JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-16
Don Rafgel Kiego, hvis Rolle i den sidste spanske Revolution har været ligesaa mærkelig, som hans Endeligt rædsomt, var født i Aaret 1783 i Asturien. Han studerede 1808, og tog, da Krigen udbrød, Tjeneste i een af de to Batailloner, som den Gang oprettedes af spanske Studenter. Siden blev han Officeer i Regimentet Asturien, tagen til Fange af de Franske og bragt til Frankrig, hvor han forblev indtil Freden. Derpaa gjorde han en Reise i Tydskland, besøgte London, og vendte tilbage til Spanien, med et Sindelav, der gjorde ham tilbøielig for Friheden. Han traadte igjen i Tjeneste som Oberstlieutenant, og fik Commandoen over sit Regiment. Dette hørte til de Tropper, der bleve forsamlede ved Cadix, og Riego til de Anførere, hvis Hensigt gik ud paa, at forandre Regjeringsformeen. Anslaget blev, som bekjendt, opdaget; allerede vare Obersterne Quiroga, ArcoAqueiro, Lopez Bannos og O'Dali arresterede, men Riego var bleven fri. Saaledes levnedes ham Leilighed til at udføre det tidligere Forehavende. Den 1 Jan. 1820 blev det begyndt af hans Batailloner med det Udraab: Constitutionen leve! Han proclamerede dette i Landsbyen Calezaz de San Juan, hvor han cantonnerede, lod Stedets Indbyggere aflægge Eden, og ilede til Arcos, hvor ogsaa een af hans Batailloner laae, der stødte til ham. Han arrestevede nu den ny Overgeneral Greve Calderon og hans hele Stab, ilede til Alcala de los Emules og befriede Qviroga af sit Fængsel. Jmidlertid satte Regimenterne Sevilla og Canarieserne sig i Bevægelse, andre Corps fulgte hans Exempel, Constitutionen blev besværget, og Expeditionsarmeen forvandlede sig til en Nationalarmee. Quiroga fik paa Grund af sin Anciennetet Commanden, og tog sit Hovedqvarteer paa Øen Leon, medens Riego med 1500 Mand søgte at bringe Andalusien i Opstand; han fik nogen Understøttelse fra Gibraltar af, og naaede Malaga. Men bestandigen forfulgt af General O'Donel, ofte angreben, vare hans Tropper, udmattede af Strabadser og Nød, paa Nippet, ganske at opløses, da Constitutionen blev antagen af Kongen. Han tjente de Constitutionelle længe til Valgsprog, men maatte ogsaa den Gang udholde mange Forfølgelser. Omsider gjorde han sig bekjendt som Medlem af Cortes. J engelske Blade har man villet besmitte hans Characteer, som Menneske, ved at beskylde ham, at han under sit sidste Ophold i Mallaga skulde have ladet henrette adskillige der boende engelske Kjøbmænd, der nægtede at svare den begierte Contribution. Da man ikke siden fik at vide Navnene paa de foregivne Offere, hvilket vakte Mistanke mod Efterretningens Sandhed, saa hedte det siden igjen, at det ei havde været Engellændere, men Americanere. Dog, at ogsaa dette var en Opdigtelse, sees af de nyeste americanske Tidender, der levere en Skrivelse fra den nordamericanske Generalconsul i Malaga, af 20de Septbr., da Riego for længe siden havde forladt hiin Stad, og hvori han omtales med største Ros.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-16
Vaarsang. (Af Eidora for 1824.) Op, sjung og glæd dig, Danmarks Søn, Vor Søe er blank, vor Skov er grøn, Og blomsterrig vor Dal. Med Mailøvkrandsen i sit Haar Hun kommen er, den unge Vaar, Hun pyntet har sin Sal. Den Sal er høi og lys og stor Ei paa den hele vide JordEr Mark og Eng saa grøn; Ei paa den hele Verdens Øe Er Dal og Høi og Skov og Søe Og Luft og Skye saa skjøn. See, Himlens Fugle det forstaae: De Sydens Herlighed forsmaae Og reise glad mod Nord; Her hæver sig det frie Bryst, Her søge de med freidig Lyst De gamle Glæders Spor Her lufter det fra dybe Hav, Her toner det fra Oldtids Grav Om store Kæmpers Jid; Her sjunger end den danske Mand Om Skjold og Frodes Fødeland, Og om den gamle Tid. Her sjunger end den mindste Dreng Om Danmark, deligst Vang og Eng, Om Skjoldungætten hold: Her sjunger end den mindste Møe Om Ærens Vei paa stolte Søe, Om Juul og Tordenskjold. Her bruser Verdens store Væld; Skyen flyver Bjerg og Field, Og Sjælen over Jord. Op, sjung og glæd dig, Danmarks Søn, Din Vugge og din Grav er skjøn, Din Himmel høi og stor. B. S. Jngemann.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-16
