Berlingske Tidende, 1818-08-21
J Forventning at Deres Majestæt allernaadigst tillader, denne vores allerunderdanigste Forestilling, som sædvanligt, at blive bekiendt, finde vi det nødvendigt, saa kort, som tydeligt, at sætte Sagen i sit rette Lys, saavel til Bøndernes egen, som deres ubekiendte Raadføreres Efterretning. Fidel Commis Stifteren, som erfaren Gods Eier, fandt forinden hans Endeligt, at en saa vidtløftig Eiendom til de legerede Stiftelsers Bestandighed maatte blive uadskillelig, og Jordbrugerne derfor ikke mindre vorde haandhævede i deres lovlige Forbindelser end Eiendoms Rettigheden forsvares til Stiftelsernes Bedste. Samtlige ere ligesaa offentlig, som ofte ved adskillige Leiligheder underrettede, især Gaardfæsterne om Jndholden af Stifterens egne Ord: "at de til Fidel=Commisset henhørende Bønder gives Arvefæste med Skadeløsholdelse for Fide=Commisset. Hoveriet for dem bestemmes paa lemfældigste Maade, og mildere end Lov og Forordninger foreskrive. Og skulle Tvivl opkomme om den rette Forstaaelse af Testamentet, skal Executores samme paakiende." Bestemmelsen blev derfor overladt til den Kongelige Hoverie=Commission i 1796, og da Testament=Executionen ønskede, at samtlige Jordbrugere maatte alle sættes paa lige Fod, vilde Commissionen efter sine Regler ei derpaa indlade sig, men regnede under en hver Hovedgaards=Taxt de dertil hørende Hoveriegiørende, hvorved Corselizerne fik mere Arbeide end Carlsfeldterne, som foranledigede benævnte Testament=Execution til strax at fritage 4 Byer imod Betaling, endog for den allerringeste paa den Tid, nemlig 4 Rdlr. pr. Tønde Hartkorn, og lade den 7de Mark til Corselize indgaae til Befrielse for Hoverie, foruden Eftergivelse i Harvning paa de øvrige 6, ligesom og i andet Arbeide. Herforuden paa og Fidel Commisset sig 132 Tdr. Hartkorn, eller 22 nedlagte Gaardes Hartkorns Skatter og Pligter, med Afsavn eller Tab i Forpagtningerne af Hoveriet, Landgilde &c., paa det atingen ved Udskiftning skulde udflytte paa udyrket Skovfordeller Moser, men enhver af Udflytterne erholde dyrket Jord allene, og blev end mere af de fleste Byer over det halve Antal udflyttet, for at boe i Midten af regelmæssig inddeelte Marker. Udgifterne i Anledning heraf skal ved en Udskiftnings Rente og i Skov=Brug samt Plantning med Kunst og Møisommelighed indvindes igien, da Jorddyrkerne derimod gik lige til Høsten af dyrket Land. Udflytningen blev desuden med en saadan Besparing udført, at den til alle Tider kan comparative bevises udmærket, allene for at beregne Skadesløsholdelsen saa lemfældig, som mulig til Lettelse i Udskiftnings Renten for Gaardfæsterne. Og saalænge Udflytningen vedvarede, stod Fidel Commis set i Forskud for Skatterne, gamle Restancer bleve eftergivede, og gamle Fæstere have endnu til denne Dag været fritagne for al Slags Udskiftnings Rente at betale. Adskillige ere ved hver Forpagtnings Forandring endog fritagne for Hoverie imod Betaling, og saaledes til Datum i alt 34 Gaardmænd befriede efter Overeenskommelse, hvilken successive Fremgangsmaade er mindre følelig i occonomiske Handlinger end de overraskende, hvorfor end videre ved den nu sluttede nye Forpagtning af Corselitze og Carls feldt til Maidag 1829 2de Gaardes Fritagelse aarlig er betinget under visse Omstændigheder.