Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1830-01-01
Nr. 4. Stifts 59 Aargang. vens privilegerede. Kongelig allene Avertissementstidende. Adresse-Avis, og 7 og 1 Panuar 1850. Fredagen. overalt i de Danske Stater. Forsendes med Brevposten, Redigeres, trykkes og udgives i Odense af Søren Hempel, Kancellieraad. Kun Dyden ene værdig er at høre Sandhed. Frederik den Store. Aaret 1829. Neppe har den menneskelige Aand nogensinde aabenbaret mere Haab og Frygt, end i det nu forløbne, saare betydningsfulde Aar. Thi - medens en stor Deel af Europas Nationer med høi Grad af Jnteresse fulgte Begivenhedernes Gang, og overalt tilønskede Kampen for borgerlig og religiøs Frihed en hæderfuld Seier, fandtes der dog ogsaa et stort og mægtigt Partie, som gjerne havde ønsket en almindelig Krig, fordi de, i Menneskehedens Trang til en liberal og human Forfatning, frygtede for, at alle fra Fædrene nedarvede Rettigheder og Privilegier skulle gaae tilgrunde, dem de bedst haabede at kunne bevare, naar en almindelig Kamp havde givet Aanden en anden Retning. Heraf allene kunne Vi forklare Os Forbundet, som i flere Stater har fundet Sted mellem de privilegerede Stænder og Geistligheden, der begge vilde vinde ved at tilbageføre Middelalderens Aand og Tænkemaade over Europa; heraf den Gjæring, som endnu findes hiinside Oceanet, fordi Man i de sydamerikanske Stater finder mange Jnteresser, som, udgangne fra Middelalderens Barbarie, gjerne vilde bevare deres Magt og Jndflydelse paa Folket. Heraf den Strid og Kamp, som næsten allevegne findes imellem de liberale Anskuelser og de hierarkiskedespotiske Grundsætninger. Men - Menneskeheden er traadt ud af sin Barnealder. Det 19de Aarhundredes mange og vigtige Begivenheder have mægtigen grebet Gemytterne, og givet Tanken et ædelt og høit Sving. Ethvert Foretagende, som derfor sigter til at hæve Menneskeheden, endnu høiere - det være nu, enten ved vise Love, ved humane Jndretninger, ved Frihed i Tænkemaade og Religion, ved Frihed i Handel og Vandel, og overhovedet - Alt hvad der kan fremme Menneskehedens frie og fornuftige Udvikling, finder almindelig Deeltagelse og Understøttelse. Deraf den høie Jnteresse, som Østens Anliggender fremkaldte: deraf den Veemodsfølelse, hvormed Saamange skue hen til det sydvestlige Europa; deraf den Glæde, som Jrlands Emancipation opvakte; deraf den høie Jubel, som fra Adrianopels Sletter udbredte sig over Verden ved Enden af Ruslands ridderlige Kamp mod Barbarie og Overtroe; deraf endelig den Længsel og det Haab, hvormed Jagttageren seer hen til de fremmede Verdensdele, hvor Menneskehedens almindelige Maal - Frihed og Humanitet - endnu maae kjempe mod saa mange hindringer. Denne Aand og Sands for Menneskeværd standsede visselig i dette Aar enhver Jndblanding i Østens Anliggender, aftvang Engelland Emancipationen, og vil vistnok ende med, at fremkalde en ny Tingenes Orden paa den pprenæiske Halve, hvorved den sidste Grundsteen vil blive lagt til Ordens og Roligheds befæstelse i Europa. Kort! - dette Aars vigtige Begivenheder lære meer end nogensinde før, at Tingenes Gang i Verden er uafhængig af menneskelig Klogskab og Magt, at Erobringer i Aandens Rige ikke meere lade sig tilbagetage eller tilintetgjøre - fordi en høiere Viisdom og Magt styrer og leder det Hele til Menneskehedens Gavn. Efter disse almindelige Betragtninger, som Aarets