Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-11-01
Hvad nu Organisationen af de stænderske Committeer angaaer, – og med videre kunne vi her ikke befatte os da erkjende vi, at Committeen i Roeskilde har udarbeidet. en meget grundig Betænkning, men i det Hele kunne vi dog ikke tiltræde den. Regjeringen havde forelagt en blot Jdee eller et løst Forslag; men vi skjønne ikke, at Stænderne have havt atgjørende Grunde for sig, til ikke at ville give Forslaget en mere bestemt, ja den bestemteste Form, uden hvilken Stænderne neppe kunde antage samme. Dette gjælder navnligen i Henseende til 2 saa vigtige Punkter som Vælgernes Frihed og Graden af Offentligheden af Forhandlingerne. Skulle de stænderske Committeer ikke i det mindste have samme Offentlighed som selve Stænderne, og skulle Valgene ikke kunne gjælde uden forsaavidt de af Regjeringen sanctioneres, blev en saadan Forsamling ikke forskjællig fra en sædvanlig Commission, og var da vistnok ikke Omtale værd. Forord bryde ingen Trætte, og derfor burde de roeskildske Stænder, efter vort Tykke kathegorisk have erklæret sig over disse tvende Punkter. Vi ere af den Formening, at frie Valg indenfor de af Committeen i Roeskilde foreslagne Grændser samt i det mindste den Offentlighed, som er indrømmet Stænderne, ere saa absolut nødvendige Livsbetingelser for de stænderske Committeer, hvad enten disse skulle omfatte alle eller enkelte Dele af Staten, at vi ikke skjønne rettere, end at det i de roeskildske Stænders Betænkning ubetinget burde have hedt, enten maae disse 2 Betingelser tilstaaes eller Forslaget fraraades. At stole paa, at man vil erholde meere, end der forlanges, er i Politikken meget misligt. Men erholde de stænderske Committeer blandt andet disse 2 Attributer, blive de saalidet en ufolkelig og uhensigtsmæssig Indretning, til hvilken Folket aldrig vil kunne have nogen Tillid, (see Fædrenelandet M 1033), at Folket meget mere med stor Tillid vil kunne see hen til en saadan potenseret Forsamling, og af samme vil kunne forvente de vigtigste Fordeele. Vi skulle derhos ikke lade ubemærket, at naar Danmark saaledes meget nøie slutter sig til den preussiske Statsform, vil Danmark ogsaa erholde denne mægtige Stat til sin politiske Allierede, og blive nødt til at følge de Bevægelser, som sikkerligen inden en vis Tidsfølge forestaaer det i politisk Dannelse allerede saavidt fremskredne preussiske Folk. Vi havde endnu meget at tilføie; men indskrænke os til een bemærkning. Oppositions=Pressen har erklæret sig imod de stænderske Committeer, især fordi disse ville forhale en Constitutions Indførelse. Jmidlertid indrommer den samme Presse, at Forholdene i Hertugdommene, først maae ordnes, forinden der kan tænkes paa en Constitution. Bemeldte Forhold ville dog blot behøve at ordnes for det eventuelle Tilfælde, at den mandlige Kongestamme udder, og det vilde vel være for overilet, allerede nu at ville giøre denne muelig indtrædende Casus til Gjenstand for en meget delicat og farlig diplomatisk Forhandling. Værst vilde det imidlertid blive at udfinde, med hvem man skulde underhandle; dog vil saameget være vist, at der for Holsteens Vedkommende maatte underhandles, blandt flere, med Keiseren af Rusland og med det tydske Forbund, hvis Primater ere Østerrig og Preussen. Og nu troer man, at Rusland, Østerrig og Preussen vilde ile med at ordne de holsteenske Forhold, for i dette Øieblik at forhielpe den danske Stat til en frie Constitution, Maaskee ville disse bemærkninger kunne fremkalde modnere Modbemærkninger, og Resultatet kunne tjene til at berigtige de uoverlagte Domme, som fældes af formeentlige Patrioter, der ikke tale uden at skade, og ikke tie uden at gavne. En rolig og moden Discussion kunde vel ogsaa øve en Jndflydelse paa de Viborgske Stænders Beslutning. Skulde vi, som stedse, yttre os frimodigen, maatte vi tilstaae, at Committeens Sammensætning ikke synderlig har tilfredsstillet os. Vi see vel i denne Committee et godt Jnfanterie, men der er formeget let Kavallerie, og det var jo med Nød og Reppe at man fik noget Artillerie med. D. G.