Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1834-01-21
(Fortsættelse af Gaars-Avisen.) Først begyndte Hr. Broglio med den Forbeholdenhed, at det kun var en Deel af Hr. Bignons Tale, som han Dagen før havde bifaldet; men deraf maatte Man ikke slutte, at han ogsaa deelte hans Bekymringer for Freden, for hvilken han ikke øinede mindste Fare, hverken af Tilstanden, Jtalien, Tydskland eller af Wiener=Kongressen. Hvad denne angik, da trøstede han sig - som ikke Andre) - med at ethvert Forsøg af Forbundsdagen paa at udvide sin Myndighed var strandet, og spurgte i saa Henseende, hvad der var blevet af den Maynzer Kommission, eller af Opsyns=Kommissionen med de parlamentariske Debatter, eller af Kommissionen for den politiske Presse? Grunden hertil fandt han i den hemmelige Kraft, som Jnstintet, Nationens aandige Eiendommelighed og den forviklede Regjeringsmaskine besad til at tilintetgjøre alle deslige Forsøg. J Henseende til det østlige Anliggende forsvarede han Rusland med, at det trolig havde holdt sine Forpligtelser og trukket sine Tropper tilbage fra Konstantinopel. Den russisk tyrkiske Traktat var blot defensiv og forandrede aldeles intet i Tingen selv. Lige saalidet var Rusland kommet i Besiddelse af Dardanellerne. Jdet portugisiske Anliggende kan det neutrale Frankerig, ikke gjøre meere end det har gjort. Donna Maria har i to Aar nydt holmodig Gjæstfrihed i Frankerig, og den Utilfredshed, Kongen i den senere Tid havde maattet vise hendes Omgivelser, var skeet af Grunde, som Man heller maatte fortie. Anderledes forholdt det sig med Spanien, hvor Man ingen Borgerkrig maatte taale, da det carlistiske Partie bestaaer af Rasende, hvis evige Løsen er: "de franske Liberaler døe!" Fra sikker Kilde veed Man, at Oprørerne ville overskride Grændsen, for at stifte et nyt Vender, og derfor har Man tilbudet Madrider=Kabinettet Frankerigs Bistand. Paa Hr. Mauguins Jndvending nægtede Hertugen af Broglio endnu bestemt, at Regjeringen nogensinde har villet paatvinge Spanien en Forfatning eller et Ministerium, og da Hr. Odilon-Barrot endnu ikke vilde lade sig afdisputere, at den russisk tyrkiske Traktat var baade off- og defensiv, faldt Ministeren ham i Ordet med den Forsikring: "at det ikke var saa men da Hr. Mauguin forlangte Traktaten meddeelt, gjorde Hr. Brogli den ydmygende Tilstaaelse: at den ikke var ham selv meddeelt!" Hr. Odilon-Barrot beklagede endnu, at Man manglede Mod til at forsvare sit eget Princip, medens Despotismen ikke undsaae sig ved sit, og forundrede sig over, at Engelland og Frankerig, som vare forenede ved Frihed, Civilisation og fælleds Jnteresser, havde taalt at see Pohlen gaae under, hvorhos han sluttede med denne Erindring: "Man kan være svag og dog have Værdighed og moralsk Kraft; men er Man stærk, da drager et svagt Forhold Foragt og Spot efter sig." Herpaa greb Hr. Thiers til den gamle Tirade om overspændte Sjele, som ville forurolige Landet og frembringe en Modrevolution. Pohlen havde Man ikke kunne hjelpe med ringere end 800,000 Md., efter General Buge uds Paastand, der i Krigssaget maatte være lige saa kompetent en Dommer, som al Verdens Advocater." Denne Yttring (hvorover Alle loe, undtagen Præsidenten) gjendrev næste Dag Hr. Larabit med Napoleons Exempel, som med det halve Antal Tropper havde oversvømmet hele Europa. Ogsaa i Tydskland - vedblev Hr. Thiers - havde overspændte Hoveder forledet Folket til ukloge Handlinger." Frankerigs Politik har bestaaet i, at tilraade alle Partier Maadehold. Den russisk tyrkiske Traktat ansaae han kun for den ubetydelige Redaktion af en alt tilværende Kjendsgierning." Endnu førend disse Debatter endte, optraadte Præsidenten Hr. Dupin med et Slags politisk Troesbekjendelse, der var stilet imod Misbrugen af Læren og Folke=Souveraineteten og de fra Talerstolen hørte republikanske Yttringer. Han sluttede med den Forsikring, at Frankerig lige saa lidt vil Republiken som Bourbonnerne, men kun et efter Tidens Krav lempet Monarkie. Herpaa svarede Hr. Garnier-Pages: "at de samme Mænd, som nu tale saa ivrigt og Eedens Hellighed, selv havde aflagt deres Eed til Restaurationen og alligevel sammensvoret sig imod den. J Aaret 1830 havde Frankerig svoret til FolkeSouveraineteten før til Huset Orleans, og