Danske Mercurius, 1671-09-01
Den Danske til den 1. Septembris 1671. Danmark. der nu Printzessen af Chur-Saxen hos sin Broder, Som Danmarcks Krone bær, samt ocsaa hos sin Och høye Sødskinde fem uger hafde brat (Moder, Fortøfvet, drog hun bort, och dennem gaf god nat. 2 Men Jeg med stil och pen kand ikke nær udføre Den store pract och stads, hans Majestæt lod giøre Sin Søster Wilhelmin, den tid hun afskeed toeg, Och fra sit Fødeland til Heydelberg hendroeg. Hans Naade self til Hest, med Prindsen och de store, for hendis karm sig fandt i præctig dragt och foere Alt Hoffet fulde med i rad och ordentlig, Samt Rytteriet och, som dapper holdte sig. Det gandske Borgerskab sin skyldighed bereede, Och med ærbydighed i vaaben stoed til rede, Och mangen Salve gaf. Mand och af voldene Med Styykkers grofve skrald i Luften tordnede. Alt Folket ynske fast (som hendis Dyd fortiente, At Himlen al sin gunst och milde naades rente Vil sende rigelig i hendes reene Skød, Och staa med hende bimod al u-lyst och nød Ja hvad som heldst hun sig for Jd til haande tager, Oc hvor som heldst hun sig begifver hen och drager: Ja hvad hun i sin Siæl och hierte tæncker paa, Da gifve Gud, at det maae lykkelig afgaae. Och du Vin rige Pfaltz, vel sige maat af Lykke, At slig en Dyders kiærn och Skønheds mesterstykke, Hvis høye lof och pris saa vidt udbreder sig, Skal komme dig til deel, och bedes til af dig. Men baade først och sidst den ædle Prinds oc Herre, hiertet glad maae være, Som hafver hende fæst, at Och sige Danmark tak, som gaf til hannem ud Saa bold och eye god och dyrebar en Brud. 3 Men hendis Moder slet til Altena med hende Paa reysen fuldtes hen, før hun tilbage vende: Der skildtis de først ad. Hvo Moders hierte veed, Kand tænke vel, at det er uden graad ey skeed. Fyn oc Juteland er Munstringen til ende. Och maae Feltherren self vedganges och bekiende, At sig blant Danske Folk, saa vel til Hest som foed, Det Jydske mandeligst oc aller best bestoed. Til Frankeriges Hoff den Rantzower hendragen, Som nys af Kongen blef til Grefve Stand antagen. Til Spansken Reds henkom, at være Resident: Och Petkum ligesaa til Sverrig er hensent. 6 Men Grefve Parssbergs Siæl til bedre Sted och Rige Ved Døden er forflyt. En hver veed af at sige, At hand retsindig var, høy-vittig, dydefuld Och (det som meest har kiem, sin Konning altid huld. Som det er u-beqvemt strax efter Juel at vandre, Da vil hans Majestæt, mand skalden Tid forandre, Paa hvilcken omslag er tilforne vaan at staa Hvem det vedkommer, hans forordning læse maae. Tydsk Tydskland. 1 Sig Cølne frycter end for de Frandsøske giæster, Hvorfor hun och sin vold af gandske magt befæster Och til forsekring, har bekommet nyligen et Regiment til Foeds endnu fra Keyseren. 2 Hand och anordning giør, en Krigsmagt an at rette, Som sig ey der fra langt skal i beredskab sette, Och altid holde vagt, at Frandskens magre Vin Ey skal forplumpe den, som voxer ud med Frankerige. 1 Hvokand begribe ret den Frandske Konges tanker, Med al den aarlogs magt som hand tilhobe sancker de der siges Königsmark iblant hans verfvere Til Tydskland gangen er om it par tusinde 3 Det siunis Lottringen faaer ævig Frandsk at blifve, Thi Kongen lader det i verk saaledis drifve, At Landet styres skal af tvende høfdinger: Den ennes part er Bar Nancy den andens er. 4 Mand det om Hertugen af Orleans udspreder, At hand til Heydelberg Churførstens Daatter beder, At fange til Gemal Samt och at hand det svar bekommet hafver der, hand med fornøyet var. Saa dapper stoer och rig ey nogen sig kand prise, Hand Jomaae dog her fra. Det Hertugen aff Gvise Med sit exempel lær; hvor mægtig hand var fød, Af Børnekopper hand dog nyligen er død.