JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
Skrivelse fra Kiel af 29 Oct. 1809. Vor Stad savner nu den Lykke, som den i flere Aar har nydt, at cie Landets tilbedede Dronning i sit Skjød. Den 21de d. M. forlod Hs. Maj. Kongen med Gemalinde og begge Prindsesserne denne Bye, hvis Jndbyggere ledsage Dem med de varmeste Ønsker. Uforglemmeligt vil deres Minde blive os, og saalidet vi end bør misunde Hovedstadens Jndbyggere et Held, som de i saa lang en Tid have maattet undvære, saa kunne vi dog ikke undertrykke det Ønske, engang i blidere Dage igjen at see det ophøiede Førstepar blandt os paa nogen Tid. De yndige Spadseregange i DisternbrokSkov i Nærheden af denne Bye, og de smukke Pavillons, som der ere indrettede, vedligeholdes med største Omhue. Ofte besøgtes de af Hendes Majestet under hendes Ophold her, og vi opgive ikke Haabet at see dem, forskjønnede oftere ved Hendes høie Nærværelse. - Det vil ikke være Dem ubekjendt, at General=Lieutenant Düring nylig er afgaaet ved Døden. Skjønt aldrende og svag, beholdt han dog indtil sine sidste Øieblikke den utrættelige Virksomhed og Nidkierhed, som har udmærket ham paa hans mangeaarige Bane. Generallieutenant Evald er efter Allerhøieste befaling bleven hans Eftermand i Generalcommanden i Holsteen og over Fæstningerne Rendsborg og Frederiksort. Han tager sit Qvarteer her i Byen, og staaer under Hs. D. Landgreve Carl af Hessens Overcommando. - J Gaar høitideligholdtes Hs. Maj. Dronningens høie Fødselsdag i Rendsborg ved en Maskerade hos Gjestgiver Beck. Et talrigt Selskab bivaanede den, og en ligesaa almindelig som anstændig Munterhed forøgede Glæden over Dagens Anledning hos enhver Tilstedeværende. Ogsaa vi belave os paa lignende Forlystelser i vor forestaaende Omslagstid, hvor Mængden af Mennesker, som strømme hertil, betydelig forøger Deeltagernes Antal. - Efteraaret har hidindtil været ualmindelig smukt, og Qvæget er endnu for det meste ude paa Markerne, hvor der er Græs i Overflødighed. De saakaldte Marskorer ere derfor ogsaa Aar særdeles gode og fede. De udføres, som sædvanligt, i stor Mængde til Hamborg og andre Steder, og betales temmelig godt, dog kan man i dette Øieblik erholde dem til meget billige Priser, her i Landet, og den Familie, som kjøber og slagter en heel Stud, kommer ikke til at give mere end omtrent 1 1/2 til 2 Ls. for Pundet. – J dette Øieblik ere tre gode Præstekald ledige her i Landet, nemlig i Helliggenhafen, Eckernførde og Oldenburg. Det sidste skal være et af de største og meest indbringende i hele Hertugdømmet. Af flere vacante Embeder kan jeg endnu nævne Den Rectoraterne i Glückstadt, Jtzehoe og Wilster, og Physicaterne i Eckernførde og Pinneberg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
Hvad var egentlig Aarsagen til, at et Universitet i Norge ikke kom istand, blev det forbuden? eller manglede der Penge, eller hvad var den rette Aarsag? Dette Spørgsmaal ønskede Spørgeren, besvaret af en sanddru og med Sammenhængen bekjendt Mand; og det vilde uden Tvivl interessere mange flere end ham, om hans Ønske blev opfyldt, da Sagen er saa vigtig, at afg. Professor Wilse paastaaer, at der til Kjøbenhavn og dets Universitet gaaer aarlig over 48,000 Rdlr. fra Norge for de der Studerende; ligesom han og paastaaer, at Theatret i Kjøbenhavn aarlig koster 3 Gange saa meget, som et Norsk Universitet i det høieste kunde fordre. See Wilses Tale om den nationale Døsighed S. 30, 31. Usandt er det formodentlig, naar samme Forfatter S. 21 siger: at alt der (i