Berlingske Tidende, 1770-03-01
de Americanske Øer. Martinique, Guadeloupe, St. Dømingo, ere siden Friheden vorden til folkerige, formuende og mægtige Colonier. J øvrigt vil det ikke feyle, at jo de Handlende udi Rigets adskillige Havne skal, ligesaavel som Compagniets Directeurer og Jnteressentere, indsee hvad Fare der kan være ved Concurrence, og vogte sig for den, dersom nogen er at befrygte. Deres Meening derom er endog at større Vægt end Compagniets Forfægteres, ja end fuldkommen neutrale Personers, efterdi Forfægterne ere villige for Compagniet, men de neutrale have intet at vinde eller tabe ved Spørsmaalets Oplysning, og ere derfor heller ikke pligtige til at overveye Sagen med den erforderlige Agtsomhed. Endelig er Frygten for uoverlagte Udredninger, hvilken man grunder paa den Franske Nations Caracter, en lumpen Jndvending, og som i lige Tilfælde finder Sted hos alle Nationer. - Forfatteren viser fremdeles det at være falsk, at, for Privat Handlendes Concurrences Skyld, skulle den fri Han deel kiøbe dyrere ind end den udelukkende, naar man, saaledes som det bør skee, beregner med udi Jndkiøbs=Prisen for de Ostindiske Vahre alt det, som fra begge Sider er vorden anvendet paa Jndkiøbet, hvori Compagniet befindes at være udsat for større Omkostninger, end som Privat=Handlende. Han viser de Aarsager, som bestemme en Vahres Markeds Priis, og beviser deraf, at Kiøbernes Concurrence, betragtet allene som flere i Tallet, kan kuns have en meget kraftesløs Jndflydelse paa de Ostindiske Vahres Priis, til at forhøve den; thi de Vahres Mængde, som forlanges til Kiøbs, voxer ikke i Forhold af Kiøbernes Tal, men af de Qvantiter som de alle tilsammen forlange; og enhver privat Handlende paa Jndien forlangte ikke saa store Qvantiteter, som Compagniet Ca kiøber. kiøber. - Til at giøre Concurrencen forhadt indvender man og, at Jndianerne ikke behøve vore Vahre, og kunne ganske undvære dem, men at Europæerne ikke kunne andvære de Ostindiske Vahre: De Europæiske skulle altsaa unegtelig falde i Forhold af den Mængde, som Privat Handlende deraf didførte. Hr. Morellet anmerker, at denne Sætning er falsk, da al Handel grunder sig paa en indbyrdes Trang, og at den i øvrigt ligesaa vel kan anbringes imod Privilegiet som imod Friheden. - Den anden Jndvending som giøres, er, Umueligheden i at finde Ladningerne til reede for sig. Men svarer Hr. Morellet hertil, dersom det første Skib fra et Handels=Comtoir tilbereder Ladningen for det andet, og saa videre fort, saa skal derved ikke være anden Vanskelighed, end at det første Skib opholdes i saa lang Tid, som det behøver for at tilbereede Ladningen for sig selv, naar det ikke har fundet den tilreede for sig. J øvrigt kunne Handels Comtoirer nedsætte sig i Chandernagor, Pondicher, &c. hvilke kunne bære Omsorg for at indkiøbe de fornødne Vahre, og de Jndianske Kiøbmænd selv, som lade Tøyerne fabriquere og føre til Compagniets Comtoirer, skulle giøre det samme ved de Europæiske Privat=Handlendes Skibe; thi det, som man foregiver, at Jndianerne ere uskikkede til at være Commissionairer, synes at have liden Grund. Menneskene af alle Nationer, og under alle Himmels=Egne, gaae til Verks paa een og den samme Maade, for saa vidt de drives af een Tænkemaade, nemlig egen Fordeel. - Til tredie Jndvending tiene de mangfoldige Forsynligheder, som Compagniet anvender, for at vogte sig for de Jndianske Fabrikanteres Bedragerier. Det er nødvendigt at lade Tøyerne maale, besigtige, bleege, og indpakke ved egne Folk, som til hver af disse Poster ere beskikkede hvilket ikke af Privat=Handlende kunne foranstaltes, hedder det. Hr. Morellet erindrer om denne Jndvending, at maaskee alle disse Forsynligheder koste meere end de gavne; at de ere maaskee