Aarhuus Stifts-Tidende, 1831-10-20
(Af en i Khvnsposten No. 241 indført Beretning af Pastor Lütken i Mehrn.) Hidtil har denne Omgangssyge intet Navn havt, og erholder vel heller intet saalænge de Mænd der hos os ansees for Lægevidenskabens Coryphæer, ikke have erklæret sig desangaaende. Denne Omstændighed kunde være ligegyldig dersom ikke just saadan Navnløshed opvakte Mistanke hos Mange om at den var identisk med den orientalske Cholera. Man kunde maaskee kalde den formildet Cholera, cholera mitior, dersom ikke det blotte Navn Cholera opvakte Skræk hos dem, for hvis Jndbildningskraft denne Sygdom nu engang staaer som Cheruben med det flammende Sværd. Dersom det er sandt, at Vox populi ikke bedrager, saa maa Anledningen til denne Sygdoms Udbrud søges i den tykke ildelugtende Taage som først i August kom hertil med sydostlig Vind. Der til kom ogsaa det nye Brødkorn som Mange maatte benytte for det var fuldmodent, slet og fordærvet Vand, o. s. v. Taagen havde nedlagt Spiren til Sygdommen, eller om man saa maa tale, dens Frøe, og at de øvrige Omstændigheder have givet dette en Jordbund hvori det frodigt kunde voxe. Aarsagen til at Kjøbenhavn er gaaet fri hidtil kommer nok af at Røgen af dens Tusinder Skorstene har lettet hiin sygdomsvangre Taage iveiret, eller at den Dunst og Taage som opstiger fra Staden selv, har neutraliseret Brandtagen og gjort den uskadelig. J Mehrn Sogn, som har omtrent 1000 Mennesker, og hvor der, efter et Middeltal af 10 Aar, omtrent ellers ere døde 300 om Aaret, var der i 6 Uger døde 5 flere end ellers i et heelt Aar. Sygdommen begyndte som oftest med Brækning og Diarrhoe, stærk Hovedsvimmel, Trykken for Hjertet, Uroe og Angest, undertiden Mangel paa at lade Vandet. Stærke Mennesker har den som oftest kun anfaldet enten naar de vare forkjølede eller deres Mave var i Uorden. Var Forkjølelse Anledningen, saa antog den meere Form af en Koldfeber, var Uorden i Maven det, saa lignede den mere en Galdefeber, Koldfebrene bleve undertiden ledsagede af apoplectiske Søvne, hvoraf man ikke kunde vække Patienterne, og som medførte Døden, hvis Jgler og Aareladning ikke i Tide anvendtes, og China derefter, naar Paroxysmen var forbi. Af henved 200 Syge i dette Sogn, som i Tide bleve anmeldte, ere de allerfleste blevne reddede ved Lægernes Bestræbelser og Brugen af Lægemidler, saa de nu kunne ansees uden Fare. "Sygdommen synes vel her i Aftagende slutter Beretningen – men den er ikke forbi, da flere af dem som have gjennemgaaet samme nu have faaet slemme anden eller trediedags Febere, paa hvis Paroxysmus det er nødvendigt at være meget opmærksom. Gid min Forhaabning gaae i Opfyldelse, at det maatte forholde sig med denne Sygdom til cholera ori en talis som Vaccinen til Børnekopperne, og ved at udtømme den materia morbi som fandtes i vore danske Konstitutioner, betrygge os mod den frygtelige Syge, da kunne vi jo prise os meget lykkelige. Maatte hær ratio morborum et morti for cestus, orien tis en finibus ortus ved den Almægtiges Beskjærmelse holdes borte fra vort Fædreland!" Sjeldent have saa mange geistlige Embeder været ledige som i denne Tid. Der ere af saadanne for Øieblikket: Birkerød, Sæby og Hallensløv, Thorslunde og Jshøi, Kongsted, Rorup og Gim (hvortil Grev Holstein. til Lethraborg har jus proponendi), Torverd, Tolløse og Aagerup, Dalby og Tureby (Grev Moltke. Bregentved), Grevinge, Marvede og Hyllinge (Grev Scheel Plessen) og Hellested (Grev Moltke-Bregentved) i Sielland; Nørre Vedby og Nørre Alslev, samt Kippinge og Brarup paa Falster, Kjøbeløv, Vindeby og Radsted, (til hvilke tvende sidste Grev Hardenberg har jus proponendi, paa Lolland; St. Nicolai Menighed i Svendborg med Anner Thurø, og Udby (Grev Wedel Wedelsborg) i Fyen; Tranekjær (Grev Ahlefeldt-Laurvig) paa Langeland; og i Jylland, Grønbek og Sveistrup, det residerende Capellani i Thisted med Sognekaldet til Skinnerup, Ølsted, Als, det residerende Capellani i Kolding, med Sognekaldet i Alminde, Sneiberg og Tjørring, Assens og Klakring (Reebs paa Palsgaard) Herslef og WiJuf, Vrou og Resen, Spandet og Sevel. Regner man endnu hertil Aalborgs Bispestol og det residerende Kapellani i Vordingborg, som endnu staae ubesatte, samt den ved Biskop Fogtmanns Befordring ledigt blevne theologiske Lærestol, foruden nogle Adjunct-Embeder, da findes der at være Udsigt til Befordring for meere end 30 theologiske Candidater, Ogsaa Universitetet mangler for Tiden en Lærer i hvert af sine Fakulteter, thi foruden den omtalte theologiske mangler en Jurist, en Pharmacolog og en Mathematiker, hvilket Tilfælde vistnok ikke lofte er indtruffet.