Berlingske Tidende, 1809-12-29
Krigen. Imedens Keiseren saaledes forbereddede alle Forbedringer, som hvert Aar af hans Regiering sikkrer Frankrige, medens den aarlige Udøvelse af Conscriptionens Love, uden Vanskelighed, uden Magt holdt vore Legioners Stammer fuldtallige, forsøgte vore Fiender, som ogsaa ere han, kæmpemæssige Anstrængelser; men vi have allerede viist dem, at faa Dage efter at Deres Forsamling i 1808 var bleven aabnet, havde Keiseren slaaet den spanske Armee, var indrykket i Madrid, havde sat sin Broder paa Thronen, havde ved en hurtig og klog Marsch fremlokket den engelske Armee, og forfulgte den uden at lade dem Tid til at samle Kræfter, var han kommet til Galliciens Grændser, efterat han havde frataget dem et stort Antal Fanger, deres Hospitaler, Bagge og Munition. Paa den Tid erholdt han Kundskab om en Traktat, i Følge hvilken det mienske Hof havde forpligtet sig til at overlade Jnsurrections=Juntaen 10000 Geværer. Han erfoer tillige, at Østerrig greb til Vaaben og at dens Rustninger allerede havde udbredt, Skræk i debundsforvandte Stater. Strax gjorde han Ende paa sin triumpherende Marsch, lod sin Armee forblive i Spanien, og troede, at hans Nærværelse var tilstrækkelig, før at tilintetgiøre hans Fiende. Sandelig Hs. Majestæt har aldrig givet Europa et større Beviis paa sin faste Karakteer og sit alt formaaende Gennie. 80 Regimenter af Hans gamle Tropper, som havde seiret ved Ulm, Austerlitz, Jena og Friedland, forbleve i Spanien, og Keiseren ilde for at sætte sig i Spidsen for fine Allierede og Nye=Udskrevne. De erindrer dem, min Herrer, den Bekymring, som vi dengang følte og som greb saa meget omkring sig, at Europa et Øiebik troede, at hiin saa ofte overvundne Nation, som ene har vor Monarks Ædelmodighed at takke for sin Tilværelse, vilde overvinde vore Allierede og angribe vore Grændser. Keiseren af Østerrig med en Armer af 500,000 Mand - kjempemæs sige Anstrængelser og et Mirakel af Papiirspengene - troede at gaa frem til en sikker Seier. Bayern og Jtalien bleve overfaldne uden Krigserklæring; Mennesker dræbtes uden at vide at de havde Fiender ; en Opførsel som med retfærdig Strænghed vil blive omtalt i Histori en Keiseren, som den 23de April afreiste fra Paris, ankom den 18de til Tydskland uden Garde, uden Eg ipage, uden Heste; hans en Hast fra forskellige Dele af Tydskland sammentrukne Tropper vare forhausede over et forudseet Anfald af en Sværm af Fiender, som fra alle Kanter omgav dem; men pludselig lod et Rygte sig h. over Mund gjenlydende Efterretning om Keiserms Ankomst fløigiendem alle Geledder. Keiseren adsplittede ved sine Maneurer tvende Korps af den fiendtlige Armee, slaaer den den 20de ved Adensberg, marscherer den 21de til Landshut, bemægtiger sig Byen, Broen over Jseren, Fiendens Hovedqvarteer og Operations Contrum, afskiærer saaledes Fiendens Kommunikations=Linie, bemægtiger sig hans Baonge, hans Broeredskaber, hans Hospitaler ; marscherer den 22de til Eck nuhl, tournerer den venstre Fløi af Erkehertug Carls Armee, som formedelst de to andres Adskillelse kuns bestaaer af 4 Korps, bringer dem i fuldkommen Uorden, giør 30000 Mand til Fanger, tage 100 Kanoner og opslaaer samme Aften sin Natteleir i Sletten ved Regensburg i Ærkehertug Carls Hovedqvarteer ; den 13de forfølgen han Fienden med Sværder i Haanden, tilintetgjør det østerrigske Kavallerie og bemægtiger sig Regensburg og 12000 Mand, som Fiender, havde ladet tilbage der. J en Tid af 48 Timer saae den østerrigske Armee, som truffen af Lynild, allerede dens Skjebne afgjort. Af 6 Korps, hvert paa 40000 Mand, hvoraf den bestod, ere allerede slagne og Halvdelen afskaaren og skilt fra hinanden. Levningerne af 4 Armee=Corps ere fortrængte til Donau, de 2 andre til Jmfloden, uden Broer, uden Magasiner, uden Hospitaler. Rygtet om dette Uheld naaede snart til den østerrigske Monark, og i mindre end 2 Dage følger den høieste Bestyrtelse paa det daarligste Foretagende. Jmidlertid havde det 8de og 9de Corps, som udgjorde den østerrigske Armee i Italien, overrasket vore Tropper, som langt fra ikke vare belavede paa en saadan Uerdelighed, blokeret Palmanova og Venedig, og befandt sig den 29de April ved Etschfloden. Keiserens Plan var ikke tvivlsom Efterat han havde slaaet Prinds Carls store Armee og jaget 4 Corps af samme ind i Bøhmen, forfulgte han uopholdelig de 2 Corps, som havde trukket sig tilbage til Jndfladen; han tog sin Marsch mod Salzburg og Linz, Øvre Østerrige og Steiermark, for at tournere den østerrigsk Armee i Italien, understøtte sin egne og de italienske Stater, som