Viborger Samler, 1837-06-04
Assessor Algreen-Ussing tog derpaa Ordet og sagde: "Hvilken Skaal skal jeg udbringe, derom kan jeg ikke være i Tvivl med mig selv. Andre have mange Skaaler; En for dette og en Anden for hiint. Jkke saaledes jeg. For mig er der een Skaal, og der er ingen anden Skaal, end denne ene: det er Skaalen for Offentlighed og Orden i Rigets Finantser (umaadeligt Bifald). - Offentlighed, fuldstændig, uindskrænket Offentlighed i hele Rigets Finants- og Statsgjelds-Væsen(gjentaget bifald) dette er det første og store Bud. Og det andet ligesom dette Orden, Jndskrænkninger, Besparelser, Ligevægt imellem Statens Jndtægter og Udgivter (stedse gientaget stærkt bifald). Udi disse to Bud indbefattes al Loven og Propheterne (Latter og bifald). Og dette er ikke blot min Mening. Hvad sporger man vel ogsaa om min eller nogen anden Enkeltmands Mening, Det er hele Folkets Mening (Ja! Ja Ja!), og det er tillige Kongens Mening (Bravo), og der ligger en Løftestang af titusinde Hænders Kraft, der nok vil lofte den Steen, som endnu ligger for Graven (stormende Jubel. – Det er hele Folkets Mening. Fra alle Landets fire Hjørner, fra alle Rigets fire Stænderforsamlinger, ere disse Ord udgaaede. Holsteneren, Slesvigeren, Nørrejyden, Øboeren, Alle have de med een Kæmpemund udtalt disse store, disse velgjørende Ord: Offentlighed og Orden i Rigets Finantser. Det er Kongens Mening. Nu skrive vi 1837, men allerede i Aaret 1813, altsaa nu for henved en Fjerdedeel af et Aarhundrede siden, tilsagde Kongen sit Folk Finantsernes Offentlighed og Kundgjørelsen af et aarligt Budget (stor Sensation), og siden den Tid er han aldrig bleven træt af at paabyde Finantsbestyrelsen Besparelser, Jndskrænkninger og Afbetalinger paa Statsgielden (Bravo), for at der kunde opnaaes, fuldkommen Ligevægt imellem Statens Jndtægter og Udgifter (stærk Applaus). Naar vi altsaa endnu ikke ere i Besiddelse af disse Goder, er det i det mindste ikke Kongens Skyld (Hør, Hør,). - "Det have vi jo allerede hørt saa tit og ofte! – Hørt det tit og ofte, Janderi har Du i Sandhed storligen Ret. Det er sagt til og ofte, og det er gjentaget tit og ofte, og atter er det sagt om igien tit og ofte og mange Gange; men derfor er det dog ikke sagt tit og ofte nok, saa længe vi ikke see nogen Virkninger deraf (længe vedvarende bifald). Og hvilke Virkninger have vi seet deraf, sporger jeg Jngen, aldeles Jngen (Nei, Nei,). Er Finants Commissionen blevet nedsat, Jngen (almindeligt Nei,). Er Regnskabet for 1835 bleven offentliggjort, Jntet (Nei, Nei,). Ere Besparelser blevne indførte, Jngen (Nei!). Ere Jndskrækninger blevne trufne, (Ner! eet Ja, Nei, Nei, Nei, Jngen, ingen, aldeles ingen (stormende bifald). Nu, saa er det heller ikke sagt tit nok, saa er det heller ikke gjentaget for ofte. Det er i det mindste min Mening: saa længe min Fiende endnu staaer opreist, saa længe lægger jeg ikke bort mit gode Sværd. Aldrig (Bravo). Saa længe jeg skal tage Sæde i den Roeskilder Stændersal; mit første Ord skal være som mit sidste Ord for Offentlighed og Orden i Rigets Finantser, indtil vi engang see Virkningen deraf (enthusiastisk, længe vedholdende Bravo). Saa ofte jeg skal være Gjest ved dette store nationale Festmaaltid; min første, min sidste, min eneste Skaal skal være for Offentlighed og Orden i Rigets Finantser, indtil vi engang have opnaaet disse Goder (atter lydeligt bifald). Saa længe jeg kan røre Haand og Tunge, i Tale, i Skrift, paa Prent, overalt, hvor der kun er en Aabning, hvor der kun er en Ridse for denne Tanke, der vil jeg indtile den med Overbeviisningens Styrte, indtil Døren engang springer op, og vi i Virkeligheden, faae, hvad vi nu saa længe savne, saa længe forgiæves anholde om: Offentlighed og Orden i Rigets Finantser."