JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-03
Jndenlandske Efterretninger. Et lidet nys udkommet Skrift fra Hr. Conferentsraad og Ridd. af Dr. J. Mandix's Haand, under Titel: "Danmarks Tilstand for omtrent tredsindstyve Aar siden, sammenlignet med den nu værende, læses med megen Interesse. Af Afsnittet om den Forandring, som er foregaaet i Omgangsforholdet og Levemaaden, optage vi følgende: "Hoffet har, især efter Christiansborgs Slots Ødelæggelse, tabt meget af sin forrige Glimmer, og Sparsomhed anvendes hvor det med Anstændighed er muligt. Adskillig Stivhed i den udvortes Pragt er afskaffet. J forrige Tider kom en kongelig Prindsesse paa en Promenade i Omegnen sædvanligen med 3 Vogne, hver med 6 Heste, en med Hovmesteren og Kammerjunkeren, en med Prindsessen selv og Hovmesterinden, en med de øvrige Hofdamer. Naar det kongelige Herskab kjørte af Kjøbenhavns Gader, gik et vist Antal Laqvaier i Forhold til den kongelige Persons Rang med dragne Kaarder foran Vognen, for Dronningerne desuden Heidukker ved Siden af Vognen, og et Detachement af Livgarden til Hest efter Vognen. J Christian den Sjettes Tid var det, siger man, Skik, naar Kongen var paa Slottet, at gaae af Slotspladsen med Hatten i Haanden. Endnu i Frederik den Femtes og Begyndelsen af Christian den Syvendes Tid forkyndtes fra Slotspladsen ved Paukers og Trompeters Lyd, naar Kongen gik til Taffels. Alt dette har nu meget forandret sig, og i Lighed hermed er ogsaa ikke blot i adelig, men endog i borgerlig Stand, megen gammeldags Stivhed bortfalden. Hver Leynsgreve skulde, efter de grevelige Privilegier, have et Hotel i Kjøbenhavn. Af disse er nu kun et eller højt to tilbage, de øvrige 13 eller 14 ere i vor Tid forandrede deels til offentlige deels til private Bygninger. Enhver saadan eller anden høi Herre lod sig ikke lettelig see til Vogns uden for Kjøbenhavn uden med et Spand af 6 Heste. Nu regnes sædvanlig ikkun 4 Heste til et Spand. En Mængde Tjenestefolk maatte holdes, 2 Tienere bag paa Vognen, en Løber foran. Ny Stadskjole til hver Fødselsdag i Kongehuset anskaffedes o. s. v. Endog for borgerlige Embedsmænd i nogenledes høi Stilling vare Fløielsklæder om Vinteren, Silkeklæder om Sommeren ikke sjeldne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-03
En Familie, som nu holder een Tjenestepige, maatte da holde to og Tjener, eller i det mindste en Skriverdreng, som da gik frem ved det Departement, hans Herre var ved, til Fuldmægtig, Contorchefo. s. v. Huusinformator holdtes til Børnene og, naar det var muligt, tillige Francaise, Huusholderske, Fuldmægtig, Karet med Kudsk og Heste, om denne endog ikkun brugtes til at kjøre til Kirke, undertiden tillige Gaardskarl. En heel Gaard beboedes ofte af een Familie allene. Til Bryllupper maatte alle noget nær Paarørende indbydes og beværtes. Alt gik da meget stivt til efter Rangen med Skaaldrikken o. s. v. Foruden Brylluppet selv gjordes 2 Dage derefter 2den Dags Bryllup, Brudeparret maatte nogle Dage sidde paa Stads for at modtage Lykønskninger og derefter selv kjøre omkring for at gjøre Besøg. Beværtninger af de Indbudne fulgte paa. Ved Ligbegængelser maatte ved fornemme Folk, et Værelse overtrækkes med Sort, idetmindste sorte Gardiner anbringes for Vinduerne. Sørgeklæder gaves til Tjenestefolkene, og Tidens Tænkemaade tillod da meget mindre end nu at fravige hvad der eengang var blevet Skik. Naar foranførte Høitideligheder undtages, vare imidlertid Gjæstebudene