JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1805-01-01
En Vægter paa Nørrebro. (Efter Jndsendt af en Beboer paa Nørrebro.) At Nørrebroes Beboere ligesaavel kunne trænge til Natvægter som Vesterbroes derom kan vel ikke tvivles, men desuagtet findes dette Sikkerhedsværn der ikke. Naar saadan Jndretning i forrige Vinter havde været til, saa havde det Tyverie eller Ondskab, som der udøvedes i Marts Maaned mod min Blomster- og Urte Plantage neppe fundet Sted. Jeg havde beboldt en Ejendom, som i det mindste var 1000 Rdlr. i Værdie, og desuden sparet al den Ærgelse, som deraf følger, at see Frugterne af min Flid paa saadan Maade tilintetgjort. Endskjent jeg nok var istand til, at forebygge et lignende modbydeligt Besøg, saa vil jeg dog med Fornøielse bidrage min Skjærv til, om derved saavel mine Naboers som mine Ejendomme kunne blive meer betryggede, at antage nogle Nattevægtere for Nørrebro. Sikkerheden vil allerede blive meget forbedret, ved at ansætte Vægtere for de kortere Dage, eller fra Mikkelsdag til Paaske; og den dermed forbundne liden Udgivt kan fuldkommen ansees godtgjort ved den forbedrede Sikkerhed for Ejendomme. Men fordi en ny Jndretning af dette Slags, saa nyttig den ogsaa monne være i sine Følger, uden Tvivl vil finde Modstandere, saa var det ønskeligt, om vedkommende Øvrigheds Mænd kunde sørge for dens Jværksættelse.
Politivennen, 1805-01-01
Om Retskrivning paa Gade- Navne og Skildte her i Byen. (efter Jndsendt.) Politivennen har forhen omtalt Skiønskrivning paa vore Skildte og Gade Navne, men med største Føje maa man tillige dadle den skjødesløse Bogstavering, der sees paa adskillige Skildte ber i Byen. Og det er at undres over, da Læsning af trykte danske Skrifter, hvori man dog bør formode de fleste Ord rigtigen bogstaveret, temmelig er i Gang blandt alle Stænder, og det ej er at tvivle paa, at der foruden det meget andet nyttige der læres i de prisværdige SøndagsSkoler, ogsaa der drives paa Retskrivning og rigtig Bogstavering, at der dog, endog paa de nyeste Skildte, sees en yderlig slet Bogstavering, der som oftest røber, at den fremsættes blot efter Ordets Lyd i Øret. Saaledes seer man vid Øl, istedet for hvidt Øl, og paa eet Skilt nylig. Her klenges Portelin. Man seer indhugget i Marmor. Rosenbor Quarteer og Borre Gade, og paa et Monument paa Kirkegaarden uden Nørreport, der har kostet mange hundrede Daler. Ægtefælde. Men ingen offentlig Ting er saa vanhældet ved slette og urigtige Jndskrivter som Gaden Sqvalder Gaarden; paa Hjørnet af Dybensgade staaer den benævnet: Sguader Gaden, paa Hjørnet af Laxegaden. Squaller Garden og paa Hjørnet af Hummergaden. Svalergaarden, og alle Steder med Bogstaver, der ingenlunde kan henregnes til Skiønskrift. Man kunde endnu fremsætte en Hoben urigtige Jndskrifter, der sees paa de allerfleste Skilter; endogsaa det ellers smukke Skilt, som Comestabili har ladet udhænge paa Østergade, vanhældes ved en urigtig Bogstavering, Fabriquer istedet for Fabriquur. De Ord, der indhugges i Monumenter, burde dog for Sikkerheds Skyld eftersees, før de forevigedes, af en nogenlunde Sprogkyndig; det er saa flant at støde paa et fejlstavet Ord, i en Jndskrift, der ellers er højtravende. Ligesaa burde, hvad der paa Skilte og andre offentlige Underretninger behøves at fremstilles og berettes Publikum, fremsættes rigtigen bogstaveret. Det er saa smukt, at man ret forstaaer sit Modersmaal. Disse foreløbige Anmærkninger over Retskrivningen i offentlige Bekjendtgjørelser, vil Tid efter anden end mere forøges. Bidrag dertil vil vist nok ingenlunde mangle; med skæve og krogede Bogstaver seer man meget ofte en Mand vil have noget bekjendtgjort paa et Skilt, som ingen kan bogstavere sig frem i, og hvor man omsider er nødsaget at sige til sig selv. Gud veed hvad det er, denne Mand har villet sige de Forbigaaende.
