Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-01-26
Det fransk amerikanske Anliggende bliver meer og meer indviklet, og synes enten at maatte have en Krig til Følge, hvorpaa dog næsten Jngen troer, eller ogsaa en Ministerforandring i Frankerig, hvilket torde være meere sandsynligt. Den franske Regjering har i denne Anledning endvidere gjort følgende Skridt: De Deputerede tilsagdes i deres Boliger til et overordentligt Møde den 15 d., for at modtage en Meddelelse af Regjeringen angaaende denne Sag. Alle Ministrene og næsten 400 Deputerede vare tilstede. Efter en kort Udvikling af Motiverne, hvorved det især fremhævedes, at Regjeringen for det første kun betragter Budskabet som Præsidentens personlige Mening, og hvori Jndholdet af den i Aaret 1831 med de forenede Stater afsluttede Traktat angaves, forelagde Finantsministeren et Lovudkast, hvorefter Ministeriet skulde bemyndiges til, paa Budgettet for hvert af de sex Aar fra 1836 til 1841 at opføre en Sum, saa stor som Sjettedelen af de 25. Millioner, hvilke de forenede Stater reklamere. Hertil er føiet en Artikel, hvorefter Betalingen ikke skal finde Sted, før det er afgjort, at den nordamerikanske Regjering ikke i mindste Maade har krænket de franske Jnteresser. Ministeren lovede dernæst, at alle vedkommende Dokumenter skulde vorde fremlagte, hvorpaa det besluttedes, at trykke og fordeele det Nødvendigste, som vedkom Sagen. Umiskjendeligt er det, at Ministeriet, ved paany at forelægge Traktaten, har sat sin Tilværelse paa Spil, da denne maa ansees at være knyttet til det tvivlsomme Resultat, at Kammeret antager Forslaget; thi Sagen er nu bleven for betydelig, til at det Kabinet, som paatager sig det hele Ansvar derfor, kunde overleve dets Forkastelse. Men da maa Man ikke forglemme, at Kammeret ifjor forkastede Traktaten, ikke fordi det ikke erkjendte dens Princip, men fordi Opgjørelsen ikke syntes det at være afsluttet med tilstrækkelig Nøiagtighed i Frankerigs Jnteresse, fordi Summen saaledes maatte antages at være for høit ansat, og fordi Ministeriet, navnligen ikke tilstrækkeligen kunde gjendrive den uventede Paastand af Hr. Berryer, at de forenede Stater allerede af den spanske Regjering havde modtaget Erstatning for en Deel af de Tab, som nu igjen bragtes paa Regning. Det vil saaledes meget komme an paa, om Ministrene nu ville optræde, udrustede med tilstrækkelige Dokumenter, forat retfærdiggjøre hele Summens Beløb. Et andet Spørgsmaal er, om Kammeret vil finde fuld Satisfaction for Præsidentens truende Sprog i den Artikel, der er føiet til Forslaget; thi nærmere betragtet antyder den slet Jntet, da det er vist, at der fra de forenede Staters Side ikke vil indtræde nogen Fiendtlighed, for disse have erholdt Kammerets Beslutning. Hvorledes Deputeertkammeret iøvrigt vil tage Sagen, derom ere Meningerne meget deelte. Nogle troe, at Regjeringen selv ikke vil skynde paa Sagens Behandling, men stiltiende udsætte den, indtil nærmere Efterretninger indløbe fra Amerika, mange Deputerede, hvoriblandt Man nævner Medlemmer af Majoriteten, skulle have ifinde, udtrykkeligen at andrage paa den Beslutning, at Diskussionen, skulde udsættes, indtil de forenede Staters Regjering havde givet tilfredsstillende Oplysninger angaaende de i Præsidentens Budskab forekommende Udtryk, atter andre Deputerede skulle have den Hensigt, under denne Discussion at opfordre Regjeringen til at udtale sig angaaende den Fordring, hvilken, efter Sigende, Keiseren af Rusland som Konge af Polen gjor paa Frankerig til Beløb af 200 Millioner, hvorved Man vil minde Regjeringen om, ikke ved denne Plan at gaae tilværk med samme Eftergivenhed, som imod de amerikanske Fordringer. Dersom Diskussionen bliver opsat, vil Meget beroe paa de Efterretninger, som Man imidlertid erholder fra Amerika. Efter de nyeste Beretninger derfra skulde hverken Publikum eller Kongressen have taget Præsidentens Yttringer godt op; imidlertid er det tvivlsomt, at Man allerede kan vide noget Paalideligt desangaaende. Et andet Rygte, at Kongressen alt havde besvaret Budskabet, i samme Tone, har viist sig som ugrundet. At Sagen har sat den franske Regjering i Forlegenhed, seer Man tydeligen af de ministerielle Blades Taushed. Oppositionsblandene ere næsten alle enige i, at Kammeret ikke uden egen Skam kan antage Traktaten, og ikke forkaste den, uden at give Aarsag til store Forlegenheder. De begribe ikke, hvorledes Regjeringen kan vove, atter at fremlægge den eengang forkastede Traktat, saa at sige i uforandret Skikkelse, uden endog at have gjort et Forsøg paa, ved at indlede nye Underhandlinger, hvortil den dog henvistes ved Kammerets tidligere Votum, at udvirke nogen Formildelse i Forpligtelserne. Jsær tager National skarpt fat paa Moniteurens Udtryk, at Traktaten atter skal forelægges, for at opfylde de af Frankerig indgaaede Forpligtelser. (S. 57). Den spørger, om Kongen, om Dhrr. Sebastiani og de Broglie kunde forpligte Frankerig, om, saafremt de kunde det, at gader. Ber Kammerets Jndvilgelse da ikke var en tom Formalitet, og om da ikke Præsident Jackson vilde have fuldkommen Ret, naar han taler og uopfyldte Forpligtelser?" Den yttrer derhos det Haab, ikke at opleve den Skjændsel, at see Frankerig indviklet i en Krig med den venskabeligst forbundne, meest princip beslægtede Nation, for et af Regjeringen slet ledet Pengespørgsmaal, efterat det har været rolig Tilskuer, ved Polens Undergang og modtaget den hellige Alliantses Fornærmelser, uden at have gjort en Ende paa det System, som hylder seig Fred for enhver Priis."De forenede Staters Gesandt, Hr. Livingstone, har iøvrigt ikke ladet sig skræmme ved Moniteurens truende Manifest; thi endskjøndt den Maade, hvorpaa dette tilbød ham hans Pas, lignede en Bortviisning paa et Haar, er han dog bleven i Paris, og synes ikke heller at træffe Anstalter, til Afreise. Ja han har endog aflagt Kongen et Besøg. Ved denne hans Færd synes ogsaa den høie Tone, Man havde antaget, at sagtnes noget, hvorpaa ikke allene den Omstændighed tyder, at Kongen modtog hans Besøg, men ogsaa den Udtydning, "Journal des Debats" søger at give Moniteurens Pastilbud, nemlig at Passene kun vare ham tilbudte i det Tilfælde at han skulde formene, at maatte fordre dem. Forøvrigt har Hr. Livingstone erklæret, at han ikke definitivt vil forlade sin Post, for han har erholdt nye befalinger fra sin Regjering; dog troer Man, at han paa nogen Tid vil reise til London.