Jyske Efterretninger, 1799-01-21
London, den 11 December. I Dag er General Buonapartes opfangne Corespondense og sin Armee i Egypten udkommet hos Wrigth. Nogle Bre et have stor Jnteresse en Regieringstidende siger: man seer deraf, hvorfor Admital, Bruens var bleven med den franske Fløde ved de egyptiske Kyster. Buonaparte havde inden kort Tid igien villet gaaet tilbage til Frankrige, og et af hans Breve indeholder følgende: "De tilde Maaneder tænker jeg at henbringe i Bourgogne, og jeg vilde at De sammesteds saae dem omkring efter en Plads for mig. J et Brev fra Geneval Da mas som er skreven den 27 Julii til General Kleder fra Boulad ved Cairo, heder det: J Tienesten er en almindelig Slappelse. Jeg giør hvad jeg kan, forat holde Enigheden vedlige imellem de forskellige Partier, men det gaaer overalt meget slet. Man giver Tropperne hverken Lønning eller Proviant, og De kan let tænke hvorledes man derover muerer. Paa det lydeligste skeer dette maaskee imellem Officererne." Tallien siger i et Brev til sin Therese Cabarrus under 4 August fra Rosetten Jeg forsikrer Dig, min Elskelige at, naar jeg igjen er saa lykkelig nogensinde at sætte en Fod paa fransk Grund, intet nogenlunde skal formaae mig til igjen at forlade samme. Jblandt de 40,000 Franskmænd, som ere her, gives der vist ikke 4, som jo i denne Sag ere af en Mening med mig. Jntet kan være bedrøveligere, endsom det Levnet, vi her føre. Det mangler os paa alting. J fem Dage har jeg ikke havt mine Øine tillugte. Jeg sover paa den bare Jord. Fluer, Væggelus, Myrer, Myg og allehaande levende Jndsecter fortærer os i levende Live. Lev vel, beste Therese, og ved mit Papir med Taarer. Den henrykkende Erindring om din Godhed og Kierlighed, det Haab, igien at see Dig, endnu at finde dig elskværdig og troe, og at omfavne min kiære Datter, er den ulykkelige Talliens eneste Stytte og Trøst. Savary siger i en Skrivelse til Commissair Douteldt: "Bringe De os for Guds Skyld og re Pakker og vort Brændeviien. Hele Armeen har Durkløb, fordie denne drikker Vand. For Guds Skyld Viist, Brændeviin og Rum." Det vigtigste Bran er det officielle Brev fra Søesoldaternes Overbetalingsmand Santaume, om den ulykkelige Træfning ved Abukkr. Man seer deraf uimodsigelig, at Buonaparte ikke har villet ladet Admiral Brunens afsegle. Samme Brev beviser ligesaa uimodsigelig, at l. Orients Opfløining ikke bestemte Dagens Lykke, men at Engellænderne allerede forinden Bagtræfningen havde frataget Franskmændene 5 til 6 Skibe. Uagtet Lord Elgin gaaer som overordentlig Gesandt til Constantinopel, saa bliver dog Hr. Spencer Smith den ordenlige Gesandt ved samme Hof i sin Bestilling. I Dublin gik i Fredags det Rygte, at der atter i det nordlige Jrland, ved Donegall, havde ladet sig en fransk Escadre tilsyne; men dette har ikke stadfæstet sig. J Gaar marscherede 1050 Mand fra London, som man har udsøgt af 3 Garderegimenter. Deres Bestemmelse er endnu ikke almindelig bekiendt. Nogle formoder, at de matte blive brugt til en hemmelig Expedition. Man bevidner endnu stedse, at Engeland vil med Feldtogets Begyndelse sende 25000 Mand Jnfanttrie og Cavallerie paa det faste Land. De Engelske Militaire=Regimenter, hvilke nu ligger i Dublin, have enstemmigen erklæret, at de vare villige til, endnu videre at forrette Tieneste sammesteds.