Politivennen, 1805-01-01
Forslag til Bestyrelsen af Rosenborghave. (Efter Jndsendt.) Endeel af Bænkene i denne Have ere saa lave, at Mænd af nogen Højde ikke got kunne sidde derpaa. For gamle Personer er det især ubekvemt, at sidde med opstaaende bøjede Knæ. Man ønskede, at der altsaa foruden de nu værende Bænke, der for den største Mængde Spadserende ere bekvemme, ogsaa sattes nogle højere Bænke for de ber omtalte Personer.
Politivennen, 1805-01-01
Stank ved Nørre Allee. (Efter Jndsendt.) En Person, som den 18de d. M. gik over Nørre Fælled, i Haab om at nyde frisk Luft, mødte strax ved Alleens Begyndelse en yderst modbydelig raadden Lugt; uagtet Stanken var næsten utaalelig, kunde han dog ej imodstaae Drivten til at opsøge denne Pest Moders Residense, hvilken han ikke heller nødtes til at gaae langt for at opdage. Strax ved Alleens Begyndelse, paa venstre Side af Samme, var nemlig en frygtelig Hulle, hvori en utallig Mængde, for største Delen halv forraadnede Levninger af Dyr, laae utildækkede, og udbredte en saa skrækkelig Stank, at han strax maatte forladStedet, uagtet han dog, i Følge sit Studium, var temmelig vant til at indaande Lugten af forraadnende Legemer. Bekjendt med den Deel af Politivæsenet, som angaaer slig Uorden, tør han sikkert haabe, at Vedkommende vil paa det kraftigste søge at dæmpe, og for Fremtiden hæve dette farlige Onde.
Politivennen, 1805-01-01
Anmodning til Vedkommende i Lyngby. Ved en Jndgang til Lyngby Kirkegaard hænger et Halsjern. Hvor upassende denne Ting i flere Henseender hænger der, behøves vel neppe at fremstilles. Paa de allerfleste Steder i Danmark har man forlængst borttaget dem. Nogle tilbageblevne har det lykket dette Blad at skaffe bort, og Udgiveren tør haabe, at det ved Vedkommendes bekjendte Tænkemaade ogsaa vil lykkes ham, deriblandt at tælle Halsjernet i Lyngby.
Politivennen, 1799-01-01
Om Gaderenovations Vognene. J mere end et Aar har man seet, at en Vogn af Gaderenovationen, i Selskab med en undertiden to andre, hver Eftermiddag omtrent Kl. to kører op, ad Gotersgaden og ud igjennem Nørreport, enhver Gang, naar Kudsken i Regnvejr har indlosset, er blødt, spildes saa stærkt, at Vognen, naar den kommer omtrent i Enden af Exercerhuset, gemenlig næsten er tom. Der fejler mere end en Haands Brede, at Bagsmækken ikke slutter, Sidestykkerne slutte heller ikke, ligesom de tvende Planker, hvoraf Bunden bestaaer, ere aabne. Den 18 denne Maaned blev denne Maade af vor Byes Gaderenovation igjen seet. Samme Tilfælde er og med en Vogn, der passerer Aabenraa og en igjennen Kronprindsensgade. J mange andre af Byens Gader kan man og spore hvor saadanne utætte Vogne har kørt.