langt sjeldnere og mindre kostbare i borgerlige Familier, end de i de senere Krigstider, saalænge Krigen ikke overgik os selv, bleve. Heri er da i den nyere Tid igjen skeet Forandring; men vore Udgifter til selskabelige Fornøjelser, Baller, Concerter, Skuespil, Lystfarter, ere dog langt større end vor Fædre vidste af at sige. En maadelig stor og lav Sal i Bryggernes Laugshuus i Skindergaden og en endnu mindre i Raadhuusstræde vare al den Leilighed her havdes til Concerter, tildeels endog selskabelige Baller, som dog ogsaa ligesom og Bryllupper kunde holdes hos et Par Conditorer." Skriftet er forlagt af den Gyldendalske Boghandling; og koster 3 Mk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-03
Blandede Efterretninger. Lord Ongly, en udmærket Menneskeven.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-03
Det Exempel, som Hans kongl. Høihed, Prinds Frederik af Holland og General van der Bosch allerede for 12 Aar siden har givet i Nederlandene med deres herlige Fattigkolonier, begynder nu ogsaa at virke i England, og finder Efterlignere blandt flere ædle Store. Medens dette i fuldt Maal fortjener Menneskehedens Tak, har, som det synes, en ung Adelsmand, Lord Ongley, der lever tilbagetrukken paa sin Faders Godser, endnu mere Krav paa vor Tak og selv vor Beundring. Han er paa sine Godser, i sit skjønne Livs friske Blomstring, bleven Patriark, Fader for alle Fattige, som uden egen Skyld vare blevne ulykkelige, og rækker selv den Faldne sin Haand forsøgende, saavidt muligt, endnu at redde en saadan. Han eftergiver dem Afgifterne; han lader, paa sin Bekostning, deres Huse ind- og udvendig istandsætte og oppudse; han giver sine Fattige Klæder; han forsyner deres Huse, deres smaa Haver med Træfrugter og Kjøkkenplanter, og tilbringer den største Deel af sit Liv paa sit Gods - (han lever næsten stedse paa det) i Omgang med sine Fattige undervisende og veiledende dem, forbedrende deres Skjæbne formildende og forædlende deres Hjerter. Hans By, Warden, er en af de skjønneste i Bedfordshire. Naar alle Lorder, alle Mennesker, der besidde Penge nok for at leve og at kunde lade leve, tænkte saaledes, følte saaledes! naar en trøstet Ulykkelig gjorde dem større Glæde, end en til Døden jaget Ræv, en Gruppe af Børn, som de opklædte, mere end en Hob af Steen, som Kunstnerens Meisel dannede til Menneskeskikkelser, naar Rækker af smukke reenlige Huse, som sværme, lig Bistader i Juni, af glade og lykkelige Beboere, vare dem mere end et mennesketomt Pallads, i hvilket Skridtene i den tause Stilhed give Eche, lig Elletroldens Bulder, naar en Skov af Frugttræer rundt om Landsbyen, hvilke vederqvæge sammes Beboere og ogsaa Nabostæderne med deres herlige Frugter, var mere end en Park for Sviin og Hjorte, naar udbredte landekonomiske og techiske Kundskaber blandt deres Landsbyes Beboere, ren Religion, sand Moralitet og ægte Livsvisdom blandt deres Bønder vilde være dem mere end et Pragtbibliothek af død og ofte slau Lærdom, som Møl og Muus ødelægge i deres Slot, naar de landlige Fester vilde være dem mere end Hovedstadens Fester, Baller og Balletter, ved hvilke de ødelægge deres Sundhed; hvor meget skjønnere, bedre, og lykkeligere vilde Verden ikke da være, Held den unge Lord Maatte han længe nyde Glæderne og Frugterne af sit skjønne Liv, og naar engang graa Haar vil smykke hans Jsse, endnu være ligesaa frisk og munter, som han nu er. Polyt. Journal.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-03
