Aarhuus Stifts-Tidende, 1829-06-30
General Dichitsch har den 11te Juni vundet, en glimrende Seier over den tyrkiske Hær underSchumlas Mure. Storpezieren var rykket ud mod Prawodi. Saasnart General Diebitsch erfoer dette, havde han forladt Leiren ved Silistria for at falde ham i Flanken og afskjære ham Tilbagetoget. Denne dristige og veludførte Maneuvre lykkedes fuldkomment. Tyrkerne blev paa Hjemveien fra deres mislykkede Forsøg modPrawodi angrebne af Russerne i det snere Da pas Markowtscha, og efter en meget haardnakket Kamp saa toral slagne, at hvad der undgik Blodbadet, frelste sig, aldeles opløst, ved Flugt, ind i Skovene. Storvezieren mistede tillige sin Artillerie, sine Munitioner og sin Bagage. FyrstTrubenkoi, Grev Diebitschs Fløiadjutant, der selv havde bivaanet Slaget indtil det var endt, har overbragt Reiseren sin Generals Rapport, saalydende: Jeg iler med allerunderdanigst at lykønske Deres Keiserl. Maj. til en fuldkommen Seier som Allerhøists. hæderkronte Armee den 30 Mai (11 Juni) har tilkæmpet sig i Nærheden af Landsbyen Rulawtscha vedSchumla over Storvezierens Armee. Af min Beret, ning dat. 23 Mai (1 Juni) veed D. M. at jeg havde ladet Grev Pahlen rykke ud af Leiren, for, deels at bringe mig i Forening med General Roth, deels for at undsætte Prarodi, som i 10 Dage havde været indsluttet af Storvezierens Armee. For at opnaae denne dobbelte Hensigt, og tillige om muligt at tvinge Storvegieren til et Slag i aaben Mark, besluttede jeg mig til saa hurtig som muligt at tage hans Kommunikationslinie med Schumla i Besiddelse. Under uhyre Besværligheder lykkedes det os, efter at være bleven forenet med General Roth, ved en forceret Nattemarsch, at besætte alle de Defileer og Passe i Ryggen af Fjenden, ad hvilke han erholdt sine Fornødenheder fra SchumaMin hele Marsch var gaaet saa skjult for sig, at Storvezieren fik den første Efterretning derom da vore Tropper alt havde besat Defileen ved Marda paa Landkortet Madar da kaldet). Endnu formodede han ikke at Faren var ham saa nær, men holdt de fremrykkende Russer for et af General Roth detascheret Korps paa omtrent 10,000 Mand, som ikke havde anden Hensigt end forurolige hans Kommunikations Linie. Jmidlertid lod han dog sin hele Hær bryde op, i den sikre Formening, at masakrere hele det lille fjendtlige Korps. Den 30te (11te) om Morgenen tidlig sendte jeg en Recognosering ud, bestaaende af 10 Batailloner, 4 Escadroner og 12 Kanoner. Der meldtes snart: at Fjenden nærmede sig, dog først smaae Afdelinger; men da vore Kolonner kom dem i Syne, udbredte sig pludseligt dens hele Stridsmagt i regelmæssige Jnfanterie-Quarreer og velordnede Kavallerie=Kolonner, ledsaget af et talrigt Artillerie. Jfølge Fanger, nes Udsagn bestod denne Hær af 22 Regimenter regulaire Jnfanterie, adskillige Regimenter sammeslags Kavallerie, samt over 15,000 Md. anatolisk Fodfolk og Rytterie. Vore modige Tropper brændte af Begjerlighed efter at maale sig med Fjenden, og der opstod et af de meest morderiske Slag man kan tænke sig, som varede saaledes ved i 4 Timer, hvorpaa Tyrkerne trak sig tilbage fra Valpladsen, som var bedækket med Døde. Vore Soldater vare saa trætte at de høilig behøvede Hvile. Jmidlertid lod jeg vor Slaglinie deels afløse at friske Tropper, deels forstærke med nye. Saasnart dette var skeet, lod jeg vore Kolonner rykke frem igjen og be vogne sprang i Luften, og udbredte en synlig Skræk bland Fjenden. Vore Kolonner rykkede fra alle Sider frem i Stormskridt, men uden at oppebie dette vort Angreb, fyrede Tyrkerne deres samtlige Kanoner af og - toge Alle Flugten, efterladende sig 40 Kanoner med alle dertilhørende Munitionsvogne, Leiren, og deres hele Bagage. Over 2000 Mand bleve ihjelslagne og 1500 gjort til Fanger. Dette skeete og Eftermiddagen Kl. 4. En fangen Bimbaschi og flere andre høie Officerer af den tyrkiske Hær bekræfte eenstemmig, at Storvezierens Armee ikke allene er bleven aldeles slagen, men at den ogsaa kan ansees for total opløst, idet Vezieren selv kun formaaede at redde sig med et meget lidet Antal Rytterie. Men den Vei han tog, var ogsaa fortrinlig skikket dertil, thi den førte over 8 Werster langt igjennem en Skov, og var saaledes spærret af fjendtlige Vogne, at vi maatte bruge en særskilJnfantekieafdeling til at gjøre den ryddelig for at skaffArtilleriet fri Passage. Ufortøvet efter at jeg har affærdiget denne min allerunderdanigste Beretning bryder, jeg op med alle mine Tropper til Marasch, i det Haab, at træffe Storvezieren der med Resten af sin Hær. Krigens Gud skjænke os sin Velsignelse til dens fuldkomne Ødelæggelse, Vort Tab i dette blodige Slag er desværre heller ikke lidet; mange Tappre have fundet den hæderlige Død for Tro, Keiser og Fædreland. En omstændelig Beretning om vort Tab saavelsom og en Fortegnelse over de som i dette mindeværdige Slag have personligt udmærket sig, skal jeg med næste have den Ære allerunderdanigst at tilstille D. M. To Faner, som i dette Øieblik ere mig tilsendte fra General v. Pahlen, der vedbliver at forfølge Fjenden, nedlægger jeg for D. M. Fødder. E. S. J dette Øieblik faaer jeg Efterretning om, at Fjenden har paa sin Flugt igjennem Skoven endnu efterladt sig 16 Kanoner.