Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-04-23
Mod Damernes store Hatte, der bedække deres Hoveder ligesom hiin Kikajon Propheter Jonas's Jsse, har der i Tydskland allerede længe været ført Krig, især fra de skuespilbesøgende Cavalierers Side, der betragtede dem som Planke værker, der betoge dem al Udsigt til Theatret. Damerne synes at have tabt Slaget, og kun enkelte Marodører lade sig endnu see i Skuespilhuset. – J Engelland er man, formodentligen opmuntret af de tydske Seiervinderes Exempel, gaaet videre, og har erklæret de moderne Kapper Krig. Krigserklæringen læses i Morning Chronicle. Som bekjendt have Damerne i vore Dage Kapper, der, ligesom det moderne Smørrebrød, vel føre et meget beskedent og tarveligt Navn, men som i sig selv dog ikke ere saa occonomiske, som Navnet lyder. Man veed, hvad det nu omstunder har at betyde, at opvarte Folk med Smørrebrød, og at ogsaa her gielder Ciceros nihil jucundum in vita, nisi qvod reficit varietas, eller, som Lafontaine har oversat det paa Fransk: Diversite cest ma devise, eller, som det hedder paa Dansk: Afvexling er Livets Kryderie. Ligesom Smørrebrød, belagt med Pølse, Kalkun steg, Anchioser, røget Tunge &c., efter de nyeste Digterværkers Exempel, forener den største Mangfoldighed i den største Enhed, saaledes ere ogsaa Kapper, hvor specifisk Benævnelsen end i og for sig er, dog høist forskjellige i deres Former, og ligne heri det chinesiske Spil og Caledoscoper, der engang sysselsatte alle Hoveder og Hænder, men nu ere næsten glemte, og som, skjøndt simple i sig selv, dog, som Mange i sin Tid forsikkrede, indeholde Mathematikens og Optikens dybeste Hemmeligheder. Faconerne paa vore Damers Kapper er Legio, runde og aflange, fiirkantede og pyramideformige, Octhaedroner og Rhomboder. De see ved første Øiekast meget tarvelige ud; men betragter man dem i Nærheden, saa finder man, at en saadan eneste Kappe ofte opsluger en heel Uges Jndkomst for den stakkels Ægtemand, som her maa betale baade Frankrig og Jtalien en Tribut. Men alt det kommer ikke det Offentlige ved. Vi leve ikke mere i Tider, hvor man, forat lære Folk Tarvelighed, saaledes som under Christian den Tredie, endog afskjærer Herremænd deres Pludderhosen, som hiin Konge kaldte von Hans und Hof, thi nu til Dags er det snarere de saakaldte Pludderkraver, hvoraf 10 Mennesker hartad kunde have nok af een, som man, i saa Fald, burde afskjære, og de store Fruentimmerhatte, som burde reduceres i det mindste til det Halve, da de ikke allene i Skuespilhuset, især naar de ere meget beplantede med Fjere, betage os Udsigten, men ogsaa berøve os den skjønne Leilighed, at glæde os ved Synet af mangt et nysseligt allerkjereste lidet Ansigt, der istedet for, som Konstsagerne paa Charlottenborg, at være en Gjenstand for almindelig Beundring og Beskuelse, nu med sine Batterier af to himmelskjønne Øine, hvori den skjelmske Amor selv synes at boe og bygge, ligger begraven under en gigantisk Hat. Vare vore Damer lidt mere forfængelige, saa vilde de selv snart indsee, hvor meget de skade sig selv, hvor mangen fortjent Hylding de letsindigen opoffre ved disse Skjønhedsfiender af Hatte, og ufortøvet give dem Løbepas. Lad end være, at de ogsaa bidrage til at skiule mangen Lyde, til at bevare mangen Leverplet, Vorte, Finne fra en høist skadelig Publicitet, saa vilde Kjønnet, i det Hele betragtet, dog vinde ved hine Hattes almindelige Reduction, og nu, da det er blevet Mode at occonomisere paa alle muelige Kanter, synes Oeconomien fra Kjæmpehatteenes Side at være den, man først burde begyndt med, baade for at fremme sit eget Gavn og spare Andre Uleilighed. Hvad iøvrigt Kapperne angaaer, da er ogsaa de et