Aalborg Stiftstidende, 1838-06-09
De hollandsk belgiske Anliggender. Fra Kilder, som man tør tillægge Troværdighed, vil man nu vide, at de franske Rustninger aldeles ikke have deres Grund i Begivenhederne i Strassen, hvilke af alle de store Magter misbilliges ligemeget, og heller ikke have til Hensigat skræmme Belgierne, som Oppositionen i de franske Kamre, vil have Publicum til at troe. "Anledningen skal meget mere være den, at Kongen af Nederlandene, strax, tilligemed sin Erklæring, at han antog de 24 Artikler, lod følge en Note til den Londonner-Conferents, i hvilken han forlangte snarlig Rømning af de Dele af det belgiske Gebeet, som efter hin Artikler skulle hjemfalde til Holland. Opfyldtes denne foreløbige Bestemmelse ikke, vilde han ansee det som en Forkastelse fra belgisk Side, og Haags Cabinet vilde da ansee sig løst fra sit Samtykke i denne Tractat og alt Ansvaret for de Forholdsregler, Holland da vilde gribe til, for at opretholde sine Rettigheder, maatte da falde paa Conferentsen, men først og fremmest paa Belgien selv. Hr. Baron Ver stolk van Soelen skal til samme Tid have antydet, at Holland - efter Sagernes nuværende Standpunkt - troede at have en Ret til, ved Vaabenmagt at sætte sig i Besiddelse af Venloo, i Tilfælde af at Belgierne ikke rømmede denne Fæstning i den kortest mulige Frist. Men hvis man frygtede derved at see en ny Begyndelse af Fjendtlighederne og vel endog at see Krigen lue op paany mellem Holland, og Belgien, saa vilde vel Preussen, med Hensyn til Venlod, findes beredvillig til samme Intervention i mod Belgien, som Frankrig i Aaret 1832, med Hensyn til Antwerpen, udførte mod Holland. Da den belgiske Regjering havde tilkjendegivet sin bestemte Væggring, erklærede Cabinetterne i Tuillerierne og St. James sig med al Kraft mod en saadan, krigerisk Jndledning til en Fredsunderhandling og bragte Belgiens Modbemærkninger og Fordringer til en tildeels fra de 24 Artikler afvigende Jndrømmelse af Gebeetssaftrædelse, der grundede sig paa, at Anerkiendelsen af Tractaten havde været forhalet fra Hollands Side. Under saadanne Omstændigheder og under Notevexlingen i denne Sag, havde den franske Regjering vel kunnet fæste Lid til det preussiske Cabinets Viisdom, men ikke saa ubetinget til det hollandske Cabinets Fredskjærlighed og derfor troet, i den almene Freds Jnteresser, at maatte opstille en Militairmagt paa Nordgrændsen, for strax at kunne møde mulige pludselige Indgreb i Besiddelsesretten og overhovedet ethvert Skridt, der kunde være beregnet paa Overraskelse. - Hvad endelig Luxemburg angaaer, saa synes det af samtlige Stormagter at være erkjendt, at en forandret Territorial=Inddeeling kun kan finde Sted med det tyske Forbunds Samtykke. Derimod skal en Magt, der ikke regnes blandt de store Magter, men som i Tyskland har megen Jndflydelse og som tidligere var imod at anerkjende Belgien, nu senere nære et meget venligere Sindelag mod den unge Stat, hvilket ikke vil blive uden Jndvirkning paa Forbundsdagens Afgjørelse. - Man vil vide, at der sammentrækkes preussiske Tropper i Egnen af Trier og at Hensigten er at dække Forbundsfæstningen Luxemburg, paa hvis Udenværker der arbeides med megen Jver, imod enhver Foruroligelse. - Man forsikkrer, at den franske Regjering skal have erholdt en Note fra Forbundsdagen i Frankfurt, hvori der fordres bestemte Erklæringer om Hensigten af de seneste franske Troppebevægelser. Belgiske Blade vedblive at omtale Troppebevægelser fra Fæstningen Luxemburg og endog det utrolige Factum, at et Detaschement derfra skal have omringet Staden Salzette i Nærheden af Dummeldange og derpaa arresteret Borgermesteren og Embedsmændene og sat dem ind i Fæstningen. Dette trænger dog vistnok til yderligere Stadfæstelse. J franske Blade, navnlig Commercel, findes den, dog neppe trolige, Paastand, at den belgiske Sag har foranlediget Spænding mellem Cabinetterne i London og Paris. Frankrig skal have gjort opmærksom paa de Vanskeligheder, det kan medføre for det nye Kongerige, i Hast fuldstændig at opfylde de 24 Artiklers Bestemmelser, hvorpaa det engelske Cabinet skal have givet det temmelig bidende Svar, at man havde selv lært England at holde sig til Tractaternes Bogstav. J alt Fald ere begge Cabinetter da blevne enige igjen. Den belgiske Konge vedbliver at insinuere sin Svigerfader de meest paatrængende Begjæringer og det med ikke ringe Energi, hvortil han jo vel ogsaa er nodtvungen, da han, ved at opfylde de 24 Tractaters Bud, vilde see Belgien berøvet 2 skjønne Provindser og sin Stats Gjæld forøget med 24 Millioner. J en saadan Skrivelse fra Kongen til Paris skal forekomme Følgende: "De vil, at jeg skal opfylde de 24 Artikler, fordi jeg i 1831 har undertegnet dem; det er ligesom man vilde sige til en Mand, for 7 Aar siden var Du beredt til at lade et af Dine Been sætte af, for at redde Dit Liv; men dengang vilde vi ikke, nu 1 er Du sund og frisk, kan staae og gaae og befinder Tig vel og nu opfordre vi Dig til, selv at amputere Dig fordi Du dog jo eengang har indvilliget der.