Ribe Stifts Adresseaviser, 1843-03-08
Udenlandske Efterretninger. Rusland. Pariserbladet la Presse, en konservativ Journal, som staaer i Forbindelse med Hoffet, offentliggjør et høist mærkeligt Altstykke, der overalt vil læses med levende Jnteresse. Det er Peter den Stores Testament, som ved hiin Tids franske Gesandt i St. Petersborg kom i Ludvig den Fjortendes Hænder. J den allerhelligste og udeelbare Trefoldigheds Navn, Vi Peter, til alle vore Efterkommere og Efterfølgere paa Thronen og ved den russiske Nations Regering. Den store Gud, som Vi skylde Vor Tilværelse og Vor Krone, og som har oplyst Os med sit Lys og staaet Os bi med sin Hjelp, forunder mig at betragte det russiske Folk som kaldet til i Fremtiden at have Eneherredømmet i Europa. Jeg grunder denne Tanke derpaa, at de europæiske Nationer for størstedelen ere brøstfældige af Alde eller med store Skridt gaae Brøstfældigheden imøde; hvoraf følger, at de let og uden al Tvivl kunne overvindes af et ungt og nyt Folk, naar dette har naaet sin fulde Kraft og Storhed. Jeg betragter en Jnvasion fra de vestlige og østlige Lande over Nordsøen som en periodisk tilbagevendende, i Forsynets Hensigter liggende, Folkevandring, ligesom ogsaa det romerske Folk blev regenereret ved Barbarernes Jnvasion. – De uordiske Nationers Vandringer ligne Nilens Floder, der paa visse Tider frugtbargjøre Ægyptens Marker med deres Slam. Rusland blev mig overantvordet som en Flod; jeg efterlader det til mine Efterkommere som en Strøm; disse skulle gjøre det til et Hav, der er bestemt til at befrugte det forkomne Europa, og dets Floder skulle, trods alle Dæmninger, som svage Hænder opstille mod dem, overstrømme i Overflod, hvis mine Efterkommere forstaae at styre deres Løb. Derfor efterlader jeg dem følgende Lærdomme, hvilke jeg anbefaler deres Opmærksomhed og raader dem til bestandig at følge: 1) Den russiske Nation maa stedse holdes paa Krigsfod, Soldaterne maae øves i Vaaben og holdes i Aande; den russiske Nation maa kun hvile, naar Finantserne skulle ophielpes; Armeerne maa rekruteres, de rigtige Momenter maa vælges til Angrebet; paa denne Maade maa man benytte Freden for Krigen og Krigen for Freden til Fordeel for Ruslands Udvidelse og voxende Kraft. 2) Under Krigen maa ved alle mulige Midler fra Europas dannede Nationer indkaldes Officerer, under Freden Lærde, for at lade den russiske Nation nyde de andre Landes Fordele, uden at miste sine egne. 3) Ved enhver Leilighed maa deeltages i Europas Begivenheder og Forviklinger, af hvad Slags de end ere, men fornemmelig i Tydsklands, fordi dette Land ligger os nærmest og meest interesserer os. 4) J Polen maa fremkaldes Tvedragt ved bestandig at vedligeholde Jalousie og Uroligheder; de Mægtige maa vindes med Guld, der maae indvirkes paa Rigsdagen, der maa bestikkes, for at saa Jndflydelse paa Kongevalget; der maa vindes Tilhængere, de maa protegeres, der maa interveneres med russiske Tropper, saa længe, til de ved Leilighed ganske kunne blive i Landet. Naar Nabomagterne opstille Vanskeligheder, saa maa de for Øjeblikket beroliges med Gaver. 5) Fra Sverrig maa borttages, saa meget som muligt; det maa ægges til Angreb, for at faae et Paaskud til at bringe det under Aaget. Til den Ende maa Danmark skilles fra Sverrig og en gjensidig Skinsyge vækkes. 6) Gemalinderne til de russiske Prindser maa stedse søges iblandt de tydske Prindsesser, for at forøge Familie=Alliantserne, sammensmelte Jnteresserne, og saaledes lettere vinde Tydskland for vor Sag, idet vi tillige der mangfoldiggjøre vor Jndflydelse. 