Almuevennen, 1844-10-01
Da Amtmandskabet efter den Foranledning dertil, som høibemeldte Kammerets Skrivelse indeholder, har tilstillet Raadet samme til nærmere Overveielse og Afbenyttelse, have vi troet paa den mest passende Maade at vise vor Erkjendelse af det høie Collegiums velvillige Deeltagelse for dette saa vigtige som vanskelige Anliggende ved paa Ny, igjennem en særligt dertil nedsat større Comitee, at tage Sagen i det Hele under gjentagen Overveielse og derefter yttre os over den med specielt Hensyn til de Udviklinger af dens forskjellige Momenter, som det høie Collegium i velbemeldte dets Skrivelse har værdiget at meddeele. J Betragtning af det Presserende i dens hurtigst mulige Afgjørelse have vi derhos troet at turde sætte os ud over, hvad der forøvrigt ingenlunde har undgaaet vor Opmærksomhed, at Kammerets Skrivelse kun indirecte er rettet til Raadet, og at den saaledes maaskee i Formen ikke strængt berettiger os til dette Skridt. Raadet maa nu allerførst udtale, at det fuldkomment hylder den i vor Tid vistnok ogsaa unegtelige Sandhed, at Tilstedeværelsen af gode og tilstrækkelige Veie er en ligefrem betingelse for Amtets materielle Opkomst og Velvære. Efter samtlige Amtets Forhold er et saadant Veiapparat en ligefrem Nødvendighed, et ligefremt Retskrav, hvis Fyldestgjørelse i sit fulde Omfang er og maa og vil være Raadet fremfor Nogen magtpaaliggende. Ved Siden heraf troer Raadet ikke at feile, naar det ligeledes udtaler som sin Overbeviisning, at i det Mindste den Deel af Veivæsenet, der umiddelbart skal sortere under sammes Forvaltning, altsaa samtlige de mindre Landeveie, paa ingen Maade bør underholdes ved Naturalarbeide af Amtets dertil endnu stedse pligtige ufrie Hartkornsbrugere. Dette Naturalarbeide er i sit Princip saa forkasteligt og i sin Udførelse saa byrdefuldt i Forhold til det virkelige Udbytte for Veivæsenet, at en Overbestyrelse, der i dette Amt recurrerede dertil, vilde forekomme os alene derved at stemple sig som udygtig og uværdig. Det føles tungere af Yderne i samme Forhold, som disse udmærke sig ved Flid og Duelighed i deres Bedrift og derved ere blevne istand til at fatte Værdien af den Tid og Kraft som ved dette berøves dem. Det ophæver derhos Muligheden, af, forsaavidt i det Mindste at hævde den Lighedsfordring, Retfærdigheden opstiller med Hensyn til det frie Hartkorns naturlige Forpligtelse til, ligemed det ufrie, at deeltage i Byrderne ved Veivæsenet. Nysberørte Hensyn til det frie Hartkorn og navnlig den Tvivl, der endnu verserer om, hvorvidt Bivesarbeidet af Sogneforstanderskaberne kan decreteres udført ved Entreprise for Regning af Kommunernes samtlige saavel frie, som ufrie Hartkorn, i Forbindelse med den i sig selv ved Arbeider, som disse, saa indlysende Vigtighed af fuldstændig Enhed i Udførelsen, samt i det Hele Amtets ganske særegne Stilling paa Grund af dets Naboskab med Hovedstaden, forrekomme os endog at tale næsten afgjørende for, at det her burde være Reglen, at alle de blomere befarede Veie overhovedet skulde være saakaldte mindre Landeveie og umiddelbart bestyres af Raadet, og at det derimod burde være en Undtagelse, naar en saadan Vei af en eller anden særlig Grund tillodes at vedblive som Bive og, som saadan umiddelbart at sortere under de respective Forstanderskabers Forvaltning. Naar Raadet, uagtet alt dette, i sin berørte Skrivelse om Amtsveiene af 8de Marts d. A. har indskrænket sig til den Jndstilling, som det høie Collegium saa indtrængende har imødegaaet, vil det dog neppe være undgaaet høisamme, at denne Resighation har været meget mod vort Ønske, og at vi kun have beqvemmet os til den ved den bestemte Erkjendelse af de os omgivende Forholds tvingende Magt i Forbindelse med nogen Uvished om det høie Collegiums Betragtningsmaade af Sagen i den Realitet. Efterat vi imidlertid nu i høisammes ovenmeldte Skrivelse og den levende Jnteresse