Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-13
J alt Fald ere der talrige Exempler paa, at Hielpen som det medicinske Tilsyn skulde yde, hindres og spildes ved for Haanden værende Omstændigheder; iblandt disse, finder en af ikke ringe Betydenhed virkelig Sted, og dette ofte, nemlig: det feilslagne Haab, som saa almindelig erfares af Lægerne, naar de besøge Sygesengen, i de Fattiges egne Boliger; og som reiser sig af, at de givne medicinske Forskrivter ikke vorde overholdte. Dette reiser sig afvexlende af Skjødesløshed, af Uvidenhed, og af Gjenstridighed. Dets Kilder ere forskjellige, men dets Følge er een og den samme; nemlig: at det udtænkte Gode som den opmærksomme, og samvittighedsfulde Læge vilde bevirke, vorder forstyrret. For saa vidt kan den fattige Syge siges at være betagen Muligheden af at modtage den fulde Fordeel af medicinske Bestræbelser, hvor Lykken eller Hændelsen ellers vilde bringe den til hans Hytte. Dog dette er ikke Hovedsagen, som jeg vilde drage Opmærksomheden hen paa. Et Onde af langt større Betydenhed, af megen udstrakt Omfang, er at medicinsk Tilsyn, i det Heele, er der saa knapt sørget for, overalt paa vore Øer. Af et stort Antal Fattige som, ved betimelig og vedholdende Hjelp, kunde have været reddede fra Døden, ere nødte til at omkomme formedelst Forsømmelse og Uvidenhed. Vil man maaskee svare mig, at man har overdraget Omsorgen for den syge Fattige til en eller anden nær eller fjerntboende Apothekers Duelighed og Retsindighed. Jeg bemærker derved, at jeg har kjendt Apothekere som have boet flere Mile fra deres Sogne, hvor de skulde virke, og som, om de end have besiddet de nødvendig Egenskaber til den gavnlige, og samvittighedsfulde Udøvelse af denne store paadragne Pligt, dog uden Tvivl ikke kunne antages at anvende mere Tid dertil, end de have tilovers fra deres indbringende andre Forretninger. Saadan er de Fattiges Syge-Tilstand, naar man betragter dens meest gunstige Omstændigheder, nemlig naar de ere hældigviis overladte til en Landsbye-Apothekers Omsorg, som hverken mangler Menneskekjerlighed eller Duelighed, men han kan i Sandhed ikke afsee den Tid som fordres til sand og tilstrækkelig Hjelp. Men naar deres bedste Tilstand reiser sig kuns til lidet mere end aldeles at være forsomte, hvortil maae da ikke deres Undertrykkelse synke, naar deres Herremand overgiver dem til en lægekyndig Mand, hvis Grundsætninger om Menneskelighed ere svage og fejlagtige, hvis Studium og Egennytte, er af lige Beskaffenhed, og hvis Egenskaber i et Kald, der ikke er ham eget, og hvortil han ingen Lyst føler, ere saa ringe og utilstrækkelige, at de vilde gjøre hans Practiseren uværdig, selv om hans Characteer var tilbøielig til samvittighedsfuld Nøiagtighed, istedetfor at have forbrydersk Ligegyldighed. – Til en saadan Esculapii Søn overgives almindelig de fattige Syge. At kun lidt mere end en nominal Opvartning bliver meent af Apothekerne, eller forventet af Herremændene, naar deres Handel afsluttes, vil Læseren tydeligen indsee ved at lægge Mærke til Ubetydeligheden af den Betaling eller Gotgjørelse, som den første ikke tager i Betænkning at foreslaae, eller den anden ikke skammer sig ved at modtage i Vederlag for aarlige Tjenester. Hvad skulde vel ventes naar Betalingen ikke sættes i Almindelighed, selv af Contrahenlerne, høiere end til en Sum af fem Guineer aarligen, Et Salarium som ikke sjelden antages for det med personligt Tilsyn forbundne Arbeide, samt Forsyning med enhver nødvendig medicinsk Artikel, til et stort Sogn der undertiden ligger i nogle Miles Afstand fra Apothekeren, der for en ordentlig Opvartning i et enkelt Tilfælde ved 3 eller 4 Ugers Sygdom, vilde give en Regning paa Omkostninger, der vilde overstige hvad han faaer for et heelt Landsbye Sogn i et heelt Aar. Efter saaledes at have givet Vink om de Syges almindelig beklagelige Stilling, naar de ere overladte til den omtalte Behandling, vil man vel med Grund forvente, at jeg vil opvække Afskye for et saadant System, at jeg mueligen vil stræbe efter at see det offentligen afskaffet, samt, at jeg vil foreslaae de Midler hvorefter mankunde fremgaae med Virksomhed i denne Hensigt. Og virkeligen er dette Tilfældet; dersom jeg ikke forestillede mig, at de vilde dømmes mindre hensigtsmæssige, fordi de ere indlysende, eller at de ville forekomme nogle Speculantere uudførlige, fordi de grunde sig paa Formodningen om en forøget Vældædighed, saa skulde jeg ingenlunde mistvivle om deres endelige Antagelse. De indbefattes i en kort og simpel Sentence: - forøg Hospitaterne!