Berlingske Tidende, 1767-11-01
Udi Anledning af Confoederationerne i Pohlen har Paven ladet gaae til samtlige Bisperne et Brev af følgende Jndhold: "Clemens XIII., Pave: Ærværdige Brødre, Vor Hilsen og Apostoliske Velsignelse tilforn. Hvad Sorg og Bekymring hiine Uroeligheder, som Dissidenterne i dette Kongerige opspinde mod den Catholske Religion, foraarsage Os, det have Vi tilstrækkeligen beviist i det Brev, som Ve under 18de April tilskrev den i Gud hvilende Erkebiskop af Gnesen; Ligeledes have Vi og i et andet Brev til den samme, af 15de Junii, givet tilkiende den Bedrøvelse, som omspendte Os, da Vi fik den Efterretning, at ikke faa Catholiker, under Skin af Nidkiærhed og Omsorg for det almindelige Beste, deels allerede havde tiltraad Dissidenternes Forbund, deels og vare tilbøyelige til at tiltræde dem. Hvorledes Vi i dette Stykke have været til Mode, og med hvad Formaninger Vi have opmuntret hans Fromhed, det have J letteligen kundet see af Vores Brev, det Vi befalede ham at meddeele Eder Men nu nøder et forskrækkeligt Rygte Os til, at Vi maa skrive Eders Ærværdigheder til i denne Sag, der nu umiddel har angaaer den ved Jesu Christi Blod helligede Catholske Kirke: Vi have hørt at dette indvortes Onde, som først hemmelig havde udbredet sig paa adskillige Steder, i adskillige Kredser og Landskaber i dette Rige, er nu kommen frem af Mørket for Lyset, da afskyelige Sammensværelser stikke Hovedet frem, og det alt er kommen saavidt, at de imellem sig forbundne Catholiker allesammen have indgaaet et alminde sig og fælles Forband med Dissidenterne, og saadanne Foreninger, som under Dette af den Ret, som man vil lade Dissidenterne vederfares, dem man salskelig giver ud for fortrykte, ene og allene sigtet derhen, at alle Vildfarere maa gives Rum, og deres skammelige Religions-Skikke frie Øvelse, og det i den Nation, som hidindtil har haft den Roes af en sandGadsfrygt og Nidkierlighed i at beskytte dens Religions Velstand; som af en besynderlig og ivrig hengivenhed til denne Religion har givet de allerbeste Love til dens Vedligeholdelse, og med en udrættet Aarvaagenhed holdt over sam C. Hvilke Catholker, jeg vil ikke sige, hvilke tykseende Bonne, anvel uden Forsærdelse see og en saadan Forbindelse af paa forskellige, saa stridige, og hinanden saa modsigende Maltatoner Hvad Deel har vel Retfærdighed med Uretfæraghed, Hvad Samfund har vel Mørket med Løset? Hvorad, 6 stemmer Christus med Belial, hvad Deel kan vel de Tvende have med de Vantroe, Hvad Samqvem kan vel Kirkens Sønner havsmed Troløse og Forrædere, som have haven sig løs af dens S. 38, og føre en bestandig Krig med Den 2 Hvorledes kandet være en sand Fred, som ikke er for handen med en vel indrettet Kierlighed, (sagde Vores Forfader, den hellige Glastus, engang til Keyser Anstasius.) Den hvorledes om vel indrettet Kierlighed maa være beskafan, lærer Aposteren Os tydelig, naar han siger: Kierlighed Femmer af et reent Hierte, af en god Samvittighed og en uforsaltet Troe; Men hvorledes kan den komme af et reent Hierte, naar dette anskakken uden fra Hobrændes kan den komme af en god Samettighed, naar man er i Sælskab med ugudelige, Hvorledes kan den komme af en uforsaltet Troe, naar man forbender sig med Vantroende? Men, vil J sige, de forbundne Catholtker have udtrykkelig bevidnet og til søn er i Underskriften til dette Forbund, at de ingenlunde ville tillade, at den hærskende hellige Catholske Religion lider mindste Afbræk, men at de meget mere ønske at vedligeholde samme fortykker; men hvem er vel saa kortseende, at den ikke strax skulde mærke, at Dissidenterne have givet Catholiserne en saadan Sove Drik, som skal disse dem i Søen, som icke ere forsigtige nok De have paa denne Maade smigret forCatholkerne, paa det de, som ere blevne opdragne og ere op vor de i Gudsfragt, naar de ere bragte i Søen, intet skal føle naar deres Samvittighed i denne Anledning skulle qvæle dem: de vilde ufeylbarlig blive