Aarhuus Stifts-Tidende, 1830-10-09
Tydskland. Den brunsvigske Landdag skulde tage sin Begyndelse den 27de Septbr. Paa Stænderne ere nu Alles Øine henvendte, og af dem venter man Redning, saameget vissere, som man almindelig vil forsikre, at de i denne Henseende have erholdt meget beroligende Løfter, fra Nabohofferne. Da hverken den Kgl. hannoverske Regjering eller Hertug Wilhelm har erkjendt Gyldigheden af de under Hertug Carl foretagne Salg af Statens Domainer, saa seer man snart en Forordning imøde, ved hvilken deres Ugyldighed offentlig erklæres. - J Frankfurt indløb den 25de Septbr. med Dampskibet den Efterretning, at Folket i Maintz havde sat Jld paa den derværende Toldbod, og efter en Postillons Udsigende var omtrent til samme Tid en hessencasselsk Toldbod, en halv Miils Vei fra Frankfurt, ligeledes angrebet af en oprørsk Hob. Carl X skal endnu smigre sig med det Haab: at hans Sønnesøn, Hertugen af Bourdeaux, vil blive Konge i Frankrig inden et Aars Forløb. Hvad der kan skee og vil skee, skal man ikke indlade sig paa at snakke om hvor forunderlig det, man mindst venter, kan indtræffe derpaa har man bl. A. et Beviis i følgende, nu en Trediedeel Aarhundrede gamle: "Forslag til, hvorledes det skal blive godt i Europa," som danske Tilskuer for Aaret 1796 leverer i et fingeret Brev fra Harlekin Herman, søn Leerbeutel," saalydende: "Frankrig skal og maa have en Konge; det hjelper ikke alt hvad de sværge Kongedømmet Had ved deres Nationalfester. Konge kan Frankrig ikke undvære. - men hvem skal det være? Ja, derom varede det længe førend vi (i colleg. Politicum nemlig) kunde blive enige. J Førstningen voterede de Alle paa Ludvig den 18de, som han kalder sig, ogsandt er det, jeg undte den gode Herre det af mit Hjerte, for en duelig Regent blev han. Det var ikke for Jntet hans lukkede sig inde med de lærde Mænd i Verona; og mild og naadig blev han ogsaa imod sine Undersaatter, de lovede han jo selv i Brevet til Prinds Conde, da Ludvig den 17de var død. Men den gamle kongelige Familie er, desværre, saa forhadt, at han nok aldrig kunde begaae sig imellem de Frihedsmænd. For hugge Hovederne af dem Alle, eller jage dem i Landflygtighed, kunde han ved ikke overtale sig til, Andre syntes, at Artois (Carlden, 10de) burde være Konge, men af foranførste Grund maatte vi og lade ham fare. Et Par voterede for den keiserl. Helt, Erkehertug Carl, men det blev da strax forkastet. Tilsidst bleve vi enige om, at den unge Egaliter (nu Ludvig Philip den 1ste, dengang i sit 24de Aar) og ingen anden skulde være Konge i Frankrig (!) Rigtignok er han reist til Amerika, og hvis jeg torde tale saa dristiom en høi Herre, saa syntes mig ret det var en dum Streg af en Hertugsøn, at reise hen til det Land, hvor de hverken veed af Rang eller Titler at sige; og derved frasagde han sig jo paa en Maade Ret til Kronen, og han er dog en Prinds af Blodet, saa god som nogen anden, Saa meente vi da som saa, at man jo før jo heller sendte et Par af de Deputerede derover, for at hente ham, og saa giftede ham med Ludvig den 16des Datter (nu Hertuginden af Angouleme), Var han gift før, kunde han jo skille sig fra sin Kone, som hans høilovlige Forfædre, samt Onkler og Fættere, de andre Prindser af Blodet; saa kunde Adelen og Geistligheden komme ind igjen, og om de vilde ophæve den katholske Religion, saa kunde de indføre den lutherske." Saameget om Frankrig; der findes ellers mange andre profetiske Yttringer i samme Brev, f. Ex. om Holland, da han (Arvestatholderen) den brave Herre, har udstaaet saameget i sin Landflygtig hed, saa syntes vi Alle, at man til en ringe Erstatning kunde tilbyde ham Kongeværdigheden, samt forvisse ham og hans Arvinger Regimentet til evig Tid, saa kunde ogsaa Kongen af Preussen have Ære af sin Svoger; thi en Statholder, det klinger dog saa tomt og saa flaut - en Statholder, det er jo en Undersaat, og af hvem? af det souveraine Folk - det Gud i Naade forbyde!" Om Polen: Hveed de, hvem der skulde være Konge i Polen, Jngen uden Monsieur (Ludvig den 18de) Han er dog nu engang Konge, og at tage Værdigheden, fra ham igjen, det var baade Synd og Skam. Men i Polen faaer han et fromt, sagtmodigt Folk at regjere over, der veed at finde sig i Alting! - Dette Lombardie, som Franskmændene vil gjøre til en særskilt Republik, kunde i dets Sted blive et Kongerige og det kunde man sætte Greven af Artois (Carl den 10de) til at regjere over. Den stakkels Herre maatte heller ikke vandre om, og leve af Naade og Barmhiertighed!" - Hvilket rigt Stof til Sammenligning, Angaaende den store politiske Omstøbning har Kong, Ludvig Philip yttret sig paa en mærkelig Maade, til den som Videnskabsmand og Digter bekjendte Britter Dr. Bowring, ved en Audients den 2den Sept. Han havde gjort Alt - sagde han - for at afholde Carl X og hans Ministre fra deres despotiske Fremgangsmaade, og stedse forgiæves tilraadet dem at bruge større Klogskab. Fremfor Alt laae den konstitutionelle Friheds Grundfæstelse ham paa Hjertet, og han føler, at den Tid er kommen, da Europas Herskere maatte bevilge den. Dog vilde Frankrig ikke blande sig i andre Nationers Anliggender, med mindre dets Friheder bleve antastede, Da han i forrige Aar reiste til Engelland, som man troede i den Hensigt at faae sin Søn, Hertugen af Chartres, gift med Donna Maria da Gloria, skal hans Reises Formaal ene have været, at gjøre den engelske Regjering opmærksom paa de Farer, for hvilke den franske Konge og hans Familie udsatte sig. Heller ikke vilde den nederlandske Borgerkrig have udbrudt, hvis Ministrene havde villet høre fornuftige Raad. - Paa et Spørgsmaal til Præfekten, om han vilde modtage Personer, som ønskede at tale med ham, før eller efter Messen, svarede han: "før, under og efter Messen."