Kjøbenhavn) har sammensvoret sig til at fordærve de Unges Sundhed, Sæder, med samt Caracteer og Originalitet som Nordmænd. Hvorfor ogsaa sal. Prof. Baden blev vred og revsede saadanne Udtryk, der vare saa upassende om et Sted, hvor sand Humanitet og Siels Storhed daglig sees, og hvor de store Mænd store i Lærdom, store i Flid, som der bestige Lærestolene, prædike Visdom og ere de fortræffeligste Mønstere for de Unge at følge. Det er desuden godt at den Unge lærer at være afhængig, og i Tide dannes til ægte Dansk Tænkemaade. (Af Christiania Avis.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
Udenlandske Efterretninger. Strax efter at Freden d. 14de var sluttet, afreiste Keiser Napoleon d. 15de om Morgenen, fra Schønbruun over München, Stuttgard og Strasburg til Paris.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
Den Engelske Escadre, som har ligget hele Sommeren igjennem ved Reval, har forladt denne Stilling, efter at Efterretningen om Freden mellem Rusland og Sverrig var bleven bekjendt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
Storførste Constantin er reist i Besøg til sin Søster, Prinds Georgs af Oldenborgs Gemalinde i Tver, hvor Keiser Alexander med det første ogsaa ventes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
Fra Petersborg skrives under d. 7 Oct., at Ratificationerne af Freden med Sverrig endnu ikke ere udvexlede. De Varer af Engelsk Oprindelse, som i dette Øieblik befinde sig i Sverrig, gielde i Følge Tractaten for Svensk Eiendom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
J Cronstadt ere allerede 3 ladede Americanere ankomne fra Gothenborg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
Den Russiske Armee i Moldau skal atter have havt betydelige Fordele over Tyrkerne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
Den Russiske Overgeneral, Først Gallizin, har af sin Monark faaet befaling at underholde den ledste Forstaaelse med den, umiddelbar under Keiser Napoleons Befaling staaende Armee i Gallizien og behandle de derværende Jndbyggere med al muelig Skaansel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
Efter sin Tilbagekomst fra Schønbruun agter Keiser Napoleon indtil midt i December at opholde sig paa Slottet Fontainebleau, og derpaa at bryde op til Spanien og Portugal. Slottet Marracved Bayonne er sat i fuldkommen Stand til Keiserens Modtagelse. – Blandt de Tropper, der skulle marchere til Spanien nævnes Garden en Deel af den, der allerede d. 15 d. M. er afmarcheret fra Egnen om Wien), det Ondinotske og Marmontske og Hertugen af Abrantes's Corps. Keiser Napoleon har befalet, at ingen Franskmand maa modtage nogen Orden af det gyldne Skind, da dette ikke lader sig forene med den af Keiseren stiftede Orden for de tre gyldne Skind. Engellænderne sige nu selv at have mistet ved Schelde-Expeditionen følgende Fartøier: 4 Penescher, som ere borede i Grund, 1 Corvette, 1 Cutter og forskjellige Bombardeerfartøier, som ere strandede; 2 Krigskibe, af hvilke det ene blev forladt af Mandskabet og det andet, paa 74 Canoner, strandede ved Zirksee. Dertil komme endnu de Skibe, der mistede Masterne eller led Haverie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
