Berlingske Tidende, 1801-08-03
Ribe den 29de Julii. For at igientage og befæste ogsaa her de Følelser, der igiennemstrømmede enhver dansk Borgers Siel ved Efterretningen om hiin for Danmark hæderfulde Dag den 2den April, ankom Hr. Skuespiller Knudsen den 27de d. M. og yttrede Lyst at opføre sin patriotiske Concert. Fuld af varm Deeltagelse for en saa ædel Hensigt rakte enhver ham villig Haanden. Vor for Stiftets og Byens Hæder altid aarvaagne og omhyggelige Stiftamtmand Moltke gjorde, uagtet Hr. Knudsens korte Nærværelse ei gav dertil megen Tid, de bedste Anstalter, for at giøre Handlingen høitidelig. Domkirken blev den 28de d. M. fra Hovedindgangen op til Koret strøet med Blomster, og paa begge Sider prydet med grønne Grene, hvilke under de 2 forreste af de 4 Piller, der bære Orgelværket, dannede en Bue. Fra disse Piller ned til Korsdøren hængte Blomsterguirlander. J Korsdøren var paa en med smukke Topper belagt Forhøining hensat en hvid malet og med Forgyldning prydet Piedestal, i Form af en afstumpet canneleret Søile, hvorpaa en sort Urne. Paa Siden af Søilen stod med Guld bogstaver paa sort Grund: 2den April 1801. For Friehed - Fred, randt Eders Blod - J døde -Men evig grønnes Eders Laurbærkrands!! Ned over samme hængte mellem Guirlander det danske med en Egekrands prydede Flag; som omringedes af 14 hvidklædte og bekrandsede Pigebørn. Foran ved Gelænderet stode 26 af Byens unge voxne Fruentimmer, hvid klædte og med Krandse om Hovedet og over Brystet, som i fuldt Chor igien toge Slutnings-Versene af nogle af Sangene. Mellem disse fremkom Hr. Knudsen, naar han lod sine udtryksfulde Sange høre. Ved begge Kirkers samtlige Klokker, som lød uafbrudt fra Kl. 5 til 6 om Eftermiddagen, tilkiendegaves Høitidelig hedens forestaaende Begyndelse. Da alle vare forsamlede blev af Stiftamtmanden og Borgmesteren hentet, samt imellem dem ved Haanden indført en ung Karl af Byen ved Navn Thor, som i Slaget den 2den April udmærkede sig ved sin Kierhed, og, skiønt strax i Begyndelsen saaret, er forlod sin Post for Slagets Ende. Denne stillede sig ved Urnen paa hvilken hans høire Haand hvilede. Prospekten af dette hele skiønne og overraskende Malerie oversaaes med et Øiekast strax ved Indtrædelsen i Kirken, da Hovedindgangen, (den eneste denne Dag aabne) er lige for Chor, Alter og Orgel. Herpaa begyndte Musikken. Da samme halv var tilende, betraadde, formedelst Stiftsprovstens Sygdom, Byens anden Sognepræst Hr. Tostrup Prædikestolen og holdt en til Sagen passende, kraftfuld og rørende Tale, efter hvilken Sangen igien fortsattes og under denne Sang: Være Fred med Eder alle &c., blev af Borgermilicens 2den Afdeling, som imidlertid var marscheret op paa Kirkegaarden, givet en tredobbelt, villykket og i Kirkens store Hvelvinger, over al Forventning, gienlydende Salve, just da Urnen af de 14 unge Piger omflyngedes og behængdes med deres i Hænderne havende dertil bestemte Krandse. Til Slutning blev ovenmeldte vor Medborger Thor af Hr. Stiftamtmanden ført ned paa Kirkegulvet og æret med en kort Tiltale, hvorpaa der af Stiftamtmanden og Borgmesteren blev hos den tilstedeværende talrige Forsamling af Byens og Egnens Folk indsamlet en Gave af omtrent 50 Rdlr. og overleveret denne vor brave Landsmand. Alt blev udført med en Orden og Stilhed, der geraadede baade dem der bestyrede det og Tilhørerne til Ære, og vidnede om følelsesfuld Opmærksomhed baabe paa Sangen og Talen. Alle de unge Fruentimmer gik nu parviis ud af Kirken og man forsamledes derpaa i Hr. Ramsings Gaard til et Bal. Der indførte Hr. Stiftamtmanden Hr. Knudsen i Salen, hvor der øverst, foran Orchestret var opstillet et med en Rosenkrands omgivet Transparent med Jndskrivt: "2den April 1801 og vore - Dagen hædrende - Søstre baade store og smaae dannede en Kreds. Hr. Stiftamtmanden takkede ham paa Byens Vegne, at han havde givet os en saa skiøn Leilighed til at lægge vor Deeltagelse i Landets Hæder for Dagen, og til at offre vor Skierv til vore faldne og qvæstede Brødres Minde, hvilket Hr. Knudsen smukt og med Følelse besvarede. Selskabet til kiendegav derpaa med en tre Gange igientagen Haandklap pen deres Biefald. Man fornøiede sig med Dands hele Natten, fulde af glade Følelser over det man havde hørt og seet og ønskede Held over et Folk, hvis kiekke Krigere paa hin saa af giørende Dag saa fuldeligen fortiente ei allene Nationens men hele Europas, ja end vor stolte Fiendes Agtelse og Beundring.