Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1838-07-17
Fædrelandet. J Stændernes Møde den 27de Juni oplæste Proprietair Nyholm i Kammerraad Christensens Fraværelse og efter hans Anmodning et af samme indgivet Forslag om Offentliggjørelse af Regnskaberne for Justitsfondets Jndtægter. Den kongelige Commissarius bemærkede, at da Provindsialstænderne, saavel for denne Provinds som for Øestifterne i en Petition angaaende Finantsvæsenet havde andraget paa, at de forskjellige specielle Fonds som tilhøre Staten, inddrages under de almindelige Finantser, samt at de Regnskaber, der angaaende samtlige Statens Jndtægter og Udgifter aflægges til Hs. Majestæt, skulle offentliggjøres, og da den i den kongelige Kundgjørelse af 9de Mai sidstl. bebudede Finantsplan, ifølge denne Kundgjørelses Jndhold, vil blive offentliggjort, ligesom i det Hele en hensigtsvarende Offentlighed Statens Finantsvæsen vil finde Sted, saa vilde det være paafaldende, om Stænderne nu vilde begjære Regnskab for et enkelt af de ovennævnte Fonds bekjendtgjort ved Trykken. Men skjøndt Commissarius ikke formoder, at denne Forsamling vil finde en saadan Petition fornøden eller passende skal han dog ikke undlade, forsaavidt han ved Hjælp af sin Hukommelse er istand dertil, at meddele Forsamlingen en summarisk Underretning om Fondets Jndtægtskilder og dets Tilstand i de forskjellige Perioder af dets Tilværelse. Efterat han derpaa havde givet en Fremstilling af Fondets Historie, hvori dog, dets Størrelse ikke blev angivet, blev det ved Afstemningen med 25 Stemmer mod 10 bestemt, at ingen Committee i denne Anledning skulde nedsættes. Stiftsprovst Hald oplæste derpaa et Forslag om Midler til Forebyggelse af Løsagtighed, hvilket Forslag indbefattede følgende 4 Hoved Retninger i hvilke Lovgivningen skulde virke, nemlig: 1) Ved at fjerne Hindringerne for den unge Alders Opdragelse til Gudsfrygt og Sædelighed; 2) Ved at indskrænke Anledningerne til Løsagtighed; 3) Ved at gjenoprette en almindelig Erkjendelse af at Løsagtighed er en vanærende Last; 4) Ved at belægge gjentagne Løsagtigheds-Forseelser med positiv Straf. Som noget der især virkede skadeligt paa Moraliteten anførte Proponenten Smugkroerne og de hyppige Legestuer, samt at de forskjellige Kjøn ikke vedbørligen vare adskilte i Fattighusene og Fængslerne ligesom Proponenten og formeente, at det at Leiermaalstraffen var ophævet betydelig havde forøget Løsagtigheden, og at denne Last for en stor Deel kunde ansees som Grunden til at ogsaa de andre Forbrydelser stadigen tiltage. Debatterne, som reiste sig om dette Forslag, bleve fortsatte gjennem flere Møder, og var det fornemmelig Commissarius der søgte at godtgjøre, at Løsagtighedsforseelser ingenlunde tiltage i en saa foruroligende Grad som Proponenten yttrede, og at dette i alt Fald ikke kunde tilskrives at Straffen for Leirmaal var ophævet. Beviset herfor hentede Commissarius fra det statistiske Tabelværk, ligesom han og med Beregninger hentede herfra godtgjorde, at Mængden af de uægte Fødsler ikke stode i noget Forhold til Mængden af Justitssagerne. Efterat Assessor With havde talt mod og Biskop Øllgaard med flere for Forslaget blev det med 38 Stemmer mod 8 bestemt, at en Committee skulde nedsættes, og til Medlemmer af denne valgtes: Biskop Øllgaard, Etatsraad Brink=Seidelin, Stiftsprovst Hald, Kammerjunker, Lüttichau og Justitsraad Estrup. Sagen angaaende Udkast til en Placat om en forandret Bestemmelse i Lovgivningen om Alimentationsbidrag til uægte Børn blev foreløbig discuteret, hvorefter Præsidenten underrettede Forsamlingen om at Cancellieraad, Bye= og Herredsfoged Rummelhoff og Justitsraad, Amtsforvalter Caroc havde erholdt Tilladelse til at modtage de paa dem faldne Valg som Deputeret og Suppleant. Vi have tidligere berettet at Dampskibet Union? paa dets første og sidste Fart fra Kjøbenhavn standsede noget fra Bandholm formedelst et Brud paa Maskineriet. Af Hempels Avis erfares endvidere at Dampskibsføreren. Capt. Bøttcher røber liden Kjendskab til vore Farvande, da han efterat have landsat en Passageer ved Kallehauge lod Skibet. vende og løb mod Nyord, som det havde passeret, uagtet han blev gjort opmærksom paa denne besynderlige Cours saavel af Styrmanden, som af en saakaldet bekjendt Mand. Da Capitainen endelig overbeviste sig om Feilen lod han vende og kaste Anker uagtet Mørket ikke var indtraadt. Næste Dags Morgen Kl. 3 (d. 6) lettede han igjen Anker, og blev henved Kl. 7 tilraabt af nogle Søefolk i en Baad at han skulde holde længere fra Land, da han ellers øieblikkelig vilde sætte Skibet paa Grund, men han svarede dem kjækt, at han vidste bedre Beskeed, da hans Skib ikkun stak 5 Fod. Jmidlertid vedbleve Søfolkene i Baaden deres Paastand, og advarede ham alvorligt; om han nu rettede sig derefter er Anmelderen ubekiendt; men kort derpaa knustes en Flage i det Hjul som arbeidede nærmest Land. Man standsede nu og reparerede Skaden. Nogen Tid efter at Skibet atter var sat i Gang sønderbrødes, som ovenfor berørt, endeel af Maskineriet, hvorpaa Capitainen erklærede at han ikke kunde føre Passagererne videre. Disse bleve nu afhentede af Baade fra Land; men Capitainen forblev rolig paa Skibet og erkyndigede sig aldeles ikke om de forskjellige Passagerers mulige Trang til hans Bistand, mindre satte sig i Virksomhed, for efter bedste Evne at yde dem nogen.