Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-12-06
Det er dette Blads Læsere bekjendt, at Proprietair Tesdorpf til Ourupgaard nu ogsaa har tilkjøbt sig Gedsøergaard med Til- og Underliggende; det er ogsaa bekjendt, at der af de mindre Jordbrugere, meest Arvefæstere under Gedsøergaards Gods, havde dannet sig et Jnteressentskab, som havde besluttet at kjøbe dette Jordegods, og vi troe at skylde vore Medinteressenter at bringe til almindelig Kundskab, hvorfor dette Foretagende ikke lod sig udføre. Jnteressentskabet eiede 325 Tdr. Hartkorn, og var endvidere tiltraadt af 4 Capitalister med 4000 Rbd., hvilket Hartkorn, med Undtagelse af en ubetydelig Recognition, kan siges i Gjennemsnit at eies uden Hæftelse. Hensigten med Kjøbet var, at danne 2 store Gaarde af Hovedgaarden, med hver et Tilliggende af c. 150 Tdr. Land og et Stykke Skov; Resten af denne Gaards Avling agtedes udstykket i Parceller paa 25 Tdr. og 3 Tdr. Land; Avlsgaarden Frisenfeldt deelt i 2 Gaarde; Avlsgaarden Nøisomhed med 100 Tdr. Land solgt samlet, og Skovene ligeledes solgte i Parceller. Hvad der især havde tilskyndet Jnteressentskabet til at vovedette Foretagende, var, at see de 28 Gaardfæstere samt Huusmændene under Godset som Selveiere, Tiendeyderne i Besiddelse af Konge- og Kirketiende og Arvefæsterne i Besiddelse af Recognitionen paa deres Gaarde. Jnteressentskabet saae sig istand til i den førstpaafølgende Termin efter Kjøbslutning at betale 50,000 Rbd. og Resten vilde man forpligte sig til at udbetale i de 2 næstfølgende Terminer; men et Punct, i Conditionerne, som det lod til ikke kunde forandres, forhindrede Jnteressentskabet i at kjøbe, det nemlig, at Statsraadinde Friis vilde have sine Penge indestaaende i hele den samlede Eiendom uopsagt i 15 Aar. Herved var en alt for stor Risico for Jnteressentskabet, naar man tænker sig Nutiden sammenlignet med Aarene 1816, 17 og 18 og den derpaa følgende Tidsperiode 1822 og 26 incl.; dertil kom det Bryderi, der var forbundet med at faae disse Eiendomme administreret i en saadan Aarrække, samt den Ubehagelighed, der var forbundet med for hver Mand at have en saadan Hæftelse paa sin Eiendom i saa lang Tid. Dette 15-aars Princip har imidlertid saamegen Lighed med Tesdorpfs 15-aars Conditioner, hvorefter han vil gjøre Fæsterne til Arvefæstere paa Ourupgaards Gods, at man næsten kunde fristes til at troe, at han havde lavet Formularen til Conditionerne for Gedsøergaards Godses Salg, for at Jngen skulde kunne kjøbe samme, undtagen han. Den første Jndvending, man mødte, var den, at Etatsraadinden ikke kunde have med Saamange at gjøre. Man tilbød, at vælge 4 af de meest suffisante og vederhæftige Mænd af Jnteressentskabet, og disses Bestemmelser vilde de Øvrige underkaste sig. Dernæst blev indvendt, at Etatsraadinden ikke kunde modtage sine Penge, da hun ikke saa let igjen kunde faae gjort dem frugtbringende. Man meente, at saadant lod sig gjøre i Statspapirer; men herimod blev indvendt, at der var al Sandsynlighed for, at Rentefoden vilde blive sat ned her, ligesom i andre Stater, og hun vilde da være udsat for at tabe i sine aarlige Jndtægter. Man tilbød da at beholde Etatsraadindens Penge, eller største Deelen deraf, fordeelt paa 4 Obligationer, nemlig en Obligation i hver af de store Gaarde af Hovedgaarden, en Obligation i Frisen feldt og Nøisomhed og en i Skovene. Man antog dernæst, at da de 28 Gaardfæstere skulde laane Penge, saa kunde Etatsraadinden godt være tjent med at lade indestaae hos disse saamange Penge, som der under enhver Tidsomstændighed var Sikkerhed for, og som Bønderne maatte indestaae for, Een for Alle og Alle for Een, saavel for Renter som Capital. Herimod blev indvendt, at under saadanne Vilkaar skulde Etatsraadinden have en Mand til at bestride sit Pengevæsen, og det vilde koste hende formeget. Man tilbød ogsaa, at Statsraadinden selv maatte bestemme hvad saavel Gaardmænd som Huusmænd skulde betale i Kjøbesum for hvad de havde i Besiddelse, for derved at gjøre sig et udødeligt Minde; men heller ikke herpaa kunde hun indlade sig, og der kan saaledes ikke i denne Anledning siges Noget til Etatsraadinde Friis's Roes. Avlsgaarden Nøisomhed skal være bortforpagtet paa uopsigelig Contract i 21 Aar, fra 1845. at regne, for Forpagtningsafgift 250 Rbd., imod at Eieren tilsvarer alle Skatter og Præstationer af Eiendommen samt leverer Forpagteren 20 Læs Brænde aarlig. Men dette uanseet havde dog Jnteressentskabet indladt sig paa Kjøb, naar det kunde erholdt Frihed til at realisere Resten. C. Rasmussen. O Rode.