Viborger Samler, 1828-03-31
Viborg. En Mand her af Byen, har i Skalts Kiær, 3 Mile i Nord herfra, i disse Dage skudt en høist sjelden Fugl af Trane-Arten. Den er 1 Alen 10 Tommer fra Næbet til Taaspidsen. Halsen selv Næbet iberegnet, 15 Tommer. Næbet selv 4 Tommer langt. 7 ½ Tomme Benets Længde fra Knæet af. 1 Alen 17 1/ Tomme Fuglens hele Bredde med udspændte Vinger. J det Hele taget ligner Næbet, der har Sneppernes Huulhed og Tunge, aldeles den i Justs Naturhistorie afbildede kapske Tranes, paa nogle Undtagelser nær; Tungen er ganske liden, smal og uden Takker eller Haar, derimod har Næbet, naar man befoller det, ganske fine Tænder eller Takker, dog fleest i Yderenden, og Kanterne af dets meget fordybede eller furede Næb ere skarpe som en Kniv; den har ingen Kjodlap for paa Halsen, heller ikke den hvide Plet paa Kinden; derimod gaae der fine Fjer fra Næsehullerne. af, saavel nedenunder som paa Siden af Næbet, og dens Kind har fine lysguulbrune Fjer med en mørkebrun Skattering forneden. Panden er stærk befjeret med sorte Fjer, der ende sig med lysguulbrune. overmaade fine Fjer, der næsten see ud som silke blode Haar; de have desuden paa tværs fine mørkebrune Striber disse Fjer paa Hovedet ere længst i Nakken; nemlig: 2 1/2 Tomme, og, at Fuglene reiser denne Krone i Veiret, kan man tydelig see, da de staae endnu meget opreiste den ligner altsaa paa Hoved og Næb meget den i Justs Naturhistorie Pag. 230 afbildede Kron=Trane eller den kap ske Trane (rden grus paronina) Fjerenes Farve er forpaa Halsen indtil Brystet lysguulbruun, med mørkebrunere Skatteringer paa Enden af Fjerene, disse Skatteringer løbe alle paa langs forpaa Halsen, derimod ere de bag paa Halsen vel af samme Farve, men hver Fjer er overalt betegnet med mørkere og ulige Striber, der i en Hast see ud som fiin Skrift med en grov Pen, dog ikke af Europæernes Skrift men nærmere som Syrisk. Under Bugen ere Fjerene af samme Grundfarve, men har foroven brede og længere ned paa Bugen smallere, mørke fløiels brune Striber, der begynde paa Fjerenes Midte, og ere gule i Kanterne. Overalt ere dens Fjer saavel paa Vinger som paa Hals og Bug saa fine og bløde som Silke; de yderste Viingefjer ere rødbrune med mork i det sorte faldende paa tvers løbende brede marmorerede Pletter, der see ud som de vare kunstig udkastede med en Pensel; forresten ere Vingefjerene lysgule med paa tvers lobende mørkebrune Pletter, overalt seer hele Vingen ud, som om den var med stor Kunst malet, Ryggens Fjer ere af samme Grundfarve som Halsens, dog lidet morkere og bredere stribet end Vingerne med mørkebruunt og paa langs gaaende mørke Striber, saa at den seer i en Hast ud som et Tigerskind; Halen er som paa andre Tranearter meget kort: Benene ere lysegrønne, endogsaa ovenfor Knæerne og indtil Laarenes Fjerbedækning begynder; den har J. Tæer fortil, den mellemste med de stærke krumme Kløer er 4 1/2 Tomme lang, og en Bagtaae; Kroppen er som en Kapuns i Størrelse, men meget lettere; Fra Nakken til midt paa Halsen har den ganske korte guulagtige Fjer, der enten er den eiendommelig, eller er bevirket af en Læsion; thi de see ud, som de nylig vare udvoxede. - Som bekjendt ere Trancarterne mange og Europæerne kjende kun lidet til Afarterne fra Sydamerika, Nordamerika og Afrika, fordi de sielden forlade Moradserne og de vante Kyster. Vistnohar den haarde Vinter og Jevndognsstormen dreven den til Liimfjorden i Selskab med andre af sine Beslægtede. Saaledes er og i denne Tid ved Krabbesholm nær Skive, skudt en Pelikan. For nogle Aar siden drev en stærk Storm fra Vesterhavet en Parra her til Viborg, der hører hjemme i de varme Lande, og den levede dog her nogle Maaneder i Selskab, med Gaardens Hons. A. F. Just.