Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-09-23
Ved Jndkjørselen til Byen modtoges Deres Majestæter, efter allerede at have passeret gjennem en lang Række af Borgere og Bønder, der, af Mangel paa Rum inde i Byen, havde taget Plads paa begge Sider af Veien, af Amtets og Byens Øvrighed, og af en Deel af Omegnens Honoratiores, og ledsagedes af disse, under Folkets gladeste Jubel, til Aftrædelses=Stedet. Et Chor af Sangere modtog Dem ved Jndkjørselen, gjennem Æreporten, med følgende til Dagens Anledning forfattede Sang: Kun ringe er vor gamle Bye; Forsvunden Fortiids Hæder. Den nævnes ei med stolten Rye Blandt Sjølunds skjønne Stæder; Dog slutter Saga ømt i Favn, Dens ringe, halv forglemte Navn. Thi end den gjemmer i sit Muld Saa mange elskte Minder, Langt ædlere, end røden Guld, Hvis Værd saa snarlig svinder; Thi smuldre end de gamle Steen, Dog dækkes der de kjere Been. Her see vi med Ærbødighed Til Fortiids skjønne Dage; Og, froe, ved Borgerkjerlighed Vi kalde dem tilbage, At gamle Danmarks Hæders-Tiid Gjenfødes maae ved Borger-Jld. Thi først naar troefast Borgeraand Opvarmer alle Hjerter, Da knyttes Kraftens faste Baand; Da lindres fælleds Smerter; Da Fyrsten føler glad sit Held J Fødelandets trygge Vel Din Aand med Fædres Ærlighed Vi troeligen vil dyrke. Og den skal nære Dannished, Og vore Sønner styrke, Og modnet Fasthed, Mod og Marv. Til fjerne Slægter gaae i Arv. Thi vil vil og med freidige Mod Nedlægge her vor Gave, For Fredegod, for Dannebod, Ved Waldemarers Grave: Og de skal mindes svundne Tiid, Og skue kjerlig til vor Jid. Sig vælter mægtig Tidens Strøm Aarhundreder henrinde. Og Stæders Pragt, liig flygtig Drøm, Kun stiger, for at svinde. Men troefast Borgerkjerlighed. Skal evig, evig, vare ved Den sluttedes med gjentagen Jubel af alle Tilstedeværende; og Deres Majestæter og de Kongelige Prindsesser stege af, og toge ind paa Postgaarden. Borgervæbningen, som var opstiller ligeoverfor, opførte imidlertid Musik, og da de Høie Reisende igjen forlode Byen, udtryktes den uhyklede hengivenhed med Fyrighed og Ønsket: "Gud velsigne Kongen og Hans heele Huus!" var det almene Løsen. De Arme deelte Dagens Glæde, og ved et for 40 trængende Personer foranstaltet Maaltid, hvorved de rundelig bleve beværtede med varm Mad og Øl, velsignede de Kongen, erkjendte, at Han faderlig mindes de Nødlidende, velsignede Ham og Alle Hans Corsøer, den 15 Septbr. 1817. Søndagen. den 14de dennes om Morgenen Kl. 6, bestege Deres Majestæter med Kronprinsessen og Prinsesse Wilhelmine Postjagten Mercurius, som fra Nyborg skulde bringe Allerhøistsamme tilbage til Sjælland. Veiret var skjønt, men Vinden var ikke gunstig. Nogle Minuter efter Kl. 1 ankom de høie Reisende til Corsøer Skibsbro. Ved Jndseilingen blev hilset med 27 Skud, fra de Canoner, som Byen havde ladet plante paa Halskov lige over for Jndløbet. - Ved Skibsbroen, hvor Jagten landede, var anbragt en bevægelig Broe, belagt med Topper; ved denne paraderede unge Søefolk, klædte som Sluproere, med Søelaugets store Flage. Det behagede de høie Herskaber over denne Broe at begive sig i Land, hvor de modtoges af Hs. Excellence Geheimeconferentsraad og Amtmand v. Steemann, Byens Magistrat og Embedsmænd, og nogle Fremmede. Fra Skibsbroen dannedes en bred Gang imellem unge Piger, som hvidklædte stode i Rader paa begge Sider, og strøede Blomster for den Kongelige Families Fødder, indtil omtrent midt paa Skibsbroen, hvor en Æreport var opreist, prydet med Blomsterkrandse og Grønt; de paa samme anbragte Jndskrifter tolkede et glad Folks Følelser ved det elskte Kongehuus's lykkelige Tilbagekomst. - Efterat Herskabet var passeret Æreporten, behagede det Allerhøistsamme at benytte de Kareter, som vare nedsendte, til at begive sig op til Postgaarden, hvorhen de ledsagedes af den forsamlede Mængdes Jubel- og Glædesraab. - Uden for Postgaarden paraderede det smukke Corps, som udgjør Byens Politievagt. - Paa Postgaarden behagede det Deres Majestæter at lade sig beværte med de der foranstaltede Anretninger, og at opholde sig omtrent 1 Time. - Canonernes Torden forkyndte igjen Deres Majestæters Afreise, unge Piger strøede Blomster paa Deres Vei, og Deres Majestæter forlode, under Velsignelser og de bedste Ønsker, Byen Kl. 2 1/4 Eftermiddag, for at begive sig til Slagelse. (Slagelse Av.)(Udaf Jversens Avis af 16 Septbr.) Hs. Høiheds Prinds Christian Frederiks, vor elskte Gouverneurs ædle Omhue for Levningerne af vort Fødelands hedengangne Fyrster, foranstaltede i Torsdags den 11 Septbr. høitideligen den hæderligere Hvile af de Kongelige Personers Been, som ved Graaebrødre Kirkes Nedlægning vare for omtrent 12 Aar siden ved Hospitalets Betjente, efter daværende Biskop Hansens Foranstaltning opgravede og lagde hver for sig, paa Alteret, hvorfra de siden nedlagdes i en Blyekiste i 4 Rum og hensattes paa Gulvet i St. Knuds Kirke. De vare af Kong Hans Dronning Christine og deres Sønnet Kong Christian den Anden og Prinds Franz. Denne sidste var død af smitsom Sygdom, og det var ogsaa endnu kjendelig at hans Been have været nedlagte i Kalk. Anledningen til deres Begravelse i Graaebrødre Kirke var nok, at Kong Hans og Dronning Christine, paa den Tid da Begravelsen indrettedes af Dronningen, residerte paa Næsbye-Hoveds Slot her ved Odense.