Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-04-05
Udskrivningsalderen regnes fra det tyvende til det fem og tredivte Aar, og for Tiden udskrives der fem Mand af hvert tusinde. Ethvert Gods paa fem "Ha ken, et Maal der retter sig efter Udsæden af Korn og ikke efter Arealet, kan fritage fire Værnepligtige, men intet Gods flere end tolv. Denne Beskyttelsesret anvendes især paa Huus- og Staldtyendet, thi Eens egen Tjener eller Kudsk er ligesaa værnepligtig som de Øvrige, naar man ikke kjøber ham fri, Kjøbesummen, er enten et tusinde Rubler een Gang for Alle, eller hundrede Rubler aarligt i femten Aar. Naar Betalingen udebliver for et Aar, ere de foregaaende Betalinger ugyldige, ligesom Kronen ei heller lader sig nøie med en eneste Mand mindre og en Anden kommer til at lide, fordi hans Nabo er meere formuende end han Foruden Frikjøbelse bestaae de eneste Fritagelsesgrunde i Legemsfeil eller en Familie af tre Børn. Faderen til to Børn udskrives. Ved sidste Udskrivning trak en Bonde, der alt var Fader til et Barn og kunde vente at blive det til nok et, det sørgelige Lod og var allerede i Begreb med at forlade Værelset med taarefyldte Øine og skjælvende Lemmer for at tage Afsked med alle sine Kjære, da Døren sprang op og hans Fader fløi ham om Halsen og erklærede, at han var fri. Hans Kone var kommen ned med Tvillinger. Med Hensyn til den anden Fritagelsesgrund ere Exempler paa frivillig Lemlæstelse ikke sjeldne. Vi saae engang en Steenhugger beskjæftiget med et meget fiint Arbeide, som udkrævede den yderste Anstrengelse af hans Syn, eftersom han havde Stær paa det ene Øie; men da vi indstændigt forestillede ham, at han skulde henvende sig til en Læge for at blive helbredet, svarede han smilende: "Jeg vilde ikke for Alt i Verden have to Øine, nu kan jeg ikke blive tagen til Rekrut. Paa de Godser, hvor Folkemængden af een eller anden Grund ikke er istand til at stille det fornødne Antal Rekrutter, leveres et Barn, som sættes i Militair skolen i Reval. Kronen maa have sit bestemte Qvantum, men modtager meget ugjerne disse Stedfortrædere, da enhver saadan lille Cantonist, som de kaldes, koster Regjeringen tredive Kopecker om Dagen og ikke over en tredie Deel af dem opnaae den tjenstdygtige Alder. Kronens Omhu for at iværksætte ethvert Middel til at sikkre sig Folk til Armeen er saa stor, at i det Øieblik en Soldaterkone føder en Søn, ere Sogneautoriteterne forpligtede til at indberette det under en Mulct af fem og tyve Rubler for hver Maaneds Opsættelse. Der tilstaaes da den spæde Rekrut et vist Qvantum Brød og Korn, som hver Maaned hentes fra den nærmeste By. Vi skulle nu fra et mildere Synspunkt betragte dette System, som kjøber den offentlige Sikkerhed for huuslig Elendighed. Bliver Rekrutten udskreven i en ung Alder uden at være bunden til Kone eller Børn, kunne hans Udsigter betragtes som ligesaa gode som nogen Bondes i hans Hjem, og kommer han til at staae under en redelig og human Officeer, ere de endnu bedre, thi han er da sikker paa god Føde og Beklædning. Naar han selv er flittig og ordentlig, kan han ved at sælge sit Overskud af Brød – thi naar han bliver redeligt behandlet, faaer han meere om Dagen, end han kan fortære - sin Brændeviin og andre Extra rationer, som han erholder ved enhver stor Mønstring, samt ved Hjælp af de smaae Pengegaver, som ligeledes uddeles ved saadanne Leiligheder, (hans Lønning er for Jntet at regne, da den ikke overstiger otte Rubler, om Aaret) samle sig en Sum af tre eller fire hundrede Rubler til han faaer sin Afsked; han har da lært en Haandtering, vant sig til Lydighed og er en friMand. Hvis de høiere Klassers Redelighed var meere a stole paa i Rusland, vilde Soldatens Liv ikke længere være saa beklageligt.