Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1848-09-22
Da jeg formodentlig stiller mig som Valgeandidat til den forestaaende Rigsforsamling, gjøres det mig jo til Pligt at meddele Vælgerne mine politiske Anskuelser, Skjøndt dette nu rigtignok kan skee ved Forsamlinger, som vide om i Landet holdes, saa foretrækker jeg dog da jeg nu endelig skal gjøre det, at gjøre det paa denne Maade, deels fordi jeg finder, at vælgerne derved vinde mere Tid og have bedre Ro til at overveie og bedømme mine Anskuelser, der dog naturligviis her, som i en Forsamling, kun kunne antydes som Hovedtræk, uden nogen Detailleren om hvad der i en Rigsforsamling kunde komme under Overveielse; deels fordi jeg anseer saadanne Forsamlinger, hvor Vælgere og Valg candidater samles, ikke alene for temmelig unyttige, da mandog ikke af Valgeandidatens Yttringer lærer at kjende hans Characteer eller om han med redelig og fast Villie vil anvende hele sin Tid og Flid og ingen Anstrængelse spare for at tale og fremme Vælgernes og Statens Jnteresser; men ogsaa fordi de ofte kunne blive meere skadelige end gavnlige, idet de let kunne udarte til Hverve forsamlinger, som jeg bader, fordi jeg anseer det for ligesaa uværdigt og skadeligt at hverve Stemmer, hvad enten det skeer hemmeligt eller offentligt; for sig selv eller for Andre, ved Overtalelse, Løvter, eller Penge, som jeg anseer det for uværdigt og skadeligt at lade sig hverve til at stemme, og deels fordi jeg, ærlig talt, som Valgeandidat undseer mig for og ikke ret kan beqvemme mig til at tale i saadanne Forsamlinger, idet jeg ikke kan bringe det udenfor min Følelse, at Valgeandidaten, der betragtes med et Slags mistænkeligt Blik, paa en Maade som Snyltegjæst, der beiler til Folkegunst, som en Comediantspiller, der giver en Gjæsterolle, Efter at Geistligheden og siden Adelen havde udsuget Landet og underkuet Bonden, som kun var ussel Træl, solgtes og byttedes og behandledes grusommere end Dyr, som ingen anden Frihed kjendte end Herremandens Villie og ingen anden Glæde end Døden; blev Rigets Stænder sammenkaldt 1600 for at give Kongen uindskrænket Herredømme; dog var Bonden ikke med ved Rigsdagen, thi han regnedes ikke for en Stand, og vedblev derfor at være Træl. Under Souverainiteten, eller Enevoldsmagten have vi nu i mange Aar levet meget tilfredse og man kan ikke sige om den, at den enten er den absolut bedste eller absolut sletteste Regjeringsform, Er Kongen en Mand, der kun vil sit Folks Vel, kan han vistnok regjere sit Land meget tilfredsstillende; men man har ingen Garanti derfor Rigtignok siger man, der er en moralsk Garanti for, at Kongen ikke kan ville eller ikke kan handle imod Folkets Onsker, men det bliver da ogsaa nødvendigt, at den samme moralske Garanti findes hos Kongens høieste og meest indflydelsesrige Embedsmænd, som ikke alene give ham Raad men ogsaa have en betydelig Myndighed, og at dette ikke er Tilfældet afgive Augustenborgerforræderne os iaa et sørgeligt Beviis for. En Regjeringsform, hvor Folke ved Siden af Kongen deeltager i Statens Styrelse og Ordning synes derfor hensigtsmæssigere, og det er det som vor folkelige og folkekjære Konge nu vil gjøre os deelagtige i. Herved hindres nemlig Regjeringen i at regjere vilkaarligt og at undergrave Statens Vel, og Borgeren, faaer sine Jnteresser bedre varetaget, fordi han selv deeltager i Statens Styrelse, hvilket igjen giver ham forøget Jnteresse for Statens Vel og han vil nøie vaage over, at ingen Misbrug finder Sted, fordi Misbrug fra Statens eller Enkeltes Side stride imod hans egen Jnteresse. Hvorledes Forholdet skal være imellem Kongens og Folkets Magt og hvorledes Statslegemet skal grund lægges for derpaa i Fremtiden at bygge videre, det er det som den nu forestaaende Rigsforsamling ved en Grundlov skal ordne og fastsætte og hvorom jeg korteligen vil give min Mening tilkjende, uden at ønske den paanødt Nogen. Kongen bør besidde en betydelig Magt ligeoverfor og uafhængig af Folket, fordi en Konge uden Myndighed let taber sin Jnteresse for Staten og sin Anseelse hos Borgeren, hvilket igjen vilde have en Omvæltning til Følge, idet Borgeren, følende sin egen Storhed og Kongens Lidenhed, vilde mene, ligesaagodt at kunne regjere selv, med en Præsident i Spidsen, som have en Konge uden Myndighed. Men ligeoverfor Kongen burde ogsaa Folket have betydelig Myndighed og