Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1800-12-03
Nogle Ord i Anledning af Hr. Rasmussens givne Opmuntring for de af mine Embeds=Brødre, der med Grund klage og ver Skolevæsenets slette Forfatning. (See Fyens Stifts Adresse=Avis Nr. 136). Held mig og mine Embeds=Brødre, hvis Hr. Rasmussens Formodning om Skoleforfatningen var grundet paa Erfaring, selv vores Flid i Skolen vil da forskaffe os mange glade Øieblikke. Naar Skolerne vare saaledes, naar Forældre tænkte saaledes : naar Skolelærernes Bekymring for Udkommet havde Grund til at være saa liden, som Hr. Rasmussen forestiller sig, gaves det vel neppe nogen Lærer, der blev træt af at arbeide i sit Kald - Vist nok har Hr. Rasmussen ikke seet mange Skoler, da han troe, der gives ingen, som Hr. Juell beskriver dem. Jo! Erfarenhed har desværre lært ulig, at meste Parten ere usle mørke Huller, hvor det ikke er mueligt at rumme Distriktets 4de Deel Børn - aabne Vinduer og Dørre finder man som oftest, kort sagt: - saa slette, at man neppe kan betræde dem uden Frygt for Tabet af sin Sundhed. - Jeg siger: Erfarenhed har lært mig det, da jeg at omtrent 10 Skoler ikkun kiender een, som kan siges at være daddelfrie - faldefærdige maae de tilsidst blive, da Forældrene, (hvis Pligt det bliver efter Skoleforordningen af 23 Jan. 1739. dens 22 5 at vedligeholde samme med de dertil hørende Bygninger) trodsig tor paastaae, at det ikke er deres; men Skoletærerens egen Sag. - Hvor vil man nu vente, at Børnenes Skolegang skulde interessere de fleeste af sligtænkende Forældre, Desuden finder en gavnelyst Lærers Underviisningsmaade ingen Bifald hos den største Hob. I det mindste har jeg, (i de 6 Aar jeg har været Skolelærer paa 2de Steder) erfaret, at det ikke er Forældrene magtpaaliggende, hvad enten deres Børn bliver bibragt noget Begreb om det Lærte eller ikke, naar de kuns ved at blive overhørte i det mindste 10 Gange hver halv Dag, snart kan naae Enden paa Bogen. Nu spørger jeg Hr. Rasmussen: Omdet er ham mueligt, at overhøre henved 30 Børn med nogen Nytte, oftere end to Gange hver halv Dag, og dette bliver ham efter min Formodning endda neppe giørligt; jeg kan ikke bringe, det videre, skiønt jeg af henved 100 Børn, som findes i Distriktet, ikkun har 20. At ikke flere af saa stort et Antal søger min Skole, er netop fordi et Barn hos mig ikke bliver afhørt oftere end lagt, som og fordi jeg undertiden har funden det fornødent at straffe, hvilket en kiær Moder har troet, hun allene var berettiget til Har nu Hr. Rasmussen, uagtet saadan Maade at gaae frem paa den Lykke at see sin Skole saa talrig søgt som han siger, beder jeg ham at opgive, hvorledes han har faaet de uoplyste Forældre overbeviiste om Nytten af saadan Underviisning; thi at han, med denne Maade at undervise paa, ikke har fra Begyndelsen havt saa talrig en Skoleflok, derom vidner Børnenes Skolegang i Almindelighed. Det skal glæde mig, hvis en kierlig Forestilling der angaaende fra Vedkommende har bragt Forældrene til saa stadig at lade deres Børn søge Skolen - her vilde det ikke skee uden ved Tvang og ved de Mulkters Jnddrivelse, som Skoleforordningens 36te i bestemmer. At jeg kiender Byer, hvor almeen Mand tænker mere for deres Børns Vel end her, er Sandhed; men lige saa sandt er det, at jeg af alle de Skoler jeg kiender, ikke veed een at blive efter dens Størrelse søgt saa meget som Hr. Rasmussens, naar det forohlder sig som han siger, hvorom jeg ikke vil tvivle Nr. til Lærernes Lønning, viist nok gives der nogle, som sidde i et saa dant Kald, at de med en liden Familie kan have deres Udkomme, uden formegen Bekymring; men dog kun faa desuden bliver deikke deres Løn som Skolelærer at tilskrive, men et der med forenes got Degne=Embede. At Hr. Rasmussen (der sidder i et saa lidet Levebrød, som han siger) synes at være nøysom, er smukt; men vil han tale Sandheds