Jyske Efterretninger, 1769-09-29
de, som med Pas paa nogen Tiid ere paa Udenrigs Reyser, og henhøre til de under 1, 2, 4, 5, 6, og 7. J. benævnte Stænder 9) Hospitals Lemmer, samt andre vanfore gebrækkelige og afsindige Personer : Giensvar, paa det, som er indført i de Jydske Efterretningers No. 37. om Jndretningen ved Vestervig Stamhuus. Jeg er enig med den ubenævnte velbekiendte Mand udi hans Ønske: at de, som meddeelte Efterretninger fra Jylland, vilde først nøyere undersøge Efterretningernes Sandhed, førend de i offentlige Tidender bekiendtgjorte samme: thi naar denne lærerige Regel nøye var bleven iagtaget havde de ey saa overilende indført forommældte Beretning i No. 37, som Misundelsen allene har digtet, og jeg nu følgelig er nøed til at besvare. Min Correspondent og jeg ere altsaa eenige udi Præludio, men nu til Texten: min Herre kunde gjerne have sparet sine Complimenter; thi de har fuldkommen Ret derudi, at jeg foragter dem; men mellem os, Her Correspondent, deres troværdige Haand meddeeler dem alt for utroværdige Efterretninger, jeg maae oplyse dem, hvorudi det bestaaer. Og 3.1) Til1) Til Stamhuuset hører ey 700 Tdr. men kun 620 Tdr. 6 Skpr. 1 Alb. 2) Byerne ere ikke tæt beboede. 3) Der er allene i Westervig=Sogn 28 Mænd udi eeneste Gaarder, og adskillige af den havde deres Jorder blant Bye=Markerne tilforn, men nu ikke meere. Det er dog vel, de vil tilstaae mig Hoved=Sagen, som er: at Byernes Marker ere deelte; men hvorfor vilde de ey fremdeles blive ved Sandheden, og skrive: at Markerne til Byerne ere alle lige deelte i Faldeviis, saaledes, at hver Mand har sit Jord for sig selv i hvert Fald; saa havde vi snart om Resten kundet blive enige, men denne Ære misundte de mig, er det ikke sandt. Ja ey allene Markerne, men endog Engen og Heeden ere lige deelte til hver Mand i sær, og hvor der i en Bye findes Huusmænd, hvoraf i en Byeboer 21, har disse og faaet deres Part adskilt fra Gaardmændennes, baade i Mark, Eng og Heede. At denne Indretning lader sig giøre uden Besværing og Omkostning, er nok neppe nogen Fornuftig der troer, udende, min Herre, men hvad Under, thi mon den Blinde kan skiønne om Farven; At saadan en Indretning er nyttig for Bonden og Hosbonden, dette behøver ey engang deres Vidnesbyrd, Hr. Correspondent, thi let kunde Sandheden giøres tvivlsom ved saadant et Vidne. Jeg har just seet mig af andre i de gamle og nyere Tider opmuntret til denne Indretning: deres Ære formindskes langt fra ikke derved, ligesaa lidet som min Ære lider ved deres Replique udi No. 37, men hvorfor vil de dog saa strængt udsse deres Harme, mod de offentlige Tidender, hvad disse har værdi Res. værdiget til min Roes at anføre for meget, har de jo søgt at gjøre til intet; lad dem derfore herefter være i Roe. Min Herre, viis mig et Exempel paa deres patriotiske Nidkierhed, og begynd de at flytte Gaardene af Byerne paa deres Gods, om de har noget, som jeg dog snart skulde troe; thi hvorfor skulde de ellers være saa skindsyg over mig, vær vis paa, jeg skal giøre mig en Ære af, derudi at kunde være dem liig, men begynd først med Inddeelingen, saa maaskee Lysten forgaaer dem siden, helst naar det er hos dem til saa liden Nytte som her i denne Egn. Hav den Godhed, og viis Verden og mig, hvor det Document findes, hvorudi min Faer=Fader har stipuleret, at efterfølgende Westervig=Eyere, maae ei tage af Westervig-Sogns Tiender. uden 2 Mk. a Tøndechartkorn. Nei, min Herre! dette er en aabenbare Digt af dem eller deres troeværdige Haand; forlad mig dette sandfærdige Udtryk Saadant et Document er aldrig til, langt mindre har min Faer=Fader bestemt i nogen Maade, hvad af Tienderne maae tages. Jeg tør gjerne for Guld og heele Verden være bekiendt den Accord, jeg med mine Bænder har gjort om Tienderne her i Sognet. Jeg har aldrig forlanget 4 Skpr. Byg af nogen Mand, endskiønt nok ingen Retsindig i Landet skal synes, det er for meget begiert, men tvertimod har jeg sagt til mine Bønder, og det declarerer jeg endnu offentlig, at, naar jeg af hver Tønde Hartkorn Bændergods kan faae aarligen. halvfierde Skpr. Byg i hver Tiende her i Sognet, skal jeg i min Livs Tid aldrig forlange Tienden. paa Kierven; Monde, min Herre, vil underskrive lige saadan en Accord for deres Bønder, Misundelsen sees altsaa kiendelig at have begyndt denne Correspondence med mig, og Ondskab sluttet den. Havde min Correspondent havt Sandhed at fare med, havde han ei været bange at underskrive sit Navn med det samme uforsagte Mod, hvormed dette undertegnes af Westervigkloster d. 19. Sept. Peder de Moldrup. 1769. til Westervigkl. og Ørum.