Kjøbenhavns Børs, d. 16 December. Cours. Hamb. 2 M. 244, a vista 247. Spec. 250. - Specier solgtes til 15 Rbmark. Oblig. (med Renter fra 11 Dec. 1823) 81 a 81. Nationalbank-Obligationer (af Laanet d. 2 Febr. 1820) 102 a 102 1/4 Rbd. r. S. (uden Renter) eller 127 3/4 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. r. S. - Norske Sedler 14 1/2 Rbdlr. pr. 10 Specier norsk. Svenske Sedler 58 1/2 s. - Disconto 5 pC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-16
Trykfeil. J No. 97, P. 1542, L. 14, istedetfor dautre læs: cautruiNo. 98, P. 1557, Viin. 10 nedenfra, istedetfor, Capitalisten læs: Capitalerne Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecki¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
Nyeste. Silderie af Kjøvenhavn. Tyvende Aargang. No. 101. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 20 December 1823. Jule-Træet. Der stander et Træ paa Norges Field, Det groer og paa Dannemark Sletter, Med Lys det smykkes til Jule-Kveld, Som Hugen, jeg har, mig forjætter! Vi takke maae Gud for Vinter-Grønt, Naar Bielder i Skoven kun lyde, For Hjertet er det dog aldrig kiønt, Naar meer det ei har at betyde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
Vi støbe af Vox de Kierter smaa Og sætte dem vittig paa Naale, Dog, selv naar Konsten vi bedst forstaae, Ei støbes den levende Straale! Vi Fugle os giør med Fjeder-Ham, Og Røster de faae efter Haanden, Men Fugl i Haand er dog alt for tam, Og Luft er kun lidt imod Aanden! Hvo Hjerte kun har for Skue=Spil, Med Skinnet vel lader sig nøie, Men Meer hos Dana staaer Hugen til End hvad der kun stikker i Øie Saa komme da med, hvo dybt i Bryst End savner den levende Glæde! Vi did vil reise, hvor Liv og Lyst J straalende Glands er tilstæde, Det delige Land i Øster-Leed. Vel dybt sig bag Taagerne dølger, Dog did, o Venner, en Vei jeg veed, Alt over de brusende Bølger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
Der ligger et Skib i Isse-Fjord, J Læ under venlige Skove, En Styr=Mand haver det Skib ombord, Hvis Liv kommer aldrig i Vove! Der vaer i Stavn et derligt Flag, Som Dannebrog er det at skue, Men Korset hæver sig, Nat og DagI Glands af saa lønlig en Lue! Den Snekke har Bør mod Vind og Strøm, Hvor Styr=Manden lyster at fare, Saa her opfyldes den gamle Drøm Om Dværgenes Skib aabenbare. Den Snekke har Rum til Folk i Flok, Saamange som helst det skal være, en skiøndt den aldrig fik Byrde Nok, Kun Smaafolk den lyster at bære. Hver Kæmpe derfor, som vil ombord, Tiltales fra Oven saa faae: Du kanst vel vade, du est saa stor, Han springer i Vand til sin Hage; Men kommer et Barn i Lede-Baand, Da toner saa kiærlig en Stemme: Kom, sæt, du Lille, dig paa min Haand, J Paradis haver du hjemme! Saa komme da, hvo til Moder Bryst Vemodig sig ønsker tilbage, For ret at bruge, med Liv og Lyst, De smilende, delige Dage! Vi Frænder af Muld maae vel forstaae, Kun Drøm er vor Storhed i Aanden, Saa vaagne maae vi, og vorde smaa, Om voxe vi vil efterhaanden! Saa lærde os Han, der selv var stor, Ja, større end Støv kan udtrykke, Og Selv stadfæsted Han klart sit Ord, Da lille Han blev os til Lykke! Da lille Han blev, da fik vi Jul, Ja, da blev der Glæde paa Jorden, Da Stolthed tabde sit Skalke=Skjul, Det følde selv Kæmper i Norden! Sig skjuler det Smaa i store Ord, Men maa jo sin Daarskab begræde, Da Han, som Ordet gjør evig stor, Sig skjulde i Ringhedens Klæde! Saa komme da med, hvo Jul har