Berlingske Tidende, 1814-10-14
Ja galge olser allergningsten Verleihung merden nachfølgende Bevingungen festatset : Erstens. Der 3 itraum disses General=Pardons ist auf 6 Monathe, vom ersten October 1814 dis leven a 3 1815, for das Jn und Ausland festgeset: 3 ventens. Deser General=Pardon har for alle k. k. MilitaKorper zu gelien. Drittens. Allen Ansreizien der k. k. Armee, weche dinner, dieser Frist ven 6 Monathen i de verlassenen Militardienste freywillig zurückehren, inner Landes bey einem over dem anden MilitaCommande, Regiment, over bey jeder anden Behorde, anster Landes bey den k. k. Gesandtschaften, over bey den er antzer Lande stehenden k. Trupden sich melden, ihren Meineld berruen, undtanftig in den k. Militardiensten zu bliven angeloden, wird Nachsicht aller Ahndun; und Bestrafung, röllige Herstellung ihrer Chri und ihres guten Leumunds offentlich und underbrüchlich zugesichert, Et has krin Unterschied Statt zwischen Fremden over Jmanderne, zwisch en den enigen, welche dermahl an den k. t. Erbstaaten, over denen, velche sich in aurwartigen Landen aufhalten, es sollen alle ohnirgend eine Viderrede, einiges Bedenken, oder Hindernitz wleder angenommen, zu deren Erfallung der gewohulichen Militandienstflichszugelassen werden, und Uhr durch Verlessang ihrer Fahne begangenes Fehler soll auf immer vergessen seyn. Auch foger die Strafe der Ver mogens Confiscation for Imander, vom Wachtmeister over Feldtvedelabwarts, soll in dem Falle nachgesehen und aufgehoben syn, und ihnen selvst das schon eingeogen Vermogen wieder hinansgegeden erden, venn der Diserteur nach kundgemachtem General Parden sich bey seinem Regimente over Corps freywillig stellt, und zu Kriegsdiensten noch tauglich ist. Viertens. Den Zurückkehrenden, zu wirklichen Militardiensten nicht mehr Tauglichen, wird der freye Aufenthalt in den Eblanden gestattet. Fanstens. Von der in den beyden vorhergehenden Artik lizugesicherten Gade sind nu desenigen ausgesolossen, melchs nedst dem Verdrechen der Desertion noch eines anden Berbrichens schuldig sind. Sechstens. Eben so sind diesenigen Jndividuen ausgeschlossen, welche etwa nach der Bekanntmachung des gegenwarligen General Pardons entweichen würden; es bleibt vielmehr die in den Kriegsartikeln bestimmte Strafe der Desertion ausdrücklich gegen die letzteren vorbehalten. Stedentens. Damit alle brigen nicht Ausgenommenen mi desto groserom Zutrauen dem Rufe ihrer Pflicht und der Verbindlich, keit des vorher geleisteren Eides følgen, so ied zugleich allen Generalen, Obersten, und anden Officieren die genaueste Brobachtunader den Zürückkehrenden zugestandenen Verzeihung, wie auch die aufmerksamme Sorgfalt anempfohlen, damet von sedem anden die zugesicherten Bedingungen gegen dieselden giwissenhaft erfullet werden. Achtens. Sollien jedoch unter den degnadigten Deserteurs sopflichevergessenne Jndividuen sich befinden, det sie, ohne auf die aller hochste Milde Seiner Majestatzu achten, in ihrem Meineide beharren, und den bis Ende Mai; 1815 zur Rückkehr bestimmen Termin frucht, las verstreichen lassen, so sollen sig nach der ganzen Strenge der Militargesetze behandelt werden. Allen Behorden wird daher zu strengsten Obliggenheit gemacht, nack Verlauf des bestimmen sechs monathlichen Termins die Betretung undHabhaftierdung derselden durch alle en Haanden habende Mittel 3 bewerkstelligen; die nach den Kriegsartik in ausgimessene Strafe wir dann ohne alle Rücksicht und Gade an ihnen vollzogen werden, auch sellen dieselben von jedem Pardon auch in kaftigen Zeiten for immer ausgeschlossen seyn. Gegaden Wien am dritten Monathstag September im Eintausens ach hundert und vierzehnten Jahr. Carl, Først zu Schwarzenberg. Auf Sr. . . apost. Majestæt, Feldmarschallund Hofkriegs. Allerhochst eigenem