Begivenheder fremkaldte, henledes vor Opmærksomhed uvilkaarlig til Ruslands seierrige Kamp mod Tyrkiet. - Ved Slutningen af forrige Aar istemte Europas mange Tyrkevenner lydelig Jubel over det Tab, Russerne havde lidt, og oversaae aldeles de betydelige Landstrækninger, som vare tagne, den faste Basis for nye Erobringer, som ved Varnas Fald var erhvervet, og endelig Ruslands uudtømmelige Hjelpekilder. Til at lede og styre disse, udsaae dets grantseende Keiser en Mand, som var dannet i Kampen mod Napoleon, og vidste at føre Krigen med samme Raskhed og Tapperhed, men med mere Riddersind og Humanitet. Grev Diebitsch lykkedes det, ved kunstige Marscher, at skjule sine Bevægelser for Fienden, og derved at vinde den vigtige Seier den 11 Juni ved Kulawtscha ikke langt fra Schumla. Denne Seier var i sig selv ikke blodig, fordi kun en ringe sal. Deel af den tyrkiske Hær tog Deel i Slaget; men den var desto rigere paa Følger, da den kjekke russiske Hærfører vidste at benytte den paa bedste Maade. Hele den tyrkiske Hær blev, ved Bevægelsernes Hurtighed, aldeles adspredt og opløst, den vigtige Fæstning Silistria overgav sig, Balkanbjergene bleve uden synderlig Vanskelighed overstegne, og derved berøvede den høie Betydning, som de hidtil i militair Henseende have havt, hvorfor og Keiseren hædrede Helten med Tilnavnet Sabalkanski. Flere vigtige Punkter, som Burgas, Aldos og den vigtige Havn Mesembrin, ved det sorte Hav, faldt i Russernes Magt, som kort derefter viste sig for Tyrkernes gamle Hovedstad Adrianopel. Forbanselse og Skræ betog nu disse i en saadan Grad, at de hverken benyttede det gunstige Terrain til Strid, eiheller Leiligheden til Flugt; men overgav denne vigtige Stad i Russernes Hænder ved Kapitulation, og - kort derefter sendte den russiske Hær første Gang en betydningsfuld Hilsen til Marmorahavets Kyster, idet den indtog Rodosto. - Omtrent paa samme Tid, lykkedes det den ikke mindre hæderkronede Feldtherre Grev Paskewitsch Eriwanski at vinde tvende glimrende Seire i Asien, og at erobre den vigtige Fæstning Erzerum, hvorved næsten hele Lilleasien stod aaben for den seierrige Fiende. Saaledes bragt i Forlegenhed fra alle Sider, saae Sultanen sig nødt til at slutte Freden til Adrianopel, hvori Russerne især vandt en fast Grændse i Asien, fri Seilads for alle Nationer paa det sorte Hav, og fik det tyrkiske Rige indsluttet af tvende tildeels afhængige Magter, nemlig Moldau og Wallachiet mod Nord, og Grækenland mod Syd. - Paa en saa ridderlig Maade endtes en Krig, der havde vakt ualmindelig Jnteresse, fordi den førtes i Tidens Aand og til Menneskehedens Held; hvorfor og alle Politikens Kunstgreb forgiæves bleve anvendte, for at give den et andet Udfald; og det forhausede Europa saae med Glæde hen paa den ædelmodige, den humane og ridderlige Aand, som Ruslands høimodige Selvhersker ved alle Leiligheder lagde for Dagen. Vel ere ikke alle Stridspunkter jævnede og Grækenlands endelige Skjæbne endnu uafgjort, ligesom det og synes, at Engellands Politik neppe vil lade den talentfulde Grev Capord Jstria, der sandelig ikke har havt en ringere Kamp at bestaae, end Bozaris, Miaulis og alle Grækenlands øvrige Helte, høste Frugten af sine Bestræbelser - men Vi tør dog haabe, at Freden i Europa ikke vil blive forstyrret, hvormeget end Egennytten og Egoismen arbeide derpaa. Det tyrkiske Rige blev saaledes