Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-08-05
Udenlandske Efterretninger. Opstanden i Spanien har seiret og Esparteros Regimente er til Ende. Det afgjørende Slag faldt den 22de Juli ved Landsbyen, Torrejon, 3 Miil fra Madrid, hvor Narvaez efter vor sidste Beretning var draget hen for at modtage Zurbano og Seoane. Disse bleve i faa Miils Afstand forfulgte af Armeen fra Catalonien under Serrano, og vare derfor nødte til saa hurtig som muligt at levere Narvaez et Slag førend Serrano kunde virke i Forening med ham. Efter en ubetydelig Fægtning i et Qvarteers Tid, hvorved Regjeringstropperne havde 2 Døde og 17 Saarede, Jnsurgenterne ikkun 3 Saarede, red Narvaez frem imellem de kæmpende Hære og tilraabte Regjeringstropperne, at de skulde forene sig med deres Brødre til Frihedens Forsvar. Denne Opfordring fulgte de øieblikkelig; Seogne og Zurbanos Søn bleve tagne til Fange; Zurbano selv var heldig nok til at undflye og hemmelig slippe ind i Madrid, hvor man meente, at han endnu holdt sig skjult. Medens dette gik for sig, gjorde Commandanten i Madrid, Mendizabal det sidste Forsøg ved at udsende en liden Colonne, som skulde understøtte Seoane og falde Narvaez i Ryggen; men neppe vare de komne udenfor Byen, førend de erklærede sig for Opstanden og gik over til Narvaez. Da nu den hele forenede Styrke ankom for Hovedstaden, tænkte Jngen længere paa at forsvare sig; de 15,000 Nationalgarder forsvandt øieblikelig, da Enhver afkastede Vaaben og Uniform og skjulte sig i sit Huus; Communalbestyrelsen (Ayuntamiento.) drog ud af Staden for at overgive den til den seierrige Helt uden nogen Betingelse. Narvaez drog strax ind i Byen, men holdt sine Soldater til den strængeste Orden og udviste det samme Maadehold, som hele Tiden har betegnet denne mærkværdige Opstand, og endnu den 27de herskede den fuldkomneste Rolighed og Orden. Ministeriet Lopez blev strax gjenindsat i sin Værdighed, Narvaez blev udnævnt til Generallieutenant, Generalcapitain af Madrid og Overbefalingsmand over alle de i Hovedstaden samlede Tropper, Oberst Prim til Gouverneur i Madrid, og alle de øvrige Anførere fik ligeledes passende Forfremmelser. Da de fleste Medlemmer af det nye Ministerium endnu ikke vare i Hovedstaden, bestyrede Serrano foreløbig Regjeringen. Dronningens Formynder Arguelles nedlagde strax sin Post. Saragossa har endelig ogsaa sluttet sig til Bevægelsen. Espartero var 5te de den 16de med 1800 Mand i Cordova og vilde formodentlig søge at naae Portugals Grændse, da han neppe kunde haabe efter sin tidligere Bestemmelse at kaste sig ind i Cadix, som rimeligviis ved den første Efterretning om Madrids Underkastelse har fulgt dette Exempel, da allerede samtlige Officerer havde erklæret sig imod Espartero og forladt Byen, hvor Nationalgarden besørgede Militairtjenesten. Spaniens Skjæbne vil nu være afhængig af, hvorvidt Seierherrerne kunne blive enige, og hvorvidt de maae blive forskaanede forfremmede Magters Jndblanden. Til det Første er der god Udsigt; thi uagtet der enkelte Steder allerede har viist sig Uenighed mellem Christinerne, de Eralterede og de moderate Liberale, have disse Sidste dog en saa afgjørende Overvægt, og en saa fast Støtte i det nuværende Regjerings personale, at de to andre Partier neppe ville vove noget Skridt imod dem, især da Dronning Christine har besluttet ikke at vende til Spanien før den forestaaende Cortesforsamling tillader hende det, og da ikke at paatage sig Regentskabet, men ikkun at have en passende Jndflydelse paa at fuldende sin Datters Opdragelse. Den franske Regjering synes at vise sig meget tilfreds med dette Udfald af Opstanden, men den engelske Gesandt i Madrid har foreløbig protesteret imod Esparteros Fordrivelse, og strax afsendt en Coureer til London, for at udbede sig nærmere Forholdsregler.