Viborger Samler, 1790-09-06
Placat. Hans Kongelige Majestæt har ved Reskript af 27de d. M. allernaadigst anordnet: 1.) At ingen, uden de, som dertil, efter Loven og Forordningen af 18de April 1732, ere berettigede, maae holde Jægere, eller give deres Tienere Jæger=Liberie, ei heller tillade dem, at bære enten Hirschfænger eller andre Side-Gevæhr. 2.) At der og skal være forbudet dem, som have Ret til at holde Jægere, at give disse Qvaste i deres Hirschfængere, samt at lade dem, eller andre To 516 s. Tienere, bære Guld, eller Sølv Galoner paa deres Klæder og Fieder i Hatten. 3.) Om nogen, imod Formodning, skulle overtræde denne befaling, da bør han bøde 500 Rdlr. og siden dobbelt, til Politie-Kassen. 4.) Men dersom nogen Domestiqve, uden sit Herskabs Vidende, og imod sammes Villie, skulle understaae sig paa egen Haand, at bruge ovenanførte forbudne Klæde Dragter, da skal han første Gang straffes med 8 Dages Fængsel paa Vand og Brød, anden Gang i dobbelt saa lang Tid og tredie Gang dømmes til For bedrings-Huuset i 3 Maaneder. Slutning af Forordn. om Vands Afledning. (s. No. 35.) 6. Skulde en Aar, eller et andet gammelt Vandløb, endskiønt den eller det forsvarligen er oprenset, ikke findes tilstrækkelig til behørigen at afføre Vandet fra Agre, Enge eller Moser, som ellers kunne bedre benyttes; da skal, naar nogen vedkommende Grundeier derom indkommer med Begiering til Stift- eller Amtmanden, dermed forholdes, som i 2den 6. er anordnet; ligesom ogsaa i Tilfælde, at det gamle Vandløb med en taalelig Bekostning kunde gives en kortere og bedre Direction, hvorved Vandets Afløb hastigere befordredes. Skulde nogen finde sig fornærmet derved, at en Aar ikke behørigen oprenses, da skal han derom henvende sig med Klage til vedkommende Stift- eller Amtmand og derfra til Vort Rentekammer, om han ikke af Stedets Øvrighed forhielpes til sin Ret. Skulde han finde sig fornærmet derved, at noget andet gammelt Vandløb ikke af Vedkommende behørigen vedligeholdes; da skal han ved Retten lade udnævne Synsmænd, og tilstille vedkommende Stiftbefalings- eller Amtmand den holdte Synsforretning, og skal da Amtmanden tilholde de Skyldige, at forrette det forsømte Arbeide saaledes, som i 1ste 6 om Aaer er befalet. 7. Hvor Situationen er saadan, at Charte og Vandets Falds Nivellering, samt et Overslag over Bekostningerne af kyndige Mænd, er fornøden for Landvæsens-Commissionen, forinden den kan afgive sin Kiendelse, der skal den Grundeier, som reqvirerer Commissionen, forinden, ved en af Os beskikket Land-Jnspecteur eller Landmaaler, i den Henseende besørge det fornødne, og skulle de dertil medgaaende Omkostninger reparteres paa samtlige Vedkommende, ligesom i 2den 6. er befalet, hvilke Omkostninger, i Mangel af mindelig Betaling, inddrives, som i Forordningen om Jordfælledsskabets Ophævelse, 29de 9. er befalet. No 517 s. 8. Skulde nogen have dristet sig til ulovligen at stemme eller fælde Vandet i Aar eller andre Vandløb, andre til Skade, da skal han derfor ansees efter Lovens 5te Bogs 11te Kapitel fra 6te til 9de Artikel, og vedkommende Stift eller Amtmand skal ved Aaernes Eftersyn, ogsaa tilsee, om Vandmøllerne holde sig det lovlige Flodemaal efterretteligt, og hvor de intet skulde have, skal han besørge det efter lovlig Omgang bestemt. Dog skal det derved ikke formeenes nogen Jorddrot, at stemme Vandet til visse Tider og Aaret, for derved at giøre Engene meere fugtbringende, naar det kan skee uden nogens Fornærmelse og at han fremgaaer i den Orden, som er foreskrevet i 2den 6. for den, som vil have Vandet afledet fra sine Jorder. 9. Saavidt Kiøbstæderne vedkommer, skulle Stiftamtmændene tiltræde de ellers for Amterne anordnede Landvæsens Commissioner; og i Tilfælde, at en Aae eller andet Vandløb strække sig igiennem flere Amter, og imellem Grundeierne i de forskiellige Amter skulle opkomme Tvistighed, skal Landvæsens-Commissionerne for disse Amter sammentræde og afgive deres Kiendelse samlet. 10. J øvrigt ville Vi allernaadigst, at de Tvistigheder, som i alle ovenmeldte Anledninger maatte opkomme, skulle afgiøres paa samme Maade, som alle af bemeldte Vores Forordning af 23 April 1781 hidrørende Sager, nemlig ved Eragtninger af Landvæsens-Commissionerne, og tilsidst ved Vort Rentekammers Kiendelse, alt saaledes, som den 31 og 32 s. i nysnævnte Forordning foreskrive.