Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-08-11
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. En Coureer fra Christiania overbragte til Stockholm den 22de Juli en Begiæring fra det Norske Storthing om Forlængelsen af dets Session til den 9de August, dersom det skulde blive nødvendigt for at tilendebringe dets Forhandlinger, Den 25de Juli afgik en Coureer fra Stockholm med Kongens Tilladelse dertil. – Der berettes fra London, at Marqvien af Palmella har besluttet sig til at overtage det Portugisiske Ministerium for de udenlandske Anliggender, og at han vil med det første begive sig fra London til Lissabon; da han nu betragtes som den fornemste Støtte for det constitutionelle Partie, saa opvækker denne Beslutning Opmærksomhed. Mange troe i London, at England ikke kan give sit Samtykke til at Prins Miguel kommer tilbage til Lissabon med mindre han gaaer først til Brasilien og fører sin forlovede Dronning Donna Maria tilbage dertil. Sagen er ualmindelig forviklet, og synes ikke blot at gielde om de constitutionelle eller de reent monarkiske Grundsætninger skulle faae Overhaand i Portugal; men fornemmelig om dette Land skal staae meest under den Franske og Spanske, eller meest under den Engelske Jndflydelse, og tillige om det konstige Baand, som sammenholder Portugal med Brasilien skal sønderrives eller ikke. Man kan tydelig see af det sidste Nummer af den Franske Moniteur, at den Franske Regiering ønsker den Udvei, at Prins Miguel erklæres som Regent under den Betingelse, at han ikke maae bryde de constitutionelle Statsindretninger, da disse skulle forblive sanctionerede af Frankerige og England; maaskee ogsaa den Engelske Regiering antager dette Forslag, da den føler det vanskeligt ellers at kunne soutinerne Constitutionen i Portugal i det mindste ikke uden alt for store Opoffrelser; men enhver vil dog let indsee, at Constitutionen ved en saadan Forandring og ved det Apostoliske Parties Jndflydelse vil ikke blive til meget andet end til en Form, især er det vanskeligt at troe, at Keiseren af Brasilien vil ved de Forhold, som finde Sted i den Kongelige Familie og med Hensyn til hans hele politiske Stilling give sit Samtykke dertil. Man maae derfor tilstaae at den politiske Knude i Vesten er ikke meget mindre, og ikke meget lettere at opløse end den i Østen, begge flette sig maaskee meere ind i hinanden end man troer. - Keiseren af Brasilien bærer unægtelig for nærværende Tid sin Krones høie Titel under saare vanskelige Forhold; thi Depescher med meget ubehagelige Efterretninger ere ankomne fra Provinsen Rio Grande til Rio Janeiro: De Portugisiske Tropper ere trængte frem til Porto Ale gre og finde ingensteds Modstand; den Brasilianske Armee har forskandset sig ved Staden St. Francisco de Paulo, og modtager betydelige Forstærkninger fra de nordlige Provinser. Underhandlingerne med den Ayresiske Gesandt Hr. Garcia vedvare, og den Brittiske Gesandt Hr. Ponsonby giør sig al muelig Umage for at mægte Freden; Keiseren vil sandsynligen blive endnu mere tilbøielig dertil, naar Briggen Treze de Majo overbringer ham de nyeste Depescher fra Lissabon, hvor hans Gesandt Dr. Abrantes har i et udførligt Statsskrift, som han har adresseret til den Brittiske Ambassadeur Sir Villiam Accourt, søgt at demonstrere Ugyldighedenaf Don Miguels Fordringer paa Regentskabet over Portugal. Man maae troe, at Keiseren af Brasilien er tiltænkt en stor Bestemmelse i Menneskelivet af Forsynet; thi naar en rask og resolveret Characteer, som hans er erkiendt for at være, omgives af saamange Prøvelser og Vanskeligheder paa alle de første Baner af sin Virksomhed, saa pleier den at udvikle sig til Viisdom. Det er utroligt hvormegen Energie han har udviist for at forskaffe sig en anseelig Marine, som hans hele Stilling og hans udstrakte Søekyster udkræve; men de Hindringer han har havt at kjæmpe med, have hidindtil været overordentlige; thi han har ikke allene maattet skabe sig en Flaade; men tillige maatte omskabe sin Nation, og det har endnu ikke lykkedes ham at indgyde sine Marineofficere den rette militaire Esprit. Ogsaa er den Brasilianske Søetieneste endnu besværet af alt formange Formaliteter; den raske Søemand elsker ikke Pennens langsomme Bevægelser og Lord Cochrane blev kjæd af den Brasilianske Søetieneste, fordi han ofte blev nødt til at indeslutte sig hele Dage for at expedere de Bierge af Papire hvormed man overlæssede ham. - Men for at vende igien tilbage til Portugals Forfatning hvormed er dette Lands Tilstands at ligne? Man kan ligne det med en brændende Bulkan, som man forgiæves søger at slukke ved at udgyde Vandstrømme i den, det luer i dens dybe Grund og de halvqvalte Flammer