Extraordinaire Maanedlige Relationer, 1674-12-01
VI. De Alliirte i Elsas ere och gangne i Vinter-Quarteer, och er Chur-Brandenburgs Hofvet Quarteer i Collmar, hvor nyligen hafver været Jordskælf och en Comet, om Aftenen mod 7. Slæt lader sig tilsiune; Hertugens aff Zell i Schletstadt, den Kæiserlige Generals Bournevilles til Ensheim i Sundgau, hvor den Frandske Provincial-Regiering før hafver været. Hertugens af Lothringen i Weilerthal, de Pfaltziskis i Biscopsdommet Strassborig i det Ambt Oberkirch, saa Brysach er aff dennem ligesom belagt. Den Kæiserlige Regiering til Freiburg hafver afstaaet Upartieskheden med samme Fæstning, i huilken ikke skulle være over 1500. Mænd Jrrlandske Folk til Besætning: Tre Skibe med Folk hafve villet vofve sig der ind, men ere aff de Alliirte opsnappede, huilke och hafve afbrændt tu Aag aff dens Rhin-Broe och ødelagt Skib Møllen som gik med siuff Gænger Der siges nu, at den skal virkeligen være belagt aff de Brandenburgiske, saa vel som och Betfort; Ludern skal hafve accorderet: De Kæiserlige hafve belagt Lands-Crone och beskiude den. De Lothringiske staae ved Remiremont i Lothringen, och ville bryde igiennem ind ad Burgundien, och ere 9000. Mænd aff de Alliirtepaa Veye at undsætte dennem, huilke lide stor Forhindring aff den megle Snee, som er falden imellom Biergene, och den stærke Kuld, hvorledis det gaar aff med dennem, faae vi med Tiden Underrætning om. VII. Ef VII. Eftersom Sitzerne ikke troe de Alliirte ræt vel, och hafve lagt 4000 Mænd paa deris Grændser och samme deris tvil forde mueligen skynde dennem til at hielpe de Frandske i Elsas och Sundgau, da hafver Chur-Brandenburg skikket hans Ofverhofmester, som en de Alliirtis Gesandt, ind i Suitzerland, som paa de Alliirtis Vegne skal forsickre Cantons Herrerne, at de sig intet uden alt got til de Alliirteskulle forsee. VIII. Den Brandenburgiske Chur Prinds Carolus Æmilius er død tilStrassborig, hvor hans Lig staar klæd med en Køllert, med Støfle paa och med Degen och Pistoler efter Krigs Maneer, ved Siden och needen for hans Fødder, ligger et Scepter hos en Crone. IX. Hans Høy-Førstelige Naade af Holsteen-Pløen, General Leutenant ofver den Lüneburgiske Krigshær i Elsas, kom den 29 Novembr. af Elsas til Franckfurt, hvor fra hand, som sammestæds fra be rættis, gaar af Brunsvig. X. Chur-Saxen lader 6000 Mænd hverfve; til Leipzig er den 22. Novemb. en blind Tiuf græben, som kunde meget vel med at lucke Laase op, och blef røbt der hand vilde hvere eller sætte nogle af de staalne Penge bort paa Rente. Sammesteds hafve Studenterne och Vægterne været i Slagsmaal sammen, hvilket en Dreng som af stæd, som baer Fakler for hine, der de om Aftenen musicerede først for Magnifici Rectoris Huus, och siden paa Torfvet och hafde 16 Trompeter och 4. Hærpanker, foruden mange andre Instrumenter, med sig, thi som hand kaste et stykke Fakkel fra sig, stog hand en Vægter, dermed i Hofvedet, hvormed disse begyndte at sige, och blef en Studenter ihielslagen, och en Vægter ilde medfaren. XI. Pfaltz-Græfve Philippus af Sultzbach er ved det Chur-Bæyrske Hof blefven Primier Minister, Fældt-Marskal ofver det Chur-Bæyrske Krigs-Folk och Ofver-Statholder i Ofver-Pfaltz i den afdøde Græfve Hermans af Førstenberg Sted. Chur-Bæjen lader paa ny nogle 1000 Mænd hverfve och hafver stort Tilløb. XII. General Rabenhaupt hafver be gifvet sig i Tieniske hos det Høy-Førstelige Huus af Hessen, hvor 8000 Mænd staae ræde for hannem til at agte paa et och andet med. XIII. Hans Høy-Førstelige Naade, Biscopen af Ossnabryg er traadden i det Kæiserlige Forbaand, vil levere 