Viborger Samler, 1830-05-27
J Ministeriernes Portefeuiller har man opsøgt alle de til forskjellige Tider til Regjeringen indsendte Forslag til en saadan Anerkjendelse. Følgende Udkast finder meest bifald: "Med Frankrigs Samtykke og under Englands Mægling og Garantie vil man beqvemme sig til at anerkiende det spansk-americanske Continents samtlige Staters Uafhængighed under følgende Betingelser : 1) En Sum af 300 Millioner haarde Piastre skal inden 10 Aar betales til Spanien af alle anerkjendte eller i Tiden anerkjendt vordende Stater, som indbyrdes solidarisk forpligte sig hertil. 2) De nye Staters Regjeringer skulle betale Spansens Gjæld i disse, hvortil Tiden og Maaden nærmere skulle bestemmes. 3) De Spaniere og Americanere, der ere forblevne den gamle Regjering troe, skulle erholde deres borttagne Eiendom tilbage, og Beløbet for de Skadesløsholdelser, der skulle udredes, fastsættes foreløbigen til 20 Mill. Piastre, for hver Stat. 4) De borttagne Krigskibe skulle gjensidigen udleveres, navnligen Linieskibet Asia, der bleve overgivet ved Forræderie og tvertimod Bestemmelserne i Capitulationen ved Apacucho. 5) Der skal udstædes en fuldstændig og gjensidig Generalpardon, og Jngen skal drages til Ansvar for sine tidligere Handlinger og Meninger. 6) De i spanske Skibe ankommende spanske Producter skulle indføres toldfrit Den samme Forrettighed skulle de uafhængige Staters Producter have i Spanien, naar de indføres i egne Skibe. 7, De contraherende Regjeringer ville træffe en Overeenskomst om de Frembringelser, hvis Jndførsel de ville forbyde, samt om Valget af de diplomatiske Agenter og angaaende ethvert JndividsRettigheder i den anden Magts Stater. 8) Spanierne forbeholde sig deres fuldkomne Eiendomsret til Chiloe- og Faltlandserne. 9) De mæglende Magter garantere Spanien dets nærværende Besiddelser i Asien og paa Antillerne." Maaskee vilde det være bedre at underhandle særskilt med hver Stat; men de ophøiede Mæglere ville sandsynligviis helst see Sagen afgjort under Et. De Apostoliske tale ganske offentligt imod den Foranstaltning, hvorved den saliske Lov er bleven ophævet, og paastaae, at aldrig nogen spansk Konge har hersket absolut, men kun med Samtykke af de forenede Cortes har kunne udstæde Love. Af den Maade, hvorpaa disse Yttringer ere anbragte, lader det sig befrygte, at man snart i denne Egn vil opleve Optrinlig dem der fandt Sted for 3 Aar siden i Catalonien. Efterretningerne fra Provindserne berette at der sammesteds hersker en almindelig Viisfornøielse, uden at man kan opdage en bestemt Aarsag dertil. Roverierne formere sig hver Dag, og man kan aldeles ikke reise meere uden Bedækning. Man fører nu ligesaa frimodigt et Sprog i Spanien som nogensteds, og Øvrighedspersonerne vove ikke at udøve nogen Strænghed, fordi de indsee, at man maatte kaste det hele Land i Fængsel, naar slige yttringer skulde straffes. Man paastaaer atter, at de samtlige kongelige Frivillige, med Undtagelse af dem, som staae i Provindsernes Hovedstæder, skulle afskediges og at de til Bestridelsen af deres Udrustning og Underholdning bestemte Summer skulle anvendes til andet Brug. Skulde denne Efterretning være grundet, saa torde man deraf slutte, at Regjeringen er bleven opmærksom paa den Fare, der kunde opstaae af, at man endnu længere lod en Folkeklasse, over hvilken de Apostoliske kunne disponere efter Behag, beholde Vaaben i Hænderne, hvis det skulde komme til en Strid angaaende den sidste pragmatiske Sanctions Gyldighed, hvorved den gamle Thronfølgeorden er bleven gjenoprettet. Ogsaa torde denne Forholdsregel, hvis den udførtes, paa samme Tid bevise, at Budgettet ikke er saa ganske tilstrækkeligt til at bestride Statsudgivterne.