Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-02-16
Den følgende Dag, om Morgenen den 15de Juli 1817, lode vi os bringe i Land imellem en Trængsel, som var blandet af Europæiske Skibe og af smaae Baade, som vare bemandede af Negere og Mestitser. Man stiger op af Trapper paa en meget smuk Molo eller et Bolværk af Granit og kommer da paa en frie Plads ind i Staden, som bliver dannet af den Kongelige Residents og anseelige private Bygninger. Kun med megen Møie kunde vi befrie os fra den støiende Mængde af sorte og brune, næsten halvnøgne, Mennesker, som med en egen Paatrængenhed tilbøde os deres Tieneste. – Naar man kommer til Rio Janeiro, saa bliver man skuffet i sin Forventning om, at alt i Amerika har et ganske forskielligt Udseende fra det i Europa; thi den Europæiske Cultur og Civilisation har fortrængt Charakteren af det Amerikanske Vildnis fra denne Punkt af Landet. Sprog, Sæder, Bygningsmaaden og Sammenstrømningen af alle Slags Jndustrieproducter fra alle Verdensdeele give denne Stad et Europæisk Udseende; men man erindres, dog snart om, at man opholder sig i en fremmed Verdensdeel ved den Vrimmel af sorte og halv sorte Mennesker, som udgjør den arbeidende Classe, og som man overalt møder, saasnart man sætter en Fod paa Landet; men dette Syn er meere frapperende end behageligt, fordi den lave raae Natur hos disse halvnøgne og paatrængende Mennesker er stødende for Følelsen. Rio Janeiro, som ogsaa egentlig kaldes St. Sebastian, ligger paa Strandbredden af en stor Bugt og et høit skovfuldt Bierg hæver sig bag ved Byen. Denne Stad er allerede 1/4 Miil lang Husene ere for det meeste byggede af Granitsteen og ere mere dybe end høie. Jstedet for Dørre og Vinduer med Gitterværk, som i forrige Tider, bruger man nu ordentlige Dørre og Glasvinduer. Gaderne ere for det meeste broelagte med Granitsteen og forsynede med Fortoge. Men de ere kun maadeligt oplyste om Natten og hyppigst kun med de Lygter, som staae foran Mariebillederne; da Gaderne ere for det meste regelmæssigt anlagte saa er det behageligt for Øiet at støde paa nogle aabnede Pladse, saaledes som foran det Kongelige Palads, foran Theatret eller ved den offentlige Promenade (Passeio publico). De Høie, som ligge langs med den østlige Strandbred ere besatte med store Bygninger; især tage sig Jesuiternes forrige Collegium, Benedictinernes Klosterbygning paa den nordøstlige Høi, det biskoppelige Palads og Castellet da Conceicao sig prægtige ud og fornemmeligen fra Havet. Det Kongelige Slot, som tilforn var Vicekongernes Residents blev ved Hoffets Ankomst fra Lissabon forstørret ved det forrige Carmiliterkloster; det staaer paa en Slette lige over for Dæmningen. Denne Bygning er ingenlunde opført i den store Stiil, som finder Sted ved de Europæiske Residencer og viser sig i det udvortes ikke at være værdig for en Monark. Ogsaa har Bygningsmaaden i Rio Janeiro noget smaaeligt ved sig, og ligner de ældre Qvartere i Lissabon; men dog synes det, at Bygningsmaaden tager hurtigere til i Fuldkommenhed end de andre skiønne Konster. Hoffets Nærværelse har virket paa Smagen deri, som i blandt andet sees af den nye Bygning for Mønten og andre private Bygninger. Endnu bestandigen blive Granithøie sprængte med Krudt deels for at giøre Staten meere jevn og sammenhængende, og deels for at forskiønne den med nye Bygninger. Kirkerne udmærke sig hverken ved skiønne Malerier eller Billedhuggerarbeider; men blot ved kostbare Forgyldninger. Men det skiønneste og nyttigste Monument af Bygningskonsten i Rio Janeiro er den Vandledning, som blev fuldendet i Aaret 1740, og som ved sine høie hvælvede Buer, leder godt drikkeligt Vand til Stadens Fontainer. Den nærværende Regiering giør sig desuden megen Umage for at forsyne Staden med godt Vand.