Viborger Samler, 1841-06-03
Den 25de Mai om Aftenen, gaves for fuldt Huus"Jngolf og Valgerd" anden Gang, og slæbte sig atter over Scenen, uden at opvække videre Mishag eller Bifald. Efter Stykket optraadte atter Hr. og Mad. Taglioni i en Pas des deux og fremkaldte baade Bifalds- og Mishagsyttringer. Vi troe, uden at træde Sandheden for nær, at kunne paastaae, at enhver fremmed Dandser, der ikke langt overgik vor Bournonville, vilde udsætte sig for en blandet Modtagelse af den store Deel af Publicum, der er i Frygt for at have tabt Bournonville for stedse, og derfor troer at yde hans Manes en skyldig Tribut, ved ikke at ville anerkjende Nogen for hans Rival eller taale Nogen i hans Sted. Denne Anskuelse hos en Deel af Publicum kunne vi naturligviis ikke andet end finde ubillig og uretfærdig, thi af hvilken Grund skal den fremmede Kunstner lide under de Cabaler, som Bournonville har været Gienstand for? Hvorfor skal Gjæsten nyde en uvenlig Modtagelse, fordi han staaer under vor Mester, naar han dog ikke kan kaldes en slet Dandser, Vi ville haabe, at Hr. Taglioni vil tage et skjønsomt Hensyn til de særegne Omstændigheder, der have foranlediget hans Optræden paa vor Scene, og vi ville ønske ham, at hvis lignende ubehagelige Forhold nogensinde skulde foren Tid fjerne ham fra hans Hjems Seene, da en ligesaa levende Anerkjendelse af hans Værd maa blive ham til Deel, som den der nu, skjøndt paa en saa upassende Maade, har udtalt sig for Bournonville. Vi ville haabe, at denne Sidste vil gaae i sig selv, og med Taknemmelighed paaskjønne det Savn og den Længsel efter ham, som hans Landsmænd flere Gange og nu ogsaa paa en Andens Bekostning, saa utvetydigen have yttret, og at han ikke vil være den, der skyder disse Følelser fra sig. - Flere have formodet, at Hr. Balletmester Taglioni fornemmeligen er kommet til Kbhavn for at indtræde i Hr. Balletmester Bournonvilles Post, og denne Formodning har vel for en Deel været Aarsag til det Misnøie, der er yttret imod ham som Dandser. For at gjøre opmærksom paa det aldeles Ugrundede i denne Formodning og vise, at det aldrig kan falde Hr. Taglioni ind at ville bytte Kaar med Hr. Bournonville, behøve vi blot at anføre, at Hr. Taglioni er engageret i Berlin for Livstid med 4000 Rdlr. preussisk (en Rdlr. preussisk er 1 1/2 Rbd. dansk, aarlig og en Pension af 2000 Rdlr. pr. naar han har tjent i otte Aar til. Foruden denne Gage, der ikke forpligter ham til at dandse, faaer han 200 Rd. for hver Act af de Balletter han bringer paa Scenen. Hans Kone er ansat med 20000 Rdlr. pr. aarlig og har Ret til om tre Aar at afgaae med sin hele Gage som Pension. At Hr. Taglioni og hans Kone her optræde som Dandsende, er for Resten alene for at opfylde et Ønske af Vedkommende, thi han er ifølge den i Berlin afsluttede Contract, kun forpligtet til at bringe den bekjendte effectfulde Ballet: Sørøveren paa Scenen i Anledning af Formælingshøitidelighederne, og hans Kone har blot gjort ham Selskab paa Reisen hertil. Da man, formedelst den korte Tid, ikke har seet sig istand til at anskaffe det Fornødne til den store Ballet, som med et Eengetstykke fylder en Aftens Forestilling, paahviler der ikke Hr. Taglioni nogen Forpligtelse til at bringe en Ballet paa Scenen, og det er saaledes kun ved en Føielighed, man sjelden møder hos Konstnere, der have et Navn at bevare, at han har besluttet at ordne en af sine mindre Balletter, som han i endogsaa, for ikke at gjøre Festforestillingerne altfor lange, nødes til at forkorte. – J Torsdags Aftes udførte Hr. og Mad. Taglion en Pas des deux af Balletten Sylphiden, og vandt stærkt bifald. (Da.) 2 Det kgl. Theater har nu endt denne Saison, og vi ville tillade os at anføre en Kjendsgierning, som maaskee bedst kan caracterisere Samme. De Fleste af de saakaldte Logeprangere have nemlig maattet opgive deres Loger, efterat have tilsat 1 a 200 Rbd. hver, alt længe inden Saisonnen var forbi, og de, der have havt større pecuniaire Hielpemidler til deres Raadighed, og i Haab om en mulig Forandring troligen ere vedblevne, have sandsynligviis tabt Lysten til oftere at agere Logehøkere. Theater-Directionen har altsaa udfandet, hvorledes denne fordærvelige Skik kan udryddes, og da den i denne Vinter har lagt en sjelden Conseqventse for Dagen, er der i Sandhed de bedste Udsigter til at vorde befriet om 1 a 2 Aar for Theater prangere, og maaskee for Theatret med; thi Staten vil iaar neppe slippe med de sædvanlige 50,000 Rbd. i Tilskud.