Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-06-07
J Anledning af det Brev, som har været indført i No. 61. af dette Blad, kunde der fremsættes et Ønske, hvis Opfyldelse vilde gjøre det Kongelige Danske Capel og dets Bestyrere megen Ære, nemlig, at der maatte skee en Jndretning, hvorved alle Pladser i Capeller kunde i sin Tid besættes med lutter Danske. Jkke at tale om, at Jndfødsretten giver dem lovlig Adkomst dertil, saa er det tillige i og for sig en Ting, som meget godt lader sig udføre. Saavidt, jeg kanderindre, have de første ved hver Stemme været Udlændinger, indtil Hr. Concertmester C. Schall og hans Broder Hr. P. Schall, første Violoncellist, have tiltraadt disse Pladser. Man har heller ikke havt Aarsag til at fortryde dette Valg af Landets egne Børn. Man vil imidlertid maaskee indvende, at man umuelig kan besætte alle Pladserne, især ved de blæsende Jnstrumenter, som paa Fløiten nær, de Danske i Almindelighed kun lægge sig saalidet efter, med Jndfødte. Man vil maaskee anvende dette som en Undskyldning for, at man ofte maa forskrive Fremmede, hvilke man strax maa lade træde ind i en Gage, som en Dansk, om han endog virkelig var duelig, efter den nærværende Jndretning, ikke kunde vente det Halve af. -Men det er dog altid beklageligt, at Valget undertiden falder paa gamle og skrøbelige Mennesker, der, efter nogle faa Aars Tjeneste, ere ubrugelige, og, som en nødvendig Følge af deres store Gage, maae sættes paa en betydelig Pension. Denne maa altid være særdeles trykkende for den Deel af Capellet, der maa bidrage, til Tilveiebringelsen af Pensionen. Jeg maa tilstaae, at jeg ikke begriber Rigtigheden heraf. Det hedder, at der ved Capelmester Nauman, blev bestemt en reglementeret Gage for enhver i Capellet, og at dette Reglement blev approberet af H. M. Kongen. Men naar den nu gieldende Indretning saaledes skal vedblive, saa ville de fleste jo aldrig kunne opleve den Tid, at de ville komme til at nyde den Gage, som H. M. Kongen allernaadigst har tilstaaet den. For i Fremtiden at raade Bod paa denne betydelige Mangel, burde det maaskee paalægges Anføreren ved hver Stemme, at antage og undervise en af Capellets Lemmer, som maatte lære at behandle Jnstrumentet saa godt, at han i paa kommende Tilfælde kunde afløse sin Læremester. Naar nan ikke kunde finde et saadant Genie blandt Capellets Lemmer, saa maatte det søges udenfor samme. Lang eller kort Tjeneste maatte her aldeles ikke komme i Betragtning. Beqvemhed og Duelighed maatte være Hovedsagen. Vi ville aldrig savne i Dannemark Genier til enhver Forretning, naar vi kun alvorligen søge dem. Adskillige af Capellets Lemmer have allerede dannet duelige Elever. Hr. P. Schall har lært Hr. F. Funk at spille saa godt paa Violoncel at han, naar det behøves, kan afløse ham. Det samme er Tilfældet med den første Fagotist Hr. Schiet, som har underviist Hr. Donat, og den første Fløitespiller Hr. Seydler, som har dannet den unge Hr. Bruun. Man har jo overalt de tydeligste Beviser paa, at Musici kunne dannes hos os selv. Saavel Concertmesteren, som hans Broder, have opnaaet den Fuldkommenhed, de besidde, her paa Stedet. Det kan aldrig bidrage til nogen Nations Hæder, at den skal trænge saa meget til Udlændinger, især der, hvor det falder saa stærkt i Øinene som ved et Capel Gjennemgaaer man Lemmerne af vort Capel, lige fra vor fortjente Capelmester indtil Trompeterne og Paukerne, saa ere de første Pladser, paa de to anførte Brødre nær, besatte af Udlændinger. Naar det Forslag, jeg her har fremsat, blev udført, saa kunde man i Fremtiden vente lutter unge Folk, som man ikke saa let behøvede at sætte paa Pension, og om hvis Duelighed man snart vilde kunne overtyde sig. Denne Indretning vilde unegtelig opvække en gavnlig Kappelyst, som vilde gjøre det saa meget mere mueligt, at besætte alle de første Pladser med Jndfødte. Enhver af Capellets Lemmer, vilde da komme til at nyde den eengang bestemte Gage.