aldeles ligegyldige for den Ostindiske Handel; endelig, at alle disse Ting lode sig ligesaa vel udrette af den fri, som af den udelukkende Handel. - Paa nesten lige Maade besvarer han for det 4de den Jndvending, som tages af Vanskeligheden i at sortere Vahrene efter deres adskillige Classer; og beviser for det 5te, at den fri Handel kan have ligesaa store og større Capitaler til den Jndiske Handel, end derudi for nærværende Tid stikker. - Tilsidst besvares udførligen den Jndvending, som tages af Engellændernes Magt udi Jndien. Forfatteren erindrer forud, at de, som deraf betiene sig, skey te ud fra Spørsmaalet, hvilket er almindeligt, og ikke hænger af de Europæiske Potentaters nuværende Tilstand i Jndien, hvilken er ustadig og kan hvert Øyeblik omskifte sig: At denne Jndvending forudsætter just, at det Engelske Compagnies Handel har sig meget at befrygte af en fri given Handel; og at saadan Forudsætning, bragt paa Bane og tilstandet at Privilegiets Patroner selv, den kan ikke finde Sted uden for saavidt den fri Handel er giørlig, endog i Concurrence med Compagnierne: At Engellændernes Magt udi Jndien er ingen Hindring som kan standse Privat=Handelen, thi denne skal af Engellænderne selv, og af Compagniets Betiente for deres egen Regning kiøbe sine behøvende Vahre. At og de her anførste Formodning er grundet, derpaa har man et ganske nyt og bekiendt Beviis, som har givet det Franske Compagnie Materie til bittre Klagemaale: Det har nemlig bragt i Erfaring, at sidst udi forrige Aar vare 2 meget riige Ladninger med Bengalske og Corommandelske Kyst=Vahre ankomne til Lissabon, at disse Ladninger vare udi 2de Portugisiske Skibe indskibede for Compagniets egne Betienteres Regning, og at samme Vahre formodentlig vare indkiøbte hos det Engelske Compagnies Betientere." Det som da Betienterne have gjort hemmelig og med Privilegiets Overtrædelse, det skal Friheden lettere og med større Profit kunne udrette. Hr. Morellet siger videre, at Compagniet selv giør just nu omstunder dette samme, og at det ikke til at forringe Privat=Handelen kan paaberaabe sig nogen Dependence af Engellænderne, efterat dets udelukkende Privilegium ikke har kunne holde det selv fri fra at geraade derudi, visende i øvrigt, at den fri Handel skal ikke være udsat for visse nedrige Udveye; at den skal finde Beskyttelse af Kongen; at det Engelske Compagnie skal holde Forbundenne imellem begge Nationerne; og at Regieringen skal have de samme og end større Aarsager til at beskytte de Privat=Handlende, som et udelukkende Compagnie. - Tilsidst anmerker Forfatteren, at det er umueligt forud at see og overregne alle de Udveye, som Vindskibelighed og Frihed kan finde, og hvilke alle skal geraade Nationen til Fordeel. Han befattet sig ikke med at angive de af saadanne Fordeele, som ere almindelige, men nævner disse 2de den Jndiske Handel i Besynderlighed angaaende, nemlig den Jndiske Handels Fremvæxt ud Jndien, og Øernes de France og Bourbon Forbedring, at hvilke Øer den første i sær har hidindtil sukket under et Gouvernement, som har været fuldkommen despotisk, og tienligt til intet vissere, end at qvæle al Arbeydsomhed og Vindskibelighed. - Endelig siger Forfatteren: "Jeg protesterer til Slutning, at udi denne Afhandling som man her har læst, har intet andet drevet mig, end Kiærlighed for Sandheden og Friheden, hvilke tvende Tilbøyeligheder jeg skal vedligeholde hos mig saa længe jeg lever, og ved hvilke jeg er en Fiende af udelukkende Privilegier og af de falske Haarkløverier, hvorved man mener at tage dem i Forsvar. Det er ikke det Ostindiske Compagnie som jeg angriber, men det er Friheden som jeg tager i Forsvar. Jeg har ikke allermindste Tvivl om min Sags Retfærdighed; dog, dersom nogen troer sig at