Aalborg Stiftstidende, 1842-04-08
Det er en Ting, vi hos Hr. Toldkasserer Thorbrøgger ere saa vante til, at han betegner den Anskuelse og Fremstilling, der afviger fra hans, for vrang, saa det heller ikke undrer os at gjenfinde samme Aand og Udtryksmaade i hans nedenstaaende Jnserat. Derimod undrer det os, at han, naar han har villet udtale sig i denne Sag, ikke har kunne hente bedre Beviser for sin ufravigelige Paastands Rigtighed, thi med hvad der nedenfor er sagt vil han vist lige saa lidet have paaviist for Publicum, som han har belært os om, at vi have været ukjendt med den Sag, vi berettede, eller at vort Referat har kunnet give et aldeles vrangt Begreb om Sammenhængen." At vi forklare os den ved Færgestedet stedfundne Oppebørsel, af Toldkassererens Fortolkningsmaade og kun tilskrive denne det Passerede, er aldeles sandt, eftersom Havnetaxtens Bestemmelser Jntet indeholde, der lader sig Rimeligheden af en saa uhørt Oppebørsel forklare. At fordre en Afgift, hvis Erlæggelse allerede strider imod sund Fornuft, præsteret, fordi ingen særlig Bestemmelse fritages herfor, er den synderligste Logik, vi ved Lovfortolkninger endnu have seet anvende, isærdeleshed hvor den øves med saa liden Conseqvents som her er skeet; thi havde denne nye Oppebørsel havt nogen Rimelighed for sig, maatte den dog ogsaa have været opkrævet af Færgerne lige saa fuldt som af det medførte Gods, idet mindste med lige saa megen Rimelighed, som der er fordret 6 s. af Dyre lægens Hest, for hver Gang, denne maatte sætte over til og vende tilbage fra den modsatte Side, eller der har maattet erlægges Havnepenge frem og tilbage for de Heste og Vogne, der førte Passagerer over paa den modsatte Side og tilbage igjen (hvilket for Tour og Retour udgjorde 40 Rbs.). Men den nye Oppebørsel strider ikke alene med sund Fornuft, men endog imod Havnetaxtens egne Ord, thi, foruden hvad vi sidst paaviste, hedder det ogsaa i Samme: "Afgiften erlægges saavel ved Ude som ved Jndgaaende, efter Varernes for Toldberegningernes Skyld, enten ved Clareringen beregnede eller i Toldsedlerne anførte Vægt eller Maal osv." Ved Tilførslerne fra og Overførslerne til Sundby finder imidlertid ingen Toldelarering Sted og produceres ingen Toldseddel; her kan følgelig heller ikke være Tale om Havnepenges Erlæggelse. Passagen imellem Aalborg og Sundby betragtes desuden som en Landevei, der ogsaa er matriculeret og staaer i Hartkorn. Til- og Udførsler af denne Kant kunne derfor under intet Tilfælde betragtes som Ind- og Udskibninger. - Om det Skridt, der af Havne commissionen gjordes, er skeet efter Toldkassererens Raad, eller ikke, er Publicum og os aldeles ligegyldigt og uvedkommende og forandrer Jntet i vor Fremstilling. Det bør desuden antages, at Havnecommissionens Medlemmer, idetmindste dens mercantile Deel, naar den forresten i god Tid havde været bekjendt med den nye Oppebørsel, ogsaa af sig selv vilde have truffet de Forholdsregler, den troede mulige og iværksættelige for at afværge, at ikke Handelen skulde fordrives herfra Byen, thi det var allerede kommet dertil, at Bønderne begyndte at slaae deres Varer løs i Sundby, af Frygt for den nye Skat" i Aalborg. Havnecommissionens Medlemmer bleve ogsaa fra flere Sider opfordrede til at gjøre Skridt imod den nye Oppebørsel, og var dette ikke skeet, havde det heller ikke kunnet feile, at saadanne Skridt vilde være blevne prøvede fra Borgerrepræsentantskabets Side, der ikke ligegyldigt havde kunnet see til, at Handelen forjoges fra Byen. – Hr. Thorbrøggers Exposition forandrer saaledes Jntet i vor Fremstilling, og heller Jntet i vor Mening, at Betientene i Acciseboden neppe kunne bemyndiges til at opkræve Havnepenge, der høre til de almindelige Toldbodclareringer og ligge udenfor alle sædvanlige Oppebørsler ved Cisebodene. At de omnævnte Betiente i mange Aar have været bemyndigede til at hæve Havnepenge af de ankommende Baade, er for os eller vel for Jngen her noget Ukjendt, hvorom vi ikke have behøvet at indhente nogen officiel Oplysning, men dette ubetydelige specielle Tilfælde, foranlediget ved den Vidtløftighed for Toldstedet, det Modsatte vilde fremkalde, statuerer aldeles ikke Rigtigheden af at almindelig Havneoppebørsel af Varer kan eller idetmindste bør finde Sted ved Ciseboden, Noget vi heller aldrig have hørt andensteds, men hvilket naturligviis ikke kan lægges Told kassereren til Last. – Da efter Alt hvad vi kunne skjønne og have udviklet, ikke blot den sunde Fornuft, men Havne taxtens egne Ord synes klarlig at vidne imod det Grundede i den stedfundne Oppebørsel; da tillige Toldinspectionen, og de under Samme sorterende Embedsmænd paa det Bestemteste erklærede sig herimod; da denne Anskuelse tiltraadtes af Enhver og da den nye Afgifts Opkrævning allerede truede med Brud paa Roligheden og Respecten imod Toldvæsenets Embedsmænd og saaledes opfordrede til den største Conduite kunne vi ikke indsee andet, end at Toldkassereren baade kunde og burde fravige, ikke Havnetaxten, men sin Fortolkning heraf, der traadte i Strid med alle andre Paagjældendes, og finde derfor aldeles ingen Anledning til at anerkjende Urigtigheden af vort brugte Udtryk, at Toldkassereren, naturligviis i Tillid til sin Menings Uomstødelighed, ikke vilde fravige denne eller det Ansvar, som han troede deraf kunde flyde, men som vi i dette Tilfælde rigtignok ikke ere istand til at øine. – Vi have, siden Hr. Th. hænger sig saa stærkt i Referatets Udtryk, ikke skrevet, at Toldkammeret har gjort Jndstilling, men at det skal have gjort Jndstilling til Generaltoldkammeret. At der af vor Fremstilling skulde kunne udledes, at Kassererens Medembedsmænd, hvem vi dog ikke kunne antage Sagen kan være saa ganske uvedkommende", vare indgaaede med en Forestilling imod ham: maa kun være et Foster af hans egen Phantasie, thi vi have nævnt "Toldkammeret" og enhver Udfærdigelse herfra maa jo udgaae baade fra Jnspecteur og Kasserer, der forenede danne Toldkammeret. - Hvorvidt Stiftamtet egentlig kan suspendere en Toldautoritets Forholdsregel, er os ubekjendt, men i dette Tilfælde gjorde Conduite vistnok en saadan Suspensation aldeles ønskelig og tilraadelig. Fallet. Silke= og Klædekræmmersvend Ludvig Hougaard i Kjøbenhavn. - Kjøbmand Kjerkegaard & Søn i Horsens.