Berlingske Tidende, 1787-04-01
De islandske Søepasse, der, i Almindelighed og for saavidt som til indenlandsk Fart kan være passende, gives samme Form, som for de ved Forordningen af 30te Julii 1756 befalede Søepasse er bestemt, skulle giennem Hs. Majestæts Rentekammer udfærdiges i det danske Sprog paa stemplet Papiir til 4 Rdlr. og indløses, saa længe de den islandske Handel ved Placat af 18de August forrige Aar bevilgede 20 Friheds Aar vare, alene med det ved nysmeldte Placats 7de Artikel anordnede Expeditions=Gebyhr, nemlig 2 Rdlr. for hvert Pas. Passene, som stilles i Hs. Majestæts eget Navn, forsynes med Allerhøistsammes Kongelige Segl og underskrives af mandatum af Hs. Majestæts Deputerede: Rentekammeret, og skal bemeldte Kammer tillige see derhen, at denne Anordning vedbørligen vorder efterlevet, paa det at Hensigten med disse Passe kan vorde opnaaet, og Hs. Majestæts kiere og troe Undersaatters Beste befordret. Men dette Slags Passe udfordres uomgiængeligen, ei alene forde Skibe, der udredes til Handel paa Jsland, men og fordem, der udredes til Fiskerie under samme Land, for de første strax fra denne Anordnings Publication, men for de sidste først fra næste Aars Begyndelse. De Skibe, der forsynes med islandske Passe, være sig til Handel eller til Fiskerie eller begge Dele tillige, skulle alle tilhøre saadanne Hs. Majestæts Undersaatter, som ere boesatte enten i Jsland, eller i Allerhøistsammes andre europæiske Stater, hvor octroyeret Handel ikke finder Sted, og alene for deres Regning udredes. Skibenes indehavende Ladninger skulle iligemaade alene være saadanne Hs. Majestæts Undersaatter tilhørende, og saavel disse Ladninger, som Fangsten af Fiskeriet forhandles, ligesom Fiskeriet selv drives, alene for deres Regning, uden at nogen Fremmed maae have mindste Andeel deri, med mindre han er virkelig boesat enten i Island eller i andre af Hs. Majestæts forbemeldte europæiske Stater. Til at godtgiøre dette, skulle de af meerbenævnte Hs. Majestæts Undersaatter, der forlange islandsk Pas til noget Skib, tilveiebringe følgende Beviser: Naar saadanne Hs. Majestæts Undersaatter, som selv ere Rhedere i et Skib, agte at drive Fiskerie, eller Skibets Ladning er dem selv tilhørende, skulle de 2de største Skibs. Rhedere, hvorunder den skal være indbegreben, som fører Skibets Correspondence, næst at anmelde, hvilke Stæder, eller Havne i Island de agte at beseile fremvise fra de samtlige Rhedere et af dem underskrevet Rhederiebrev, og derefter afgive en siddemeret Gienpart deraf, med hossøiet Efterretning om, hvor Rhederne ere boende, samt dernæst aflægge deres corporlige Eed, at de ikke vide eller kiende nogen anden eller flere Rhedere, end saaledes er anmeldt, som og at inger uden disse have nogen Lod eller Deel enten i Skibet, det Udrustning og Ladning, eller Fiskeriets Drivt, men at al dette ene tilhører Hs. Majestæts til denne Handel og Fiskeri berettigede Undersaatter, saaledes at ingen fremmed Magt Undersaat eller nogen til denne Handel og Fiskerie Uberette ger, hverken directe eller inddirecte, haver nogen Anden derudi, da de og tillige skulle give fra sig en af dennem underskreven eedelig Attest eller Caution, efter hosføiede Formular. Naar derimod Skibet er af Rhederne bortfragtet til andre til denne Handel og Fiskerie berettigede Undersaatter, enten aldeles eller tildeels, da skulle Rhederne alene afgive foron meldte Beviser for Skibet selv, samt derhos forklare, i hvem samme enten ganske eller tildeels er befragtet, og i Beviis herpaa maae Rhederne tillige forsyne sig med denne eller disses redelige Attest, at saadan befragtning, være sig til Handel eller Fiskerie eller begge tillige, er alene for hans eller deres, og andre Hs. Majestæts dertil berettigede Undersaatters Regning; hvilken Attest Rhederne da skulle indsen, de, tilligemed deres egen, om at Skibet er meerbemeldte Allerhøistsammes Undersaatters Eiendom.