Viborger Samler, 1777-01-27
Man seer i No. 47, i Samleren for forrige Aar, en paastaae, at Bønnen i Kirken er Gud tækkeligere end andensteds, og en anden paastaaer, ja fyndigt beviser contrarium. J No. 50, viser den første en kjendelig Misfornøielse mod den sidste, men ei mindste Beviis, dog modig nok at ville opdage et Slags Kiætterie herunder, kaldet Indifferentismus. Han opfordrer Theologerne at skiønne, om ei Hr. L. . med heele sin Afhandling har yttret en kiendelig Ligegyldighed imod den offentlige Gudstieneste, Vi maae da give vores Eragtning: Denne Fordom om Stedbederiets Fortrin er ikke nye. Det vidste endog den Mundkaade Skiøge Joh. 4. Det var en Hoved Tvist mellem Jøderne og Samaritanerne. Hine bandt Bønnen til Jernsalem. Disse til Garizims Bierg, og til den Ende forfalskede et Sted hos Moses, sættende Garixim i Stedet for Ebals Bierg, Deut. 27, 4. Begge Parter lode det engang komme til offentlig Proces, med Aftale, Kong Ptolemæus skulle dømme de Tabendes Forsvar paa Livet, naar de ei kunde beviise deres Paastand af Moses. Jødernes Prokurator Andronicus talede først. Samaritanernes, Sabbæus og Theodosius tabte Sagen, Livet. Joseph. L. 13. Mærkeligt er det, at Kristus selv har bedømt denne Tvist Tvist Joh. 4, som er dens Hoved=Sæde, naar han siger, at de sande Tilbedere, under det N. Testamentes Huusholding, hverken paa Garirims Bierg, ei heller i Jerusalem, skulle tilbede Faderen, men - i Aand g Sandhed. d. e. Vore Bønner bør være frie og utvungne, ei bundne til Stæder, som er kun Slavisk og et Slags Kirke=Afguderie eller Hoverie, hvilket Kristus har afskaffet. Altsaa har vores lærde og kjække Hr. L.. . . Ære af hans Afhandling. Hans Thema, hans Afhandlinger ere saavel trufne og sindrige, at, skiønt han ei er Theolog, kunde dog det Theologiske Selskab selv underskrive dem. Hans Beviser, ere Skriftens klare Magt=Sproge. Hans Sindighed, Skarp og Retsindighed er kiendelig. Ære for vores Religion, at den og af de verdslige kan fremvise saa belæst, lærd, oplyst og reent et Vidne! Thi kiendes for Ret, at Hr. L... frikiendes fra ald Mistanke om Ligegyldighed imod den offentlige Gudstieneste, og erklæres for en retmeenende evangelisk Frietænkere efter Kristendommens Smag. Hr. N. B. derimod bør at aflegge sin Fordom om Stedbederiets Fortrin, at han ei skal ansees af deres Liste, som fordum i Overtroe skreege: Herrens Tempel! Herrens Tempel, Herrens Tempel, Jer. 7. (Føl(Følgende Spørsmaale er indsendte) Er det troeligt, at Porten Virgilius spaaer om vor Kristus, naar han skriver i hans 4 EclogaLitima Cumæt venit jam Carminis ætas. Magnus ob integro seclorum Nascitur Ordo som Redit & Virgo, Redeunt Saturnia Regna Jam nova Progenies colo demittitur alto Tu modo nascenti puero, qvo ferrea primumDesinet, ac toto surget gens auren mundo, Casta fave Lucina: Tuus jam Regnat Apollo. Da man i den Viborger Samler for forrige Aar, har seet opgivne og besvarede Spørgsmaale, som henhøre til det Theologiske Fag, tør man endnu ikke alene prøve at fremsette, men endog det man tienstlig beder, haabe at faae besvarede saadanne, som, did henhørende, i de fleste Henseender, nytte, foruden at fornøie Læseren. Jblant deslige Spørgsmaale holder jeg dette, i visse Maader, saa vigtigt som uskyldigt: Om der virkelig er Spøgelse til Da denne er en Sag, som af saamange endog blant de Geistlige selv, baade forfægtes og benægtes, og en vis indfalden Omstændighed paa et Landgods i et af Stifterne her i Jylland, synes at bekræfte Spøgeries Tilværelse; ønskede man, at de Herr. Lærde herover vilde yttre deres Tanker, men for første over det Omspurgte alene. De giøre sig, uden Tvivl, herved det Almindelige forbunden, og i høieste Maade, Spørgeren. Nyeheder.