Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-10-04
Tvende af den roeskildske Stænderforsamling første Notabiliteter, dHrr. Etatsraad Neergaard og Kammerherre Abrahamson, vare, under den foreløbige Behandling af Sagen om Frikjørselsvæsenet, geraadte i en temmelig levende Dispute. Førstnævnte dolerede, og vel med Rette, over, at der ikke toges tilfredsstillende Hensyn til en sand og virkelig Oeconomie ved Befordringerne. "Kiender man lidt til Forholdene, som de nu engang ere, sagde han: "saa veed man ogsaa nok, at en Embedsmand eller Autoritet ei vil være meget tilbøielig til at gaae strængt rette med Colleger, eller lidet underordnede Mænd i samme Fag, og det er derfor heller ikke at vente, at dette vil skee f. Ex. af en Regimentschef mod sine Officerer, eller i andre lignende Forhold. Jeg vil saaledes ei nægte, at jeg som Landmand ofte har følt mig ubehageligt berørt, naar jeg stundom har seet en ung Officeer, mangengang endog af Cavalleriet, sidde aldeles ene i en Vogn; heller ikke vil jeg nægte, at jeg har havt en lignende Følelse, saa ofte jeg har seet den Maade, hvorpaa Sessionen bliver befordret fra By til By, idet det har været mig klart, at dertil er blevet brugt en aldeles overdreven Mængde af Befordringer. Jeg siger dette uden nogetsomhelst personligt Hensyn. . . Kammerherre Abrahamson, søgte nu at oplyse, hvor grundløs den Paastand var, at en urigtig Fremgangsmaade skulde finde Sted med Hensyn til de militaire Tjenestereiser. Etatsraad Neergaard fralagde sig herpaa den Mening, at der, i den nævnte Henseende, skulde finde nogen Vilkaarlighed Sted; han havde kun villet sige, at bemeldte Reiser i Almindelighed ikke foretages med Sparsomhed i Henseende til Befordringerne, og han havde ikke skjønnet rettere, end at der, navnligen til Sessions reiserne, bruges et overflødigt, ja meget overflødigt Antal Vogne. "Muligen kan jeg heri feile, sluttede han, men det er min Overbeviisning, som jeg har udtalt, og den kan jeg ikke fravige. Kammerherre, Abrahamson yttrede det Ønske, at Den eller De, der maatte have gjort sig skyldig i at have reqvireret formeget, maatte nævnes, paa det at Jntet skulde hvile paa dem, der strengt havde iagttaget deres Pligt. Cancelliraad Feddersen protesterede imod, at denne Opfordring toges tilfølge; han kunde ikke troe, at der tilkommer nogen Deputeret Ret til at forlange af en Anden, at han, naar han taler om Forhold i Almindelighed, skal navnligen opgive, hvilke Personer han har for Øie. Kammerherre Abrahamson gjentog sit Ønske, at Etatsr. Neergaard vilde navngive de Personer, til hvilke han havde sigtet. Kammerraad Drewsen gav den sidstnævnte Deputerede Medhold: det blev virkeligen brugt for mange Vogne til de omhandlede Reiser. Naar man seer først een Vogn komme med en Sessionsherre, og derefter en anden Vogn med hans Tjener og maaskee en Kuffert, forekommer det mig dog virkelig, at den ærede Deputerede har havt den fuldkomneste Ret til at sige, at der i et saadant Tilfælde, bruges flere Vogne, end det er ligefrem nødvendigt, uagtet Vedkommende er berettiget til at bruge saamange." Kammerherre, Abrahamson troede ikke, at det Antal Vogne, der i det nye Reglement er bestemt for Sessionen, er større end nødvendigt. Statsraad Neergaard erklærede herpaa, at ligesom han ingen bestemte Personer havde havt for Øie ved sine Yttringer om de militaire Kjørsler, saaledes kunde han ingen Saadanne navngive. Hvad jeg har sagt, sluttede han: beroer paa mine Jagttagelser og den af disse fremgaaede Overbeviisning; anden Erklæring agter jeg, som Deputeret, ikke at afgive, og jeg haaber, at man ved den vil finde sig tilfreds." Kammerherre Abrahamson beholdt dog det sidste Ord og endte denne Discussion med en Yttring, som viste, at han endnu ikke havde faaet tilstrækkelig Satisfaction. (St. Td.) Fra Flensborg meldes, at den ovenfor St. Turgensby liggende Frulunder Mølle er afbrændt i Bund og Grund.