Berlingske Tidende, 1836-02-11
den 27de hos More havde klaget over, at nogle af Flinteløbene, der skulde bruges til Maskinen, ikke vare ordentligt borede, havde denne eller Pepin sendt Boireau til ham med en Borer. Han Fieschi) havde dog ikke ladet Boireau komme ind i Værelset, men havde ved Dørren taget Boreren, fra ham. Samme Dags Eftermiddag var Borreauistedetfor Pepin, som var blevet bange, redet over Boulevarden paa en af Pepins Heste forbi Vinduet, hvor Maskinen var opstillet, for at der kunde gives den en rigtig Retning. Om Aftenen den 27de havde han endvidere truffet Boireau paa et Caffehuus, og nu havde denne forekastet ham, at han ikke allerede for havde meddeelt ham Alt, da han (Boireau) sikkerlig ikke vilde have forraadt ham. Om Morgenen den 20de havde han atter talt med Boireau, og denne havde erklæret, at han og hans Venner vare paa deres Post, at Fieschi kun skulde give nøje Agt paa Sine. Skjøndt nu Boireau først den 27de var traadt i nøiere, Attentatet angaaende Forbindelser med ham, kunde det dog gjerne være, at Popin tidligere havde gjort ham nogle Meddelelser. – Bescher havde han forhen slet ikke kjendt. Hans Vandrebog og Pas vare eengang blevne tilstillede ham ved Moren, forat han kunde betjene sig af hans Navn. – Da Fieschi adspurgtes om andre Jndividers formodede Medskyld, indlod han sig paa temmeligt ud forlige Formodninger over dette Punkt. Han meente at de Pariser-Anklagede sandsynligviis af Papin vare blevne underrettede om, at Attentatets Udførelse forestod; deraf kom deres Undvigelse fra St. Pelagie og deres Ophold i Paris i nogen Tid. Havde de nemlig ikke ventet paa Attentatets Fuldbyrdelse og beredet sig til, i deres Aand at benytte samme, vilde de strax have forsøgt at komme over Grændsen, istedetfor, som de havde gjort, at holde sig skjulte i Paris. En af dem havde lagt en Nat hos Voireau, og en anden hos Bescher, men deres Navne vidste han ikke. Med Hensyn til de videre Forholdsregler, der skulde gribes efter det, som man haabede lykkeligt udførte Attentat, udlod Fieschi sig kun ubestemt, idet han undskyldte sig med, at han havde overladt Pepin og More Omsorgen, derfor. More havde villet gjøre den hele Verden lykkelig og erklæret for ham, at man ikke vilde tage Noget fra dem, der besadde 100,000-200,000 Franker. og havde fortjent dem ved deres Arbejde. Men Millionairerne, der paa en uretfærdig Maade og paa Folkets Omkostninger havde sammenskrabet deres Penge, skulde rykke ud med dem igien. Deres Formue skulde lægges til National-Formuen. Saafremt Attentatet var lykkedes, havde man villet ødelægge Telegrapherne og stikke Landfolkenes Lader i Omegnen af Paris i Brand, for at hindre disse Folk i, at tænke paa andet end paa sig selv, og i at yde Monarkiets Sag Bistand. More havde villet, at med en aaben Kamp i Paris's Gader skulde Alt være afgjort, og efter Monarkisternes Besering, skulde intet Blod meer flyde. Pepin, som havde Lyst til alle Royalisters Hoveder, fra gammel og fra ny Dato, var ikke af den Mening, hvorfor Fieschi havde gjort ham opmærksom paa, at en blodig Udsæd bær blodige Frugter. – Stort Mørke herskede i Fieschis Udsagn over de Penge-Understøttelser og Pengelovter, han havde faaet. J hans Tegnebog havde man fundet Summer paa 21850, og 3190 Franker optegnede som oppebaarne af ham. Han meente, at det vel var blevet glemt, ved Comma at antyde, at Talen kun skulde være om 218 Fr. 50 C. og 31 Fr. 90 C. Nøje vidste han ikke, hvormeget han havde faaet af Moren og Papin; men i det høieste kunde saadant beløbe sig til 530 Franker. Overhovedet søgte han saameget som muligt at undgaae den Dadel, at have udført Forbrydelsen for Penge eller for Løvter om Penge. Med megen Værdighed bortviste han Betegnelsen af en leiet Morder, og han vilde vide sig kaldt en stor Forbryder." Med Hensyn til sine Udsagn, geraadede han undertiden i en saadan Forvirring, at disse manglede al Sammenhæng. Mod Slutningen af det over ham anstillede Forhør formanede Præsidenten ham til, endnu engang at overveie, omde svære Beskyldninger, han havde sammendynget mod sine Medanklagede vare grundede. Han svor ved sin Faders Grav, at have sagt den rene Sandhed. Fieschi omtalde ogsaa et andet Forsøg, som han, Pepin og More havde gjort nogen Tid for Attentatet Først havde man villet anstillet dette Forsøg, paa Kirkegaarden Pere la Chalse; men paa hans Raad havde man begivet sig ud paa Marken, hvorPepin havde viist sig saa ængstelig, at han endog vægrede sig ved at antænde Krudtet, og allerede ved Prøven havde overladt ham Fieschi) dette Arbejde. Derpaa havde de spiist Frokost med hinanden. Overhovedet skildrer han Pepin som utrolig feig, men More derimod som modig og bestemt.