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. Det tilsendte Bidrag, om Gadernes Renholdelse, kunde for denne Gang ikke indrykkes for Rummets Skyld.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) J Kompagnistrædet strax ved Hjørnet af Badstustrædet, imellem Gaarden No. 54 og den ligefor boende Brænderiinsbrænder, er 2de Huller midt i Gaden, der ere farlige, da Folk, helst med Børn, gjerne holde sig midt ad Gaden for ej at falde, men ere her mest udsatte derfor. Der er næsten ingen Dag, især om Aftenen, at der jo falder een eller flere; saaledes faldt Fredagen den 19 Julii en Mand, og samme Aften en Kone med en Byldt under Armen, der fik det ene Been under sig, ej at tale om forbiløbende Børn, som ofte falde og faae Hoved, Hænder og Ansigt skuret, ja en Kone med et Barn paa Armen er faldet der. Man er overbeviist om, at Vedkommende, naar de blive gjorte opmærksomme paa et saadant farligt Sted, ville hastigst mueligt raade Bod derpaa; ved Læderstrædets Reparation formodedes at dette Sted ogsaa havde blevet istandsat, men er formodentlig undgaaet Vedkommendes Opmærksomhed, 2) Ejeren af den Pudelhund i No. 23, i store Kongensgade, bedes at samme maatte blive hæftet, da den er slem til at fare ud af Døren efter forbigaaende Folk, og tillige forstyrrer den Naboerne med sin idelige Gøen.
Politivennen, 1805-01-01
Uforgribeligt Forslag til Kiøbenhavns Gaders bedre Reenholdelse og Fornyelse af en Øvrigheds Befaling desangaaende Der var en Tid, da enhver Husbeboer eller Familie, maatte holde alt Fejeskarn, og anden Urenlighed, uden Undtagelse, inden Dørene, indtil Gadeageren kom med sin Vogn og Skralde, og da var enhver pligtig til at lade udbære og kaste alt saadant Skarn umiddelbar i Vognen; og jeg kan ikke andet end ønske at denne gode Skik maatte komme i Brug igjen, som dog endnu andre Stæder, som jeg kjender, og hvor der holdes over god Gade-Orden, er brugelig. Maaskee afskaffedes den, fordi at de fleste Mennesker ere, og hellere ville være Uordentlige, end Ordentlige; ja skrige og lamentere endog, naar de blive mulkterede for Overtrædelsen af Befalinger didhenhørende? Men alt dette synes mig ej vigtigt nok, til at eftergive for, og igjen hæve en Befaling, der ej allene recommanderer sig selv ved Synet, men endog ved den velgjørende Jndflydelse Renlighed har paa Menneske Samfundet i det Hele, og allerhelst i en Bye som Kiøbenhavn, der har saamange Garverier, saamange Feltberederier, saamange Koe- og Hestestalde, ja vel ej saa Svinestalde inden sine høie Volde. Hertil kunne vel svares, at der desuagtet bestandig og umiddelbar sanker sig endeel Skarn og Ureenlighed paa Gaderne, hvilket jo dog maatte fejes sammen og kiøres bort; men saad int ville da vist være ubetydeligt, og kunne jo dette af fattige Stakler fejes sammen i smaae Bunker ved Gadernes Side nær Rendestenene, for ej paa Midten af Gaderne at adspredes forinden det bortførtes; der er endog Brændeviinsbrændere, som med Svalevandet udskylle hvergang dette løber, en heeldeel Komeg med mere; og hvad de saaledes ej kunne stille sig ved, lade de sammenfeje paa Gaden i Bunker indtil Gadevognene komme. Den megen Støv vi med blæsendes Vejr hare her i Byen fremfor mange andre Stæder, kunne og ved en Befaling, for en stor Deel, ja for det meste hamms, naar det paalagdes enhver Huus- og Gaard-Ejer i tørt Vejr hver Morgen og Middag at lade sit Fortog og Gidestykke, bestænke med reent Vand, hvilket ej allene lægger Støvet, at samme ej flyver i Øjnene og ind af Vinduerne, men det kiøler og frisker endog selv Luften paa en heed og varm Dag. Paa de offentlige Torve og afsides Steder, kunde jo fattige Stakler fortjene sig en Skilling ved at bestænke samme om Morgenen, saavel som ved at feje dem. Bonesen, Kaptejn.
