Københavns Adresseavis, 1764-03-21
En Afgud kand blive nedstyrtet fra sin guddommelige lige Aarsager. Ægteskab i sær er en af disse Aarsager. Naar en Gudinde giør sig gemeen med et Mandfolk falder hun i en Hastened til et Fruentimmers Stand. Alderdom er ogsaa disse Afguders svorne Fiender; thi naar man vil tale Sandhed, da er der ingen ulykkeligere Skabning til end en aldrende Afgud, i sær naar hun har vant sig til saadan Opførsel og Lader, som allene kunde være yndig naar hun var omringet af sine Tilbedere. Men da altsaa i disse og mange andre Tilfælde, Fruentimmeret overlever Afguden saa maae jeg komme tilbage til Sædelæren af dette Ark og bede mine smukke Læserinder at de ville styre deres Begierlighed til at blive admireret for at naae det rette Maal, Da de maatte i saa Fald søge at giøre sig selv fortiente til en fornuftig og bestandig Forundring. Dette kand ikke ventes af Skiønhed, Klædedragt eller Moder, men af de indvortes Prydelser, som ikke falmer ved Tid og Sygdom, og som synes yndigst og behage ligst for dem, som bedst kiender dem. Maade at sætte god Øl=Edike, som i Sverrig er forsøgt, funden for god og bekiendtgjordt af Pastor Mag. Jørael M. Reinius. Bastoren siger: At Edikens Nytte er noksom bekiendt, men Maaden at sætte den af Øl er lige saa forskiellig, som kostbar og uvis. Jeg har af en Hændelse truffet en saa let Maade at sætte Øl=Edike, at den neppe kand gives lettere som mindre bekostelig. Jeg har betient mig af samme Maade udi 39 Aar med uforandret Lykke, og bør altsaa for Almuen ey længere at dølge den, som er følgende: man tager enten et Træe=Stob eller Øl=Kruus, slaaer derudi for det første et halv Stob Øl, sætter det i Varmen, saavel Vinter som Sommer i 3 a 4 Døgn, med løst Deksel, og om det damper skader det ikke. Naar det nu først bliver vel suurt, som Edike bør at være, fylder man Karret igien og lader det saa staae til det er suurt og da kommes paa Bouteiller og vel tilkorkes. Men den tykke og seye Sliim bliver tilbage i Karret og derpaa igien slaaes Øl og saaledes fortfares. alle Godt Raad for Gamle. (En Mand, ved Navn Johan Coara, eyede store Midler og megen Rigdom, og havde ikke flere Børn, end 2 Døttre, hvilke han elskede meget høyt, og da han paa sin Alderdom blev kied af Huusholdningens Byrder, deelede han alt sit Gods imellem Døttrene, paa de Vilkaar, at de skulde underholde ham i hans øvrige Lives=Tid; men da de havde gjordt det en Tid lang, blev denne Gamle en Byrde for hans Dattermænd, og Døttrene selv glemte den Pligt, de være Faderen skyldige, saa han maatte lide megen Mangel og Ondt hos dem Endelig optænkte han et Raad, hvorledes han kunde faae bedre Underholdning, og formaaede en af hans gamle Venner, som var Kiøbmand, til at laane ham nogle 1000de Gylden, med det Løfte, at han om 3 Dage skulde faae samme Summa igien. Disk Penge bragte han i al Stilhed hiem i sit Kammer, og da han havde spiist til Middag, gik han ind i Kammeret, og begyndte at klingre med disse Penge og tælle dem, hvilket begge hans Døttre lettelig kunde høre, og ligede ind til ham igiennem en Sprekke paa Døren, da de til deres store Forundring fik disse mange Penge at see. To Dage derefter bragte den Gamle Pengene hen til Kiøbmanden igien; og nogen Tid derefter sagde begge Døttrene til Faderen: at de forundrede sig over, til hvad Ende han havde holdt saa mange Penge tilbage, Han svarede dem, at han havde i Sinde, at gjemme nogle 1000de Gylden i sin Forvaring, hvilke han endnu for hans Død vilde forære den Datter, som var bedstrimod ham. Dette opmuntrede begge hans Døttre til at kappes om, at gjøre deres gamle Fader til Gode. Da nu endelig hans sidste Sygdom nærmede sig, gav han dem at forstaae, at han havde leveret Penge Skrinet til Præsten, og hans Testamente laae derudi. Nøgelen leverede han dem Men da Skrinet efter hans Død blev aabnet, fandtes ikke andet derudi, end en stærk, knortet Prygl, hvorhos denne Skrift laae. Jeg Johannes Coaza giør saadant Testamente, at med denne Prygl skal man slaae enhver ihiel, som giver sit Gods bort til andre, og frivillig underkaster sig deres Naade. Hvo som sine Børn saa giver Brød, At han selv derved lider Nød, Skal slaaes med denne Prygel død.