Aarhuus Stifts-Tidende, 1816-03-01
At Nogen paa en inddirect Maade siger os Vi ere Fædrelandets Forrædere, som de der gjemme og forsvare dets Fiende, det skulle vi ikke revangere, men takke for, at vi ikke med andre Grovheder begegnes. c) Da Vidnernes Forklaringer ikke synes samstemmige og omstændelige nok til at bevise Berberissens Uskyldighed, men dens Forhold ansees tvivlsom bør dens Sag være tabt, og Vidnesbyrdene af en Assens, Blicher, Jversen, Just, m. fl., uefterrettelig ansees. De herter Actores og Sættedommer erindre vel ei, at den der sigter skal bevise, og at Berbersen har Borgerret, see Fr. 29 Oct. 1794 §. 3. Mon nogen af de Herrer kan bevise: at de selv ingen Skade har gjort Ellers er Enhver godt indtil det Modsatte bevises, og det er i de fleste Tilfælde umueligt at bevise et Nonfactum. Af deres egen Skole kunne de finde Diciple nok som blindt hen ville besværge Berberissens Skadelighed, men om deres latterlige Grunde behager man at efterlæse Bidrag til Berberissens Forsvar Pag. 67. b) Siden Hække ikke i alle Tilfælde ere uskadelige skulle de opryddes enten de ere af Berberis eller Andet." Mon ikke ogsaa Skove, Frugttisker og Huse skulle bortryddes, thi de hindre ogsaa Vindens fri Strøg, der er velgiørende for Kornet i Hvilken nyttig Ting kan ei under visse Omstændigheder blive skadelig, Skal alt som kan giøre Skade afskaffes, maae Menneskekiønnet, forgaae. At Hække i Almindelighed, brugt og behandlet paa den rette Maade, giøre Landet mere Gavn end Skade, vil nok competente Dommere erkiende. En Dommer der opstillede saa urimelige Grunde for sin Dom, som de Ovennævnte og lignende, der ere brugte i Berberissagen, vilde i Overretten neppe slippe med at bøde pro meliori informatione, nei, har vilde upaatvivlelig som den der har taget Gunst, i Gave, Vild eller Frendskab for Retten efter Lovens - 5 - 3, blive dømt uværdig til at sidde meere i Dommers Sted, &c. Derfor har en Claus Klump handlet klogt, men ei honet i at give sig et opdigtet Navn, og Hr. Hansen giør vel i ei i denne Sag at vexle flere Ord (de ere allerede for mange) uden bedre Argumenter. At disse Herrer ville have deres Meninger og Jndfald anseete for respectable Dectetet, men jeg ei kan andet end ansee dem for maadelig Procedure af incompetente Sagførere, deri bestaaer min Uhøflighed. Da de selv af utidig Jver have opryddet deres Berberisser, og gaae om som brølende Lover for at opsluge hver den Busk de kan finde, saa skulle vi Andre giøre det samme, og kiønt tilstaae vi have feilet i ei at adlyde deres første Vink ja det endog give os og vore Hække som mistænkelige under de tes Opsyn. Men forinden vi suspendere ver egen Fornuft, og give os under deres Curatel, maa de giø os andre Beviser paa deres Viisdom, og forvisse os om, at de ere bedre Oeconomer og Borgere end viDa de i Øvrigt nu mere søge at retfærdiggiøre deres Foretagende end bevise noget i Sagen selv, de og synes at nedstemme deres første Paastand, og ikke længere skamme dem ved at rangere med Taer og Ridder Bang sen stor Beskedenhed, thi vore egne Botanikere: Professorerne Hornemann, Wiborg, Olufsen og flere, have Notanikerne fra Hammel og Tødberg, stedse overseet i Berberissagen) saa vil jeg ei heller argumentere videre for Berberisen denne Sinde, men blot paastaae : at Claus Klumpes prange og ulovskikkede Dem, bor død og magteslaas være, og ikke komme enten Berberissen eller andre Paagieldende til Forklejuels, paa gode Navn og Rygte. Kun dette endnu til Underretning for Berberissens, Venner: at trykte danske Skrivter udkomne i Aarene 1762, 1770. 1774, 1775. 1782, 1784 og Flere, melde om Berberisser og et af 1782 fortæller: at den gamle Fordom om denne Buskes Skadelighed, nu er forbi. De vise alle et Berberissen længe har været kiendt og dyrket her i Norden, og at det er gammelt Opkog, hvad man nu beværter os med som Nyt. Frysenborg d. 20de Oct. 1816. Tommesen.