Københavns Adresseavis, 1788-10-22
Placat. Ober=Præsident, samt Borgemestere og Raad, i den kongelige Residentsstad Kiøbenhavn, giøre vitterligt: at os ved Skrivelse fra det vestindisk guineiske Rente og General=Toldkammer af 13de d. M. er tilmeldet, at det allernaadigst har behaget Hs. Kongelige Majestæt at bevilge, at den indgaaende Told for røget Flesk maa være nedsat til 28 s. per Skpd. for grønsaltet Flesk til 32 s. per Skpd., for saltet Kiød til 32 s. per 16 Lpd., for røget Kiød til 6 s. pr. Lpd., og for en Tønde, eller 14 Lispd. Smør til 64 s., naar disse Fedevare indføres fra fremmede Stæder her til Staden inden førstkommende Nytaar; hvilken Kongelige allerhøyeste Resolution herved til alle Vedkommendes Efterretning bekiendtgiøres. Kiøbenhavns Raadstue den 20 October Denne Kiste, gjemmer Klædningen af Størret, som Anna Hedevig Woldike, født Jacobsen. Hun saaes første Gang i samme den 2 Jan 1751. Det var Skaberens Villie, at hun skulde bære den til 16 October 1788, da blev den aflagt, og hun indført i Lysets blidere Egne. Allerede siden 1785 har en kiær Søn af de 8te Børn hvortil hun i 11ve Aars lykkelige Ægteskab, blev Moder; ventet hendes og Faderens og fine, tildeels uleete Sødskendes Komme, i de Førstefødtes Forsamling. Hendes høitbedrøvede Mand, Andreas Moldike, Slots= og Garnisonspræst i Helsingøer, ønskede snart at følge hende, hvis ikke 7 Umyndige, hvoraf den Ældste ved hendes Hiemgang var 10 Aar, den Yngste 6 Dage gammel, bød ham undertrykke Ønsket. Hans Attraae er, med de efterladte Pandter af dydig Kierlighed at møde de tvende hiemgangne Eiske; og da efter Verdens Oploftelser og Nedtrykkelser, at tilbede Guds, i Livet bunkle, men for Thronen opklarede Veie, og med bende at kunne sige i ukiendt Jubel, Herre, see der ere rii, og de Børn du gav os, de have bevaret dit ord. od af Sorgen ved Frue A. H. J. Møldigøer den 16 Oct. 1788 i hendes 37de Større Gud al Jords Forsoner, Skal saa hanig Klagetoner: Bryde rene Glæder af: Skal da ingen Glæde være Varig for dem, som dig ære For de hviler i deres Grav, Hun som bærer Dydens Stempel. Er paa Gudsfrygt et Exempel, Og bestandig viser sig: Trofast Mage, sand Christinde, Kierlig Moder, om Veninde, Er hun ogsaa dødelig? Maae end Støvet nu dybt sørge, Tør dog de te ikke spørge: Hørre Gud, hvad har du gjort, Fra Mand og syv b) Umyndige Borttager du den Kierligste, Dette Tab er faare stort. Dog al Glædens, Sorgens Skaber. Giør og hvad dig selv behager, Da giør alting viselig. Modn til Himlen fandt du hende, Derfor Dødens Enget sendte, Som tog hendes Aand til dig. Hun med Engler alt sin Skaber. Lover, og sig benrykt taber, J en himmelsk Salighed. Glad hun toner: Halleluia, Priset være Gud Jehova! Lovet højt i Evighed. Men du Herrens sande Tiener, Dine Helsingøerske Venner, Føle med, dit Tab er stor Miidhed flød paa Hendes Læber, Fromhed lyste frem af Sæder, Kunstlet var ei hendes Ord. Tabte du din halve Verden, Og din Himmel her paa Jorden, Sorgesvangert blev dit Bryst. Alle ønske: Gid du nyde, Aandens Styrke; dig indgyde Himlen Kraft og Guddoms Trøst. Lev for dem, som blier opbygget, Og ved dig til Himlen lokket, Helsingøer jo elsker dig. Lev for dine Elsktes Planter, Kierlighedens dyre Panter. Føer dem an til Himmerig. Naar du sildig da skal høste, i ældste 10 Aar, den yngste 6 Dage. Træde frem blant de Forløste. Vist din Løn da bliver stor Haand i Haand med din Dydelskte, Med dit Afkom, med de Frelste, Frydes du blant Stierne=Chor. H. J.I Christiania Avis findes indført følgende Bekiendtgiørelse: Carl, Landgreve af Hessen, Hans Kongelige Majestæts til Danmark og Norge commanderende General over de Kongelige Armeer, Giør vittterlig: at Hau, for at forekomme af Uorden, og tillige betrygge de Svenske Undersaattere for at Slags Overlast og Uleilighed, som de ei selv ved fiendtlig Forhold maatte paadragt sig udi den Tid, da endeel af Hans Majestæts Krigsmagt ere som Russiske Hielpetrupper satte i Virksomhed, befaler herved paa det strængeste: at ingen Løsgiengere ber af Landet maae begive sig over Grændserne ind i Naboe=Riget Sverrige, at ingen Uvedkommende maae uden Pas eller anden lovlig Tilladelse følge Armeen, og at i Almindelighed alle Norske Undersaattere eller Jndvaanere maae aldeles afholde sig fra at udøve Streiferie eller nogen Uorden paa Naboe=Rigets Grændser, eller tilføie dets Undersaattere, saa mange som ei maatte foretage sig noget fiendtligt, mindste Overlast eller Skade paa Person eller Gods; da i andet Fald enhver, som herimod maatte handle, har at forvente med den strængeste Straf efter Lovene at blive anseet, ligesom han saadant imod Landets egne Jndvaanere havde begaaet.