Viborger Samler, 1811-04-11
Den 25, efter at Lieut. Beck havde fundet Leilighed til at omseile Landet uebmærkt i Dagningen, modtog jeg imod Aften Rapport om, at ingen, uden den bekjendte Skonnert, opholdt sig der, og besluttede mig altsaa den 25de til at foretage Togtet. Kl. 9. E. M. afgik jeg med den føieligste Vind fra Gjerrildbugt med 12 Kanoubaade og 12 Transportfartøier. Alting syntes at favorisere os. Kl. 12 1/2 fik jeg Øen i Sigte, og ankrede Kl. 2 1/2 paa S. O. Siden, tæt Vesten om Pakhuset. Med Hurtighed og Orden bleve Tropperne ubemærket debarqverede. Kl. 4, medens Major Melstedt opstillede sit Korps af 650 Mand og Capitain Prydtz de ham anfortroede 120 Mand af Flotillens Soldatesqve, marcherede Premier=Lieuten. Holsten som Avantgarde med 200 udsøgte Matroser. En udsendt Cavalleripatrouille opdagede uheldigviis deres Ankomst, og Lieutn. Holsten, indtraf netop nogle Minuter for sildig, for at afskiære Tropperne, der til Vogns og Hest ilede ind i Fæstningen. Med stormende Haand vovede han en Attaque, som blev afslaaet med et betydeligt Tab. Jmidlertid rykkede Major Melstedt frem, medens jeg med Flotillen avancerede op imod Fæstningen. Ogsaa en Generalstorm af denne brave Officeer, ledsaget af Flotillens Søe og Landmagt blev afslaaet. Da Tropperne, ifølge mit givne Signal, havde gjort Plads for mig, begyndte jeg at beskyde Fortet med al den Force mine 12 Baade formaae, de. Jeg saae allerede Virkningen af mine Anstrængelser, og lovede mig et heldigt Udfald. Colonneviis styrtede Fienden ned af sine Batterier, da jeg observerede en Fregat kommende fra Norden, holdende Østen om Øen ; en Brig styrende Vester om, og en Skonnert Sønder fra. Vinden var vestlig med en torevet Merseils Kuling. Denne Vind giver intet Læe under nogen Kant af Øen. Jeg besluttede derfor at retirere mig, fra et saa farligt Punkt for Flotillen op paa N. V. Re Just. en 11te April 1811. vet, hvor jeg haabede Beskyttelse af Grundene. Fem Timer tilbragte jeg imod Vind og Strøm paa denne Retirade, medens Major Melstedt og Lieutn. Holsten, med vedholdende Anstrængelse anvendte alt for at erobrede høie, fast ubestigelige Batterier, der vare omgivne af dybe Grave. Min Opmærksomhed var imidlertid henvendt paa at faae Major Melstedt og hans Magt conserveret, men mit Bud i denne Anledning traf ham for seent. Kl. 10 F. M. bestemte han sig til nok en Generalstorm, og var alt kommen Gravene paa saa Skridt nær, da han i Spidsen for sin Bataillon endte sit ærefulde Liv. Lieutn. C. Holsten og Capt. Prydt; fulgte ham og beseglede begge deres sieldne militaire Jver og uforlignelige Bravour med deres Blod. Lieutenant Holsten styrtede en Kanonkugle til Jorden i samme Øieblik, som en anden tog Benene af Capt. Prydt; Fra denne Grund blev Nederlaget almindeligt, skare viis faldt Deres Maj. brave Tropper, der foruden deres 3 værdige Anførere havde tabt en Deel andre af deres Officerer. J mere end 6 Timer holdt de Stand med deres Geværer, mod et Svælg af Cartesque-Jld fra meere end 40 Kanoner. Lieutn. Falbe førte imidlertid Flotillens Matroser tilbage med al den Orden og Conduite, som kunde ventes. Soldaterne fulgte langsomt efter, fordi et engelsk ridende Artillerie af 6 Kanoner forfulgte dem, og tvang, dem til at forlade Stranden som det eneste Sted, hvorfra jeg med Baadene kunde beskytte dem. Den sidste Mand som embarquerede var Lieutn. Falbe, der bragte mig Efterretning om, at de tilbageblevne Soldater havde overgivet sig af Mangel paa Ammunition og overvældet af Fattigue efter 8 Timers Marsch i Sandige Veie, der ofte gik dem over Knæerne. Af alle Kræfter fortsatte jeg nu Rettraden til N. V. Revet, hvor jeg ikke fandt det forventede Tilflugtsted. Vind og Søe vare stedse i saadant Tiltagende, at hverken Haabet om at afride Stormen der, eller at undgaae