Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-07-26
J Mess. du Nord No. 25 findes atter et Stykke, undertegnet 2, hvori de nysanførte Erindringer modsiges. Her bemærkes 1) at man i den førstnævnte Opsats ikke havde tænkt paa de i Bladet Hermod fremsatte Regler alene, men paa Prof. Raskes hele System, saaledes som det er anvendt i hans spanske Grammatik, og som det vil blive udviklet i en Afhandling, hvoraf Stykker ere læste i det nordiske Oldskrift selskab, og hvori de tvivlsomme Tilfælde formodes at ville blive afgjorte. 2) at den Vaklen, der vil foraarsages ved Prof. R. nye Jdeer, ikke kan have skadelige Følger af Betydenhed ved en Orthographie der i Forveien er saa ubestemt som den danske. 3) at man maa holde sig til dannede Menneskers Udtale, og ikke bryde sig om Dialecter; at desuden Udtalen i Ordene søge *) og bør, 2) Dette var en Trykfeil istedenfor sørge. samt i mange Ord, som af Nogle skrives med kj, af Andre med, hvilke jeg havde anført som Exempler paa en vaklende Udtale, ikke er usikker. 4) at i er det samme som 3, da det første er en Virkning af Tachygraphie. 5) at a ikke kan være dannet i Analogie meden og m. Ved 1) har jeg at erindre, at jeg ikke kunde troe, at Forf. af det førstnævnte Stykke tænkte paa at omtale Andet af Prof. R. System, end det allerede Bekjendte, da han ingensteds angiver at have læst Raskes Afhandling, der er bestemt for det nordiske Oldskriftselskabs Journal. Men i de hidtil bekiendte Regler af Prof. R., som findes deels i Hermod, deels i andre Blade, og Skrifter, ere de nævnte tvivlsomme Tilfælde ikke behandlede. 2) Efter min Mening er Ustadigheden i vore gode Scribenters Skrivebrug ikke stor, og den er i de sidste 20 Aar før Prof. Raskes Hjemkomst stærkt aftaget. At den vil blive meget større, dersom Mange ville rette sig efter den raskiske Ortographie, er let at see, og Endefølgen deraf maa altid være tvivlsom. Saa meget er vist, at Campes, en saa frugtbar og saa meget læst Scribents Forandringer i den tydske Orthographie, som dog tildeels vare meget vel grundede, ikke fandt synderlig Indgang. Til 3. J dannede Menneskers Tale spores ligesaavel afvigende Dialecter som i Almuens, kun ikke i saa høi Grad. Jndskrænke vi os endog, som en vis ældre Sproggrandsker, til dannede sjællandske Folk, ville vi finde Avi gelser nok, som der ei engang hører et meget fiint Øre, men kun Opmærsomhed, til at lagt tage. Angaaende Ordet bør er min Mening endnu uforandret *). At mange dannede Mennesker udtale de anførte Ord keed, beskeden o. fl. uden i, er noksom bekjendt. Hvilken Udtale der er rettest, er ikke let at afgjøre. Vist er det, at naar det bløde i kommer foran det luktee, smeltes det saaledes sammen dermed, at det er vanskeligt at høre, om det er der eller ikke, og at man derfor ej let faaer en bestemt Skrivebrug i dette Punct, naar man skal rette sig efter Udtalen. Angaaende 4) behøver jeg kun at henvise til Nyt Aftenblad d. A. No. 25, Pag. 225, Noten, samt Hermod No. 2, Pag. 24, Lin. 8-10, og ligeledes i Henseende til 5) ikkun til Minerva 1791, Septbr. Pag. 338, Lin. 26, hvormed kan sammenlignes Hermod No. 2, Pag. 20, L. 26. Den ærede Forfatter bedes undskylde, at dette Bidrag, som temmelig længe har været i Redaktionens Besiddelse, er bleven opholdt.