bryde bestandig op igien, Endnu klages idelig over, at de Portugisiske Soldater desertere til Spanien, hvor de faae Underholdning af den Spanske Regiering og Penge af den Apostoliske Kasse. Desertionen har paa nye yttret sig imellem Militairen i Lissabon selv; men Jndvaanerne i denne Stad ere derimod Constitutionen hengivne, og da nyelig en Capitain blev arresteret, som havde forledet sine Soldater til at defertere, og som raabte: Don Miguel leve, saa udbrød Folket i lydelige Vivaraab for Don Pedro og Chartet, det samme var Tilfældet da Fregatten Don Pedro løb af Stabelen. Jmedens Portugisiske Soldater desertere til Spanien, saa desertere igien de Spanske af det constitutionelle Partie hyppigt til Portugal. Den Portugisiske Regiering er ikke meget tilbøielig til at modtage dem, og endnu mindre til at modtage Spanske Constitutionelle som fra England af ville indvandre dertil, for at opvække Giæring i deres Fædreland; den vilde gierne berolige Gemytterne og tilveiebringe, en Udsonelse med sin Naboestat dersom det kun var mueligt. De politiske Grundsætninger bevæge mange Spanier til at forlade deres Fædreneland, og de politiske Forandringer giør efterhaanden den forhen saa blomstrende Handelstad, Cadix tom for Jndvaanere. Man forsikkrer at heele Gader i denne Stad ere forladte af deres Beboere. J det nordlige Spanien vedligeholder det opostoliske Partie bestandig de indvortes Uroeligheder; rasende Sværmere drage sigiennem Landet under de Udraab: leve Jnqvisitionen, de Negros døe, ned med Politiet, Mange troe at disse indvortes Bevægelser ere et politisk Kunstgreb, hvorved den Spanske Regiering vil overtyde de Europæiske Stater om, at den ikke kan taale en constitutionel Stat til sin Naboe. Hvor det maae ærgre den Spanske Regiering nyelig at have seet en Deklaration afsluttet imellem Frankerige og den Mexikanske Republik, og nu atter en Handelstraktat imellem samme Stat og England, hvori der betinges, at der skal tilstaaes de vantroe Britter frie Religionsøvelse i dens forrige saa ivrige Katholske Colonie, hvor den Katholske Geistlighed vil udraabe Vee overde Protestantiske Kiættere. Har dog selv den hellige Fader nyelig maattet føle dens Vrede fordi han har tilladt sig at udnævne biskopper for den Columbiske Republik. Som man hører fra Rom giør denne Sag og især Forbuddet imod den pavelige Runtius Monsignor Tiberis Jndladelse i Spanien der en overordentlig Opsigt. Hvem skal Kirkens trekronede Fader forlade sig paa, naar selv hans troeste og lydigste Børn begynde at omtvivle hans Ufeilbarhed, – Men hvad ere dog alle disse diplomatiske Kampe at ligne mod den indvortes Giæring ved Gemytternes uroelige Stemning, som stedse udvikler sig meere paa den Pyrenæiske Halvøe, hvor det gielder og for bestandig at underkaste sig Hierarchiet aandsfortærende Aag eller hvor Aanden maae tage Mod til sig for at forsvare sin naturlige Friehed og Virksomhed; kan man troe under saadanne Omstændigheder, at det kan gaae an at den Franske Armee gaaer tilbage over Pyrenæerne og den Engelske kan forlade Tajo-Flodens Bredder. - J Frankerige finder en lignende indvortes Kamp Sted, dog i en svagere Grad og under mindre farlige Symptomer. Censuren har lagt en Mundkurv paa Tidsskrifterne; men Modsigelsesaanden udpuster nu sin Vrede igiennem Brochurerne. Hr. von Chateaubriand har udgivet et nyt Skrift imod Censuren, under Titel af Trykkefrihedens Venner, Censurens Gang og Virkning; hvori han beretter, at et Selskab af velsindede Mænd, vil, ved at udgive en Mængde saadanne Smaaeskrifter og ved at uddeele dem gratis i Paris og i Departementerne, saa at de ikke skulle engang komme i Boghandelen, komme de Franskes fornemste Friehed til Hielp; han har i dette Skrift tillige bekiendtgjort mangfoldige Misbrug som Censorerne have tilladt sig. O lykkelige Stat, hvor en Regiering ikke har nødig at frygte for den offentlige Stemme, og hvor de Personer, som tale til Publikum vide at udvise et saadant Maadehold og iagttage et saa forstandigt og ædelt Forhold, at en Regiering ikke har nødig at lægge Tankens frie Yttringer Hindringer i Veien ved Censuren. Den Franske Regiering er unægtelig meget at undskylde; thi mange af de Franske Journalister synes slet ikke at have baaret nogen Agtelse for Sandhed og Maadehold eller Skaansel. Deres Forbittrelse over Censurens Jndførsel er naturligviis overmaade stor og de søge at hævne sig ved Satirer. Saaledes er der nyelig udkommet et Brev fra Giraffen til Paschaen af Ægypten, hvor den beklager sig bittert over, at man har villet tage en af dens sorte Førere fra den, for at giøre ham til Censor i Frankerige, fordi man holdt ham for bedst skikket til at forestaae dette Haandværk.