Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1799-04-05
Skulde denne velmeente Advarsel ikke have den forønskte Virkning paa den Romsdalske Almue, som jeg i min lange Betjeningst stedse har elsket og anseet for et veltænkende og fredeligt Folk, saa nødsages jeg til at føje saadanne Foranstaltninger til den offentlige Rø ligheds Vedligeholdelse, som vilde blive mig meget ubehagelige og mine hidtil saa kjere Romsdalinger høist skadelige. "J øvrigt anmodes Hr. Foged at ville beordre vedkommende Lensmænd at have et paa get Øie med at ingen videre Uordener skee, og om saadant skulde indtræffe, da at søge at faae samme vidnesfast oplyst og anmeldt for Hr. Foged til videre Paatale. "Jeg har ogsaa under Dags Dato anmo"det de Klagende om at anmelde til Hr. Foged om herefter nogen betydelig Uorden skulde forefalde, og da tillige opgive Vidner, hvormed Sagen kan bevises. Næste Dag den 20de Februari udfærdige. de jeg 6 Plakater for de 6 Fiskevære; Boe, Bjørnssund, Draagen, Vigene, Lyngvær, Onen. Disse Plakater vare af følgende Jnd Plakat. hold: Hr. Etatsraad og Amtmand Hammer har under 19de d. M. tilskrevet mig saaledes: (Her blev ordlydende indført forbemeldte Ordre, undtagen Slutningen angaaende Lensmændenes Pligt og Amtets Anmodning til de Klagende). Thi bliver saadant herved offentlig bekjendtgjort, om Almuen derved kunde ledes til at betænke den store Fare de sætte sig i ved deres Ubefindighed. Og da intet fornuftigt Menneske bør vove meget for at vinde lidet, saa kan ingen retskaffen Bondemand formodes at ville give sin egen og sin Kones og Børns Velfærd til Priis for det uvisse Haab om at opnaae en Fordeel, som de indbilde sig at nyde naar Kjøbmænd blev forbuden at fiske. J det mindste vil det meget bedrøve mig, om jeg, for at vedligeholde efter Embeds Pligt den offentlige Rolighed, skulde nødes til at foranstalte voldsomme Midler, da jeg haaber ved mit Embeds Førelse at have viiste hvor ømt enhver Bondes. Velfærd ligger mig paa Hjertet. Elvsaas, den 20de Februarii 1799. Kahrs. Disse Plakater bleve strax tilsendte nærmeste Skydskaffer, for at befordres ved Fri skyds-Expresse til vedkommende Lensmænd, hvilke jeg derhos beordrede strax at oplæse og opslaae Plakaterne i Fiskeværene, samt communicerede dem til Iagttagelse hvad Hr. Etatsraad Hammer havde tilskrevet om at de skulde have et vaaget Øie med Almuens Opførsel m.v. Samme Dags Aften den 20de Februari gjorde Molde Byes eligerede Mænd Hr. Jacob Schulz Møller og Hr. Lars Dahl paa Hr. Hen rie Øwres Vegne, der var syg, mig den Ære at besøge mig her paa min Gaard Elvsaas, og anmodede mig om at foretage en Reise til Fiskeværene. Deres Hensigt dermed kunde vel ikke være andet end at jeg ved Overtalelse skulde søge at bringe Almuen til Rolighed, thi min physiske Magt var vist for liden mod en talrig Almue. Hr. Dahl beviste mig ellers det Venskab at tilbyde mig sit Selskab paa Reisen, hvilket jeg dog frabad mig, og sagde ham aaben hjertet, at da han var Een af Molde Borgere, saa kunde maaskee hans Nærværelse forøge Almuens Forbittrelse og gjøre mit Ærende vanskeligere at udrette. Jeg reiste da næste Dag den 21de Februari, uden andet Selskab end mine Skydsfolk, til Boe, 3 3/4 Mile herfra, og der fik jeg om Aftenen samlet nogle af de Mænd, hvilke jeg vidste Almmen havde meest Tillid til som de vittigste iblandt dem, disse sagde, efter at jeg nogen Tid havde talet med dem, at Almuen i Boe vist vilde blive rolig, og at jeg ikke behøvede, som ellers mit Forsæt var, at sammenkalde den hele Almue i Boe, men de frygtede derimod at Bønderne i Sunds Otting vilde give mig mere at bestille. Jeg reiste derfor Dagen derefter, nemlig den 22de Februari til Sandøen, som ligger 2 Mile derfra, hvor den største Deel af Sunds Ottings Almue skulde opholde sig, og sendte Bud til de andre i