de fiendtlige Skibe og Landartillerie Attaque blev mig tilbage. Jeg afsendte derfor Transportfartøierne, som havde en fiern Ligning med Kanonbaadene, til Jssefiord med Ordre at holde saa nær Vinden som mueligt, for at bevæge Fregatten, der var i Læ, og ikke kunde see os for S. V. Pynten af Landet, til at jage disse, medens jeg med Kanonbaaden styrede Cours til Læsøe Grundene, som den eneste Retirade der stod os aaben. Briggen, som var Vesten om Landet, mødte vi snart paa denne Vei. Soens Voldsomhed overtydede mig om Umuligheden af at levere en Affaire, som jeg havde haabet. Baadene kunde neppe vaie paa Vandet. Stormen tiltog bestandig, jeg saae altsaa intet tilovers uden at forsamle Flotillen, og give enhver Officeer Ordre at forcere i forskjellige Courser, til nærmeste Land. Med min Baad, der seiler fortrin ligevel, søgte jeg at lokke Briggen til at jage mig. J. flere Timer lykkedes det mig, at føre ham om i forskjellige Compas Stræger, medens Hr. Søe=Prem. Lieutn. Fog med de 8 Baade stræbte op i Vinden og styrede af Jylland til. Kl. 5 opgav Briggen sin Jagt efter mig og stod ned paa Lieutn. Buhl som efter et særdeles udmærket Forsvar og flere Lag af dens fulde Batterie, endelig overgav sin Baad i en hielpeløs og tilintetgjort Forfatning. Denne udmærket kiække Modstand, opholdt Fienden saa længe, at de øvrige Baade fik et godt Forspring. Jeg styrede over Anholts Knob=Ret(medens at Fyrtaarnets Batterie stærkt beskiød mig) for at gaae til Luvart af Briggen, der endnu stedse og os, Paa Sydkanten af Øen traf jeg paa den fiendtlige Skonnert, der i 1/4 Time forfulgte mig paa Gevæhr skuds Destance, under en levende Jld. Nogle heldige Skud med min Caronade tilbragde ham saa megen Skade, paa Skrog og Takkelage, at han forlod mig, og jeg fortfatte derpaa min Cours af Kullen til, hele Natten jaget af den fiendtlige Brig, hvis Fyhr jeg kunde see. Jmod Dagningen naaede jeg Siellands Kyst. Briggen, ophævede da sin Jagt og jeg ankrede Kl. 10 F. M. med min synkefærdige Baad, her paa Rheden. Jmod Solens Nedgang saae jeg Fregatten ophæve sin Jagt efter Transportfartøierne, og styrede ned af Kanonbaaden til. Vinden tiltog hele Natten, rummede stedse for Fjenden og blev skrallere for Baadene, saa at jeg ikke er uden Frygt for dem, uagtet deres lange Forspring. Kl. 9 om Aftenen hørte jeg en Attaque tæt under svenske Kysten, der destoværre lod mig formode at ogsaa Lieutenant Myhlenstedt faldt i de fiendtlige Hænder. Saaledes endtes denne uhældige Expedition, hvor Deres Maj. formodentlig har mistet, saavel til Søes som rands, omtrent et Par hundrede brave Krigere. Jeg tør imidlertid med Tryghed angive, at Fjenden uagtet sine mange Kanoner og ubestigelige Volde dyrt har kjøbt fine Fordele, saavelsom at deres Man aldrig kunde modtage et større og ærefuldere Beviis paa Deres forenede Troppers Bravour og roelige Standhaftighed, end det denne Dag har afgivet. Allerunderdanigst Falsen. Til Deres Majestæt Endskjøndt denne Expedition ej har havt den heldige udfald, som der var Haab og Formodning til, saa har Hs Mai, Kongen dog med Velbehag og særdeles Tilfredshed erfaret, at Allerhøistsammes Søe, og Landkrigere, som dertil vare commanderede, have udviist urokkeligt Mod og god Conduite, og derved lagt for Dagen, at de i Modgang ere ligesaa standhaftige, som de stedse vare det, hvor Seieren fulgte dem. Som Mænd strede de og opfyldte deres Pligt mod deres Konge og Fødeland, saa at de have gjort sig fortjente til en heldigere Lod, som Løn for deres Daad; men indtrufne Omstændigheder, som ingen Kriger kunde forudsee, vare Aarsag i, at Angrebsplanen ej fuldkommen kunde udføres og som Følge deraf Maalet ej opnaaes. Til denne Expedition ere blevne brugte 12 Kanonchalupper, 1 Lugger, 1 Lodskutter, 12 Transportfartøier og nogle armerede Baade.