Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-02-04
Hvo erindrer ikke med fød Bemod de Dage, da der, under en Guidbergs Menisterium, Fraalede saa herlig en Soel over Videnskabernes Hozont? Den Gang agtedes Videnskaberne af de Smag, fordi de yndedes af de Store, forreKjøbmandsaand endnu ikke befiellede saa mange Mennesker, fordi man endnu fandt Jnteresse a andet end Dobbel og Spisegilder. Svig kan imidlertid denne Aand ikke vedblive at være den herskende. En almindelig Aarhundrede. Sun vor Tidsalders Østerssion, hed kan man tilgive, at man endnu ikke har læst hans udførlige Biographie som Konstner. Hans Samling af Tegninger og Kobber som Dannemark aldrig vil faae Mage til, ligesaalidet som til ham selv - vare ordnede og beskrevne med en Smag og Nøiagtighed, som opvakte alle Konstkjenderes Beundring. Men de bleve solgte for Priser, som man omtrent vilde sælge Flor, Kniplinger og hvide Varer for, dersom en Skibsladning deraf strandede i Grønland. Alting blev saa godt som givet bort. Hans store kostbare Samling, af egenhændige Tegninger bleve solgte for noget over 300 Rdlr. Hans Medaillesamling i Svovelaftryk tilligemed er fortræffeligt Medailleskab for 50 Rdlr. Fred i Eproper til uundgaaeligen formindske Kilderne til at samle Rigdomme, forjage Ypvigheden fra vore Grændser, og fore Farveligheden tilbage igjen. han Fortsætten. Forbude. en Hvorledes 2, vil mangen en Læser maaskee spørge. Kotzebne i et Skilderie af Kjøbenhavn, Kun ikke for overilet, jeg skal og kan gjøre Rede for Alting. En Forfatter, der, saa at sige, er vort Theaters Hovedlebrandør, der har fremlokket saa mange Danske Faarer, at de samlede neppe vilde kunne rummes i den største Spand, fortjener unegteligen en Plads i nærværende Blad. Dersom man vilde være retfærdige imod ham, burde man, jo før jo heller, opsætte hans Billede i Theaterfolonen stedetfor Corneilles, der aldrig har leveret et Stykke, som man har fundet passende til Opførsel paa vor Skueplads, Kotzebue er den Mand, der kan fordre af os denne Hylding som en vitterlig Gield. Hvad tilde vort Theater være, derfor det mang fede von Hans Pave pryder i det allermislidste 20 Gange om Aaret Theaterplacaterne. Hvor er da denne Mand vil mangen en Uindviet maaskee spørge J. Hvilken hemmelig Tryllekraft besidder da dette theatralske Visunder, denne Cofor i at erobre Hierter og frem præste Taarer i Har han saa nøie finderet Mennesket Kjender han Midlerne til at røre og indtage Hjertet saa fuldkomment, at han, trods Konstdommeres Cordenreget af Dadel, har vidste at forskaffe sig Enevoldsmagten over alle Hjerter, og Bifald hos alle Stænder, Jeg skal saa godt som mueligt søge at besvare disse Spørgsmaale. Men man troe for Alting ikke, at jeg her vil opkaste mig til nogen Dommer over en saa almindelig yndet Forfatter. Mange Mennesker ere saa enfoldige, at de ansee enhver Mening, der yttres offentlig om en berømt Mands litteraire Fortjenester, for en Brøde. Det er overalt ganske urigtigt at sige om den, der yttrer saadan en Mening, at han opkaster sig til Dommer eller i egentlig Forstand fælder nogen Dom. Dommeren lader med Magt fuldbyrde sin Dom; Skribenten maa lade sig nøie med at afsige den End ikke Batteur selv kunde sige, at efterkommes inden femten Dage, under Adfærd efter Loven. Havde Thalias og Melpomenes Tribunater en saa uindskrænket Magt som Themiss, saa havde de ved adskillige Kotzebues Arbeider mere end engang havt Leilighed til at sige: thi kjendes for Ret, Præsidenten August v. Kotzebue bør for sine Forbrydelser mod Smagen og Sandsynligheden, inden to Aar fra Dato levere et Stykke, som er fri for de Feil, der findes i alle hans Arbeider, uden Undtagelse, ligesom det og i det Hele bør være ham formeent, at levere mere end et eneste Stykke i et Aar. At efterkommes inden trende Solemærket af Men, af Lonsdommere ere afvetige Skabninger. Deres Retfærdighedssværd be stager kun i en Pen - det Blod, der flyder for det, er desværre ikke andet end Blæk!