Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1839-05-17
Vi have i det Foregaaende sagt, at her i Stiftet ere mange Gjenstande, der fortrinligen egnede sig til det occonomiske Selskabs Opmærksomhed, og for ikke her at blive sigtet for at have yttret noget, der er blottet for Beviis, skulle vi nærmere udvikle de Gjenstande, vi formene fornemmelig bør komme i Betragtning. Det er en vistnok almindelig anerkjendt Sætning, at saavel paa Falster som i Lolland staaer i Almindelighed Hesteholdet i intet rimeligt Forhold til Qvægbesætningen; og spørger man og Grunden til dette Misforhold, da maa denne sikkert for en stor Deel søges i den daarlige Hestestamme, der paa de fleste Steder findes. At Hesteracen i de senere Aar er noget, ja vel endog paa sine Steder er meget forbedret, er ingen Tvivl underkastet; men at der endnu staaer meget tilbage, er lige saa vist. Endnu seer man jevnligen, endog hos mere velhavende Bønder, en Mængde smaae, uske Heste, og da disse naturligviis ikke have den Kraft, som de større, maa man ved Mængden søge at erhverve den fornødne Arbeidskraft. At dette imidlertid er til megen Skade for Bondens Oeconomie, da det større Hestehold forhindrer ham fra at holde et tilbørligt Antal Qvæg eller Faar, behøver sikkert intet Beviis, og Selskabet har saaledes i denne Henseende en vid Mark for dets Virksomhed. Vel har der i Stiftet dannet sig et Selskab til Hesteavlens Fremme, men at dette Selskabs Virksomhed ikke er beregnet for Bondestanden, har Erfaring vistnok allerede godtgjort, og foruden at den høie Bedækningspriis gjør det umueligt for mange Bønder at benytte sig af dette Selskab, for at forædle deres Hesterace, bør det heller ikke tabes af Sigte, at forend man søger at skaffe Stiftet Heste, der som Luxusartikler kunne være gode Handelsvare, bør man fornemmelig arbeide paa at skaffe Bonden gode og dygtige Arbeidsheste. Vil derfor Selskabet arbeide paa at forbedre Hesteavlen her paa Landet, bør det vistnok tage Exempel af Kammerjunker Amtmand Neergaard, der paa sit Gods Fuglsang har opstaldet en dygtig, kraftig Hingst, der for en meget ringe Betaling bedækker, dog kun for Godsets Bønder. Virkningen af dette gavnlige Foretagende er heller ikke udebleven; thi medens man fordum paa Fuglsang ikke traf nogen Bonde, der holdt færre end 6 a 8 Heste, er det nu der bleven næsten almindeligt, at en Bonde kun holder 4 kraftige Heste. Det er vel indvendt mod en saadan Anskaffelse af Hingster, at man derved vilde skade den enkelte Bonde, der nu holder Beskelere; men foruden at man vel bør erindre, at den Enkettes Fordeel bør vige for det Almindeliges, er det jo heller ikke Hensigten med dette Forslag, at opfordre det oeconomiske Selskab til at sende Beskelere overalt her i Stiftet, men kun til de Steder, hvor de mangle. Men foruden at man, ved at skaffe Bonden kraftigere Heste, skal bringe ham til at forringe sit Hestehold, bør man tillige søge at fremkalde dette Resultat, ved at bringe ham til at bruge kraftbesparende Redskaber, og i det Hele søge at gjøre disses Brug saa almindelig som muligt; og dette Øiemed opnaaer man i Sandhed ikke ved at uddeele saadanne Redskaber, enten som Præmier eller Gevinster til Herremændene; thi det er ikke af dem, Bonden i Reglen læreret forbedret Avlsbrug, men af sine Ligemænd. Nu veed jeg vel, at det er en naturlig Følge af at Herremændene, tage de fleste Lodder, at de og faae de fleste Gevinster; men Bonden spørger ikke altid om Aarsagen til Virkningen, og mindst naar han har med sine Overmænd at gjøre; han seer kun Virkningen, og med nedarvet Mistroe tillægger han den mange Aarsager, kun ikke den rette. Vil Selskabet derfor lade Lodtrækningerne vedblive, hvilket vi ikke kunne tilraade, vilde det sikkert være meget gavnligt, om Herremændene anvendte de af dem vundne Nummere som Gevinster eller Præmier for deres egne Bønder; thi derved kom de forbedrede Avlsredskaber ud blandt dem, der fornemmelig behøve Opmuntring til at anskaffe dem. (Fortsættes.)