JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1838-09-17
Det er iøvrigt at mærke, hvorlunde mange Privilegier og Forrettigheder - som i sin Tid, da de bleve tilstaaede, kan have været ret gode - nu efterhaanden ved Omvexling af Tid og Aar, ligesom alt andet Menneskeværk, maae ansees ei alene for ufuldkomne, men endog uhensigtsmæssige, og derfor høiligen trænge til Forandring om ei aldeles Ophævelse, og blandt disse saaledes forældede, og til Landets sande Tarv lidet svarende Privilegier kan Hoveriet i Danmark henregnes. Da nu altsaa Hoveriefrihed maa ansees at være, et, nærmest for den danske Bonde, saa ønskeligt og almeennyttigt Gode, saa er heller intet mere naturligt, end at alt, hvad der vedkommer denne Gjenstand, omhyggeligen bør drøftes og overveies af vore raadgivende Provindsialstænder i Særdeleshed; disse Folkets Udvalgte af alle Stænder, have Evne og Leilighed til at udtale sig, og med kraftfuld Værdighed gjentagende indstille for Majestætens Throne, hvad der formeentligen bør gjøres for Bondens Sag. Enhver frimodig og beskeden Yttring vil Regjeringen ikke miskjende, da vistnok ingen mere, end vor gode Konge, har viist sig som Velynder af Bondestanden, og som vi troe, i fuld Erkjendelse af, at det er denne hæderlige Stand, med hvis frie og uindskrænkede Virksomhed, en fuldstændigere Udvikling af Landets productive Kræfter staaer i nøieste Forbindelse. Kort sagt, at petitionere og Hoveriefrihed for den danske Bonde, er, saavidt skjønnes, en af de vigtigste Petitioner, der kan indgives, da Sagen har en saa væsentlig Jndflydelse, ei alene paa enkelte Jndivider, men paa hele Statssamfundet.
Jyllandsposten, 1838-09-17
Det var derfor vistnok saare ønskeligt, om der ved alle de saakaldte Kongelige Godser, blev gjort en Begyndelse med Hoveriets aldeles Ophævelse og Forandring til bestemte Afgifter; thi et skjønt Exempel virker dog som oftest. Hvorvidt det iøvrigt ved Lov burde bestemmes, at alt Hoverie in natura efter visse Aars Forløb skulde være hævet, overlades den Kyndigeres Bedømmelse; men dog forekommer det Jndsenderen ligesaa nødvendigt som gavnligt, om det blev befalet, at af enhver Gaard, som fra en vis Tid at regne blev fæsteledig, maatte intet Slags Naturalhoverie, under nogetsomhelst Navn, mere forrettes. Saaledes maatte da Hoveriet successive aftage og omsider reent forsvinde paa en, som det synes, mindre følelig Maade for de uformuende Godseiere, og Nytten af denne Frihed vilde da forhaabentlig vise sig desto kraftigere, da de Enkelte, der saaledes efterhaanden bleve frigjorte for Hoveriet, bedre kunde tjene som opmuntrende Exempler paa de mange og store Fordele, dette Gode vilde medføre, saavel i aandelig Cultur, som i Agerdyrkningens Fremskridt m. m., og derved ligesom opvække en værdig Kappelyst, saavel hos Godseier, som Fæster, til snarligen at fremme denne ligesaa almeennyttige som frugtbringende Sag for vor hæderlige danske Bondestand.
Jyllandsposten, 1838-09-17
Rettelse. Nr. 37, Side 147, staaer: de 2500 Rbd. som hidindtil er gaaet ud af Jylland f. Ex. offereredes til Fuldblodet som saaledes bedes rettet: "istedetfor de 2500 Rbd. som hidindtil er gaaet ud af Jylland f. Ex. kun 1000 Rbd. offereredes til Fuldblodet." – Samme Side staaer: "Cuptun" istedetfor Capsul.
Jyllandsposten, 1838-09-17
Hermed følger Tillægsblad Nr. 17. Af dette Blad udgaaer et No. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1838-09-17
Tillægsblad, til Frianopp, sten. Mandag den 17de Septbr. Nr. 10.
