Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1828-09-05
Allerede efter nogle Uger blev vel Hemmeligheden af hendes Kjøn opdaget, og Bataillonens befalingsmand vilde derfor entledige hende fra Krigstjenesten, men hun vedblev med Fasthed sin Beslutning, at ville døe for Fædrelandet, og blev fra nu af under Regimentet Kolberg. Efterat hun først i nogen Tid havde staaet for Fæstningen Stettin, som dengang blev beleiret af Preusserne, drog hun derfra med Kronprindsen af Sverrigs Armee i aaben Feldt, og bivaanede den 23de August den seierrige Træfning ved Grosbeeren, og den 6te September det ærefulde Slag, ved Dennewitz. Paa denne Dag udmærkede hun sig særdeles ved sin Tapperhed, og blev derfor udnævnt til Underofficeer og til Ridder af Jernkorset. Et Saar hun havde faaet i Slaget ved Dennewitz, afholdt hende nogen Tid fra at deeltage i de derpaa følgende Krigsbegivenheder. Men endnu ikke fuldkommen helbredet, opsøgte hun efter nogle Uger sit Regiment i Holland, hvorhen det imidlertid var fremrykket med Bülows Armeecorps. Den 30te Dec. 1813 hialp hun at storme Arnheims Volde. Den 9de Marts 1814 bivaanede hun Slaget ved Laon. Her og desuden i flere Fægtninger gav hun stedse Beviser, paa sin Tapperhed. Endnu i Aaret 1815 befandt hun sig ved sit Regiment, da Napoleon fra Elba atter vendte tilbage til Frankerig, og drog derfor paany i Feldten, for at kjæmpe mod det tydske Folks Fjende. Hendes Regiment hørte til det andet preussiske Armeecorps, som saavel ved Ligny, som ogsaa ved Belle Alliance befandt sig paa Kamppladsen. Efter disse frygtelige Slag havde hun endnu med sit Regiment berømmelig Andeel i Erobringen af Fæstningerne Londrecy, Phillippewille, Rocroy og Givet, som bleve indtagne under Anførsel af Prinds August af Preussen. Efterat Krigen var endt, blev hende under 23de Octbr. 1815 meddeelt en ærefuld Afskeed. Kongen bevilgede hende en Pension, og paa General von Borstells Opfordring bleve samlede frivillige Bidrag til en Brudeskat for hende. Den største, hidindtil bekjendte Fugl i Verden, er en Trane i Nord=Amerika af lyseblaa Farve. Naar den staaer opreist, udgjør dens Høide 17 Fod (Strud sens kun 8 til 10, dens Krop er 3 Fod bred, Længden af hver Vinge 7 Fod. Et systematisk Navn har den endnu ikke.Det har man nok aldrig hørt før, at en Tyv er foret ind under sit Tyverie. Dette besynderlige Tilfælde indtraf fornylig i et Huus, tilhørende en af de første kongl. Embedsmænd i Hannover. En Dagleier, som havde arbeidet der, sneg sig en Morgen, ud i Værelserne, puttede adskilligt Sølvtøi hos sig, og flygtede, da han hører Nogen komme, ind i et Kabinet, hvor han skjuler sig under en Seng. Nogle Timer efter kommer Husets Herre ind i Kabinettet og hører med Forundring en besynderlig Lyd, der lignede en Hunds Snorken. Han seer efter og finder med Forskrækkelse et Menneske under Sengen. Betientene kaldes ind og ruske i den Sovende, der vaagner op som et galt Menneske, og vil slaae sig igjennem men overmandes; man fandt det stiaalne Gods hos ham, og lod ham bringe i Arrest. Kanghi, Keiser i China, der døde 1722, almindelig kaldet Folkets Fader, forsamlede kort før sin Død alle sine Sønner og holdt følgende Tale for dem : Jeg har flittig forsket i Historien og har anstillet Betragtninger over alt hvad som tildrog sig under min Regjering. Jeg har bemærket: at alle de der søgte at tilføie Andre Ondt, døde ulykkelige, at følesløse Mennesker altid traf paa andre, som vare endnu grusommere end de; at selv Krigere som udgjøde Blod uden Nødvendighed døde paa en voldsom ller unaturlig Maade. Den store Tien hævner et Menneske ved det Andet, og føier det oftest saa: at den der bereder en Anden Gift maa drikke den selv. 72 Aar er jeg nu gammel, og saae i mange Familier den fjerde ja den femte Slægt. Jeg har seet sand Lykke, Fred og Velstand omplantet i de Familier, som elskede Dyden. Mine Øine have derimod seet Armod, Ulykke og tusinde uheldige Tildragelser forfølge de Familier, som berigede sig ved Uret, vare tilbøielige til Hævngiertighed og Selvraadighed og forstyrrede Andres Lykke. Ved alt hvad jeg oplevede er jeg bleven overbeviist om, at Skjæbnen er retfærdig; at de, som handlede retskaffent høstede lykkelige Følger af deres Retskaffenhed, og at den Lastefulde oftest selv her i Livet modtog sin Straf.