Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1817-01-24
J Stiftsavisen Nr. 100, den 27de December f. A. findes, under Rubrikken "Jndsende", en Exclamation over den uhyre Mangel i Frost's Statscalender for 1813, at bemeldte intet Værdigheds-Prædikat har til en Rector, Borgmester, Stiftsphysicus, Amtsforvalter, Høiesterets Advocat, Renteskriver eller anden Kongelig Contoirchef uden Rang o. Fl., med Besværing over, at bemeldte Herrer maatte lade sig nøie med Prædikatet Velædel, ligesaavel som en Smaa Handelsmand, Forpagter, Forvalter, privat Fuldmægtig eller Copiist, Skolemester og flere. Grunden til Udladelsen i Calenderen er meget indlysende, og er, uden Forfatterens Vidende, af ham selv angiven, ved at bemærke, at de førstnævnte Personer ligesaalidet er tillagt Rang som de sidste, hvorfor han selv tilligemed andre, under ovenstaaende Classe forterende Embedsmænd, maa indtil videre lade sig nøje med at kaldes Velædle, det eneste Hædetsprædicat for verdslige Personer, uden for Rangen. Man seer heraf, jeg troer fuldt og fast, at Forfatteren af ovennævnte Besværing er en Mand af de først nævnte Embedsclasser, men jeg beklager kun at han ikke har nævnet sig, deels da det vilde vist være til Fordeel for ham, eftersom han sikkert, ligesom Jerommus i honette Ambition, kan sige: "Min Kone vil absolut være Frue", og deels vilde det ikke gives faae, som for at soulagere ham og formindske hans naturligviis stedse voxende Mismod, ved Gjentagelsen af det afskyelig skurrende Belædel vilde falde ham Velbyrdig eller mere, skjøndt dette dog ligesaalidet tilkom ham som Belbaarne tilkommer en Skolemester, Forfatterens Misnøie er vist nok vækket til offentlig Harme ved den Leilighed, at een eller anden fra det 16de eller 17de Aarhundrede – da en Amtsforvalters Kone endnu ikke kaldtes Frue, og en Bormesters Datter ikke Fiøken, uden netop spotviis af Holberg i politiske Kandestøber – har vovet at give ham et Prædikat, som dengang rigtig nok tilkom ham, og som vel intet Kongebud, men usus og consuetudo eller Skik og Brug i den senere Tid har forandret. At Dhrr. Rectorer med tilbørlig Tak erkiende den Naade, dem er beviist, at sættes først blandt de omtalte Personer, er udenfor al Tvivl, men da Kotzebues Paphoff erklærer nullam regulam sine exceptio ne, kunde man bede Forfatteren eftersee Rangforordningen, for der at erfare at der gives Rectorer, der som saadanne have Rang. Med at sætte Borgmesteren efter Rectoren har Forfatteren formodentligen tænkt paa den almindeligen bekiendte Historie angaaende disse tvende Mænds Rang. (Ved en vis Leilighed, hvor en Rectors (Magister Peers) Hustru kom sammen med Borgmesterens (Peer Bormesters) opkom en Strid imellem disse tvende Damer, hvem af dem Fortrinet at gaae først ind ad Døren tilkom Striden blev saa heftig, at den blev Kongen (Christian den Fjerde) forebragt til Afgiørelse, hvorpaa han skal have svaret: "Ligerviis som der er Forskjelpaa en Tønde Sild og en Silde Tønde, saaledes er ogsaa Forskjel mellem Mester for og Mester bag, hvorved han gav tilkiende, at Magisteren havde Forrang for Borgmesteren) Men maatte man tage sig den Frihed at spørge ham, da han nævner Stiftsphysicus, om han ikke veed det gives Stads og Landphysici, eller om saa er, hvad disse da vel kunde have gjort ham imod, siden at han ikke nævner dem ved Siden af deres Collega, Fortsættes.)¬