Aalborg Stiftstidende, 1844-03-21
Foreløbigt maa man nu antage Forholdene her for at være blevne stabile, d. v. s., det maa forudsættes, at Løgstorgrundene nogenlunde have en Udstrakning i Høide og Brede, der ikke mærkelig varierer med Vindens og Strømmens Retning, da den modsatte Antagelse vilde nøde til at tillægge Vedkommende en saadan Grad af Ukyndighed i deres Fag, som man ikke uden aldeles udmodsigelige Kjendsgierninger tør forudsætte hos Nogen i et offentligt og vigtigt Embede ansat Embedsmand. Dette altsaa antaget, saa vil man, ved at tilveiebringe en Fordybning i en Barre, dannet af saa løse Bestanddele som Flyvesandet, øieblikkelig frembringe en Uligevægtstilstand, der efter de simpleste mechaniske Love avler en Bevægelse, hvis Resultat in casu kun kunde være den dannede Rendes Lukning. Derom kunde der ikke være to Meninger iblandt Folk, der havde en Smule Kjendskab til Sagen, Spørgsmaalet blev derfor kun, naar dette vilde indtræde. J den tillidsfulde Tro, at Arbeidet vilde blive ledet med Kiendskab til og under Jagttagelse af Stedforholdene, betegnede vi derfor den første indtrædende vestlige (eller egentligen nordvestlige) Vind som dette Tidspunkt, da ved den Sandet i Hanveile vilde komme til at give efter, og atter tilveiebringe den tidligere Ligevægtstilstand ved at tilkaste Renden, og det Samme vilde gjentage sig hver Gang, saa længe som Hanveile besad Sand nok. Saaledes vilde Forholdet være, naar man havde foretaget en Opmudring, eller localt rigtigere, havde udgravet en Rende og bortført Productet til et uskadeligt Sted. Men man skred kun til en Skrabning, d. v. s., man kradsede og skaabede den faste Sand, saa at den blev løs, og altsaa bortførtes af Strømmen efter dens øieblikkelige tilfældige Retning, saa at den første Strøm i modsat Retning ikke alene fandt et Hul at udfylde, men endog ligefor Haanden det dertil fornødne Materiale, som den naturligviis vilde kaste paa dets gamle Plads, der engang var bestemt af de naturlige Forhold, og til hvis Forandring i det tilsigtede Øiemeeds Tjeneste Jntet foretages. Det løseste Kjendskab til Hydrotechnikens første Begyndelsesgrunde maatte gjøre det Feilagtige deri indlysende. Vi have aldeles ingen Forestilling om, hvorledes denne stakkels Rivning har været iværksat, men ansee det for høist sandsynligt, at den med Lethed vilde have kunne foretages saaledes, at det løsrevne Sand, som det burde, førtes ud i Løgstor Bredning. Vel havde, som alt oftere anført, en Vestenvind da atter ført det tilbage, men Renden maatte da idetmindste havde holdt sig aaben, indtil en saadan indtraf; efter Udfaldet maa det imidlertid formodes, at man har regnet paa, at Vestenvinden skulde bortføre Sandet, og har derved gjort sig skyldig i en, mildest talt, utilgivelig Miskjendelse af de locale Forhold, idet man først efterat Arbeidet er mislykket, er kommet til at indsee Grundene dertil. Vel gives et let forudseelige Omstændigheder" Skyld i det uheldige Resultat, men man erfarer ikke, hvori de have bestaaet, og er, efter den ringe Grad af Tygtighed, som aabenbart har staaet til Disposition, derfor vel berettiget til at henpege paa den store Forskjel, som der er imellem uforudseete, og uforudseelige Omstændigheder; til disse sidste kan en Østenvind ikke henregnes, og der hører Mod til at tælle den iblandt de første. Havde Vinden været