Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-10-08
De Franske Armeer havde meere befriet Ægypten end erobret det. Dette ulykkelige Land, som tilforn havde været frugtbart til ingen Nytte, gik hurtig over til en lykkelig Tilstand. Udfaldet af denne Revolution, som kun een Magt i Europa havde Grund til at frygte for, var ikke stridende imod det Ottomanniske Riges Jnteresse, den skulde tvertimod have forøget dets Jndtægter og befæstet dets Magt i to vigtige Provinser. Hoffet i Constantinopel burde foretrække fine ældste Allierede for oprøriske Undersaatter; langt fra at tabe Ægypten og Syrien skulde det i en vis Henseende have erobret det igien; det saae, at der undet Beskyttelsen af en mægtig Armee, og som var ledsaget af alle Occidentens Konster, blev oprettet et Establissement, som kunde forskaffbegge Nationer umaadelige Fordele, og som kunde vedligeholde det Ottomanniske Navn Glands i Asien og Afrika, men disse Bevæggrunde bleve ikke tagne i Betragtning; da Rigets Embedsmænd, som vare skikkede til at bedømme dem, bleve afsatte og forviste. Seieren til Søes ved Abukir, hvis Fordeele en duelig Politik vidste at overdrive, bestemte denne Beslutning, som endnu dengang var uvis, overlod sig til Jndflydelsen af Frankeriges Fiender, som meddeelte den sin Uroe, og den blev snart ledet ind i en Krig og i en Alliance, som var stridende imod deres egen Jnteresse. Chefen for den Franske Expedition havde anvendt de største Bestræbelser for at forekomme dette Brud; han rettede sine Vaaben imod Portens Fiender allene, og lod Storherrens Magt respectere, som den lovmæssiske Overherres, og holdt ombyggeligen de religiøse og politiske Sædvaner oprette. Hans Armee opererede i Ægypten, som Hielpearmee for Porten, aldrig har denne Provins været bedre administreret, aldrig har Udøvelsen af dens Gudsdyrkelse været mere begunstiget, aldrig har den adlydet Chefer, som vare mere tilbøielige til at erkiende Constantinopels Authoritet. Men hans Forudseenhed kjæmpede allene imod alle Forhindringer og han blev ikke understøttet i Frankerige, uden af Planen til en Underhandling, som var utilstrækkelig og seendrægtig. Han formodede under disse Omstændigheder, at man snart vilde komme til at forsvare Ægypten imod en betydelig Magt, og han fattede en Plan af en overordentlig Dristighed, nemlig at forekomme dette Angreb, og at bringe Krigen lige indtil Hiertet af Syrien selv. Dette Land stod tildeels dengang under en Mands Herredømme, som ved sin Grusomhed og Troeløshed var bleven berygtet over hele Orienten. Ahmed Giezzat havde i en lang Tid været en Slave i Cairo, hvor man havde straffet ham for Huustyverie, han var udmærket selv blandt Mamelukkerne ved sit overordentlige Hang til Bedragerie og Grusomhed og havde efter hinanden forraadet Aley Bey, Druserne, Araberne. og Hoffet i Constantinopel. Han var dengang Gouverneur i Seida og residerede i Aere det gamle Piolemæus. Han lod, som han antog sig de Ægyptiske Beyers Sag og skiulede de meest ærgierrige Projecter under det Tilbud at ville anføre den Expedition, som blev organiseret imod den Franske Armee. Jmedens disse Tilberedelser, foruroligede Lilleasien og Syrien, lod denne Pascha i Forveien sin Avantgarde besætte Grændsefæstningerne; han var langt fra at forudsee, at han selv vilde komme til at føre en Forsvarskrig. Alt forkyndte, at Ægypten skulde blive angre den fra Søesiden, saasnart som Aarstiden kunde giøre det mueligt at udskibe Tropper; man vilde paa samme Tid lade de Tropper rykke frem, som vare forsamlede i Syrien og de, som Beyerne endnu kunde have tilbage i