bragt sin Undergang nær, og har aldeles tabt sin Betydning i Europa. Jnd kneben inden snævrere Grændser, vil Grækenland mod Syd og Moldau og Wallachiet mod Nord blive Samlingstederne for dets misfornøiede Undersaatter, og ikke gjøre det vanskeligt i Tiden, at befrie Europa fra disse Barbarer. Sultanens Anseelse er derved aldeles undergravet og hans Stilling høist kritisk - og visselig behøver han al sin Klogskab og Energie, hvis han skal undgaae sin Formands Skjebne. Saa gjerne, som vi derfor dvæle ved Begivenhederne i det sydostlige Europa, saa sørgeligt er det derimod at kaste Øiet hen paa den pyrenæiske Halvøe, hvor Meneed, Despotisme og Munkevælde vedblive at anrette deres Ødelæggelser. Don Miguel kuldkastede her den af ham besvorne Konstitution, lod sig af Cortes i Lamego udraabe til Konge, og viste en saadan Grusomhed og Blodtørst mod alle sine Fiender, at endog Regjeringen i Spanien syntes mild og human imod hans. Visselig har han ved denne sin Adfærd viist Ferdinand 7de en væsentlig Tjeneste, og skaffet sig selv en blodig Navnkundighed i Historien. Vi haabe derfor, at Krigens Tilendebringelse mod Tyrkiet, og den Aand, der overalt udtaler sig, hvor ikke Egennytte bringer den til at tie, endelig vil gjøre Ende paa en Farce, der saa lidet passer sig til vort Aarhundrede, og levne Europas Monarker Tid til at tugte en Usurpator, der saa troløs og grusom skuffede Alles Forventning. Den retmæssige Dronning af Portugal, for hvem Heltene af Cerceira fægtede saa tappert, vendte fra Engelland tilbage til sin Fader, i hvis Skole hun bedst vil kunne dannes til sin ophøiede Bestemmelse. J Frankerig lykkedes det endelig at styrte det forrige liberale Ministerium, som ganske i Tidens Aand, havde befriet det ulykkelige Morea fra Jbrahims Røverhorder, uden dog at kunne tilfredstille det livlige franske Folks mange Fordringer. Hvorvidt fremmed Jndflydelse bidrog til at sætte Fyrst Polignac i Spidsen for Ministeriet, turde vel være uafgjort, men Valget af denne Mand, der ved saa mange Leiligheder havde viist sig som en Fiende af Chartet som en Ven af Jesuiterne og Kongregationen, maatte vel kunne sætte hele Nationen i Bevægelse. Frygten for, at miste Revolutionens dyrtkjøbte Frugter, frembragte Forbindelser i Staten, der vistnok kunne blive farlige, og allerede ere flere Maaneder forløbne, uden at Ministeriet, hvoraf Hr. Labourdonnaye alt er udtraadt, har foretaget Noget af Betydenhed; enten dette nu er af Frygt for den offentlige Mening, eller fordi et eller andet Statskoup er i Gjære. Den passive Rolle, som Omstændighederne har gjort nødvendig for Frankerig i Tidens vigtige Begivenheder, har eiheller behaget en Nation, der er saa modtagelig for Æren og saa tilbøielig til at bifalde enhver høimodig Opofrelse for Menneskeheden. Storbrittannien synes at have naaet sit Kulminationspunkt. - Neppe findes der i nogen Stat saamange stridende Jnteresser som der. Man er misfornøiet med Regjeringen, med Lovene, med de Stores Privilegier, med de uhyre store Skatter, med Monopolerne, med Handelens Standsning o. s. v., hvorfor og Gjæringen er større end nogensinde tilforn. De offentlige Blade ere derfor fulde af Forslag til gjennemgribende Reformer i Engellands kunstige Statsmaskine, der vistnok efterlade et Brændstof i Gemytterne, som kun behøve en Gnist for at antændes. Vel fik de katholske Jrlændere - fordi den høieste Nødvendighed krævede det - Religionsfrihed; men Man opdagede snart, at Nøden i dette Land derfor ingenlunde var afhjulpen, og at der endnu gives mange og grundede Klager, som først Tid- og Omstændigheder kunne afhielpe. - See Vi hen til Engellands Forhold til andre Stater, da har den lave Rolle, som det nye Wellingtonske Ministerium overtog sig, nedsat Regjeringens Adfærd i Alles Øine ligesaa meget, som de Canningske Grundsætninger hævede den. Denne udødelige Mand kjendte Tidens Aand, den han vidste med Klogskab at benytte til sit Fødelands Held og Hæder. - Derfor udgik Sydamerikas Erkjendelse og 6te Juli=Craktaten fra ham Wellington arbeider imod Tidens Aand - derfor blev Blokaden ved Oporto og Cerceira erkjendt; medens Russernes Virksomhed i Archipelagus blev indskrænket; derfor sidder en Usurpator paa Portugals Trone, og derfor ere Tyrkerne endnu i Europa Engellands Handel har og ingensinde givet et mindre Udbytte, end i dette Aar, og Hovedaarsagerne dertil maae vi vistnok søge i det nye Toldsystem i de nordamerikanske Fristater, i Fabrikers og Manufakturers Fremgang i de andre Stater og den deraf flydende store Konkurrents, i Ruslands udbredte Handel i Asien og Nordamerikanernes i Sydamerika, saa at hvor vi vende Øiet hen, see Vi Engellændernes Virksomhed betydelig indskrænket, og deres mange Kolonier kun med Uvillie at bære de tunge Lænker, hvori Kjøbmandspolitiken smedede dem. Føie Vi endnu hertil Engellands uhyre Nationalgjeld og Mængdens altfor grundede Klager over de store Godseieres Privilegier og de deraf flydende høie Kornpriser - da maae Vi bekjende, at dets Styrere behøve meer end almindelig Klogskab og Energie, hvis Staten skal undgaae den truende Fare. Uvilkaarlig ledes Vi til at sammenligne Storbrittannien med Oldtidens store Handelsnationer. - Maatte det kun undgaae disses Skjebne og i Tide indsee, at ingen sand Storhed grundes paa Handelen allene! Ogsaa i de fleste andre Stater i Europa, som Nederlandene, Tydskland, Østerrig, Schweiz og Jtalien, opdage Vi overalt den samme Kamp mellem de liberale Anskuelser og de hierarkiskedespotiske Grundsætninger, og ikke engang i det oplyste Tydskland kunne de forskjellige Stater blive enige om, at løse de Lænker, som forskjellig Jnteresse, Egennytte og Uvidenhed lagde paa Handelen, hvorfor og i alle disse Stater de samme Klager over Næringsløshed og trykkende Mangel, som gjenlyde allevegne, atter og atter have været hørte. Jmidlertid gaaer almindelig Oplysning og Kultur sin jævne og rolige Gang fremad, fornemmelig i de førstnævnte Stater, og vil vist i Tiden fremkalde glædelige Resultater for hele Menneskeheden. Overalt føler Man meer og meer, at fuldkommen Handelsfrihed er ligesaa nødvendig som Tænkefrihed, og det eneste Middel, hvorved hvert enkelt Folk fuldkommen kan udville sine naturlige Kræfter, og forædle ethvert Lands naturlige Produkter. - At den katholske Kirke fik et nyt Overhoved i Pius 8de, var en Begivenhed, som kun blev bemærket i Europas Annaler. Preussen, hiin mærkelige Militairstat, der har vundet saa Meget ved sin nøie Forbindelse med Rusland, havde i dette Aar det hæderlige Hverv, at være Mægler i Tyrkekrigen, og at fremskynde Freden til Adrianopel. Regjeringen, som rundelig understøtter Videnskaber og Kunster, har her vidst at løse den vanskelige Opgave: at beholde en usædvanlig stor Armee, og