Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-08-27
Fædrelandet. Blandinger. "Jtzeh. Wochbl., meddeler fra Gravensteenegnen: "Tilligemed Oprettelsen af en Sparekasse er ogsaa en Landboforening for denne Deel af Landet traadt live, som allerede paa sin Stiftelsesdag den 27 Juli d. A. talte 80 Medlemmer, deels Embedsmænd, Besiddere eller Forpagtere af her beliggende Godser, deels Bønder, og som efter Statuternes 81 har sat sig til Opgave, at fremme Agerdyrkningen, Qvægavlen, Forstvæsenet og alle de Forretninger, der staae i nærmere Berørelse med Landskonomien, ved Raadslagninger i regelmæssige Forsamlinger, ved Cirkulation af landskonomiske Skrifter og ved Foranstaltning af praktiske Forsøg. Da i den herværende Egn næsten overalt Kirke= og Skolesproget er Dansk, og Bondestanden, selv den intelligentere Deel, heller hører og taler Dansk, saa maatte Man have befrygtet, at med Hensyn til de mange Tydskdannede i denne Egn, vilde Sproget være traadt hindrende i Veien for Foreningens Stiftelse; men da for Alle Sagen gjaldt mere end Formen, da den herværende Bonde i Regelen forstaaer Tydsk, og da han, naar han tilegner sig en videre Uddannelse end den simple Landsbyskole kan give ham, næsten kun ved det tydske Sprogs Hjælp opnaaer den, ogsaa det her brugelige Dansk ikke er noget Skriftsprog, saa vare Alle enige i, at Foreningens Protokol skulde føres paa Tydsk, og at det kun ved Diskussionerne i Forsamlingen skulde staae Enhver frit for at tale det Sprog, som han helst ønsker at udtrykke sig i. Allerede ved første Forsamling blev Discussionen ført i det tydske og i det danske Sprog. - Apenr. Ugbl." ledsager denne Artikel med nogle træffende bemærkninger, hvoraf vi tillade os at hidsætte Følgende: "J den her omtalte Artikel ligger den tydske Propagandas Hensigt saa klart for Dagen, at Man maa undre sig over, hvorledes Forfatteren ikke har undseet sig for, næsten ligefrem at sige: Landboforeningen er og skal være et Fortydskningsmiddel, det er dens Hovedhensigt. Forf. selv omtaler det i hele Egnen herskende danske Skole= og Kirkesprog, og siger: at Bønderne, selv de meere Dannede, helst høre og tale Dansk. Hvorfor da det tydske Sprog i det danske Folks Protokol, "For de mange Tydskdannedes Skyld, siger Forf. Og hvem og hvormange ere disse, "Embedsmænd, Besiddere og Forpagtere af Godser!" Under Embedsmænd tænke vi os, som vistnok de talrigste af denne Klasse, først Præsterne; men disse præke jo Dansk, følgelig kan det kun ligge i Villien, naar de ringeagtende tilsidesætte Folkesproget paa en saadan Maade. Godsdommere, Herredsfogeder m.fl. ere ogsaa Embedsmænd, men skulle jo efter Kongens Lov være det danske Sprog mægtige og bruge det ved deres Embedsførelse; følgelig mangler her heller ikke Andet end Villien. De Eneste altsaa, for hvilke der muligen kunde kræves en tydsk Protokol, ere "Godseiere og Forpagteret; men vi feile visseligen ikke naar vi antage, at det ogsaa hos dem for største Deel ligger i Villien. - For at besmykke en saa forargelig og krænkende Jndretning, som en tydsk Protocol er i en Egn, hvis Landboere helst høre og tale Dansk, siger Forfatteren: at det skete da Sagen for Alle gjaldt mere end Formen. Vi ville troe hans Ord, men hvad kaldes her Sag, og hvad kaldes Form, Vi have talt med en Mand, der bivaante den allerførste foreløbige Forsamling, hvor Foreningens Stiftelse og Protokol sproget blev diskuteret; da blev Man enig om at Protokollen skulde føres paa Dansk, og som Følge af denne Bestemmelse toge endeel af de Herrer Forpagtere og Godseiere deres Hatte og anbefalede sig. Hvorfor gjorte de det, naar Foreningen var Sagen, Sproget Form, og hvorfor har Man nu forandret denne folkelige Bestemmelse; for Sagens eller for Formens Skyld, Overalt, hvor tør Man være saa dristig, for ikke at sige uforskammet, til offentlig at paastaae, at det ikke hører til Sagen, naar i en Forening, beregnet især for og paa Bønderne, netop Bøndernes Sprog, det Sprog de helst høre og tale, deres Skole-, Kirke- og Retsprog, tilsidesættes for nogle Herrers vildtydske Nykker. - Hvis altsaa Forf. siger Sandhed, saa bevises dermed Rigtigheden af vor Paastand, at Landboforeningen i Hovedsagen skal være et Fortydskningsmiddel, thi Man har gjort det tydske Sprog til Sagen. - En anden, høist besynderlig Grund for at besmykke det tydske Sprog i Protokollen henter Forf. derfra, at det i Egnen brugelige danske Folkesprog ikke er Skriftsproget. Er da det Tydsk, der tales i den sydlige Deel af Slesvig og hele Holsteen. det tydske Skriftsprog, Jngenlunde, det afviger mere derfra end Sundevedernes og Alsingernes Dansk fra det danske Skriftsprog. Men nu skulde Nogen komme og tale om at Protokollerne der ikke skulde føres paa Tydsk, da vilde Man høre overlydte Skrig om, hvilken Krænkelse Man vovede at tiltænke Folket. - Naar Forf. i sin skjæve Argumentation anfører, at Bonden i Regelen forstaaer Tydsk, saa ville vi opfordre ham til at svare paa det Spørgsmaal, om der i hele Foreningen, ja i hiin hele Egn, findes en eeneste Mand, der ikke for aaer Dansk, Hans Udtryk, i Regelen beviser, at han selv tvivler om at enhver Bonde forstaaer Tydsk. - Vi ville give ham fuldkommen Ret i, at den videre Uddannelse som oftest søges ved Hjælp af det tydske Sprog, uden derfor at indrømme, at deraf følger, at dette skal have mere Ret end Modersmaalet eller Fortrinsretten. Meget mere finde vi, at der ligger den allerstærkeste Opfordring til det danske Folk, nærmest i hine Egne, at være betænkt paa at forskaffe sig høiere Dannelsesanstalter i Modersmaalet. - En dansk Bondeskole i Sundeved vilde være et vigtigt Værn for Danskheden imod de Tydsksindedes uophørlige Overgreb. Bladet slutter sine bemærkninger med følgende Opfordring til de danske Bønder i Egnen: "Lader Eder ikke dysse i Søvn, men fordrer, at Godseier og Forpagter, Jnspekteur og Præst, allermeest den danskprædikende Præst, skal respektere Eders Maadersmaal! Ville de ikke det, da lad dem beholde deres Forening for sig, og opretter en dansk Landboforening for Eders danske Egn. Den vil vorde stærk og mægtig: Fra Apenrade skrives: "Man vil vide, at Hertugen af Augustenborgs sidste Reise i Tydskland, som Man har været saa ivrig beskjæftiget med at underlægge politiske Hensigter, ene er bleven foretagen i finantsielle Anliggender, og at disses heldige Udfald snart vil tilkjendegive sig i det saameget omtalte Godskjøb i Sverrig.