Jyllandsposten, 1838-09-17
Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1838-09-17
Udtog af Forhandlingerne ved Provindsialstænderne for Nørrejylland.
Jyllandsposten, 1838-09-17
Slutningsmødet den 25de August, (Fortsat.) Derpaa tog Præsidenten Ordet paa følgende Maade: "Da vi for tre Maaneder siden mødtes i denne Forsamling, følte vi fuldeligen at det Hverv, vi nu skulde udføre, var vanskeligere end det vi begyndte to Aar tidligere; thi dennegang vare Sagerne ikke forhen drøftede af vore Brødre paa Øerne; – det var derfor ikke uden blandede Følelser at vi skuede Udfaldet af vor Virksomhed imode. Men ligesom Modet stiger i Farens Stund, saa voxer Kraften naar ydre Vilkaar kræve forøget Anstrængelse, og hvad de spredte Kræfter ikke mægte at udrette, det frembringes ved deres Forening. Enige kunne vi visseligen ikke være om de enkelte Anliggender, thi forskjelligt stille de sig for Forskjelliges Sind, – men i en større Eenhed kunne dog vore forskjellige Anskuelser samles, og denne Eenhed, der staaer levende for vort indre Blik, naar vi virke i denne Forsamling, det er vort elskede Fædreneland, det Land, hvori, frit for fremmede Herskeres Jndvirken, Sprog, Sæder og Love gik i Arv fra Slægt til Slægt og kun forandredes forsaavidt de i Tidens Løb modtoge en større Udvikling. Men efterat vi, med Fædrelandet stadigen stillet for det indre Øie, ved at forene Kræfterne troligen have virket, maa vi ikke glemme hvad der lettede os i Udførelsen, af det vanskelige Kald. Vi virkede for et skjønsomt, et billigtdømmende Folk, der ikke til sine Udsendte gjør større Fordringer end de kunne haabe at opfylde, et sindigt, roligt Folk, der ikke higer efter Omvæltninger, men med Tilfredshed paaskjønner hver rolig Fremgang til det Bedre; vi virkede under en Konge, hvis ædle Sindelag, hvis store Kjærlighed til Folket og hvis utrættelige Virksomhed, gjøre det let for Folkets Mænd at nærme sig til ham. Ei heller glemme vi, naar vi kaste Blikket tilbage. paa vor nu tilendebragte Virksomhed, hvad vi skylde den lykkelige Omstændighed, at vi atter i vor Midte, som Kongens Betroede, see den sjeldne Mand, hvis uudtømmelige Kundskabsfylde, hvis uskrømtede Velvillie, og hvis ædle Charakteer paa saa utallige Maader gavnede os under Røgtelsen af vort Kald. Jdet Forsamlingen adskilles, paaskjønner den derhos hvad der skyldes de Enkeltes Virken til det fælleds Maal, hvad enten de nu ved Grandskning forberedede Sagerne, eller med Kyndighed og Varme førte Ordet i Salen, med Flid og Omhu bidroge til at overantvorde Ordet til Folket, eller endeligen, ved med Overlæg og Apartiskhed at afgive deres Stemmer, fremkaldte et heldigt Udfald. Og tør jeg endeligen udtrykke de Følelser, der røre sig i mit Sind idet jeg skilles fra denne høithædrede Forsamling, da kan jeg kun med faa og svage Ord udtale min Tak, min hjerteskrevne Tak, for al den Tillid, Velvillie og Overbærelse, som her i saa rigeligt Maal blev mig til Deel."
Jyllandsposten, 1838-09-17
Forsamlingens ældste Medlem, Landvæsenscommissair Wulff, holdt dernæst en Tale af følgende Jndhold: Vi have opnaaet den sidste af de Dage, der vare os givne for at raadslaae om det elskede Fødelands Vel Med rørte Hjerter hørte vi de Ord, som i Afskedens hvitidelige Time ere talte til os, saavel af den hvithædrede og inderlig elskede kongelige Commissarius som af den værdige Præsident. Vigtige Arbeider have været os forelagte, og vi saae dem bragte til Resultater, som vi ønske maae finde Anklang hos vore roeskildske Brødre; vi kunne da holde os forvissede om, at de som gavnbringende Love ville træde for Lyset, og værne og Undersaatternes Fred, Frihed og Lykke.
