Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1792-11-23
Tronhjems Kongelige allene privilegerede Coore, Stoer Ugentlig. Udgivende Nordringer. er og ved Jensen. Justice-Raad Nissen. Sym. Forsendes med Posten. Fredagen den 23de November. Lavater. Denne ypperlige Mand, er ofte haardt behandlet af Halvlærde, af vanartige Svadsere. J det Berlinske Maaned skrift, har man slaaet hans Navn paa Sværmeriets Gabestok, en Skam og Vanære for vor Tidalders Philosophie og Menneskehed; men det er almindeligt, at smaae misundelige Siæle, maae have noget at udsætte paa besynderlig udmærkede og fortjente Mænd. Videnskabers Rige, har kun faae ægte Mænd, som ere udrustede med grundige Kundskaber, skarp Forstand, moden Dømmekraft: derimod, gives deret uhyre Antal af Blændværkmagere og Overfladekræmmere, som ikke stikke dybt i noget; som idelig svæve ved Tingenes Overflade, ligesom Sommerfuglen i Blomsteregnen, der hid og did omflagter, fra det ene Blomster til det andet. Hvor er det vel mueligt, at slige Uslinge kan fælde en rigtig Dom over den store, den dybtænkende Mands Arbeider, Der gives Tilfælde, hvor en sand Philosoph bør tie og smile: her, er et af disse Tilfælde, hvor den virkelig store Mand, tier og smiller: han foragter Ynkværdiges magtesløse Angreb. Lavarer har svunget sig over de dybeste Afgrunde, til hvis Bredder, ingen, uden Gysen og Skræk, torde nærme sig; han har besteget Alper, som ingen, uden han, kunde bestige, han har gjennemvandret møisommelige og besværlige Veje, vanskelige og slibrige Baner, som almindelige Philosopher ikke kunde, ikke torde betræde. Hans Udsigter i Evigheden, indeholde mange herlige og ypperlige Ting nu sporer man den mandige, den høimodige, den kratfulde Taler; man læser videre, og finder den venskabelige, den kjærlige Overtaler paa nagle Steder, sporer man den lystænkende, den skarpsindige Grandsker; paa andre Steder henrives man af det rørende, det nalve Hjertesprog. Velsant: at dette Skrift har mange Stæder, som en fornuftig Tænker, ikke vel kan antage; paa adskillige Stader har han drevet sin Enthusiasme alt for vidt. Men, man betænke: at han skrev dette, med et overmaade varmt, et ædelt, et folsomt Hierte, hans Siæl var inderlig gjennemtrængt af dyb Ærefrygt, hellig Ærbødighed for Verdens Skaber han søgte paa det yderste, at herliggjøre Skaberens Ære, Hensigt til de fornustige Skabningers høie Lyksalighed, deres herlige Tilstand, deres Virkning og uvidede Beskjæftigelse, et Liv, efter Døden, og, intet Under, at en mærkelig Deel af det, som Hjertets ædle Fylde frembragte, ikke nøge nok var veget paa Fornuftens Vægtskaal, ikke nøje nok, var underkast Forstandens skarpeste Dom. Lyvater, denne sieldne og store Mand, den Eneste Verden eier, i en meget vigtigt philosophiske Fag, denne Mand, har i fine physionomiske Frage menter, aabnet de rigeste Gruber, for Tænkeren, Menneskeforskerne, Sandhedselskerne. Her er et rigt Magazin af mange herlige Opdagelser; men ogsaa nogle urigtige ikke bør vi skjødesløse oversee hiine, ikke hør vi dadlesyge. opholde os ved disse. Nu, i hans høiere Alder, da hans skarpe Forstand har erholdet et større Herredømme over det folsomme Hjerte, vil han nøiere rense og luttre sine indsamlede Skatte, nu vil han nøiere prove, veje og dømme, med et grandskende Syn, antage og forkaste; han vil skjænke Verden et saa herligt System, som det for en Dødelig er mueligt at frembringe. Denne store Mand, fortjener en Ærestøtte. Volvære, opreiste man en Ærestøtte; men Religionsspotteren fortiente den ikke. Fester.