Berlingske Tidende, 1822-06-14
Corfu, den 26de April. Porten havde i sin nærværende Krise fra den første Uroligheds Begyndelse indtil Slutningen af sidste Sommer indskrænket sig til en passiv Rolle. Man kunde sammenligne den med en slet Fægter, som kommer paa Kamppladsen, og, istedet for at angribe sin Modstander, ja uden at kunne afværge dennes Slag, kuns stedse ligge Hænderne paa de allerede saarede Deele. Da Porten endelig blev bedre raadet, belavede den sig hele Vinteren igiennem til, med overveiende Stridskræfter til Lands og Vands at levere et stærkt og afgiørende Slag. To Armeer og en betydelig Flaade skulde forenede tilintetgiøre den Opstand, der allerede i et Aar havde trode set Halvmaanens Rige; denne velberegnede Plan var ikke et Værk af Storvizieren eller en Tyrkisk Feldtherre, den kom fra venskabeligsindede Europæere, og her kiendte vi den to Maaneder før Udførelsen. Men disse Kræfters Anvendelse har kun tient til at hæve Jnsurgenternes Mod. Den forenede Flaade, bestaaende af Tyrker, Egypter og Barbaresker, blev slaaet og adspredt ved Patra. Den betydeligste Hær, som var sammentrukken under befaling af MahmudDramali=Pascha, blev fuldkommen overvundet den 13de Febr. imellem Neapatra og Thermopylerne, og Mahmud selv blev dræbt af den Helleniske Feldtherre, Kontojoannes, som paa den Dag havde Commandoen. Chorschid=Pascha, som med den anden Hær skulde trække til Akarnanien, for at trænge ind i Peloponesos, har - efter dette Udfald - ikke kunne forlade Janina. Saaledes ere tre Expeditioner mislykkede. Efter Mahmuds Nederlag, grebe Jndspanerne i Pelion og det Thessaliske Magnesien til Vaaden, og gave sig under Anføreren for Militsen, Basdekis. Strax fulgte Beboerne at i Ossa og Olymp deres Exempel, og Opstanden blev almindelig, ikke e allene igiennem hele Thessalien, men ogsaa i Makedonien paa denne Side af Axio indtil hen over Stæderne Nausta og Voding. Mekedonierne overgave Commandoen til Anastasios og den forhenværende Primat af Rausta, bekiendt af hans haardnakkede Krig imod Ali Pascha. Sildigere landede en lille Græsk Eskadre med Krigsforraad i Baien ved Lithochoron, imellem Thessalvnich og Platamona. Understøttet af disse Skibe rykkede Diamantis frem, og besatte Passet ved Katharina. Paschaen af Thessalonich, som drog ud imod ham, saae sig nødt til, efter to Dages frugtesløse Forsøg, at vende tilbage, for at komme Beroe til Hielp, som var angrebet af Anastasio. To Gange slagen af denne, trak han sig tilbage til Kolentii, en Flække ved Thessalonich, og gjorde nogle Bønder, som passede deres Arbeide, til Fanger, under det Paaskud, at de vilde støde til Redellerne. Porten har skaffet sig en ny og farlig Fiende paa Halsen; Paschaen af Skodra (Skutari, Mastai, som Sultanen har erklæret i Acten, fordi han, da han blev truet i sit eget Land af et Jndfald af Montegrinerne, ikke vilde marschere ud imod Ali=Pascha. Denne mægtige Satrap i Over=Albanien er en Søn af Kara=Mustapha, som med saa stor Udmærkelse i en femaarig Krig stod sig mod Sultan Selim; og er endnu i sin bedste Alder. Efter de nyeste Efterretninger fra Durato af 20de d. M., havde han bemægtiget sig Staden, Ochrida og de vigtigste Stillinger der omkring, hvorfra han truer Bitolia. Chorschid=Pascha, understøttet af et Storherrelig Firman, har ladet udgaae to Opfordringer til alle vaabendygtige Albanesere, for at bevæge dem til at brække op imod de oprørske Rajaber og de afskyelige Moskoviter, som Ophavsmænd for dette Oprør" (Firmanets egne Ord). De svarede i Begyndelsen, at de ikke kunde forlade deres eget Land, da det er udsat for den største Fare, saalænge den Græske Flaade krydser der omkring. Vor Regiering fandt Leilighed, til at bortfierne denne Flaade, under det Paaskud, at Sanitets Lovene paa St. Maura bleve krænkede, og at man endog der forgred sig paa Privateiendom. En Parlamentair, som den Heller niske Navarsch havde sendt til Lord Over-Commissairen, for at affordre en Erklæring i denne Anledning, blev længe opholdt der, og endelig uden Svar sendt tilbage. Efter at den Græske Eskadre, for at undgaae Misforstaaelse, var bortseillet, fornyede Chorschid sine Opfordringer til Albaneserne; men disse toge nu Masken af, og erklærede, at de vare ikke vante til at tiene for intet i Krigen; Porten var dem allerede 15 Mill. Plastre skyldig i Sold; skulde de længere tiene under dens Fane, saa maatte de først have deres Tilgodehavende, og desforuden Forskud for sex Maaneder; det kunde ikke mangle paa Penge, thi Alts Skatte, Frugten af deres lange og besværlige Tieneste, vare jo i Portens Hænder, og det beviste kuns Tyrkernes onde Villie, at de ikke vilde delønne den dem beviste Tieneste. Endnu et Træk, som giør den maadeholdende Aand, der bestælet de fleste Albanesiske Hovedsmænd, Ære. Sultanen, der var forbittret ved den kiække Modstand, som han erfarede af Epiroterne, endog efter Ali Depedelenlis Katastrophe, befalede Chorschid, at aflive alle de Christne, som befandt sig i Egnen og i hans Magt Paschaen holdt i denne Anledning et overordentligt Raad den 17de Marts, men alle Aldanesere modsatte sig befalingen, og yerede lydelig deres Uvillie derover; i Særdeleshed Pronios, Bjen fra Paramythia, bekiendt for den Krænkelse, som hans Redelighed og Æresfølelse havde paadraget ham af Ali, erklærede den høie Ports Generalissimus, at han vilde forene sig med Sulioterne imod Ty kerne, om kun en eneste uskyldig Christen blev dræbt.