Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1814-05-21
De Grundsætninger, som hidtil have bestem Vor Handlemaade, skulle uforandeligen lede Nør ges Konge paa Æren og Dydens Bane; Folkets Held skal være Maalet for alle Vore Bestræbelser; at vedligeholde Fred med alle Nationer Vort høi este Ønske, og at hævde det selvstændige Norge Frihed Vor første Pligt, til hvis Udøvelse den Allerhøieste vil forlene Os Kraft og Bistand. Vor Løn skal være at see et trofast Folk lyereligt, og at fortiene dets Kjærlighed tilligemed alle Retskafnes Høiagtelse. Givet paa Eidsvolds Jernværk d. 19de Mai 1814. Under Vor Haand og Rigets Segl. in siden. v. Holten. Elskede norske Folk, modtager Eders Konges første og huldeste Hilsen. Vi have med Glæde ved Rigsforsamlingen seet et frit og afhængigt Folke første Rettighed, at bestemme sin Regjeringsforfatning udøvet, saavidt Mennesker formaae at skjønne, med det Overlæg, med det Fædrelands-Sind, som nu formedelst Constitutionen, sikkrer Borgerfrihed og Statens Tarv og Hæder. Det gamle norske Kongerige fordrer en Konge, og Eders Kjærlighed og Tillid haver kaldet Os til Norges Trone; intet Adkomstbrev skulde kunne være gyldigere, intet dyrebarere for Os. Forfædres Minde mere end egen Fortjeneste i den korte Tid, Vi have kunnet virke blandt Eder, har foranlediget Eders Valg. Hine store Kongers Minde skal uafladeligen være Vort Kongespeil, og tidligen skal Vor elskede Søn dannes til engang at blive Folkets første Ven, dets Haab og Glæde. Riget trænger til Fred, og Eders Forventning skal ikke skuffes, naar J haabe af Os, at Vi ville bestræbe Os for at vedligeholde denne med alle Magter. Dette er Kongens første Pligt. Men lig lydeligen fordrer den fædrenelandssindede Borger, et Rigets Hæder og Selvstændighed skal haandhæves; han er villig til enhver Opoffrelse for dette store Formaal, og nærværende saavelsom tilkommende Slægters Held kan ei bestaae uden at det opnaaes. Ogsaa heri vente J at see Eders Konge som den første, der villigen foregaaer Eder med et følgeværdigt Exempel paa Selvopoffrelse, paa Fædrenelands-Sind og Manddomsdaad. Eders Forventning skal ikke skuffes, jeg haver lovet det for Guds Aasyn; ja samdrægtige skulle Kongen og Folket bi staae hinanden, og ingen Magt skal adskille dem, saavist som Herren er med Os. Vor Sag er retfærdig, dette skulle, dette haabe Vi til deres egen Ære, Jordens Mægtige gerkjende, og for at give dem Anledning hertil, overbringes mit aabne Brev, og efter følgende høitidelige Erklæring, udstædt af Rigsforsamlingen, til de Magter, hvis Venskab og gode Forstaaelse er væsentlig for Norge. Denne, indeholdt i Rigsforsamlingens Adresse til Os af 19de Mai, er saaledes lydende: "Det norske Folk, som løsgivet fra sin ælv gamle Forbindelse med Danmark, ved sine frie valgte Repræsentanter, har constitueret sig som en selvstændig Stat, seer med saa megen mere "Tillid en glad og lykkelig Fremtid imode, som peters Lyd, tydelig oplæst i alle Byens Gader af af der Folkets bestandige Hurraraab og Glædesyttringer. 3 Majestæts Tronbestigelse; Flag blev heiset paa alle gjede den hele Dag. De tvivlsomme Skyer adspredes, ker under Fødder, da vil man sine Selvstændighed, Pognesen. at finde en Regene og Beskytter, der ikke tager i Betænkning med fuldkommen Selvopotfrelse at forene Deres Skjæbne med Vor. Men idet Vi, i Folkets Navn, erklære, dets faste og urokkelige Bestemmelse til at forsvare sin Frihed og Selvstændighed, var det endog med Opoffrelse af det kjæreste det eier, idet vi høitideligen gjentage den Eed, vi engang, have svaret Fædrenelandet, det gamle Norge, hvis Fald eller Skjændsel vi ikke ønske at overleve, vove Vi at anmode Deres Majestæt om at De, paa samme Tid, som De i Kraft af den Dem ved Constitutionen overdragne Myndighed, meddeler de udenlandske Magter Udfaldet af Rigsforsamlingens Forhandlinger, tillige vil kundgjøre dem denne den norske Nations bestemte og urokkelige Villie. Norge ønsker og haaber at leve i Fred og god Forstaaelse. med andre Magter, overbevist om, at en blodig Krig med Naboriger, tilsidst vilde ende med at blive ødelæggende for begge Riger, Nønsker det Venskab og Forbund med samme, hvormed fælles Fordeel kunde opnaaes og betrygges. Det norske Folk føler sig forvisset. om, at de mægtige Stater, der i de sidste "Aar med saa megen Anstrængelse og Held hav kjæmpet for at gjengive Europa Frihed og No. ikke ville kunne samtykke Undertrykkelsen af et Folk, der ikke forlanger andet, end allene fri imellem fine Klipper, og som, hvis dette Haar skulde slaae Feil, er bestemt til at forretrække, "Død for Slavelænker. Med sand Tilfredshed gjenkiender Eders Konge her Præget af gammel nordisk Retsindighed og Trofasthed, og Vi glæde os ved at kundgjøre dette til et Minde om den Aand, der besjeler det Folk Himlen har bestemt Os til at regjøre, og som Vi saa inderligen ønske at lykkeliggjøre. Anbefalende Eder, Bort elskede norske Folk, 3 Guds høie Varetege. Givet paa Eidsvolds Jernverk den 19de Mai 1814. Under Vor Haand og Rigets Segl. in siden. v. Holten.