Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1779-05-07
Oeconomisk. Det er unægtelig, at til Flid og Vinskibeligheds sande Floriblant os, er intet kraftigere Middel, end ved udsettende Premier og Belønninger. Vores priisværdige Landhuusholdnings Selskab, har gjort den lykkeligste Begyndelse, med denne saa virkende Opmuntrings=Maade iblant os. Hvad have vi eisert for Virkninger i sær blant vore Agerdyrkere, Hvad har Jndustrien ikke vundet endog i de Trællende af Livets Scener, og hvor nær ere vi ikke den Tidspunkt, da Landmanden skal indsee og kiende Midlerne til sin Lyksalighed, og med sine Naboer kappes om den Flid og Vildskibelighed at opnaae den Begge Riger fremvise os Exempler herpaa, og Landhuusholdnings Selskabet har seet den Frugt af deres Møye, som giver dem de kraftigste Anledninger, til med en bestandig Jver at fortsette deres ædle Bestræbelser. Men kan Landhuusholdnings Selskabet indlade sig i de mindre og ringere Deele af Landvæsenets Forbedring, kan det opmuntre og belønne de enkelte moralske og occonomiske Handlinger, Og bliver det ei dog vist, at ligesom de smaae Hiul i Uhret biedrage til dets ordentlige Gang og Hensigt, saa befordrer og de smaae Handlinger de størres Fuldkommenhed i et fornuftigt Liv, da de drives ved stærkere Kraft end mekaniske Drivefiedre. Fornuft, Kundskab og Smag er Hoved=Hiulene som ansporer og til at blive lyksalige. Men alle 3 maae opvækkes, veiledes og gives. Jkke ved slaviske, men menneskekiærlige Midler. Jkke ved Trudseler, men Opmuntringer, der har Belønningen i flølge med sig. Den i Vankundighed opdragne, og ved Vane og Fordom blinde Almue, maa saa at sige meest purres fra den sandselige Kandt for at befordre sin egen Lyksalighed og for at blive det han synes at være, nemlig, et Menneske, som kiender sine Pligter og ved dem forstaaer at forarbeide sit eget Vel. Jngen kunde heri meere vise sig nyttige for Staten, eller om jeg tør bruge det næsten forhadte Navn, vise Patrioten paa Landet, end vore Proprietairer, Selveierer og Præster, naar de ere saa lykkelige at forene udvortes Midler og Formue med et menneskekiærligt Hierte, og føle Ære i at være en Medarbeider i det Almindeliges Velgaaende. Vi have vist nok mange saadanne Menneske Venner iblant os, som have gjort deres for at opmuntre Landboerne, i Duelighed, og saa egen Velfærds Forarbeidelse; men disse Handlinger, saa ædle de ere, saa lidet bekiente ere de dog iblant os, og burde vi dog ikke ønske det? Hvo veed ikke hvad gode Exempler virke paa gode Gemytter. Jeg læste for noget siden i en udenlandsk Journal følgende Handling, af en Landsbye Præst i Frankerig ved Navn Duguesnoi, som ieg vilde ønske alle Præster paa Landet vilde efterfølge, der havde Ævne dertil. Foruden hans Embede, som Kirkelærer, hvilket han troelig oppasser, gaaer fornemmelig hans Bestræbelser derpaa ud, ved Belønninger at opmuntre sin Meenighed til Flid og gode Sæder. Han udsetter ordentlig Priiser, der bestaae, i smaae solv Skuepenge, Boquetter af adskillige vare Blomster, og kolørte Silke=Baand. Paa den ene Side af Skuepengen, forestilles en Ploug, som føres af en Bonde; oven over sees Solens Straaler ved den høire Side, og Regnens Draaber ved den venstre, paa den anden Side en straalende Haand, som uddeeler Overflødighed, med denne Overskrift: De benedictionibus meret. Uddeelingen af disse Priiser skeer paa en meget høitidelig Maade. Jkke alene de 4re Byer, som udgjøre hans Meenighed, men endog et stort Antal af Naboebyernes Beboere, indfinde sig ved Premiernes Uddeeling, som skeer i Overværelse af Godsets Herskab, og Amtets Betientere. Man hører en smuk Symphonie; man seer et landmæssigt Ball, som endes ved et Giestebud, for meere end 400 Personer; de unge Piger synge Viser over Maaltidet, som ere digtede i Anledning af denne Høitidelighed. Tre Premier blive derefter uddeelte til 3 Piger, en for den, som kan fremvise den beste Hør saaet, hostet og tilbereedt ved deres egne Hænder, en for den beste Produkt af Hamp, og en for den, som kan fremvise en Plante, hvis Dyrkelse der i Egnen hidtil har været ubekiendt. 5 Premier uddeeles derefter for den største Fliid med Viinavlingen, og 6 Premier for den beste og dydigste Vandel. Mængden af Pigernes Stemmer, dømmer her gandske alene. Endnu 8 andre Priser blive uddeelte til de unge Bønder=Karler, som have udmærket sig ved den beste Fliid i Agerdyrkningen. Her gielde de fleeste Stemmer af Bønder Karlene. Den meest rørende Omstændighed ved denne Premies Uddeeling maa jeg et glemme. En vis ung Bonde, modtog en distinqverende Premie, for den sønlige Ærbødighed og kiærlige Omgang, han stedse havde viist imod sin bedagede blinde Fader. Den geistlige Velgiører vidste alt for vel, hvor vigtigt og nødvendigt det var, at man paa Landet opmuntrede til en naturlig Dyd, som mange Aarsager foreene sig til at giøre fremmed i den raae Ungdoms Hierter, og for hvilke de ædelste Sæder ere meesten ubekiendte. Mangel og Elendighed forhærder desværre Naturen saa stærkt hos dem, at de ei føle til anden Drift, end at foreene alle deres Kræfter blot for at opnaae Livets Nødtørftigheder, og derved blive ubekymrede at sørge for deres Forældre, som, naar de er meere selv kan fortiene deres Brød, i Almindelighed forlades af deres Børn og overgives til Bettelstaven. Vi see daglig, at en Fader og Moder kan opføde mange Børn, men mange Børn ri underholde deres Forældre i deres Alder. Var det ikke at ønske, at vi i vore Lande kunde spore mange saadanne Opmuntringer blandt Almuen paa Landet, passende baade efter Landets og Folkenes Natur, Og hvor vilde ikke saadanne Mænd forevige deres Jhnkommelse, naar de, af de milde Velsignelser de nyde af Staten lod noget tilbageflyde til Beste for Landhuusholdnings Væsenet, og Opdragelsen af den ellers saa vankundige Ungdom, dog hvo ved, om det ikke skeer, Naar har det feilet Dannemark, paa veltænkende Borger, paa ædle Velgiørere, Maaske mangler os blot Efterretning, om saadanne Menneske=Venner, iblandt os, som give denne Franske Præst intet efter. Vii vilde fornøie os, om vi ofte igien maatte kunde fornøye, Publicum med saadanne efterretninger, som kunde vidne om, hvor tilbøieligt det Danske og Norske Folk er, til at udøve Menneskekiærlige Hanlinger iblant os.