Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-21
Redakt. Løverdagen den 21 August 1830. taire Emner, hvilke han deels selv opfandt, deels tog af andre gode Mestere. For disse, som han først forfærdigede med Pennen, og siden udførte videre med Tusk, fandt han baade Bifald og stor Afsætning, hvortil den svenske Portraitmaler Noselin, der da levede med Udmærkelse i Paris var ham meget behielpelig. Ligeledes gav en Generalmønstring, der af alle franske Tropper til Hest og til Fods blev holdt ved St. Germain en ge, han, 28 saa stig Leilighed til at gjor en Deel Tegninger af samme Art, hvilke banede ham Vej til udmærket Agt blandt de unge Kunstnere, og skaffede ham Bekjendtskab med Kunstkjendere, der siden bidroge til hans Hæder og Lykke. Et kort Pantomime-Spil af Servandom, der siden blev opført paa den kongelige Skueplads i Louvre, forestillende Jerusalems Befrielse ved Godofredo, gav ham i Sinde at gjøre Tegninger af de forunderligste og stærkeste Optrin i samme Skuespil. Af disse, som ligeledes først vare gjorte med Pennen, og siden udførte med Tusk, faldt nogle i den berømte Kunstkjenders og Akademikers Greve Caylus's Hænder; han opsøgte den unge Mandelberg, og tilbød sig at skaffe ham Adgang til de originale Malerier af Tempesta, Salvator Rosa, Bourgignon og flere, som adspredte fandtes i Paris, og som ellers ikke let fra noget enten offentligt Malergallerie eller privat Samling, vilde for ham have været at faa laant. Greven erhvervede Mandelberg Tilladelse til at faae et og andet Stykke bragt hen i et Værelse ved Siden af det kongl. Maler Akademie i Louvre, hvor han roligt kunde tænke over og danne sig efter hvad han fandt fortrinligt, og førte Kiendere og berømte Kunstnere til ham. Jmidlertid copierede han blandt disse Malerier for en fremmed Reisende et Feltslag af temmelig Størrelse, efter Salvator Rosa, med meget Held og saaledes, at det passerede for en Oxiginal. Nogle Kiendere anbefalede ham til Kunst vennen Wasserschlebe i Kjøbenhavn, og ved denne blev han bekjendt af Ministerne A. G. Moltke og Bernstorf, paa Indstilling fra Moltke bevilgedes ham nu en kongl. Understøttelse til at gjøre en Reise til Rom, hvorhen han altsaa gik fra Paris i Sept. 1755. J Rom fortsatte han med uendelig Flid sine Studier, gjorde Bekjendtskab med Winkelman, og med Historiemalerne P. Battoni, og Raphael Mengs. Da Landskabsmaling har saa megen Forbindelse med Bataillemaling, saa studerede han og Claude Lorrains, Salvator Rosas, Poussins og fleres Arbeider i dette Fag. Efter saaledes i tre Aar at have dannet sig i Rom, forlod han 1758, i Selskab med Wiedewelt, Jtalien. De toge Vejen igjennem Florents, Bologna, Venedig og Tydskland til Kjøbenhavn, og ankom her d. 6 Oct. 1758. Mandelberg blev strax af Kunstakademiet antagen, og blev i Marts 1759 sammes Medlem. Hans Malerier efter hans Ankomst til Danmark bleve i det Hele uden for hans egentlige Fag, Bataillemaleriet. Han maatte arbeide for at leve. Geniets Lue, som før brændte i fuld Flamme, begyndte nu at dæmpes. Dog blev han ved at søge efter Leilighed, som den udmattede Ørn efter Bytte, men han fandt ingen; ingen Formuende, hvor han end skuede omkring sig, saae han, som havde Sielsadel til at forlange hvad han havde Ønske, Trang og Kraft til at skabe, tvertimod blev han blandt andet anmodet om at male galante Malerier i Bouchers manierede Smag. Saaledes skrev efter hans Død hans Ven og Brograph, Hviid. J Aaret 1763 d. 9 Dec. blev han udnævnt til Professor ved Kunstakademiet. Denne Stilling gav ham Leilighed til at blive opmærksom paa unge Mennesker, der havde Genie for Kunsterne, og Mænd, der siden vandt berømte Navne som Kunstnere, en N. Abildgaard, en Clemens, en Lymann, fandt i Mandelberg en Lærer, og Veileder, en Mand, der ogsaa satte dem i Arbeide, da Mandelberg, som fik i det praktiske Liv meget Decorations-Arbeide meest i Værelser at udføre, satte dem derved i Beskjæftigelse; og dertil gav Tegninger. Hans Decorationer fandt Bifald og vare de første, som fortrængte fordreiede gothiske Ornamenter, og den fordærvede Smag, som før herskede. Endeligen (for at bruge Hvids Ord) træt af at haabe, og kjed af, til Lykkens Gudinde, der kun hører Daarer, at ofte flere unyttige Ønsker om Lejlighed til at vise den vilde Martis fæle Billede, hvorpaa hans forrige og luende Siel stedse havde været henvendt, blev han, elsket for sin Retskaffenhed af alle, som kjendte ham, og yndet af de Gudinder, ved hvis herlige og ærefulde Jndtog i Danmark han havde været tilstede, kaldet fra Verden til Fredens Gud d. 8 Aug.