Jyllandsposten, 1838-09-17
Vi have seet Frugter af Forsamlingernes Andragender, Overveielser og Beslutninger i de første Møder, og af den os ved vore Forhandlingers Begyndelse meddeelte allernaadigste Bekjendtgjørelse vide vi, at Kongen intet af Nationens Ønsker har ladet ubemærket. Ogsaa denne Gang er fra Forsamlingens Side foredraget mangt et Anliggende, dybt indgribende i Undersaatternes Vel, og var der Et eller Andet, hvortil Nationen med ufravendte Blikke henseer, saa vide vi, at vore Andragender, Ønsker og Bønner i de nævnte og flere Henseender ville med Jnderlighed som med Kraft blive frembaarne for vor kongelige Fader af den Mand, hans Viisdom som hans Godhed sendte os som sin Villies Tolk, og vi ville i alle vore vigtige Anliggender tillidsfuldt haabe Bønhørelse. Vi bede Gud, at han vil lægge mange lykkelige Aar til den elskede Landsfaders Alder, og at han længe maa glædes over det Gode, han skabte for sit taknemmelige og trofast hengivne Folk ved at tildeele det Rettigheder, der binde sig til vore Jnstitutioner. Der mangler mig Ord til at tolke de Følelser, af hvilke ei alene Forsamlingen men Nationen er gjennemtrængt, med Hensyn til hvad vi skylde vor ædle elskede Ørsted. Han opoffrer saa ganske sin Tid, sine sjeldne Evner og sin hele Kraft til sin Konges Tjeneste og sine Medborgeres Vel, og vore Hjerters varmeste inderligste Tak er jo det eneste Offer, vi derfor kunne bringe ham. Vore Ønsker for hans Liv, hans Sundhed og hans Glæde ledsage ham, og give Gud, han ofte maa indtage sin med saa megen Værdighed beklædte Post, længe være Folkets Talsmand for Monarkens Throne, længe være Folk og Fødeland til Gavn og Pryd. Forsamlingen henvender sig med Taknemmelighed til den høithædrede Præsident, der med saa udmærket Duelighed har styret Forhandlingernes Gang, og saa at sige ledet os igjennem Forretningernes Labyrinth med Fasthed og Jndsigt, Godhed og Værdighed. Det vil inderlig glæde Forsamlingen ofte at see ham indtage en Plads, han med saamegen Hæder beklæder, og vore Ønsker ere, at Guds rigeste Velsignelse maa vorde ham til Deel. Skilsmissens Øieblik er der, Gjensidig Tak og Erkjendtlighed ledsage Afskedens trofaste Haandtryk, og om vi end adskilles ved Tid og Rum, saa vil dog Tanken omden her tilbagelagte Tid og om vort Kalds Vigtighed holde os forenede, og vore Bestræbelser stedse gaae ud paa, ogsaa adskilte at virke til det store Formaal, vort elskede Fødelands Vel." Derefter reiste den kongelige Commissarius sig og tilkjendegav i Kongens Navn, at Provindsialstændernes nærværende Forsamling var opløst. Forsamlingen udbrød derpaa i det eenstemmige Udraab: "Længe leve Kongen, hvorpaa den adskilte sig. Af Stændertidendens anden Række.
