Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1793-11-04
Det Derret, hvorved de mod Engellanderne anbefalede strænge Forholdsregier ogsaa skulle have været udstrakte mod Hollænderne og andre Magters Undersaatter, der ere i Krig med Frankerige, er gaaet i Staae. Man meener, at enten dette Decrets uhyre Omkreds, eller Overbeviisningen om dets Grusomhed, eller Fængslerne, der ere fulde af Fanger, saa der intet Rum er til flere, forhindrer dets Udførsel, hvorfor og mange af de Arresterede allerede igien ere satte paa sit Fod. - J Bourdeaux ere alle Engellænder og Hollænder arresterede, og den 15de blev ved fordoblet Vagt, ingen ladt ud af Staden. - Jgaar Aftes er Philip Egalite eller Orleans ankommen hertil, og bragt i Conciergeriet. Da Dronningen havde hort sin Dødsdom, forlangte hun at kjøre i en Karet til Retterpladsen, men dette blev hende nægtet, da det efter Dommernes Jndbildning var en Forskiel, der stred lige imod Liighedens Grundsætninger. Hun forlangte derpaa, at man skulle i det ringeste tillade hende, at indhylle sit Hoved i et Sløer, men dette blev ogsaa nægtet. Hendes Ansigt var bleegt, og hendes Øiekast mat. Da hun paa Revolutionspladsen, saae hen til Thuilleriernes Slet, syntes hun at yttre nogen Veemodighed. Ved Henrettelsen faldt en Medaillon med hendes Gemals Portran paa, ud af hendes Barm. Maingault, som sidst blev meldt om, havde paa sit Bryst en Medaillon, hvorpaa vare en Lillie og to Kaarder overføre; desuden har han paa Brystet, Armen og paa Hiertet adskillige Kors, en Chiffre med Bogstaverne, C. J., Navnet Jesus &c. Han skal, efter 8 Dages Fængsel, igien have faaet sin Frihed. - Dronningens afsielede Legem blev, ligesom hendes Gemals, jordet i en Grav af Kalk paa Magdalena Kirkegaard. - J Henseende til beskyldningen mod Dronningen af hendes egen 8 Aars Søn, legger man med Rette Merke til, at man ved dens Læsning maa gyse tilbage af Skræk; at endog barbariske Folk holdt det for en Forbandelse, at antage endog kuns frivillige Udsagn af Børn imod deres Forældre, om samme endog have været beskyldte for de største Misgierninger; at man har holdt det for afgjort, at umyndige, uvoxne ikke med den ringeste Grad af Gyldighed, kunde erkiendes som Vidner, men at nu Mennesker, som ville omstyrte enhver Forfatning, ligesom de allerede omstyrte de almindeligste Begreb om Retfærdighed og Ære, have aftvunget et Barn paa 8 Aar en beskyldning mod en i dybeste Ulykke forsmægtende Moder og Faster, da dog Umueligheden maa opklare for dem, at hverken Samtidige eller Efterkommerne ville finde endog kuns den ringeste Skygge af Sandsynlighed i deres saa urimelige som afskyelige Opdigtelse. - Man yttrer her almindelig megen Kierlighed for de Danske og Svenske, især for de første: En Dansk og en Svensk kan med Tillid og uden Fare reise overalt. Man vil neppe tænke paa at være mistroisk imod dem; og spørger man efter en Fremmeds Fæderneland, og det hedder: han er en Dansk, han er en Svensk, saa følger nesten bestandig det Udraab: Ja, denne Nation har ikke fornærmet os. Amerikanerne betragtes som Brødre. Tydskerne indbefattes nesten alle under Navn af Østerriger og Preusser. - Fra Marseille berettes Henrettelsernes Fortsættelse af Conventets Modstandere og Revolutionens af 21de Maj. - Ferrand, Folkerepræsentant i Pyrenæernes Departement, lover at opstikke Frihedsfahnen i Madrit, og at omstyrte den castelianske Despots Trone.