Said. Overgeneralen, som havde giennemskuet de Allieredes Planer, giorde den Slutning, at man endnu maatte lade nogle Maaneder hengaae inden man kunde foretage sig nogen Udskrivning og besluttede hurtigt at falde med 12,000 Mand ind i Syrien, at adsplitte den Krigsmagt, som man der havde forsamlet, og derpaa at komme strax tilbage for at modsætte sig den Expedition, hvormed Kysterne bleve truede. En saadan Plan kunde ikke udføres uden med en uforfærdet Armee, som var vel exerceert i alle krigerigske Øvelser, og virkeligen den omstændelige Historie af dette Feldtog fremviser ogsaa uhørte Træk af de Franskes Tapperhed. Man maatte trænge frem under et brændende Clima paa hiin Side af en umaadelig ubekiendt Ørken og hurtigen overfalde og indtage et fremmed Land, som var forsvaret af en overlegen Styrke. En Engelsk Flaade beherskede Havet; Jndvaanerne i Byerne og de omflakkende Arabere, vare bevæbnede imod os. Dette flendtlige Land indeholdt intet, som som jo var imod os, og vore Soldater kunde ikke giøre et Skridt uden at støde paa nye Forhindringer. De rykkede hurtigen frem i den store Ørken, som adskilte dem fra Syrien. Castellet Deel Arych havde capituleret; Byen Gazza underkastede sig; man bemægtigede sig Joppe med stormende Haand; man satte sig fast i Havnen ved Caiffa, man forefandt i disse Byer og paa forskiellige andre Steder Munition og Krigsapparater, betydelige Magasiner og alle Slags Provisioner. De første Divisioner af den fiendtlige Armee, som vare understøttede af Mamelukkerne og Araberne, vare allerede rykkede frem i denne Deel af Syrien. Overfaldne i deres Leir og bestandigt drevne tilbage forlode de tilligemed Fæstningerne hele Artilleriet og de Materialier, som den projecterede Expedition imod Ægypten udkrævede. Endelig foretoge sig Anførerne for de Tyrkiske Tropper, som havde et meget talrigt Cavallerie at forene deres hele Magt med disse deres Medforbundnes og at føre den imod de Franske imedens disse beleirede Byen Acre, til hvilken Ahmed Giezzar havde retireret. Men Overgeneralen kom dem endnu i Forveien og holdt det for nødvendigt at levere dem en afgiørende Bataille og drive dem tilbage til Damascus; da de i samme Øieblik bleve angrebne paa de ster neste Punkter, saa kunde de ikke modstaae disse saa heftige og uventede Bevægelser; de faae sig med eet adskilte fra deres Leir, berøvede deres Magasiner og ligesom omringede fra alle Sider. Flere Tusinde af dem faldt i Slaget ved Esdrelon eller i de foregaaende Fægtninger; de andre kunde neppe finde deres Frelse i en forvirret og hovedkuls Flugt. De Franske havde bemægtiget sig iforveien de Steder, som kunde have tjent Fienden til et Tilflugtsted; de erstattede det for en Deel ved den utrolige Hurtighed, hvormed de marscherede, og det synes at der var ikke noget Punkt paa Krigstheatret, hvor de ikke kunde forsamles. Det seierrige Udfald af disse Fægtninger tilintetgjorde Ottomannernes sidste Forhaabninger og opfyldte de Nationer med Skræk, som de havde allieret sig med; Levningerne trak sig tilbage over Jordan og udbredte Skrækken til de længst bortliggende Provinser. Paa samme Tid som endeel af vore Tropper fægtede saa hæderfuldt vare de Tropper, som vare blevne tilbage i Ægypten beskiæftigede i hele Landets Udstrækning ligefra Syene til Havet. Englænderne giorde et forgiæves Angreb paa Suez; man drev Araberne fra Mecca tilbage; man tilendebragte Erobringen af Said; man undertrykkede de oprøriske Bevægelser, som havde yttret sig i de nordlige Provinser og en forstandig og virksom Forsigtighed vaagede over Alexandriens og Kysternes Forsvar. (Fortsættes.)