Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-05-08
Nyeste Post-Efterretninger. Man har faaet ganske nye Efterretninger fra London, som naar til den 28de April, hvori meldes: at det nye Ministerium er endelig blevet fuldkomment organiseret Aftenen tilforn; men saa sildigt, at Hoftidenden ikke har kunnet meddele noget derom. Bladet Times leverer følgende Fortegnelse: Hr. Canning er bleven første Lorøfor Treasury og Kanzler for Skatkammeret; Victor Goodrich (Hr. Robinson) Colonial Minister; Hr. Huskison, Lorderne Bexley og Palmersion blive paa deres hidtil havte Poster; Marqvien af Anglesea Over Feldtøimester; Hertugen af Portland Geheime-Seglbevarer; Lord Harrovby bliver Præsident for Conseilen; Lord Dudley Statssecretair for de udenlandske Anliggender; Hr. Vynn bliver Præsident for det Jndiske Amt, Lord Lyndhurst Storkanzler; Hr. Sturges Boune Statssekretair for de indenlandske Anliggender: Hr. Scarlett General Advocat; Sir J. Leach (tilforn Vice=Kanzler) Matter of the Rolle; Hr. Hart Vicekanzter; Sir James Mackintosh Dommer Advocat; Hr. Vi Lamb Statsekretair for Jrland. Man seer deraf at Underhandlingerne med Loed Landsdovn ere for saavidt mislykkede; imidlertid er det bevirket ved Sir Francis Burdetts Raad, som er blevet biefaldet af Grev Spencer, at Vhias ere blevne optagne i Ministeriet (Men icke just lutter Forsvarere af Emancipationssagen, th Marqvien af Anglesea, og Lord Lyndhurst tilforn Lord Coopley ere dens Modstandere.) Ogsaa har Hertugen af Devonschire modtaget en Lord Overkammerherres Værdighed. Andre formode, at Lord Landsdovn og andre Chefer for de Vhigs ville endnu inden Sessionens Slutning ræd ind i Cabinettet. Kun Hr. Brougham har for sin Person vægret sig ved at modtage nogen Ministerpost, endskiøndt han giver Sagen Biefald. Lord Dudlev and Vard har allerede overtaget sin Post som Minister for de udenlandske Anliggender. Foruden Hr. Robinson og Lord Coooley og fleere Personer som ere blevne udnævnede til Peers, har ogsaa Hr. Georg Canning erholdet denne Værdighed. Siden Huset Brunsvig har besteget Storbrittanniens Throne har, som det hedder i en Privatskrivelse fra Londen, Englands Historie ikke havt en Cabale at fremvise, som kan lignes med den, som nyelig er passeret; en Cabale som var ligesaa ompfindtlig er Kongen som krænkende for den Statsmand, som han havde udvalgt til sin første Minister. Kongen har ved denne Leilighed hverken misbrugt sine constitutionelle Rettigheder eller gaaet overitlet tilværk. De aftraadte syv Ministre og de andre høie Statsmbedsmænd, have vel foregivet at de have taget deres deres Afsked formedelst Underhandlingerne om det Catholske Anliggende; men deres egentlige Bevæggrund var Tory Partiets Aand, og deres dybt indgrorde Modbydelighed imod Hr. Canning og hans System; paa Hr. Peel nær, som allene af anførte Aarsag forlod Ministeriet. Men det lykkedes dem ikke ved denne aftalte almindelige Fratrædelsesplan, at tvinge Monarken til at blive et blot Redskab for deres Partie; han modtog Alles Resignationer, og viiste, at han var langt fra at lade sig nøie med en passiv Rolle paa Thronen; men at han forstod at handle som Monark. Man siger ogsaa at Kongen skal have erklæret da han fattede sin Beslutning at give de syv Ministre Afskeed, nu er jeg Konge. Det er bekiendt at Hs. Majestæt ikke har været Hr. Canning personlig gunstig; men denne Mands Administrationssystem, er siden hans Jndtrædelse i Ministeriet er blevet saa nøie sammensmeltet med Rigets Velf. dog Rolighed, at en Afvigelse derfra i nærværende Fredsperiode, hvor man hverken kan tage sin Tilflugt til Laan eller til Habeas Corpus=Akten kunde blive farlig for begge. Monarken var derfor overbeviist om Nødvendigheden af at opretholde dette System, og han har ikke tøvet med sit Valg. Hr. Cannings Ophøielse til Premier Minister er derfor en Seier af Talentet og et glimrende Lyspunkt i Georg den 4des Historie; Hanhar nu formodentlig opnaaet den høieste Glands i sit Livs Periode, og han vil styre Englands Skjebne uagtet alle hans hemmelige Fienders Cabaler. Alle Engelske Blade ere ogsaa fulde af Lovtaler over den foretagne Forandring. Han har erholdet et almindeligt Biefald ved at raade Kongen til at udnævne Hertugen af Clarenes til Storadmiral for den Brittiske Søemagt; thi saa vel tilfreds som man var med Hertugen af Borgs Bestyrelse af Landarmeen, saa misfornøiet var man med den afskedigede Præsident for Admiralitetet Lord Melvilles Bestyrelse af Marinen, da man beskyldte ham for Partiskhed. Hertugen af Vellington beskyldes for at have overdrevne aristoratiske Grundsætninger; Han besad ved Armeens Agtelse, men ingenlunde dens Kiærlighed. Den første Prøve paa Stemningen i Overhuset, hvor Hr. Canning har saa mange Modstandere, vil blive, om den vil antage den allerede af Underhuset antagne Kornbill eller forkaste den. Et Rygte er vel i Omløb, at det sidste vil skee, og skulde det skee saa kunne Følgerne deraf holdes for uberegnelige, men det er dog høist usandsynligt at Billen vil blive forkastet, thi næsten heele Nationens Stemme er for den og den offentlige Stemme er stærk i England. Jkke en eeneste Avis har saaledes vovet paa at tage de afskedigede Ministre i Forsvar, hvis Forhold alle misbillige. Et andet Spørgsmaal er det og Emancipations=Sagen vil gaae igiennem. Kongen skal siden hans afdøde Broders Hertugen af Borks Erklæring imod den ikke være den længere saa gunstig. Katholikernes Forhold er desuden for uforsigtig og for lidenskabelig, og Sagen maae endnu formodentlig længe drøftes inden den almindelige Stemme erklærer sig derfor.