Berlingske Tidende, 1787-03-09
Den 19de Februarii sidstleden døde i Svallerup Præste Enken Mad. Lindam, hvis Stervboe ey formaaer at udstæde Proclama efter Loven, hvorfore de, som maatte have nogen Fordring i dette Stervboe, herved indkaldes at møde dermed inden 6 Uger a Dato hos Kreyberg. Rørbye, den 3die Martii 1787. Det kan anføres som noget vigtigt og betydeligt nyt: Aten Bonde i Hardanger, ved Navn Peder Johannesen, som en Selveier, og boer paa en Gaard, hedder Agge, i Kindservigs Præstegield, har af sig selv, uden Underviisning af andre, fundet paa et Raad og et Middel, hvorved han i 3 Aar har opholdt 8 Mennesker paa sin Gaard, ved at bruge halv saa meget Korn sin Huusholdning, som han har forhen maattet bruge. Den hele Kunst bestod i Forandring af Levemaaden i hans Huusholdning: Han plantede en Kaal Hauge, hvorom han har medbragt Attest baade fra Sognepræsten Hr. Rordam og andre, at har baade i Aar og i Fior havde 278 Planter Kaal, som vare i fuld Vert, og indførte den Skik i sit Huus, at baade han og hans Folk 3de Dage om Ugen spiste Grønkaal. Han har frembragt Frøe, og givet til andre Bønder der omkring, som tænkte at ville giøre det samme. Han forsikret tilligemed, at siden han begyndte med den Huusholdningsmaade i sit Huus, har han kun brugt det halve Korn eller Meel, som han forhen pleiede at bruge. Dette synes vel noget underligt, da man ikke kan forvandle Kaal til Brød eller Meel; men det er dog i sig selv ganske begribelig, naar man betænker, at Kaal ligesaavel mætter og føder, som Brødet selv, og altsaa kommer Kaalen her i Brødets Sted, og giør samme Nytte. Kaal er i sig selv en sund og god Føde. Man har lært af Erfarenhed, at Spedalskhed og flodrige Sygdomme sielden findes der, hvor Kaal idelig er i Brug. Det kan endnu bedre forstaaes, hvorledes han kunde spare Melet og Kornet, naar man betragter, at den saakaldede Meel=Suppe eller Meel Grød er Bøndernes bestandige Føde Aar ud og Aar ind; her koger han den første Meel=Suppe tynd, siden kommer han raat Meel derudi, at den skal blive tyk som en Grød, hvorefter Bonden spise den. Der maa gaae en stor Mængde Meel og Korn til, naar dette skal være Bondens fornemste og meste Spise. Det er i sig selv en overmaade kostbar Føde, allerhelst naar Kornet er dyrt. En vis Præstekone her i Stiftet har forsikret, at hendes Bønder tieneres Spise kostede hende langt mere, end den, de brugte ved deres eget Bord, endog naar man vilde regne hver Person for sig, Saadan Føde, som Bønderne bruger, er i sig selv langt mere kostbar, end den, en tarvelig Borger bruger i sit Huus, hvilke er ganske rimelig, naar man nøie betragter Sagen. Den Maade at bruge Kaal er almindelig i det hele Russiske Rige blandt alle Bønder. De bruger Kaal som Hverdags Spise, hvilket Hr. von Haven viser i hans Reisebeskrivelse over Rusland. De bruger den, ligesom vore Bønder bruger Meel=Suppe. De an ler den selv, da vore Bønder ofte maa kiøbe Kornet. De plukke Kaalen af, bakker den, nedsalter den, og har den i Tønder, til Proviant og Vinteren. De Russiske Bønder bruger Brød, som vore Bønder; men de sparer meget paa Kornet med Kaalen, saa at den Russiske Bonde kan sælge Korn, isteden for vore Bønder maa kiøbe det. Ovenmeldte Bonde har nu meldt sig for det Nyttige Selskab her i Byen, for at vinde den Premie af 10 Rdlr. som har været udsat i trende Aar, men ingen har melt sig uden han allene. Og den Premie har han ærlig fortient, allerhelst dersom hans Huusholdningsmaade maatte allene efterfølges af andre da det vil spare Landet mange Tusinde Rigsdaler hvert Aar, som nu gaaer ud for Korn. Det er ventelig, at alle fornuftige Bønder vil snart efterfølge hans Exempel, naar det bliver dem bekiendt, da det maa blive en vigtig Sag for en Bonde, at spar den halve Deel af det Korn, han forhen brugte, ja om det var kun den Fierdedeel. Dersom Nytten heraf kunde lokke andre til at følge hans Exempel, har han virkelig fortient en Ærestytte i Landet; dog har han lagt denne Anmærkning til i sin Anmeldelse: At han pleiede hvert Aar at forandre det Sted, hvor Kaalen skulde voxe, efterdi han merkede, at den derved voxte desbedre. Da Skiftet efter den ved det Smaalehuske Dragon=Regiment afgangne Oberstlieutenant Premier=Major Arved Christian Uldrich von Storm, og Frue Nicoline Christine von Storm, fød Schwartzhoff, er berammet at foretages til endelig Slutning og Afgiørelse den 9de April førstkommende, om Formiddagen Kl. 9 Slet, udi Enke Madame Olsens iboende Gaard paa Mois; saa indkaldes herved til bemeldte Tid og Sted, at møde eller møde lade de Herrer Lieutenanter Uldrich Frederich og Ove Fridrich von Storm, samt de umyndige Børns Værge S. T. Hr. Major von Warnschiold, saavelsom og dette Stervboes Credi og Debitorer med alle øvrige, som noget i dette Boe skulle have at erindre, da enhver skal vederfares Ret efter Loven. Moss, den 24de Februarii 1787. G. von Smidt, P. von Lund, B. Wolck. Capitainer. Regimentsqvarteermester. Alle af bemeldte Regiment. og Auditeur.