Politivennen, 1801-01-01
Spørgsmaal om Islands Besejling og Handel 1801. Jland var fordum regnet for et Fadebuur for Danmarks Kongestadt isl. Fisk, Tran, Kiød, Talg, har man begierligen kiøbt til Husholdningerne, og faavel i Tordenskiolds, Juls, Adlers og Gyldenløves Dage, som i vore nærværende med Rette berømte Søeheltes Tid, har Islands Bedekiød været Flaadens tapre Krigere sund og nærende Føde. Det maa udentvivl reise sig af Frygt for at savne disse gode Vare her, at man t denne Tid ofte spørger: om islandske Vare er at faae tilkiøbs, og om der gaaer nogen Skibe bort til Island i denne Sommert men desværre Svaret lyder saa! hvad der kom i Fior hertil er forbrugtt der har ingen Skibe begyndt at lave til, bliver Krigen ved, tør de vel ikke vove det, og kommer intet over, kommer intet hiem. Imidlertid beklage vi, hedder det, det Folk, hvis eneste Nærings Kilde er Handelen, og af disse iser de Kiøbmænd, som flere Gange ved Skibbrud og andre tilstødte Uhæld ere satte tilbage, for dem er denne Standsning i Handelen følelig, da de i Sommerens bedste Tid ikke kan komme til deres Ejendomme, og mod Vinteren seiler man ikke til Islandt ligemed dem vil Islænderne komme til at lide, de ville blive igien hvad de vare 1784 og 1789, et høisttrængende Folk, og siden den Tid har Island kommet sig saa got! nu nedrives det, som gode Aaringer paa Land og Hav og fornøden Skibsfart har opbygget. Den, der har hensat disse Linier paa Papiret, har spurgt: Er det ogsaa vist, at der gaaer ingen Skibe til Island i denne Sommer? Man har svaret: det vil neppe skeet nu spørger han herved offentlig om det samme, thi han er af anden Meening og har Grund dertil: Islands Indbyggere (saa sige de, som kiende dem) ere et kiekt og vindskibeligt Folk, men at forsvare sig uden Værge, og fiske paa Havet uden Fartøjer, Liner og Kroge, det kan de ligesaalidt som andre Folk. Vidste de, hvad Fienden nylig har tordet foretage sig ved Rigernes Hovedstad, havde de aarsag at frygtet de kan nu ikke vide det, men udebliver den vante Skibsfart, vil Længsel forandre sig til Frygt, Frygt til Angest for fiendtlig Qverfald, og især for HunIos Er, je det skarpeste Sværdt thi Magatiner ser Levnetsmidler og Nærings Redskaber, der er dobbelt nødvendige i et saa langt bortliggende Land, have de endnu ikke. Danmarks Konger har stedse sørget for dette deres fierne Land, og neppe har noget Folk mindre kastet i Glemme hvad got dem er gjortt de erindre, ved Hielp af deres Annaler, at Tyrkerne 2de Gange nemlig 1027 og 1087 er kommet til deres Land og anrettet Ulykker - At Engelske Søerøvere i den Svenske Krig 1508 gik til Island og gjorde Skade i Landet, og at der kom Skibe dertil fra Danmark, de erindre tillige, at 1052 sendtes et Orlogskib til Island for Handelscompagniets Regning for at hindre Indpas, og 1007 i Krigen med Engelland sendte 3de Frederik Otto Bielche, som Commendant med et Orlogskib og Landtropper med ham - De sige, at i flere hundrede samfulde Aar er der kommet Skibe fra Danmark og det mindste Antal et Aar var 4re (et til hvert af Landets Fierdinger) at i Krigstiden 1000, da Isl. Handels Compagmie ikke torde beseile Island, skikkede Henrik Jensen Skibe til 4 Havnet Borgemester Hans Nansen Skibe til 3 Havne, Borgermester Hans Søfrensen og Tolder Bøyssen begge 1 Skib alle med de nødvendigste Vare paa eget Eventyr til Island, efter en forud erholdet Kongl. Tilladelse, nu møder igien det fornævnte Spørgsmaal: Er det ogsaa vist, at der kommer ingen Skibe til Island i Sommer 18o1? Hvad armerede Skibe anbelanger, da gter Spørgsmaalet ikke derhen, vi vide at vor vise og gode Regiering forsvarer sit Land og Folk hvor og naar den finder det nødigt og giørligt. Nen hvorfor skulle ingen Handels-Skibe komme til Island fra Rigerne dette Aar? her er nu intet misundeligt Kompagnie i Vejen, Her behøves ikke at erhverve Kongl. Tilladelse for at gaae paa eget Eventyr didhent enhver fri Mand kan handle i Islands fri Kløbstæder og bringer han did Fiskeliner, Tiære, Jern, Steenkul, Tømmer til Baade, Salt til Fisk og Kiød, da vil det blive got betalt, den Handel vilde giøre got Udslag, især om man medbragte andre VareSoxter, som Folket der gierne kiøber, skiønt de ikke vare af de nødvendigste. Vilde man ikke handle paa Skibene, medens de slaae til Ankers paa Havnene, saa ville de, som førte Skibe over og ikke selv ejede Huse der, lettelig faae dem til Laans, som da vare lediget enhver Kiøbmand eller Factor vilde selv tilbyde det i slig Tid og Tilfælde, indtil deres egne Skibe kom engang, imidlertid kunde Værdien for det overbragte være udskibet. Skulle vi faae sikker Seilads efter de 14 Ugers Forløb, saa blev det dog ikke disse i forvejen seilende til Skade. De som vil til Island tage sielden sildigere herfra end ved St. Hansdags Tider, hvis de agte at komme tilbage om Efteraaret, og Tilførselen af Vare vi i Tilfælde at vi faae Fred neppe blive tilstrækkelig i Aart thi Skibenes eget Fiskerie, den sædvanlige Fiskepræmie og stor Klipfisk-Virkning bliver ikke at tænke paa og Ordsproget vil her gielde: den der kommer først til Nølle, faaer først malet. Som Vanskelighederne vilde blive ubetydelige i Hensigt til Handelen der, saa var Faren ikke heger saa saare stor, naar de, der paatog sig slig Expedition, vare formuende Mænd og flere deeltog deri. Patriotisksindede Kiøbmænd veed vi sindes ligesaavel nu, som i fornævnte ældre Tider. Vore formuende Kiøbmænd have skienket store Summer til de saarede og forladte, skulle de ikke ogsaa vove noget for et bortliggende Folk, et Folk de kiende, et Folk, der har fortient det og vil giengielde det, ja ved Vindskibelighed give Kiøbmanden sine Penge tilbage med rige Renter, og det Hele høste den Nytte, at Islands Handel med det gamle Kanfmannahafn forfalder ikke, som sikkert vilde skee, naar Island et heelt Aar skulde savne de Redskaber, de behøve til deres Næringsdrift. Hvad dette betyder, see vi i Alton. Mere. No. 74 i en Skrivelse fra Maassluis og røres ved de derværende Elendigheder. Spørgeren har kun selv en kraftesløs Villie ihenseende til Deeltagelse i den forventende Expedition, uden hvad der angaaer disse hans Betænkninger, de Underretninger han kunde give om forlanges, og den Tieneste han ee villig til at giøre og med Flid og Redelighed udføre, ved at fare til Island med et saadant Skib, uden Hensyn til den personlige Fare, han derved kunde udsætte sig for. Af denne Aarsag og fordi han tør være bekiendt hvad han skriver, og foror det er efter Trykkefrihedslovene at Navnet skal følge med, er hans Navn og Boested tilføjet.