Befehl. raths=Prasident. (L. S.) Tagund Jahr wie oben. Caspar Lehmann. Behageligt er det for enhver Vin af sand Oplysning naar Videnskabsmanden, der adlyder sit Kald til at virke for Nutid og Fremtid, nyder hos sine Landsmænd den Agtelse, hvorpaa hans Fortienester give ham billigt Krav. Men end mere glæder det, naar det lykke den, der saa at sige arbeider for hele Mennesk heden, ogsaa at vind Fremmedes Opmærksomhed, som befordre og opmuntre hans Jver for Videnskaberne, ved at tildeele ham fortient Hæder, og ved at skaffe hans Arbeider den Navnkundighed, hvortil deres indvortes Værd berettiger. Flere af Danmark Lærde have saaledes seet deres Arbeidepaaskiønnede af Fremmede, og det synes billigt at bringe disses fordeelagtige Dom til offentlig Kundskab. Professor i Naturlæren ved Kiøbenhavns Høiskole, Hans Christian Ørsted, hører iblandt den som i den senere Tid især have havt det Held at forøge Fremmedes An telse for dansk Lærdom og Videnskabelighed. Hans Værker ere ikke alene blevne oversatte i fremmede Sprog; men udenlandske Lærde have endog tilegnet ham deres Arbeider. J Aaret 1804 dedicerede Jakob Joseph Winterl, Professor i Chimir og Botanik ved det underske Universitet, Medlem af Videnskabernes Selskab i Göttingen og det minetalogiske i Jena, ham sin Bog: Fremstilling af den organiske Naturs fire Bestanddele, oversat af det Latinske ved Dr. Johann Schuster, og i afvigte Aar blev Engellænderen Ridder Homfrede Davis Værk om den chemiske Philosophies Elementer, oversat og forøget af van Mons, ligeledes tilegnes ham. Medens Professor Østed var paa sin sidste Udenlandsreise udkom i Aaret 1812 hans Værk: Ansicht der chemischen Naturgesetze, dureh die neueren Entderkungengemonnen. Det oversattes paa Fransk af Hr. Marcel de Sørres, Professor ved det franske Universitet. Af denne Oversættelse indeholder Journal de Paris af 20de Febr. d. A. en Anmeldelse, hvori findes Følgende : "alle de Spørgsmaal, som ere opstaaede ved Naturvidenskabens Fremskridt, ere vist faa af større Vigtighed end de Undersøgelser Hr. Øster har anstillet over de chmiske og slectriske Kræfters Identitet. Via ligt var det for Videnskaben at vide med Vished om ikke alle de chemiske Virkninger frembringes af to Kræfter, som giensidigen tiltalergiør, hinanden, og om disse Kræfter ikke ere hverandre modsatte paa samme Maade som de electriske eller mecaniske, der holde hinanden i Ligevægt. Hr. Ørsted, der er vant til at opløse de vanskeligste Spørgsmaal, har gjort denne Lære meget sandsynlig Men det indskrønt de Rum af en Anmeldelse forbyder at indlade sig i den udførlige Fremietning der vilde være fornøden forat kunne indsee den sande Vard af en Bog, som den berømte Forfatter af den bemiske Stater, HaBerthellet, har anf et saa grundig at han har modtaget Tilegielsen af denne Oversætteise. Den er forøget med adskillige vigtige Undersøgelser af Bogens lærde og talentfulde Forfattet. Fra den 8de til den 10de October ere indkomne: Capt Richard, Wilson af Dysarth fra Newlastel med Steenkul; Capt. C. B. Bruun, af Kiøbenhavn, fra Bergen, med Sild og Fisk; Capt. P. H. Lindberg af dito, fra Christiania, med Glasvare; Capt. Jørg. Bonitaf dito, fra Færøe med Uldgods, Tran og Tælle; Capt. Hans Thomsen af Nakskou, fra Kønigsberg, med Rug; Capt. Hinr. Fr. Sartorius fra Svinemynde, til Schernes, og Capt. Albr. Dengmans fra Riga til St. Malo, begge ladede med Trælast og ere indlagte til Reparation. Udgaaende : Capitainerne Chr. Jørgensen af og til Drøback, Fr. M. Eeg af Warde til Christiansand, K. Lauritzen af Kiøbenhavn til dito, Lars Halvorsen af og til Stavanger, H. Noordhuus af Stavanger til Christiansand, O. M. Berg af Kiøbenhavn til Frederichshald, Jens Thuesen af dito til Christiania og J.S. Andersen af Kiøbenhavn til Gothenborg, alle med Kornvare.