Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-10-22
Dr. Holm havde af egen Drivt, ved at omsende det anførte Skrift blandt Professores in Consistorio Havniensi, erhvervet ham Magistergaden, som ved offentligt Diploma blev ham tilsendt, 1768, fra Kjøbenhavns Universitet. Men nu tilbød der sig en Leilighed for ham til endmere at udvide sine Kundskaber, og forberede sig til det Embede, han i Fædrenelandet engang vilde komme til at beklæde ved en Reise til fremmede Universiteter, som Hofmester hos Overkammerherre Grev Reventlows to ældste Sønner. Til dette vigtige Hverv havde Procantsler Cramer anbefalet ham. Han reiste med begge disse to unge Adelsmænd, 1769, til Göttingen, og at man overdrog ham, som selv ikke var ældre end 25 Aar, en saadan Post, beviser tilfulde, hvilken Agtelse baade Cramer, der anbefalede ham som Hofmester, og Rewentlow, der betroede ham begge sine Sønners videnskabelige og moralske Dannelse, bare, saavel for hans Characteer, som Kundskaber. Universitetet i Göttingen talte den Gang blandt sine Lærere Mænd, der have gjort Epoche i Videnskaberne - en Achenwall og Gatterer, en Fedder og Kastner, en Hamberger, og Hryne, en Michaelis og Walch. At man i dette Videnskabernes Sæde optog ham til Medarbeider af det philologiske Bibliothek, hvorhan især bedømte Kirkefædrenes Skrifter, var et Beviis paa de fordeelagtige Begreber, en Philolog, som Heyne, havde om hans Jndsigter; og Kirkehistorien var overalt det Fag, hvori han besad en næsten mageløs Styrke. Det manglede i denne Tidspunkt ikke meget i, at han for stedse havde været tabt for Fædrenelandet, thi det Göttinger Universitets Curator, Geheimeraad Münchenhausen, lod ham tilbyde, at indtræde i Seminario theologie, som Repetent, med 200 Rd. aarlig Løn, og gav ham tillige Forsikkring om, efter nogle saa Aars Forløb, at faae et Professorat. Balle var ogsaa tilbøielig til at modtage Tilbudet, og havde til den Ende allerede overdraget sin Hofmestertjeneste til en Anden. Men da han, som dansk Stipendiarius, maatte søge i Kjøbenhavn om Tilladelse til at modtage en Post, ved et udenlandsk Academie, tilkjendegav man ham, at man ventede hans Tilbagekomst til Fædrenelandet, hvor en Plads i Collegio Medice stod aaben for ham. Han fulgte dette Vink, og det saa meget billigere, som han følte, at det Fædreneland, der med saa rund Haand havde aabnet ham Veien til videnskabelig Hæder, ogsaa ene havde Krav paa at høste Frugterne af hans modnede Kundskaber. Aldrig saasnart var han, 1770, kommet tilbage til Kjøbenhavn, førend han begyndte at holde Forelæsninger over Kirkehistorien og det latinske Sprog; han forsvarede tillige en Dissertation de methode historie dogmatum conscribende, der forskaffede ham Yndest hos en Luxdorph, Guldberg, Suhm og Harboe. Aaret derpaa blev han udnævne til Sognepræst for Kietterup og Giøtterup Menigheder i Aalborg Stift. J samme Aar ægtede han sin første Kone, F. S. Grundtvig, der døde 1781, og i dette Ægteskab har født ham 7 Børn. Men en saa kundskabsrig Mand, der kunde stifte udbredt Gavn i en større Virkekreds end den, et Præstekald paa Landet kan tilbyde, kunde ikke undgaae Vedkommendes Opmærksomhed. 1772 blev han Professor theologiæ ordinarius, 1773 secundus Theologus, og 1777 primarius. Her havde han nu Leilighed til at gjøre de Kundskaber frugtbringende, han paa sin Udenlandsreise havde samlet. 1774 blev han creeret til Doctor i Theologien og udnævnt til Hofpræst. De Taler, han som Hofpræst holdt, udgav han siden i 3 Bind. J Aaret 1782 blev han adjungerende og succederende Biskop over Sjællands Stift, og samme Aar ægtede han en Datter af Biskop Harbo, i hvilket Ægteskab der fødtes ham 8 Børn, hvoraf kun 5 bleve i Live. Da hans Svigerfader strax derefter døde, i en Alder af 74 Aar, blev han virkelig Biskop, Vi have hidtil betragtet Balles lærde Uddannelse og Fremskridt paa denne Bane. Nu see vi ham paa det høieste geistlige Embedstrin i Danmark, og det er især fra den Side, at hans Værd som nidkier, utrættelig og gavnvirkende Embedsmand og Religionslærer, bør betragtes, for tilbørligen at kunne paaskjønnes. Hans Skrifter af dogmatisk, polemisk, bibelskexegetisk og kirkehistorisk Jndhold, beløbe sig til det betydelige Tal af 66. Blandt disse ere to, der have faaet offentlig Autorisation, og hvoraf det ene blev udarbeidet af ham selv, og det andet udgivet under hans Bestyrelse, nemlig den ny Lærebog og den evangelisk christelige Psalmebog. Som en Forberedelse til den første havde han allerede, 1786, udgivet Luthers Catechismus med Anmærkninger. Men da hans Arbeide skulde være et sandt Nationalforetagende, ikke en paa Pengefordeel beregnet mercantilsk Speculation, saa udgav han den først som en Prøve, for at kunne erfare Andres Tanker om hans Arbeide, og de Jndvendinger, der gjordes, bleve ogsaa virkeligen benyttede. Først efterat de forskjellige Meninger vare prøvede og veiede, blev Bogen, efter Kgl. Befaling, indført i de danske Stater. - Psalmebogen besørgedes i 76 Samlinger, hvoraf hver medtog tre til fire Timer, i Bispegaarden, af en dertil udnævnt Commission, og 1798 bifaldtes det indsendte Udkast ved en Kgl. Resolution. Lærebogen blev, naar man undtager enkelte Sogne i Norge, hvor Pontoppidans Forklaring endnu den Dag i Dag bruges, snart overalt indført i begge Rigerne; men med Psalmebogen gik det langtfra ikke saa heldigen. Paa mangfoldige Steder i Rigerne, især i Jylland, vedblev man at bruge Kingos Psalmebog. Mange Tusinde deraf bleve afsatte, endnu længe efter at den nye var udkommet, og endnu for et Aar siden fandt man det nødvendigt, atter at trykke den her i Kjøbenhavn, ligesom man ganske nyligen igjen har oplagt den i Norge.