Aalborg Stiftstidende, 1829-10-07
Nyeste Post-Efterretninger. Russisketyrkiske Krigsbegivenheder. Postdagens Efterretninger ere uden Tvivl Forløbere for den officielle Vished om Fredens Slutning, og efter en Depescha fra Grev Dieditsch har den 14de September været den Dag, som gjorde Ende paa en af vor Tidsalders følgerigste Krige. I den preussiske Statstidende indeholdes nemlig en Skrivelse fra Warschan af 28de September, hvori det berettes med bestemte Ord, "at den definitive Fredstractat imellem Rusland og Porten var undertegnet imellem den russiske Keisers og Sultanens Befuldmægtigede den ovennævnte Dag. Til Odessa havde Breve med Skibsleilighed fra Constantinopel, som havde forladt denne Hovedstad den 5te September, bragt den Efterretning, at de russiske Forposter vare rykkede frem til Silistria og Bujukt Tichechmedsche, hvilken sidste Stad ikke liggenmere end omtrent 3 Mue fra Constantinopel. Efter Skrivelse derfra af 6te September var Tilstanden den stedse bleven mere og meere foruroligende og det var tydeligt, at ikkun en hurtig Fred kunde befrie den foren Yderlighed, som kunde drage hele Stadens Undergang efter sig. En Sammensværgelse, som blev ledet af Astrologer og andre anseete Mænd, og som ikke havde ringere Hensigt end at myrde Sultanen og hans Sønner, var rigtignok lykkeligviis bleven saa betimelig opdaget, at man havde kunnet tage Forholdsregler til at sikkre Sultanens Liv, men Stemningen havde manikke kunne forandre, og den fjendtlige Armee, hvis Forposter stode Staden meget nær, vilde udentvivl ved at rykke ind i Constantinopel have foranlediget en almindelig Omvæltning og givet de Jldesindede Mod til at tværksætte deres Planer. Under disse Omstændigheder var det, at baade den engelske og franske Gesandt i Forening med den preussiske anvendte alt for at formaae Sultanen til at undertegne Freden, og General Diebitsch til at standse sine Operationer. Dette sidste blev ikke indvilliget, men det synes, som om den russiske Overgeneral dog med velberaad Hu er rykket noget langsommere frem mod Hovedstaden, for at give Storherren Tid til at overveis sin Stilling og at undertegne Fredsbetingelserne, hvilke angives at være følgende: 1. Opfyldelsen af Ackjerman=Tractaten. 2 Fri Skibsfart forrussiske Krigs- og Koffardieskibe fra og til det sorte Hav. 3. 10 Millioner Ducater i Krigsomkostninger. 4. Skadesløsholdelse til den russiske Handelsstand for dens Tab i de senere Aar. (Herover skal det Nærmere stipuleres i Petersborg.) 5. Fæstningerne Gjurgewe og Bralla sløises. 6. Fæstningerne Anapa, Pott og Achalzik i Asien aftrædes for evig til Rusland. 7. Fyrstendømmerne Moldau og Wallachiet erholde en ny Forfatning, betale en aarlig Tribut til Porten, dog blot i Penge og i en bestemt Sum. Deres Hospodar vælges i Fælledskab af den russiske Keiser og Sultanen, uden at det tilstædes Porten paa anden Maade at blande sig i deres indre Forvaltning. Hvad Londoner=Tractaten angaaer, saa vil den i Fredstractaten rimeligviis kun blive berørt forsaavidt som Porten forpligter sig til at bringe denne Sag i Rigtighed under de tre Magters Medvirkning. De tyrkiske Commissairer skulle i Begyndelsen have fundet, Betænkeligheder ved at underskrive disse Betingelser, indtil Grev Dieditichs bestemte Erklæring, at Freden maatte være ratificeret den 13de September, naar han ikke skulde rykke ind i Constantinoper, nødte dem til at give efter, og selv paa det indstændigste at anholde hos Storherren og Fredens Ratification.