Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-02-10
Oversigt over Dagens udenlandske Nyheder. Den Nederlandske Minister, Friherre v. Gagern, har holdt en Tale i den tydske Forbunds Forsamling i Anledning af Østerrigs Forslag til en Forbunds Armees Oprettelse; hvori han skildrede hvormeget Tydskland hidindtil havde forsømt at dække sine Grændser mod Frankrig med stærke Fæstninger, imedens Frankerig anlagde en Kiæde af Fæstninger omkring sine, saavel til Forsvar som til Angreb; han opmuntrede derpaa Forsamlingen til at henvende især sin Opmærksomhed paa denne Gienstand; og forestilte at Tydskland burde understøtte Nederlandene, som havde saa mange Grændsefæstninger at vedligholde, til at holde Forbundfæstningen Luxemborg i forsvarlig Stand. – Jmedens man delibererer paa Forbundsdagen om Tydsklands militaire Organisation, foretages ikke mindre vigtige Underhandlinger i Frankerig; deels om en Formindskelse af de Godtgiørelser, som dette Land har at betale til private Personer, og dees om den allierede Armees Afmarsch af Riget. Man læser i de Engelske Blade et Brev fra Keiser Alexander til Hertugen af Vellington, dat. Moscau d. 30 October f. A., hvori han i Henseende til Frankrigs Forpligtelse at erstatte de Privates Fordringer, tilraader at udvise et Maadehold for at gjøre det mueligt for dette Land, at efterkomme disse Forpligtelser, og siger, at han i denne Sag just henvender sig til Hertugen, hvis Viisdom og Moderation han saa ofte har havt Leilighed til at lære at kiende, og yttrer det Ønske, at han efter Aftale med de interesserede Partier vil paatage sig Hovedandelen i de Negociationer, som i den Anledning skulle føres i Paris. Som en Følge af dette Brev maae det betragtes at Hertugen har den 23 Januar forlagt sit Hovedqvarteer fra Cambray til Paris. Hs. Gemalinde har havt det Vanheld, at hun, da hun vilde modtage sin Mand ved hans sidste Besøg, faldt og forvred en Hovedscene paa Foden, saa hun faldt i Afmagt af Smerte og maatte bringes i Seng. Paalidelige Efterretninger melde: at den algierske Escadre vil komme tilbage til Havnen; hvor den er bleven aftaklet og Mandskabet afskediget. Der har ikke været Pest ombord paa disse Skibe, ogsaa i Algier selv er den i Aftagelse. – Fra Ægypten har man ligesaa interessante som vigtige Efterretninger. En Franskmand, som opholder sig i dette Land, skriver om dets nærværende Tilstand følgende: Dette Land er nu en Samlingsplads forFremmede af alle Nationer, især for Franske Officerer, som strax bliver emploierede af Pasken; han har i det mindste 80000 Mand Linietropper foruden de Arabere, som staae i hans Sold, og sine Albanesiske Gardere, som udgiøre 25000 Mand, og ere ham meget hengivne. Et talrigt Artillerie øves daglig paa fransk Maneer, og under Franske Officerers Veiledning, og begynder at udvise megen Duelighed. Paskaen betragter sig derfor ogsaa som en uafhængig Fyrste, og lader præge Mynter med sit Navn paa. Storsultanen har forgiæves søgt at formaae ham til at afstaae derfra; men til at sende Sultanen kostbare Presenter (som er allerede bekiendt) har han beqvemmet sig. Paskan skal føle sig meget smigret ved at kaldes en anden Bonaparte. Han er meget driftig, lader europæiske Manufacturer anlægge paa passende Steder i Over- og Under Ægypten, og hverve duelige Haandværksfolk i Frankerig, Jtalien og i Schveits; han skal selv have i Sinde at sende nogle Jndfødte til Frankrig for at giøre sig bekiendte med det Franske Fabrikvæsen. Hans Opkiøb i Sverrig ere bekiendte. Af Englænderne i Calcutta har han kiøbt to Fregatter, for at dække sin Handel paa Ostindien, og selv lader han bygge to Krigskibe paa det røde Hav, og en Fregat i Alexandria. Han samler sig, ved selv at føre hele Lardets Handel uhyre Rigdomme; tvinger Undersaatterne til at levere ham deres Producter for et Røverkiøb, og sælger dem igien for det tidobbelte; han er derfor ogsaa meget forhadt, men frygtet i Landet. Handelen driver han for en stor Deel med egne Skibe, da de fremmede Kiøbmænd maae stedse kiøbe Varerne af Pasken, og ikke handle med Landets egne Kiøbmænd, saa erklære de ogsaa at Handelen bliver efterhaanden mere besværlig end fordeelagtig. Paskaen betiener sig af ethvert Middel for at forplante Europas Kunster til Ægypten, for at samle Penge, og for at sætte sig i Forsvar mod udvortes og indvortes Angreb. J Rosette opholder sig en stor Mængde af Franske Officerer, som uophørlig yttre deres Misfornøielse med Kongen af Frankerigs Regiering, og finde en ivrig Tilhænger, i den franske Viceconsul, som tilforn har været Bataillonschef under Bonaparte, hvis Skaal de drikke ved hans Bord uden at genere sig. Den franske Consul Hr. Rousset er derfor meget misfornøiet med sin Stilling, ved at være Vidne til den Stemning, som hersker iblandt de Franske, og ønsker at tilbagekaldes. Hr. Drovette, den FranskeExconful, opholder sig i Over=Ægypten for at samle Antiqviteter, hvoraf han allerede har en prægtig Samling; han er Paskens Raadgiver, og de Franskes Talsmand hos ham.