Ribe Stifts Adresseaviser, 1830-01-22
Et af vore Blade beretter Følgende, der vidner om, at vor ædle Keiser haandhæver Retfærdighed uden Persons Anseelse. - Da Broen over Nevafloden nyelig var bleven nedbrudt og Jsen endnu ikke kunde bære, bleve de, som vilde fra den ene Side til den anden, førte over med en Færge. Denne vilde just støde fra Land, da en Greve, Capitain ved den keiserlige Garde, kom og forlangte, at tages med. Færgen var allerede saa propfyldt, at det var umueligt, at føie sig efter ham. Færgemanden bad ham derfor at tøve, indtil den og faa Minuter vendte tilbage. Derover blev Greven vred, og da han i Færgen blev en gammel Lieutenant ved Jnvalidregimentet vaer, befalede han denne paa en høist usømmelig Maade at stige ud og indrømme ham sin Plads. Den gamle Jnvalidofficeer svarede: "havde De høfligen bedet mig derom, saa skulde jeg gjerne have opfyldt Deres Begjæring, men nu bliver jeg her. - Harmfuld vendte Greven nu sin Tale til et Par Gardeofficerer, som ogsaa vare i Færgen, og opfordrede dem til at jage Jnvaliden bort. For at undgaae Klammerie, gik Oldingen i Land, men begav sig ufortøvet til Gouverneuren i Petersborg og anklagede Greven. Denne blev kaldet og nægtede ikke, at Sagen forholdt sig saaledes som Jnvalidlieutenanten havde fortalt den. Da Jnvaliden nu adspurgtes hvad Satisfaction han forlangte, svarede han: "Naar Greven giør mig Afbigt, saa er jeg dermed tilfreds. Det skeer aldrig! raabte Greven, thi det strider mod min Ære. Og til denne Erklæring føiede han nye Forhaanelser imod Jnvaliden. Saa nødes jeg til at søge min Ret hos Keiseren selv, svarede denne. "Jeg følger med Dem", erklærede Gouverneuren, og begge gik nu op paa Slottet. Gouverneuren underrettede Hs. Majest. om Sagen, og da Høistsamme paa det nøieste havde erkyndiget sig om alle dens Omstændigheder, lod han hiin Greve hente, og Jnvaliden tøve. Da Greven kom, sagde Hs. M. til ham: "De har groveligen fornærmet denne gamle Officeer; hvorfor vilde De ikke gjøre ham Afbigt?" - "Fordi min Ære ikke tillod det" svarede den Formastelige. Keiseren spurgte nu Jnvaliden: "Hvorfor har de ikke udfordret Greven, det har han vel ventet." - "Af tre Grunde, Deres Majestæt, svarede den gamle Krigsmand ærbødigen. Først, fordi Deres Majestæt Selv, ved en Allerhøieste Ukas strængelig har forbudt Duel, og stemplet den som en æresløs Niddingsdaad. Dernæst for Følgernes Skyld, enten havde jeg dræbt Greven, og maatte da lide den Straf, som Loven fastsætter, eller jeg var salden, men ogsaa i dette Tilfælde vilde min Kone og mine Børn stædes i den største Armod. Og endelig, fordi jeg kun har Mod til at slaaes med Deres Majestæts Fjender." - Keiseren befalede, at disse to Officerer skulde gaae ind i to Sideværelser, hver for sig. Fremdeles lod han dem ved en Adjutant befale, at de skulde trække deres Kjoler af, naar dette var skeet, skulde Gardeofficerens Uniform bringes til Jnvaliden og dennes til hiin. Begge maatte iføre sig den ombyttede Uniform og saaledes fremstille sig for Monarchen. Nu erklærede Hs. Majest., at han udnævnte Jnvalidofficeren til Capitain, men at Garde captainen derimod skulde begraderes til Under-Lieutenant ved et Jnvalidcompagnie. Høistsamme tilkjendegav Oldingen sin Tilfredshed med hans retsindige Tænkemaade og forstandige Adfærd; Greven derimod fik en alvorlig Bebreidelse for hans raa Sæder, hans uforstandige Begreb om Ære, og uanstændige Forhold. "Jkkun for Deres agtværdige Families Skyld - tilføiede Hs. Maj. skaaner Jeg Dem for den haardere Straf, som De tilfulde har fortjent. Jngen russisk Uniform maa fornærmes; Mærk Dem det. J mine Øine er en Garderofficeers Uniform ikke meere værd end en Jnvalids.