Corsaren, 1843-09-15
Uddrag af Redactionens Forhandlingsprotocol. Møde den 12te September. Et Medlem gjorde opmærksom paa, at det militaire Medlem siden Prindsen af Hessens Forlovelse stadig havde drukket sig fuld. Det militaire Medlem. Denne Anklage er aldeles rigtig, og jeg er stolt deraf. Ja, jeg har siden Prindsens russiske Forlovelse stadig gaaet med en Pidsk. Men den har kostet mig meget. Jeg haaber, at Redactionen vil overtage Udgifterne for Fremtiden. Flere Medl. Ja, naar Du vil bære Pidsken i Nakken. Omkostningerne ved Haarets Udvænt gnue da paa Redactionens Regning. Os vil da Ryggen minde om den russiske Forlovelse. Denne Contract blev indgaaet. Et Medl. De to blanke Spalter i forrige Nr. have vakt megen Omtale i Publicum. Nogle mene, at "Berlingske" Hr. A. har været der paa Spil og gjort Sort til Hvidt, efter at det ikke vilde lykkes ham med skandinaviske Samsund. - Andre troe, at Censorhar stroget de to Spalter. Saasnart noget Ondt skeer, tænke disse Folk strax paa Censor. De huskte ikke paa Ordsproget, at man ogsaa kan gjøre en Cenfor Uret. - Visse mistænksomme Folk, som jeg ikke vil nævne, lagde Mærke til Annoncen, at Spalierne "vare trykte med ophøiet Trykk, og formodede en Allusion til en ophøiet Personlighed skjult paa den hvide Side, hvorfor de lode Sundhedscollegiet foretage en chemisk Analyse af Bladet. Flere. Nu, hvad fandt Sundhedscollegiet? ForGuds Skyld, lad os vide det. Den Forrige. Det veed jeg ikke; men dets Erklæring ligner vel den, det afgav i Sagen mod Kunstdreier Jversen: "Til den blotte Forfærdigelse af kunstige Tænder og Gebisser kan der, strengt taget, ikke siges at høre Lægekundskaber"; men des- uagtet kunne disse Kundskaber dog 1 ikke ansees som undværlige, men maae betragtes som vig. rige." Et Medl. Altsaa: Vel ere de to Spalter, strengt taget, hvide; men desuagtet ere de dog sorte, aldeles fordømt sorte o. s. v.? Forrige. Ja, formodenlig. Jmidlertid synes mig en officiel Forklaring af Sammenhænget med hine to Spalters Hvidhed høist nødvendig, og jeg henvender desangaaende en Opfordring til Secretairen. Secretairen. Sagen er ganske simpel den, at det Medlem, der skulde levere de to Spalter, var syg i og stadig troede, at han vilde komme sig. Endnu i det Øieblik Bladet skulde nuder Pressen, sendte han Bud, at man skulde vente et Dieblik, nu blev han strax rask. Flere. Men det er jo galt. Hvorledes skulle de to Spalter erstattes? Sceret. Ja, nu har han tilbudt at ville strive to Spalter til et andet Nr., der skulle blive saa spirituelle, at man efter at have nydt dem skal see dobbelt. Dette besluttede man foreløbig at vente paa. Forsamlingen blev i dette Øieblik opmærksom paa, at der foruden det syge Medlem manglede endnu et, og man spurgte hinanden, hvor han monstro var henne. Et Medl. Hvad! Er han ikke kommen? Saa er der bestemt skeet en Ulykke. Han vilde gaae op paa Pascontoiret for at forespørge om Noget, og nu har bestemt Passkriver Falkenthal antaget ham for en Baptist, og nu sidder maaskee Politiet og lader vort Medlem spise Suurbrod med Smør for imorgen at sende ham ud af Landet. Flere. Vi kunne jo gaae i Caution for ham. Forrige. Der bliver ingen Caution modtaget; han maa spise Suurbrød og det som sin egen Cautionist og Selvskyldner. Det stakkels Menneske! Hans hele Formue gaaer op i Suurbrod og hans gode Humeur i at sidde og see paa Falkenthals sure Ansigt. Kommer han ogsaa lykkelig og vel ud, bliver det da kun som Eddikebrygger. Forsamlingen blev greben af en dyb Bedrøvelse ved saaledes at erfare, hvorledes maaskee Falkenthal i dette Øieblik gjorde et af Medlemmerne Livet suurt. Netop i dette Moment traadte det savnede Medlem ind, med et forskrækkelig medtaget Ansigt. En almindelig Spørgen begyndte naturligviis, hvorpaa den Jndtraadie udbrød: Nei, jeg slap lykkelig fra Falkenthals Falkeblik. Men, da jeg gik bort stødte jeg paa en af mine Creditorer og kunde ikke undgaae ham. Mennesket tog mig under Armen og spurgte, om jeg nu kunde betale. Jeg svarede Nei. Saa førte han mig ind i en Port, tog Thorsens "Mosaik" op af Lommen og begyndte at læse for mig. Efter et Qvarteers Forløb spurgte han, om jeg nu kunde betale. Jeg svarede, at nu var jeg aldeles insolvent. Saa tog han Rector Borgens Digte frem, læste op deraf og spurgte mig efter fem Minutters Forløb, om jeg nu havde bestemt mig til at kunne betale. Jeg kunde ikke svare, Tungen var stiv og lam, Knæerne rystede under mig. Da blev til Lykke en Forbigaaende opmærksom paa min Tilstand, lagde sig imellem og skaffede Politi til at arrestere min Rykker... Et Medl. For Dyrplageri? Forrige. Saa, har jeg nu heller ikke Ro her! Lad mig faae nogen Forfriskning. Et Medl. Strax. Her er Kofods Verdenshistorie. Af den kan Du ifølge Heibergs sidste Jntelligensblade tage "et Luftbad, hvorved sunde Aander, maae styrke sig, naar de fole sig bedøvede ved smaalige og falske Kunstnydelsers Kvalme." Er Du færdig med Badet, saa gaae vi ud paa det Tivoli, som Heiberg. har anlagt sammesteds for at concurrere med sin Uven Carstensen. Du stiger op paa Kofods Verdenshistorie, da befinder Du dig pludselig "paa Menneskeslægtens Himalaya-Top, med den halve Stjernehimmel over dig (Vauxhall) og den halve Jord under dig (Carouselbanen), hvor Du hører Dig tiltalt af Slægtens egne Røster (Concert-Pavillonen), og hvor det Forbigangne og Tilkommende respiceres i Nærværelsens Aandedræt (Restaurations-Pavillonen)." - Er Du træt af at staae paa Himalaya-Toppen, rutscher Du ned og drikker et Glas Punsch hos Minui. Flere. Hvad koster Entreen? Forrige. Jngenting. Flere. Saa blive bestemt næste Geburtsdag Holmens Folk tracterede dermed. Jmidlertid, lader os Alle gaae derind.