Berlingske Tidende, 1826-07-31
Manchester, den 15de Juli. Med Bedrøvelse maae vi melde, at der i denne Uge har fundet flere Forsamlinger Sted, der tydelig havde den offentlige Roligheds Forstyrrelse til Hensigt. Onsdag Aften mellem Kl. 7 og 8, vare henimod 1000 Mennesker, hvorledes, vide vi ikke, samlede paa den frie Grund ved Siden af St. Georgsgaden; de bleve omtrent en Time forsamlede, i hvilken Tid der blev holdt flere oprørske Taler af to Mænd, hvoraf den ene skal være en Deputeret fra Leigh, den anden en Jndvaaner af vor Stad. Den første sagde til Folket, han nu længe nok havde baaret sin Elendigheds Byrde, og der maatte nu foretages noget, for at gjøre Ende derpaa. Han opfordrede det til at komme i større Antal; enhver, der kunde erholde Vaaben, skulde medbringe dem; de øvrige skulde udruste sig dermed i Vaaben, smeddenes Værksteder, og da skulde de selv skaffe sig Adgang til Magazinerne af Levnetsmidler og Bankerne. Den anden talde saa temmelig i samme Aand, og Kl. 8 gik de fra hinanden, efterat de havde aftalt at komme igjen sammen den følgende Aften. Derefter samlede sig ogsaa i Torsdags Aftes et større Antal, og der blev hold lignende Taler, som om Onsdagen. Jsær yttrede een Mand sig heftigt. Han formanede Folket eftertrykkeligt, til følgende Aften at komme bevæbnet. En af Folket fremviste derpaa en stærk Knippel, og spurgte, om de skulde fore saadanne Vaaben. Taleren sagde, at for dem, som intet andet Vaaben havde, var et saadant tilstrækkeligt, men de maatte sætte sig i Besiddelse af Vaabensmeddenes Oplag og Barakkerne, da vilde de finde Alt, og kunde forskaffe sig det, de led Mangel paa Kl. 7 1/2 brød Forsamlingen op. Den største Deel af Folket vendte sig langs Cropperstreet til Oldham=Raad, hvor de mødte Oberst Kearney og Major Erkesley til Hest, ledsagede af een eeneste Dragon. Saasnart Pøbelen bemærkede dem, forfulgte den dem henimod New=Cross, under Hylen og Piben, ogsaa blev der er Par Gange kastet Stene efter dem, dog uden at beskadige dem. J Gaaraftes var et langt større Antal Folk, maaskee 4 til 6000, forsamlet lige overfor Hr. James Kennedy's Faktori. Efterat man havde sluttet en Kreds, blev en Jrlænder i en kort Jakke, som det syntes den samme, der havde talet den forrige Aften, udnævnt til Chairman, og han talede vel enhalv Time til Folket. Først raabte han de Deputerede frem, som forrige Dag vare sendte til Blackburn, for at give Beretning om deres Sendelse. Men ingen viste sig, og efter en kort Pause raabte han den Mand frem, der, som han sagde, havde ledsaget ham til Ashton-under=Lynne. Da ogsaa denne ikke lod sig see, talede han til Folket med stor Heftighed, sagde, at Væverne i Ashton vare brave Karle, fast bestemte til at forfægte deres Rettigheder, og ikke som Væverne i Manchester, der kun vare seige Drenge. Efter en lang Tale sagde han: han havde ventet, at Folket vilde være kommet med noget saadant i Hænderne (idet han hævede en dygtig Prygl iveiret); men da han fandt sig skuffet heri, vilde han slutte sin Tale. Efter ham traadte en anden op, der, som han sagde, ulykkeligviis havde borget for Landefredens Vedligeholdelse, ellers vilde han have talet ligesaa dristig som nogen anden; dog vilde han bemærke, at de uden Tvivl holdt sig for undertrykte, og Mennesker, som laae under Aaget, havde bestandig den Ret at hæve sig for deres Rettigheder. Ved Trængselen af en stor Mængde nysgjerrige Folk blev Kredsen gjennembrudt, og Forsamlingen adskildte sig. Dog syntes det, at den største Deel af det forsamlede Folk ikke tænkte overeensstemmende med Talerne. Bomuldshandelens Tilstand er saa daarlig som muligt, og det lader ikke til, at den vil blive bedre, og naar der ikke indtræffer ganske besynderlige Omstændigheder og bliver gjort store Bestillinger, saa maae vi befrygte en stor Tilvext i vor allerede værende Handelsnød.