Aarhuus Stifts-Tidende, 1801-04-18
Indenlandsk. (Slutningen af Hr. Kommandor Olsert Fischers officielle Rapport.) Fienden havde alle Steder 2 hvor vi havde 1, og Blok skibet Prøvestenen havde, foruden Kontre=Admiralen og 1 Linieskib, 2 Fregatter som skiød ham hele Tiden ret for ind, uden at han kunde besvare disse et Skud. Naar jeg altsaa blot historisk melder, hvad Deres K. H. Kronprindsen selv haver seet, og med Dem saa stor en Deel af Danmark og Europas Borgere: at denne (jeg tør vel kalde det saa) høist ulige Kamp varede og vedligeholdtes med en uforlignelig Tapperhed i 4 en halv Time: at den superiøre Magts Jld 1 Time før Slagets Ende allerede var saaledes svækket, at adskillige af de engelske Skibe, hvoriblant Vice-Admiral Nelsons, kun skiød med enkelte Kanoner: at denne Helt, i dette Øieblik, midt i Slagets Hede, sendte en Parlementær i Land for at foreslaae om Vaabenstilstand, naar jeg tillægget at det er meldt mig, at 2 engelske Linieskibe allerede havde strøget, men ved Opseiling af friskere Skibe bleve soutinerede og heiste igien, saa er det mig vel tilladt at sige, tilladt at troe, at Fienderne selv ville tilstaae: at Danmarks gamle Søekriger Ære den Dag lyste i saa utroelig Glands at jeg takker Himlen for at have havt Europa til Vidne derpaa. Endnu hang Seierens Vægtskaal om ikke lige, dog var den langt fra ikke siunken til Skade for Danmark. Selv de første og haardeste attakerede sydligste Skibe, selv den omringede, med al min høie Jdee om dansk Tapperhed, ubegribelige Prøvesteen, slog endnu en Stund, til næsten alle Kanoner vare demonterede. Omsider maatte disse vige Overmagten, og den danske Jld ophørte derpaa efterhaanden sønder fra og nord efter. Allerede Kl. 11 en halv blev Dannebroge, paa Siden af hvilket Vice=Admiral Nelson laae, skudt i Brand. steen af nordre Fløi, men Dannebroge streed længe un Jeg begav mig med min Stander paa Orlogskibet Holder den strax isteden for heiste Vimpel. Den havde ved Enden af Affairen 270 Mand døde og blesserede. Kl. 2 en halv var Orlogskibet Holsteen saa forskudt, havde saa mange døde og saarede, og et saa stort Antal Kanoner demonterede, at jeg atter omskiftede min Stander med Vimpelen; og da Sielland, hvis Touge vare overskudte allerede var i Drift begavjeg mig til Tre Kroner Batterie, hvorfra jeg commanderede den nordre Fløi, som var i let Engagement mod Admiral Parkers Division, indtil jeg Kl. 4 modtog Deres Kongel. Høiheds Ordre at ophøre Slaget. Defensionslinien sønden for Tre Kroner kom saaledes i Fiendens Vold, undtagen Fregatten Hielperen, som, da den tilsidst allene havde at stride imod en alt for overlegen Magt, kappede, og holdt ind til Stubben. Repetiteuren Elven, som, efter at have faaet adskillige Grundskud, Master og Takkelage forskudt, endeel Døde og Saarede, holdt inden for Kronen. Skiørprammene Nyborg, og Aggerhuus, den sidste taget paa Slæbetouget af den første, holdte synkefærdige ind til Kysten, og det gernerske Flaadebatterie, som var meget ilde tilredt; ende lig Blokskibet Dannebroge, som kort efter Slaget sprang i Luften. Foruden det Tab, Fienden synlig har lidt, er jeg vis paa, han, saavel paa Mandskab som Skibe har lidt betydeligt; ogsaa er Fordelen af Seiren kun ubrugelige Skibe, med for det meste fornaglede Kanoner og Krudtet overbord kastet. Bestemt kan Antallet paa Døde og Saarede ei endnu angives; men jeg anslaaer det for fra 16 til 1800. Paade førstes Liste maae jeg med Smerte anføre: Cheferne af Blokskibet Jndfødsretten og Fregatten Cronborg, Capitain Thurah og Premierlieutnant Hauch, samt adskillige andre brave Officerer. Paa de sidstes staaer først: Chefen af Dannebroge, Capitain Ferdinand Braun, som foruden adskillige andre Saar, har mistet den høire Haand. Til Officerernes og Mandskabets mageløse Mod har jeg ingen Udtryk. Slaget selv kan kun beskrive det. Doqven, den 3die April 1801. Olfert Fischer.