Viborger Samler, 1845-09-30
J Begyndelsen indskrænkede Bjergbeboerne sig til en vel rettet Geværild, men efterat have erholdt en betydelig Forstærkning af de efter Bytte gridske Stammer fra det store Tschetschnaia, stormede de med hidtil ukjendt Raseri med Schaschaen (en stor Sabel) ind paa den ulykkelige Colonne. Maaskee havde Blodhevnen fanatiseret Fjenderne; thi enhver dræbt Caucasier finder sin Hevner, der efter nedarvet Skik ei tør forunde sig Rolighed førend han har sonet sin Broders eller Vens Blod ved en Fjendes Drab, maaskee virkede Synet af Lastdyrene og Vognene endnu mere til at opflamme Fienderne til Kamp Russiske Officerer forsikkrede, mig, at Fienden ingensinde havde udviist et saadant Raseri. De stormede i tætte Hobe igjennem vore Blinkere ind paa Colonnen. Schamyli Spidsen for sine Myrider, der stedse udgjøre Kjernen af hans Hær, ledede Angrebet. Her foldt to af vore dygtigste Generater Wicktorow og Passek, ikke saaledes som Gen. Fock nogle Dage iforveien under Kugleregnen, men gjennemboret af caucasiske Sværd. Da Gen. Kluckeindsaae Umuligheden af at beskytte Convoien, gav har en Deel af samme til Priis; tillige mistede vi een af vore Kanoner. Colonnen sluttede sig tættere sammen for mægtigere at kunne byde Fienden Spidsen. En Deel af de russiske Tirailleurs faldt ved denne Bevægelse i et Baghold; thi Fienderne havde taget nogle russiske Hornblæsere tilfange, som de tvang til at give Signaler i det Jndre af Skoven, saaledes at mange Blinkere, vildledede ved disse Signaler, fulgte en falsk Retning. J en sørgelig Tilstand naaede denne Colonne Dargo; 1300 Mr. Døde havde den efterladt i Skoven. Fjenderne bemægtigede sig en Deel Vogne og meere end 300 belæsfede Muuldyr. Veirliget var i høieste Grad ugunstigt, med Levnetsmidler var det paa heldingen; Soldaterne erholdt kun halve Rationer; Cavalleriets Heste maatte tage tiltakke med grønt Foder, da Bygget var faldet i Fiendernes Hænder. - Den 25de forlod vi Dargo, og trak os tilbage igjennem Afsaidalen. Overalt vare opførte nye Barricader, der ofte ganske udfyldte den snevre Sti imellem Flodbredden og Bjergaffaldene. Vore Jægere truedes flere Gange med ganske at overvældes af Fjendernes Antal. Her i denne Skov, paa den høire Side af Aksai, havde Gen. Grabbe i Aaret 1842 lidt et stort Nederlag, og her bestormedes Chefen for vor Stab, GeneralTraskin, af bittre Følelser; thi netop paa dette Sted udaandede dengang hans tappre Broder, Oberst Traskin Hvo som ikke kunde følge med Colonnen var forloren; de udmattede og stærkt saarede russiske Krigere massacreredes af Fjenderne. Det var under disse Omstændigheder umulig for Overgeneralen at sørge for de Saaredes Forpleining og Transportering, og han besluttede derfor at gjøre Holdt ved Aulen Schaugal Berdy i Aksaidalen. Nogle, ved russiske Penge vundne Jndfødte lykkedes det at liste sig ved Hielp af Mørket med Depescher til Girselaul. Ved Efterretningen om vor critiske Tilstand banede den tappre Gen. Freitag sig med 6000 Md. Jnfanterie og 300 Kosakker Vei igjennem de fiendtlige Hobe, og ankom til vort Bivouac. Med ubeskrivelig Jubel hilsede vi vore Frelseres Ankomst. Nu blev der dragen Omforg for at skaffe de Saarede og Syge bort; de vakre Krigere deelte deres Rationer med deres haardtbetrængte Brødre. J Forening rykkede begge Corps til Girselaul; Fiendens Modstand, blev svagere jo mere vi fjernede os fra det skovrige Terrain. Den 1ste Aug, naaede vi Fæstningen, hvor vi nu udhvile os efter de udstaaede Trængsler og pleie vore syge og saarede Brødre. Afsaidalen vrimler endnu af fiendtlige Hobe, der have opslaaet deres Leir to Dag marscher fra os. Scham skal med sit Rytteri have trukket sig tilbage til det Jndre af Tschetschia.