Almuevennen, 1843-04-26
Jfølge en af en Artillerist ved 2det Artilleriregiment i Rendsborg indgiven Klage over at være mishandlet ved Fægteundervisningen, er en Lieutenant i bemeldte Regiment af Stabskrigsretten dømt til 14 Dages Arrest og en Underofficier til 8 Dages Arrest. (Det synes at være en ringe Straf for slig Forbrydelse. Cancelliet og Skolelærer=Foreningerne. J flere Egne omkring i Landet have Almueskolelærerne. dannet Foreninger, saakaldte Conferentser, hvis Formaal, det navnlig er ved maanedlige Sammenkomster at virke til Medlemmernes gjensidige Uddannelse, saasom ved Samtale, Catechisations=Øvelser, Bøgers Anskaffelse, Sang o. s. v. En saadan Forening havde dannet sig i Sorø Amt, hvor Stemanns Søn er Amtmand. Da denne Herre og hans Collega i Ringsted og Alsted Herreders Skoledirection, Provst Bentzon i Ringsted, kom til Kundskab om, at der i den vestsjællandske Avis var averteret et Møde afholdt af Soro Amts Skolelærer forening i Liunge Skole den 6te Juli f. A. - udfærdigede disse Herrer et Circulaire til Herredernes samtlige Sogneforstanderskaber, hvori det betegnedes som noget Lovstridigt at benytte Skolerne til Skolelærerforeningens Sammenkomster, hvorfor Sogneforstanderskaberne advaredes mod at tilstede en saadan Afbenyttelse af Skolerne. Dhrr. Stemann & Bentzon udgave sig for at handle i deres Foresattes Aand, efter det kgl. danske Cancellies Ordre – og vi betvivle ikke, ifølge det Kjendskab, vi have til Cancelliet og dets Anskuelser, at deres Foregivende jo forholder sig aldeles rigtigt, ligesom vi paa den anden Side gjerne give Dhrr. Stemann & Bentzon det Skudsmaal, at de ere saa nidkjære og ivrige Tjenere, at Cancelliet ikke saa let faaer deres Lige Allerede i Aaret 1840 var der indgivet en Ansøgning til Sorø Amt om Tilladelse til at bruge en Skole tilde maanedlige Forsamlinger, Amtets Skolelærere agtede at holde. Amtet kunde ikke selv afgjøre dette Sporgsmaal, følgelig indstillede det Sagen til det kgl. danske Cancellies behagelige Afgjørelse og – mærk vel – med Tilføiende, at slige Forsamlinger neppe vilde stifte synderligt Gavn og at de foranledigede ufornødne Udgifter, hvorpaa Cancelliet ganske laconisk resolverede, at det Ansøgte ikke kunde bevilges. Hvilken efterlignelsesværdig Høide har ikke det Bureaukrati (Embedsmyndighed) naaet, hvor Amtmanden saaledes kan skrive sine Jndstillinger ud af Cancelliets Forestillingsmaade, og hvor de Overordnede følgelig med Tryghed kunne forlade sig paa deres Undergivnes sunde Takt Uagtet denne Enighed klæder der noget Besynderligt ved denne "behagelige Afgjørelse, og dette skulle vi kortelig fremstille. For det Første er det ikke let at gjætte hvorfra Amtmand Stemann og Cancelliet kunne forudsige, at der neppe vil komme noget Gavnligt ud Skolelærernes Foreninger, der nok ligger aldeles udenfor den Sphære og Forestillingskreds, hvori bedagede Geheimeraader, Conferentsraader, Etatsraader og Kammerherrer bevæge sig. Og selv i det værste Tilfælde, at disse Foreninger ikke bleve til synderligt Gavn, var det dog ikke et Forsøg værd, om de kunde stifte noget Godt, Dernæst – med hvad Ret argumenterer Amtmanden derfra, at Udgifterne ere ufornødne, Myndige Mænd, hvortil Skolelærerne dog vel henregnes, have ellers efter de hos os gjældende stokjuridiske Anskuelser, Ret til at give deres Penge ud, som det lyster dem. Og endelig – maa det ikke forekomme Enhver høist besynderligt, at Skolelæreren ikke forudsættes at være Herre i sit eget Huus, Vil han lade udgaae Jndbydelser til Dands og Kortspil, da er der vel ingen Autoritet, som vil lægge ham Hindringer i Veien, eller undersøge, om han har Formue til at optræde som Vært. Men vil han holde Kortene og Tant tilside, og samles med nogle Embedsbrødre for at udvikle sig til forsvarlig at røgte sit besværlige og lidet lønnede Kald – da betydes det ham, at han gaaer udenfor Lovene, Velsandt – Skolelæreren er ikke Eier af det Huus, han beboer, men det er heller ikke Statens, ikke heller Cancelliets, og endnu mindre Amtmandens Eiendom, thi det tilhører den paagjældende Commune. Dennes Forstanderskab synes altsaa at være den eneste competente Autoritet til at paasee Skolebygningens rette Brug, hvis der endelig skulde være Tale om et Tilsyn. – En anden lignende Skolelærerforening havde dannet sig i ElboHolmans Herreder omkring Fredericia. Da denne havde erfaret hvilken Skjæbne, der var overgaaet Foreningen i Sorø, indgav den i Slutningen af forrige Aar en Forespørgsel til det kgl. danske Cancelli for at erholde Besked paa, om den var berettiget til at existere. Under 23de December f. A. resolverede Cancelliet, at den kunde vedblive indtil videre, under følgende Betingelser, at den ikke udvides udenfor Elbo-Holmans Herreder, at dens Møder forud approberes af Amtmanden og Provsten, og at Provsten er opmærksom paa, om Foreningen skulde optage andre Øiemed end de angivne og forfeile sin Hensigt, hvorom da Jndberetning skal skee. Hvorfra denne liberale Anskuelse hos Cancelliet hidrører, kunne vi ikke forestille os, naar det ikke skulde være derfra, at Amtmand Hoppe og Provst Thune have gjort en anden Jndstilling end i sin Tid Kammerherre, Stemann, lige saa lidet som vi indske, hvorledes iøvrigt Cancelliet med Conseqvents kan negte een Skolelærerforening Existents i Sorø Amt og tilstede en anden at bestaae i Veile Amt, endog under de angivne byrdefulde Jndskrænkninger. Synderligheden i disse Jndskrænkninger behøve vi ikke at belyse: de springe i Dinene af sig selv. Men hvad vi troe at burde fremhæve, er det for Associationsfriheden (Frihed til at stifte Foreninger) betænkelige Princip, som ligger tilGrund for den Myndighed, Cancelliet har udviklet ligeover for Skolelærerforeningerne – et Princip, der vil fremtræde og føles i al sin Strænghed, dersom det bringes i Anvendelse paa lignende Associationer (Foreninger). Hvad vilde man f. Ex. sige, om Cancelliet foreskrev de Forsamlinger, som Præsterne paa mange Steder holde, de saakaldte Conventer, lignende Betingelser, for deres Tilværelse? Hvorledes vilde det blive optaget, om Cancelliet indblandede sig i den jydske Sagførerforenings Anliggender, saasom at Sagførerne vel maatte associere sig under de og de Vilkaar i et Amt, men ikke i et Stift, langt mindre i hele Jylland, Og dog see vi ingen Grund til at gjøre Andet eller Mere, gjældende mod Skolelærerne end mod Præsterne og Sagførerne. Skolelærerne ere ligesaa fuldt Statsborgere, som bine Embedsmænd; – de ere ikke engang bundne ved Embedseden, paa hvilken der er bleven lagt saa stor Vægt under den nuværende Regering.