Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-12-04
Fædrelandet. Provindsialstænderne. J den danske Stændertidende, No. 13 og 14 gives udførlig Beretning om den sjette Sag, hvorom Forsamlingen har afgivet sin Betænkning, og som angik Udkastet til en Placat, indeholdende nærmere Bestemmelser af Grosserernes Handelsret. Den kongelige Commissairs Fremstilling af Motiverne til dette Lovudkast giver tillige Oplysning om de andre Midler, der vare bragte i Forslag til Ophjælpning af Kjøbenhavns Handel, og hvad der taler for og imod disse Forslag. Til disse hørte et Forslag om Jndskrænkninger for reisende Handels agenter, der ogsaa skulde gjælde udenfor Kjøbenhavn; men saagodt som alle Amtmænd havde været enige i at ansee den foreslaaede Jndskrænkning for skadelig baade for Afsætningen af Landets Producter og for selve de Handlende, i Kjøbstæderne, hvilke have den Fordeel af de omreisende Commissionairer, at de ved dem lettere kunne erholde Varer fra første Haand og bedre kunne faae deres Producter afsatte. Det bemærkedes derhos, at, naar Grossererne vilde tilbyde ligesaa god Handel som et fremmed Handelshuus, vilde de kunne vente at blive foretrukne, samt at, naar de Reisende indlode sig paa selv at drive Handel her i Landet for egen Regning, vilde de, efter de gieldende Anordninger, kunne tiltales for uberettiget Næringsbrug. Dette Forslag var saaledes iblandt dem, som Cancelliet ikke havde kunne tiltræde. – Selve Udkastet til Placaten lyder saaledes: 81. Ligesom Grossererne herefter maae, saavel underhaanden, som ved offentlig Auction, sælge Varer i saadanne Partier, som Commerce-Forordn. 4 Aug. 1742 § 11 omtaler, saaledes maae de endvidere sælge enhver Varesort, hvad enten den hører til de der udtrykkelig benævnte eller ikke, i Qvantinis teter ikke ringere end til Beløb 20 Rbd. Sølv. De kunne derhos benytte sig af fornævnte Paragraphs øvrige Bestemmelser, forsaavidt disse, med Hensyn til en eller anden Varesort, hjemle Adgang til at udsælge en Qvantitet, hvorfor Prisen er mindre end 20 Rbd. Sølv. 2. Den ved vor Forordning af 27 Juli 1832. § 1 tilstaaede Lettelse i Auctionssalairet for frivillige Auctioner over Handelsvarer, som sælges i større Partier, maa være anvendelig i alle de Tilfælde, hvor den Qvantitet, der sælges ved eet Hammerslag, er af den Størrelse, at den i Jndhold af foranførte Regel, ligger indenfor Grændsen af Groshandel." Committeen (Hvidt, Knudtzon, Hansen, Voigt og Haagen) havde til § 1, som iøvrigt bifaldtes af Forsamlingen, foreslaaet det Tillæg: "at det maa være Grossererne tilladt, til udenbyes Kjøbmænd at sælge flere til et enkelt Handelslaug henlagte Varesorter, naar disses samlede Værdie udgjør 20 Rbd., hvilket antoges med 61 Stemmer imod 4. Fremdeles antog Forsamlingen med 36 Stemmer imod 29 et andet Forslag af Committeen, hvorefter en Grosserer, der i 5 Aar har havt Borgerskab som saadan, maa indtræde i hvilketsomhelst Handelslaug, med de i Placaten 1 Octbr. 1810 Detailhandlere en gros hjemlede Rettigheder, naar han paa lovbefalet Maade godtgiør, at være dertil personligen qvalificeret, og derhos opgiver sit Borgerskab som Grosserer. Dette Tillæg har man troet passeligen at kunne indføres som den 2den 8, saaledes at den i Udkastet anførte 2den 5 vilde blive den 3die § i Anordningen. Fremdeles bifaldtes med 60 Stemmer imod 4 et Forslag af Haagen, at en af Committeen yttret Grundsætning om Ønskeligheden af en almindelig Handelsfrihed bør udtales i Forsamlingens Betænkning. Derimod forkastedes med 64 Stemmer imod 1 en Motion af Etatsraad Steenfeldt om at det ikkun i visse Qvantiteter, bør tillades Grossererne at sælge visse Varesorter, saasom Klæde, Silketøier, Kniplinger m. M. kun i hele og halve Stykker, og Viin ikkun i Partier af 12 Flasker. Ligeledes forkastedes med 51 Stemmer imod 14 et Forslag af Samme og Ophævelsen af de Grossererne paaliggende Forpligtelser til at gjøre Jndskud i Statskassen og til at bevise, at de eie en Formue eller visse Skibsparter. Jøvrigt bemærkede Etatsraad Steenfeldt, at skjøndt han saaledes yttrede Betænkelighed ved de af Committeen foreslaaede Udvidelser, af Grosserernes Handelsret, hylder han dog aldeles Principerne om Frihed i Næringsveiene og især i Handelen. - Committeens Referent, Etatsraad Hvidt, som under Discussionerne gjentagne Gange tog Ordet i Anledning af de forskjellige Spørgsmaal, udarbeidede derpaa, i Overeensstemmelse med ovenanførte Afstemninger, Forsamlingens Betænkning, hvori Ønsket om en almindelig Handelsfrihed, om hvilken Forsamlingen nærer den Overbeviisning, at den nu mere end nogensinde før, vilde tjene til at oplive Handelen og give denne en meere udvidet Virksomhed, i Slutningen tillige udtales saaledes: "Endeligen har Forsamlingen med en Majoritet af 60 Stemmer imod 4 besluttet, i dybeste Underdanighed at frembære det Ønske, at det maatte behage Deres Majestæt at tage under allerhøieste Overveielse, om ikke en almindelig Handelsfrihed, maatte, efter en vis Tids Forløb, kunne, ved Ophævelsen, af de nuværende Handelslaugsindretninger, tilstaaes, og derved aabnes Talentet Leilighed til, paa en meere passende 1ste Maade at udvikle sig, uden at opoffre 8 eller 10 af de bedste Leveaar paa et som oftest Aanden nedtrykkende Arbeide." Den syvende, fuldstændigen afgjorte Sag angaaer Udvidelse til Færøerne af nogle i Aaret 1832 for Danmark emanerede almindelige Anordninger, hvorover Forsamlingens, af Amtmand Tillisch affattede Betænkning afgaves saaledes, at samtlige i den forelagte Udkast omtalte Anordninger indstilledes til Anvendelse paa Færøerne, kun med Undtagelse af Forordn. om Skudsmaalsbøgers Jndførelse for Tjenestetiende. Tillige foresloges nogle Modificationer i Placaten til at hindre Skindødes Begravelse, saasom at enhver Betaling for Liigskuet maatte bortfalde, med særdeeles Hensyn til disse Øboeres bekjendte Æresfølelse og Tjenstvillighed.