Politivennen, 1805-01-01
Forslag til Addresse Kontoret. (Efter Jndsendt.) Det var at ønske, at en bedre Jndretning maatte foranstaltes i Henseende til de Billetter, som blive indgivne paa AddresseKontoret til Svar paa de Avertissementer, hvorpaa der bliver forlangt Biletter, da enhver Uvedkommende, naar de opgiver Mærket, kan forlange slige Biletter, og da enhver maae tilstaae at dette er en saare vigtig Sag for dem, der forlanger Mænd, Koner, Konditioner a. a. i Addresse-Avisen, saa haaber man at Vedkommende vilde foranstalte den Jndretning, hvorved enhver kunde være sikker paa de Biletter, som blive indgivne paa hans Avertissement, eller om man torde foreslaae følgende, som man troer vilde være det bedste, nemlig. At naar en kommer med et Avertissement hvorpaa der ønskes Billet, han da maatte faae et Mærke, som han foreviser, naar han afhenter sine Biletter.
Politivennen, 1805-01-01
Svar til Betragteren af Sidehuusgavlen i Politivennen No. 378. (Efter Jndsendt.) Betragteren af Sidehusgavlen i Borgergaden No. 164, er vel ikke uvidende om, at den stedse har været næsten ligesaa høi som den tilstødende i No. 165, at det er ingen ny opført, men en afstivet Bygning, som ved Forbedring er bleven høiere. Der er jo vel ingen Tvivl om, at Brændeviinsværket og dets Skorsteen ligger saa langt fra sin egen Bindingsværks Gavl, at denne i uheldige Tilfælde ikke kunde angribes. Man har Aarsag at formode, at Resultatet af Betragterens Spørgsmaal vil blive, at Herren af Huset No. 165 snart forstaaer at høie sine Sidehus Skorstene saaledes, at de gaae over Spidsen af den omivrede Gavl.
Politivennen, 1805-01-01
Ønske i Frederiksberg Have. Det var meget at ønske, at Vedkommende ville besørge de langt nedhængende Grene afskaarne af de Træer, som staae for Enderne af de oppe mod Frederiksberg Slot værende Gange, da ikke allene de Forbigaaendes Hatte meget let kunne blive afkastede, men, endog deres Øine ere meget i Fare veed at spadsere i disse ellers meget bebagelige Gange.
Politivennen, 1805-01-01
Til Vedkommende i Helsingør. Anmelderen heraf kjender Staden Helsingør kun af Gjennemrejser. Han veed ikke hvem den Sag, han her vil omskrive, egentlig vedkommer der, men han veed at den allevegne vedkommer Menneskeheden. Han har seet, at man i de sildigere Tider har gjort endeel nyttige Jndretninger i Helsing. ør, og han troer derfor ikke at tale til døve Ørne. Følg mig da, du belsingerske Embedsmand, hvo du est som her kan virke, følg mig du Lykkelige, der i Sundets nærsomme Stad saae din Flid kronet med Rigdom følger mig alle J Helsingøraner, der have Hjerte for den gode Sag. Ører der kunne høre den tavse Jammer, Øjne, der kunne see den i Mulmet indspærrede Smerte, Tunger der villigen tale for den der ej kan tale for sig selv! gaaer med mig til E ers Stads Daarekiste, og dømmer selv om Menneskelighedens Krav er fyldestgjort. De som en Daarekiste bør være et mørkt, koldt, skummelt og rædselfuldt Opholdsted, saa er Eders som den bør. Skal den være saadan, at den usleste menneskelige Skabning heller vilde leve i en Hestestald eller Kostald, saa er den helsingørske Daarekiste mere end god nok. Hvad er en Daarekiste? Er den et Straffested for skrækkelige Forbrydelser? Er den et Fængsel for skadelige Rovdyr? Er den et Hul, som man med Forsæt ønsker gyseligt, for at det blotte Øje skal skræmme Folk fra den Daarlighed, at gaae fra Forstanden? Skuer og skjælver, thi hvo af Eder er den, der veed sig sikker for at indspærres i dette Fængsel, at indspærres deri af - sin nærmeste Slægt, af sin elskede Kone, af sine egne kjære Børn! Jeg saae Helsingørs Daarekiste. Af alle