Viborger Samler, 1849-09-04
Udenlandske Efterretninger. Storbritannien og Jrland. London, den 27de Aug. Efter de nyeste Efterretninger fra New-York har Præsident Taylor udstedet en Proclamation for at forbyde Afreisen af en Expedition, der skal have havt til Hensigt, paa egen Regning at fratage Spanierne Øen Cuba Af nedenstaaende Correspondent Artikel, indrykket i Deutsche Zeit. meddeles et Udtog, hvorhos vi ikke undlade at tilføie, at Correspondenten paatager sig hele Ansvaret for Artiklens Troværdighed. Artiklen, saa eventyrlig den end klinger, troer Deutsche Zeit, ikke at burde forholde sine Læsere. "Den nye hellige Alliance. Denne af flere Stormagters Gesandter i Warschau aftalte Tractats Hovedformaal er Undertrykkelse af de revolutionaire Tendentser i hele Europa. Denne Alliance begrundes ved et offensivt og defensivt Forbund imellem Østerrig, Rusland, Frankerig, Baiern, Pavestaten, Neapel og eventuelt Sardinien. Preussen indbydes til at deeltage - 4 prendre ou à resuser. De høie Magter betvivle ikke Preussens Tiltræden. Hovedformaalet for Alliancen opnaaes ved Tilintetgjørelsen af den folkeretsstridige Tilstand i Schweiz, ved en Gebeetsfordeling i Tydskland – saaledes at de mindre Stater – Radicalismens Planteskoler – bortfalde, dernæst ved en Handelslige, hvorved Englands Jndflydelse, der stedse virkede ophidsende paa det europæiske Continent, svækkes og brydes. De vælske Cantoner i Schweiz tilfalde Sardinien, de franske Cantoner Frankerig. Østerrig tager Basel, Thurgau, St. Gallen, Appenzell og Zürich, medens de indre Provindser constitueres som Rigsrepublik under Forbundets (den nye hellige Alliances) Protection. Preussen optager de mindre nordiske Stater og Mellemtydskland indtil Main, og aftræder Rhinprovindserne til Frankerig. Baiern tager Würtemberg, Hohenzoller og en Deel af Baden, men aftræder Pfalz til Østerrig, der tillige erholder den anden Deel af Baden, saaldes at det tidligere Forøsterrig fuldkommen restitueres. Udenfor Tydskland constitueres de italienske Stater med Østerrig som Toldforening. Af Tyrkiet tager Østerrig Bosnien og Montenegro; Rusland holdes skadesløs ved Moldau og Wallachiet, Servien og Havnen ved Cattaro. Sidstnævnte Acquisition er nødvendig for at gjøre Rusland til en uafhængig Sømagt. Constantinopel erklæres for Frihavn. Modsætter England sig dette Arrangement, følde høie Contrahenter sig stærke nok til at træffe – uden dets Samtykke - de Foranstaltninger, der forekomme dem nødvendige for at bevare Roligheden i Europa. Saaledes vare de tidligere Grundtræk; Gørgens Underkastelse har uventet løst det ungarske Spørgsmaal. Derved paa skyndes Projectets (ja vel, et Project, Hermann v. Bremen og de øvrige Herrer Medlemmer i Collegium værdigt) Udførelse. Der er ingen Grund til at vente en Forandring i denne Plan, end ikke nu, da den lægges for Dagen. De mindre tydske Staters eneste Haab hviler paa en enig og tillidsfuld Tilslutning til Preussen, men en saadan Tilslutning, der kunde lette denne Stat den vanskelige Opgave at nedlægge Protest imod Afstaaelsen af dens Rhinprovindser og imod Usurpationen i Norden og i Tydsklands Midte, samt endelig give Preussen Mod til at træde i Skrankerne imod 3/4 af Europa. Men for Preussen og England vilde der da ingen Redning være tilbage uden en tætsluttet Forbindelse imod den nye hellige Alliance. J dette Tilfælde maatte England opgive de Handelsinteresser, der ellers bestemme dets Politik; thi der staae nu høiere og vigtigere Jnteresser paa Spil end de Jnteresser, der grunde sig paa den al thiske Handel og Harmen over den Beskyttelse, Preussen, yder sin Handel. Den nye hellige Alliance vilde være ligesaa faretruende for England som Napoleons Decreter, der gik ud paa at afskjære England Forbindelsen med Europas Continent. Denne Tractat truer England med en anden og vedvarende Continentalspærring, med at afskære det fra Handelen i Levanten og med at skabe en Sømagt, der principielt er fjendtlig imod England. Havnen ved Cattaro, som Østerrig ikke forstod at benytte, er Grundstenen for det russiske Verdensherredømme.