Viborger Samler, 1783-06-16
Boghvedejord, Sand Grus= og Steenjord, som ligger høit, Den almindelige Taxt, hvorefter Landmaalingens Matricul blev beregnet og fuldført, var saaledes, som er fornøden for en Jordegods Eiere at vide, for at kiende Jord fra Jord og deraf at skiønne, om Godset rettelig er taxeret; for af samme Taxt og ikke af Maalingen, henhører det, enten en Jordegods Eier eller De eller Jordbrugere finder sig fornærmet ved den nye Landmaaling og ansatte Matricul. Skovskylden blev ansat paa saadan Maade: at Skovene til Sviinsolden blev taxeret efter deres Størrelse og Begreb, samt Træernes Bonitet af Eeger, Bøger og andre deslige frugtbærende Træer, som i en hver Steds Skove befandtes; hvorefter de blive anseete, naar fuldolden skulle indfalde for saa mange Sviin, som de kunde feede og saaledes beregnet 24 fuldkomme Sviin, til en Tde. Hartkorn Skovskyld, Derved er dog at agte: efter Forordningen af 26 Jan. 1733 Art. 41, er et 3 Aars Sviin regnet for et fuld Sviin, 2 Aarings Sviin og de yngere efter Proportion; Jngen Skov Eiere maa indbrænde for ringere Oldengield end 24s for hver fuldkommen Sviin, hvilken Oldengield, har sin Oprindelse fra Forord. af 24 Sept. 1672 thi tilforn gaves hver 6te Sviin til Oldengield, men nu isteden derfor 1 Rigsort af hver Sviin, siden formodentlig er opkommen Tvistighed om dette 6te Sviins Godhed, saa er i den Sted den visse Penge Taxt bleven anordnet; Saa maae og ikke heller en Skov-Eiere indbrænde uden for hans Egne Bønder, eller saadanne fremmede Bønder, hvis Herskaber ingen Skove eier. Mølleskylden er en Taxt, efter Møllens Beskaffenhed og Vandholdet, hvorefter enhver Mølle blev sat eller anslagen til visse Tdr. Hartkorn, som i adskillige Forordninger kaldes Maaleværks Hartkorn, heraf skattes lig som af Skovskyld; Men da Vand Sam Samlinger, Søer, Ager og Bække siden Landmaalingen ere meget tilgroede, og paa andre Steder op rensede, saa maa man ikke undre sig over Mølleskyldens Ulighed, at de Steder som nu haver ringe Vand og Vandhold, ere høit taxerede og andre, som nu have Vand i Overflødighed, anseete for ringe; thi saadan Forandring er, siden Landmaalingen, indfalden deels formedelst slette Beboeres Skyld, deels for vanartige og stridige Bønders Skyld, som ikke har villet hielpe til Aaens Oprensning, eller og hindret Møllernes Beboere og Eieren fra at giøre det, som nu er befalet ved Forord. af 29 April 1758, at alle Lodseiere skal hver for sin Grund eller tilskiftede Part i Agen oprense a., hvorved baade Vandmølle og Enge meget Forbedres, med videre, som Forord. meget vel erindrer at være til Landgodsers Nytte. Møllere ere for det første 2 Slags og begge Deele Landgilde Møller. 1. De, som have Dam og Damsbund, det er saadanne, som have deres Vandhold staaende paa deres egen Grund, og kan lade det flyde uden andres Skade, saadanne Møllere maler Sommer og Vinter. 2. Græssmøller, hvis Vandhold staaer over Fremmedes Enge og vel undertiden op paa Agren, hvilke skal efter Lovens 5 Bogs 11 Cap. 2. Art. trække Stieboret den 1ste Mai, og derefter staae stille, indtil Høe og Korn er indbragt. Dernæst har været. 1. Sqvar Møller, som nu ere afskaffede. 2 Ved 2. Ved endeel Bøndergaarde ere endnu Heste Møller saa og ved Sædegaardene til egen Maling 3. Veir=Møller ere ikke taxerede, og derfor svares ingen Skatter, men hvor Veir=Møller er bygget paa andens Grund, faaer Grundens Eiere et Slags Afgivt, som kaldes Grund=Skat efter Accordt, der almindelig i Jordebogen iblandt Landgilde Specier eller Penge ere anført; ellers ere saadanne Veir= eller Vind-Møller, om de blive bygte gamle rette Landgilde Møller for nær, meget skadelige i det saadan en VeirMølle i Lige lang Tid maler meere end dobbelt imod en Vandqværn, og derfor kan betage Vand=Møllen sin Næring og Levebrød, som staaer under Contribution, og Landgilde. Men da Veir= eller Vind-Møller ikke maae oprettes gamle Landgilde Møller til Præjudice, faaer Eieren af saadanne Møller i den Fald passe paa sin Ret efter Lovens 5 Bogs 11 Cap.