Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-08-07
Fædrelandet. Kongen er i Nordslesvig! Det er en meget interessant Nyhed – hedder det i Khvnsposten, at Hs. M., ved sin personlige Nærværelse i denne Deel af Landet, aabenbart har til Hensigt at virke beroligende paa Gemytterne, og til den Ende selv vil forvisse sig om den herskende Stemning i Folket. Denne Hensigt kan vist heller ikke forfeiles.""Det forekommer os – hedder det i "Dansk Folkeblad. – at der ikke i den jydske Stænderforsamling er fremført nogen saa haard beskyldning mod Kongens Raad, som den kgl. Commissarii egen Tilstaaelse af Mangel paa Kiendskab og Forudsyn med Hensyn til Folkets Stemning. Om Hensynet til Folkets Stemning altid skal være det Afgjørende for en Regjerings Beslutninger, derom kan der vel være Tvivl, men at de, der sidde i Kongens Raad, idetmindste maae være i Besiddelse af saameget Overblik over Forholdene, saa megen politisk Dygtighed, at de ei ere aldeles ukyndige om, hvilket Jndtryk en Regjeringsforanstaltning vil gjøre paa den offentlige Mening, derom ere dog vel Alle uden Undtagelse enige, til hvilken politisk Anskuelse de end bekjende sig. Dette Ubekjendtskab, denne Mangel paa Forudsyn, er saaledes ikke noget Tegn til en særdeles Dygtighed hos Kongens høitbetroede Mænd. – Da nu enhver sandhedskjærlig Mand, der har det rigtige Bekjendtskab til Forholdene, vil vide, at det efter al Sandsynlighed vilde have havt en særdeles stor Jndflydelse paa Hs. Majestæts Beslutning om Sprog forholdenes Ordning, dersom Allerhøistsamme havde havt nogen Forestilling om den almindelige Misstemning, Sprogpatentet vilde fremkalde, saa forekommer det os aldeles klart og indlysende, at der kan paahvile Hs. Majestæts Raadgivere et stort Ansvar for en af Hs. Majestæt tagen Beslutning, naar denne grunder sig paa, at de ei i rette Tid have tilveiebragt de fornødne Oplysninger, eller af Ubekjendtskab med Forholdene have bibragt Allerhøistsamme urigtige Forrestillinger. – – Efterat den kgl. Commissarius, Hs. Excell. Geheimestatsminister Anders Sandøe Ørsted har bemærket: "Ganske uventet er der her fremkommet en Masse af de meest indgribende Bebreidelser imod Kongens Raad"", tilføier han, eller hvad der vel er det Samme, mod Kongen selv, da de Handlinger, hvorom der er Spørgsmaal, ere udgaaede fra Kongen, der vistnok ikke blot følger de Raad, som gives, men selv formaaer at fatte en Mening." Vi kunne ikke nægte, at det i den allerhøieste Grad har forbauset os at see, at saadanne Ord have kunne undslippe en Mand, som den kongl. Commissarius, Hs. Excell. Geheimestatsminister Anders Sandøe Ørsted. At der findes en almindelig Misstemning i Landet, at det er nødvendigt at opgive den hidtil fulgte Anskuelse om, at Folket er veltilfreds og at de Utilfredse kun ere nogle enkelte Jldesindede, det maa Enhver indrømme, der er en sandhedskjærlig Mand, og som ei er aldeles forblændet af bureauratisk Fanatisme. Og da den kgl. Commissarius, Hs. Excell. Geheimestatsminister Anders Sandøe Ørsted, hørte de første Toner af Landesorgen, af den dybe, alvorlige Folke=Bekymring, hvad gjorde han da? Traadte han frem, stærk og stor, og erklærede, at hvis der var Misfornøielse i Landet, da maatte den komme over hans eget og hans Collegers Hoved, da det jo var vitterligt, at Hs. Majestæt havde Viisdom og Villie til at ramme det Rette, naar de, der stode hos ham, stode ham bi paa den rette Maade? Nei, han giver Misstemningen Anviisning paa Hans Majestæt, han leder Bebreidelserne fra sig og sine Colleger hen paa Kongen, han bemærker, at de Bebreidelser, der gjordes imod Kongens Raad, gjordes imod Kongen selv, da de Handlinger, hvorom der var Spørgsmaal, vare udgaaede fra Kongen, der vistnok ikke blindt følger de Raad, som gives, men selv formaaer at fatte en Mening. Sandelig, det er uhørt i Historien, at en Minister paa en saadan Maade har søgt at trække sig selv og sine Colleger bort fra de Bebreidelser der ere gjorte mod Regjeringen, og har stillet sin Konge i Gabet. Ofte have vi seet, at Ministrene med al Kraft og Styrke have reist sig, naar der i en repræsentativ Forsamling er fremkom mene Antydning, der kunde fortolkes som en Bebreidelse mod Statens Overhoved, idet de have udbedt sig, at enhver Bebreidelse maatte ramme ene dem; men aldrig have vi seet, og aldrig have vi hørt, at det Modsatte har været Tilfælde, at de have udbedt sig, at en Bebreidelse, der fremførtes imod dem, maatte rettes imod Kongen. Sligt var vort Fædreland forbeholdent J Augsburger allgem. Zeitung er nylig meddeelt en Oversættelse af et Brev, som Laurids Skau med Hs. Majestæts Tilladelse har tilskrevet ham, og hvis Tilværelse ved de meget udbredte Afskrifter deraf er bekjendt nok. Medens Brevets Ægthed – forsaavidt Oversættelsen er rigtig er utvivlsom, saa er det en skammelig Usandhed, naar der fortælles, at Laurids Skau selv har udbredt det; tvertimod er Laurids Skau selv endnu uvidende om, hvorledes dette er skeet, og han har i de over ham efter det slesvigholsteenske Cancellies Ordre optagne Forhører derom kun kunnet forklare, hvad der af en Schleswig=Holsteiner var fortalt ham, at Præsidenten i det tydske Cancelli skal have sendt en Afskrift deraf til Augustenborg. Hvis dette forholder sig saa, saa er herved rigtignok ikke oplyst, hvorledes Afskrifterne af Brevet ere blevne udbredte i Danmark; derimod turde den Kilde, hvoraf Augsburgerens Meddelelse er flydt, (Fædrel.) muligen være funden.