Jyllandsposten, 1840-10-16
At den gamle Elephants hele Figur har noget saare Imponerende, efter nu at have faaet Ryggen opad, er afgjort, naar man rigtig lægger Mærke til dens lange Snabel, som dreies om af Gammelstrand efter Ungen, Hovedet, som passende udtrykkes under den kupplede Kirke, Kropstykket ved den enorme Hovedbygning og Bagparten ved Zahlkammeret, som redeligen baade i Guld og Sølv har erlagt og udbetalt de runde Summer, som Mama har consumeret til Trods for de nære collegiale Jnstitutioner, mod hvem dette Monstrum ret vender Posterioribus, som om det derved vilde gjøre et vist ufiint Ordsprog gjældende. Hvorvidt den lille Slotsunge, Jomfru Thorvaldsen, nu med samme Mynt igjennem sit Zahlkammer uhøvisk vil lønne Kunstens ivrige Patrioter, som kappedes om at forevige Mesterens Kunstværker, dette vil nu snart erfares; kun er det at ønske, at ikke altfor megen Viisdom blandt Bygherrerne skal lade opstaae en babylonisk Forvirring, som aldeles vilde lade Værket geraade i Staa. - Hvorledes Heldorepartiet driver sit skamløse Spil oplyses tilstrækkeligen af de Ord i Drewsens Tale paa Bellevue, hvor han blandt Andet, efter at have omtalt en vis Mand, som under Stænderforsamlingen opslog sin Bopæl i Roeskilde, for, som han sagde, at bringe Folk paa rette Vei, bemærker, at man i Sognene opfordrede Bønderne til at tage Parti for Kongen mod Stænderne, som havde Ondt i Sinde mod Kongen." Man drev dette Væsen, eller rigtigere Uvæsen saa vidt, at – det fortalte man i Roeskilde - da en Dag en Godseier vilde see til sine Høstfolk, men Jngen fandt paa Marken, og spurgte hvor Folkene vare, fik han til Svar, at de vare et Sted henne forat underskrive en Petition til Stænderne, en Petition, hvormed var stor Hast, da Stænderne paa Fredag vilde af sætte Kongen." – At de hellige Gudsfolk ogsaa spøge omkring i vor Provinds er noksom bekjendt, og mærkeligt er det og vistnok ikke utroligt, at man mange Steder ogsaa her har udbredt saadanne vrange og skammelige Meninger om de Liberales Jdrætter, da man næsten overalt i Jylland, blandt Bønderne erfarer, at det Rygte har circuleret, at Stænderne vilde have Kongen afsat. Man seer deraf, hvad Skade i Landet saadanne Mænd som den navnkundige Magister og hans Slæng kunne udrette, idet han ved sin Færd aabenbar skader den Sag, han vilde forfægte. At han ligeledes ved sine agitatoriske Vestræbelser endog har fremkaldt Politiuordener i Frederiksberg eller ved den Pøbelcommerce, som fandt Sted, ifølge hans Indbydelse i hans Bopæl, i Anledning af det forehavende Fokkeltog, hvor man overlydt skal have sjunget: Vil du, vil du, vil du, vil du vil du lader næsten befrygte, at man omsider saadan driver Gjæk med Magisteren, at han tilsidst neppe vil kunne gaae i Ro paa Gaden for Gadedrenge, af hvis Mund det dog altid er ærgerligt at høre, saavel denne Melodies Begyndelse, som Eftersætning: "Ja men, Ja men, Ja men, Ja men."- En af de skjønneste Egne, ikke alene i Holsteen men Danmark, man finder inde i Landet eller afskaaren fra Havet, er den ved Plöner Søe, hvilket væsentligst hidrører fra, at Kysten rundt om Søen er meget bakket og forstørstedelen prydet med Skove. Det er derfor meget rimeligt, at Oplysningen med brændende Beegtønder, som bekrandsede Søen om Aftenen paa Hs. Majestæts Fødselsdag, har afgivet et pragtfuldt Skue. Man seer af den Alt. Merc.",at der ved det kongelige Taffel paa Slottet skal have været 300 Couverts, som, da Salene ikke skulle være rummelige, maae have fundet Anretning i flere af disse. - Det er en bedrøvelig Tidende, at Sverrigs store Digter, Biskop Tegner, formedelst Sindssvaghed kan ventes til Daareanstalten i Slesvig. Man vil vide, at denne fortrinlige Helbredelsesanstalt skal anvende mange Curer, som ved deres Eiendommelighed ofte lade den Sindssvage gjenvinde Sundheden, saa her muligen ogsaa kan findes Raad for Sangeren af Frithiofs Sagal. En af de Læger, som med stor Held i mangfoldige Aar tidligere har virket for Daareanstalten i Slesvig, var Schuadicani, hvis Navn seent vil glemmes sammesteds.