Den Vest-Sjællandske Avis, 1840-07-09
Jmedens Fædrelandet vedbliver at udstøde de samme monotone Skrig om Constitution og Constitutioner, uden i fjerneste Maade at levere Bidrag eller Forslag til, hvorledes denne skulde være, eller hvorpaa den skulde bygges, eller hvorved den skulde komme istand, levere fire Danske Mænd fire Afhandlinger, der belære Nationen mere, der fremme den virkelige, nuværende Folkesag mere, end hele Fædrelandets Spot og Drillerie og phantastiske Phrasemagerie har kunne udrette. Redactionen kan af disse Afhandlinger lære, at man kan skrive og Regjeringen uden derfor strax at skrive imod den, at man kan være djærv uden at behøve at være grov, at man kan udtale velgrundet Frygt uden at lægge den hæsligste Mistanke for Dagen, at man kan sætte sig i en fast, værdig Stilling uden at true med Næven, og at man kan være frisindet – for at jeg skal tage denne flaue Surrogat-Glose i min Mund – uden at være fripostig, og at man kan sætte sig til Modværge uden at trodse rebelsk. Redactionen kan lære dette, siger jeg, om den vil det, er endnu ikke indlysende. Alligevel synes den virkelig i Noget at være kommen til befindelse, og de sidste Numere spaae noget godt. Men to Ting maatte den især strax tage sin Beslutning om. Den ene er at opsætte alle de Rygters Meddelelse, f. Ex. om den straffede Garder, hvortil den i Enden føier, at "den haaber, at det ikke er sandt." Det er umoralsk at udbrede saadanne Historier, saalænge man ikke er vis i sin Sag. J ganske enkelte Tilfælde, hvor hele Kjøbenhavn en Dag eller to fortæller noget Utroligt, kan vel et Blads Reputation kræve, at det ikke staaer tilbage i at snakke med derom; men saadanne Tilfælde ere yderst sieldne, og indtræffer det endelig engang, saa maa Redactionen udtrykk lig nævne denne Grund. Men langt hellere lade den Bysnakken reent fare, langt hellere skrive den saadanne Artikler, saa Publikum glemmer reent at snakke og for Alvor begynder at tale sammen. Den anden Ting er Udførelsen af det Avispolitie, som Folkebladet engang begyndte paa, men som man ikke havde Mod til at fortsætte. Hvo kunde bedre holde Provindsaviserne i Tømme end netop Fædrelandets Redaction? Der er nu denne Viintapper Krebs i Aalborg, Hvilken Revselse fortjente ikke en Aa saadan uoverlagt Skaalemager, Og hvor lidet tjent kan et ægte liberalt Blad være med en saadan bacchantisk Panegyricus, Meningen af hans Skaal, eller Forudsætningen, den uomtvistelige Forudsætning som den er bygget paa, er intet mindre end den, at her i Landet ere Skribenter blevne domfældte for ædle Frihedsyttringer, og at det fremdeles vil skee Men kan en Redaction, som ved alle Leiligheder appellerer til disse samme Domstole, som stedse fremhæver, at Domstolene ere frie, maae være frie, at Domstolene maae respecteres, om ogsaa Regjeringen ikke respecteres, saa at den egentlig sætter Domstolen over Alt i Landet – kan den lade saadanne taabe. lige Skaaler gaae upaatalte hen, Og det ydermere en confus By som Aalborg, hvor man tydelig seer at Politiken har beruset mange Flere end denne Viintapper Krebs alene. At nu Redactionen ligesom er paa Veie med at tage en Klyver og et Par Topseil ind, maa glæde alle Fædrelandsvenner, hvordan Ordet saa tydes, og derfor haaber jeg, at man snart skal kunne anvende det gamle Ordsprog, som staaer i Spidsen, for dette Bidrag, paa disse blindt ivrende Mænd.