JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-16
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höeckes Enke, i store Helliggeiststrædet No. 143.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-16
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Ro Fjortende Aargang. No. 75. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 20 September 1817. Noget om Gammel-Grønland. (Slutning; see forr. No.) Først en rum Tid efter Americas nye og snart af Europæerne, ved Kompassets Hielp, fuldkommen benyttede Opdagelse ved Columbus ") gave Engelsmændenes Seiladser til Davis=Strædet Danmarks Regjering Anledning til nye Forsøg for at opseile de gamle Kolonier i Grønland. Den store Christian den Fjerde lod forskjellige Reiser foretage i den Anledning, hvorved Grønlands hele vestlige Kyst blev opdaget, men ingen Folk af de forrige Nybyggeres Stamme. Admiral Godske Lindenow kom til den sydligste Deel af Østkysten 1605, men trøstede sig ikke til at gaae i Land (!) 12) Dersom de islandske Sager havde været tilstrækkelig bekiendte i Danmark paa hans Tid, vilde vel dets Regjering snart kunne tydelig overbevises om. Rimeligheden af hans Foretagende, og have ydet det den Understøttelse, som han søgte længe forgiæves hos saa mange Magter i Europa, endog selve Engelland. Hvor uberegnelig en Nytte kunde da ikke voregen gamle Literatur have bragt vort Fædreland. J det 18de Aarhundrede gav den dog Anledning til Vester-Grønlands - gid i det 19de til Østkystens. - Besættelse og Benyttelse. hvorimod han laa stille i Havnen hele tre Dage og drev Handel med de Vilde. Da han tilsidst greb to af dem og vilde saaledes seile bort bleve de øvrige, som saae det og stode paa Landet, forbittrede, hylede og skjøde med Slynger og Pile paa Skibsfolkene, som gave dem et skarpladet Konon skud og fortsatte derpaa deres Reise. Paa samme Maade bar en engelsk Kapitain sig af som hørte til Expeditionen og besøgte den vestlige Kyst, da han bortførte fire af Jndbyggerne med Magt. Disse Vilde fra de forskjellige Kyster skal ikke have lignet hinanden i Sprog, Klæder eller Sæder Frederik den Tredie lod Forsøgene fortsætte 1652, 63 og 54) da Capit. Danell flere Gange kom tæt op under Østkysten, og var meget nærved at kunne lande der, men Drivisen hindrede ham dog derfra. Ellers beskriver han en Deel af Landet der som skjønnere af Udseende end de andre Ste 26) Saaledes fortæller Cranz, som i øvrigt giver udførlig Efterretning om disse sex Grønlænderes sørgelige Skjæbne. - Ellers kan man ikke af de øvrige Efterretninger skjønne nogen væsentlig Forskiel mellem hine Vildes Klædedragt, da den hos begge Partier bestod af Sælhundeskind; de synes og at have havt sammeslags Baade, Næringsmidler m.v. Kun vare de Vilde fra Østkysten langt hidsigere, uregjerligere og stridbarere end de fra Vestkysten. der han havde seet af den grønlandske Strandbred 17). Den Egn ligger ogsaa virkelig to Grader sydligere end den sydligste Pynt af Jsland, men i det hele strækker Grønland henved 5 Grader længere mod Sønden end Reikianes. Baade Christian d. Femte og Frederik d. Fjerde lode ligeledes søge efter Østerbygden (den sidste især efter Torfænss Forslag), men uden noget heldigt eller oplysende Udfald. Jngen nye Kolonier bleve anlagte paa Grønlands atter opdagede Vestkyst førend omtrent 1720.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
Den gudfrygtige Præst Hans Egede fremskyndede deres Oprettelse med sand apostolisk Jver for den kristelige Troes Udbredelse. Denne blev da en Gjenstand for ham og de siden af Regjeringen lønnede Missionærer, men Handelen blev og er endnu den anden Hovedgjenstand ved disse nye Koloniers Oprettelse og Vedligeholdelse. Siden fik og de mæhriske Brødre Tilladelse til at nedsætte sig som Missionærer i Landet. Den sydligste af vore Kolonier er Julianeshaab (paa 61 Bredde) og Herrnhuternes sydligste Anlæg Lichtenau (paa lidet mindre end 602) ligger inden Distriktets Grændser 18.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
