Norske Intelligenssedler, 1810-07-13
Paa Rentekammerets allerunderdanigste Forestilling, har Hs. Majestæt under 28de April sidstleden allernaadigst behaget at resolvere i Henseende til den ved Forordningen. af 8de Februar d. A. for 8 Aar paabudne almindelige Jndkomstskat, blandt andet følgende: 1) At den Skatteydende ved Angivelsen af Jndkomst til Skattens Svarelse ikke maa deri fradrage hvad han har anvendt paa saadanne nye Anlæg og væsentlige Hovedforbedringer ved sin Eiendom, som ere af den Beskaffenhed, at de paa anvendte Udgift kan tes i Ligning med en Udgift anvendt til nye Eiendommes Kjøb eller betragtes som en Capital Omsætning. 2) At Capital-Formindskelse ikke kan hjemle den Skatte ydende videre Ret til Afdrag i Jndkomstskatten, end at forsaavidt han i samme Aar maatte have havt baade Gevinst og Tab af Capital, maa det være ham uformeent at liqvidere Tabet i Gevinsten forinden han beregner denne til virkelig Capitalforøgelse. 3) At der vel af Børn, som opholde sig udenfor Forældrenes Huus, eller forsaavidt de ere umyndige, paa deres Vegne skal skee særskilt Angivelse om deres Jndkomst, men at de, naar de ikke selv ere Huusfædre eller Huusmødre, ere frie for deraf at svare Skatten, forsaavidt Jndkomsten bestaaer i hvad de faae af Forældrene, hvilket disse derimod ikke ere berettigede til at afdrage i den Sum, hvoraf de skulle svare Jndkomstskat. 4) At for nærværende Tid og indtil Regimenterne igienkomme paa Fredsfod, skal ethvert Regiment eller Corps af Landmilitair-Etaten være bemyndiget til at modtage alle under samme sorterende Officierers, Betjentes og andre Militaires Angivelser, om hvad enhver især han at erlægge i Jndkomstskat, og derefter til de bestemte Terminer foranstalte Beløbet deraf erlagt til den Regimentets eller Corpsets Stab nærmest værende Kongelige Casse eller Oppebørselsbetjent, ligesom ogsaa tilsende Skatte-Commissionerne paa de Stæder hvor fornævnte Skatteydende ellers i Fredetid havde deres sædvanlige Opholdsted, Liste over hvad der for enhver af dem efter deres Angivelser er betalt i Skat 5) At Fremmede, som i Kongeriget Norge hverken besidde faste Eiendomme eller drive nogen Næring, skulle være ganske fri for Erlæggelsen af Skatten, og saadanne Fremmede, som der i Riget enten besidde faste Eiendomme eller drive nogen Næring, men dog tillig maa betragtes som Borgere af en fremmed Stat, skulle ikkun være pligtige at svare Skatten for den Deel af deres Jndkomster, som de nyde af deres faste Eiendomme, der i Landet, eller af den Næring, de der drive 6) At afdøde Embedsmænds Børn, som nyde Pension, ikke kunne tilstaaes den Afgiftsfrihed for 200 Rdlr. af deres Pension, som ved Forordningens 4de J. Litr. d. er tilstaaet entledigede Embedsmænd eller Embedsmænds Enker. Ved at communicere Hr. Kammerherren disse allervieste Bestemmelser til Efterretning og videre behagelig Bekjendtgjøre for Vedkommende, undlader man iøvrigt ikke, i Anledning af forskjellige indkomne Forespørafler, tjenstlig at tilmelde Dem følgende, ligeledes til behagelig Efterretning og Bekjendtgjørelse: a) Til at bestemme den netto Provenne, hvoraf Skatten skal beregnes, er den Skatteydende berettiget til af sin hele Jndkomst at fradrage alle de Udgifter, som maa anvendes for at Jndkomsten kan bringes tilveie, og saaledes være et Middel til Jndkomstens Erhvervelse, eller en nødvendig betingelse, uden hvilken denne ikke kan haves. Saaledes er f. Ex. Embedsmanden berettiget til at fradrage de nødvendige Udgifter, saasom Contoirhold, Reise-Omkostninger o. s. v., hans Embedstyrelse medfører; Landmanden sine Avlings-Udgifter; Haandverkeren sine Udgifter paa Svendes og Drenges Holdelse og Materialiers Jndkjøb, og fremdeles paa lige Maade flere. Ligeledes er Enhver berettiget til at fradrage sine Skatter. b) Lønninger til de Betiente, som Vedkommende holde til Hjælp ved Erhvervelsen af deres Jndkomster, kunne i Overeensstemmelse med det som under forestaaende Litr. a er anført, afdrages i Jndkomstenhele Beløb, forinden Skatten deraf beregnes, men derimod kan ingen Afgang i Jndkomsten passere for Lønninger til saadanne Betiente som holdes til den Skatteydendes eller hans Families personlige Tjeneste. e) Bønder, Fabrikanter, og andre ere berettigede til som Productions-Omkostninger, fra deres Jndtægt at fradrage Udgiften paa Underholdningen af deres hos dem i Tjenestefolks Sted arbeidende egne Børn. d) Enhver Skattepligtig bosiddende, logerende og tjenende paa Landet og i Kjøbstæderne, der ei som Embedsmand eller Pensionist nyder større Skattefrihed, tilkommer Skattefrihed for respective 50 eller 100 Rdlr. af deres