Københavns Adresseavis, 1760-05-30
Patriotiske Giensvar paa min for mig ubekiendte Patriotiske Velynders tilsendte Brev tillige med indeholdende Spørsmaale. mendskiøndt jeg udi Adresse=Contoirs=Efterretningerne sub N. 38 haver taget mig den Frihed, at udbede mig den Gunst af min for mig ubekiendte ret Patriotiske og Gunstige Velynder, at Deres Navn og Opholdstæd, eller og hvor De under en vis Devis eller Nota ville imodtage Svar paa Deres mig tilsendte og beærede Brev, hvor jeg da med mere Fuldkommenhed kunde have den Ære at fyldestgiøre Deres Begiering, som jeg nu ey alleneste maae indskrænke men endog gandske udlade, formedelst utallige Aarsager. Eftersom Deledsker Giensvar af mig, og jeg endnu ikke veed hvem De er, ja meget mindre hvor De boer, undtagen at De opholder sig udi Kiøbenhavn, som jeg af Deres gunstige Brevs Dattering, saa og formedelst den Leylighed Deres Brev kommer mig til Haande, selv slutter mig til, hvorefter det skulde være vanskelig at antreffe Dem, hvorfore jeg endnu er nødsaget til offentligen men korteligen at besvare et Par af Deres til mig gjorte Spørsmaale. De spørger først hvorfore jeg ikke haver indsendt den ne (af Dem saa kaldede) retskafne og retsindige Patriotiske Project tillige med Oeconomiske Afhandling til vores Videnskabs Societet, som ere store Elskere af Oeconomiske Skrifter, for at faae samme udi de ugentlige lærde Tidender, hvorved det blev meere bekiendt, og ved den Leylighed maaskee kunde opvække Liebhabe, re, saa og at jeg for samme mit, efter Deres Tanker, nyttige Arbeyde og Tænkemaade, kunde ey alleneste blive paatænkt, men endog maaskee med saadanne Æres=Tegn aflægges, som alle ret Patriotiske nyder, og maaskee undertiden ikke ere saa høystnødvendige og udi Tiden bliver mindre frugtbringende, end som jeg haa ber dette vil blive, om samme skulde af Dem begyndes og fortsettes. Denne Deres gunstige Tænkemaade vil jeg kuns korteligen besvare: De Høye, Lærde og Velvise Herrer udi samme Societet haver meere end Hænderne fulde af langt større, vigtigere og nødvendigere Ting, end at de og skulde blive empecheret med Baggateller og smaa Ting, og endnu blive incommoderet med at see saadant befordret til Trykken. Jeg tilstaaer, at jeg udi Førstningen nok tænkte paa at lade samme udi de lærde Tidender blive indført, men da jeg med mig selv. selv overveyede at der var intet derudi som kunde have Navn af Lærd, saa dømte jeg forud, at det vilde gaae mig tilligemed de faa Linier, som Manden der ikke havde Bryllups=Klæder paa, nemlig &c. Dernæst fik jeg at vide fra en vis Haand, at de ikke vare blevne indførte udi samme Tidender som jeg havde af mig selv indsendt dem, uden temmelig Bekostning, hvilket jeg ikke vel kunde taale udi mine fornærværende Omstændigheder at betale; allerhelst da jeg ikke af mig selv giør mig Haab om mindste Belønning derfor. Desforuden læser man jo dagligen endog udi AdresseContoirs Efterretningerne mange lærde Mænds Anmærkninger, Breve og Afhandlinger om Occonomiens Affaire, som med al billighed kand have Navn af Lærd og Nyttige: End ydermeere saa er jeg og forsikret paa, at mange, ja maaskee alle udi samme høye og lærde Societet, læser Adresse=Contoirs Efterretningerne, saa at mine ringe og enfoldige Tanker er dem noksom bevidst, og jeg meere end overbeviist om, at dersom de udi mindste Maade behager dem, og de efter deres dybe Jndsigt, med billighed kand give det Aplaus og Navn af Patriotisk, saa haver jeg (om ikke andet) jo faaet den forønskte Belønning, og jeg at de høye Herrer ikke bliver forglemt. Min Herre og Velyndere erindre sig Slutningen af mit forrige Brev til Dem, som findes udi Adresse Contoirets Efterretninger No. 38, saa fornemmer De strax at jeg bedes om Pardon for det Manglende, nemlig høye Tanker. ziirlige Ord og Tallemaader, som jeg gandske er ufuldkommen til, som dog udfordres, om det skulde have Navn af Lærd; thi formedelst samme holder jeg for at det dog bliver glindsende, omendskiøndt Materier, kunde være lidet mager, hvorfore jeg haaber, efter som jeg forud declarerer min Uformuenhed, enhver gunstig Læsere, holder mig excuseret, og allerhelst (i mellem os at sige) kand jeg forsikre Dem, at min havde Tid neppe tillader mig at tænke derpaa, og naar saa skeer, da er det at jeg udi allerstørste Hastighed haver og endnu sammenskriver disse Linier, hvorfor jeg og ærbødigst haaber, at