Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-01-04
J denne Tidendes No. 211 beklager en Vælger af 13de Landdistrikt sig over at Hr. Cancell. Haastrup ikke er bleven gjen valgt til Deputeret, og at man i hans Sted har valgt en Bonde. Var jeg ikke bleven, som det synes ikke i den bedste Hensigt og uden Nødvendighed, berørt i denne Artikkel, havde jeg ikke grebet Pennen, men da dette er skeet skal jeg tillade mig at gjøre nogle Bemærkninger desangaaende. At Jnds., der erklærer at have givet Haastrup sin Stemme, maa finde dennes Virken som Stænderdeputeret tilfredsstillende, er begribeligt, men lige begribeligt er det jo, at det meget større Antal Vælgere, der ikke have givet ham deres Stemme, ikke have været saa tilfredse; det forekommer mig saaledes som om Jnds. røber vel megen Tillid til sin egen og Minoritetens Capasitet, ved at paastaae at Pluraliteten har feilet ved Valget. Den valgte Deputerede er mig bekjendt som en dygtig Bonde, frisindet og tillige begavet med en sund dømmekraft og et omfattende Blik, der sikkert ikke vil give sine Vælgere Anledning til at fortryde at de have valgt ham til Deputeret. Dette min Anskuelse i Modsætning til Jndsenderens Mistrostning. Naar Jnds., idet han anfører, at da Haastrup under Debatterne om den nye Veianordning androg paa, at det frie Hartkorn skulde deeltage lige med det ufrie i Biveienes Vedligeholdelse, yttrer det som en Besynderlighed, at jeg som Deputeret for samme Valgklasse, var af en ganske anden Mening; (mine brugte Ord ved denne Leilighed Side 2732 i Stændertidenden, hvoraf det har behaget Jnds. at udelade Nogle, skjøndt han har brugt Citationstegn, lyde saaledes: "Hvad angaaer Cancellieraad Haastrups Amendement om, at det frie Hartkorn skulde deeltage i Biveienes Vedligeholdelse, da kan jeg, i hvor gjerne jeg end ønskede Lighed i Byrderne, ikke tiltræde samme, da man dog noget maa respectere de Rettigheder, som i en lang Række af Aar have været tilstaaede Godseierklassen; ligesom jeg og i samme Retning har udtalt mig S. 2735. som Svar til Haastrup: "Det er netop den Humanitet, med hvilken de større Godseiere have behandlet denne Sag, og den Beredvillighed, hvormed de have paataget sig de større Byrder, som Lovndkastet og Committeens Jndstillinger paalægge dem fremfor hidtil, der har bevæget mig til for Tiden ikke at gjøre større Fordringer til dem,); og dertil føier: saaledes talede Hansen, og følgelig ikke til sin Stands Fordeel, som Haastrup, da har jeg hertil at svare, at jeg netop antager her at have handlet til min Stands Fordeel, thi hvad var der vel vunden for Bondestanden om jeg var istemmet Haastrups Forlangende til Godseierne, sandsynligt var Discussionen gaaen, over til Bitterhed, opvakt Misnøie hos Godseierklassen, ja muligt bevirket en Modstand fra disses Side imod Overtagelsen af lige Byrder paa Landeveiene, som de nu have indrømmet; desuden stred det aldeles imod hvad jeg kalder retfærdigt og billigt; jeg kunde saaledes ikke give Haastrups Begjær bifald, om endog Fleertallet af Bondestanden kunde have ønsket det, hvilket jeg dog ikke antager. Udfaldet af SaDegen, saavel i den roeskildske som nu senere i den viborgske Stænderforsamling, hvor den hæderlig bekjendte Deputerede Ole Kirk fremkom med den samme Begjæring som Haastrup, har viist, at jeg har gjort Ret i ikke at bifalde det ofte omtalte Forlangende, idet at Amendementet blev forkastet i Viborg med 42 Stemmer imod 9. Ja at en Godseier endog stillede det Amendement: at Lovudkastet aldeles fraraades for det Tilfælde O. Kirks Amendement skulde gaae igjennem. Naar det endvidere hedder i den her omhandlede Artikkel: saa man deraf seer hvorledes Deputerede af samme Valgklasse kunne endog i reelle Sager have ganske modsatte Anskuelser, da vil jeg blot gjøre opmærksom paa, at her aldeles ikke var Tale om en reel Sag; thi naar man betænker at Viveiene i Regelen vedligeholdes af Godseieren over hans Hovedgaards Grund (at Hoveribønder afholde dette Arbeide, kan ikke komme i Betragtning), og at Mangen endog vilde faae en mindre Byrde end den, de nu bære, naar alt Sognets Hartkorn har lige Andeel, da er det i Sandhed fra Bondens Standpunkt en Ubetydelighed hvorom her er Tale, hvorimod det i de enkelte Tilfælde vilde medføre stor Ulighed hos det frie Hartkorns Eiere indbyrdes. Hovedprincipet: nemlig Ønskeligheden af Lighed i Byrden, derfor har jeg jo udtalt mig, men hvilket Jnds. har udeladt, der hvor han citerer mine Ord af Stændertidenden. Forresten er det ikke alene i den af Jndsenderen berørte Sag at Cancellieraad Haastrup og jeg i vore Anskuelser har staaet i skarp Modsætning til hinanden; saaledes var Haastrup een af dem, der meest haardnakket modsatte sig Regjeringens Forslag til Bedste for den ugifte Bondekarl, jeg derimod forfægtede Bondekarlens Sag – jeg søgte at berede den nedtrykte Huusmandstand en blidere Fremtid. Haastrup modarbeidede mig - Haastrup talte imod Aagersagen, jeg for den: Haastrup modsatte sig den af Forsamlingens Majoritet attraaede Modification i vor Statsforfatning, jeg talte og stemmede med den frisindede Majoritet; det vil saaledes heraf erfares, at Haastrup og jeg i flere reelle Qvæstioner vare af forskjellige Anskuelser, men hvad Ondt heri; jeg antager, at vi Begge have handlet efter vor Overbeviisning, i det mindste har jeg gjort dette, og hvorved jeg troer at have gavnet Bondestanden lærdeleshed, og Fædrelandet ialmindelighed. Jøvrigt erklærer jeg, at jeg til flere Bønder af det 13de Distrikt, som have raadført sig med mig, i Anledning af Valget, uden Forbeholdenhed har yttret: at naar Valget var imellem Haastrup og den nu valgte hæderlige Bonde, jeg da var af den Formening, at man handlede klogest ved at vælge Bonden, ligesom jeg og paa Forespørgsel af Flere, om jeg vilde modtage Valget, hvis det faldt paa mig, dertil erklærede mig villig. C. H. Hansen. Kragsberggaard den 30 Decbr. 1810. (Forlangt indrykket.)¬