Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-03-14
Jndsendt. J Anledning af Jyllandspostens Giensvar paa mine og Hr. Major Jnqversens Bemærkninger og et Minde paa Himmelbjerget, maa jeg først og fremmest protestere imod den Beskyldning at dansk Pøbel stedse lægger en Kaadhed for Dagen som man næsten overalt finder bragt i Udøvelse." Nogen Pøbel i Ordets graverende Betydning haves vel neppe i Danmark, i det mindste ikke paa Landet. Enkelte Jndivider henhørende til denne Categorie, kunne vel opvises. Men ialmindelighed er Nationen for vel opdragen, til ikke at respectere hvad der fortjener Respect. Navnet Pøbel være derfor banlyst fra det civiviliserede Danmark, og fælleds Agtelse forene alle Klasser af Folket til et for Fødeland og Konge varmt følende Heelt. At Veivisere, Ledepæle og Milepæle hos os, skulde afgive Beviser for hiin Jyllandspostens Paastand, er efter min Erfaring saare sjeldent Tilfældet. Jeg har ikke bemærket saadant i Fyen eller Veile- og Ribe-Amter, i det mindste ikke i den Grad at nogen foruroligende Varsel deraf lod sig drage. Udenfor Ribe, ved en aaben Landevei, stod Moltkes Støtte 1826 da jeg saae den, endnu aldeles ubeskadiget. Det samme er den sagt mig, skal være Tilfældet med Bernstorffs Stotte i Sielland. Næst anførte, skal jeg gjøre Hr. Redacteuren af Jyllandsposten opmærksom paa, at i vore bemærkninger have Major Jnqversen og jeg tydeligen tilkjendegivet, at vi tillige besvarede adskillige os ihændekomne private Skrivelser. Vi have derfor ved at omtale Uhensigtsmæssig heden af at opføre Mindet for Sjette Fredrik udenfor Stænderhuset i Viborg, ingenlunde sigtet til Jyllandsposten. Saare kjært er det os forresten at erfare, at Jyllandsposten samstemmer med os i bemeldte Henseende, og tillige erkjender, at en Støtte for vores afdøde Monark end mere vilde vække Bondens Fødelandskjærlighed og Selvfølelse. Betræffende den, Folket tilkommende Garanti for de til Mindet indsamlede Penge, da mene vi at Himmelbjerget, efter hvad her og for er anført, maa afgive et ligesaa sikkert Underpant som en Kjøbstadtorv. Den Erklæring Eieren af Himmelbjerget har bekjendtgjort, var os rigtignok uventet, men vi haabe at overvinde denne Vanskelighed. Hvad forresten betræffer de Jnconseqventser Jyllandsposten vil finde i det, jeg har skrevet for en Constitution, og mit Forsvar for et Minde paa Himmelbjerget, da skal jeg vise Hr. Redacteuren at jeg fuldkommen er i det Rene i saa Henseende. Naar jeg har sagt, at det er gaaet langsomt med Alt hvad der angik Folkets materielle Jnteresser under vore Enevoldskonger, da har jeg i saa Henseende tydeligen fremhævet den Periode, som gik foran det Tidspunkt da vores afdøde Konge tiltraadte Regjeringen; ligesom jeg ogsaa med tilbørlig Paaskjønnelse har fremstillet Sjette Fredriks Regjering som det lyseste Punkt i hele Tidsrummet siden Enevoldsmagtens Indførelse. Jeg har altsaa allerede her ydet Sjette Fredriks Fortjenester den behørige Erkjendelse. Naar jeg har talt om en Tilbagegang under Sjett Fredrik ved Statsgieldens Forøgelse, eller sagt at Alt er forblevet ved det Gamle efter Stændernes Jndførelse, da er det noget jeg i mit Forsvar ogsaa har berørt, og her er altsaa ligeledes Overeensstemmelse. Naar jeg i mit Forsvar har sagt: at var der virket ligesaa