kunne fremsætte ny Jndvendinger herudinden, skal jeg med Fornøyelse igiendrive dem, og jeg skal ikke være imod at indlade mig endnu engang med at afhandle en Sag, som for Rigets Handel samt for mange iblandt dets Jndvaanere er saa betydelig Paa denne Abbed Morellets Afhandling om det Jndiske Compagnies nærværende Tilstand, har en Hr. Neckar taget til Giensvar, og, under Form af Brev til Hr. Morellet, tiltaler han udi Indgangen saaledes: "Den Afhandling som M. H. har skrevet, angaaer fornemmelig Jnteressenterne, som Eyere af det Gods og de Rettigheder, De undersøge; men enhver Lem af Staten kan ogsaa tage sig af den, for de Occomiske Spørsmaales Skyld, som derudi behandles, og maa skee endnu mere for den viide Udstræknings Skyld, som De give visse Meeninger, hvilke i Almindelighed røre Jndvaaner, nes Eiendomme. Af disse adskillige Aarsager drevet, har jeg villet skriftlig forfatte de Betragtninger, som Deres Afhandlings Giennemlæsning hos mig har avlet. Maaskee at samme kunne formaae at indstille Publici Dom saa længe, indtil nogen, med bedre Gaver og Jndsigter begavet, kunne forfatte et fuldstændigt Værk over en saa saare vigtig Sag. - Jeg vil begynde med at gjøre een eller to Anmerkninger over den Maade, paa hvilken M. H. har ganget til Verks: De forsatte en Afhandling, som angriber det Jndiske Compagnies Vedblivende og Jnteressenternes Rettigheder; De meddeel den betilds nok til de K. Ministere, for at disse kunne giøre sig kyndige deraf den Dag, paa hvilken Tingene som De handle om skal bringes ind for Raadet; og ikke førend Dagen nest foran lader man Publicum faae nogen Deel deraf, da Jnteressen, terne altsaa ingen Tid have til at forsvare sig. Nogle af Jnteressenterne udnævnte Deputerede have i endeel Maaneder med besværligt Arbeyde lagt Fliid paa at udfinde Compagniets Formue; uden deres Minde forskaffer M. H. sig de af dem forfattede Beregninger; De komme dem tilforn i det Regnskab, de derom skulle gjøre deres Med=Interessentere; De lade disse Beregninger trykke, tilføye critiske Anmerkninger dem De ikke have underkastet saadanne Personers Dom, som forstode at undersøge dem. Er det ikke alligevel saa, at det tilkommer den, som har udrettet et Arbeyde, at giøre Reede derfor, og burte Jnteressenterne være de første som skulle vi de hvad som angaaer deres Eiendom, Havde de overgivet deres Sag i M. Herres Hænder. - Uden Kald, uden Fuldmagt af Jnteressenterne, uden at være hverken deres Med¬Jnteressent eller Creditor, taxere De deres Formue. De undersøge deres Rettigheder, og det immer til at formindske dem immer til at indskrænke dem, med en Partiskhed, som hver Skridt viser sig. - Saasom De da ikke ere Jnteressenter, nes Fortrolige, hvad er det da for en Aarsag som De drives af: Af Kiærlighed for Sandheden, sige De. En beklagelig og selsom Kiærlighed for Sandheden, der bevæger Dem til at aabne en forfærdende Undersøgning om Medborgeres Eiendom og Formue, Men vi skal snart faae at see, om De derudi, have gaaet billigen til Verks, og hvorledes De have tragtet at finde den Sandhed, som De elske. - De afbilde Jnteressenterne som gierrige Medborgere, der stedse af Regieringen have begiært det, som dem ikke tilkom: der have nydt Fordeele som vare fornærmelige imod Societetet; der have qvalt Vindskibeligheden, og haardnakket fortfaret at benytte sig at et Privilegium, som var stridende imod det Almindelige Fordeel. Kort sagt, De forestille det Jndiske Compagnie som et afskyeligt Sælskab, hvilket, langt fra at have vel fortient af Regieringen, har derimod forspildt den offentlige Beskyttelse, fordi det har betient sig af et udelukkende Privilegium. - Paa saadanne Grunde bygge De den Beslutning, at dersom Jnteressenterne vegre sig ved at indgaae et Forslag, hvilket