Jyllandsposten, 1838-09-17
(Fortsat.) Nr. 16. Sagen angaaende Kammerjunker Mylius's Forslag om en større Frihed for de værnepligtige Reserver. Forsamlingen, der under denne Forhandling bestod af 44 Medlemmer tillader sig herved allerunderdanigst at indstille. Eenstemmigen: 1. At alle endnu gjældende Anordninger og Bestemmelser om Landmilice-Sessionerne og Lægdsvæsenet, med dertil Henhørende maatte vorde sammendrag ne i en almindelig Anordning, og derved den størst mulige Simplification og Lettelse for det værnepligtige Mandskab søges tilveiebragt, samt i Særdeleshed blive bestemt: at den i det Foranførte omhandlede større Frihed i Henseende til Forandring, af Opholdsted maatte, som særdeles ønskelig, tilstaaes det værnepligtige Mandskab. Eller: At dersom herved maatte findes uovervindelige Vanskeligheder, det da maatte tages under Overveielse, om det lod sig gjøre, at indskrænke Cautionisternes Forpligtelse noget, saaledes at de ikke i alle Tilfælde bleve pligtige at stille en anden tjenstdygtig Mand, naar den Reserve, der var caveret for, blev borte, samt om ikke Amtspasse enten aldeles kunde undværes eller meddeles uden Caution foren kort bestemt Tid, naar den, der vilde forandre Opholdsted, anmeldte at ville omvexles til det District, til hvilket han henflytter. At der, saavidt muligt, tillige træffes Anstalt for, at det Mandskab, der fra de danske Provindser, begiver sig til Hertugdømmet Slesvig for at tage Tjeneste, maa nyde samme Begunstigelse, som naar det begiver sig fra den ene danske Provinds til den anden. Med 42 Ja mod 2 Nei: 3. At de af Mandskabet, der staae i Tjenesten og derfra permitteres, maae, naar de, istedetfor at reise til Hjemmet, attraae at opholde sig enten i Garnisonen eller i Nærheden af samme, hvor deres militaire Foresatte kunne være vidende om deres Opholdsted, være fritagne for at erhverve Amtspas. Eenstemmigen: 4. At det til Forstærkningsbataillonerne henhørende Mandskab maatte fritages aldeles for Møde ved de aarlige Landmilice-Sessioner, naar de intet Specielt havde der at berigtige, og Rullernes Conference skee med Lægdsmændene alene, saaledes som ogsaa i det Foranførte er udviklet. Samt med 27 Ja mod 17 Nei At det tillige maatte vorde taget under allernaadigst Overveielse, om det ikke vilde være rigtigst, at de Værnepligtige for Fremtiden optoges i Rullerne ikke efter Døbelister, men efter Confirmationslister. Nr. 17.
Jyllandsposten, 1838-09-17
Sagen angaaende Overretsprokurator Møllers Forslag om en Forandring i Henseende til Forkyndelsen af Appellationsstævninger i Skiftesager. Til at tage det ovennævnte Forslag under Overveielse blev nedsat en af tre Medlemmer bestaaende Committee (Fleischer, Bruun, Petersen), og efterat den havde afgivet sin Betænkning, hvis væsentlige Jndhold er optaget i Forsamlingens Petition, blev Sagen discuteret i tvende Plenarmøder den 17de og 19de Juli. Forsamlingen tør ikke tillægge sine yttrede Formeninger den Gyldighed og det Værd, at Opgaven ved disse paa den bedste Maade var løst, men da den maa finde Sagen af Vigtighed, tillader den sig at indgaae til Deres Majestæt med en allerunderdanigst Petition At Deres Majestæt allernaadigst vilde lade udarbeide og forelægge Stænderne et Lovudkast, der ved sine Bestemmelser kunde hæve de Vanskeligheder og den Ulempe, som efter den nu gjældende Lovgivning finder Sted for at kunne indanke Skiftedecisioner i usluttede Boer saavelsom i Boer, derei have overstaaet fatalia appellationis; ligesom og som Midler hertil ligge allerunderdanigst at henstille. enten 1. At enhver Fraværende, være sig Arving eller Creditor, paa Skiftet bør have en Mandatarius, der, ligesom han modtager Jndkaldelse til Skifteretten, ogsaa skal modtage med Retsvirkning for sin Man dant Jndstævning til høiere Ret, samt at den eller de for de fraværende Arvinger beskikkede Tilsyns værger, saafremt Arvingen ei møder eller bemyndiger Nogen som Mandatarius i sin Fraværelse, skal betragtes som saadan i foranførte Tilfælde: hvis ikke nogen Mandatarius er antagen og anmeldt for Skifteretten, kan ei nogen Forkyndelse af Appellationsstævningen forlanges, men paagjældende maa være tilfreds med hvad Skifteretten, Forening med Boets øvrige Vedkommende beslutter; eller At Apellationsstævningen bør skee alene til Skifteretten med et Varsel, der bestemmes til 6 a 8 Uger, samt at Skifteretten derefter ved Jndkaldelse efter Pl. 21 April 1824, hvori Grunden, opgives, betimeligen bekjendtgjør et Skiftemøde; Hvilket med 45 Stemmer mod 6 er billiget. 3. At det staaer til Apellanten, om han hellere vil vælge Stævning efter den hidtil brugte Maade, kun at dette til Skifterettens Efterretning tilkjendegives i Stævningen; Dette er billiget med 46 Stemmer mod 5. Nr. 18.