kiær, Og ønsker den Største at ligne! Os Aanden vinker til Pilgrims=Færd, De Smaa vil Han alle velsigne! Han fører os frit, paa Snekke sin, Alt over den brusende Bølge, Og Nok han haver af Brød og Vin Til hele det fattige Følge! Han fører os frit til Jøde Land, Og lærer os delige Sange, Der Fjeder-Hamme vi faae paa Stand, Saa aldrig kan Tyrken os fange! Saa fare vi fort til Bethlehem, Langt borte fra Hedninge Vrimlen, Der i Paulunet vi gaae til Sem, Og see med hans Øie til Himlen! Da sender os Gud et Jule-Træ, Som selv sig rodfæster i Jorden, Og brat vi sande, med bøiet Knæ At Østen er bedre end Norden! Her stander, for Gran, en Palme skiøn, Omkrandset af Roser og Ranker, Den er saa faver, saa liflig grøn, Som Bøgen i Dannemænds Tanker! Der sidder et Lys paa hvert et Blad, Det sidder slet ikke paa Naale, Man paa den Klarhed kan see sig glad, Thi det er en levende Straale! Der sidder en Fugl paa hvert et Blad, J Paradis have de hjemme, Dem Hjertet hører saa barneglad, De sjunge med Menneske Stemme. De sjunge Hans Priis, som over Sky Udkvæder den evige Psalme, Som naadig planted, til Vext paa Ny J Støvet en Paradis=Palme! Saa sjunge de Lys i Fugle-Ham, Og Hjerterne hoppe saa glade; Med Ære dækket er Støvets Skam, Med Palmens de straalende Blade! Saa kom da hver Søn af Fredegod, Hvem Sandhedens Lov er den bedste, Saa kom hver Daatter af Dannebod, Som Tro vil til Kiærlighed fæste! Saa sætte vi ud fra Land saa brat: Farvel nu, J trykkende Byrder!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
Vi helligholde en Jule-Nat Med Bethlehems troende Hyrder!! Grundtvig. Fra Forfatteren af: Nok en Anskuelse om Pengemangel m.v., til Svar paa det i Skilderiets No. 88 derimod Yttrede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
Den nu roullerende Sølvmynt, som ei kan være af nogen stor Betydenhed, da Sølv ikke findes blandt almindelig Mand eller bruges ved Kjøb og Salg, holder sig i Omløbet, formedelst den stadige Tour, det er i. De Handlende maa nemlig skaffe Sølv til Toldboderne, fra disse gaaer det til Hovedcasserne; derfra til Lønninger, der strax vexles mod Sedler ved Vexelcontoirerne, for igjen at gaae samme Tour paa Ny Men kom det i de almindelige Betalinger vilde det neppe vare længe, for det forsvandt. Disse ere Forfatterens Anskuelser derom, de være vrange eller rette. Hvad de specielle Modsigelser angaae, da svares dertil følgende: Laaneinstitut-Sedlerne skulle være utvungne Betalingsmidler, men dog modtages lige med Landets Mynt i de Kongl. og offentlige Casser m.v. Den ærede Modsiger troer, at Forfatteren her har overseet, at naar et uden for den almindelige Pengemasse circulerende Papir erholder Rettighed, at indbetales i alle offentlige Casser for Skatter &c., maa dette nye Betalingsmiddel nødvendigen trykke de almindelige Repræsentativer, i det de udelukke disse fra de Kongel. Casser m. m. Forfatteren troer derimod, at Modsigeren har overseet, hvad derom er fremsat, foruden at det er yttret, at ville være bedst, om Nationalbanken, imod det stillede Hypothek, kunde udstede flere af dens sædvanlige Repræsentativer, er anført, at om dette ikke kunde skee, formeentes, at særegne Repræsentativer kunde udstedes, lydende udtrykkelig paa det stillede Hypothek, og dette ikke være noget tvungent Betalingsmiddel, men antages lige med Bankens øvrige roullerende Papir penge, ikke lige med Landets Mynt, nemlig de Metalpenge, Regjeringen lader mynte; men med Bankens Sedler, der ere Myntens Repræsentativer. Naar og hvor altsaa Bankens Papirpenge ikke modtoges, kunde Laanefondets Sedler ikke heller ventes modtagne; altsaa kunde de ikke, saaledes som Modsigeren formeente, trykke Bankens Papirpenge. Tillige er anført, at disse Laanefondssedler ei skulde udstedes mindre end 50 Rbd., hvorved Bankens 10, 5 og 1 