Berlingske Tidende, 1836-11-05
Spanien. Beretningen og Cortes's første forberedende Møde den 17de f. M. lyder saaledes: "Om Morgenen, Kl. 11 traadte de Deputerede saavelsom Ministrene ind i Sessionssalen. Jndenrigsministeren (Hr. Gil de la Quadra) tog Ordet og anmeldte, at han af Regentinden havde faaet det Hverv, at oplæse Fortegnelsen paa de Deputerede, der hidtil havde underrettet ham om deres Ankomst; der var 67 saadanne. Derpaa oplæste samme Minister Navnene paa de endnu ikke ankomne Deputerede, og bortfjernede sig derpaa med sine Colleger (Constitutionen af 1812 tillader nemlig ikke Ministrene at bivaane Cortes's Berraadslaaninger. Derpaa gjorde Hr. Venegas den Bemærkning, at Alders-Præsidiet tilkom Hr. Sosa. Denne svarede, at han var 64 Aar og fire Maaneder gl.,men meente derhos, at Hr. Beccera var ældre, skulde det ikke være Tilfældet, var han villig til at bære dette Kors, selv med Fare for at segne under samme, som Christus paa Calvari-Bjerget. Det oplystes at Hr. Beccera var 65 Aar gammel, og han besteg altsaa Præsidentstolen. De Herrer Olozaga- og Cevallos indtoge som de yngste Medlemmer Secretairernes Pladse. For at indstruere Forsamlingen om det, den i Overeenstemmelse med Constitutionen nu havde at gjøre, oplæste man de forberedende Møders Protocol fra Juni 1820, og skreed derpaa til Valget af en midlertidig Præsident. Hr. Beccera havde 55 og Hr. Arguelles tvende Stemmer; ligeledes valgtes de Herrer Olozaga og Cevallos til midlertidige Secretairer. Dernæst udnævnte man de Herrer Huelves og Fernande; Balza til Scrutatorer, og paalagde dem at undersøge de Deputeredes Papirer, der allerede havde indsendt deres Documenter, Sluttelig nedsattes en Commission til at undersøge Valgenes Regelmæssighed, og et andet forberedende Møde bestemtes til den næste Dag. Espannol, det nuværende spanske Juste milieus Organ, indeholder en lang Artikkel, hvori der gjøres opmærksom paa Nødvendigheden af at indsætte den hidtilværende Regentinde som definitiv og eneste Regentinde. Jfølge Constitutionen tilkommer det nemlig Cortes at udnævne Regentens eller Regenternes Person eller Personer under Tronarvingens Mindreaarighed. Dette vil blive et af Cortes's første Arbeider. Espannol" mener nu, at man rigtignok ganske almindelig er enig om de overordentlige Fortjenester, Regentinden har erhvervet sig af Nationen, og derfor kunde det ei heller falde Nogen ind, aldeles at udelukke hende fra Regentskabet, men ugjerne havde Journalen erfaret, at man hist og her var af den Mening, at burde give Regentinden en Medregent, og det under det Paaskud, at Marie Christine altfor let, naar hun staaer alene, kunde vildledes af troløse og partiske Raadgivere. Espannol" søger for det første at gjendrive denne Anskuelse med at henvise til, at et constitutionelt Monarkies Organisme je ved andre Midler (ved Ministrenes Ansvarlighed) allerede havde forebygget hine Misligheder; men som Hovedgrund for Marie Christines Ene-Regentskab fremhæver den QvadrupelAlliants-Tractaten. Denne var af de venskabeligt sindede Magter blevet sluttet med hende som Regentinde og under den Forudsætning, at hun vilde vedblive at være Ene-Regentinde, og hvis altsaa dette Forhold forandredes, kunde det let hende sig, at de venskabeligt sindede Magter, hvis fortsatte virksomme Cooperation var saa saare ønskelig, standsede med denne og erklærede selve Tractaten for ophævet. Fra Madrid meldes, at den franske Gesandt, Hr. Septime de Latour Maubourgs Debut der var faldet meget uheldig ud for ham. For det Første skal det spanske Cabinet have nægtet at modtage hans Gesandtskabs-Secretair, Herr Cages, fordi denne allerede tidligere havde intrigeret saavel i Madrid som andre Steder. Dernæst skal Hr. Maubourg have forlangt en Privat-Conferents med Dronningen; men hun havde gjennem Hr. Calatrava svaret ham, at hun kun i en højtidelig Audient skunde modtage ham; en Privat-Conferents vilde stride mod Forfatningen, der aldrig tilsteder, Regenterne at handle uden Ministrenes Minde. Hr. Maubourg havde svaret, at han personlig skulde overlevere hende et egenhændigt Brev fra Kon Ludvig Philip, men Herr Calatrava havde gjentaget, at Forfatningen hindrede Regentinden i at række Haand til slige ikke constitutionelle Skridt; han maatte derfor forskaane hende for saadanne utilladelige Opfordringer. J Anledning af denne Behandlingsmaade skal Herr Maubourg have indsendt en yderst bitter Beretning, og endog have foranlediget et stormende Minister-Møde i Paris.