Viborger Samler, 1775-05-01
Mandagen den 1 Maji. Oilligen maa man forundre sig over den store Forskiellighed, man finder i Menneskenes Tænkemaade, naar man nøie betragter samme; En behagelig Føde for den tænkende, og i sær den dybttænkende Siel er denne, baade i Henseende til Forskiellighederne og deres Aarsageer. Naturforskeren søger dem snart i Klima, Føde og Opdragelse, snart i Regiering og andre saadanne Aarsager, og maaskee det saa kaldede Temperament, eller Legemets Beskaffenhed og Bygning, er ei aldeles uskyldigt, saavelsom foregaaende Sygdomme. Dette hører de dybsindige Tredie Aargang. PhiPhilosopher til at overveie og udfinde, og af dem finder vel Samleren meget faa blant sine Læsere, det er derfor ikke Øiemeedet her at opholde sig ved samme, men meere ved een af dens Virkninger, nemlig Menneskenes Tidsfordriv. Den er saa mangfoldig, som nogen Ting. Ei seer man fleere Slags Sætter i en folkerig Stad, eller fleere Farver i et stort Selskab af begge Kiøn, end der gives Sorter af Tidsfordriv; Og hvad Under, Er der tungsindige, alvorlige, lystige Gemytter; er der stadige og ustaadige, ødsele og sparsommelige, hvi skulde der ikke være Tidsfordriv for hver i sær. Man betragte dem kuns eengang alle! Kleant, en ung Herre, fødes af rige Forældre, som lære ham, at alle Dyr er ikke aleene skabte til Menneskets Nytte, men endog til dets Fornøielse, at det er ei Synd at bruge dem dertil, endog om de derved plages ubarmhiertigen; Foruden disse fornemme Grundsætninger arver han Herregaarde og Midler, men ingen fornuftig Anviisning til den ædle Tiids rette Brug; Hvad er nu naturligere, end at han, opfødt paa Landet, og forelsket i Landet, alene fordi alting staaer der den Velbaarne Herre til Tieneste, bukker for ham og smigrer ham, at han, siger jeg, falder paa at elske Jagt. At jage Heste ihiel, at pidske Hunde ubarmhiertig, for at lære dem at staae, for eet eller andet Dyr, at finde best Smag i den Hare, der er jaget til døde, at travaillere sine Skytter ter og Folk i Moser og Heeder Vinter og Sommer, ofte med deres Helbreds Forliis, bliver hans Tiidsfordriv, følgelig ikke betragtet fra den rette Side. Det føelsomme Hierte, som zirer det poleerte Menneske, er dødt hos ham, og den vil de Amerikaner, som kaldes grum, fordi han steger og spiser den Fiende, der vilde dræbe ham, gjør vor civiliscerte Jæger til Skamme. Hans Naboe, Herr Studenstrup, er ikke allene anderledes til Sinds, men endog idelig laster sin vilde Naboe, for hans Ubarmhiertighed mod Kreaturene, (men meest hans Ødselhed med at føde saa mange Jagtheste og Hunde, i hvis Sted der aarlig kunde holdes saa mange Stude) hans Dovenskab med at drive Tiden saa unyttig bort. Vor Studenstrup har et ret patriotisk Sind og Smag, thi han nøies med lutter Dansk Traktemente, indtil Brændeviinet, saa er det national, men hans egentlige Tidsfordriver hans Stald. Seer han en Udlænding, ønsker han strax i sit Hierte, det maa være een, der eier store Veider, eller en Hestepranger. Skal han fra sin Gaard, saa maa det være for at handle, og man kan være sikker, naar man seer ham fornøiet, at han enten har solgt dyre eller kjøbt let, og af lutter saadanne afvexlende Dage betages hans Tanker saaledes, at af hans Tale, Tragten, ja endog hans Drømme, er om slige Kiøbmandskaber. Magi Magisteren boer paa Landet, midt imellem disse Contraster, og beleer og foragter dem begge; Den eene for hans Vildhed og Ubarmhiertighed, den anden, fordi han saaledes fornedrer sig, at hans kiereste Selskab er umælende Kreature, en Stald Øxne og smukke Heste; men han har samme Skjebne i deres Selskaber. Den gode Magister læser og studerer Nat og Dag, saa han er blevet saa afvendt fra Selskaber, at han sielden kommer der, og naar det skeer, ligger hans Mund hiemme, thi Bøger er hans eneste Lyst, og Læsning hans kiereste Tidsfordriv. Ved saaledes idelig at hænge over Bogen, er han blevet hypokondrisk, og har svækket sit Syn; Den ene af dem kalder ham derfor en Knurpotte, som er altid misfornøiet, og ei nytter saa meget i Selskab, som en Stoel; Den anden anseer ham som en Dosmer, fordi han ei forstaaer sig paa en Stud og en Hest, og som et unyttigt Menneske, der læser meest Sliddersladder, hvorved han forstaaer Moral, Philosophie, og andre speculative Videnskaber.