Siden Frederik den Fjerdes Tid gjordes der først under Christian d. Syvendes Regjering nye alvorlige Forsøg til Østkystens Gjenopdagelse, efter Biskop Paul Egedes Forslag 2) og den da 17) Beretningerne om Danells Reiser ere udgivne af Erichsen med Anmærkninger 1787.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
Om disse Handels=Kolonier kunne især eftersees Etatsraad Collins Efterretninger i Skand. Lit. Selsk. Skrifter for 1809. 49) Han skriver saaledes herom i sine Grønlandske Efterretninger 1788, "Til denne saa berømte Østerbygd var min Hu bestandig henvendt..... Med disse Tanker og forgiæves Bestræbelser (for at udvirke Opdagelsesforsøg) har jeg opholdt mig selv næsten 50 Aar. Endelig besluttede jeg for 2 Aar siden aldrig mere at nævne Østerbygd, Dagen derpaa saa jeg vor kjere Kronprints i Fredriksberg Have. Her fik mit Løfte en Ende o. s. v. værende Kronprindses, vor nu regierende Konges umiddelbare Omsorg. De skete gjentagne Gange (1786 og 87) under Anførsel af daværende Capitain-Lieutenant, nu Admiral Løvenørn, samt afg. Lieutenant Egede og Lieutenant (nu Commandeur, Rothe. Egede kom vel Landet (paa 64, 50 Bredde) paa tre Miil nær, men Jsen hindrede ham fra at lande paa Kysten. Uagtet disse mislykkede Forsøg lod den gamle Biskop dog ikke Haabet fare, og udvikler Grundene derfor i sine Efterretninger S. 27882 20).
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
Endnu er vor hele Kundskab om Østerbygden desværre, kun lidet meere end et Skyggeværk, da vi ikke kunne sige bestemt om Eggers's eller Wormskjolds o. fl. Mening om dens Beliggenhed er den rigtige. Vi kunne kun haabe ret snart at faa de saa længe forgiæves søgte Oplysninger, og ønske med Forfatteren af Grønlands gamle Krønike: Gud give vor Konning Lykke og Fred Den Sag til Ende at drive, At Grønland kan sige selv hvad det veed, Saa kan man og meere skrive. Finn Magnusen. ) At de gamle skulde have inddeelt Grønlands vestlige Kyst i Vester- og Øster bygd synes at stride mod den af dem ellers fulgte Talebrug, hvorefter de kun kunde have deelt den i Nord- og Sønderbygdderimod kunde hine Navne passe meget got paa Vest- og Østkystens Bygder, hver for sig betragter. Etfromt Ønske.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
J Tydskland har det længe været paa Bane, at oprette den uforfærdede og Høitziertede Luthee at værdigt Mindemærke, men om Maaden og Stedet vare Meningerne hidtil saa deelte, at man billigen maa befrygte, at denne Tanke ikke saa snart vil blive udført. Vort Fædreneland, har i dette Øieblik den bedste Leilighed til at opfylde et Ønske, der næres af enhver, som ærer Luthers Minde, og det kunde netop nu, da alle Bekjendere af den evangeliske Tro snart ville feste ligholde Reformationens Jubilæum paa den høitideligste Maade, reise ham et herligt Mindesmærke. Vil det ikke være en Ære for Danmark, om den under Bygning værende Frue Kirke, hvis Grundsteen paa Reformationsfesten skal lægges, fik ved samme Høitidelighed Luthers Navn, og at i Kirken selv blev udseet et passende Sted, hvor hans Billedstøtte, forfærdiget af den største Konstner, som den evangeliske Kirke hidtil har eiet, den danske Thorvaldsen, kunde opstilles.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
