Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1736-01-01
Adskilligt Merkværdigt. Angaaende Resolutionen, som man fra det Spanske Hoff er sig forventende, da bestaaer samme Hoffes Tilstand i tvende Partier, hvorudover Resolutionen selv maae være dubieur, nemlig saaledes: det eene Partie præsenterer Dronningen, og det andet Printzen af Asturien. Printzens Anhang forstærkes Dag for Dag, og saae gierne, at Kriigen tog en Ende, fordi den er til det heele Spanske Riges Fordervelse, og ved Vaabenes Fremgang udi Jtalien kommer den Spanske Magt selv i Decadence i det alle Folk og alle Penge ere af samme Rige udtømmede. Hvorfore Printzen af Asturien som Cron-Prinz i Spanien, og de, som holde hans Partie, raade, at man skulde tiltræde de til Wien forliigte Præliminarier, og kunde man saa ved bedre Leilighed bringe sin Ret og Fordring paa Banen igien. Men Hendes Spanske Majestæts Dronningens Partie, som endnu er stærkest, skriiger over Vold, og vil slet intet høre om noget Forslag, til at lade de Lande fare, som hende ved Arve Retten ere tilfaldne. Fra Nedre-Rhin-Strømmen resteres, at jo længer Tildes forhaler, at Freds Præliminarierne mellem Kayseren og Frankrige giøres bekiendt, i større er Bekymringen derover paa at skillige Stæder; for nu at see, hvad for Tanker man derom gi sig, Aar 1726. sig, da meddeeles hermed den gunstige Læser en Extract af et i Holland dateret Brev, som lyder saaledes: Efter saa megen Uvished og Uroelighed, hvor udi man i Henseende til Freds-Handlingen har svævet til Wien, da begynder man nu med megen Fornøyelse at see, at Sagerne faaer bedre Udfald, end man før havde troet. Det er vist, at nærværende Fred er bleven sluttet uden Søe=Puissancernes Hielp og Raadføring, som i Begyndelsen, havde nogen Mistanke, at samme Præliminarier maatte indeholde nogle Artikler, som kunde være dennem til Nachdeel. Men siden bemeldte Søe-Puissancer vare blevne berettigede om de sande Præliminarier, da har de letteligen kiendt, at de tvende Hoffer til Wien og Versailles ey allene har lagt Freds-Projectet, som Søe-Puissancerne i afvigte Martii Maaned havde meddeelet dennem, til Grundvolden ved deres Forliig; men ogsaa at man havde efterlevet samme Project fra den eene Punct til den anden, undtagen, hvad som i Præliminarierne i Henseende til Lotthringen, er bleven udsat. Jmidlertid vil man derhos sige, at Søe-Puissancerne har udi Geheim concerteret denne Artikel, og aabenbaret samme til den Franske Crone ved deres Projectes Overlevering. Foruden dette Tegn af Estime, som man beviiser dem, indbydes de derforuden til at garantere denne Fred den man anseer som deres eget Verk, og kand de derfor ikke vegre sig udi dens Modtagelse. Sandelig skulde man neppe kunde troe, at det Franske Hoff efter alle sine gjorde Erklæringer og Handlinger har kundet forinden den Tiid, at Krigen stoed paa, resolvere sig til at respectere saadant Project, som samme Hoff tilforn med saa megen Foragt havde forkastet. Saa kunde og ingen saa lettelig falde paa de Tanker, at Høybemeldte Hofforuden sine Allieerte vilde indgaae Freden, og tilmed garantere den praamatiske Sanction, efter at samme har ladet fore sine Hensigter paa Kongeriget Polen. Men hvor om alting er, saa findes dog mange, som søge at mamtenere og tage det Franske Hof i Forsvar, foregivende, at den Franske Premier-Ministre Cardinal Fleury har forhvervet sig en udødelig Berømmelse ved saadan uformodentlig Fred, der kand længe vedholde, uden at have for For Januari Maaned Aar 1786. formelig derover tracteret. Og endelig er Høybemeldte tvende Hoffers Jnteresse uadskilt og ligesom Grundvolden til en durabel Fred, hvor ved alt saa Fortroeligheden kand meere og meere voxe, og komme til sin fuldkommen Flor, uden at nogen paakommende Vanskelighed kunde samme saa læt igien ophæve eller bryde Fra Donau Strømmen indberettes, at den Franske MinisterKonsr. L. Etang skulde retournere til Frankrige, og derimod forventer man Marqvis af Mirepois, som en ordinair Franske Ambassadeur ved det Kayserl. Hoff til Wien, fra Paris igien for at beklæde denne Ministers Platz. Monsr. Theuil, som første Commiss i Cardinal Fleuri hans Cantzellie, skal komme forud til bemeldte Residentze-Stad Wien, som skal være instrueret med tvende vigtige Commissioner: 1.) hvad for Mesures der skulde tages, saa fremt Dronningen af Spanien vil ikke tiltræde Freds-Verket. 2.) Hvorledes det skulde forholdes med Kong Stanislai Afstaaelse fra den Polske Crone. Vist nok er det at bemeldte Monsr. Theuil skal proponere det Kayserl. Hoff paa hvad Maade saadan Afstaaelse skulde best indrettes, og hvorledes Polakkerne kunde dertil bevæges, at de vilde indregitere den til saadan Ende oprettende solenne Afstaaelses Act, indskrive Kong Stanislaum iblant deres Kongers Svite i det Polske Rige, og følgelig sætte hannem i Midten imellem Kong Augustum II. og Kong Augustum III.