Berlingske Tidende, 1829-07-03
Den 27de Junii. Det i Dag udkomne No. af the Times indeholder Følgende: "For nogle Dage siden yttrede vi den Mening, at Hs. Maj. Ministre havde følt sig fornærmede ved den Tanke, at Tilværelsen af en Magt, som Tyrkiet, skulde være uundgaaelig nødvendig; men vi vogtede os for, at qvalificere og fortolke denne ver Mening, i det vi beviiste, hvad det egentligen var, som Ministrene burde agte fornødent til hiin Ligevægts Haandhævelse, og vi haabede, at de Følelser, som vi tilskreve dem - den paa den Tid fuldkommen stemmede overeens med vore - ikke vare af det Slags, at de kunde forvexles med en særdeles Yndest eller Beundring for Tyrkiet. "Dersom Chineser, Japaneser, Abyssinier eller Ashantere beboede det Land, som nu Tyrkerne besidde i Europa, og i Bevidsthed af det, som deres egen Jnteresse, om de kjendte denne maatte indgyde dem, ligesaa lidet som Tyrkerne, vare tilbøielige til at angribe eller forurolige deres dem ikke fornærmende Naboer, saa vilde vi ligesaa meget ønske, at beskytte dem for at overvældes af Rusland, som vi nu ere tilbøielige til at afvende samme Ulykke fra Porten. Men faa Mennesker ville være saa ubillige og faa billige daarlige nok til at fortolke en saadan Skinsyge over en Erobring, som Rusland kunde gjøre, saaledes, som om vi troede, at Tilværelsen af "Abyssinier i Europa eller af Ashantere i Europa var nødvendig til at vedligeholde Ligevægten imellem Magterne i Europa. Det Ønske, at beskytte et barbariskt, om end uskadeligt, Folk mod en vis og unægtelig Fare, er dog vist intet Beviis for, at man holder dets vedvarende Existents paa et givet Punkt for nødvendig. Den sande Mening, som man kan tillægge Ministrene, er ikke den, at Tyrkiet skal bestaae evig, hvor det nu er, med at Rusland aldrig maa være der, uden under Betingelser, til hvilke der nu ikke synes at være Udsigt. Med andre Ord, at Europas Ligevægt forbyder Tyrkiets Erobring af dets gam Fiende, og netop i dette Øieblik, - men dette betingen ingenlunde dets evige Vedvarelse som en europæisk Stat. Det er mueligt, ja maaskee ønskeligt, at Tyrkerne engang fordrives fra Europa af de Christne, uden Ruslands Medvirkning og paa en Maade, der ikke truer Rusland med mindste Fare. Vi ere ikke utilbøielige til at troe, at Tyrkiet, dersom det bliver paa det lave Trin af Cultur og Civilisation, hvorpaa det nu staaer, bærer Spiren til sin Undergang i sig selv, - a ifølge den fra Grækenland udgangne Jmpuls, Serallets christelige Undersaatter, endnu før den nulevende Generation uddøer, allevegne ville slutte et Forbund mod denne haardnakkede og undturlige Despotisme, - at det regenererede uafhængige græske Rig engang, med de fleste europæiske Nationers bifald, vil vinde Seier over Halvmaanen. Men indlysende vil det være for enhver, at Tyrkiets umiddelbare Erobring af en krigersk Magt ikke kan holdes for gavnlig, uden at man for denne Paastands Skyld, kan anklages for, at man ønsker, at Tyrkiet evindeligen maa blive en integerende Deel af Europa. Sandt er det, at Englands og flere Regjeringers Politik har holdet Tyrkiets Vedblivelse for et høist vigtig Punkt, dog ingenlunde for Tyrkiets Skyld, men fordi denne var det sidste Middel til at undgaae det endnu værre Alternativ : en stor Magts end større Tilvært. J næsten alle Handelsgrene er der nu Stilstand. Ved den Auction, som det ostindiske Compagnie nyelig holdt, ere de fleste Artikler, Theen undtagen, solgt næsten 100 pCt. ringere end i forrige Aar, og, uagtet denne lave Priis, kunde mange Varer, ingen Kjøbere finde. J nogle Dage har Pengemangelen være saa stor, at man atter kan faae 5 pCt. for Forskud af Capitaler, endog mod den meest betryggende Hypothek. Mærkeligt er det, at alle Stocks holde sig i Prisen.