Aalborg Stiftstidende, 1835-01-24
Skuespillet Aurelia er da rigtignok falden saaledes igjennem, at det ventelig ikke vil gaae over Skuepladsen tiere, Men dets første Anklager er nu skredet videre frem fra Skuepladsens til Hovedstadens Moralitet, og giver derover en Skildring, hvortil han siger, at hans Embedsstilling sætter ham istand. - Han er forresten Anonym. Efterat have berørt den megen offentlige Forargelse, der gives ved de vilde Ægteskaber, der sætte ulykkelige Skabninger i Verden, som falde Fattigvæsenet til Byrde, siger Forfatteren fremdeles : og dog ger det, som kommer i Folkemunde, naturligviis kun lidet at hvad der skeer. Men hvad mere er, Smitten har ogsaa taget til i Middelstanden, den Stand, som hos os maa kaldes den dannede, eftersom næsten Alt, hvad der eier Fortjeneste, lever i denne eller udgaaer derfra. Mangen Mand gaaer i den gode Tro, at hans Huus er reent, medendærvelsen alt har slaaet fine Rødder deri, og mangen Familie troer at have en Huusfader, den kalder sin, medens endnu en anden Kreds, paa et andet Sted i Byen, kalder ham med det samme Navn. Jkke at tale om de Huse, hvor Mandens og Hustruens Forhold ere velbekjendte, og som danne en herlig Skole for Børn og Tiende. Under saadanne Forhold er det intet Under, at de Unge, og at de ringere Klasser ere saadanne, som de ere. At dette saarer vor religiøse og moralske Følelse, vil jeg i denne Sammenhæng ikke tale om; men, blot naar vi see det fra Statens Standpunkt, maae vi beklage det, og ønske, at alle de maatte være aarvaagne, som dette Kald paaligger. Det turde dog neppel være den eneste Hensigt, Staterne skulle opnaae, at Borgerne have Spise, Drikke, Sikkerhed og nogen Kundskab; disse Fordele kunde vi vel ogsaa erholde, naar vi boede alene paa sk. en Ø i Oceanet; men jeg skulde troe, at der er et høieres, Maal at stræbe efter, jeg skulde mene, at Forædling af Menneskenaturen, at Udvikling af alle høiere aandelige Kræfter skulde være Statens Øiemed, og at det var dertil alle Autoriteter, som hver Borger især skulde arbeide; men hvori kan det høiere Liv blive udbredt, blive kraftigt mellem Folket, naar den Sands, som allerførst i Mennesket begynder at aabne sig for det Høiere, naar Sandsen for Velanstændighed kues og sløves. Hvor kunne vi see det opfyldt, vi maae ønske som sande Venner af vort Land: at Nationen modnes til Dygtighed, Kraft og Hæder, naar saa meget af dens Styrke gaaer til Grunde? Hvormange Hindringer lægges der ikke i Veien for Børnenes Opdragelse, naar det huuslige Livs Reenhed og Fred er forstyrret? Hvor vanskeligt, at de Unge kunne blive til ædle og dygtige Mænd i Samfundet, naar i Udviklingens Aar en lav Lidenskab har undergravet deres Sundhed, og sløver Lyst og Kjerlighed til det Høiere, og udtæret Kraften i dem til at fatte og udføre høihjertede Forsætter, – Historien har jo noksom givet Beviser paa, hvor nedtrykkende og slappende Usædelighed virket paa et Folks Caracteer, hvorledes den fører Blødagtighed, Egoisme og Feighed med sig, og den hele Hær af Lidenskaber, der virke til Fordærvelse for Staterne. Roms Historie har viist, at Oplysning af Sædelighedens Baand har bidraget til at løse Statens Baand og gjort Nationen med at dens Cultur til et svagt og foragteligt Bytte for de raa Barbarer. Og om nu end, som jeg naturligviis vel veed, det samme ikke lettelig kan skee hos os, saa mener jeg dog det er en Selvfølge at vi nærme os til hiint Folks Elendighed i samme Forhold, som vi nærme os dets Lastefuldhed, Det er meget mærkeligt, at tvende Mænd, der, i aande. lig Henseende, ere fuldkomne Antipoder, i Slesvigske og holstenske Blade betegnes som Concurrenter til Superintenden An turet for Holsteen. Den ene er Dr. Johannsen, Sognepræst til Petri Kirke i Kjøbenhavn, den anden Dr. HarmeArchidiaconus i Kiel. Sidstnævnte anbefales paa det meest levende i Kieler-Correspondensblatt. Og selv hans Fjender, maa indrømme, at han er en meget udmærket Mand. J 15 Aar har han været Præst i Kiel; det er 16 Aar siden Keiseren af Rusland kaldte ham til Biskop over samtlige evangeliske Menigheder i det russiske Rige, men han foretrak at 3 være Aftensangspræst i Kiel; ifjor kaldte den preussiske Regiering ham til den berømte Schleiermachers Eftermand, som Universitetspræst i Berlin, men ei heller da vilde han forlade sin Menighed. Hans aandrige Skrifter udgjøre et lidet Bibliothek. Den 25de Mai fylder han 57 Aar. - Johann- sen er endnu ikke 42 Aar gammel. Ogsaa han har udgi livet endeel Værker, hvoriblandt Stridsskrifter mod Harms. 1) Prøvet i Livets forskjellige Afvexlinger, og ved Bekymring, berøvet sin ædleste Sands, døde den 9de Ds. Etatsraad Neergaard paa Gundersløvholm. (Aarh. Av.