Andeel i Statens Anliggender og som det forekommer mig, kun et suspensivt Veto indrømmes Regjeringen saaledes, at denne vel kan nægte et Lovforslag fra Rigsdagen Lovskraft, men kun for en vis Tid, f. Ex. til Rigsdagen samles paany og igjen fremkommer med samme Forslag. Man kan vel indvende, at Regjeringen undertiden bedre kan indsee hvad der tjener til Statens Vel, end Borgeren og at den derfor burde have et absolut Beto(hvorved et Lovforslag ikke kan fornyes, naar det eengang er afslaaet af Regjeringen), men paa den anden Side maa man dog antage, at Folket i Almindelighed bedst føler, hvad der er det tjenligt og derfor bør have Ret til at faae sine Forslag gjennemførte, efterat det engang af Regjeringen er nægtet og efterat det ikke alene har hørt Regjeringens Modforestillinger, men ogsaa selv paany overveie Forslagets Hensigtsmæssighed. Et absolut Beto vilde tildeels gjengive Kongen Enevoldmagten og maaskee give Anledning til, at Folket tabte Tilliden til ham, hvilket jeg anseer for meget farligt. Rigsforsamlingen bør deles i to Kamre, dog saaledes, at de ikke bestaae af ligemange Medlemmer, og det mindre Kammer overveie Forslagene i Forening med Ministrene, dog uden at disse ere tilstøde ved Afstemningen. Herved blive Anskuelserne meere alsidige, end ved Etkammersystemet, og naar et Forslag bliver billiget af begge Kamre, har man mere Garanti for, at det er vel overveiet og til Statens Gavn. Derhos mener jeg det ønskeligt, at 1/2 af Rigsforsamlingens Medlemmer aarligt udgaaer og nye vælges i dens Sted (de udtraadte Medlemmer bør dog kunne gjenvælges) da man derved er mindre udsat forat aristokratisk Aand gjør sig gjældende, ligesom ogsaa Folkets Ønsker blive bedre repræsenterede og de af Regjeringen forkastede Lovforslag endnu mere alsidigt overveiede. Adel burde afskaffes og Fødsels=, Stands Laugs, og andre Privilegier og Monopoler ophæves, Rettigheder og Byrder bør være lige, Alle være ligefor Loven og Jngen straffes uden efter Dom eller dømmes uden efter Lov. Til Rigsforsamlingen burde Jngen vælge eller vælges førend han er 30 Aar, thi en Mand som først betroes sit eget Gods naar han er 25 Aar, bør først ved borgerlige Livsstillinger eller Embeder vinde Erfaring, inden han betroes Andeel i Statens Styrelse eller almindelige Anliggender. Almindelig Værnepligt og Folkevæbning er aabenbart i Statens Jnteresse. Naar Staten fordeer Afgivter af Borgeren, synes det naturligst at det maa staa ham frit for paa hver moralsk lovlig Maade at erhverve dem. Jndskrænkning heri er moralsk fordærveligt, fordi Lovene da søges omgaaede, og tillige ofte til Skade for selv de Privilegerede (Laugene) og altid til Skade og følgelig til Forurettelse for de øvrige Borgere, da Concurancen derved hæmmes. Den ene Jndskrænkning synes ogsaa let at kunne lede til den anden, og ligesom Laugene kun kunne bevæge dem indenfor den dem anviste og fastsatte Grændse, saaledes kunde det hændes, at de ogsaa ville søge at indskrænke Andre i Brugen af deres lovlige Frihed. Næringsfrihed synes derfor hensigstmæssigst og rigtigt, maaskee med Undtagelse af Kroe og Vertshuushold. Pressefrihed er nødvendig og bør altsaa tillades, undtagen i visse Tilfælde, f. Ex. i Krigstid, eller naar Pressen modsætter sig eller tilskynder Andre til at modsætte sig Loven. Fornærmelser og Løgn i Pressen maa naturligviis straffes ligesaavel som mundtlig Fornærmelse og Løgn og det endog haardere, fordi Følgerne ere farligere. Foreningsfrihed er baade nyttig og nødvendig og bør tillades saalænge Foreningen ikke hemmeligt eller offentligt søger, enten ved Ord eller Demonstrationer at træde Lov, Orden og borgerlig Rolighed og Sikkerhed under Fødder. Enhver som paa hvilkensomhelst Maade søger at hverve Stemmer til en Rigsforsamling bør tabe sin Ret, saavel til at vælge som til at vælges. Enhver Stand burde i de følgende Rigsforsamlinger tilbørligen og saavidt muligt ligeligen repræsenteres (thi i denne vil det neppe skee), hvorhos det ikke burde være Pligt for Valgeandidaten at stille sig til Valg, da det frie Valg ellers betydeligen indskrænkes, eller, rettere sagt, bliver tvungent. Embedsmændene bør være ansvarlige og Borgeren have Net til at anklage dem. Hvor gjennemgribende Reformer ere nødvendige, bør der tages billigt Hensyn til de bestaaende Rettigheder, thi vor Stræben bør gaae ud paa Ret for Alle, Uret mod Jngen!