Jyllandsposten, 1841-08-31
Da D. havde besluttet at foretage en offentlig Drøftelse af den augsborgske Troesbekiendelse, tilstillede han, for, saavidt muligt, at vide denne sin Handlings Legalitet betrygget, den da som Censor fungerende Politiretsassessor Dancheel sin Jndledningstale tilligemed et Brev, hvori han, belæret af den mod hans Prædiken brugte Fremgangsmaade, om at intet af ham for udtaget Hensyn til Sandhed og Trykkelov kunde betrygge ham for sine Skrifters Confiskering, Forholdelse af sin Eiendom og Pengetab, hvilket var skeet, uden Lov og Dom og uden angiven Grund, bad Assessoren at censurere Talen, som et til Trykken bestemt Manuskript. Dancheel svarede, at han ikke skjønnede dettes Jndhold at være stridende enten mod Lovgivningens Ord eller dens præsumtive Grund og Hensigt, hvorhos han dog bemærkede, at Titlen af Skriftet, der erklærede det for et Angreb paa den herskende Troesbekiendelse, muligen kunde bevirke, at høiere Autoriteter vilde finde Publicationen utilladelig, og henstillede derfor, om Dampe vilde modificere den derhen, at samme kun antydede en Undersøgelse angaaende Confessionen; i modsat Fald maatte han ansee det for sin Pligt, forinden videre, at indhente Cancelliets Resolution. De paaankede Ord i Titlen forandrede Dampe, og holdt nu Talen ordret efter Manuskriptet. Noget efter denne Tales Holdelse blev det af Cancelliet, efter foregaaende Brevvexling med Universitets-Directionen, Dr. Dampe forbudt at holde eller anmelde offentlige Taler om den augsborgske Troesbekiendelse. Da han derefter vilde holde en Tale mod den Mening, at Folket skal betragtes som utænkende, blev Anmeldelsen af denne Tale ham forbudt ved Cancelliresolution af 15de April, uden Anførelse af nogen Grund; og da han endelig vilde giøre en Anmeldelse blot med de Ord, at han vilde holde et Foredrag, blev ogsaa slig Anmeldelse ham forbudt. Paa en Skrivelse til Cancelliet erholdt han til Svar, at han forsaavidt han maatte være i Tvivl og Grændserne for sine Rettigheder som academisk Docent, maatte derom henvende sig til Universitets-Directionen, og at Cancelliet heller ikke kunde indlade sig paa at besvare de af ham iøvrigt opkastede Spørgsmaal, men han maatte af Lovene selv kunne skjønne, hvad der var Ret eller Uret. Paa Foranledning tilskrev Politidirecteuren D.,at han fandt sig beføiet til at forbyde den af ham anmeldte private Tale, uden videre tilføiet Grund. Nu udgav han et Skrift, betitlet: "Videre foregaaede FactaYttringens Frihed vedkommende. Men denne Brochure blev lagt under Beslag og ifølge kgl. Resolution af 12te Juli 1820 blev der nu anlagt Action imod ham, deels for den udgivne Prædiken og deels for sidste nævnte Skrift. Procurator Hagen blev udnævnt til Actor imod Dampe. Sagen verserede for Retten i en Tid af omtrent 3 Maaneder, og der faldt Dom i samme den 17de October 1820. Domconclusionen blev da som følger: Tiltalte Doctor juris Jacob Jacobsen, Dampe bør være uberettiget til at prædike, og at udøve det ham som Doctor Philos. tilkommende jus docenti, hvorhos han for hans utilbørlige Skrivemaade i det under Sagen paaankede Skrift: Videre Facta, Yttringens Frihed vedkommende kaldet, bør bøde til Kjøbenhavns Fattigvæsens Hovedkasse 40 Rbd. Saa bør han og udrede alle af denne Action lovlig flydende Omkostninger.