Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-03-20
Fra Hamborg skrives, at man vil have erfaret, fra en troeværdig Kilde, at de store Magter i Enropa have fattet den Beslutning: at saavel de Franske som de Østerrigske Tropper skulle med det første rømme de Romerske Stater, hvorimod 6000 Schweitzere skulle rykke ind fra Neapel for at holde Orden vedlige. Herved falde da alle de Rygter bort, som ere i Omløb om at de Østerrigske Tropper samle sig og at de ville angribe Ancona; eller at det Østerrigske Cabinet vil begynde Krig, dersom de Franske ikke rømme Kirkestaten naar Østerrigerne gjøre det, eller naar de Franske ville hielpe Jnsurgenterne mod den Pavelige Regiering, eller naar de ville tvinge Paven til at indføre en Statsforfatning liig den Franske. - Forresten fortælles at de Pavelige Tropper skulle drage en Sanitets-Cordon omkring Ancona; at Lazzarini- og Ruspoli ere rappellerede til Rom for at forsvare deres Conduite og at de Franske Tropper ere rykkede ud af Ancona og besætte Pesaro og Reconati. Meget troeligt er det, som fortælles fra Wien, at Folkemængden i Kirkestaten er kommen ud af Lave, den raaber: leve Frieheden! leve Frankerige, ned med de Pavelige! Uagtet General Cubieres, som er ankommen til Ancona, har udstædet en Proclamation, hvori han erklærer, at de Franske ere komne for at vedligeholde Freden, for at beskytte Borgerne og assistere Paven. Man havde i Wien formodet, at den Franske Chef for Escadren, Legallois, havde overtraadt sine Jnstruxer, men man bemærker ikke, at den Franske Ambassadeur i Rom, St. Aulaire, har misbilliget hans Forhold. – Fra Rom skrives at Efterretningen om Landgangen der havde foraarsaget en almindelig Forstemmelse; de offentlige Baller bleve forbudte og saavel den Franske som den Østerrigske Ambassadeur holdt inde med de Feter, som de havde i Sinde at give, den Franske Ambassadeur skal give sig Mine af at være blevet overrasket ved Begivenheden i Ancona. Da General Cubieras, kom til Rom, vilde Statssecretairen ikke modtage ham, og han afreiste derpaa strax til Ancona. Legationen Perugia, som har lidt meget af Jordskielv viser sig ogsaa en utilfreds Stemning blandt Jndvaanerne, saa at Pavens Stilling er i høi Grad critisk, Cardinal Albani synes ikke at formaae at sætte sine strenge Foranstaltninger igiennem, som han har anonceret i Bologna. -Man læser nu de pavelige Noter til den Franske Ambassadeur af 25de og 26de Februar. J den første kaldes Landgangen et haardt Attentat imod hans Souverainiter, som han ikke kan troe at være foretaget paa Hs. Majestæts de Franskes Konges Befaling, hvorfor han vil underrette den Fr. Ambassadeur derom. Hs. Hellighed giør den Franske Regiering ansvarlig for alle Følgerne af dette Skridt, forlanger at de Franske Tropper skulle strax forlade Ancona, og forventer Satisfaction af den Franske Regiering. - J Noten af 26de Febr. underretter Paven Ambassadeuren om, at de Franske have med Vold besat Castellet Ancona, at Oberste Combes havde sat en Skildvagt for Deelegatens Dør, som ikke engang tillod at han talte med nogen af sine Tienere, og at Obersten havde paa samme Tid opfordret Fæstningen til at overgive sig, at han havde tilladt de pavelige Soldater at afmarschere til Rom under denne Betingelse, at de ikke maatte betiene sig af deres Vaaden til Østerrigernes Fordeel. Hans Hellighed protesterer paa nye mod denne voldsomme Handling og forkaster aldeles den Convention, som er afsluttet imellem Oberste Combes og Oberstlieut. Ruspoli, og vil drage denne derfor til Ansvar. Hs. Hellighed har befalet at Deelegaten og alle hans Krigsfolk skulle strax forlade Aucona. Paris vil man vide, at Fyrste Talleyrand skal have erklæret, at de Franskes Landgang i Ancona er kun en Følge af en Misforstaaelse; men at Giæringen skal være stor i Kirkestaten og i hele Jtalien: at Hertugen af Modena ikke vover at gaae ud uden en stærk Bedækning, at Giæringen er stor i Toscana, hvor man troer at Storhertugen snart vil døe; at man raaber i Kirkestaten: leve Frankerige, leve Unionen, leve Lafavette, imedens den Franske Krigsmusik spiller Marseiller- og Pariser Hymnerne. J Theaterne passere Uordener, de unge Mennesker raabe: Frieheden leve! – Det Engelske Blad Times dadler, men Bladet Coureren forsvarer Expeditionen til Ancona, da saavel Østerrige, som Frankerige vare overbeviste om den Pavelige Regierings Slethed.