Orleanisterne havde forenet sig med Republikanerne saalænge som det behøvedes, for at styrte Restaurationen." Denne Anskuelse fandt Seglbevareren anarkisk og meente, at den til Kongen aflagte Eed maatte være gyldig, saalænge han ikke brød sin. Høist paafaldende forekom imidlertid Ministeren Hr. Brog lios Adfærd, ved først ubetinget at bifalde Hr. Bignons og Tale og siden tage sine Ord tilbage, og fandtes lidet harmonerende med den ham ellers saa egne Smidighed. Hvad enten det nu maa forklares af en legemlig Upasselighed, eller denne var en Følge af hiint overilede Skridt, saa afgiver det kun et nyt Bidrag til de mange Blændværker, Reservationer og Ordspil, hvorpaa Dagens Politik er saa rig, og Kammeret fandt sig saa meget meere skuffet, jo større dets Glæde havde været. Saa meget veed Man, at han ilede fra Kongen til Kammeret, for at gienkalde sit Dagen for yttrede Bifald med Bignons Tale og derpaa hjem, for at lægge sig tilsengs. Det skal have været Grev Pozzo di Borgo, som først foreholdt Ministeren sin Overilelse og siden sagde til ham: jeg stoler paa, at De ogsaa meddeler mig skriftlig de Forsikringer, som de nylig har givet paa Talerstolen." Efter Handelsjournalen havde Greven først truet med at forlange sine Passer, hvis der ingen Tilbagekaldelse fandt Sted. Aarsagen være nu hvad den vil, saa er det vist, at Doktrinairerne ved dette hele Optrin have faaet et Knæk, som de seent ville forvinde. Siden skal Hr. Broglio ogsaa have forlangt sin Afsked, men ikke faaet den; hans Sygdom, der udgaves for heel betænkelig, er ophørt, og alle Rygter om en Ministerforandring. atter forsvundne. Kun saa Meget – siger Messager -er klart i alt dette Chaos, at Vi have Ministre, men intet Ministerium, en Konge og to Kamre, men ingen repræsentativ Regjering." Alt bebuder saaledes et stormende Møde, da Kammeret, synes grebet af en Uafhængigheds=Følelse, som skal forrente sig ved de forestaaende Valg, hvortil kommer Misnøien, med flere af de fra Regjeringens Side allerede fremlagte Udkast. Det Første, som vedtoges i Mødet den 9 Jan., var et Forslag af Hr. Ganneron, til atter at forelægge Beretningen om Seine Departementets Organisation og den Pariser Municipalitets=Forfatning, uagtet JndenrigsMinisteren modsatte sig. J Mødet den 10de forelagde Marskal Soult først et Lov-Udkast til et Reglement for Officererne og derpaa et andet om Reservens Organisation, hvori han tvertimod Hr. Thiers udtrykkelig erklærer: "at Frankerig ingen anden Krig har at befrygte end for Principer, hvisaarsag Armeen maa være national, deel bære Juli=Revolutionens Præg, og baade hjemme og ude kun bekjæmpe Modrevolutionen, Anarkiet og Despotismen." Siden forelagde Finantsministeren Hr. Humann Budgettet for 1835 og beklagede, at en Sammenligning af Udgivterne med Jndtægterne gav i Aar et Deficit, eller (som Ministeren udtrykte sig) en Utilstrækkelighed af 67 1/2 Millioner, hvoraf 37 Millioner allene kom paa Krigs-Departementets Regning, og da Kammeret ifjor havde nægtet en Skatte=Forhøielse, maatte han atter forlange et overordentligt Laan af 20 Millioner. At der under disse Omstændigheder ikke kan tænkes paa nogen Nedsættelse af Skatterne, forstaaer sig selv. Samme Dag oplæste Seglbevareren endnu et Lov=Udkast om Ministrenes Ansvarlighed, hvorefter Præfekterne, Konsulerne a. skulle være frie for alt personligt Ansvar, og Embedsmændene saaledes, efter Oppositionsbladenes Formening, blive blotte Redskaber i Regjeringens Hænder. Tre Aarsager virkede den 11te uheldigt paa den Pariser Børs=Cours: Nødvendigheden af et nyt Laan, Rygterne om en Ministerforandring og om de konstitutionelle Bevægelser i Catalonien, og det uagtet et yderst glimrende Hofbal tre Dage for havde fundet Sted, hvortil selv af Oppositionen Dhrr. Cabet, Garnier=Pages og Voyer d'Argenson vare indbudne. Man bemærkede ogsaa nogle høie Adelige fra Forstaden St. Germain. Kongen underholdt sig længe med Hr. Dupin, Bignon og Odilon Barrot. - En Berliner, Artikel udtaler sig atter med dyb Foragt over de Midler, hvorved Ministrene have forsikret sig Fleerheden i Kammeret og Publikums aftagende Tillid til de repræsentative Forfatninger, som kun ere anvendelige i Lande, hvor Dyden endnu hersker blandt Folket og Man troer paa Løvters og Eders Hellighed."¬