Berlingske Tidende, 1783-07-01
Snart vilde vi endog maaskee faae høre om Nordamerikanske Handels-Compagnier, som ere oprettede i Europa. Men her kommer endnu et i Betragtning. Om endstiønt alle Kiøbmænd i Europa, som vove Forsendelser didhen, kiendte hine Egnes Trang, og vare enige med hidanden, ikke at sende mere didhen end sammestæds kunde blive afsatte, saa vilde dog Amerikanerne selv giøre dem en Stræg i Regningen. Disse ville paa hin Side Havet ikke blive mindre Virksomme end vi paa denne Side. Efter al Sandsynlighed bedækker nu allerede hundrede af deres Skibe Occanet, og ile med deres Land produkter til de Europæiske Havne. Disse ville indtage til Baglast alle Slags europæiske Manufacturer. De ville hermed meget meget snart blive færdige, eftersom deres Produkter i forveien ville have en meget hurtig og sikker Afsætning hos os. De ville giøre et meget let Jndkiøb, af hvad de kiende tienligt og afsætteligt i deres Handel, da de bringe os Valuta derimod. Der vil de kunde sælge for lettere Priis end enhver Kiøbmand i vort Land, som paa Renterne maae beregne den langsom indkommende Betaling. Man indvende ikke, at disse Skibe ere ei endnu hiemkomne; thi allerede nu vil dette Forsøg, endog forinden Retourvarene ere komne didhen, giøre Ophold i de allerede der liggende Varers Afsætning. Kiøbmanden i hiin Eng vil imidlertid ikke lade sig overøse, da han haaber med det første at see sit Oplagsted forsynet ved sine egne Skibe, som han venter tilbage. Den tredie Forudsættelse, som vil give mig Anledning til de vigtigste Anmærkninger, er denne: Nordamerika er et Land, som endnu bestandig nødvendigen behøver Europæiske Manufactur=Vahrer, og visselig i lang Tid ikke aldeles vil kunde undvære dem. Man kan altsaa love sig der mange Kiøbere, og i det Hele en fordeelagtig Handels=Balance. Denne sidste har i Særdeleshed en stor Opmuntring for vor Tids Handels=Poli tier, som skye enhver Handel, hvori man trues med en skadelig Penge=Balance, og allene ville see Handelen dreven, om det var mueligt, med saadanne Folk, som mere tage, end give, og ved Enden have Handels-Balancen imod sig. Meget vel efter første Anseende. Men just ved en saadan Handel, naar en Nation overhovedet befinder sig resterende i Ballancen af sin hele Handel, og deri forbliver vedvarende, er dervet meere at tage i Betænkning, end ikke enhver anden. Hos et Folk, som har Overflødighed af alle Metaller, er det at spørge om, hvorledes det tilSlutning vil gotgiøre Mangelen i sin Handels=Balance. Men hvor dette ikke har Sted, har denne Banlancens J. standbringelse Vanskeligheder, hvoraf Følgerne dog omsiden maae falde tilbage paa den Nation, som troede bestandig at vinde ved Handelen, og endelig maae slaae en Streg over sin formeente Pengegevinst. Bankerotter og slem Gield, som nemlig uden formelig Bankerot, ikke kan udslettes, maae til Slutning stryge ud den Mangel, som ikke kan blive gotgjort med Vahrer eller ædle Metaller. Mangen Handel mellem polerede Nationer geraader ofte i denne Forfatning, og kan ikke i lang Tid igien udvikle sig deraf. Som da Sverrig led saa meget i sin Handel, formedelst dets Myntvæsens Uorden, og andre Omstændigheder, som under dets forrige førkerte Regiering trykkede Handelen, spurgte jeg ofte Kiøbmænd, som forrigen handlede derpaa, hvorledes de kunde drive denne Handel med Fordeel, Vi maae, svarede een af dem mig meget oprigtig, saaledes handle og saaledes indrette vor Regning, at, naar vi have gjort vor Omsætning 3 Gange og vundet vor Fordeel paa de svenske Produkter, som man sen der os til Betaling, en Bankerot, som følger paa den fierde