Berlingske Tidende, 1809-01-30
2) Enhver af Vort kiere og troe Undersaatter, der efter sin Stand, og Stilling har udmærket sig ved Fortienester af det Almindelige, en holder derved Adgang til dette Hæderstegn, naar det Forhold, eller de Handlinger, som hertil maatte giøre ham værdig, nøiagtigen er blevet Os af vedkommende Øvrighed eller Foresatte giennem Vore Collegier eller høie Embedsmand allerunderdanigst indberettet. 3) Naar nogen er bleven udnævnt til Dannebrogsmand, og Underretning herom allernaadigst meddeelt Vort Ordens=Kapitul, de paaligger det Samme, at indføre hans Navn, Fortienester og Opholdsted i Kapitulets Register, og at tilstille ham en trykt Gienparaf denne Vor Anordning, hvorhos hans Udnævnelse offentligen fra Kapitulet bør kundgiøres. 4) Er den udnævnte Dannebrogsmand tilstede der, hvor Vi Sel opholde Os, da modtager han Sølvkorset af Vor egen Haand. En han fraværende, da bliver Hæderstegnet og det Exemplar af Anordningen, som er ham bestemt, tilsendt hans høieste Foresatte der paa Stedet, for af denne at vorde ham høitideligen overleveret, efter Ordens=Kapitulets nærmere Foranstaltning. 5) Enhver, som hædres med Dannebrogs Sølvtors, har Adgang, til Vore 2de Ridderordeners fælleds høitidelige Møder. Han bør af enkelt Skildvagt honereres med skuldret Gevær, og ville Vi allernaabigst, at han, som en af Kongen udmærket Mand, allevegne uden for hans Tienesteforhold, skal ansees og behandles som den første blandt sine Ligemænd. 6) Til Beviis om det Værd, Vi tillægge Dannebrogsmændenes Hæderstegn, have Vi dermed benaadet Medlemmerne af Vort Ordens Kapitul; saa er det og Vor allernaadigste Villie, at den, Vi eengang have tildeelt dette Hæderstegn, skal beholde og bære Samme, saalænge han ei dertil giør sig uværdig, saaledes at, om Vi maatte finde Os foranledigede til at benaade en Dannebrogsmand med nogen af Vore Ridderordener, skal han ikke destomindre vedblive at bære Dannebrogsmændenes Hæderstegn. 7) Da Vi saaledes have givet dette Hæderstegn en fortrinlig Udmærkelse, forvente Vi og, at Vore Dannebrogsmænd ved urokkelig Troskab mod Konge og Fædreland, og ved en i alle Dele hæderlig Vandel, stedse ville stræbe at vedligeholde og forøge den Agtelse, de have erhvervet. Men, skulde nogen Dannebrogsmand fornægte den Æresfølelse, som det var vor Hensigt at oplive, saaledes at han ved Domstolene vorder tiltalt eller saggiven for en Handling, der kunde medføre legemlig Straf eller Ærens og den offentlige Agtelses Fortabelse, da er det Domstolenes Pligt, ufortøvet derom at giøre Jndberetning til vedkommende Collegium, paa det at Samme kan foranledige Ordens=Kapitulets Forestilling til Vor allerhøieste Resolution, om den Tiltalte eller Saggivne indtil videre skal forbydes at bære sin Hæderstegn. Saa maa ei heller nogen Dom, der medfører legemlig : eller vanærende Straf, fuldbyrdes paa en Dannebrogsmand, forinden Hæderstegner, i Følge en af Kapitulet fattet og af Os sauctioneret Beslutning, er ham frataget, hvilket dernæst uopholdeligen bør indsendes til Kapitulet. 8) For, saavidt mueligt, at raade Bod paa uformuende Dannebrogsmænds trykkende Kaar, have Vi, under Kapitulets Forvaltning, henlagt en Fond, af hvis aarlige Indtægter Vi ville tildeele dem iblandt Dannebrogsmændene, som Vi efter Omstændighederne maatte finde særdeles værdige eller trængende dertil, en aarlig Underholdnings=Hielp, hvis Størrelse og Forøgelse, Tid efter anden, Vii hvert enkelt Tilfælde ville bestemme, med allernaadigst Henspaaenhvers særskilte Fortieneste, Kaar og Alder ; hvorved fornemmeligen vil komme i Betragtning den længere eller kortere Tid, han maatte have staaet i Vor Tieneste eller være benaadet med Dannebrogsmændenes Hæderstegn. Og skal denne Underholdnings=Hielp intet Tilfælde kunne sælges, pantsættes eller belægges med Arrest, et heller deri kunne gives Udlæg, paa at den desvissere maa komme dem til Gode, hvem Vi allernaadigst tildeele Samme. 9) Naar en Dannebrogsmand ved Døden afgaaer, er det Pligt for alle der paa Stedet værende Dannebrogsmænd, at følge kom til Graven ; og bør det Hæderstegn, ham var forundt at bære, lægges over hans Ligkiste paa en sort overtrukken Pude. Det aftages, naar han nedsinkes i Jorden, og indsendes af vedkommende Foresatte til Vort Ordens Kapitul. Fremdeles ville Vi, at en Sum, lig den Underholdnings=Hielp, der efter foregaaende 5 var den afdøde Dannebrogsmand aarligen tillagt, skal udbetales hans Boe, for eet Aar fra Dødsdagen at regne, samt at Øvrigheden paa Stedet skal bære Omsorg for, at Bekostningen til hans tarvelige men hædrende Jor færd deraf udredes. 10) Endeligen haver Vort Ordens=Kapitul, til hvert Aars 283, Junii, allerunderdanigst at indberette Orde forventende gode Følger af Vore om Dannebrogsmændene allernaadigste givne Befalinger, samt hvad videre dermed maatte staae i nogen Forbindelse. Givet i Vor Kongelige Residentsstad Kiøbenhavn, den 28de Januarii 1809. Under Vor Kongelige Haand og Segl. Frederik R. Kaas. Cold. (L. S.) Kundsen. Bilov. Monrad.