Det er et Forslag, hvis Udførelse hverken vilde være Staten eller Borgerne til synderlig Bekostning, og som ingen muelig Omstændighed synes at kunne lægge nogen hindring i Veien for. Danmark vilde derved erhverve sig den Hæder, i Europa at have været den første Stat, der ved danske Hænder oprettede den store Luther et uforgjængeligt Mindemærke, og det havde saameget mere Grund dertil, som Benævnelsen Vor Frue Kirke, ikke synes at stemme overeens med den evangelisk lutherske Læres Grundsætninger. Maatte dette Forslag dog finde bifald hos de høie Vedkommende, under hvis Bestyrelse dets Udførelse nærmest ligger, Fremsætteren deraf er overbeviist om, at det da snarest mueligt vilde blive Hs. Majestæt Kongen forelagt, og at hans fromme Ønske ikke vilde være frugtesløst. Om det Fine og Grove. Van læste nyligen i et tydsk Blad, at der i Hessen skulde udkomme en Rangforordning, i Følge hvilken det Ord Hr. skulde nægtes adskillige Classer af Borgerne, og at derimod visse Andre skulde tiltales med Han. J den Berlinske Avis er imidlertid det Hele blevet erklæret for Digt. De gode Tydske, som nu begynde at reformere paa Alt, burde betænke, at i Engelland, Simplicite tens Hjem, er Ordet Master og Gentleman noget ganske Almindeligt blandt alle Classer, og at Danmark en Greve kalder sin Skorsteensfeier Hr. og en Tjenestepige Skraldemanden De, uden at dette foraarsager nogen Forvirring blandt Stænderne. Overalt, saa kan man i daglig Omgang vel være for grov, men neppe for fiin, og naar man af to Onder skal vælge et, er det sidste dog vel altid at foretrække det første. - Man beskylder visse fine Nationer for Falskhed, og hvorvidt Paastanden er rigtig, kan her ikke afgjøres; men vare alle grove Nationer oprigtige, saa vilde Grovheden naturligviis være at foretrække Fiinheden. Dog, da den daglige Erfaring desværre lærer, at ogsaa grove Folk kunne være falske, saa er det altid bedre at have at bestille med falske Fine end med grove Falske. Vessels "Høflighed er ingen Skam er en almeengieldende Sandhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
Et caracteristisk Særkjende hos vor Tidsalder, er, at kun Faa ville lade sig nøie med at kaldes ved deres rette Navn, enhver vil være lidt mere end han virkeligen er, og Bogstaverne St. ere derfor en uundværlig Opfindelse for vort Olds Mennesker. Skriver jeg til min Skræder: St. Hr. Chrenpreitz, saa veed han ikke hvad disse to Bogstaver egentligen betyde paa Latin; thi vidste han det, saa vilde han nødvendigen spørge, hvad er det for en Titel, som skal blive in salvo, men nu fornøier det ham dog, at jeg føjer til hans Navn en saadan Hale. Vilde jeg skrive ligefrem Mester, saa kunde han let blive stødt. – J en anden Henseende er hiin Opfindelse ogsaa af stor og udbredt Nytte. Da man ikke altid har Hof og Statscalenderen ved Haanden, og man let kan begaae en Buk ved at skrive en ellers i saadanne Stykker nøieregnende Mands Titel ufuldstændig, saa er et S. t. et herligt Hielpemiddet. Deels undgaaer man derved at fornærme Nogen; deels sparer man derved Tid og Blæk. En tydsk Recensent klagede nyligen over en vis physisk Forfatters Titel, fordi den var 14, skriver fjorten Linier lang. Hvor høiligen vilde man ikke være forlegen med en saadan langtitlet Mand, naar man ikke havde et St. at tye til Det engelske Parlament har skjænket Dr. Jenner for Kokoppernes Opdagelse en Belønning af 100,000 Pd. St., og det kan ikke nægtes, at han, i de 25 Aar Europa og Napoleon trængte saa meget til hans Opdagelse, virkeligen fortiente denne Belønning. Men betænker man, hvor megen Tid, Papir og Blæk, hvor mangen Uenighed, som mueligen kunde have gives Anledning til de største Revolutioner, der er bleven sparet ved de to Bogstaver S. t., saa kan man ikke nægte, at Opfinderen deraf ligesaa godt havde fortjent en Belønning, som Jenner for sin Opdagelse, især da det nu snart vil blive Engelland, under dets stedse stigende Overbefolkning, nødvendigt, at udsætte Præmier for de naturlige Koppers Gjenindførsel og Kokoppernes Udryddelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
