Berlingske Tidende, 1813-02-01
Blandede Efterretninger. Gotha. Hr. v. Zach har nylig bekiendtgjort adskillige Omstændigheder ved Hr. Seczens Reise i Arabien, tilligemed en Skrivelse f. fra ham, skrevet i Mokka. Endeel Breve fra denne Reisende og nogle Kasser med østerlandske Sieldenheder, som han havde sendt til Hertugen, ere forulykkede eller maaskee tagne af Engellænderne. Af de 37 ere kun 6 komne til deres Bestemmelsested. Blandt de Gieldenheder Hr. Seczen har seet i Arabien er det lydende Bierg El=Nakus, i Nærheden af Landsbyen Tur, en af de li mærkværdigste. Det er endnu ikke besøgt af nogen europæisk Reisende. Der gaaer i Arabien og Syrien mange Sagn om dette Bierg; blandt andet, at der oven paa det er et græsk Munkekloster med Haver og Kilder, og at det hver Løverdag Eftermiddag giver en klingrende Lyd fra sig. Hr. Senzen har undersøgt det, og fundet, at det ganske bestaaer i af Sandsteen. Paa et Klippestykke fandtes mange græske og arabiske i Navne indgravede. Nogle af dem vare med coptiske Zifre; hvoraf man kan see at Bierget har været besøgt for flere Aarhundreder siden. Paa to Steder hænger Biergets Overflade saa skraa udad, at Sandet, naar man enten rører derved, eller det er bleven fortørret af 6 Solstraalerne, løsner sig af sig selv, og falder 150 Fod i lodret i Høide. Vi stege, siger Hr. Seczen, med stor Besværlighed op paa en af et disse Sandflader, i en Høide af 70 til 80 Fod, og satte os paa det i Klippestykke, hvor Pilegrimene pleiede at sætte sig for at lytte. Jeg mærkede virkelig under mine Fødder en vis Lyd, hvortil jeg snarere troer Sandets Fald er Aarsag, end at dette skulde være en Virkning i af hiin. Henimod Klokken 3 om Eftermiddagen forstærkede Lyden sig, og vedvarede i 6 Minuter. Den holdt op i 10 Minuter, hvorpaa den begyndte paa ny. Den havde megen Lighed med Larmen af en huul Tov, naar den begyndte og naar den hørte op lignede den Lyden af Wolusharpen. Forat overbevise mig om Sandsynligheden af min Opdagelse, klavrede i jeg med megen Møie op til Toppen af Klippen, og sneg mig saa hastigt som mueligt ind paa en af Biergets udadstaaende Overflader, i det jeg baade med Hænder og Fødder satte Sandet i Bevægelse. Lyden blev da saa heftig, at Jorden syntes at ryste da jeg igien kom ned til Foden af Bierget, og jeg skulde selv have blevet forskrækket ved dette Phænomen, hvis jeg ikke havde formodet dets Aarsag. Maynz. Den bekiendte Bugtaler Hr. Comte fra Genfer ankommen hertil. Vor Tidende indeholder Følgende om ham: Engang udbredte Hr. Comte Skræk i en Deeligence; det var Nat, da man med eet ved begge Vogndøre fornam adskillige Stemmer. Penge eller Livet, raabte en barsk Røst. Alle Reisende bævede af Angest, og hver i samlede sine Kostbarheder. Hr. Comte, som den meest behiertede, paatog sig ved en frivillig Gave af sine Medreisende at tilfredsstille Røverne. Disse syntes fornøiede og gik bort. Hver var nu glad ved at være sluppet saaledes. Morgenen derefter gav Hr. Comte dem Penge, Ure og Alt tilbage, og forklarede dem, at han havde været Aarsag til deres Skræk. - Den passeligste Anvendelse af sin Kunst gjorte han imidlertid engang, da en Kirke, hvori der fandtes meget kostbare Billedstøtter, skulde plyndres af Rædselsmændene. Hr. Comte skiulte sig et Sted i Kirken, og i det Øieblik en Kirkeraners Haand vilde slaae Hovederne af de Hellige, og giøre dem anden Gang til Martyrer, begynde disse Statuer paa engang at tale, og bebreide de Formastelige deres Ryggesløshed. Slagne af Skræk flyede Barbarerne, og de Kunstværker, de Troendes fromme Sind have helliget til Templets Ziir, bleve skaanede.