Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-12-08
Den endelige Behandling af Sagen ang. Udjevning af Forskjellen imellem det privilegerede og uprivilegerede Hartkorn, sluttedes. Efterat endeel Amendementer vare antagne og forkastede, blev Committeens Jndstilling: At Forsamlingen andrager paa, at der maa blive udarbeidet og den næste Stænderforsamling forelagt et Lovudkast, sigtende til at afløse Uligheden mellem det privilegerede og uprivilegerede Hartkorn, hvorved de om denne Gjenstand fremsatte bemærkninger maatte komme under allerhøieste Overveielse, og at dermed navnligen maatte bortfalde den Hindring, som Opretholdelsen af de komplette Sædegaardes Rettigheder hidtil har lagt i Veien for Afhændelsen af sammes Bøndergods til Selveiendom, - antaget med 40 St. mod 10. - Endvidere foretoges den endelige Behandling af Sagen, betr. Udkast til en Plakat, indeholdende Bestemmelser til at sikkre Præster og andre Offerberettigede for Tab ved Høitidsofferets ubillige Forringelse. Ved Afstemningen blev 1. Committeens første Henstilling: Om Forsamlingen vil i sin Betænkning indstille, at Lovgiveren i Plakatens Præmisser vil lade indflyde en Passus af omtrent følgende Jndhold: "Ligesom det i Almindelighed erkjendes, at enhver konfirmeret Person bør erlægge Høitidsoffer, forsaavidt denne dertil har Evne og efter sin Evne, saa bør i Særdeleshed tages Hensyn til at Tvangsoffer ikke paalægges Personer under 18 Aar, naar deres Evne ikke dertil er notorisk, - antaget med 42 St. mod 3. 2. Committeens anden Henstilling: Om Forsamlingen vi vitre det Ønske, at det i Plakatens Præmisser maatte antydes, at Ordene, Stedets og Egnens Skik og Brug forstaaes saaledes, at det første af disse Ord nærmest refererer sig til Kjøbstæderne, og det sidste til Landet, saaledes, at det Sogn, hvori den Offerpligtige opholder sig, naturligviis er indbefattet under Ordet Egnen, antaget med 40 St. mod 5. 3. Jnspecteur Betzers Amendement: At det Offer, som ved Kiendelse ansættes, ei maa overstige 3/8 Deel af, hvad Vedkommendes Jevnlige frivilligen svare paa den Tid, Ansættelsen skeer, - forkastet med 39 St. mod 6. - 25de Møde 28 Novbr. Præsidenten anmeldte, at han havde modtaget et Andragende fra Jndvaanerne i Holstebro, som fraraader Lovudkastet om almindelig Værnepligt, men da den i Værnepligtssagen nedsatte Committee alt har afgivet sin Betænkning, vilde Andragendet blive henlagt i Læseværelset. Til indledende Behandling blev foretaget Sagen ang. det af Landsoverretsprok. Jespersen indgivne Andr. om Jndgivelsen af en allerunderdanigst Adresse til Hs. Maj. Kongen. Proponenten oplæste derpaa Andragendet, som gik ud paa, at Forsamlingen skulde udtale de Følelser og Stemninger, der for nærværende Tid bevæge sig i Folket og Forsamlingen. Efterat den kgl. Commissarius havde yttret sig om Andragendet, svarede Proponenten: "Forsaavidt det maatte kunne udledes af den høitagtede kgl. Commissarii Foredrag, at Øiemedet med mit Forslag til en Adresse skulde være, ad en Omvei at forelægge Hs. Maj. Ønsket om en Forandring i Statens Forfatning, da maa jeg paa det bestemteste modsige dette Min Proposition til en saadan Adresses Jndhold indeholder flere Punkter, og slutter kun med denne Gjenstand, saaledes som den efter min Anskuelse bor have sin Plads i Adressen, Propositionen indeholder, om Man saa vil, 3 Punkter. Den udtaler sig først omde Bestræbelser, som, i Miskjendelse af Kongens landsfaderlige Jdrætter, gaae ud paa at løsrive Slesvig, fra Kongeriget; i saa Henseende har jeg meent, at Man burde udtale og forsikre Hs. Maj. Kongen om Folkets Beredvillighed til at staae ham bi, og bringe ethvert Offer, der maatte gjøres nødvendigt. Naar den kgl. Commissarius i denne Henseende har yttret, at Forsamlingen let, ved at indlade sig herpaa, kunde komme ind paa et Gebeet, fuldt af Tvivl og Vanskeligheder, da mener jeg aldeles ikke, at Man skal berøre Forhold, som ere af tvivlsom Beskaffenhed, men udtale, hvad jeg troer vel maa staae fast, hvad Hs. Maj. Kongen selv har udtalt, at Slesvig er en uadskillelig Landsdeel af det danske Monarchie – jeg anfører her ipsissimaa verba - og at det danske Folk ei vil taale, at det løsrives af denne Forbindelse; - og det kan