Rbdlr. Sedler forbleve ene i det almindeligste daglige Omløb. Slige Laanefondssedler, udstedte paa i Banken deponeret Hypothek, og disse Sedler udstedte af Banken, kunde egentligen ansees som et Slags løbende Anviisninger paa deponeret Valuta, og saadanne kunne jo Handlende udstede paa Deposito i Banken, naar de have Conto der. Hvortil skulle disse Laanefondssedler bruges i de Kongel. Casser, siden Lønningerne skulle betales i rede Sølv." Derom vilde sikkrest erholdes Underretning, naar Modsigeren behagede at henvende sig til Vedkommende, for at erfare, hvortil de Sedler og Tegn bruges, der indkomme ved Amtstuerne i Land- og andre Skatter og ved Kjøbstædernes Consumtionscontoirer, da kun Tolden skal betales med rede Sølv, men de fleste andre Afgifter kunne erlægges med Sedler og Tegn efter Sølvcoursen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
Ogsaa synes det, som Modsigeren vil paabyrde Forfatteren at skulle have meent, at 10 Millioner skulde sættes i Omløb, det vil derimod findes, at der ikkun er calculeret, at omtrent 8 a 10 Millioner kunde ventes Hypothek for, men troedes, at ikke saameget behøvedes, og at kun saameget efterhaanden skulde sættes i Omløb, som der udfordredes til Næringers Drift &c.,men er til skadelige Speculationer. (Fortsættes.) Om de engelske Tidsskrifter. (Slutning; see forr. No.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
The Courier er et Rænke- og Redskabsblad, af tom Paastaaelighed og tankeløs Frækhed. Det nægter Kiendsgierninger paa en Ministers Ord, og grunder sine Paastande paa Autoritet. Dumhedens Magt kan ikke gaae videre – men dets Uforskammenhed holder Skridt med dets Dumhed. Courier er vel skikket for Læsere paa Landet, Geistligheden og Adelen, der ikke holde af at forstyrres ved en Grund for nogen Ting, men hos hvilke Udgiverens selvbehagelige Tomhed gielder for et klart Beviis paa, at Alting er, som det bør være. Den kræver ingen Eftertanke og volder ingen Ubehagelighed. Skatterne ere altid rigtigen ansatte; Høsten overflødig Handelen levende, Constitutionen usvækket; Ministerne uden Pletter. Denne Skatkammerets Laquai erindrer om hine uforskammede Tienere i de Stores Huse - mygge, næsvise, tomme og almindelige - der give korte Svar, og lee dem, der komme til deres Herrer med Besværinger og Beklagelser, lige i Ansigtet – ansee dem, de tjene, for store Mænd og sig selv for raske Fyre - æde, drikke, sove og lade Verden glide! The Sun (Solen) er et Blad, som vel udkommer, men ikke skinner.) dagligen. Udgi Her bruges et Ordspil, appears daily but not shines, som ikke lader sig give paa Dansk, men desbedre paa Tydsk, er scheint, aber nicht scheint taglich. veren, en behagelig Mand, har et Sinecure derved, og Almeenheden, bryder lige saa lidt sit Hoved dermed som han selv gjør det. The Traveller (den Reisende) er ikke et nyt, men et nyt bestyret Aftenblad, som, om det end ikke har megen Vid eller nogen glimrende Side, dog udmærket sig ved sund Dømmekraft, ved vel Underrettethed og constitutionelle Grundsætninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
Vi vove ikke at prøve Morning Chronicles (Morgen Krønikens) og Fashionable World's (der moderne Verdens) høie Fortjenester- og de øvrige Dagblade maa undskylde os, at vi tale intet om dem Blandt Uge-Journalisterne staaer Cobbet øverst i Magt og Folkeyndest. Han har høstet den sidste, gid han kun mindre maatte misbruge den første. Det er bedst kun at tale lidet om ham, og gaae af Veien for ham; thi han knuser ved sin svære Vægt Alt, hvad han falder paa, og, hvad der er det værste, ødelægger aldeles enhver Sag, han paatager sig at understøtte. The Examiner (Undersøgeren) er Cobbet nærmest i Talent, og overgaaer ham meget i Maadeholdenhed og Grundsætningernes Fasthed. Den har ogsaa en meget større Afvexling baade i Tact og Æmne. Paa lidt Egenkierlighed og Snaksomhed nær er den eet af de bedste og agtværdigste Ugeskrifter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