Sprog, maae han vist nok tilstaae, at han ofte har Aarsag at være bekymret for at kunne slaae sig igiennem som ærlig Mand, med mindre han har andre Kilder at øse af. En betydelig Hielp er det unægtelig for ham, at han har opnaaet det Gode, der er tillagt ham Jorder, hvoraf han kan høste Frugter, til Næring; men uden hans Lod er saa stor, at han herforuden kan sælge nogle Tønder Korn til andre Fornødenheder begriber jeg ikke, hvorledes han blot af hans Penge=Jndkomster kan i disse dyre Aaringer faae det nødvendige til Livs Ophold: Hvad kiøbet man Flæsk, Kiød og andre Fødevare for, Svaret vil formodentlig blive hertil bruges de faa Skillinger, man Aaret igiennem sammenskraber i Kirken; men i denne overdrevne Dyrtid vil kun faaes lidet herfor. Naar jeg undtager de 2de Herregaarde, som ligge under det Sogn, hvor jeg er, kan jeg de 3de Holtidsdage ikke udbringe mit Offer til meere end i alt 10 Rdlr.; hvor ubetydelig mine øvrige Offerpenge ere, kan sluttes deraf, at jeg af den meste Part Beboere ikkun nyder een Skilling i Offer, naar de ganske høitidelig trave til Offers efter et Barn, en Kirkegangskone, og deslige, flere af mine Embeds Brødre har samme Skiebne. Hvor skal nu de, der ikke have andre end Bønder i deres Sogne, kunne kiøbe alt det Fornødne for disse ubetydelige udisse Jndkomster, og hvor skal jeg, om jeg endog lægger de Gaver til jeg nyder paa de 3de Høitidsdage af begge Herregaarders Beboere, kunne herfor kiøbe det Nødvendige til mit og Families Ophold, da jeg ingen Jordlod har, og, endog med megen Sparsomhed taget, ikke kan gjore Regning paa at slippe med mindre end 50 Rdlr. allene til Brødkorn : flere have Aarsag til at klave herover end jeg, da der gives endnu mange Steder, hvor ingen Udskiisning er foretaget og altsaa ingen Jordlod aflagt til Skolen. - At vore Formænd have maattet leve af samme Jndkomster som vi, er ved sandt; men at man da kom lige saa vidt med een Skilling, som nu med to, kan vel ikke nægtes, og at de desuagtet ikke kunde nære sig i de smaae Leyebrød, kan let bevises, de maatte gribe til utilladelige Midler, for at faae Livs Ophold: Krochold var den Kilde, hvoraf de som oftest øste, selv Hr. Rasmussen er vist ikke uvidende herom, da det netop skal have været Tilfældet med en af hans Formænd, som endnu er i Mands Minde. Jeg troer, med disse Sandheder at have beviist, hvor urigtige Hr. Rasmussens Domme ere over den nu værende Skoleforfatning - Lunkent, siger han, er det af den Skolelærer, der vil tie, naar saadanne Mangler finder Sted ved hans Skole, som Hr. Juell klager, over; men bedre er det dog, efter min Meenig, ganske at tilstille, end fremsætte Ting offentlig i Pennen, der synes at have langt meere Skin af Smiger - Let kunne enhver forledes til at troe, at vore Kaar ikke behøve nogen Forbedring, naar den den troer at sidde i det mindste Skolebrød paastaaer, aldrig at have havt Bekymring for det Nødvendige *), men dette uagtet vil mine klagende Embeds=Brødre og jeg tillidsfuld haabe, at de der kan bidrage til Skolernes Ophielpning, snart ville indsee det Billige i vore Klager. Stocken, Degn og Skolelærer i Egense ved Hvidkilde. *) Udgiveren, som nok, af sine bekiendte Tanker om denne Sag, maae formodes at være interesseret for Udslaget af denne Feide, kan ikke undlade, her at give Hr. Jueil og Hr. Stocken, men fremfor Alt Sandheden det offentlige Vidnesbyrd: a) at han personlig har kiendt Hr. Rasmussens Formand, skiønt en god Huusholder og stræbsom Mand i sit Fag, i den kummerligste Forfatning, fordi det (som han selv ofter klagede, var langt fra at han kunde ernære sig med Familie af fine usle Jndkomster, og at det brikke endda vilde være saa vanskeligt, som Hr. Rasmussen forudsætter, at finde Landsbyeskoler der mere ligne Hønsehuse, med fugtige Vægge, skummel Lysning, og Leer= og Kampesteensgulve, hvorpaa man let løber Fare at bryde Benene.