Viborger Samler, 1825-07-23
Paa Kancelliets allerunderdanigste Forestilling har det behaget Hs. Majestæt allernaadigst at resolvere: "Af 17 Mænd af Harboere skulle tilkjendegives Hs. Majestæts allerhøieste Tilfredshed med deres kjække Opførsel, samt at Anders Bach, der fortrinligen har udmærket sig skal meddeles Medaillen for ædel Daad i Sølv at be res paa Brystet i samme Baand som de i Anledning at Bataillen af 2den April 1801 uddeelte Medailler. Fremdeles har Hs. Majestæt allernaadigst befalet at en Sum af 150 Rbd. Sedler efter Amtets Skjønnende skal uddeles blandt fornævnte 17 Mænd og de 2 ved Redningsforsøget forulykkede Peder Christensen, Neeses og Christen Tommerups Efterladte, og har Hans Majestæt senere allernaadigst bevilget at der i en Tid at 3 Aar maa af Finantskassen udbetales en tem porair Understøttelse af 100 Rbd. Sølv aarlig, hvoraf den eene Halvdeel skal anvises Enken efter Peder Christensen Rec og den anden Christen Tommerups efterladte Forældre. Det var ved deres kjække Bestræbelser for at redde Mandskabet af det den 5te Febr. sidstleden indstrandede Skib Providentig fra Porsgrund i Norge, at hine Mænd have gjort sig fortjente til denne Kongelige Belønning. Beretningen om deres Hædersdaad læses saaledes i Collegialtiden No. 39. Skibskapitainen Monrad tilligemed den ene af hans Sønner, der var med som Styrmand, og 2 Matroser vare allerede tidligere af en voldsom Styrtning blevne kastede over Borde, og det tilbageblevne Mandskab 9 i Tallet, havde aldeles ingen Udsigt til Redning, men ventede hvert Øieblik at blive et Bytte for Bølgerne. J denne Nød bestemte den afdøde Kapitains anden endnu levende Søn, Frederik Monrad, sig til at springe i Havet, for om mueligt ved Svømning at naae Land og den voldsomme Søegang uagtet var han ogsaa virkelig saa heldig at komme saa tæt ind til Strandbredden, at nogle af de der forsamlede Kystbeboere, ved at vade ud i Søen kunne række ham en Hage, som han tog fat i og søgte at holde sig ved, dog havde han ikke Kraft nok til at holde sig fast da de vilde hale ham ind til Land, og henreven af Strømmen maatte han derfor slippe Hagen da i det samme adskillige raske Karle som Strandfogden Erik Langer havde sat til at passe paa, naar den Svømmende kom Landet saa nær, at det blev mueligt at yde ham nogen Hielp med øiensynlig Livsfare for dem selv, sprang saa langt ud i Søen, at de lykkelig sit fat paa ham, og bragte ham i Land. Jmedens dette foregik, vare Strandtoldbetjent Wang, Strandopsynsmand Claudi og Sognefoged Niels Hou ilede til, og havde i Forening føiet Anstalt til at en stor Fiskerb. J denne Baad stege 11 Mand, nemlig Jens Pedersen, Langerhuse Lars Kruse, Peder Kruse. Knud Jensen, Christen Madsen Kruse Christen Pedersen Søren Madsen Søren Wrist, Peder Pedersen Falke, Joseph Skjøt og Anders Bach, af hvilke den Sidste tilligemed Christen Madsen Kruse og Søren Wrist havde været med ved at redde Frederit Monrad. Disse 11 Mænd forsøgde nu alt mueligt for at arbeide sig ud til Skibet; men skjøndt de mange Gange vare nær derved, drev den voldsomme Søegang dem dog altid igjen tilbage, og tumlede Baaden saa farligt omkring, at de umueligt kunde have bjerger dem, naar ikke de paa Stranden staaende Folk ved Hjelp af et forud fastgjort Toug havde balet Baaden ind hver Gang Faren var størst, og alligevel bleve Baadsfolkentilsidst ganske udmattede, og maatte opgive deres Forre havende. Men nyt Mandskab bød sig strax til at afløse dem og deraf bleve 8 udtagne, nemlig Peder Christensen Rees Christen Møllerup, Peder Christensen Rom, Christen Tommerup, Christen Jensen Rønland, Peder Jensen Bjerg, Peder Kjøbmand og Peder Røn, hvilke tilligemed Anders Bak, der forblev ved Baaden igjen vovede sig ud i Bølgerne. Efter flere forgiæves Forsøg, vare de omsider saa heldige at naae ud til Fartøiet og de vare just i Færd med at gribe fat i et til dem udiastet Toug, for at lægge an til Skibet, da i det samme een af Skibsfolkene, utaalmodig efter Redning, sprang fra Borde for at komme i Baaden men faldt i Søen og blev henreven af Strømmen. Da nu Baadsfolkene blev dette vaer, anvendte de alle deres Bestræbelser paa at redde ham, men just som det lykkedes dem at faae fat paa ham, og bringe ham op i Baaden kom en forfærdelig Styrtning over dem fyldte Baaden med Vand knæk tede Aarene og kastede 3 af Mandskabet i Søen hvor de 2 strax gik under, uden at staae til at redde. Den 3die derimod, Peder Kjøbmand blev lykkeligviis endnu betimelig grebet af Anders Bak, som vel ikke saae sig istand til at trække ham op men som dog holdt fast ved ham og slæbte ham bag efter Baaden imedens denne af Folkene paa Landet blev halet i Land og saaledes reddet fra Undergang, uden dog at have kunnet medtage Skibets øvrige Mandskab. Efter dette Uheld var der, da Aarerne vare knækkede aldeles ingen Muelighed i igjen at vove sig ud med Baaden, og Man maatte derfor for det Første ganske opgive ethvert Forsøg paa at redde de endnu ombord værende 7 Skibsfolk. Men omtrent en halv Time efter skildtes Skibet aldeles ad, og da Skibsfolkene samtlige flygtede hen til Agterdelen som blev løsreven fra det Øvrige, traf det sig saa heldigt, at denne Deel af Skibet uden nogen Omvæltning drer ganske tæt ind til Land saa at Mandskabet ved Hjelp af de tililende Kystbeboere lykkelig naaede Strandbredden, hvor de snarest mueligt bleve førte op til Erik Langers Gaard, og der paa det omhyggeligste pleiede.