Ribe Stifts Adresseaviser, 1836-02-26
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Da Moren og Pepin standhaltig vedbleve at nægte al Deelagtighed i Fieschis Forbrydelse, saa nærede Publikum nogen Tvivl om, at Pairskammeret vilde trøste sig til at fælde Dødsdom over disse Mænd, alene paa Fieschis Beskyldninger, som ialt Fald kun svagt vare blevne understøttede af NingLassaves Udsagn om Morey og af Boireaus ikke meget paalidelige Angivelser mod Popin. Disse Tiltaltes Advocater ophøde ogsaa al deres Flid og Talent, forat frelse dem, og lagde Retten alvorlig paa Hjærte, at den jo dog umulig kunde dømme Nogen efter Vidnesbyrd, som fremførtes af en gemeen Skurk, der efterbaanden var bleven Tyv og Falskner og Morder og tidligere havde lidt vanærende Straffe, saaat han, end- og uanseet den sidste Forbrydelse, aldrig kunde blive stedet til edeligt Vidnesbyrd. Hvor nær det gik Fieschi at høre sig omtalt paa denne Maade, bevidnede han selv i en Slutningstale, hvori han atter gjorde en Deel Væsen af sin hæderlige Krigstjeneste, som havde erhvervet ham Æreslegionens Kors, af sit priselige Forhold i Straffeanstalten, til hvilken han tidligere havde været dømt, og af sin utrættelige Virkelyst. Han gjentog iøvrigt sine beskyldninger mod Morey- og Pepin, men nedlagde tillige Forbøn for deres Liv thi - meente han - den "brave ædle" Moren havde man Jntet at frygte for, da han var en svag Olding, der saae sin nære Oplysning imøde, og den feighjærtede Popin vilde efter en saadan Skræk aldrig meere blive farlig. Efter dernæst at have paa sin Viis philosopheret lidt over Mennesket, hvem Naturen viser 2 Veie og siger derpaa: Marschh!" forsikkrede han, at han længtes efter det paa hiin Side, lovede, at ligesom han havde aflagt for Retten sin politiske Troesbekjendelse, saaledes skulde, endnu for hans Død, hans religiøse Troesbekiendelse følge; thi en Hedning var han ikke. Efterat alt dette var gaaet for sig den 13de og 14de, blev det kundgjort, at Pairsretten Dagen efter, Kl. 11, vilde begynde sine Raadslagninger. Hele Salen var fuld og Palladset omringet af Nysgierrige, som taalmodig holdt udi næsten 12 Timer. Først henimod Kl. 11 om Aftenen traadte Pairerne, alvorlige og mørke, ind, og, efter det sædvanlige Opraab, reiste Præsidenten sig og oplæste med langsom, men stærk Stemme Dommen. Da efter de franske Love Attentat mod Kongens Liv straffes som Fadermord, saa tilkjendte Dommen, Fieschi Fadermorderes Straf, og skal han, som en følge deraf, føres i Skjorte, med bare Fødder og sorttilsløret Hoved, til Retterstedet, stilles til Skue, medens Dommen oplæses, og derpaa strax henrettes. Morey og Pepin dømtes til simpel Dødsstraf og Boireau til 20 aarigt Tvangsarbeide, hvorefter han for sin øvrige Levetid stilles under Politiets specielle Tilsyn. Bescher endelig blev ganske frikjendt og strax løsladt. De fleste Journaler ere af den Mening, at en Juri vilde, formedelst Mangel paa Beviser, have frikiendt Morey og Pepin; de beklage, at Pairsretten lettere har ladet sig overtyde, de see i disse Mænds beviste Republikanisme et Motiv til Dødsdommen og forsømme ikke ved denne Leilighed at udhæve det høist Mislige i, at Jurisdietion udøves af en politisk Corporation, som Pairs. kammeret. National raader derfor ogsaa Regjeringen at see vel til, hvad den giør, inden den atter opreiset et Skaft for politiske Forbrydelser. Den følgende Morgen blev Dommen kundgjort for de Tiltalte. Fieschi modtog Dødsbudskabet med Fatning; ligeledes Motey, som bevarede sin Rolighed uforstyrret, men gientog endnu den høitidelige Forsikkring, at han var uskyldig. Popin derimod var meget forvirret og trede sig næsten som en Vanvittig, og Boireau gik reent fra Samlingen, saasnart han hørte, at han var kjendt skyldig, men kom dog til sig selv igjen, da man gjorde ham begribeligt, at han beholdt Livet. Naar Executionen skulde foretages, vidste man ikke; muligt vil den endnu blive udsat en Tidlang; thi Popin skal senere, i Haab om Benaadning, have gjort vigtige Tilstaaelser, som formodentlig ville gjøre det fornødent, at Retten atter samles. Den 17de bedte det almindelig, at en stor Mængde Fængslinger havde fundet Sted, som en Følge af et Forhør over Pein, foretaget af dere. Pasquier og Martin. Det nye Ministerium synes nu at være kommet istand. Vel er endnu intet Officieter derom bekjendtgjort, men Journal des Debats indeholder en Efterretning, som ogsaa de øvrige Blade Anlig for paalidelig, ifølge hvilken der. Broglie, Huizot, Duchatel, Persit og Duperre ere udtraadte af Cabinettet, og dette nu er sammensat paa følgende Maade: Hr. Thiers, Udenrigsminister og Cabinets præsident; Grev d'Argout. Finantsministet; Marstalk Mailon, Krigsminister: Grev Montalivet, Jndenrigsminister; Hertugen af Montebello, Underviisningsminister; Hr. Sauzet, Seglbevarer og Justitsminister; Hr. Passy, Handelsminister, og Admiral Rosamel, Marineminister. Det nye Cabinet finder kun lidet bifald; det har allerede faaet Navn af Hofmandsministeriet.