Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1825-01-31
Hr. Jsamberts Ansøgning for de MartiniquDeporterede blev den 10 d. med ubetydelig Majoriter, forkastet af Kammeret, uden Hensyn til de fremsatte Jndvendinger af General Foy, Hr. Perier og Constant, hvilken Sidste, sin Svaghed uagtet, bivaanede Forhandlingen, og blandt andet spurgte Hvo der egentlig var Rebeller, de Deporterede eller hine Plantage-Eiere, som i deres Skrivelse til Statholderen truede med Opstand, hvis Hs. Maj. efter Chartet tilstod de Sorte Borgerret? Men Hr. v. Pumaurin viste, hvor truende Faren var paa Antillerne. Den Engelske Regjering, sagde han - anseer Revolutioner i Kolonierne med Ligegyldighed, fordi det kun er dem om Handels=Monopoat gjøre. Vi have mistet St. Domingo; lad Os dog ide mindste beholde de faa tilbageblevne Kolonier Søeministeren understøttede ogsaa Overgangen til Dagens Orden, og meente at de Talere, som interesserede sig for de Deporterede, gjorde bedre i at anbefale dem til Kongens Naade, da den Tid kunde komme, at Lidenskaberne havde lagt sig og Man uden Fare kunde lindre deres Skjebne. Som Man med Grund kunde formode, vil Godtgjørelsessagen vække mange nye Prætensioner. Jblandt flere til Kamrene saaledes indgivne Petitioner er en fra en pensioneret Kapitain, hvori han beklager, at hans af Revolutionsretten guillotinerede Svigerfader, en Kjøbmand i Marseille, havde indfriet en Gjeld af 77,000 Fr., som hæftede paa et Emigrant=Gods, hvorover Familien blev ødelagt, medens den Udvandrede, som han endnu ikke vi nævne, er kommet tilbage og har faaet fuld Opreisning ved Pairsværdigheden og et Embede, der indbringer 30,000 Fr. aarlig. Han spørger derfor, om en saaledes ødelagt Kreditor, der har paataget sig Andres Gjeld, ikke skal nyde lige Behandling som disse, En anden spørger, om de hvis Godser laae i de siden til Nederlandene afstaaede Distrikter, ikke ogsaa tilkomme Erstatning, eller skulle nøiet med et Svar som dette: "Eders konfiskerede Godser ligge ikke meere i Frankerig; altsaa er Staten Eder heller Jnteskyldig. Det bemærkes endnu, at af 436 Deputerede høre 250 til Emigrantfamilier, og at Halvdelen af Godt. gjørelsen vil tilfalde begge Kamrenes Medlemmer. Neppe ville de Alle tænke som Hr. v. la Bourdonnaye, der har erklæret, at han ikke vil stemme i egen Sag, eller saa høimodigt som Hertugen af Choiseul, der vil foreslaae at nedsætte Beløbet, ligesom fordum Statsrenten, til en Trediedeel, hvorved han selv taber 4 Millioner; Hertugen af Orleans har for sin Deel imellem 30 og 10 Millioner at fordre. En Jndsender i den franske Koureer formener, at naar Emigranterne fik Godtgjørelse, burde de igjen erstatte al den Skade, Andre ved dem er tilføiet. og som, efter et Dekret af 27 Novbr. 1792, for afbrændte Bygninger i een Menighed allene oversteeg 772,000 Fr. Jblandt flere tildeels snurrige Ansøgninger til Kammeret er et Forslag til, istedetfor de inddirekte Afgivter at indføre en Skat paa Hunde og Duer. En anden Begjæring om at Ludvigs og Æreslegionens Ordener ikke, maatte forvexles, og at der ogsaa maatte tilstaaes dem, som bære den første, Understøttelser, blev, hvad første Punkt angik, lagt tilside, for ingen Forskjel at gjøre paa to lige ærefulde Ordener, hvorimod den sidste Deel henvistes til Krigs- og Finantsministeren. Begyndelsen med igjen at overdrage Geistligheden Civil-Registrene kan og ansees gjort, da Kammeret efter en Kommissions=Beretning har henviist en Ansøgning herom til Justits= og den geistlige Minister, paa den Grund, at et Lovudkast desangaaende dog kunde ventes, om ikke i denne saa i næste Session. Med hvilken Utaalmodighed Anti-Reformatorerne ogsaa ønskede denne Forandring, viser et høist forargeligt Optrin, som nylig tildrog sig i en Kirke i Chartres. Jdet nemlig Abbeen havde begyndt paa en Vielse med disse Ord: "Jeg priser mig lykkelig til, ved Alterets Fod at indvie den af Dem sluttede Forbindelse, faldt hans i Assistent ham ind i Talen saaledes: "Jeg misbilliger de af Dem nys udtalte Grundsætninger. Det Tridentiner Koncilium erkjender ingen andre end de af Geistligheder, indviede Ægteskaber; enhver anden Forbindelse er Konkubinat. Alt hvad den ældre Embedsbroder bad ham om at mindes Stedets Hellighed og at han var for ung til at kunne lære ham, hialp ikke. Med den det Slags Folk egne Frækhed vedblev han at mundhugges en Tidlang, og med hvilken Opbyggelse de Nygivte med Familie forlode Kirken, er let at tænke.