Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-09-16
Denne Omstændighed, som sikkert forekommer mine Læsere meget ubetydelig, har havt betydelige, og kunde endnu have havt langt betydeligere Følger for os. Min Fetters Kone og hendes Søster, der længtes saa inderligen efter at see Fugleprocessionen marchere med fuld Musik hen til Skydebanen, kunde ikke begribe, hvorfor Vognen udeblev saa længe, og talde Minuterne ligesom Kjøbenhavnerne i Fjor, da Luftmachinen skulde gaae i Veiret. Men da Fetter Tobias endelig for at temperere deres Længsel, reent ud erklærede, at han havde bestilt Vognen til Kl. 8, saa vare de færdig at blive rasende. De overøste ham med Bebreidelser; de klynkede og klagede over, at de nu forsømte det rareste af Alt. Min Fetters Kone var saa vred, at hun i en heel halv Time ikke talde et eneste Ord til sin Mand. Hvert Øieblik udbrød hun i en bister Tone, mange Kokke fordærve Suppen o. s. v. Kort sagt, denne ubetydelige Omstændighed frembragte en heel Revolution i vor lille Kreds, sønderrev, i det mindste for en halv Time, den Diamantkjæde, som Hymen havde knyttet det ømme Ægtepar, Hr. og Mad. Tobias, med, og ved hvis Hielp de havde seiret over de haardeste Gjenvordigheder i Livet. Den meest aromatiske Caffe med Fløde, som man i hele Residencestaden Kjøbenhavn ikke kan opvise Mage til, stod til Unytte paa Bordet. Jngen af os. tog det allermindste til sig. - Af denne dyrkjøbte Erfaring kan man lære at indsee, hvor vigtigt det er, at kun en eneste ved saadanne Leiligheder byder og befaler. Endelig slog Klokken 8, og Vognen stod udenfor vor Dør. Vi satte os op paa den, uden at tale et Ord. Vi havde allesammen, som vi siden erfarede, opgivet alt Haab om, nogensinde at faae den store Høitidelighed at see. J hvert Ansigt, kunde man derfor læse den Sorg, der pleier at staae malet paa visse speculerende Kjøbmænds Pande, naar de faae den mindste Efterretning om Fred. En Fjerdingvei fra Kjøge mødte os en Bonde, der berettede os, at Fugleselskabet endnu ikke var afmarcheret, og at vi netop kom til den beleiligste Tid. Denne Efterretning adspredte alle de Skyer, der fordunklede ethvert Ansigt; min Fetters Kone omfavnede igjen sin Mand med samme Varme, som den Dag, hun gav ham Jaordet; Glæden løsnede hvert Tungebaand, vi istemte Schillers mesterlige Sang, Frende schöner Gotterfunken, og i vor Enthusiasme sang vi, auch die Todten sollen leben, und die Hölle nicht mehr seyn, just i det samme Øieblik, hvor Skillingsmanden ved Kjøge Port trak Bommen i Veiret, og krævede sin Fireskilling med en Mine som om han vilde sige: "Børn har J mistet Forstanden?"J Kjøge var der endnu ingen Udsigt til Selskabets Afmarch. Lemmerne vare forsamlede hos Fuglekongen, hvor de fik Frokost. Jmidlertid var man ivrig sysselsat med at feie og strøe Sand uden for hvert Huus, de skulde passere forbi. Hvad vor Nysgjerrighed ikke allerede var spændt i Forveien, det blev den nu. Vor Vært søgte at fordrive os Tiden med en lang Fortælling om alle de Ceremonier, som iagttages ved en saadan Fugleskydning. Han fortalde os, at det var af egen Drivt og af Høiagtelse for Byens Honoratiores, at enhver god Borger strøede Sand udenfor sin Dør. Endelig styrtede Værtinden ganske forpustet ind i Værelset og bebubede: at man allerede havde løsnet Canonerne paa Torvet. Jeg har, uden at rose mig selv, en temmelig god Hørelse, men jeg maa oprigtig tilstaae, at hverken jeg eller min Fetter havde den Gang hørt en Plaffert, mindre en Canon gaae løs paa Torvet, uagtet vi dog befandt os temmelig nær derved. Endelig kom det lykkelige og længe ønskede Øieblik. Processionen bestod af omtrent tredive Mennesker. Foran gik Stadsmusicanten med sine Elever, som egentlig vare Bønder, der vel tildeels vare klædte som Kjøbstædsfolk, men hvis nedkæmmede Haar og øvrige Attudedog viste at de vare Landsbyspillemænd. Jmidlertid spillede de temmelig godt, ja maaskee end- og bedre end Stadsmusicanterne i større Kjøbstæder. Da Processionen var ankommen paa Skydebanen blev det første Skud løsnet for Abbedissen af Valløe, som er Selskabets Patro, nesse. Canoneringens Bestyrelse var overdraget til Stædets Smed, der ved sine Folk besørgede Canonerne affyrede.