Københavns Adresseavis, 1799-02-04
De meelagtige Vegetabilier, Pundet efter Hamborgsk Vægt Valske Bønner, Kartofler, Grønne Ærter, Lindser, hvide Bønner, hvide Ærter, fiint Riismeel. Maaden hvorpaa dette Meel tillaves til Supper eller Grød: 1) Udblødes det Meel man vil benytte sig af i Vand eller kold Bouillon, i større eller ringere Qvantitet eftersom man vil have det meer eller mindre tykt. 2) Man sætter det derpaa paa Jlden, rører det og med en Træeskee, at det ikke sætter sig til Bunds. 3) Efterhaanden kommer man meer eller mindre Vand eller Bouillon til. 4) Efter et Qvarteers Kogning kommer man saa meget Salt som behøves deri, tilligemed lidt Smør eller Fidt. 5) Hertil kan man end videre føie efter Behag riste eller bagt Brød, Kiød, fersk eller salt Fisk. Af samme Meel kan man ogsaa lave Puddinger, som man bruger i Engeland og Colonierne, disse Puddinger blive desto bedre, dersom man kommer det Meel i kold Vand eller Bouillon, forinden det sættes paa Jlden. Denne Fødeart er i Særdeleshed fordeelagtig for Matroser, ombord eller Negere, deels fordi en Qvantitet af denne Meel art til 1 1/2 Stuver, eller en engelsk Pence, eller 3 franske Sols, er tilstrækkelig til et Menneskes Føde, deels fordi disse Meelarter ikke beskadiges ved Virkningerne af det hede Klima eller paa anden Maade bedærves. En vigtig Sandhed, allerede stadfæstet ved mange Erfaringer af de fra Jndien tilbagekomne Skibe. Vegetabilier som ikke er meelagtige Pundet efter hamborger Vægt: Lelerie, Løg, Berlinske Roer, Syrer, Kaal. Persille, gule Rødder, Kaalrabi, Peberrod. Anmærkn. Tienne sidste Meelsort, som er nyttig i Hensyn til Skibsmandskabets Sundhed, bruges allene kold og udblødt i Viinædike. Maaden at tillave de ikke meelagtige Vegetabilier, Man behandler disse paa samme Maade som de meelagtige Vegetabilier, lagttagende blot at lade dem koge i længere eller kortere Tid, eftersom ethvert Slags snarere eller senere opløses; man maae ogsaa lade dem sie igiennem en Sigte, for at giøre dem meere behagelige og fine. NB. Paa Løgene maae man komme lidt Sukker. Da disse Meelarter ere bestemte til at give Grød, Supper, Puddinger og Saucer den Smag, man ønsker, saa lader man dem først koge for sig, og siden kommer dem paa Grøden af fiint Riismeel: Man behandler den ligesom den i Vand, kun at man i Stedet for dette sidste tager Fløde eller meget god Melk. Man tilføier et halvt Pund Sukker, en liden Haandfuld Salt og en Skeefuld Smør. Man lader det derpaa koge i det man rører det og i en halv Times Tid. End videre tilføier man Theevand Chocolade, Vanille, eller Pleur dorange. Efterat alt er tilstrækkeligen kogt, lader man det gaae igiennem en Sigte. Man tilføier Blommen af 6 Æg og rører det indtil det er tykt nok. Dersom man ønsker det som Pandegrød, sætter man der paa Gløder, indtil det sidder fast ved Bunden. Maaden hvorpaa man deraf kan lave tynde Kager eller Pandekager: Man tager det Hvide af 6 Æg, slaaer det dygtigen indtil det er i Skum, og kommer det deri. Man lader det koge i et Qvarteer paa heed Aske, eller i en Tærtepande hvorpaa der lægges Gløder. Saadanne Efterretninger som denne, bekommes hos ovenmeldte Hr. Forvalter Volqvardsen, ligesom ogsaa det Meel som behøves til Forsøgene, af de Slags, som ere tienlige til Skibsfolkenes og de vestindiske Negeres Spise.