Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-10-22
Jøvrigt vides endnu intet om Resultatet af Keiser mødet i Erfurt. Men at Keiser Napoleon og Keiser Alexander leve her i det fortroligste Venskab og tilbringe hele Dage og Aftener sammen er bekjendt, og heraf lover man sig naturligviis de herligste Frugter for Europas Fred og Lykke. Man mener, at de høie Herskaber ville forlade Erfurt d. 13de. - Kong Joseph beklæder selv den høieste militaire Magt ved Armeen i Spanien og Marchal Jourdan er Chef for hans Generalstab. – Et Keiserl. Decret, udstædt i Metz den 24 Sept. befaler, at der skal lægges Beslag paa alle Spaniernes bevægelige og ubevægelige Eiendom i Frankrige. Denne Eiendom skal være Borgen, for de i de mod Kongen oprørske Spanske Provindser boende Franskes Eiendom, der enten er bleven confiskeret eller seqvestreret. Moniteuren leverer nu den imellem Hertugen af Abrantes og de Engelske sluttede Vaabenstilstand angaaende Portugals Rømning, som man allerede kjender af Skilderiet Nr. 104 forr. Aarg. J Jndledningen siger Moniteuren: "J Følge de fra London ankomne Blade har man Aarsag til at troe, at kort efter Slaget ved Vimiera en ny Engelsk Expedition er landet i Portugal, og at Hertugen af Abrantes, uagtet den Fordeel, han har erholdt, ikke troede sig istand til, at beholde dette Land og befrie det for Engellænderne. Han har hellere villet slutte en Convention end forsvare sin forskandsede Leir og Lissabons Forts, og stille denne skjønne Stad blot, med hvis Aand han altid havde Aarsag til at være fornøiet. Han kunde ogsaa formedelst den Uvished, hvori han i Henseende til de af Frankrige tagne Forholdsregler og den længere eller kortere Tid, i hvilken han kunde vente Forstærkning, befandt sig, bevæges til denne Beslutning, og det syntes ham raadeligt, at føre sin Armee tilbage, for at udgjøre Arriergaarden af Storarmeen i Spanien, og nogen Tid derefter at vende tilbage til det Portugal, han forlod. Den Lethed, hvormed Engellænderne kunde proviantere og forstærke deres Armee, er en Grund mere til at troe, at den Beslutning, som Hertugen af Abrantes har fattet, var meest overeenstemmende med Klogskaben" – Selv Engelske Blade vidne om, at Britterne just ikke have nogen Aarsag til at gjøre sig til af denne saakaldte Seier. Folket fra London og andre Steder i Engelland - hedder det under d. 18 Sept. fra London - have skareviis forsamlet sig, for at brænde General Dalrymples Billede, fordi han har sluttet Conventionen med General Junot. Hvad der især forbittrer Nationen er det, at vore Tropper allevegne vare de Franske overlegne, uden at vinde over samme en afgjørende Seier. J Fægtningen ved Zimbusca havde vi kun med 6000 Fiender at gjøre, der commanderedes af Generalerne Laborde og Bernier. J Slaget ved Vimiera vare alle Fienderne forsamlede. De udgjorde ialt kun 14,000 Mand. Gen. Junot commanderede i egen Person. Men han gjorde ingen Forandringer i Gen. Wellesleys Dispositioner. Gen. Dalrymple kom først længe efter Slaget til. Han ansaae Fiendens Stilling for saa stærk, at han foretrak heller at slutte en Convention, end at fortsætte en Kamp, der kun havde kostet os mange Folk. Til vor Armee stødte kun 1300 Portugisere. Man forsikkrer, at Gen. Junot havde Mangel paa Levnetsmidler. Denne Omstændighed bidrog endnu mere til den Misfornøielse, denne uhørte Convention har foranlediget. Spanien (fortsat, s. No. 3.). 5) Salturtens Dyrkning og det dermed forbundne Potaskebrænderie, er en temmelig betydelig Næringsgreen. Man saaer Salturten paa pløiede, velgjødede Aare nær ved Havet, eller salte Jndsøer. Den høstes som Høe, bindes i Knipper og forbrændes i tillukkede Huller i Jorden. Potasken findes da i faste Klumper og udføres i Mængde, især over Alicante, Carthagena, Almoria og Tortosa. 