Almuevennen, 1842-12-28
Deres Velærværdighed har i Deres saakaldte Vondeven" optaget et Stykke af den Berlingske Tidende, hvori det hedder: "Man gjør Nar af Bondestanden, naar man faaer Bonden narret til at dømme om og bryde Staven over hvad han ei forstaaer sig paa Man gjør meere end Nar af ham, man forsynder sig grovelig mod ham og mod Staten, naar man søger at mæske ham med Selvindbildning og Mistænksomhed. Og hvad gjør man andet i de Adresser, man faaer ham til at underskrive." De gaaer Bonden, heri saa nær, at jeg bestemt maa sige, som saa mange have sagt for mig, at De rettere burde kalde Deres Blad en Bondefjende, thi er det ikke Fjendskab, naar De siger at Bonden maa skamme sig, hvis han vil tale et Ord med om sine Rettigheder, Skal vi kaldes Narre, fordi vi, efter den Oplysning som Blade og sande Bondevenner meddele os om Stænderforhandlinger og andet Mere, føle os drevne af Pligt mod vor Stand, til at indgive Andragender til Stænderne om hvad vi finde tjenligt, og som vor allernaadigste Konges Lov og Forordning selv indbyder og til, hvad skal da de sig selv kaldende Bondevenner kaldes, som ville narre os til at troe, at vi ingen Ting forstaae os paa, og ingen Ting maa yttre os om, af hvad der angaaer vor Stands Tarv, men trygt med lukte Øine og taus Mund skulle lade os indbilde af dem, at de selv og "de høie Herrer alene forstaae sig paa at varetage vort Bedste i Stændersalen, og at vi skulle tie, Ja, hvad skulle vi kalde saadanne Bondevenner og Folkeledere, Jeg veed ikke noget bedre Navn til dem, end det Deres Bondeven tillægger Andre, nemlig "Folkeforførere, skulde dette ikke være det rette Navn paa dem, der ville indbilde os, at det er falsk og urigtigt, som de selv dog strax efter maa tilstaae at være Sandhed, og saaledes gaaer det jo med Deres Bondeven. Den siger selv: "Veer det ikke rimeligt, at simple, kun tarvelig oplyste Bønder ville blive valgte til Medlemmer af en Forsamling, som skal give Kongen Raad i de vigtigste Statsanliggender, og hertil svare vi da nu vel! saa er jo den Grund hvorpaa vi byggede vort Andragende indrømmet for Sandhed, saa er jo vort Ønske betimeligt, at de Stændercomiteer hvori den simple Bonde ikke kan komme med maatte modarbeides. Vi have Jntet imod at Mænd som dem Deres Bondeven anfører, meget bedre end simple Bønder kunne tale Bondens Sag i Stændercomiteerne, men vi have aldeles ingen Forsikkring for, at de ville det, om de end tilforn ved visse Leiligheder har gjort det, ja nogle af dem have jo allerede saadlet om derfra, hvorimod den simple Bonde, der altid er sig selv og sin egen Stand nærmest, kan dog vel lære saa meget, at han kan gjøre sin Stemme ligesaa gjeldende som hans Modstandere gjøre deres, men det var forbi naar de høie Herrer, sad ene i Stændercomiteerne. De skriver, Hr. Pastor, at der drives et forargeligt Spil med Bonden, og forsaavidt De vil betegne Deres eget Spil, med at indbilde Bonden at han handler galt ved at andrage sine billige Ønsker til sin egen Stands Tarv og Bedste, med et saadant Navn, da har De vistnok Ret dertil, men mener De at Nogen har narret os Bønder her i Øster- og Vester=Flakkebjerg=Herreder til at fremkomme med vort i "Almuevennen, Nr. 44 meddeelte Andragende til Stænderne i Viborg, da kan jeg forsikkre Dem at det var vor egen Jndsigt og Jnteresse for itide at varetage vor Stands Tarv, som har frembragt dette Andragende. Vil Deres Velærværdighed nu ikke ogsaa udskjælde de lollandske og jydske Sogneforstandere, saavelsom dem i Frederiksborg Amt og flere Steder, og tilraabe dem: "Skam dig Bonde? Anseer De Bonden saa dum, at han ikke kan tænke over sine egne Anliggender, da maa det være i visse Egne, hvorhan har faaet sin Oplysning fra Mænd som helst ønske at have og drive Bonden som Qvæg, jeg kan derimod sige Dem, at der er Bønder i andre Egne som har faaet Smag paa en bedre Oplysning, og som kan takke f. Ex. en Reventlov, en Løvenskjolds, en Holsteins og flere hæderlige Skolepatroners og sande Oplysningsvenners forbedrede Skolevæsen for deres Fremgang i Kundskaber, saa at de godt veed hvad der var Aarsag i at Afskaffelsen af Vornedretten med Hals og Haand over Bonden, at Ophævelsen af Fælledsskabet m. m. saa seent kom i Gang, og derfor nok maa tage sig i Agt for at han ikke skal synke tilbage i Umyndighed og blive bunden paany ved de høie Herrers store Jndflydelse i Stændercomiteerne. Jeg synes derfor, at De, Hr. Pastor Børresen, ikke skulde gjøre Nar ad Bonden fordi han strider for at hans Rettigheder ikke skulle bortfalde, men at De derimod da De vil have Navn af Bondeven, ogsaa skulle vise i Gierningen at De er det, ved at oplyse Bonden om hans Rettigheder, og raade ham til at hævde og paatale dem i Et og Alt, og derhos gjøre sin egen Pligt; hvorhos De ogsaa burde raade de høie Herrer, til at vise patriotisk Billighed og Fædrelands-Kjerlighed ved at fremme det Heles Vel, og alle Undersaatternes, de smaaes som de stores Gavn, og Bedste, saa at alle billige Fordringer kunde jævnes og tilstaaes i venlig Samdrægtighed; dette finder jeg virkelig at De burde gjøre som Præst, naar Devilde tale med. Har Deres Velærværdighed ikke læst den høiærværdige Hr. Provst Plesners Tale i Roeskilde Stændersal til Huusmands Sagens Forsvar, saa læs den kun, thi der vil De see hvorledes en Præst og Bondeven bør tale.