Aarhuus Stifts-Tidende, 1843-11-15
(Under denne Overskrift agter Sogneforstanderskabet for Høien og Jerlev Sogne i Veile Amt, gjennem denne Avis at publicere de vigtigste og interessanteste af dets Forhandlinger, Betænkninger, Andragender osv.) Jndberetning til Amtsraadet. om Huusmandsstanden og den arbeidende Classe i Høien og Jerlev Sogne. I Høien og Jerlev Sogne med 260 1/2 Tdr. gammelt og 446 Tdr. nyt Hartkorn, gives efter den sidste Folketælling 1,280 Personer, som ere fordeelte paa 245 Familier. Efter den nye Matricul, bliver der i Høien Sogn 61 Gaarde eller Boeliger for Landbrugende med over1 Tde. Hartkorn, og i Jerlev Sogn 37, altsaa i begge Sogne 9 Gaarde. Huusmænd med Jord eller Landbrugende med Eiendom af under 1 Tde. Hartkorn blive 86 Beboere. J begge Sogne findes 61 Familier, eller Deel af Familietallet, uden nogen Jordeiendomtil Eie, Leie eller Fæste, en Haveplads maaskee undtagen. Denne Classe af Befolkningen er det her fornemmeligen sigtes til, naar Talen er om Huusmands standen, thi de jorddrivende Huusmænds Stilling er en ganske anden, langt sikkrere og uafhængigere, og kan ingenlunde sættes i Lighed med hines. Begge Sogne have for Øieblikket 43 Fattiglemmer at forsørge, for størstedelen deriværende af de jordløse Huusmænd. Reparteret paa Folkemængden udgjør de Fattiges Antal 1/3 af Befolkningen. Al Jordbund i Communen drives af Selveiere, en eneste Arvefæster og nogle smaae Huuslodder fraregnede. Næsten alle jordløse Huusmænd ere Leiere, og Tjenestefolkene nedstamme for det meste af Huusmandsstanden. Af ovenanførte udgaaer allerede, at Forholdet imellem de jorddrivende Familier og de som ingen Jord besidde med Hensyn til Leiligheden at finde Arbeide, ingenlunde er i Disfaveur af sidste, selv om Betragtningen kun anstilles med de gaarddrivende Beboere, thi Landbruget er her i Fremgang, og største Delen af de jorddrivende Huusmænd have nok at bestille hjemme Ogsaa det nærliggende Veile giver Leilighed til megen Fortjeneste for Dagleiere og Accordarbeidere. Ved et Haandværk finde ligeledes nogle Huusmændsfamilier Beskjæftigelse det meste af Aaret. Endelig har Anlæget af Chausseen fra Veile til Colding i de senere Aar været afbenyttet af Adskillige til at skaffe sig Arbeide og Fortjeneste, dog er dette meere at henregne til de forbigaaende Leiligheder til Erhverv. Saaledes mangler der aldrig Arbeide for Den som kan og vil arbeide, især naar Vedkommende i Tide sørge for at sikkre sig saadant, snarere spores til visse Tider Trang til Arbeidere. Jkke desmindre er den arbeidende Classes Vilkaar, med faa Undtagelser, høist maadelig. Fattigdom er dens Caracteer. Dette udgaaer allerede deraf, at af hine 61 Familier uden Jordeiendom, svare 18 aldeles intet til Fattige eller Skolevæsenet, og de øvrige ikke over 2 a 3 s aarlig, ligesom at de ovenanførte 43 Fattiglemmer saa godt som alle nedstamme af Huusmandsstanden. Syn for Sagen, kan Enhver faae der vil gjøre sig den Uleilighed at betræde vore Huusmænds Boeliger. Selv Tyendets Forfatning er høist maadelig. uden mindste Forraad af Linned eller Klæder, flakke vore Tjenestefolk fra den ene Huusbonde til den anden, og ere naar Tiden kommer at boesætte sig, aldeles blottede foralt hvad der hører til at føre en Huusholdning. Dog, ligesom der ingen Regel gives uden Undtagelser, saaledes gielder det samme ogsaa her. Denne Tingenes Tilstand er saa meget mærkeligere, som der aldeles ikke kan være Tale om nogen haard Behandling. Huustugten er saare mild, snarere for slap end for stræng. Byrder, der kunde trykke Huusmands standen og den arbeidende Classe, finde neppe Sted. Jngen jordløs Huusmand svarer som sagt over 3 aarlig til Fattig- og Skolevæsenet. Mange slet intet. Til Præsten forrettes een Dag om Aaret, eller betales 24 istedet Pligtarbeide til Skolernes og Kirkens Vedligeholdelse, Snedkastning, gaaende Bud, udgjøre, extraordinaire Tilfælde undtagne, neppe over 2 a 3 Dage om Aaret. Trykkende kan intet af alt dette kaldes, men vel ikke saa ganske billigt, da nogle af Præstationerne, især Sneekastning og Arbeide ved Skole og Kirke, ere uforholdsmæssig fordeelte, eftersom en Huusmand uden mindste Tillæg, af Jord, forretter ligesaa mange Dage som en anden med indtil 8 Skpr. Hartkorn. En Forandring i saa Henseende var derfor vist ikke meere end billig. Ligesaalidt er Huusleien overdreven. Som Exempler paa hvad der her svares i Leie af en Huusmandsbolig fremsættes For Boelig alene gjør en arbeidsfor Leiehuusmand 2 Dage ugentlig fra Maj til November. En anden gjø een Arbeidsdag ugentlig hele Aaret igjennem, men der er da fra Eierens Side den Betingelse, at der stedse hos ham skal være Arbeide at erholde. En Haandværket som intet videre præsterer i Arbeide, betaler Grundeieren, i Leie 8 Specier, men kan da have en Koe og 3 FaarEt