Ribe Stifts Adresseaviser, 1833-10-18
Udenlandske Efterretninger. Den pyrenæiske Halvøe. Flere franske Blade, især de legitimistiske, skildte Tilstanden i Spanien, som meget betænkelig. Qvotidienne gaaer heri videst: den fortæller, at i de biscaiske Provindser Ala va og Guipuzcaa et det allerede kommet til urolige Optrin; at i flere andre Provindser er D. Carlos strax bleven udraabt til Konge; at i Madrid selv har været en formelig Kamp imellem den for D. Carlos gunstig stemte Befolkning og to Regimenter af Garnisonen, og at man i Spanien ikke tvivler om, at jo D. Carlos vil naae Madrid, uden at finde synderlige Hindringer. Ogsaa Temps vil vide, at entelegraphisk Depesche har bragt den Efterretning, at man i Bilbao havde hyldet Carl d. 5te; men tillige, at Gouverneuren i St. Sebastian var, i Spidsen for et med Enthusiasme for Dronningen opfyldt Regiment, brudt op, for at standse disse Bevægelser. Andre, men forgieves Forsøg skulle tidligere være gjorte i Corunna, hvor de bleve ledede af D. Carlos's Gemalinde, som er D. Miguels Søster. Hvad der forskaffer disse Rygter nogen Tiltro, er Regjeringens Taushed, hvoraf man vil drage den Slutning, at den tager i Betænkning aabent at erklære sig om Spaniens Tilstand, mod hvilken Slutning imidlertid Journal de Paris protesterer. Ogsaa de engelske Blade beskjeftige sig fremfor alt Andet med at udvikle deres forskjellige Anskuelser af de Følger, som Kong Ferdinands Død Sandsynlig vil drage efter sig. Times mener, at den nærmeste Følge er let at forudsee, nemlig en Borgerkrig, en ny Successionskrig, men meget forskjellig fra den i forrige Aarhundrede, som førtes blot imellem Husene, Habsburg og Bourbon, da derimod denne, skjønt kun opflammet af to Medlemmer af samme Familie, vil blive en Kamp mellem Partier, Grundsætninger, Anskuelser og Lidenskaber, i hvilken enhver Regjering, enhver Nation i Christenheden vil være interesseret. Coureren udlader sig med mere Varsomhed om denne Sag. Den sætter en Deel Tillid til Dronningen, anseer D. Carlos for ubetydelig, men Hr. Zra for farlig; dog troer den, at denne Statsmand mulig vil hænge Kappen efter Veiret, og at man maaskee kan komme til at takke hans Snuhed for, at Roligheden i Landet ikke bliver forstyrret. Morgenposten mener, at det eneste Middel til at afvende fordærvelige Følger vil være, at man undgaaer al fremmed Jntervention. Blande de andre Magter sig i Arvefølgestriden, siger den, vil den blodigste Borgerkrig ødelægge Landet og styrte det i Elendighed; lader man derimod Spanierne raade sig selv, ville de med det dem egne Maadehold afgjøre Sagen overeensstemmende med Lovene og deres Ønsker, og Alt vil blive roligt (?). - Fra Spanien selv haves kun Privatefterretninger, som vel omtale Uroligheder i Vilbao, men tilføie, at disse igjen vare undertrykte. J Madrid var Alting roligt; men det lod til, at saavel der, som i andre Egne af: Riget, ogsaa i det sydostlige Frankerig, vare Carlister i Smug meget virksomme. - Med Hensyn til de diplomatiske Forhold, som Ferdinands Død har fremført, vil man vide, at Grev Pozzo har i en, Hertugen af Broglio tilstillet, Note yttret, at Rusland maatte saa meget mere gjøre Frankrig opmærksomt paa D. Carlos's Rettighed til den spanske Trone, som det mindst kunde anstaae den franske Regjering, at tilstdesætte den saliske Lov, der ved en Prinds af Huset Bourbon, var indført i den spanske Statsret. Endvidere skal i samme Note være erklæret, at Rusland for sin Deel vil erkjende D. Carlos for Spaniens Konge, uden dog at være omtalt, hvad det vil skee, dersom Frankrig gaaer en anden Vei. Fremdeles fortæller man, at da Grev Pozzo senere erfarede, at Frank tig strax vilde anerkjende Dronningen, søgte han ved mundtlige Forestillinger at afholde Hertugen af Broglio fra dette Skridt og gav at forstaae, at Hofferne i Berlin og Wien vare i dette Stykke fuldkomment enige med Cabinettet i St. Petersborg. Østerrigs og Preussens Gesandter skulle ogsaa have protesteret imod enhver Jntervention fra Frankrigs Side til Fordeel for Dronningen, og yttret, at, efter deres Hoffers Mening, talede Legitimitetsprincipet for D. Carlos. Alle de uafhængige Pariserblade ere enige om, at saadanne truende Yttringer blot ere beregnede paa at gjøre de franske Stadsmænd bange, og at de absolute Magter næppe for Spaniens Skyld ville begynde en Krig, som de i de sidste tre Aar have gjort Saameget for at undgaae. - Jmidlertid har der paa Børsen i Paris ikke været Mangel paa Krigsrygter, som have havt betydelig Jndflydelse paa Statspapirerne. Det mærkeligste iblandt disse Rygter, som virkede meest til Papirernes Synken, var, at tre store Armeer, hver paa 100,000 Md., skulde sammendrages, een paa den spanske, en anden paa den italienske, en tredie paa den tydske Grændse. Vist er det vel kun, at en Observationshær skal samles ved Pyrenæerne, hvilken, efter Nogles Beretning, skal commanderes af Marskalk Motitor, efter Andres, deles i to afsondrede Corps under Generalerne Castellanes og Harispes, eller TiburceSebastianis og Pajols Commando. - At en saa anseet Mand, som Hr. Mignet, er afsendt med Depescher til Hr. v. Rayneval, skal have sin Grund deri, at man ikke ret troer Sidstnævnte, som under Sir Stratford-Cannings Ophold i Madrid skal have spillet en meget tvetydig Rolle. Han vilde derfor, hedder det, allerede være bleven kaldt tilbage, dersom Fyrst Taller rand ikke havde gjort opmærksom paa, at det under de nærværende Omstændigheder vilde være hensigtsmæsigere, at sætte ham en Medhjælper ved Siden, end at kalde ham tilbage. Dog har der ganske nylig været Tale om at sende en overordentlig Gesandt til Madrid. Nogle nævne General Pelet, Andre Grev Alexander Delaborde, som den, der skal beklæde denne Post.