Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-11-10
en Række af Aar har søgt at igjennemtrænge den Taage som tykt har svævet over Behandlingen af psychiske Sygdomstilfælde, er endnu J 12 Aar har han beklædet den - som han udtrykker sig - ham fremforalt kjere Post, som Professor i den psychiske Lægekunst, ved Universitetet i Leipzig, og hvad han i den Tid ved Skrivter har virket er bekjendt. Da Professor Heinroth ei allene med Velvilstande til min Belæring. lighed modtog mig, men ogsaa med Aabenhiertighed og Godmodighed yttrede sig om adskillige vigtige Gienstande i Faget, vare de Timer der hengik, især ved hans Side, de lærerigste. Af ham fik jeg foreløbigen at vide alt det som der interesserede mig om Sonnenstein og Wald heim, og da han just havde næsten endt Udarbeidelsen af hans "System der psychisch gerichtliche Medizin," manglede det ikke paa Gjen Han tilstod selv, at St. Georgs Hospital ikke kunde nævnes som en egentlig Lægeanstalt for Afsindige, og at han gjerne saae dem derfra sendte til Sonnenstein, men at han dog heller ikke ønskede at der skulde aldeles mangle Jndividuer, som kunde give ham Stof til at fortsætte sine Iagttagelser som psychisk Læge eller Sjæle=Læge. Han ynder ikke det tydske Ord: "Jrrenar 3 (Afsindiges Læge), men ønsker at man maatte heller vælge Ordet: "Læge for Forstyrrede eller Ufrie." Herom kan Du læse hans lærerige: "Anweisung für angehende Jrrenarste zu richtiger Behandlung ihrer Kranken. Leipzig 1826." Han anvender ikke saa meget den saakaldte Tvangs=Kamisol, som et bredt foret Skindbelte, der bliver lagt om Underlivet og spændt med smaae Spænder bagtil, og kan, efter Behag, gjøres snevrere og videre. Til begge Sider ere vel udforede Remme, hvori Haandledet kan indspændes. Er Patienten meget uroelig med at springe og løbe, ere begge Anklerne ogsaa omgivne med ligedanne Remme som Haandleden. Han troer at have lagttaget, at et sligt Belte mindre trykker Brystet og mindre standser Circulationen i Brystet saavelsom hele Overkroppen; men mere generer den Syge da han har Armene ved Siderne. Skindet maae være bøieligt og lakeret, saa at Ureenligheder, Spyt os. v. ikke kan frembringe stive Rynker, eller gjøre det skjørt, men at det let kan renses. Dog holder han alle disse Tvangsmidler kunfor en Bihjelp. De skulle blot, som han udtrykker sig: "tilbagekalde den Syge til sig selv, og han troer, at man ogsaa vel med Nytte kunde anvende dette Middel hos enhver Syg, som egensindig vil udføre sin ufrie Villie. Den Afsindige bliver snart opmærksom paa den ham paalagte Modstand, dømmer fornuftigt den om, og just denne Periode er det Læger maae strax benytte, til at virke paa ham, og mindre vil han da i Fremtiden behøve denne mechaniske Jndskrænkning. Det vil og være Dig interressant at vid hvad denne sjeldne og i sit Fag erfarne Læg dømmer om den, endnu herskende, Bestræbelse, at indrette store Lokaler for Afsindige. Han holder sig overbeviist om, at man og snart kommer til at fylde dem ved alskens Afsindige, hvoraf den største Deel tilsidst befindis incurable, og falde Anstalten til Byrde. Endskjøndt fra disse Stiftelser, aarlig udgaae en Deel helbredede, saa vil man dog ikke kunne nægte, at den største Deel ere Saadanne, som kun tilsyneladende eller foren Tidlang ere helbredede. Man behøver kunat eftersee de derover førte Schemata i de suskjellige Anstalter." Hos unge, kraftige Subjekter, hvor Sygdommen ikke har varet længe, hvor Konstitutionen er ikke i Forveien ødelagt, maae man vente sikker Helbredelse, dog ogsaa der, mener han, vil, endog den meest erfarne kyndigste Læge ofte ikke opnaae sit Øjemed, naar der mangler Sjælen af det Hele, nemlig: et udsøgHjelpe-Personale, af den tilbørlige Qvartitet, af Opvartere og Opvarterinder, *) Cfr. Erster Bericht uder die Administration des el gemeinen Krankenhauses zu Hamburg im Jahre 1821 S. Rapport sur le service des tienes. Pa i den bedste Qvalitet, dette er Hoved Opgaven, og høit yttrer han sig imod den, ogsaa Sonnenstein og Waldheim indførte Orden, at bruge til Opvartere og Opvarterinder nogle fra Straffeanstalter afgivne Personer. "Hvorledes, spørger han, er man dog kommen paa den Jdee, at tage nogle saavel i deres borgerlige Stilling, som i Moraliteten forvildede Mennesker til en saa vigtig Forretning, nemlig at pleie Siælsyge, *). Heinroth er videre af den Mening, at intet Hospital for Afsindige kan trives i en Stad, men herligt paa Landet, og det Hospital for Afsindige er at beklage, som ikke strax kan modtage de saakaldte friske Afsindige, men først efterat man har i rum Tid forsøgt Alting med dem udenfor Hospitalet, og ofte indespærret dem i smaa Daarekister. Dette troer han at være een af Hovedaarsagerne til at de fleste Hospitaler for Afsindige opfyldes Aar for Aar med Jncurable. Han ansaae det for en uundgaaelig Nødvendighed, at man tilsidst maatte, i enhver af disse Anstalter, om den var nok saa vel indrettet, komme til at foretage en aarlig Revision, ved at udtage de saakaldte stille og uskadelige Assindige, og førdele dem atter igjen i deres Communer hos Bønderne til Landarbeider osv. - og hermed vilde vel, saavel Communerne som Stiftelsen være tjente, da man, som *) See derom udførligere Heinrothes Oversættelse med af ham vedføiede Bilage til Georgettes Værk: Ve ber die Verrætheit. Leipzig 1821, Pag. 410. Ein Wort uder Irrenanstalten. han udtrykker sig, lettere kunde fodre dem hjemme *).Med Taknemmelighed erindrer jeg de faa Timer, hvori jeg nød denne sjeldne og fordomsfri Læges lærerige Omgang. Han er Fader, Broder og Ven for sine Sjælsyge, og om jeg maa kalde det efter hans egen Benævnelse, i egentligste Forstand Opdrager. "*)