Berlingske Tidende, 1768-11-11
Af indløbne Breve fra Schalholts Stift paa Jsland, dateret 9de Aug. dette Aar, har man følgende forte Begreb af Landets, og i sær Skalholt Stiftes Historie paa det sidste Aars Tid: 1) Vinteren var paa de fleste Steder middelmaadig, Foraaret meget regnagtigt og alstille med taaget Veyr ligt, dog indfaldt i Junio meget koldt Veyr, med skarp Frost, som gjorde Græsværten temmelig Skade. Paa en deel Stæder, nemlig udi Schaftefælds- og RangaaevalleSysseler, nedregnede ogsaa smaae Jnsecter, som og med Tiden blive til store og fordærve Græsset; der har været Tvistighed om, hvorfra disse Orme kommer: Endeel meener at de genereredes i Jorden, andre at de nedfalder at Luften, hvilket ogsaa er den rigtigste Meening, thi jeg har talt med 2de brave Mænd, som vare øiensynlig Vidner dertil, og have erfaret det, at i varmt, stille og taaget Reg veyr har deres Klæder, Stuer og Bræder og andet saadant, blevet ret bedækket med sortebruunagtige smaae Jnsecter, som med Tiden saaledes dannes og voxer, at de kan blive saa store, som eet Barns Finger, og da bliver de grøn og sort stribede; disse lever helst i mosagtig Jord, eller den som er tør og haard Grund, men ikke i den som har nogen Vædske, og fordærver Græsset saaledes, at Jorden bliver ganske hvid, saasom de baynde neden fra at opæde Græssets Rødder. Dette Utøy har tilforne ofte hiemsøgt Jndbyggerne udi Schaftefælds, Rangaaevalle og Arnæs Sysseler, og i Foraaret have de indfundet sig i de første tvende. 2) Qvæg Pesten continuerer endnu, og grasserede forleden Vinter temmelig stærk paa de fleste Steder, hvor den var indkommen, udbreder sig ogsaa til de andre Herreder, som hidindtil have været frie. Den meste Skade som den tilføyer Jndbyggerne, er, foruden Qvægets Nederlag, Mangel af Uld til alles, og Skind til Fiskernes Søe=Klæder. 3) Hekla hviler nu aldeles, som man meener, men indtil i næstafvigte April lod Jlden sig undertiden see om Natten og stor Damp om Dagen, man kunde og høre noget Knall, saaog der imellem fornemme nogle smaae Anstød af Jordskælv, men intet af dette gjorde en stor Skade. 4) Mærkelige Dødsfald er, foruden Enke Bispinden Brinjolvsen, skeet paa adskillige Præster udi Holum Stift, hvilke man alle ikke kan nævne; men i Schalholts Stift ere døde Præsten til Snæfiælde Olaver Einersen, som i Fior i Augusti druknede, da han vilde tage over Jsefiords Diup, og i Vinteren, døde Præsten til Briamslæk Gunnloger Sivertsen begge henved 30 Aars Alder. Saa ere og afgangne nogle Præste=Koner med andre flere, som ikke kan navngives; men den allermærkeligste er Hr. Vice=Laugmands Eggert Olassons Dødsfald, som med Kiæreste, 1 Studioso, 2de Tieneste Piger og 5 Roerskarle druknede den 30te May, da han vilde fare over den saa kaldede Breidefiord fra Bardestrands til Snæfiældnæs Syssel. Aarsagen var paakommende Storm, udi hvilken han satte til Søes, men et andet Skib, som var i Følge med, vendte tilbage og landede uden Skade, men ikke uden stort Arbeyde og Livsfare. Jblant de Død tælles og en gammel Præst Odder Thordersen, han var ved over 60 Aar gammel, men havde ikke over 1 eller 1/2 Aar. tient i Embedet, og været alle Tider noget melancholisk, hvilket paa Sidstningen tog saadan Overhaand, at han den 5te Søndag efter Trinitatis da alle Folk var i Kirken, undtagen en gammel Kone, løb at Sengen og udaf Døren, saa man har ikke seet ham siden, menes derfor at have styrtet sig i den Elv, som falder ikke langt fra Gaarden.