Norske Intelligenssedler, 1799-05-22
J kiødelige Lærde, som kan gaae lige fra Prædikestolen og paa Sabaten strax til hedensk Vellysters Tempel og offre eders Lovsange under Maaltidet og dandse, 2 Mos. B. 32 C. 19 V., spejle eder selv i Bibelen Ese. 24 C. 2, 3, 4 V. Math. 23 C. 13, 17, 28 V., ja i den Sal. Professor Strøms Postil Pap. 392 fra 10de til 17de Linie, end mere; agt paa Tidernes Tegn, see hen til Guds retfærdige Domme, udbrudt over det franske Folk, som Herren i Naade forskaane os fra, hvilket de overhaandstagende Vellyster fortiener, Jacobi 4de 1 V. m. m.i takker den høie Øvrighed af ganske Hierte for sit Velmeente, og beder at deres Hierte maatte være fyldt med Guds Viisdom til at straffe det Onde og belønne det Sode. Er det ikke til ladt at leve efter Guds Ord og Lovene, uden at straffes af Øvrigheden, formodes ikke, thi det er mod al christelig Orden. Om en af de Verdens Viise haver faaet Brev fra de Ypperste at forfølge Christi Efterfølgere, da ønsker vi ham Saulus Lykke; men Kiære, brug ikke Løgn, thi Gud er en Hevner over alt saadant. Vogt dem naar de bruger det Ord Hellig som et Skieldsord, thi ingen er Hellig uden Gud, og dem som han helliger ved sin Aand. Vi læser om David og flere Guds Hol gener, at de har gaaet kroget og saare nedbøjet, hvis Exempel vi ved Guds Naade vil følge. V.er ulærde Folk, det er sandt; men hvo vil forbyde Gud at give sin Aand til hvem han vil, som vi antage den, det naturlige Menneske fatter ikke de Ting som høre Guds Aand til, thi det er ham en Daarlighed, 1 Cor. 2 C. 14. Gud haver den Mund som taler forvirrede Ting, Ords. 8 C. 13. De formaner saa alvorligen dem som taler Guds Ord, at blive i Stilhed og æde deres eget Brød; dette var vel ikke at imodstaae, naar Verdens Børn, de Ugudelige, kunde være i Stilhed og ikke give onde Exempler og forargelige Ord, med Banden, Gudsbespottelser, Fraadserie og Drukkenskab m. m. at forføre de Skrøbelige og Eenfoldige. Naar de blev overbeviist om sin Vildfarelse, maaskee de omvente sig fra sine onde Veje, thi Christus siger: Hvo som ikke er med mig, han er imod mig, og hvo som ikke sanker med mig, han adspreder. Kiære, tag nu Guds Ord for eder og prøv det uforfalsket, og see om de fleste elsker Gud og vandrer i hans Fodspor. Da der i Døden skeer saa stoer Forandring, enten evig salig eller evig fortabt, saa er den evige Sallighed saa meget værd, at et Menneske, der har en udødelig Siel, bør arbeide paa at faae den frelst. Da nu disse Mennesker har seet sin Elendighed og ved Guds Naade har faaet Syndernes Forladelse, og i den Grund ønsker gjerne at faae overbevist enhver om sin Vildfarelse, og formaner dem til at afstaae fra samme og ønsker at Gud vil give dem Naade og Tid til Omvendelse for Jesu Skyld. Christus siger hos Luc. 19 C. 14de: Jeg siger eder, dersom disse skulde tie, da skal Stene raabe. Frygter du dig ikke for Gud, som tør for Guds alvidende Øjne igien fremføre saa megen Løgn, hader Sandhed og forfølger den. Jeg kan see at ethvert af dine Ord er fulde af Skieldsord og Bitterhed, saa jeg kan deraf tydelig see at du ikke er en sand Christen, men lader Løgnens Aand hærske hos dig, hvis Fader Dievelen er. Jeg har hørt mange Gange Lærdommen som er Sandhed reent og ret overenstemmende med det Sandheds-Lys som alle sande Christne skulle have. Hvor kan Ondskab fremføre saadan forvent Løgn, De bruger gode enfoldige Bøger, som ere frie for høje Ord og Hyklerie, for ikke at bedrage sig selv eller nogen, Lutherus, Johan Arndt og Pontoppidan. Men siden du er saa blind og ikke kiender din udødelige Siels Gode, saa tag dig i agt, dette gielder Guds Ære og ikke Menneskens. Gud den almægtige, som kan knuse os som Leret, kan slaae din Tunge saa at du aldrig kan tale hverken Løgn eller Sandhed meer. Disse Vankundige du kalder Svadseres Væv, er dog Sandhed, og Bøgerne du kalder noget forvirret Tøj, det maae du forsvare paa den store Regnskabsdag. Jeg kiender hans Hierte, Levnet og Vandel at være god, men jeg kiender af din Skrivelse at du er ikke en sand Christen, siden du ikke bliver i Sandhed; men at Menneskets ørkesløse Troe paa Jesum allene giør salig, er den Troe du styrker i din forargelige Skriverie, see til dig selv. Vee den som siger om det Onde Godt at være. Hvo som giør Sandhed kommer for Lyset, at hans Gierninger kan blive aabenbarede, efterdi de ere gjorde i Gud, Joh. 3 C. Da jeg er uden Tilflugt i Verden, har hverken Slægt eller Venner at helde mig til udi min store Nød, og Sorg og svære Sygdomme saaledes svækket baade Sinds og Legems Kræfter, at jeg er ganske bekymret for den nødtørftige Udkomme, saa nødes jeg at søge om Understøttelse i denne min store Fattigdom. Jeg takker de Føelsomme der har taget Deel udi min haarde Skjebne til denne Tiid, da jeg for 5 Aar siden udi min svære Sygdom med 4 smaae Børn maatte see mig forladt af min Mand, der skulle være min Forsørger, ved hans bedrøvelige Tommel og Udsvævelse. Den barmhiertige Gud, der hører Enkers Suk og Taarer, han belønne enhver Velgiører der har Hierte til at giøre godt i denne svære Tid.