dem, jeg har seet, stred den meest mod det Begreb jeg havde om en Bygning for ulykkelige Brødre og Søstre. Den havde kun tre Beboere, et gammelagtigt Fruentimmer, - en Bondekarl i sine bedste Aar, der forhen var yndet af alle dem der kjendte ham, der blev Soldat, og da han kom hjem, fandt sin elskede Pige utro, - en gammel Bonde fra Sorskanten, saavidt jeg husker, der sagde at han leed Sult, men som efter Vogterens Sigende snarere fik alt for meget Mad. Kom ikke med saadant Sludder, du maae være artig, ber er fremmede Folk! sagde Vogteren. Jeg lyver ikke, sagde Daaren,, Jeg seer nok de Fremmede. Gud kjender dem. Maaskee er den ene af dem Grev Reventlov, der vil see hvordan det ber gaaer mig. Farvel Helsingøraner! Jeg forlader Eder ved denne Stald. Dersom det Syn, jeg har viist Eder, skrækker Eders Øje, dersom det isner Eders Hjerte og aabner Eders Villie og Pung, o da er det mig evig kjært at have paaanket en forsømt Pligt, - ikke en Embedspligt, ikke en Øvrighedspligt, ikke en Præstepligt, ikke en Forstanderpligt, ikke engang en Borgerpligt, - thi det er muligt, og jeg bør, saalænge jeg intet veed til det Modsatte, antage som afgjort, at Kistens Tilstand kan bestaae med alle disse Pligters strænge Jagttagelse, - men en Pligt, der har sin Domstol i det menneskelige Hjerte, og sin Sagfører i den ædle for ulykkelige Brødre højt luende Følelse.
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. Hr. Kjærs Svar til Hr. Sibbern har ikke denne Gang kunnet faae Plads, men skal næste Gang indrykkes.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) Det synes meer og meer at komme i Brug, at naar en Hjørnegaard paa ny opmales, de Gadenavne, der forhen stode paa dens Hjørner blive glemte igien at vorde paamalede. Saaledes er det, blandt flere andre, med Hjørnegaarden i Bredgade og Tvergade, Hjørnet af Østergade og Kongens Nytorv, Hjørnet af St. Jørgensgade og Lille Kirkestrædet ved Hvelvingen. Jngen Maler burde forlade saadan Gaard, inden han igjen paasatte disse Gadenavne han har udslettet. 2) Hvortil holdes Hunde paa Helliggejstes Kirkegaard? Nytte kan ikke sees der. af for Kirken eller forde Døde. Men skade kan det muligen, naar disse uformodet skræmme Folk ved paa engang at opslaae et græsseligt Glam. 3) Uden for No. 41 B. paa Nerregade, eller med andre Ord, uden for en af Portene paa Universitetsbygningen er nylig for at bedække Gaardrenden, lagt en tyk Planke tvers over Fortoget og aldeles opstaaende over samme. Den vil vist foraarsage megen Fortred, hvis den ikke nedsynkes lige med Fortoget, eller Brolægningen højes lige med den. 4) Paa det Hjørne af Fiolstræde og store Kannikestræde, der spidser sig imod Frue Kirkegaards Hjørne, er en Tagrendepibe afbrudt i Skulderhøjde paa Muren, og oversprytter i Regnvejr dem, der bruge Fortoget. 5) Det offentlige Rendebret i Raadhusstrædet ved Jndfarten i Kompagnistræde er for det halve gjort nyt, men Arbejderne have skilt sig meget slet herved, da det ny staaer højt op over det gamle. 6) J Magstræde er intet Husnummer paa de to Gaarde lige over for No. 5. 7) Paa Gaarden No. i Magstræde, der er mærkelig af sit løierlige Skildt, hvorpaa læses: S Koemagermester, er to gode Tagrendepiber, en ved hver Ende af Gaarden, men paa Midten eer en, der netop synes bestemt til, i Regnvejr at overskylle Hovedet paa de Forbigaaende. Denne Pibe haaber man Ejeren ufortøvet med nogle Marks Udgivt forlænger, da den nu aldeles strider mod god Orden. 8) De to gule Nabobygninger i Magstræde lige over for Assistentshuset have in gen Tagrende, og deres Tagdryp gjør det smalle, men ellers gode, Fortog ubrugeligt i Regnvejr.
