Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-09-01
Napoleon. Om hvorledes det nu gaaer Napoleon paa St. Helena har man mange forskiellige Beretninger; af alt det man hører derom i Engelske Blade, giver det sig tilkiende, at han lever i en aabenbar Strid med den nuværende Gouverneur paa Øen Sir Hudson Lowe, om hvilken det længe har heddet, at han har været hans personlige Fiende. Oppositionsbladet Morgenkrøniken melder derom at Englændere ere komne tilbage fra St. Helena, som have bragt Documenter med sig, hvilke sætte Gouv. Sir. H. Lowe i det værste Lys, det første af disse Documenter bestaaer i Jndholdet af en Samtale imellem Grev Bertrand og Major Gorequer, som forefaldt den 8de April d. A. Majoren havde nemlig anmeldt for Greven: at Gouverneuren havde i Sinde at fratage Handelshuset Balcombe og Compagnie Besørgelsen af det Pengevæsen, Bonapartes Huusholdning, udkræver, da han vilde lade det besørge ved Generalcommissairen. Grev Bertrand svarede derpaa, at Bonaparte fandt de Betingelser, under hvilke denne Forandring skulde skee, vanærende, for sig, og at han derfore ikke kunde give sit Samtykke til den; men vilde Gouverneuren lade ham ved Commissairen udbetale alt hvad hans Huusholdning paa Longwood koster, som for 1818 beløber sig til 12000 Franker og Maaneden, saa havde han intet derimod (Disse 12000 Franker eller omtrent 3000 Rbdlr., blive saaledes anvendte: 1000 Franker til Napoleons personlige Udgivter, 2000 Franker til den Bertrandske Familie, nemlig Greven og Grevinden med 4 Børn; til Hr. og Frue Montholon med 3 Børn ligeledes 2000 Franker, 2750 Franker til det hele Franske Opvartnings-Personale, 3600 Franker for at afhielpe den Utilstrækkelighed eller de Feil, som kunne finde Sted ved de Levnetsmidler, som leveres, og 650 Franker til uforudseete Udgifter. Jnden General Gorgand, Las Casas og flere af de Franske som vare fulgte med Bonaparte forlod Øen, beløbe Udgifterne sig til 16377 Franker om Maaneden). Men havde Gouverneuren i Sinde at behandle ham saaledes som i 1817, da han leed Mangel paa de første Fornødenheder, og denne allene bleve formindsket ved en Credit, som hans Venner havde aabnet ham, saa foretrak Bonaparte den nærværende Tilstand. Han var tilfreds med den Maade hvorpaa Hr. Balcombe besørgede hans Pengeanliggender, og efter dennes Afreise til England havde hans Associerede, Dhrr. Cole og Fowler, baaret Omsorg derfor med samme Akkuratesse. Det var ham paafaldende, at hans Franske Tienestefolk ikke havde faaet i to Maaneder deres Løn udbetalt, man kunde ikke have nogen anden Hensigt dermed, end at gjøre dem, som allerede lede af Klimatet og ved de slette Fødemidler endnu mere misfornøiede. Man havde lagt Handelshuset Hindringer i Veien for at udbetale 7000 Franker, hvormed det stod inde. J 18 Maaneder havde Bonaparte ikke kunde nyde en Mundfuld Brød, fordi det var bagt af fordærvet Meel; ligesaa fordærvet var Vandet, som man bragte i Flasker til Longwoød; og disse to Ting vare dog hans Hovednæringsmidler. Huset, Bonaparte beboer i Longwood, falder i Ruiner; de nødvendigste Jndretninger mangle derved. Arbeidsfolkene og Meublerne som den Engelske Regiering havde sendt til Longwood, vare anvendte til andre Formaal, skulde ogsaa imellem en Reparation foretages, saa blive Arbeidsfolkene hvert Øieblik kaldte fra Arbeidet, saa at en Reparation, som kunde bringes til Ende i 3 Dage, nu kunde vare i ligesaamange Maaneder. At Longwood virkelig maa være en jammerlig Boepæl, kan sees deraf, at den Engelske Regiering tænker paa at kiøbe en nye; thi det ministerielle Blad Coureren melder, at Hr. Leachs Avlsgaard skal kiøbes til en tilkommende Residence for Napoleon; den ligger 3 til 4 Engelske Mile borte fra den eneste Landingsplads, som er paa Øen, og i det indre afden; en smaal Fodstie er den eneste Tilgang for at komme op paa Ladderhøien (Stigehøien) hvorpaa Gaarden ligger. Paa Spidsen af Høien er et Batterie paa 32 og 24 Pundiger, Mundingerne, af disse Kanoner ere rettede lige ned saavel modFodstien, som mod Havet; de hænge i Kiæder, og kunne hvert Øieblik rettes imod enhver Gienstand, den maae være