Ribe Stifts Adresseaviser, 1834-09-23
Portugal. Det var den allerede tilforn omtalte Hr. Magolhaes, der fremstod, som det ministerielle Parties Hovedtaler, da Spørgsmaalet og Regentskabet var paa Bane, og søgte at bevise, at Lov, Retfærdighed, Klogskab og Taknemlighed fordrede at udnævne D. Pedro til Regent. Som Hoved for Oppositionen fremtraadte derimod en Deputeret fra Provindsen Douro, Manvel Passo, der modsatte sig Valget af D. Pedro, ikke fordi han miskjendte hans store Fortjenester af Fædrenelandet, men fordi han kun saaledes kunde opfylde sin edelige Forpligtelse, at vaage over Chartet, som byder, at Regenten skal være Souverainens nærmeste Slægtning i nedsligende Linie eller i Sidelinien, men taler slet Jntet om den opstigende Linie. Han foreslog at opsætte Sagens Afgjørelse paa ubestemt Tid og imidlertid lade D. Pedro vedblive de facto at være Regent. Udfaldet af Forhandlingerne er bekjendt, og man læser nu D. Pedros Svar, hvori han med Taknemlighed, Beredvillighed og gode Løfter modtager Valget. D. 27de Aug. forlangte i de Deputeredes Kammer Baron Renduffe at vide, om D. Miguels Protest, som han havde læst i de vigtigste europæiske Blade, var Regjeringen officielt meddeelt, hvilket Jndenrigsministeren nægtede. Jkke destomindre androg Hr. Sousa Azevedo paa, uden Videre at fratage D. Miguel, som en Fiende af Fædrenelandet, den ham ved Evora-Conventionen sikkrede Pension af 17000 L. St. aarlig og tillige for stedse udelukke ham fra Tronfølgen i Portugal Hr. Sanches da Silva føiede det Andragende til, at, hvis D. Miguel gjorde Forsøg paa at gjenvinde Herredømmet, skulde han, dersom man fik ham fat, behandles som en Forbryder og straffes med Døden. Begge disse Forslag bleve med bifald antagne, og med Hensyn til det første erklærede Udenrigsministeren udtrykkelig, at D. Miguel hverken havde faaet og heller ikke skulde faae Noget af Pensionen udbetalt. Endnu foreslog Baron Renduffe, at Jnfantinden Donna Januaria, D. Pedros anden Datter, skulde erklæres for sin Søsters nærmeste Tronarving, og at man skulde underhandle med den brasilianske Regjering om at faae denne Prindsesse udleveret, for at hun kunde blive opdragen i Lissabon efter Landets Sæder og Skikke. D. 3die Septbr. aflagde Ministeren Silva Carvalho en udførlig Beretning om Finantsvæsenet, hvilken aabnede gunstige Udsigter for Fremtiden og blev modtagen med stort Bifald af Kammeret. Kirkegodsernes Salg fortsattes. Alle Guld- og Sølv Kar, som forefandtes i de inddragne Klostre bleve, eftersom Kirkerne vare tilstrækkelig forsynede, bragte til Mønten, for at udpræges. Siden 1ste Sept. vare Papiirspengene satte udaf Cours. D. 28de Aug, holdtes Afregning med de engelske portugisiske Søtropper, som deels fik deres Lønning udbetalt i rede Penge, deels i Anviisninger paa Portsmouth og London. Officererne have især tjent godt, fornemmelig ere Præmierne for Slaget ved Cap. St. Vincent meget betydelige; Admiral Napier har for sin Deel erholdt 17,200 L. St., hver enkelt Matros 40 til 75 L. St. Den spanske Gesandt har gjort sig Umage for at faae Napier i spansk Tieneste, hvad dog ikke et lykket ham; derimod har Napier anbefalet en Capitein Henry, som ogsaa, hedder det, nu skal have Commanden over den ved den spanske Kyst krydsende Flaade. – Der forsikkres, at Engelland og Frankerig nu Jntet have imod Donna Marias Formæling med Hertug August af Leuchtenberg, og at derfor Underhandlinger om denne Forbindelse ere begyndte. Frankerig. Som bekjendt havde det preussiske Hof forlangt, at dets Consul i Bayonne, Hr. Bardewisch, igien skulde bemyndiges til at udøve sine Consulatforretninger. Jfølge Qvotidienne har denne Sag nu antaget en alvorlig Skikkelse. Hiin Fordring er nemlig af Pariser-Cabinettet afviist, hvorpaa Hr. v. Werther har paa sit Hofs utrykkelige befaling tilstillet den franske Udenrigsminister en ny og endnu skarpere Note; ja det forsikkres endog, at hans Jnstructioner tilholde ham, under visse Omestændigheder at forlange sine Passe. D. 12te vare Ministrene i denne Anledning, som man meente, samlede hos Hr. v. Rigny, Kongen var reist til Compiegne; men inden Afreisen skal han have sendt en Coureer, til Fyrst Talleyrand, for at indhente hans Raad i denne Sag. Dem, som frygte for farlige Følger, trøster imidlertid Nationel med, at Sagen er bleven en Gjenstand for Diplomatiken, og at den derfor rimeligviis ikke vil blive afgjort, for det en Gang behager Himlen, at dispensere Hr. Bardewisch baade fra Consulatet og tillige fra Livets øvrige Møie; thi det er det Charakteristiske ved de nærværende Dages Diplomatik, at, hvad den faaer fat paa det bliver aldrig bragt til Ende. Af en fra Krigsdepartementet indgiven Beretning, som har havt en kongelig Ordonnants om Forandring, i Avancement til følge, seer man, hvor alvorlig Marskalk Gerard mener det med at indføre Besparelser, hvortil hans Formand ikke var at bevæge. Han forsikkrer nemlig ikke blot, at Udgifterne til Hæren ikke skulle komme til at overskride, hvad der i Budgettet er bevilget; men han yttrer ogsaa det sikkre Haab, at han vil see sig i Stand til at indføre betydelige Besparelser, i Budgettet for 1836. Medens de ministerielle Blade lade sig nøie med at optage denne Beretning, uden at tilføie enten Ros eller Dadel, ere derimod Oppositionens Organer enige om at tillægge Marskalken den største uforbeholdne Ros og at hædre ham med Navnet le ministre honnete homme; men Messager yttrer tillige det Haab, at Marskalken vil, hvad Frankerig er berettiget til at vente, sørge for, at Vedkommende drages til Ansvar for den tidligere Øselhed. - Efter nogen Underhandling mellem den franske og den østerrigske Regjering, ere begge komme overeens om at overlade til Paven at bestemme Tiden til Anconas Rømning af franske Tropper og Overgivelse til romerske Auctoriteter. Saasnart Franskmændene have forladt Anco ne, skulle ogsaa de østerrigske Tropper forlade Legatio nerne.