Viborger Samler, 1840-06-30
Udenlandske Efterretninger. Storbritannien og Jrland. Udslaget i Courvoisters Proces gjorde Opdagelsen af det fra den myrdede Lord stiaalne Sølvtøi. Aftenen førend Mordet blev begaaet, afleveredes en Pakke, hvori man har fundet det savnede Sølvtøi indviklet i en af Courvoisiers Strømper, i et af en Udlænding beboet Huus, og denne Udlændings Kone gjenkjendte Couirvoister at være den Person, der havde afleveret Pakken. Bekjendtgjørelsen og Sølvtøiet, var fra en engelsk Avis optagen af et Pariserblad, hvis Redacteur tilføiede den bemærkning, at, da Courvoister var en Udlænding, maatte Sølvtøiet sandsynligviis være deponeret i et af de fremmede Vertshuse i London. Vincent, Medeier af en fransk Gjestgivergaard, læste denne Bemærkning, og gjorde Vertinden opmærksom derpaa. Denne erindrede nu, at Courvoisier, der tidligere under Navnet John havde staaet i hendes Tjeneste, ganske kort Tid for Mordet havde overleveret hende en Pakke i bruunt Omslag, med den Erklæring, at han og faa Dage atter vilde afhente Pakken. Han kom ikke, og Pakken blev liggende uændset. J Forhøret meddeelte Vertinden alle disse Omstændigheder, og tilføiede, at hun, først efterat have læst den foranførte Anmærkning, havde aabnet Pakken i to Vidners Overværelse, og fundet der nogle Sølvgafler og Skeer, et Par Strømper, et Hørerør og en Pakke; hun erklærede fremdeles, at hun kun havde kjendt den Anklagede under Navnet John (Jean), og at hun desaarsag ikke havde vidst, at han var den Person, man beskyldte for at have myrdet Lord William Russell. Sagen udsattes til den følgende Dag, da Courvoisiers Defensor holdt en Forsvarstale, der varede i to Timer. Efterat den præsiderende Dommer, Lord Tindal, havde resumeret Forhandlingerne, gav Jury efter en Betænkningstid af 1 Time og 25 Minuter den Kiendelse, at den Anklagede var skyldig i Mordet. Ligeindtil Opdagelsen af Sølvtøiet syntes Publicum overtydet om Courvoisters Uskyldighed, navnligen var dette Tilfældet med hans Advocater og flere Herskaber, i hvis Tjeneste han tidligere havde staaet, og af hvilke et havde lovet, strax at tage ham i sin Tjeneste, naar han sattes paa fri Fod, og et andet havde givet ham 50 L., for dermed at bestride Processens Omkostninger. Courvoister selv var besselet af det bedste Haab om sin Frifindelse; han havde imidlertid tidligere yttret, at han, naar Sandheden kom for Dagen, vilde angive Alt, hvad han vidste, og i Overeensstemmelse med denne Yttring aabenbarede han, da Vertinden havde givet sin Forklaring, Sagens Sammenhæng for sin Defensor, der altsaa førend Forsvarstalen holdtes var underrettet og Courvoisiers Udaad. Det var bestemt, at Processen imod Oxford skulde have begyndt igaar. Kl. 9 førtes den Anklagede for Skrankerne, og Anklagen oplæstes, hvori han beskyldes for høi forræderske Planer imod Dronningens Liv ved at have affyret to Pistoler, ladede med Blykugler. Adspurgt af Dommeren om han var skyldig eller ikke, svarede han med en fast, dog noget affecteret Tone: "ikke skyldig. En af den Anklagedes Consulenter reiste sig nu, for at forlange Udsættelse af Processen indtil næste Session, deels fordi flere Vidner, der skulde afgive Vidnesbyrd, maatte hentes langveis fra, deels fordi den offentlige Mening endnu var altfor indtagen imod den Anklagede. For at gjøre det muligt for Oxford at føre Vidner, tilstod Lord Tindal den attraaede Anstand, og Sagen udsattes indtil den 9de Juli.