Jnstitutet for archæologisk Correspondense. Det under den preussiske Kronprinds's Auspicier i Rom grundede Jnstitut for archæologisk Correspondense, hvis dirigerende Comittee nu befinder sig i Paris, tiltager stedse i Virksomhed. Dr. Panoska, fra Breslau, der med særdeles Kierlighed og Virksomhed er beskjeftiget med Redaktionen, søger stedse at vinde ny Mæcener og Liebhavere, og Journalen selv mangler det ikke paa indholdsrige og interessante Bidrag. Foretagendet er et legitimt Barn af vor Tid, og griber aandigen ind i det store Drivhjul, og vil omskabe Europas og Amerikas Folkestammer til et cultivert Heelt. Hvor saa meget bliver gjort for Legemet, tør Aanden ikke blive tilbage, hvor et Felledsskab bliver tilberedt for den tilkommende Tid, er det ogsaa Pligt, at arbeide for et ideelt Felledsskab for det Forbigangne. D. Fr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-03
Literatur. Østerlandske Fortællinger et romantiskt Kløverblad, af Jens Andreas Aagaard, Kjøbenhavn paa Boghandler J. Nielsens Forlag, 304 S. 80 og IV S. Jndledning. Det er en umodsigelig Sandhed, at Orienten er Eventyrets Fødeland. Under ingen Himmelegn er Jndbildningskraften saa varm og levende, som der. Gaaer man tilbage til de ældste, historiske Mindemærker, man eier, saa finder man der allerede i Fremstillingsmaaden det bedste Beviis for denne Sandhed. Med hvilken Friskhed og Jld er ikke den simpleste Fortælling fremsat? – Forfatteren af de her anmeldte, i disse Dage udkomne, Fortællinger har derfor med Grund valgt Stoffet dertil af orientalske Eventyr, hvori Charactererne sædvanligen ere store og originale; men han har, som han selv anfører i Jndledningen, dannet dem til et Heelt, efter hans Begreber, og Fremstillingen hører altsaa ganske ham til. Saavidt Anm. kan skjønne, har han, i Almindelighed, været meget heldig heri. Forfatteren har kaldet Bogen romantisk Kløverblad, fordi den bestaaer af tre Fortællinger: Nureddin og den skjønne Perserinde, den fattige Fisker, eller den fortryllede Stad; Hassan, Ali og Schemselnihr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-03
Kjøbenhavns Børs, d. 2 Juli 1830. Hamburg 2 M. - a vista 210, Species 208. Specier solgtes til 12 Rbmk. 8 1/2 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler. pr. 100 Specier 155 155 1/2 Rbd. Sdl. Svenske Sedler. - Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 96 1/2 Rbd. Sedl. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) i Banco. Dito Dito. ....... Nationalbank-Obligationer (af Laanet 4 Febr. 1820) 102 1/2 103 Rbd. r. S. i Sedler. Dito Dito . . . . 107. 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. Renter pr. 6 Januar 102 102 1/2 r. S. 6 pCt. norsk Laan, 103 1/2 - i Banco. ved Hambro & Søn 4 pCt. nye norske Obligat. ved r. S. Dito lydende paa r. S. 100 100 1/2 i Banco. 4 pCt. Dito Dito. . .- Rd. Banco. 4 pCt. uopsig, norske Statsobligat. 71 1/2 - L. Sterl. 3 pCt. nye danske Obligationer i Sedler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-03
Asiatiske Compagnies Actier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-06
