Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-02-25
(Sidste Artikel.) Vore uskyldige Linier i Nr. 160 have givet Anledning, til megen Munterhed, og man forlanger vel af os, at vi skulle svare paa Et og Andet, skjøndt dannede Læsere ere vistnok kjede af at høre Mere herom, At Hr. Cand. H. Hage ei blev valgt i det 9de Landdistrict til Deputeret, maa kun tilskrives det omtalte særegne Forhold, hvori Kjøbstæderne for Øieblikket befinde sig, samt enkelte reent personlige Berørelser og Antidentser, som traadte til. Jmidlertid har hele Valgkampen i dette District været interessant og characteristisk, og vi kunne ei nægte os den Moerskab, at omtale den med et Par Ord. Sagen har dreiet sig om den meget ærede Hr. Procurator Bonnezen, der med den sjeldneste Velbehagelighed og en Udholdenhed, der fortjener den høieste Paaskjønnelse, har fremstillet sig selv saa complet og udtømmende, at det naturligviis aldrig kan falde os ind at indlade os i nogen Polemik med ham. Skulde der endnu mangle Noget, vil han vistnok fuldstændiggjøre sig i passende Organer, f. Ex. Trojels Aftenblad eller Foghs Cyprianus. Da vi stillede Valgeandidater faldt det os aldrig ind, at der vilde blive Spørgsmaal om B. vi ansaae det blot for et genialt Jndfald af Rodbyerne. Vi omtalte ham da kort, og med en ganske overordentlig Delicatesse, vi sagde ei Andet, end hvad man kan sige om en god Ven, som man anseer udygtig til politisk Virksomhed, at han mangler de nødvendige Egenskaber, Frihedssind, Kundskaber og en høiere Aand eller Characterens Gedigenhed, hvilket Sidste Pluraliteten af Menneskeheden mangler. Det maa derfor være paafaldende, at han tager saa grueligt paa Vei mod Pamphletskriveren. Dersom han ikke selv var sig sine Dyder fuldkommen bevidst, og de ikke ogsaa vare Andre tilstrækkelig bekjendte, skulde man næsten troe, han vidste sig Noget ved, siden han tager sig Saameget til. Eller ogsaa han under denne Skrivevirksomhed maa befinde sig i en saa exalteret og taaget Tilstand, at han forfjamser sig i sit eget spillende Vid og philosophiske Betragtninger, saa at disse løbe saaledes sammen i Hovedet paa, ham med Andres fremsatte klare Meninger, at han kommer til at mangle Skjellevne mellem hine og disse. Det gode Rødby og dets Ledere tilkommer Æren at have produceret Hr. Bonnezen. Rødbyerne vilde have et Prøvevalg; de havde hort tale om Hr. Thierry og Bonnezen; de kjendte imidlertid slet ikke Noget til dem, og navnlig var Hr. Bonnezens Storhed dem kun bekjendt af hans Mesterværk, Nakskover Værnepligtsadressen, samt den fine Skrivemaade imod Hr. Proprietair Dreiers meget beføiede og og rigtige Yttringer. Den colossale Prostitution gjorde blandt Rødbyerne colossal Furore, Hr. B. blev deres udkaarne Yndling. De vilde have en Mand af Distrietet, da kun en saadan kunde være saaledes indviet i Kjøbstædernes Natur og Væsen, at han kunde forsvare deres formeentlig truede Handelsret og Næringsfrihed. *) De*) Hr. Kjøbmand Ibsen i Nødby har i Stiftsavisen Nr. 23 store og høie Jdeer udbrede sig med Lynets Fart. Disse vandt pludselig Anklang udi Nakskov, hvor det forhen aldrig skal være faldet nogen Modersjæl ind, at der kunde være Tale om B.; men nu opstod en gloddende Begeistring, for den unge, sublime Rødbyide; det blev til en Forundrings Henrykkelse, at noget saa Herligt, noget fra Nu turens Haand og ved egen Flid saa Ypperligt kunde staae ligefor Øinene, uden at de kunde see og begribe det. Nu udkom B. lærde Værk, Udtoget af hans Excerpter det Blad var meget lærd, jeg maatte Øine væde. Vi haabe, at han til Gavn for Verden og Ære for sig selv, ei vil sætte sit Lys under en Skjeppe ved at lade disse værdifulde Skatte henligge døde og frugtesløse i sin Pult. De bør udgives og dediceres: Til mine Vælgere i Rødby og Nakskov, for at stadfæste den gamle Sandhed: "Verden elsker at sværte det Straalende. Man skulde have troet, at Excerpterne havde dæmpet Begeistringen, saasom han erklærer sig heri for den meest energiske Absolutist i Danmark; han vil ei have en Paragraph i Kongeloven forandret, da dog selv