Den Vest-Sjællandske Avis, 1825-01-07
Disse sørgelige Begivenheder beskyndede Kongens Afreise derfra. Med et Følge af 4000 Personer af feilede Hs. Majestæt tilligemed den hele Kongelige Familie, paa Kronprinsen, hans Gemalinde og Børn nær, paa Orlogskibet Joao V., som blev ledsaget af 2 Fregatter og 9 rigtbeladte Transportskibe, den 26de April om Morgenen Kl. 6 fra Rid de Janeiro, og den 3die Juli løb Eskadren ind paa Tajo-Floden. Jnden Hs. Majestæt afreiste proclamerede han ved et Dekret sin Søn og Kronprins Dom Pedro af Alcantara til sin Kongelig Repræsentant og til Prinsregent i Brasilien; det Kongelige Dekret blev ledsaget af to Proclamationer. Saaledes blev Brasilien overladt til sin Skjebne. under en ung Fyrstes Varetægt, som forbinder Mildhed med Tapperhed, Talenter med Dyder og som har vidst at erkiende og bruge sin gunstige Stilling, hvori Skjebnen satte ham i Ungdommens Alder paa en fremblomstrende Jordbund. Han har følt den politiske Storhed, hvortil Naturen har bestemt Brasilien, og har lagt Grunden dertil, og hans Navn vil gaae hæderfuldt over til Efterverdenen. Dom Pedro var nu bleven Brasiliens Regent men det var en Vilkan, hvorover han var bleven sat til at regiere. Bankens Fond vare udtømmede, Provinserne sendte til Skatkammeret ingen Understøttelse; det var udtømmet og Gielden var uhøre. Prinsen bragte ethvert mueligt Offer, han indskrænkede sine Udgifter til sin Gemalindes sædvanlige Naalepenge; Han levede sparsomt paa Landet; det andet Hoftaffel blev afskaffet, blot 50 Betiente bleve beholdte for at giøre Opvartning i Paladset; Hestene i de Kongelige Stalde bleve reducerede fra 1200 til 156. Ved den Omsorg han anvendte derpaa bragte han Statsudgifterne. til at nedsættes fra 20 til 15 Millioner Crufader; desuagtet var Financernes Forlegenhed meget stor, da Pengene udebleve fra Provinserne og en Portugisisk Garnison tyranniserede Bahia. Men uagtet den ubehagelige Stilling, hvori han befandt sig, saa hørte han ikke op med den største Omhyggelighed at tage sig af Regieringsforretningerne. Hans strenge Retfærdigheds Kiærlighed, hans Birksomhed, hans Godhed, adspredede tilsidst Brasilianernes Fordomme, og deres Mistanke imod det Kongelige Huus og Enthusiasmen for denne Prins opvaagnede paa nye og blev forhøiet ved hans Gemalindes ligesaa glimrende som elskværdige Egenskaber. Den nøie Forbindelse imellem Folket og Prinsen tiltog derved, at de Portugisiske Cortes havde ved at udarbeide den nye Constitution taget kun megen liden Hensyn paa Brasiliens Jnteresser og behandlet dette Riges Deputerede med Ligegyldighed. Brasilianerne begyndte nu ikke længere at betragte de Portugisiske Tropper, som Medhielpere, til at befordre Landets Friehed, men snarere som deres Fiender. Den 4de October var næsten en Opstand udbredt i Rio de Janeiro. Et Opraab i et Portugisisk Vers af 4 Linier blev opslaget paa Gaderne, som lød saaledes: Eengang skal Du Peter den fierde være, Vi bryde os ei for en Skilling om den Ære, Maatte Du kun blive for Rio Janeiro, Vor Hersker som Pedro Primciro. Der udbrød herover en meget livfuld Bevægelse og man vilde udraabe Dom Pedro til Keiser; men det var endnu for tidlig. Provinserne vare endnu ikke blevne nøie nok forbundne med hinanden og Prinsen erklærede sig lydelig derimod; men dette var kun Forspillet til de store Begivenheder, som siden skulde paafølge. De Portugisiske Cortes fattede ikke dette Lands sande Stilling, de bedømte allene Brasilien som en Gienstand for Portugals Jnterresse og Egennytte og udstædte den 29de September to høist uforsigtige Dekreter: Det ene at Brasilien skulde bestaae af lutter provincialle Regieringer, for at svække dets Kraft, og det andet at Prinsen skulde vende tilbage til Portugal.