Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-12-14
Den Brittiske Regiering synes i den nyere Tid at have betragtet Persien som kun at have liden Vigtighed for England, og Russerne ere bered villigen traadte i vores tidligere Fodspor. 1817 blev General Yermolov udnævnet til Gouverneur i Georgien (Grusien) besatte det med 50,000 Mand udvalgte Russiske Tropper, toge alle militaire Poster personlig i Øiesyn og ankom til Persien som overordentlig Ambassadeur fra Hoffet i St. Petersborg, med et Følge, som bestod af de fornemste Russiske unge Adelsmænd, denne Ambassade udmærkede sig i Persernes Øine ved en overordentlig Prag og Glands. Han afsluttede en Alliance- og Handelstraktat og efterlod Obersten Mazarqvitsch som Russisk Charge d'Affaires. Denne Officier, som er fuldkommen skikket til en saa vigtig Post, iagttager enhver Leilighed for at tilvende sig Persernes Yndest og Agtelse. Hvad han interesserer sig for ved de Persiske Hoffer (nemlig Schahens og Prinsens (lykkes ham uden Undtagelse; thi han sparer hverken Møie eller Omkostninger, for at erholde deres Venskab. De 50,000 Russiske Tropper i Georgien i Aaret 1817, bleve formerede i Aaret 1820 til 100,000 Mand og disse ere i dette Aar 130000 Mand stærke, endskiøndt de i Krigen, imellem Rusland og Persien sielden eller maaskee aldrig overstrege 30,000 Dette kan tiene til at give en paafaldende Anecdot Vægt, som er i Omløb, nemlig, at Oberste Mazarqvitsch har sagt ved en Fest, som han har givet: "Perserne maae, naar den nærværende Schab Fet Ali døer, lade sig den Thronfølger gefalde, som Rusland foreskriver det. Han holder aaben Taffel for den Persiske Adel og lever paa en Maade, som er værdig foren Repræsentant for en stor Nation. Derimod blev England repræsenteret af en Mand, hvis subalterne Rang giorde ham allerede ubetydelig i Persernes Øine, hvortil kom, at den ringe Pragt han førte og hans Opposition imod Kronprinsens Ønsker, og hans Forhold i Almindelighed, giorde hans Person modbydelig og gav Anledning til Sammenligninger til hans egen og den Brittiske Jnteresses Skade. Endelig opstøde alvorlige Misforstaaelser, fordi de 100000 Tomans ikke ere blevne betalte, som det Ostindiske Compagnie var skyldig, ifølge en gjort Afregning for Subsidie restancer; det Persiske Hof gav Hr. Billock personlig Skyld for denne Forhaling. Schaen havde aftraadt denne Fordring til Kronprinsen, og før at tilfredsstille Hs. Kongelige Høihed, havde Hr. Villock afbetalt 10,000 Tomans derpaa. Prinsen tilsendte ham en nye Anviisning paa 2000 To mans, men han vægrede sig ved at betale dem, og da Kayem Makom (Prinsens første Minister, som tilforn har været hans Opdrager) drev derpaa, saa fornærmede Hr. Villock Prinsen og ham, da han beskyldte dem for Troeløshed, fordi de imod deres givne Løfte vare indrykkede i det Tyrkiske Distrikt og han angav dette, som en Aarsag hvorfor han ikke vilde udbetale flere Penge. Hine imodsagde Beskyldningen, og Schabens Ministre, lode sig forstaae med, at denne Besværing klædte Hr. Villock meget ilde, da han aldrig havde besværet sig hos Porten over, at Persien er blevet saa mange Gange fornærmet af de Tyrkiske Gouverneurer i Erzerum. Forskuddet af de 10000 Tomans og den Anførsel af Hr. Villock, at Striden med Tyrkiet var en Grund hvorfor han vilde vægre sig ved flere Udbetalinger, forøgede den tidzigere Mistanke imod ham og Schahen vilde allerede i et Øieblik af Vrede have taget med Magt de 2000 Tomans fra sin forrige Gesandt i London, Mirsa Abul Hassan Khan, som havde der afsluttet. Traktaten om Ubetalingen af de 100000 Tomans; imidlertid afkiøledes igien hans Vrede, og han sendte til den Ende Aga Mahomed Kerreiin til Hr. Villock, for at giøre Paastand paa at betale