Den Vest-Sjællandske Avis, 1835-10-13
Naar man betænker, at man i denne Maaned kun havde i 6 Dage Nordenvind og derimod i 26 Søndenvind, Østenvind i 21 og kun i 16 Vestenvind, saa kan man i Forveien forestille sig, at Veirliget maatte være mildt. Det var det ogsaa i den Grad, især i den sidste Deel af Maaneden, at man fik en sand Eftersommer, mere qvalm og brændende end den første, og som endelig havde et Tordenveir tilfølge, som medbragte en Overflødighed af Regn, hvorefter Jorden havde længe sukket. Den vedholdende Tørke i Juli og August, som var udbredet over hele Europa og foraarsagede en almindelig Vandmangel, vedvarede i September. Fra d. 1ste til den 8de faldt ikke en Regndraabe, og det var meget varmt, den 9de, og især den 10de, fik man med Sydostvind nogle Regnskyl om Eftermiddagen, men som ikke formaaede tilbørligt at lædske den fortørrede Jord, men de afkiølede Luften. Fra den 12te og til den 19de indfandt Varmen og Tørken sig paa nye paa nogen ubetydelig Ruskregn nær. Var- ogsaa imellem Luften kold, saa var dog Solen heed Østenvinden varede uafbrudt ved, og gik den 16de og 17de over til en Storm, især indfandt sig voldsomme Vindstød om Middagen. Luften var kiendeligt elektrisk, thi Fløiet kastede sig hyppigt fra den ene Side til den anden; uagtet det vedblev at være det samme Veir, og selv med stille Veir. Den 19de gik Vinden om til Sydvest, og det var meget koldt. Men den 20de blev Luften lummer og qvalm det regnede jevnt den hele Dag; mod Aftenen udbredte sig et ægyptisk Mørke over Jorden; man kunde ikke see en Haand for sig, og Regnen skyllede ud paa Natten ned som en Vandflod. Oven paa dette Uveir fik man tre klare Dage; Naturen var som oplivet paa nye; mange Træer og Buske, som havde mistet deres Blade i Stormen den 8de August, fremskiøde paa nye, en fortryllende Skiønhed udbredte sig ved Solens lave Stilling over Skovene og Haverne, som næsten hele Dagen vare iklædte Sommeraftenens Ynde; men Solen var brændende heed, og det blev umaadeligt varmt; Luften blev opfyldt af en saadan Qvalme, at man knapt kunde drage Veiret; man tyede hen til Skyggerne og længtes efter Solens Nedgang; men Varmen opfyldte Værelserne, og Natten formaaede ikke at afkiøle den. Det var forunderligt at see, at i to af disse folklare Dage, i hvilke Fløiet kastede sig imellem Sydost og Sydvest, trak der om Middagen en Dunst op fra Vesten, næsten op imod Vinden, som truede med Regn; men som snart fordeelte sig; den var ogsaa efter de Fornemmelser den frembragte, udentvivl elektrisk. Den 24de syntes denne Elektricitet at ville komme til Udbrud, man saae om Aftenen vedholdende Lynglimt ved Horizonten, som bebudede et svært Tordenveir i en stor Afstand; Barometrets lave Stand i disse varme og roelige Sommerdage havde allerede bebudet det. Den 25de om Morgenen havde Veiret forandret sig; Vinden var bleven Nordvest; Regnen skyllede ned den hele Dag; fra nu af regnede det hver Dag, meere eller mindre med afvexlende Vinde, indtil Maanedens sidste Dag, da Sydostvinden blæste med klar og tør Luft Naar man regner de Dage med paa hvilke der faldt Ruskregn eller nogle Vindtaarer, saa havde man vaadt Veir i 14 Dage, klar Luft i 23 og bedækket i 21, i 4 Dage Storm og i 7 Vindstille, i det hele taget vare Vindene svage. At Luften var meget elektrisk kunde ogsaa sees deraf, at Barometret stod bestandigt lavt, selv i de Dage, hvori Luften var klar, tør og roelig; det naaede aldrig op til smukt Veir. Den fortørrede Jord grønnedes paa nye, og Pløiningen kunde nu blive fuldført. Veiret var langt heder i den første Halvdeel og langt koldere i den sidste Halvdeel af September Maaned end i 1854. - Kometen var bleven forventet; men var endnu ikke bleven synlig for de blotte Øine.