Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-11-20
Blandede Efterretninger. Den Kempelenske Skakmaskine. (Forts.; see No. 90.) J Begyndelsen af Par tet vælger Tyrken den hvide Brikke og gjør det første Træk, hvilken ubetydelige Fordeel, man ogsaa gjerne indrømmer ham. Dette var en Forseelse fra Opfinderens Side, som han alt for sildigen blev vaer, til at han kunde hielpe den høire Haand til sin Ret igjen. Naar Spillet begynder, saa bevæger Skatmaskinen Hovedet, som om den nøie vilde undersøge Skakbrædtet, ogsaa gjentager den samme Bevægelse, naar Partiet er endt. For at gjøre et Træk løfter Tyrken den venstre Arm langsomt i Veiret og bevæger Haanden ad det Felt, hvorpaa Brikken staaer. Derpaa aabner Haanden sig, Fingrene brede sig fra hverandre, for at gribe den Brikke og sætte den paa det Feldt, hvor den skal komme til at staae; og han vender Armen ved en meget naturlig Bevægelse tilbage i sin forrige Stilling paa Hynden. Vil Automatet fratage sin Modstander en Brikke, der er i Fare, saa bevæger det Haanden og Armen paa den nyligen beskrevne Maade, men stiller den tagne Brikke udenfor Skakbrædtet, og vender da tilbage til sin egen Brikke, griber denne og sætter samme i den Tagnes Sted. Alle disse Bevægelser udføres med en Nøiagtighed, som lader intet at ønske tilovers, og den Behændighed, hvormed Armen selv i de fineste og meest indviklede Partier deraf, gaaer tilværk, frembringer en Skuffelse, i Følge hvilken man maatte ansee alle hine Bevægelser for Virkninger af en med Eftertanke udkastet Plan og en uafladelig Omsorg hos Automatet for, ikke at forrykke i Spillet nogen Brikke, paa dem nær, som det har grebet og skulle flyttes. - Har Tyrkens Modstander, placeret een af sine Brikker, saa bliver den sidste nogle Øieblikke rolig, ligesom om han tænkde efter over sit Spil, men snart begynder han igjen at sætte sig i Bevægelse. Naar han tilkjendegiver Skak for Kongen, ryster han med Hovedet, ligesom han vilde underrette sin Modstander derom; naar Modparten sætter en Brikke anderledes, end Spillets Regler tillade det, saa slaaer Tyrken med den høire Haand paa Bordet, til Tegn paa, at dette ikke gaaer an, og sætter Brikken igjen paa sin forrige Plads, dog tillader han ikke Medspilleren at gjøre istedet for hiint Feiltræk et andet Træk, men vedbliver selv at trække, ligesom om han vilde straffe ham for hans Mangel paa Opmærksomhed. – Den, som vil spille med Skakmaskinen, maa ikke forsømme, nøiagtigen at sætte Brikken midt paa det Feldt, hvorhan vil have den skal staae. Undlader han dette, saa vil Automatet, naar det udstrækker Haanden, for at tage Brikken, staae Fare for, at forfeile den, hvilket ikke allene vilde bringe Partiet i Uorden, men ogsaa blive skadeligt for Fingernes fine Mekanisme. Den, som eengang har gjort et Træk, tør ikke trække om igjen, og den, som eengang har berørt en Brikke, tør ikke trække nogen anden. Disse to Regler taale ingen Undtagelse. Naar Modstanderen tøver alt for længe med at trække, saa giver Tyrken et stærkt Slag paa Bordet, ligesom for at skynde paa ham. Ved enhver Bevægelse, som sætter Skatmaskinen, i Bevægelse, høres i dens Jndre en huul Rumlen, af et i Gang værende Hjulværk. Den ophører, saasnart Armen igjen ligger paa Hynden; Med spilleren kan da gjøre sit Træk. Den Person, der foreviser Maskinen, trækker den op fra Tid til anden, for det meste efter ti til tolv Træk, i Mellemtiden spadserer han op og ned i Værelset, men nærmer sig fra Tid til Tid Automatet, og altid fra den høire Side. Naar Spillet er elende, og Brikkerne ere tagne bort, saa indbydes een af Tilskuerne at sætte Springeren paa et Sted, ham selv tykkes. Tyrken griber da strax Springeren, og bevæger den, efter Spillets Regel, saaledes omkring paa Skakbrædtet, at den kommer til at staae paa alle 63 Felter, uden nogensinde at forfeile en eneste eller anden Gang at komme tilbage paa samme Plads.