Aarhuus Stifts-Tidende, 1815-08-29
Oberst Labedoyeres Proces og Dødsdom sysselsætter i nu alles Opmærksomhed. Skjøndt han var den første Officeer, som forraadte Ludvig 18de, har dog hans Skjebne vakt almindelig Deeltagelse. Han er en ung i og blomstrende Mand og har med sielden Oprigtighed tilstaaet de Forbrydelser, Nan beskyldte ham for. Neppe saae Man nogen Anklaget, der for Retten har viist en saa urokkelig Sielstyrke som han: heri kommer han sin Mester Napoleon temmelig nær. - Haner dømt til Døden, fordi han har gjort sig skyldig i Forræderie og Rebellion, da han var den første, som med sit Regiment gik over til Napoleon fra Grenoble, da denne kom tilbage fra Elba. Retssalen var saa fuld af Mennesker, at Prinds Wilhelm af Preussen, Kongens Broder, Arveprindsen af Oranien, Kronprindsen af Würtemberg, og mange andre store Herre, maatte staae lige op og ned og kikke ind. Det offentlige Forhør begyndte. Den Anklagede førtes ind af Gens Narmes i borgerlig Klædning, uden nogen Decoration. En let Bleghed og i Begyndelsen Rødmen af hans Kinder, men snart fattede han sig, hans Mine blev dristig, hans Stemme fast. Paa Spørgsmaalet om hans Navn, Alder o. s. v. svarte hans han beed Charles de Labedoyere, var 29 Aar gammel, General, Officeer og Ridder af Æreslegionen. Spørgsm., Hvem udnævnte Dem til Oberst af det 7de Linieregiment?" Sv. Kongen. Sp., Har De ikke faaet Ludvigskorset?" Sv. Aldtig." Sp., hvil ren Fane fik Deres Regiment?" Sv. "En hvid Fane, med Lilier." Sp. have alle Officerer af Deres Regiment sporet til denne Fane?" Sp. Jeg formoder det. Selv var jeg ikke tilstede." Sp. "Paa hvis befaling drog Deres Regiment fra Grenoble Buonaparte imøde." Sv. "Paa Min og ingen Andens Sp., Hvorledes lød Parolen, De uddeelte?" Sv. Keiseren leve!" Sp. Naar gav De Deres Regiment Ørnen tilbage?" Sv. Da vi vare komne udenfor Grenobles Forstad. Det var en Ørn, hvilken Man som en Mærkværdighed opbevarte i en Tromme, fordi den i den spanske Krig havde figureret med megen Ære. Endelig reiste sig Labedoyere og sagde til sit Forsvar blandt Andet: "Gjaldt det blot om mit Liv, da vilde jeg, som saa ofte har ført brave Mænd i Døden, selv med roligt Mod gaae den imøde; men det gielder ei mit Liv allene, det gielder min Ære. Uforsagt vil jeg bøje mit Hoved under Skjæbnens tungeste Slag, naar jeg blot kan sige, min Ære er ukrænket. Maaskee har jeg feilet, men Forræder var jeg aldrig. Mit Fædrelands Frelse svævede mig for Øie. For dets Vel har jeg udgydt mit Blod. Mit Navn og Minde kan aldrig vorde brændemærket med Skjænd Den ædle og faste Tone, samt den Beskedenhed og Værdighed, hvormed han talte, rørte dybt alle Tilhørerne og Dommerne selv. - Med kjendeligt Udtryk af Smerte udsagde derpaa Præsidenten Dødsdommer over Labedoyere, der ei engang havde benyttet de otte Dages Frist som var ham givet til at hylde Kongen; - En Person som havde budet Fangevogteren,0,000 Fr. for at lade Labedoyere forsvinde, er arresteret. Sidstnævntes Udsagn i Forhøret kompromitterer adskillige høje Personer, der vare i stor Yndest hos Kongen. - Det skal blandt andet have været de Sammensvornes Plan, at føre den kongelige Familie til Vinennes, og derpaa lade den sprænge i Luften. Sandsynligviis vil nu Touren komme til Marskal Ney, der ansees for langt skyldigere end Labedoyere. Han er allerede ført fangen til Paris, hvor endnu Prinds Eckmühl opholder sig og hvor Man med hver Dag ventede Fangerne Vandamme og Maret (Hertugen af Bassano). - Brødrene Hyronimus og Joseph ere begge lykkeligen undkomne fra Frankrige. Murat vanker endnu omkring blandt Alpebiergene. Lalleman, skal under engelsk Bevogtning være ankommet til Frankrige.