Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1804-02-25
Provst og Sognepræst til FieldbergsMeenigheder 1 Bergens Stift, hvis sidste men fagiste Dag var den 19de Januarii 1804, da hun blev Aandernes salige Medborgerinde, thihun var Gud og Dydens og Religionens varme Veninde; oprigtig uden Forestilelse; venlig uden Höklerie; Godgiørende uden at glimre; elskværdig i al fin Daad; hun var sin Ægtefælles Alt; sine Tre Börns ömme fornuftige Moder, en sand Moder for fine Huusfolk, en trofast Veninde mod Beslægtede og Venner. Hendes Huus var en Skole for alle kristlige og huuslige Dyder, hendes Exempel et skiennende Lys i den snævre landlige Kreds, hvori hun virkede. Derfor staaer, bendes uforglemmelige Minde indskreret i Ægtefælles - Børns - og Venners Barm, dybere og varigere end Marmor og Mitaller, Danneqvinder værer Kristne - Ægtefæller - Mødre - og Huusmödre, som hun var det, da behøve i ikke konstigel Lovtaler, paa eders Grav for at foreviges; de skal eders Daad tale eders Roes til sildigste Efterslægt. L. A. Rodtwit. Læser! kiendte du Danneqvinden, MARIANEIALLEs. föd HERTZRERG. hvis Aand afrystede Støvets Byrder, gik over til Lysets blidere Regioner, den 14de Januarii 1804. Da vilde du yde hendes Mindeen hædrende Taare, thi hun var, som Menneske- og Kristen, som Hustrue - Moder - og Huusmoder, som Söster - og Veninde. En Ære for sin Slægt; en Prydelse for sit Kiön; et lysende Exempel for Møer og Danneqvinde 1 Aaret 1796 betraade, hun Ægtestandens skiønne Bane med Velærværdige og höilærde, Hr ADAIALLES. nu Sognepræst for Torvestads Præstegield, i Christiansands Stift; hendes blide Omgang - hendes ömme Deeltagelse; hendes fornuftige Kierlighed. stroede Glædens Roser paa hans jordiske Vei Fem Gange blev hun Moder, men ak - alt for tidlig savnet af Fire moderlöse Ynglinge. Utvungen Orden - virksom Daad og fornuftig Sparsommelighed, vare hendes Egenskaber som Huusmoder, hendes Omgang var blid, hendes Lænke- og Handlemaade bar Ærligheds umiskiendelige Præg, skyldfrie Glæde blomstrede i hendes Huus; hendes Hierte var aabnet for Venskab, derfor, tyede Venner og Bekiendte saa glade til hendes stille huuslige, Kreds, og - fandt den hvad man saa skielden söger i de vidtløftigere Circler ustöret Oprigtighed, vennesalig Giestfrihed, derfor, rinde Veemods stille Taare ved hendes Grav, derfor staae Dyd og Religion indhyllede i Sörgestoer. Ved hendes Urne, medens Mand - og Börn - og Beslægtede og Venner. önske Fred over hendes Aske, og velsigne hendes Minde, den ubestikkelige Sandhed, sætter denne Ærekrands paa hendes Grav; Hun var hvad alle burde være, men hvad kun faae ere, en god Kristen, - og en hæderlig Danneqvinde! L. A. Rotit. Vir Christiander Siebende, von Gottes Gaden, Kønig zu Dannemark, Norwegen, der Wenden und Gothen, Her og zu Schleswig, Holstein, Stormarn und der Dithmarschen, wie auch zu Oldenburg &c. Thue kund hiemt, wie wir auch dem zu Rends burg im unverheirateten Stande, am 19ten Marz d. J., ohne Hinterlattung eines Testaments erfolgten Ableben des ans Unsern Kriegsdiensten in Gaden beabschiedigten Obristlieutenants Johann Jacob von Behr, behuf derRegulirung seiner Velassenschaft nachstehendes Proclama ergehen, zu lassen Uns allerhochst be vogen gefunden. Wir gebieten und befehlen demnach hiedurch, aus landesherschaftlicher Macht und Gewalt, auch von Gerichts undReichtzwegen, allen und jeden, melche an die Verlassenschaft oberwahnten detunet irgend ei nige Ansprüche und Forderungen, es sey ausErbricht oder ans welchem Grunderes sonsk volle, zu haben vermeinen, einiglichen denen velche der Masse mit Schulden verwand sind, oder Pfander aus derselben besitzen, das sie, inter Bestellung eines procuratoris ad acta hie selbst und zwar die Einheimischen innerhalb 6. Die Answartigen innerhalb 12. Mochen von Tage der offentlichen Verkundigung dieses Proclamates anzeichnet, sich bei Unsern Kan geleyrath und Regierungs-Secretair Rachelhieselbst gehørig angebe, respue. die zur Begrundung ihrer Erbreichte dienende Legitimation beschaffen, oder die in Ansehung ihrer Forde rungen an die Masse in Handen habende Obligasionen, Briesschaften und Dokumente, mit Jurücklatung einer beglaubten Abschrift ad prætocollum in originali produciren, auch die etwanigen Debitoren und Pfandinhaber, den Be lauf ihrer Schuld undi die Gröse des Pfandes geburend anzegen sollen Mit der ansdrüchlichen Wahrnung, das die et vanigen Erben oder Creditoren, welche disse Angaben in der obbemeldten Fristen verabsaumen mögten, nach Ab auf derselben damit nicht weiter sollen gehørt werden, viel mehr ganzlich mit selbigen præcludirt und ihnen ein eviges Stillschweigen des halb auserlegt seyn solle; wieder die sich aber nicht angegebene Debitoren und Pfandinhaber, respuc. die Straf doppelte Zahlung, und des Verlustes des Pandreichts merde erkannt werden. Hiernach alle, welche dises angeht, sich zu achten und fur Schade zu hüten haben. Urkundlich unter Unseren vorgedruckten Kønigliche Regierungs Jnstegel. Gegeben in Unsern Stat und Festnung Gluckstat, den 13ten October 1803. (L. S.)v. Brockdorff. M. Feldmann. Rachel.