Beviis paa Fattigdommen, i det mindste fra Opfindelsens Side, i Modernes Rige; thi hvorledes skal man ellers forklare sig denne Nedladenhed hos et Kjøn, der altid finder alt det, som er almindeligt, gemeent? Hvad kan vel være almindeligere, ergo gemenere, end en Kappe, som selv Tjenestepiger længe skammede sig ved at have paa: Men det gaaer nok her med Damerne, som med Keiseren af China, der aflægger sit Purpur, og med egen Haand pløier et Stykke Jord, for at give Andre et efterlignelsesværdigt Exempel, eller og, som de Patrioter, der for at opmuntre til Hestekjøds Nydelse, gave store Gjæstebude paa en Hestesteg, hvor denne Steg kun i Grunden var et Vehikel, ligerviis som Pølsen ved Pølsegilder, Fuglen ved Fugleskydning, og Hr. X. ved store Fester. Naar Damerne nedlade sig til at bære Kapper, saa forekomme de mig som de Store, naar de finde Rumfordsk Suppe saa velsmagende. Men kan man ikke lave Supper a la Rumford af saadanne Jngredientser, at selv en Greve, som Rumford, kan tractere sine Gjæster dermed, og kan man ikke opsætte en Kappe af saa kostbare Materialier, at ingen Dronning af Sabah behøver at skamme sig ved at tage den paa til den største Galla? Derfor nytter det ikke, at de Skjønne ville sætte Sminke paa deres Luxus med den beskedne Titel, Kappe. Navnet gjør intet til Sagen. Man har jo have Modester, der vare intet mindre end modeste, og som mangen en Natnymphe paa Østergaden pyntede sig med. Det nytter altsaa ikke, at Damerne ville beraabe sig paa den i vore Dage saa tidt anbefalede og nu endeligen til Mode blevne Jndskrænkning, thi denne Jndskrænkning har megen Lighed med den Ydmyghed, som vistes af Diogenes, der, trædende paa Alexanders kostbare Gulvtæpper, udraabte: jeg træder paa Din Stolthed, Alexander, men fik til Svar: "det er Din Stolthed, Diogenes!" Fra Oeconomiens Side kunne disse udramatiske Kapper altsaa gjerne gives Afsked, da de kun ere Skalkekapper for den største Ødselhed. J vore Oldfædres Dage kunde et ungt Ægtepar sætte Bo for det, som nu en eneste saadan Kappe, naar Netteldugen, Babinettet og Blomsterne skulle være saaledes, som Moden kræver det, koster. Undersøger man nøje deres Bestanddele; det Netteldug, de ere syede af de Broderinger og Kniplinger og Blomster, der findes derpaa, saa finder man, at saadan en Kappe koster mere end det deligste Sæt med Virer og Hængler i gamle Dage, og at de franske Blomster, som staae her i saa skjøn Flor, ofte ere vandede med den stakkels Ægtemands sure Sved. Dog nok herom - det er ingen Sparlagenspræken vi her skrive - det er kun mod disse Kappers utilbørlige Fremfærd i Parquettet vi ville ivre. Min Nabo har ikke Lov til at betage mig Udsigten fra et eneste Vindue, uden at jeg strax kan anlægge Proces imod ham, og faae ham dømt til at rive sin Muur eller sit Plankeværk, som saaledes betager mig Udsigten, ned, og en Dame skulde have Lov til at betage mig Udsigten til Theatret ved en halv Alen lang Kappe, der ofte ikkun tillader den bagved staaende Tilskuer at titte af og til igjennem et heelt Qvarteer af Blomster, Altsaa til Vaaben - Landsmænd, mod disse Udsigtberøvende colossalske Hatte og høje Kapper. - Hvad komme Tyrker og Græker os ved Der er ligesaa lang en Vei fra Bosporus til Liimfjorden, hvor Tyrken, efter SibyllæSpaadom, skal vande sine Heste, som fra Trapezund til Kattesund. Hattene og Kapperne ere vore sande og nærmeste Fiender, mod dem ville vi kjæmpe; det koste hvad det vil. Held os, dersom vi da til næste Vinter kunne træde indi Skuespilhuset, uden at see mere en eneste Har eller Kappe, og at Damerne ville vælge paa saadanne Steder en Hovedbedækning, der ikke gjør Jndgreb i Mandfolkenes velerhvervede Rettigheder,