meget til Landets Opkomst under hver af den afdøde Konges Forgængere, turde Danmark vel nu overgaae ethvert andet Land i Statstyrelse, da staaer dette aldeles ikke i nogen Modsigelse med mine tidligere Yttringer for en Constitution, thi jeg har aldrig benægtet at der jo ogsaa kunde skee saare meget Godt under en Enevoldskonge; og at dette virkeligen er skeet under Sjette Fredrik, derom vidner Bondens nuværende Stilling i Statssamfundet, den længst fuldbragte Udskiftning, Tiendens Forvandling til en fast Afgivt, Hoveriets Bestemmelse eller Afskaffelse, de betydelige Opdyrkninger som overalt have fundet Sted, vore Kjøbstæders Opkomst, den friere Handel især med Kreaturer, Veienes betydelige Forbedring, Skolevæsenets Organisation, Værnepligtens Regulering, Stændernes Indførelse, Medicinalvæsenet, o. s. v. Havde Fredrik den Tredie, da han vidste at tilvinde sig Enevoldsmagten, strax begyndt som Sjette Fredrik, hvor ganske anderledes maatte det ikke have seet ud i Danmark, da Sidste tiltraadte Regjeringen. Hvor ganske anderledes maatte Fredrik den Sjette, med sin gode Villie til at gavne, ikke da have kunne virke. Ja umuligt var det ikke, at vi da allerede forlænge siden havde været i Besiddelse af en Constitution, og ved denne bevaret Norge, Flaaden, og restitueret vore Financer. Fredrik den Sjette har altsaa ved at fuldføre hvad hans Forgængere for længesiden burde have gjort, men ikke have gjort, mere end nogen Anden af vore Enevoldskonger fremmet Danmarks Vel. – Vel mener Jyllandspostens Redacteur, at Tiden først skal komme, da man fra det historiske Standpunkt upartisk kan bedomme Fredrik den Sjettes Værd som Konge, og ingen Historieskriver, tilføier han, vil optræde med det Vidnesbyrd, at Danmarks Vel meest blev fremmet under den Konge, under hvis Regjering Norge gik tabt, Flaaden bortrøvedes og Statsgielden steeg indtil 130150 Millioner, men at tvertimod denne Regjering i Historien vil blive antegnet for en uafbrudt Ulykkesperiode, som endog forgiæves opsøges under de tidligere Regenter. – Undertegnede mener, at man bedst undersøger en Ting, medens Kjendsgierningerne endnu ere i frisk Minde. Sandheden kommer da bedst for Dagen. Norges og Flaadens Tab, ligesom Statsgieldens Forøgelse, vare vistnok store Ulykker, men naar ikke desmindre Landets Tilstand i høi Grad har forbedret sig, og det meere end under alle foregaaende Enevoldskonger, maa det dog være rigtigt at Danmarks Vel meest blev fremmet under Sjette Fredrik. Ulykker som de anførte forekomme desuden jevnlig i vor Historie. Endog under den Konge man har kaldet Danmark store Konge, hvilket han i visse Henseender ogsaa var, mistede Riget adskillige Provindser, og hans Efterfølger forefandt kun en ubetydelig Flaade og forstyrrede Financer. Selv Fredrik den Fjerde, som næst Fredrik den Sjette har gavnet Landet meest, maatte ogsaa prøve Skjæbnens Luner. Til Slutning endnu følgende: Naar jeg har sagt at man maa holde sig til Kongens Raadgivere, naar Talen er om hvad Slet der er foregaaet under Fredrik den Sjette, da er dette at forstaae saaledes: at det er Raadgiverne, det Slette maae tilskrives; thi jeg veed heelt vel, at i souveraine Regjeringer maae Kongerne bøde forde Feil Ministre og Andre have forskyldt. Aldebertsminde, den 5te Marts 1840, C. Dalgas.