Uagtet Engellænderne i Middelbourgs Capitulation havde løvet Privateiendom Sikkerhed, have deres Agenter og Commissairer dog bemægtiget sig al den Thee og de Nelliker, der fandtes i de Ostindiske Magaziner og tilhørte Privatfolk i Holland. Men Walcherens Jndbyggere viste sig saa patriotiske, at de ved Auctionen over Theerne vægrede sig ved at kjøbe dem, uagtet man ikke havde noget Forraad af denne Artikel. Kun en eneste Vliessinger kjøbte et Partie Theer, men blev en Gjenstand for almindelig Foragt. De øvrige Auctioner maatte udsættes. Hele Escadren ved Ferrol er nu afseilet til Cadix. Det sidste Linieskib afgik derfra d. 16 Aug. ledsaget af det Engelske Linieskib Triumph paa 74 Canoner. - Juntaen i Sevilla har opgivet den Plan, at udnævne Erkebispen af Toledo til Regent og fremdeles forbeholdt sig Overmagten over de oprørske Provindser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
Under de Gjæringer, der herske i Ostindien, er Tippo Saibs Sønner bleven satte under endnu strængere Bevogtning. Et Corps Spanske Oprørere, 14000 Mand stærk, have d. 29 Sept. under Gener. Blake villet bringe 1500 Muulæser ind i Gironne. Men Gener. Pino slog dem ved Castellar. Gener. Blake, Wimpen og Villa Hermosa maatte takke deres Hestes Hurtighed for deres Redning. Convoyen blev aldeles tilintetgjort og Spanierne mistede ialt 2600 Mand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
Den Russiske Hoftidende indeholder den vigtige Efterretning fra den Moldauiske Armee, at General Første Bagration, strax efter Erobringen, af Fæstningerne Tultscha, Jssatschi, Matschin og Glossowa har angrebet et Tyrkisk Corps paa henved 20,000 Mand, under Seraskiers GorrewPaschaes Anførsel, som havde sammentrukket sig ved Rassewera, og slaaet det aldeles. 5000 Tyrker bleve paa Pladsen, en Mængde gjordes til Fanger og 15 Canoner og 30 Faner bleve tagne. De øvrige Tyrker toge Flugten og bleve forfulgte 35 Werster. Strax derpaa erobredes Forterne Kusgun, Kistenschi og Magalia, og d. 14 Sept. capitulerede Jsmail, uden Blodsudgydelse. Denne Seier blev d. 26de høitideligholdt i Petersborg. De Franske Tropper have nu rømmet Mähren og de Østerrigske ere rykkede derind igjen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
D. 13de var det ny Ministerium i London, endnu ikke udnævnt. III.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
Hofraad Rehmann i Moskan, der var ansat som første Læge ved det sidste Russiske Gesandtskab til China, har sendt Videnskabers=Selskabet i Gøttingen en udførlig Beskrivelse over et tibetansk Haandapothek, af det Slags, som sælges i den Chinesiske Kjøbstæd Maimatschiin ved Kiachta. Det indbefatter 60 Smaapakker. Naar man undtager en bitter, med en Kruste af bruun Rhabarberpulver overtrukken Pillecomposition, saa ere alle de øvrige Midler Simplicier. Af Dyreriget blot Skallen og Saxen af en Krabbe (et hos de gamle, især Arabiske Læger, saa roest Middel. Alle de øvrige ere af Plante= og Mineralriget. Jøvrigt ere blandt de endnu ubestemte Simplicier i denne Samling mange af saa udmærket kraftig Virkning og Smag, at de ved nøiere Undersøgelse give Haab om et betydeligt Udbytte for Materia medica. Om Gothes Sørgespil Clavigo, og dets Fremstilling paa vor Skueplads. Vist er det, at ligesom man med Uvillie henkaster og aldrig mere rører det maadelige, det slette Product, med ligesaa stor Fornøielse tager man gjentagne Gange det mesterlige Værk i Haanden, da man i et Saadant ved enhver ny Gjennemlæsning stedse opdager nye Skjønheder. J overmaade høi Grad er dette Tilfældet med hiint gothiske Konstværk, Sørgespillet Clavigo, og saa sjeldent som vor Skueplads frembyder et Stykke der fortjener Omtale, med saa fuld Ret hører det nærværende til disse faa Undtagelser. Overhoved findes i faa dramatiske Digterværker en saadan Skat af Menneskekundskab og Jagttagelsesaand, en saa levende Fremstillingsgave, en saa rigtig Anbringelse af en hver Følelses sande Udtryk med Hensyn til de Handlendes forskjellige Stilling, som i dette Goethe har, næst Shakspeare, fremfor nogen Digter kjendt det menneskelige Hjerte, dets skjulteste Vraaer, dets lønligste Drivefiedre, nærværende og hans øvrige Værker bevise det.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
