Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1781-10-12
Jeg forstaaer ved fordervelig Handel ikke de behøvende raae eller første Materier, saasom: Guld og Sølv, Bly og Tin, Kobber og Messing, Viine og Brændeviine, Uld og Silke, Hørr og Hørr=Frøe, Hamp og Hampe=Frøe a. men alt det, som vi enten deraf, eller af noget sligt, selv kunde giøre: Hertil kunde regnes de Ting som faaes fra anden Haand, som naar vi faae fra Holland eller Hamborg, Franske Viine og Svedsker, Prun eller og Coffe, Peber, og Stokfisk, Stang Jern og Fyrre=Bræder: -Men jeg vil kun sige, at ved denne fordervelige Handel og fremmed Indførsel, som trykker vore Fabriqver og Haandverkers Fremgang, forhindres Menneskenes Formerelse. Abr. so Nr. Saa ske vi at der engang nærke sig i Grenade og Seville, 2 Byer i Spanien, bare ved Silke= og Uld=Fabriqver 24, Tusende Arbeidere; hvor nogen Tid efter (for saadanne Hindringer Skyld, ikke fandtes Tusinde i dem Begge, Derfor tør jeg sige, at mange 100 smukke Haandverkere og Borgere skulde leve hos os, for hver en Jsen=Kræmmer, som der lever nu, og Jsen=Kræmmeren skulde endda leve (3) Saa er det Mangel paa retskaffen Agerdyrkelse. (4.) Saa er det Rigdoms ilde Fordeelning: For dersom det er sandt, at et Huus med 10 Tusende Rdlr. aarlige Jndkomster hverken fortærer eller bruger, saa mange Varer, er heller føder eller gifter saa mange Børn, som 10 Huuse, hver med Tusende Rdlrs. Jndkomme, saa tykkes jeg, at den alt for store Ullighed mellem Borger og Borgers Omstændigheder og maae svække Staten, formindske Consumptionen og forhindre Ægteskab. Vidste man hvordan Amagerne formerede sig, og hvor mange Bornholmere der aarligen gik ud af Øen, og om ingen unge Mundkiøn gik til Lybek, eller ud af Landet til Søes med fremmede Skibe, som ligge der saa ofte under Landet, jeg tykkes man skulde blive saa meget meere eller mindre forvissed om denne Supposition. (5.) Saa er det Armod, Før, det er jo vel en stor Bedrøvelse at høre, hvor en flittig Arbeidsmand skal, for Mangel af Brød, være bange for Børn, som for en Ulykke. (6.) Saa er det høie Renter. (7.) Saa er det Ulugt og Letfærdighed, Før, see vi til Engelands Klage, saa er det jo græsseligt, at der i Løn don (en Bye i Christendommen, kan være 10 Tusende Skiøger, som ikke bringe saa mange Børn frem om Aaret, som 50, unge og ærlige Koner; Og om de bragte, saa fødtes dog de fleste af dem med ulæggelige Sygdomme, og bleve opfødte til alle Uterligheder: See, saa gaaer det, naar disse Læster, som svække begge Kiøns Naturer, først ere komne i Moden, og ikke meere heldes for skammelige og straffelige, og Ægteskab derimod ikke meere for hæderlig, uden Partiet er desmere fordeelagtigt: Hvad under om Folket da ikke formeres meere som i fordum Dage. 6 Aar, (S.) Saa er det Gierrighed og utidig Ærgierrigged; Disse Laster have bragt det saa vidt i vore Tider, at ikke allene mange unge Messieurs og Herrer holde det for mere Ære at holde en Hest og en Maitresse, end at leve i Ægteskab og drage Born op til Landets Gavn, men at og mange Enke Mænd heller leve ugift, for at efterlade deres Børn 100, eller Tusende Daler mere i Arv, end at give deres Børn en retskaffen Moders Optugtelse. (9) Saa er det Overdaadighed og Vellyst, som jeg har meget mistænke, ligesom alle andre Laster, for en Hindring til Menneskenes Formerelse. Men hvo kan opregne alle de Vanskeligheder, som der ere for at træde i Ægteskab, saasom: Kostbarheder af Mester=Stykker, at giøre; Nogle Haandverker for mange Lære=Aar; Klostere, Liv=Renter, Brøllups Bekostninger, og saadanne Ting flere. Jeg vil kun sige, at dersom det første er sandt, som vihar seet i Spanien, at en Konges Vælde og Magt egentligen ikke bestaar i Rigets Størrelse eller Mile, og ikke i Landets Frugtharhed eller Rigdom, men i Menneskenes Mangfoldighed og Arbeidsomged, saa kan Lovene aldrig noksom facilitere eller enconragere Ægteskab. Og naar jeg faar læst, blant andre flere artige Anstalter, i Verden, at en Augustus og Lycurgus forordner en Skat for alle dem, som ikke gifte sig efter 25. Aar, saa kan jeg ikke negte at jeg tænker: Mønne det og det ikke skullde være got, om det blev gjort hos os? Hvad monne man kunde have imod det og det, Og monne man ikke, ved vise Anstalter, kunde drage nogen Nytte af Krigs=Standen til Menneskenes Formerelse, a. Men jeg tør ikke udlade mig videre. Hvem skulde tænke andet, end at Polygamien skulde berige et Land med Folk, og dog er der gjort saa mange Beregninger derover, og Erfarenheder har sandet med, at Tyrkiet er intet mindre end Folkerigt. Hvem skulde derimod tænke andet, end at der maatte være Mangel paa Mennesker i China, hvor man drukner Nr. 652 A. V. og omkommer sine Børn, saa til de ere en til Last, og dog ere der mangfoldige Mennesker Rom tænkte, da den tillod at skille Ægte=Folk fra hinanden, at det skulde stillet Uenighed i Ægteskab, men evert imod, det har ikke alene defordret Uenighed, men og til skrækket fra Ægteskab. Saa jeg siger, at disse og mange saadanne Indretninger som til ere faldne anderledes ud, end man i Begyndelsen, skulde have tænkt, de ydmyge mig ret, og giøre mig varsom i alle mine Betænkninger: Men derfor bliver jeg alligevel ikke en Scepticus eller en Jndifferentist. Derfor tør jeg alligevel, naar jeg ret faaer læst over, og tænkt mig om, med al Hiertens Frimodighed sige, og være vis paa, at jeg siger sandt; At aldrig skal noget Land eller Rige komme til nogen Flor eller Velstand, førend det ved Arbeide og Opmuntring søge at befordre sit Folkes Forfremmelse. For det er ikke Guld og Sølv der beriger et Land, men Arbeide og Mennesker: Det har vi seet i Spanien, og det kan vi see i Sumatra og Borner, hvor den yderste Armod regierer, blandt dem der boe ved Floderne og under Biergene, hvor Guldet skyller ned med Regnen.