al ugunstig Critiqve mod mig bliver indeholt, og om saa er, saa vil jeg med Taushed besvare den, i fra hvem det end monne være: Tilsidst, saa kand de saa af mig sammenskrevne Linier ikke have Navn af Oeconomisk Skrift, men udi allerhøyeste Grad kaldes Occonomiske Jndberetninger, hvoraf og hvorom med Tiden kunde blive sammenskrevet nogle faae nyttige Ark, eller saa kaldet Tractat, De spørger mig for det andet om ikke til dette Brug, Anlæggelse lige saa vel udfordres en stor Summa, som til mange andre Brugs og Fabriqvers Anlæggelse. Hertil vil jeg gierne ønske at De min Herre vilde selv besvare sig, ved Betragtning af dette efterfølgende. Jeg ponerer at De min Herre er gift, og ved første Sammenkomst var fælles Capitaler ikke meget at giøre Ord af ja maaskee snart talte, saa tager jeg mig den Frihed at spørge Dem, om De gjorde da som Gud bedre alt for ofte skeer) sin Jndretning med Meubler, Eqvipage og Levemaade a. udi alle Ting ligemed den der havde selv og bekom med sin Brud 50000 Rdlr. ey betænkende at det skulde og burde jo engang betales og at enhver burde jo have noget for sit; eller og om saa var, at de strax betalte enhver Ting især, men med laante Penge, bør da den der haver beviis Eder Tieneste udi Eders trængende Omstændigheder, alleneste nøyes med til Betaling at have den Ære at De min Herre er hans Debitor, eller vil De svare, som Manden der afskedigede sine Creditorer naar de edskede sin Betaling, ja maaskee undertiden kuns Renterne af de ham laante Capitaler, gak til min Fader og Sviger=Forældre eller Venner, de har Raad og Formue dertil, de ere forpligtede til at betale det, som jeg finder for godt at forøde, og det fordi de ere udi Slægt og Fælleskab med mig. Jeg mener ney, de ere slet aldeles ikke dertil forpligtede, men i Steden for at betale for ham, forhielpe ham snarere til - . eller og udi Tide betage ham al Magt, fordi at han nu allerede haver forødet meget, og endnu havde fatten det Forsæt, at vilde skiære Remmer af sine Venners Huder, som er let at gjøre men tungt at taale. Af dette haaber jeg at min Herres Qvæstion nogenledes er besvaret, men i øvrigt udfordres ikke til dette Brugs, Anlæggelse, i at ligne mod et andet, meget Bekostning saa at man af dette ikke land dømme om andre Brugs eller Fabriqvers fornødne Tilbehør, thi ethvert Brug og Fabriqve haver sin Beskaffenhed, og udfordrer sin Indretning, hvilket jeg ikke kand tale om, efterdi jeg ikke haver mindste Jndsigt di andre Fabriqver eller Brug, men maae med Tossen og Taaben sige: Gud veed hvad alt dette skal bruges til, og strax derpaa; jeg veed dog ikke hvor de med saa ringe Ting og liden Jndretning kand tilveiebringe saadant Nyttigt. og Godt. Til allersidst i Fald De min Herre vil gunstigen ansee og betragte den af mig optænkte Jndretning, saa haaber jeg at De vil svare, som De fleste, at naar man med saa ringe Bekostninger kand komme til at sette det udi nogenlunde Brug, da var det at ønske, at jo før jo heller dermed maatte begyndes, hvilket jeg selv haver anhørt omendskiønt ubekiendt. Jeg haaber at De min Herre saa vel som alle Patriotisk sindede ikke fortryder paa at jeg fordrister mig til at ønske. ønske, at vi her udi Dannemark vilde efterfølge de Svenskes Maade, nemlig at ikke gjøre precieuse men alleneste simple og allerhøystfornødne Jndretninger ved deres Bruge og Fabriqver, ja Directeurerne og Jnspecteurerne haver langt fra ikke Formue til at giøre nogen Forandring eller Indretning, hvorved de efter paa andre Stæder vedtagne Skik og Brug kunde have en saa kaldet Havre eller Drikke=Skilling. Min Herres mig gjorde 3die Qvestivn fordrister jeg mig ikke offentlig at besvare, men ønskede endnu som for er meldt at De vilde tilkiendegive mig hvor jeg kunde sende mit Svar hemmeligen til Dem; thi jeg frygter for at mit Svar skulde blive af nogle tvetydigt optager og maaskee hentydet til det værste, ja at jeg formedelst min enfoldige og sandfærdige Skrivemaade skulde blive anseet som et malitteur Menneske der vilde ligesom dadle, laste og moralisere over andres Indretninger, Huusholdning og Opførsel, da jeg selv endnu ikke tilgavns kiender mig selv, men alleneste min store Ufuldkommenhed og Mangel, og altsaa gandske ubeqvem og uformuende til at modstaae paakomne Fienders Efterstræbelse, Omtale og Omdømme. Jeg er imidlertid min Herres og alle retdømmendes Tienst=Milligste.