Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-08-03
Ved Laanet 1809 inddrog Regieringen endeel Banksedler, og paa det Mangelen paa Banko ikke skulde blive alt for følelig, forsynede Handelshuse, paa Bankkontoirets Vegne, Børsen indtil December 1809. Danmark fik nu fred med Sverrig. Fra Sverrig og tilders med omkrikanske Skibe hidkom mange Slags Varer, Bygningsmaterialier, Salt, Sternkul, Kolonialvare, Vine, m. m. til Brløb, allene fra sidst i 1809 til sidst i 1810, adskillige Millioner Rdlr. i Sølv eller Specier. Allene af Jndigo, Tiære, Krap, Steenkul, Kaffe, Risengryn, Salt, Tobak, Sukker, Jern, Bomuld, indførtes for 2,400,000 Specier, Lægges hertil en Mængde Farvestoffer, raa Produkter, Staal, Blik, Uld, Kalk, samt den anseelige Jndførsel af Tømmer, de overordentlige store Qvantiteter Lærreder, Silke og Bomuldsvarer, Papir, af hvilket sidste der allene indførtes aarlig for 60,000 Specier, Vine, Læder, Hør, Hamp, saa kan Jndførslen godt anslaaes til 4 Millioner Species. Udførslen af Kolonialvare var forbuden Hvor kunde men nu beholde en god Kours, naar alle de rede Penge skulde anskaffes, som ikke fandtes i Landet? Trangen til Banko var altsaa meget betydelig. Regieringen saavelsom Private følte den. Bankkontoiret kom nu idelig Børsen til Hielp med Banko, og for at sætte det istand dertil, laante nogle Handelshuse det henimod 3 1/2 Millioner Mark Banko. Desuden bidrog Norge efter Fredslutningen med Sverrig ved betydelige Remisser til et balancere imod Fornødenhederne, og derfor saaes nu ogsaa ofte Banko paa Børsen. Men havde dette and saaledes vedvaret, vilde Stillingen alligevel ikke have været mindre slet. Den ringeste Standsning maatte have Koursens Fald til følge; thi hver Standsning foraarsagede stor Begierlighed. Saa lange de, der trængte til Banko, saae at alt gik codt, søgte de den kun efterhaanden, alt som Betalingsterminen forfaldt for dem; de stolede stedse paa endnu bedre Tider, Men neppe kunde Standsningen begynde, førende Endeel vilde kiøbe paa eengang, af Frygt for, at det nu vilde tage en værre Vending. Andte faldt da paa Konserveringsystemets Optagelse. Og Saadant var nu ganske naturlig Aarsag til, at Keursen kunde faldt 100 til 200 Proc. paa eengang, og at den til October 1810 gik henimod 560. - P abydelsen af Kolonialofalvten, hvoraf endeel betaltes med Banksedler, Fo budet mod Banksedlers Udsendes og mod Tratter, paa langere Tid end 3 Dages Sigt, havde den attraaede Virkning. Koursen paa Banksedler i Altona stes fra 650 til 400 og derunder; her paa Børsen solgte man ikke allene den Banko man havde, men endog paa Spekulation, og Koursen sank pudselig til 410. Bank kontoiret kiøbte i de Dage for 1 Mill. 800,000 Mk. Bko. Men denne pludselige Forandring var unaturlig og i Decbr. 1810 var Koursen allerede 600. Trangen til Bønko var imidlertid stor, og Jndtægten deraf forholdsviis næsten ingen. Kornforsendelserne til Norge krævede store Udgivter; thi efter P. L. Olufsholm ere siden Krigens Begyndelse Millioner Tdr. sendte derop; Provideringskommissionens Forsynelse udfordrede ogsaa store Bekostninger. Heldigviis stode just Repræsentativerne saa fordeelagtig i Holsteen, at de næsten blev til cirkulerende Mynt. Dette ved varede til omtrent midt i 1812. - J Henseende til 1811 bør man ikke lade sig vildede af et offentlig Blads Anmeldelse om en Jødes Anholdelse i Kosøer, eller de i Postbøgerne de rørte Forsendelser af rede Penge, især Guld. Disse vare blot Transitgods. Guldet var kommet udenlands fra til Sverrig, hvorfra det, til Fordeel for Riget, sendtes over Kiøbenhavn til Hamborg. 1812 og 1813 gik omvendt Penge fra det kost- Land til Sverrig, hvoraf dog noget kiøbtes af Bankkontoiret for Dansk Kourant og Repræsentativer. J Februar 1811 stod Koursen paa 800 a 850, og i de første 6 Maaneder varierede den ikke meget. Børsen og Bankkontoiret bleve forsynede. Grunden rer, at man havde faaet betydelige Remisser fra Norge, og efterhaanden nogle fra Kolonierne. Det tegnede til, at Koursen vilde faae Fosthed, men man vedblev at indføre udenlandske Varer, som maatte betales med rede Penge. - Børsoperationerne overdroges nu til et enkelt Handelshuus, og da man saae, at man kunde faae saa meget Banke, man vilde, begyndte man at slaae Lid til Koursen. Men desurgtet stege dog Kornpriserne nu høit, uden Hensyn til Koursen. Jmidlertid drev man en fordeelagtig Handel paa Sverrig, og Norge sendte betydelige Remisser. Et Laan paa noget over 5 Millioner Mk. Banto blev optaget her og i Altona, og dette satte Bankkontoiret istand til at betale sin øvrige Gield. Mennu indtraadte ugunstige Omstændigheder. Høsten i 1811 var maadelig, selv i Jylland føltes Mangel paa Korn, som maatte hentes fra Østersøen og betales med rede Penge; Norge, langt fra at sende Remisser, lod endog her kiøbe fremmede Vexler. Fremmede Armateurer solgte her og i Norge hidbragt, Ladninger og Fartøier, der betaltes med D. K. som ansattes i Banko, hvis Behov nu blev meget stærkt. Jndtil i Martii 1812 gik Tingen alligevel godt, men efter den Tid aftoge Midlerne medens Fornødenhederne staae. Regieringen vilde komme til Hielp ved endeel Varer, den lod sælge for Hamborger Banko, men det var utilstrækkeligt. Men begyndte at bruge Jndskrænkning i at afgive eller sælge Banko, men hver Standsning forværrede Koursen. J Løbet fra Martii til Juni 1812 bleve adskillige Kommissioner nedsatte for at indhente Oplysninger og Bankokiøb a. og derved forebygge ubeføiet Kiøb, men saavidt man kunde skiønne var en virkelig Trang Hovedskyld i Søgningen efter Banko.