Aalborg Stiftstidende, 1845-02-20
Under 8de Januar er Hr. Farver A. P. Wibroe, hersteds forundt Bevilling til Anlæggelse af en Tøifabrik og Hr. Tøifabrikant Leisner til Anlæggelse af et Farveri. Haveculturens nidkjære Befordrer, Generalkrigscommissair Riegels, har i Haveselskabets Tidende ladet udgaae en ny Opfordring til ved Plantning at virke til det sædrelandske Jordsmons Cultur og Forskjønnelse og at understøtte Haveselskabets Virken i denne Retning. Det kan ikke være min Hensigt - siger han der – at ville opfordre til saa betydelige Plantninger af Frugttræer som dem vi finde i Udlandet, hvor Consumeringen i de større Stæder og disses talrige Arbeidsclasse, der i Frugten finder en betydelig Deel af deres daglige Kost, giver denne en rivende Afsætning til de billigste Priser. Men vi finde endnu altfor mange Haver uden Frugttræer, altfor mange Gaarde og Huse uden Haver, og dog har vor Landelmue en Tid, der nok kunde levne den saameget, at den viser at forstaae en fornuftigere og gavnligere Anvendelse af dens heldige Kaar, end den en ufornuftig og skadelig Luxus i Klæder og Forbrugen af fremmede Producter giver. Hvad vidner vel bedre om en glædelig Velstand paa Landet, end Præget af at man vil boe bedre og hyggeligere; at man vil forskjønne sin nærmeste Omgivelse og forskaffe sig de Nydelser Landet skjænker fremfor Kjøbstaden, og som man med faa Udgifter og eget Arbeide kan tilveiebringe. Gives der da intet bedre og nærmere Krydderi paa den vante Grød og Melk og Melk og Grød, end Caffe, Punsch og Brændeviin, Hvad mene J, kjære Landsmænd, om god Frugt i Eders Huus hele Vinteren; om en god og veltilberedt Most, der holder sig uden at blive suur, om at lædske og vederqvæge Eder ved skjønne store Jordbær, Ribs, Stikkelsbær og Solbær, samt de mange fortræffelige Drikke, som vi skulle lære Eder deraf at tilberede, og som ere langt bedre end baade Brændeviin og Punsch, Hvad mene J Huusmødte om de skjønne Blomster, som J med Lethed kunne dyrke i Eders Haver, og hvormed J kunne pryde Eder selv og Eders Huse, som vise Eders Naboer og de Veifarende, at her boe Folk, der forstaae at finde Blomsterne skjønnere end Skarntyder, Nælder og Tidsler, Alle disse Behageligheder kunne J. som Medlemmer af Haveselskabet, efterhaanden faae for 2 Rbd. aarlig; og ville J have dem, uden at være Medlemmer af Selskabet, saa kunne J søge dem hos Handelsgartnerne; ja, hvad endnu bedre et: J kunne med liden Umag lære, selv at opelske dem, og da gjøre de Eder endnu langt større Fornøielse!" Hr. v. Riegels har dernæst i sin meget fornuftige Opfordring til Have cultur og Træplantning indflettet en lidet fornuftig Episede, der slet ikke kommer det Smør ved, nemlig om de slesvigske Bønder, der besøge Haven istedetfor at sidde i Kroen og rive ned paa Regjering og Embedsmænd, og om de idylliske Generalforsamlinger i Selskabets Have, hvor man en heel Dag fryder sig, uden at bryde sig om den fordærvelige Politik, der skaber og nærer Utilfredshed; der bringer Tvedragt og Uenighed imellem Mennesker, som skulde være kjærlige Brødre og Alle arbeide til et fælleds Maal: Fødelandets Cultur og Forskjønnelse, og derved selv høste utallige Behageligheder." Derfor - siger Hr. v. Riegels – have vi og fra vore Forsamlinger fordømt at Politik, og Jngen kunde forsynde sig meer imod den almindelige Glæde, der hersker i vor Kreds, end at ville indflette denne Diævel (uhal) der er vort (!) hele Væsen og al vor (!) Tragten saa aldeles uvedkommende." Men Herregud, Hr. v. Riegels, hvem har ogsaa bedet Dem om, at indflette denne "Diævel", som De er saa bange for, i Deres iøvrigt priisværdige Bestræbelser for Haveculturen, Og hvad har overhovedet Haveculturen med Politiken at gjøre, om det ikke ellers er en politisk Bommert af Dem selv at indflette denne i hinHavecultur og Politik staae desuden, naar Alt skal være, hinanden aldeles ikke i Veien, og saa lidet end vel Nogen tænker paa at vælge Snoghøi til Sædet for Politik, saa vide vi dog ikke, hvad Politiken saa skrækkeligt har forsyndet sig at den behøver at lyses i Ban fra en Have, hvor den slet ikke falder paa at søge, hverken Føde eller Tilhold, ligesom det i sig selv er en noget snutrig Gebærde, fra et Havegebeet at udsende Pille mod en formeentlig Fiende, der slet ikke nærmer sig det, og en saadan Feldtjenesteøvelse mod en simuleret Fjende jo allerede forstyrrer Havens idylliske Fred og neppe afgiver noget Bidrag til Fødelandets Cultur. Det skulde De derfor ikke have gjort, Hr. v. Riegels, hvorimod Enhver vistnok deler Erkjendelsen af Deres fortjenstlige Bestræbelser for Haveculturen og Ønsket om, at disse maae vinde villig Jndgang. J det Jntet kan være os kjærere end hertil at medvirke hidsætte vi endnu de af Hr. Generalkrigscommissairen i nævnte Artikel meddeelte Slutningsbemærkninger med Hensyn til Veies og Hegns Beplantning: "Man kan, ved at beplante Veiene med Alleetræer, paa en Maade bøde paa Skov mangelen, og dertil egner sig fortrinligt Elmen, fordi den taaler sildigt at omplantes, er haardfør, opnaaer en høi Alder og giver ikke for megen Skygge, ligesom den heller ikke giver aagrende Rodskud. Til at plante i selve Hegnene og der opelskes til store Træer, egner sig fortrinligt Egen, men dette maa da være i nye opførte Hegn, hvor dens Pætrod gaaer i Dybden og saaledes ikke betages Næringen af de øvrige Hegnplanter. J sandige Egne anbefales Birken.