Berlingske Tidende, 1830-03-06
Med den sidste Clausul af Emancipations-Billen har man kun kastet nogle intolerante Protestanter Støv i Øinene, thi Jesuiterne finde intetsteds større Sikkerhed end i England. Her ere nu sexten Nonneklostere, foruden det, som ganske nyelig er stiftet i Cannington i Sommersetshire, med Forpligtelse til Messer og gode Gjerninger, for Englands Omvendelse. Det er sandsynligt, at Jrland inden faa Aar vil repræsenteres i Parlamentet af lutter Katholiker, med Udelukkelse af Protestanter. Handelens Forfald er en Tugtelse af Gud, for at lede det engelske Folk til den catholske Religion. Den engelske protestantiske Adel føler nu en langt større Interesse for Religionen end nogensinde før, saa at mange af dens Medlemmer upaatvivleligen ville tye til deres Fædres gamle Troe, naar den herskende Kirke styrter sammen. Det siges nu for vist, at Eieren og Redacteuren af Quotidenne, Lecteur hos Hs. M. Kongen, Hr. Michaud, bekjendt i Literaturen ved et Værk og Korstogene, bereder sig til at gjøre en Ret til Syrien og Ægypten, hvilken, foruden en videnskabelig Tendents, ogsaa har en politisk, i Henseende til Frankrige Forhold til Paschaen af Ægypten, Prof. Villemains Forelæsninger over Middelalderens Literatur have et usædvanligt Tilløb af Tilhørere. De begynde Kl. 1 1/2, men allerede Kl. 12 er det rummelige Auditorium saa fuldt, at de, som komme siden, maae staae i Corridoren, for der lyttende at opsnappe enkelte Fragmenter af Foredraget, Efteretninger af blandet Jndhold. Den ved sine Reiser i fjerne Verdensegne og ved sine Skriften berømte tydske Lærde, Klaproth, som nu opholder sig i Paris, har i det sidste Hefte af Annales des Voyages, meddeelt følgende interessante Notitser om Thibet. - Lhassa er Thibets Hovedstad. Det Pallads, hvori Rigets geistlig verdslige Regent, DalaiLama, boer, har et forgyldt Tag og indeholder Ti Tusinde Værelser. Thibetanerne udelukke næsten enhver Fremmed fra Adgang til deres Land. En Englænder, der ved Hielp af sin nøie Kundskab om det chinesiske Sprog var kommen lige ind i Hovedstaden, maatte atter vende om, fordi der pludselig var kommen en Advarsel fra Peking, at den Fremmede vilde udforske Landet. Dette Factum giver tillige et Begreb om det chinesiske Polities mistænkelige Forsigtighed. De thibetanske Love ere særdeles strænge: dem, der ere dømte til Døden, lader man ofte kastes for vilde Dyr, eller man styrter dem i en Hule, der er fuld at Skorpioner. At udrive Øinene, at afskjære Næsen, Hænder og Fødder, - sligt er en Tortur, som meget hyppigen anvendes. Udholde de Anklagede denne Marter, uden at tilstaae den Forbrydelse, hvorfor de beskyldes, saa erklæres de for uskyldige. - Almuens sædvanlige Næring er raat Oxe= og Bedekjød, Melk og Ost. Øl og Brændeviin tilberedes af et i Landet meget almindeligt Slags graat Byg. Drukkenskab er her meget almindelige Thibetanerne ægte sædvanligen ikkun een Kone; dog er det ikke sjeldent, at flere Brødre ere gifte med een og den samme Kone. - Thibetanernes Begravelsesmaade afviger høist besynderligen fra nogensomhelst anden hos alle bekjendte Nationer. Nogle Dag, efter Døden bringes Liget til en offentlig Embedsmand, der ladet det skjære i lutter smaae Stykker, hvilke kastes for Hundene, Denne Begravelsesmaade kaldes den jordiske. De Dødes Been knuses i en Steenmorter, blandes med Meel og rulles til Boulet, ter, der ligeledes kastes for Hundene; men giver man dem Rovfuglene til Priis, saa kaldes denne Begravelsesmaade den himmelske. Deres Liig, der ikke efterlade Penge nok til at lade sig skjære i smaae Stykker, kastes i Søen. Præsternes Liig gjøre en Undtagelse; de opbrændes og Benene bevares i Obelisker. - Thibets Handel med raa Silke, fiin Uld a., er temmelig betydelig, og føres meest af Fruentimmer. Mændene beskjæftige sig med Konster og Haandværker. Den almindelige Myntsort er at Sølv, omtrent af 1 1/2 Rigsdalers Værd; ogsaa har man Skillemynt af Kobber. Handelsforbindelserne mellem det østlige Thiber og China ere af stor Vigtighed, og vedligeholdes paa 2 Veie, directe imellem Odessa og Peking. Til at tilbagelægge den mees besøgte af disse to, behøves 8 Maaneder. Karavanerne, der bereise dem, bestaae almindeligen af 600 Mennesker. - Det fortjener at bemærkes, at den thibetanske Geistlighed med stor Iver dyrker Videnskaberne. og at hele Nationen kan læse og skrive. Dette skal endog være en af Budhaismens religiøse Forskrifter ; ethvert Kloster har sit Bibliothek.