Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-10-20
hedder det videre, Memoirer, som ere anmeldte under vort Navn. (Denne officielle Erklæring adspreder mange Blendværk, som længe have tiltrukket sig Publikums Opmærksomhed. – Det Engelske Blad Times indeholder følgende Skrivelse fra Paris af 8de September, hvori det hedder: jeg har idag spiist med Dr. Antomarchi Napoleons LægeDe ville tilstaae, at det var meget interessant at spise med en Person, som har rakt denne berømte Mand den sidste Draabe Vand. Dr. var meget forsigtig i sine Udeladelser, dog har jeg bemærket mig følgende: Bonaparte beskiæftigede sig meget med Havevæsenet, og under hans Tilsyn bleve Løvhytter og Grotter anlagte i Haven ved Longvopd. Herr og Frue Bertrand, deres Børn og Doctoren hialp ham dermed; Ex=Keiseren har da en Chinesisk Gartners Dragt med en stor Straaehat. De sidste 8 Maaneder i hans Liv kunde han ikke meere taale at gaae; han maatte ofte sætte sig for at hvile; han leed meget, og han var derfore ogsaa bleven sørgmodig, og havde tabt totrediedele af sin Corpulence. Jmedens han var syg talte han ofte og sin Søn, men ikke, som Dr. forsikkrer, om Politik. Hans Moder havde sendt ham to Geistlige, en gammel ved Navn Bonqvita, og en Ung; den første forlod Øen snart, fordi han ligesaa lidet kunde taale Climatet, som Napoleon hans Tobaksrøg. Napoleon selv havde ganske ophørt at brug Snustobak. Man veed at Napoleon testamentere de Lady Holland en Present. Denne Lady, som aldrig havde personlig kiendt Napoleon, havde ladet sig det være magt paaliggende, at giøre ham hans Fangenskab saa taalelig som muelig. Hun forskaffede ham til hans Taffel hvad hun troede der kunde være ham behageligt. Hun sendte ham Bøger og bidrog paa mange Maader til hans huuslige Lykke. Derfor sendte Napoleon hende en Camee af stor Værdie, den var indfattet i en Daase, som han engang havde faaet af Paven. Uagtet alt hvad de Engelske Blade fortælle, saa havde Napoleon ingen qvindelige Tienestefolk i sit Huus, og ingen qvindelig Haand har pleiet ham imedens han opholdt sig paa St. Helene. Det er utroeligt med hvilken Ærefrygt, Doctoren taler og Napoleon. Han nævner ham aldrig anderledes end Keiseren, og Grev Bertrand kalder han Stormarskallen. Frue Bertrand havde Tilladelse til uanmeldet at komme indi hans Værelse. Napoleon var ganske resigneret i at døe paa St. Helene. Han talte ofte med Antomarchi om sine første Ungdoms Begivenheder og sine Barndoms Lege, og da Doctoren var fra Corsica, saa talte de ofte med hinanden i deres Fædrelands Mundart, hvori Napoleon kunde færdigt udtrykke sig. Det Huus, som Napoleon beboede i Longvand, var lidet, ubeqvemt og over al Maade fugtigt. Det nye Huus var endnu ikke færdigt da han døde, og han havde sat sig for at ville aldrig flytte ind i det. Hans Bibliothek bestod af de bedste Classiske Værker; Lady Holland og nogle andre Vennerssendte ham hver tredie Maaned det nyeste og mærkværdigste i Litteraturen under Lord Bathursts Forsegling Middagsmaden blev frembaaren i den Service, som han havde betient sig af i St. Cloud, og hvori det Keiserlige Vaaben var indgravet. Dr. Antomarchihavde tilberedet en Gips paa Øen, hvori han har taget et Aftryk af Napoleons Ansigt, som han har sendt til Napoleons Moder i Rom.