Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-06-10
Om dem findes i Weddells Travels to the South Pole (Reise til Sydpolen) London 18258 følgende Notizer, Konge Pinqvinerne (Aptenodytes patagonica) ere af en meget selskabelig Natur, de gaae opret; men med vaklende Skridt i store Flokke langs med Strandbredden. Naar man seer dem i taget Veir saa maae man ikke ganske uden Grund holde dem for Mennesker. - J den udvortes Pragt blive disse Fugle maaskee ikkun overgaaede af Paafuglene, for hvilke de virkelig staae kun lidet tilbage i Henseende til Fædrenes Skiønhed, som man kan overbevise sig om ved at eftersee de i Museet opstillede Exemplarer. J Fældingstiden synes de giensidigen med Heftighed at forjage hinanden formedelst deres Fædres laadne Beskaffenhed; men de samle sig igien naar hine have opnaaet den høieste Glands, og ingen, hvis Flædre endnu ikke ere i en fuldkommen Tilstand, tør vove sig iblandt dem. Det er virkelig fortryllende at see hvorledes de bestandig see sig om fortil og ved Siderne, for at betragte Fuldkommenheden af deres glimrende Udvortes, og for at borttage enhver Plet, som maatte være derpaa. - De parre sig og lægge deres Æg omtrent i Begyndelsen af Januar: i Yngletiden er Hannen meget virksom derved, og naar Hunnen gaaer bort for at opsøge Føde eller for at bade sig, saa triller hun Ægget hen til Hannen, som skeer paa den Maade, at hun sætter Tæerne derpaa, og triller det til ham, hvorpaa han betiener sig af Næbet, for at bringe det i den rette Stilling. Det fortiener at bemærkes, at da de ikke have nogen Rede saa ligger Ægget imellem Halen og Laarene, hvor, især Hunnen, har en Hulning til denne Bestemmelse. Hunnen sørger næsten i et Aar for sine Unger, i hvilken Tid de vexle deres Fiædre og faae fuldkomnere i de førstes Sted. Ved deres første Svømmeforsøg, pleier Moderen hyppig at betiene sig af et Konstgreb; thi naar een af Ungerne ikke vil gaae i Vandet, saa lokker hun den paa Siden af en Kippe og støder den uformodentlig i Vandet og dette bliver saalænge gientaget indtil den gaaer i Havet paa egen Haand. Der gives endnu tre andre Arter af Pinqviner, som samtlig ere næsten af den samme Størrelse; men kun noget mere end halv saa store, som den omskrevne. Deres Fædre ere ikke saa smukke; men de gaae oprette og have samme Figur, som Konge eller Storpinqvinen. Albatrossen fra Georgien, naar den er fuldvoxen er undertiden 16 til 17 Fod bred med udspændte Vinger, fra den ene Vingespidse til den anden: men sædvanlig 12 Fod. Disse Fugle have en saa tæt Flæderbeklædning, at de, naar Fædrene ere aspillede, ikke synes at være over halv saa store, hvorved Forbauselsen over deres tilsyneladende Størrelse strax forsvinder. Jeg har fundet nogle, som pillede have veiet fra 12 til 25 Pund. Det er besynderligt at see dem parres. Hannen og Hunnen nærmer sig hinanden med tisyneladende stor Formalitet, sætte deres Næbe gientagne Gange tæt til hinanden, høie deres Hoveder frem og tilbage, og betragte hinanden med stor Opmærksomhed; undertiden varer dette i to Timer. De besidde en stor Styrke i deres Næb, og jeg har seet dem over en halv Time at forsvare sig i deres Red imod en stærk Hund. Deres Fødder ere forsynede med en stærk Svømmehud og ere meget brede, saa at de naar Vandet er roeligt, næsten kunne gaae paa det uden Hielp af Vingerne; Lyden af deres Trin kan høres i en betydelig Afstand. Deres Æg ere ikke saa gode som Gaaseæg, have mindre Blomme; men mere Æggehvide i Forhold til deres Størrelse og veie i Almindelighed 1 3/4 Pund. Alle Fugle af denne og af Maage-Slægten lægge deres Æg i October, og de ere meget vederqvægende naar de nydes friske.