Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1826-05-16
(Forlangt Jndrykkelse.)¬ J en Tid af over 40 Aar har jeg været kjendt i Odense og dens Omegn, og i de sidste 15 Aar kan jeg betragte mig som en Odense Jndvaaner - jeg tør smigre mig i det Haab, at mine agtværdige Medborgere og Venner ikke skulle nægte mig det Vidnesbyrd, at min Handle= og Levemaade har medført Redelighed og god Opførsel - men Godtroenhed til min Medborgere har foraarsaget, at jeg paa de sidste 10 Aar har lidt et Tab af circa 1000 Rbd. Dette med flere uheldige Begivenheder har foraarsaget, at mine Vilkaar og mit Helbred, ere svækkede, og at jeg har maattet søge Pengelaan hos min agtede Venner. - Efter flere fornyede Vexel=Obligationer, havde jeg til Laans hos en Mand 100 Specier, hvoraf den sidste var udløben den 13 Decbr. f. A., denne Mand skulde nødvendig bruge Pengene i Terminen - jeg beklagede mig for min haabefulde Ven Kjøbmand Hans Teisen, han paatog sig at arrangere den Ting - og vilde i fornøden Fald være min Kautionist og Selvskyldner - dette skeete, og jeg bevidnede ham herfor min Taknemmelighed; en ny Vexel blev udstædt paa 3 Maaneder samt en Løbemaaned. Da jeg veed, at dette Teisens Venskabs Beviisning er noksom bekjendt, ikke allene i Odense og Omegnen, men endog med Extrabefordring heele Sielland, igjennem lige til Hovedstaden, saa skylder jeg dog enhver af mine Bekjendtere at oplyse Teisens Fremgangsmaade, nemlig: min Kreditor tilmeldte mig at han ikke kunde lade Vexel Obligationen fornye - foruden foreløbig talte jeg om Formiddagen den 28 Marts med Teisen desangaaende, han forsikrede jeg skulde være ubekymret - om Eftermiddagen kom Jndkaldelse fra min Kreditor til Møde ved Forligelseskommissionen, om Onsdagen - formedelst mit svage Helbred var det mig umulig at give personlig Møde, jeg anmodede altsaa Forligelseskommissionen skriftlig om Udsættelse i 8 Dage som blev bevilget - strax efter fremtraadte Teisen som Kautionist, foreviiste Vexel=Obligationen qvitteret fra Kreditor og begjærte Sagen hævet - om Torsdag Formiddag den 50 Marts talte jeg med Teisen, han lovede mig al Venskab og mindelig Afgjørel- men tænk mig engang - om Eftermiddagen Kl. 4 sender han Rettens Middel for at gjøre Arrest og Beslag paa min Boe og Penson for bemeldte 100 Specier. - Dog, hans Prokurator var meere menneskekjærlig og føelsom som min gode Ven Teisen, han rørtes ved en svag Mand, og jeg fik Udsættelse imod at betale ubeføiede Omkostninger; imidlertid reiste Teisen til Kjøbenhavn - og Torsdag Aften den 20 April, Dagen før almindelig Bededag, modtog jeg en billet fra hans Prokurator - at naar jeg ikke inden Løverdag Morgen den 22de betalte, blev Forretningen fuldført - jeg havde saaledes allene denne høie Helligdag til Udveie - dog dette lykkedes mig ved ædle Menneskers Hielp, og Teisen erholdt sine 100 Specier med paaførte Omkostninger betalt Løverdag Morgen den 22 April mod det forfattede Dokuments Extradering, og udslettet af Pantebogen den 24 April - saa jeg ikke staaer i nogen Debit til Teisen. Aldrig havde jeg tænkt at offentliggjøre noget herom - men min haabefulde Ven Hr. Kjøbmand Hans Teisen, du nøder mig hertil min kjære Broder, da Du ikke følger Sandheden. Gode Ven! Du har jo ikke laant mig disse Penge, men allene Dit Navn som Kautionist paa 3 Maaneder, hvorfor lod Du ikke min Kreditor vedblive at forfølge Jndkaldelsen, han var vist altfor føelsom til at behandle mig paa den Maade - og hvorfor indkaldte Du mig ikke igjen til Forligelseskommissionen, førend Du lod Rettens Middel møde, med meere som kunde siges - og hvorledes kan da min haabefulde Ven sige: jeg skulde dog eengang have mine Penge, de har nu staaet i 6 Aar jeg har desuden beviist Schubeler saa mange Tjenester m.v. Min Ven! lad slig blamisk Tale fare, og har Du noget at klage paa mig, da retfærdiggjør dig offentlig - lad os lægge vores Tjenester paa Sandfærdighedens Vægtskaal - da vil Ballancen vise Udfaldet. - Min kjære Søn, jeg har kjendt Dig som Dreng, som fattig Mand og som bemidlet - mine Kaar har ogsaa været forskjellige, men Guds Styrelse raader for Alt. Lykken er en herlig Ting - men Gud bevare os begge fra at den ikke falder om Halsen. - Odense Bassin den 16 Mai 1826. Schubeler, Kasserer og Regnskabsfører.