Aalborg Stiftstidende, 1840-07-18
Af Kbhvosten, sees, at Hartmanns Ouverture til Syvsoverdag først er componeret og udskrevet om Natten for Forestillingsdagen. Det gaaer stundom med Feil, som med Ulykker; den ene har den anden i Følge med sig. Samtidigt med hinePartistridigheder, der komme heelt ubeleilige, og formeentligen ikke lede til noget godt og fornuftigt Resultat, har en af Maskerne i Adresseavisen lagt an paa at ængstige de næringsdrivende Borgere med at deres jordiske Velfærd stod paa Spil, naar et forventende Stænderforslag om Jndførelsen, af Næringsfrihed i Danmark gaves Medhold, og en anden Maske har næste Dag, endog paa Vers, søgt at nære denne Stemning. Uden med Kjøbenhavnsposten at ville betragte disse Bestræbelser som en Jntrigue fra det vistnok kun lidet talrige Partii, der holder ubetinget paa det Bestaaende og aldeles miskjender enhver Stræben efter Fremgang med Tiden, indsee vi derimod ret vel, hvor let et Opraab af hiin Natur kan forstyrre mangen svag Hjerne, og bringe Ideer i Omløb, der adsplitte istedetfor nu, som bedst var, at samlet de gode Borgere. Man maatte nemlig kun lidet kjende til, hvorledes Mængden opfatter offentligen fremsatte Yttringer og Forslag, naar man ikke vidste, at den Svaghed er desværre altfor almindelig, at Mange misforstaae det de læse at de desformedelst antage en endog kun loseligen henkastet Mening for en Overbeviisning, et fremsat Forslag for en udgaaet Lov eller Befaling, at de indbilde sig det indtræder strax, hvad der skal Aar, ja Aarrækker til at bringe i Udførelse. - Da den samme Skjæbne kunde befrygtes at vorde hiin nu bebudede Stændersag til Deel, saa finde vil det ikke hensigtsløst at gjøre opmærksomt paa, at fordi et Forslag forebringes i Stændersalen om almindelig Næringsfrihed, og fordi dette Forslag understøttes af Flere, derfor er det et lige sagt, at det vinder saa mange Stemmer for sig, som udfordres, for at Stænderne derefter andrage om et Lovbud angaaende almindelig Næringsfrihed. Men, selv i det gunstigste Tilfælde for Forslaget, bør vi, og kunne vil have den Tillid til Stænderne og Regjeringen, at de ville tage ethvert billigt Hensyn til de nu etablerede Næringsborgeres Velvære i Betragtning, førend de tilraade eller bestemme en saa indgribende Forandring som den nævnte i de borgerlige Forhold. J de Mænds Alder, Erfaring og Kundskaber, til hvis Undersøgelse og Beslutning nærværende Sag er overladt, have vi tilstrækkelig Borgen for, at det Nye ikke hyldes, fordi det er nyt, det Gamle ei foragtes, fordi det er gammelt, men at begges Fortrin og Mangler holdes ved Siden af hinanden, samt at først efter nøiagtig Prøve, det bedste vælges til fremtidig Rettesnor. I det Land, hvori vi leve, i den Tidsalder, hvori vort Livs Bane er hensat, offter man ikke Tusinders og Tusinders jordiske Tilværelse for enhver Idee eller Forslag, der kunde synes tilraadelig, men muligen ei er det. Man benytter derimod helst deraf, hvad, uden væsentlig Indvirkning i de øieblikkelige Forhold, turde tjene til at befordre det almindelige Bedste, og - saaledes vil det venteligen ogsaa gaae med Forslaget om Næringsfrihed. Dette Forslag er iøvrigt, som let indsees, aldeles udenfor det, hvad der i Adresser og Petitioner nu udtales som Folkets meest magtpaaliggende Ønske. (Hels. Av.)