Forslag til et offentligt Tørrehuus for Kornvarer. N, da Almeenfreden i Europa, saa meget standser Danmarks Handel og Skibsfart, er Kornavlingen unægteligen dets Hovednæringskilde. Regner man hver Tønde i Gjennemsnit blot til 2 Specier, saa indbringer det Kornforraad, der aarligen kan udsendes, 2 Mill. Specier. For vort Landvæsen er i de sidste 25 Aar gjort meget, men endnu staaer tilbage, at tørre vor store Rigdom af Kornvarer saaledes, at de kunne forsendes til mere bortliggende Havne end det hidtil var mueligt. Ved Indretningen af Tørrehuse for Kornvarer vilde denne store Mangel kunne afhielpes, og Statsindtægterne i høi Grad kunne forøges. Begyndelsen maatte skee i Kjøbenhavn, og Jndretningen gjøres paa Statens Bekostning. Denne vilde i faa Aar tilbagevindes med Renters Renter, og Exemplet vilde snart finde Efterfølgere baade i Kjøbstæderne og paa Landet. Gjenstanden er af den Vigtighed, at den neppe vil undgaae Vedkommendes Opmærksomhed. Erfaringen har noksom viist, at Danmark fordeelagtigste Manufacturer findes paa dets Agere, og naar vi først kunne forskaffe os Sædevarer, som taale at forsendes overalt, saa have vi ogsaa forskaffet os Guldgruber, der aldrig udtømmes, og for hvis Product vi kunne tilveiebringe Alt, hvad man ved cyniske Formaninger vil overtale Folk til at undvære, eller ved fremtvungen indenlandsk Konstflid fremlokke i Landet selv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
Indenlandske Efterretninger. Odense, den 16 Septbr. Løverdagen det 13 d. var en sand Festdag for vor Stad, da ogsaa vi nød den Lykke, at see vor tilbedede Kongesamilie paa Tilbagereisen fra Holsteen. Den klare, skyfrie Himmel og yndig straalende Soel svarede til den almindelige Fryd, saa at Dagen i enhver Henseende kunde kaldes Aarets den skjønneste. At modtage Landsfaderen og Landsmoderen med hulde Døttke som hengivne, glade Børn, var Maalet for Alles forenede Ønske. Provindsens høist elskede Gouvernør, Stiftsbefalingsmanden og flere Embedsmænd vare forud reiste det Kongelige Herskab i Møde til Middelfart. Ved Nærmelsen til Byen modtoges det af Hs. Excellence Generalen med Officiererne af det fyenske Dragonregiment og det borgerlige Ridende Korps under Anførsel af Hr. Stadshauptmanden som Chef for samme. Ved Jndtoget, omtrent Kl. 1, paraderede saavel begge Borgerkompagnier som det Unge Karles Korps.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
Nyborg, den 14 Septbr. Deres Majestæter og Kongelige Høiheder indtraf hertil i Gaar Eftermiddags Kl. 6 og toge ind til Gjæstgiver Schalburg, hvor to Rader hvidklædte med grønne Baand og Blomsterkrandse smykkede unge Piger, stode opstillede og overleverede en Velkomstsang.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
J Forgemakket vare alle Byens Honoratiores og Embedsmænd tilstæde, og Hs. Majestæt gav tillige Privataudience. Efter Middagstaffelet besaae Hs. Maj. et Vatersvil eller Dystløben, som Matroserne anstillede her paa Rheden. Om Aftenen var hele Byen paa det smagfuldeste illumineret, især Raadhuset, hvor flere Transparenter vare anbragte, og de tre Æresporte, blandt hvilke en oprettet af den ældste Klub, gjennem hvilke de Kongelige havde passeret, vare ligeledes illuminerede. Ogsaa udmærkede sig et lidet Alter, som nogle af Borger skolens Børn havde opreist, med Jndskrivt: Børnlig Erkjendtlighed."J Morges Kl. 6 afgik Herskabet herfra med Postjagten Mercurius. Saavel ved Ankomsten som Afreisen blev saluteret fra Fæstningen med 27 Kanonskud. (S. Bl.) Den 14 Septbr. Kl. 3 1/4 om Eftermiddagen ankom Deres Majestæter Kongen og Dronningen og Deres Kongel. Høiheder Prindsesserne til Slagelse. Naturen og Konsten havde søsterligen taget hinanden i Favn, og Skoven var forplantet til Byen. Uden for hvert Huus, stode Støtter af Granqviste, som vare for det meeste smykkede med Blomster og forbundne med Guirlander, saa at Gaderne vare heelt igjennem, fra den ene Bye port til den anden, indfattede med et Løvhegn, hvorigjennem Deres Majestæter skulde passere. Mange af Jndvaanerne havde med megen Smag anbragt forskjellige Decorationer af Løvværk udenfor deres Huse. Ved hver af de Porte, hvorigjennem de Kongelige Herskaber skulde passere, var en Æreport af Graner oprettet. Paa den latinske Skoles Bygning vare anbragt Jnscriptioner.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
