Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-02-21
Der engelske Parlament har Medlemmer, der besidde ligesaa omfattende som positive Kundskaber med Hensyn til Lovene om Eiendom, Arv, Straffeloven og den civile Coder, men der opstaaer ofte Spørgsmaal af andre Slags, og de Love, som angaae reent videnskabelige Materier, ere ligesaa talrige som vigtige. Skulde vi vel træde Englands Deputerede, ja alle Europas Lovproponenter fornær ved den Paastand, at de næsten stedse fælde en Herredom over Ting, om hvilke de kun have et meget ufuldkomment Begreb, Alligevel er dette en soleklar Sag, paa hvilken de selv afgive et Beviis, idet de tage andre paa Raad med sig, af Frygt for at blive førte bag Lyset. J Overhuset gaves der kun een Mand, hvis Kundskab holdt Skridt med hans Lærdom, og det var Lord Stanhope. Ofte har jeg hørt Mange af hans Colleger beklage sig over Tabet af en Mand, som ene kunde udbrede Lys over de vanskeligste Spørgsmaal. J Underhuset mærker man den samme Mangel, og vil man end tilstaae, at fem eller sex Medlemmer besidde de nødvendige Kundskaber, kunne da disse være tilstrækkelige til at overbevise en uhyre Majoritet, vinde den for deres Mening lede og bestemme Lovenes Affattelse? Publikum og Tiden, to alvorlige Dommere, bestemme disse ufuldstændige eller farlige Loves sande Værd. Factiske Vildfarelser indsees snart, ofte seer Lovgivningen sig tvungen til at gaae tilbage igjen, maa forbedre sine egne Feil, udfylde sine Aabninger og kundgjøre sin egen Utilstrækkelighed i disse Sager. Vi kunne lettelig bevise dette af de forskjellige Bills om Landeveienes Vedligeholdelse, om Gasbelysningen o. s. v., altsammen Spørgsmaal, som ere blevne løste paa den ufuldstændigste og ofte paa en afvigende Maade. Hvorfor have Valgmændene, gjorte kloge ved saadanne Resultater, ikke fattet den Beslutning, at seende et vist Antal videnskabelige Mænd til Parlamentet, for at de der kunde forfægte Agerdyrkningens, Næringsflidens og Handelens sande Interesse? Dette havde idetmindste været en temporair Hjælp. Men her fremkommer atter Hovedfeilen, Kilden og Oprindelsen til alt det Onde, vi have paapeget: Den classiske Opdragelse behersker endog dem, imod hvis Jnteresse den strider. Kjøbmanden har en stille Agtelse, en tilvant Ærefrygt for den collegialske Lærdom. Han giver den unge Adelige, som har vundet et Par Priser i Oxford eller Cam bringe, Fortrinet for den nyttige Mand, som forstaaer Mekanik, Dynamik, Broe- og Chaussevæsen. Hvorledes nu saadan en Taler, som endnu lever i Erindringen om Aeschines, bæret sig ad, naar han skal tale om Dampmaskiner, om Gassets Nytte eller Fare, om Brolægning, Salpetersyre, Maal og Vægt, kan Enhver lettelig tænke sig. Jntet beviser bedre den Tilsidesættelse og Ringeagt, hvis Offer Videnskaben er, end Sieldenheden af saadanne Parlamentslemmer, som ere i Stand til at forfægte dens Interesse. Vore Valg ere et Slags Lotterie, og naar der iblandt de mange udvalgte Medlemmer neppe findes to eller tre, som besidde de omtalte Kundskaber, saa kommer dette deraf, at disse ere lidet udbredte og staae i ringe Agtelse. Jeg har sagt, at Regjeringsmændene, Landets Udvalgte, Lovenes Vogtere eller Forfattere, Administratorer af alle Slags maae have en videnskabelig Dannelse; jeg har viist, at den er uundværlig for Ministrene, at den er alle Forbedringers, alle Besparelsers Ledsagerinde eller Befordrerinde, jeg har godtgjort, at, uden dens Bistand, er Statens Vel i Fare, saavel i Geheimeraadet som i de