Ribe Stifts Adresseaviser, 1815-12-22
udenlandske Efterretninger. at Hamb. og Altona Aviser ) Paris, den 7de Decbr. Denne Morgen Kl. 9. og 20 Minuter hier Dødsdommen fuldbyrdet paa Marschal Ney. Den indvortes og udvortes Sikkerhed i Palladset Luxemburg blev anbetroet Hr. Rochechouart. Marschallen sov endnu, da Pairs=Kamrets Actuarius. Hr. Cauchy, lod ham vække, for at forelæse ham hans Dom Da han vilde forberede ham dertil, og i deeltagende Ord yttrede sin Bedrøvelse over, at han skulde være Overbringer af et saa sørgeligt Ærinde afbrøde Marschallen ham med de Ord: Min Herre, forret de deres Embede; Enhver har i denne Verden Sit at giøre, læs kun op! "Da han hørte Jndledningen til Dommen, raabte han utaalmodig: "Til Sagen, til Sagen!" Da hans Titler bleve oplæste, raabte han hvortil det: Michael Ney, og derpaa en Haandfuld Støv, det er Alt!" Da efter Oplæsningen Cauchy spurgte om han ønskede en Geistlig til Trøst i de sidste Øieblikke, svarede han. Det er godt; jeg behøver ingen Præst, for at døe. Da man tilkiendegav ham, at han kunde tage Afsked med sin Familie, forlangte han at han skulde lade dem komme mellem 6 og 7. Jeg haaber, satte han til, at man er melder Marschalinden, min Dom; thi det tilkommer mig, at bekiendtgiøre dem min Skjebne. Herpaa begav Chauchy sig bort, og Marschallen kastede sig i sine Klæder paa Sengen. Det er vist at han sov strax ind. Kl. 4 blev han vækket ved Ankomsten af Marschalinden, der ledsaget af sine Børn og Søster, Mad. Gamøn, kom. Da den ulykkelige Kone traadte ind i Værelset, faldt hun sandsesløs til Jorden. Marschallen hialp hende op med sine Vogteres Hjælp, og Hulken og Taarer fulgte paa hendes lange Afmagt. Mad. Gamon, som laae paa Knæe for Marschallen, var ei i bedre Tilstand, end hendes Søster. Børnene, alvorlige og tause, græd ikke; det ældste syntes at være 1112 Aar gammelt. Efterat Marschallen temmelig længe havde talt sagte med sin Familie, stod han pludselig op, og bad sin Familie at begive sig bort. Da han var allene med Vagten, foreslog en Grenadeer ham, at hente en Præst, for at forsone sig med Gud. Efter et Øiebliks Betænkning svarede Marschallen. Du har Ret, man maa døe som et godt Menneske og som god Christen: jeg ønsker at tale med Præsten fra St. Sulpice. Denne kom strax, og underholdt sig med ham i 3 Qvarteer, hvorpaa han forlod ham, og paa Marschallens Anmodning lovede at komme igjen til ham i de sidste Øieblikke. Kl. 9, da Alt var beredt, klædte Marschallen sig om, derpaa steg han tilligemed Præsten og 2 Gensdarmerie-Officerer i Vognen, som kjørte gjennem Haven Luxemburg op af Alleen til Observatoriet, hvor Henrettelsen skulde gaae for sig. Han omarmede her sin Skriftefader gav ham sin Tabatiere til sin Gemalinde og nogle Guldstykker til Fattige. Han gik nu med faste Skridt, og da han var ganske nær ved Muren, vilde han have været til at taleom sin Proces og denne over ham fældede Dom. Men den commanderende General befalede med høi Røst Soldaterne at iagttage sin Skyldighed. Nu vendte Marschallen sig til dem med de Ord, Cammerater, lige i Hjertet! Dette vare hans sidste Ord. Med den venstre Haand tog han sin Hat af, den høire lagde han paa Brystet. Officereren gav Soldaterne Tegn, og Marschallen styrtede til Jorden, trussen af 12 Kugler. Hans Legeme blev udsat et Qvarteer til Skue, og derpaa bragt i Hotel Materrits, uden Tvivl for at overleveres til Familien. Saaledes døde sige nogle Blade, en Kriger, der med Rette var berømt formedelst sin store Tapperhed, men besmittede sit Helte Liv med et i Historien mageløst Forræderie. Da han første Gang var i Forhør, sagde han: "Jeg er for skyldig, til at turde udbede mig Lidet af Kongen; han maa behandle mig som han synes. Idag blev hans Liig begravet. Medens Reys Proces varede, var Tallet af de alle vede Tropper forøget i Paris. Lavalattes Proces skal først begynde i Midten af denne Maaned. Gen. Drouets bliver i dette Øieblik instrueret af det første Krigs=Conseil. Hertugen af Richelien har forelagt de Deputeredes Kammer Udkast til et Amnestie=Decret, som indeholder nogle Undtagelser De i 2den Art., af den kongelige Ordonnance af 24de Juli betegnede Persom i maae forlade Frankrig inden 2 Maaneder, og ei uden Kongens Tilladelse vende tilhage. Den 4de Art. bestemmer, at alle Medlemmer af Napoleons Familie for stedse ere forsagede af Frankrig, og tilholdes inden een Maaned at forlade samme. De kunne ingen borgerlige Rettigheder nyde, ei besidde noget Gods nogen Titel, Rente eller Pension. Jnden 6 Maaneder skulle de sælge deres Godser. Art. 526 udelukke dem fra Amnestie, som før sammes Bekiendtgiørelse vare tiltalte for Retten, som og dem, der have begaaet Forbrydelser mod Private, ligemeget paa hvad Tid.