Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-01-03
Den Fegtsgiellandske Avis. Redigeret af Adjunct C. P. Andersen. Trykt og forlagt af Peter Magnus No. 2. Tirsdagen den 3 Januar 1837. 23 Gang. No. 2. Fireracon Aag 2 Aar erne 22de Aare Med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdommene. Spanien og dets Beboere. Man tager meget Feil, dersom man vil sammenligne den spanske Landmand med Bønderne i andre Lande. For at forsørge dem selv og deres Familie ere disse paa de fleste Steder nødte til næsten bestandigt Arbeide og til at taale Afsavn og Mangel. Dette er ikke ganske saaledes den spanske Dagleiers eller Bondes Kaar. Ved Vane har han bragt det dertil, at han ikke trænger til Meget, og hans Tarvelighed foraarsager, at han kun yderst sjelden kan bringes i den Forfatning, at Frygt for Livets Udkomme skulde kunne forstyrre hans Rolighed eller hans gode Lune. En Arbeidsmands Dagløn er lavere i de nordlige Egne end i Castilien og i de andre Central-Provindser, hvor Befolkningen er mindre og Landsbyerne ligge længere fra hinanden. En Dagleier paa Landet faaer ligesom en Murer eller Tømmermand 34 Mk. om Dagen; men naar Arbeidsfolkene faae fri Kost hos deres Herrer, da fra 6-10 Skilling. De behøve just ikke at arbeide meget strængt. Arbeidsdagen beløbe sig til 213 i Aaret; da Resten ere enten Søndage eller andre Helligdage, paa hvilke intet Arbeide tør foretages. Føden for Almuen bestaaer i Brød, røget Flesk, spanske Ærter og Bønner, Olie, Hvideløg, Grønt og Vine. Den nyder sjelden fersk Kjød, og saltede Fisk ere en Forfriskning paa Fastedagen eller naar man intet bedre har. Til Klæder forbruges meget Lidet, da disse meest bestaae enten af Skind eller at grovt uldent Tøi, der kunne holde ud det Meste af en Mands Levetid. Grovt Brød i sædvanlige Aaringer koster omtrent 1 s. Pd., fiin fra 1 1/22 s.; Flesfra 1 1/27 s., saltede Fisk fra 213 1/2, og almindelig Viin fra 13 s. en Flaske. Det spanske Brød er ikke syret, som vort, men tæt og ligt med en Kage: det har alligevel en meget god Smag, efterdi den spanske Hvede er af en exellent Beskaffenhed. Den Viin, som i Almindelighed drikkes i de nordlige og mellemste Provindser af Riget, er sædvanligen meget ussel, men de herlige Vine, som groe i de sydlige Dele af Spanien, drikkes sjelden af Landalmuen, da den er ham for kostbar. J Catalonien og i de andre Provindser, nær ved Middelhavet vil en Familie, bestaaende af fire Personer, holde dens Middagsmaaltid med et halvt Pund saltede Fisk, noget Brød og Olie, og lade sig nøie til Aften med lidt Salat. J et Land, hvor man trænger til saa liden Føde, hvor man som oftest ikke kjender til stræng Vinter uden paa Biergene, og hvor Livets Beqvemmeligheder ikke føles eller savnes, der bliver det begribeligt, hvorledes en ikke stor Folkemængde, midt i de største Revolutioner og Uroligheder, og næsten uden indre Handel eller Jndustrie, kan holde sig; men dette er tillige ogsaa Grunden, hvorfor just her en vild Factionsaand allerbedste kan trives og at den i lang Tid kan vedblive uden ganske at medføre Landets eller Nationens Undergang. Men ogsaa med Alt dette bliver det dog meget vanskeligt med Sikkerhed at kunne skildre en heel Nation. Vi skulle i det Følgende anføre Adskilligt om de særegne Provindsers og deres Landboeres Levemaade; her vil jeg endnu tilføie, at med al den Nøisomhed, som Spanieren virkeligen besidder, og som derfor ikke synes at sætte ham i stor Fristelse for at erhverve mere end det Allernødvendigste, viser han sig dog ved flere Leiligheder meget stræbsom, hvor han kan være sikker paa Fortjeneste og hvor denne ikke rækkes ham med en al for knap Haand. Saaledes danne Muulæsel driverne en talrig og meget udmærket Classe af den spanske Befolkning. Muulæster foretrækkes i Spanien til Lastdyr, da de ere meere sikkre paa Fødderne, og ere lettere at underholde end Hesten. Af den Aarsag gives der Caravaner af Muulæster, som med deres Ladninger paa Ryggen efter den ældre Tids Maneer uafladelig gjennemkrydse Spanien i alle Retninger, og bringe Korn, Riis, Meel, Bælgfrugter, Viin og Olie i Skindsække fra det Jndre af Landet til Søhavnene, hvorfra de igjen føre udenlandske Producter tilbage til de indre Provindser. Muulæsel driveren er et særegent Væsen. Han vandrer hid og did paa den hele Halve; han er allevegne hjemme han er oprømt og munter, men tillige ærlig og hans Punktlighed kan man i de fleste Tilfælde stole paa med megen Tillid. Han er meget om imod sine Dyr, han kalder dem ved Navn, taler til dem, skjender paa dem, og hans første Omsorg ved Ankomsten til et Herberge er at see til, at de blive vel forsynede, og først da tænker han paa sig selv. Han er tilligeGanalen udvides, samme Dimensioner som Gota-Canalen, uden at Farten paa den gamle Canal derved behøver at bleve af ænd Omkostningerne ville beløbe sig til samt Ny Bro, som fordeles paa 7 Aar, til hvilken Tid Handen vil kunne være i Stand.