Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-10-06
Det er ogsaa vitterligt, at disse Jndkomster oppebæres midt under stort Skrig og Utilfredshed, at den agerdyrkende Deel af Samfundet er forarmet og i yderste Nød, næsten uden Exempel, og at ingen gjørlig Lindring er hidtil tilvejebragt, uden den, at man har ophørt at anvende en stor Deel af den Capital, der i de sidste tyve Aar er blevet forundt Jordeiendomme. Disse ere upaatvivleligen ubehagelige Sandheder; men Sandhed maa siges, om den end er ukierkommen. Vi have rigtig nok givet Slip paa skuffende Theorier, men Virkningerne af disse Theorier ere endnu ikke ryddede af Veien. Ligesom den speculative Taage er forsvundet, omhylle Vanskeligheder af en practisk Art os. Vort Syn er unægteligen blevet understøttet; Luften er blevet klarere, og Solen skinner; men det er ene for at vise os endnu tydeligere de os omgivende Farer. Vi for vor Deel tilstaae, der er hverken Tid til Betænkning eller Grund til at fortvivle. Men nogen Opoffrelse maa der gjøres. Rec. viser nu, at medens Priserne faldt Landets Jndkomster i Navneværd betydeligen formindskedes, og at medens Staten endnu aarligen har 30 Mill. at betale til sine Creditorer, hvert Pund, der saaledes betales, er mere værdt i Varer, end for nogle Aar siden. Spørgsmaalet bliver nu, om Tallet af Pundene skal formindskes eller Metalværdien af hvert Pund reduceres til den Cours, det havde, da den var slet. Rec. viser fremdeles, ved en sammenlignende Tabel over de i det Kgl. Hospital i Greenwich contraherede Priser, at medens f. Ex. i Aaret 1800 en Unze Guld gialdt 4 L. kjøbtes en Cowt. Kjød for 64 Sh. 4 D., da derimod 1813, medens en Unze Guld gjaldt 5 S. 10 D. en Cowt. Kjød kostede 86 S. Fra Aaret 1810 indtil Aaret 1814 steg Prisen paa Guld betydeligen, i Forhold til Bankpapir. Forf. af det anførte Skrift, foreslaaer, at reducere Gielden, og i Følge en saadan Reduction, hvortil han fremsætter en Plan skulde Statsgielden undergaae følgende Forandring: Capital, der skal Capital, der skal creeres. reduceres. L. 540,000,000 3 pC. til 69 vil frembringe 25000000 4 pC. til 94 156,000,000 5 pC. til 98 Forf. misbilliger Regjeringens System, der tog sin Begyndelse i Syvaarskrigen, og blev fulgt igjennem hele den americanske Krig, lige indtil nu, nemlig at laane Penge paa den Betingelse, at Capitalen skal tilbagebetales al Pari, hvoraf Følgen var, at den ikke blot betalte de fulde Renter for 50 eller 60 Pd. den saaledes havde laant, men endog godtgjorde Laaneren Forskjellen mellem 50 eller 60 og 100 Pd. Han vil, at hele Gielden skal betragtes som stiftet 1792 (da en Unze Guld stod omtrent i 3 L. 17 S. 6 D.), og at de forskjellige Laanere skulle gives en passende Godtgjørelse. Saaledes skulde f. Ex. 3 pC. have 69 L., de 4 pC. 94, og de 5 pC. 98 L. Rec. er ikke enig heri med Forf., men mener, at den første Virkning af en saadan Forandring snarere vilde forøge end lette Landets Byrde, fordi Renten af 696 Mill. maa overstige de nuværende Dividender ved Beløbet af den Erstatning, Creditorerne skulde erholde for Tabet af deres Ret, at blive betalte af Pari. Men Forf, troer, at denne Hindring kan hæves derved, at Regjeringen til den Tid vil kunne faae Penge til at reducere Renten af hele Gielden fra 5 til 4, og noget bedre hen fra 4 til 3 pC. Han troer og, at den bør benytte sig af den nu saa almindelige, lave Rentefod. Vi ville ikke forfølge disse Forfatterens og Recensentens Jdeer og Forslag videre, da de kun for saavidt kunne interessere danske Læsere, som de vise, hvilke Planer, man gaaer frugtsommelig med i Engelland, og, som tidligen eller sildigen, under den eller hiin Skikkelse, sikkerligen ville bringes til Virkelighed. Den saa tidt yttrede og ligesaa tidt bestridte Formodning, at Storbritannien tilsidst maa bugne under Vægten af sin uhyre Nationalgield, og at der bliver det intet andet Valg tilbage end, at skride til en Nationalbankerot, man kalde den nu Capital, eller Rentereduction, eller og see Folket nedsynke i den dybeste Armod, denne Formodning bekræftes nu paa ny, saavel ved det recenserede Skrift, som ved Recensionen selv. Hver Capitalist uden for Engelland bør derfor være forsigtig i at kjøbe engelske Fonds. For Europa, i det mindste for dets kommende Slægter aabner den brittiske Nationalgield, der saa ganske er voxet dette Lands Betalingsævne over Hovedet, ublide Udsigter. Man tænke sig, hvilken Forstyrrelse der vil medføre, naar engang en Gield af 800 Million Pd. St., omtrent 6. 