The News er ogsaa et fortræffeligt Blad - blandet med historisk og classisk Kundskab skrevet med Smag og i en ypperlig Aand. Den har omtrent samme Afsætning som the Observer, (Jagttageren, der har dobbelt saa mange Mord historier, Røverier, Jldebrande, Overfald end noget andet Blad. Spøgelser skræmme Staden, og Væsenerne, og slemme Tidender flyve rask Vi befrygte, at disse ere de vigtigste Ugebladet Der gives Andre, som ere blevne bekiendte ved Egenskaber, der allerede for længe siden burde overgivet dem i Bøddelens Hænder, og adskillige, der, ved deres Tomhed og Ubestemthed, lige fra deres Begyndelse af have havt en med Døden kjæmpende Tilværelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
Hvad de ugentlige literaire Journaler, Ti vender a. angaaer, da ere de i Sandhed en ubetydelig Race, og vi kunne ikke overtale os til at opregne dem. Men før vi forlade den Deel af vor Gienstand maa vi tilføie, at Skotland, kun kan rose sig af een Original-Tidende: the Scotsman, som kun har et Æmne: politisk Oeconomie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
Af Magaziner ere: the Gentlemans Magazin, paa den ene Yderekant af Rækken og Hr. Blackwoods paa den anden, og imellem disse; the European - the Lady's - the London - the Monthly - the new Monthly - dog holdt! dersom vi skulde opregne dem alle, vilde neppe een Artikel eller eet Numer kunne rumme dem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
the Gentlemands Magazin er en heldig Blanding, af Skjødesløshed og Studium, af Orden og Uorden. Vi have her med faa Ord sagt det Væsentligste af hvad Recensenten i Edinburgh Review, efter den Standpunkt, hvorfra han seer Tingene, har anført om de nævnte Journaler. Vi komme nu til den vigtigste Punct; hans Dom om den engelske periodiske Literatur i Almindelighed. Overforfinelse, siger han, er ikke vore fleste Tidsskrifters Feil. Nogle ere fulde af polemisk Orthodoxie, andre af methodisk Raserie - nogle indprænte Trældom, andre præke Oprør, nogle kryde frem i en Række af uvigtige Sandheder, og tørre Moraler – medens andre kun holde sig til Falskhed og Personligheder, og nyde alle de Fordele, der flyde af en fuldkommen Foragt for Velanstændighed, Oprigtighed og Selvstændighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
Jndenlandske Efterretninger. Den 12te d. M. døde i Kjøbenhavn en af Patriarcherne for de danske Konstnere, Nicolai Dajon, Professor i Billedhuggerkonsten ved det Kongelige Academie for de skjønne Konster. Han var født i Kjøbenhavn, d. 21 Jan. 1748. og erholdt allerede for henved 58 Aar siden (1766). Konstacademiets store Guldmedaille. J Aaret 1775 gjorde han en Reise gjennem Tydskland, Schveitz og Frankrig til Jtalien, og kom 1782. tilbage igjen. To af de ved Frihedsstøtten udenfor Vesterport staaende Marmorstatuer, Tapperheden og Fædrenelandskjerligheden, hver 35 Al. høi, ere forfærdigede af ham, og uden Tvivl de vigtigste Værker fra hans Haand. Til hans senere Arbeider hører Tordenskjolds Gravmæle i Holmens Kirkes Capel, paa hvilket Heltens Portrait en hautrelief er udarbeidet med temmelig megen Flid og Smag. Endnu i hans høje Alderdom forfærdigede han en Model deraf i det Smaa, som, foruden nogle flere af hans Arbeider, faaes ved sidste Konstudstilling. Han var en Samtidig af Wiedewelt, Weidenhaupt og Stanley. J en lang Række af Aar havde Academiet, saaledes fire Professorer i Billedhuggerkonsten, af hvilke især den første i Christian den Syvendes Periode fandt meest Leilighed til at vise practiske Prøver paa sit Talent. Den sparsomme Leilighed, som her i nyere Tider gaves for Billedhuggere til at levere andre Arbeider end i det Høieste Basreliefer og Figurer til private Gravmæler paa Assistencekirkegaarden, har uden Tvivl været Aarsag til, at saa Faa lagde sig efter denne Konst. Om Thorvaldsen vil modtage det nu ledige Professorat, bliver et Spørgsmaal. Nærmest ham staaer nu nok Freund, der for Tiden opholder sig hos hiin store Konstner i Rom og arbeider i hans Konstværksted.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
