Københavns Adresseavis, 1769-08-23
Man har endnu et stort Argument imod Snuustobak, som er taget af Ureenlighed. Pigerne med deres Knebelsbarteer, Cavalierne med deres loverstenkede Lintøy, og de rindende Næser og illuminerede Tørklæder, kan give en Mand, som Cohausen, som Triller og mange andre, der ere meget grandseende paa Reenlighed, Anledning til tusinde Spøg, og mig tykkes, at de har ret drevet Spot dermed. Deres Skiemt og Spøg er gaaet saa vidt, at de umuelig kunde undvære den Compliment med Tilladelse at sige, og Spøgets Ureenlighed var en Virkning af sammes JndholdsUreenlighed. Det er langt fra mig, at jeg vil forsvare Ureenlighed; men jeg troer dog, at man kan betragte Sagen fra en anden Synspunkt: man setter forud, at Snus tobaks Brug er i mange Tilfælde nyttigt, i endnu flere uskadeligt, og endelig er og en Slags Forlystelse ligesaavel som Caffee og Viin. Naar det er saaledes, saa spørger jeg, om man kan forlange, at en nyttig, i det mindste en uskadelig Forlystelse skal afskaffes for nogle Omstændigheders Skyld, som taber meget af sin Afskyelighed, naar det er sædelige Folk, som befatter sig dermed, Det er meget let, at holde Ansigtet og Lindtøyet reent for Tobak, og ikkun de bemaler sig dermed, som enten søger noget derudi, eller af Naturen ikke ere meget kritiske i Reenligheden. Men dette er noget, som kommer Personernes Karakteer og ikke Snuustobakken til Last. At saadanne Folk snyder sig ofte, og giøre, at deres Næse=Tørklæder seer næsten ud ligesom Geographiske Kort, det er Ting, som man maae see igiennem Fingre med, efterdi det er Forlystelses Vilkaarene. Skulde Jndianeren ikke tygge Betel, fordi han ofte maae spytte ud, Skulde Jøden ikke spise Hvideløg og anden Løg, fordi hans Aande lugter sterkt deraf, Skulde man ikke drikke, Viin, fordi den driver Urinen sterkere, Skulde man ikke dandse, fordi man deraf lugter svedig, Eller skulde manikke spise saa mangen skiøn Ret, fordi man deraf faaer Halsbrynde og Opstigelse, mig tykkes, at man maae billig overlade det til sædelige Folk, saa vidt som mueligt er at skiule de Ubehageligheder, som naturlig og nødvendig ere forbundne med deres Forlystelser, og at giøre dem taalelige for andre, da derimod andre betænker, at man maae eftergive noget for Menneskeligheden og Lysten, at man ikke selv er frie for visse Ubehageligheder, som andre atter gjerne overseer efter Selskabeligheds Love, og at man kan finde den uskyldigste Ting afskyelig, naar man er alt for afskyelig vittig. Men hvorfor skal man, vil man sige, ikke søger at undgaae en Uanstændighed, til hvilken man ikke ved nogen Nødvendighed bliver tvungen, og hvo vilde endda oven i Kiøbet forsvare en saa ond Skik, Dette Argument treffer mig, og jeg vil endnu tilsidst besvare det. Jeg regner Forlystelser ogsaa iblant det menneskelige Livs Nødvendigheder, og holder den ey for klogere, som ey kan lugte sig mæt paa Roser, end den, der ey kan undvære Snuustobak. Smagen er forskiellig, og den er desto lykkeligere, jo fleere Tingi Verden at der kan forlyste den. Det er af en og samme Grund at smuk Musik eller Snustobak befalder os, og man kan slet ikke dømme med Forstand i de Ting, som blot beroer paa Sandsernes Omdømme. Da det altsaa ikke er ufornuftigere at elske Tobak, end Musik og Blomster, saa formeener jeg, at man er forbunden til, at anvise dem, som finder Smag derudi, de Midler, hvorledes de kan nyde deres Forlystelse, uden dermed at skade deres Sundhed. Dette er alt hvad jeg har gjort. Jeg misbilliger Tobakkens Misbrug, ja, jeg vilde ikke raade noget Menneske at vænne sig dertil, dersom han kke forledes dertil af en besynderlig Drivt, eller om han ikke finder Smag derudi maae han i tilfældigviis engang har betient sig deraf. Jeg har og viist de Tilfælde, da Tobakkens Brug er skadelig, men jeg har og tillige viist, hvorledes man i saadanne Tilfælde kan blive ved at bruge den uden at skade Sundheden. Alt andet er dog ikknu tomme Ord, som dog intet nytter. Hvad har vel saa mangen Læger udrettet, som paa det strængeste har bevist, at Tobakken er et Morder=Middel, og at intet fornuftigt Menneske maae bruge den, Er den dog ikke alligevel i alle Folkes Hænder, og bliver man ikke latterlig naar man beviser at en Ting er høyst skadelig, som mange Tusinde Menneskeer uden Skade bruger og betiener sig af En Moralist, som siger os, at vi aldeles ikke maae være glade, vil giøre, at vi bliver alle lystige, og hvo som siger os, at intet Menneske maae bruge Tobak, vil giøre, at jeg selv legger mig en Daase til. Man maae og i Svagheders og Skrøbligheders Dadel have Medlidenhed med Menneskene. Man troer ikke gjerne at de Folk ere selv reene af Hiertet, som dadler andre alt for sterkt og strengt. Det er virkelig mueligt.