JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-17
Efter et Par Dage fik Fartøjet Vind og Reisen fortsattes. Hellespontens og Mar di Mar*) Et letseilende tyrkisk Fartøi, som gaaer baade med Aarer og Segl. moras Strandbredde ere, saavidt de kunne sees, meget frugtbare, især de Asiatiske, men man mærker snart at de beboes af et undertrykket Folk, hvis Regjering, langt fra at opmuntre Undersaatterne til Driftighed, qvæler Omtanke og Arbeidslyst. Store Marke med god Jord, kanskee tilstrækkelige til at føde Constantinopel, ligge paa Hellespontens Strandbredder udyrkede og øde, og Hovedstaden beroer nu i Henseende til sin føde, siden Krim er tabt, paa Korntilførselen fra Ægypten og Morea, hvilken adskillige Tilfælde kunne hindre eller opholde. Naturen er imidlertid i dette Land saa rig, at Regjeringens Ukyndighed og Haardhed ei have kunnet qvæle dens velgjørende Kraft. Jorden betaler rigelig den mindste Møje, og Naboskab med en folkerig Hovedstad giver en sikker Afsætning. Man seer under denne Seilads, især nærmere Constantinopel, Byer og Stæder afvexle med meget smukke Landskaber. Fartøiet styrede tæt forbi Prinds-Øerne, saa at Aabningen imellem Europa og Asien ej saaes, men Constantinopel, som er bygt paa en næsten 1 Form af Triangel udløbende Bjergryg, hvilken gaaer skraa ned til Strandbredden og Spidsen af Seralliet, syntes at hænge sammen med Skutari og Chalcedonia. Fra de gamle og rædsomme Syv taarne seer man en uhyre stor Stad udbrede sig i Halvcirkel lige ned til et langt Stykke frem paa den Asiatiske modliggende Kyst. En utallig Mængde smalle og dristige Minaretter opstiger dristig imellem Moskeernes Domer. Paa Seralliets Odde, som sænker sig ned og synes at forene begge Verdensdele, seer man en Mængde Kiosker glimre iblandt rige Træer. Skutari og Chalcedonia fortsætte langt ind paa den Asiatiske Side dette prægtige Skilderie, hvor Øjet taber sig. Det viste sig med større Rigdom, saasnart Fartøiet havde dreiet forbi Prinds-Øerne. Europa og Asia ligesom adskillede sig. Bosforen traadde frem og viste, saa langt Øiet for dets Krumninger kunde see, paa begges Strandbredder en uafbrudt Kiede af Kiosker og Stæder. Galata, Pera og Topchana faaes bygte omkring Bjerget, der opstiger lige for Constantinopel imellem Bosforus og den til Venstre indløbende Vig, Havnen af Constantinopel, som bliver smalere henimod den fjerneste Deel af Staden, hvor man igjennem en Skov af Master i Fonden seer Jubs Moskee. Vigen krummer sig siden mod Høire og endes ved en behagelig Dal, igjennem hvilken tvende forenede Aaer sagte udløbe. Skibet ankrede ved Strandbredden af Galata, og glad ved at have endt min Reise skyndede jeg mig i Land for at opsøge det Svenske Minister huus i det ovenfor paa Høien beliggende Pera.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-17
Anmærkninger til Pontoppidans Marmora Danica.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-17
Bemeldte Skrift kaldtes af de Leipzigske Recensentere paa den Tid det udkom venuste elegandiæ opus etc. See Bangs Saml. Ad Tom. 1. p. 26. Tetzo Rosengaard. Hvad betyder dette synderlige Fornavn? J Peder Oxes Levnet forekommer det paa dansk: Tez. Det findes og Teus. Maaskee en Contraction af Mathæus, ibid. Christoffer Rosengaard til Hillerup og Herlufstrup døde af Pest og var den sidste Mand af denne Slægt. p. 163. Kielgaardholm. L. Kjærgaardsholm. p. 165. 1684. L. 1584. p. 194. Den Adelsmand som ihielstak sig af Vaade med sin egen Kaarde, var ikke Morten Vesterman, som her gjettes, men Morten Barnekov, fød 1554, en velstuderet og bereist Mand, og død paa denne uheldige Maade, d. 22 Nov. 1577, efter Ryges Forsikring i Peder Oxes Levnet S. 34. p. 208. J Olstrup Kirke ligger Adelsmanden Hans Westermann. Thomas Bartholin besaae og befølede hans ufortærede Lig i Aaret 1649. Da havde det lagt over 50 Aar, og lignede røget Flesk. (Th. Barth. Hist. med. I. 62.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-17
