Almuevennen, 1843-05-31
Hvad Hr. F. i sit Forsvar for de 4 Mænd, der ikke vilde underskrive paa Erklæringen, behager at kalde "Selvstændighed, det begriber jeg ikke, thi det maa være et ganske særeget Begreb om Selvstændighed. Jeg sætter f. Ex., at jeg bliver opfordret til at afgive en Forklaring om Ting, der angaae flere Menneskers Vel men enten af Frygt for at faae Unaade af nogle Faa, eller ogsaa fordi jeg misunder de Mennesker der, ved at jeg taler og vidner Sandhed, nyder godt deraf, unddrager mig for at tale og vidne Sandhed, saa overlader jeg til meere Kyndige at bedømme, hvorvidt jeg kan kaldes selvstændig, thi jeg antager det ikke. Forøvrigt antager jeg at Hr. F. gjerne kunde sparet sit Forsvar i denne Henseende, da ethvert fornuftigt og tænkende Menneske maae tilstaae, at de Deputerede fra de tvende Sogne, som ikke vilde underskrive, maatte have ligesaa god Kundskab om Bondestandens Stilling og Forhold til Godseierklassen, som de Deputerede fra de 18 Sogne, der vedtog og underskreve Erklæringen, og Hr. F. staaer dog vel aldrig i den Formening, at alle de Deputerede fra de 18 Sogne vare saa uvidende at de ikke vidste hvad de underskreve paa, medens de fra de tvende Sogne skulde være de eneste oplyste og sagkyndige Mænd af hele Forsamlingen. Troer Hr. Cancelliraaden dette, da er han virkelig vildfarende. Hvad endelig Hr. Cancelliraadens Tirader angaaer: at de Mænd regaleres (opvartes) af mig, fordi de ville bestride fordumsfulde Anskuelser; at jeg sigter dem for lave og egennyttige Bevæggrunde; at jeg kaster Skarn paa Mænd af andre Anskuelser fordi de ikke ville slutte sig til Bondens Sag, uden at det bekymrer mig, da er alt dette i det foranførte deels besvaret og deels behøver det ikke videre Svar for denne Gang; kun dette ønsker jeg, at Hr. Fribert, førend han oftere begynder at laste Bondestanden, ville selv personlig, og ret alvorlig stræbe efter at lære at kjende dens Stilling og Forhold til Godseierne, og ikke skrive det mindste i saa vigtig en Sag, som den er, førend han er kommen til nøie Kundskab derom, og hvis han skulle oftere angribe mig for de Artikler og det Almindeliges Vel, jeg herefter lader komme til offentlig Kundskab, da skal det ikke mangle paa Svar, men Hr. Cancelliraaden maa tage tiltakke med at det bliver kun i det simple Bondesprog, og ikke i den lærde Form, da han nok kan indsee at en Fæstehuusmand ikke kan besidde stor Lærdom eller Oplysning. Ja førend jeg - saalænge jeg kan udholde det – skal ophøre at tale og skrive Sandhed, for mig selv og mine mange Tusinde fortrykte Medborgere, eller i nogen Henseende, saavidt min ringe Fornuft og Kraft tillader det, skal ophøre at virke til mine mindre oplyste Medborgeres Oplysning og Bedste, da vil jeg for sige som den ærede Overrets procurator og Stænderdeputeret Balthazar Christensen. "Selv om jeg med væbnet Magt blev ført igjennem Byens Gader, selv om jeg i Criminelkammerets Forstue, blev bænket imellem Tyve og Røvere, selv om Forklaring blev aftvunget mig med Vand og Brød, eller som i den afskaffede Stokhuusret med Tamp, saa vilde dette visseligen ikke nedsætte mig i mine Medborgeres Omdømme, men meget mere blive regnet mig til Gode, som et nyt Beviis paa, at jeg i min offentlige Færd ledes af en stærk og uegennyttig Overbeviisning. Lundby pr. Præstøden 21de Mai 1843. Peder Hansen, Fæstehuusmand. Huusmand Peder Hansen i Lundby). Denne Mand er i Sandhed en høist mærkelig Mand. Han lever og virker i Samfundets laveste og elendigste Classe, thi han er et Medlem af den undertrykte Huusmandstand, men han besidder en lys og kraftig Aand, der ikke allene med Klarhed kan tænke over og sætte sig ind i sin egen Stand nærværende ublide Forfatning og hvorledes den burde og kunde forandres til det bedre, men ogsaa i hele Bondestandens Stilling og Forhold til de øvrige Stænder, som og i de borgerlige og politiske Anliggender i Almindelighed, forenet med Mod og Kraft til at virke for Udførelsen af det han erkjender for ret og rigtigt. Mundtlig skal han