Man maa beklage, at dette fortræffelige Værk ved Forestillingen paa vor Skueplads har mødt saa liden Opmærksomhed i Forhold til dets Fortjenester. Kulde og Ligegyldighed, og Mangel paa Attention, syntes at være herskende, især ved den sidste Forestilling, hvor til Manges Forundring end ikke den ringeste bifaldsyttring lod sig høre. Det eneste man undertiden iagttog, var en spodsk Smiil eller lydelig Latter hos en og anden, ved de meest rørende Steder, hvor en forædlet Natur talede sit sande Sprog; dog, dette er af de Ting man maa oversee, især da denne Opførsel kun udvistes af Faa. - Jeg erindrer mig ogsaa ved denne Leilighed en fuldkommen rigtig psychologisk bemærkning af en unævnt Forfatter i Skilderiet Nr. 63 for d. A., at det i æsthetisk Henseende udannede Menneske netop ved slige Leiligheder ler, fordi han ved Digterens Konst finder sig henreven til en uforklarlig inderlig Folelse, men ikke er vant til at lade den udbryde paa den Maade som de forestilte Optrin burde medføre, og jeg lægger til, at muligen den selvsamme Beskaffenhed hos den menneskelige Sjæl undertiden er Aarsag til, at vi, selv i det virkelige Liv, skue et udannet eller feildannet Menneskes Latter ved Optrin, hvor Hjertet burde røres til den inderligste Medlidenhed; i saa Fald var da ikke altid et af Naturen ondt Hjerte Aarsagen. J. C. Lange.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-10-31
Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere; det tilbringes Subskribenterne og betales qvartaliter med 6 Mark. Subskriptionen modtages hos Bogtrykker Höeckes Enke, boende i store Helliggeiststrædet No. 144.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-11-04
Nyeste. velbeliskjøbenhavn. uds Gas Faster Syvende Aargang. No. 8. Udgivet og forlagt af J. Werfel, trykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Höeckes Enke. Løverdagen den 4 November, 1809. Om Opkjøb paa Landet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-11-04
J No. 6 af dette Blad, Pille 72, har Anmelderen, fundet sig foranlediget til at sige: "Uden at undersøge hvorvidt Opkjøb paa Landet kan eller bør betragtes fra en saa høist ufordeelagtig Side, som man i Almindelighed seer det, da Anm. deels ikke indseer, hvorfor Opkjøb af Smør paa Landet er en større Brøde end Opkjøb af Smør i Kjøbstæderne, deels ikke veed, hvorledes Bonden altid skulde kunne røgte sit Kald hjemme, naar han hver Gang, han har nogle Lispund Smør, nogle Gjæs eller Ænder at sælge, skulde være nødsaget til at reise til Kjøbstæden dermed, eller hvorledes Kjøbstædmanden bestandig skulde kunne forsynes med Fødevarer, naar han altid skulde være nødsaget til at bie indtil Bonden selv kommer dermed paa Torvet, saa &c." - Disse med Beskedenhed og Eftertanke fremsatte Yttringer, har en Ubenævnt i en Provindsialavis saaledes vidst at mistolke, at han har fældet en Dom derover, som snarere ligner en Angivelse end en Gjendrivelse. Han kalder mine Yttringer et Forsvar for Landprang, beraaber sig paa, at Lovene mod Landprang ikke ere ophævede, og røber derved aabenbar, at han ikke kjender den