Adresseavis for Børn, 1779-01-20
Correspondence. Min kiereste Ven lille Monsieur Johannes Jeg har rigtig bekommet hans Brev, hvori han giør mig en Bebreidelse, ligesom jeg skulle have brudt vores fortroelige Venskab. Kiereste lille Johannes, Hvor kan han tænke saa ubillig om hans troe Jacob, Kunde jeg være ham utroe, Kunde Jacob og Johannes lade af at elske hverandre, Men jeg maa holde ham undskyldt. Han har dog næsten ret til at troe allehaande om mig. Nesten et halv Aar, og ikke seet en Linie fra mig, uagtet jeg, har faaet tre Breve fra ham. Ja det kunde nok gjøre mig mistænkt. Men min bedste Ven, tilregne mig ikke denne Udeblivelse, den er vist ikke skeedt af Forsømmelse, men jeg raader mig ikke selv. Han veed jeg har en Hosbond. Naar man kommer ud at tiene, saa gaaer det anderledes til, end naar vi gaae i Skole. Da tænkte jeg at være meget bunden; Men det betyder noget andet nu. Vel er min Principal en god Mand; Men han er tillige nøieregnende og paa seende, og jeg har altid været bange for at foretage mig noget, i hvor uskyldigt det end kunde være, som kunde giøre mig mistænkt for ham. Thi det heder lille Johannes, man kan vogte sig for Gierningen, men ikke for Tanker. Jeg er i hvor det gaaer hans Ven oprigtig. Gud i Himlen har hørt vore Løfter til hverandre, det veed jeg, han vil og de skal holdes, og aldrig skal jeg glemme at han er min beste og jeg hans Jacob. oprigtige Ven til Døden. Nyheder. Nei, Har du Veed du nyt Frederich, maaskee faaet en nye Kiol – Jo men Nye Kiole, Avis Kiole den behøver jeg ikke. Jeg fik jo een til Juul. – Det er got for dig, thi jeg fik ingen men derfor er jeg lige fornøiet. Jeg veed dette at det var ikke min Mamas Skyld. – Var det da din Papas – Saa men var det ikke Var det Skræderens da – Nei. Heller ikke Hvis Skyld var det da – Det var den tynde Lykke. Den tynde Lykke, hvad er det for en Karl – Det er næsten det samme som at være fattig, siger Mama. Papa kalder det Skjebne; Men veed du hvad Præceptor siger? – Neil Han siger der er ingen Skjebne til, men det er Gud, som styrer alle Ting; – Ja det troer jeg og men det var Nyt jeg skulle fortælle dig. Hvad er det for Nyt? – Papa har lovt mig at jeg maa følge med ham i Selskab i Aften. Har du ikke hørt disse mange Selskaber her er i Byen, Jo. Men jeg har ogsaa hørt, at i saadanne Selskaber kommer ingen Børn, og hvad skal du der da? – Det veed ikke jeg? – Hvad vil du den da – Det kan jeg jo ikke sige førend jeg kommer der. Veed du da hvad der bestilles i disse Selskaber. - Hvor skulle jeg kunne vide det. Maaskee du veed ikke eengang hvad Selskab er. J det er jo et Selskab. – Ja det er jo et Selskab. Men hvad betyder det Ord Selskab, Det veed jeg ikke. Da skal jeg sige dig det: Selskab er naar faae eller mange Personer forene sig for at være samlede paa et Sted. Som for Exempel naar den lille Jacob og Johannes og Henriette nu var her, saa udgjorde vi et Selskab. Giør vi to da intet Selskab. – Det siger min Præceptor Nei til Hvorfor ikke Nei, for der maa i det mindste være tre forsamlede, naar det kan have Navn af Selskab. To siger han, kan komme i Trætte, og den tredie kan skille dem ad, hvorved Selskabet vedligeholdes, men naar nu ikke den tredie var, saa maatte det jo ophøre, og Enighed siger han, er Selskabets første og fornemste Lov. Ulykkelige Tilfælde. Den lille Lovise havde den Vane naar hun fyede, eller klædede sig paa, at hun altid puttede Syenaalene eller Knappenaalene i Munden, Hendes Mama lastede hende det saa ofte af; Men Lovise kierte sig ikke derefter. En gang holdt hun sin Syenaal i Munden da hendes Broder traade ind i Kammeret, som for at skrække hende, havde farved sig gandske sort i Ansigtet, og listede sig bag paa hende. Hun blev i Førstningen for for Børn. baust, men gav sig dog strax derpaa til at lee, og faldt i saadan heftig Latter, at hun glemte Sye naalen og sank den. Nu kom hun rendende til Mama og raabte Angestfuld, søde Mama Hierte Mama. Hielp mig. Moderen lod paa Timen sende Bud til en Doctor, som ogsaa strax kom og gjorde sig al muelig Umage, for at redde Lovise; Men det var umueligt. Naalen havde stukket sig fast i Brystet og den arme lille Pige maatte 14ten Dage derefter med de største Smerter, døe