Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-03-25
Denne overordentlige Dame besidder nu ikke længere den ridderlige og eventyrlige Tænkemaade, som førte hende til Palmyra og andre farlige Egne i Orienten. Hendes Helbred er svækket; hun lider af Nervetilfælde, og hun har paa nogen Tid begyndt at sætte megen Tillid til Astrologie, og til en ærværdig i denne Videnskab indviet Araber, som ofte kommer til Marilius. Allerede forlang Tid siden har hun vant sig til at lægge sig til at sove Kl. 5 om Morgenen og at staae op Kl. 2 om Eftermiddagen. Hun spiser næsten ikke Kiød; men hendes Huus indeholder et rigelige Forraad af udsøgte Vine og af alle Orientens Consiturer. Hun har for sin Person antaget den ori entalske Skik at sidde paa det flade Gulv og at spise uden Kniv og Gaffel; men hendes Giæster lader hun servere med et rigeligt besat Bord, som er forsynet med disse Redskaber. Hun har 22 Araber af begge Kiøn til sin Opvartning; thi de Folk, hun bragte med sig fra England, har hun for lang Tid siden sendt tilbage. Nu rider hun kun meget sielden; uagtet hun holder i sin Stald 12 herlige Arabiske Heste. En af hendes Venner, som ofte besøger hende, har forsikkret mig, at hun er meget interressant at tale med. Men det er kuni Midnattens hemmelige Timer hvori hun finder Behag i at tale med nogen og derved at lægge sin hele Elskværdighed for Dagen. Hun taler ret taaleligt Arabisk og veed godt Beskeed med alle Drientens Skikke. Hun paastaaer at have fundet iblandt de Tyrkiske Fruentimmer Personer af en meget elskværdig og selv af en beundringsværdig Charakteer; men ikke en eneste saadan blandt de Græske. En Englænderinde, som kom til Mari lius vilde være meget at beklage, da hun vilde blive fordømt til at leve et fuldkomment afsondret Liv, og maatte paa ingen Maade lade sig see, naar en Scheik eller Tyrk kom i Besøg. Den Drientalske Etikette bliver der iagttaget med den største Strenghed. Den Magt, som Lady Stanhope har over Paschaerne og de øvrige Tyrkiske Statsembedsmænd, er virkelig beundringsværdig. En Kiøbmand fra Smyrna, som jeg kiender, kom fra Damascus til Beirout med nogle Kammeler, som vare beladte med Silke, hvilke Paschaen havde anholdet underveis og uden videre ladet confisqvere. Kiøbmanden var ved denne Expedition associeret med en riig Maurer i Beirot, som Lady Stanhope havde et nøie Bekiendtskab til, og som strax anmodede hende skriftlig om hendes Biestand. Hun tilskrev nu Paschaen en Billet, og denne gav Eiermanden strax derpaa sine Kammeler tilbage tilligemed deres Ladning. Hun har boet et Aar i et smukt Huus, Forstaden og naar hun der streg i Host i Mammelukkisk Dragt, saa stimlede Folket sammen og betragtede hende med Beundring. Paa hendes Reise til Palmyra blev hun en heel Dag forfulgt af en Arabisk Stamme, og paa den Dag, da Jndvaanerne i denne ulykkelige Stad udraadte hende til deres Dronning, glædede hun sig formodentlig ved den Tanke, at hun var det første Fruentimmer, som havde fuldført en saadan Reise. Hendes Færdighed i at ride og den Energie, hvormed hun udholdt alle Besværligheder gjorde snart Orkenen til et nyt Fædreneland for hende. Orientalerne tale aldrig om hende uden med den største Agtelse, og de betragte hende som en Person af høieste Rang; nogle holde hende for en Dronning. Hun giør ofte de fornemste Statsembedsmænd Presenter af prægtige Vaaben, og naar hun bliver en Arabisk Hest foræret, saa giver hun ofte Overbringeren 1000 Piastere i Drikkepenge. Hun er høimodig, giæstfrie, af en ædel og imponerende Charakteer, som nødvendig maae forskaffe hende megen Anseelse hos Drientalerne. Forresten kan hun vel neppe finde megen Fornøielse i den Levemaane, som hun nu fører i Marilius. Lyst til det Eventyrlige og den Fornøielse at drage Orienten igiennem og see dens Jndvaanere bøie sig for hende, har for længe siden maattet vige for et afsondret Levnet og en sværmerisk Hang til Overtroe; dog har hun fattet den faste Beslutning, aldrig at ville vende tilbage til England, hvor hun med den Foragt hun føler for sit Kiøn og for alle qvindelige Følelser og Sæder, neppe vilde finde Behag i at omgaaes fine Landsmændinder. Endskiøndt hun ikke modtager Besøg af nogen Englænder under det sande eller opdigtede Paaskud, at hun har Aarsag til at besvære sig over dem, saa har hun ofte assisteret dem: Damaskus forærede hun engang en Reisende 2000 Piastere, som han behøvede for at komme til Jndien. En anden Gang var hun beskiæftiget med at aftegne en Biergegn, da en Fransk Lærd blev skudt af Araberne ikke langt derfra; hun anvendte nu mange Penge paa at opkiøbe hans Papiire og Bøger og at sende dem til hans Familie tilligemed en nøiagtig Efterretning om denne ulykkelig Begivenhed.