for Sagen, denne saa uforbeholdent udtaler, have erholdt baade Opfordring og Opmuntring til Jntet at lade uforsøgt, hvorved vi kunde haabe paa en nogenlunde tilfredsstillende Maade at see dette Amtets maaskee mest paatrængende Anliggende fremmet og ordnet, have vi ikke kunnet betænke os paa, atter at gjøre samtlige de omgjældende Forhold til Gjenstand for vor fornyede Overveielse, og vi have derved navnlig havt for Øie, om muligt at udfinde, om og under hvilke Betingelser vi med Hensyn til disse Forhold turde antage det for gjørligt, at Raadet kunde sættes istand til i det Væsenlige at adoptere det System for Amtets Veiforvaltning, som det høie Collegium har opstillet, og som Raadet derhos villig erkjender for i sig selv at være det retteste og hensigtsmæssigste Men herved nødes vi imidlertid til gjentagende at henleddet høie Collegiums Opmærksomhed paa de særdeles Forhold hvorved vi i Ordningen af denne Communalbranche finde os hindrere. Det er nemlig disse Forhold, der maa retfærdiggjøre vor tidligere Betænkelighed ved for Øieblikket at overtage saa udstrakte Veilinier, som den forrige Bestyrelse har efterladt os, og det er i disse samme Forhold, at vi maae haabe, at det høi Collegium maaskee maatte kunne finde Motivet til mulige extraordinaire Foranstaltninger udenfor Raadets Ressort, hvorved de tilstedeværende Hindringer kunde enten hæves eller dog væsenligen formindskes. Amtets Repartitionsfond er paadraget en vist nok ligesaa overordenlig, som overraskende Gjæld af c. 20,000 Rbd., og det høie Collegium selv har fundet sig foranlediget til at urgere dens Afbetaling. J den samme Tid, hvori denne Underbalance er kommen tilstede, har man udskrevet til Fondet ikke mindre end omtrent det firedobbelte Bidrag af det, Forordningen af 3die December 1819 forudsætter som det allerhøieste, der til samme kunde være at paaligne Hartkornet; og i selv samme Tid endelig har man, uanseet dette og uanseet de Bidrag, som man tillige udskrev i Naturalarbeide, dog kun seet sig istand til næsten Jntet at udrette, enten for virkelig Grundforbedring af de vigtigere Veie, eller overhovedet for en blot taalelig Farbarholdelse af dem. Men herved er det ligesaa nedslaaende som notoriske Resultakommet tilstede, at den langt overveiende Deel af den omgjældende Veistrækning i dette Øieblik findes i en saadan Tilstand, at den virkelig paa ikke faa Steder maa charakteriseres, som de høie Collegium omtaler Smallegaden og Frederiksbergs gamle Landevei, som ufremkommelig; paa mange Steder, som aldeles og øieblikkeligt trængende til en fuldkommen Grundforbedring, og næsten paa alle Steder, som nødvendigt fordrende en Udhedring, der ikke lidet overstiger en almindelig simpel VedligeholDette gjælder navnlig om en Strækning af ikke mindre end omtrent 12000 Favne, alene paa den nysnævnte gamle Frederiksborgs Landevei og paa gamle Kongevei med Forlængning samt Godthaabsveien. Til de endnu uforbedrede Stykker af Frederikssundsveien og Strandveien er herved end ikke taget Hensyn, ligesaalidt som til gamle Kjøgevei eller til de saakaldte Jagtveie i nordre Birk paa 9534 Favne, der føre fra Vintappergaarden over Jægersborg til Charlottenlund gjennem Skoven, og derfra over Ordrup Mark til Christiansholm ind af Røde port i Jægersborg Dyrehave og gjennem Skoven fra Klampenborg til Fortunen og gjennem Ermelunden til Jægersborg. Amtets omgjældende Veie ere saaledes i dette Øieblik i den Grad geraadede i Forfald, at det er en af sig selv indlysende Umulighed for Raadet med de Midler, der ordinairt staae til dets Raadighed, med det ringe Hartkorn, der skylder til Fordet, og med de forholdsvis større Bekostninger, dette Amts Vei arbeider fordre, endog blot midlertidig eller foreløbig at skaffe dem i en nogenlunde forbar Stand, indtil de efterhaanden kunde varigere forbedres. Det var den bestemte Erkjendelse heraf i Forbindelse med Overbeviisningen