Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-06-22
J. Prof. Nyerups Udsigt over Hexe processerne i Norden (Skandin. Litt. Selsk. Skrifter 20de Bind), findes følgende Hexeproces. Ditlew Kønigs Hustrue Magdalena, anklagede Andreas Brehmer, i Pretz, den 26 Oct. 1681 for, at han havde ladet sig forlyde med, hvorlunde han ved hendes Copulation, den 12te Septbr., just da hun udtalte Ordet Ja, havde lukket en Laas i og derhos yttret, at det vilde hindre hendes Mand, i at have legemlig Omgang med hende, hvilket Udsagn hendes Mand ogsaa bekræftede. Denne var Broder til Brehmers afdøde Kone, og mellem begge Svogere ingen god Forstaaelse. Brehmer forklarede, at han havde overværet Kønigs Vielse, men da der var en Mand, som vilde leie hans Huus, havde han skyndt sig hjem og forefandt der de Fremmede, han havde forladt, da han gik fra Gildehuset. Da disse havde en Dudelsack gjorde man sig lystig. Han viste dem en brækket Laas, som han havde hos sig, den han efter sin Hjemkomst havde fundet paa Kakkelovnen, og sagde derhos, at han nok havde hørt, at naar man under Copulationen lukkede en Laas, saa fik de, som bleve viede, ingen Børn, og derfor havde han ved Copulationen lukket den i. Men alt dette havde han kun sagt for Spøg og af overgiven Munterhed. Retten udnævnte nu tre Jordemødre, som skulde visitere den nygifte Kone, og de erklærede, at de ingen Naturfeil kunde mærke hos hende. Men da Magdalena vedblev, at hun var forheret, saa udnævnte Retten til Brehmers Actor Borgermester Fuchs fra Kiel, og til hans Defensor Mag. Wette, som begge her fandt Leilighed til at lægge deres store Erudition for Dagen. Den turde ikke skride til Tortur, førend den havde indhentet et Responsum fra det juridiske Facultet i Kiel, og efter sammes Erklæring blev den arme Brehmer lagt paa Pinnebænken, med Hænderne bundne bag paa Ryggen, og Fødderne snørede fast til en Stige; han fik de spanske Støvler paa Benene og Tommelskruer, satte paa. Saaledes vintes han en halv Times Tid, men han vedblev at paastaae, at han ved Laasens Lukkelse ikke havde sagt et eneste Ord, og at han ingen anden Laas havde havt, end den, han fremlagte i Retten. Man tog nu i Betænkning, at afsige nogen Dom i saa tvivlsom en Sag, førend man atter havde indhentet et Responsum fra Kiels Facultet, og dette gik da ud paa Synderens Halshuggelse; men da det medicinske Facultet havde erklæret, at uagtet det ikke kjendte noget Middel mod de Ny giftes Tilfælde, kunde det dog nok tænkes mueligt, at der kunde raades Bod derpaa, voterede endelig Juristerne, at han skulde pidskes ud af Byen, hvilken Dom fuldbyrdedes, efterat han havde afgivet en edelig Forsikkring, aldrig selv eller ved Andre at hævne sig over Nogen hvilken som helst, i Anledning af den lidte Fængselsstraf, og at han for evig Tid vilde rømme Hertugdømmerne Slesvig og Holsteen. Nogen Tid førend Bogtrykkerkonstens Opfindelse begyndte man i Spanien at ødelægge Uterariske Værker. De illiterate Spaniere saae med særdeles Velbehag den gjentagne Opbrændelse af ebraiske og arabiske Manuskripter, medens Klerkene glædedes ved Udrøddelsen af saadanne Værker, græske, latinske eller castillianske, der godtgjorde Tilværelsen af andre virkelige Videnskaber uden for Skoletheologien. Det Bibliothek, der tilhørte Henrik af Aragon, Greve af Villena, en med den Kongelige Familie beslægtet Adelsmand, blev brændt 1434, som indeholdende Kilderne til det Slags Kundskab, der udsatte dets Besidder for Beskyldningen for Troldom. J Aaret 1490 bleve mange Tusinde ebraiske Bibeler, og et ikke mindre Antal Bøger, af samme Slags, som de, der brændtes ved Villenas Død, ligeledes tilintetgjorte paa Grund af en lignende Beskyldning for Hexerie. Folke. (See Saxos 4de Bog og Mallings st. og Handlinger, Pag. 369. Kong Attiske rænkefuld Førte Spiir i Gothers Rige, Meente, Ingen var hans Lige, Blændet saa af Kronens Guld. Uden Grund han Sværdet drog, Selvroes lød fra egen Læbe; Lumsk han monne sig bestræbe, For han træde sin Fiende vog.