Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-11-29
endnu mere at bestyrke Russerne i deres Tanker, sendte Napoleon General Savary med en venskavelig Seddel til Keiser Alexander, lod ham complimentere og forsikkre, hvor meget den franske Keiser ønskede hans Venskab. Keiseren svarede i ganske almindelige Udtrykke, at han ønskede Freden i Europa gjenoprettet paa billighedens Grundsætning. Medens de Franske nu tilsyneladende arbeidede paa at forstærke deres Stilling lod Napoleon foreslaae Keiser Alexander en Sammenkomst: denne sendte sin Adjutant Fyrst Dolgoruckt, og forat skuffe ham, føiedes paa fransk Side Anstalter, der røbede Ængstelighed. Efter hvad den franske Bulletin siden forsikkrede, syntes ogsaa den Tone, hvori Dølgornki talde, at vidne om de ufordeelagtige Tanker, han havde om de Franskes Stilling. Han skal tilsidst have forlangt, at Napoleon skulde afstaae Belgien og give Slip paa Jernkronen. Sammenkomsten var, som man let indseer, aldeles uden Virkning. Men imidlertid fik Napoleon, Leilighed til at trække endnu et Armeecorps til sig fra Bøhmen, og saaledes at overraske sin tryggjorte Fiende. Den russisk østerrigske Armee rykkede, efter at det Michelsenske Corps, d. 29 November var ankommen til Ollmitz, alt videre og videre frem, og havde d. 1 Dec. sit Hovedqvarteer i Kranowitz, sydostlig fra Brann, en halv Miil fra Austerlitz. Den marscherede langs forbi den franske Hær, som ikke syntes at vove at forlade sin Stilling. Murat lod et lidet Cavallerie corps rykke frem paa Slætten, men trække hurtigst tilbage igjen, ladende, som om det skete ved Synet af Fiendens uhyre Magt. - Om Eftermiddagen lod Napoleon udgaae en Proclamation til sine Soldater, hvori han sagde, at den russiske Armee, som staaer for dem, ere de samme Batailloner, som de have slaaet (?) ved Hollabruun og siden den Tid uophørlig forfulgt. De Franskes Stillinger vare frygtelige, og medens Fienderne marschere for at omringe hans høire Fløi, ville de stille ham deres Flanker blot. Han vilde selv lede alle Batailloner, og holde sig langt fra Jlden; men skulde Seiren være et Øjeblik tvivlsom, vilde han udsætte sig for de første Stød. Seiren kunde umuelig være uvis, naar det gielder om det franske Jnfanteries Ære. "Denne Seir, sluttede han med, vil gjøre Ende paa Feldttoget, og den Fred, jeg slutter, vil være mit Folk, mig og eder værdig. Den 2 Dec. da Dagen gryde, begyndte Slaget *). Det beskrives af General Sarrazin, den nyeste Forfatter, der har skreven om denne Gjenstand, som det synes, meest upartisk. Han havde selv anført den anden Division, under Marsch. Augereau. "Den Dag, Slaget ved Auster leveredes, siger han, bestod den østerrigsk russiske Armee af 70,000, hvoriblandt 12000 Mand Cavallerie *). Buonaparte havde virkelig i Vaaben 112,000 Mand, som vare paa Kamppladsen, og deraf vare 18000 Mand Cavallerie. Han havde trukket sig tilbage fra Wischau blot for at være desto vissere paa sin Seir, i det han forøgede sin Masse ved at forenes med Bernadorte og en Deel af Davousts Corps. Mortier havde givet ham en tro Beretning om Russernes Uforsagthed. Han tog sin Tilflugt til Mængde, een af de store Generaler ved den italienske Armee. Aftenen forSlaget havde han sagt til Berthier: "Den russiske Armee er den første i Verden. Jeg haaber at vinde Slaget fordi jeg er en Trediedeel stærkere end Kutusow, saavel i Henseende til Jnfanterie som Cavalleriet. Jndskjærp Marschallerne at slaae de fiendtlige Colonner ned ved en stærk Artillerieild, førend det kommer til Angreb med Bajonetten. Derpaa skyder Infanteriet det ned og Curasserer ne fuldende Nederlaget." Fienderne gjorde snart 2) De Efterretninger, man hidtil har læst om dette vigtige Slag, vare sædvanlig tagne af de franske Bullettins. Men disse vare i Almindelighed forfattede saaledes, at de kunde gjøre Jndtryk paa Mængde. Om historisk Sandhed bekymrede deres Forfatter sig kun lidet. De Franskes Fordeele bleve altid viste i et overdrevent Lys, deres Tab enten ganske fortiet eller angivet meget mindre end det var, og deres Feil med fransk Finhed enten skiulte eller i det mindste besmykkede. De franske Bulletius ville derfor aldrig kunne betragtes som vikelige historiske Actstykker, og aldrig kunne bruges uden med den største Varsomhed, naar det gielder om at levere en fuldkommen upartisk Fremstilling af de franske Krigsbegivenheder.