Kiøbenhavns Postrytter, 1785-12-02
Haag, den 19 November. Da det, at Commandoet over Garnisonen her blev frataget Arvestadtholderen, har været Hovedanledningen til Kongen af Preussens sidste Skrivelse til Staterne af Holland, saa have bemeldte Stater fundet for godt, angaaende dette Commando over Garnisonen i Haag, under den 5te hujus at tage en for Hr. Arvestadtholderen ganske ufordeelagtig Resolution, hvis væsentligste Jndhold gaaer ud paa: "At ingen i Haag, som Souverainens d. e. Staterne af Hollands Residents, kan giøre Paastand paa Commandet over det Militaire, som garnisonerer der, uden Souverainen d. e. Staterne af Holland selv, hvilke altsaa allene, efter Resolutionen af 4de og 5te Martii 1672, have Ret til at forlange dette Commando, men ikke Hs. Durchl. Arvestadtholderen, i hvis Bestalling der ikke er nogen Grund til en saadan Paastand, hvis Jnddrømmelse kunde have farlige Følger, og tilveiebringe imperium in Angaaende denne Resolution, har imperio &c. dog Ridderskabet af Holland, som udgjør en Deel af Staterne, høitidelig erklæret, at det ikke i mindste Maade har givet sit Stemme til at fatte den, og følgelig ogsaa ganske har overladt Besvarelsen paa Hs. Preussiske Majestæts Brev til Staternes øvrige Lemmer. Overalt ere Meningerne om dette Commando endnu meget deelte her. Da Præliminair-Artiklerne for Freden med Keiseren, hvis Jndhold til sin Tid er bleven meddeelt, ere, som meldt, i det Væsentlige ganske ligelydende med Puncterne i den nu sluttede Definitivfred, omendskiønt de første bestode af 15, og den sidste indeholder 29 Puncter, saa anføres nu her ikkun Hovedpuncten af Definitivfreden, nemlig dens 7de Artikel, angaaende Scheldefloden; og denne lyder Ord til andet saaledes: "Deres Høimægtigheder erkiende Hs. keiserl. Majestæts fulde Ret til en fuldkommen og uafhæn gende Souverainitet over den hele Deel af Schelden fra Antwerpen af, til Enden af Landet Saftingen, saaledes som det passer med Linien af 1664, hvilken man er bleven enig om at skiære igiennem, saaledes som hele Linien S. T. udviser, hvilken paa Grændse-Afstikningen fra den Brabantske Side af 1664, efterdet Chartes Anviisning, som er tegnet af de respective Gesandter, falder tilbage i T. J Følge dette, afstaae Generalstaterne fra at modtage og hæve noget Slags Told, under hvad Navn være maatte, i denne Deel af Schelden, ligesom de ogsaa forpligte sig til, ikke paa nogen Maade at hindre Hs. keiserl. Majestæts Undersaatters Skibsfart og Handel, dog saa, at der ikke tilstaaes disse nogen videre Udbredelse, end der ved den Münsterske Tractat af 30te Januarii 1648 er indrømmet dem, hvilken Tractat, for saa vidt dette angaaer, skal forblive i sin Kraft. Det øvrige af denne Flod, fra bemeldte Linie indtil af Søen, bliver Generalstaternes Souverainitet, og denne Deel af Floden skal fra deres Side lukkes til, ligesom og Canalerne til Sas og Swyn, og andre dertil grendsende Jndløb i Søen, i Følge den Munsterske Tractat. Videre er endnu at mærke, at denne Münsterske Tractat tiener denne nærværende til Basis, for saa vidt ingen Forandringer der ere gjorte. Efter den 3die Punct af Definitiofreden forbeholde begge Contrahenter sig ogsaa den Frihed, hver at giøre i sine Stater saadanne Jndretninger, som de finde fornødent for deres Handel a. Keiseren afstaaer fra sin Fordring paa Byerne Bladel og Reussel, og Generalstaterne fra deres paa Byen Postel. Jndbyggerne paa de Steder og Districter, som paa begge Sider aftrædes, skal det staae frit for, om de ville forlade dem, og de, som blive der, skal beholde frie Religionsøvelse. En Maaned efter Ratificationen skal der udnævnes Commissarier, for inden et Aars Forløb at bestemme det rigtige Contingent, Generalstaterne herefter have at opbringe til Brabants gamle Skatter. Frankrig ombedes at paatage sig Garantien for denne Tractat, og Ratificationen skeer 6 Uger efter Underskrivningen, som skede den 8de November. Dette lidet er hvad Definitivtractaten indeholder meer end Præliminarierne. Tractaten selv er, foruden af den Keiserlige og begge Hollandske Ambassadeurer, ogsaa underskreven af Greve Vergennes, som Plenipotentiarius for Hs. Allerchristeligste Majestæt, og til den er endnu føiet en separat Convention af 9 Puncter, hvilke angaae Ophævelsen af Afgivter, i de Pladse, som paa begge Sider aftrædes, Pensioner og Erstatninger for de Betiente i Landet Dalhem, som Keiseren ikke vil beholde, og tillige fastsætte, at de Pladse, som skal aftrædes paa begge Sider, skal overleveres uden nogen Landstyngder.