Adresseavis for Børn, 1781-03-21
Aar. Numer Bi Tredie Aargang. for Onsdagen. Børn. den 21. Martii. Din Ungdom, du Unge, er Foraaret lig Glæd Fromme ved samme, saa gavner du dig. Slutningen af Samtalen imellem de fire Sydskende. (See No. 11.)(Moderen kom ind med den fattige Kone til Børnene, som nu løbe glade hen til hende, og raabe: See, Moder see!) Danen. O Gud, hvad seer jeg, er det mine De Børn, – O, min søde Madame, (Hun vil kysse hendes Haand.) Mod. Ney, stakkels Kone, det er ikke mig, som J skal takke derfor, mine Børn har villet øve deres Færdighed lidet i at sye, og jeg har ladet dem gandske allene have den Fornøyelse. Det skal være mig ret kjert, om de har syet Klæderne godt, og de passe Børnene. (Hun beseer hvert Barn især. Konen, (gaaer omkring til hver af Madamens Døttre og vil kysse deres Hænder; men ingen af dem vil tillade hende det, O Tak! og tusinde Tak! og Gud velsigne og belønne dem (Hun kommer ogsaa hen til Charlotte, som har gaaet hen i en Krog, og staaer der gandske alle ne, og vil ogsaa kysse hendes Haand.) O tusinde Tak, min føde lille Jomfrue, Charl. (trækker sin Haand til sig, og begynder at græde høyt, siger derpaa hulende.) ney. – o ney – jeg har ikke syet derpaa jeg kunde ikke komme afsted dermed. Mod. Hvad fattes dig, Lotte? – Hvorfor tager du saa paa at græde, min Pige, Charl. O, den stakkels Kone der, hun kommer og vil takke mig – og jeg har slet intet syet for jeg kunde ikke – (Hun græder endnu høyere). Mod. Nu, nu, tie stille igjen, lille Lotte, tie du kun, Du kan dog ikke ved din Graad gjøre det godt, at du ey har syet med de andre men vel ved et godt Forsæt, at du herefter vil lære at sye og være flittig. Hør nu engang slig mig, min Pige, troer du nu ikke, at det er nyttigt og fornøyeligt for et Pigebarn, at hun i Tide lærer at sye og gjøre noget Godt med sine Hænder. Charl. O, jo vist troer jeg det, min søde Moder, Mod. Nu, saa har det heller ingen Nød, min Pige. Saa ville vi snart blive færdige med Kunsten. J Stedet for, at du tilforn sagde: jeg har ingen Lyst til at sye, jeg gider ikke været over den Syening, saa maae du nu forestille dig, at du kan tjene dig selv og andre dermed, Avis. og at jo oftere og meere man øver sig i en Ting, jo lettere og bedre falder det for en Konen. O, ja, min søde lille Jomfrue, gjør hun det i Tide, medens hun er ung, hør hun vel, lille Jomfrue, Gud give, jeg i min Ungdom ikke stedse havde havt det Mundheld: Jeg har ingen Lyst, jeg gider ikke sye, saa kunde jeg maaskee nu fortjene noget hos andre Folk med mine Hænders Arbeyde, i Stedet for, at jeg (hun græder) nu maae falde Godfolk besværlig. Mod. Ja, ja, stakkels Kone! – det havde vist not været bedre – men hun har jo dog lovet mig, at hun nu ved sin Flid vil gjøre det godt igjen, saa vidt det staaer til hende Børn, det har jeg endnu ikke sagt jer. Denne gode Kone faaer for det første et lidet Værelse derover paa Hjørnet hos Vaskerkonen; hun vil bruge hende til Hielp ved sin Vask, og naar hun imellemstunder har intet at bestille for hende, saa skal hun hielpe til at luge i vor Hauge. Allesammen. O, det er deyligt, o det er deyligt, søde Moder, (De klappe i Hænderne.) O, det er mig kjert, o, det er mig kjert Mod. Og hendes Børn skal om Dagen gaae over til den flittige gamle Bedstemoder, som har saadanne gode Gaver til at kunne paa den letteste Maade lære smaa Børn at strikke og sye, og leger med dem imellem. Konen. Ach, ja, søde Madame, jeg faaer Dem at takke for min hele tilkommende Lykke. Og De, mine smaa artige Jomfruer, De maae ikke glemme at takke Gud, for han har givet Dem saadan en brav Moder, som tidlig holder Dem til Flid og til Arbeyde, thi det er dog Kilden til saa mange Glæder for os og for andre.