Almuevennen, 1843-04-05
Den 24de Januar 1814 reiste vi, fra Rendsborg igjennem Honvester, Jtzehoe, Krempe, og kom den 20de til Glückstadt, hvor vi afløste den fjendtlige Besætning: Glückstadt havde kun et maadeligt Udseende formedelst det strenge Bombardement det havde udholdt, vor Marsch dertil var kun kort men besværlig, formedelst den overlegen strenge Frost og Sneefog. J Glückstadt havde vi det godt, næsten bedre end vi kunde taale, vi fik god Spise, Senge og Varme, som vi en Tidlang i Forveien ikke meget var vant til. Den 13de Marts tog vi derfra af Krempe, Elmshorn, Yderse, Vædel, hvorfra vi marscherede paa Jsen over Elben til Jorck i Hannover, igjennem Klosterseem, Mesberg og kom den 18de til Bremen, den 5te April af Dyrholt, Bomte, Osnabrück, Münster, Haltern, over Floden Lippen til Schyttenhusen, og samme Aften tilbage igjen til Hall tern; Dagen derpaa, den 15te April, til Dulmen, hvor vi forblev til 7de Mai, da vi tog derfra ad Münster, Glandorff, Osnabrück, Diepholz, Bassum, Bremen, Osterholtz, Bremervorde, og kom den 22de over Elben til Glückstadt, den 23de til Bramstedt, Bornhoved og kom den 27de til Vesterrode, den 5te Juni Pløen, Preetz, Kiel, Eckernforde og kom den 8de til Hammer feldt. Den 18de Juli derfra ad Tved, Flensborg, Apenrade, Haderslev, Kolding, og kom den 24de til Frederits; her afleverede vi Kongens Tøi, reiste derfra den 27de og jeg kom hjem den 30te Juli 1814. Nu var jeg rigtignok hjemme og jeg fik en meget god Condition, men min foregaaende Tid i Kongens Tjeneste, og mine gode Compagni=Kammerater kunde ikke gaae mig af Tankerne, og derfor satte det mig slet ikke nogen Skræk i Livet, da jeg sidst i Juni 1815 fik Ordre at mode den 8de Juli i Frederits for at modtage Mundering. J den korte Tid kunde jeg ikke have været mig om nogen Kone hjemme, og nu kunde jeg altsaa reise til min gamle Kone igjen, samt mine gamle Compagni=Kammerater. Den 7de Juli kom jeg da igjen til Frederits, og den 16de reiste vi derfra ad Kolding, Haderslev, Apenrade, Flensborg, Slesvig, Eckernførde, Rendsborg, Schønfeldt, Jtzeboe, Neuenbrück, Hagenfeldt, Elmshorn, Uederen til Altona, den 22de igjennem Hamborg, Haarburg, Morburg, Wigense, Klosterseen, Ottersberg og kom den 7de August til Bremen; den 14de Septbr. tilbage igjen af Fischerbude, Klosterseem, Mersburg, Morburg, Haarburg, Hamborg, Wandsbeck, Ahrensburg og den 22de til Rheinfeldt, den 8de Octbr. ad Segeberg, Neumünster og kom den 10de til Rendsborg. Den 20de Novbr. tog vi derfra adNordorff, Neumünster, Bramstedt, Ulsborg, Altona, Hamborg, Haarburg, Mersburg, Klosterseem, Otters berg, og kom den 2den Decbr. til Bremen, den 8de videre af Delmenhorst, Wildeshausen, Emstet, Lønningen, Harzlake, Lingen, Nyenhuusen, Hardenberg, Ommen, Hardervick, Nienkirck, Amersfort, og kom den 1ste Januar 1816 til Utrecht, Skougorkum, Breda, Antwerpen, Mecheln, Brüssel, Breinellekomte, Mons, Valenciennes, og kom den 15de Januar til Bouchain, en Fæstning i Frankrig hvori den danske Armee havde sin Garnison, og vi vare indqvarterede hos Bønderne i Omegnen den længste Tid vi vare der. Mener J nu ikke, mine kjære danske Venner, at denne lange Reise maatte være meget besværlig, Jeg siger som jeg allerede eengang har sagt, at det gaaer muntert og fornøieligt, vi seer bestandigt noget Nyt, og vi mærker da ikke nogen Besvær. Enten vi kom til Borgere eller Bønder i Tydskland, Holland eller Belgien, saa levede vi ret godt, de gav os endog ofte baade Mad og Brændeviin med paa Reisen; i Frankrig havde vi det ogsaa meget bedre end vi kunde have ventet det, og Jndvaanerne vare imod os som de kunde have været vore Forældre. Ved Compagniet fik vi vores Nation hvoraf vi skulde leve, men den leverede vi uden videre vores Vert, da vi fik vor gode Spise hos Bønderne hvor vi var, og hver Søndag Morgen affordrede vores Vertinde os vort Linned til Vadsk, og da vi blev meere bekjendt med dem tog de det selv naar vi ikke vare tilstede, og afleverede os det igjen, naar det var reent og heelt. Vilde J, danske Fædre og Mødre, gjøre det samme imod en fremmed Nations Folk, om de skulde komme her til os i Jndqvartering, Jeg vilde ønske det, og det er min Bøn til Eder, at skulde det i urolige Tider hænde sig, at der kom fremmede Tropper til vores lille Danmark, lad dem da nyde samme Gode her, som vi nød der. Vore Børn kunne gjerne komme til at vandre i andre Lande, og hvad vilde det da ikke smerte dem, om de skulde høre, at Dansken havde været haard imod deres hvorfor de ikke havde fortjent at nyde noget Godt hos dem. Kjære, giver ikke af Frygt, men af et godt Hjerte.