ere hans Hierte saa dyrebare. Neppe var en Maaned efter Østerrigs uretfærdige Angreb for løben, førend det dombarderte Wien var nødsaget til at aabne sine Porte og bøie sig for vore seirende Vaaben. Den østerrigske Armee i Italien blev snart vaer, at dens Flanker vare blottede og følte Nødvendigheden af at trække sig tilbage. Vicekongen, Seierherren ved Pavia, de noriske Alper og ved Krain ankom til Grændserne af Steiermark og fuldførte sin Forening med den store Armee. Kort Tid efter slog han Fienden i det Indre af Ungarn. Slaget ved Raad høitideligholdt den mærkværdige Aarsdag af Seirene ved Marengo og Friedland; dette gav Keiseren Anledning til at skrive til hans udkaarne Søn : "Deres Seier er en Sønnesøn af Marengo. "Levningerne af den fiendtlige Armee skulde ikke igien kunne have stødt sammen og ville have have været fangne og afvæbnede, naar ikke ved en tilfældig Hændelse Donaus Voxen havde opholdt den franske Armee. Krigskyndighed og Kunstens Anstrængelser seirede over disse uforudseete hindringer. Krigs=Haandteringen maa forene Løvens Mod og Kraft med Rævens List og Forsigtighed. Slaget ved Wagram og Vaabenstilstanden ved Znaim gjorde endelige at Vaabnene sank vore Fiender af Hænderne. Der blev dem intet Haab tilbage uden Seierherrens Ædelmodighed, som de saa ofte havde miskiendt. Ved Wiener Freden havde Frankerige og dens Alliered erholdt vigtige Fordeele, og Freden blev paa nye skienket Fastlandet, Vi ville haabe, at denne Fred skulle være mere varig end den til Presburg, og at de Mennesker, som haver vildledet det østerrigske Kabinet efter Freden til Presburg, ikke vil være istand til endnu engang at mislede det. De ville afsige deres Herres Undergang ; thi Frankrig stor, mægtig og stærk, vil stedse være sikker for sin Fiendes sammen smedede Rænker. Jmidlertid troede Engeland, da det saae vor Armee beskieftiget i Tydskland, og da det, uagtet de uhyre Bekostninger det anvender paa Spionerie, stedse er slet underrettet, at vore gamle Skarer havde forladt Spanien, og at den svækkede franske Armee ikke kunde imodstaae deres Anstrængelser. FyrgetyvetusindMand landede i Portugal, forenede sig med de insurgeerte Tropper og smigrede sig med at kunne trænge frem til Madrid. Men deres Foretagende bragte dem kun Skam, thi de fandt alle Steder Armeer, hvor de kun troede at finde Divisioner. Fyrgetyvetusinde Mand landede paa samme Tid paa Walcheren og bemægtigede sig i 14 Dage uden at begynde Beleiringen, ved et blot Bombardement, den, som man maa sige, slet forsvarede Fæstning Vliessingen. Hs. Majestæt har ladet sig eflægge Regnskab for denne Begivenhed. Keiseren lønne rigelig dem, som besielede af hans Aand og af det, som Frankrig Hæder fordrer, ere Æren og Fædrenelandet troe; han vil straffe dem, som tænke paa Faren, naar der skal seires, og foretrække en skiendiFlugt for en ærefuld Død. Jmidlertid reiste alle Departementer sig til Striden; 150,000 Mand Nationalgadere satte sig i Bevægelse, medens 25000 Mand fra Depoterne tagne Tropper forenede sig i Flandern og Gend armeriet afgav 8000 Mand udsøgt Kavallerie Den engelske General ville som enklog og forstandig Mand ikke længere give sin Armee til Priis, i et Land og paa en Aarstid, hvor den endnu var udsat for langt skrækkeligere Farer end Pesten. Han vendte til bage til Engelland. Engelland har bortødslet betydelige Skatte, der har tadt Kiernen af sin Armee, det har oplyst sit Folk om de Følelser, som fænglle de Franske til Regieringen og Keiseren. Disse ere de ene ste Frugter af dets daarlige Foretagende. Blandt det gamle Frankrigs Departementer har Pas de Calais og Nord=Departementet, og blandt de nye Departementer har Lys Departementet udmærket sig De ville alle have gjort det samme, naar de havde befundet sig i samme Stilling. Nogle Egneaf Sarre Departementet have allene viist en slet Villie. Jstedet for at ile til Fædrenelandets Forsvar have de sat sig til Opstand. Hs. Majestæt har befalet, at Militair=Commissioner skulle fælde Dom over disse slette Borgere. Et Statsraad er send derhen, for at anstille Undersøgelser. De Menigheder og enkelte Personer, som have opført sig slet, dømmes til, paa 25 Aar at tabe deres Borgerret og belægges med dobbelte Skatter. Over deres Port blive disse Ord skrevne: "Dette Sogn er ikke Fransk. Derimod har Hs. Majestæt befalet, at Udkast til Mindemærker skulle forelægge ges ham, for at forevige Følelserne paa Hans Tilfredshed for Arras, Bruge og Lille. Men den store Jndflydelse Begivenhederne i 1809 have havt paa Jordkloden drager vor hele Opmærksomhed til sig Politiken.