Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1799-10-09
Fyen har i disse Dage mistet en oplyst Mand og Religionslærer ved Professor Steenvinkels Død i Assens. Slutningen af Forordningen, som nærmere bestemmer og forklarer Trykkefrihedens Grændser, (See Side 506.) 5 C. Hvor, som udgiver noget Skrivt, der sigter til at nedbryde Læren om Guds Tilværelse og den menneskelige Siels Udødelighed, saa og de, der, i trykte Skrivter, laste eller forhaane den christelige Religions Lære, som, i Følge Vore Rigers Conditution og Landets Love, skal fortrinligen beskyttes og haandthæves, bør straffes med Landsforviisning, fra 3 til 10 Aar. Og da Vi ville, at ethvert andet Religions=Samsund, som taales i Vore Riger, ogsaa skal nyde Beskiærmelse i deres Gudsdyrkelse, saa befale Vi, at dersom nogen søger at forarge saadanne Meenigheder, ved at drive Spot med deres Troesbekiendelse eller Religion, skal den Skyldige, naar det paaklages, straffes med Fængsel paa Vand og Brød, fra 4 til 14 Dage. 6 s. Dersom nogen, i trykte Skrivter, udbreder lønnagtige Beretninger om nogen vigtig Deel af Statens Tilstand, eller og Regieringens Beslutninger og Foranstaltninger, skal han dømmes til at arbeide i Forbedringshuset, fra 2 Maaneder til 2 Aar, i Forhold af den Skade eller Uleilighed, som den udspredte løgnagtige Efterretning kunde have tilsigtet, eller, efter dens Beskaffenhed, have forvoldet. 7 s. Da Vi aldeles ikke ville, at redelige og oplyste Mænd skulle hindres fra, med Frimodighed og Anstændighed offentligen at tilkiendegive deres Tanker, og hvad der, efter deres Jndsigt, kunde bidrage til at fremme det almindelige Bedste; saa skal det ei heller være nogen forbudet, at yttre sin Meening, angaaende hvad han troer, der kunde være at forbedre eller rette i Landets Love, Anordninger og offentlige Jndretninger; dog følger det af sig selv, at Forfatteren bør udtrykke sig med Beskedenhed, og ei tilsidesætte den Ærbødighed, han, som Borger og Undersaat, er Regieringen og Lovgiveren skyldig. Skulde nogen forsee sig herimod, ved at skumle med Bitterhed over Regieringen, eller ved at indklæde sine Anmærkninger over dens Foranstaltninger i utilbørlige og usømmelige Udtrykke, men dog ikke i den Grad, at han kunde ansees efter 28, da bør han dømmes til at sættes i Fængsel paa Vand og Brød, fra 4 til 14 Dage. 8 s. Dersom, i Vore Riger, noget Skrivt vorder trykt der fornærmer fremmede, i Venskab med Os værende, Magter, enten ved at laste og forhaane de regierende Personer, eller, uden at nævne sin Hiemmel, at tillægge saadanne Regieringer uretfærdige og skammelige Handlinger, da straffes den Skyldige med at arbeide i Forbedringshuset, fra 3 Maaneder til 3 Aar, efter Fornærmelsens Grad. 9 s. Udgives noget trykt Skrivt, hvorved Sædelighed og Blufærdighed kræntes, straffes Forfatteren med Fængsel paa Vand og Brød, fra 4 til 14 Dage. 10 s. Fremføres der, i trykte Skrivter, beskyldninger imod Vore Collegier, Retter, eller andre Embedsmænd, deres Embedsforvaltning angaaende, da ville Vi, at Sagen saafremt den er af Vigtighed, skal Os forestilles, til Overveielse og Beslutning, om den bør nærmere undersøges, paa det at enhver, som findes skyldig, kan blive draget til Ansvar og fortient Straf. I øvrigt skal enhver Embedsmand være pligtig til, naar han beskyldes for Uretskaffenhed i hans Embedsførelse, at fralægge sig samme ved Dom (hvortil ham skal gives benecum processus gratuiti) da Vi forbeholde Os, efter Omstændighederne, at afgiøre, om han, indtil Sagen er paakiendt mage vedblive at forrette sit Embede, eller han, i Overeensstemmelse med D. og N. Lovs 3 B. 4 Cap. 4 Art., skal af holde sig derfra imidlertid. Men, dersom beskyldningen er i høi Grad fornærmelig, og det derhos er aabenbart, eller sandsynligt, at den er falsk, da ville Vi, især naar den angaaer Vore Collegier, Retter, eller vigtigste Embedsmænd lade Skrivtets Forfatter tiltale ved General=Fiskalen, eller en anden dertil beskikket Actor. Det følger ellers af sig selv, at den Tiltalte, saavel i dette Tilfælde, som i enhver anden privat Jnjurie=Sag, bør, naar den af ham gjorte beskyldning er bestemt, være berettige, til at bevise dens Rettighed. Dersom Jnjurianten derimod intet vist eller individuel Factum har opgivet, men ikkun gjort ubestemte Beskyldninger imod Embedsmanden, eller en anden Medborger, kan det ei tilstædes ham, under Paaskud af, at ville føre Beviser, at anstille Jnqvisition over den, hvis Rygte han har angrebet. 