Kjøbenhavns Børs, d. 19 December. Cours. Hamb. 2 M. 244, a vista 247. Spec. 250. - Specier solgtes til 15 Rbmark. Oblig. (med Renter fra 11 Dec. 1823) 80 3/4 a 81. Nationalbank-Obligationer (af Laanet d. 2 Febr. 1820) 102 1/2 Rbdlr. r. S. (uden Renter) eller 128 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbd. r. S. - Norske Sedler 14 1/2 Rbdlr. pr. 10 Specier norsk. Svenske Sedler 58 1/2 s. - Disconto 5 pC. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeiststrædet No. 144. Enkelte Numere overlades ikke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-20
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-23
Nyeste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-23
Skilderie af Kjøbenhavn. Tyvende Aargang. No. 102. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 23 December 1823. Fra Forfatteren af: Nok en Anskuelse om Pengemangel m.v., til Svar paa det i Skilderiets No. 88 derimod Yttrede. (Slutning; see forr. No.) Hvor, som har Agtelse for Eiendomsrettens Hellighed, og er overbevist om, at den er Hovedstøtten for Samfundets Vel, maa gyse ved den Tanke, at eller 1/2 Deel af Capitaleiernes Formue, skulde udskrives til Hypothek. Dog vel at mærke, kun til Hypothek eller Caution, for at skaffe Næringsstænderne de fornødne Driftscapitaler m.v., ikke for strax at udbetales eller forrentes. Vist nok erkiendes Eiendomsrettens Hellighed af alle Tænkende, men de vide tillige at for Statssamfundets almene Bedstes Skyld maa Enkeltes Ret ofte vige. Naar til Exempel de bedste, de kjereste Jordstykker behøves til en Landevei, endog blor for at gjøre en krum Vei lige, eller en smal bredere, eller og til Batteriers Anlæg eller deslige, maa Jordstykkerne, mod ubetydelig Godtgjørelse, afgives. Findes det fornødent, for at fremme Statens Vel, at sætte Enkeltes eller Selskabers Eiendomme i Reqvisition, være sig Huse, Skibe eller Vare, maa de finde sig i, at afstaae samme, skjøndt derved lides Tab. Er det nødvendigt, at visse Procent af faste Eiendomme maa udredes, endog i rede Sølv, for dermed at indløse de Papirer, en Krig har paaført Staten, maa det taales, om endog Eiendommens Eier af den Aarsag maa lade Eiendommen sælge o. s. v. Alt saadant er jo nødvendigt, for at vedligeholde Statssamfundet, og de, der ville nyde de Goder, samme medføre, maa og finde sig i, at bære de Byrder og Opofrelser, samme udfordre, endog baade Helbred, og Liv, der dog ikke kunne erstattes med Capitaler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-23
Den, som ønsker at læse noget Mere om denne Gjenstand, kan finde det i Wiener Journal f. Literatur, Kunst v. Mode, Jun. d. A., i et Stykke, som har til Overskrift: Einige Bemerkungen uber den jetzigen Zustand der Musik. Forfatteren gaaer deri fortrinligen ud paa at vise, at Mozart staaer høit over Rossini, hvortil han har seet sig foranlediget ved en Münchener Critikus, der i adskillige Henseender sætter Rossini over Mozart. Det morsomste er, at Forfatteren kalder Rossinis Talsmand en, til sin egen Lykke, anonym Kritikaster, uagtet han selv om just ikke er Kritikaster, dog i det mindste er – anonym. Jøvrigt vil enhver Upartisk nok tilstaae, at man næsten maa være en Plutarch, for at skrive Paralleler, der skulle udholde Prøven, og at de mindst lade sig skrive i Konst faaet, uden at træde den Ene eller den Anden af de Sammenlignede for nær.