Jyllandsposten, 1841-03-09
Det er efter min Formening meget urigtigt, at Skolelærerne yttre sig om Bondens Opkomst - hans Klædedragt, Eqvipage a. - da deraf neppe kan udle des andet, end at de misunde ham denne af Tidsomstændighederne fremkaldte Lykke, en Lykke, hvortil de ikke bidrage og hvorved de heller ikke lide noget Tab. Det er forresten ikke mange Aar siden, at det paa mange Steder i Jylland, navnlig i den vestlige og nordlige Deel, stod sørgeligt nok til, da Bonden gjorde Laan paa Laan og pantsatte Alt for at erholde Korn, da Huusmanden og Jndsidderen ofte maatte skille sig ved sit sidste Stykke Eiendom og tilsidst overgive sig paa Naade og Unaade til Fattigvæsenet - og dog skammer Skolelæreren, sig ikke ved at omtale Huusmænd, og Jndsiddere som lykkeligere Væsener, idet han siger: ikke engang Huusmanden og Jndsidderen kan Skolelæreren lignes med; han mener Skolelærerne fattes Frihed; men hvor er Bondens, Huusmandens og Jndsidderens Frihed, hvis de ville fortjene Brødet til sig og Deres Det er et aldeles falskt Begreb, han har om Frihed; thi hvor er Den, der paa den Maade kan kaldes fri, at han Jntet har at varetage, og om saa var, kunde det da kaldes en Lykke, Nei, Enhver udrette den Gierning, hvortil han er kaldet og som han villig har paataget sig, uden at ansee den som Tvang! Det er ikke ubetydelige Byrder, man, især i de tyndt beboede Egne, har til Skolevæsenet, skulde det være al Jndsenderen mener, at Stykkets Forfatter er en Skolelærer. deles overladt til Skolelærerne, om og naar de ville undervise, maatte man enkelte Steder være udsat forat faae vel liden Erstatning for havte Udgifter. Skolelæreren kan gjerne undervise i den befalede Tid, og endda have Tid nok tilovers til sine andre Sysler, og de fleste Embedsmænd i Staten have neppe mere Tid tilovers, end Skolelærerne. Man vil formodentlig hertil svare: at de lønnes bedre, men Lønnen staaer vel omtrent i Forhold til den Dannelse, der findes hos dem, og det Ansvar, der paa hviler Enhver, ifølge hans Stilling. Hvorledes lønnes den simple Krigsmand? Hvorledes Toldbetjenten, Mon disses Stillinger ere behageligere eller mere fri, end Skolelærerens, Endnu maa jeg bemærke: Skolelæreren boer paa Landet, har fri Bolig, Eiendomme, hvorpaa, paa mange Steder uden Afgift, kan græsses 2 Køer og 6 Faar, kan have Smaakræe, ogsaa et Sviin, herfra haves Melk, Smør, Kjød, Æg, Uld osv., fri Brændsel. Foruden Korn af Districtet avles almindelig en Deel paa Lodden, ved enhver Bolig maa man vel vente at see Have, hvor i det Mindste de fornødne Kaal, Urter og Rødder kunne haves - det er almindeligt, at Lodden til Skolen just ikke er knap tilmaalt, mange Skolelærere have 3 til 4 Fækræature, Nogle endog flere - Skolelæreren har saaledes for største Deelen, hvad man i en landlig Huusholdning behøver, og da han desuden ikke har ubetydelige Penge-Jndtægter, nemlig Offer og Korn betalt med Penge efter Capitelstaxten, kan han, efter min Formening, naar den rette Oekonomi iagttages, have sit gode Udkomme, og bør derfor sikkerlig være blandt de Sidste, der klage, men derimod ret vel erindre, at naar Uaar komme, naar Storm og Uveir rase og ødelægge Landmandens Sæd, og søndersplitte Tagene, da kan han være rolig, fordi Districtets Beboere, forlods af deres ringe Udbytte, maae yde ham saameget, at Nøden ikke gjæster ham, og han bør derfor ingenlunde misunde de Behageligheder, enkelte gode Aar have kunnet forskaffe dem. Det var ønskeligt, at Skolelærerne selv vilde tale de Forfattere tilrette, der træde frem paa en saa inhuman Maade, som i nævnte Stykke er skeet, for at ei disse skulle skade Skolelærernes Sag i det almindelige Omdømme; thi det er en afgjort Sandhed, at skal Skolelæreren med Held udrette sin Gierning, da maa han holdes i Æstime; men det bliver en Umulighed at holde ham i Ære, naar han, ved en inhuman Adfærd, viser, at han ikke selv vil. De i nævnte Stykke citerede Ord: "Af Almuen er Du kommen, osv., skal jeg, saasnart Tiden tillader det, yttre mig over, saavelsom over Et og Andet, nærværende Sag vedkommende. Hvis man af det Foregaaende vilde slutte, at Jndsenderen ikke nok indseer, at Skolelærerens Stilling er intet mindre end behagelig, da feiler man, men denne Stilling kan neppe blive anderledes efter de til Skolevæsenets Fremme trufne Foranstaltninger. Det, hvorfor der burde sørges var, at gl. Skolelærere, Enker og Faderløse, ikke skulde lide Nød; men det bør ikke skee ved nye Paalæg paa Districterne, thi i de mindste Districter, hvor Lærerens Jndtægter ere smaae, ere, som berørt, Beboerne meest bebyrdede. Som Middel derimod foreslaaes, at der enten amts= eller herredsviis maatte dannes Fond, hvoraf de meest Qvalificerede kunde faae Understøttelse. Et saadant Fond maatte stiftes, deels ved frivillige Gaver, og deels ved Paalæg, een Gang for alle, paa Hartkornet, og iøvrigt holdes vedlige ved et aarligt Tilskud af de Lærere, der maatte ønske, at, i fornødent Fald, enten de selv eller Deres, kunne opnaae at nyde Godt af Jndretningen. Maaskee kunde der passende bestemmes en liden Sum til Fondet, som Enhver ved Embedets Overtagelse maatte udrede. Et vel udarbeidet Forslag i denne Retning, fremsat i en anstændig Tone, antager jeg vil vinde bifald, og med Fornøielse vil jeg til Indretningen yde min Skjerv, og opfordre Medbrødre til det samme. E. B.