Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-05-19
Nyhede, fra Udlandet. Frankrig. Kongen har udstædt Amnestie for alle politiske Forbrydere som, i hele Frankrig, for nærværende Tid sidde arresterede. Ligeledes har Kongen formildet den over Victor Boireau (Fleschi's Medskyldige) og Frantz Meunier afsagte Dom, til tiaarig Landsforviisning. Denne særdeles kongelige Naade, der kom aldeles uventet, har gjort et meget gunstigt Jndtryk. Man fortæller, at det havde været Kongens egen personlige Villie, der havde udført den, og at et Par af Ministrene havde længe været derimod. Strax efter at Kongen havde underskrevet Benaadelsesakten, var han ilet til Hs. M. Dronningen, for at gjøre hende bekjendt dermed. Den ædle Fyrstinde erkjendte Vigtigheden af denne høimodige Beslutning, og havde kastet sig grædende i sin Gemals Arme Alt samme Dags Aften bleve samtlige politiske Fanger i Hovedstadens Fængsler forkyndte Kongens Naade, og Dagen efter satte i Frihed. Meuniers erfoer sin andengangs Benaadelse ved hans gamle Moder, hvem Kongen udtrykkelig havde overdraget dette glædelige Hverv. Han var meget rørt og græd, da han erfoer den overvættes Naade som Kongen havde viist ham, og hans Yttringer vidne om Anger og Taknemlighed. Den eneste Straf som de for politiske Forbrydelser dømte Fanger ville faae, er den, at de i deres Hjemstavn eller hvor de i Frankrig vælge deres fremtidige Opholdsted, vil blive satte under Politiets Opsigt. For de Personer som enten ere dømte incontumaciam eller som ved Flugten have unddraget sig deres Straf, er Amnestien ikke gjeldende. – Nu skulde man troe, at denne høimodige Handling maatte ret forsone Folket med Kongen, men det ligger i Franskmændenes Natur – de blive aldrig tilfredse. Flere af Oppositionsbladene, navnligen National, ere misfornøiede med den befalede Opsigt, og kalde den kgl. Amnestie en halv Concession, tiltvunget af den offentlige Mening. De yttre ogsaa Misfornøielse med endeel af de kgl. Foranstaltninger som vare gjorte ved den sidste Revue, som f. Ex, at Politiet havde om Morgenen gjennemsøgt fra øverst til nederst alle Husene paa den Vei Kongen skulde passere, holdt strenge Forhører over Beboerne, og bortviist alle deres Huus venner, som vare komne for at see paa Revuen. Hele Qvarterer havde saaledes været afspærrede i flere Timer, hvorved Mange vare udelukkede fra deres Hjem og Forretninger, og Carousselpladsen, hvor Revuen holdtes, sat i en formelig Beleiringsstand. Kongen reed selv paa en meget lille Hest, aldeles skjult af en talrig Generalstab. Aftenen iforveien vidste endnu Jngen, hvilken Vei Kongen vilde tage, og paa Troppernes Samlingspladser bleve, hvad der aldrig er skeet tilforn, samtlige Geværer undersøgte, for at see, om de ikke vare ladte, hvilket forvoldte, at mange Gardister, gik hjem i ondt Lunne forinden Revuen. Eet eneste Gevær fandtes ladet, men til Eierens Lykke var der ingen Kugle deri. Han oplyste, at Ladningen maatte hidrøre fra en Liigparade, hvor han ikke havde lagt Mærke til, om hans Gevær var gaaet af eller ikke. - Efter Reven havde Kongen udstædt en Dagbefaling til Nationalgarden, hvori han takkede den for alle de Hengivenhedsyttringer den havde viist ham, og beklagede kun, at hans Stemme ikke havde været stærk nok til at kunne gjøre sig forstaaelig for Alle og Enhver, idet han havde været saa rørt derved, at hans Ord vare blevne uforstaaelige. - Ogsaa det nye Ministerium har vundet i Folkets Gunst ved den udstedte Amnestie.