Nyeste Skilderica Kjøbenhavn. CavannanandganSyvogtyvende Aargang. No. 54. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadtisk Tilladelse, med Brevposterne Tirsdagen den 6 Juli 1830. N. L. Rahbeks Minde. nedenstaaende Mindedigt blev d. 21 Jun d. A. paa Christianias offentlige Theater fremsagt ved en Aftenunderholdning som blev givet til Fordeel for Skuespillerne Giebelhausen og Saabye, Scenen forestillede en Lund, i hvilken stod et Alter med en Urne; i Midten af Alteret var Navnet K. L. Rahbek i Transparent anbragt, og ned over Urnen hang et sort Sørgeflor. Digtet er her taget efter N. M. 15. J Kjøbenhavnsposten læses det ogsaa. Der staaer i 4de Linie fra Neden: Hvil, istedet for her: Sov) Et venligt Øie luktes, en lys og ædel Aand Askasted, mæt af Dage, de tunge Støvets Baand, Han var en trofast Kjæmpe for Sandhed og for Dyd,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-06
J Kunstens Værk at fremme han fandt sin største Fryd, Og udkjær han arbeided ved Nat og lyse Dag For at dets Tempel smykke til Hjertets sidste Slag. Derfor i Kunstens Tempel hans Navn er glemmes maa, Men stedse kjært og helligt i varigt Minde staae. Ja medens Nor og Dana for Kunstens Værd har Sands, Avisnet skal bevares Knud Lyne RahberKrands J Danmark stod hans Vugge, der stander nu hans Grav, Men Gubben og i Norge har paa Erindring Krav. Hans Fod vel aldrig rørte vor stolte Klippekyst, Men tidt hans Tanke dvæled blandt Klipperne med Lyst. Hiin Kreds af Norges Sønner, der hist i Axels Stad. Forsamled sig saa gierne og høit om Hjemmet qvad, Saae tidt ham i sin Midte, og hørte tidt hans Sang. Naar den i glad Begeistring omkaps med deres klang. Ja mangen ærlig Normand han rakte Vennehaand Og blev ham troe til Døden afrev det skjønne Baand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-06
Anekdoter om Stjernhielm; en i 17de Aarhundrede mærkelig svensk Naturforsker, Mathematiker, Lovlærd, Sprog, kyndig, Digter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-06
J Lifland, hvor Stjernhelm var Landraad, havde han i sine Fritimer moret sig med Undersøgelser i Naturens Hemmeligheder, og da han derved gjorde Brug af Mikroskoper og Brændeglas, saa blev han snart beskylt for Troldom og Hexerie. Man talte overalt om Stjernhielms Løgtemand eller en Selskabs-Genius, som stod ham bi med hemmelige og overnaturlige Virkninger. Det var ej nok, at en Bonde anklagede ham for Troldom, fordi han med sit Brændeglas havde tændt Jld paa Bondens Skjæg, han blev endog mistænkt hos selve Lære-Faderen ved Dorpts Højskole. Lovkyndigheds-Professoren Dr. Virginius ansaae især Stjernhelm for en stor Hexemester, men havde tillige Mod nok til at ville med egne Øine see den omtalte Selskabs-Genius.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-06
J dette Forsæt gaaer han en Dag til Stjernhielm, som, munter og glad, med dyb Taushed tilende hørte den Ansøgendes Begjering, og moret af hans Enfoldighed, samt desuden ikke vant til forud at fordærve en Sag, bønhører Supplikanten, efter nogle foregivne Vanskeligheder. Virginius, som med Længsel og Studsen oppebiede sin Skjæbne, førtes omsider i et stille og ensomt Værelse. Der antager Stjernhielm, efter Hexeriets sædvanlige Skik, adskillige underlige Gebærder, under slue og hemmelighedsfulde Ord, og fremviser derpaa et lidet og noksom almindeligt Kryb, som ved det kunstige Forstørrelsesglas fik et Udseende og en Storhed, som tid og den godtroende Virginius en ikke liden Bestyrtelse og Forundring. For at gjøre dette Gjøgleri end mere fuldstændigt og latterligt tager Stjernhielm af sin godtroende Ven den strængeste Forpligtelse at tie med hvad han har seet. Men dette Forbud pirrede Begjærligheden til at overtræde Løftet. Virginius var gift, og han kunde ikke bare sig for at deele Hemmeligheden med sin Kone. Saaledes