Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1819-04-05
Den over hele Europa bekjendte Digter og Skribent; August von Kotzebue, er ikke mere. Den 23 Marts faldt han for en Snigmorders Haand i Mannheim. Da gen før ankom et fremmed ungt Menneske, klædt i oldtydsk Dragt, dertil, som udgav sig for Student ved Navn Heinrichs, og gik Dagen efter om Formiddagen hen til Kotzer, hue. Da han ikke traf ham hjemme, lod han sig atter melde om Eftermiddagen Kl. 5, og foregav at have et Brev at aflevere. Da Kotzebue kom ud spurgteden Fremmede: Hom han var Kotzebue? Paa Svaret: Ja, stødte Morderen han en Dolk i Hjertet, og skal endnu have givet ham flere Ste i Munden og Underlivet. Ved den Saaredes Skrig iled hans Konemed Datter til; men Morderen skreeg dem imøde: Hvo som nærmer sig, er dødsens! gik langsomt ned af Trappen, knælede ved Døren og raabte med foldede Hænder: "Fader, det er fuldbragt, Derpaa stødte han sig selv med en anden Dolk i Brystet under Raabet: "Teutonia leve! Jmidlertid blev han bragt til Hospitalet, hvor har Dagen efter var saa vel, at han kunde tale; dog skal han ifølge Privat-Efterretninger, senere være død af Dolkestikket. Af de hos Morderen fundne Papirer, fremlyser, at hans i Navn er Carl Ludnig Sand, fød i Wunstedel i Bayreuth, kun 24 Aar gammel og har studeret Theologie i Er langen. Paa et Ark Papiir fandtes en skreven Afhandling om Tydsklands Fornedrelse og den herskende Feighed. Og saa indeholder den et sværmersk Opraab til Mord og Drab af alle Lastefulde (i Sværmerens Sprog det samme som anderledes Tænkende) og at sammensmelte alle Religio. 3 ner og alle Stater til een. Han erklærer at ville begynde dette store Værk, for hvilket han gjerne opofrer sit Liv. Afhandlingen fører til Titel: "Dødsstød for August von Kotte14 bues og paa et løst Stykke Papir læstes: "August von Kotzerbues Dødsdom, fuldbyrdet den 23 Marts 1819 Klokken 5 1/2. Videre fandtes i hans Klæder en i Sort indbunden, Bog med Titel: "Jndviet til Døden 1815. Mundtlig har han erklæret, at han alt i sex Maaneder har tænkt paa at begaae dette Mord, hvorved han troer at have gjort sig meget fortjent, da han har befriet Tydskland fra en Mand, som deels ved sine Skrivter, deels ved Bagvaskelser hos i Keiser Alexander har forvoldt de tydske Burscher saa megen 3 Fortræd. Vel nægter han at have nogen direkte Deeltagere, men efter Andre skal han af det tydske Burscheskab ved Lod 6 kastning have været bestemt til at rydde Kotzebue af Veien, renten ved Duel, som Kotzebue skal have afslaaet, er er paa anden Maade. Da Efterretningen om Mordet kom til Jena, aabnede Man Sands Værelse, og fandt der et Brev fra ham, hvori han yttrer, at det vel er skrækkeligt for ham at myrde et Menneske, men han kan ikke længer modstaae den indre Stemme, som byder ham at udrydde Fædrelands Forræderen &c. August von Kotzebue, dette saa berømte Navn i den tydske Litteratur, blev fød i Weimar den 3 Marts 1761. Ali sit 6 Aar vovede han sig ud paa Digterbanen, og yttrede ligesaa tidlig Lyst til Theatret. Dog nød han Musæus's Underviisning paa Gymnasiet i Weimar, til sit 16 Aar, i de han kom til Universitetet i Jena, hvor han studerede Jura, og blev Advokat. 1781 gik han til Petersborg, og 1 blev fire Aar derefter udnævnt til Præsident i Gouvernementsraadet for Provindsen Estland, og ophøiet i Adelstanden. Ved en Række af Værker, hvoriblandt den Ortenbergske Families Lidelser, og samlede Skrivter; men især ved Skuespillene: Menneskehad og Anger, og Jndianerne i Engelland, erhvervede han sig stor Celebritet, som dog igjen blev ikke lidet svækket ved det berygtede Skrivt: Bardt mit der Eisernen Stirn, hvilket han udgav under Knigges Navn 1790. Derefter reiste han til Paris og siden tilbage til Rusland, hvor han fra 1795 levede paa Landet. Her skrev han: mit Lunes yngste Foster og over 20 Skuespil. Senere blev han Hoftheater=Digter i Wien, hvorfra han efter to Aars Forløb afgik med 1000 Gylden i Pension. Derpaa vendte han tilbage til Rusland, men blev uformodet arresteret paa Grændsen, og bragt til Siberien, hvorfra har dog snart blev befriet af Keiser Paul, som fandt megen Behag i hans paa russisk oversatte Stykke: "Peter den 3 Livkudske. Sit Exil har han romanagtig beskrevet i: Det mærkværdigste Aar i mit Liv., Efter Keiser Pauls Død, gik han til Weimar, og derfra til Jena, hvorfra han, efter nogle Fortrædeligheder med Digteren Göthe, reist til Berlin, og udgav der, i Forening med Merkel, Journalen: "Den Frimodiget. Senere skrev han Preussens ældre Historie, et Værk som viser, at Historieskrivning ikke var hans rette Fag. J 1806 flygtede han til Rusland, hvor han brugte sine Vittigheds=Vaaben mod de Franske og disses Keiser, blandt andet i Journalen: 3die Bienet, Ved Begivenhederne 1813 blev Kotzebue kaldet til det russiske Hovedqvarteer, for at vække og nære Stemningen mod de Franske, og nu udgav han: det russisk tydske Folkeblad 1816 blev han ansat som Statsraad ved Departementet for de udenlandske Anliggender i Petersborg, og 1817 sendt til Tydskland, for derfra at indgive til Keiseren Beretning om Litteraturens og den offentlige Mening: Tilstand. Nu skrev han i Weimar sit litterairiske Ugeblad, hvori han i Flæng bedømte Værker i alle Videnskaber, og gav en høist een sidig Diktator Stemme over Politik og Tidsaand. Den nye Kosak-Taktik, hvormed han i den sund Menneskeforstands Navn, for hvis Repræsentant han udgav sig, angreeb Repræsentativ=Systemmet, Pressefriheden, m. m., kunde vel skaffe ham visse Læseres bifald; men hvo kan nægte, at han herved tilsidesatte den Agtelse enhver Forfatter skylder Nationalaanden og den offentlige Mening, Jndviklet i Fortrædeligheder med flere af sine lærde Landsmænd, drog han fra Weimar til Frankfurt og siden til Mann heim, hvor han paa ny trak til Felts mod Turnervæsenet, Pressefriheden og Stænderne, og derved forbittrede sin Landsmænd, især den studerende Ungdom. Neppe har han anet, at hans Endeligt vilde blive ligt det, han fortæller i en Anekdote, med Hensyn paa Bonapartes Fremfærd hvori det hedder: "Man lader dem myrde, som Man er kan lide; men vide burde han, at altslags Tyrannie tager er bedrøvelig Enden. Dette frugtbare Gennie, der har skreve henved 500 Theater=Stykker, havde en udmærket Physiog nomie, og var af middelmaadig Statur. Han staaer nu for sin Dommer, som randsager Hjerterne og kjender Hensigterne - hans ulykkelige Morder være Hvo han vil; høist i afskyelig bliver dog Handlingen, om end Fanatismen har vildledet Ynglingens levende Fantasie. Beklage maa Man og især den Myrdedes efterladte Kone og 14 Børn, hvoraf det yngste er kun to Maaneder gammelt. Hans Søn, som med Kapitain Krusenstern har gjort Reisen omkring Jorden, ventedes Dagen efter Mordet til Mannheim, og samme Dag det skeete, indløb et Brev fra den Myrdedes gamle Moder, som endnu lever i Weimar. Mordet bliver paa det strængeste undersøgt. - Maatte dog de, hvis Kald det blev at undervise Ungdommen, heraf tage Anledning til, af alle Kræfter at arbeide imod alt Sværmerie, være sig af det religiøse eller politiske Slags!