ikke være Regjeringen ukjært, at erholde et saadant Beviis paa Folkets kraftige Villie til at staae den bi mod de anmassende Angreb. - Det andet Punkt angaaer den danske Nationalitet i Slesvig; jeg har derved Jntet at føie til hvad jeg alt har sagt. - Det tredie Punkt endelig er det, hvad der er udtalt om Stænderinstitutionens Udvikling, eller Maalet for denne: Jndførelse af en fri Forfatning. Dette Punkt har altid været bragt frem i de tidligere indgivne Adresser, og jeg mener ikke, at Man kan omtale Stænderinstitutionen, uden at udhæve den Sandhed, at den i sin nuværende Skikkelse er aldeles utilfredsstillende, og at det er paa den høie Tid, at den Sandhed: "Noget maa der gjøres, sættes i Værk; -ja jeg har troet, at der var fuld Anledning til, i det nærværende Tidspunkt at udtale sig, netop som jeg har foreslaaet." Kjøbmand Ree: "Jeg understøtter min høitærede Collegas Proposition, jeg understøtter den af min fulde Siæl. Thi vel miskjender jeg ingenlunde det Nyttige og Hæderlige i vort Kald her i Salen, som medvirkende ved Lovgivningen; jeg har søgt, og skal fremdeles søge at hellige det al min Jd og Stræben; men, ved den svage Betydning, der klæber ved den raadgivende Stemme, ved den Utilfredsstillelse, den baade i Folket og dens Repræsentanter har efterladt, ved den Misstemning de have maattet føle ved at see, hvorlidet Jnstitutionen har formaaet at udfolde nogen sand Nytte: har jeg stedse anseet det for den høiere Opgave, der er stillet al vor Virken og knyttet til selve Jnstitutionen: med ufravendt Blik og usvækket Jver at stræbe det høieste, sande, almeen politiske Formaal imøde; at føre Jnstitutionen til den sande Udvikling, Folket higer efter; at føre den fra den svage og vaklende Holdning, den indtager, fra den Mangel paa Jnteresse, hvori den i Nationen er hensjunken, til et saadant Punkt, at den kan fremkalde et folkeligt Liv, at den kan skabe de sande folkelige Goder, at den kan styrke Regjering og Folk, og sætte dem istand til, kraftigen og samdrægtigen at virke til eet fælleds Maal." J Slutningen af sit høist interessante Foredrag siger Kjøbmand Ree: "Saa tidt lød for os og lød fra vor egen Tunge Digterens Qvad om Lykkens Blomstring i Danmarks Vænge og paa vort havomkruste Lands Sletter; men strømmede ogsaa Erkjendelsen herom, der saa let tages til Fange af Hjertets Følelser og Ønsker, fra Bevidsthedens Jndre? Maatte ikke tvertimod det Sørgmodige i Blikket paa hvad vi ere og Forviisningen om, hvad vi kunde og burde være, ofte døve Lyden for vort Øre, binde Ordet paa vor Tunge, Maa ikke den ydmygende Tanke, den bittre Følelse, stedse hvile trykkende paa os, at vi ikke ere Frihedens Børn, at vi, hvis Forfædre bare Frihedens Skjold, have maattet aflægge dens trygge Pantser, at vi ikke ere frie Statsborgere i Ordets ophøiede, ja i dets ene sande Betydning? Haand paa Hjerte, mine Brødre! og lad da dets Pulslag dømme, lad det tale, lad det vidne, om jeg forkynder Sandheden, naar jeg siger, at først naar Danmarks Folk udløses fra Enevældens Baand, først naar Frihedens Luftning lader et constitutionelt Dannebroge vare fra Høider og Sletter, først naar det frie Ord, vor Manddoms og vor statsborgerlige Selvstændigheds Værge, hvad enten det toner dansk fra vore, eller tydsk fra vore andre Brødres Tunge, kan juble ved den constitutionelle Friheds Borg; da, men først da, er det, at Freden kan opslaae sine Pauluner hos os, da er det, at Kjærligheden skal boe, Tilliden skal bygge og Lykken skal blomstre under Retfærdighedens milde Scepter." Da Præsidenten derpaa satte under Afstemning, om der i Anledning af Forslaget skulde nedsættes en Committee, blev dette Spørgsmaal med 26 St. mod 19 besvaret bekræftende, efterat det var vedtaget, at Committeen skulde bestaae af fem Medlemmer, valgtes hertil, Proprietair Nyholm, Prof. Larsen, Overretspr. Jespersen, Cancelliraad Funder og Apotheker Køster. Til endelig Behandling blev derpaa foretaget Sagen, ang. Udkast til en Plakat, ang. Ophævelse af Jndførsels= og Transit told for samtlige formalede Kornvarer. Da den ikke fra Committeens Side, ligesaalidet som ellers, var bleven gjort nogen Erindring imod Udkastet, blev dette uden Afstemning anseet som eenstemmigen tiltraadt.