400 Mill. Rigsbankdaler rede Sølvlovmæssigen nedsættes til 8,200 Mill., naar ikke allene er saadan Capital forsvinder af Pengemassen, men ogsaa 10 eller 16 Mill. Pd. St. Renter aarligen. komme mindre ud blandt Folk, end de i en Række af Aar har været vant til at erholde. Det maa nødvendigen frembringe et Stød, der, lig et Jordskjælv, ryster alle borgerlige Forhold og Forbindelser, ikke blot i Engelland, men i hele Europa, og Exemplet vil virke frygteligen overalt, hvor lige Omstændigheder finde Sted. Der er altsaa ingen Tvivl om, at der forestaaer Europas fleste Stater en Gjenfødsel, som ikke vil komme fra America, hvor mangt et Tidens Tegn end synes at pege derpaa, men fra deres Financer. Baade Nationerne og deres Overhoveder ville netop disse tvinge til at vende tilbage til ældre Systemer. J de første hundrede Aar ville Staterne ikke kunne føre mere en fem og tyve Aars Krig, hvor en Million Mand holdes paa Benene, lige saalidet ville Folkene kunne føre en saadan Luxus i alle Livets Nydelser og Beqvemmeligheder, som de i de sidste tredive Aar have ført. Der maa i Engelland komme en Tid, hvor det vil være umueligt, at faae alle de Skatter inddrevne, med hvilke baade Renterne af Nationalgielden skulle betales og Statens øvrige Udgivter bestrides. Denne Uheldsperiode kan rigtig nok ikke komme paa eengang, men maa nærme sig gradviis, ligesom Næringsveiene tilligemed Jord brugen komme i Forfald. Rystelsen af den om styrtende Financebygning vil da blive saa meget stærkere, jo mere man udsætter og forhaler dennes Hovedreparation. Men nye Lettelser i den Afgiftydendes Kaar, som ville flyde af en eller anden Reduction, maa avle nye Uheld, skjønt under andre Skikkelser. Formindskelsen af Stats creditorernes Renter maa virke tilbage paa Handel og Vandel, thi selv den Rørelse, der blot fremkommer ved de 30 Million Pd. St., som aarligen bringes ud blandt hine, maa da ogsaa forsvinde; Landets Gield og Renter blive da vel en Deel formindskede, men Kilderne til dets Jndtægter, selv om Udgivterne betydeligen indskrænkes, forplumrede og tildeels stoppede. Vil da Helbredelsen, just ikke blive værre end, saa maa den dog blive ligesaa slem som Sygdommen selv. Grundeiendom mene ville da vel reise sig noget i den dybt siunkne Priis, men, ved at have gaaet igjennem mange Hænder, ville de efterhaanden være komne i saadant Forfald, at der vil udfordres mange Aar til at ophielpe dem igien. Arbeidslønnen i Almindelighed vil vel blive lettere tilligemed Levnetsmidlerne og andre Livets Nødvendigheder, men Arbeidet selv vil ogsaa blive sjeldnere, især under en ved Vaccinationen og en lang Fred voxende Befolkning og Mangel paa circulerende Penge. Staten vil da for saavidt blive saa meget rigere, som den selv har slaaet en Streg over en Deel af sin Gield; men i Grunden, tilligemed Undersaatterne, fattigere, fordi selv en indbildt Formue, naar den ophører at virke, maa efterlade næsten samme Virkninger, som den sande. Først naar man oven og nedenfra har vant sig til en fra den nuværende heel forskjellig Oeconomie, ville de gamle Saar læges, og med Slægterne ville ogsaa mange selvskabte Fornødenheder forsvinde. Alle disse Uheld uagtede, ville imidlertid, naar Stødet først er overstaaet og Smerterne nogenledes forvundne, medføre den gode Virkning, at Fredsommelighed, Nøisomhed og Tarvelighed atter ville vende tilbage, og at Menneskene, naar de først blive vante dertil, ville føle sig langt lykkeligere ved det Stykke Brød, deres egen Ager frembringer, uvædet af Taarer, end ved begge Jndiernes Skatte og Lekkerier, der hist kjøbes med Negerens Blod og her med Europæerens Sved og Sjeler.