Almuevennen, 1844-10-09
Den kgl. Commissarius: Med Hensyn til den her foreliggende Sags Vigtighed, troer jeg derved at burde fremsætte adskillige bemærkninger, som kunne komme under Overveielse ved Afgjørelse af det Spørgsmaal, om en Comitee skal nedsættes, og i alt Fald i Comiteen, og derefter under Sagens videre Behandling. Proponenten bemærker, at Regjeringen har gjort meget, for at udjevne Forskjellen mellem det frie og det ufrie Hartkorn, og dette er vistnok fuldkommen rigtigt. Jndtil Fdg. af 1ste October 1802 svaredes der kun 62 Sk. Cour., (1 Rbd. 6 1/2 Sk.), af 1 Tønde frit Hartkorn og 3 Rbd. 60 Sk. Conr., (5 Rbd. 4 Mk. 13 Sk.), af det ufrie. Men ved Fdan, af 1ste October 1802 blev den Grundsætning antaget, at det privilegerede Hartkorn kun skulde være fritaget for de gamle Skatter, men at derimod de nye skulde bæres ligesaavel af det frie, som af det ufrie. Dette er noget, som vistnok geraader den daværende Chef for Rentekammeret til udødelig Ære, siden han var en af de første Possessionairer i Landet, men dog af Følelse for Retfærdighed og Medborgeres Tarv gjorde hiin Grundsætning gjældende. Denne har imidlertid senere faaet en langt videre Udstrækning, end det oprindelig var paatænkt, thi under de Omvæltninger, der ere foregaaede i Skattevæsenet, er en stor Deel af de gamle Hartkornsskatter ogsaa blevne overførte paa det frie Hartkorn, og Forskjellen er saaledes, naar der ikke tages Hensyn til Remissionen, kun 2 Rbd. 32 s., og saalænge Remissionen finder Sted, kun 2 Rbd. 4 s. pr. Td. Ligesom altsaa det frie Hartkorn med Hensyn til de egentlige Skatter har tabt en stor Deel af dets tidligere Fortrin, saaledes er det ogsaa blevet gjort deelagtigt i mange andre Afgifter, som ikke forhen, i det mindste ikke i den Udstrækning, paa hvilede samme. Saaledes svarer det ifølge Pl. af 14de Juli 1819, Delinqvent udgifter og andre Udgifter, der udredes ved Repartition paa Amternes Hartkorn, lige med det ufrie, ligesom det ogsaa, efter Reglem, af 5te Juli 1803 og Anordning 29de Juli 1814 med faa Undtagelser tager samme Deel, som det ufrie, i Udgifterne til Fattigvæsenet og Skolevæsenet. Ogsaa med Hensyn til Veivæsenet er en lignende Forandring foregaaet. Forhen vedligeholdtes nemlig Hovedlandeveiene og de mindre Landeveie ved Naturalarbeide, der blot præsteredes af det ufrie Hartkorn, men nu skeer Vedligeholdelsen ved Arbeide for Betaling, og denne fordeles lige paa det frie og det ufrie Hartkorn. Det i saa Henseende fra Regjeringens Side fremsatte Forslag blev med megen Velvillie imodekommet af de til Sædegaardscierclassen hørende Medlemmer af Stænderforsamlingerne, og jeg skal herved i Forbigaaende bemærke, at Udkastet for saa vidt gik udenfor Stændernes tidligere Petitioner, idet der ikke der var ansøgt om en saadan Udjevning. Ligeledes er det ved Anordningen om Frikjørselsvæsenet blevet Resultatet, at Amtsreiserne skulle bekostes ligesaavel af det frie som af det ufrie Hartkorn, forsaavidt som Naturalkjørslerne blive forvandlede tilKjørseler imod Betaling, der udredes af Amtsrepartitionsfondet, til hvilket det frie og det ufrie Hartkorn bidrager lige meget. Der er altsaa vistnok skeet saare meget, for at tilveiebringe en Udjevning imellem begge Slags Hartkorn, og Spørgsmaalet er nu, om der bør skee meere. Jeg maa for det første med Hensyn til de forskjellige i denne Retning fremkomne Andragender, hvori det er antaget, at det privilegerede Hartkorn udgjør circa af alt Hartkornet, bemærke, at de ikke have taget