11 F. Fornærmelser, som tilføies private Personer, ved Trykkefrihedens Misbrug, overlades til de Vedkommende selv at paatale ved Lovmaal. Men, da det er magtnaalige gende for Os og det Almindelige, at Vore Embedsmænd, Rygter ere ubesmittede, skulle de være pligtige til, naar det endog blot giøres ærerørige beskyldninger imod deres private Karakteer og Handlinger, at fralægge dem samme ved Dom 12 S. Ligesom Æreskiænderie og uforskyldte Angreb paa Medborgeres gode Navn og Rygte ere, med Hensyn til Virkningen, mere krænkende for de Vedkommende, naar samme kundgiøres offentligen ved Trykken, end naar de blot mundtligen fremføres; saa er og Forbrydelsen, fra Moraliteten, Side betragtet, større, i det første end i det sidste Tilfælde, efterdi Handlingen da udføres med Overlæg; Straffen (hviØiemærke er: at værne om den borgerlige Agtelse) bør altsaa fastsættes i Forhold dertil. Vi befale derfor, at hvor, som i er trykt Skrivt tillæggennogen uskyldig Mand saadanne ærerørige beskyldninger, som Lovens 6 B. 21 Cap. 2, 3 og 7 Art. omhandle, skal, naa beskyldningen er i høieste Grad ærekrænkende, og dertil et er givet mindste Anledning fra den Fornærmedes Side, foruden den Straf, der foreskrives i bemeldte Artikler, dømt mes til Tugthuus=Arbeide, fra 2 Maaneder til 2 Aar, efter Sagens Beskaffenhed, og, dersom Forseelsen er af det Slags, der findes anført i bemeldte Capitels 4 Artikel, da straffes den Skyldige med tilstrækkelige Pengebøder, fra 500 Rdlr. til 1000 Rdlr. til Stedets Fattige, i Forhold af Fornærmelsens Grad. 13 s. Dersom det strafværdige eller fornærmende i et Skriver indklædet i Allegorie eller Ironie, hvoraf dog Meeningen og den onde Hensigt er umiskiendelig, da skal Forfatteren dømmes skyldig til samme Straf, som om han havde udtrykket sig ligefrem og uden Forstillelse; Men, dersom det kan ansee tvivlsomt, om Meeningen deraf er strafværdig eller fornærmelig, skal Dommeren, i at frikiende Forfatteren fra Straf. foreholde ham hans Uforsigtighed, i Doms Slutningen, og advare ham, at bruge herefter bedre Overlæg i hvad han maatte skrive. 14 s. De Bestemmelser, der indeholdes i 9de og 13de 5, gielde ogsaa om usædelige og allegoriske Kobber= og Træsnit=Stykker, eller andre Billeder, som falholdes eller udgives. Paa disse skal ogsaa Kobberstikkeren sætte sit Navn, under Straf . af 200 Rdlrs. Bøder til Stedets Fattige. 15 s. Jngen maae udøve Bogtrykker=Konsteen, uden dertil at have erholdt Vort eget Privilegium, som udfærdiges igiennem Vort Danske Cancellie; Og de nu værende Bogtrykkere, der ei allerede ere privilegerede, kunne, paa Ansøgning, vente samme gratis meddeelte. 16 s. Enhver, som lader trykke noget Skrivt (lidet eller stort, skal paa Titelbladet nævne sig som Forfatter, ved sit fulde Navn, Embeds eller anden Karatteer, eller Haandtering, samt om han selv, eller hvilken anden er Forlægger; saa skal og Stedet, hvor Skrivtet er trykket, tilligemed Bogtrykkeren nævnes. J øvrigt maae intet tryttes, uden hos de privilegerede Bogtryttere. Dersom nogen handler herimod, skal Skrivtet confisqueres, og saavel Forlæggeren som Bogtrykkeren dømmes til at bøde 200 Rd. til Stedets Fattigvæsen, samt desforuden til lige Stramed Forfatteren, ifald Jndholden af det udgivne Skrivt befindes at være straffærdig. 17 s. Forlæggeren og Trykkeren af et Skrivt skulle ogsaa begge indestaae for, at den derpaa navngivne Forfatter er den sande samt at han, dersom Skrivtet paatales, er og forbliver tilstæde. saa at han ved Lovmaal og Dom kan drages til Ansvar og Undgieldelse, for dets Jndhold. Brister saadan Hiemmel dem, da skulde de staae i Forfatterens Sted, og dømmes til at lide den Straf, som vilde have rammet ham, ifald han havde været tilstæde. 