conservative Regjeringsmænd, ikke at tale om f. Ex. Etatsraad Bang d. A., ere enige i at Reformer og selv en vis fri Statsforfatning er nyttig og nødvendig; men det beroer kun paa Maaden, Formen og Tiden, hvorledes og naar dette bør skee. Men ne! over en Trediedeel af Nakskov holdt paa Bonnezen og Rødbyerideen. Men i Nakskov tog Begeistringen dog snart af; thi man har berettet os, at uagtet hele det bonnesenske Parties Anstrængelse kunde det dog ei lykkes det at faae ham valgt til Borgerrepræsentant, uagtet B. vedblev at udmærke sig, og hans Publicum henfaldt i større og større Beundring over, hvorledes B. mintro, maalte sine Antagonister Skjeppen fuld. Det er en bekjendt Sag. – Enhver af os har endogsaa med sig selv gjort den Erfaring, – at naar Hidsighed, Egenkjærlighed og en pludselig fremmed Jdee henrive os, saa kunne vien kort Tid blive ganske forvildede og knapt skjælne Sort fra Hvidt; det kan træffe selv med de bedste og meget oplyste Mennesker. Der var derfor al Grund til at vente, skrevet et Stykke, hvori Meget er baade sandt, rigtigt og smukt, og hvorom alle fornuftige Mennesker ere enige; men hvorfor vil denne gode Mand, naar han optræder politisk, handle liggeimod hvad her viser sig at være hans Grundsætninger, Jmidlertid har hans Artikel den meget væsentlige Grundfeil, først at han postulerer hvad netop er Qvæstionen, og hvad er ubeviist og ubeviselig, hvad Erfaringen har modbeviist afgjørende, nemlig: at særegne Privilegier og Monopoler skabe store og mægtige Kiøbstæder, og dernæst at han udgiver en Mening for Modstandernes, som disse aldrig have havt, og hvis Absurditet er indlysende, nemlig: at en voldsom og hensynsløs Revolution strax skal foretages med Hensyn til Kjøbstædernes Stilling til Landet; og deres særegne historiske Rettigheder. Fremdeles maa Hr. Jsen inddrømme, at skal der bies med Reformer til Rødby bliver flyttet hen til en naturlig god Beliggenhed ved Havet, vil det trække noget i Langdrag. Efter denne Anskuelse maatte Marieboerne have sagt: ne undskyld, saalænge Mariebo endnu ikke er flyttet op til Bandholm, og Knuthenborgs, Hardenbergs og Engestoftes Bønder endnu ikke ere blevne Selveiere, vælge vi Procurator Bonnezen eller en anden Absolutist til Stænderdeputeret; thi uden en saadan Mand til at tage sig af os, vil vort Mariebo blive rokket eller svækket. at Begeistringen skulde have udbredt sig ogsaa til Mariebo, da det nu engang var blevet et Kjøbstadprincipsporgsmaal. Vi troe, at efter Sagernes Stilling vilde Hr. B. have seiret i ethvert andet Land end Danmark, dersom han under lignende Forhold var bleven stillet som Valgeaudidat (hvad naturligviis ikke var skeet); men nu indtraadte den danske Ædruelighed og Besindighed; det var for galt denne vilde vi nu slet ikke have roest, idetmindste som den er i Almindelighed duer den ikke meget, og ogsaa ved denne ene havde B. seiret; men her traadte til noget Mere og Bedre, nemlig: en hos os ukjendt Samdrægtighed og Kraft, og B. faldt igjennem med Trommer og Trompeter; Marieboerne havde den ene Dag hævet sig saa høit, at vi ei vide nogen anden Valgcommune, der kan stille sig ved Siden af den. Jkke en Eneste stemte paa B., Alle imod ham. Der hører unægtelig en Mand med sjeldne Egenskaber til baade at vække en saadan Begeistring og saadan Apathi, hvor vanskeligt at forene en heel Byes Stemmer mod een Mand, men Hr. Bonnezen maatte med andre store Mænd føle den flagrende Folkegunst, der vender sig fra en Dags Aften til næste Dags Morgen; il ent pen de distance du Capitole a la roche Tarpelenne, er Mirabeaus bekjendte Ord, da han anklagedes af Barnave. J en By som Nakskov med ei ubetydelig Handel og Liv maa en sund Erkjendelse snart vende tilbage, en Ven har derfor tilskrevet os, at det der nu indsees saagodt som af Alle, at man har ladet sig vildlede. En svarede vor Correspondent: "hvorfor Fanden have vi ei Lov til at tage feil ligesom alle andre Mennesker!" Det er vist og sandt i alle Maader, errare humanum est; men saa have Andre ogsaa Lov til at sige uden Fortrydelse: det var en Feil, gode