Kiøbenhavns Postrytter, 1786-01-02
Fra Anglesen have vi den melancholske Efterretning, at Natten imellem den 5te og 6te hujus ere 60 til 70 Mennesker forulykkede og druknede paa Floden Meni ved Overfarten paa en Færge. Det fornemste, man paa nogle Dage taler om her, er et dygtigt Pryglerie, som forefaldt i Søndags imellem to anseelige Herrer, og hvoraf følgende Omstændigheder ere tilforladelige. Hr. Withams og Hr. Steevens, to Gentleman af en respectabel Cirkel, havde for omtrent 14 Dage siden i et stort Selskab en Ordstrid over den fra Jndien hiemkomne General-Gouverneurs Hastings Character. Denne Ordstrid endtes med, at Withams erklærede Hr. Steevens for en Løgner, hvorpaa denne Morgenen efter sendte en Kongel. Oberst G. til den første, og stevnede ham til at møde i Hyde-Park, for at afgjøre denne Æressag paa sædvanlig Maade. Hr. Withams forsikkrede Obersten, at han ikke erindrede sig at have fornærmet Hr. Steevens, og at han vilde svare ham skriftlig paa hans Udfordring, hvilket han gjorde ved følgende Brev: "Sire! De siger, jeg har fornærmet Dem. Det maa nu være skeet, eller ikke, saa har jeg for megen Forstand til, at jeg i den Forfatning, jeg nu er i, skulde vove mit Liv imod Deres for en saadan snavs Omstændigheds Skyld. Har De imidlertid virkelig Lyst til at fegte, saa er her de Betingelser, under hvilke De kan faae mig til at møde strax. De er ugift og eier en anseelig Formue. Faaer De i Morgen en Kugle for Panden, saa græder Deres lovmæssige Arving i det høieste en Etiquette Taare, men glæder sig i Hiertet, og tiltræder Arven. Jeg er gift, har Kone, 9 Børn, en gammel Moder og to Søstre, som det alle allene ligger paa mig at underholde. Alle disse kan ingen anden Fader, Mand, Broder og Forsørger faae end mig; og døer jeg førend min gamle Moder, saa gaaer Familie godset, som jeg ikkun har paa Livstid, over til en anden Familie, som jeg længe har ført Proces med, og som derover ikke vilde give min Familie en halv Skilling. Jeg har al den Agt, nogen kan have, for en Gentlemans Point d'Honneur, men den maa holde sig inden den sunde Fornufts Grendser, og, for at overbevise Dem om, at jeg er intet mindre end bange for en Dyst med Dem, saa tilbyder jeg mig paa Pistoler eller paa Kaarde, saasnart De sikkert udsætter 200 Pd. St. aarlig for min Kone, og 50 Pd. St. aarlig for hver af mine Børn paa Livstid, om jeg skulde falde. Med dette kan de leve, naar de miste mig. Jndgaaer De ikke dette Forslag, saa holder jeg Deres Udfordring, da De kiender min store Familie, for et blot Skryderie, og maa da troe, De er bange. Med Mangel paa Formue kan De derved ikke undskylde Dem, da jeg veed, De har 40000 Pund i de offentlige Fonds, og et Familiegods paa 6000 Punds aarlige Jndkomster &c. Steevens Svar herpaa var: "Han er Withams." en Hundsvot." – Withams svarede med samme Compliment, og nu mødte de hinanden i Søndags til Hest, hver i Selskab med en Ven og en Betient. I deres Forbrittrelse faldt de hinanden an, og Withams, Faderen til de 9 Børn, som vel de fleste Læsere ville interessere sig for, var saa lykkelig, med sine Næver og sin Stok at prygle Hr. Steevens halv død. Vennerne og Betientene torde fra ingen af Siderne blande sig deri, thi et Antal Slagter svende, som just kom til, vaagede for, at det gik upartisk og retfærdig til. Hr. Steevens ligger farlig syg, og Advocaterne ere nu de, som kan vente sig den bedste Fordeel af den hele Sag.