De dog ikke fremsætte, kunne Regieringen uden Uretfærdighed fratage dem den Formue de endnu have til overs, eftersom det er allene af dens Godhed at de have samme. - Sandelig, Jnteressenterne ville aldrig fragaae denne smigrende Oprindelse til deres Eiendom: Den Adkomst, hvorved de paa mindes om Hs. Msts. forrige Bevaagenhed, skal altid være den kiæreste i deres Øyne; men M. H. føyer til, at denne Godhed har været de øvrige Medborgere til Forfang, og tænker, at de kunne paatale samme. - Her er det hvor Jnteressenterne bør gaae Dem i Møde; maaskee deres Eiendoms og deres Æres Forsvar i lige høy Grad forbinde dem dertil. Kan dem giøres nogen ubilligere Bebreydelse, end den De herudi giøre dem. De beskylde det Jndiske Compagnie for at have været Staten til Byrde; og det er eene og allene Staten som har profiteret af dets Arbeyde: De bebreyde Jnteressenterne den Eiendom de besidde; De give at forstaae, at Regieringen kunne uden Uretfærdighed sætte dem ud fra samme; og denne Eiendom er en Levning af umaadelige Rigdomme, som ere satte til i et Sælskab, der aldrig for deres Fordeels Skyld, men for Statens, blev stiftet; der aldrig er vorden af dem selv eller deres Representanter bestyret, men af Commissarier, og Directeurer som Kongen har udnævnet. - Jeg kan da med Sandhed sige, og med tilforladeligste Overbeviisning forsvare, at det Jndiske Compagnie, langt fra at have været Staten til Byrde, har gjort den største Tienester; og at dets Jnteressentere, langt fra at have paa Statens Bekostning forøget deres private Formue, have for Staten opofret umaadelige Rigdomme. Disse ere de 2 Sætninger, hvis uimodsigelige Sandhed jeg haaber at bevise, til hvilken Ende jeg indstændig udbeder mig de retsindige og fra Fordomme fri Personers Agtpaagivenhed, hvis strænge og uvillige Dom vil tidlig eller sildig bestemme Publici Meening herom. - Man troede i gamle Dage, at det Jndiske Compagnie var nyttigt for Staten, og de paa et Hundrede Aars Tid fra Thronen udgangne Love havde stadfæstet samme Tro; skulle vel nogle flygtige Raisonnemmens nu formaa at udslette den? Jeg vil nu agtsom undersøge disse. - Man begynder med at giøre det Jndiske Compagnies Privilegium forhadt, angribende det, som hvilken Maade er alt for gængse, med almindelige Beskyldninger. De udelukkende Privilegier, siger M. H., ere stedse i Hælene paa Vindskibeligheden, de forfinke den, fortrænge den, de krænke Sælskabets Rettigheder. Disse Begreber ere vel i Almindelighed rigtige og sandfærdige, men de taale alligel nogen Undtagelse. - En Regiering eragter, at et Anlæg ville vorde vorde Staten til Gavn; den indseer derhos, at dets Jværksættelse vil i Begyndelsen udfordre store Omkostninger, og at Frugten deraf er for langt af Syne til at nogen ville giøre Forsøg derpaa. Klogskaben byder da Regieringen at fremme et saadant Anlæg; og, dersom dens Skatkammer ikke tillader den at fremme det med Penge Forskud, saa giver den undertiden et Privilegium i dets Sted. Og naar den da bestemmet dettes Vedvarende efter den Opmuntring, som strækker til at fremme Anlægget, uden nogen privat Hensigt til Entrepeneuren, da er saadant Privilegium saa langt fra at skade Vindskibeligheden, at det meget mere befordrer den, i det at det opmuntrer til et Anlæg, som uden det ikke havde kommet afsted. Dersom et udelukkende Privilegium uden Undtagelse kunne agtes for en Krænkelse af Borgerlige Sælskabs Rettigheder, hvorledes skulle da alle Europæiske Nationer og de som ere meest nidkiære for Friheden, have kunnet betro den Ostindiske Handels Drivelse til et privilegeret Compagnie, Gaves den et sikrere Middel til at deelagtiggiøre det størst muelige Antal Medborgere i denne Handel, end at dividere i 30 til 40000 Dele alle de Capitaler, som