Aalborg Stiftstidende, 1835-03-02
Om Trykkefrihed. (Af Filanger.)Der gives en Domstol, som findes hos enhver Nation. Den er usynlig, fordi den ei har noget Tegn, som kunde fremstille den for Øiet; men den er i stadig Virksomhed, og stærkere end Øvrighed, Love, Ministre og Konger. Slette Love kunne give den en skjæv Rettning; gode Love kunne lede og forbedre den, og gjøre den retfærdig og dydig; men ingen Lov kan angribe og beherske den. - - Denne Domstol er den offentlige Mening. - Denne Domstol har hverken Forum eller Dommersæde: der gives for samme hverken Comitier eller Folkeforsamlinger. Hvorledes kan den da vorde underrettet om Jkke=Overholdelsen af en gavnlig Lov; om den Mangel eller den Feil, der opdages ved en anden Lov; om en Vildfarelse, som Statsstyrelsen har begaaet eller vil begaae; om et Onde, Regjeringen har stiftet eller søger at stifte. Hvorledes hvil man kunne opfordre dens Røst til at yttre sig for et Gode, som bør skee, for et Andet, som skal udbredes og for1 Et, som skal opmuntres: Hvorledes bliver den underrettet om et uretfærdigt Ministeriums Planer, eller om Mis bruget af en Øvrigheds Magt? Hvorledes bevares den for hiin Drøm, hvori selve Lykken, forenet med Menneskets, naturlige Ladhed, allerede saa ofte har indlullet de Nationer, der besade den, og hvorledes kunde endelig denne Dom, stol bestandigt opfylde den vise Lovgivers Hensigter, naar disse gaae ud paa, at tilbyde Regjeringen alle Hjelpemidler, til det Godes Vedligeholdelse og Udbredelse, og alle Hindringer imod det Ondes Begunstigelse eller Jndførelse: Dette Middel er Trykkefriheden. Lovgiveren tørt altsaa ikke forsømme den; Lovgiveren maa fast begrunde den, Lovgiveren maa beskytte den. Det Almenes Vel fordrer det Lovgivningens Varighed og Folkets fremtidige Skjæbne gjør det nødvendigt - og, hvad der er endnu mere: Retfærdigheden. Denne ubøielige Guddom, som Lovgiveren altid maa tage paa Raad, og hvis Bud han aldrig tør unddrage sig fra at følge, forbyder aabenbart Berøvelsen af dette Gode. Beviset herfor er yderst simpelt. Der gives en Ret, som er fælleds for ethvert Samfund; der gives en Ret, som man hverken kan fortabe eller overdrage, eller gjøre Afkald paa, fordi den grunder sig paa en Pligt, som er forbindende for Enhver, i ethvert Samfund; der existerer saalænge Samfund existerer, og fra hvilken Jngen kan være fritagen, uden at være udelukket af Samfundet, eller uden at dette opløses. Denne Pligt bestaaer deri, at Enhver, efter sin Evne, bidrager til dette Samfunds Velfærd, til hvilket han hører; og den Ret, som er afhængig deraf, bestaaer deri, at han tør forelægge dette Samfund sine egne Tanker og hvad han anseer for at være tjenligt enten til Formindskelse af dets Onder, eller til Forøgelse af dets Velfærd. Trykkefriheden grunder sig altsaa, efter sin Natur, paa en Ret, som man hverken kan fortabe eller afhænde saalænge, man hører til et Samfund; der gaaer over alle Love og fremfor alle Løve, fordi den grunder sig paa hiin Pligt, der omfatter dem alle og gaaer foran for dem alle, en Ret, som Vold kan tilintetgjøre, men som Fornuft og Retfærdighed, forsvare, idet de eenstemmigen tilraabe os, Lovenes retmæssige Magt ikke kan have større Jndflydelse paa Udøvelsen af denne Ret, end den har paa Udøvelsen af alle andre Rettigheder, og at følgelig denne Magts Sanction (?) ikkun kan ramme deres Person, der vilde misbruge den. Kbhyst.)