Aalborg. Den offentlige Examen i Aalborg Cathedralskole, som uafbrudt havde vedvaret fra 21 August af, endtes den 8 Septbr. d. A. Til Akademiet dimitteredes 4 haabefulde Ynglinge: Rasmus Severin Deichmann, en Søn af Amtsprovst Deichmann i Torslev; Hans Chr. Magnus Gottschalch, en Søn af Præsten D. Gottschalch i Aars, Peder Hansen, en Søn af afgangne Kjøbmand And. Hansen i Aalborg, og Christian Pram, en Søn af afgangne Pastor Ole Pram i Øsløs. J Skolen optoges 5 nye Elever. Hele Discipeltallet af Studerende er nu 53. (Aalborg Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
Hans Majestæt har allernaadigst behaget at optage Over-Præsidenten i Altona, Hs. Excellence Geheime-Conferentsraad C. D. Blücher, Storkors af Dannebrogen og Dannebrogsmand, i den danske Grevestand, med Rang som Lehnsgreve, tilligemed hans ægte mandlige Descendenter, samt at tillægge ham Navn af Greve af Altona.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
Kjøbenhavns Børs d. 19 Septbr. Cours. Hamb. 2 M. 453, a vista 460. Amsterdam 2 M. 420, a vista - . London 2 M. 19 Rbdlr. 32 s. Paris 2 M. - . Spec. 470. Specier solgtes til 28 1/2 Rbmk., for Commiteesedler blev givet (med Rente) 106 a 106 1/2 pr. 100; Oblig. 92 1/2. Norske Rigsbanksedler 26. Dito Species. 20. Svenske Sedler 7 Mk. 12 s. - Disconto 10 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
Blandede Efterretninger. J December Maaned forrige Aar underkastede sig theologisk Embeds-Examen Student S. C. Sommerfeldt og i August Maaned dette Aar Student J. Aschehoug, som begge erholdt Charakteren Laudabilis. (Norsk Rigst.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
J den Norske Rigstidende No. 72 læses følgende: Jngensteds er Kabalen afmægtigere end i Militairstanden. Af og til viser hun vel en Tidlang hendes Tilhængere en Slags Gunst, men aldrig vil hun kunne aldeles tilbagesætte den Officier, som har virkelig Fortjeneste, og som stedse nøiagtig gjør sin Pligt. Dette synes mig da ogsaa at være et betydeligt Fortrin, som denne Stand, har fremfor andre. Himlen være lovet, at man næsten overalt ikkun i Betragtning af den Tid, i hvilken man har tjent, stiger fra et Trin paa et andet. Er denne Vei undertiden noget langsom, saa er den dermed og dessikkrere, og berøver den nylig ommeldte saa frygtelige Kabale næsten al Magt, og sandelig, det er ingen ringe Fordeel, saameget som mueligt, at være sat i Sikkerhed for den. - August 1817. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höeckes Enke, i store Helliggeiststrædet No. 144.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-20
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-23
Man havde i forrige Tider Skolelærerexamina, hvad Navn nu end disse bare. Nu har man ingen saadan vitterlig Examen, hvilket især falder besynderligt i denne Tid, da et Jnstitut er oprettet til at danne Lærere for de lærde Skoler. Jeg veed rigtig nok, og Flere naturligviis med mig, at der holdes Exammen med Enhver, som gaaer udfra Seminarium pædagogicum til en Lærerplads ved en lærd Skole, men Publicum veed det ikke; og høist besynderligt er det, at denne Examen ei har nogen Følge eller er af nogen Autoritet *). Saavidt jeg veed, have de Fleste eller dog en stor Deel af de fra Seminariet Dimitterede theologisk Embedsexammen. Ved denne standse som oftest de Fleste, der agte at blive Præster, med deres egentligen lærde Studier. Skolemanden derimod, som under dette Seminariums Veiledning har fortsat sine Studeringer, og ved Examen beviist, at dette er skeet med Held, bør han ikke vorde bekiendt for Staten som saadan, d. c. som den, der har aflagt offentlig Prøve paa, at han, paa Videnskabernes Bane har gjort større Fremskridt, end Størsteparten af de Studerende, Det er dog nærmest ved saadanne Mænd, at den høiere Videnskabelighed, de egentligen lærde Studier skulle vedligeholdes, forplantes og udvides.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-23