simple Forskiel imellem Forprang og Landprang, det er med andre Ord, at han selv ikke veed hvad han taler om, og at han bebreider mig for at have forsvaret noget, som jeg ikke med et eneste Ord har berørt. Ogsaa Udgiveren af et Kjøbenhavnsk Blad har prydet sig med dette Ordgyderie, og endog forøget det med det fyndige Tillæg: "at man kun alt for meget maa sande Odensemandens Ord og forundre sig over, at i Kjøbenhavn kan være Forsvarere for Landprang (?), som er Kjøbenhavn til saa stor Skade." Saaledes affærdiger dette Blad med to Linier en Gjenstand, som jeg har tænkt over hele Uger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-11-04
Da min Modstander i hiin Avis hverken veed hvad jeg har talet eller hvad han selv taler om, saa kunde maaskee ethvert alvorlige Forsvar fra min Side synes overflødigt her. Men da nu Sagen eengang er bragt paa Bane og jeg eengang har gjort mig til Lov, aldrig at tale om offentlige Foranstaltninger, uden foregaaende modent Overlæg, saa anseer jeg det for min Pligt, nøiere at udvikle mine Tanker. Feiler jeg, saa haaber jeg, at saakyndige Mænd ville overbevise mig derom med Grunde. Jntet leder bedre til Sandhedens Opdagelse end uindskrænket Menings frihed, og selv de meest paradore Sætninger have altid den gode Egenskab, at de fremstille Tingene fra nye Synspuncter. Allerede derved er meget vundet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-11-04
Kjøbenhavns Torv komme, foruden Prangerne, *) S. Forordningen af 25 Aug. 1741. hver Torvedag Landmænd i Hundredetal med deres egne Varer, og man behøver ligesaalidet at trygle dem om deres Forraad som de sige, vi have Jntet. Nu kan man atter indvende: "jo flere Concurrenter der er om at kjøbe Varerne, desmere maa Priserne opdrives." Men herpaa svarer jeg, at jo flere Varer der kommer til Torv, jo flere Concurrentere der er om at sælge, desmere maa Priserne netop neddrives. Det er en Sandhed, som ingen kan negte. Den ene vil sælge og den anden vil sælge. Tilsidst maa Sælgerne dog lade Varerne gaae for billigere Priis, især, naar de, som de fleste Fødevarer, der bringes til Torv, ere af den Natur, at de ikke kunne taale at ligge At ved Opkjøberne just mange Varer komme til Torv, det er unegteligt. Naar en Bonde har nogle Høns, nogle Lispund Smør a., saa kan man ikke vente at han, især naar han boer 66, ja 10 Mile fra Kjøbstaden, vil komme til Torv med en saadan Ubetydelighed. Opkjøberen derimod samler alle disse Smaaqvantiteter og forøger derved Vareforraadet paa Torvet. Det Ubetydelige, han vinder derpaa, opreises fuldkommen ved den Tid, som den arbeidende Landmand sparer, og den Beqvemhed, Kjøbstædmanden nyder, ved bestandig at have Forraad af Fødevarer i Byen. - De Prangere i Fyen (thi andre menes dog vel ikke), som Odensemanden siger opkjøbe og lægge Beslag paa Varerne ene for Udførslen, maa være Prangere en gros, og dem er det ikke formeent at opkjøbe Varer. At de opkjøbe for Udførslen er ingen Overtrædelse, saalænge Udførslen af de Varer, de opkjøbe, ikke er forbuden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-11-04