Jyllandsposten, 1838-09-17
Sagen angaaende Kammerjunker Mylius's Forslag om, at der i ethvert Amt maatte etableres et Pupilfond.
Jyllandsposten, 1838-09-17
Efterat Forsamlingen i Anledning af ovennævnte Forslag havde nedsat en af tre Medlemmer bestaaende Committee (Holm, Kammerraad Christensen, Estrup, afgav denne under 13de Juli sin Betænkning.
Jyllandsposten, 1838-09-17
Da Proponentens forandrede Jndstilling sattes under Afstemning, blev den forkastet med 45 Stemmer mod 3, og der blev saaledes ingen Petition at indgive angaaende denne Sag. Nr. 19.
Jyllandsposten, 1838-09-17
Sagen angaaende Udkast til en Anordning, betræffende nogle Modificationer i den nu bestaaende Lovgivning om Erhvervelse ved Hævd. Til at tage det ovennævnte Lovudkast under Overveielse blev nedsat en af tre Medlemmer bestaaende Committee (Bruun, Holm, Fleischer, og efterat denne havde afgivet sin Betænkning, blev Sagen discuteret i tvende Plenarmøder den 16de og 18de Juli. Forsamlingen skulde saaledes herved allerunderdanigst tillade sig at indstille. 1. At Lovudkastets § 1 maatte bortfalde. 2. At Udkastets § 2 gives den Udvidelse, at Hævd mod Panthaveren ikke skal kunne gjøres gjældende, ikke blot i det i §2 nævnte Tilfælde, men og, naar det Dokument, hvorpaa Hævden oprindelig støtter sig, ved Tinglæsningen er givet Paategning om Mangel af Adkomst for Overdrageren. At bemeldte § 2 gives det Tillæg, at Hævd for Fremtiden ikke skal kunne gjøres gjældende mod de Forhæftelser i en fast Eiendom eller Deele deraf, som den, der i Medhold af ældre tinglæste Adkomster er retmæssig Eier af samme, har foretaget sig, efterat Hævd paa Eiendommen allerede af en Anden paa lovlig Maade er erhvervet, med mindre den, der har erhvervet Hævd, har ladet et Dokument, saasom et Tingsvidne eller anden Beviislighed eller en Paategning paa det tinglæste Adkomstbrev, som han maatte have, tinglæse, hvori hans Prætension paa at have erhvervet Eiendommen ved Hævd indeholdes, og denne Læsning er foregaaet, forinden saadanne Forhæftelser komme til Læsning, eller, forsaavidt dette skeer inden en i D. L. 5328 foreskrevne Tid, forinden disses Udstedelse; samt At det ved Lov maa blive bestemt, i hvor mange Aar en saadan Paategning om Mangel af Adkomst skal have Virkning, og hvor langt Retsskriveren skal gaae tilbage i Tiden for at eftersee de ældre Eieres Adkomster og derom give Skjøderne Paategning. Saaledes afgives denne allerunderdanigste Betænkning. Nr. 20.
Jyllandsposten, 1838-09-17
Sagen angaaende Justitsraad Fielstrups Forslag om, at en Procentskat maatte blive paabuden. Til at tage dette Forslag under Overveielse blev nedsat en af tre Medlemmer bestaaende Committee (Nyholm, Brink-Seidelin, Brock), og under 13de Juli afgav denne derefter sin Betænkning. Da Oberst Brocks fem Henstillingsposter bleve stillede under Afstemning, hvilken efter Agent Nielsens Forlangende skeete med Kugler, bleve de forkastede med 30 Stemmer mod 18, og der blev saaledes ingen Petition at indgive i denne Sag. Nr. 21.
