Aarhuus Stifts-Tidende, 1845-10-01
J Berg. Tidende læses følgende curieuse Efterretning, som er bleven tilsendt den franske Avis "Ga rette des Tribunaux fra Kjøbenhavn under 24de August 1845. "Sidste Onsdag var Frelserskirken i en af vor Hovedstads Forstæder, Christianshavn, Skuepladsen for en meget eventyrlig Scene; der skulde nemlig celebreres et Giftermaal efter Rettens Bud og uagtet den tilkommende Ægtemands Vægring. Omstændighederne ere følgende: "J sidste Januar Maaned forlovede Smeden Lars Mikkelsen sig med en ung, fader, og moderløs Skjomfru, Oline Frederikke Philipp sen. Der opstod snart et intimt Forhold imellem dem og den unge Pige blev frugtsommelig. Fra dette Øieblik af tog Mikkelsen sit Ægteskabsløfte tilbage og forbød endogsaa Oline sit Huus. Denne, i Forening med sin Curator, angav Mikkelsen for den kongl. Ret i Kjøbenhavn, der i civile Sager er første Jnstants for denne Stads Jndbyggere og, overeensstemmende med vor Civillov VI Bog 13 Cap. 4 8, hvor et saadant Tilfælde nøiagtigen er omhandlet, nedlagde Paastand paa, enten at ægte hende og erkjende det Barn hun bragte til Verden, eller at betale hende en Skadeserstatning af 2000, omtrent 11,500 Francs. Den kongelige Ret stadfæstede denne Paastand, dog med den Modification, at Skadeserstatningen skulde bestemmes af uvillige Mænd, der udnævntes af begge Parter og der skulde tage Hensyn til Mikkelsens sociale og pecuniaire Midler. Denne Dom blev appelleret og stadfæstet af Høiesteret. Men Mikkelsen vilde, uagtet han blev opfordret dertil, hverken ægte OlinePhilippsen eller betale hende Skadeserstatning, og som Følge deraf afslog han paa det Bestemteste at vælge en Voldgiftsmand for sit Vedkommende til at deeltage i at bestemme Summen. "Oline Philippsen henvendte sig derpaa til Kongens Foged, en Embedsmand, som det især paaligger at exeqvere de Domme, der afsiges i Civilanliggender, og denne, i Betragtning af, at Mikkelsen paa den ene Side ikke var pligtig til at betale Skadesløserstatning, hvis Beløb ikke var lovligen bestemt, og ikke kunde være det, fordi han have nægtet at udnævne en Skjønsmand i dette Øiemeed, burdindgaae det omhandlede Giftermaal, afsagde den Kiendelse, at han skulde tvinges dertil, og befalede, at der, for at bringe denne Tvang til Udførelse, skulde tages de ved corporlig Tvang sædvanlige Forholdsregler. Saaledes trængte sidste Mandag tidlig om Morgenen, en Retsbetjent tilligemed Assistenter og sex Jnfanteri ster ind i Hr. Mikkelsens Bopæl, hvor han endnu fandtes i Sengen. Han tvang ham til at staae op, klæde sig paa, og førte ham under Escorte til Frelserskirken, i hvilket Sogn Oline Philippsen boer, og hvor hun og en Præst allerede vare tilstede. Retsbetjenten opfordrede den Geistlige til, strax at foretage Vielsesceremonien imellem Hr. Mikkelsen og Jomfru Philippsen og overleverede ham en Udskrift af Høiesteretsdommen og Kongens Fogeds Kiendelse, der skulde træde istedetfor de tilkommende Ægtefællers Samtykke. Hr. Mikkelsen lod det skee, men i det Øieblik da Præsten stod i Begreb med at udtale Sacramentets Ord: Conjunge vos, skreg han med Tordenstemme: "Stop, jeg samtykker i at betale Skadeserstatning!" Jomfrue Philippsen og hendes Raadgiver paa stode Udbetalingen af 2000 (11,500 Francs), saaledes som de først havde paastaaet; Hr. Mikkelsen forsøgte at prutte, og efter en lang Discussion, og efter at der var blevet forklaret ham, at han, ved sin Vægring at udnævne en uvillig Mand, havde tabt Rettigheden til at slippe med en Skadeserstatning og at han nu maatte gifte sig, gav han efter, en Notarius blev tilkaldt og i hans Nærværelse udstedte Mikkelsen til Jomfrue Philippsen en Obligation paa den nævnte Sum, at betale i forskjellige Terminer. Først efter at dette var skeet, blev han sat i Frihed. Han forlod i største Hast Kirken, idet han trængte sig med Magt igjennem Mængden, der var forsamlet for at see det besynderlige Skuespil af et tvungent Giftermaal, en Ting, der i Mandsminde ikke har fundet Sted hos os. Paa Gaden blev Hr. Mikkelsen insulteret af Pøbelen, der forfulgte ham og kastede Affald og Snavs efter ham, hvilket nødsagede ham til, at søge et Tilflugtsted i et Kaffehuus, hvorhan blev til Natten. Først derefter kunde han ved Hjælp af Mørket begive sig hjem. (Denne Fortælling af Gazette des Tribunaux er ogsaa optaget i tydske og engelske Aviser.)