Berlingske Tidende, 1831-12-28
J nogen Tid har man her talet om en Forandring i Ministeriet. Denne Formodning er ikke aldeles ugrundet. Efterat Kongen er flyttet ind i Auilletterne, tænkes alvorligere paa Gjensoprettelsen af det Kongelige Huses Ministerium. Grev Montalviet er udseet til denne Post. J hans Sted vilde da Hr. Barthe næde, hvis Porteffenille Hr. Dupin, den alde, at taaer. Hr. Perier - siger man - ønsker ikke en Statsmand, som Dupin, der ei gjerne spiller en secondair Rolle, til sin Collega; men naar Centrumet i de Deputeres Kammer højer sig til Oppositionen, troer man, at han beqvemmer sig til et Offer, og en stor Deel af Contrumet er, som bekiendt, i Hr. DupinsHænder. Dog synes denne Ministers Modification endnu at være temmelig fjern. Efterretningen, at Preussen og Østerrige ere beredvillige til at afvæbne den største Deel af deres Armeer, der endnu ere paa Krigsfod, har været meget gavnlig for Ministeriet. Det benyttede denne Efterretning til at tilkæmpe sig nye Fordele i den indenlandske Politik, og erholdt især derved Bevillingen af de tre provisoriske Tolvdele. Lovforslaget desangaaende blev den 12te de M., efter en heftig Discussion imellem Manguin og Viennet, omsider samtykt. Debatterne om den inddirecte Afgift paa Sal egner sig vel til at fremvirke en ny Gjæring i Provindserne. Ingen Afgift i Frankringe er saa forhadt, som den paa Salt. Den træffer den fattige Borger meer end den bemidlede. Provindsialbladene have stedse skrevet imod denne Afgift, og med større Heftighed end Pariserbladene. Familien Rohans Proces imod Prindsen af Aumale, angaaende Conds - Hertugen af Bourbons - Testament, (s. St. Tid. No. 215 og 36) gjør her en høist ubehagelig Sensation, især efterat Advocat Hennequins Playdoyer og de deri paa deraabte Breve ere blevne trykte i alle vore Blade. Carlisterne glemme ikke at benytte den til deres Hensigter. Den Fare, hvormed Tredsindsyve Tusinde misfornøiede Mennesker i Lyon truede Staten, er til Lykke afværget. Vel have adskillige Familier mistet deres Forsørgere, ogsaa har denne industriøse Bye maattet udholde et Stød, som det ikke saa snart forvinder; men betænker man de langt værre Følger, denne Opstand høist sandsynligen kunde havt, saa have vi Føje til at takke Gud og næst ham Regjeringen, der afvendte disse fra os Særdeles mærkeligt er det, at i en Stad, der har en Folkemængde af 150,000 Jndividuer, midt under den Agitation, som Nøden opvækker, under den Seier, som Almueclassen havde vundet over Middelstanden og den høiere Classe, Partieaanden alligevel ikke mægtede, at skaffe sig Tilhængere, og at hverken Carlisterne eller Republicanerne vovede, at gjøre sig gieldende. Ogsaa dette beviser, at Massen af Nationen betragter den ny Tingenes Orden som sit eget Værk, svarende til dens Tarv. Saa vanskelige det end falder Oppositionen, maa den dog indrømme, at Regjeringen ved denne Leilighed har anvendt de hensigtsmæssigste Midler, thi Byens Underkastelse skeete ei allene uden Blodsudgydelse, men endog uden Betingelser eller uden vidtløftige Underhandlinger Sandsynligviis har man ladet Oprørets Hovedmænd faae Tid til at flygte ud af Byen og begive sig til den Schweizerske Grændse, for at befries fra den sørgelige Nødvendighed, at oprette Skafotter. Retfærdigheden lader sig det i Øvrigt være magtpaaliggende, at opdage de tilbageblevne Skyldige og drage dem til Straf. At Hertugen af Orleans har, under sit Ophold i Lyon, viist megen Conduite, erkjender Enhver udenet af - Deputeretkammerets (!) Medlemmer, som i Courier francais dadler den, og, paa en høist usømmelig Maade ikke skaaner Kongen selv. Naar hiin f. Ex. siger: "at Herskerne endnu indbilde sig, at kunne imponere ved Uniformer og Epauletter, saa begriber man ikke, hvorledes denne letsindige Bebreidelse kan anvendes paa en Monarch, der almindeligviis og helst viser sig i simpel borgerlig Klædning, og desuden i to Feldislaghar fægtet som General. - - Præfecten i Lyon, Hr. Dumoulart, som nu efter befaling er kommen til Paris, synes ved sin Jnsubordinationsseil at have forværret sin Sag i den irritable Hr. Periers Øine. Saa upaaklagelig hans Adfærd end var under selve Opstanden, kan han dog ikke frikiendes for Skjødesløshed, Mangel paa Dommekraft, og en deraf følgende Frygtsomhed, der er tillod ham, at modsætte sig Silkevævernes lovstridige Fordringer; disse beklage hans Afgang, men Middelstanden, vil ikke troe sig ham forbunden. Det er et Spørgsmaal, om han nu kan retfærdiggjøre sin offentligen bekjendtgjørte Beskyldning imod Premierministeren, at dennes Meddelelser til de Deputeredes Kammer ikke have været nøiagtige, altsaa ikke heller franches et complettes, som dog med saa stor Heftighed blev paastaaet imod Hr. Manguin. Det Højeste, som Krigsministerens Venskab for Dumulart formaaer at udvirke, er Forflyttelse. Den i hans Sted constituerede Hr. Gasparin, hidtil værende Præfect i Jseredepartementet, er en dygtig, findig, da Perierske System aldeles hengiven Embedsmand. - Vi bemærke endnu, at Hr. Dumoularts Oxfordring til Lyonerne, i hans Proclamation, "at de skulle iføre dem Høitids dragt, naar Prindsen kom", var ligesaa bombastisk, som Mairet Prunelles Tale til Prindsen (Hertugen af Orleans), der erklærede det for en mageløs Naade, at Prindsen værdigede en forbryders Stad!" (Precutseur de Lyon spurgte meget rigtigt, hvad Mairet vilde sagt, dersom Byen var bleven tagen med Storme). Slig Bombast er i vor Tid upassende, og fornærmer vor Følelse ligesaa meget, som Sprogfeilene i denne trykte Tiltale Grammatiken og - Ogsaa General Roguet mister uden Tvivl sin Commando, 3de man nævner den bekjendte General Hulot som hans Eftermand og