Politivennen, 1801-01-01
Om Dyrtiden. I No. 36 af de i Altond læsende Lister over de Vare, som ankomme i Hamborg, læses, at Skipper Jessen fra Aalborg har bragt 200 Tdr. Havre did. Formedentlig vil fra Aalborg Toldsted godtgjøres, at dette KvanVitum lovlig var alladt at udføres. Ekre var den 13de Spt. ankommen Skipper P. Vinter, Skipper Lauritsen og Skipper J. Vinter, alle tre fra Ringkjøbing med 836 Tønder Smør. Videre er fra Afsens ner fort imellem s40 og nylig med tre Jat 850 Tønder Smør til Lybekt end videre til Stettin fra Faaborg 600 Tønder Smør. Dette er, blot fra disse tre Stæder, -o Tønder Smør bortført til Udlandet. Hvad er ikke blevet, og vil ikke endnu blive bortført fra København? Og hvor uendelig højvil ike Prisen i denne sidste Stad (alt ko, er Tønden 76 Rd. hos Fynboerne, og bliver daglig dyrere) blive, hvis ikke Regjeringen strax (hvis det ikke alt er forsilde) forbyder Udførsel af Smørret? Kartofler, som vi for en halv Snes Aar siden vragede, vil herefter blive den Føde, som ikke blot den Føttige, men Middelstandsmanden maae sætte istedet for Brød, og tildeels for Sulet med. Men det kan allerede kjendes, at de samme Aarsager, som fordyre de ædlere Fødemidler, Landprang, Opkøb og Udførsel, ike fersmaae at Udstrække sig til Kartoffelen. Bør Københavneren give 20 til 24 Mark for en eønde Kartofler: Og kan inan vente andet, end at en Kartoffel tilsidst vil komme til at koste 1 til 2 Silling, hvis ikke Regjeringen griber til det Nødmiddel, ogsaa at forbyde Kartoflernes Udførsel til Fremmede. Landprangerne vedblive ustraffede at drive deres Konster. Mange af disse ere tillige Opkøbere for større Prangeret snart ville de alle vorde det, og altsaa ville Torvene, der allerede istedet for Bønder kun besøges af Landprangere eller Ordre, snart endog blottes for dem. Det er allerede skeet, at disse Landprangere ved Byhorn sammentude Folk i Byerne for at afeøbe dem deres Fødevare. Saalænge Købstædmanden ) skal købe sine Levnetsmidler paa anden eller tredie Haand, saalænge han skal føde denne Vrimmel af Igler, vil hans Tilstand stedse forværres, og først ved hans fuldkomne Ødelæggelse, vil dette Onde hæves - med mindre Regjeringen ) Ogsaa den paa Landet boende Embedsmand eller Ikke Landbruger sveltes af disse blodsuende Landprangere. Ja deres Kaar skal paa visse Steder næsten være beklageligere, end Købstædmandens. Strængeligen forbyder al Landprang. Naar endelig de formeente Bønder, men egentligen Landprangerne, køre til Torvs, mødes de allerede uden for Byen, ved Portene, i Frederiksberggade og paa Vestergade, af alle Slags Hørkræmmerdrenge og Karle, Spækhøkere o. dl. som bortkapre dem, førend de naae det Gammeltorv, der, i sig selv meget for lille til Stadens Axeltorv, nu hver Torvedag kan sees at være meget for stort. Dette er højst uretfærdigt imod imod alle de mange Medborgere, der ikke have Stunder at løbe saaledes om, men i Tillid til Regierings, Magistrats, Polities Aarvaagenhed, sende deres Tyende til Torvet. Mon ikke alle disse mange Forurettede, maae auraabe Regjeringen om stræng Fremgangsmaade imod Forkøb. Endelig bidrager ogsaa Udførselen uendelig til at forhøje Priserne. Saa billig fri Udførsel er, naar Priserne i Landet ere taalelige, eller dette ved offentlige Magasiner er sikkret for Dyrtid, saa nødvendig er Udførsels Forbud i Nødens Tidt dette har vor Regjering følt, og Tak være den, men allevegne fra Provinserne hører man alligevel klage over, at Udførselen skeer idelig i Smug. O at vor gode Regjering vilde gribe de traftigste Midler til at hindre enhver Overtrædelse af Forbudet mod Kornudførselen.