Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-09-30
Keiseren ventede hvert Øieblik, at Marskal Ney skulle komme og tage Deel i Striden. Fra Begyndelsen af Slaget, havde han gjentagne Gange givet ham Ordre til at mangerere paa en saadan Maade, at han kunde omgaae Preussernes høire Fløi, og han satte saa stor en Priis paa denne Diversion, at han skrev til Marskalken og gjentog flere Gange, at de Franskes Skjædne var i hans Hænder. Ney svarede ham at han havde hele den Engelske Armee at slaaes med, denne lovede han ham at holde varm den hele Dag, men Jntet videre. Keiseren bedre underrettet, forsikkrede ham, at han ikke havde andet end Wellingtons Avantgarde for sig, og befalede ham paa nye, at drive Engellænderne tilbage og at erobre Qvatre Bras, det koste hvad koste ville. Marskalken vedblev haardnakket i sin uheldige Feiltagelse. Napoleon overbeviist om Vigtigheden af det, Marskalk Ney nægtede at foretage og udføre, sendte strax Ordre til det første Corps, i største Hast at begive sig over paa Preussernes høire Fløi, men efter at have tabt det kostbare Øieblik ved at bie, troede han ikke længere uden Fare at kunne forsætte Striden, og han gav General Girard, som ikke havde meere end fem finde Mand hos sig Ordre, at bevirke den Bevægelse, som Grev de Erlon skulle udføre med tyve tusinde Mand, det er at sige: at omgaae SaAmand og at falde Fienden i Ryggen. Denne Manøvre mesterlig udført, og understyttet af et Angreb af Garden, et brilliant udført Anfald af Garden under General Dolores Brigade og af Gardens Grenaderer til Hest, afgjorde Seieren. Preusserne angrebne paa alle Kanter retirerede i Uorden, og overlade os Valdpladsen, fyrgetyve Kanoner og flere Faner. Paa venstre Fløi havde Marskal Ney istedenfor i største Hast at begive sig til Qvaire Bras og at udføre den Diversion som var bleven ham befalet, anvendt tolv Timer paa unyttige, intetsigende Manøvres og gav derved Prindsen af Oranien Tidtil at forstærke sin Avantgade. Napoleons bestemt Ordres lod ham ikke længere Tid til Overveielser, han satte sig i Bevægelse og ville uden Tvivl erstatte den tabte Tid, thi uden at lade undersøge hverken Fiendens Stilling, eller Styre, ke, angreb han den med Hæftighed. General Foys Division begyndte Angrebet inddroge sine Tirailleurer og udsatte Vagter. Kavaleriet Bachelu, hjulpet, forsvaret og understøttet ved denne Division angreb og adsplittede, tre Batailloner Skotter, men nye Tropper der ankom til Forstærkning, anført af Hertugen af Wellington og de Skotskee, Hollandske og Prindsen, af Oraniens udmærkede Tapperhed opsatte foren Tid det hældige Udfald. Denne Modstand langt fra at betage Marskalk Ney Modet, bragte ham derimod til at handle med langt mere Kraft, end han nogensinde for havde viist. Han angreb de Engelsk Hollandske med Rasenhed og drev dem tilbage til Grændserne af Skoven Bossu. Det 1ste Regiment Jægere og det 6te af Landsenererne kastede Brunswickerne overende, og det 8de Regiment Curasserer passerede over Legemerne af to Batailloner Skotske og tog en Fane fra dem. Det 11te ikke mindre kjæk, forfulgte Fjenden indtil Skovens Begyndelse, men denne Skov, som man ikke havde ladet recognisere, var besat med Engelsk Infanterie. Vore Curasserer blivne angrebne af en Jld paa pistolskuds Distance, som paa engang, udbredte Ødelæggelse og Forvirring i deres Geleder Nogle Officerer der nyelig vare komne ind i Regimentet, istedenfor at standse Uordenen, forøgede den ved at skrige: rædde sig hvem der kan. Denne Uorden, som i et Øjeblik, udbredte sig fra den ene til den Anden indtil Beaumont, havde kundet foraarsage stor Ulykke, dersom Generals Foys Jnfanterie, ikke var bleven standhaftig staaende, og havde fortsat Striden, med ligesaa megen Vedholdenhed som Kjækhed.