Berlingske Tidende, 1757-03-01
I Anledning af Hs. Majestets høystglædelige Fødselsfest, som i Torsdags indfaldt, ere følgende Stropher indsendte. Monarch, Ol gid Du kunde skul Den kierlig Nidkierhed og Lue, Der blusser i hver Nordmands Bryst! De Bønner, for Dit Liv frembæres, Den Tak, med hvilken Himlen æres, Hvor skulle Du da see med Lyst Hver Nordmands Hierte mod dig springe, Hvert Field med Fryde-Echo klinge. Hvo kan sin skiulte Drift fortie Hvo med sit reene Ønske bie, Ol Konge, paa din Fødsels=Dag? Den vi med gylden Tal skal skrive, Da vi skal Glædskabs Løsen give Og svinge Glædens største Flag; Just da Blod-Fanen andre truer Og Krigens vidt antændte Luer, Da andre Konge-Mord tør vove, Kan Nordens FRIDERICH sikker sove J hver sin Undersaattes Favn; Thi under denne Faders Skygge Boe Hans og Landets Børn trygge Og glædes ved en Faders Navn. Gud lad den Fader længe leve! Saa faae vi alt hvad vi kan kræve, S. Thestrup. Mat til Maaneds Stormægtigste Monark, da heele Landet glædes, Da ingen Traurig for Dit Øyesyn tilstædes, Tillad, at jeg i Dag reent ud bekiender her Jeg ene glædes ey, jeg eene traurig er. Mon da den samme Jld ey i mit Hierte brænder, Som Dyd og Gudsfrygt op i alle Hierter tænder, Mon Troeskab, Kierlighed, er gandske slukt hos mig, Ach ney, min Traurighed har bedre Grund for sig Mig synes Himlens Haand for sparsom Tiden tage, Som den har henlagt til Den Beste Konges Dage, Der er umistelig, dog os tiltælle skal Sin gyldne Leve=Tiid i Aar og Dages Tal. Hvi haster Du fra os paa Tidens lette Vinge, Hvi skal vi aarlig Dig end nogle Aar betinge? Hvi skal endog den Dag, som først gav Verden Dig Bevise, at den har Dig kuns til Laan hos sig. Saa vil jeg da en Gud, og ey en Konge have Ney, men en Konge med Udødeligheds Gave: Dog Skiæbnes Almagt alt har forebygget sligt; Saa ønsker jeg da det, som er umueligt. O! en uhældig Dag, da jeg maa selv gienkalde, Og see mit Ønske, som umueligt, at bortfalde For Landets Fader Selv, hvo vil da undres meer, Hvi jeg ey glædes, hvi jeg eene traurig er. vor er Guds Godhed stor Hvo kan den dog udgrunde? Hvor vil vi finde Ord, hvor vil vi finde Munde, Som. Stats=Tidender for Aar 1757. Som ret med Liflighed formaaer at siunge udDen Godhed, som vi veed, der ligger skiult i Gud, Blant mange Tusind Ting jeg ikkun en vil tegne: Naar vi os seer omkring i Verdens vide Egne, Vi neppe seer et Sted, hvor vi end giver agt, Hvis Mangel og Fortræd ey bliver vederlagt. Ved Oby-Flod maa Hør paa Silke=Mangel bøde, Og Tajo fyldestgiør med Frugt for Bondens Grøde, De kiølne Druer staaer om Peders heede Stool, Og Nordens Frost forgaaer ved dobbelt Foraars Sool. C. H. Biering. for Thronens Sceptermand og Naadige Regenter Hver Adel, Høy og Lav, in Summa hver Betienter, J Geist= og Verdslig Stand med Vivat er bereed, For PEMTE FRIDERICH i Dag at knæle need. Anledningen dertil kan Martius os sige, Som var en Glædes Post for dette Tvilling-Rige, At paa dens Sidste Dag blev fød til Dannemark Den PERTE FRIDERICH vor Naadigste Monarch. Den Maaned burte man med rette blide kalde, Fordi den blideste den er for os af alle, Da var os Himmelen unægtelig saa Bliid, Som den for Dannemark kan blive nogen Tid. Den Himmel-Blidhed skal os aldrig gaae af Minde: Saa længe Hav har Vand, og Vandet Fisk har inde Vor PEMTE FRIDERICHS saa Blide Faders Sind Vi som med Jern=Stiil i Hiertet graver ind. Han Martii Maaneds Staats=Tidender for Aar 1757. Han glemmer aldrig os sin Blidhed at forunde, Derfore høres det i Dag af alles Munde: At Himlens Blidhed vil den Blideste Monarch Dog giøre ælde graae til Fryd for Dannemark. Ja heele Norges Land sit Fryde-Echo giver, Med Patriotisk Sind det altid underskriver, At det med os, og vi med det lyksalige Maa altid priise os ved vores Saldede. Kom ofte Bliid igien, da, Bliide Martis Maaned: Som Himlen hidindtil os naadig har forskaaned For din Formørkelse; Saa viis dig længe Blid, Saasandt Din Blidhed giør os en lyksalig Tid. L. A. Allerup. Skoleholder ved en af Holmens fattige Skoler.