indsiddende Fruentimmer betaler aarlig 34 Courant og gjør aarlig 4 a 5 Dages Arbeide. En Huusmand giver 4 28 Courant i Leie af en Stue og Haveplads &c. &c. Spørges nu, hvad Aarsagen er til Huusmandstandens og den arbeidende Classes maadelige Forfatning, og ved hvilke Midler en Forbedring i saa Henseende kunde opnaaes, da maa Forstanderskabet svare: at efter det Bekjendtskab det har til Sagen, betragter det den slette Opdragelse Huusmændenes Børn faae, ligesom den Forlystelsessyge der behersker Tyendet, en Hang der ligesom nedarves fra Slægt til Slægt, som Hovedgrunden, til den arbeidende Classes usle Forfatning. Den Armod Børnene opdrages under i Forældrenes Huse, opvækker hos dem den Forestilling, at deres Vilkaar aldrig kan eller vil vorde bedre end Forældrenes har været. Ligesom de fra Barndommen af have været Vidner til Forældrenes daarlige Vilkaar, saa vove de ikke heller at fatte det Haab at deres Forfatning ved Flid og Stræbsomhed kan forbedres. Som Tjenende give de derfor efter for Fristelsen til Forlystelser, istedet for ved Sparsomhed at sørge for at vorde velklædte og samle Noget for Fremtiden. Og som Huusfædre, tilsætte de en stor Deel af deres Fortjeneste ved Sviir og Drik, der nedbryder deres Helbred, gjør dem uskikket til Arbeide, og nomgjængelige for andre ordentlige Mennesker. Haabet at den forbedrede Skole- og Confirmationsunderviisning skulde virke herimod, i den Grad at give de opvoxende Huusmænds Børn Kraft til at gaae modigen frem i Livet, og at kunne erhverve sig en bedre Stilling end den som er falden i Forældrenes Lod, svigter desværre kun for ofte. Nødvendigt er det derfor at sætte en Grændse for den overhaandtagende Hang til Forlystelser, og Sviir, ved at indskrænke Tilladelsen til offentlige Forlystelser, og ved alvorligen at afstraffe de som førsee sig imod god Orden og Velanstændighed. Meget kunde i saa Henseende opnaaes, naar Politimesterne vilde slutte sig lidt mere til Forstanderskaberne og vise meere Tiltroe, til dem. Saaledes turde ogsaa et bedre Exempel fra Oven, ikke være uden Jndflydelse i saa Henseende. Megen Fremgang og Velstand gaaer tabt for vort elskede Fødeland, fordi man for meget søger efter Fornøielser! En anden Aarsag til Fattigdommen blandt vore Huusmænd maa Forstanderskabet søge i de mange uoverlagte Ægteskaber. Naar der skal være Tanke om at ernære en Familie, er vist nok nogen Modenhed, Kraft og Erfaring nødvendig. Vi vilde derfor ansee det som en hensigtsmæssig Foranstaltning om Alderen hvori man tør gifte sig, blev bestemt, for Mandfolk, til 25 Aar istedet for 20, og for Fruentimmer til 18 Aar istedet for 16. Dog med tomme Hænder at komme sammen uden Boelig, Boehave eller Noget at begynde med, kan umuelig lede til antagelig huuslig Forfatning. Et godt Grundlag for et Ægtepar af Huusmandstanden vilde det være, ligesom det ogsaa vilde opvække Tanken om Nødvendigheden af Flid og Sparsomhed, naar det blev fastsat som Betingelse for Ægteskab, at Manden maatte besidde 50 Rbd. og Konen 25, eller Huusgeraad for Værdien heraf. Det maatte vel ogsaa være mueligt til det 19de og 26de Aar ved god Opførsel, der maatte give Adgang til gode Tjenester, at erhverve sig en saadan Formue. Jkke heller vilde der herved fordres mere af Tvendet, end hvad der i Almindelighed fordres af Embedstanden. En 3die Aarsag til Huusmandstandens slette Forfatning anseer Forstanderskabet den Maade at være paa hvilken Huusmændene saa ofte contrahere, det være sig om Boepæl, Fødevarer eller andre Fornødenheder, nemlig mod Arbeide, istedet for Penge. Følgen heraf er et for Huusmanden i flere Henseender høist fordærveligt Hoveri. Jkke regnende det saa nøie med en Dags Arbeide, lover og præsterer han ofte langt mere end han vilde have gjort om Accord var skeet i Penge. Allerede den Omstændighed, at Fornødenhederne modtages forud, altsaa paa Credit, gjør ham mindre betænksom, saa at han ofte betaler dyre Renter, eller kjøber hvad han kunde undvære, istedet for ved Sammenhold og Sparsomhed at see at staae sig igjennem og stræbe at komme frem. Men det værste af alt er, at han ved saadanne Accordter som oftest spærrer sig Veien til det fordeelagtigste Erhverv, thi Dagen erlægges gjerne paa saadanne Tider hvor den bedste Fortjeneste falder. Exempler ere ikke sjeldne, at Huusmænd, hele Uger i Høsten have maattet arbeide udenat hjembringe en eneste Skilling, alene for at præstere de lovede Dage. Hvor tungt og nedslaaende dette maa falde, lyser af sig selv. Det turde derfor ikke være saa ganske urigtigt, at forbyde al Accordering mod Betaling i Arbeide, og følgeligen ogsaa at lovbefale Huusleiens Afgjørelse i Penge. En 4de Grund til den Forfatning hvori Huusmands standen befinder sig, anseer Forstanderskabet at være de aarlige Flytninger, som her saa jevnligen finde Sted.