Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-08-17
Efterat Festmaaltidet var til Ende, erfarede man at en af de Syv, Hr. Professor Clausen, paa en Gjennemreise besøgte Haven, og nu forenede sig strax en Mængde Medlemmer, for hvilke Hr. Krigsraad Rosendahl fra Kolding var Tolk, for at bevidne denne af Fædrelandet saa høit fortjente Hædersmand deres Høiagtelse og Tak for hans Virken, beseilet med jublende Hurraraabe Under 8de de har det kgl. danske Cancelli beordret Bladet Fædrelandets Redacteur, Cand. jur. J. F. Gjødvad, tiltalt for Overtrædelse af Trykkefrihedslovgivningen og navnlig Forordningen af 27de Septbr. 1799 § 7, med Hensyn til den i det beslaglagte No. 1644 af Bladet indeholdte Artikel med Overskrift, Kongens Svar paa den jydske Adresse." Senere ere to af samme Blads følgende No. (1646, og 1648) lagte under foreløbigt Beslag. Hvad det første angaaer, da mener Fædrelandet, at dette grunder sig paa en Misforstaaelse fra Gjennemsynets Side, idet det beslaglagte de indeholdt tvende fra den slesvigske Forening til den jydske Stænderforsamling indgivne Andragender. Cancelliet har imidlertid bifaldet denne Beslaglæggelse. J Anledning af Beslaglæggelsen af Bladets No. 1648, der indeholdt en Artikel med Overskrift: "Discussionen om Schyttes Andragende III." for hvilken Cancelliet under 8de de, ogsaa har beordret Action, udtaler Fædrelandet sig saaledes: Vi kunne ikke fortænke vore Abonnenter og Læsere i, om de ere kjede af de mange Beslaglæggelser, der have truffet os i den senere Tid ikke mindre end 4 i 10 Dage; men hvis de i deres Ærgrelse vende sig mod os, og bebreide os, at vi ikke af Hensyn til deres Tarv vise den størst mulige Forsigtighed i hvad vi optage, og omhyggeligen undgaae ethvert haardt eller ilde klingende Ord, saa giøre de os i Sandhed Uret, Der er vel Jngen, der tvivler om, at vi ligesaagodt som Justitsraad Reiersen og det kgl. danske Cancelli vide, hvad man efter de bestaaende Presselove kan trykke i Danmark og hvad ikke, thi en Masse af Frifindelsesdomme tale i saa Henseende, afgjørende for os, og af de langt færre Fordømmelsesdomme, som ere overgaaede os, rammer ingen andet end nogle ganske enkelte Udtryk, hvis Ulovlighed endda turde være høist tvivlsom, og neppe nogensinde er afgjort uden levende Dissens mellem Dommerne. Vore Abonnenter og Læsere kunne derfor være forvissede om, at, er det dem ubehageligt at undvære deres vante Aftenlecture, saa er det langt harmeligere for os, at see Artikler, som vi netop havde beregnet paa Øieblikkets Krav, paa hvilke vi havde anvendt vor Tid og Flid, i hvilke vi mangen Gang have nedlagt Frugten af en omhyggelig Overveielse eller have udtalt vor inderlig Overbeviisning, – at see os dem berøvede ved Magtsprog af et Jndivid, hvis aandelige Competence til at udøve nogen Myndighed over os, vi ingenlunde kunne erkjende, og deres Skjebne derpaa overladt til et Collegium, der umulig kan være upartisk findet imod os, men nødvendig maa være høist utilfreds med det meste, der kommer fra vor Haand; thi at vi, naar det ikke behager Cancelliet uden Lov og Dom at undertrykke vore beslaglagte Numere, have Udsigt til om et Aarstid at erholde dem tilbage mod at erlægge Actionsomkostningerne, det er er, som tidt nok sagt, en Erstatning, der er mindre end ingen. Jmidlertid er der intet andet for os at gjøre, end finde os i den Skjæbne, som den uafhængige Presse er priisgiven til, saalænge til den offentlige Mening naaer en saadan Styrke og Energi, at den kan tage den i Beskyttelse mod Bureaukraterne. Men lade Stænderne sig ikke af de mange for Dagen bragte Vidnesbyrd om Pressens nærværende sørgelige Tilstand bevæge til med Enighed og Kraft at fraraade den nye Presselov, der bereder den langt værre Kaar; bliver dette Udkast, som Justitsraad Reiersen i denne Tid øiensynlig øver sig i at efterleve, nogensinde Lov, - saa ville vore nuværende Besværligheder snart faae en naturlig Ende, idet en uafhængig Presses Bestaaen da vil blive aldeles umulig.