Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1803-07-04
At det nu er Tiden af Aviser saavelsom NB. Avertissements- og til Terminen udstædte Regninger for Böger m. m. betales, det bringes herved i fornøden Frindring af S. Hempel. Endskiønt man skulle have troet, at Gjæstgiver Hr. Thun i Nyborg maattet glædet sig over den uventede Ære og Fordeel, at beværte Hs. K. H. Arveprindsen og Svite, og at derimod Hr. Giæstgiver Holst, som den, hos hvilken den ved Telegraphen var bestilt Middagsspiise o. s. v. til Høisamme, maatte klage over feilslagne Haab, saa finder mandog i lversens Avis No. 69 det modsatte. Holst tier, og Thun klager. For imidlertid at berigtige et og andet i bemeldte Hr. Thuns Klage, maae jeg herved ærbødigst underrette Publicum om Sagens rette Sammenhæng, saaledes som jeg ogsaa her fortalt Hr. Thun den, og som Sandhed, medförer, og som Hr. Thun selv kiendte den, förend hans Avertissement blev bekiendtgjort. Dette skylder jeg nogle Venner og mig selv og naar det er skeet, kan jeg naturligviis roelig overlade til Hr. Thun at bekiendtgjöre saa mange lögnagtige og skammelige Fortællinger om sigtels som han maatte önske passende for sig i hans Næringsvesom Giæstgiver. Den 31te Mai om Aftenen kom jeg til Madame Bager her i Byen, og fandt Prindsens Fourer; Samtale med nogle af Byens Folk og nogle Reisende. U. den at have taget Deel i denne Samtale, kiender jeg dog Hovedindholden, hvorom dennegang blot dette, at den intet fornærmeligt Ord for Hr. Thun indeholdt. Efterat jeg havde talet lidet med en Reisende, henvendte jeg mig som Postförer til Foureren, for at höre min Ordre. Jeg spurgte derpaa : Hvor tager Hs. Kongl. Höihed ind i Nyborg, Han : Hos Holst. Jeg : Ja, for De maae vide at der er to Steder i Nyborg for Reisende, Han gav et Svar, som jeg ikke, uden Hr. Thun tvinger mig dertil, ville indrykke. Jeg : Tillader De da, at jeg lader Holst det vide ved Telegraphen imorgen paa hans egen Regning, HanEr det brugelig ved de øvrige Herskabers Reise. Jeg : Ja. Han : Jeg er Dem meget forbunden. Og derpaa bestemte han selv de Udtryk, hvori Bekiendtgjörelsen blev oversendt fra Telegraphen. Saaledes tilgaaet. Corsøer den 23de Junii 1803. Langhalle, Kgl. Postförer over det store Belt. IAnledning af mit foregaaende Aver M. L. T. tillement og den i Hr. lversens sidste Avis af 29de Junii indførte saakaldet Berigtigelse, vil det ikke kunde forebygges at Een og Anden jo vil troe, at der maae være noget seilende og eensidig i Fortællingerne paa een eller paa begge Sider, jeg for min Deel overlader roelig til den Deel af Publikum, som det paa nogen Maade maatte interessere, at lammenligne og jevn före det Passerede og sammes Udfald og derefter at dom. me, i øvrigt har jeg staaer, og staaer endnu i den Formenning, at mit Avertissement er affattet i saadanne Udtryk at det paa ingen Maade kunne vedrøre Nogen, uden netop den, som ved en forsætlig urigtig Relation havde havt til Hensigt at skade min lovlige Næring (destoværre en Virkelighed, hvorom jeg fleere Gange baade for og siden har havt Erfaring, og hvorom fleere agtede Mænd ikke ere uvidende, naar da intet Menneske denne Gang havde havt saadan Hensigt, som burde og kunde efter min Formening ingen röres eller opholde sig over mit Avertissements Indhold, hvis jeg nu i saadan Formening virkelig maatte have feilet, saa gjör det mig unægtelig meget ondt, og Feilen skal aldrig findes at have været paa Villiens Side, de øvrige Udladelser imod mig i bemeldte Avis kan jeg ikke værdige noget Svar, men erklærer blot, at jeg paa ingen Maade lader oft re noget indföre i Aviser denne Sag angaaende, da Publicum let. telig dømmer, at det maatte blive lige uendelig som kiedende, naar enhver i omtalte Sag uskyldig Person, ville fordre min Erklæring i Aviserne. Nyborg den 2den Juli 1803. M. L. Thun. Giestgiver paa Postgaarden. Tar.