Berlingske Tidende, 1833-10-02
Vor Stad er paa en priselig Maade kommen Ministeriets menneskekjerlige Hensigt imøde. Allerede i nogle Aar har et Selskab bestaaet her til unge Forbryderes Forbedring. Det har ved sine Forestillinger udvirket, at saadanne Drenge og Piger, saalænge deres Straffetid i Fængslerne varer, afsondres fra de ældre Tugthuuslemmer, og faae en hensigtsmæssig Underviisning. Naar deres Straffetid er udløben, sættes de i Haandværkslære; Selskabets Commissairer have afladeligen et vaagent Øie med deres moralske Adfærd og indsende fra Tid til anden Beretning derom til Selskabet. Dette holdt nyelig sin tiende offentlige almindelige Forsamling. Ved saadanne Leiligheder seer man altid 10 eller 12 af Fængselets løsladte Drenge og Piger, der ere ordentligen klædte, og berettige til de bedste Forhaabninger. Mærkeligt og alvorligen advarende i Henseende til den Folkegunst, efter hvilken saa ofte higes, er den gamle Lafayettes Liv og Skjebne. For 40 Aar siden proscriberedes han af den Franske Republik, der tildeels var hans Værk, og han, erhomme des deur mondes." maatte forlade sit Fæderneland, for hvilket han følte saa varmt. - Men dette hindrede ham ikke fra under Carl X. at være alle frimodige Mænds Ven og Talsmand i Frankrige. Under Julirevolutionen stod han som Mægler, und gaaende de Klipper, Sandbanker og Hvirvler, som hele Verden, endnu mindtes fra Republikens Tid i Frankrige, bidrog han væsentligen til at ophøje Ludvig Philipp paa Thronen, haabende at denne Fyrste ikke vilde tøve med republikanske Jnstitutioner. Men den ny Konge kjendte Franskmændene altfor vel til ei at vide, at de som ogsaa Napoleon beviiste - i alt Fald burde tæmmes med Strænghed, Alvor og Fasthed, og holdes tilbage fra Excesser, men ingenlunde med laxe republikanske Jnstitution ner, der ikkun passe for et moralskt og roeligt Folk, af jevne Sæder. Derover sørgede Jngen meer end Lafayette, som i halvtredsindstyve Aar havde vugget sin Phantasie, med saa skjønne Drømme, alligevel var han ufortrøden og beviiste i Eet og Alt, at han vel endnu aldeles ikke kjendte Menneskene og Nationerne, men at han meente det redeligen og hjerteligen med dem. Lafayettes Vildfarelse, som hans hele Digten og Tragten, var stedse saa ædel, at man med Føje kan betragte ham som den eneste aldeles reene Charakteer under begge Frankriges Revolutioner. Men det kunde let forudsees, at Frihedspøbelen, at de Mennesker, hvilke han, uden at ville det, havde tjent, ikke vilde være tilfredse med ham, dersom han ikke fremdeles med Legem og Siæl vilde staae dem bi i deres Overdrivelser. Men dertil følte den gamle sande Hædersmand sig altfor god; og nu udbrød Pøbelens Harme skrækkeligen over ham. En vis Guigault, Organet for en af Committeerne i det famense Selskab "for Menneskeslægtens Rettigheder, har nyelig i et særskilt Skrift udøst al sin Galde over Lafayette, nederdrægtigen bagvadsker hiin Niding den gamle ærværdige Generals Charakteer; hans hele hidtil forte Liv og hans politiske Stilling, i hvilken Feilene selv ere agtværdige. Bladet Tribune, omtaler dette Skrift, giver det i Henseende til Hovedsagen sit uindskrænkede bifald, men dadler kun dets Limportunitet, altsaa ikkun Valget af det upassende Øjeblik. Mærkværdigere de Ord, hvormed dette Blad ikke utydeligen bebuder den arme Lafayette Døden paa Skafottet, hvilke vi med beraad Hu ikke ville gjentage. - Hvad vilde forestaae Lafayette, dersom Mennesker, der føre sligt Sprog, kom til at handle? Saa meget er vist, at den Republik, der nu kæmper med Fødselsveer, har samme Lyster som sin ældre Søster i Aaret 1793, ogsaa her seer man atter Saturn, der hungrer efter at æde sine egne Børn! (Af Constitutionel.) Om Maaden, hvorpaa Hertuginden af Berry er bleven modtagen i Neapel, Rom og Florenz, circulere, selv i Jtalien, de meest afvigende Relationer. Medens de officielle Blade fortælle, at man i Neapel har modtaget hende med den meest forekommende Opmærksomhed, i Rom overvældet hende med Æresbeviisninger og Velsignelser, og i Florenz viist hende fortrinlig Agtelse, paastaae Personer, som have meget paalidelige Correspondenter, at Kongen af Neapel, Hertugindens Broder, og især den unge Dronning af Neapel, der lige meget udmærker sig ved Skjønhed og ved sin moralske Vandel, ikke have bevidnet Grev Lucchesis æventyrlige Gemalinde mindste Attraae efter at gjøre hende Opholdet i begge Siciliernes Hovedstad saa behageligt, at hun derved kunde fristes til at forlænge det. J Rom have Paven og Cardinalerne, baade ældre og yngre, givet hende at forstaae, at det var deres Ønske, at hun snart vilde fortsætte sin Reise. J Florenz fandt Storhertugen det ligesaa lidet raadeligt, at tilbyde hende et Opholdsted i Toskana. Fyrsten af Lucca, Søn af Erkongen af Etrurien, Don Louis af Bourbon, og Jnfantinden af Spanien, Ferdinand Vildes Søster, viiste sig mindre betænkelige. Han bemyndigede Grevinde Lucchest til atter at istandsætte det forrige Hovedqvarteer i Massa Carrara, som Hertuginden af Berry havde indrettet, da hun forberedte sin æventyrlige Færd mod Provence. Herfra vil det være hende let at sætte sig i Berørelse med det militaire Chouans corps, bestaaende af gamle Gardes du Corps og andre Legitimister, hvilket har dannet sig i Sardinien. Det legitimistiske Partie i Frankrige forsyner disse nye Emigranter med Midler til at begive sig til Piemont, hvor man i Gjestgivergaardene indlogerer dem efter befaling, og hvor de indtil deres Overfart til Sardinien daglig faae Tre Franes. Tallet paa dem, der allerede have forsamlet sig der, regnes til 9. Inden de erholde nærmere Anviisning, d. . indtil de i det sydlige eller i det vestlige Frankrig, fornye deres Forsøg til Borgerkrig, forvolde Ulykker, og begaae unyttige Forbrydelser, begiver deres egentlige Hoved=Anførerinde, Frue Grevinde Lucchest, sig paa Veien til Prag; uden ret af vide, hvilken Modtagelse der venter hende, eller om den erkomgelige Familie overhovedet vil modtage hende.