Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1820-07-21
J sin Forsvarstale for Hs. Majestæt (S. 389) beklagede Brougham, at hans Klientinde ikke henhørte til de ringeste Undersaatter, da hun saa havde nydt den Ret, at dømmes af en upartisk Juri og ikke kunde blive skilt fra sin Mand, for Konsistoriet havde givet Tilladelse dertil. Den 10 satte Grev Liverpool sit Forslag igjennem, at billen mo Dronningen først skulde læses anden Gang den 17 Aug og yttrede derhos, at Hs. Maj. burde snart sige til, om hun ønskede Terminen længere udsat. Lorderne Grey Holland og Erskine foreslog atter forgiæves, at Afskrifteaf Klagepunkterne og en Liste over Vidnerne imod Dronningen maatte tilstilles hendes Forsvarere; begge Deele bleve nægtede af de forhen anførte Grunde. I Underhuset gav Sir Ronald Ferguson den 6 en Beretning om det berygtede Gesandtskab, Vedkommende under Vicekantslerens Anførsel havde sendt til Mayland, for at have Øie med Dronningens Opførsel, forsaavidt han som Øienvidne ved sit Ophold sammesteds i Aaret 1818 havde lært at kjende det. Denne Sendelse, sagde han, skal have kostet 23,000 Pd. St. og med det Halve deraf vilde han forbinde sig til at drive Vidner nok op i Jtalien til at sætte Klik paa den ærligste Mands Rygte, især hvis han ikke vilde være meere kræsen i Valget af dem, end Man havde været mod Dronningen da alle Vidnerne vare udtagne af den gemeeneste Pøbel. Spørgsmaalet var overalt ikke om Hs. Majestæt var skyldig, men og Rigets Dronning ikke burde nyde den samme Ret som den ringeste Undersaat i Landet. Tilsidst forlangte han, at de Papirer, som angik denne Sendelse, skulde forelægges Huset. Dette afslog Lord Castlereagh med Tillæg, at Huset i sin Tid nok skulde erholde tilstrækkelig Underretning! om Alting. Jøvrigt vare de Ministrene forelagte Beretninger ikke blot komne fra Jtalien, men ogsaa fra andre Lande, heller ikke vare de opstøvede, men uden Opfordring. indsendte fra alle Kanter. Nu tog Hr. Creeven Ordet og kaldte Vicekantsleren Hr. Leach en Fredsforstyrrer, som egentlig burde indstævnes for Husets Skranker, for hvilket Udfald han flere Gange blev kaldet til Orden. Dronningen skal have modtaget den hende fra Overhuset, tilstillede Afskrift af Straffe=Billen med megen Fatning som nogle Blade tilskrive hendes gode Samvittighed; andre ville, at hun skal have sagt: "i dette Liv kommer jeg ikke mere sammen med min Kongel. Gemal; men jeg haaber i hiint, og da skal der vederfares mig Retfærdighed. Hun har nylig modtaget Besøg af flere engelske Herrer, som udenlands havde gjort hende deres Opvartning, og nu tilbyde hende deres Tjeneste. Ogsaa er hun meget ivrig beskjæftiget med at skrive til Jtalien efter Vidner, hvoraf Man venter over 100, der vist kunne glæde sig til en bedre Modtagelse end Modpartiets, af hvilke nylig 12, størstedelen Jtalienere, ved Ankomsten til Dover bleve - for at tale med ovennævnte Sir Ferguson - af deres Kammerater, den anden Pøbel, modtaget med Prygl og deslige haandgribelig Traktement, saa at En endog blev haardt saaret og de øvrige toge i Betænkning at fortsætte Reisen til London. Disse grove Fornærmelser bleve ved Forhandlingerne i Underhuset den 110de angaaende Alien Billens Fornyelse af Lord Castlereagh omtalte med meget Mishag, hvilket tildeels var Aarsag i at nogle nye Klausuler, der vare foreslaaede at tilføies denne Lov, bleve forkastede. J et tidligere Møde fremlagde Lord Holland et Bønskrift fra endeel af Westminsters Jndvaanere, om at benævnte Bill ikke maatte vorde antaget, da samme vilde give Ministrene Leilighed til at holde Dronningens Vidner borte fra Engelland - en Lumpenhed, som de dog forhaabentlig ikke vilde gjøre sig skyldige i. Sir Burdet og Hr. Hobhouse vare med at overlevere Dronningen Gratulations=Adressen fra Westminsters Borgere; men Man fandt Hs. Majestæts Svar temme, lig mat i Sammenligning med de foregaaende. J sin sidste Petition kalder hun sig endnu, Caroline Reginal, hvilken Titel hun nok snart maa være betænkt paa at sige Farvel. Den 7de erklærede Hr. Beaumont i Underhuset, at han vilde fremkomme med en Adresse ti Kongen og Kronningens Udsættelse, indtil der var faldet Kiendelse i Dronningens Sag. Lord Castlereagh sparede ham imidlertid denne Uleilighed ved at forkynde Huset, at Hs. Majestæt allerede har resolveret, at Kronningen - dog naturligviis ikke for Dronningens Skyld! - ei skal foretages paa den dertil bestemte Dag, og ingen anden er endnu fastsat dertil.