Aalborgs Stifts Adresseavis, 1827-03-14
Odense. Noget over Midnat den 1ste Marts afbrændte Boelstedet, Nelleborg, i Krarup Sogn, Salling Herred. Fæsteren Jacob Nielsen med Kone, to smaae Børn og en Tjenestepige forlode det nogne, kun to Dyner bleve reddede, forøvrigt opbrændte hele Jndboen, og Besætningen tilligemed Kreaturene; men det allersørgeligste herved var, at to gamle Aftægtsfolk, som havde afstaaet dette Sted - Manden Hans Jacobsen 84, og Konen 72 Aar gammel - bleve indebrændte. Disse gamle Folk, som havde levet i et kjærligt Ægteskab med hinanden i 49 Aar, endte saaledes paa den ynkværdigste Maade deres Dage. En gammel tro og paalidelig Karl paa henved 70 Aar, Broder til Aftægtsmandens Kone, som i 42 Aar havde tjent hos sin Svoger, laae i et Kammer indenfor de Gamles Værelse, og bemærkede først Jlden; han fandt Døren til den fælleds Udgang tilspærret, og reddede sig med Besværlighed ud af Vinduet; hvorpaa han tog en Pind bort, som var sat for en Haspe paa Døren, hvilket desværre lader formode, at Jlden var paasat; men de Gamle, som vilde tage noget med sig, tøvede forlænge, saa at deres Redning blev umulig, og der er den som paastaaer, at have hørt deres ynkelige Skrig i Luerne. Aftægtsmanden var en velhavende Mand, hvem Enkelte, efter Sigende, skyldte Penge. Den gamle Karl, som ved Stræbsomhed og Sparsommelighed havde samlet sig nogle hundrede Rigsbankdaler, hvilke han ei havde sat paa Rente, saae sig berøvet Alt hvad han gjede. Opholdende sig i Nærheden af Tomten, søger han daglig hen til den, som til et helligt Sted, hvor han mindes svundne Leveaar, og ofter sine kjæreste Venners Minde, det eneste han kan bringe det - sine Taarer. Viborg, den 12te Marts. Natten til den 9de (40 Ridderes Dag) var det Tø, dog frøs det lidt i Morgenstunden. Det skal altsaa og være Tegn til Frostens Ophør. Det har nu i flere Dage og Nætter stormet og regnet af Sydost og Sydvest, der hidtil har hindret Hr. Roat fra sin store Ascension, og hvortil adskil ligge vare komne fra Landet som Tilskuere. Med Fuldmaane i Morgen kan maaske Veiret forandre sig, men paa Løverdag den 17de er det Gjertruds Dag. - Denne Vinter har været særdeles rig paa Ferskvandsfisk, der især i Egnene og Liimfjorden have ydet Beboerne sjeldne, ja næsten uhørte Fordele, især hvad Heltfiskeriet angaaer, der paa Stæder, hvor de endog sielden fanges og paa Grundene stode i saa tykke Stimler, at man ofte kunde øse dem op med Skovle. De store Søer have og givet paa Jis god Fangst af Aal og Aborre. Sildfiskeriet er allerede i Februar begyndt, og fra Sallingsund ere komne meget gode, men smaa Sild, der og have været temmelig dyre, her i Viborg (2 a 3 Mk. Oelen), da de føres til Aarhuus og andre Stæder. Brasen, der aldrig pleier at fiskes i Mængde, har her Januar og Februar været hele Læs af, som vare meget gode og godt Kjøb; (for 6 a 12 s. kunde man kjøbe de store) de vare fra Liimfjorden, dog ikke fra Hjarbek og Vorde, men andetsteds fra, og Aborrene fra Ørslevklosters, der gav en stor Deel. - Laxefiskeriet i Randers har derimod lagt i Dvale, fordi Randersfjordhar været islagt; forhen fangedes i Februar betydelig Mængde; men først nu, naar Fjorden gaaer op, vil den formodentlig under nærværende Veir give god Fangst. - Havfisk har her ikke været uden et Par Gange siden Nytaar. Derimod have vi faaet Frederikshavns Østers, der var udmærket store og gode; men falde kostbare, da de med Vogn maa befordres. - Viborg Søer nu nær ved at befries fra sit Jisdække. - Liimfjorden ved Sallingsund og Hjarbek er gaaet op.