Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-12-21
J dette Tidsløb besøgte han sit Fødested Genkiøping adskillige Gange, og skjænkede der et Hospital til Understøttelse for nogle hielpeløse Enker 3000 Rdlr.; men Avind og Ondskab siger han aftvang ham endnu 4000 Rd., og da han besværede sig derover, fik han, efter Kongens Befaling, endeel af den aftvungne Sum tilbage. Denne Sag foranledigede ham til, i Slutningen af 1802, at gaae til Stockholm, hvor hans Rolighed, efter sex Ugers Forløb, ganske uventet blev forstyrret. Understatholder Ahlberg og Generalfløladjutant, Ridder Nitroth omringede hans Bolig med Rets betienter, og bragte ham, uden at beskylde ham for nogen Forbrydelse, i Arrest. Hans Gjemmer bleve gjennemsøgte, for at opdage Frimureriets Hemmeligheder og at erfare, om han var Hovedet for de asiatiske Brødre. Acter, Breve, Signet, to Portraiter, en Stadskjole og et Pengestykke i Skikkelse af et Horn, indfattet i Ædelstene, bragte man uden Jnventur og Orden tilside, og ham selv som Fange til Ahlbergs Huus, hvor han blev overgivet til Folks Bevogtning, der ikke turde nævne deres Navne. Forhøret begyndte med de Spørgsmaale, til hvilken Religion han bekiender sig og hvad Tid han havde været til Alters, - Hvorhan havde faaet sin Formue fra - om han havde været bekjendt med de russiske, danske og franske *) Denne Person var i Aaret 1791 Leietjener i den saakaldte Marschals (nu Lobels) Gaard. 1792. reiste han herfra, kom derpaa 1794 tilbage igjen i en meget glimrende Forfatning, og havde, efter Nogles Paastand, været, i sin Fraværelse, Secretair hos Ludvig den 16de. Aaret derpaa reiste han igjen til Frankrig, hvorfra han atter kom tilbage til Kjøbenhavn 1797. Det var paa den Tid han tilkjøbte sig en Gaard paa Hjørnet af Amaliegaden og Toldbodveien, og det forrige Kgl. Lystslot Frydenlund, ikke langt fra Søllerød, med nogle Jorder og store Hauger. Han levede paa en stor Fod, holdt sig en Forvalter og havde ofte Selskab hos sig, og paa Frydenlund et Slags Capel med et Alter. Efter hans Bortreise blev hans Gaard i Kjøbenhavn, saavelsom Frydenlund, solgt, men at det sidste ikke var noget Gods, som han foregiver, skjønnes letteligen deraf, at det blev solgt for noget over 6000 Rdlr. Overs. Ministere, og hvorfor han ikke havde nedsat sig i Sverrig, men i Danmark, hvilke Spørgsmaale han den Gang ikke besvarede, fordi Ahlberg ikke var hans retmæssige Dommer. Om Natten blev han hemmeligen bragt i Fængsel, hvor al Forsken, efter, hvor han befandt sig, var forgjeves. Berøvet alle Livets Beqvemmeligheder, endog saadanne, der høre til Anstændighed og Reenlighed, blev ogsaa hans Formue, uden Opsigt og Forsvar, ja end- og Bibelen, som han søgte Trøst i, ham frataget af Fangevogteren. Naar han sov, blev han vækket, og, under de smædeligste Trudsler, kaldet en Revolutionær, et Redskab for Politiken, en Jlluminat og Bedrager. Fjorten Dage derefter, faldt han i en ganske bevidstløs Tilstand, og hans Liv var i Fare. Ahlberg, hans Anklager, Dommer og Executor, nægtede ham ikke allene alle Forsvarsmidler, men han vilde ogsaa tvinge ham til at angive høie Personer, hvis Handlinger, Politiet hverken formaaer at undersøge eller bedømme, som Forbrydere. Omsider fik han efter 4 Uger sin retmæssige Frihed igjen, men, for at afskjære ham Veien til Tronen, lod man ham, som meget syg Mand, føre paa en aaben Bondevogn, i det strængeste Veirlig, 70 Mile fra Stockholm til Helsingborg, hvor han endnu maatte smægte 12 Dage i Fængsel, førend han kom til Danmark. Medens han var i Helsingborg, læste man, til Retfærdiggjørelse, for denne umenneskelige Fremfærd, et Stykke i Stockholmsposten, som Forf. paastaaer at være reen Opdigtelse og en Pasquil. Han erklærer, at alle de af Ahlberg smedede Acter og Protocoller, der ere forsynede med det ham fratagne Signet, for falske, og beder sin Konge, at sætte Ahlberg under lovlig Tiltale, og lade ham udlevere hans Privatskrifter, Manuskripter og Breve, der bestode i samlede Erfaringer, i Opdagelser og Oplysninger angaaende Fortidens Begivenheder og Skrifter angaae visse Stiftelsers Oprindelse. Den 28 Sept. 1803 erklærede Ministeren Baron v. Oxenstierne det danske Hofs Ministerium, til Gjendrivelse af et Stykke i Archive du Nord, at det var falsk, at der i Bohemanns Sag var udstedt nogen Erklæring fra Regjeringens Side, og 1807 fik han den Forsikkring, at Gustav Adolph var overbevist om den ham tilføiede Uret, og at kun Vanskeligheden i at gjøre sig skyldig i et Dementi, hindrede Kongen i at udføre det i Hjertet fattede Beslutning. Krigen og Revolutionen 1809 standsede Fortsættelsen af hans Bestræbelser, at virke noget til sin Sags Afgjørelse, indtil Hertugen af Sødermanland, for hvis Skyld han egentligen var bleven en Gjenstand for Forfølgelse, kom paa Tronen. Nu fik han strax Tilladelse og Reisepenge til at vende tilbage til sit Fædreneland. D. 4 Juli 1814 havde han Audience hos Kongen, han fik en Foræring af 1000 Rd. Bco., og Tilladelse at melde det, naar han behøvede flere. Men den 8 Julii blev han kaldet til Overstatholderen Grev Mörner, der gjorde ham Spørgsmaale angaaende hans Ophold i Stockholm. Da denne havde hørt, at han agtede under Kongens Beskyttelse at retfærdiggjøre sin Ære, og at leve paa et Sted i Riget som retskaffen Borger, saa lod Greven ham gaae med den Forsikkring, at han intet Ondt havde hørt ham angaaende, men han skulde kun ikke underholde sig med høie Authoriteter og Frimureriets Sager. Men neppe havde han spist til Middag. førend han maatte komme til Understatholder Wannquist, og denne befalede ham, under Ledsagelse af Politiebetjenter, at forlade Stockholm, og derpaa at forføje sig ud af Riget, dog skulde det være ham tilladt, fra et fremmed Sted af siden at søge om Tilladelse at vende tilbage. Han tog til Norkiøping, hvor hans Broder, Districtdommeren, opholdt sig i Nærheden, for at blive nogen Tid der, thi i hans Pass var ingen vis Tid bestemt, naar han skulde have forladt Sverrig. Men ogsaa her blev han igjen forfulgt; han reiste derfor til Østad, og lever nu igjen i Pyrmont, hvor han forhen havde opholdt sig i adskillige Aar og nydt af den afdøde Fyrste store Naadesbeviisninger.