6) Skovhugst. Sjøndt Spanien er riig paa skjønne Ege- og Bøgeskove, især i Biscaye, Arragon og Navarra, saa benytte de dem dog kun lidet og behandle dem slet. Vel fældes en Deel Skibs- og Bygningstømmer paa de for Transporten beqvemme Steder, men det er langt fra tilstrækkeligt, og en betydelig Mængde Tømmer og Trælast indføres fra Amerika og det nordlige Europa. Mere indbringende for Landet er Korketræet, af hvis Bark der aarlig udføres en ikke ringe Deel. 7) Jagt og Fiskerie, to Næringsveie, der begge kunde være af større Vigtighed end de ere. De Spanske Skove ere rige paa allehaande Vildt, og Landets Beliggenhed ved to store fiskerige Have, maatte for Kystboerne være saa meget mere indbringende, som Landet formedelst de mange Fastedage bruger en stor Mængde Fisk. Vel fanges her og en Deel Thunfisk, Stør, Lampretter, Sardeller, Kabliau, Aal m. m., men dette Fiskerie er saa lidet tilstrækkeligt for Landets Fornødenhed, at det aarlig maae forsynes med Fiskevarer fra Norden for mere end 5 Millioner Rigsdaler. 8) Bjergværks Arbeide. At de Spanske Bjerge indeholde Guld og Sølv, var allerede kjendt og nyttet af de Gamle. Nu vinder man ingen af disse Metaller. Spanierne hente dem hellere fra Amerika. Derimod drives Kobber, Bly-, Tin- og Qviksølvværkerne med Fordeel, dog meest af Tydske, Franske og Engelske Bjergmænd, thi Spanierne selv ansee dette Arbeide for besværligt. Det Spanske Jern er bekjendt for dets Smidighed og Blødhed. De bedste og rigeste Jernværker gives i Biscara. Erzen giver mellem 30 og 40 Procent reent Jern. En stor Mængde af dette Jern udføres i raae Tilstand til Frankrig, England og Holland, hvorimod Spanien igjen modtager fra disse Lande allehaande forarbeidet Jern, Skibsankre, Skydegevæhrer, Canoner, Kugler og deslige. Kobberværkerne i Navarra og Catalonien drives med megen Held og give riigt Udbytte, dog ligge de fleeste og maaskee de bedste Kobbergruber unyttede. En stor Deel Kobber anvendes til Spanskgrønt eller Grønspaan. Blyværket i Jaen er saa usædvanlig riigholdigt, at Erzen holder 70 til 80 Procent reent Bly. Det drives for Regjeringens Regning. Desuden drives paa andre Steder mindre riigholdige Blyminer. J Almade i Provindsen Mancha gives det rigeste Qviksølvværk. Det drives ene af Tydske Bjergfolk og leverer aarlig omtrent 18,000 Centner Qviksølv. Alt dette Qviksølv, som vindes ikke allene her, men ogsaa i Valenzia og andre Spaniens Provindser gaaer altsamment til de Spanske Sølvværker i Amerika, som endda ikke dermed blive tilstrækkelig forsynede, men maae have et aarligt Tilskud af henved 9000 Centner fra Østerrig. De bedste Tinværker gives i Catalonien, og Arragonien. Man anseer det Spanske Tin for nok saa godt som det Engelske Desuden gives her rige Svovelminer, Kobolt, Arsenike, Galmeye= og Antimoniamsgruber, vigtige Marmor, Allabast, Sandsteen, Slibe= og Møllesteensbrud, Demant=, Amethyst, Topas og Krystalgruber, adskillige nyttige Jordarter som udgraves og benyttes saasom Valkjord, Porcellainjord, Drippelse, Pibeleer m.m. Men især er Saltværkerne og Saltfabrikationen af Vigtighed for Landet. De vigtigste og største Saltværker ere de ved Almoria, der drives for kongelig Regning. Vandet af Salt søer og Saltkilder afdampes her ved Solens Varme allene, og man vinder derved en saa stor Mængde Salt, at man ikke anseer det Umagen værd at bringe det under Huus, men lader det ligge i store Dynger under aaben Himmel. Paa samme lette Maade vindes især i Valencia en stor Mængde Salt af Havvandet. Steensalt faaes især fra Catalonien, hvor det udgraves af en Saltmasse, der er omtrent 600 Fod høi og mere end en Miil i Omkreds. Paa denne Maade frembringer Spanien en saa stor Mængde Salt, at det ikke allene forsyner hele Landet men forsender flere hundrede tusinde Tønder til det nordlige Europa, især til Holland, Norge, Engelland, Dannemark, Sverrig, og Rusland. Det Spanske Salt er blandt det kraftigste man kjender, til at modstaae Forraadnelse. Salpeter, Allun, Purgeersalt vindes ogsaa i temmelig Mængde. (Fortsættes.)