Aarhuus Stifts-Tidende, 1843-08-18
Nyheder fra Udlandet. Det engelske Linieskib Malabar, som har Espartero ombord, krydser endnu udenfor Cadix, og venter som det hedder, paa Jnstructioner fra sin Regjering om, hvad det endvidere har at iagttage med dets mærkværdige Passageer. Denne havde endnu tilSlutning havt den Krænkelse, at ligesom han var kommet ombord paa "Malabar erfoer han ved Kanonade og Klokkeringning, at Staden Cadix, den sidste som endnu holdt med ham, havde forladt ham og nu feirede hans Fald. Blandt de Personer som ere fulgte med Regenten, nævnes General Nogueras, Krigsministeren Laserna, Jndenlands- og Justitsministeren D. Pedro og D. Manuel Jontoya, Statssecretair Linage, og et Par Andre af hans Fortroligste. De fleste Generaler og Overofficerer, som han tilligemed sit Cavalleri havde ladet i Stikken ere fangne af Concha (der forfulgte ham lige ned til Strandbredden), og deriblandt var Halen, der har den sørgelige Hæder, at have bombarderet Barcellona og Sevilla; Alvarez, der nylig forgiæves havde beleiret Granada; Osseto, Chef for Regimentet Luchana; og Ossorio. Jngen veed, hvorZurhand er bleven af. Sevilla's heeltemodige Forsvar har i Madrid vakt den høieste Enthusiasme for denne berømte Stad, som nu kaldes: "den skjønneste Ædelsteen i Spaniens Krone." Den nye Regjering har, som en yderligere Erkjendelse heraf, tilsendt Sevilla en Laurbærkrands af Guld, som skal ophænges i Cathedralkirken til en evig Amindelse om Stadens Heltefærd. Endnu kort for Espartero havde forladt Sevilla, havde han udøvet det Barbari, at lade skyde en heel Deel Officierer, som havde vægret sig ved at udgyde deres Medborgeres Blod. Ogsaa havde han ladet skyde een af sine Adjutanter, fordi han havde faaet et Brev fra Madrid, hvori han var bleven opfordret til, at forlade Regentens haabløse Sag Aarsagen til, at Espartero havde maattet ophæve Sevillas Beleiring, havde været den, at General Concha, endnu førend Forstærkningen ankom fra Madrid, havde, gjennem Forstaden Triano, kastet sig ind i den halv ødelagte Stad, og derfra truet med et Udfald, som Regenten havde følt sig for svag til at modstaae, hvorfor han tilsomst begav sig paa Flugten, og forfulgtes af Conchas Rytteri, som var nærved at indhente ham, da han ankom for Cadix og fandt Adgangen dertil spærret. Men heldigviis fandt han i Havnen Santa Maria et lidet Fartøi, som bragte ham ud til det engelske Skib, der allerede i to Uger havde ligget der for at tilbyde ham Frelse, naar han ikke længere kunde finde Tilflugt i sit Fædreland. Saaledes rømmede nu denne Mand - hedder det – som en "landflygtig Mordbrænder fra det Land, der endnu for to Maaneder siden adlød ethvert af hans Vink. – "Da Regenten flygtede (hedder det i Pariserbladet "Charivari,) raabte hele Spanien efter ham: gid Fanden tage ham!" og see: Englænderne toge ham. Efter at Spanien saaledes er bleven befriet fra den saa forhadte Regent, fæster man nu der sit Haab til to andre Mænd, Narvae; og Serrano. Den Første skal være en dygtig Soldat, men heller ikke Mere. J Paris fortælles der mange Pudseerligheder om ham: saaledes løb han paa sin Bryllupsdag (han har i Paris nylig ægtet den unge, rige og skjønne Grevinde Tascher) strax efter Vielsen bort og var intetsteds at finde. Først om Aftenen fandt den bekymrede Svigerfader ham, spillende Billard paa et Caffehuus. Kun med Møie lod han sig formaae tilat gaae hjem igjen, og paa Forespørgsel om Grunden til hans underlige Adfærd, svarede han, at han havde gjort det, fordi Bryllupsgjæsterne, efter fransk Skik, havde omfavnet hans Kone, hvortil han alene vilde have udelukkende Ret. Otte Dage efter Brylluppet pryglede han sin Kone ligesaa dygtigt, som han kort efter bankede Jurbano ved Torreion. Næste Dag traadte han angerfuld ind til sin unge Kone og havde i sin Haand et Æg og en Pakke Bankosedler. "Jeg havde Uret igaar – sagde han - see nu, hvorledes jeg straffer mig selv; her er 50,000 Francs!" Derpaa tændte han Jld i Bankosedlerne, kogte Ægget ved Jlden deraf, og troede dermed at have gjort Alt godt igjen. Den Tredie af det spanske Folks nuværende Yndlinge er den unge Prim, nylig udn. til Greve af Reuss (Narvaez skal, som det hedder, ophøies til "Hertug af Madrid"), der fra Begyndelsen af har viist en overordentlig Bravoure og Bestemthed. Ved Troppernes Jndtog i Madrid vakte han den største Enthusiasme, og blev af Damerne halvt ihielslaaet med de fra Husene nedkastede Blomster og Krandse. Det Mærkværdigste ved hele denne Revolution er og bliver det, at Folket, det egentlige Folk, ved hele Sagen har forholdt sig saa ligegyldig og uden Deeltagelse, som om Parterne vare Chinesere og ikke Spanioler; men det indseer vel, at det ligefuldt efter som for denne Omvæltning forbliver i sin Armod sine Skatter og sin Elendighed, og derfor bryder det sig ikke om hvordan det gaaer.