Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1813-07-02
Tildragelserne efter Slaget ved Lützen, det flygtende Parties Tilbagetog og Heltedaad i de ulykkelige Egne, som de droge igjennem. (See forrige No.)Alle Jndvaanerne maatte levere Fornødenheder til de Syges Pleie og til de Saaredes Forbindning fattedes Hænder. Pludselig indtraf den Ordre, at de Saarede skulde føres herfra. Kofakkerne reqvirerede i en Omkreds af 4 Mile, Heste, Stude og Køer til Transporten, Midt under alt dette indløb Efterretningen om de Allieredes Tilbagetog Mange Familier, der abnede Uveiret, toge Flugten. Alt var opfyldt med Skræk og Forvirring. Jndbyggerne løbe omkring imellem hverandre som gale Mennesker; Flygtning, Kjørsel, Riden tog hvert Øjeblik meer og meer til. Al Orden ophørte ganske. Natten derpaa var skrækkelig. Horizonten stod som i lys Lue, da flere Landsbyer brændte omkring Reichenbach. Lynilden gjennemkrydsede desforuden det dobbelte Mørke. Et heftigt Tordenveir med Regnskyl gjorde Scenen endnu mere majestætisk gruelig. Til Broen Reis førte man imidlertid om Natten Straae til et Fyrværkerie af et andet Slags, Den 23de blev Broen afbrændt lige til Grundhielkerne. Med stor Anstrængelse bleve Møllerne reddede. Paa Høiene ved Reises Forstad og henimod Hennersberg stode Kosakker, Dragoner og Canoner. Kl. 10 kom sachsiske Dragoner og Skarpskyttere. Nu gik det paa begge Sider løs med en Skyden. Dragonerne angreb tappert, men maatte trække sig tilbage. Saasnart de fik Forstærkning, maatte Fienden vige. Mange Kugler nedregnede i Staden, men gjorde ingen Skade. Sachserne forfulgte Fienden lige til Leopoldshavn. De havde 100 Saarede, hvoriblandt 5 Officierer og 4 Døde. Nu aabnede sig en nye Scene. Kl. 1 om Eftermiddagen drog vor Olds seierkronede Cæsar med sine Gardere i prægtigt Antog ind i Staden. Broer bleve opførte og en Skandse anlagt. Alle Hænder bleve satte i Virksomhed. Om Aftenen var Staden paa det prægtigste oplyst. Da Russerne havde hæriet alt og medtaget eller ødelagt alt hvad der behøvedes til Livets Ophold, saa herskede den 23de og 24de den største Nød i Staden. Hverken Brød, eller Salt eller Drikkevahre af noget somhelst Slags var at bekomme. Under Straf af 500 Rd. maatte ingen sælge noget uden til Soldaterne. Udenfor Bagernes og Slagternes Boder stode Skildvagter. Overalt herskede i Byen den største Orden, men et desto syndigere Huus holdte Marodeurerne i de omkringliggende Landsbyer. Jkke en eneste Hest, ikke et Hornqvæg, ikke et Faar, ikke en Due, ikke en Høne blev levnet. Næsten alle Dørre, Vindues rammer, m. m., kort, alt blev sønderslaget og Stumperne kastede trindt omkring. Ja - Grusomhed, Barbatie og Umenneskelighed er endog paa sine Sleder gaaet saavidt, at man har lagt halv utorsket Halm under de Frugttræer, der stode i skjønneste Flor, og afbrændte dem under cannibalisk Jubel. Selv Tagene ere revne af Husene og Beboerne eje intet uden det de bære paa Kroppen. Markerne see ud som Udørkener. Tjenestetienderne ere løbne deres Vei og ingen tør vende tilbage til de øde Vaaninger. J Leopoldsbayn afbrændte midt under Kampen den 23de Præste, Skolehuset og 7 Bøndergaarde. J Landsbyen Waldau fortærede Luerne 120 Gaarde, uden at noget blev reddet. Bertelsdorf er næsten afbrændt. J fjærne Egne omstreife og sværme endnu nogle forjagne Kosakker. Kort – navnløs Nød og Elendighed er udbredt trindt omkring os i hine Rædselens Dage. (Himlen befrie, enhver fra slige Befriere!!!)