Berlingske Tidende, 1836-04-18
Afsætningen af dette Product kan ei antages at ville tiltage i Forhold til dets Forøgelse, thi paa Grund af den danske Handels Conjuncturer, Norges Adskillelse fra Danmark, og de betydelige baade directe og indirecte Afgifter paa Productet i fremmede Lande, samt de gjeldende Forbud af sammes Jndførsel i flere fremmede Steder, vil Udførselen, ei kunne blive af nogen Betydenhed, og Følgen vil da kun blive, at denne Næringsvei, overføres fra Kjøbstæderne til Landet, og at en Deel af Landmændene vilde forøge deres Eiendommes Værdi og høste Fordeele paa Kjøbstædbeboernes Bekostning. Men selv de Landmænd, der paa den anførte Maade benyttede Tilladelsen, vilde dog ikke derved kunne opnaae den Nytte for deres Agerbrug, som kunde tilflyde samme, da Maaden, hvorpaa Værket skal beskattes, i saa Henseende lægger dem en betydelig Hindring i Veien, Det maa nemlig bemærkes, at Tilvirkning af Brændeviin af Kartofler sjelden med Fordeel vil kunne skee i Kjøbstæderne, hvorimod dette Materials Anvendelse unægteligen i de Land brænderier, der drives med Omhu og Sagkundskab i det Store, vilde kunne i flere Henseender være det Fordeelagtigste, hvilket man og seer er Tilfældet i Sverrig, Norge og tildeels i Preussen. Jmidlertid vilde det dog under det nærværende Skattesystem ikke kunne lønne sig for Landmanden at brænde af Kartofler, uagtet dette Material er mindre kostbart end Sæd. Brændingsafgift skal nemlig hvile paa Mæskekarret og bliver uforandret, hvilket Brændingsmaterial derpaa anvendes, da Afgiften reguleres under Forudsætning af, at der brændes af Sæd, siden der ingen særlig Afgift kan beregnes af Kartofler, uden at give Anledning til betydelig Defraudation. Omkostningerne ved en Brænding af Hvede i Kjøbstæder udenfor Kjøbenhavn vilde f. Ex. blive 22 Rbd., Værdien af Sæden, Malt og Afgiftens Beløb sammenlagte. Udbyttet af en saadan Brænding vilde blive circa 210 Potter og omtrent 10 sk. per Pot. Benyttes derimod Kartofler, ville Omkostningerne blive 16 Rbd. og Productet circa 120 Potter, altsaa omtrent 13 s. per Pot. Hvad angaaer den til Fordeel for Land brænderne paaberaabte naturlige Frihed til at gjøre sig sine Producter saa nyttige, som man bedst veed, da maa denne ofte vige for den nødvendige borgerlige Orden. En vis Begrændsning af Næringsveiene i Staten kan ei undgaaes, og det anførte Princips Anvendelse for at begrunde Landmandens formeentlige Ret til at brænde, kan ei bestaae med det System, der hos os ligger til Grund for Adskillelsen mellem Kjøbstaden og Landet, med Hensyn til Næringsveiene, hvorefter Landmandens egentlige Syssel er at fremmelske og indsamle Naturproducter, og Kjøbstædmandens at forarbeide og forædle disse, uden at dog en aldeles skarp Grændse imellem begges Virksomhed kan eller bør fastsættes. Jkke heller kan det anførte Princip siges at ligge til Grund for Commissionens Forslag og Bestemmelserne i Resolutionen af 1835, thi hvis hiint skulde følges, maatte Rettigheden til at brænde Brændeviin tilkomme enhver Landmand, uden at Adgang dertil burde nægtes, den, som ei vil eller kan anskaffe sig kostbare Redskaber og udrede en ei ubetydelig Afgift. Naar det endvidere er anført, at de Kjøbstæder, der ikkun bestaae ved Brænderier, kun slet opfylde deres Bestemmelse, og at Staten, vilde være bedre tjent med, at der existerede nogle faa Kjøstæder, som vare Sædet for driftige og dannede Handlende og deslige Fabrikanter og Haandværker, end en Mængde Smaastæder, der kun subsistere ved Brændeviinsbrænden, da maae vi, foruden at henholde os til, hvad vi ovenfor have yttret angaaende den Omsætning, hvortil Brænderierne i Kjøbstæderne give Anledning, endvidere bemærke, at der gives adskillige af vore bedste og store Kjøbstæder, der vel egentlig ikke kunne siges at bestaae ved Brænderier, men for hvem den nævnte Omsætning er af særdeles stor Betydenhed. J Særdeleshed understøttes Kornhandelen meget ved de betydelige Brænderier, der drives i Forbindelse med samme, da disse sætte Kjøbmanden i Stand til at anvende en stor Deel Korn, og hans Kræfter ved denne ei uvigtige Jndtægtskilde understøttes, hvorved han kan vedligeholde sig under uheldige Handelsconjuncturer. Det er og med Hensyn hertil, at til Fordeel for Kornhandelen i Forordningen af 1ste Februar 1797 er gjort en Undtagelse fra den almindelige Bestemmelse, at Brænderi i Kjøbstæderne ei maa drives i Forbindelse med anden Næringsvei.