Politivennen, 1798-01-01
Et Spørgsmaal, angaaende Tugthuskompagniets- Pompevand. J forrige Maaned var det man læste i Adresseavisen de fleste Herrer Vandinspectører at indkalde deres Partisipantere, at møde for at see Regnskab aflagt, at revidere, og ellers at tage i Overvejelse hvad der kunde være til sammes Tarv og Bedste! ved at læse denne gode Handling af Publicitet og ligne samme med Fortidens Brug og Skik, kom det en Partisipant i Tugthuskompagniets Pompevand i Tanke, at gjøre følgende Spørgmaal i Aviserne til sammes Vandinspectør. Hvor mange Aar er det siden Vandinspectøren i Tugthuskompagniet holdt Samling med Partisipanterne for at lade revidere Regnskaber? NB. Det var antaget og skulle betales for S. B. med 16 ss. - men da det faldt Skriveren ind at Seeretairen først maatte læse det, blev det afslaaet ej at maatte komme i Adresseaviserne. Finder Hr. Politieven det raadelig, og uden Formastelse mod den gode gamle og stive Troe, at indrykke det i næste Nummer af deres Blade overlades dem samme til Brug.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal. Er det forsvarligt af Ejeren af Skotborgs Læderfabrik, at lade de mange Heste han i denne Tid dræber udkaste i Stranden? Hvo erstatter Fiskerne den Skade deres Redskaber muligen derved kunne tilføjes? og hvo indestaaer for, at de ikke, naar de ved den mildere Lufts Komme, forraadne, kunde medføre de skadeligste Virkninger for de Menneskers Sundhed, der beboe de Kyster ved hvilke saadanne Aadsler omsider lande? Saameget burde dog vel enhver Mand i Landet kjende til Danmarks Love, at han vidste at deslige Aadsler bør (naar de ikke bruges til Føde for Kreaturer) nedgraves 2 Alen i Jorden; saaledes har Kongen befalet. *)
Politivennen, 1805-01-01
Et Forslag til Københavns Magistrat. Det er ikke sjælden Tilfældet, at, især ved Trængsel, flere Folk paa engang søge igjennem de med Vindebomme forsynede Aabninger paa Nørre og Vesterports Alleer og at enten Uforsigtighed eller endog skadefro Kaadhed tilbringer Gjennemgaaende et Slag af en af Bemmens Arme. Et saadant Slag kan, dersom det træffer et halvvoxent Menneskes Ansigt, eller den Svages Bryst, eller den Svangres Liv, være af yderste Farlighed. Det sidste var for kort Tid siden Tilfældet med en agtværdig Mands Kone af Anmelderens Bekjendtskab. Den priselige Hensigt, at hindre ridende Personer, ogsaa løse Kreaturer, fra at komme i disse blot for Gaaende egne videalleer, er af alt for stor Vigtighed til at lade disse Jndgange ganske andre. Man veed hvor ubændige mange af vore skæggeløse og uskæggede Ryttere ere, og det er ikkun kort Tid siden, at en Retter saaledes red 6 til 7 Mennesker ned paa en Gangsti, og blot ved at optages i en efterfølgende Vogn hældigen reddedes fra den Dragt Prygl han havde fortjent. Men denne Hensigt kan opnaaes ligesaagodt, om man enten gjør disse Bomme faste, eller hvad endnu var bedre, borttager dem, og i hver Aabning sætter to mandhøjerunde Pæle. Da vil intet Høved faae Jndgang, men Færselen i Trængselstilfælde lettes, siden da tre Personer ad Gangen kunne passere Aabningen.
