at afgive Lotteri Vagter, Parader osv., dertil hører en altfor stor Resignation. Men Lovudkastet er forelagt af Hensyn til Øieblikkets Tarv, og da ingen Kræfter eller Midler bør holdes tilbage for at Regeringen kan have saa frie Hænder som muligt, saa foreslaaer han, at man ligefrem bemyndiger Regeringen til, saalænge Fædrelandets Frelse fordrer det, at udskrive alt Mandskabet, som er født siden 1 Januar 1826, ja hvis det behøves, det fra 1825 og 1824 med, men at man venter med Sanctionen af en almindelig Værnepligtslov indtil man i Fredstider med det samme kan forandre den nuværende tvungne militære Tieneste til en velorganiseret Almeenvæbning. - Lüttichan ansaae Tvedes Yttring, at Armeen havde været unyttig, for uretfærdig og smertelig for dem, der havde mistet deres Sønner eller faaet dem tilbage som Krøblinger. Hertil bemærkede Tvede, at det gjorde ham ondt, at han var bleven misforstaaet; det var ikke Armeen han vilde lægge noget til Last, men Organisationen af Forsvarsvæsenet. Tscherning berigtigede, at det ikke var 18000, men 27,500 Md. tydske Tropper Armeen havde imod sig ved Slesvig. Han spurgte om det var Øjeblikket til at behandle Spørgsmaalet om Almenvæbning, hvorpaa Tvede efter Formandens Opfordring erklærede at ville stille et Forslag desangaaende, han tilføiede iøvrigt, at efter Rapporterne var den tydske Reserve, 10,000 M., ikke bleven brugt ved Slesvig, og efter hans Mening var det sørgeligt, at Danmarks Forsvarsvæsen var saa slet, at det ikke kunde modstaae selv en Armee paa 28000 Md. Ticherning vilde ikke forsvare det ældre Væbningssystem, han havde tidligere end nogen anden talt derimod; han søgte at vise, at blot Øvelse ikke er tilstrækkelig, at det er vanskeligt at skaffe befalingsmænd, at Kræfter af den Art ei kunne opdrives uden Tid og Penge, og han haabede, at de allerfleste vilde indsee, at Øieblikket ikke er skikket til at binde Almenvæbning til dette Forslag. Med Hensyn til nogle Yttringer i et norsk Blad, der nærer Frygt for at Postforbindelsen gjennem Hertugdømmerne aldeles skal blive afbrudt, indeholder den svenske Post og Jnrikes Tidningar Følgende "Redaktueren af Posttidningen har herom søgt nærmere Underretning og er bleven bemyndiget at oplyse, at Spørgsmaalet og uafbrudt Postgang med Kontinentet for flere Uger siden har været Gjenstand, for Regeringens Opmærksomhed. Skjøndt det ifølge 7de Artikel i Malmøer-Vaabenstilstanden udtrykkelig var bestemt, at Postgangen over Hertugdømmerne atter skulde tilveiebringes og ingen Tvivl i saa Henseende burde kunne opstaae, foranledigede dog den Erfaring, som man havde gjort ved den i Hertugdømmerne indsatte nye Fællesregerings ringe Lyst til at opfylde Konventionens Vilkaar, at Kong Oskars Minister i Kjøbenhavn allerede i de første Dage i November Maaned blev forsynet med eventuelle Jnstruktioner for det Tilfælde, at denne Regering skulde finde paa at tage den ikke alene mod Danmark men ogsaa mod Brødrerigerne og imod Rusland og England, ja imod selve Tydskland fjendtlige og mod Follerettens Helligdom stridende Beslutning at afbrydePostforbindelsen mellem Norden og Kontinentet. – Efterat dette ubetænksomme og voldsomme Skridt nu er taget, bør det meddeles til de Korresponderendes og Handlendes Beroligelse, at Posten to Gange om Ugen kommer til med svensk Koureer at forsendes fra Kolding til Hamborg, samt fra det svenske Postkommissariat i Hamborg til Kolding, og at man bør have al gyldig Grund til at antage, at Posterne saaledes regelmæssigt og paa sædvanlig Tid ville indtræffe hertil.