Venner. Og gamle Talleyrands Ord – som vi forresten ingenlunde underskrive – "det er meere end en Forbrydelse, det er en Feil, viser, at denne kan være i politisk Henseende meget slem. Pøbelen har allevegne, fornemmelig i Smaabyer, særegne Talemaader, staaende Vittigheder, et Billedsprog, en Terminologi af Platheder, og Dumheder. J denne Terminologi bevæger Hr. B. sig unægtelig med fuldendt Lethed og Correthed. Her er han i sit Element, og en synlig Glæde lyser ud af hans Ord naar han har været heldig i at benytte classiske Termina eller selv været Fader til og Skaber af saadanne, Her er han stor, her vil han uden Modsigelse faae alle Stemmer; han burde aldrig have vovet sig over i en anden Sphære. Men hele dette Sprog kjende vi, som boende langt fra Nakskov, ikke; vi have derfor maattet lade os det fortolke. Efterat dette er skeet, kunne vi forsikkre, at Hr. B. er aldeles paa Vildspor, vi have intet Personligt mod Hr. B.; vi skrive ei i Faveur af Nogen. For Fremtiden ville vi heller ikke have noget Politisk imod Hr. B., da han har havt den Godhed, at documentere sin egen politiske Intethed og Umulighed. Dersom vi i nogen Maade skulde have fornærmet den af Alle med Rette høiagtede Hr. Knud Sidenius, saa kalde vi vore Ord tilbage, saasom de have havt en Virkning, som ikke af os i fjerneste Maade var tilsigtet. En samvittighedsfuld Mand bør altid, men kan destoværre, ei altid, see hen til de mulige Følger af sine Ord og Handlinger, som han er sig bevidst at være udsprungen af den reneste Bevæggrund. Vi have forhørt os hos Mange, om de fandt Ringeagt eller nogetsomhelst Fornærmende i vore Ord; men Alle have svaret Nei, og viselv kunne ei heller finde, hvori det skulde bestaae. Dersom vi havde havt en inderlig kjær Broder, som havde baaret sig ad, som Hr. S., vilde vi have sagt accurat det Samme til ham: Hør, min kjære Broder! Du er en meget retsindig Mand, det veed Gud, Du er; men i Stændersalen er Du tilforladelig ei paa din Plads. Du aabner næsten ei din Mund, uagtet Du burde tale og forstaaer det; og nu kommer Du mig reisende her hjem i disse vigtige og vanskelige Dage, Du veed, mit Hjerte hænger ved Dig, og jeg seer Dig gjerne; men her burde Du være bleven paa din Plads, Du kunde tage din gode Kone over at pleie Dig, Kjøbenhavn og Roeskilde, har gode Læger, og naar dit Helbred kunde taale uskad den david-tuteinske Ørsted-Smans med de udmærkede Mænd der i det nye Statsraad skulle sidde ved Thronens Fod, saa kunde Du, paa min Sjæl, ogsaa holde lidt udstille og rolig i Salen endnu. Dog Naa, lad nu det være glemt, men Stænderdeputeret maa Du ikke oftere blive." Er heri, kjære Sidenius, noget Fornærmende naar vi stille os paa et politisk Standpunct, hvor der ei gjælder Broderskab eller personligt Hensyn. Vihavde troet, at en Mand som K. Sidenius var ude overOmfolsomhedens Standpunct, og ei saa forkjælet og om skindet, at han ei kunde taale uden søde og blide Ord Vi havde ganske tiet, havde vi vidst, at han ei vilde vælges; men selv i Marieboe kunde Jngen give os bestemt Underretning herom, og overhovedet saalænge en Mand ei offentlig erklærer, at han ei vil vælges, kan og bør der ei tages Hensyn til hans private Yttringer. Dette gjælder ogsaa om Hr. Districtslæge Møller i Nakskov. Det gjor os ondt, at vi mod vor Villie have fornærmet K. Sidenius; men det gjør os visseligen endnu mere ondt for ham selv, at han har ladet sig henrive til at gaae Compagni med Bonnezen eller Fogh ved at adoptere deres Stiil og slaae ind i deres Tone. Svaghed og Forfængelighed forleder undertiden til med latterlige og fornærmende Kraftudtryk at bøde paa Argumenter; men i den Grad som Hr. Knud Sidenius har gjort det, havde vi ei ventet det. Vi skulle nok fortryde vor lille Feil gode Ven, fortryd De ogsaa Deres større Vi gjentage, at Valgene have viist, at Stiftets Beboere ere gaaede frem i politisk Dannelse og Dygtighed, at mange Vælgere have havt Fædrelandets Vel for Øie men at der endnu for os Alle er meget at gjøre, dersom vi med nogen Rolighed skulle see Fremtiden imode. En Vælger.