Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1797-07-28
(Fortsættelse. See Dags=Avisen.) Vi ville endelig ikke spørge, hvorledes denne Mand kan være skamløs nok, til at lægge saa tydeligt for Dagen, hvorledes han tænker blot paasig selv, men ingenlunde paa sit Publikum, og hvorledes han uden Skye tør vove, saaledes at tyrannisere den hele danske Avis=Læseverden, at den absolut slet intet skal læse, uden hvald, naar og hvor det behager ham - : Viinøies blot med at spørge, hvad man skal kalde den Mand, som, ved en forudsat Rivalitæt, ikke anvender sin Forstand, sin Vittighed, fine lærde Jndsigter i flittig, utrættelig og almeennyttig Anvendelse, men derimod Ting der et koste den allermindste Anstrængelse, der ere at have for et Par Dalers Penge, som Mid ker til at undertrykke og triumere over sin Meddeler, Vi spørge, hvad man skal kalde den Mand, som nu alt har vidst at - forhverve sig saa meget, at han kan leve anstændigt og tilfreds deraf, og som alligevel er stille, rolige og flittige Begyndere - som vel have eet Næringsbrød med ham, men dog aldrig i nogen tænkelig Maade have søgt at forfordeele ham - saa hadsk, at han af bitter Brødnid misunder dem den Luft, som de indaande med ham i en og samme Armosphære, Vi spørge blot, hvad man skal kalde den Mand, som allene - ganske allene udelnskkende allene gad havt alt, alt, alt og - naar det kuns gik an uden for megen Møie og Bekostning - kuns lod sig giøre ved Kabaler - gad, lig et geftigt Rovdyr, udrydde og opsluge alle At viser omkring sig - :- - At i han hedder Jversen - det er Jversen - den selvsamme i sine Skriverier som fine Handlinger, konseqvente Jversen, som - man tilgive os en fornøden Gientagelse. - som den 6te Januar 1792 skrev overalt Pere i vore Tider alle Monopolkers Skadelighed langt fra ikke efter vor landsfaderlige Regierings Princies, da de saameget hindre Jndustrien og gierne have skadelige Følger for Publikum. Men hvo veed ei, at han dengang ikke udstrakte sine høiste Fordringer videre, end at hans Aviser skulde have lige Re med Fyens Adressecomtoirs=Aviser, da han derimod nu vil paastaae en saa høi Forrang - en saa afgiørende Forrettighed, at han i et Anfald af næsviis Suffrance - end og understaaer sig, at belære fine Læsere, at et Kongeligt Privilegeret Adressecomtoir er en Ting for sig selv. Dog nok, og alt meer end nok, om Kabaler, Jnkonseqvencer og alle vanskabte Misfostre af den nedrigste Nid og den ondskabsfuldeste Skadelyst! Vore Læsere ville i øvrigt tilgive os, at vi - saa megen Overvindelse det ogsaa kostede os - endelig have besluttet os til et Skridt, som vi vare Sandheden, Publikum og os selv skyldige. Længe tang og taalte vi; Jversen, som nu slet ikke kan styre sig, angreb endelig, uden allermindste Foranledning, navnlig vor Eiendom og Ret; vi maatte forsvare begge, Have vi maaskee pareret hans litterariske Udfald noget for meget i hans egen Mander, have vi nogenledes lønnet ham, som han fortiente det: habent sibiKruggen gaaer, som Ordsproget siger, saa længe til Vands, at den kommer hankeløs hiem, og en gammel Synders Maa maae dog endelig ogsaa blive fuld til at løbe over. At ved ikke vare de Angribende bevise vore Aviser, beviser den store Taalmodighed, hvormed vi under 6 Maaneders Taushed - fra Januarii lige til Julii - bare en Forfordeelelse, som den med Belt=Passagen; beviser endelig Jversen, længst bekiendt nidske, giftige fordragelighed, hvormed han har anfaldet vore Forgængere - hvormed han ikke har skaanet nogen Stand, nogen Værdighed, ei engang Dyden selv. Vi tang længe ved alle Streger som han spillede paa vor Ryg; men da han nu endelig een Gang vovede at træde frem af Mørket og angribe os offentlig, saa ere vi til hans Tieneste, saa meget og saa længe han vil om endskiønt vi intet mindre end ynde litterariske Feider, saa frygte vi dog ei heller for dem, men forlade os paa vort gode Mod og vor retfærdige Sag. Han kan nu gjøre hvad han vil, vi have gjort vores! lad ham svare eller tie og lade det Snavs ligge, som han kastede os for Fødderne, og derhos udsprede: "han vil ikke befatte sig med Snavs - got det stinker for ham, ikke for os. Lad ham længe nok udsprede: den Forvovenhed, hvormed vi vovede, at besvare hans Efendomskrænkende Avertissement, var blot et Kneb af os, for ved en Strid med ham - med Ham, den Udødelige! -at giøre vor Avis meere bekiendt, og skaffe den bedre Afsætning. - Den forfængelige Mand, som ikke seer, at hans Forfængelighed her spiller ham et hæsseligt Puds; threnten ere vore Aviser saaledes, at de slet ingen Sammen, ligning kunne udholde med hans, og da Vel ham, jo mer de blive bekiendte, ja han skulde da meget meere selv ønske og befordre det: eller ogsaa vore Aviser have nogen Fortiene neste, og de behøve da ikke hans til Celebritæts=Stige og følgelig falder det os paadigtede Kneed bort af sig selv. Overalt er Vægten af et Navn - var det ogsaa endnu udødeligere end selv Jversens - intet i hiin Vægtskaal, hvor Sandheden allene har Overvægten ved dens egen Tyngde Et let Blad, hvorpaa er en Sandhed staaer, er i denne Henseende af stor Vigtighed. Og i denne Henseende kan et Anfald at et andet Slags eller en foragtelig tilsyneladende Taushed være os saa ligegyldig, som hiin fredelige Vandrer en bidske Hunds feige Adfærd, som, i det Vandreren gik forbi, beed ham Hælen, og, da hiin vendte sig og viste ham det hvide i Øinene, to Halen ind og fløi hylende tilbage i sit Smuthul. - Dog nok en Gang: Nok og Tilgivelse. Det er vanskeligt at ende, naar man har saa meget paa Hiertet! Der hørte meget til, at giøre det re indlysende for Læserne ved vore Avertissementer i de 3 Num mere af disse Aviser : at, trods Jversens høit lydende Protestationer, desuagtet er en - desværrel for os alt for følelig - Forbindelse mellem hans Ego og vort Adressekomtoir. - Og saa vilde man ikke tage Ekkoet ilde op, om denne Nymse, saa tugtig hun og selv er, giengiver hvad hun har faaet. Om der kan skee den Uret, som kun en ringe Deel af hans egen Uret igien foresættes, maae de bedømme, som tillade Repressalier i Krigen og Retorsioner, for Retten. Fyens Adressekomtoir i Odense den 28de Julii 1797. Søren Hempel E. Komp.