Aarhuus Stifts-Tidende, 1808-07-23
Det er maaskee endnu Pligt, at besvare ogsaa et Slags Spørgsmaale, som mueligen kunde falde eet eller anden ind, Men saadanne Ting, Tørvkal, Tang salt, Krapdyrkning, hvad vil en Præst befatte sig med saadant, Lad ham passe sin Bog: Blandt Danmark, Gud være Tak, delige Mangfol. dighed af elskværdige og agtværdige Sønner ere der jo dog og enkelte, der tale før de tænke, og saadanne der, naar de tænke, dog tænke langt for eenspiget, og glemme at betragte Tingene fra deres forskiellige Sider som de burde, for de burde tiltroe sig Ret til at bedømme, Nogens Foretagende: Mangen Gang faae de dog en her Deel Eftersnakkere, der glemme at og de burde selv tænke før de talte, hvad de havde hørt, og at de burdtænke christeligt. Mange komme, ved saadan Glemsomhed i den ulykkelige Vane at sætte et Slags Ære i at skumle over Alt. Saadanne drage ofte over sig det Ansvar, at hindre og standse meget got, ved deres afskyelige indbildske Vittigheds Jagerie med at spotte og skumle, da meget got standses fordi enhver krympe sig ved at udsættes for Skumlerens skarpe Tunge. Da nu Jesu Religion byder sine Tienere at skye ikke allene det Onde, men ogsaa, saavidt det er nogenlund mueligt, at skye alt ondt Skin, det er, forebygge saa vidt mueligt Mistydninger ved Folks overlede Domme, thi selv disse forvendes igien ofte til at skulle kast Skygger paa selve Jesu dyrebare Religion, forstandig Menneskers uskatterligste Gode, saa er det maaskee og Pligt, for Undertegnede, ikke at lade, efter sit først Forsæt, ovenanførte Spørsmaale være aldeles ubesvaret Ærbødigst bedes derfore undskyldt, hvad endnu mon følge: 1) Ved selve Regieringens Kundgiørelse om England g lumske Vold, blev, som naturligt var, enhver Landet Mand opfordret til at anvende ethvert Middel som stod i dens Magt til overfalden Fædrelands Tørv Mangen Sag blev det at føre Værget. Andre at søge ved Pennen at fremme Fædrelands Anliggende Begge Slags har Gud naadigen velsignet saaviHans Viisdom har kiendt os det got. Ham vær Æren! og Priis og Tak. Religionens senere ere og Kongens og Landets Mænd. Opfordringen galdt ogsaa dem. (Slutninden findes i extra Tillæget.)(Slu ingen af Stykket om Kulbrændning af Torv.) 2) Enhver virkelig Christen erkiender sin Pligt, som Gierning og nidkiær at arbeide for alt godt og at J. Tilhørende og Guds Mennesker at giøre Guds søge til al god Gierning at blive mere og mere dygtigjort. Saadan er Guds Villie os kundgjort ved Jesu Apostle. At arbeide til dette Maal først paa sig selv, og derhos at virke hvad mueligt for dertil et lede og Andre, saavidt Gud giver Leilighed; See, denne Plige erkiender villige enhver sand 3) opligen er ogsaa Undertegnede pligtig dertil, Jesu Tiener. for ærværende Tid, ved at have tegnet sig for Tiltrædelse i deres Forening, der efter afg. Hr. Justi. Rafns Jndbydelse have det Øiemeed at fremvirke alt hvad muligt af indenlandske Frembringelser. troede enhver af Adams Børn, kan anvendes, efter Om Jo vedre nu, den Jordplet og dens Gaver, Gud bestændigheder, til Menneskers Gavn, Enhvers eget Gavn, og Andres med den, desto kiærere er det vist nok forden Himmelske Fader, at see nyttede de Gaver forstandigt, han nedlagde i den Jords Skiød, han skabte til Boepæl og Øveplads for Fornuftige, i deres Beredelsesdage til den Evighed, han egentlig sigter til med dem. Enhver Gud taknemlig Medvirkning dertil, er jo dog vist en Gud velbehagelig Gierning, og altsaa værdig en Christen.