Berlingske Tidende, 1831-03-08
Den russiske Grændse. (Sutning f. Gaard Nr.) - J denne, som i enhver anden Henseende bør Russerne ikke dømmes efter de udenlands herskende Begreber, men efter deres indre Livs Særegenheder. Russerne der danne den store Slaviske Folkefamilies Hovedstamme, have med den største Eiendommelighed og Selvstændighed uddannet dette Stammefolks Charakter. Medens de øvrige Stammer, under en intolerant Religion og trykkende Frudalinstitutioner, gave sig Fanatismens Forfølgelseslyst og udelukkende Adelsvældes indvortes Tvedragt i Vold, og derved under Middelalderens Forvirring ) tabte deres Nationalitet, have Russerne, med en af de toleranteste Troesbekjendelser, fjernende sig fra det germaniske Frudalvæsen, i en dem særegen Historie, og under originelle, af dem selv frem gangne Former og Forhold, erhvervet sig en Nationalitet, som man bør kjende og med fordomfrit Blik bør have lagttaget, inden man vover at fælde en afgjørende Dom over dette Folk. Efterat Russerne ved en stor Regents skabende Aand ere blevne indlemmede i den store europæiske Statsfamilies Kreds, have de gjort saadanne Kampeskridt paa Civilisationens Bane, som intet Fol i et saa kort Tidsrum tør roese sig af. Vistnok have de ogsaa gjort Erobringer paa svage, uddøende Naboers Bekostning, ny end større vare Erobringerne i det Indre, hvor de fravandt Barbariet øde Strækninger, og forvandlede disse til cultiverede Lande. Ved særegen Udvikling og ved den Kraft, der vandtes ved Forbindelse med Civilisationen, gav Rusland et Beviis paa, at den endskjøndt det yngste Leed i den europæiske Familie, nu har af Værdighed og Styrke, hvorved dets Tilværelse i det europæl, Statsforbunds Organisme har viist sig som en glædelig, ing lunde farlig, Forstørrelse af vor Verdensdeels almene Kr. Det er daarligt at troe, at Europa vilde være lykkeligere, frie, mægtigere, dersom Rusland igjen kunde vorde hvad det var for Peters den Stores Tid. Saadanne Ønsker ligne Don Quirots Planer, der efter Riddervæsenets Undergang vilde gjenoprette det ved Kampe med Vindmøller. Viisere end at overgive sig til saadanne Drømme, vil det være at overlyde sig om den russiste Magts uundgaaelige Nødvendighed, og pønse paa Midler til at leve i Fred og Enighed med den. - Anderledes lyder vistnok deres Viisdom, der, siden den sidste Revolution i Paris, proclamere et Alt omvæltende Parties Menneskekjerlighed som en ny Magt hvis al Verden omskabende Planer Ingen kan modstaae. Visselig, der Gjerninger bevise deres Overlegenhed, Saavidt ere de komne, at de anpriste Forvirringen i Belgien og Polakkernes Afsindighed som deres Revolutionsaands Mesterstykke. Men hvo seer nu ikke den Dæmender styrer Forstyrrelsen i Belgien; Hvo kan endnu skuffe sig i Henseende til den totale Mangel paa befindelse, hvorved de ulykkelige Polakker saa daarligen forledtes til den uligeste Kam Rusland kunde engang modstaae næsten det hele Europa, den var i Ledtog med den store Erobrer, hvi skulde det da frygte Angrebet af en med sig selv uenig annichisk Revolution, der fortvivlende har kastet sig Helten Michael Radziwill i Armene? Den Modstand, Rusland gjorde Napoleon gav det undertuede Europa Mod til at sønderbryde sine Lænker; Ruslands Seier over Poladkerne vil overtyde Verden om, at vore Dages Revolutionsaand ikke er en ny Fjende.