Ribe Stifts Adresseaviser, 1813-04-30
For lang Tid siden har Frankrig i alle Puncter brudt de Tractater, som knyttede det til Preussen. Efter den saa haarde som ydmygende Tilfiterfred behandledes Preussen som et er o bret Land under et tungt Jernaag. Tvertimod Tractaterne bleve de franske Hære i Landet; ved Bayonne=Tractaten skaltedes med Enkers og Faderløses Eiendom. Kongen suttede over de uhyre Byrder, som nedtrykte hans Undersaatter; men han smigrede sig med ved Eftergivenhed og Opoffrelser at betvinge det Had, hvis Virkninger han følte, uden at kiende dets Anledninger. Sine Grundsætninger tro, og villig at opholde Nationens Eristen for enhver Priis, følte Kongen, da mørke Skyer trak op imellem Rusland og Frankrig, at han havde Alt at frygte af de sidste. Han opofrede da sin Tilbøielighed, og sluttede en Forbund med det. Men før endnu Efterretningen om denne Tractat kunde være i Berlin, indrykkede franske Tropper i Pommern og Mark. Ængstede af Frankrigs truende Stilling havde preussiske Agentere i Paris undertegnet Separat=Conventioner om Storarmeens Proviantering paa meget trykkende Betingelser. Alligevel stadfæstede Kongen dem imod Forventning, for at skaane at Folk for vilkaarlige Reqvisitioner. Men forgiæves: Medens man forlangte de bestemte Forraad til Magasinerne, levede de franske Armeer paa Jndvaanernes Bekostning. Med Magt fratog man dem deres hellige Eiendom, og Preussen. mistede ved disse Voldsomheder over 70,000 Heste og 20,000 Vogne. Alle disse Stød uagtet opfyldte Kongen tro sine Forbindtligheder; Frankrig besvarede stedse denne Hengivenhed kuns med nye Fordringer. Jmod den nye Convention maatte Preussen vedblive at proviantere Fæstningerne Glogau, Kustrin og Stettin. Pillau og Spandan bemestrede Franzoserne sig ved et Slags militærst Overrumpling. Mod Slutningen af forrige Aar havde Preussen ei allene betalt sine Contributioner, men dets Forskud beløb sig endog til 94 Millioner Livres. Enhver Erindring herom blev besvaret med en foragrelig Tanshed og strax paa følgende nye Fordring. Nye Tildragelser oplyste Preussen tilkulde og, hvad der havde at vente sig. Da Kongen saae sine Provindser deels besatte og deels truede af Fienden, uden Haab om Bistand af Frankrigs Armeer, og desaarsag var nødt til at forstærke sine egne, behagede det Vicekongen at forbyde af Recruteren i de af Franzojerne besatte Provindser, og at ingen Frivillige maatte afgaae til Breslau: et Forbud, som udførtes paa det strængeste og uden engang at meddele Kongen det. En Handlemaade, som saa aabenbar nedbrød Souverainens Rettigheder, vakte den dybeste Uvillie i Kongens og hans troe Undersaatters Hierter. Nu fik Commandanterne i Oderfæstningerne Ordre, tvertimod Keiserens Løvte, at proviantere sig med Magt i en Omkreds af 5 Mile, uden at man holdt det Umagen værdt at meddele Kongen denne Ordre. For at beholde sig et Fristed, og ikke sættes i den grusomme Nødvendighed, at rømme sine egne Stater, meldte Kongen Keiser Napoleon, at han vilde anmode Ruslands Keiser om, at erkiende den Deel af Schlesiens Neutralitæt, som Frankrig havde ertiendt. Keiseren modsatre sig stolt dette Skridt, og værdigede ikke engang disse Forslag noget Svar. Kongens Beslutning kunde nu ikke længer blive tvivlsomt, I hele Aar havde han ofret Alt for sin politiske Existenz, som nu sattes paa Spil af Frankrig, der Jntet gjorde for hans Beskyttelse. Kongen kan ikke tøve. Sine Grundsætninger og Pligter tro, forener han sine Vaaben med Keiser Aleranders; han forandrer sit System, men ikke dets Formaal. Ved at bryde med Frankrig og forene sig med Rusland, haaber han, ved en ærefuld Fred eller Vaabnenes Magt igien at erholde de eneste Gienstande for sine Ønsker, sit Folks Uafhængighed, de Velsignelser samme medfører, og sine Fædres Arvedeel, hvoraf det halve er ham frarevet. Han ønsker alvorlig en Tilstand, hvori en Tractat ikke længer er en blot Vaabenstilstand og hvori Magten beskytter Retfærdighed. Med Forhauselse har Europa længe feet en Nations Resignation, som ved sit glimrende Mod og ædle Standhaftighed havde erhvervet sig et udmærket Navn i Historiens Aarbøger. Ledet af de helligste Bevæggrunde findes Jngen iblandt os, som jo er beredt at ofre Liv og Blod og Alt for Konge, Fædreland og Europas Uafhængighed. Til Slutning forlanger Hr. Krusemark Reisepas for Fyrst Hatfeldt og det hele Gesandtskabs personale.