Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-02-13
J den engeste Forbindelse med vor Qvægavl staaer vort Agerbrug naar vi ville vente at ophjælpe, eller, hvor den trænger dertil, grundforbedre den ene, maae vi nødvendig røre ved den anden. Lad os tage Forholdene saaledes som de ere. Paa vore større Gaarde have vi i Almindelighed en 9, 10, 11, 12 Markers, ikkun sjælden en 7 eller 8 Markers Drift, vi have, naar Gaarde ere inddeelte i 10 eller 11 Marker: 2 Græsmarker, 1 Kløvermark, 2 Brakmarker, 5 eller 6 Kornmarker, vi holde en Besætning i Almindelighed af Køer, som vi om Vintrene rigelig kunne fodre med Halm, have va et godt Kløveraar, nogenlunde med denne, have vi et daarligt, hvilket meget ofte er Tilfældet, maae de hjælpe sig med lidt. Om Sommeren maa Qvæget i Almindelighed hjælpe sig med en tarvelig Græsning, fordi Jorderne som oftest mangle Kraft, eller ogsaa fordi Græsgangene blive temmelig stærkt bejagede. Vore Besætninger med Hensyn til deres Egenskaber som Malke koer ere i Almindelighed heller ikke roesværdige, vi ere nøisomme og ere fornøiede, fordi de give os et større Udbytte end før, men dette vil ikke sige meget. Staaer den Fremgang, de have gjort, i Forhold til den høiere Forpagtningssum, der nu kræves fremfor før, Jeg troer ikke. Og dog synes dette mig at være den rette Maalestok, naar vi skulle være fornøiede. Under vore bestaaende Forhold ville vi i Gjennemsnit af Aarene kunne vente at have af vore Køer en Brutto=Jndtægt af henved 20 a 25 Rbd. Dette er, tager jeg ikke Feil, omtrent Stillingen, hvori størstedelen af vore Forpagtere befinde sig for Øieblikket. Kunne vi vente, at der vil foregaae store Forandringer til det bedre under vore nuværende Forhold, Kunne vi vente, at Forpagterne ville indlade sig paa gjennemgribende Reformer, saalænge vore ellers saa indsigtsfulde Godseiere troe, at det ligger i deres Fordeel at forpagte Gaardene paa 10 Aar, vente at see deres Afgift undertiden uforholdsviis forøget, naar Forpagtningstiden udløber, sammenligne Afgifterne paa vore Øer med det, der svares i Holsteen og Mecklenborg, uden at ville gjøre de Anstrængelser til deres Gaardes Forbedring, hvilke Godseierne allerede der have gjort og endnu ere i Færd med at gjøre, Dette kunne eller tør vi vistnok ikke vente. Hvorledes ere da Forholdene paa vore Bøndergaarde? Den gamle Jnddeeling var i 7 Marker: Brak, Hvede, Ærter, Byg og lidt Havre, i den senere Tid er denne næsten overalt forandret, desværre uden klar Bevidsthed, om, hvilken Jnddeeling vilde være den rigtige og i Tidens Længde den fordeelagtigste. Bondeavlingernes Jnd deling er for Øieblikket som paa Herregaardene, kun med den Forskjel, at Bonden i Almindelighed driver endnu mere af sin Jord, nøies i Almindelighed med 1 Græsmark, hvorpaa, ligesom paa Brakmarken, han jager sin hele Besætning og som en Følge deraf har et endnu langt mindre Udbytte af sine Køer, som oftest saa at sige slet intet. For sit simple Smør finder han endnu et forholdsviis ret godt Marked og for sit seige Kjød, med Undtagelse af sine Lam, en Betaling, der vistnok neppe vilde blive ham buden saa snart, hvor Consumenten kunde vælge imellem det, han faaer og noget, der kunde kaldes godt, om det ogsaa var noget dyrere. Man vil indvende mig, at jeg skildrer Forholdene med altfor mørke Farver; men atter spørger jeg, imedens jeg villig indrømmer, at ogsaa Qvægholdet hos Bønderne har forbedret sig, har det forbedret sig i den Grad, at det staaer i rigtigt Forhold til de større Fordringer, Godseierne, og det efter min Overbeviisning ofte med Rette stille for deres Gaarde, Vil denne Forbedring, kunne lette Udførelsen af det almindelige og billige Ønske af Fæstebondens Overgang til Selveier eller Arvefæste, Jeg troer det neppe. Det har ikke været vanskeligt at bevise, at vort Qvæghold baade paa Hovedgaardene og paa Bøndergaardene trænge til Forbedring; langt vanskeligere vil det derimod være at angive Midlerne og Maaden, hvorledes det burde og kunde skee. Ved at prøve at besvare dette Spørgsmaal gaaer jeg ud fra den Forudsætning, at vi vel kunne vente, at vore indsigtsfulde Godseiere, om en meget føie Tid ville vide at rydde de Hindringer af Veien, der ikke tillader Forpagterne levende og ved øieblikkelige Offre at interessere sig for denne gode (Fortsættes.) Sag.