Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-03-27
Universitetet i Lund har lidt et meget stort Tab ved en af dets meest udmærkede Læreres, Dr. og Professor i Veltalenhed og Poeste, A. Lindfors's, Dødsfald. Forlangte Jndrykkelser. Et Brev. Kjære Datter, Siden Du kom til at conditionere i Aarhuus, holde vi, som Du veed, Aarhuus Avis, og det glæder os meget, at Du er saa fornøiet der, da der var Saamange, som vilde gjøre Dig bange og indbilde Dig, at Aarhuus laae udenfor Verden. Det er jo, efter Dine Breve at dømme, en meget ordentlig By, hvor der boe mange pæne Folk, med store Kirker og Brænderier og Skove og Dampskibe og 63 Gader, kort at sige, en By med alt muligt, faa Du kan dividere Dig der ligesaa godt som her. Men nu er der kommen en gruelig Skræk over os, for vi har, som sagt, læst i No. 40 af Avisen, at der i Aarhuus forleden har været et stort Røre med Øxer, Spader, Skovle, o. s. v., og at man har ophugget og hortkjørt Gaderne og Fortougene. Gode Gud, bort kjørt Gaderne. Jeg kan ikke gjøre mig det ringeste Begreb om, hvordan en Byg maa see ud, naar man har bort kjørt Gaderne; men det maa være skrækkeligt. Sæt nu, at Gothersgaden her ligesaadan blev bortkjørt udenfor vore Vinduer, Ja, saa gik vel Vandet herop, og Nyhavn skyllede mod Volden, og vi maatte seile, naar vi vilde ud, og seile, naar vi vilde hjem igien. Og da nu Aarhuus ligger ved Havet, saa kan jeg vel tænke mig, at det salte Vand nu skyller omkring, hvor der før var Gade. Det Eneste, jeg kan begribe af det Hele, er Jndsenderens Forsikkring, at denne Gadernes Bortkjørsel ikke kan undgaae de Passerendes Opmærksomhed. Det troer jeg, Men en forstyrret og farlig Tingenes Tilstand maa det dog være - ikke sandt, mit Barn, Jeg har havt mange Dispyter derom med Folk, som komme her. De have ikke villet troe det, før de saae Sort paa Hvidt derfor. Da de, mod deres egne Øine læste, at alle Gaderne vare bortkjørte af Byen, korsede de sig og rystede paa Hovedet. Ak, mit arme Barn, hvordan gaaer det Dig i denne By, som ingen Gader har mere? Hvorfor man saaledes har hugget Gaderne op og kjørt dem bort, kan Jngen sige mig. Nogle mene, at det maa komme af en Strid med Veivæsenet, Andre at det var en Kaballe mod Hyrekudskene, osv. Nok er det, det maa have været et umaadeligt Arbeide, og Tiden vil vise, om det er til nogen sand Nytte. J Førstningen maa vist Mange kommetil Skade derved i de mørke Aftener, thi om Dagen kan det, som sagt, ikke let undgaae de Passerendes Opmærksomhed. Vi ere Alle i største Angst for Dig, og ønske, at Du aldrig var reist til en saadan Søstad, hvor man ingensteds har noget fast under Fødderne, naar man kommer udenfor en Dør. Havde man dog idetmindste ladet Fortougene blive, Men der staaer, for Gud, at man ogsaa har bortkjort Fortougene, og at Virkningen af alt dette har været skjøn og behagelig! Der maa stikke Noget under, som vi ikke forstaae. Vi begribe ei heller, hvor man har kjørt Gaderne hen; der skal dog Plads til sexogtredive Gader, Det forstaaer sig, J har jo Havet i Nærværelsen; men saa kan vi igjen ikke begribe, hvorfor J vil flytte Byen ud i Havet, hvilket jo slets ikke behøves, naar J flytte Havet ind i Byen. Man kan jo blive tosset af at grublisere derover. Fyrbøderen paa første Sal siger ogsaa, J havde aldrig tordet tage Byen paa den Fod, uden J først havde erhvervet Cancelliets Tilladelse, og den veed han, J ikke har. Jo, det maa være et nydeligt Røre, J ligger i. Jeg tænker, J har nok ønsket Jer Jeres Gader og Fortouge tilbage mange Gange, siden J kjørte dem bort, for det er jo en Umulighed, at undvære Gader i en By, hvor man har været vant til Gader fra første Begyndelse. Men – borte er borte, og har det været besværligt, at kjøre 63 Gader udaf Byen, saa vil det blive endnu besværligere, at kjøre dem derind igjen. Din Tilværelse forventes meddeelt med første Post, hvis der gaaer nogen Post fra Aarhuus mere. Det vilde være altfor tungt, om vi ogsaa skulde miste Dig. Jeg har glemt at melde Dig, at min gode Broder er bortdød fra sin Menighed og syv Børn af Glæde over Amtsprovsternes Lønningsfond, hvis Ophævelse han havde haabet paa i atten Aar. Nu, da det langt om længe kom, kunde han ikke bære det. Derimod søger Din Fætter et servilt Embed, og har godt Haab. Jeg forbliver Din bekymrede Moder o. s. v. Kjøbenhavn, den 19de Marts 1841.