Aarhuus Stifts-Tidende, 1832-03-31
Det synes at de stakkels Polakker ere blevne skuffede i deres Forventning om Frankrige. En Borger i Strassborg har ladet trykke følgende Brev, som han har faaet fra en Polak der havde logeret hos ham: "Avignon, den 27de Febr. 1832. Min Herre, Jeg kan ikke undlade at oversende Dem disse Linier for at takke Dem for alt det Gode som De og Deres høimodige Familie beviiste mig, og som aldrig vil tabe sig af min Erindring. Smerteligt føler jeg, at Avignon er ikke Strassborg, og vor Ulykke stiger stedse mere. Den franske Regjering har indlagt os i Kasserner, og giver os kun 1 1/2 Pd. Brød og 3 Sous dagligt pr. Md. Underofficererne 6 Sous, og Officererne 30. Den siger, at Flygtninger ikke ere berettigede til lige Sold med den franske Hær. Bliver det ikke anderledes, nødsages vi til at reise til Amerika, hvor Regjeringen maaskee har større Medlidenhed med vor Ulykke. Jndvaanerne i Avignon kunne ikke lide os. Vi kunne ikke gaae ud om Aftenen, uden fra alle Sider at hilses med en Steenregn. Jeg er &c. Jasinski."J et dramatisk Stykke under Titel: Une Revolution d'autrefois, som nylig blev givet paa Odens Theatret i Paris, foreslaaer en Soldat af Keiserens Livvagt at vælge en ny Fyrste. "Jeg kjender en vis Mand - siger han - som ret passer for os. Han har kun ringe Forstand, men æder for To; han kan blive en herlig Keiser, Han er tyk og feed og dum!" (il est gros, gras et bete.) Disse Ord fik en Udtydning som Forfatteren muligt aldrig havde abnet. De bleve ei allene applanderede, men der raabtes endog encore. Som en Følge heraf havde Politipræfecten befalet, at de skulde udlades næste Gang Stykket spiltes, men Galleriet forlangte med stor Haardnakkenhed at de skulde fremsiges. Tæppet faldt efter høiere Ordre, og Tilskuerne bortvistes af det rundtom posterede Politie. Paa Odeonspladsen, og i Nabolaget samledes de igjen og pebe ad Politiet. Men Nogle bleve arresterede. Stykket er nu siden efter forbudt at opføres. Hvilke Midler de katholske Klerker betjene sig af forat vedligeholde og udbrede Overtroen, kan følgende i det N. Elsassiske District Weissenburg nylig passerede Begivenhed bevise: En Dag sagde en vis Munk der paa Prædikestolen: "Ville J ikke høre mig, saa hører Diævelen, Han er ikke meere i Helvede, han er nu paa Jorden. Han maa indfinde sig, naar jeg kalder; thi jeg har ham i min Vold. Kommer kun næste Søndag igjen!" Søndagen kom, Menigheden var samlet, da raabte Klerken: "Diævel, træd frem!" Flux aabnede Sakristiedøren sig, og ud af den traadte Mørkhedens Fyrste, indhyllet i en Oxehud med Horn og en lang Hale. Præsten spurgte: "Diævel! Hvo er i Dit Helvede," Med huul Stemme svarte Deen ne: "Kjætterne!" (Protestanterne, Jøderne o. s. v.) Den der spilte Satans Rolle var – en anden Klerk. Slige antireligiøse Spektakelscener ere heel almindelige i det Elsassiske. Man saae forleden en Missionair, som i hele Frankrig har erhvervet sig stor Navnkundighed, oludseligen forsvinde paa Prædikestolen for Tilskuernes Øine. Efter en lang Pause blev han synlig igjen og spurgte: Hvor mene J vel at jeg har været henne? J Helvede var jeg. Og hvad saae jeg der! En Sal, hvis Vægge, vare tapetserede med Sladderkjærlingers Tunger, og hvis Gulv bestod af Fritænkernes Hjerneskaller." Fra Paris fortælles, at Simonisterne vinde nye Tilhængere, og at adskillige unge Piger som nylig ere blevne konfirmerede, have ladet sig optage blandt disse som femmes libres" Der fortælles, at en Mekanikus i Amerika skal have opfundet en for Seminarier, Skoler og andre Opdragelses Anstalter saare vigtig Maskine, der virker ved Damp, og ikke alleneste opvarmer Skolestuen, men ogsaa, i forskjellig Grad, straffer de Børn som skulle have Revselse. Hvilke mægtige Fremskridt gjøre ikke Damp og Vind i vore Dage!