Aalborg Stiftstidende, 1832-01-28
Betragte vi nu de raadgivende Provindsialstænder som samlede og begyndende deres Functioner, da er det visseligen endnu en stor Opgave, at finde den Vei, hvorved de, med al offentlig Bestyrelse ubekjendte og for hele Jdegangen med Statens Anliggender fremmede Mænd, bedst kunne ledes til efterhaanden at oversee deres hele Virkekreds og at føle sig hjemme deri. For den practiske Mand er det sædvanligen ikke Theorier og Skrifter, men Erfaringen, der skal danne ham, og for den som skal give Raad i offentlige Bestyrelser, er altsaa Erfaringen i mindre Bestyrelser, den bedste Forberedelse, og saaledes turde det vel ogsaa, efter den samme Vei, som de to nu afdøde preussiske Ministere, Friherre von Stein og Stats-Cantsleren von Hardenberg have betegnet og fulgt, være det rigtigste, at Medlemmerne af Provindsialstænderne bleve dannede for deres Hovedbestemmelse ved Communal-Anliggenders Bestyrelse. Forordningens 16 giver os herom Haab, og der er i Sandhed intet vigtigere for Danmark, end at Communerne efterhaanden lære at bestyre sig selv og at undvære Formynderskabet, som hidtil er anseet og for endeel vel endnu i nogle Aar maa ansees for nødvendigt, omendskjøndt de administrative Embedsmænds Magt, efterhaanden, mere og mere maa ønskes formindsket og Forretningerne for endeel betroet de af Folket dertil udvalgte Mænd. Vi kunne derfor ei andet, end inderlig ønske en livopvækkende Organisation af Commune=Væsenet i vort Fædreland. De danske Kjøbstæders Bestyrelse burde til denne Hensigt efterhaanden, som Dannelsen hos Borgerne tiltager, aabne Borgernes selvvalgte Authoriteter en friere Virksomhed, under Borger=Samfundets ved Publiciteten begunstigede Control, hvortil det vel vilde være nødvendigt, at Borgersamfundet, ved ofte fornyede Valg af de for en vis Tid udvalgte eligerede Borgere, blev repræsenteret, og at Organisationen, saaledes nærmede sig den i den preussiske Stadte-Ordnung, herskende Aand, hvorefter Statens Overopsyn over Kjøbstæderne blot bestaaer deri, at den efterseer Byens trykte Regnskabs-Extracter, eller de Regnskaber, som skal aflægges for Byens offentlige Kasser, at den afgiør de Klager, som enkelte Borgere eller Afdelinger af Borgere fremfører, stadfæster de nye Statuter eller Regler som foreslaaes for Byens Bestyrelser, og confirmerer Valget af Magistratens Medlemmer, som Borgerne foretage. Forfatteren bemærker med taknemmelig Erkjendelse hvorlunde alt noget Lignende er skeet for Stæderne Slagelse og Pløen. Men den vigtigste Communalbestyrelse - mener Forfatteren - hvortil først en ny Organisation skulde stiftes, er uden Tvivl Amtets, og - vedbliver han - her kunde skee meget, for at danne og ovvække Folket til større Jnteresse for det Offentlige, under Amtmandens Overopsyn, naar Amts-Repartitionsfondet, Amts-Fattigkassen, Amts-Skolelærer-Hjelpekassen, Amtets Tabelkassen med flere blot Amtet eller enkelte Dele af Amtet angaaende Kasser, aldeles bleve betroede Amts-Communens Bestyrelse, saavel som det specielle Opsyn over Brandvæsenet, som nu er betroet Amtmanden, og Bestyrelsen af Amtets Veie, Broer, Aaer og Vandløb, og alt, hvad der nu ved Landvæsens-Commissionen skal afgjøres, især ved Fælledskabets Ophævelse. Det vilde da være en Selvfølge, at Amts Communen ogsaa maatte afgjøre Spørgsmaalet og Bevillingerne for Haandværkerne, førte Overopsynet over Bestyrelsen af de offentlige Midler i Amtet, over Præstegaarde nes, Kirkernes og Skolernes Vedligeholdelse, Præstegaards jordernes Bortforpagtning, og burde paasee Sandslugtens Standsning med flere nu Amtmanden overdragne Forretninger. At ogsaa denne Jnstitution bedst successive vil erholde sin fuldkomne Uddannelse. lertid er det af Vigtighed, at Haanden lægges paa Værket, thi ved Communernes Bestyrelse er det, at Mænd skal dannes, som kunne gavne i Provindsialstænderne, og inden et vel ordnet Communalvæsen existerer, kan man neppe haabe paa mange erfarne og fra Eensidighed befriede Talsmænd i Stændernes Forsamlinger, eller antage, at Folket rigtig kan bedømme eller kjende sine Mænd, som det med Tillid dertil kan vælge. Sit Skrift slutter den agtbare Forfatter saaledes: "Vi have erfaret i Danmark, hvor lykkeligt et Land er, hvor hver Borger har sin Fader og sin Velgiører paa Tronen; men vi kunne endnu gjøre den Erfaring, hvormeget Kræfterne fordobles i et Land, hvor selskabelige og communale Baand forene Borgerne til fælleds Virksomhed, og hvor kraftfulde Corporationer tør aflægge Vidnesbyrd om, at forenede Borgersamfund med samme Troeskab, og om mueligt, med forhøiet Hengivenhed for Fyrsten og en inderligere Agtelse for Lovbestemmelserne og Orden, kan føle sig bundne til Fædrenelandet. Den Opgave, at fremkalde disse Liv og Kraft opvækkende Organisationer, er ingenlunde let; men, Viisdommen kommer heroven fra, og hvo der beder, han skal faae. Gud velsigne Kongen.