Berlingske Tidende, 1836-03-01
Kjøbenhavn. Trykt i det dannede Bogskene med ommigpressedenne Tidende udkommer daglig og tilbringes Abonnenterne for 1 Rbd. 5 s Qvart. Subskription modtages her i Staden, Pilestræde Nr. 118, og i Provindserne paa de Kgl. Postkontorer for handlingerne. ved Provindsialstænderne for Bjællands, Fyens og Lollands-Falsters Stifter, samt for Island og Færøerne. Tirsdagen den 1ste Garts. No Mødet den 26de Februar. (Slutning.) Slutningsmødet, ved hvilket Etatsraad og Deputeret i det Kongelige General-Toldkammer Bech var nærværende, blev aabnet af den Kongelige Commissarius med en Tale af følgende Jndhold: Hæderværdige Medborgere! Jdet vi staae i Begreb med at træde tilbage fra den Virksomhed, der nu i saa lang Tid har forenet os, vender Tanken sig uvilkaarlig hen til det Øieblik, der førte os sammen. Vi tilbagekalde os de Følelser og Forsætter, de Forventninger og Bekymringer, som da gjennemtrængte os, og vi kunne ikke undlade at spørge os selv, hvorledes det, vi her have erfaret, arbeidet, udrettet, svarer til det, som vi den Tid troede at gaae imode. Sikkert var der dyb, men ogsaa glad og frimodig Alvor i hver Sjæl, da vi den 1ste October 1835 samledes, for at gaae med hverandre til Herrens Tempel og der indvies tilden Tjeneste, som vi her ved dette Tempels Side havde at forrette. Templets egen Herlighed, de nationale Følelser, der knytte sig til samme, de Toner, som modtoge os, bidroge til at nære denne Stemning. Men alt, hvad vi tænkte og følte, traadte frem i klar og kraftig Udvikling, da den Mand, der er saa vant til at føre den faste levende Erkjendelse, den dybe Følelse af de høieste Sandheder ind i Sjælene, aabnede sine Læber, formed den ham egne Sandhed og Styrke at udtale, hvorledes vi efter Guds Lov havde at vandre værdigen det Kald, hvortil vi vare kaldede. Efterat vi vare komme tilbage fra Helligdommen og havde indtaget den Plads, hvorpaa Enhver havde at virke for hiint Kald, var det min Lod i Kongens Navn at forkynde Dem, mine høitagtede Medborgere, at de nu havde at lægge Haand paa det store Værk, hvortil Kongens og Folkets Tillid havde kaldet Dem. En Følelse, der havde fulgt mig ligefra den Tid, da Kongen havde anviist mig den hæderfulde Plads, jeg her har beklædt, greb mig nu med forøget Kraft, den af mine Evners Svaghed til værdigen at kunne indlede en Begivenhed, der maaskee endnu, efterat Aarhundreder ere henvundne, vil mindes i Danmarks Aarbøger. Men jeg troede at have opfattet Betydningen af den nye Justitution, hvorved Kongen har villet drage sit Folk nærmere til sig; dens heldige Udvikling til Hæder for Kongen og Gavn for Landet, laae mig varmt paa Hjerte, jeg følte dybt Vægten af de Pligter, som den mig ved den Leilighed betroede Tjeneste paalagde mig; jeg var gjennemtrængt af de alvorligste Forsætter Jeg pfyldelse af disse Pligter. om tro 5 stolede derhos paa at finde den samme Erkjendelse, de samme Følelser, de samme Forsætter hos de Mænd, til hvilke jeg derved traadte i Forhold. Jeg ventede derfor, at, naar jeg oprigtig og ligefrem udtalte, hvad der bevægede sig i mit Jndre, saa vilde jeg ikke mindre udtale, hvad der rørte sig i mine Tilhøreres Sjæle, og at de da lidet vilde spørge om min Tales Værd som Tale. Og saa bragte jeg den særdeles Velvillie med i Regning, som mine Medborgere engang ere vante til at vise mig; jeg tog saaledes Mod Jeg skuffede mig heller ikke, da jeg til mig. byggede paa hiin Samklang i Følelser, paa denne overbærende Velvillie; de Ord, som jeg udtalte i Forsamlingen og som siden ved Trykken bleve bragte frem i en videre Kreds, fandt en Modtagelse, der langt oversteg, hvad jeg havde kunne vente. Jeg er ikke forblindet nok til at skrive denne Modtagelse paa mine Ords Regning; den skyldtes den Jordbund, hvori de faldt. Men ogsaa siden, under Udførelsen af det Kald, der har bragt os sammen, har jeg havt de gladeste Erfaringer om, at jeg ikke bedrog mig i de Forudsætninger, jeg bragte med mig om den Aand, der vilde vise sig i denne Forsamling, i de Forventninger, som jeg gjorde mig om dens Virksomhed. Mange og ikke ubetydelige Arbeider ere Saavel ved Behandlingen. bragte til Ende.