Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-05-29
J Paris har man nu til sin Trøst og Beroeligelse erfaret, at det Greyske Ministerium vedbliver og at Reformsagen vil seire. For den nærværende Franske Regiering er denne Efterretning en Kilde til uendelig Beroeligelse; thi den finder der sin sikkerste Støtte. Kyrsten af Talleyrand skal nu ogsaa føle sig saa satisficeret, saa at han vil, som man siger, giøre en Tour til Paris; han havde ogsaa i Tide underrettet den Franske Regiering om, at Stemningen i England var saaledes beskaffen, at det var sandsynligt, at det Greyske Ministerium vilde blive indsat paa nye. Men saa ganske beroeligende for England selv er Reformsagens Seier unægteligen ikke. Vi ville vel ikke regne: at den ivrige Antireformer, Lord Lyndhuurst, har nyelig sagt i Overhuset følgende Ord: Reformerne triumphere, alle Skranker ere nedbrudte, Bølgerne ere traadte over deres Bredder, Hvo kan i Forveien bestemme deres Bevægelse eller angive de Ødelæggelser, som de ville volde, gid at jeg maatte skuffe mig i mine Ahnelser, og at Landet maatte undgaae den Ulykke, som truer det. Men ogsaa et udenlandsk Blad giør den bemærkning: at ingen fyrstelig Familie og ingen Classe af Statsborgere formaaer at modstaae et heelt Folk. Vi maatte beklage denne Familie, dersom der skulde vederfares den noget ondt, da den har regieret paa en hæderfuld Maade og intet Fyrsteligt Huus har udviist større Fædrelandskiærlighed og mindre Egennytte. Ogsaa Aristokratiet maae vi beklage; thi det indbefatter vel ligesaa mange vakkre Folk som Modpartiet, og det staaer nu engang ikke i Menneskenes Magt, naar Lovene indrømme dem visse Fortrin, saasnart at kunne renoncere paa dem, især naar de ikke kunne see nogen Ende paa de Opoffrelser som kunne forlanges; dette er Aarsagen hvorfor man styrter sig ind i en blind og grændseløs Modstand, saaledes er nu Tilstanden i det mægtige England. (Vistnok vil Middelstanden i England forfølge sin Seier, og den vil vel ogsaa kun vanskelig holde Maade; vi ville upaatvivlelig gaae høist mærkværdige, høist forunderlige Tider imøde.)J Paris var man fornemmelig beskjæftiget med Hr. Casimir Perriers Liigbegiængelser; denne gik for sig den 19de Mai. Hr. v. Rotschild, Marskal Lobau, begge Præfecterne, General Lafayette og Hr. Odillon Barrot fulgte ham til Graven; Hr. Royer Collard skulde holde Liigtalen. Man havde aabnet den Afdødes Legeme: Hierneskallen var fuldkommen sund og Sygdommen havde havt sit Sæde i Jndvoldene; efter det Gallske System forraadede Hiernens Bygning store Aandserner. Der er optaget en udførlig Sections Protokol over hans Liig; han blev begravet paa Peter Lachalses Kirkegaard; ogsaa Kronprinsen fulgte ham til Graven. Moniteuren overlader sig til Betragtninger i Anledning af denne berømte Mands Død; den siger: at alle Partier bevidnede ham deres Deeltagelse under hans Sygdom og at Nationen har erklæret sig for hans Grundsætninger, som vare: Chartet i Landet, Fred med Udlandet. En stor Borger er død; men i Frankerigs politiske Skjebne vil det ikke gjøre nogen Forandring, og Regieringen vil blive sine store Forpligtelser troe. - Oppositionsbladene vedblive vel at dadle denne Ministers System, men tilstaae dog, at han har handlet efter sin bedste Overbeviisning. - Ved en antiphlogistisk Curmethode var Cholera bleven hævet; men nu kastede Jrritationer sig paa Hiernen, og i 14 Dage befandt han sig i et Delirium; derpaa fik han sin Forstand igien og syntes nu i otte Dage stedse meere at komme sig; men saa blev han overfaldet af en Sovesyge, af og til vaagnede han op af den, kiendte nu godt de Personer som omgave ham og svarede med fuldkommen Aandsklarhed paa hvad man spurgte ham om. J saadanne lyse Øieblikke var han altid beskiæftiget med Politik og han følte sig bestandig overbeviist om det velgiørende i sit System. Han forudsaae sin Død; men yttrede ikke den mindste Frygt for Døden. Han havde den største Tillid til sine Læger, og da Doct. Broussais spurgte ham om noget, som han havde foreskrevet ham, ikke var ham modbydeligt, saa svarede han jeg vil kaste mig i Brønden, om de vil forlange det. Han var tilforn een af de rigeste Bankeurs og efterlader fine Sønner Camille og Paul en aarlig Rente af 6 til 700,000 Franker. Hans Broder Augustin er udnævnet til Pair. – Angaaende det nye Ministeriums Udnævnelse har man kun Rygter; ligeledes om Hertuginden af Berri, om hvilken ingen med Vished veed hvor hun er bleven af. J Toulon vil man vide, at hun var gaaet i Land i Bugten ved Rosas, i Nærheden af denne Stad, og vandrede forklædt igiennem Landet for at komme til Piemont, at Regieringen skulde vide det; men vilde ikke lade hende anholde. Andre sige at hun gik forklædt i Land ved la Ciotet, da hun saae at Krigskibet, Sphiux nærmede sig Dampskibet. (For disse Rygter tale to Omstæstændigheder, først at ingen kan angive hvor Hertuginden opholder sig, og for det andet, at man fandt kun et Fruentimmer paa Dampskibet; det er ikke sandsynligt, at Hertuginden var allene og uden en opvartende Person gaaet ombord paa det; det Fruentimmer som man fandt derpaa kan saaledes have været hendes Kammer frue, som skulde agere hendes Person for at vildlede dem, som søgte efter hende). 150 Piemontesiske Deserteure ere ankomne til Lyon, Candidater for Udlændingernes Legion i Algier, Araberne have udleveret nogle Deserteure fra den, som Hertugen af Rovigo har ladet skyde. - 20 til 30 Mennesker de endnu om Dagen i Paris af Cholera deriblandt den Deputerede Bouillot og General Treilhard. – J Bøhmen udbreder denne Sygdom sig stedse videre, men Mæhren og Østerrigsk Schlesien ere nu frie for Cholera; man hører til Lykke intet om dens Udbredelse i Belgien.