7) En Alliants med England maa vi fremfor Alt tragte efter for vor Handels Skyld, da dette Land især trænger til os for sin Marine og meest kan bidrage til at udvikle vor Vort Tømmer og andre Produkter maae byttes med dets Guld, imellem dets Kjøbmænd og Søfolk og vore maa der vedligeholdes bestandige Forbindelser, hvorved vort Land vil uddannes til Skibsfart og Handel. 8) Man maa uophørlig stræbe at udvide sig, nord paa langs det Baltiske Hav, sydpaa langs det Sorte Hav. 9) Saameget som muligt maa man nærme sig Konstantinopel og Jndien. Den, som regerer der, han er Verdens sande Herre. Der maa følgelig bestandig vedligeholdes en Krig, saavel imod Tyrkiet, som Persien. Der maa oprettes Stabelstæder paa det Sorte Hav, man maa efterhaanden sætte sig i Besiddelse saavel af dette, som af det Baltiske Hav, hvilket er dobbelt nødvendigt, naar vor Plan skal lykkes. Man maa fremskynde Persiens Undergang og trænge frem ligge til den persiske Havbugt J Syrien maa man om muligt gjenoprette den gamle levantiske Handel og trænge frem til Ost-Jndien, hvilket er Verdens Oplagsted. Ere vi engang der, saa kunne vi undvære det engelske Guld. 10) Alliantsen med Østerrig maa man søge og omhyggelig vedligeholde; tilsyneladende understøtte dets Jdeer omet tilkommende tydsk Kongedømme, men underhaanden vække de tydske Fyrsters Skinsyge mod samme. Man stræbe efter, at lade En eller Anden af dem reklamere Ruslands Hjælp og at udøve et Slags Protektion over Landet, der forbereder det tilkommende Herredømme. 11) Østerrigs Jnteresse maa vækkes for den Jdee, at udjage Tyrkerne af Europa, og efter Konstantinopels Erobring maa dets Skinsyge, enten derved neutraliseres, at man indvikler det i en Krig med de gamle europæiske Stater, eller giver det en Deel af Byttet, som man senere igjen fratager det. 12) Alle de ikke unerede eller schismatiske Græker, der leve adspredte i Ungarn og Polen maae reuneres, man maa gjøre sig til deres Middel- og Støttepunkt – og saaledes alt forud oprette et Universalherredømme ved et Slags Autokrati og geistlig Supremati, man vil derved vinde mange Venner iblandt de fjendtlige Magter. 13) Er Sverrig sønderlemmet, Persien overvundet, Polen underkuet, Tyrkiet erobret, vore Hære forenede, det Sorte og Baltiske Hav besatte med vore Skibe, maa man først i al Hemmelighed proponere Versailler-Hoffet, og dernæst Wiener=Hoffet: at deele med det Herredømmet over Verden. Naar en af disse Magter indgaaer paa Forslaget, som sikkert vil skee, naar man smigrer deres Ærgjerrighed og Egenkjærlighed, saa maa man bruge den til at sønderknuse de andre med, idet man foranlediger en Krig, hvis Udfald ikke kan blive tvivlsomt, da Rusland alene besidder hele Orienten og en stor Deel af Europa. 14) Jfald, hvad der ikke er sandsynligt, ingen af begge de nævnte Magter modtager Tilbudet, saa maa man stræbe efter at indvikle dem i gjensidige Stridigheder og lade dem tilintetgjøre hverandre. Derpaa maa Rusland i rette Tid lade sin forenede Troppemagt først strømme udover Tydskland, medens det samtidig lader afgaae to betydelige Flaader, en fra det assovske Hav, den anden fra Havnen ved Archangel, hvilke, eskorterede af bevæbnede Flaader fra det Sorte og det Baltiske Hav, transportere asiatiske Horder over Middelhavet og Occanet til Frankrig, hvilket paa den ene Side oversvømmes af dem, medens paa den anden Side Tydskland alt er oversvømmet – og ere begge disse Lande først beseirede, saa vil det øvrige Europa uden Sværdslag falde til Føie. Saaledes kan og maa Europa bringes under Aaget.