Berlingske Tidende, 1836-11-18
Den første Festdag forsamlede man sig Kl. 11 i Frue Kirke, der er smykket med Frelserens beundrede Statu paa Alteret, og med de tolv Apostle langs Skibets Sider, af Thorwaldsen; de Deputerede var der anviist Plads ligeoverfor Prædikestolen, hos Universitetets Professorer, de høie og høieste Stats embedsmænd, saa lang som Kirken var, i den midterste Gang; gjennem denne bevægede sig Toget, der Kl. 12 var ankommet til Kirken, Kongen, den Kongelige Familie og Hoffet, foran Biskoppen af Sjælland i høieste Ornat, med et Gevandt af Brokkade paa Guldgrund og ledsaget af Stiftsprovsten, den første Professor i Theologien og den øvrige Geistlighed. Efterat disse havde ledsaget Kongen til hans Loge, og af samme Vei begivet sig tilbage gjennem Kirken, holdt Stiftsprovst Clausen, som først ved Alteret iførtes det hvide Klædebon og Messegevandtet, Liturgien, efterat Forsamlingen havde sjunget en kort Psalme. En hjerteophøjende, til denne Fest digtet og componeret Cantate udførtes af de fortrinligste Sangere, hvorpaa biskoppen, denne Danmarks første Geistlige og første Taler, smykket med den tvende Dage forinden erholdte Stjerne af Danebrogsordenen, besteeg Prædikestolen og med sit, ligesaa tankerige som veltalende Foredrag stemte alle Gemytter til den høieste Andagt. Den ambrosianske Lovsang, udført af et fortreffeligt Sangerchor, og Herrens Velsignelse, sjunget ved Alteret af Stiftsprovsten, sluttede denne Dags Høitidelighed om Eftermiddagen Kl. 3, da Biskoppen med Geistligheden begav sig i samme Orden gjennem Kirken, for paa samme Maade at ledsage Kongen tilbage. Den følgende Tag, da Højtideligheden fandt Sted ved Universitetet, bleve de Deputerede for sammes Begyndelse indbudte til Senatssalen (Consistoriet), for her at overlevere Universitetets Rector, der var omgivet af alle ordentlige Professorer, deres skrivtlige og mundtlige Lykønskninger. Først overgav Berliner Universitetets Rector, Geheime-Overrevisionsraad Dr. Heffter Universitetets almindelig med stor Anerkjendelse modtagne Lykønskningsskrivelse, og holdt ved sammes Overlevering en latinsk Tale, hvori han henviste til Folkeslagenes Forening ved den evangeliske Lære overhovedet, endog uden en fælleds Kirkeregjering, til alle Videnskabers og Kunsters dermed sammenhængende frie Opblomstren, dernæst til den danske og tydske evangeliske Kirkes Slægtskab ved Kirkeforbedringens UdviklingsGang i det sextende Aarhundrede, og endelig til den danske og preussiske Kirkes fælleds Lykke, der er befæstet og endnu vedligeholdes af fremme, ligesindede Konger. Derpaa overgav Professor Schmann i en latinsk Tale et trykt Program med en Skrivelse fra Universitetet i Greffswalde, hvorved tillige Erindringen fra tidligere Tider om Pommerens og Danmarks Forbindelser i videnskabelig Henseende fornyedes. Tilsidst tog Professor Koster i Kieler-Universitetets Navn Ordet. Enhver af disse latinske Taler besvaredes af det Kjøbenhavnske Universitets Rector paa Latin. Man begav sig derpaa til Solennitets-Salen, for at oppebie Kongen, der, i et ligesaa højtideligt og langsomt Tog som Dagen iforveien, ledsaget af Deres Kongelige Høyheder, Prindserne Christian og Ferdinand, og Hs. Høihed Prinds Vilhelm af Hessen, samt modtaget af Rectoren og de øvrige Professorer, indtraf Kl. 12. Efter det musicalske Foredrag af en Cantate, digtet af Oehlenschläger, holdt det theologiske Facultets Decan, Professor