Aalborg Stiftstidende, 1829-10-31
Store smukke forædlede Frugttræer, i 100 fortrinlige Sorter, faaes hos Undertegnede for 2 Mk. a 3 Mk. Stykket, store, røde og hvide spanske Rips 4 a 6 s. Stykket, Liguster=Planter sælges for 2 Rbd. Hundrede, en Deel Buskværter til Haugeanlæg, m. m. m. til billige Priser hos Gartner H. P. Beyer. ved Reberbansporten. sneer eller regner paa den. 2) Den tærskede Rug skal man nøie rense for al Ureenlighed, især fra Brandkorn og Svingel eller Klinter. Brandkorn kjendes let fra den gode Rug, da Brandkornet har en sortagtig, blaalig, rødagtig eller siolet Farve, baade indvendig i Kjernen og udvendig paa Skallen, en styg og bidende Smag og modbydelig Lugt. Klinten kjender Enhver; den er skadelig, om der er Mængde af den; men Brandkornet er altid skadeligt. Begge Deele renses let fra Rugen ved Kastningen paa Loen, da de ere lettere end Rugen, eller ved Soldet. Det umodne Korn er og lettere, end de modne Kjerner, da der er mindre Kjerne i det. Det urene Korn, som og de frarensede Brandkorn, Klinte, Heire og deslige bør helst anvendes til Brændeviin; der skade de ei. 3) Naar den aftærskede Rug er reen, eller vel renset fra saadan Ureenlighed, men fugtig eller blødere end vel moden og tør høstet Rug bør være, da skal den lægges paa et Loft, tyndt udspredt, at den kan tørres godt igjennem af Luften; ofte kastes der, at det understliggende kan komme opad og ogsaa tørres. Jo længere man kan lade den saaledes ligge paa Loftet inden den males, jo bedre. 4) Er man nødt til, snart at bruge, saadan raad eller ei ganske moden indhøstet Rug, eller hvori har været Brandkorn og deslige, da skal man tørre den først, inden man lader den male. Tørringen kan skee i en Bagerovn, hvor man nylig har taget Brødet ud, eller paa en Kølle. Vasker man Rugen først udi reent Vand og saa strax derpaa tørrer den, er det bedre, da alt skadeligt Vedhængende kan derved blive afskyllet. 5) Man maa male saadan Rug finere end ellers; thi den er overhovedet mere tykskallet og rigere paa Klid. Derfor bør den, som sagt, være godt tørret i Forveien. Man giør vel i, ei at male store Forraad paa eengang, og hvad man ei bruger strax, bør omrøres et Par Gange om Ugen. 6) Det Meel, der ei bruges strax, maa gjemmes paa et ret tørt Sted; ellers bliver det snart oret. Og godt er det, om man tørrer det noget paa en Kølle eller en Ovn, inden man bager det. Hvad det derved spinder i Vægten, er dog ei tabt. 7) Naar man vil lægge Deig deraf, skal man tage mindre Vand dertil, end til andet Meel. Kan man blande Melet med endeel, saasom Halvdelen eller henimod, af vel modent eller vel høstet Rug, eller af det forrige Aars Grøde, da gjør det Brødet saameget bedre. Det er og godt, at blande en Trediedeel godt Bygmeel deri; det giver bedre og lettere Brød. 3) Man skal tage god skarp Suurdeig dertil, og noget meere end ellers. Man bør og tage dobbelt saameget Salt som ellers, paa hver Skjeppe Meel en god Haandfuld. Man kan og i det Vand, Man vil bruge til Deigen, medens man varmer det, hænge en Pose med Bøgeaske, en god Haandfuld for hver Skjeppe Meel; og naar Vandet skal bruges, tages Posen bort, og hældes noget Brændeviin i Vandet. At ælte Deigen, gjør den sund, og mindre opblæsende. 9) Naar Deigen er lagt, dækker man den vel til, for at holde den varm; lader og være længer tildækket end ellers, for godt at raskes. 10) Naar man skal ælte Deigen op igjen giør man vel i, at tage ret tørt Meel helst af forrige Aars Grøde, eller Meel, som igjen er tørret paa Køllen eller i Ovnen, og saa gjennemarbeider Dei gen stærkt, og saa stiv som muligt; lade den saa faae nogen Tid at løfte sig, og ei ile dermed til Bageropnen. 11) Brødene maae ei slaaes meget store eller tykke op; thi de bages da sjælden ret igjennem, og siden muldne de let. Man skal ei heller bage for mange hver Gang; thi de ville let skimle, og blive derved endnu usundere. 12) Ovsten maa ei være for heed; thi ellers skoldes Brødene udenpaa, faae en haard Skaarpe og blive raae inden i, ved det at Fugtigheden bliver i dem. Den maa ei heller være for lidet varm; thi ellers bages Brødene ei igjennem. Dens Hede prøves bedst ved at lægge en Haandfuld Meel i Mundingen. Bliver det strax sort, da er Ovnen for heed; bliver det ved at være hvidt, er den ei varm nok, bliver det bruunt, da er den tilpas varm. 13) Saadant Brød maa ei spises varmt; thi intet Brød er sundt, naar det er nys bagt, og saameget mindre dette. Bedre at lade det ligge een, to eller tre Dage, inden man skjærer Hul paa det. 14) Hvo som maa spise Brød af saadan daarlig Rug, skal, saavidt muligt, ikke spise det bare Brød; men dertil helst Flæsk, Smør og deslige fede Ting. Jligemaade Melkemad, Grød, Kaal, Ærter, Bønner, Roer, Kartofler, og alle Slags Havesager, især Løg. Klumper af saadant Meel skal man ei spise mange af. J Kager deraf, saasom Pandekager, skal kommes noget mere Smør end ellers. Øllet i de Huusholdninger, som maa bruge saadant Korn, skal være godt kogt og godt gjæret, og noget humle stærkere end ellers. Frisk Øl eller saadant, som har kastet sig, eller er blevet fyrligt, maa ei drikkes derved. De første onde Virkninger, som vise sig af saadan fordærvet Korn, ere Qvalme, Brækning, Trykken i Underlivet, især under Hjertet, og Hovedsvingel; undertiden Durkløb. Det bedste er, strax at bruge Brækmiddel, saasom Brækviinsteen, i Pulver eller Vand, eet, to eller tre Gran efter den Syges Alder og Beskaffenhed; og naar man godt har kastet op deraf, da tage fire Gran Kampser i en Spiseskeefuld Hyldestrup. J et Par Dage derefter maa ei nydes andet end Vandgrød eller Grynsuppe. Skulde de anførte Tilfælde ei hæves ved det første Brækmiddel, da kan det gjentages to Dage derefter, og synes Tilstanden alvorlig, da maa søges til Districtets Læge.