deri kunne anvendes, Naar da den størst muelige Division af Deelagtighed engang var fastsat, streed det da imod Klogskab og billighed, at Regieringen forenede disse adskillige Deelagtigheder i deres Bevægelser, naar saadan Forening fremmede deres og Statens Fordeel, Var det, endelig, at krænke det Borgerlige Sælskabs Rettigheder, at man forestillede sig, at Personerne, som altid see hen til det nærværende og til Fordeelen, kunne undertiden, endog udi Handelen, imodtage gode Regler af Regieringen, hvis faderlige Øye overseer det hele Sælskabs Tarv, og stedse foreener den nærværende Tid med Fremtiden? – Saadanne vare upaatvivlelig nogle af de Betragtninger, som dreve Ludvig IV. til at meddeele det Jndiske Compagnie et udelukkende Privilegium, og at befordre dets Handel ved adskillige Fordeele. Dette Compagnies Stiftelse var ingenlunde Gierrig, hedens Verk, Man maatte opmuntre Gemytterne ved Patriotisme og kildre dem med Ærgierrighed. Ludvig IV. skrev 119 Breve til Magistraterne i de fornemmeste Rigets Stæder Han holdt paa sit eget Slot den første Forsamling af de fornemmeste Jnteressentere; og holdt sig det ikke for ringe at bivaane samme i egen Person: Han bragte de Store ved sit Ho til at understytte sit Anslag; og man fandt da, saavelsom nu omstunder, de anseeligste Huse i Frankrige at være Jnteressen, tere i det Jndiske Compagnie. Det sees da klarlig, at det var for Statens Fordeels Skyld at Compagniet blev stiftet, og ikke for at bevilge nogle Privatpersoner en til egen Fordeel sigtende, Begiæring. Det hedde ikke Forordningerne, Efterdi Vi ville føye den eller den, men, Efterdi det er Os forestillet, at det kunne geraade til vort Riges Gavn &c. - Man har og immer i samme Troe haandhævet Compagniet; og det var uden Tvivl det som bevægede Regieringen til at lade Compagniet bestyre ved K. Commissarier, og siden endog til at sætte Jnteressenterne ud fra at udnævne deres Directeurer. Dersom Compagniet havde været betragtet som et Sælskab af Personer, der midt i Staten arbeydede til deres egen Fordeel, da havde det stredet imod billighed at betro dets Jnteressenteres Gods under saadanne Forvalteres fri og uafhængende Raadighed, som de ikke dertil havde udvalgt. - Disse adskillige Betragtninger ere tilstrækkelige til at overtyde om, at Regieringen stedse betragtede Compagniet som et for Staten nyt tigt Anlæg; og lad være, at M. H. kunne nu bevise, at denne Maade at betragte det paa var vildfarende, blev det alligevel ubilligt at ville tragte at fravende Jnteressenterne den Ret til Publici Taknemmelighed, som de ved deres forbigangne Bestræbelser og Opofringer have erhvervet sig; det var at vegre en Soldat sin fortiente Belønning, naar man ville med ham give sig i Modsigelse om Nytten af Erobringen. Men det er saare langt fra at Jnteressenterne behøve paa saadan Maade at forsvare den Fortieneste dem tilkommer: Det bestandig Begreb om det Jndiske Compagnies forbigangne Gavn for Staten var fuldkommen velgrundet; og jeg kommer nu til at undersøge de fornemmeste Raisonnemens, hvorved De tragte at indbilde, at det har været Staten til Byrde. - De angive os alle de Udsalg, som Compagniet siden 1725 har tilveyebragt, at beløbe sig til 300 Millioner: De opregne dernest alle de Summer, som Kongen har betalt Compagniet over det Hs. M. var pligtig til, dem De fra bemeldte Tidspunkt af lade stige til 376 Millioner; hvoraf De uddrage den Slutning, at saasom 300 Millioner Udsalgs Beløb har kostet Staten 376 Millioner, saa er det klart, at det Jndiske Compagnie har stedse været den til Byrde, saasom en saadan Handel var ikke en saadan Bekostning værd."Jeg tvivler om at man udi en eeneste Raisonnement skal kunne samt menføye flere urigtige Tildragelser og falske Sætninger. 1,