Viborger Samler, 1844-08-12
Stænderforsamlingen i Viborg. J det 23de Møde forelagde den skal. Commissarius Udkast til en midlertidig Anordning for Danmark, indeholdende nogle nærmere Bestemmelser ang. Vands Afledning eller Afbenyttelse til Jorders Forbedring. (Comitee, Kammerrad Ravn, Kammerraad v. Stocken, Stiftamtmand Rosenørn, Gaardeier Kirk og Ritmester Friis). Derefter foretoges til foreløbig Behandling Sagen betræffende Udkast til en Forordning ang. de Regler, der blive at iagttage med Hensyn til Grundafstaaelser i Anledning af Jernbane-Anlæg i Danmark m.v. Comitee-Betænkningen yttrer sig først tvivlsom, hvorvidt en Jernbane igjennem Jylland under nærværende Forhold vilde afgive saadanne Fordele for Staten i Almindelighed eller Provindsen, isærdeleshed, at en Jndgriben i Eiendoms-Retten kunde ansees for den Sags Skyld for billig eller tilraadelig, men erklærer sig dog tilsidst saaledes: a) Det maa erkjendes, at en Jernbane – om den ikke medfører store Fordeele for selve Provindsen - dog vil have en gavnlig og ikke ubetydelig Jndflydelse paa den Deel af Provindsens Velvære, hvorigjennem den drages, idet den letter Communicationen imellem de i Nærheden af Banen beliggende Steder og bringer disse i nærmere Berørelse med hinanden. Det maa desaarsag antages at være i alle Tilgrændsendes vel forstaaede Jnteresse, imod billigt og fuldstændigt Vederlag, at afgive Noget af deres Eiendom til en Jndretning, der yder dem saa store og saamange Goder som Tilgift. b) Anlæget af en Jernbane er forbundet med saa store og betydelige Udgifter, at neppe nogen Entrepreneur fristes til letsindigen at søge Confession paa en Bane, forinden han har overbeviist sig om, at den vil kunne forrente sig og give et klækkeligt Overskud, men heri og i den Omstændighed, at Regjeringen skal give Concessionen paa Banen, forinden den paabegyndes, finder Comiteen en tilstrækkelig Sikkerhed for, at ingen Bane fortiden vil blive paabegyndt, og at en saadan Entreprise først da vil blive realiseret, naar Forholdene i den Grad have forbedret sig, at en Jernbane igjennem Jylland maa kunne betragtes som et Foretagende i hele Provindsens Jnteresse; – men i saa Fald maa det ansees ønskeligt, at Loven allerede nu emanerer, for at ikke selve Foretagendet uden Nytte skulde udsættes af Mangel paa en saadan c) Endeligen har Comiteen fundet et ikke uvigtigt Motiv til at tilraade Lovforslaget at emanere som Lov, deri, at det maa erkjendes, at dette er udarbeidet med megen Flid og Dygtighed – i høi Grad varetager alle Paagjældendes forskjellige Jnteresser, og i alt Væsentligt yder Enhver en saa fuldstændig og fyldestgjørende Erstatning for Grundafstaaelser, at man en har Grund til at befrygte, at det vil kunne give Anledning til nogensomhelst billig eller retfærdig Klage. Discussionerne deelte sig imellem, hvorvidt Sagen kunde betale sig eller ikke, hvorvidt hiint Jndgreb i Eiendomsretten var billigt og tilraadeligt eller ikke, og hvilken Erstatning der i alt Fald bedst kunde finde Sted. – Til endelig Behandling foretoges Sagen betr. Udkast til en Anordning ang. forøget Flytningsfrihed for Søværnepligtige, og alle Comiteens Jnd stillinger bifaldtes eenstemmigen. Fire og tyvende Møde, den 7de Aug. 1844. Til foreløbig Behandling foretoges Sagen betr. Udkast til en Anordning ang. Opkjøb af Landmandens Producter. Den forel. Behandling af denne Sag fortsattes ind i det 25de Møde, og da Discussionerne endnu ikke vare sluttede i den sidst udkomne Stændertidende, ville vi idag blot omtale, at den nys arriverede Stænderdeputerede, Kjøbmand Ree, raaede uklar med Legationssecretair Hvass, fordi Sidstnævnte kom til at bruge Udtrykket Sandhedskjærlighed i en saadan Forbindelse, at det let kunde tage sig ud som en Tvivl om Tilstedeværelsen af denne Egenskab hos Førstnævnte.