Viborger Samler, 1849-01-08
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Vi meddele efter Hamb. Corresp. en mere detailleret Beretning om Discussionen i Nationalforsamlingen den 26de Decbr. Odilon Barrot forlangte Ordet, der herskede dyb Taushed. Odilon Barrot yttrede, at Ministeriet dannede en Forening af alle Meninger og havde kun et Formaal – det at tjene Landet. Han Odilon Barrot) vilde fremfor Alt den materielle, dog tillige ogsaa den moralske Orden: Orden paa Gaderne, men ogsaa i Forvaltningen. For at opretholde den materielle Orden havde Regjeringen nedlagt en stor Magt i en Enestes Haand, paa denne Maade troer Regjeringen at forebygge selve Tanken om Uordener. Saaledes vil Tillid opstaae af Roligheden, og af Tillid vil fremgaae Gjenoplivelsen af Handelen, Crediten og Arbeidet. Men fremfor Alt maatte der nu gjøres Ende paa den revolutionaire Epoche; det var umuligt for Regjeringen at afhjælpe alle Onder paa eengang, man maatte bekæmpe den gouvernementale Ødselhed, man naatte bekæmpe Corruptionen; man maatte tillige fremme sociale Forbedringer. Hvad Republikens Forhold til Udlandet angik, da maatte Regjeringen iagttage den største Discretion; dog vilde den ingensinde love mere end hvad den kunde holde; stedse vilde den føre Ærens Banner i sin Spidse." – Det ministerielle Program, oplæst af Odilon B. med hans sædvanlige Pathos, gjorde kun et maadeligt Jndtryk og hilsedes kun af den høire Side med Raabet: "Meget godt. - Ledru-Rollin interpellerede Regjeringen i Anledning af den overordentlige Magt, der var nedlagt i Gen. Changarniers Haand. Taleren fandt i denne Act, en Krænkelse af den nye Constitution og udviklede sin Paastand med stor Veltalenhed. En Commandant, der til samme Tid var Commandant over Hæren og over Nationalgarden, der befalede over alle Tropperne i de 10 Dep. i den første Militairdivision, der saaledes stod i Spidsen for 300,000 Mand, der kunde anordne alle Bevægelser og alle Manoeuvres, der kunde disponere over Munitioner og Proviant, og der desuden var uafhængig af Krigsministeren, til hvem han først efter 24 Timers Forløb havde at aflægge Beretninger: alt Dette var et alene uconstitutionelt, det var mere end hvad Monarchiet havde fordristet sig til at udføre. Taaler Forsamlingen, taaler Landet dette, saa vil man selv aabne Adgangen, aabne Veien for Coups d'etat og grave en Grav for Friheden. (Meget godt!" fra alle Sider.) Ledru-Rollin udhævede derefter det Latterlige i at stille ved Siden af den, med saa uhyre Magt udrustede Changarnier en Krigsminister og en Commandant for den første Militairdivision. Kunde et alvorligt Ministerium undertegne saadanne Latterligheder, En Bifaldsstorm frembrød.) – Men Ledru-Rollin gik videre; han citerede Art. 69 af Nationalgardeloven fra 1831, hvori der paa det skarpeste forbydes en i activ Tjeneste staaende Officier at beklæde en Commandopost i Nationalgarden. Og dog var netop dette Tilfældet med Gen. Changarnier, Taleren forlanger, at en saadan Overtrædelse af Constitutionen, som Statschefen først for faa Dage siden har besvoret, ei maa taales. Vil Regjeringen maaskee give Statsborgerne et slet Exempel, (Stor Sensation.) "J tale i Eders Program saameget om Orden; men Orden bestaaer i at overholde Lovene. Eders første Forholdsregler, Eders Udnævnelser, navnlig Udnævnelsen af Overgeneralen (Mars. Bugeaud) over Alpehæren, vækker almindelig Mistillid." Odil. Barrot protesterede imod den Bebreidelse at have krænket Forfatningen og anlediget Mistillid. Odilon-Barrot, slog om sig med den ministerielle Ansvarlighed og vilde dermed forsvare sine Forholdsregler. (Lydelige Reclamationer fra venstre Side og fra Centrerne.) OdilonBarrot gjentog med stærk Stemme, at han og Cabinettet paatoge sig ethvert Ansvar med Hensyn til Consequentserne af disse Udnævnelser. (Oh! og Hiin Frygt var kun fremkaldt ved forskjellige Anskuelser (Latter.) Regjeringen var ogsaa ansvarlig for