Berlingske Tidende, 1834-04-02
Berlin, den 25de Marts. Man vil vel opkaste det Spørgsmaal, hvoraf det kommer, at de tre nordiske Magter tage saa længe i Betænkning at erkjendbegge de unge Prindsesser som Dronninger af Portugal og Spanien? – Ved første Øjekast synes intet monarchisk Princip udsat for Fare ved at erkjende dem. Begge Prindsesser grunde deres Fordringer paa en Successions-Ret, ingenlunde paa Folkevillien og i Erkjendelsen af Folke-Souverainiteten. Om deres Onklers Fordring er bedre, om mange Jurister holde deres Rettigheder for at være bedre grundede – kan være Magterne ligegyldigt, det tilkommer ikke dem at fælde Dom herover. Noksagt, hine Prindsesser opstille ligeledes en monarchisk Retstheorie for sig; seirer altsaa deres Partie, saa herske de efter Legitim tetens Princip. Hvad Personlighederne angaaer, da tør man vel ikke forudsætte, at Magterne besidde nogen stor Sympathie for Don Miguel; uden at undersøge Sandheden i de Grusomheder, der lægges ham til Last, maa dog enhver upartisk, der i nogle Aar har betragtet denne Prindses politiske Fremgangsmaade, kunne indsee, at han er aldeles uden Virkekraft, uden Jndsigt, svag i sin Fremgangsmaade og fuld af det taabeligste Egensind, Uden at sætte nogen Liid til Don Pedro, maae vi dog vel antage, at Donna Maria er, formedelst sin store Ungdom, endnu aldeles fremmed for alt Partievæsen; hun er desuden den Østerrigske Keisers Datterdatter, og synes derfor, naar begge Brødrene ere fjernede, at være den meest passende Regentinde for Portugal. Med Hensyn til de Spanske Anliggender kan vel Jntet siges imod Don Carlos's personlige Charakteer; men imod Donna Jsabella, som et Barn, taler heller ikke Noget, og Regentinde-Dronningen kunde, efter sin første Proclamation, ikke i nogen Henseende vække Bekymringer. Da nu Jnfantens Partie i Spanien hidtil blot i en liden Deel af Landet har kunne bringe en betydelig Bevægelse i Stand, da Prindsen synes virke som og frygtagtig, men Armeen paalidelig og Dronningens Sag hengiven, saa havde maaskee den aabne Erkjendelse fra de store Magters Side – ved den Regentinden derved forskaffede moralske Overvægt, der sikkert vilde vorde fuldkommen befæstet ved en Overeenskomst og Affindelse med Paven – kunne undertrykke Borgerkrigen der i sin første Spire. Hvoraf kommer da denne Nølen, denne Henholden fra de store Magters Side. Svaret herpaa er meget simpelt fordi der, efter roeligt og forstandigt Overlægs Beregninger, er den største Sandsynlighed for, at begge hine unge Prindsesser dog ikke kunne holde sig paa Thronen. – Deres Existents fattes en solid Basis. – De gammelmonarchiske organiske Elementer i hine Nationer have sluttet sig til begge Onklerne; med Hensyn til Tallet ere disse maaskee de Stærkeste; men efter de Erfaringer, som man overalt har havt Leilighed til at gjøre, i Henseende til deres intensive Kraft, ville de ogsaa der, formedelst deres udholdende Natur, mere egne sig til Forsvar og Modstand, end til Angreb. Ligeover for den staaer det liberale Partie, et talrigt, men energisk, dristigt og velore ganiseret. For Øjeblikket kæmper dette Partie vel for begge Prindsesserne, men ogsaa blot for Øjeblikket, for at overvinde hine gammelmonarchiske Elementer. Men i Hjertets Jnderste en Jntet samme Partie saa forhadt, som hine Prindsesser; disse ville jo, formedelst en Arveret, bestige Thronen, men kan en ægte Liberal finde noget mere Legitimt, end et Barn, et Pigebarn, der bestiger Thronen formedelst Arv Hvad Halvøens Liberale egentligen tragte efter, kan allerede nu tydeligen sees; de ville have til Konger, i Portugal Dou Pedro, i Spanien Don Francisco de Paula, for at kunne opstille hiin berømte Sætning: quoique ei parceque. Hvorpaa grunder altsaa begge Prindsessernes Magt sig? – Paa et Partie i Nationen selv, der blot understytter dem med Hensyn til Krig mod begge Onklerne, men som siden ifølge Principier staaer fiendtligt ligeoverfor dem – desuden i Portugal paa en i fremmede Lande hvervet Soldateske, der er Nationen yderst modbydelig, indeholder mange revolutionaire og, endnu Meer, egentligen oprørske Elementer, og dog til Slutningen blot hænger ved Don Pedro, ikke ved Dona Maria - Spanien paa en slet organiseret Armee, og en i nogle Aar for dette Tilfælde udvalgt og forberedt Civil-Administration. Men Jngen vil derved kunne Andet end indsee, at Begges sande Kraft ene bestaaer i de tilstedeværende liberale Elementer, der siden visselig ville falde fra, og da ere saameget farligere, fordi de ere organiserede. Antallet af de industrielle Jndividner, af Handelsfolk, af Saadanne, der kun hænge ved de reent materielle Jnteresser, der af denne Grund ere ugunstigt stemte mod enhver Bevægelse, og formedelst sin Passivitet forene sig med enhver Regjering, saasnart samme blot lover Orden, – er forholdsmæssig langt ringere paa Halvøen, end i andre Lande; ligeledes findes deri langt mindre Grad charakteerløs, venal og ethvert Partie som Ruller forstærkende Pøbel, end andetsteds. – De store Magter handle følgeligen ligesaa klogt som vaersomt, naar de ikke erkjende begge hine Prindsesser, ja dersom Halvøen laa dem nær, laa den i deres umiddelbare og uimodsigelige Jnteressers Athmosphære, da vilde Selvopholdelsens Pligt maaskee tvinge dem, at intervenere til Gunst for Prindserne, eller ved Tractater og Giftermaal at gjournere eller ende Sagen. Saaledes som det for Øjeblikket staaer, kunne de blot holde sig fuldkomment neutrale, da de, i værste Tilfælde, i Halvøen dog blot kunne miste en Hielpemagt i fremtidige muelige Forhold, imedens den som positiv Fiende aldrig behøver at frygtes.