p. 253. Den her omtalte Stubberup Tavle, var værd at see og selv aftegne. Et Kobber Aftryk af dens Tegning haves i dansk Magazin; men jeg troer den ikke. Ad Tom. 2. p. 19. At Kong Christian d. Anden kom 1529 med Dronning Jsabella til Bordesholm, for at besee den kostbare Tavle, som siden flyttedes til Slesvig, er – Logn – thi Kongen havde da travlt nok daraussen med at stole paa hans mægtige Svogerskabs Viel geschrei und wenig Wolle, og Dronningen døde i Aarer 1525. p. 81. Niels Erichsens (Gyldenstjernes Ligstens Inskription er ufuldstændig, thi der fattes "Magister Curiæ." (sta restitut P. M. Nucetius & J. Ellungius approbavit.)p. 82. Inskriptionen paa den her anførte allerførste Liigsteen er pinegal koperet. Der Kukkuk solte solche Copisten hohlen. Der staaer jo med klare Ord, ganske uslidte: "Hic jacet nobilis domina Regissa, quondam ufor Petri Nicolai. cum sorore saa virgine Christina quarum animæin pace quiescant."p. 180. (Corsøer, ni fallor.) – Nei; det var rigtig nok Gedsøer, som ligger paa Falster, ved Søsiden. Det er oprindeligen Geddesøre endnu ligger derved Herregaarden Gedsergaard som har Forstrandsret. p. 199. S. anno 1684, om silio Fre derico IIItio homagium Viburgi. curabat præstari)." Dette er en slem Anachronisme af Ma gist. Chr. Erichsen og Pontoppidan. Nei. Det bør hedde: Ao. 1610, cum Christiano (Vto) homagium etc. Frederik den 3die blev tilvisse ikke hyldet førend 1648, efter Christian den 4des Død. 1634 skeete slet ingen prindselig Hylding, men 1610 skeete en, da Prinds Christian blev erklæret Tronfølger, som skulde have været femte Christian, men døde for Faderen 1644. p. 208. Claudius Christiani (Claus Christensen) var Reenbergernes Stammefader. Hans Fader var Christen Laursen, Herredsfoged i Hammerum Herred, som blev ihielstukken af en Bisværm 1616. (Hofmanns Fundatser 4 D.)p. 232. Verset Gumti vilde Cajul jage etc. er indført anderledes hos Hofmann 3 Deel, nemlig saaledes: Gunthi vilde Cajul jage, Med sin Spyd og med sin Stage. Ha Jaget Cajul Gunth tilbage, Saa hans Halsbeen maatte knage Nu ligger Gunthi i Jorden saa kold Nu hører Svendstrup til Aars saa hold. p. 259. Sveno Stavnskov. Den adelige Familie hedder ikke saaledes, men Staarskov. Stafverskov, efter den Tids Skrivning. p. 26. insucatæ er en Feiltagelse, som let kunde skee for enhver Digter. Det burde hedde, non fucatæ. p. 31, i Registr. Sehested, Jürgen; skal være Seefeldt. (Sluttes i næste Nr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-17
Spaadomme. J et af de Munchenske Tidsblade læses Følgende: Fremtiden vil give Anledning til at give et paafaldende astrologisk Prognostikon, som i to forskjellige Skrifter over Jupiters og Saturns Conjunction, og over det voxende, blomstrende, viisnende Tyrkie er givet, i Aarene 1682 og 1684, af Joh. Henrik Voigt, kongelig svensk Mathematiker i Stade. J det første sætter han Tyrkernes Fald ikkun overhovedet imellem Aarene 1700 og 1900; men i det andet udtaler han sig bestemtere, nemlig at imellem Aarene 1000 og 1100 var en Conjunction, hvorefter Tyrkernes Kraft allerede var svækket, og det forsættede Land var dem for nogen Tid frataget; – men i Aaret 1800 ville de store Conjuncioner atter komme, og vandre fra igne in terreum, in detrimentum turcarum, da nærme Tyrkerne sig allerede, og komme stedse nærmere til Svaghed, Fald og Undergang. Preuss. Staats 3. 298.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-17
