Ribe Stifts Adresseaviser, 1842-11-30
J Anledning af den Lorenzenske Udviisningssaghedder det i Fædrelandet: "Store Gud, hvad erdet, der passerer for vore Øine, under vort Tag? Hvorlænge skal denne Frækhed og Haan af en Majoritet taales, J Herrer tydske Slesvigere, hørende under den danske Stat, hvorlænge ville J drive Spot med os, Troe J ustraffede at kunne vedblive, trøstig at stole paa det danske Folks Slaphed og Forsagthed, paa dets Regjerings Mangel paa tilstrækkelig Kraft og Villie, Vi vide, at J have gode Grunde til at ansee os som et godmodigt Folk, der hellere offtersin Ret, end ypper Trætte. Vi vide, at J. Borgere, af den danske Stat, have undertrykt det danske Sprog, nægtet danske Borgere at blive tiltalte med deres eget dem forstaaelige Maal, at J have leet over deres Klager, at J have haanet og undladt at respectere Eders Souverains Bud, naar han fordrede, at J paa dansk Grund skulde respectere den danske Nationalitets Fordringer. Vi vide, at J uforstyrrede gjorde det ene Skridt efter det andet, for efterhaanden at bane en Vei, hvorpaa J sikkert kunde vandre, forladende som Landsforrædere Eders Fædreland. Dog hidtil have J viist Snuhed og Behændighed; J have ved Conseqvens stræbt efter det satte Maal; men paa samme Tid have J forsikkret os om Venskab, Respect og Lyst til at være sammen med os. J have nu dristigen afkastet Masken og fremtræde aabent med Eders dumdristige Planer, og sætte Vold istedetfor Snildhed. For Fremtiden vil Konge og Folk vide, med hvem de have at gjøre. Beruset af Eders hidtil ubegribelige Lykke ere J gaaede for vidt, have for tidligt opslaaet Vistret. - Maaskee vilde J med den gamle Forsigtighed og Snuhed have naaet Maalet, nu vil det for stedse være tabt for Eder. Atter kunne J svare os, at selv i denne ny Stræben har Lykken fulgt Eder saa godt som nogensinde! Vi vide dette. Vi vide, at J uhindret discutere i offentlige Forsamlinger, om J skulle høre til den danske Stat eller gaae over til en fremmed, for, naar Krig udbrød, at kunne vende Vaabnene mod Eders Fædreland, og i Fred lystre fremmede Love. Vi vide, at Eders Comittee i Stænderne, uden at Commissarius opløste Forsamlingen, andrager paa, og at man har discuteret om at indgaae i det tydske Forbund. Vi vide, at Kongen ei har i sit slesvigske Cancelli en eneste Mand, der er dansk med Liv og Sjæll. Vi vide, at J frit have haanet, udsparket af Forsamlingen en dansk Deputeret, fordi han talte Dansk, opfordret dertil af sine danske Comitenter. Vi vide, at den danske Monark Commissarius truer med at anvende den danske Stats Politi, for at udkaste af Eders Forsamling en dansk Deputeret, fordi han talte det danske Sprog for hans danske vælgere. Alt dette vide vi, men vi kunne fortælle Eder, at det er kun en Begyndelse, og at vi haabe Seier inden Enden af dette Drama. - Troe J, at Regjeringen for Fremtiden vil kunne vedblive den ulyksalige Politik, som var til Eders Bedste, og som alle den danske Nations Venner beklage, Troe J, at den Commissarius, med hvem J saa broderlig samvirkede til den danske Stats Sønderlemmelse, vil for Fremtiden kunne være Regjeringens Repræsentant ved Eders Forsamling, Generalprocureur eller Medlem af Eders Justitscollegium. - Vi lykønske af vort ganske Hjerte vor Regiering til denne herlige Leilighed, der frembyder sig for den. Uden Skrupler vil den nu afskedige de Embedsmænd, der have forraadt deres Fædreland, og al Opfordring er der nu til Opløsning af de Baand, der knytte Slesvig til Holsteen, da man har seet, til hvilke Resultater de føre; at Regjeringen vil gjøre dette, den Tillid have vi til dens Villie og Forstand, skjøndt vi ofte finde os i den ubehagelige Nødvendighed at være dens Opponenter. Dig uforfærdede Forkæmper for Nationalitetens helligste Rettigheder, der byder alle de fanatiske Modstandere Trods, der ved Talent og Energi mangfoldiggjør den ringe Skares Kræfter, som Du commanderer over, Dig, der vil være iblandt dem, der i Tiden skulle nævnes mellem den danske Stats Frelsere, ved at hindre dens Sønderlemmelse; Dig, der uden at være indviet i Juristeriets Konstgreb stolt staaer imod den talrige og lærde Modstanderbær, med Sandhedens og den rolige Værdigheds Vaaben, Dig bringe vi af vort ganske Hjerte den Hyldest, Dui saa rigt Maal har Krav paa. Vi lykønske atter Regjeringen, fordi den fik et saa skjønt Lod, at tildeele Dig Retfærdighed og Beskyttelse mod dine plumpe Modstandere."