Nærheden af Sanden liggende Fiskevære, for at samle Almuen paa Sandøen. Jeg overtalede forommeldte Mænd af Boe til at følge med mig derhen, da jeg haabede det vilde have god Virkning om den øvrige Almue erfarede at disse. Mænd havde ladet sig overbevise og vare enige med mig, hvilket Haab ei heller bedrog mig. Jeg talede der længe med den hele Forsamling: saavel samme Dags Aften som om Morgenen, den 23de Februari, paa hvilken sidstmeldte Dag jeg reiste hjem igien. Udfaldet heraf vil nærmere erfares af min Jndberetning til Amtet under 18de Martii, saa lydende: "J Følge Deres Høivelbaarnheds Befaling og efter Molde Byes Borgerskabs Forlangende, har jeg gjort en Reise til Fiskeværene Boe og Sanden i Anledning af Borgerskabets Klage til Amtet under 18de f. M.over, den Opstand som Almuen skal have gjort for"at hindre de Klagende fra Adgang til Havfiskerie. Jeg erfarede tydelig, at Almuen var yderlig forbittret paa Molde Byes Borgere, og ved at efterforske Aarsagerne dertil, mærke"de jeg at samme bestod fornemmelig deri, at Bønderne kan paa ingen Maade faae ud af deres Hoveder den dem fra Barndommen indpræntede Fordom, at det er Synd mod det tredie Bud at fisken foruroliges paa Sabatsdagen ved at løbe i Fiskernes Garn. Da nu Nogle af Molde Borgere have undertiden ud"sat deres Garn om Løverdagene, for at optage dem om Mandagene, saa tænke Bønderne at "disse Mænd ere Aarsag i at Fiskerierne slaae "feil, da Gud maa lade Fisken forføje sig til andre Steder, deels for at afværge denne Synds gjentagelse, deels for at hevne sig for hvad som allerede er begaaet, derfor er det Bøndernes ivrigste Ønske at Kjøbstædborgerne maatte udelukkes fra Fiskerie. Man kan ikke uden "Medlidenhed tænke paa den store Mangel paa "Oplysning blandt Bønderne, og da de aldrig ere vante til selv at bruge Eftertanke for at udfinde hvad som er sandt eller falskt, saa var det forgjeves at jeg un forsøgte at forestille dem hvor uværdigt og uædelt Begreb de gjorde dem om det høieste Væsen, som Religionslærer vilde de ikke antage mig, som Foged var jeg derimod heldigere, thi ved at betyde dem de farlige Følger af saadan deres Ubesindighed, fik jeg dem bragte til Rolighed, dog bad de mig indstændig om at overtale Molde Byes Borgere til at ophøre med at have deres Garn, staaende i Søen, nogen Helligdag. Jeg troer og at Borgerne nu have i denne Post lempet sig efter Almuens Eenfoldighed, og ikke ladet "deres Fiskegarn staae i Søen nogen Helligdag, og at derfor Alting for nærværende Tid er stille og roligt. At Almuen har brugt Voldsomhed mod Borgernes Styrmænd blev aldeles benegtet, og Almuen paastod at Styrmændene, godvillig reiste til Boe, og ikke, som Klagen melder, bleve tagne med Magt, ligesom og "Ole Dale negtede at have enten skrevet eller udleveret de i Klagen ommeldte Forbuds= og Trudsels=Sedler. At der kom en Mængde Mennesker i hans Huus, det tilstod han vel, men sagde derhos at det var imod hans Villie og uden hans Jndbydelse. Jeg er derfor af den underdanige Formening, at Borgerskabet. maatte ved et lovligte Tingsvidne beviisliggenoplyse den hele Sags Sammenhæng og sande "Omstændigheder, førend noget videre fra Amtets Side desangaaende foranstaltes, da et "saadant Tingsvidne vilde afgjøre om Amtet fandt Grund til at foranstalte Sagen paatalt "paa Justitiens Vegne, eller om samme blev at ansee som en privat Fornærmelse mod Nogle af"Molde Byes Jndvaanere; hvilket saaledes underdanigst indstilles til Deres Høivelbaarnheds gunstige Overveielse."At denne Jndberetning ikke skeede førende den 18de Marti, var fordi jeg først vilde erfare om Bønderne vilde holde Ord og være rolige. efter at jeg havde forladt dem. Hr. Dahl havde derimod Hastværk med sin Bekjendtgjørelse, som før er meldt, thi den er dateret 23de Februari, samme Dag som jeg reiste hjem fra Sandøen.