Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-03-10
Man kan reise mange 7 mange hundrede Mile førend man kan træffe saadan en Herre. - Budæns (afsides). Den sorte Diævel er ret indtaget af ham. - Blink. Jo, Du har Aarsag til at rose ham. Har han ikke kjøbt Dig som et andet Stykke Qvæg? Hvad? – Tom. Nei han har ikke. Tom fødtes i gamle Rombergs Huus. Han lod ham lære Christendommen, og Uhrmagerkonst, og lod ham gjøre til en brav Karl. Da Tom havde staaet til Confirmation, lod han ham kalde til sig og sagde: "Dreng, nu kan Du gaae hvorhen Du vil – Du er fri. Som Dansk Mand og Christen tør jeg ikke holde Slaver." Tom var ude af sig selv af Glæde, kastede sig for den gamle Mands Fødder, vædede dem med sine Taarer og raabte: Herre, gode Herre! Tillad at Tom reiser med Deres Carl til Kjøbenhavn! De veed jo hvorhøit han elsker ham. - Blink. Den Tilladelse fik Du da vel snart? – Budæus. Krage søger Mage. - Tom. Jo, Tom fik den strax, og reiste med den unge Herre. Hans Nanine fulgte med. Men vort Skib strandede og hele Agterdelen gik tvers over. Tom, hans Herre og Nanine bleve hængende ved et Stykke Vrag. Det blev siddende fast i et Skjær. Bølgerne skyllede hen over os; Stormen tudede; Natten var mørk, hvert Øieblik frygtede vi for, at Vraget skulde splittes ad. Men Carl kan svømme som en Fisk. Det duer ikke at blive her, sagde han. Vi drukne alle tre. Kom Nanine, sæt Dig paa mine Skuldre. Jeg skal bringe Dig over til det Vrag, som driver hist, raabte han. Nanine var bange og vilde ikke. Men han tog hende med Magt og svømmede med hende hen til Vraget. Han kom aandeløs tilbage, tog Tom paa Ryggen, og satte ham af paa Vraget. Bølgerne gik saa høit som Taarne, Stormen hvinede, men den gode Herre brød sig om ingen Ting. Han vendte igjen tilbage, og reddede de øvrige stakkels Skibbrudne. Og saadan en god Herre tør J kalde Skjelm - Forfører, – Budæus. Det er en udlært Spitsbub. - Blink. Tom. Du lader til at være en redelig Karl. Du føler nok selv, at Din Herre ikke har opført sig honnet imod mig. Hør, jeg giver Dig ti Rigsdaler, dersom Du siger mig, hvor min Datter er. – Tom. Om De gav Tom alle Sukkerplantager i Vestindien, saa kan han ikke sige Dem, hvor Deres Datter er; og om han end kunde sige det, mener De da han vilde forraade sin Herre for lumpne Penge. Blimk. Hvem siger Du skal forraade Din Herre, Du skal kun sige mig, hvor han har skjult min Datter. – Budæus. Dersom Du siger os det, saa skal jeg forære Dig et nysseligt Pibehoved af Sachsisk Porcellain med et Morians hoved, der ligner Dig tutafe. - Tom. Fy J blanke Folk maa være ret nogle fæle Folk. J har hvide Ansigter, men sorte Hjerter. Tom skulde forraade sin Herre for et Porcellains Morians hoved – for ti Rigsdaler, – Blink. Det kommer ikke an paa det – jeg lægger ti til. - Budæus. Og jeg forærer Dig endnu desuden en Guld=Næsering, som har tilhørt en Prindsesse af Hayti, og som kunde klæde Dig nysselig. - Tom. O. J maa ret være to slemme Mennesker, siden J kan troe, at Tom er en Karl, der lader sig kjøbe til at gjøre sin Herre, sin Velgiører, sin Frelser ulykkelig. - Blink. Men han bliver jo ikke ulykkelig for den Sags Skyld. - Tom. Johan giør, meget ulykkelig. Hr. Romberg elsker sin Lovise ligesaa høit som Tom elsker sin Nanine. Budæus. Med den Karl kommer man ingen Vei. - Blink. Men veed Du ogsaa, at Du kan blive hængt, naar Du agerer Hæler for Din Herre? Hvad? – Tom. Det bryder Tom sig intet om. Han vil gjerne døe for sin Herre. Kan han paa en bedre Maade betale ham de Velgierninger, han har bevist ham – Budæus. Men Du kan, reent ud at sige, ogsaa komme til at arbeide i Jern paa Bremerholms Fæstning Din Livstid. – Tom. Tom vil gjerne arbeide i Jern, naar han kun kan see sin gode Herre lykkelig. Jernet skal blive ham til Guld - Lænkerne til Blomsterkjæder, Farvel! Tom gaaer. (smilende) Har J vel faaet noget pompet ud af ham, (Fortsættes.) Har J?