Ribe Stifts Adresseaviser, 1806-09-19
J Anledning af Holsteens Forening med Danmark heder det i Dagen; "Vi have ilet at glæde vore Læsere med en Begivenhed, der kaster ny Glands over vox Regierings Visdom og Selvstændighed, styrker, Statslegemer, og nærmer Landsfaderens ere Kuld Børn. - Dannen og Nordmanden give deres Broder hiinsides Eideren et nyt og end varmere Haandslag, og Holstener en, der seer sig betrygget mod Krig for fremmed Splid, der nu har een Herre som een Gud, der vinder et kongeligt Løvte paa en egen passende Lovbog, glæder sig ved at den blide Dane og ærlige Nordmand nu fuldeligen erkiende hans Broderskab. - Daneskjoldet skal ikke længer hænge paa Eiderens Bred, men kaste sit Skin paa Elbens den bleggule Bølge: Jkke hint blodige Skjold, som Valdemar bar mod Snese af Folkeslag, men Kristians og Frederiks Skjold, paa hvis evig e rustnende Hvælving Ordet Fred med Ære, udgroves med Statsklogskabens dybeste Præg. Nyeste Skilderie, af Kiøbenhavn har i Anledning af denne Holsteens Forening med Danmark givet sine Læsere en kort Skildring af Hertugdømmets oprindelige Forening med Danmark, hvori den anmærker, at Slesvig har fra de ældste Tider været forenet med Danmark, men Tid efter anden blev det bortgivet til danske Prindser som Appanage, ikke som Arvelehn. Omsider søgte disse Prindser, især Abel, og Waldemar, der fik det som Lehn. (1254), at giøre det arveligt. Under de forskiellige Regenter og Uenigheder, der siden var i det Hertugdom, havde visse Stænder forskaffet sig de urimeligste Privelegier, som Christian den Første for at undgaae større Ubehageligheder ikke allene maatte tilstaae dem, men han maatte endog i en Revers af 1448, hvortil Originalen endnu findes, forpligte sig til at underskrive en Artikel i Kong Waldemars og det Danske Rigsraads Haandfæstning, efter hvilken Slesvig, ikke skulde forenes med Kongeriget Dannemark. Disse Privilegier bleve efterhaanden confirmerede, ligesom en ny Konge tiltraadte Regieringen. De gjemmes i Staden Kiel i en saakaldt Privilegienlade: der bestaaer af en firekantet Trælade, som lukkes ved et Trælaag, som skydes ind. Paa dette Giemme staaer: Anno 1504 lebten nog soviele Geschlecheer indiesem Lande, og saavel paa Laaget, som paa de mindre Sidestykker findes malede Vaaben. Denne Lade er fra Aaret 1580. Dokumenterne ere deels betegnede med Nummere, deels med Bogstaver, og det ældste deriblandt er fra 1422, udstædt af Christian den Første. Hertugdømmene ere ere blevne fem Gange deelte imellem Kongerne af Dannemark og Hertugerne. Den 1ste Deeling skede 1490, da de bleve deelte i den Segebergske og Kielske Deel, men den blev igien ophævet 1523, da Stænderne opsagde Christian den Anden Huldskab, og Troskab, og tilbøde Hertug Frederik Kronen; den 2den skede 1543, da de deeltes mellem Frederik den den Førstes tre Sønner; den 3die skede 1564, da Frederik den Andens Brødre Magnus og Hans, paastode deres Andeel i Hertugdommene; den 4de skede 1622, efter Hertug Hanses Død, som i sit Testamente have deelt dem mellem sine fem Sønner; den 5te skede 1581, da der opstod store Stridigheder mellem Frederik den Anden og Hertug Adolph. Grevskabet (nu Herskabet) Pinneberg kom til Dannemark, da Kong Christian den Fierde kiøbte samme af Grevinde Elisabeth, den nærmeste Arving efter Otto den Tredie, der døde uden mandlige Arvinger, for 150,000 Rd. Det Pløenske Huus nedstammer fra Christian den Tredie. Johan den Yngre fik af sin Broder, Kong Frederik den Anden, Sønderborg, Nordborg a. Kong Frederik den Fierde forlehnede 1731. den afdøde Hertug Johan Frederiks Søster=Søn Frederik Carl, med dette Land, og til Taknemmelighed afstode denne siden igjen Nordborg til Kongen, og overgav derpaa, da han ikke haabede Arvinger, det Pløenske til Kong Frederik den Femte (1756), ved en af Keiseren konfirmeret Successionsact, i Kraft af hvilken Kongen, da Hertugen (1761) døde, tog Pløen i Besiddelse. Ditmarsken fik Christian den Første, da han (1474) besøgte Keiser Frederik i Rothenbug, foræret ved et Gavebrev. Holsteen maatte, som et Lehn af det Tydske Rige, hver Gang en Keiser døde eller en ny Hertug kom paa Tronen, søge omet nyt Lehnsbrev, hvilket maatte begieres inden Aar og Dag, da ellers Lehnet skulde være tabt. Tilforn brugtes i dette Brev kun Udtrykket Hertug, men Frederik den Fierde udvirkede, at han kaldtes der, Kongelig Majestæt. - Forledningsmaaden skede i gamle Dage ved Fanen, som, naar Ceremonien var tilende, blev kastet ud blandt Folket; men i de nyere Tider skede det i Keiserens Andiencegemak. Keiseren sad paa Tronen, med Lehnsværdet ved Siden, og den, som fik Lehnet, maatte ligge paa Knæ og med sammenfoldede Hænder mellem Keiserens Hænder, giøre sin Eed, derefter kysse Knappen paa Lehnsværdet, hvormed Ceremonien var tilende. Den, der fik Lehn, skulde med Rette personligen møde for Keiseren, som Lehnsherre; men dette er ikke skeet i en Tid af langt over hundrede Aar. Kongen lod een af sine Ministere møde og begiære Lehn. Til Slutning siger Skilderiet: "Danmark, Norge og Holsteen. væreevigen eneste Stat, knyttet ved Slægtskabs, Borderskabs og retfærdige Loves faste Baand! Dette er hver Fædrelands Vens varmeste Ønske.