Jngen af vore andre heldige unge Videnskabsdyrkere ville kunne tage det ilde op, at jeg sagde, at de fra det lærde Seminarium Dimitterede skulde offentligen erkiendes som de, der overgik Pluraliteten af vore Studerende i videnskabelig Cultur. Der gives vistnok Mangen blandt hine, som kunne sættes ved Siden af, og overgaae en i Sem. vædag. Examineret, men dette veed ikke Jeg veed ikke engang, om denne Examen er offentlig. Jeg er rigtig nok kommen der ved Andre, men da jeg saae saa yderst faa Tilhørere, maatte jeg enten troe, at Examen ikke var bekjendtgjort (thi skulde den ikke være vel saa interessant at overvære, som nogen anden, hvor man altid træffer fuldt Huus), eller, at den ikke egentlig er offentlig. altid Staten, og kun for saavidt taler jeg 27 et Subjects høiere Grad af Cultur, som samme ved noget offentligt Document eller nogen Prøver bleven erkjendt af Staten *). Det er kun et sjeldent Tilfælde, at Staten kan erkjende Nogens Duelighed til et vigtigt Embede, uden ved aflagt Prøve. Rang og andre udvortes Udmærkelsestegn behøver Skolelæreren ikke, for at hævde sin Agtelse som saadan, men blot, at hans Værd, hans Duelighed; hans større eller mindre Fortrin for denne eller hiin, offentligen erkiendes. Jeg har, til Exempel, hørt to unge Mænd, begge Philologer, at examineres til Dimission fra Seminariet. Der blev examineret Tydsk, Fransk og Engelsk, og anstillet Colloqolum over Pædagogik, græsk og Lo mersk Philologie, og derunder Mythologie, Jnterpretationskonst, som prøvedes paa en af Examina tor opgivet græsk Auctor, are critica, Litteratur, og hvad videre der ligger indenfor Philologiens vide Grændser, Alt paa Latin. Den ene forklarede sig godt i Noget, men temmelig ubestemt i endeel. Den Anden hørte jeg med Fornøielse, thi hans grundige og bestemte Yttringer i et reent og flydende Sprog, røbede Manden af sunde Kundskaber og et lyst Overblik. - Burde nu saadanne to forskjellige Subjecter ansees lige Burde ikke hver gives sit passende Stempel, ligesom ved andre Embedsexamina? - Man sige ikke, at en mindre god Characteer vilde svække Lærernes Auctoritet hos Disciplene; thi det samme maatte da være Tilfældet med de andre Embedsexamina. Man maa lige godt betroe sin Salighedssag til Præsten, og sin civile Sags Paakiendelse til Dommeren, hvad enten disse Mænd have bedste Characteer eller ei. Overalt siger Erfaring, at Børn og Ungdommen i Almindelighed kun lade sig imponere af det Nærværende, og yde Personen Agtelse, alt eftersom han viser sig at være, ikke som Andre paastaae at han er. Hvad jeg vil sige, er altsaa dette: at den Efter de Prøver, jeg har været Vidne til paa Semin, pædag., burde maaskee enhver Dimittered, naar han ellers fyldestgjør Examinatorernes Fordringer, kunne med Hæder beklæde en Rectorplads. Skolelærererammen, som tages paa Seminariumpædagogicum, og som i Betydning vistnok kan idet allermindste staae ved Siden af den forhenværende store Examen philologicum, burde have nogen Følge, eller være af nogen offentlig Auctoritet for Examinati.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-23
Ovenstaaende er skrevet 1807. Da jeg nu har ladet mig sige, at den saakaldte store Philologicum atter skulde indføres, saa synes det paa ovenstaaende Grunde billigt: at de Fordele, den Udmærkelse, de Prærogativer (af hvad Slags end disse blive, som skulle tilstaaes dem, der tage bemeldte Examen, paa samme Maade og med forholdsmæssig Anciennitet burde tildeles de Skolelærere, der have underkastet sig, og med Hæder bestaaet i Dimissionsexamen fra Sem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-23
pædagogicum.