kunne udtale sig klart og bestemt og dog med Sindighed og Betænksomhed over en Sag, og han har ved mange Artikler i de offentlige Blade viist, at han ogsaa med en for Lægmand sjelden høi Grad af Jndsigt og Frimodighed veed at fremsætte sine Tanker skriftligt. Disse sine sjeldne Gaver har han i flere Aar anvendt med den største Jver og Uegennyttighed til Bedste for sine Medborgere af Bondestanden, hvilket vistnok ikke har været aldeles uden Frugter for denne Stands Vel, men derhos ogsaa har opvakt flere til at tænke alvorligere over deres Anliggender end de for have gjort, og derved bidraget til Almeenaandens større Oplivelse. Jeg kan i denne Henseende henvise til "Sjællandsposten. 1840, Nr. 49, 64, 65, 94, 95. og 1841 Nr. 66, 67. "Almuevennen" 1842 Nr. 42. 51 og 1843 Nr. 13, 19. Han forfattede i 1840 en Ansøgning til Kongen fra en Deel Huusmænd i det sydlige Sielland, om Lettelser i de dem paahvilende forskjellige Byrder, hvilken Ansøgning han og en af de andre Supplicanter selv overleverede Hs. Majestæt, han forfattede 1842 et Andragende til Stænderne og samme Anliggende; han tog virksom Deel i Oprettelsen af et Læseselskab for Lundby Sogn 1841, hvilket det følgende Aar sattes i Forbindelse med en Læseforening, der siden saa godt som ene skal være ledet af ham, og man seer af "Almuevennen" at han ogsaa har væsentlig Andeel i den paa denne Egn nylig oprettede Landcommunalforening; han skal derhos, saa vidt mig er bekjendt, med megen Jver virke til Nytte og Oplysning for alle dem af Bondestanden han kommer i Berørelse med. At Peder Hansen, ved denne sin Virksomhed skaffer sig mange Fjender og paadrager sig megen Vrede og Had, er begribeligt, og det er ogsaa let at indsee, at han til disse Arbeider maa anvende megen Tid, der for en Mand hans Stilling er kostbar, og Jndsenderen heraf, der ikke kjender ham personlig, men ofte med Fornøielse har læst de af ham i flere Blade indrykkede Artikler, har derfor staaet i den Formening, at han blandt Bønderne i Omegnen fik af hver en lille aarlig Understøttelse og Opmuntring for sin Virksomhed til hele Standens Vel og Bedste, men efter hvad jeg nu har erfaret af flere Mænd, *) Nærværende Artikel har i nogen Tid henlagt uden at benyttes, af Frygt for at den vilde saare P. H.; ved nøiere Overveielse have vi imidlertid fundet, at dette Hensyn burde tilsidesættes, og at den netop er paa sin rette Plads i dette Nr. Red. der kjender ham, skal dette ikke være Tilfældet, thi han skal være i meget trykkende Omstændigheder, og skal ofte, da han har en talrig Børneflok, lide af Næringssorg. At saadanne Omstændigheder betydelig maa svække hans Lyst og Jver for at virke til sine Medborgeres Oplysning og Velvære er soleklart, og jeg har derfor troet at burde, gjennem dette Blad, som læses almindeligt af Bondestanden paa vor Egn, gjøre opmærksom paa, at man burde forene sig om at give Peder Hansen hver et lille Tilskud aarlig til hans Families Underholdning; dette var kun et ringe Vederlag for al hans almeennyttige Virksomhed og Opoffrelse, men det vilde befrie ham for qvælende Næringssorger, og han kunde og vilde da vistnok med fordoblet Lyst og Kraft anvende sine sjeldne Evner til at fremme Oplysning, Sandhed og Ret. Jeg antager at de Bønder der kjende Manden, og ere Vidner til hans Færd, kun behøve en saadan Opfordring, for med Glæde at frembære deres Skjærv En Ven af Sandhed og billighed. Exempler paa Bonde=Sønnens Behandling i Militairstanden. (At Offentliggjørelsen af de Exempler der endnu saa ofte haves paa Prygleri eller anden oprørende Behandling i den danske Armee, der dog bestaaer af Landets egne Børn, vil fremskynde det Tidspunkt, da alt Sligt maa ophøre, det haabe vi, og vi opfylde derfor med Glæde den Anmodning, som en Jndsender i "Den Frisindede, Nr. 55 har gjort, at nemlig enhver frisindet Redacteur vil forunde ham Plads i deres Blade til de Pryglescener som maatte komme til hans Kundskab. Følgende Exempler paa Soldatens Behandling, ere optagne af ovennævnte Blads Nr. 55 og 56.