3000. Soldater, 1500. Ryttere och 500 Dragoner, hvorfor hand maanedligen skal hafve en vis Sum Penge. XIV. De Hannoverske och begge Mekkelburgiske Førstelige Husers Kræds Folk ere beordreds at gaae til Rigets Krigshær. Om hans Høj-Førstelige Naade af Hannover mælde dog Pommerske Brefve, at samme skal vil ofverlade 6000 Mænd til Kongen af Sverrig. XV. Biscopen af Mynster skal ikke alleeniste vil unde de Hollandske fri Pass igiennem hans Land mod de Svendske, men och skikke de Alliirte imod HuerfvePengenis Erleggelse et temmeligt Antal Folk til hielp, och endda self beholde 10000 Mænd til hans egne Landis och Stæders XVI. Værn och Forsvar. XXVI. Ved Ulten i Lüneburger Land hafver mand seet smaa langstægede Folk, saa høye som et Drenge-Barn paa 8 Aar, brune och ligesom Soelbrændte, som kunde intet tale, forstoede dog hvad mand talede til dennem, skreege naar mand toeg fat paa dennem, och gafve Bønderne med Tegn at forstaae at de vilde hafve noget at æde: Om end skiønt ingen kand vide hvorfra disse ere komne, saa er det dog vist, at noget saadant er paa andre Stæder skeed tilforne, thi Guil. Neubriss. in rerum Anglic. revolut. lib. I. c. XXVII. fortæller hvorledis i en Landsbye i Engeland, som ligger 4. Mile fra St. Edmunds Closter, af nogle Kuuler kaldede Wultputes, Ulfve-Leyer) Aar efter Guds Biurd 1140, der Kong Stephan regierede i Engeland, tu Børn en Dreng och en Pige, som vare gandske nogne och grønne paa Legemet, uformodeligen ere udkomne och af Bønderne, som ginge der hos och høstede deris Korn, græbne och hiemførte, hvor de, eftersom de vilde intet æde af den Spise Bønderne satte for dennem, i nogle Dage aade slæt intet, indtil et læs grønne Bønner kom der igiennem Byen, til hvilket de løb, och toge af Bønnerne och vilde æde, men der de fandt deenum komme, gafve de sig til at græde, hvilket der Bønderne saae, gafve de dennem Bønner at æde, indtil de blefve vaante til anden Spise, da Grønheden och forlod dennem. Disse, blefve døbte och lærdte at tale Engelsk, men Drengen døde kort Tid efter at hand var døbt, Pigen lede længe, och blef gift. Hun berættede sig at være kommen af S. Mortens Land, hvor och vare Kirker, men ingen Tid ræt linst, dog tvert ofver for samme S. Mortens Land at være et andet langt liusere Land, imellom hvilke begge gik et smalt Vand. Hvorledis hun var kommen der ud paa Marken, vidste hun ikke egentlig, men hun sagde sig vel at kunde mindis at hun och hendis Broder vogtede deris Faders Qvæg, och som de i det samme hørde en sterk Liud, som af mange Klokker, och blefve ofver saadan usædvanlig Klang forskrækkede, gafve de dennem til at løbe, och kom saa did, som de blefve græbne. XVII. Til Berlin er en Frandsk Speyder (som nogen Tid hafver holdt sig op ved Hoffet och været i stor Ære) græben och førdt ad Spandau, hans Nafn er Lillie, och hafde hand forfærdiget en Afridsning aff Byen med alle Omstændigheder, som hand vilde skikket Marquis de Vitry, men blef røbt formedelst et lidet Barn, som hand giækkede sig med i hans Logement, thi samme toeg hannem uforvarendis et Breff aff Lummen och gaf Faderen det, hvor ved all Leyligheden blef aabenbaret. Sammestæds hafver mand i lang Tid iset Grafven, om Byen, och er det merkeligt at Elfven ved Hamborig, Traven och Warnauen ved Lybeck og Rostock hafve været fulde aff Jis, och Rhinen nu skal være saa fuld aff Drifve-Jis, at mand med Nød kand komme der ofver, men merckeligere, at det omkring Hamborig den 19. Decembris och tre efterfølgende Dage hafver grueligen stor met, tordnet, liunet och haglet. N. B. Huad videre udeladis skal tilkommendes Maanet blifve meddeelt.