Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-01-13
Om Opgangen til Børsen. Evald beskrev i en Drøm Lykkens Tempel med dets mange Porte, efter det Jdeal, hans Phantasie havde foremalet ham. Havde han levet i vore Dage og seet Opgangen til det egentlige Lykkens Tempel - Børsen - saa havde han ikke behøvet at søge i Jndbildningens Land, hvad han saa let kunde finde i Virkelighedens Rige. Mercurius, Handelens Gud, ansaaes ogsaa, for et Slags Overvei=Jnspecteur eller Veienes Gud. At han ikke er det i Kjøbenhavn, det overbevises man om naar man, især paa den nærværende Tid af Aaret betræder Veien fra Holmens Bro til Børsen. Sneen og Jsen gjøre de glatte Jernstykker, Broen er beslaaet med, saa slibige at gaae paa, at end ikke Mercurius's første Yndlinger, der dog ellers have gode Fødder at staae paa, kunne holde sig her faste paa Benene. Men neppe er man sluppen lykkelig og vel over Broen, førend man, naar det har regnet stærkt, maae vade igjennem en uoverseelig Søle, eller, naar det har sneet og frosset, glide bort over Slotspladsen. Naar man vel har overvundet disse Vanskeligheder kommer man til andre, endnu langt større - Opgangen til Børsen. Her møder man nogle Trappetrin, hvor man, især naar de ere belagte med Jis, maa falde næsten uvilkaarligen næsgruus ned, som en Muselman i Mecca, for det Tempel, hvor Veltalenhedens, Handelens, og Fegtekonstens Gud, Mercurius, har sit Sæde. Er man nu kommet paa sine Been igjen, saa maa man med største Varsomhed, mere lidende end gaaende, søge at naae op til den egentlige Jndgang, hvor Justitia, i Skikkelse af en Vægter, ikke med Sværd og Vægtskaal, men med en Morgenstjerne i Haanden, holder Vagt. Staaer man end nu lige ved Templets Døre, saa er Faren dog ikke ganske overstanden; Gulvet er sædvanligen saa speilglat, at man atter er udsat for et næsgruus Fald, uden at finde, om man end slog Næsen reent fordærnet, nogen anden sympathiserende Medskabning, end de Vestalinder, der sælge Kager og slettede Tøfler i Forgaarden, thi alle de øvrige Vidner til den Faldendes Uheld, have alt for travelt med at komme ind i Templet, til at de kunne give sig Tid til at ynke ham. Men er man undgaaet alle disse instødsteen, saa har man heller intet videre at frygte, end at faae i det Høieste et Par Fingre forklemte i den Mølle, hvori man saa at sige indmales i Templet. Forsaavidt denne Til, Op- og Indgang kan tjene som en Allegorie af den nuværende Handel, er den ganske fortreffelig. At imidlertid en saadan allegorisk Fremstilling bedre vilde passe i en Have med engelske Anlæg, nybygte Ruiner, sjællandske norske Huse a. derom er ingen Tvivl. Men da de fleste, som besøge Børsen, kun lidet bryde sig om Allegorier, saa vilde det være at ønske, at Opgangen til dette Sted, der endnu synes at være den samme, som den har været for henved 200 Aar siden, maatte blive forandret og beqvemmere indrettet. Man har saa meget større Grund til at smigre sig med dette Haab, som Børsen, deels ved Sahlens Udvidelse, deels ved den ny Auctions sahls Indretning, indvendig allerede har faaet store og gavnlige Forskjønnelser. - Slotspladsen og Opgangen til Børsen burde, som Tilfældet er med alle Gader og Fortouge, om Vinteren ophugges og reenholdes, hvilket nu ikke synes at være Tilfældet.