Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-07-07
Til Stænderforsamlingen i Jtzehoe vil denne Gang blive indgivet flere Petitioner angaaende Jndførelsen af almindlig Værnepligt. Den første Petition, som den 26de Juni blev vedtaget i en Forsamling af vælgere og Beboere i det 14de holsteenske Landdistrict og derefter sat i Circulation i Districtet, lyder ifølge Corresp. Blatt, saaledes: Den første Bøn, der foredroges den holstenske Stænderforsamling ved dens første Sammenkomst fra vort Valgdistrict, var en Bøn om, at Stænderne vilde anholde hos Kongen om, at der indførtes en ligelig Fordeling af Værnepligten og dens Byrder i Henseende til alle Statsborgere. Jdag, efter et Tidsløb af 7 Aar, som af Stænderne ere anvendte til at udforske og paavise Feilene og Manglerne i Landets Forvaltning, befinde vi os desværre endnu i den Stilling, at maatte fremkomme til Dem med den samme ærbødige Bøn, en Bøn, hvis Opfyldelse anerkjendt af Alle, som det sees af Deres Forhandlinger, for en Retfærdigheds-Fordring - Jngen vover at bestride, men som dog ikke synes at være rykket os nærmere. – Med Glæde og Taknemmelighed erindre vi os en hædret Deputerets aabne Sprog i den anden Stænderforsamling, da han ikke tog i Betænkning at udtale, at man traadte Bondestanden for nær derved, at Værnepligtens Byrde ensidigt var paalagt den siden 1800, at Krigstjenesten ikke kunde ansees for ærefuld, saa Te længe Stokkeprygl og Fugtel endnu skulde være forbundne dermed, at nu næsten alene den Uformuende, Dagleieren, gjør Tjeneste, hvorved der paalægges ham en Byrde, som, ansat i Pengeværdie, ikke svares af mangen Borger i hans hele Liv, at derfor en hurtig Afhielpning af denne Bondestandens retmæssige Besværing var en Nødvendighed, og at intet andet Andragende var retfærdigere, nødvendigere og vigtigere, ikke engang det angaaende Skattebevillingsretten." - Endskjøndt Forsamlingen tiltraadte disse Anskuelser i det Væsentlige og besluttede og afsendte en Petition og ligelig Fordeling af Statsforsvarets Byrder paa alle Classer, af Statsborgere, saa er dog ingen Forandring paafulgt, ikke engang ved den nye Organisation af Hæren, hvortil Kongen henviste i sit Svar paa hiin Stændernes Petition. Endnu bestandig bære vil Landmænd alene Soldatertjenestens trykkende Byrde tilligemed alle denne Eensidigheds ulyksalige Følger. - Men naar man har meent, at denne Udvidelse af Værnepligten til alle Stænder ikke kunde skee saalænge den nuværende saa overordenlig mangelfulde Militairlovgivning gielder, saa have vi Møie med at bekæmpe vor Uvillies Følelser over, at man ikke undseer sig for fra et høiere Standpunkt at udtale, hvorledes vi eller vore Sønner vel kunne trælle fremdeles i dette Tjeneste Aag, indtil man i al Magelighed har revideret, overveiet og atter overveiet denne forvirrede og vidtløftige Lovgivning, medens derimod Godsbesiddernes og Kjøbstadeboernes Sønner ere for gode til endog kun midlertidigen at lade sig disse Jndretninger gefalde. Hvorledes harmonerer dette udtalte Sindelag med den Adgang til Stænderforsamlingen, som Bondestanden, netop nu igjen har opnaaet; hvorledes med den Tidens Aand, som fordrer en Tilnærmelse mellem Stænderne og en Jndskrænkning i Forrettighederne, og som allerede forlængst i næsten det hele øvrige Tydskland har indført en mere eller mindre fuldkommen Lighed mellem alle Stænder i Henseende til Ydelsen af Værnepligten? – Vore Besværinger med Hensyn til Militairvæsenet indskrænke sig dog ikke til Bondestandens Overbebyrdelse, og vi tør lykkeligviis ansee os for overbeviist om, at vi befinde os i den fuldkomneste Enighed med Landets øvrige Stænder angaaende Meningerne og Ønskerne om de Punkter, vi nu ville berøre. – Vi havde Aarsag til at vente, at den nye Organisation af Hæren, der saa længe har været Gjenstand for Commissions-Raadslagninger i Odense og Kjøbenhavn, for Holsteens Vedkommende vilde føre til den Resultat, at de holstenske Tropper, som Contingent til den tydske Forbundshær, ganske vilde blive afsondrede fra den danske Armee, at Garnisonstjeneste af Soldater, som udskrives i Holsteen, udenfor de tydske Forbundsgrændser vilde blive afskaffet for bestandig, at der ikke fremdeles vilde blive budt os Militairlovgivning og Commandoord i et fremmed Sprog, og at Holstenernes Søtjeneste paa den danske Flaade, som først for nylig er indført, imod Stænderforsamlingens Raad, igjen vilde blive eftergiven. Men hvor stærkt modsiger ikke Udfaldet vore Forventninger, J Stedet for at danne et særskilt Forbundscontingent, blev det holsteenske Militair saa aldeles indlemmet i det danske, at endog de Navne, som mindede og Regimenternes og Corpsernes tydske og holsteenske Herkomst ere forsvundne.