Københavns Adresseavis, 1769-08-08
Anmærkning. Fra Lolland er indberettet følgende: Paa en stor Eng i Utterslev Sogn, Birke=Mose kaldet, blev det med Forundring bemærket af Bønderne, da de nu for nogle Dage siden sloge Græs; at en meget stor Steen var kommet op af sit forrige Leie i Jorden, og ligger nu paa Engens Overflade, ved Siden af Hullet, uden mindste Tegn til at være rørt af noget Menneske. Man har holdt denne Hændelse publici, og i sær fornuftige Naturforskeres nærmere Eftertanke værdig, og derfor vil meddeele den nøyagtigste Jagttagelse af saa besynderlig et Tilfælde: Engen er af en vidtløftig Strækning fra Øster til Vester; det øverste Lag er sorte bruun Moose=Jord, derunder Blaaeleer. I dette øverste Lag laae Stenen lige ned til Leeret, 1 Alen dybt i Jorden. Nu ligger den gandske oven paa Grønsværet en 1/2 Alen bedre hen i N. O. Hullet, hvori den har lagt, er saa næt afcirklet efter Stenen, som en Form efter den Ting der der støbes, og ikke mindste Kiendetegn til noget Menneskeligt Arbeide ved Stædet; ikke alleneste den øverste Rand passer paa det nøyeste til Stenens Figur, men endogsaa Huulheden omkring i Hullet med de indgroede Græs=Rødder og Trevler svarer gandske glat til enhver Kant paa Stenen, saa at det synes for nyelig at være skeet, i det mindste siden Vinter, thi ellers havde gandske vidst Vandet paa Engen forandret Hullet, eller deri sat Sliim= og Hinde. Stenen er en almindelig Kampe=Steen, og ligger paa samme Side og Flade som den forhen har lagt i Hullet, saa at den ikke er væltet, men hævet lige op, og i det samme ført en 1/2 Alen bort til N. O. fra Hullet, i samme Situation som førDen øverste Side, som paa enhver Steen over Jorden, bliver ved Solens og Luftens Virkning af en lysegraae Farve, vender oplad, og den Deel, som i Jorden har beholdt en friskere og rødere Farve, vender ned ad. Den sorte Middelstreg, der viser hvor dybt den har ligget, passer i alle Maader til den øverste Rand af Hullet, og paa Stenen sidder en langagtig Knude eller Forhøyelse, som har efterladt sit Tryk og Figur i Hullet. Stenen er mestendeels rund og kan Geommetrice ikke efter anden Figur, end en Kugle af maales. Den holder i største Peripher. 13 1/2 Fod, i Diametri 4 Fod, altsaa er Cubus Diametri 64. Følgelig saadan en Kugles solide Jndhold 33 1/2. Cubic. Per Experimentum antages at saadan en Art af Steen (thi Stene har saavel som Metaller deres Tyngdes Forhold) kan veye en Fod=Cubic 150 Pd.; altsaa er denne Steens Tyngde, ifald den var en gandske ordentlig Kugle 5525 Pd.; vivil, for de faae Ujevnheders Skyld ikkun sætte 5000 Pd., hvilket den vidst veyer. Der findes henved 50 Skridt mod Sønden en anden stor Steen, som er løsnet ved de 3 Sider, og hævet 1 Par Tommer fra Jordens Overflade, samt ligesom dreyet om i Hullet imod N. O. og ligesaa en anden bedre til S. O. paa Engen men mindre kiendelig. Nu bliver Spørgsmaal, Hvad har rokket disse Stene, og hvad har hævet den første af saa stor en Vægt? At tage Tilflugt til Vunderværk, eller Overtroe heri, var en Skam for Fornuften i vore Tider, det gik vel fordum an i de ældste Tider at bilde Folk ind, at en Kampe=Steen kunde flyve som Livius fortæller; Lib. 25. Cap. 7 v. 28, og at en KampeSteen er faldet ned af Himlen, som Plinius beretter Lib. 2. Cap. 8. Men nu bør Tankerne paa en fornuftigere Maade bruges til at betragte Guds Værker i Naturen. Naturligviis er det skeet, men hvorved Ved Menneske=Magt umueligt, thi end ikke den stærke Kong Christopher af Bayren, der kunde kaste en Steen paa 340 Pd. langt bort med en Haand, havde været i Stand til at rokke den, uden at grave, lætte og velte den, og dertil er ikke mindste Spor. Ved at velte eller at trille ned fra en Skraahed, er ikke at tænke paa. Engens Flade er for jevn dertil. Ved Jis, som ellers om Vinteren kan omfavne, og ved Vandets Væxt hæve de største Stene, er det heller ikke skeet, thi efter Øye, Synet og Vand=Maade (au nivean) hælder Engen, og flyder Vandet fra Øster til Vester, og Stenen er bevæget tvertimod. Alt dette betragtet, og dertil lagt den Anmærk ning, at de andre løsnede Stene ere bevægede fra Vesten til Osten alle i een og den samme Directions=Linie. En det da rimeligt at slutte andet, end at det maae være skeet ved et Jordskiælv, hvis Fart har været fra N. O. til S. V. thi actio Kreactio har gjort at Stenene ere rykkede imod Stødet til N. O. Men maatte man sige, hvad kommer her ud af al den Fortælling? Hvorfor vil man bilde os indat vi har havt Jordskiælv, og om saa var, hvad var det saa mere, O Følesløse, værdige dog den Magt en Tanke, som bevæger Jorden, og svarer dig, naar du slummer hen i en følesløs Qvale.