Dr. Clausen Festtalen i det danske Sprog, hvorpaa, efter Afsyngelsen af en kort Sang, den høitidelige Promotion af de tre og tredive Doctorer af alle Faculteter, foretoges af vedkommende Decaner paa Latin, og med de sædvanlige Skikke af den lukkede og aabnede Bog, af den overleverede Doctorring, og den paa satte Doctorhat, af forskjellig Farve efter de forskjellige Faculteter. Ved den fra Fortids Skik befæstede, med Værdighed og Høitidelighed udførte Ceremoni, der varede længe, havde dog Jngen Følelsen, af det Trættende. Den tredie Dag var atter helliget den almindelige Gudstjeneste, som Kongen bivaanede i Christiansborg Slotskirke, hvor efter en Indgangs Sang til Melodien: Vor Gud han er saa fast en Borg og en Lovsang, som Choret udførte alene, Biskoppen af Sjælland holdt en Prædiken, der i Almindelighed sættes endnu høiere, end den, han holdt den første Dag. Man har Haab om, at begge Prædikener ogsaa ville udkomme paa Tydsk, Den musikalske Gjentagelse fra den første Festdag sluttede Gudstjenesten. Kl. 4 var der stort Taffel ved Hoffet, før og efter hvilket Kongen, Dronningen, Prindserne og Prindsesserne paa den huldrigste og meest nedladende Maade underholdt sig med de fremmede Deputerede, der vare dragne til Kongens Taffel. Men i de forskjellige Sale fandt samtlige Gjæster, under deres Couverts tvende svære Sølvmedailler af herligt Arbejde, den ene smykket med Christian den Tredies Billede, paa Bagsiden med en Allegori af Religionen og Sandheden, der række hinanden Haanden, den anden med den nu regjerende Konges billede og paa Bagsiden med den allegariske Fremstilling af Religionen, der af trende i Høiden svævende Krandse med Aarstallene 1636 og 1736 rækker Historien den tredie med Aarstallet 1836. Ved Taflet herskede en Glands og en Pragt, som de ældste Tilstedeværende erindrede sig, kun sjeldent at have fundet Sted, paa en saadan Maade. Man saae det var den ædle, af en lang Livserfaring saare bevægede Konge om at gjøre, paa enhver til hans Raadighed staaende, Maade, at udtrykke det høje Værd, han, i Aanden identificeret med sit, fromme Folk, sætter paa den rene evangeliske Troes uskatteerlige Velgierninger, Af samme Grund var ogsaa Hs. Majestæt Kongen af Preussens saa bestemt erklærede Deeltagelse i den danske Kirkes Vel, blevet optaget saa højt, og da det ansaaes som en befæstelse af det fælleds Troes forbund, var det i alle Kredse Gjenstanden for den inderligste Glæde og Taknemmelighed. Velvillien mod de Deputerede var saa hædrende og rørende, at Universitetet til deres re Dagen efter Festen gave et stort Festmaaltid, til hvilket droges over to hundrede Personer, ogsaa Biskoppen af Sjælland og flere høje Statsembedsmænd. Her udbragtes mange Skaaler og Sundheder, først af Rectoren, Biskoppen, Universitets-Directionen o. s. v., og disse besvaredes af Berliner-Universitetets Rector og de andre Gjæster, Derpaa reiste sig, tilligemed alle Tilstedeværende, Over-Consistorialraad Marheineke og holdt en Tale i det latinske Sprog, hvori han tog Afskeed, takkede for alle de talrige, uforglemmelige Beviser, paa Kjærlighed, og bad for Deres Majestæters Kongen af Preussens og Kongen af Danmarks Vedligeholdelse. disse ophøiede Beskyttere af den evangeliske Dro og alle dermed forbundne dyrebare Goder, hvorpaa der opstod en almindelig Begeistring, der under muntre Samtaler og glade Erindringer seent om Aftenen sluttede denne skjønne Fest.