politiske Forsamlinger. Jeg har beviist, at de, som ville paatage sig at lede vor Handel, at sikkre vor Rolighed, at befale vore Tropper, at virke Fordeel af vore Producter, uden at besidde de mangfoldige og grundige Kundskaber, som ere nødvendige for disse forskjellige Fag underkaste sig et frygteligt, umaadeligt Ansvar og uudebliveligt Samvittighedsnag, fordi de ved deres Uvidenhed have skadet det hele Lands Vel. Endelig troer jeg, at jeg omstændelig og nøiagtig har fremstillet og opregnet alle de Fordele, som en saadan Dannelse maa forskaffe Statens øverste Embedsmænd og fornemste Medlemmer. Nu skulle vi see, at de fleste liberale Fag kræve et lignende Studium; at intet Fuldstændigt kan frembringes uden saadan Hjælp, at uden den kan ingen af det selskabelige Legemes Handlinger gaae for sig med Lethed, og at ingen af dets Springfjedre med Nøiagtighed følger den Bevægelse, som man venter sig af den. Nøiedes man med at fremsætte det Princip, hvorpaa det hele Argument beroer, uden Anvendelse og uden Beviis, saa vilde dets altfor naive Sandhed, dets altfor simple Evidents opvække Latter. At man, for at opfylde en Pligt eller modtage et Embede, maa have den dertil nødvendige Duelighed, det er en saa modsigelig Grundsætning, at den neppe behøver at anføres. Alligevel er det netop de naturlige og uundgaaelige Følger af dette Axiom, som jeg vil udvikle fordi de næsten ere blevne almindelig miskjendte. Kun faa Mennesker vide, hvad ethvert Fag bringer med sig, og under hvor mange Skikkelser den altid uundgaaelige og altid forsømte Videnskabs bydende Nødvendighed viser sig. Man overseer, at det er alene paa den, at Samfundets Sundhed, Opkomst, Velstand, Velgaaende og Rolighed beroer. Fordi man ikke sysselsætter sig med de enkelte Pligter, som ere forbundne med ethvert af de liberale Fag, og ikke iagttager disse Pligter i deres Sammenhæng, bliver ethvert Fag omsider anseet for Resultatet af en routineret Vane og for den sidste Anvendelse af en vis Mængde af Erfaringer. Vi ville engang forsøge, at lade denne lange Kjæde af Vildfarelser, som have faaet Lovskraft, passere Mønstring. - At vore Søe-Officierer maae have den meest omfattende videnskabelige Dannelse, vil man sikkerlig indrømme; men jeg paastaaer, at den ikke er mindre nødvendig for vore simpleste Matroser. Hvormange Menneskeer kunne ikke været undgaaede Døden, dersom Uvidenheden, tilligemed Routinen, var bleven forviist fra Søetjenesten, Hvor mange Tog og Reiser skulde da ikke have været nyttigere og medført færre Tab. Hvad Armeen angaaer, hvis raae og udannede Sæder vare blevne til et Ordsprog, saa begynder Regjeringen allerede selv at indsee Nytten af en Underviisningsmaade, som næsten svarer til vore Principer. Disse Fremskridt til en bedre Opdragelse ere uden Tvivl meget langsomme, og disse Forbedringer høist ufuldkomne, men man indseer dog omsider, at Videnskaben kan paa tusinde Maader anvendes paa Armeernes Opførsel og Troppernes Holding. At bemærke, at ved Artilleriet og Ingenieur-Corpset udstrækker denne Nødvendighed sig endog til de simple Soldater, vilde være en Attraae efter at bevise Noget, som allerede er klart. - En anden Sag er det med Advocalstanden. Jndkneben i Formaliteternes Studium, i Betragtninger over det, som tilforn er indtruffet, og i Forordningernes Mængde, bliver Advocaten fremmed for enhver anden videnskabelig Undersøgelse, og for denne udelukkende Vedhængen ved den nøieste Specialitet bliver han ei alene ikke dadlet, men endog roest.