Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1781-10-26
Da der i Aaret 1662 var i Paris en langvarig og grusom Hungers Nød, gik Parlementsraaden Hr. de Sallod en Sommer=Aften ud at spadsere. Han havde kun en eneste Betient hos sig, og da han vilde gaae hiem igien, kom en Mand ham i Møde, som satte ham en Pistol paa Brystet og fordrede hans Børs; men med Skielven, og som en Mand der ikke syntes at være ovet i det Haandverk han her drev. J kommer til den Urette, sagde Hr. de Salle til ham, jeg skal ikke giøre eden riig; thi alle de Penge jeg har hos mig bestaaer i 3 Pistoler, som jeg gjerne vil give eder. Manden tog imod dem, og gik bort uden at fordre noget meere. Denne Gelassenhed satte Hr. de Sallo i Forundring, gaae dog bag efter denne Mand, sagde han til sin Tiener, og giv Agt paa, hvor han gaaer hen. Tieneren gjorde som hans Herre befalede ham, og fulgte efter Røveren igiennem nogle snevre Gader, og saae ham endelig at gaae ind til en Bager, hvor han kjøbte et Brød paa en 7 til 8te Pund og vexlede en af Pisidlerne. Ti eller tolv Huuse derfra gik han ind i et Huus, streg fire Trapper i Veiret, hvor han boede, og hvor der ei var anden Lysning end den Maanen forskaffede. Her kastede han Brødet paa Border, og saade grædende til sin Kone og Børn. Der spiis, dette Brød kommer mig dyrt at staae, spiis jer mæt og qvæl mig ikke meere, som J hidindtil har gjort, med det første bliver jeg hængt og J ere Skyld der Hans Kone, som græd og sogte at berolige ham saa avt som hun kunde, tog Brødet og gav de fire stakkels Børn, som næsten vare færdige at døe af Hunger, noget deraf. Da Tieneren havde hørt og seet alt det som var ham nødvendig at vide, sneg han sig ligesaa sagte bort, som han tilforn var krøbet op, og fortalte sin Herre alle Ting, ligesom han selv havde hørt og seet det. Har du, sagde Hr. de Sallo til ham, lagt Mærke til det Huus vor denne Mand boer, og kan du i Morgen tidlig vise mig hen til ham. Ja min Herre, svarede han, det er i den og den Gade. Dagen derpaa om Morgenen tidlig Klokken fem lod Hr. de Sallo ved Tieneren vise sig derhen, og fandt et var Piger uden for Huuset som feiede Gaden. Kan J sige Nr. 679 R. mig, spurgte han dem, hvad for en Mand der boer heri Huuset i den fierde Etage. Min Herre, svarede en af Pigerne, det er en Skoemager, en meget ærlig og tienstfærdig Mand, men som har en stor Familie, og er tillige, yderlig fattig. Den anden Pige sagde ligesaa. Hr. de Sallo gik derpaa op til Manden, og bankede paa Døren. Den stakkels Skoemager sprang gesvindt ud af Sengen, trak et var gamle sønderrevne Buxer paa, lukkede Døren op, og kiende strax den, som han om Aftenen tilforn have de bestiaalen. Man behøver ikke at sige hvor forskrækket han blev. Han faldt ned for hans Fødder, bad om Forladelse, og at han ikke vilde bringe ham i Ulykke. Vær ikke bekymret derfor, sagde Hr. de Sallo, jeg kommer ei i denne Hensigt. I driver et farligt Haandverk, blev han ved, og dersom J fortfarer dermed, vil J inden en kort Tid styrte eder i Fordærvelse; Jeg ved at J er en Skoemager: her har J 30 Pistoler, dem skienker jeg eder; kiøb Læder, og fortien ved Arbeide det, som I og eders Børn bruge. Hvor smuk, hvor ædelmodig er ikke denne Handling, hvor rørende er den ikke tillige. Om Projecter. Jeg ved nok, at der ere mange Mennesker, som bele og lade haant og Prøjecter, og det er ogsaa sandt; Der ere mange galne Projecter til i Verden, saa vel i de smaae Huusholdninger som i de Støre. Det Project, som Kriser Galerius havde, at lade alle Tiggere kaste i Søen og 2 drukne, var vel saa ugudelig og umenneskelig, som nogen kunde være, og den som Engeland havde i det forrige, Seculo, om at flyve, var vel værd at beles: Men derfor ere ikke alle Projecter at forkaste. Pøblen i Frankrig loe af Hendrik den Anden, da han plantede hvide Morbær=Træer omkring Liøn og Tour, endskiønt det er nu ved dem, at deres skiønne Manufacturer, saa forere: Almuen i Kiøbenhavn lod underligen om, da Hollænderne satte sig paa Amag og ryddede Birke=Buskene ud, endskiøndt det er ved den Project, at Amag er bleven til saadan en velsignet og umistelig lille Øe baade for KiøNr. 680 R. benhavn og for Sielland; Og al Europa troede at CaarPeter tog sig et umuelig Arbeide for, med at forbedre sit Folkes Sæder, og befæste sin Throne, paa den viis, som han gjorde, og dog gik det anDet er da med Projecter som med Bøger, somme umistelige, og somme uduelige. Det hør den Viise til at dømme om dem begge; At vælge de Gode, og forkaste de Onde. Ved Projecter forstaaer jeg Forestillinger, Betænkninden i Verden, som uden disse Ting, enten har kundet ind ger, Anslag, Forslag, Plauer og Overlæg: Og hvo er rette eller viseligen underholde den mindste Huusholdning, og hvi skulde da de større Huusholdninger, og gandske Rigers Oeconomie kunde være dem foruden: Vi skulde jo hverken have Huuse at boe i, Klæder at klæde os med, Ovne at varmeos ved, Føde at mætte os med, eller Brønde at øse af, uden Betænkninger og Projecter; Ja, vi skulde, uden disse Ting, hverken giftes, drage Børn op, eller blive resolveret til, at sætte dem til nogen Handtering. See, saa beleer Mennesker i andre, og i det Store, det, som de giøre selv i det Smaa og i det mindre Projecter ere da altsaa uomgiengeligen fornødne; Og jo større Occonomen er, og jo fleere Feil her ere i den, jo fleere Projecter har den nødig. i de første Verdens Tider, da man endnu hverken havde Jeg vil ikke tale om, hvad Projecter har gjort for Nytte, Spade eller Plov, Spyd eller Bue, Baad eller Aarer, Compas eller Anker, men kun om de seenere Tider.