18 S. Dersom nogen er sat under Justitiens Tiltale, formedelst Misbrug af Tryttefriheden, maae ingen Bogtrykker antage et Skrivt fra ham til Trytning, saal unge han staaer under offentlig Anklage, med mindre en boesiddende Borger giver sin skrivtlige Erklæring, at ville indestaae for Skrivtets Jndhold. Mangel af saadan Borgen, skal Bogtrykkeren staae til Ansvar, og dømmes, ligesom om han selv var Forfatter af Skrivtet. Naar Justits=Action anlægges imod nogen, for Misbrug af Trykken, skal samme derfor strax bekiendtgiøres til vedkommen: des Efterretning, i alle indenrigske Aviser, fra den Øvrighed, som besaler Actionen. 19 s. J alle Journaler og periodiske Blade, skulle ikke allene Forlæggeren og Bogtrykkeren, men tillige Forfatteren af hver Artitel, saavelsom Redacteuren, nævnes; hvilken sidste skal staae til Ansvar ligemed Forfatteren, for hvad der indføres i Journalen, eller Bladet. I Aviser eller offentlige Tidender, skal Redacteuren paa ligeMaade nævnes, og være ansvarlig for Jndholden, tillige med Udgiveren. De, som forsee sig herimod, straffes efter denne Forordnings 163. 20 J. Jngen maae, efterat han ved Dom er bleven kiendt skyldig i Overtrædelse af denne Vor Anordning, lade noget Skriv trykke, forinden Manuskriptet er blevet foreviist Stedets Politiemmester, og af ham paategnet, at det maaetrykkes; hvilken Paategning skal aftrykkes paa det første Blad. Dersom en Bogtrykter handler herimod, og trykker noget Skrive for en Forfatter, der saaledes er bleven dømt, uden at Mauuseriptee findes paategnet af Politiemmesteren, da skal han have sit Privilegium forbrudt, og desuden, ifald Jndholden er strafværdig dømmes til lige Straf med Forfatteren. Og paa det at ingen Bogtrykker skal kunne undskylde sig med Uvidenhed, i dette Tilfælde, befale Vi, at enhver Ret, som dømmer nogen enten til Straf, eller Advarsel, for Misbrug af Trykken, skal, paa den Skyldiges Bekostning, uopholdeligen lade Doms=Slutningen bekiendtgiøre i alle indenlandske Aviser. J øvrigt skal den Forfatter, paa hvilken foranførste Regeler anvendelig, være forbunden til at levere Politiemmesteren 2 Cremplarer af Mannscriptet, hvoraf denne beholder det ene over bør være umakuleret, og forsynet med Forfatterens Navn) til sin Sikkerhed, for at afværge, at ikke det af ham paategnede Exemplar skal kunne forfalskes, ved Forandringer eller Tilsætninger. 21 s. Naar et Skrivt, formedelst dets strafværdige Jndhold paatales af Justitien, skal det være Pligt for enhver, der har samme til Forhandling eller Uddeeling, efter offentlig bekiendtgjort Advarsel, ufortøvet at aflevere til Stedets Politiemmester alle de Exemplarer deraf, som han har i sin Værge. Disse skulle forblive under Politiemmesterens Bevaring saalænge, indtil Sagen ved endelig Dom er afgjort; og dersom da Forfatteren vorder aldeles frikiendt, tilstilles de igien Vedkommende; men, i de modsatte Tilfælde, foranstalter Politiemmesteren dem opbrændte Skulde nogen, efter at den offentlige Opfordring til at aflevere et saadant Skrivt er skeet, desuagtet vedblive at uddele eller falholde det, eller at have tilbageholdt Exemplarer deraf, da skal han derfor bøde 500 Rd. til Stedets Fattigvæsen. Skeer det oftere, da bøder han dobbelt saa meget, og skal tillige ifald han er Borger, eller privilegeret Boghandler, have sig Borgerskab eller Privilegium forbrudt. 22 F. Hvor, som forlægger, trykker, falholder, eller uddeeles noget Skrivt, der ved Dom er kiendt straffærdig, skal ansees efter denne Anordnings 17de 3. 23 s. Dersom nogen Vor Undersaat lader udenlands trykke noget Skrivt, hvis Jndhold er strafværdig, i Følge denne Vo Anordning, da skal baade Forfatteren og den, som falholder eller uddeler et saadant Skrivt i Vore Riger og Lande, ansees med samme Straf, som om det her i Landet var udgivet. 24 s. Jngen maae i det Danske Sprog oversætte noget Skriv der indeholder Forbrydelser imod denne Forordnings 1ste, 2den 3die, 4de, 5te og 9de s. Hvo som handler herimod, skal straffes som om han selv havde været Forfatter.