Det andet Spørgsmaal kan Opkjøb standses ved Forbud," er let besvaret. Ve vide alle, at man i Valbye ikke tillægger alt det Fjerkræ, eller kjærner alt det Smør, Valbyerne bringe til Torv. Vi kunne altsaa dagligen overbevise os om, at Opkjøb paa Landet virkelig finder Sted. Det er ogsaa naturligt, at en saadan Forprang vanskeligen lader sig ganske forebygge. Op kjøberne ere alt for nøie bekiendte med Bønderne, til at disse skulde blive deres Angivere, og Politiet maatte have Argusøine, om det altid skulde kunne gribe dem in flagranti. Jeg kommer nu til det tredie Spørgsmaal. kunne store Kjøbstæder ganske undvære Opkjøbere, og jeg troer bestemt at kunne svare nei. Foruden de Grunde, jeg allerede han anført, kan jeg endnu nævne den: at det er Statens ubetingede Pligt at sørge for, at Jndvaanerne bestandig ere forsynede med et tilbørligt Forraad af Levnetsmidler. Men at bestemme disse Prisers billighed staaer ikke i dens Magt, da det er noget, som ganske beroer paa Tiden og Omstændighederne. Den kan ved Indretninger, som de, vor fortræffelige Provideringscommission f. Ex. har truffet, forekomme, at Priserne ikke stige alt for meget, men det er umueligt ved Forbud mod Opkjøb, ved Laugstvang &c., at naae dette Maal. Man har saa mange Beviser paa, at alle Tvangslove i dette Tilfælde ere af saare liden Nytte. Handelen vil være fri som Fuglen i Luften og Løven i Skoven. Man kan spærre Fuglen ind i et Buur og lænke Løven, men hvad blive de til i dette Slaverie, Alt hvad jeg hidtil har sagt gielder, som enhver let indseer, kun det Opkjøb, der skeer paa Landet og i Landmandens Huus. Som høist skadeligt derimod maa man betragte det Opkjøb, der skeer paa Landeveiene, eller der, hvor Bonden allerede med sine Varer er paa Veien til Byen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-11-04
Det er egentlig det, som med Føie fortjener at kaldes Forprang i Ordets sande Betydning *). Det er ubilligt, at f. Ex. en Valbyer skal kunne opkjøbe Varerne lige uden for Frederiksberg og tage Profit paa dem, fordi han fører dem til Torvs hvor de uden ham vilde have kommet, om han havde ladet Bonden beholde dem. Dette Slags Forprang kan og bør forekommes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-11-04
Jeg haaber nu, at ingen tænkende Læser vil misforstaae eller mistolke mine Ord, uagtet de maaskee stride imod den herskende Mening. Naar man betragter en Ting fra dens slette Sider, bør man heller ikke oversee de gode. Jeg har frimodigen sagt mine Tanker om Opkjøb af Fødevarer paa Landet, for at vise, at Sagen langt fra ikke er saa farlig, som mange ville overtale os til at troe, og at det ikke er at handle i en faderlig Regjerings Aand, der anvender alt for at afhielpe *) Videnskabers Selskabets Ordbog siger: Forprang kaldes, naar nogen i Forveien opkjøber Varer, som skulde fores til Torv, for at høire eller prange dermed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-11-04
Almeentrang, i offentlige Blade at fortælle menig Mand: "at Prangerne ere for Borgerclassen og de fleste Kjøbstæd-Jndvaanere en tidobbelt Landeplage, eller at man forgjeves trygler Landmanden om at sælge sit Forraad til Huus forbrug." Det sømmer netop Patrioten, ved at ivre mod saadanne ugrundede Beskyldninger, at virke til Landets Gavn. Efter at jeg havde skrevet disse Betragtninger, gjorde een af mine Venner mig opmærksom paa at Dr. Theodor Schmalz, Kgl. Preuss. Geh. Justitsr., i sin Handbuch der Staatswirthschaft, Berlin 1808, har anført samme Grunde og er af samme Mening om denne Gjenstand som jeg Jnden- og udenlandske Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-11-04
