Berlingske Tidende, 1836-01-04
Ligesom det allerede tidligere har været paatænkt at bevirke en Modification i de nu gieldende Regler for Procesmaaden i Sager, der angaae Skovforbrydelser, saaledes har Man i den sildigere Tid jevnlig endmere havt Anledning til at overbevise sig om, at disse Regler, navnlig forsaavidt de kongelige Skove angaaer (efr. Placaten af 6te Juni 1788 og Fdn. 18de April 1781), i flere Henseender ere mindre hensigtsmæssige. Det er derfor paany kommet under Overveielse, om ikke en Forandring i saa Henseende kunde være at iværksætte. Til Oplysning om den Fremgangsmaade, der for nærværende Tid, i Overeensstemmelse med den gjeldende Lovgivning, følges i bemeldte SkovforbrydelsesSager, hvad de vigtigste af de kongelige Skove, betræffer, bemærkes Følgende: a. Saasnart Overførsteren fra de ham undergivne Førstbetjente har modtaget maanedlige Rapporter og begaaede Skovforbrydelser i den sidst forløbne Maaned, sender han disse til vedkommende Forstsagfører, som derpaa b. foranstalter samtlige baade sigtede og som Vidner angivne Personer, i Overeensstemmelse med Placat af 6te Juni 1788 § 3, ved een Jndkaldelse indvarslede for Politiretten. c. Ved Politiretten bliver, med Hensyn til de saakaldte simple Skovtyverier, som kunne afsones med Pengeboder, forsøgt mindelig Forening og denne indgaaet, forsaavidt de Paagieldende ville forbinde sig til at betale de fulde, paa Forstbetjentens Rapport, i Overensstemmelse med Skovforordningen, anførte Bøder, Erstatning, samt en passende, af Forstsagføreren beregnet Andeel af Sagens Omkostninger, hvorunder tillige pleier at betinges et billigt Salarium til Forstsagføreren. selv (efr. Cancelli-Skrivelse af 29de Junien 1822 § 2). Saafremt den Paagieldende derimod ikke er villig til mindeligen at afgjøre Sagen, og navnlig naar han benegter Sigtelsen, bliver vel et Forhør optaget ved Politiretten, men forsaavidt Sagen blot angaaer et simpelt Skovtyveri, og altsaa betragtes som civil, ledes sammes Gang fornemmelig af Sagføreren, der dog for Politiretten blot søger saamegen Oplysning tilveiebragt, som behøves for at bedømme, hvorvidt der for Forstvæsenet er Anledning til at forfølge Sagen. videre, idet han i saa Fald forbeholder sig at søge det egentlige Beviis, naar Sagen er kommen for den ordinære Ret, hvor ogsaa BIB. først den Sigtede, efter en vedtagen Fortolkning af Placat 6te Juni 1788 § 3, antages: at have Adgang til at erhverve de Contra beviser, han anseer fornødne for sig. Hvad de qvalificerede Skovtyverier angaaer, som omtales i Fdn. af 18de April 1781 §§ 34 og 40, paastævner ogsaa Forstsagføreren disse for Politiretten til Forhørs Optagelse, men synes, strengt taget, ikke at være pligtig til at drage nogen videre Omsorg for Oplysningens Tilveiebringelse, hvilken derimod maa paaligge Politimesteren ex officio, saasnart han ved Stævningen og Fremlæggelsen af Kapporten har faaet Kundskab om en Forbrydelse, der hører under Justitiens Forfølgning. Der er imidlertid Grund til at antage, at ingenlunde alle Politimestere følge denne Anskuelse, men at Sagen, saalænge den behandles for Politiretten, endnu antages at staae ligesom paa Grændsen imellem civil og criminel Forfølgning, hvoraf let følger, at Jnqvirenten ingenlunde anvender den Nøiagtighed og Omhyggelighed i disse Slags For pro hører, som ved Behandlingen af andre 2 sager og criminelle Undersøgelser. Ligesom dette vel tildeels bevirkes ved Forstsagførerens Jndblanding i nysnævnte Forhører, hvilken ikke synes at passe til en inqvisitorisk Undersøgelse, saaledes er maaskee og den Omstændighed ikke uden Jndflydelse, at der for Forhører, ligesaavel i Anledning af qvalificerede som i Anledning af simple Skovtyverier, ydes Betaling til Rettens Betjente (efr. Cancelli Skrivelse af 1ste April 1815.) d. Efterat Forhørene ere sluttede, meddeler Forstsagføreren Overførsteren, hvad der ved Politiretten er passeret, tilligemed Betænkning om, hvad der videre ved Sagerne bør foretages. Overførsteren underretter derpaa vedkommende Amtmand om de qvalificerede Skov tyverier, for at denne kan decretere, om Action mod den Paagieldende skal anlægges eller ikke, hvorved disse Sager, som egentlige Justitssager, ophøre videre at vedkomme Forstvæsenet. Jkkun naar Overførsteren finder, at Sagens Omstændigheder frembyde særdeles Anledning. til at forskaane de Paagieldende for Action, indstiller han Sagen til Rentekammeret, forat det ved Correspondence med det danske Cancelli kan afgjøres, hvorvidt saadan Fritagelse bør udvirkes. Forsaavidt mindelig Forening i de simple Skovtyveri Sager ikke er opnaaet, fordi den Paagieldende, skjøndt han har tilstaaet Factum, ikke har kunne paatage sig at fyldestgjøre Forstvæsenet for dets hele Fordring, bliver, naar han dog har gjort Tilbud, som Overførsteren finder ikke ganske forkastelige, men dog heller ikke paa egen Haand kan antage, Sagen af denne Embedsmand indstillet til Kammeret, som efter Omstændighederne, ved at eftergive Noget, tillader Sagens Afgjørelse paa den af den Skyldige tilbudne Maade. Hvad derimod de Sager angaaer, hvis Forfølgning ved den ordinære civile Rettergang findes nødvendig, da blive disse af Overførsteren tilbagesendte Forstsagføreren til videre Foranstaltning. c. J de sidstnævnte Sager, følges derefter aldeles den civile Processes Gang mellem Forstvæsenets Sagfører som Citant, og den Sigtede som Jndstævnt. Undertiden meddeles endog den Sigtede Beneficium paupertatis til at føre sine Contrabeviser og iøvrigt til at udføre sit Forsvar for Retten. Naar Sagerne ikke blive paakiendte overeensstemmende med Forstvæsenets Paastand, bliver det afOverførsteren, efter Omstændighederne, indstillet til Kammerets Bestemmelse, hvorvidt Appel bor institueres, hvilken i saa Fald, ifølge den titnævnte Placat af 6te Juni 1788 § 5, skeer umiddelbart til Høiesteret, hvor Sagen paa Forstvæsenets Vegne udføres. af Kammeradvocaten. f. Hvad endeligen Executionen af de afsluttede Forlig og de afsagte Domme i de simple Skovforbrydelses Sager betræffer, da besørges denne af Forstvæsenets Sagfører, efter den almindelige Lovgivnings Forskrifter.