Den Vest-Sjællandske Avis, 1839-03-08
Udenlandske Efterretninger. Tydskland. J Storhertugdommet Hessens Stænderforsamling havde den Deputerede Kertell i et Møde den 10de Jan. opstillet det Forslag: "at bede den høie Stats=Regjering om, ikke blot at tilbagevise de Forslag, Holland havde gjort om at slutte sig til den Tydske Told-Forbindelse, men ogsaa at anvende alle til dens Raadighed staaende Midler, for at en saadan Forening ikke kommer i Stand." Beretningen af den Commission, der var nedsat for at bedømme Forslaget, faldt ganske ud til dets Gunst. Ved Afstemningen desangaaende den 9de Febr. opstilledes det Spørgsmaal: "Skulle samtlige Forhandlinger angaaende denne Gjenstand forelægges Regjeringen, med Anmodning om, ved de den til Raadighed staaende Midler at virke til, at der tages behørig Hensyn til de der fremhævede vigtige Momenter, og blev eenstemmigt bekræftet. – J Hannover ere de fra Stænderforsamlingen udeblevne Deputerede opfordrede til at indfinde sig; men de ville det ikke. J det første Kammer yttrer sig Opposition imod Cabinettet. Den Beslutning at erklære Tallet 19 i Stedet for 37 for tilstrækkeligt, for at lade det 2det Kammer beraad slaae, er strandet. Rygtet gik, at de Deputerede Christiani og den aandrige Dr. Detmold ved Tvanfra Politiets Side vare blevne nødte til at indfinde sig i Kamret; begge skulle have protesteret. Ny Valg komme ikke i Stand. Enden har ogsaa protesteret, hele Ostfriesland. Man vil ikke anerkjende Forfatningen af 1819. Men Skatterne maae være bevilgede førend den 1ste Juli. Man vil opløse Stænderne; om Fængslinger finde Sted, veed man endnu ikke. Cabinettets Villie staaer urokkeligt fast. – det første Kammer har Assessor von Alten, Deputeret for det Kalenberg Grubenhagiske Ridderskab, protesteret imod Stats-Grundlovens Ophævelse, imod Forfatningen af 1819, imod Proclamationerne af 15de Febr. Siden disse Proclamationers Bekjendtgjørelse har den offentlige Mening undergaaet en Forandrin Foruden det lille Partie af de 19 og det meget større af de 33, var der nemlig endnu et ingenlunde ubetydeligt Mellempartie, som selv i Stænderforsamlingen talte enkelte Organer. Dette Partie troede, at man endnu befandt sig paa Underhandlingens Stand, punkt, at den hele Strid vilde tilsidst kunne blive afgjort ved Overeenskomst imellem Landsherren og Stænderne, man opgav vistnok derved Rets-Fordringen, men erholdt maaskee saa meget Mere ved Eftergivenhed og derved, at man, om muligt, viste god Villie. Men som Følge af Proclamationen og den samtidige kongl. Skrivelse er ogsaa dette Partie blevet af en anden Mening. Det har maattet indsee at Striden kun er at ende, enten ved ubetinget af gaae ind paa Cabinettets Forlangende, eller ved en Afgjørelse af den Auctoritet, som er kaldet til at hævde Ret, Rolighed og Orden i Tydskland. Proclamationen gjenopretter Forfatningen af 1819, men sætter den ikke i Virksomhed, idet den forholder den sit Vigtigste, Skat-Collegiet; dettes Gjenoprettelse siges der vel at være Udsigt til, men kun som en Gave loves det, naar man først er bleven enig om den af Cabinettet foreslaaede Regulering af det tilkommende Finantsraad. – Med Hensyn til Forhandlingerne i Stænderforsamlingens 1ste Kammer vare de vigtigste af de kongelige Skrivelser, der vare fremlagte som Gienstande for Beraadslagning i det første Møde den 15de Febr., 1) en Skrivelse af 15de Febr. betræffende Kongerigets Forfatnings Anliggende; 2) Postscript 1) betræffende Gjenoprettelsen af den indtil 1834 bestaaende Adskillelse af den kongelige General=Kasse og General=Skatkassen, saavelsom Oprettelsen af Skat-Collegiet. Man erkjendte Nødvendigheden af at underkaste den første Skrivelses Jndhold en Commissions Overveielse, efter først at have omtalt og antydet den de vigtigste Momenter. J 4de og 5te Møde udvalgte man altsaa en Commission at 7 Medlemmer af dette første Kammer alene, men besluttede dog, "at denne Commission strax skulde holde inde med sine Arbeider, hvis det 2det Kammer skulde andrage paa en fælles Commission af begge Kamres Medlemmer."