Hensyn til andet frit Hartkorn end Hovedgaardenes uagtet de efter deres Ord, og efter de der opstillede Beregninger, synes at skulle angaae alt privilegeret Hartkorn. Hovedgaardenes Hartkorn udgjør imidlertid kun en Deel, og her i Provindsen omtrent kun det Halve af det hele privilegerede Hartkorn. Efter det statistiske Tabelværks 2det Hefte (S. XV. confr. Side 142143) ere af samtlige circa 373,000 Tønder gammelt Hartkorn circa de 48,000 Tønder privilegeret, men deraf falder kun omtrent 30,000 paa Hovedgaardene, og disses Hartkorn udgjør saaledes mindre end 18, altsaa langt fra 1/2 af det samlede Hartkorn, hvilket sidste Forhold ikke engang er rigtigt, naar der tages Hensyn til det privilegerede Hartkorn i det Hele. Hvad Jylland angaaer, da falder der af de circa 164,000 Tønder gammelt Hartkorn paa Hovedgaardene circa 9000 eller 1/2 af det Hele. Det øvrige frie Hartkorn, fornemmelig Præstegaards- og Kjøbstadjorder, beløber sig til 16 a 18000 Tdr. over hele Riget, men i Jylland, udgjør det ligesaameget tilsammen som Hovedgaardenes. Det vil altsaa blive et Spørgsmaal, om den attraaede Forandring skal strække sig til alt privilegeret Hartkorn eller om det udelukkende er Hovedgaardene, der skulde tabe deres Skattefrihed. Det er vistnok, at Grundene ikke i alle Henseender ere de samme, og der er navnlig fra den retlige Side meere imod at berøve Godseierne hiin Frihed, end mod at betage Geistligheden samme naar Forandringen indskrænkedes til de fremtidige Præster. Men det turde dog i alle Henseender være utilraadeligt, at betage Geistligheden den Frihed, som der tilkommer dem med Hensyn til Skatter; thi denne udgjør endeel af de geistlige Embedsmænds Løn, og da de Jndtægter, som tilkomme dem, for en stor Deel gaae tabte, fordi de ikke frivilligen erlægges, og der, uagtet nærværende Forsamling derfor har viist megen Jnteresse, ikke har kunnet træffes Foranstaltninger til at sikkre dem samme, vilde det være en Jnconseqvents, om man vilde berøve dem en Fordeel, hvoraf de for Tiden ere i sikker Besiddelse. Hvad Kjøbstæderne angaaer, da vilde man heller ikke kunne berøve dem den omhandlede Frihed, uden at forringe deres Jorders Værdi, og der gielder forsaavidt det samme, som med Hensyn til Sædegaardseierne. Da der i mange andre Henseender yttres Ønsker om, at Kjøbstædernes Forrettigheder fremfor Landet maatte indskrænkes, saa vilde det ogsaa være saameget meere urigtigt, at betage dem den Fordeel, som de have med Hensyn til deres Eiendomme; snarere kunde der blive Spørgsmaal om at indskrænke deres Rettigheder med Hensyn til Næringsbrug. Betræffende Godseiernes Skattefrihed, da maa det vel mærkes, at samme ikke er nogen Standsrettighed; det er en Eiendom, hvortil Friheden ligger, uden Hensyn til hvo der besidder den. Man kan derfor heller ikke sige, at Staten har givet de nuværende Besiddere noget forud; thi hiin dog meget indskrænkede Afgiftsfrihed er et Moment, som de have taget i Betragtning ved Erhvervelsen af deres Eiendomme, paa samme Maade som en Forpagter, naar han paatager sig at udrede Skatterne af den forpagtede Eiendom, tager Hensyn til Skatterne, saaledes som de nu engang efter Anordningerne ere regulerede. J denne Henseende er der aldeles ikke nogen væsentlig Forskiel imellem den Mands Stilling, som eier privilegeret Hartkorn, og dens, som har en Eiendom med et mindre Hartkorn, end den efter de almindelige Regler skulde have, og den nye Matricul har her ikke gjort mindste Forandring; thi den har blot Jndflydelse