En stor Have efter en original Jdee er i Pensylvanien. Eieren af samme er født i Gens, og har ved lykkelige Handelsforretninger i Amerika erhvervet sig en betydelig Formue. Længselen efter Hjemmet, eller den saakaldte Hjempee, en Sygdom, som angriber næsten alle Schweizere i fremmede Lande, havde ogsaa med al sin Styrke bemægtiget sig hans Sjæl, og evindelig fremført for hans Phantasie, hans Fædrenelands paradisiske Dale, romantiske Bjerge og speilklare Søer. Da det formedelst hans Forbindelser var ham umueligt at vende tilbage til hans Fædreneland, saa fattede han den Beslutning, at danne sig et Miniaturbillede af Schweitzerlandet, paa sine Eiendomme. Efter fem Aars Forløb blev denne Efterligning bragt i Stand, med skuffende Lighed, paa en flad Strækning af to (engelske Qvadratmile, udkastet efter de bedste Planer. Man seer Bjergstrøg i deres eiendommelige Omrids, alle Søer, Floder, Stæder og Landsbyer. Landevejen danner Vejen i denne Schweitzerhauge og fører magelig paa en Dag til alle Partierne. Er nu den amerikanske Eneboer fri for alle alvorlige Forretninger, saa husvaler han Hjempeens Smerter i sit kjære selvskabte Schweitzerland, og han tøver ofte hele Timer ved Genfersøens livlige Bredder, og føler sig salig og lykkelig, naar hans Barndoms Drømme som Skyggebilleder omsvæve hans Hoved. (Hvo erindrer sig ikke Operaen, Schweitzersamilien."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-17
Kjøbenhavns Børs d. 1 November 18. Hamburg 2 M. a vista 27. Species 210. Specier solgtes til 12 Rbmk. Nr. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler. pr. 100 Specier, Rbd. Sl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-17
Svenske Sedler 4848 1/2 Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) 95 Rbd. Sedl. Dito Dito. . . ...... i Banco. Nationalbant-Obligationer. 102 3 103 Rbd. r. S. (af Laanet 4 Febr. 1820) Dito Dito. ..... i Sedler. 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. Renter pr. 6 Januar 100 1/2 101 r. S. 6 pCt. norsk Laan, - i Banco. ved Hambro & Søn, os 4 pCt. nye norske Obligat. ved 993 100 r. S. Dito lydende paa r. S. 4 pCt. Dito Dito. i Banco. 4 pCt. uopsig, norske Statsobligat. 63 Rd. Banco. 3 pCt. nye danske Obligationer L. Sterl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
af Nyeste kilderie af jøbenhavn. annammandanSexogtyvende Aargang. No. 93. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 21 November 1829. Lodoiska. og angaa Kort efter den 31 Marts 1793 og Girondisternes Fald kom en skjøn blomstrende Qvinde til en liden Landsbye ikke langt fra Lausanne. Hendes forrevne sammenlappede Klædedragt røbede en Stand der ikke var bestemt til Nødlidenhed. Det skjønne aandrige Ansigt, som blikkede frem under Græmmelses og Kummers mørke Skyer, fordrede Medlidenhed, og denne blev forøget ved den Tilstand, hvori den velsignende Natur havde sat hende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
Den unge Kone havde en Ledsager, som hun, med Tilsidesættelse af sig selv, helligede sin hele Omsorg. Denne Ven var en gammel, sig paa Krykker fremsnigende Olding, hvis hele Legeme syntes ødelagt af Krampe. Hvidt Haar omgav Hoved og Kind, Bleghed var udbredet over det hele Ansigt, og kun af de dybt indfaldne Øine straalede en Jld, som vidnede om fordums Leven hed og Kraft. Han enten sneg sig ved hendes Bistand langsom afsted eller udhvilte ved hendes Side paa den første den bedste Steen eller Træstub. De boede i et lidet Bondehuus, der svarede til deres Fattigdom. Man saae dem sjelden, dog syntes de ikke med Forsæt at skiule sig. Naar Solen kastede sine varmende Straaler paa Huusdøren, sadde de begge stundom paa Bænken udenfor samme. De kunde imidlertid ikke hindre, at man overalt begyndte at føle levende Deeltagelse for dem, at man nøiere underrettede sig om deres Levemaade, om Midlerne til deres Underholdning. Forenes Armod med Skjønhed, vækker den desvissere Interesse, det være saa af Medlidenhed, eller af Egennytte, eller