Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-08-12
En af hendes troende Disciple forkyndte, efter denne Opdagelse, hende lydelig for at være Forløberinden for Jesu Tilbagekomst, som var bestemt til at søndertræde Hovedet paa den gamle Slange. Hun tog nu ikke i Betænkning at yttre, at ved hende skulde Messias anden Aabenbarelse i Kiødet bevirkes. Hun opholdt sig dengang i Exceter, og giorde sig Umage for at formaae Præsterne til at præke om denne forestaaende Begivenhed; men man afviste hende som en forrykk. Hun var meget uvidende, skrev urigtigt og ulæseligt; men hun havde en god Hukommelse; hvad hun læste i Bøger, og som kunde harmonere med hendes forvirrede Begreber, kunde hun godt fortælle igien og forbinde med nye Jdeer. Aaret 1801 udgav hun et Skrift, formodentlig med Biestand af andre mere øvede Personer, som indeholdt alleslags Ting, og iblandt andet 5 Sætninger om Troens Virkninger. Dette giorde Opsigt; selv nogle Præster vare svage nok til at yttre, at der vel kunde være noget Høiere med i Spillet. J Aaret 1804 blev hun indbudt til en Samtale derom, og da man havde hørt hende tale, forlode enkelte Forsamlingen med den Overbeviisning: Johanna er virkelig inspireret af Gud. - Det vilde være trættende at fortælle alle de Daarligheder og al den Uforstand, som i Tale og Skrifter nu kom for Dagen. Det er nok at berette, at Johanna blev ved den Opmærksomhed man skiænkede hendes Tale og Handlinger og ved det Anhang, som hun selv fandt blandt formuende Personer, meget velhavende og tillige derved animeret til at træde frem som en Jnspireret og at komme frem, baade i Vers og Prosa, med den ene Spaadom efter den anden. Mange Prøver af disse Spaadomme findes i de Skrifter, som ere udkomne om hende, og hvoraf mange bleve læste med en saadan Begiærlighed, at der af nogle af dem udkom otte Udgaver. Man kan ikke undre sig over, at en saadan Sværmerinde, hvis forvirrede Jdeer udsprang af Steder i Bibelen, som hun ikke forstod, tilsidst kunde overlade sig til den Troe, at en nye Messias skulde fødes, og at hun var bestemt til at undfange ham. Hendes fanatiske Jndbildning maatte stige til den høieste Grad, da en Skoemager i London, en dristig og veltalende Mand, oprettede 1803 Kapellet i Duke-Street under Tilstrømmelsen af en overtroisk Folkemængde. Han oplæste først den Engelske Lithurgie; derpaa holdt han en Tale om sin Hellindes Spaadomme. Hendes aandelige Sange bleve uddeelte og andægtigt sungne af den forsamlede Folkemængde. Trængselen var saa stor, at der manglede Plads i Huset, endskiøndt det ikke var lidet, og mange maatte staae udenfor, ogsaa disse kunde vel høre enkelte Lyd af den tordnende Stemme, hvormed Skoemageren nu forkyndte Guds Dom, og nu den snare Ankomst af det tusindaarige Rige. En gevaltig Pathos, ledsaget af funklende Øine og vilde Blikke, skal have understøttet denne Hr. Tozers Taler, og man veed af Erfaringen, at en saadan tordnende Stemme eller en grædende Hylen, giør meere Jndtryk paa mange Tilhørere, end de kraftfuldeste Ord, som man skal tænke ved. Jmidlertid gik Tiden hen, og den nye Frelser kom ikke, saa at selv Sværmerindens ivrigste Tilhængere begyndte at føle en Tvivl om hun ogsaa kunde føde et Barn. Men see - i October 1813 forkynder Aanden hende at Frelsens Tid var kommen. J Eensomhed og Rolighed skal hun berede sig til sit høie Kald. J Mai Maaned i næste Aar er hun vis i sin Sag, nogle Qvinder af hendes Bekiendtskab troe paa hendes Frugtsommelighed. Hun lader nogle Læger undersøge hendes Tilstand; men de ere af forskiellige Meninger; een foler en Bevægelse, en anden en Forhærdelse. Giordemodre lave sig til for at assistere hende. De Troende ville ikke blive tilbage; de lade en af de dueligste Snedkere forfærdige en kostbar Messias=Krybbe af Ferolatræe, indfattet med et forgyldt Gitter, draperet med blaat Atlask, Hovedgiærdet prydet med Stierner og med Navnet Schilo med en Straalekrone. Paa Spidsen over Vuggens Himmel hviler en gylden Due, og omkring Himlen læser man den Jndskrift: Frievillig Gave af de Troende til den Lovede. Dynerne i Vuggen ere af det fineste Edderduun, Teppet af hvidt Atlask, i Midten af det sees en Medaillon, forestillende en Løve at hvile ved Siden af et Lam. Konstneren fik 12000 Daler for sit Arbeide, og da alt dette var færdigt saae man med Længsel den forventede Begivenhed imøde. August Maaned kommer, og der passerer ikke noget. Da Tozer paa den Tid prædikede i Kapellet, saa forlangte en Folkestimmel, som havde forsamlet sig udenfor, at han skulde lade sig see og giøre det Regnskab angaaende Johanna. Han vil stoppe Munden paa Sværmen ved at pas stare om det Tusindaarsrige. Men Tumulten tager til og man raabte fra alle Sider, sig om Johanne Southrott er frugtsommelig eller ikke Da han paa nye bekræfter det og erklærer, at han vil paatage sig Ansvaret, dersom hun ikke er det, saa beroeliger man sig. Jmidlertid er han dog saa klog fra den Tid af at lukke Kapellet. - En Maaned gaaer hen efter den anden; endelig bliver Prophetinden syg. Flere Tusinde forvente det afgiørende Øieblik. Man begynder at frygte for hendes Liv. Foruden Tozer og hendes fortroeligste Veninde og Secretairinde, Anna Underwood, skulle meget anseelige Personer (thi Overtroen kan undertiden stige høit op i Rangforordningen); men hvis Navne man fordulgte, have assisteret hende. En Læge havde allerede for flere Uger siden advaret mod Blendværket; men man troede ham ikke. Undertiden tabte hun sin Samling. Kom hun igien til sig, saa er hun paa nye fuld af Forhaabning. Men den 27de December døde hun uden at føde noget Barn. Dog var Haabet endnu ikke uddød hos hendes sværmende Tilhængere; thi hun havde flere Aar tilbage i Tiden og tillige i sit Testamente yttret, at Messias Moder skulde tilbringe nogle Dage før Fødselen i en dødlignende Tilstand, og befalet at man skulde saalænge behandle hende med den yderste Omhyggelighed; ogsaa dette skeete.