Hensigtsmæssigheden og Nytten af sine Handlinger, og fra dette Synspunct var Gen. Changarniers Udnævnelse en Forsigtighedsregel, og som saadan maatte den discuteres her. (Heftige Afbrydelser: "Og Loven fra 1831,") Ja, denne Lov var tilvisse god i sædvanlige Forhold, men i overordentlige var det vel tilladt – (heftig Afbrydelse)... Han vilde ikke discutere Lovens Tert (Haanlatter), der kun passede i almindelige Tilfælde. (Ny Afbrydelse.) – Odilon Barrot reiste sig med Livlighed imod disse fjendtlige Man ifestationer og paastod, at det offentlige Vel ofte gjorde Undtagelsesforholdsregler og altsaa tillige Concentreringen af Magten fornødne, saa meget mere som kun 6 Maaneder, vare forløbne siden Junislagene. Ministeren skildrede nu med de sorteste Farver Socialismens og Radicalismens Farer, hvis Tilhængere rustede sig til et nyt Slag, og sagde, at Changarniers og Bugeauds Udnævnelser vare Forholdsregler imod hine Farer. Jøvrigt var Loven ikke engang bleven krænket; thi man havde ikke givet Commanden over Nationalgarden til Overcommandanten over Hæren, men Commandoen over Tropperne var given til Overcommandanten over Nationalgarden. (Latter.) Desuden var Regjeringen tilsinds, saasnart Sikkerhed var garanteret, at ophæve de omtalte Undtagelsesforholdsregler og at lade Alt træde ind i den lovlige Tilstand. Nu gjaldt det fornemmelig om med Rolighed og Orden at naae den næste Periode d. c. Decreteringen af alle de organiske Love og Sammentrædelsen af en ny Nationalforsamling, og dette høie Maals Opnaaelse var en Hovedstræben for Regjeringens Virksomhed. – (OdilonBarrots Tale havde kun et negativt Resultat; efter denne Debut tør man antage, at han ikke kan holde sig een Maaned.) Ledru-Rollin bemærkede, at da hans Modstander ikke havde kunnet besvare et constitutionelt Retsspørgsmaal, havde han omgaaet Stridsspørgsmaalet med oratoriske Floskler og Tallemaader. Denne Taktik kjendte han; han vilde desaarsag føre Spørgsmaalet tilbage i sin sande Skikkelse. Det var vist, at Forfatningen og Loven vare krænkede; det kom saaledes kun an paa at bedømme om Landets Tilstand kunde undskylde i sin Tid en saadan Krænkelse. Hvad Regjeringens Ansvarlighed for Udnævnelsen saavelsom ogsaa for General Changarniers Handlinger angik, da var hiin Ansvarlighed ganske illusorisk, thi naar det til Ex, skulde falde Generalen ind at fordrive og adsprede med Bayonetten Nationalforsamlingen, saa behøvede han saaledes lød hans Fuldmagt - først efter 24 Timers Forløb at gjøre Anmeldelse derom til Krigsministeren d. e til Regjeringen. Med streng og uskaansom Logik bekæmpede Ledru-Rollin derefter Ministerpræsidentens øvrige oratoriske Bobler og endte sin eclatante Gjendrivelse af Odilons Forsvar med disse Ord: "Naar Fare er tilstede, erklærer da Beleirings tilstanden, og concentrerer da al Magt i en Haand, men naar dette ikke er nødvendigt, saa følger den ved Lovene betegnede Vei, og jager ikke Skræk i Handelen og Jndustrien, skrækker ikke Børsen med Eders Undtagelsesforholdsregler, som Jntet retfærdiggjør. Vi have tiet; vi have i Eder ei angrebet Personerne, men vi træde op imod Eder hver Gang J krænke Forfatningen; thi naar J hentye til saadanne Forholdsregler, da veed man ikke hvormed J ville ende." (Stormende Bifald.) – Resultatet af denne Debat er meddeelt. De to Trediedele af Forsamlingen voterede for Overgangen til Dagsordenen. Saaledes undgik Cabinettet et Nederlag; men Chan garnier vil ikke længe forblive i Besiddelse af den ham overdragne Commando. "Altsaa, udbryder Journ, des Deb., er det eneste Resultat af Februarrevolutionen, efter 10 Maaneders Veer, et Oppositionsministerium under Odilon-Barrot. Behøvedes der saa uhyre Omvæltninger og Offre for at tilveiebringe et saadant Resultat? Under Revnen den 24de Decbr. begav en stor Deputation af den polytechniske Skole sig til Gen. Cavaignac. for i samtlige Elevers Navn at tolke denne Polytechnikernes Sympathier og Agtelse.