Berlingske Tidende, 1764-03-01
Qvæg-Sygen indfandt sig her paa Districtet for omtrent to Maaneder over Et Aar siden, allerførst udi Brønshøy, didbragt ved noget Qvæg fra Kragerup i Egnen af Slagelse, hvor den da stærkest grasserede. Just paa samme Tid opholdt sig i og omkring bemelte Slagelse, en stor Deel Bønder fra alle Kanter i Landet, og det kan være rimeligt, at de har været villige til at hielpe deres Verter med at handle og nedgrave deres syge og døde Creature, og derefter bragt Sygdommen med sig hiem ved Klæder eller Hænder paa deres Creature, hvorpaa vel kunde anføres Exempel; thi man hørte strax derpaa at Spydommen havde udstrakt sig til alle Landets Egne, og ikke Tour af Tour, som i forrige Qvæg=Syge skeedte. Nogle ere af den Meening, at Luften kunde føre det med sig at denne Sygdom saa længe vedvarer og circulerer, hvilket ogsaa kan have sin gode Grund, helst naar man henvender sin Betragning til Almuens Omgang med Aadslerne af de døde Creature i afvigte Vinter, saavel som Sommeren igiennem; har ikke Folk været saa uskiørsomme, at de har ladet deres døde Creature blive liggende paa Marken hele Uger unedgravne? Kan man vel være forsikkert paa, at de nedgravne Aadseler ere kommet saa dybt i Jorden, som de føyede Anstalter tilholdte? Jeg mener Ney, og kunde bevise det langt anderledes, og lettelig kunde da Luften deraf være inficeret, saavel for Mennesker, som for Qvæget. Udi de mig tilslagne Omstændigheder, tog jeg den Resolution, at lade Kiødet af de døde Creature kaage, og dernæst kaste for mine Svin, hvilke fandt sig vel derved, og saaledes bragte jeg mig det endda til nogen liden Nytte, i Steden for Bekostning paa dets Nedgravelse. De tvivler vel ikke paa, at jeg jo har anvendt al Flid og Omhue for mine Creature, jeg kan og forsikre Dem derom, at jeg har brugt alle curative Midler, som kunde optænkes, endogsaa det saa høyt berømte Tiære=Vand, efter en kyndig god Vens Raad; men da Sygdommen, som sagt er, har været meget forskiællig, saa kan jeg ikke sige med Vished, enten det ene eller andet at have hiulpet; et Stykke som lod at have Bindsel, gav jeg en Portion, omtrent en fierden. deel Pæl Tran, i lunket Øl, og det kom til stærk at gode, samt paa fierde Dag begyndte lidet at æde, og igien blev frisk, et andet der omtrent var af samme Beskaffenhed, brugte jeg samme Maade med, men det døde paa femte Dag, atter et andet som stærkest var angreben af Sygdommen, indgav jeg en stegt Spægesild dyppet udi Tiære, og iblandt en Portion Urin, og det begyndte paa femte Dag at æde og komme sig; disse 3 Stykker fik intet Tiære=Vand, men andre 8te Styrtet fik Tiære=Vand efter givne Forskrift, foruden mange andre Ting, men de døde. Et deriblant, som var det fedeste og beste, døde ganske pludselig, uden at man kunde mærke, det synderlig fattedes noget; et andet holdt Sygdommen ud, og imidlertid tog til sig alt det Vaade, det blev budet, indtil paa tolvte Dag. da det døde. Nogle Stykker gav megen Uhumskhed fra sig af Næseborene, andre havde meget stærk Hoste, nogle viste sig meget ømme i Jndvoldene, i det Livet gik stærk paa dem; nogle randt Øynene meget stærk paa, og nogle purgerede stærk, udvendig saavel som indvendig, var ikke noget Døds=Tegn at fornemme, eller noget andet at see, end hvis man finder ved friske Creature. Jmidlertid Sygdommen vedvarede, opholdt jeg, saavel de der leve, som de der døde, med lunket Øl, hvorudi blev rørt lidet Rug-Meel og Salt; jeg røgede flittig med Tiære, men det hialp intet. Det, som er mærkeligt er dette: At et af de tvende Nød som igiennemgik Sygdommen, er en drægtig Qvie, samme har nu været frisk paa 4re Ugers Tid, uden at kaste Kalv som ellers almindelig strax skeer, naar et Koe=Nød kommer tilrette.