Norske Intelligenssedler, 1793-04-10
Et Chatol med Skab, indlagt med ValnødTræe og Spejlglas i Skab Døren, anvises til Kiøbs fra Bogtrykkeriet. tvende Tillægge. Pr. M. i Anledning af Hr. Professor Wilses Jndbydelse. til et om et Academie i Norge allerunderdanigst ansøgende Selskab. (Som Tillæg at følge Norske Jntelligenz-Sedler No. 15. 1793. et Ønske om at faae et Academie i Norge er saa ofte, baade offentlig af de værdigste Mænd, som og i daglig Tale fremsat, at det ville være yderligen at miskiende vor allernaadigste Regierings Omhu og Aarvaagenhed for alt det, som kan tiene til sine elskede Undersaatteres Tarv, om man ville troe, at det, og ikkun det allene, skulle af den være blevet anseet med Ligegyldighed: Ney meget meere maae man være overbeviist om, at Regieringens Ønske har i denne Sag været overeenstemmende med Undersaatternes; ja vel og forekommet det. Saare vigtige maae altsaa de Forestillinger og de Grunde være, som have sat sig imod dette Ønskes Opfyldelse, og det ville i det mindste være meget fyldestgiørende for Norges Jndbyggere, om disse Grunde, disse Forestillinger bleve offentligen bekiendtgjorte. J Aaret 1771 havde Regieringen ladet denne Sag være sig saa angelegen, at den berømte Sal. Biskop Gunnerus blev nedkaldet, for at udarbeyde en Plan til et Academie i Norge. At denne blev færdig, og i vedkommende Collegier indgivet, derom er jeg saa meget mere overbeviist, som denne min Fordums academiske Lærer selv forsikkrede mig derom. Ja endog efter Omveltninger, som samme Tid medførte, yttrede han meget Haab om at hans Plan ville blive fulgt. At denne brave Mand derefter blev sendt tilbage med Godtgiørelse for hans Reyses Bekostninger, og Tingene faldt bort, dertil maae, som sagt, have været vigtige Grunde. En Plan lagt af en Mand, som med den grundigste og meest udstrakte Lærdom forenede den nøyeste Kundskab baade om vort eget og udenlandske Academier, maae unægteligen indeholde nyttigt, meget brugbart, omendskiønt den efter Tidernes og Stedernes Forskiel vel ey i det Hele kunne følges. Det ville derfor være særdeles nyttigt, om det i denne Sag delibererende Selskab, hvoraf jeg med Glæde vil være et mødende Medlem, ansøgte sig denne Plan meddeelt, og ikke mindre ville det være gavnligt, om de Grunde og de Forestillinger, som paa den Tid bevægede Regieringen at tilsidesætte sin veldædige Hensigt, bleve Selskabet. allernaadigst bekiendtgjorte. Andre Tider, andre Udveie og Udsigter kunne nu giøre nogle af disse Grunde mindre vigtige og det var vel i denne Sag som i alle andre bedst at høre begge Parter. Ved at ønske et Academie i Norge, og hvilken Fader af nogenlunde Stand og Vilkaar kan see sine Sønner uden inderligen at ønske det, har iblant andre ogsaa denne Vanskelighed faldet mig ind: En meget naturlig Følge af et Norsk Academie ville det blive, at mange flere ville bestemme deres Sønner til Studeringer, naar Anledningen dertil blev lettere og Bekostningerne mindre; men mon dette og var tienligt for Børnene selv, At Nordmænd kunne beklæde mange Embeder i Danmark, hvortil udfordres studeerte Mænd, kan ikke billigen ønskes, da Danske Jndfødte synes derved at skee for nær - - Faaer Norge altsaa et alt for stort Antal af Studerende, saa ville, som nu ofte skeer, den ene Lærde fortrykke den anden, og mange unge Mennesker maatte henslide deres beste Tid i den bedrøvelige Solicitant-Stand, og tilsidst blive deres Familie til Byrde, eller døe i Uselbed. At et Land, det være hvad hvad for et det vil, kan faae et alt for stort Antal Lærde i Forhold til de Embeder som med dem kan besættes, derom vil ingen, som vil eftertænke Sagen, tvivle: Vel siger man, at mange Embeder, som Øvrighed, Dommere, Advocater, som nu besættes med ustudeerte, kunne da falde i de studeertes Lod - Men gode Gud, skulle da unge Mennesker som ikke har Midler nok til enten at igiennemvandre den lærde Bane, eller ikke seer anden Levevey for sig, ikke have Adgang til de Embeder i som de med Lyst og Beqvemhed have gjort sig dygtige til, fordi de ey ere forsynede med en vidtløftig og ofte ubrugelig Lærdom. Fornøden Kundskab, reene, rigtige og virksomme Begreber, ere de Pligter, som et Embede udfordrer, Redelighed og en utrættet Flid i at udøve dem, udgjøre den duelige Embedsmand, og alt dette kan man faae uden at have lært meget Grædsk eller Metaphysik. Lad os kuns ikke smigre for os selv. For de Fædre af Middelstanden i Norge, som have mange Sønner, ere Udsigterne for deres tilkommende Bestemmelse gandske vist ikke lystelige, som var let at vise om her var Sted dertil. Men selv disse mørke, disse sørgelige Udsigter ville giøre, at flere unge Mennesker bleve opofrede til Studeringer, dem selv til liden Baade. Dog denne Frygt for alt for mange Studerende i Norge kunne ved vise og gode Jndskrænkninger fra Regieringens Side, og ved fornuftig Eftertanke og Overlæg fra Forældrenes, for endeel formindskes, og den kan umueligen veye op imod de utallige Fordele, som et Academie i Norge ville medføre. Dette bliver altsaa enhver redelig findet Norsk Patriots Ønske, og dertil vil jeg efter mine Jndsigters og Formues ringe Evne af et glad Hierte bidrage, ønskende min Ungdoms Medstuderende og Alderdoms Ven til Lykke med, at han er den første, som bestræber sig for, om mueligt, at bryde Jisen. Men da Sagen i en saa høi Grad interesserer det offentlige, saa var det at ønske, at enhver som har Lyst og Evne at tænke over, og skrive om den, ville, saa vidt mueligt, for den bestemte Deeliberations Tid, offentligen bekiendtgiøre sine Betænkninger og Forslag herom, da de ligeledes af tænkende Mænd i Rolighed og med fornødent Overlæg kunne veyes, og offentligen bedømmes, hvilket gandske vist ikke saa vel kan skee i et Deliberations-Selskab, hvor Mangel af Tid, Rolighed og Agtsomhed ofte frembringer umodne Tanker, Reenighed, eller i det mindste saadane Forslag, som ikke almindeligen bifaldes; Arbeydet ville og derved meget lettes og formindskes for de mødende Medlemmer. ved Porsgrund den 3 April 1793. H. Møller.