Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-12
J Statstidenden læses følgende: Velgjørende Landsmænd, Jeg skylder at aflægge Regnskab over Jndtægten af det i Anledning af Forestillingen den 26 Jan. 1811, til Bedste for de danske Krigsfanger i Engelland udgivne Kobber, forestillende Orlogskibet Phoenix, hvoraf jeg bestemte Overskuddet til disse vore fangne Brødre. Jeg har allerunderdanigst overleveret vor allernaadigste Konge en Specification over denne Jndtægt, hvilken af Høisamme er tilsendt det Kongelige Admiralitets og Commissariats=Collegium; Overskuddet beløb sig, til den 28 Jan. 1813, til den Summa: 10300 Rdlr. D. C. 122 Rchth. S. H. C. I Guinee. 10 Pd. Sterling. Jeg nød da atter den Lykke ved denne min Bestræbelse og mine ædle Medborgeres gavmilde Understøttelse, at vise Havets kjække Sønner Eders og min hengivenhed, at trøste deres forladte Koner og Børn og styrke vore fangne Brødre til at bære deres Kummer. Modtager da alle, fra Kongen til den Ringeste som modtog dette Kobber af min Haand, min hjerteligste Tak for Eders Tilfredshed med dette mit patriotiske Foretagende. Kjøbenhavn, den 20 Juni 1814. H. C. Knudsen, Kgl. Skuespiller og Dannebrogsmand. Hr. F. Thura, Sognepræst for Giern og Skanderup Menigheder i Jylland, har i et Tillægsnummer til Aarhuusavisen af 2 April ladet indrykke en vidtløftig Bekjendtgjørelse, hvoraf erfares, at Troen til Bønnens overordentlige Kraft i Skaanderup Kirke fremfor nogen anden Kirke er saa ubeskrivelig, stor, at i denne Tid adskillige langveisfra have indfundet sig hos Hr. Thura for ved Bøn i hans Anne Kirke, at skaffe deres Syge den tabte Sundhed tilbage, uagtet Præsten forsikkrer, at i hans Sogn gives Syge nok, og deriblandt hans egen nerve og gigtsyge Kone, som ikke kunne hielpes. Han anseer det derfor for Pligt, at gjøre Vedkommende opmærksomme herpaa, for at forekomme, at ikke al Verdens Syge skulle strømme did, i den Tanke, at de ene der kunne helbredes eller at nogen skulde troe, at det var Kirketierens eller Præstens Hensigt, at vedligeholde denne Overtroe som et Slags Jndtægtskilde. - Ved at læse denne Bekjendtgjørelse kan man ikke andet end sukke over Culturens Tilstand blandt Landalmuen, og harmes over hver den, der endnu søger at lægge Hindringer i Veien for Oplysningens Udbredelse blandt menig Mand. Vist er hidtil meget gjort og vil i Fremtiden endnu kunne gjøres, naar alle vore Folkelærere og Sjelesørgere ville følge den værdige Biskop Plums og saa mange andre ædleAlmuesvenners roesværdige Fodspor, men saa længe, som saa mange Præster mere sørge for deres græssende Hjorder end deres tænkende Hjorder, saalænge de vaage mere over deres Berberisser, end over de aandelige Poder, Gud har betroet deres sjelesørgende Haand, kort, saa længe saa mange Rige og Formuende troe, at Menneskets Bestemmelse ikke er andet end at spise, drikke, gotte sig og sove, ligesaa længe vil det kun see heel betænkelig ud med Oplysningen blandt de lavere Menneskeclasser i vort Fædreneland, og Enkeltes kraftige Bestræbelser kun bære maadelige Frugter. Ligesom Forstaden uden for Vesterport nu ganske igien har hævet sig af sin Aske, siden Beleiringen 1807, saaledes vinder Frederiksberg bye, der tilligemed sit Slot og dets fortreffelige Hauge, næsten fortjente at kaldes det lille Kjøbenhavnske Versailles, med hver Dag i Skjønhed og Ynde. De for faa Aar siden nydelig indhegnede Pladse uden for Bygningerne i Allegaden, ere nu blevne til delige Hauger, som Eierne, der for det meste ere velhavende Folk, kappes om at forskjønne med de smukkeste Anlæg. Det Hele ligner nu den nydeligste Schweizerby. De forrige lave Hytter forsvinde efterhaanden og de smagfuldeste Lyststeder, reise sig i deres Sted. J Bredgaden, paa den Plads, hvor tilforn det saakaldte Sukkerhuus stod, lader Hr. Etatsraad Schleyer opføre en smaa fuld Bygning. Kammerraad Boghs forrige Gaard paa Hjørnet af Alleegaden og Gamlekongevei, er af den nuværende Eier, Hr. Apotheker Stolpe, paa det smagfuldeste bleven forskjønnet, og Haugen uden for nydelig indrettet i engelsk Smag. Men hvad der i Menneskevennens Øine i endnu høiere Grad forøger Byens Skjønhed ere to menneske kjerlige Stiftelser, som i de sidste Aar har faaet deres Tilværelse her den ene er afdøde Geheimeconferenceraadinde Wærns Stiftelse for fattige Embedsmænds Døttre, hvortil den store hvide Gaard, der forhen har tilhørt afdøde Silke= og Klædekræmmer Børger, er bleven indrettet, og hvor nu 12 Elever under 2 Lærerinder opdrages, og det andet et Fattighuus, som Fattigvæsenets Birection har ladet indrette i en Gaard, tæt ved Hjørnet af Bredgaden og Alleegaden, som for tog Aar siden afkjøbtes Hr. Hansen, og hvor adskillige Fattige nyde Føde og Huusly. Ogsaa den indenlandske Konstflids Venner finde her paa deres Lystvandring en behagelig Tilfredsstillelse: Hr. Grosserer Brock-Hansens Klædefabrik i Allregaden, hvor der er 10 til 12 Stole, igang, sysselsætter daglig 110 Mennesker, og tjener ikke lidet til at holde de mange Fattige, som denne By i saa mange Aar har været bebyrdet med, i en nyttig Virksomhed. Alle Fattige, som kun ville arbeide, kunne finde Sysselsættelse her, det være nuved Fabrik eller Haugearbeide; da f. Ex. en Lugekone fortjener 12 til 14 Mk. dagligen.