Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-10-04
Spanien havde sluttet med Frankrig en Convention, hvis Betingelser holdtes hemmelige. Det betalte Frankrige Subsidier, uden at nogen erfarede hvor mange; det taalte ikke allene franske Rustninger i Ferrol, men rustede endog selv Skibe i andre Havne. Engelland erkjendte vel ikke formelig, men dog i sin Adfærd Spaniens Neutralitfordi det endnu bestandig ansaae dette Riges Venskab for vigtig; men ligegyldigt kunde det ikke være ved, at det, efter gjentagne Opfordring i Madrid, ikke kunde faae den mellem Spanien af Frankrig sluttede Convention meddeelt, og at de paa Besværingerne over de krigerske Rustninger spanske Havne ikke fik andet Svar, end at Spe nien ønskede at beholde Fred med Engelland. Oman imidlertid forbød fremmede Prisers Salg spanske Havne, saa syntes Engelland at være til freds og den bedste Forstaaelse at herske imellem begge Regjeringer. Men da Rustningerne forsates, og Begjeringen at holde inde med disse, og meddele Conventionen blev besvaret paa en und gende Maade, saa gaves hemmelig den Befaling at alle spanske med Skatte ladede Skibe skul anholdes. Denne befaling blev ogsaa fuldbyrde d. 5 Oct paa Høiden af St. Maria i Nærhede af Cadix, hvor 4 saadanne Skibe fra la Plat opfordredes til at overgive sig, men, da de vægre sig, bleve de angrebne, og en spansk Fregat sprenmed 3000 Mennesker i Luften, medens de øvriSkibe bleve tagne. De 4 Millioner Rigsdaler i havde ombord førtes tilligemed andre Kostbarhed, til Engelland, hvor de skulde gjemmes som Und pant for de Penge, Spanien hemmelig havde sen til Frankrig, men, i Tilfælde af at Convention med denne Stat var uskyldig, skulde tilbagegive J Frankrig udraabte man denne Engellands Fri færd for een af de skrækkeligste Forbrydelser med Folkeretten, og Moniteuren gjorde sig al mue Umage for at skildre den med de sorteste Far Spanien, miskjendende sin egen Tarv, lod blænde af Frankrigs Tilskyndelser, uden at til Hensyn til sin ulykkelige Stilling, som en 8 med Engelland maatte forværre endnu mere. Norden sønderslidt af Oprør, i Sønden hjems af den gule Feber, som i Forening med den i Riget herskende Kornmangel havde i et Aar hen vet Landet 1 Mill. Mennesker eller en Tiende af dets Befolkning, indsaae vel Regjeringen, Krig vilde styrte den i et bundløst Svælg af E dighed, og den spanske Gesandt i London erkladerfor, at hans Konge endnu bestandig var tilbelig til at begynde fredelige Underhandlinger og drage alt mueligt til at udslette de imellem be Hoffer herskende Misforstaaelser. Men Frankrigs Jndflydelse paa Hoffet i Madrid var alt for stor, og det synes næsten uden for al Tvivl, at Napoleon, ved sine Trudsler tvang Spanien til først at lægge Beslag paa al engelsk Eiendom, og derpaa (d. 12 Dec.) at erklære Engelland Krig. Hertugen af Alkudia, den saakaldte Fredsfyrste, udstedte en Opfordring til Folket i de meest overspændte Udtryk, som noksom røbede, hvis Organ han var. Med spansk Pralerie talte han heri om "Sødespoterne hvis sidste Time var kommen, og som hele Europa maatte lukke sine Havne for." De franske Blade roste den Virksomhed, der herskede i det spanske Sø- og Krigsministerium, og forsikkrede, at Spanien endnu, de 65 Linieskibe og et forholdsmæssigt Antal Fregatter og Corvetter. Upaatvivlelig befandt Spanien sig i den Stilling, at det maatte vælge et Partie, enten det franske eller engelske, thi paa Selvstændighed var her ikke mere at tænke. Men Klogskab syntes dog at tilraade det at holde sig til Engelland. J de 16 Maaneder, det havde sendt Contributioner til Frankrig for at fremme dets Rustning mod Storbritannien, havde det allerede havt Prøver nok paa, hvorlidet det kunde vente sig af Keiserens Venskab, og at dette med Tiden maatte blive det langt skadeligere end hans Fiendskab. Vist nok kynde Napoleon oversvømme det med sine Tropper, men med en Befolkning af 10 Millioner og Spaniernes bekiendte Enthusiasme vilde en blot Forsvarskrig dog altid faldet ud til Spaniens Fordeel. Engelland derimod kunde skade det langt føleligere. Det kunde stoppe Hovedkilden til den spanske Magt, Americas Skatte, og Spanien maatte selv efter udbrudte Fiendtligheder tykke Engellændernes Eftergivenhed for, at det tillod Kornudførsten til spanske Havne. Kun ved franske Jntriger og en utidig Frygt blev det mueligt, at Cabinettet i Madrid begyndte en saa upolitisk Krig, der tidlig eller sildig maatte endes med dets Undergang.