dog at holde Finantserne i en blomstrende Tilstand. Handelen og Jndustrien, som ogsaa fremmes paa alle Maader, tiltager betydeligt, og aarlig see Vi et større Antal preussiske Skibe at passere Sundet. Store og kostbare Anlæg ere gjorte, saavel til Rigets Sikkerhed, som til almindelig Nytte, og dette Rige vinder derfor stedse mere i Anseelse og Jndflydelse paa Europa. Kaste Vi Øiet udenfor vor Verdensdeel, da tildrager sig fornemmelig Amerika vor Opmærksomhed, hvor i Norden de frie Stater udvikle sig stedse meere med en mageløs Kæmpekraft, og derfor overalt optræde som Moderlandets farligste Rivaler. De vestlige Distrikter, som tilligemed det skjønne og frugtbare Louisiana, efterhaanden optages i Unionen, vinde stedse mere i Betydning, og Dampfarten er ingensteds større og vigtigere, end i dette Lands store Floder, hvor den egentlig synes at høre hjemme. General Jacksons Valg til Præsident forstyrrede imidlertid ingenlunde Staternes fredelige Forhold til Engelland, og de stridende Punkter mellem disse Magter ere nu for størstedelen afgjorte. Et nyt Toldsystem - den første Afvigelse fra den liberale Vei, Vi opdage hos dette frie Folk - er bleven indført, og synes fornemmelig stillet mod Engelland, hvis udbredte Handel i hine Egne, derved har lidt et ubodeligt Tab. - J de sydamerikanske Stater herskede, som Vi kunne vente, heftige indvortes Stridigheder, der synes at have tvunget Bolivar, hvis Liv endog var i den største Fare, til at antage en mere uindskrænket Magt og til at forvise sin gamle Rival Santander til Europa, men Vi haabe dog, at det vil lykkes hiin talentfulde Mand, at gjenoprette Orden og Rolighed, ligesom Vi med Glæde erfarede, at Krigene mellem Brasilien og Buenos=Ayres, mellem Columbien og Per ogsaa endtes i dette Aar. Spaniernes afmægtige Forsøg imod Mexico, som kun fandt bifald i det Wellingtonske Ministerium, tjente blot til at billægge de indvortes Uroligheder i hine Lande, til at koncentrere Nationens Kraft imod ethvert fremmed Angreb og - vil sandsynlig have disse Fristaters ubetingede Erkiendelse af alle Magter til følge. Blandt de afrikanske Stater tildrager sig Egypten isærdeleshed vor Opmærksomhed, baade formedelst dets Nærmelse til europæisk Kultur, og fordi det endnu stedse betragtes som Nøglen til Indien, eller som det Punkt, hvor den ostindiske Handel i Tiden maa koncentrere sig. Den Afmagt, som den tyrkiske Regjering i sidste Krig lagde for Dagen, vil vist ligesaalidet blive ubenyttet af Vicekongen i Egypten, som af Rigets øvrige Statholdere, og muligt vil denne kloge Mand - dersom den europæiske Politik tillader ham det - gjøre Ende paa Røverstaterne i Nordafrika, om end ikke for at lægge disse vigtige Besiddelser under Sultanens Scepter. Mærkeligt er det og, at de Franske, siden Toget til Morea have aldeles tabt deres Jndflydelse i Cairo og Alexandrien; medens Engellænderne have vundet Vicekongens Gunst og paa alle Maader søgt at bevare og forøge den. I Asien standsede det afskyelige Mord paa den russiske Gesandt i Persien en kort Tid Grev Paskewitsch Erimanski i sit raske Seiersløb; men dette Rige der nu kun danner en svag Formuur for de engelsk ostindiske Besiddelser, føler ikke Kraft nok til at fornye Kampen imod det kæmpestærke Rusland, og maatte beqvemme sig til at sende en Prinds af Blodet til den høimodige Nicolaus, hvorved Freden og Venskabet