Vest, vilde Resultatet ganske sikkert ikke have været gunstigere, men saa havde naturligviis den faaet Skyld. Og Gaaen i Blinde møder man, hvor man saa seer hen. Til Arbeidets Udførelse udfordredes saaledes: en Nive, som skulde føres af en Kraftyder af bekjendt Storrelse, Dampskibet "Liimfjorden. Niven blev forfærdiget, men var for stor, saa at den efter nogle foretagne Forandringer viste sig nyttig til det Arbeide, den skulde udføre, skjøndt ikke i tilstrækkelig Grad. – og skjøndt Jntet i Verden er simplere, end at udmaale et Dampskibs Dybgaaende, kommer man dog først under Veir med, at det ikke kan passere de Grunde, paa hvilke det skulde bruges, da det sidder fast, og reducerer derved de 27 disponible Arbeidsdage til 73, i hvilke Vandstanden gjorde det muligt at smutte over osv. osv. Det er ikke muligt at sige, hvorvidt disse Betragtninger kunde udvides, naar man havde mere detaillerede Beretninger om denne Sag. For dennesinde ville vi indskrænke os til det Anførte om Arbeidets Udrørelse; og det er saaledes kun en ringe Trøst, at det siges, at være udført med Flid og Udbodenhed, men der hører Andet og Mere til at præstere noget Godt, og vi skulle ikke misunde Vedkommende deres Glæde over den af Commissionen yttrede Tilfredshed med den udviste "Sagkundskab. "Det Samme gjælder i fuldeste Maade om dem, der have anbefalet dette Foretagende. Hvad vilde man dømme om den Mand, der, for at omdanne en Bugt af Havet til et Stykke Agerjord, gav sig til, uden at tillukke Jndløbet, med en Spand, for ikke at sige en Spand uden Bund, at udøse Vandet, Og dog er det omhandlede Tilfælde ikke meget væsenlig forskjelligt herfra. Det er, som bl. A. Pechmann høiligen klager over i sin "Wasserbankunst, Fuskerens Særkjende, altid kun at lappe paa selve Stedet, hvor et Onde fremtræder, istedetfor at angribe det ved sin Kilde, en Feil, der har bragt til at bortødsle Tusinder uden Nytte. hvor man med Hundreder havde kunnet opnaae de tilsigtede gode Resultater. Det er en Kjendsgierning, der ikke trænger til yderligere praktisk at godtgjøres, at man ved Vandbygningsarbeider Jntet formaaer at udrette med Magt imod det uføielige Element, som modsætter sig enhver Jndskrænkning i sin Frihed med en Voldsomhed, der spotter den menneskelige physiske Krafts Afmagt, men er let at overvinde ved det Snille, der veed at bruge den Kraft, som man vil bekjæmpe, til dens egen Ødelæggelse. Der vilde høre en meget nøie Localkundskab til at have nogen Mening om, hvorvidt det er gjørligt, her at gaae til Ondets Kilde, hvorvidt det maatte være gjørligt eller af andre Hensyn tilraadeligt at afbryde Forbindelsen imellem Løgstørgrundene og Grundene i Bygholmsveile – hvilke vi dog ikke ansee forsaa vanskeligt, naar man kun vilde opgive det Haab, at kunne bevirke dette ved at voldtage Naturkræfter, imod hvilke man dog Jntet formaaer; – men saalænge dette ikke skeer, saalænge troe man ikke paa Muligheden af at kunne tiltvinge sig et Seilløb igjennem Renden, og selv da vil det ikke kunne skee ved noget Middel, der ikke tillige bortskaffer det Materiale, der fyldte Renden. En Rivning, som den foretagne, er kun anvendelig, hvor man, som ved en Flod, har en aldeles bestemt Strøm kun i een Retning, og selv der maa den betinges af særegne Omstændigheder. Hamborgs og Lübeks Exempel – for at vælge et Par nærliggende – kunne