Jyske Efterretninger, 1773-06-04
Paris den 17. Maji. mont, en Coureer fra London med den Efterretning, at i Følge Den 11. hujus fik den Engelske Ambassadeur, Mylord StorHertugen af Aguillons formelige Erklæring, i Henseende til at tagen, ligeledes at ophøre med den Engelske Flodes Udrustelse. Flodens Udrustelse til Toulon var ophævet, den Beslutning var Aarhuus den 1. Junii. til Sognepræst paa Anholt, Hr. Friderich Christian Timmer huus Domkirke, da 4 Personer, neml. Hr. Jens Due, kaldet Fredagen den 28 Maji sidstafvigte holdtes Præstevielse i Aar man, kaldet til Capellan pro Persona for Gierlev og Erslev, Hr. og Hr. Tønnes Ravn Capellan pro Persona for Thorning og Peder Brøchner, Capellan pro Persona for Schorup og Tvilum, Karup Meenigheder, bleve ordinerede. Texten til Hr. Biskop af Psal. 143. v. 10. Din Aand er god, lad ham lede mig i det pens Tale var i Anledning af den nær forestaaende Fest, udvalgt, ning imod Jfraels Folk, som han selv paa en overordentlig Maa jævne Land. Næst en kort Indgang, tagen af Guds Velgierde ledsagede igiennem Arabiens Ørk til Canaans Land, blev af Texten forestillet: Guds Aand, som den rette Ledsager for denne Aand prises, som saadan Ledsager: Din Aand er god. aandelige Vandringsmænd, og i Besynderlighed 1) Hvorledes Efterat disse Ord vare forklarede af Psal. 51. v. 13. m. v. 12, 14.9. 73, 1. blev viist, at den Hellig Aand baade a) kan være en Psal. 139, 7. Joh. 15, 26. Math. 19, 17. Psal. 119, 68. 145, fuldkommen Ledsager for de Troende i Kraft af sin Alvidenhed 1. Cor. 2, 10 12. 1. Joh. 2, 27. Alvished og Almagt 1. Cor 12, 4, hvorved han er i Stand til at undervise, raade, styrke og fuldkommeligen berede dem, og b) vil være saadan en Ledsager, for dem i Kraft af sin Godhed, Miskundhed og Troefasthed. Rom. 8, 26. 27, hvorfore Guds Børn trygt kan betroe sig Aandens Førelse, og i alle Tilfælde med Vished vente al fornøden Hielp af ham i deres Salligheds Sag. 2) Hvorledes Gud anmodes om at sende sin Aand hertil, Lad ham lede mig i det jævne Land. Her blev viist af det foregaaende, sammenlignet med Psal. 22, 11. at ved det jævne Land forstaaes den rette Vey til Himmelen, neml. Sallighedens Orden, der befatter Troen og Helliggjørelsen i sig, Math. 7, 14. Rom. 3, 17 og sættes imod de prange Veie, som Menneskene selv udvælge sig. Ap. Giern 14, 16. Es. 30, 31. derefter forklarede Hr. Biskoppen a) hvor fornødent det er for de Troende, at ledsages paa denne Vey at Guds Aand i Henseende til deres Skrøbelighed Psal. 71, 9. der teer sig i Mangel paa tilstrækkelig Indsigt udi en eller anden at de guddommelige Sandheder Rom. 14, 2 i Tvivl om nogle Sandheder, i Strid imellem Kiødet og Aanden, hvorved man forhindres udi Helliggjørelsen Gal. 5, 17, i Overilelser og Feyle C. 6. 1. a. og be hvad Beskaffenhed det har med bemældte Ledsagelse, der udstrækker sig deels til Christnes Forstand, som ved Ordets rette Brug og den aandelige Erfarenhed oplyses al mere af den Hellig Aand, der forbedrer efterhaanden deres Jndsigter, igiendriver deres forudfattede vrange Meeninger, betager deres Tvivl a. Eph. 1, 13. 17719. deels til deres Villie, der bliver ved en levende Forestilling af Guds Naade i Christo samt ved Aandens overflødige Trøst opmuntret til en større Taknemmelighed og Lydighed imod Gud Tit 2, 11. Psal. 119, 32. Anvendelsen heraf skeede deels paa Christne i Almindelighed, som bleve formanede til at forlange af Guld og imodtage den Hellig Aand til deres Ledsager, til hvilken Ende dem blev forestillet, hvormeget magtpaaliggende det maae være ethvert Menneske at komme ind og frem paa Sallighedens Vey, samt hvor salige baade her og hisset de ere, som nyde hans Ledsagelse, og hvor ulyksalige de derimod befindes, som drives ikke af Guds gode Aand, men af den onde Aand og deres egen syndige Lyst a. deels paa Lærere, i Kirken, som ere Ledsagere for andre Christne Hebr. 13, 17 og derfor des meere behøve Ledsagelse af Guds Aand saavel i deres Embeds Forretninger Joh. 16, 12. 13. 2. Cor. 2, 16. C. 3, 56. som i deres Christendoms Øvelse, hvorom da enhver af dem des inderligere og ideligere bør bede til Gud med David. Dette blev i Særdeleshed lagt Ordinandis paa Hierte ey allene ved Forsikkring om den Hellig Aands Beredvillighed til at staae dem bi som skulde forrette Aandens Tieneste, men endog ved Paamindelse om at skye det Forhold, hvorved denne Aand imodstaaes, forhindres og fordrives, og tvertimod at tage det troeligen i Agt hvorved ham kunde gives Indgang og Sted hos dem. - Af NeOrdinatis prædikede Hr. Timmerman. Efter Jndledning tagen af Joh. 15, 5. afhandlede han i Anledning af den forelagte Text for Christne, som i sær for Lærere, visende 1) hvortil denne Phill. 4. v. 13. Den høystfornødne Kraft og Styrke saavel Kraft og Styrke behøves, nemlig til at udrette det, hvortil man er kaldet, og da Christne i Almindelighed ere kaldede til at arbeyde paa deres Sallighed, og Lærere paa andres saavelsom deres egen Sallighed, saa behøve begge denne Kraft, men de sidste i sær til at lære og lide. 2, Hos hvem denne Kraft og Styrke bekommes, neml. hos Christum, i Christo d. er i Samfund og Forening med ham.