Berlingske Tidende, 1836-10-04
Paris, den 24de September. - Paa Børsen i Dag vaklede de spanske, neapolitanske og franske Fonds frem og tilbage i den Grad, at man for ramme Alvor blev bange for den til Maanedens Slutning forestaaende Afregning. Det heed endog at flere store Banquiers havde besluttet at oppebie Enden af denne Crise førend de atter disconterede, Vexler. Mod Børsens Slutning kom man imidlertid lidt til sig selv igjen, og Fonds indtoge deres gamle Standpunkt. De spanske hævede sig især, ved den tilforladelige Efterretning, at den spanske Regjering, officielt har bekjendtgjort den forestaaende regelmæssige Rentebetaling. Bladene af tiers parti gjøre det nye Cabinets Upopularitet ansvarlig for de franske Fonds's Synken; men "Journal des Debats" paastaaer, at Grundene til hiin Synken ere altfor almindelige; de ligge deri, at de uhyre industriøse Foretagender i England og Nordamerica udfordre store Capitaler. Paa Grund af den deraf flydende Pengemangel har saaledes den engelske Bank nylig forhøiet Discontoen til 5 pCt., og den samme Aarsag virker tilbage paa de franske Fonds. Den nye Jndenrigsminister, Hr. Gasparin har udstedt en Rundskrivelse til Præfecterne; det hedder deri blandt Andet: "Store Arbeider ere fuldførte, endnu større ere paatænkte, ved vore offentlige Anstalters Fuldkommengjørelse og Udvidelse maae vi holde Skridt med det fremadskridende borgerlige Selskabs tiltagende Fornødenheder. Men De maa ikke tænke, Hr. Præfect, at Ministeriet agter at indskrænke Kredsen af sine Pligter og sin Stræben til de materielle Jnteresser. Ministeriet veed altfor vel, at heller ikke Nationen udelukkende beskjeftiger sig med disse sine Jnteresser. Kun en høist sneverhjertet Politik kunde falde paa, at drage Nationens Opmærksomhed bort fra sine store moralske Jnteresser, hvilke den bestandig vil indrømme den første Plads, og for hvilke den i Nødsfald veed at opoffre alt det Øvrige. Ja Frankerig vil være riigt og lykkeligt, men ikke paa sin Værdigheds og sin Friheds Bekostning. Begge ere det dyrebare. Det holder med lidenskabelig Jver paa Tronens Storhed og paa sine Jnstitutioners Uangribelighed, og om det end er blevet træt af chimæriske Drømme, opgiver det dog derfor ikke nogen af de høihjertede Overbeviisninger, der geraade en Nation til Hæder. Regjeringen regner sig det til Ære at dele alle Rationens Overbeviisninger og dens Sympatier; den føler sig nøje knyttet til Nationen ved en Forening af alle Tilbøieligheder og alle Ønsker. Rigtignok veed Regjeringen, at alle Partier endnu ikke ere uddøde, og at den maa holde et vaagent Øje med samme, ligesom den da ogsaa vil vide, med standhaftig Fasthed at holde Lovene og de constituerede Magter i Agtelse. Men styrket ved Kongens Viisdom og ved Nationens Viisdom, sætter Regjeringen, den skjønneste Tillid til Fremtiden og vil opbyde Alt, for at gjøre denne Tillid almindelig. Jdet den med urokkelig Troskab forsvarer de store Sandheder, der tjene som Grundlag for vor Forfatning og for det hele statsselskabelige Forbund, vil Regjeringen ved enhver Lejlighed gaae til Værk med Upartiskhed og med Tillid, og gjøre sig al mulig Umage for, at gjøre sig alle dem, der ere Tilhængere af Orden og af Lovenes Herredømme, til Venner. J dette Øiemeed maa den oplyse den offentlige Mening om dens Hensigter, og adsprede Levningerne af de Fordomme, hvis Tilværelse Partierne søge at gjøre evig; kort, den maa fremlægge sine Hensigter, sine Principer, hvilke man uafladeligt stræber at forvanske, klart for Alles Blik. Opnaaelsen af dette Øjemeed betinger en fuldkommen Eenhed i Administrationen, den maa under alle Omstændigheder vise, at den er sig selv lig, og bestandig vise sig lige virksom. Dens Upartiskhed tør hverken gaae over til Ligegyldighed, til Svaghed eller til Uvirksomhed. Alle legitime Jnteresser, alle redelige Overbeviisninger have Fordring paa Skaansel, ja, endog paa Regjeringens Hensyn, Men ved at yde Alle en lige Beskyttelse, tør Regjeringen intet Øjeblik betænke sig paa, stedse at tage den almindelige Jnteresse og Regjeringens Grund principer til ledende Norm. Hr. Larren, Over-Chirurg og General-Jnspector for alle Republikkens og Keiserrigets Armeer, og som i et Tidsrum af tredive Aar førte Over-Opsynet med alle den franske Armees Hospitaler paa alle Punkter af Europa, har nu faaet sin Afskeed som de franske Jnvaliders Over-Chirurg; dette beklages meget, men endnu mere, at hans Plads, den hidtil bestandig beklædtes af Chirurgiens Stormestre, er blevet besat med Hr. Pasquier den Yngre, en ung Mand, der endnu ikke har erhvervet sig noget videnskabeligt Navn, og hvis active Tjeneste indskrænker sig til at have været Hertugen af Orleans's Liv-Chirurg paa Toget til Mascara. Hr. Jsturiz er ankommet, og vil saa paastaaer man - blive her for bestandig. Ogsaa Grev Pozzo di Borgo er allerede et Par Dage her; han vil ved Maanedens Slutning begive sig til sin Post i London. Lord Granville er ligeledes vendt tilbage hertil og har allerede havt Audients hos Kongen i Neuilly.