Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1768-10-03
En Oversættelse af det Tydske. Det forekom mig (i en Dröm) som jeg var paa en vidtlöftig Plads, hvor jeg saa for migen stor gammeldags Bygning. Deromkring stod en Mængde af Mennesker, som sagde, at den nu var Tid at gaae derind. Jeg saa og virkelig mange Mennesker, unge og gamle, at Mand og Qvinde-Kiön, at gaae ind i dette Huus Men de vare alle saaledes forklædte, at jeg ingen af dem kunde kiende. Jeg var gandske forvirred, Jeg vidste ei, hvor jeg skulde gaae hen Men i det samme blev jeg, til al Lykke, var min Skyts-Ængel. Den sagde mig, at denne Bygning var en Kirke, og af de Personer, som ilede saaledes didhen, vilde der prise det høieste Væsen og selv blive opbyggede. Vi gik indVisteg op paa et höit Sted, hvorfra vi kunde see over alt. Kirken var meget fuld; Man istemmede en smuk Lov-Sang; Jeg greb allerede efter min Psalme Bog; Idet samme siger min Skyts-Ængel til mig: Hvad seer du, hvad hører du, Jeg seer, svarede jeg, en Mængde af andægtige Christue, og jeg hos rer dem med stor Samdrægtighed at stemme en Lov-Sang. - - - Du farer, vild, lagde min Veileder, du tager meget feil; Edet samme lod han mig lugte til en Flaske, hvor var et Slags rellugtende Vand; Deraf smurde han og noget paa mine Tindinger. Strax syntes mig, at alting blev forvandled for mig. jeg saa ikke eet Menneske mere i Kirken; Neder vrimlede, i dets Sted, af lutter vilde og tamme Dyr, Fugle, Orme og Insekter, Sangen, forekom mig da ei anderledes end et blandes Skrig af Ravne og Skader, Katte og Hunde Aber og Æseler, saa at det gjorde mig Ondt Ørene. Her og der hörte jeg en Sigen eller en Hör-Finke at staae mange kunstige Tremulanter, hvorved de fornøiede sig selv, en skiønt de derhos i tet tænkte; Thi nu kunde jeg le indtil det mest, borgne i Hiertet. Her komen stolt Paasugl 8d udbreded Stiert, saa indtagen af sin egen Skiønhed, at den ei kunde tænke paa noget andet. Der sad en gammel Kat som slikkede snart sig selv, snart fine Killinger. Her sad ved hinanden et par Giæs, som jadrede uden Ophold, og fortællede hinanden hvad Föde de havde faaet i afvigte Uge, hvor ofte de havde toet sig; Hvad deres Naboer og Venner, bestillede; Hvorledes den ene var bleven plukked og den anden slagtet. Igiemnem den ene Dör kom indløbende et par Hunde, som lugte de i den ene Stol efter den anden, for at finde deres Skiönne og derpaa igien strax gik bort I en Vraa fad en bidsk Hane, som uagted han havde et udvortes roligt Anseende, dog pönsede paa Midler og Udveie til at afkiöle sin Hidsighed paa een af fine Kammerader, Lige over stod en stolt Hest, som ei vidste hvorledes han skulde bryste sig eller sætte Hovedet i Veiret. Her og der laa endeel Rotter, begravne i en dybt Sövn; Imidlertid vare endeel Bier inderlig bekymrede for at faae deres Biekuber større, siden Honningen allerede løb over. Medens jeg stod edisse Betragtninger, blev Sangen, eller rettere sagt det forvirrede Skrig, til Ende. En Skade - Men i det samme sagde, min Skyts-Ængel, den havde andet at bestille, og lod mig atter lugte paa sin Flaske. Forestillelserne forsvandt, Jeg maatte nyse trende Gange og vaagnede op Herfra giøres Anviisning paa et Stykkehiemmeverved Lin-Lærred tilkiøbs. Heraf udkommer hver Mandag et Blod fra det Bergenske Addresse-Contoir hos Ole Brot