Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-07-26
Jndenlandske Efterretninger. Om Folkefesten paa Høiskamling hedder det i et Brev, meddeelt i "Fædrelandet At Festen iaar ikke vakte saa stor Deeltagelse eller fremkaldte saa talrigt Besøg fra Kjøbenhavn som ifjor, har vel sine naturlige Aarsager deels i det saa kort forudgaaede skandinaviske Besøg, der baade havde lagt Beslag paa Ungdommens hele Jnteresse og tilligemed sine rige Erindringer og frugtbare Virkninger ogsaa havde efterladt en vis undeblivelig, saavel aandelig som materiel Afmattelse, deels deri, at ingen større glædelig eller sørgelig Begivenhed i længere Tid har opildnet Medfølelsen, for den slesvigske Sag, saaledes som ifjor Sprogpatentet. Jmidlertid vare vi dog noget over 50, som i Onsdags den 16de forlode Kjøbenhavn med det nyt udrustede Dampskib "Frederik den Sjette for at deeltage i Festen, medens et ikke ringe Antal af andre Veie havde begivet sig derover. Vor Reise var begunstiget af det prægtigste Sommerveir, som tillod os en uforforstyrret Nydelse af den deilige Fart mellem de frugtbare, smillende Smaaøer, der mod Syd begrændse Østersøens Archipel. Vi havde ventet ved Lohals paa Langelands Nordspids at træffe sammen med en Deel Venner fra Nakskov og Omegn, men vort Haab skuffedes for saavidt, som disse havde foretrukket at lade sig sætte over til Svendborg og derfra at gaae over Land til Assens, hvor vi endelig havde den Glæde at finde dem. Fra Svendborg, hvor vi indtraf om Torsdag Eftermiddag, hilsedes vi med Salut og Hurraraab, og fik, efterat have sat nogle af vore Passagerer i Land, en betydelig Forøgelse i vor Selskab, saa at det voxede til omtrent 100. Om Aftenen naaede vi i god Tid Assens, hvor vor Ankomst vakte endnu større Bevægelse, og vi selv fandt gjæstmil Modtagelse, idet Assens Borgere og Embedsmænd ind bod største Deelen af os til at tilbringe Resten af Aftenen og overnatte i deres Huse, uagtet Byen alt var temmelig overfyldt af Fremmede fra alle Egne af Fyen, som vilde til Festen. Alt om Natten Kl. 1 afgik det lille Dampskib "Maagen" til Banken med Deeltagere i Festen, og Kl. 6 om Morgenen gjorde det sin anden Fart derop, medens Frederik den Sjette først Kl. 7, befolket med 100 Passagerer flere, end det havde hidbragt, gled op af det speilblanke Velte mellem Slesvigs og Fyens skovdækkede, bakkede og tungede Kyster. Ved Landingstedet modtog et Musikcorps os og førte os Procession op af den i Formiddagens Hede noget besværlige Vei gjennem Skoven; paa en aaben Plads i denne mødte Festens Bestyrelse og det nordslesvigske Sangerchor os og hilsede os Velkommen med en Sang, hvilken Hilsen gjentoges, da vi efter en lille Fjerdingmiils Marsch naaede den indhegnede Festplads. Vi forefandt der en betydelig Menneskemasse, som jeg nok tør anslaae til idetmindste 8000 Hoveder, altsaa dog ikke slet saa stort som ifjor, hvilket ogsaa havde temmelig naturlige Grunde, deels i Savnet af en saadan Bevægelse i hele Egnen, som det længe forud bebudede og meer talrige kjøbenhavnske Besøg ifjor havde vakt, deels i den større Travlhed blandt Landbrugerne, da længere Tids Regnveir gjorde det nødvendigt at benytte det endelig indtrufne gode Veir. Kort efter vor Ankomst, omtrent Kl. 11, tog den egentlige Fest sin Begyndelse i det Musikcorpset under Udførelsen af en smuk Marsch førte Deeltagerne i Procession hen til den ved et heldigt Apropos af Naturen dannede Fordybning mellem Bakkerne, i hvilken Talerstolen er anbragt ligeover for Skoven, Beltet og Fyens høie Kyst, og som iaar var bleven gjort endmere beqvem ved amphitheatralske Gange, der dog rigtignok i Anlægget lode endeel tilbage at ønske. Sognefoged Frants Petersen fra Steendrup indledede Festen med nogle Ord, idet han bød Deeltagerne velkommen, fremstillede hvad der havde foranlediget Festen og gav den sin Betydning, og udtalte det Haab, at Hs. M. Kong Christian den Ottende vilde opfylde sine danske Undersaatters billige og retfærdige Ønske, at de og deres Modersmaal erholdt lige Ret med de tydske og det tydske Sprog i Slesvig, Forsamlingen bekræftede dette Haab med et Leve for Hs. Majestæt. Efterat en ny Fædrelandssang af P. C. Koch var afsungen besteg Laurids Skau, som Repræsentant for sine nærmeste Landsmænd, den nordslesvigske Amne, Talerstolen, naturligviis hilset med almindelig Jubel, og gjennemgik de mærkeligste Begivenheder, som det siden sidste Fest forløbne Aar havde indeholdt, blandt hvilke han naturligviis udhævede det skandinaviske Besøg og dets Virkninger for hele Norden; men især dvælede han dog ved eet Factum, som maaskee var forekommet de Fleste ubetydeligt og