Jyllandsposten, 1838-09-17
Sagen betræffende Udkast til en Forordning, indeholdende nærmere Bestemmelser angaaende Fremmedes Handelsberettigelse. Til at tage det ovennævnte Lovudkast under Overveielse blev nedsat en af tre Medlemmer bestaaende Committee (Funder, Nielsen, Ludvigsen, og efterat denne havde afgivet sin Betænkning, blev Sagen discuteret i tvende Plenarmøder den 30te Juli og 1ste August. Med 27 Ja mod 22 Nei har Forsamlingen saaledes besluttet allerunderdanigst at indstille. At de Controlformaliteter, som ved Fregn. om Provehandelen i Hertugdommene af 24de Octbr. f. A. § 6 ere bestemte for indenlandske Handlende, som reise i Hertugdommene for egen Regning, ogsaa blive anvendelige saavel paa danske som paa slesvigske og holsteenske Handlende og Fabrikanter, naar de her i Landet søge Bestillinger paa deres egne Varer."¬
Jyllandsposten, 1838-09-17
J Frdn. for Hertugdømmene § 8 er bestemt, at den, som gjør sig skyldig i ulovlig Prøvehandel, foruden at straffes, tillige skal erlægge den befalede Recognition, forsaavidt en saadan ikke har været erlagt. Denne Bestemmelse er udeladt af Lovudkastets § 10, og skjøndt det maaskee kunde synes at følge af sig selv, ansees det dog rettest, at den ogsaa her bliver tilføiet. Forsamlingen tillader sig derfor eenstemmig, med 49 Stemmer, allerunderdanigst at indstille. At der efter Ordene i den anden Passus af §. 10: "foruden den Straf, som han for uberettiget Handel samt for Overtrædelse af Toldanordningerne maatte være ifalden, indskydes: samt foruden at betale den ikke erlagte Afgift, saafremt en saadan burde være erlagt. Til bemeldte § 10 er det i Motiverne bemærket, at man ikke har troet at burde optage den i Frdn. 24 Octbr. f. A. § 8 indeholdte Forskrift om en særlig Protokol, hvori Toldembedsmændene skulle anmærke det væsentlige Jndhold af de dem foreviste Adgangsbeviser, og hvis Jndhold ved Udgangen af hvert Aar i Udtog, skal bekjendtgjøres for de Handelsberettigede paa Stedet. Man har meent, at de reisende Handelscommissionairers Ophold og Forretninger ogsaa uden saadan Bekjendtgjørelse vilde blive tilstrækkelig bekjendte, og at hiin Foranstaltning let kunde medføre Vidtløftighed. Forsamlingen skjønner imidlertid ikke rettere, end at overveiende Grunde tale for en saadan Foranstaltning, der, som ovenanført, er paabuden ved Lov i Hertugdommene. Det kan naturligviis ikke antages for Meningen, at de Afgifter, som erlægges af Handelsreisende, ikke skulde behøve at indføres i Toldbøgerne, men Talen er kunom en særlig Protokol, hvori Adgangsbevisernes væsentlige Jndhold vilde være at antegne. Naar der af en saadan Protokol publiceres aarlige Udtog, da kan det ikke feile, at disse ville være særdeles ønskelige for de Handlende, i hvis Jnteresse det ligger, at benytte ethvert Middel, som kan sætte dem i Stand til at have et nøiere Opsyn med, at deres Rettigheder ikke blive krænkede. Men paa den anden Side ere slige Protokoller ikke uden al Jnteresse for Staten, idet den derved paa en middelbar Maade igjennem de Handlende, opnaaer en Control med vedkommende Toldembedsmænd. Det synes desuden utvivlsomt, at jo vanskeligere en Control er, desmindre bør man lade et Middel ubenyttet, som væsentlig hertil kunde bidrage, naar man først har besluttet sig til en saadan Control, og da derhos deslige Protokoller sandsynligviis ville medføre mindre Vidtløftighed her end i Hertugdømmene, saa har Forsamlingen med 33 Ja mod 16 Nei troet at burde allerunderdanigst indstille. At en Bestemmelse, liig den, der indeholdes i Frdag. om Prøvehandelen i Hertugdømmene af 24 Octbr. f. A. § 8 sidste Punktum, optages i Lovudkastet. Saaledes afgives denne allerunderdanigste Betænkning. Nr. 22.
