Almuevennen, 1844-01-31
Dersom vi blive ved den forhen brugte Lignelse dersom vi anlage, at Statens besjælende Grundkraft, som i Regjeringen maae have sit Sæde, er ligesom Statslegemets Hoved, saa kunne vi vel kalde Nationalaanden, dets Hjerte, thi sandelig, Statsforfatningen være nok saa kløgtig udtænkt, Regjeringen nok saa kraftfuld, Landet nok saa velhavende – Staten vil dog fattes det Livsorgan, uden hvilket den vel ved Konstens Hjelp kan holdes i Live, ja endog blomstre til en Tid i udvortes Velmagt, men uden hvilket den aldrig faaer den fulde, naturlig sunde og kraftige Tilværelse, hvori en Stat ikke blot har en, ved udvortes, tilfældige Aarsager fremvirket Velmagt, men en indvortes Styrke, Sikkerhed og Fasthed, der giver den Ret til at stole paa sig selv og søge sit stærkeste Værn i sine egne Kræfter. (Fortsættes.) Nyt Andragende om Fæstes Overgang. til Arvefæste. J Nr. 52 s. A. meddeelte vi et Andragende til Kongen fra over halvniende Hundrede Bønder, om Fæstes Overgang til Arvefæste. Nu har Bønderne fra en anden af Landets Egne indsendt et lignende Andragende, hvorom "Kjøbenhavnsposten udtaler sig saaledes: Blandt de flere som praktisk gavnlige anseete Maader, hvorpaa Agerbruget, den danske Stats fornemste og solideste Jndtægtskilde, kan ophielpes og forbedres, er Selveiendoms Udbredelse unegteligt den, som iblandt dem, der formaae at vurdere Statssamfundets sande Jnteresser, har vundet meest Anerkjendelse, og mødt de svageste Jndsigelser fra deres Side, der gjøre Profession af at modarbeide enhver nyttig Foranstaltning og Reform. Ligesom det imidlertid er Folket selv, der maa bekræfte de af Statsoeconomerne udtalte Læresætninger, saaledes vil det, med specielt Hensyn til den Vægt, som man stadigt forsikkrer, at Regjeringen lægger paa den offentlige Mening, i Særdeleshed komme an paa, om selve Bondestanden forstaaer at bedømme Selveiendoms Fortrin fremfor Livsfæste i dens Omfang og Virkninger, og om den selv vil bidrage til at overbevise Regjeringen om, at den anseer sammes Jndførelse som et nødvendigt Middel ikke alene til en directe Befordring af dens materielle Vel, men ogsaa til at hævde den en selvstændig Stilling i Staten, hvilken Aarhundreders Undertrykkelse har forrykket den fra, og som den seneste Tid ikke har formaaet at hæve den til igjen. Ethvert Spor til, at en saadan Anerkjendelse gjør sig gjeldende, er derfor et glædeligt Tidens Tegn, og det er af denne Aarsag en sand Tilfredsstillelse, at vi kunne meddele, at samtlige Gaard-og Huusfæstere under det Staten tilhørende Vaalse Gods paa Falster ere indgaaede med et Andragende til Kongen om, at de maae erholde Arvefæste paa de Gaarde og Huse, de nu have i Livsfæste, med de samme paahvilende Konge- og Kirketiender. Da Vaalse Gods) efter Normalreglementets klare og bestemte Ord hører til de under Directionen for Statsgjelden og den synkende Fond henlagte Eiendomme, der ere bestemte til at realiseres, da det oprindelige Øiemed med sammes Overtagelse for Statens Regning var at gjøre Fæsterne til Selveiere, da Priserne paa Landeiendommene for Tiden ere meget fordeelagtige, da der nu ifølge den omtalte Ansøgning frembyder sig en god og beqvem Leilighed til at effectuere Bestemmelsen om at realisere det nævnte Gods, da det staaer til at antage, at Regjeringen vil tage særdeles Hensyn til de stedfindende Omstændigheder, ifølge hvilke et ikke ringe Antal Tønder Hartkorn kan gaae over fra Livsfæste til Selveiendom, samt da vi ingen Grunde kunne tænke os til et medsat Resultat, saa troe vi at kunne forvente, at man fra Regjeringens Side vil imodekomme bemeldte Andragende med al mulig Beredvillighed, tilmed da vi ingen Tvivl nære om, at Ansøgningen er behørigt anbefalet baade af Godsadministrationen og Amtet, og at Rentekammeret og Directionen for Statsgjelden vil forstaae at vurdere Landets sande Fordeele i den Grad, at de efter Evne ville understøtte det Ansøgte. Som en Omstændighed, der ikke bør lades aldeles ude af Betragtningen, fortjener det at anføres, at en Deel af Vaalse Godses Bønder ere Actiehavere i den Strækning Land, som er indbunden ved den tidligere omtalte Jnddæmning af Vaalse-Vig og altsaa Eiendomsmænd paa Falster. Vel er der endnu aldeles intet opdyrket af disse circa 1200 Tdr. Land, uagtet et servilt Blad under Kongens Ophold paa Falster lod sig tilskrive af en af dets Hofcorrespondenter, at 2/3 deraf var opdyrket; men efter Jordbundens Beskaffenhed vil det, forudsat at en fornuftig Fremgangsmaade bruges, om ikke mange Aar kunne blive af uberegnelig Værdi for Eierne, iblandt hvilke vi da haabe, Vaalses frie Selveiendomsmænd til den Tid ville befinde sig. Overretsprokurator Klein som Sogneforstander. "Man behøver ei at lede længe for at finde, at hos en Retslærd træder ei sjeldent Spidsfindighed i Stedet for Skarpsindighed, Ordkløveri afløser Dialetiken."(Cand. H. Hage ved Festen paa Skydebanen den 5te November f. A.).