af blot Nysgierrighed. Efterat man havde vover og igien forkaffet en Mængde Formodninger besluttede man endelig efterhaanden at nærme sig Konen, der holdt sig saa langt borte, og kun syntes at leve for sin Ledsager, ham man ansaae for hendes Fader. Enkelte Samtaler uden for Døren af deres Hytte banede Veien, og den skjønne Ulykkelige skulde just indføres i de bemidlede Landboers glimrende Kredse, da hun kom i Barselseng. Denne hendes Barselseng frembød den mest passende Leilighed til at fuldende hvad man nys havde begyndt. Man understyttede hende med ædel Gavmildhed, og hun modtog enhver Gave, enhver tilbudt Pleie paa en saadan Maade, at man tydelig kunde see, at hun forstod ligesaa godt selv at yde den, som at sætte Priis paa en hende med Beskedenhed beviist Velgierning. Hun kom ned med et smukt sundt Barn, og efter hendes Opkomst var hun ikke istand til at afslaae hendes velgjørende Venners Indbydelser. Den lyse Aand, det fiintfølende Hjerte, Bevidstheden af den nye Værdighed, hvori hun som Moder lod sig see, vakte ny Deeltagelse og indtog Alle. Man var beskeden nok til ikke nysgjerrigen at forske efter det hun med Forsæt fortaug. Hendes Navn, hendes forrige Stand, selv den graahaarede Krøbling, som aldrig fulgte med hende, og til hvem hun alt for snart ilede tilbage fra Selskabet, dulgte hun for alle hendes Bekjendtere, hvoraf mangen dog fortiente at kaldes hendes Ven. Hun undgik at tale derom, og naar man troede snildeligen at have ledet hende saavidt, at hun maatte tale, undveeg hun det ved en overraskende Vending.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
J denne Forfatning, hvori Pligter og Adspredelser af vexlede saa behageligen, henlevede hun nogen Tid. Hendes Venner bleve med hver Dag flere, og hvergang hun gik, bad Selskabet hende indstændigen om snart at komme igjen. Denne Overbeviisning, at hun virkelig overalt var velkommen og gjerne saaes, gav hende Ret til at føre en ikke bedaget Mand, som hun udgav for nærbeslægtet med sig, ind i de Selskaber, hvortil hun havde Adgang. Dette skeete strax efter den 27 Juli 1794, paa hvilken Dag tilligemed Robespierre Rædselsregjeringen i Paris blev styrtet. Den Beskedenhed, man havde iagttaget mod den unge Kone, gjorde man sig og til Pligt modden unge Mand. Dog kunde man ikke holde sig fra at sende en Tjener efter ham, for at see hvorhan begav sig hen. Han gik ind i Bondehytten med den unge Kone, hvis Barn han underveis pleiede at bære. Det var saare naturligt, at hendes Slægtning boede under Tag med hende. Hvad der saa længe havde været dem en Gaade, skulde ikke længe være det mere; Hændelsen kom imellem Disse selskabelige Kredse underholdt sig med Literaturen; man talede sædvanligen en Tidlang om den, og begyndte derpaa at forelæse noget. Engang tog ogsaa den unge Fremmede et Haandskrift frem af Lommen og forelæste. Det var enkelte Steder af en Roman. Det Forelæste forekom ikke Selskabet nyt, man hvidskede hinanden i Øret, at det var trykt, og man undrede sig over at den Fremmede vilde udgive Haandskriftet for sin Eiendom. Samtalen blev mere høirøstet; man sagde ham det med en vis Ømfindtlighed reent ud, og syntes kun at beklage, at man ikke kunde komme paa Navnet. Han taug og vilde læse videre, da en af Selskabet faldt ham i Talen: Nu erindrer jeg mig, det er af Louvet!"Ja, ja, det er af Louvet!" stemmede flere i med. Den Skjønne, som sad ved Siden af den rødmende Forelæser, betragtede en kort Tid hans Forlegenhed, sprang derpaa pludselig op, omfavnede ham med Taarer, og udbrød: Ja, ja, det er den elskværdige Louvet, min Mand!" Selskabet var forbauset og rørt. En lang Taushed ærede de reddede Ægtefællers Henrykkelse, og viste dem den inderligste Deeltagelse. Og Krøblingen, spurgte en Dame siden efter. Bar mig. - svarede Louvet).