blev uforandret og befæstet. - De engelskrostindiske Besiddelser, der ganske regjeres efter merkantilske Grundsætninger, knyttes kun ved løse Baand til Storbrittannen, og Misfornøielsen næres, ei blot af de mange Engellændere, som udenfor Kompagniets Tjeneste opholde sig i hine Egne, men især af de mange Farvede, som, med europæisk Kultur og Opdragelse, dog ere udelukte fra alle Embeder og Værdigheder, ja ikke engang maae besidde faste Landeiendomme. Dersom altsaa ikke heri skeer en Forandring, saa turde vel eiheller den Tid være langt borte, hvori disse vigtige Kolonier ville føle sig fuldvoxne og være istand til, at bestaae i Kampen mod Havets stolte Beherskere. Vende Vi, efter alle disse Betragtninger, tilbage til vort eget kjære Fædreland, da glædes Vi her ved den ubrødelige Enighed og Kjærlighed, som hersker mellem Drot og Folk, der kun synes at udgjøre en stor Folkefamilie med en mild og kjerlig Fader i Spidsen. Her viser Erfaring, at den størstmuelige Frighed kun findes der, hvor vise og humane Love gives og overholdes, hvor intet Offer er for stort, naar det kan tjene til at oplyse og forædle Folket, og hvor derfor Sandhed og Ret elskes og agtes af Alle. Derfor er og det danske Folk med Rette hædret af Fremmede for sin Kjærlighed og Hengivenhed for Kongehuset, hvorpaa det atter fik Leilighed til, paa en værdig Maade at aflægge Prøve, da Landsfaderens ældste Datter, Hs. Kongelige Høihed Kronprindsesse, Caroline, den 1 August blev formælet med Hs. Kongelige Høihed Prinds Ferdinand; og fromme Ønsker om Held og Lykke for det ophøiede Par opsendtes allevegne til Himmelen af Landets Børn. - En usædvanlig fugtig Sommer gjorde Høsten vanskelig og Vinterens Kulde besværlig; men ogsaa her saae Vi Prøver paa det danske Folks Ædelmodighed og Sands for Andres Trang, idet hæderlige Mænd traadte sammen, for at afhielpe den trykkende Brændemangel. Af saa mange til Almeenvel og fremskridende Oplysning sigtende Regjerings=Foranstaltninger ville Vi blot nævne en meere betryggende Indretning af Revisionsvæsenet for offentlige Stiftelser, Straffebestemmelser for Løsgjængerie og Betlerie, Nedsættelse af Bevillings=Gebyhrer, en polytechnisk Læreanstalts Oprettelse ved Kjøbenhavns Universitet og sammes høitidelige Jndvielse. Frydeligt var det, at see vor Nations udmærkede Videnskabsmænd, som en Behlenschlager, Schønheyder, Rain, Schumacher, hædrede ogsaa af Udlandet. Derimod sukker Fædrelandet atter over Tabet af flere dets fortjente Mænd, som Døden i det svundne Aar røvede Os, og af hvilke blot behøver at nævnes en Olfert Fischer, Thorkelin, Thune, Schouboe, Olsen, Koefoed, Weinwich, Haffner, Nyerup, Chorlacius, Birch, Grove, Malling og Hurtigkarl, forat føle dets fulde Betydning. Medens Ønsket lyder fra alle Danskes Læber og Hjerter: Gid Held og Velsignelse altid hvile over vor elskede Landsfader og det hele Kongehuus, at Vi i Roe og Fred kunne nyde den Lykke, vor høimodige Konges faderlige Omsorg stræber at berede Os, kunne Vi ikke slutte værdigere end med vor udødelige Baggesen efter Tilraabet af Tidens Genius. Men Hæder, refold Held, og alle Godes Velsignelse den Fyrste, den Regjering, Som agter paa dets Varsel, og med Jver gal. J Tide stræber med en Aand, som Fredrik, At gjøre Monarkiets og Fornuftens Adskilte Sag til een, og Frihedsraab. Af Vises Bryst til et med. - Kongen leve Ja, Kongen levet: