Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-10-05
Nyeste Post-Efterretninger. Fra Constantinopel skrives under 28de August. J de sidste 8 a 14 Dage har denne Hovedstad, faaet et mørkt Udseende, og Folkets Had, der kun var bleven undertrykket ved Russernes Nærværelse, antager en truende Stilling. Sultanen har, isærdeleshed ved den sidste Alliance, fjernet alle de Troendes Hierter fra sig og ingen Dag ender uden Brandstiftelser eller idetmindste Forsøg, derpaa. Galata, skiøndt den foregives ildfast, var i ikke ringe Fare, en Mængde Boutiker ved Soli manie ere blevne Offer for Luerne; ligeledes mange Huse ved Sultan Achmeds Moschee, ogsaa vedTophana har man fundet henlagte Lunter. Politiet er forstærket og overalt paa Færde, men det er ikke tilstrækkeligt. Mange ere blevne arresterede og de syv Taarne ere opfyldte, dertil kommer de Mange, der ere druknede og strangulerede; dog de Sammensvorne vise sig stedse meere kiekke. Forrige Mandag forsamlede sig henved 10,000, tildeels Janitscharer og Ulemas i Atmeidan (Rendebanen) i den Hensigt at angribe Tøihuset, men en vis Omer=Aga meente, at det endnu ikke var den beleilige Tid dertil. Storherren har vel nogle Tropper ved Ramis Tochiftlik og i Slottene, men tør dog ikke lade dem komme, deels fordi han ikke rigtig kan stole paa dem, og deels for ikke derved endmere at ophidse Folket; om Natten ankommer enkelte Afdelinger i al Stilhed. Tahir Pascha, Osmann Pascha og andre Favoriter, som man tilskriver al Ulykke, have taget Flugten. For Sultanen vil der ikke blive andet tilbage, end endnu engang at henvende sig til Russerne, til hvem han allerede har ladet afgaae Budskab. De have bestandig en Station foran Bosphoros, de holde sig temmelig langt fjernet fra Erekli, og i Bugten ved Bourgas have de endnu Skibe og Tropper. Vende disse tilbage til Kanalen forinden Frankerige og England kunne antage sig Sagen, saa turde maaskee Følgerne blive uberegnelige. - Under 3die September skrives endvidere fra denne Hovedstad. J nogle Dage ere flere Divansforsamlinger blevne afholdne, efter hvilke Portens Tolk begav sig til det Franske og Engelske Gesandtskabs Hotel. Man slutter deraf, at vigtige Underhandlinger med begge disse Magter ere i Værk, men som imidlertid holdes yderst hemmelige. Den Russiske Gesandt synes at være meget opmærksom paa de hyppige Conferentser, mellem Reis-Effendi og Frankeriges og Engellands Representanter. Mange Rygter ere i Omløb om Aarsagen til disse diplomatiske Bevægelser, blandt andet vil man endogsaa vide, at Cabinetterne i Paris og London ønske at afslutte en Convention med Porten, der skal giælde som Modvægt mod den Russiske Alliance-Tractat, og hvis Hovedformaal skulde være, at sikkre det Tyrkiske Gebers Jntegritet i dets nuværende Omfang. Jmidlertid er dog Sultanen Rusland aldeles hengiven, og saalænge det er afhængig af ham, vil Jntet skee, som Rusland kunde misbillige; dertil kommer, at han efter de sidste Begivenheder aldeles ingen Tillid har til den Franske Politik og troer at den allene er overeenstemmende med Mehemed Alis Jnteresse. Det er derfor ei sandsynligt, at Porten hos en anden Magt vilde giøre sig forbunden for Noget, der i St. Petersborg kunde blive taget ilde op, hvilket man ei kan andet end antage, naar en Stipulation af ovennævnte Jndhold eensidig blev udkastet, for at sætte en Dæmning for det befrygtede Russiske Overherredømme. Jmidlertid bliver der med Virksomhed underhandlet, og begge Søe magters Befuldmægtige have vist intet Andet for Øie, end at svække den store Jndflydelse, som Cabinettet i St. Petersborg udover her. Havde Sultanen ikke saa stor Hengivenhed til Keiser Nicolaus skulde det allerede været lykkedes dem, thi Sultanens Omgivelser og hele Divanet ere i Me hemmed Alis og hans Venners Sold. Under saadanne Omstændigheder er Sultanen i en slem Stilling og udsat for megen Fare. Det vil være besværligt for ham, at følge sin Politik og blive sin Forbindelse med Rusland troe. Virkeligen synes han allerede at have blottet sin svage Side, hvilket det Antirussiske Partie ei vil forsømme at benytte. Flere Courerer ere allerede afgaaede eller i Begreb med at afgaae, for at underrette deres Hoffer og Tingenes herværende Stilling. De Jntriquer, der blive spillede under Sultanens Øine, giør ham stedse mere til en Bolt for hans Fortroelige. Man conspirerer næsten offentligen, og de som skulde skaffe Loven Agtelse, ere de første til at træde den under Fødder; man er derfor ikke uden Bekymring for en ny Katastrophe.