Prinsens Anviisning. Dette Sendebud havde veden anden Leilighed paadraget sig Schabens Mishag, og foresatte sig nu, at gjøre sig Umage for at derskulde lykkes ham bedre dennegang, saa at han igien kunde erholde sin gamle Credit, men ulykkeligviis overdrev han sin Commission, da han sagde til den Brittiske Gesandt: at naar Anviisning ikke blev betalt inden 5 Dage, saa havde han befaling af Schaen til at komme igien og slaae Hovedet af ham. Strax forlangte HerVillock en Mihmandar for at ledsage sig til Grændsen. Forsikkringer fra Schabens Side selv og underhans eget Signet, ligesaavelsom Oplysninger fra Ministeren, som paafulgte, vare ikke istand til at formaae Hr. Billock til at opgive sin Afreise fra Persien. Schaben nedlod sig endog til at give ham et Tegn paa sin særdeeles Naade for at giøre Forseelsen godt igien og Ministerne forestillede Nødvendigheden af, at han maatte blive, fordi der vare Underhandlinger i Gang med Porten; men Hr. Villock blev ved at paastaae, at han vilde afreise, hvorpaa Schaen forsikkrede ham, at naar han forlod Persien i Fortørnelse og imod Schabens Ønsker, saa vilde Persien ansee det fornødent for sin Æres Skyld, at afsende en Gesandt til England, for at indberette om hans fornærmende Forhold og for at anholde om en anden Gesandt i hans Sted. Men Gesandten, som ikke lod sig overtale, forlod Teheran og Mirsa Mahomed Saullad, en af de unge Persere, som have studeret i England, blev ifølge deraf, udnævnet til overordentlig Persisk Gesandt i London. Haner nu ankommen til London over Rusland. Hans Modtagelse i dette Rige maae have stukket meget af mod den, som han og hans Reiseselskab tilforn havde modtaget ved deres Ophold i England. Den Russiske Regiering besørgede hans Husholdning og Eqvipage, lod ham forevise alt hvad derkunde være værdig for hans Opmærksomhed, og Keiseren forærede ham en Diamantring af en betydelig Værdie. Ved hans Afreise blev der udrustet et Skib for at bringe ham og hans Følge til England. Capitainen havde befaling at vise ham enhver Opmærksomhed, ikke at tage andre Passagerer ombord, og ikke at modtage den mindste Faræring, hverken af Mirsa eller af hans Familie. Paa Keiserens udtrykkelige Forlangende blev den Konstner, som havde ledsaget Mirsa til England, for nogle Dage siden sendt tilbage til St. Petersborg for at dannes paa Keiserens Bekostning. J det Tilfælde, at den Brittiske Regiering eller det Ostindiske Compagnie ikke skulde være tilbøielig til at forskyde ham Restancen af Subsiderne, saa har Mirsa faaet fra Landon er Kordiebrev paa 30000 Ducater, hvormed han efter Behag kan giøre sine Jndkiøb i England; stærke Beviser paa den Priis, som Rusland sætter paa sin Forbindelse med Persien. Gesandtskabet har flere Hensigter. Gesandten overbringer et Lykønstningsfirman til Hs. Maje stæds brondestigelse. Han er afrist for at forlange Bobetalingen af 15,000 Pd. Sterling paa de resterende Subsidier, som det Ostindiske Compagnies Direction allerede har bevilget; for at tore Vaaben og Klæder til den Persiske Armee; at forelægge den Brittiske Regiering Schahens Frakiendelse af Aga Mahomed Kerrims fornærmelige Budskab til Hr. Villock, ligesom ogsaa de Oplysninger; som vare denne blevne forgiæves givne i Persien; endvidere en Fortegnelse paa de Beskyldninger, som ere blevne lagte Hr. Villock til Last for hans foregivne upassende og fornærmede Forhold imod Schaben, Kronprinsen, Ministerne, ja imod hele Nationen, ved at overtræde dens hellig retigiøse Skikke og i Særdeleshed skal Gesandten protestere imod Hr. Villocks Ansættelse paa nye som Gesandt, og anholde om en Efterfølger i hans Sted, hvis personlige Forhold kunne blive et Middel til at vedligeholde Enig heder imellom begge Magter.