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
Anmærkninger til Pontoppidans Marmora Danica. (Fortsat fra forrige Nr.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
Specilegium. Tom. I. p. 20 fr. med 2. Jngen af de Anders Biller her omtales blev Rigens Marsk 1553. Nei, Anders Bille fra Damsboe blev Rigsmarsk i Christian d. fjerdes Tid, og blev ihjelslagen 165, af en af hans egne Soldater i Fredericia, da han havde opladt Porten for de Svenske. See Thestrups Krigs Armatur. Den sidstmeldte Anders Bille til Løismose levede efter *) Louvet, en af de mest yndede Romandigtere, blev bortrevet fra sit stille landlige Opholdsted ikke langt fra Paris, mod sin Villie draget ind paa Revolutionens blodige Skueplads, og som Repræsentant erklæret fredløs i A. 1793. Souverainiteten, kunde altsaa aldrig blive Marsk, og den gamle Anders Bille, Herre til Søholt, som døde 1555, var ei heller nogensinde Rigs marsk. - J det mindste nævnes han ikke som saadan paa Billernes Genealogi i Hofmans Fund. 2 Deel, men kun som simpel Adelsmand, der øvede Jagt paa sit Gods og hensov saligen med sine Fædre. Marsken Erik Banner til Asdal og Kokkedalhode 1554. T. II. p. 370. J Registret fattes Hans Rosencreutz som findes I. 95. T. I. p. 2489. Holger Henriksen til Glimninge var af den Familie Ulfstand. Deraf var og Jens Holgersen; thi Zidsel Ulfstand, som var Knud Gyldenstjernes Frue til Thim, nævnes at have været en Datter af Jens Holgersen Ulfstand til Gimminge. Tom. II. p. 75. Caspar Markdanner var Christian d. 3dies Søn med en Skomagerdatter. Ved Tapperhed opsvingede han sig i Adelstanden. Han var fød 1533, blev Leynsmand paa Koldinghuus 1585 og døde sammesteds 1618. Man finder i danske Magazin mange Breve fra Christian 4de til ham. Han var Herre til Rønninge Søgaard, og Stammen udgik med hans Sønnesøn, Christian Markdanner, som døde der 1677. p. 90. Qui secus farit, damnatus erit. Dette er haardt, for at røre ved Bispens Hans Brochmanns hellige Gravsted. 162. MDCLX hvilket Aarstal mon dette er jeg tænker MDCo kunde være nok. 170 den store Pestilentz var her 1602, som bekjendt. 226. Lin. 39. Fornavnet til Brahes skal udfyldes med Otto.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
Tom. I. p. 187. Jacob Ulfelds historiske Skrift, som her omtales er trykt i Ludewigs Reliqu. Møs. – og paa dansk udgivet af C. P. Rothe. Khavn 1752. 4. p. 83. Ligstenen i Stadel Kirken: J første Linie skal vistnok efter Hr. Ellungs Anmærkning staae hæe, ikke hie. - Anden Liin. reddens er grundfalskt, thi reddat læses tydeligen, efter Ellungs Aftegning, og mit eget Øiesyn; men hele Slutningen er udeladt, og den er tildeels utydelig. Det er klart nok at her staaer, obiit in domino Anno. M. - men det gjelder om at udfylde det Hul heri findes. EfterEllungs Aftryk af Stenens levnede Figurer, og efter Analogien af Munkeskrift, paastaaer jeg at her bør læses – – Saltis: pag. 135. Otto Nielsen (Rosenkrands) nævnes her curiæ Magistri, hos Christian den første. - Altsaa er det imodsigeligen rigtigt, at den forvirrede Munkestiil i Thim-Kirke over Niels Erichsen (Gyldenstjerne) bør læses: Magister Curie. (Vide T. 2 p. 81.) pag. 82. Navnet paa den Mehar, som her omtales, har Lighed med Kong Mizar, som i Brænde Sogn skal have holdt Feldtslag med Kong Wiold, og med ham der være begraven. (Hofmanns Fund. 4 D. 729.)(Hvad Nødskovs her leverede Haandskrift til Slutning har om Mindestenen i Wammen Kirkemuur forbigaaes denne Gang.) Ohe! jam satis est. Tag venligst til Takke hermed og elsk fremdeles en forbunden Ven. Vold berg. Tid efter anden og sluttet d. 17 Dec. 1797. P. M. Nødskov. Til S. T. Hr. Geogr. Landmaaler Ellung.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
Kjøbenhavns Veiviser angaaende. De af Jndvaanerne som finde nogen Forandring eller Rettelse fornøden ved Deres Adresser i Veiviseren for 1830, ville behage at henvende sig til Undertegnede med saadant, fra nu, og indtil November Maaneds Udgang.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
