Københavns Adresseavis, 1766-07-07
Til vor allernaadigste Kron=Prinzesses høye Fødsels=Fæst den 3 Julii 1766. er følgende Ode allerunderdanigst indsendt af J. Chr. Bie. Vort Nordens Ziir, Elskværdigste Princesse, til meer end Verdens Kroner foed! Lad Vid og Flid og Kunst, en Skialdrers Pen kun hvæsse, den Kunstner er ey foed, der paa Papiir saa levende kand skabe, som selv Natur; Ney lædle Kunst, en Skaber er kun Een, din Kraft at efterabe, er Smuler af Hans Gunst! Ot du forvovne Kraft, som ikke maaler, den snævre Omkreds af en Krop, men flyver tids for høyt, betænk ey Himlen taaler, at Babler bygges op, af dig Naturens Mesterstykker kræve, Betragtning, hellig, Undringsfuld, fortørnet, naar du vil dens Gierninger ophæve ved Kunstens Flitterguld! Velan, saa skal Princessens Dyd og Ære, ey mørkes ved min Pen, ney holdt, hvad kand mit Skyggeværk imod den Soel vel være, som selv Natur giør stolt? ophøie dig ved Princessens Dyd at male, bliv stor arbeydsom Skialdre Flyk, Du maae dog selv tilstaae ved Enden af din Talle at det er ikke nok! Jeg taler allermeest som vil ærbødig til og nævner kun, Sophiel. og naar jeg vil for Tid og Vid forene Begreb om alt hvad herligt er, Jeg nævner (dyre Navn) Sophie Magdalene, hvo kand nu sige meer Alt nok, som Stammen er saa og dens Poder, og Frugten giør til evigt Haab, en Ungdoms Hebe af den Ældre Landets Moder. til dobbelt Fryde Raab; et Fryde=Raab, men tyst, en Gienlyd Galme, hvorfra, fra kiække Naboe Land. Nereides med Løv sig stykke af de Palmer, som Groe paa dobbelt Strand, med Kranse paa Søegrønne Haar og Lokker; (at synge vexelviis. om Cimbrers Lov og Gothers Priis.)de deelte sig i tvende Flokker; men Hav og Jord og Luft opfyldet blev med Klang af den Duetto de ved Begges Strandbred sang; paa Vandet blev den Agur Plade stille, og Zephyr gik en landen Vey, det kaade Marsviin vant at Bolte, tumle, spille, bevægede sig en, og Bølgerne sin Top ey torde hæve, men i en tvungen Stilhed fløed, ja, Vandet syntes kuns af Lydens Kraft at bære. da Nympherne udbrøed: Duetto. 1. Selv Dydens Glands dens Billede og Ære, Sophie Nordens Fryd og Ziir, 2, som at Fuldkommenhed ey mageløs skal være, er skabt til Gustaws Spiir 1. Løvfulde Skov og Blomster groede Vange, udvise al Naturens Pragt, 2 og stræbe denne Dag til Glædes Tegn at prange, med prægtig Sommer Dragt! 1. Den dyre Fødsels Dag vi skal erindre. mens nogen Dag seer Lys og Soel, 1. den aldrig skal, mens Morgenstiernen selv kand tildre, nedgaae paa Glædens Pol! 1. Livsalige blant Førstefødde, og flere Jubelaars Forbud, 2. Du ønskers Fryderug, Livsalig Morgenrøde, en Dyds Princesse, Brrud! 1. Den Dag skal helliget et Glædes Tempel blive, i Danskes, Norskes Brost, 2. Og Eftertiden den med gyldne Tal skal skrive som Aarsag til de Gothers Lyst! 1. Velsignelse og Millioner Bønner, skal offres Dig livsalig Siæl, 2 og Troeskab kappes skal hos trende Rigers Sønner, at bede for dit Vel! 1. Af Fryde Raab skal Nordens Alper skiælve, og Bønner fylde Luften op, 2. Ja, ønskerne skal trænge ind til Selve den høye Zions Top, 1. Lyksalighed skal slette Dig en Krone, af Ære, Fryd og Priis, 2 og sand Fornøyelse opbygge Dig en Throne i Glædens Paradiis 1. i og ved Dig skal Himlen vise. hvad dens Velgierning kand formaae, 2 og Verdens Eftertid, Dit Navn skal saligt prise, mens Nordens Riger staae, Men nu begyndte Nympher at foreene sit Fryde=Raab: Ley stedse vel! lev Himmelens og Døds Princere, største Siæl, Sophie Magdalene! Mens Nympherne de sang. en Zephyr lister sig saa stille, langs over Bolgerne at trille med Gienlyd af den Klang; en Hyrde som med henrykt Sind, stoed hos og hørte paa den samme, han groev den strax med Ruuner indi Bøge Træets Stamme; Accimedon, hvad skriver du? jeg læste saae og hørte, en hellig Drift i samme Nu mit Hierte rørte, jeg i mit Brøst, afbildede en Glædes Himmel og jeg, . . . men tyst! hør hvilken Vrimmel! hør, hør Alcimedon, kom lad os gaae for vores Andeel med i denne Fryd at faae, hvorhen, maaskee til Stadens Mure, bag hvilke Tvang og Frygt i Røg og Støvet lure, ney bliv kun hvor du er, Naturen selv giør Glæden dobbelt her, Min grønne Hytte jeg med Blomstre har beprydet, og Levnets=Midler har jeg nok, min Faare=Flok. den søde Melk og funde Ost har ydet, og fede Lam udaf min Hjord, frembæres paa mit Bord, thi, denne Dag til min Princesses Ære. en aarlig Fæst skal være, thi, da skal Virak paa mit Altar stedse brænde, og Andagts Jld mit Oster tænde, men efterdags naar vi maae savne: den Dyd, som Lykken i et andet Skiød vil savne, jeg aarlig paa Sophie Dag skal flytte ned til den vaade Strand min Hytte, et Glædes=Echo af det dyre Navn at faae, som skal tilbage fra vort Naboe=Gierde slaae i Morges tidlig ankom lykkelig 2 af det Danske Asiatiske Compagnies Skibe paa Rheden, fra Canton i China, det ene nemlig Sophia Magdalena ført af Capitain Dixen, og det andet Juliana Maria ført af Capitain Smith. Carga over begge Ladninger skal følge hernæst. De gik fra Canton den 8 Januarii.