Politivennen, 1805-01-01
En Anke mod en Doktor. (Efter Jndsendt.) J Dag 14 Dage døde en Borger her i Staden af den jødiske Bekjendelse. Vedkommende forlangte af en bekjendt Læge her i Byen, som just var i Nærheden, at han NB. imod Betaling, vilde indfinde sig for at besee den Døde og afgive den Forsikring, at ingen Skindød havde Sted, men man forundredes højlig, ved af ham at høre det Svar: Jeg har jo ikke været Læge hos denne Mand, tag Husdoktoren. Man gik da nu til en af Stadens forste medisinske Professorer, og denne fandtes strax villig til at følge, uagtet den Afdøde ikke havde betjent sig af ham. Denne Historie har man ikke villet undlade at bekjendtgjøre, for at erfare om den offentlige Stemme ogsaa vil demme, hvad Vedkommende troer, at hin trevne Læge handlede urigtigt: thi 1) er det jo ikke en afgjort Sag, at enhver Mand har en HusDoktor, og skal da den, der ingen har, til Straf være udsat for at begraves levende? 2) veed min ikke rettere, end at det er en Læges Pligt, at forrette en Læges Gierning, naar og hvor han for Betaling kaldes. Man vil imidlertid haabe, at denne Mandsel, ved nærmere Overvejelse, har indseet og fortrudt hint overlagte Afslag, og ikke oftere vil gjøre sig skyldig i en saadan Ringeagt for Medborgeres Vel og for sin egen Karakter som Læge.
Politivennen, 1805-01-01
Tanker om billigheden i, at et lokalt Paalægfor Jøderne i en vis Del af København ophæves. Hidtil have Jøderne i Helliggejstes Sogn været og ere som Stedbørn imod dem som boe i de andre Dele af Staden. Hvorledes dette er gaaet til sees lettest af følgende Dokument: Christian den Syvende af Guds Naade, Konge til Dinnemark og Norge a. a. Vor synderlige Gunst tilforn. Udi indkomne Memorial, som Os allerunderdanigst er foredraget, haver Sognepræsten ved Helliggejstes Kirke i Vores Kongelige Residen; Stad Kiøbenhavn Os Elskelig Hr. Peter Vogelins og Kapellanen ved samme Kirke Hr. Hans Henrich Meller andraget, at dem betages endeel af deres Embeds-Jndkomster, ved det at 130 Familier af den jødiske Nation, deels have kjøbt Gaard, og deels boe til leie der i Sognet, hvorved dem ej alene fragaaer Offer, men endog det som ydes ved Barnedaab, Jordspaakastelse, og andre præstelige Forretninger, desaarsag, og da Helliggejstes Sogn desuden er et af de mindste her i Staden, de herhos allerunderdanigst have ansøgt, at dem af hver Familie af den jødiske Nation, som boer der i Sognet, og optager Pladsen for Kristne. Beboere maatte betales 2 Rdlr. aarlig til Deling imellem Præsterne og KirkeBetjenterne; Thi give vi Eder hermed tilkjende, at Vi i Anledning af saadanne Helliggejstes Kirkes Præsters allerunderdanigst gjorte Ansegning, samt saavel Eders, som Biskoppen Os Elskelig Hr. Ludvig Harboes derover indhentede Erklæring, allernaadigst have fundet for got, at de i Helliggeistes Sogn boende jødiske Familier, skal af Eder ansættes for Noget vist aarlig at svare til bemeldte Kirkes Præster og dens Betjente, saa at de der eje Hus eller Gaard betale efter sammes Størrelse fra Tre til Fire Rigsdaler aarlig; de, som leje heel Hus eller Gaard, fra Een til Tre Rigsdaler, og de som allene leje nogle Værelser, fra 3 Mk. til 2 Rdlr., hvilke Penge af Jødernes ældste skal indkræves 2 Gange om Aaret, det halve hver Paaske, og det andet halve hver Mikkelsdag, som da indleveres til Biskoppen, og efter hans Sigende deles imellem Præsterne og Kirke-Betjenterne; - Derefter J Eder allerunderdanigst have at rette, og Vedkommende sligt til Efterretning at tilkjendegive; - Befalende Eder Gud! - Skreven paa Vort Slot Christiansborg udi Vores Kongelige Residensstad København, den 14 Maj 1781. Under Vor Kongl. Haand og Signet Christian Rex.