paa Skatter, der ere paabudne siden den nye Matricul ved Frdn. af 1ste October 1802 blev bebudet. Med samme Ret altsaa, som man kan paastaae, at den, som har tilforhandlet sig en Eiendom med frit Hartkorn, skal miste sit Skatteprivilegium, med samme Ret kunde man ogsaa paastaae, at den, hvis Eiendom har et for lavt Hartkorn, skulde have Paalæg i Hartkornet. Hvad Enkelihederne i Andragendet angaaer, da er det, der anføres om den nærværende Forskjel i Land skatten, fuldkommen rigtigt. Betræffende Fourageskat og Marschpenge, da maa jeg bemærke, at den Størrelse, hvortil Proponenten har ansat bemeldte Afgifter, i Overeensstemmelse med hvad de i Aarene 183639 have udgjort, er noget knap, siden det i de senere Aar har viist sig, at et saadant Beløb i Forhold til Fourage priserne er utilstrækkeligt, hvorfor der er blevet udskrevet en Deel meere. J Henseende til Veienes Jstandsættelse og Vedligeholdelse, er det af Proponenten i det Væsentlige rigtig bemærket, at der, forsaavidt Hoved landeveiene og de mindre Landevei, angaaer, ikke er nogen Forskjel, kun maa jeg for Fuldstændigheds Skyld bringe i Erindring, at dersom der i noget Tilfælde skulde behøves tvungent Arbeide til Hovedlandeveiene og de mindre Landeveie, hvilket er forudsat at ville skee, hvis leiet Arbeide ikke skulde kunne erholdes paa billige Vilkaar, saa er det privilegerede Hartkorn derfor fritaget. En af de vigtigste Forskjelligheder er derimod den Fritagelse, som tilkommer det privilegerede Hartkorn med Hensyn til Biveiene, hvilke endnu vedligeholdes ved Naturalarbeide, Det har forhen, under Forhandlingerne angaaende det i 1840 forelagte Udkast til en ny Veifforordning, været Gjenstand for en levende Debat her i Forsamlingen, om det frie Hartkorn skulde tabe hiin Fritagelse, eller ikke men Forsamlingen besluttede med 42 Stemmer imod 9, at der ikke skulde andrages paa nogen Bestemmelse, hvorefter Forpligtelsen til at deeltage i Arbeidet til Biveiene i et større Omfang end hidtil skulde paahvile det privilegerede Hartkorn. Jeg skal naturligviis ikke her fornye denne Strid, men dette turde dog være et af de Forhold, hvori man snarest maatte ønske Udjevning, da der af den nuværende Forskjellighed let kan opstaae Collisioner, hvilket derimod aldeles ikke er Tilfældet med Hensyn til det privilegerede Hartkorns Skatte privilegium. Hvad Frireiser angaaer, da er den Forskjel, som nu finder Sted, ikke betydelig; de egentlige Kongereiser ere fælles for alle Classer af Jordeiere, og dette samme vil ogsaa komme til at gjælde om Amts reiserne, hvorimod de kgl. Tjenestereiser efter den nye Anordning, som i denne Henseende er overeensstemmende med nærværende Forsamlings Jndstillinger, alene paahvile det ufrie Hartkorn. Vigtigere er Forskjellen med Hensyn til Sognereiser, med hvilke det vil forblive ved den hidtilværende Orden; men ligesom det vilde være vanskeligt at ophæve disse Kjørsler imod Pengebetaling, og det heller ikke kunde bestaae med Forholdene, at Hovedgaardene skulde deeltage i at præstere saadanne Kjørsler, saaledes er der heller ikke nogen synderlig Trang til, i denne Henseende at gjøre en Forandring. Jeg skal endnu tilføie, at der foruden de af Proponenten nævnte Forskjelligheder, ere nogle faa andre, saasom: Fourage leverancer og enkelte andre Præstationer til Skolevæsenet, paa enkelte Steder visse Præstationer til Præsterne, Dommerkorn o. s. v., hvilke Byrderalene hvile paa det ufrie Hartkorn, men disse ere ikke af nogen stor Betydenhed. Fortsættes.