lidetsigende, det nemlig, at en dansk Qvinde var optraadt for at forsvare sit Fædreland og sit Folk mod den gamle tydske Professors Angreb, der saae han et Varsel for, at vor Kamp vilde føre til Seir, thi han erkjendte Qvindernes Magt, han erkjendte deres varme Jver og Udholdenhed, fremfor Mændenes, og han ansaae enhver Sag for sikkret, naar den først var bleven deres. Efter ham fremtraadte gamle Steen Steensen Blicher, der hilsedes paa samme Maade, og med megen Liv og Kraft først fremsagde et smukt Mindedigt over Peter Hjort Lorenzen og derpaa med sin eiendommelige Humor udviklede almindelig Værnepligts og Væbnings Nødvendighed. Nu fulgte en Sang, og derpaa det Phænomen, som ikke blot ved den Overraskelse, det vakte, var det interessanteste af den hele Fest. En af den røddingske Høiskoles Elever, Teglbrænder Peter Ravn fra Hammelef, fremtraadte nemlig og fortalte med lige Naivitet og klar Forstandighed, hvorledes hin Høistole havde virket paa ham og hvad han der havde lært, muligviis vil jeg snart kunne seende en Afskrift af denne fortræffelige characteristiske Tale. Efter ham kom Frederik Barfod, der paa sin hjerve, men stundom lidt bizarre Maade efter at have udhævet de historiske Minders Betydning for ethvert Folk, anstillede en Sammenligning mellem Tyr Ærens Gud og Niels Ebbesen Ærens Ridder, eller da egentligen mellem begges Heltedaad. Hermed sluttedes Talerne om Formiddagen, og man begav sig efter et lidet Ophold tilbord i det dertil indrettede store Telt, hvor vel 6-800 fik Plads. Under Maaltidet herskede der stort Liv, snart muntert, snart af mere alvorlig Gehalt, alt efter de udbragte Skaalers vexlende Beskaffenhed. Disse gjaldt for største Deelen Personer, der havde Krav paa almindelig Deeltagelse og Anerkjendelse, saasom: J. F. Gjødwad (L. Skau, Professor Flor (C. Ploug), P. C. Koch (Skolelærer Kloster), Oliemøller Schytte (Pastor Müller fra Nykirke), Orla Lehmann (Pastor Rasmussen fra Steenstrup, Laurids Skau (Professor Flor paa Damernes Vegne) o. fl.,men de berørte ogsaa directe almindelige Gjenstande, saasom den danske Presse, der har kjæmpet for den slesvigske Sag (Overlærer Sick), Skandinavien (F. Barfod). Jsær vandt et varmt, begeistret Foredrag af Oliemøller Schytte Deeltagelse og Opmærksomhed; medens paa den anden Side Professor Flor ved flere Jndfald og humoristiske Amendements til de udbragte Skaaler bidrog saare Meget til at forhøie Munterheden. Efter Bordet adspredte Forsamlingen sig en Stund, deels i den nærliggende Skov, deels i Teltene for at søge Ly for den stærke Solhede; dog var Klokken neppe bleven 4, inden Talerstolen alt var omleiret af den hørebegjærlige Mængde. Gaardmand Peder Lund, fra Kielstrup aabnede Rækken af Eftermiddagens Taler; han udbragte et Leve for Kronprindsen. Hr. Koch (Junior) fra Haderslev reciterede en Tale om Modersmaalet, større Jnteresse vakte den gamle Kloster ved et med gode Jndfald ingenlunde tarveligt udstyret, men maaskee dog vel vidtløftigt Foredrag. Derpaa forlangte man at høre Cand. Ploug. Han efterkom Opfordringen, opkastede det Spørgsmaal, om der var et dansk Folk til, besvarede det med nei, men viste, at dersom det skulde blive til engang, saa maatte det være den Sag, der idag havde kaldt Forsamlingen sammen, som maatte skabe det. Han priste da de slesvigske Bønder som Spiren til et dansk Folk, og saae deri, at de vare Bønder, et Varsel om, at den Udvikling, hvis Værere, han haabede de skulde blive, vilde føre til Frihed grundet paa Lighed, og til en ny Statsbygning, der hvilede paa Folkets egen Dygtighed og Selvfølelse, eller med andre Ord til Demokratiet. Hosekræmmer H. Ravn udbragte et Leve for den fraværende, savnede Skjald og Folketaler Grundtvig. Pastor Møller fra Nykirke anbefalede i et med Varme holdt og med meget bifald hørt Foredrag Udholdenhed i den gode Sags Tjeneste og Overlærer Sick sluttede Festen med at tage det Lofte af de Nærværende, at de vilde virke for det, hvorom her var talt, samt at de næste Aar vilde samles her igjen. Nu spredte Mængden sig igjen over det store smukke Terrain; Ungdommen grupperede sig mest om og paa Dandsepladsen, hvor Borgermusikken fra Haderslev, dryppende af Sved, havde ondt ved at tilfredsstille dens Bevægelighed; Andre vankede omkring paa Kullen og betragtede det henrivende Panorama, der udbreder sig mod alle Sider, især mod Nord, Øst og Syd, og kunde skænke dem, der ingen anden Jnteresse havde medbragt, Erstatning nok selv for en lang Reise. Da Dagen endelig dæmrede, susede Raketter, romanske Lys og Tourbillons i Veiret fra Batteriet og snart reiste et mægtigt Baal sin røde Søile mod den graanende Himmel.