Aalborg Stiftstidende, 1837-03-06
Blandede Efterretninger. En Hr. A. P. er i Dagen, dragen til Feldts mod Hr. Orla Lehman i Anledning af dennes Artikel i Kbhavns posten, om Finantserne. Han erklærer, at han ved Behandlingen af denne Artikel vil faae Leilighed til at viselsdet Ubeføiede. Forkastelige og Jndignerende i den inddirectel- og directe Skildring af Danmark foregivne Elendigheder, som den flygtige Forfatter, i Begeistringen af sine politiskelte Leflerier, og i Tillid til sin kjerneløse Svada har givet ostLehmans Paastand, at der hersker en Slappelses-Aandliover det Hele, søger Forf. at gjendrive ved at henvise til den Selvstændighed, Frisindethed og Arbeidsomhed, der viste sig saavel i den forudgaaende Forsamling af de udvalgte Mændisse som i Stænderforsamlingerne. Fremdeles bebreider han Hr. et L., at han istedetfor at gjøre sit Publicum opmærksom paa hvormange store Goder ved disse Indretninger vi skyldtelse Kongens Kjærlighed til Folket, har fundet det meere passende i i sin Kram at indblande de norske Anliggender, hvilken Adste færd han med Hensyn til Monarchens Sygdomstilstand kalder høist ubetænksom og hjerteløs. Forf. anfører nu, at de den Deel af Gjælden, som Norge skulde overtage, blev, da man ei kunde enes, af Prindsregenten som Mediateur bestemt til 3 Millioner Rdlr. Hamb. Bco., og erklærer L. Kla Paastand for ugrundet, at Regjeringen for Størstedelen selv, skulde være Skyld i, at denne Sum ansattes saa lavt. Med Hensyn til Les Paastand, at Gjælden i 1821 kun le udgjorde 108 Mill., erklærer Forf. det for en væsentligste ellrigtighed, at L. har overseet, at det hamborgske Laan af 1819 til Beløb af 11 Millioner Rbd. herunder var indbeefattet. Danmark havde - siger Forf. - i 1816 en Gjæld af 131 Mill., som i Slutningen af 1820 var uden ringeste Tilskud fra Norge nedbragt til 108 Mill. og har først senere af Norge erholdt 6 Mill., som er den hele Sum, hvormed vi have maattet lade os nøie i Vederlag, for Norges Andeel i den fælleds Statsgjæld. Fremdeles beder Forf. ikke at glemme, at, da Statsgjælden i Aaret 1816 omtrent var af samme Størrelse som nu, svaredes deraf 6 a 4 pCt., men at nu 46 Mill. forrentes til 3 og Resten til 4 pCt. Herpaa opstiller Forf. en Sammenligning imellem vor Stat og England og Frankrig, hvori han søger at vise det Ugrundede i Hr. L. Declamationer over at vor borgerlige og occonomiske Stilling er yderst maadelig, og at vi i Cultus og Oplysning staae tilbage for andre Lande. Endvidere dolerer Forf. over, at Lehman har spaaet, at Staten vil komme til at fyldestgjøre de danskeentigelske Reclamationer, og da ei kan betale, og at han anslaaer Statens Fremskriden til det Bedre alt for ringe. Herpaa følger en Opfordring til Hr. L. at vise, i hvormange Lande Pressen er friere end hos os, og derpaa et Ønske, bygget paa en Yttring af den kgl. Commissarius i Roeskilde, at en Forening af redelige, saakyndige og uafhængige Mænd maatte staae frem for med rolig Apartiskhed og i en ægte liberal Aand at blotte den Eensidighed og de Fordreigelser, hvori de, der gjøre Profession af at angribe Regjeringens Handlinger, gjøre sig skyldige. En saadan Forenings Hverv skulde det være i et Blad, f. Ex. et følgeblad til Collegialtidenden, at opklare Regjeringens Foranstaltninger i set større Omfang, end nu Tilfældet er i dette Blad. Saaledes vil Forf. vide med Hensyn til de skarpe Critiker over de i Budgettet anførte 100000 Rbd. til uforudseete Udgifter, at denne Sum ikke engang er medgaaet i 1835. Offentlighed er det eneste Middel til at afvæbne Modpartiets Kaadheds. Man klager over - siger Forf. at Jntet endnu er offentligen meddeelt med Hensyn til Finantspetitionen fra samtlige 4 Stænderforsamlinger, men man betænker ikke, og vil maaskee ikke betænke, hvorvidt saadant let lader sig gjøre. Vor Finantsstatus er meest afhængig af Bankqvæstionen og Toldsagen; begge ere under Forhandling, og ere tillige saare vanskelige at afgiøre. At nedsætte en Finants=Commission, uden at kunne forelægge den sen rigtig udarbeidet Plan eller Oversigt over det Hele, vilde være hensigtsløst, for ikke at sige taabeligt. Om vi ikke feile, vil det langt bedre og hurtigere lede til Maalet, hvis Regjeringen forelægger den næste Stænderforsamling til Efteraaret en Finantsplan; thi Forsamlingen kan da af sin egen Midte vælge en Commission til at prøve og drøfte det Hele. Den 18de Februar feiredes i Svendborg en ualmindelig Borgerfest, i Anledning af Borgercapitain Simonsens 742 saarige Fødselsdag og hans 35te Aars Capitainskab. Hele Corpset samledes om Formiddagen Kl. 10 paa Torvet, hvorfra det opmarscherede udenfor Capitainens Huus, for at overlevere ham en, af tvende Underofficerer frembaaren, Æres sabel. Heel uventet og overraskende for Oldingen fremtraadte i det samme Byfogden, Hr. Kammerjunker, Ridder, v. Moltke, ledsaget af de eligerede Borgere, og lykønskede ham i en tredie Henseende, ved at bekjendtgjøre et allernaadigst Rescript, hvorefter Hs. M. Kongen under 5te Februar, havde, ifølge Prinds Gouverneurens Jndstilling, tillagt Capitain Simonsen Rang med Capitainer af Kjøbenhavns Borgervæbning, samt Tilladelse til at bære de for disse reglementerede Epauletter. Under Kanonskud, præsenteret Gevær og Musik udbragdes derpaa et Hurra for Capitainen Kongen, Prinds=Gouverneuren, Byfogden og Borgervæbningen, hvorefter Corpset marscherede tilbage til Torvet og adskiltes. Om Aftenen lod Corpsets Musik igjennem Gaderne, ligesom og om Søndag Morgen. Søndag Aften havde Borgervæbningen, til Ære for sin Capitain, paa Raadhuuset, foranstaltet et Bal, som den 74aarige Capitain aabnede med en Polonaise, og hvorunder han siden deeltog i flere Engelsk dandse, uden at det syntes at genere hans Alder. Ved sin og værdige Hustrues Jndtrædelse i Balsalen var Parret blevet hilset med 9 Kanonskud og en Sang. Flere Egne af Sjælland trues af en stor Ulykke - Fodermangel. Paa mange Steder har man allerede maattet jage Kreaturene ud. Gode Malkekøer falbydes hist og her til en Priis af 10 Rbd. Stykket.