Ligeledes anmodes De, som ønske Veiviseren, for 1830, at tegne sig snarest muligt, for derefter at bestemme Oplagets Størrelse. L. Thiesen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
Børsen Nr. 12. Nytten og Nødvendigheden af en Bog, som Kjøbenhavns Veiviser, er for indlysende, til at det behøver her nogen nøiere Udvikling. J enhver Stilling af Livet føler man det ideligen, og den Tidsbesparelse, Veiledningen medfører, er for de fleste mere end erstattende nok for den ringe Sum, dens Anskaffelse koster. Man seer aabenbart, at det er Udgiverens ivrigste Bestræbelse, at bringe Skriftet Fuldstændighedens og Nøiagtighedens Maal saa nær, som mueligt. Men dette kan ikke opnaaes uden Medvirkning fra Almeenhedens Side, deels ved betimeligen at opgive ham enhver Bopælsforandring; deels ved at understøtte ham med en saa tilstrækkelig Subskription, at han seer sig nogenlunde lønnet for et med saa betydelige Omkostninger og saa stor Møje forbundet Arbejde. Et Forehavende af den Natur fortjener Opmuntring, og vil sikkert heller ikke savne den hos en Almeenhed, der veed at paaskjønne ethvert til det Heles Gavn og Beqvemmelighed sigtende Arbejde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
Jndenlandske Efterretninger. Geheime-Statsministeren, Geheimeconferentsraad Ove Malling, Ridder af Elefanten, St. af Dr. og Dom., kongel. Historiograph, første Medlem af Directionen for Universitet og de lærde Skoler, etc. etc. er død den 17 Novbr. i den høie Alder af 82 Aar. Hans i en Række af over 50 Aar havte Embedsvirksomhed, og Deltagelse med Raad og Daad i Statens vigtigste Anliggender giver ham et uforglemmeligt Navn i Fædrenelandets Aarbøger, og i Literaturen har saavel Skriftet, der første Gang fra hans Haand for 52 Aar siden udkom: "Store og gode Handlinger af Danske, Norske og Holstenere, som flere literaire Arbeider, ogsaa vundet en eviggrøn Krands om hans Minde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
Det danske Tallotteri har i de otte Aar 1818225 afgivet for Trækningerne i Kjøbenhavn et Overskud af 2177,166 Rbdlr. Sedler og forTrækningerne i Altona og Wandsbek 1,201,333 Rbdlr. r. Sølv. Efter Middeltal udgjør dette Overskud aarligen 2, 2,000 Rbdlr. Sedler, og 150,000 Rbdlr. Sølv. En interessant Afhandling: "Om Tallotteriet, som Indtægtskilde for Staten, med særdeles Hensyn paa den danske Stat, læses i Dr. Nathan David's Statsøkon. Archiv 2 Binds 2det H. 211257. Den er oversat paa tydsk i Staatsb. Magaz. 9 B. 2 H. 294,339. Dette Tidsskrift har over samme Gjenstand forhen havt Undersøgelser i 1 B. S. 418 og 2 B. S. 182.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
De lærde Skoler i Hertugdømmerne Slesvig og Holsten har i nogle af de sidste Aar havt følgende Antal af Discipler: Altona. 94 Glückstad.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
Kiel. 118. Meldorf . . 55 Møn. 72 Rendsborg omtr. 60 Flensburg. 53 Hadersleben. 49 Husum . . . 58.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
Schlesvig. 158 i alt 778, 759, 736 728 (Staat. M. 9. B. 2 H.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
Antallet af de ved det Kielske Universitet, Jndskrevne i de sidste Aar har været: Aar. Til Paaske. Mikkelsdag. J alt. lor. 64. . . 43. . . 107.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
Antallet af de Studerende blev i Vinterhalvaaret 18256 angivet til 296, i Sommer halvaaret 1828 til 380; i Vinterhalvaaret 18289. var Tallet 333. Ti Aar tilbage i Tiden, nemlig 1819, var Tallet kun 222, og i de tidligere Aar end mindre. Saaledes er Tallet betydeligen voxet; og det synes, naar man seer hen til de latinske Skolers Besøg at ville ikke snart formindske sig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-11-21
Man læser i nylig udkomne 9 Bds. 2det Hæfte af Prof. Falchs staatsburg. Magaz. 1829. S. 381429, med Bilager, en Undersøgelse over unge Menneskers Trængsel til Studering, og de bedste Midler derimod.