Indenlandske Efterretninger. J Jntelligensbladet til Leipziger Litteratur Zeit. af 29 April d. A. har Prof. Kordes i Kiel leveret Frederik Rostgaards literaire Levnet, som en Prøve paa berømte Danskes Literatur. J Jndledningen siger Forf.: "Een af mine academiske Venner, nu en berømt og meget fortjent Dansk Forfatter, yttrede engang da vi 1793 talede igjen sammen i Kjøbenhavn, sit Mishag over, at i den bekjendte Eschenburgske Exempelsamling aldeles ingen berømte Danske forekomme, saa at det synes, som om den Danske Nation aldeles ingen skjøn Literatur havde at opvise. Jeg var naturligviis af samme Mening som han, og erindrede derhos, at det var saa meget mere paafaldende, som de Tydske, der ellers dog gjorde sig bekiendte med næsten alle Europas cultiverede Folks videnskabelige Forfatning, næsten aldeles ikke have taget noget Hensyn til Danmark o. s. v. Meget behageligt maa imidlertid enhver Dansk Patriot være den i forrige Aar af Eichhorn *) meddeelte Efterretning: at han, selv for lidet bekjendt med det Danske Sprog, har fundet en lærd Ven, der vil gjøre hans Læsere bekjendte med hiint Sprogs skjønne Literatur. Paa denne Maade ville altsaa de Tydske med det første lære nøiere at kjende de Danske Digtere og Prosai*) J Fortalen til hans "Geschichte der schönen Redekunste in den neuern Øndesprachen." ster, og uden Tvivl snart foranlediges til ligesaagodt at lære det Danske Sprog, som det allerede længe har været Tilfældet med andre Tungemaal. Saa retfærdig imidlertid min Vens Klaae altid er, saa troer jeg dog at kunne føre en anden, endnu retfærdigere, nemlig den, at Tydske Lærdes literaire Værker, selv de, der have Tillægsordet almindelig paa Titelen, i Henseende til den Danske Literatur ere ubeskrivelig ufuldstændige. Det er, for denne Gang kun at nævne de biographiske Værker, i fortrinlig Grad Tilfældet med Jochers allgemeinen Gelehrtenlexicon, saavel som Adelungs Tilsætninger og Fortsættelse. - Forf. anfører, at han allerede længe har tænkt paa, hvor forkjenstfuldt det vilde være, at berigtige og fuldstændig gjøre denne Deel af disse Værker. Efter Prof. Heinrichs Opfordring gjør han en Begyndelse med Rostgaard, som Jocher har behandlet saare skjødesløst. - Nærværende Biographie er udarbeidet med saa megen Jndsigt i den Danske Literair historie, at man ligesaa meget maa beundre Forfatterens Flid, som man maa rose hans Nidkierhed for vort Sprog og vor Literatur.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-11-04
Den Kongelige Fødselstiftelse har gjort saastor Fremgang, at i de senere Aar Tallet af de der fødte Børn omtrent udgjorde 1/2 Deel af hele Stadens Fødetal, og Tallet af dem, der have ligget frit der, omtrent 1/2 Deel af Stadens fødende Mødre. Det første beviser, at mange Mødre i Kjøbenhavn hellere ville ligge for Betaling paa Stiftelsen end hjemme hos dem selv; det sidste derimod, at Fødslerne uden for Ægtestanden betydeligen tiltage hos os.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-11-04
J Aalborg Avis læses følgende snurrige Spørgsmaal: Hvorledes kan Jens Bonderups Kone, (nu boendes paa Reberbanen) lade sit Barn døbe for et ægte Barn, og tillige tør lade samme avertere i den Aalborgske Stiftstidende, at ovenmeldte skulle være Fader til Barnet, naar samme hendes Mand haver været borte i 3 Aar, – Det spørges af mig Lars Pedersen Urt, Tømmersvend. Aalborg, den 23de October 1809.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-11-04
Afsagte Domme i Priisretten for Aalborg Stift.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-11-04
No. 91. Sagen, betreffende den for Lønstrup i Hjørring Amt indstrandede Slup, paadømt den 20 Octbr. d. A. "Den for Lønstrup i Hjørring Amt den 22 September d. A. indstrandede, Slup, med Ladning, eller den Værdie som deraf maatte udkomme, bør være Kongen tilfalden.