Aalborg Stiftstidende, 1842-05-14
Aalborg, den 14de Mai. Hr. Procurator Westerbye har i nedenstaaende Jnserat givet en Fremstilling af sit Forhold til de Hoffmannske Affairer i Løkken, og Publicum er nu saaledes saameget bedre sat istand til at gjøre sig fortrolig med denne Sag. Vi tvivle imidlertid meget paa, at man i Hr. W.'s Jnserat vil finde Noget, der kan kaste nyt Lys over Sagen eller at denne derved har faaet en anden Skikkelse, end den, hvori den var fremtraadt i vor sidste Fremstilling, som netop ved Hr. W.s Jnserat viser sig at være øst af paalidelige Data. Hr. W. siger, at Bogføringen af hans Mellemværende med H. stedse har været iværksat ved hans (Westerbyes) Comptoirister osv.; herom har Jngen tvivlet, men Talen var om, hvorvidt der hos Hoffmann havde fundet rigtig og oplysende Bogføring af dette Mellemværende Sted, og herom indeholder Hr. W.'s Jnserat Intet. Hr. W. siger endvidere, til Bestyrkelsen af sin udviste aabne Adfærd, at han ved Fogedforretningen i Løkken havde taget Vidner med for at stadfæste Fordringens Rigtighed, for det Tilfælde den skulde blive modsagt. Vi indsee imidlertid ligesaa lidet, hvori det Aabne i denne Adfærd bestaaer, som vi fatte det Hensigtsmæssige heri, da jo saadanne Vidner ved en Fogedforretning slet ingen Betydning kunne erholde, desuden hvor rigtig Bogførelse, tidligere Opgjørelser for Vidner og tilbørlige Documenter maatte være tilstede, i hvert Tilfælde ville være en Overflødighed. Hr. W. har endog været saa lidet paaholdende paa Documenterne for H. Debet, der under Boet kunde komme til Oplysning, at han ved Fogedforretning extraderede ham disse. Denne Gentilitet tvivle vi imidlertid meget paa, vil dække Nødvendigheden af at disse Documenter atter extraderes til Skifteretten, under hvis Behandling Boet nu er kommet, eller til den offentlige Autoritet, igjennem hvilken en Undersøgelse af denne Handelstandsning muligt kunde blive beordret. For det Tilfælde, at disse Documenter nu ganske skulde være forkomne, og Hr. H.s Bøger ikke indeholde den med Hr. W. Bøger oplysende Samstemning, kan det vist ikke feile, at, som tidligere yttret, en Fordring til Beedigelse fra Hr. W. Side maa blive Nødvendighed. At Hr. W. ved et saa betydeligt Mellemværende og ved den Adgang, han havde til at faae Jndseende i H.s Forretninger, ikke skulde have gjort sig saa bekjendt med dennes Situation, at han itide kunde have præcaveret sig imod Følgerne: synes vistnok besynder. ligt. Hvorledes imidlertid end dette forholder sig, er det vist nok - som ogsaa i vort Foregaaende yttret – at Jngen er berettiget til, at fortænke Hr. W. i, at han søger sit Tilgodehavende først sikkret, eller til i saa Henseende at skumle over eller mistyde hans Handlinger. Derimod er man vist berettiget til at forundre sig over Maaden, hvorpaa denne præjudicerende Sikkring har fundet Sted, til at opkaste og drøfte Spørgsmaalet om en saadan Fremgansmaades fuldkomne Retsgyldighed og til at fordre den aabne Adfærd af en saa betydelig, et heelt Bo pludseligt erobrende, Creditor, at han ved producerede Documenter oplyser og sin store Fordrings Rigtighed og Gyldighed for denne ved et saa overraskende natligt Forlig og umiddelbar paafølgende Execution tillægges eventuel Retskraft. At det skulde være en feilende Formening, at der ikke for nogen af de øvrige Creditorer er Udsigt til at erholde en Døit i Boet, kunne vi ei forklare os, da Hr. W. jo dog faaer Alt, og han i sit Brev til det berørte Altonaer Huus siger, at han selv taber 30,000 Rbd. Hvad iøvrigt Hr. W. Forhold til det nævnte Huus angaaer, da forandrer det aldeles Jntet, om han har brugt det Udtryk: "længere eller ikke, eftersom han jo har vedblevet at forrespondere med dette Huus om dets Tilgodehavende hos H. og først pludselig, efter selv at have sikkret sig, underrettede sin Client om, at han ikke kunde indtale hans Krav. At der fra dette Huus var doleret over hans Fremgangsmaade har Hr. W. desuden i en senere Skrivelse til dette selv tilkjendegivet. Jblandt nedenstaaende Bekjendtgjørelser findes en ganske forunderlig Dom i en Jnjuriesag – sandsynligviis for trykte Jnjurier - hvori Dommeren i Præsto har frikiendt den Sagsøgte, men dog foreholdt ham hans Uforsigtighed i at betjene sig af "tvivlsomme Ord" og advaret ham om herefter at bruge bedte Overlæg i hvad han maatte skrive samt uagtet han er frikiendt for Tiltale og altsaa heller ikke hjemfalden til nogen Mulct – idømt ham 1 Aars Censur, Præmisserne til denne snurrige Domsconclusion saavel som selve Sagens Beskaffenhed er os forøvrigt ubekjendt. 5 Frederikshavn, den 12te Mai. Forbipasserede Skibe den 9de: "Bendix, J. Andresen f. Hartlep. t. Kiel; 4 Sødskender, L. Jespersen f. Newc. t. Bogense; "Laurine Sophie", H. A. Krarup f. Newc. t. Nestv.; "Sophien, H. Nielsen f. Hull t. Aarh.; "Joh. Marier, C. Hansen f. Newc. t. Flensb. D. 10de : "Carol. Cathrine", C. C. Bang. f. Altona t. Odense, "Ane Dorthea Ottilie", J. H. Jessen f. Altona t. Rand.; "Vennerne, L. Nielsen f. Hartlepool t. Aarh.