Jndkomster, men det forstaaes af sig selv, at en Huusfader ikke kan være berettiget til at gjøre saadant Afdrag i sin egen Jndkomst for hvert Medlem af hans Familie. e) Ligesom Embedsmænd, som af Kongen ere beskikkede, og hvis Løn ikke udbetales af den Kongelige Casse, ifølge Placat af 30te April sidstl. allernaadigst ere tilstaaede lige med dem, som af den Kongl. Casse lønnes, Afgiftsfrihed for de første 300 Rdlr. af hvad dem andensteds fra i rede Penge er tillagt, som aarlig fast Embedsløn, saa kunne derimod ikke Told- og Consumtionsbetjente eller andre Embedsmænd til komme saadan Skattefrihed for det de oppebære i Procenter, eller de istedenfor Embeds-Jndkomst bevildede Sportler, da samme ikke er fast Embedsløn. f) Jngen er berettiget til at fradrage sine Jndkomster sin Huusleies Beløb, undtagen forsaavidt noget deraf kan regnes til de Udgifter, som maa anvendes forJndkomsten kan bringes tilveie, i Overeensstemmelse med ovenmeldte Litr. 2.3) Da omhandlede Skat ikke er nogen Afgift af Capitaler eller Renter i Særdeleshed, men skal svares af af Jndkomst i Almindelighed, saa kan Renten af saa danne i den Kongl. Casse indestaaende Capitaler, i Henseende til hvilke det er bestemt, at disse og sammes Renter ikke med nogen Afgift skal belægges, ligesaalidet som nogen anden ellers afgiftsfrie Jndtægt, være fra Jndkomstskatten undtagen. b) De Embedsmænd, som nyde Skattefrihed for 300 Rdlr. af deres faste Embeds-Jndkomst, eller det mindre Beløb samme maatte udgjøre, kunne ikke til lige nyde den andre Skatteydende tilstaaede Skattefrihed for 50 eller 100 Rdlr. 1) Embedsmænds Enker tilkomme ikkun Afgiftefrihed, for den Deel af deres Jndkomst indtil 200 Rdlr. som de nyde i Pension af den Kongl. eller nogen anden Casse. 4) Forsaavidt Nogen af sin Bolig har enten Jndtægt eller Besparelse af Udgift, bliver sammes Beløb at medtage under Jndkomstens Beregning. 1) Enhver skal svare Skatten af sin hele Jndtægt paa det Sted, hvor han, paa den Tid Commissionen holdes, har Bopæl, og det hvad enten denne Jndtægt haves i selve Commissions-Districtet eller fra andet Sted, og de, som til Ex, opholde sig i en Kjøb fo stæd en Deel af Aaret og den øvrige Tid af samme paa deres Godser eller andensteds, skulle ansees at have fast Dopæl og betale Skatten der, hvor de ellers betale deres personlige Skatter. m.) For at et de, som reise fra en Kjøbstæd, er Fogderie eller Amt, inden Commissionen der er begyndt, og begive sig til et andet Sted, hvor Commissions-Arbeidet allerede er begyndt, skulle undgaae at ansættes i Skat for det Aar, hvori Flytningen foregaaer, ansees det nødvendigt, at Commissionen for det Sted, hvorfra Vedkommende reiser, anmelder for Commissionen for det Sted hvortil han begiver sig, at han ei paa første Sted er ansat til Skattens Svarelse. 1) De Militaire ved den Kongl. Søe-Etat bør ligesom de civile Embedsmænd og andre anmelde for Commissionen for de Steder, hvor de opholde sig, til de bestemte Tider deres skattepligtige Summer. c) Naar Huusfædre, f. Ex. Søfolk, ere fraværende paa den Tid Commissionen holdes, og deres egen Angivelse desaarsag ei maatte kunne erholdes, maa Konernes Angivelser paa Mændenes Vegne antages. p) For Enker kunne modtages Angivelser uden at samme ere forsynede med Laugværges Underskrift. d) Speciel Angivelse bør ikkun fordres i saadanne en kette Tilfælde, i hvilke Commissionen maatte have Tvivl om Angivelsens Rigtighed, for at derefter kan gjøres bemærkning i Protocollen, men iøvrigt bør alene modtages Angivelser som ere summariske og ganske overeensstemmende med det for samme ved Forordningen bekjendtgjørte Schema. 1) Offentlige Stiftelser blive i Henseende til omhandlede Skat ikke betragtede som Personer, eller anseete skattepligtige, hvorimod Enhver, som af en saadan Stiftelse har Jndkomst i Penge eller Penges Værd, er pligtig til deraf at svare Skatten. 3) Den gangbare Priis paa Kornvarer maa være den, hvori samme stod paa Stedet, det Aar den Skatte ydende fik dem. c) Fogderne, som efter Jnstructionen skulle føre Forderie-Protocolerne, bør ogsaa strax indrette disse. a) En af Kjøbstæd-Commissionernes Medlemmer maa indrette og føre disse Commissioners Protocoler. 1) Jndkaldelserne i Kjøbstæderne skeer paa den paa ethvert Sted sædvanlig brugende Maade. 1) Commissionernes Medlemmer maa nyde Befordring, ved Friskyds paa deres Reiser i Anledning af Commissions-Forretningerne, ligesom det og tillades dem, til Forretningernes Fremme at bruge Expresse, hvor Postgang ei kan afbenyttes. Hvilket herved bekjendtgjøres. Christiania Raadstue den 13de Juli 1810. Jngstad. Osterhaus. Larsen. Bull.