Berlingske Tidende, 1833-09-18
Uagtet Posterne mellem Paris og London, ifølge den ny Jndretning komme og gaae hver Dag, Søndagen undtagen, der i England helligholdes med stor Strænghed, ankomme de Engelske Blade i nogen Tid sildigen hertil; den egentlige Grund er ved det stormende Veir, som i indeværende Aar er kommet længe for de sædvanlige Efteraarsstorme, men tildeels maaskee ogsaa døre større Handelshuses Bestræbelser, der fra gammel Tid, for at faae Kundskab om Coursen fra England nogle Timer førende det større Publikum, ere komne overeens med Postbetjenterne, ikke at uddele Aviserne saa tidlig, som de ellers kunde erholdes. J Mangel af Engelske Aviser beslutter man, i de Franske Blade ogsaa at gjennemløbe de Artikler, der med deres endeløse Re actioner ere bestemte til dannede men ørkesløse Menneskers Tids fordriv og til at fylde Foliospalterne. - Vore politiske Blade have i den sidste Tid udelukkende beskjeftiget sig med de nyeste Facta, med Øjeblikkets Jnteresser; men nu indeholde de pludselig mange Undersøgelser og Debatter om ældre Begivenheder, og disse Artikler antage nu og da en næsten videnskabelig Charakser; man leder efter Propaganda-Artikler og finder i disses lerde Notitser, geographiske og topographiske Beskrivelser. Vore 1ste Blade af alle Slags indeholde særdeles megen Geographi Hertil har Kongens Reise givet Anledning. Fra Arilds Tid har Geographien jo draget megen Rytte af Fyrsternes Vandringer og Erobringer. Ligesom Carl den Stores Feldttog drog det Slør tilside, der skjulte en Deel af det østlige Europa; ligesom Korstogene viste Europas Blik Orienten og de Spanske Expeditioner Amerika, saaledes bliver nu - om man ellers tør sammenligne det Mindre med det Større, - en heel Landstrækning, der i den sidste Tid var bleven et hartad terra incognita for vort store Publikum, bekjendt i sine mindste Details, foruden de nærmere liggende Departementer, ogsaa Calvados og la Manche, hele Strækningen lige til Cherbourg, til det spidse Forbjerg ved den Fransk Engelske Canal. Denne Egn, som vore Politikere, siden Carl X. drog bort, have tabt af Syne, Stæderne, Landsbyerne, Vedtægterne, Produkterne, blive nu beskrevne, studerede, og i Særdeleshed de Batterier ved Cherbourg, den uhyre Møle, som Napoleon, trodsende de kyndigste Jngenieurers Raad, byggede saa langt ud i Havet, og af hvilken Bølgerne bortreve et stort Stykke tilligemed Sex Hundrede Arbeidere. Af Moniteuren og de halvtofficielle Blade erfarer man tillige, hvor vel Kongen er bleven modtagen underveis af Præfecterne, Mairerne, Tropperne og Nationalgaden; disse synes, at have trængt sig saaledes til ham, at ingen Plads blev tilovers for det egentlige Folk. Men om eet Punkt, der netop er det væsentligste, søger man forgiæves Oplysning, nemlig om Spørgsmaalet, hvad er da egentlig Hensigten af Kongens Reise? Her aabner sig en viid Mark for blotte Gisninger; den Ene forsikkrer, at Ludvig Philipp vil kun see Obelisken, som nyelig er hidkommen fra Ægypten; den anden, at han i Cherbourg vil grundfæste Alliancen med England; disse ere endda ikke de latterligste Forklaringer. Dennesinde har vor Konge uden Tvivl reist, blot for at gjøre en Reise. Af denne kan en saa forstandig Mand som han ogsaa drage Rytte; han kommer underveis i Berørelse med en ikke liden Deel af Frankriges Jndvaanere, opmuntrer de Velsindede til Standhaftighed, søger at bringe Legitimisterne paa bedre Tanker, og betrygge sig sine Undersaatters Hengivenhed. Han reiser, fordi Opholdet i Paris paa denne Tid, uden et Deputeretkammer, under de vigtigste Statmænds Fraværelse, er noget kjedsommeligt, en Excursion til Nordkysten synes da beleiligst; Veien derhen er ikke lang, ikke kostbar. - Til Slutning har hele Reisen intet andet Resultat, end at den, som nys sagt, gjør det store Publicum bekjendt med det nordlige Frankriges Topographie. Ogsaa med historiske Undersøgelser befatte vore offentlige Blade sig nu, i Mangel af politiske Materier. Disse Undersøgelser have i nogle Uger dreiet sig omkring den 6te Juni, Kongens Samtale med tre af de Deputerede, og om det af Hr. Pepin udgivne Skrift, der har vundet stort bifald, men ogsaa fristet haarde Ansægtelser. Men særdeles mærkelige ere de vistnok ugrundede Artikler i vore Journaler om Ludvig PhilippsAdfærd i en tidligere Periode, i Henseende til det Spanske Anliggende. Her indslettes historiske Forskninger noget meer med Øjeblikkets Problemer. Under en Process, som førtes i en af Provindserne, bluedes man ikke ved at beskylde de Franskes nu værende Konge for, at han efter sin Thronbestigelse havde villerevolutionere Spanien, og man nævnte de Agenter, til hvilke han havde betroet dette Hverv. En af dem, der under Processen bleve offentligen nævnte, erklærede i en Pariser Journal, "Revne des deur Mondesk, at han virkelig havde havt en Samtale herom med Ludvig Philipp, men vægret sig ved at modtage den Mission, som blev ham foreslaaet. Vel synes det, at man i Aaret 1830 ikke var utilbøielig til, fra Frankriges Side, at fremvirke en gavnlig politisk Forandring i Spanien. Men dette skeete ikke, som man af Revne des den Monde skulde formode, under Lasittes Ministerium; det fandt Sted tid ligere. Subscriptionerne for Spanske Flygtninge og Revolutionære begyndte strax efter Juli Revolutionen. J Subscriptions listerne opfordrede man samtlige liberale Partier, aabenbart ogsaa sindige og roelige Jagttagere, til Deeltagelse. Et Øjeblik, men dog først sildigere, var Tale om Mueligheden, at Don Pedro kunde bestige den Spanske Throne. Heraf sluttede da Nogle, at Ludvig Philipps yngre Søn, Hertugen af Remours, skulde ægte Donna Maria, og tilligemed hende regjere i Portugal. Uden videre at indlade os paa disse Rygters egentlige Sammenhæng, eller afgjøre noget desangaaende, bemærke vi blot, at det Franske Hof siden opgav alle disse Planer, om det virkelig nogensinde har næret dem. Det antog et fredeligt System, og søgte, at blive i venskabelig Forstaaelse ei allene med det østlige Europa, men ogsaa med Spanien. Det agter ikke, at foretage nogetsomhelst Fjendtligt imod Spanien, dersom ikke en Krig med det østlige Europa udbryder, og Spanien er gjør fælleds Sag med Frankriges Fjender. Men det synes, at denne Krig endnu kan afvendes.