udbrød Rygtet med en utrolig Hurtighed over Stæder og Lande, og Fruentimmerne forøgede Troværdigheden af Stjernhielmssorte Kunst. J alle Samqvem blev snart en Vane, en Gudfrygtigheds Pligt at nedsætte og sværte Stjernhielm. Man begyndte allerede at flye hans Person og Omgang, og det saae mere og mere udtil, at denne uskyldige Lystighed skulle kunne faae den sørgeligste Ende for Stjernhielm. Han saae sig da i den Nødvendighed at tage sine Forsigtighedsregler imod den truende Storm. Han aabenbarede til en Begyndelse Sammenhængen med sin Troldkunst. Han viiste, at Synsglassets kunstige Skabning alene, og ikke han, havde heret. Han paastod at Naturens Virkninger ved Kunstens Hielp ikke ere onde eller overnaturlige Kræfter. Han lagde til, at om Virginius ej kjendte Lovkyndigheden bedre end Naturen, var han aldrig nyttig for sig selv, mindre for en Høiskole; men man vilde neppe holde ham for uskyldig. Præsteskabet, forundret over hans physiske Kundskaber og Underværker, ivrede saa høit imod hans Person, at det mistænkte ham endog for at nægte Guds Tilværelse. Dette foranledigede Stjernhielm til offentlig at fremsætte sin Troesbekiendelse om Gud. Saadant virkede vel nogen Taushed, nogen Sagt mod i Vedkommendes Uvillie, men Stormen havde været alt for heftig, den kunde ej i Hast aldeles sætte sig. Tiden maatte gjøre det.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-06
Da Sjernhelm engang ved Christinas Hof, hvor han stod højt anskreven, mødte den bekiendte Abbed Bourdelot, som med stor Fremgang arbeidede paa, hos Dronningen at diskreditere alle lærde og tænkende Svenske, og denne angreb Stjernhjelm med en saadan Bebreidelse: Tu es valde morosus, svarede St. med sin sædvanlige Aandsnærværelse: Sed tu es ultima Syllaba.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-06
Da Stjernhielm i et Selskab med en vis Embedsmand, som paa kanske ulovlige Veie og paa Statens Bekostning havde skaffet sig baade Rigdomme og Anseelse, af en høi Herre med venlig Skjæmt fik den Bebreidelse, at han, ihvor indsigt fuld og lærd, dog var fattig og mager, hvorimod den anden pristes som baade fyldig og formuende, svarede Stjernhielm. Den, som har læst noget, veed noget, og den, som har stiaalet noget, har noget. – Hans Venner, som ofte beklagede ham i hans Trang og nødlidende Kaar, fik sædvanlig til Svar: Bonæ mentis comes et paupertas. Aut Philosophum, aut divitem oportet vivere. Men han vilde helst det første.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-06
Da Stjernhielm laae paa Dødssengen, spurgte han hans fortrolige Ven og Efterfølger Columbus, hvad Æmne han skulde vælge til hans Gravskrift, skriv blot dette blot paa min Grav, som sandfærdigt, svarede Stjernhielm: Vixit, dum vi rit, læs. Stjernhielm var utrættelig i at arbeide og læse. Da Columbus ved et Besøg fandt ham ganske sysselsat og omringet af Bøger, udbrød Stjernhielm med den muntreste Glæde: Quam dulce est sapere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-06
