Viborger Samler, 1848-11-16
Om den nuværende Ministercrisis optage vi af "Flyveposten, følgende Artikel: Vi sige: det er en Persidie, naar Fædrelandet hentyder paa, at det er Kongen og en Hofcamarilla (sic.) der har fremkaldt Krisen, naar det hentyder paa, at Ministernes gode Hensigter ere strandede paa en kongelig Villie, der dog ikke er Kongens egen, men Andres, der staae bag ved Kongen. Det er ikke alene persid, men ogsaa usandt og uconstitutionelt. Uconstitutionelt fordi Kongens Person maa være uforkrænkelig i hvad der saa kommer, usandt og perfid fordi det er Ministrene, der allene bære Skylden for Krisen. Den danske Gesandt i England, Grev Reventlou, skal reise tilbage til England, for der paa Danmarks Vegne at indlede Fredsunderhandlingerne. Forinden sin Afreise skal han tildeles en Jnstrux angaaende den Basis, paa hvilken Fredsunderhandlingerne skulle fremmes. Denne Jnstrux affattes af Ministeriet og forelægges Hs. Maj. Kongen til Underskrift; men Hs. Maj. Kongen negter paa det Bestemteste at underskrive samme. Og hvorfor Fordi Jnstruxen opstiller som den tilsyneladende principale Basis Eidergrændsen". Men da Ministeriet indseer Vanskeligheden ved at opnaae denne uden en Kamp, paa hvilken det ikke har Mod eller Energie til at indlade sig og derfor heller ikke tiltroer Folket Mod og Energie, gaaer det ind paa Lord Palmerstons Mæglingsforslag og opstiller subsidiairt en "Deeling af Slesvig saa sydlig som den kan erholdes." Men det subsidiaire Forslag bliver altsaa det principale; Fjenden og den mæglende Magt ville uden videre forkaste Eidergrændsen, og en Deeling af Slesvig med saa sydlig Grændse som der kun kan erholdes, er afgjort. – Det var altsaa en Deling af det Danmark med Rette tilhørende Slesvig Ministrene foreslog Hs. Majestæt - og det efterat Ministeriet to Dage iforveien havde forelagt Rigsforsamlingen et Finantsforslag om en extraordinair Udskrivning af 10 Millioner, for efter Vaabenstilstandens Udløb at føre Krigen kraftig igjennem, Som Konge, som Mand af Ære, kunde han det ikke – han, som for ikke fuldt to Maaneder siden høit og lydeligt erklærede om Slesvigs Deeling: "Det skal ei skee. Og det skulde være en Hofcamarilla, som leder en Konge til at holde sit Ord, til ikke at bryde sit Løfte, til ikke at fraskrive sig med et Pennestrøg en Deel af sit Land, ja maaskee den bedste Deel, maaskee hele Landets Selvstændighed! – Dette er Sandheden, den usminkede Sandhed man har søgt at tilintetgjøre ved Jnsinuationer og Rygter, ret egnende sig til at vække Folkets Mistænkelighed. Vi ville gjerne troe, at Ministeriet her har handlet efter sin bedste Overbeviisning, at det er gjennemtrængt af Følelsen af, at det angivne er det rette og bedste Middel, hvorved de før gelige og fordærvelige Forviklinger, hvori Fædrelandet er styrtet, kan løses. Men aabenbart er det, at Rollerne her ere sælsomt fordeelte, saa sælsomt som det endnu aldrig har viist sig i nogen constitutionel Stat. Det er Kongen, som holder paa det af Ministeriet opstillede System: Eidergrændsen, og det er Ministeriet, som nu har opgivet det. – – "Danmarks Velfærd fordrer, at Kongen uopholdeligen omgiver Thronen med Mænd, hvis Jndsigt, Energie og Fædrelandskjærlighed kan give Regjeringen Kraft og Nationen Tillid." – – Det var den sidste af de i Casino den 20de Marts vedtagne Resolutioner."De Herrer Advocat Blaunfeldt, Commandeur Dahlerup, Oberstlieut. Fibiger, Prof. Sommer og Prof. Stein have i "Flyst." udstedet et Opraab til den danske Nation, i hvilket det hedder: "Danske Mænd og Brødre, Fædrelandet svæver øiensynligt i Fare: det trues ikke alene af en fordærvelig Krig, det trues med Sønderlemmelse og Undergang. Kun naar den hele danske Nation forener sig med mandig Daad, vil det kunne frelses. Derfor Sjællænder, Fynby, Lollik, Falsterboe, Jyde, Slesviger, derfor Alle J. som kalde Eder Danske, forener Eder med os i en kraftig jernfast Villie til ikke at taale Slesvigs Adskillelse fra det gamle Danmark. Vel vide vi, at vi imødekommes Eders eget Ønske, at denne Villie ligger skjult i ethvert ærligt, tro, dansk Bryst; men det er ikke nok, Villien maa ud af Brystet, den maa ud, for at den hele Verden kan vide hvad den danske Nation vil. En Nations Villie er dens Kraft; hvad den vil, kan den ogsaa, og her, hvor det gielder Landets fremtidige Existents, her, hvor det gielder Danmarks Ret og Ære, her, i Retfærdighedens og Sandhedens Kamp imod Logn og Svig og Overlast, her kan det ikke være tvivlsomt hvad vi ville. Slesvig har i alle historiske Tider udgjort en Deel af det gamle Danmark; Slesvigs uadskillelige Forbindelse med Danmark er anerkjendt og garanteret af næsten alle europæiske Magter; vi vilde besudle vor Ære, om vi bortgave dette Slesvig, fordi et oprørsk Parti har fundet Medhold hos det fanatiserede tydske Folk. Men, danske Mænd, vi kunne ikke løsrive Slesvig fra Danmark, uden at dette gaaer sin fuldstændige Undergang imode. – J Opraabet godtgjøres Vigtigheden af Slesvig som Danmarks Grændseværn imod det gridske Tydskland, der henviser til at Fortydskningen efterhaanden vil trænge op til Liimfjorden ja til Skagerak. (J Avisens næste Nummer vil den med Opraabet følgende Adresse til Rigsdagen blive meddeelt.) Efter "Ab. Av." agtede Lehmann i Tirsdags at stille sig til Valg for Rigsforsamlingen i den ledige Valgkreds for Kjøbenhavns Amt.