Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-03-08
Det kan synes besynderligt at tale om Erobringen af et aabent Sted som Frederiksværk, men Englænderne ansaae det for en Erobring, da de stode i den Tro, eller maaskee rettere lode som de stode i den Tro at Frederiksværk var en stærk Fæstning. Capitulationen blev sluttet med den hannoveranske Generalmajor v. d. Decken, og da Hannoveranerne i Almindelighed, vare ilde stemte imod Toget, og overhovedet ikke stode paa nogen god Fod med Englænderne, er det meget sandsynligt, hvilket ogsaa synes at fremgaae af Alt, hvad der gik for sig, at General v. d. Decken har været høimodig nok til at lade som om han troede Forsikkringen, af Værkets Jnspecteur, Major v. Tscherning, at Værket var stærkt befæstet. J modsat Tilfælde vilde v. d. Decken neppe have anseet sig forpligtet til at holde Capitulationen og sikkert ikke opført sig saa galant mod Major Ticherning, som han siden gjorde. Capitulationen var saa fordeelagtig som muligt; Alt skulde forblive urørt og under Kongen af Englands Beskyttelse kun de forfærdigede Krudtsorter skulde afleveres, men ogsaa denne betingelse lod den høimodige v. d. Decken som han havde glemt. Foruden denne fortjenstlige Capitulation, lagde Major v. Tscherning ogsaa ved andre Handlinger sin varme Nidkjærhed for Dagen. Han havde endnu førend Capitulationen sendt 3000 Centner Krudt til Kjøbenhavn og 400 Centner til Kronborg; han reddede 20 Metalkanoner og Morterer fra at komme i Fjendens Hænder; han vidste, endnu efter Capitulationen, at finde Leilighed til at sende 200 Centner Krudt, 4800 Sidegeværer eller Klinger og en Deel Ammunition til General v. Castenskjolds Corps, og hvad der var endnu vigtigere, de fornødne Folk til at forfærdige Ammunition, endelig oversendte han ogsaa Commandanten paa Kronborg 5000 Rbd. til Garnisonens Lønning. Til Tak for sin Bestræbelse paadrog Majoren sig Kronprindsens Unaade, og først længere hen i Tiden syntes det som om Frederik den Sjette havde berigtiget sine Forestillinger om denne Hædersmand, der siden døde som Oberst, og var en Fader til den endnu levende, forhenværende Artilleri=Capitain v. Tscherning. Til de Begivenheder i hiin Krig, der meere have været en Gjenstand for Latter og Spot end for Sorg, høre det saakaldte Slag ved Kjøge. Allerede længe har det været erkjendt af hver billigtænkende Mænd, at General v. Castenskjold, der var saa uheldig at føre Commanden ved hiin Leilighed, er bleven meget for haardt bedømt. Hvad skulde han gjøre med en sammenskrabet Hob, thi Armee kan man ikke kalde det, af 5,700 Mand, foruden et Par tusinde Mand Kystmilice, hvoraf neppe Halvdelen var regelmæssig bevæbnet, hvoraf Mange vare aldeles uovede, Alle slet øvede, hvoriblandt der neppe fandtes 10 brugbare Officerer og saagodtsom slet ingen Underofficerer, Man havde nemlig ladet sig nøie med at organisere Landeværnet paa Papiret, og dermed havde man ladet det bero; man indskrænkede sig til at holde Lister over Mandskabet, men lod det aldrig samles eller oves. Det gjør os ondt at maatte berette, at Beboerne paa Smaaderne, navnlig paa Lolland og Falster, viste den største Opsætsighed mod at marschere, saa at der maatte anvendes baade Overtalelse, List og Magt, ligesom de og siden under Slaget gave det første Exempel paa Flugt; men det var vel ikke gaaet bedre om de sjællandske Batailloner havde havt Avantgarden. - Det er i høi Grad ironisk at læse, hvorledes den slemme Skjæbne allerede drev sit Spil ligefra Slagets Aabning.