Berlingske Tidende, 1754-11-01
for har man paa nogle Aar begyndt at tænke tvertimod det som Bisperne ellers tænkte, tvertimod det som Cardinal Fleur tænkte, tvertimod Kongens Kiendelse, tvertimod det som Cardinalen skrev Bisperne til, tvertimod det som han har skrevet mig til, tvertimod det som Kongen ved sin Myndighed har stadfæstet, Bullen Unigenitus er en Kirke=Lov, den er ogsaa en af Landets Love. Man bør holde sig samme efterrettelig; men den er ingen Troens Regel, og naar nogen ikke antager den for samme at være, saa er det ingen tilstrækkelig Grund til enten at forhøre ham, eller at negte ham Sacrammenterne, saasom det Costnitzske Concilium har kiendt, at Sacramenterne bør ingen offentlig negtes, med mindre han er virkelig lyst i Baand, hvilket ogsaa alle vore Skribenter i deres Skrifter har fremsat, og Tingen har aldrig været brugelig og vedtagen i Frankerig. Det er en Sandhed, som aldrig er sagt imod, og som findes udi adskillige Ritualer, saasom Ritualen af Rouen, Roden, Avranches, Nantes, Blois, Bourges, Soissons &c. Da nogle Bisper, saasom de af Laon og Angers, have vildet vige fra dette Principio, har Kongen ladet skrive til dem, Cardinalen har skrevet dem til; han har skrevet mig til; jeg har hans Breve, de have forandret deres Meening. Jeg har Breve fra Bispen af Angers i Hænder. J de første kunde han ikke med en god Samvittighed meddeele Sacramenterne; men da han havde faaet Cardinalens Breve, kunde han giøre det. Jeg har den Mandement, som Biskoppen af Lon(la Fare) lod udgaae, som løber ud paa, at Sacramenterne burde negtes dem alleene, der vare offentligen lyste i Band, og samme er skrevet førend det Brev, som Stats-Secretairen paa Kongen Vegne skrev ham til. J Arras blev der Spørsmaal om, om man burde læse Siæle=Messe for en landflygtig Canik, og som var en af de saa kaldede Appellanter. De fleeste Stemmer faldt ud paa, at det burde skee. Syv Caniker, som ikke kunde faae deres Meening frem, skrev derom til nogle Biskopper. Otte Biskopper svarede dem, at man ikke burde bede for et Menneske, der var død som Appellant. Brevene bleve trykte. Parlementet underkiendte dem efter Ansøgning af General-Advocaten, som forestillede, at det var at indfor Tvedragt i Kirken. Jeg sendte General-Advocatens Reqvisition, efter at den var trykt, til Cardinal Fleury, som i sit Svar til mig roste Reqvisitionen, og sagde, at Geistligheden kunde ikke besvære sig over Parlementets Dom. Han saa skiemtede endda derhos, og skrev, at Biskoppen af Orleans var nok ikke bleven spurt til Raads, som han ellersuden Tvivl var bleven den 9de, Skulde man forandre vore Grundsætninger, vore Grund=Meeninger og vore Maximer i Henseende til Religionen, fordi Cardinal Fleuri er død, Og hvo er den der vil forandre dem, Folk som vil have Næsen i alting med, som vare ikke fødte An. 1714, da Bullen Unigenitus kom til Frankerig, ja hvoraf mange ikke vare fødte 1720 eller som den Tid endnu ikke havde Forstand til at vide, hvad Constitutionen skulde betyde, og de tør giøre imod det som jeg har seet, som jeg har hørt, som jeg har drevet og som jeg har seet drive paa ved nesten alle biskoppers endrægtige Samtykke; jeg som har efterlevet Constitutionen siden 1714, jeg som har været med i alle de Conferencer, der ere holdne 1714, 1720 og 1730 indtil den Dag i Dag er. Jeg har den Ære at være med største Oprigtighed &c.