Omsætning, da ikke meere skaber os. Skaden falder omsider ud paa den, som indlader sig med de Folk, der allerede ved den anden eller tredie Omsætning spille Bankerot. Ganske nylig fortalte mig en Jndsigtsfuld Kiøbmand, at han havde spurgt i Skotland, hvorledes man der gjorde Balancen lige med Engeland, som alletider er Skotland imod, Paa to Maader: svarede man ham. Ved Giftermaal, naar en Skotlænder giør et rigt Partie i Engeland, og ved Bankerotter. Paa den første Maade kan man ikke giøre sig Regning, i Handelen imellem Nordamerika og Europa. Vore rig Fruentimmer=Arvinger ville vi dog vel ikke bortgive dertil Det vil altsaa gaae løst paa den anden. Megen slem Gield vil heraf opkomme, og denne vil i Særdeleshed trykke den Stat, hvis Kiøbmænd have begyndt Handelen didhen for overilende og uden tilstrækkelig Kundskab om den udstrakte Forsigtighed, samme udfordrer, og uden at vide Midler til, ved en fordeelagtig Afsætning af Retourvahrene, som sendes dem til Betaling, at oprette det Tab, som de Tid efter anden maae lide ved deres Vahrers Afsætning der. Engeland har altid i sin nordamerikanske Handel været i denne betænkelige Forfatning. Hutchinson fortæller i sin Historie om Massachusets Bay 1750, 2 Tom. S. 444, at Kiøbmænd og Manufacturister i Engeland havde for 30 eller 40 Aar sig den, den Maade at sende deres Vahrer didhen for egen Regning og at lade dem sælge per Commission. Om endskiønt nu en tilsyneladende Fordeel viiste sig i Salget, saa tabte dog igien de fleste af disse Speculanter efter nogle Aars Forløb, særdeles meget, ved det Forliis, som de leed paa Retourvahrene. Folk af Jndsigt i London, naar de saae en Mand fordybe sig i denne Handel, tiltroede de ham ikke meere et langvarigt Kiøbmands Levnet. (Gould pronounce him kort Lived). For nærværende, føier han til, staaer denne Handel paa en sikrere Fod for Engeland. Faae Vahrer blive derfra sendte herover i Commission til at sælges. Manufacturisten holder sig til den brittiske Kiøbmand for sin Betaling. Denne bekommer af sine Correspondenter i Nordamerika en Jndkiøbs=Commission, og formedelst sit Forskud, contraherer han i Almindelighed saaledes med disse, at saafremt Betalingen ikke er følgagtig efter en Credit af 6 eller 9 Maaneder, beregnes dem Renterne. Dette for vor Tidsforfatning høist mærkværdige Sted kan man læse i Fragmentet af den Bog, som Hr. Ebeling har indrykket i sine Englis Miscellanies. Jmidlertid gielder her denne almindelige Anmærkning: En saadan Handel bliver dog endnu altid for de Stater ønskværdig, som ere i den Forfatning, at de kan drive den. Omendskiønt den enkelte Kiøbmand Tid efter anden taber, og der i det Hele ikke bliver vundet det, som man Følge Ud- og Jndførsels=Listerne allerede ansaae for vunden Balance, eller hvad Kiøbmanden allerede havde antegnet i sine Bøger, som Gevinst, saa vinder dog Landet i det hele Betaling for sit Arbeide, som virkelig kommer det til Hænde. ger derved langt bedre faren, end om denne Handel aldeles ikke havde haft Sted. Men den enkelte Kiøbmand har Aar sige til nøie at see sig fore, og Statsmanden, som drister sig til at veilede ham ved sine Jndsigter, handler ikke vel, naar han forleder ham til med en utilstrækkelig Forsigtighed og Kundskab om Sagen, at indlade sig i saadan Handel. Th. iblandt de mange Stater, som paa eengang drive denne Handel, vil den friste slettest Skjebne, hvis Kiøbmænd have begaaet de fleste Feil i denne Handel. Den vil, naar bestandig den ene efter den anden derved er gaaet til Grunde og ingen meere skytter om, at indlade sig deri, først igien tabe den allerede begyndte Handel.