saa dybt under Batteriet som den vil. Kun nogle faae Skildvagter ere tilstrækkelige for at bevogte Fødstien, som ingen kan nærme sig til uden at blive seet. Det er altsaa ikke at tænke paa nogen Flugt derfra. Ogsaa kunde en Tolegraph anbringes paa Gaarden, som kan sættes i Forbindelse med Gouverneurens Huus. Desuden bliver der altid anvendt den største Opmærsomhed paa de Skibe, som seile bort fra Øen, saasnart der gives Signal til at et Skib vil afseile, saa giver den vagthavende Officeer sig til Bonapartes Boelig for at tage ham i Øiesyn. Derpaa gives Signal til Afseilingen, og letter Skibet da ikke strax Anker, saa begynder Batterierne at fyre saalænge til det har forladt Bugten. Morgenkroniken udraaber derved: Saa megen Skræk indgyder da endnu bestandig den forladte Fange Europas Magthavere. – En nye Strid skal være opkommen imellem Napoleon og Gouverneuren, da denne skal have forbudt Hr. O'Meara, Chirurg ved den Engelske Marine, som den Engelske Regiering havde ansat som Livlæge hos Exkeiseren at betiene ham, og til hvilken Napoleon havde fattet Tillid. Hr. OMeara er selv meget misfornøiet med Gouverneurens Forhold, og har tilskrevet denne et vidtløftigt Brev fuldt af Besværinger, især over at han vil behandle ham paa samme Fod, som de andre Fanger, hvorfor han ogsaa forlanger en bedre Behandling eller ogsaa sin Afsked. – Endelig indeholdes i Coureren ogsaa nogle egenhændige bemærkninger af Napoleon selv, som han den 27de April d. A., skal have skrevet paa Randen af et Brev, som Thomas Reade har den 25de April 1818 tilskrevet Grev Bertrand. Disse lyde saaledes: 1) Jeg gav Dem i Gaar, da de overleverede mig denne Skrivelse at forstaae, at jeg ikke vil nedlade mig til at tage nogen Nottice deraf, og at De ikke har nødig at oversætte den, da den ikke er forfattet i den Form, som nu i 3 Aar har været i Brug. 2) Denne nye Forhaanelse beskiæmmer blot den Laps (Corcomb) som har skrevet den; Kongen af England er allene berettiget til at underhandle med mig som min Ligemand. 3) Den listige Fremgangsmaade, som er brugt, har blot til Hensigt, at man vil betrygge sig for alle farlige Følger ved det lastværdige Complot, som man nu i to Aar har smeddet mod mit Liv. 4) De anstille sig derfore, som de ville aabne Døren for Klager og Besværinger; imedens de kun lukke den stærkere. til. 5) Derfore lade de, som de ville indrette mig en Boelig og Bygge mig et Huus, og dog har man i 3 Aar indspærret mig i denne usunde Lade, og endnu ikke gjort nogen Begyndelse med at bygge 6) De anstille sig, som de ville indrømme mig en større Friehed, og dog hindre de mig ved indirecte Forholdsregler fra at ride og at gjøre mig Bevægelse; dette er Aarsagen til min Sygdom. Lignende Midler have de anvendt for at forhindre mig fra at tage imod Besøg, de trænge til Mor hedens Skiul. 8) Af samme Aarsag molestere de min Læge, og nøde ham derved til at søge om sin Afskeed, fordi han ikke vil være et passivt, følesløst Redskab; og desuagtet holde de ham fængslet i Longwood, fordi de ville at man skal troe, at jeg modtager hans Biestand, endskiøndt de altfor godt vide, at jeg ikke kan faae ham at see, og at jeg i 14 Dage ikke har seet ham; og at jeg ikke heller vil faae ham at see førend han er sat i Friehed, forløst af sin tunge Stilling, og indsat i en moralsk Uafhængighed ved at udøve sit Embede. 9) Jeg maae beskylde dem for erklæret Falskhed, da de lade Bulletins udfærdige af en anden som aldrig har seet mig, hverken kiender min Legemstilstand eller Sygdom, dog dette er godt beregnet for at bedrage Englands og Europas Fyrster og Nationer. 10) De tillade sig en grusom Latter over de nye Lidelser, som Savnet af en Læge foraar faaer mig i denne grusomme Agonie. 11 Jeg ønsker at denne Note, tilligemed deres Skrivelse af Gaars Datum, ligesom ogsaa Brevene af 13de og 24de April, maae blive oversendte til Lord Liverpool, for at Prins-Regenten kan erfare hvem der er min, og derved kan blive istand til, offentlig at lade ham straffe. 12) Giør han det ikke, saa testamenterer jeg Skiendselen af min Død til det regierende Huus i England. Longwood den 27de April 1818.