Berlingske Tidende, 1834-03-28
Tyrkiet. Den bekjendte, i München udkommende, velredigerede, op og litiske Tidende indeholder følgende Artikel angaaende Can dens nuværende sørgelige Tilstand: "Da de Europæiske christelige Magters Menneskekjerlighed havde besluttet at forsvare det Helleniske Folks Rettigheder, og at udrive dem af Musselmændenes barbariske Hænder, glemtes det ulykkelige Creta, eller rettere sagt, det opoffredes en ussel Politik, og maa endnu bøje sig under den Ægyptiske Satraps umenneskelige Aag. Skjøndt Cretenserne havde lige Rettigheder med de øvrige Hellener, skjøndt Candiens Beboere allerede for Revolutionens Udbrud sukkede under det skrækkeligste Tyrannie, ved Frihedskampens Begyndelse strax grebe til Vaaben, og med ubøielig Fasthed holdt ud indtil Krigens Ende, bleve de dog tvungne til at vende tilbage under Ægyptisk Herredømme, uagtet mere end tre Fjerdedele af Dens Befolkning ikke ere Muhamedanere. Med Magt underkastedes Øen den grusomme Satraps Voldsherredømme; men man lod det upaaagtet, at Candiens strategiske Beliggenhed giver den en saa overveiende Vigtighed, at Hellas's politiske Selvstændighed, uden denne Des Besiddelse svæver i bestandig Fare. De ulykkelige Cretensere underkastede sig deres Skjæbne; man søgte nemlig at berolige dem med det Løfte, at de skulde regjeres efter retfærdige Love, uhindrede turde forlade Øen og udvandre til Grækenland, naar de fandt for godt. - Men hvorledes ere disse Løfter opfyldte, Saalænge Krigen mellem Ali Pascha af Ægypten og Sultanen fortsattes, syntes den første tilbøielig til at holde disse Tilsagn. Men neppe vare Fjendtlighederne endte for han kastede Masken, og uden Sky begyndte at udføre sine hemmelige Planer. Alle Landets Producter underkastedes det meest trykkende Monopolsystem; Toldafgifterne og Skatterne forhøjedes til den Grad, at det er Undersaatterne umueligt, at udrede dem. Alle Klager bleve uden Virkning; da besluttede en stor Deel af Jndbyggerne at forlade Candien, men deres Forehavende hindredes ved Magt. Efterhaanden lærte Tyrannen at indsee, at de Christne ingensinde vilde hylde hans Jernscepter, og nu opstod den skrækkelige Tanke hos ham, aldeles at udslette det christne Navn af Cretas Jordbund, og lade en ny Befolk, ning af Arabere drage did. Han betjente sig af det Paaskud, at ville oprette endeel Skoler, i hvilke samtlige christne Born skulde opdrages; med Magt frareves af hans Satelliter saavel Drenge som Piger deres ulykkelige Forældre, og førtes med bundne Hænder og Fødder, ligesom Qvæg, til Øens faste Stæder Allerede laae Skibe seilfærdige, for at føre de ulykkelige Slagt offere til Ægypten, hvor de alle skulde tvinges til at antage Jslamismen. Det var i Slutningen af sidste Aar, at 45 christne Drenge i dette Øjemed af Ægyptiske Soldater dreves frem at Landeveien til Canca. Mange Christne vare Tilskuere af denne barbariske Fremfærd; da henreves de af Fortvivlelsen, anfaldt rasende deres Bøder, og befriede Drengene. Dette er den Begivenhed, der for nogle Maaneder siden i adskillige Tidender fremstilledes som en Opstand paa Candia. Børnenes vedvarende Exportation bragte endelig Cretenserne til det Yderste. De forsamlede sig, omtrent 20,000 i Tal, udenfor Canæas Porte, dog ubevæbnede, og uden at begaae nogensomhelst Excesser. Forsamlingen besluttede at sende en Petition til de tre store Magter, for at bønfalde disse om at udfrie dem af deres for gelige Tilstand, og garantere deres Rettigheder, saaledes som det var dem lovet. Der sendtes virkelig en Deputation til de tre Magters Befuldmægtigede i Nauplion, og Ali Paschas Statholder, Candias Gouverneur, blev anmodet om at lade Jndbyggerne være i Roe, indtil Svaret kom tilbage. Dette forekom Gouverneuren, der ganske deelte sin Herskers Følelser, at være et utilgiveligt Angreb paa den Ægyptiske Tyrans Majestætsrettigheder, Øjeblikkeligen sendte han Courerer til Ægypten og reqvirerede 4000 Mand Landtropper, medens en Flaade krydsede ved Candias Kyster, for at opsnappe alle Flygtninger. Gouverneuren selv concentrerede strax den samtlige mobile Militairmagt, rykkede mod de, ved Canæa forsamlede, værgeløse Christne, overfaldt dem pludseligen, dræbte, hvad hans Sværd kunde naae, og slæbte alle dem i Fangenskab, der ikke vare undkomne til de nærliggende Bjerge. Hele Candia protesterede mod en saadan Behandling; men Barbaren, endnu ei tilfredsstillet ved disse Rædsler, brød op med de fra Ægypten ankomne Tropper, for at foretage sig et formeligt Feldttog mod de ulykkelige Deboere i alle Stæder; endog til de fjerneste Bjergegne sendte han sine Drabanter over Klipper og Kløfter for at gjøre Jagt paa de uskyldige Flygtede. Medens Landet var i denne skrækkelige Tilstand, gjorde ogsaa Dens muhamedanske Jndvaanere Oprør, deels opirrede af de Undertrykkelser, de maatte udholde, deels af Medlidenhed med deres vantroende Ulykkesfæller. Lignende Forholdsregler skulde ogsaa bringe dem til Lydighed; den forhadte Gouverneur ilede fra den ene Provinds til den anden, og fuldbyrdede overalt, uden mindste Undersøgelse, de skrækkeligste Straffe paa Skyldige og Uskyldige. De ulykkelige Cretensere, Christne og Tyrker uden Forskjel, bleve, hvor de fandtes paa Bjergtoppene eller i Huler og Kløfter, overfaldne og myrdede af deres Forfølgere. – Det skjønne rige Creta, paa hvilket Naturen har ødslet alle sine Gaver, hvor, efter den sindrige Mythe, den vældige Jupiter opdroges, hvor Minos gav sine Love - denne skjønne Des Folkemængde er i faa Aar fra Tre Hundrede og Tredssindstyve Tusinde Jndividner sjunken ned til Et hundrede og Tyve Tusinde Da Homer levede, havde denne herlige De Et Hundrede blomstrende og rige Stæder, og nu, da Culturen staaer paa sit høieste Trin, maa man frygte, at det selvsamme Ereta aldeles mister sin Befolkning ved den grusomme Barbarisme.