Jyllandsposten, 1838-09-17
Sagen angaaende et Andragende fra endeel Prokuratorer ved Landsoverretten i Viborg om Forbedring, i deres Kaar. Til at tage det ovennævnte Andragende under Overveielse, blev nedsat en af tre Medlemmer bestaaende Committee (Bruun, With, Petersen), og efterat denne havde afgivet sin Betænkning, hvis væsentlige Jndhold er optaget i Forsamlingens Petition, blev Sagen discuteret i tvende Plenarmøder den 23de og 26de Juli. Committeens Jndstilling gik ud paa: 1. "At Sagførerne ved Nørre-Jyllands Landsoverret, for Fremtiden tillægges Salairer for de af dem i Justits- og Delinqventsager udførte Defensorater. At der ligeledes herefter ubetinget maatte tillægges dem i Salair i beneficerede og befalede Sager. 3. At i de Tilfælde, hvor saadant Salair i Justits og beneficerede samt befalede Sager ikke kan erholdes af den Tiltalte eller den Part, som ved Dom i Sagen maatte tilpligtes at udrede samme, det Offentlige da er Sagføreren ansvarligt for bemeldte Salair, og 4. At bemeldte Sagførere gives Haab om, at der forActoraters Udførelse i ualmindelig vidtløftige Justitssager, paa Andragende derom, efter Overrettens derover afgivne Erklæring, vil kunne blive tillagt dem en efter Sagens Beskaffenhed yderligere Godtgjørelse udenfor det lovbestemte maximum af Salair for Actoraters Udførelse. Dernæst havde Committeen henstillet til Forsamlingen, om det ikke tillige maatte foreslaaes som Regel, hvis Foranstaaende maatte finde Hans Majestæts Bifald. 5. At Bestemmelserne under Nr. 1, 2 og 3 ikke skulle være til Hinder for, at den Tiltalte og beneficerede Part maatte kunne faae den Sagfører beskikket til sin Defensor og befalet Sagfører, som han han i en given Sag maatte ønske sig, uagtet denne Sagfører ikke maatte staae for Tour, naar denne kun er villig til at overtage sig Defensoratet og Sagen for den beneficerede Part. Forsamlingen skulde herved allerunderdanigst tillade sig at indstille, om det ikke til Forbedring af de ved Landsoverretten i Viborg ansatte Sagføreres Stilling maatte behage Deres Majestæt ved Lov at fast sætte: 1. At Sagførerne ved Nørre-Jyllands Landsoverret for Fremtiden tillægges Salairer for de af dem i Justits- og Delinqventsager udførte Defensorater. 2. At der ligeledes herefter ubetinget maatte tillægges dem i Salair i beneficerede og befalede Sager; samt 3. At i de Tilfælde, hvor saadant Salair i Justits og beneficerede samt befalede Sager ikke kan erholdes af den Tiltalte eller den Part, som ved Dom i Sagen maatte tilpligtes at udrede samme, det Offentlige da er Sagføreren ansvarlig for bemeldte Salair. Hvorhos man endvidere allerunderdanigst tillader sig at henstille. At Bestemmelserne under Nr. 1, 2 og 3 ikke skulle være til Hinder for, at den Tiltalte og den beneficerede Part maatte kunne faae den Sagfører, beskikket til sin Defensor og befalet Sagfører, som han i en given Sag maatte ønske sig, uagtet denne Saafører ikke maatte staae for Tour, naar denne kun er villig til at overtage sig Defensoratet og Sagen for den beneficerede Part. Nr. 23.