Berlingske Tidende, 1812-02-21
Stockholm, den 12te Februar. Naadig Bekiendtgiørelse om Bekræftelse paa de Udnævnelser til Embeder og Tienester, som ere gjorte af Hs. Kongl. Høihed Kronprindsen. Givet paa Stockholms Slot, den 7de Januar 1812. Vi Carl af Guds Naade a. giøre vitterligt: at vi herved i Naade have villet bekræfte alle de Udnævnelser til ledige, eller som fornødne i anseete nye Embeder og Tienester, hvortil Vor høitelskte Hr. Søn, Hs. Kongl. Høihed Kronprindsen, har ladet naadige Constitutorialer udfærdige, imedens han forestod Rigets Bestyrelse. Hvorefter alle Vedkommende sig have at rette. Til ydermere Vished have Vi dette med Egen Haand underskrevet samt ladet det med Vort Kongl. Segl. bekræfte. Stockholms Slot, den 7de Januar 1812. Carl. G. af Wetterstedt. For at vedligeholde Mindet om den ærefulde Lykke det Kongl. Videnskabernes Academie nyder, at kunne tilegne sig Hs. Kongl. Høihed i Kronprindsen som sit første Medlem, siden Hs. Kongl. Høihed den 15de Dec. 1810 behagede at bifalde Academiets i Underdanighed derom yttrede Ønske, har Acavemiet ladet præge en Skuemynt, som paa den ene Side forestiller Hs. Kongl. Høiheds Brystbillede med Omskrivt Carolus Johannes, Regn. Sv Princ. Hered., og paa den anden det Kongl. Academies Emblem, en gammel Mand, som planter Træer for Efterkommerne, hvorover læses: Nee duri tanto sub teste labores, og under neden: Sociorum Principi Reg. Acad. Scient. Suec. MDCCC. Efterat Medaillen nyligen var bleven forfærdiget af Hr. Frumerie, og Academiet havde anmodet hos Hs. Kongl. Høihed om at faae Andients, for at overrække Høistsamme dette Tegn paa dette Ærefrygt, erholdt det Kongl. Academies Præses, ledsaget af flere Medlemmer, den orlangte Audients, og udtrykte sig, ved Medaillens Overrækning, paa følgende Maade: Høibaarne Fyrste. Deres Kongl. Høihed har havt den Naade at imodtage Videnskabernes Academies Jndbydelse til at være dets første Medlem; det møder nu her, for at overrække Deres Kongl. Høihed, et ringe Beviis paa dets Taknemmelighed. Men da det eneste, som endnu fattedes, før Academiets Lykke kunde kaldes fuldkommen, var en værdig Tolkning af dets Erkiendtligheds=Følelser, har Loddet, som blindt afgiør dets Valg, denne Gang villet hævne sig paa dets glimrende Hæder. At Deres Kongl. Høihed, som ikke tilegner sig andre Fortienester, end dem der grunder sig paa Deres personlige Egenskaber, har behaget at tillade det, som i Gierningen selv var en ædelmodig Handling og en af de Handlinger der geraade Videnskaberne til største Ære, kunde paa Academiets Side, ikke andet end foranledigede en Retfærdigheds i Tribut, helliget Deres Kongl. Høiheds Snille og Oplysning. Da Deres Kongl. Høihed i Academiet skiuler Beskytteren under det fordringsløse Navn af Medlem, har Deres Kongl. Høihed fremstillet Verden et ophøiet Exempel paa, hvorledes Videnskaber retteligen beskyttes og betrygges. Det overstiger min indskrænkede Evne at udtrykke hvor høit forbundne disse ere Deres Kongl. Høihed. Aarbøgerne skulle omtale, at Sanggadinderne, de eneste som ikke flyede for Deres Kongl. Høiheds Vaaben, have fundet en Fristad i Deres Kongl. Høiheds Leir, i og hylde Deres Kongl. Høihed baade som Helt og Lærd. Hvad jeg vover underdanigst at forsikkre er, at det berømte Samfund, i hvis Navn Lykken lader mig tale, skal, under Deres Kongl. Høiheds oplyste Tilsyn, finde sine Arbeider behagelige og lette, og fordoble fine Bestræbelser for at bidrage til Fædrelandets Ære og almeent Gavn; overtydet om, at dette endnu udgiør dets eneste Fordring paa Deres i Kongl. Høiheds udmærkede Beskyttelse og det eneste Middel til at beholde samme.