Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-04-02
Politiske Forhandlinger i det engelske Underhuus. (Disse Forhandlinger ere ikke saa vigtige med Hensyn til noget tilveiebragt Resultat, som de ere interessante for at lære at kiende den politiske Tone, som for nærværende Tid finder Sted ved Forhandlingerne i denne Forsamling af et stort Folks Repræsentanter, og for at erfare hvorledes Ministeriet yttrer sig ved saadanne Anledninger.)J Mødet den 18de Marts bragte Sir Stratford Canning Okkurationen af Krakau paa Bane, og sagde, at han allerede for 14 Dage siden havde forelagt Statsekretairen for de udenlandske Anliggender et Spørgsmaal om denne Gienstand, som siden har antaget en officiel Karakteer. Han søgte nu udførligt at bevise Uretmæssigheden af dette Foretagende, fordybede sig i Betragtninger over Ruslands Forstørrelses=Planer, et Æmne som man aldrig kan blive træt af at bringe paa Bane i det engelske Underhuus, og yttrede den Frygt, at Fortidens Oversvømmelser af Østens og Nordens vilde Horder over det sydlige og vestlige Europas mildere Egne, paa nye kunne forventes. Da man er nu bleven saa vel bekiendt med disse irriverende Tirader, saa ville vi springe dem forbi. Men hvad Statssekretairen for de udenlandske Anliggender, Lord Palmer sion, svarede derpaa, fortiener at høres. Han saade: at den omtalte Gienstand havde opvakt en almindelig Opmærksomhed, og maatte af sig selv tilbyde sig til Husets Overveielse. Af alle dets Medlemmer var ingen meere berettiget til at bringe denne Sag paa Bane, end den hæderlige Baronet. Enhver virkelig eller tilsyneladende Krænkelse af Krakaus Uafhængighed fortiener vist nok det brittiske Parlaments alvorligste Overveielse. Han maatte nu først erklære, at Regieringen havde hidindtil ikke modtaget nogen officiel Oplysning fra nogen af de tre Magter om de nærmere Omstændigheder og Motiver ved den militaire Okkupation af Krakau, men har maattet lade sig nøie med Meddelelsen fra dens Agenter i Udlandet og af de offentlige Blade. Angaaende Regieringens Mening om denne Gienstand, saa er det meget vanskeligt for Kronens Ministre at udlade sig derom, eftersom ingen officiel Erklæring er bleven indsendt fra de tre Magter, og den engelske Regiering saaledes ikke kan have nogen bestemt Mening om Bevæggrundenes Gyldighed eller Ugyldighed ved dette Foretagende. Vel er det stipuleret i den Wiener Traktat, at udenlandske Tropper maae ikke under noget Paaskud rykke ind i Kra kaus Distrikt, men der er dog betinget derved, at Friestaden ikke maae modtage saadanne Personer, som kunne forstyrre Naboestaternes Rolighed. Det kommer nu an paa hvorledes Fremgangsmaaden mod Krakau kan retfærdiggjøres af de paagieldende Omstændigheder. Der paastaaes, at de volske Flygtninge i Krakau have sat sig i Forbindelse med Jndvaaner ne i det russiske og preussiske Polen til revolutionaire Formaal. Det er nu ganske vist, at Krakau er ikke berettiget til at indqvartere saadanne Folk men deraf følger ikke at de tre Magter vare berettigede til at gribe til en saa voldsom Forholdsregel, som en militair Okkupation. Vel kan man ikke nægte dem Ret til at forlange hine Personers Forviisning; men han maatte yttre den Formening, at den Maade, hvorpaa dette var blevet forlangt, overskrider langt det strenge Bogstav af Traktaten; hvilken Mening han bygger derpaa, at man ogsaa har forviist Personer, som længe have boet der, eller været ansatte. Jmidlertid skyldte han at give Magterne den Erklæring, at Fordringen var siden bleven formildet og indskrænket. Selv hvor en Traktat gielder, er den ene Stat ved den sædvanlige Folkeret mod den anden forpligtet til ikke at taale at der paa dens Distrikt kabaleres mod den andens Rolighed: desuagtet forekom det ham, som at selv ikke ganske kunde retfærdiggjøre den voldsomme Fremgansmaade mod Krakau, thi først burde de tre Magter have udtømt alle venskabelige Midler for at bevirke disse Polakkers Forviisning, førend de ville gribe til militaire Tvangsmidler. Under alle Omstændigheder havde det været de tre Magters Pligt med Hensyn til at Storbrittannien har taget Deel i den Wiener Traktat, førend de skrede til den militaire Okkupation af Krakau, at meddele denne Regiering sine Hensigter og Motiver (Bifald. Han giendrer forresten den Paastand, at de tre Magter havde allerede i 1833 afsluttet en Konvention for at okkupere Krakau; dette var først skeet i Begyndelsen af d. A. Ogsaa giorde han opmærksom paa at man havde fortrinligen brugt østerrigske Tropper til at okkupere Krakau, hvilket han med Hensyn til Polakkernes Stemning mod Russerne betragtede som en Diskretion fra de tre Magters Side, først i de sidste Dage havde han faaet omstændelig Svar fra den engelske Gesandt i Udlandet og han var endnu ikke istand til at fatte nogen fast Beslutning med Hensyn til dette Anliggende. Han sluttede sin Tale med den Erklæring, at den lille Republik Krakaus Uafhængighed maatte holdes for lige saa hellig som det store Kongerige Preussens, og han følte sig overbeviist om at de tre Magter vilde erkiende Opretholdelsen, af et saadant Princip, som en sikker Garantie for egen Magt og Uafhængighed. – Da Ministeren havde sluttet sin Tale, optraadte flere Talere, som overbøde hinanden i lidenskabelige Udfald. Sir Henry Vernet opfordrede Regieringen til at sætte sig i Forbindelse med Tyrkiet, Persien og Cirkassien.