Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-01-27
Blandede Efterretninger. Prof. F. K. J. Schutz har leveret en udførlig Oversigt over den franske Journalistiks nuværende Tilstand. Naar man betragter den hele Masse af Tidsskrifter, saa overgaaer den næsten talløse tydske periodiske Literatur den ogsaa der meget i Rigdom, men seer man hen til de i Paris udkommende Tidender, Journaler a., der ere de vigtigste, da de i Provindserne udkommende neppe fortjene at komme i Betragtning, saa gives der ikke nogen Stad i Verden, London selv ei undtagen, som i den Henseende kan maale sig med Paris. Her udkomme over 120 Tidsskrifter og Almanakker, saa at den, der vilde paatage sig regelmæssigen at læse dem alle, maatte tilbringe med denne Læsning hele sin Levetid. Siden Revolutionen er allene Tallet af de politiske Blade steget til henved 20. Disse Tidender ere Regjeringens Organer til at lede den offentlige Mening, og denne Characteer have de vedligeholdt lige indtil nu, under de forskjellige Regjeringsformer. Kun under Directorialregjeringen udkom nogle saakaldte Oppositionsblade, men som snart bleve bandlyste tilligemed deres Forfattere, og under Napoleon bleve de til Despotismens usleste, ofte latterligste Redskaber. Siden Kongeværdighedens Gjenoprettelse ere de ligeledes blevne i Regjeringens Hænder, og have vel lidt mere Frihed, men kun i negativ Forstand, da man ikke mere foreskriver dem, hvad de skulle lade trykke. Redactionen af disse Tidender bestaaer: 1) af Hovedredacteuren; 2) af forskjellige Forfattere, som hiin har ansat til de forskjellige enkelte Artiklers Udarbeidelse. Disse ere deels Oversættere, der besørge Copier eller Udtoge af fremmede Blade, deels Gesvindtskrivere, der skrive Kammernes Forhandlinger og de Deputeredes Taler, deels Theaterrecensenter, der skrive den for Pariserne saa væsentlige Hovedartikel angaaende Skuepladsen, deels endeligen Lærde, der skrive de saakaldte Articles de fonds d. e. Recensioner over nye Værker, og andre blandede Stykker om politiske, moralske eller videnskabelige Gjenstande. Begge disse sidste Artikler udgjøre især Jndholdet af de bekiendte Feuilletons, som Geoffroy opfandt. At saa mange Tidender til saa uhyre Priser (f. Ex. Moniteuren til 100 Fr. og de øvrige til 60 indtil 90 Fr. aarligen) kunne bestaae ved Siden af hverandre, lader sig kun forklare ved Parisernes mageløse Avis=Læsesyge. Jkke blot alle de talløse Restaurationer, Caffehuse, og Estaminets (hvor de læses for intet) ere oversvømmede dermed, men man finder dem ogsaa i de mange Cabinets litteraires, hvor man kan abonnere, eller læse dem timeviis for en halv Frane; ogsaa paa hver offentlig Plads og hvert Sted, hvor der er megen Passage, træffer man Avissælgere og Avlsudleiere, der for et Par Sols række Læseren med den høfligste Tienstfærdighed, en Stoel, som, naar man ikke vil læse, men blot sidde, betales særskilt med 1 Sol. J Thuilleriernes Hauge have tre Colporteurer opslaaet egne Boder i dette Øiemed, og paa skjønne Sommerdage finder man her midt iblandt en uoverseelig Vrimmel af Spadserende af hver Alder og Rang og af begge Kjøn Stole i Hundredetal, besatte med de ivrigste Læsere af disse Dagblade. Saa stor er denne Graadighed efter politisk Avislecture, ikke blot blandt Mandfolk, men ogsaa blandt Pariserinderne, i alle Stænder, ligge fra Ministeren indtil Polssarden, og deres Lettroenhed gaaer heri meget vidt. J Spidsen for hine 20 Blade staaer endnu stedse Moniteuren, hvis Reducteur endnu er den samme, som under Napoleon, Hr. Souvo, men Aanden og Sproget deri ere nu saa forandrede, at kun Formen og Navnet ere de gamle. Under Napoleon talte den 6000 Abonnenter, men den har siden mistet mange, for det store Formats og sin DyrhedsSkyld. - Gazette de France, nu ultraroyalistisk og et meget maadeligt Blad, har kun 2000 Abonnenter. En Hovedmedarbeider er den for de Prygl, han fik af den yngre Arnault, bekiendte Martainville, der ideligen røber sin crasse Uvidenhed (f. Ex. i at skrive for Academie der Wissenschaft, Acedemie de Wessenschaft, fordi han antog det sidste for en tydsk Stad). Journal de Debats, nu det fornemste Oppositionsblad, skriver bestemt for den gamle Regjerings Tilhængere, efter at den under Napoleon, som Journal de Pempire, har været et næsten virksommere Middel for. Despotismen end Moniteuren selv. Det ivrer tillige mod Nyelser *) (Neuerungen) i Staten, Kirken og Literaturen, som Forfægter af den saakaldte classiske Smag. Chateaubrian, Fieveo. fl. berømte Forfattere levere Bidrag dertil. Men ved dens saa aabenbar ultraroyalistiske Tendenz, hvorhos den tillige stræber at indføre den strænge gamle Catholicismus, (det redigeres af tre Abbeder) har det mistet en stor Deel af sine Kjøbere. Quotidienne, (forhen le Miroir) udgives dagligen af Malte Brun, og deler med samme Tendenz som Journal de Debats sammes Skjebne. J alt kan man regne at der i Paris allene skrives, trykkes og udgives 125 periodiske Skrifter. Lægges hertil de 120 til 130 Tidender, der udkomme i Provindserne, saa kan man antage, at der i Frankrig nu overhoved trykkes 260 periodiske Skrifter, da man derimod for Revolutionen kun havde 30. Saa overordentlig denne Tilvært er, Anglog med Fornyelser, som bør kunne bruges uden Forstaaer den dog ganske i Forhold til det øvrig literariske Europa i det Hele, hvor der nu udkomme 2000 Tidsskrifter (i Tydskland allene 400. aarligen, hvortil endnu maa regnes et Dusin en gelske Blade, der trykkes i Jndien, Calcutta, Madras, Bombay og Malbrough.