Berlingske Tidende, 1753-10-15
Med Holsteenske Breve berettes, at den i dette Aar afdøde Kongel. Conferenz-Raad og Vice-Cantzler Hr. Conrad Baron von Jessens efterladte Enke-Frue, Frue Hedevig Margaretha, fød Baronesse von Kielmanseck var Natten til den 6te hujus i Glykstad i hendes Alders 80 Aar ved Døden afgangen. Hun var en Datter af den Kongel. Geheime Raad, Baron von Kielmanseck, og en Sønnedotter af den navnkundige Fyrstelige Holsteenske Raads-Præsident von Kielmanseck, som er bekiendt i den Danske Store-Canzler Griffenfelds Historie, og har stiftet denne Familie, hvoraf en Branche har nedladt sig i det Hannoverske, som er ophøyet udi Græve Stand, Hendes Maj. Enke-Dronningens Staldmester, Hr. Hartman, er ogsaa i disse Dage i en Alder af 86 Aar ved Døden afgangen. Historien af Electriciteten voxer hver Dag til. De Phonomena, som den viser for vore Øyen, have i Førstningen tient allene til Curiositet for Naturkyndigerne, som man ikke har dristet sig til at drive uden med stor Varlighed; men førend man vidste deraf, er man bleven nærmere bekiendt med denne besynderlige Naturens Virkning; man er omsider falden paa de Tanker, at saa mægtigt et Principium kunde have nogen Part i Medicinen. J Følge disse Jdeer har man gjort Forsøg. De lykkelige Prøver, som Hr. Jallabert, Prof. Math. & Phys. exper, i Geneve har gjort med en Verkbruden, have tilskyndet alle Naturkyndige til at tage af en ny Vey, der syntes at love en Sygdoms Helbredelse, som hidtil havde været ulægelig. Endeeaf disse Forsøg har havt lykkelig Fremgang, andre have ikke villet lykkes, hvilket viser, hvor vaerligen man bør tractere en Ting, der kand sætte Skræk i een. Fra Verkbrud har man extenderet Electriciteten til adskillige andre Sygdomme, og Erfaring har viist, at den har havt store Virkninger udi adskillige Tilfælde. Den Kongelige Kunst-Dreyer, St. Spengler, en Elsker af physicalske Forsøg, viser os paa nærværende Tid her i Staden lige saa forunderlige Curer, som de forhen omtalte. Hans Forstand og Artighed har drevet og opmuntret ham til, paa nogen Tid at bruge sine Videnskaber til Publici Nytte, ved at anvende Electriciteten paa adskillige Sygdomme. Hvo som i saa retsindig en Hensigt, som Sr. Spengler giør, stræber at befordre Menneskernes Velfærd, fortiener derfor en offentlig Taksigelse, hvilken ingen velmeenende Læser kand nægte ham, naar han faaer læst, hvad vi her kortelig vil melde om hans hidtil gjorte Curer. Da hans første Operationer, og deres lykkelige Succes, drog en overmaade stor Mængde af Syge hen til ham, saa har det ikke været ham mueligt, at holde en accurat Journal derover. Man faaer derfor at nøyes med, at vi ikkun melde noget lidet om de fornemmeste Curer, han har gjort. En Gefreyter af den Kongelige LivGarde til Fods havde i et Halv=Aars Tid havt en hæftig Værk i sit venstre Laar fra Hoften indtil Knæet, som strakte sig endogsaa ned i Beenet, saa at han neppe kunde gaae til Sr. Spenglers Huus. Efterat han to Gange havde udstaaet den ved Electriciteten foraarsagede Bevægelse, var han fuldkommen restitueret, og giorde den tredie Dag sin Tieneste igien. En Soldat af samme Regiment, som var falden, og fra den Tid af i halvandet Aar havde havt stor Smerte i sit høyre Knæ, med Hævelse, saa at han ikke kunde gaae uden Krykke, blev electriseret, og udstod den deraf flydende Bevægelse 2 Dage i Rad, den 3die Dag kom han igien til Sr. Spengler uden Krykke, gik lovlig vel, og skadte intet videre end en liden Hævelse i Knæet, som dog ved Electricitetens Virkning havde allerede mærkelig formindsket. Hver en Gnist, man drog ham ud af Laaret, foraarsagede en liden Blære, en rød Plæt og en Hævelse i Huden. (Fortsættelsen følger.)¬