Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-12-07
Blandede Efterretninger. Om de skrækkelige Virkninger, som vor Jordklode engang vil føle ved Sammenstødet med en Comet, af Dr. A. H. Gelske Fortfor) Af alt dette sees altsaa, at der ikke allene gives Verdensligemer i en unddannet Tilstand i det store Verbendrum, som med et nanordnet, af endre Verdensligemen meget afhængigt Løb ile hen igjennem somme, indtil de tiltrækkes af det eller hiint, men at ogsaa mindre Verdensmassen, ved at komme J for nær, hvorved deres lidende Svingekraft, svæk tet af vor Klødes stærkere Tiltrækningskraft, ere styrtede nog samme. – Naar nu saadanne Foreeninger af fremmede Legemsmasser med vor Jordklode ere indtrufne i nyere Tider, er det da ikke meget sandsynligt, at i endnu tidligere Tider, især den Gang Mængden af mindre Verdensmasser var langt større end nu, og mange af dem, om ikke alle, endnu svævede hen i et endnu uanordnet Løb, langt flere saadanne Sammenstyrtninger maatte paafølge – og af ogsaa Masser af betydelig Storrelse maa være styrtede paa vor Jordklode, som ikke alle tystede og ødelagde dens indere Bygning, men ogsaa maa have sat Kikppemasser som Bjerge paa den Maaskee er engang paa denne Maade America, der ligger langt høiere over Havet end de øvrige Verdensdele, bleven sat paa, hvorved Vandet sammesteds borttrængtes og opdyngedes til store Vandbjerge paa den anden Side af Jordens Overflade, hvorved maaskee Nons Syndestod eller en anden Oversvømmelse i den mærke Oldtid blev frembragt. - Men at nu vor Klode virkelig her undergaaet adskillige saadanne Sommenstød af betydelige Verdensmasser, viser tydeligen, som ovenfor allerede er anført, ikke allene dens indere Bygning, men ogsaa den store Mængde af organiske Væsener, der ligge sammenstyrtede under Klippe masserne, og som ikke have fundet deres Grav ved Dog, svømmelser, men ved voldsomme Sammen styrtninger af Klippemasser paa Klippemasser. Thi naar hiin Mængde Levninger af den organiske Skabning var bleven fort herhid ved Oversvømmelser, saa vilde man ikke havt truffet Benene af samme saa vilholdne, men af Vandskof ødelagte og omskabte til Steenmasse, eller fremstillede i Aftryk Heraf fremlyset altsaa, at en stor Deel af hinVasener, om ikke alle, ved er fremmed Verdens legemes Paastyrtning paa vor Jord ere blevne begravne der. - Men hvor frygtelige, hvor græd selige maa saadanne mægtige Naturseener ikke være, som en allene ryste, Jordens Jndre, og hist og her ødelægge det, men tillige forvandle den levende Skabning i et Nu til et Jntet, Thi naar et Verdenslegeme af Størrelse som vor Maane, som Havnandet haver under Linien til en Høide af 2 til 5 Fod, men en Brede af 30 til 50 Grader, i en Hvide af 60 Fod, som Tilfældet er ved Øen St. Malv, nærmer sig vor Klode, og vilde komme nærmere end hiin er os, saa vilde ikke allene Havet træde over sine Bredder, og oversvømme de flade af Menneskelænder nyligen hearbeidede, smilende Marker, men ved bestandigen at komme nærmere, vilde Vandet, stedse oplynges til Vandbjerge, hist og her aldeles forlade sin Bund, og omsider flyde med alle Beboere over Fuldmasser, og forvandle den skjønne, blomstrende Natur til et dødt Chaos og den levende Skabning til et Jntet. Og naar endeligen hiin Verdensmasse styrter sig paa vor Klode, vilde ikke allene Vandet under den blive trængt bort, og tvunget til at strømme af Siden til over Skove og Enge, hvorved det, som endnu nyligen var Land, vilde blive til Hav, og det, som nyligen endnu var Hav, vilde omskabes til fast Land, men Jordens Middelpunct vilde ogsaa, saavel i Henseende til sin Tyngdepunct som sin Omdreining om sig Axel, saavel i Henseende til Hurtig den som Directionen blive forandret, hvorved det, som nyligen var Nord- og Sydpol, maaskee vilde blive gjort til Æanker, ogsaa vilde samme i Skikkelsen og Stillingen af sin Bane, ligesom og i Afstanden fra Sollegemet og i sit Omløb om samme være underkastede store Forandringer. Saadanne store og mægtige Forandringer maatte altsaa vor Fordklode undergaar, naar et betydeligt Vardens legem stødte paa den. Og at samme allerede meer end eengang har anbergaaet saadanne Forandringer, fremlyser allerede af det, som ovenfor er sagt, man seer det ligeledes deraf, at man finder Beboere af det dybe Hav begravne paa Toppen af de høieste Slippemasser, hvorhen kun en mægtig rædselfuld Oversvømmelse kan have fort dem – men at man i vore Egne og i dem, der ligge med samme i eens Afstand fra Ægnater, finder Levninger af Dyr, som kun kunne have hjemme i de hede Egne, i Mængde begravne under Jordmaserne, forudsætter at disse Egne engang maa have været varme. Og ligeledes finder man i vore Egne under Jorden Spor af Havets Bebørre og Landbye liggende ovenpaa samme, hvilker er et tilstrækkeligt Beviis for adskillige Revolutioner, som vor Ford engang har undergaaet. (Fortsættes.)