Til Valgsprog havde Stjernhielm antaget: Virtutis gloria merces. Stjernhielm var falden paa den Mening, at alle Sprog nedstamme fra det Scythiske. Han vilde, at selv det Hebraiske skulde erkiende dets Alder og Fortrin. Saa dristig en Forslagsmening opvakte hos endeel Lærde, især Theologer, meget Bryderi. Stjernhielm maatte derfor 16 Nov. 1653 efter Dronningens Befaling og i hendes Nærværelse, paa Læresalen i Upsala, i denne Materie vove en lærd Enekamp med Theol. Prof. siden Biskop, Dr. Terserus. StjernhielmsSnille og Snaksomhed voldte ved den Leilighed Vederparten Bryderi, da denne med Grunde og Beviser maatte blande Forundring og Harme. Mindst vilde Theologen taale, at Stjernhielm foretrak Gothisk eller Svensk, det scytiske SprogsDialetter, for selve det hebraiske Grundsprog. Men Stjernhielm under Skæmt eller Stridsiver besvarede eller foruroligede sin Antagonist med den Paastand eller det Jndfald, at de formeentlige hebraiske Navne, Adam, Eva, Seth, Roah, Peleg, Jsaac. Jacob og Jsrael vare ret svenske, Adam f. Ex. betydede af Dam : af Støv. See Minne ofver Terserus af Tengstrøm. S. 27 og 189.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-06
Jndenlandske Efterretninger. Paa det kongelige Opfostringshuus. her i Staden blev, hvad nu i en lang Række af Aar har været en priselig Skik, Dagen den 29 Juni, festligholdt. Det er Stiftelsesdagen fordenne vigtige Velgjørenheds Anstalt. En Tale blev holdt af Hr. Pastor Sommerfeldt, som korteligen behandlede en god Opdragelses vigtige Følger for Tid og Evighed. For og efter Talen blev en Cantate afsjungen af Stiftelsens Drenge under Jnstrumental Musik. Derefter fremstod Hr. Forstander Borch, og oplæste en Beretning om Stiftelsen, af hvis Indhold han, efter Redaktørens Anmodning, har havt den Godhed at meddele det Væsentligste: 7 Aar ere i Dag, saa lød Beretningen, henrundne siden høisalig Kong Frederik d. 5te funderede det kongl. Opfostringshuus. Saalænge har det vedligeholdt sig som offentlig Stiftelse her i Staden, fra 1799, da det kom under Bestyrelse af Directionen for Fattigvæsenet, har det modtaget mange Forbedringer. Det er vedtaget, paa Stiftelsesdagen at forsamle de forhen opdragne Børn, Forældrene til dem, som ere her, og hvo der ellers maatte interessere sig for Indretninger af denne Natur. Hensigten dermed er: at højtideligholde Mindet om den ædle Konge, der lagte Grund til et Værk, hvis Øiemed var at lindre Nød og fremme Almue-Oplysning, ligesom saadanne Aarsfester altid for Stiftelser af denne Art ere baade vigtige til Vinding af Publicums Velvillie, og tillige indeholde en Beretning om Stiftelsens Tilstand. Siden 1753, da Fundatsen blev undertegnet, have 2569 Børn her faaet Føde, Klæder, og Underviisning. Af disse have Mange, efterat være udgangne fra Stiftelsen, gavnet og Mange gavne endnu Staten som nyttige Borgere. At nogle ikke have opnaaet den ædle Stifters Øiemed, ikke have svaret til dens Foresattes Forventninger, grunder sig paa Omstændigheder, der langt snarere maa søges uden for Opfostringshuset end i samme. Af det nævnte Antal Børn ere her i Dag tilstede 118, 30 ere siden forrige Aars Stiftelsesdag udgaaede, og 18 igjen indlagte. Aarsagen hvorfor man har indskrænket Antallet, ligger i Stiftelsens økonomiske Forfatning, da man gaaer ud fra den rigtige Grundsætning: at det er bedre at forsyne et mindre Antal med forsvarlig Klæde og Føde end at lade et større Antal lide Mangel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-06