forskrækkede, naar man havde draget dem end med i dette Forbund, som endog ved første Dy kast viser sig saa forskrækkeligt, uden noget Dække, og uden noge, som kunde forlinde dem. - Det bedrøver Os, ærværdige Brødre, at Catholikerne i dette Rige saa lidet indsee, hvor ildesindede den hellige Kirkes Fienders Gemytter ere, hvilket de dog lettelig kunde erkiende, dersom de kuns erindrede stade Tider, da Kætteriet blev indført i Eders Rige, til saa stor Skade for den Catholske Troe; i hvorvel ogsaa disse nærværende Tider burde noksom lære dem, hvor bedragelig deres Forehavende er. Visselige, som have verde lige Hensigter for Øyne, mærket dette ikke, at naar de have ladet sig behaare ved deres hykkelske Kierligheds Beviisninger, overlevere de udetænksom hen den Catholske Troe paa Slagterbænken for deres Grumhed. – Hvad Os angaaer, da begræde Vi med hittre Taar, dem Vi udøse for Guds Ansigt, en saadan Elendighed, som rammer et Folk, der er Os kiærest, hvoraf ikke en liden Deel haver ladet sig bedrage ved bykkelske Ord af det Catholske Navns Fiender; Vi bevidne i Jesu Christe Navn, hves Statholderskab Vi, skiønt uværdig og ufortient, dog efter hans u udforskelige Raad og Villie føre, paa det høytideligste, at saasnart Vi havde bekommet Efterretning om et saa utilladelig Forhold, have vi fordømt denne afskyelige Forbindelse, som Catholikerne have traad i med Dissidenterne, saavelsom og alle Aftaler, som ere gjorte imellem dem i Henseende til den Catholske Religion, som utilladelige og Kirkerøverske, og forkastet dem med den allerstørste Afskye. Men paa det Vi maa give et aabenbare Beviis paa denne Vor Forkastelse, Frasigelse og Fordømmelse, sende Vi Eders Ærværdighed, som og de øvrige ærværdige Bisper i dette Rige nærværende Skrivelse. Dersom det vel ellers er os tilladt i en saa aabenbare Fare for den hellige Catholske Troes og den hellige Kirkes Rettes Overvældelse og Omstødelse, at giøre Os noget Haab, at Vi skulde kunde afvende denne skrækkelig Ulykke, saa virker visselig eders Nidkierhed, for Guds Huus, ærværdige Brødre, Eders Standhaftighed og Dyd Os det største Haab, næst Gud, ham Vinde inderligste Bønner anraabe derom. Vibede dig, forman det Folk, som er anbetroet din Troskab og Omsorg, først og fornemmelig til Bodfærdighed, at det med den maa forsøge Guds Majestæt, og giøre ham sig bevaagen; dernæst ogsaa, at det ved den ivrigste Bøn, og ved allehaande Gudfrygtigheds Gierninger erhverver sig hans almægtige Hielp ved dette, for den Catholske Kirke saa farlige Stød. Giø dig tillige med ald Alvorlighed Umage for at lærede Enfoldige, oplyse de Forførte ved Sandheds Lys, at føre de Vildfarende paa rette Vey, at bekræftede Gode, og de som brænde i Nidkiærhed forTroen, i deres Forehavende og Sinds-Forfatning; men giør dette paa det sagtmodigste, og som Apostelen Jacob siger: med vits Sagtmodighed. Men hvor du seer, at du med Sagtmodighed lider udretter, der hold ved det være sig i Tide eller i Utide, straf, true, forman, med ald Taalmodighed og Lærdom. Endelig, paa det at J denne den Catholske Troes yderligste Fare desto omhyggeligere maa bevoge de Troende fra hiin Ulykke, som vilde drage deres ævige Fordærvelse efter sig saa beraaber den hellige Kirke, som eders Moder, sig paa eders Biskoppelige Embede selv. Vi lade dens Røst i dette Vort Brev lyde til Eder, da Viere satte i Bevægelse over hiine haarde Trudseler, hvormed den tiltaler saavel Os som alle Horder: Naar Vægteren faaer at see Sværdet komme, sigen den, og ikke giver det tilkiende ved Trommete Lyd, og Folket Folket altsaa ikke er paa deres Vagt, og Sværdet derpaa kommer og bortriver dem deres Siæle, saa skal han vel blive fangen i sin Ondskab, men Folkets Blod skal man kræve af Vægterens Haand. Vi give Eder, ærværdige Brødre, af oprigtig Hierte, og med ald Kierlighed, den Apostoliske Velsignelse. Given til Rom, apud S. Mariam majorem, sub annulo Piscatoris, den 28 Julii 1767. Vor Pavelige Regiæ rings 10de Aar.