Berlingske Tidende, 1769-02-24
Venedig, den 21de December. Raadet, eller meget mere Collegiet af de 10, har ladet den for nogle Maaneder siden som Russisk Minister her ankomne Marquis Maruzzi forstaae, at da den Ottoman, niske Port fattede Mistanke over hans Værende der ved de nærværende Omstændigheder, da Porten er indviklet i Krig med Rusland, saa maatte han enten aflegge den Caracter, eller begive sig bort fra de Venetianske Lande. Men Marquisen har svaret, at han ikke kunde aflegge den Caracter, som Keiserinden af Rusland havde behaget at tillegge ham; og har ellers spurgt den Russiske Gesandt i Wien til Raads, hvad herved var at giøre. - Til Svar paa det Brev som Paven tilskrev Raadet under 8de October sidstl. (indført i disse Tidenders Nr. 100, for 1768.) i Anledning at Raadets Decret om de Ordens Geistlige, har Raadet tilskrevet Hs. Hellighed under 19de Novbr. saaledes: "Tiden Souveraine Pave, Vi have modtaget det Brev, som os er bleven tilsendt under E. Hellighs. ærværdige Navn af 8de October sidstl., med den dybe Ærbødighed, som svarer til vor arvelige Underdanighed med den Apostoliske Stoel, og vor store Hengivenhed for C. hell. Person; men vi ere tillige blevne satte i en ikke liden Bekymring, ved at see af dette Brev, hvor man ved utrolige Kunstgreb har søgt at vikle C. Hellighs. Øyne i Blaar, og at forvende for Dem vort Forhold. Det vilde sandelig være os en stærk Bekymrings Grund, dersom dette Forhold selv ikke paa det allerklareste lagde for Dagen billigheden af vore Raadslag ge. Vor Hensigt kommer deri overeens med vore Forfædres vise Grundsætninger, og er ingenlunde at indføre nogle skadelige Nyheder og fornærme den hell. Stoels og det Apostoliske Hoveds virkelige Rettigheder. E. Helligh. kiender selv meget vel den lovgivende Magts uryggelige Grunde, hvorpaa disse Sætninger støtte sig, og det er fra denne samme lovgivende Magt, at Decretet af 7de Sept. sidstleden dets Lov Kraft udspringer i alle dets Artikler, ja endog i Henseende til den, hvorved de Personer, som have sin Sendelse fra Jesu Christo, ledes tilbage til det dem egentlig paaliggende Embede. Vhave ikke glemt, at dette var E. Hellighs. egne Tanker, a C. Helligh. med saa stor Ære, og til vore Undersaatters saa store Opbyggelse, regierede Kirken i Padua. Uden enne lovgivende Magt i Republiken, og i enhver Regieng, vilde enhver Regiering være ufuldkommen, og saave Folkes og Landes Sikkerhed, som Gudstienesten selv væe satte blotte for farlige Foranderligheder. J det vi ererolige ved disse Hoved Grunde, kunne vi ey andet end følge dem med Standhaftighed, og beholde den ærbøde Tilforladenhed, som vi staae i, at naar E. Helliges, skinnende Gudsfrygt vil høre sin egen grundige Skiørsenhed, og ikke deres tvetydige Snak, som af synderlige Hensigter anvende alle Slags Kunstgreb til at forøge Ulehagelighederne mellem Geistligheden og Regentere, saa til E. Helligh. finde mange Aarsager til at bortjage fra og de Uroligheder, som bryde ham, og at ansee med et mildere Øye de Gienstænder, som indeholdes i de bekiendtgjorte Jndretninger, som de allerretfærdigste baade Henseende til Religion og det occonomiske fælles Beste. Vi have den grundige Forviisning, at de Geistlige, af hvad Rang de end ere, ved at betragte de første Pligter, som de have paadraget sig ved Fødselen, som ere foreskrevne i den hell. Skrift, og som ingen Anordning kan forrykke, vil opføre sig paa den Maade, som kan stemme overeens med det Levnets Hellighed, som de bekiende sig til, og aldrig tænke paa at unddrage sig fra den lovlige Lydagtighed, som de have soeret vore Love, for hvis fuldkomne og ubrydelige Holdelse Raadet altid har vaaget, og altid skal vaage, hvad Forsøg der end maatte paafindes derimod. Der som E. Helligh. vil værdiges at veye Tingene paa billigheds og Retfærdigheds Vægtskaal, saa vil de sikkerlig befinde, at Religionen, Grund=Læren og de gudfrygtige Sædvaner forblive aldeles uforkrænkede. Paa disse BevægGrunde og den Fortrolighed vi have til Gud vor Herre, tilsende vi ham vore indstændige Bønner, at han af Naade vil hæve de Aarsager, som holde hans Kirke i Bevægelse, og som true dem med alt for alvorlige Følger. Jmidlertid kysse vi med den dybeste Ærbødighed Eders Sallig heds Fødder, anmeldende vor fuldkomne Respect og Sønlige Hengivenhed mod den hell. Stoel. Givet den 19de Novbr. 1768.