Efterat nu, blandt de mange sædelige og flittige og, som Udseendet udviser, raske Drenge som i Stiftelsen underholdes og opdrages, Nogle, som især havde udmærket sig, vare fremkaldte, og Nogle af disse vare tildeelte, og tilsagte Præmier, vedblev Hr. Forstander Borch saaledes: "Jeg skylder paa denne Høitidsdag at erindre en Mand, der i 16 Aar tog Deel i Opfostringshusets Bestyrelse, i lang Tid sørgede med megen Jver for dets Fremgang, og altid var redebon til at befordre ethvert Forslag, der sigtede til dets Bedste, denne Mand var Ove Malling. Ifølge hans Embedsforretningers Medfør udeblev han i mange Aar aldrig fra nogen Directionsforsamling, og skjønt siden betynget af mangfoldige Sysler i sin vidtudstrakte Virkekreds, meddeelte han dog altid velvilligen sine vise Raad, sine kloge Betænkninger, sine sindige Bestemmelser. Vel fulgte man disse pligtmessig og med Ærefrygt for Manden, men man fulgte dem ogsaa gjerne og med Ufortrødenhed, fordi de stedse vidnede om Kjerlighed for Stiftelsen, om modent Overlæg hos den der gav dem, om Tillid til dem der skulle udføre dem. De uddeelte Præmier i Bøger og Penge vare: Bøger til 3, det Borupske Legat 8 Rbd. Sedl. til to; hver 4 Rbd.; det grothske Legat var tilkjendt to; hver 10 Rbd. Hvad Drengene kunde præstere i Sang var ved Cantatens Udførelse viist, og paa deres Fremgang i Skrift og Tegning fremlagtes Prøver; og siden viiste de i Gaarden, og i det store Spiseværelse Prøver paa deres Færdighed i gymnastiske Øvelser; Exerceering, Klavren, Springen, Toug trækning, o. s. v. under Anførsel af de duelige Gymnastiklærere Stiftelsen har Festen endtes med et godt Maaltid for Børnene.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-06
Festen bivaanedes af en talrig Mængde af Publicum med den Interesse saadanne velgjørende, under en klog Styrelse blomstrende og frem gaaende, Stiftelsers Natur vække; og med levende Ønsker for Opfostringshusets fremtidige Hæld.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-06
Den ved Højtideligheden i Kirken udførte Cantate bestod i følgende: For Talen, Choret: Bryd, o Støv, i Lovsang ud – etc., af Baggesens Lovsang Skabningens Hallelusa. Efter Talen Sang for tre Stemmer. Da femte Fredrik fra sin Trone, Saae kjerligt ned til Armods Søn, Og rørtes ved hans Jammertone, Bønhørte faderlig hans Bøn, Vor Stiftelse, som Kongegave, Fremstod saa skjøn i Danmarks Have. Her er vor kjære, glade Bolig, Her rinder Livet sorgfrit hen, Thi vil vi ogsaa stræbe trolig At tækkes dem, som styre den, Som os til Dyd og Kundskab leder Og om vor Barndom kjerlig freder. Vi nu til Dig, o Fader, bede Du værne med Din Fred og Held Den Kongedaad, som skaber Glæde, Og grunder her vor Fremtids Vel. O Fader, Du den huld beskytte, Til Fredriks Ære, Landets Nytte. Chor. Fredrik, Velsignelse og Ære Og Tak og Frydesang og Hæder Dig vor Velgiører være Du førte os til Lysets Glæder, Og glade Børn med Jubel minde Dig, Lovsynge, prise, takke Dig. Efter Præmiernes Uddeling. Chor. Herre! Med naadigt Velbehag Hør Barnets Bøn for Fødelandets Held, Sjette Frederik signe Du Alles Kierlighed ham lønne Fra Borgen og til Hytten ned Lad Fred og Gavnelyst udbredes! Med Borgersind og Enighed, Med varig Fred, Og Frugtbarhed, Sign Danmark. Den Bøn kan barnlig Uskyld aldrig glemme, Den beder Danmarks Søn, Og hisset toner Naadens høje Stemme; "Jeg høre vil din Bøn Og medens Herren skjermer Danmarks Trone Skal fra vor Læbe tone Hans Pris. Terzet. jubler høit, o Brødre, til hans Ære! Lovsynger Herrens Navn, Og beder – at vor Bolig kjær ham være Til Armods Gavn. Chor. Herren hørte Støvets Bønner, Kjerligt han til Armod saae, Plantehed for Kummers Sønner, Længe Du urokket staae, Lovet, priset derfor være Han, som hialp af Nøden ud! Alt hvad lever til hans Ære, Lover Gud, Halleluja vor Herre!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-07-06
Hallelusal. i Nød og Held Du stedse være Vor Gud!