tjene til Beviis paa, hvor mislig den er selv under saare gunstige Forhold, paa en Localitet, som ved Løgstør, er den en Absurditet, som det er os ubegribeligt, har kunnet bringes i Forslag af Mænd, der efter deres Embedstilling burde antages at være i Besiddelse af Kundskaber, der garanterede for slige Misgreb. At det var et Misgreb, paastode vi, inden der var lagt Haand paa Værket, da dets Udfald nu fuldstændigen har beviist vor Paastands Rigtighed, ere vi i vor gode Ret ved at gjentage det. – Af Aalborg Amtsraads seneste, i Trykken udkomne Forhandlinger hidsætte vi Følg. Det kgl. Rentekammer har, ved Skrivelse af 3die ds., antaget som Sandflugtscommissairer i Aalborg Amt, for Aars og Sleth Herreder Kammerraad, Forvalter ved Bjørnsholm Joseph Wulff, for Hornum Herred Proprietair Hansen til Scheelsminde, for Fleskum Herred Overkrigscommissair Branth til Høstemark, Samtlige paa de af Amtsraadet tidligere stillede Betingelser. – Amtsraadet har antaget Amtsveibetjent J. Møller i Veile i lignende Egenskab heri Amtet imod et aarligt Sallair af 600 Rbd. foruden Diæter. – Til Amtstepartitionsfonden vil iaar blive opkrævet: til Amtets Veiconto 56 s. pr. Tde. Ager og Engs Hartkorn og det Halve for Skov- og Mølleskyld, og til Fondens øvrige Udgifter 48 s. pr. Tde. Ager og Engs Hartk. og det Halve for Skov- og Mølleskyld, hvilket, i Forening med Bidraget til den almindelige Veikasse, vil udgjøre 1 Rbd. 2 Mk. 8 s. pr. Tde. Ager og Engs Hartkorn og Hælvten for Skov og Mølleskyld og ialt beløbe sig til 25,075 Rbd. (hvilket er 1 Mk. pr. Tde. Ager og Eng og 8 s. pr. Tde. Skov og Mølleskyld mindre end forrige Aar, hvoraf til den almindelige Veikasse 5900 Rbd., til Amtets Veiconto 10,325, Rbd. og til øvrige Udgifter 8850 Rbd. Formanden gjorde derhos opmærksom paa, at der, ifølge Regnskabet for 1842, ikkun var anført en Sum af 5448 Rbd. 80 s., som Forskud, der skulle liqvideres eller refunderes hvilket imidlertid er feilagtigt, idet Amtet, alene i Anledning af den store Commissionssaa, ved Udgangen af Aaret 1843 stod i Forskud med 22,114 Rbd. 4 Mk. 4 s. - J Anledning af den fra Stiftsprovst Hald under 24de Febr. forr. Aar medtagne Skrivelse, hvori andrages paa, at Raadet skulde indgaae med Forestilling til Hs. M. Kongen eller til Rentekammeret om at Kherre, de Mylius maatte sættes under Tiltale, deels fordi adskillige Gaarde i Rold og Vedbestrup i længere Tid havde henstaaet fæsteledige, deels fordi han ikke havde opfyldt de Betingelser hvorunder det var ham tilladt at nedlægge nogle andre Gaarde paa Godset, meddeelte Formanden, at han, saavel ved den for afvigte Aar modtagne Jndberetning fra vedkommende Sognepræst, ang, nedlagte og fæsteledige Bøndergaarde, som ved Revisionen af Fæsteprotocollen i afvigte Jan Maaned, havde fundet sig foranlediget til at affordre vedkommende Godsforvalter Erklæring med Hensyn til de i bemeldte Skrivelse omhandlede Puncter, og at der om Sagen naar denne Erklæring modtoges, fra Amtets Side vilde blive gjort Jndberetning til Rentekammeret. J Henhold hertil fandt Amtsraadet ikke tilstrækkelig Anledning til fortiden at foretage videre i Sagen, men udbad sig Underretning om, hvad Rentekammeret maatte resolvere, for at man derefter kunde tage de nærmere Forholdsregler, hvortil man maatte finde sig foranlediget. – Næste Amtsraads møde et bestemt til den 7de Mai.