Viborger Samler, 1776-05-27
En nærvæende Herremand, som vidste med sig selv, at han ei var blant de sex, svarede strax, at Agerdyrkningen var uforbederlig, saa han ei vidste, hvad der manglede Landet, og de ny Patrioter allene havde gjort Landet fattigt. Han var vel ei at bringe paa andre Tanker ved en kort Samtale, men jeg fik dog Lyst at spørge ham, om han ei vilde rose Landet meere, hvis hver Plet Jord i hans og alle Land mændenes Eiendomme var veldyrkede Marker, saa de der kunde tage Tiende, hvis alle Kiær og Moser, var var gjort i frugtbare Enge; hvis alle Aaer vare udskaarne, som de hollandske Kanaler, oprensede og saaledes opdæmmede, at Vandet efter Fornødenhed kunde udledes eller opstemmes paa tilgrændsende Enge og Agre, om alle Fiorder vare seilbare her i Landet, hvor Naturen i denne Henseende har været saa overmaade gavmild; ja end meere, hvis alle Bøndergaarde af hans Forfædre havde været udskiftede, vel opbygte hver for sig, indhægnede med Steengierder og Hækker, og saa mange Træer plantede paa beleiligste Steder, at Jorden ei havde nødig at ligge øde til Jldebrand; ja jeg troer, De skulle gjerne see, sagde jeg til ham, at Landeveiene vare gode, som nu næsten i det heele Land er i den uforsvarligste Stand, og forhindrer Deres Bønder med Fordeel og Beqvemhed at føre deres Vare til Kiøbstæderne, ja giør al indenlandsk Handel mellem Kiøbstæder eller forskiællige Egne af Landet næsten umuelig. Stutterierne vilde vel og hver retsindig Landmand ønske i bedre Stand, at han kunde ved lutter god Opdræt af Heste have dobbelt saa megen Fortieneste, som nu med den slette Hest, da dog hans Umage og Bekostning er den samme, og Øxenhandelen klager man jo hver Aar over; uden at tale om Fiskerier, der er i saa i saa slet Stand, at naar man undtager de Fisk, som i Fiorder og store Aaer aarlig paa visse Tider komme og tilbyde sig selv, saa veed man ei af anden Fisk paa de fleste Steder her i Landet; kort sagt: hvis hver Mand i Landet gjorde hvad de kongelige Forordninger befale og lære, og hvad man endnu desuden kunde udfinde til Landets Forbedring, efter andre Landes Exempel, da troede jeg, han vilde finde bedre Regning. Han undskyldte Landet med, at de havde Arbeide nok med at vedligeholde det, som var i Brug, end sige, de skulle begynde paa meer, at det var endog ont at faae Folk nok dertil; jeg havde gjerne svart: Vær en mild Hosbonde og Fader for Deres Bønder, saa formeere de sig utallig, men vor Vert var og Herremand og ei berømt for sin Godhed; jeg kunde og henviist til adskillige ny Skrifter, men de var forhadte, det vidste jeg, jeg vilde gjerne fremfort et Par Mænds Exempler, der gjorde saaledes, som man burde ønske, at alle gjorde, for Ex, paa Lindenborg og flere Stæder; men da jeg veed, at den Flittige altid er en Torn i den Dovnes Øine, og at man ved samme vilde undskylde sig med deres Riigdom; saa var jeg heel forlegen, da i det samme min Naboe, der havde været Anledningen til min min Nød, og hialp mig ud af den. Han vidste strax. Aarsagen til, at saa mange Ting forsømtes, og at saadanne Anstalter ei kunde betale sig; det kommer af Kiøbstædernes Aftagelse, sagde han; var Handelen ei indskrænket, saa var vor Rigdom større, som i gamle Dage, da man fandt mange hovedrige Kiøbmænd i hver Kiøbsted; da kunde vi kiøbe Landmandens Produkter saa mange han havde, og igien afsætte dem med dobbelt Fordeel, thi vi toge Vare for Vare, men nu er vore Stæder øde; thi Handelen, er os betaget, og derefter vil følge Landets Armod, thi Kiøbmandstanden er Landets Styrke. (Meere følger.) Nyeheder.