om, at Amtets Beboere i ethvert Fald bedre vilde finde sig i det saare Trykkende i denne ved ordinaire Midler naturligvis ikke hurtigt forsvindende Tilstand, jo meere umiddelbart Afhjælpningen deraf kom til at afhænge af eller paahvile nærmest dem selv, der bevægede Raadet til at foreslaae den af samme indstillede Jndskrænkning i de ondet underlagte Veie. Det høie Collegium har heller ikke overseet Vægten af disse Forhold, og vi tør antage, at det er i en med Raadets Betragtningsmaade stemmende Vurdering af dem, at det høie Collegium allerede paa dette Sagens Stadium har fundet sig foranlediget til, ved titnævnte dets Skrivelse ikke uvæsentligt at simplificere det foreliggende Spørgsmaal. Efter velbemeldte dets Skrivelse maa nemlig det høie Collegium antages at ville for saavidt bifalde Raadets Jndstilling, at de hidtil værende som mindre Landeveie fra Jslehus over Morkøie til Christianslyst, fra Cathrinebergmølle over Sengeløse til Klovtofte, fra gamle Frederiksborg Landevei til Chausseen ved Vintapper gaarden, fra Aaløbet ved Grøndal over Vandløse til Damhuset, og fra Flaskekroen til Roeskilde Amtskjæl paa gamle Kjøgevei, uden Videre maae udgaae som saadanne, og overgaae i Biveie nes Classe. Collegiet har derhos med Hensyn til det øvrige Stykke af gamle Kjøgevei udtalt sig dubitativt, og med Hensyn til de saa særdeles vidtløftige og Amtets Beboere maaskee mindst interesserende, henved 10,000 Favne lange Jagt- og Lystveie mellem Strandveien og Lyngby Chaussee, har Høisamme derhos indrømmet, at det var med Føie, at Raadet ikke paa disse har kunnet finde det legale Begreb om en mindre Landevei anvendeligt, og derfor charakteriseret dem i det Hele som blotte Lyst eller Jagtveie. Kammeret har endelig yttret, at Raadet ved fremdeles at bibeholde gamle Kongevei ved Værnedamsveiens Halvdel, Smallegaden og Fasanveien, som mindre Landevei, tør forvente, ikke blot at den kongelige Kasse vil overtage 134 Favne af sidstnævnte Vei, men ogsaa, at den almindelige Veikasse vil overtage de halve Udgifter for den hele øvrige Strækning af den samlede Vei. Føies hertil, at Collegiet, saa utilbøiligt høisamme vistnok end i Reglen finder sig til at bevilge nye Bomindretninger, dog, med Hensyn til Raadets Jndstilling om en saadan ved Lygten, har udtalt sin Erkjendelse af, at ganske særegne Grunde muligt kunde gjøre sig gjældende for denne, fornemmelig med Hensyn til Frederiksborgveien, saa maa Raadet vistnok allerede herved føle sig opfordret til uforbeholdent at anerkjende, at det høie Collegium saaledes allerede ikke uvæsenligt har søgt at stille Forholdene gunstigere, og noget at formindske de Vanskeligheder, hvormed Raadet i denne Sag har at kæmpe. Desuagtet vil det, selv med disse Lettelser eller Udsigter til saadanne, efter det Ovenantydede endnu stedse være umuligt for Raadet at overtage de Veie, hvortil Spørgsmaalet nu tør forudsættes af det høie Collegium at ville blive reduceret, eller rettere, det vil endnu stedse overstige Raadets Kræfter, med de Midler, der ordinairt ere til dets Disposition, at kunne bringe det dertil, at disse Veie uden Ophold kunne holdes i en nogenlunde passabel og successive tilfredsstillende Stand. Den simple Udbedring paa dem alle og den presserende Fortsættelse af Grundforbedringen paa Frederikssundsveien vil gjøre det aldeles uoverkommeligt for Fondet samtidig tillige at udrede Udgifterne ved de, med Hensyn til Tilstanden, i det mindste ligesaa presserende, Grundforbedringer paa Frederiksborglandevei, paa Godthaabs veien, i Smallegaden osv., hvorpaa det høie Collegium selv lægger saa kjendelig Vægt. Under disse Omstændigheder er det saaledes kun forsaavidt det maatte kunne lykkes os at formaae det høie Collegium til end yderligere at komme Amtet imøde, at vi kunne nære noget Haab om, uagtet alle disse Vanskeligheder, endelig at see dette Anliggende rask og hensigtsmæssigt ordnet.