Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-04-16
Siden Gulddagsen har man ikke seet noget Originallystspil paa vort Theater, som i egent lig Forstand har gjort Lykke. Næsten enhver, som i den senere Tid betraadte denne Bane, forlod den, uden at vinde Thalias Krands. Hvad kan egentlig være Aarsag til dette Særsyn, Er vort Skuespilpublicum forstemt, eller er det dramatiske Genie uddød i Dannemark, Dette Spørgsmaal fortjente virkelig at besvares af en Mand, der har havt Leilighed til at betragte vor Skueplads i sine forskjellige Perioder og fra forskjellige Synspuncter. Neppe kan det negtes, at det Publicum, som saa inderlig morede sig ved Holbergs Stykker, som modtog Heiberg, Olufsens og Samsøes Arbeider med saa grændseløs Enthusiasme, nødvendig maa være forskjelligt fra det, der forguder Johanne Montfaucon, Medbeilerne og Borgermesterfamilien. Saa megen Sands for ægte Danske Sæder lader sig umuelig forene med en saa ubeskrivelig Beundringssyge for fremmede Carricaturer. Vist er det derfor, at den, som vil skrive for det nærværende Theater publicum, der i de senere Aar er blevet saa fortydsket og forfransket, har utallige Hindringer at overvinde. Han befinder sig omtrent i samme Forfatning, som en gammel Dansk Spisemester, der skal beværte Gjester, der i adskillige Aar have spist hos Leger eller en anden Fransk Restaurateur. Den, som eengang er vant til Boeus à la mode, finder ikke saa let Smag i en jevn Dansk Ryt. Men fra en anden Side betragtet er det næsten umueligt, endog med Holbergs Aand og Pen, at skrive et Holbergsk Stykke i vore Dage. Vi leve i Tider, hvor enhver, der elsker sin Rolighed, med Grund vogter sig for det Ord Satire. J Holbergs Dage maatte en Rostgaard træde beskjæmmet tilbage, da han var taabelig nok til at anklage Digteren for hans Peder Paars, og kalde det et Skandskrivt, fordi han følte sig truffet ved at finde et Contrefei deri, som lignede hans Billede. Men hvilken Forfatter turde nuomstunder vove at skrive en Peder Paars eller et Holbergsk Lystspil, J hver Gade vilde den arme Poet finde en Jacob v. Thybo, en Corfitz, en Vielgeschrei, som alle vilde forfølge ham med Processer eller i det mindste undergrave hans borgerlige Lykke, som alle vilde raabe: "det er os det er os Men dette er en Følge af Tidsalderens Forfinelse. Jo mere Menneskene forfines, demmere fordærves de, jo mere de fordærves, demere frygte de for Satiren; joflere Originaler der gives til de Malerier, som Digteren fremstiller, desmer, er han udsat for Had og Forfølgelse. J vor forstnede Tidsalder, hvor enhver Skillingsmand, troer sig beføiet og forpligtet til at anlægge Proces mod enhver, der vover at tale om Skillingsmænd, kan den sande Satiker umuelig trives; han qvæles som en Plante, der mangler Livsluft. De saakaldte sattriske Sager, der, trods Tidsalderens Mangel paa Receptibilitet for ethvert Slags Satire, fremkomme nu til Dags, ere derfor saa sine saa braadløse, saa skyldige, at ingen Dødelig føler sig truffet derved. Men det er ganske naturligt. Satiren angaaer ikke Nutidens Mennester og de herskende Sæder; den sigter til Misbrug, som enten aldeles ikke hersker mere, eller kun existere i Satirikerens egen Hjerne. Saadanne Satirer kunne umueligen fornærme, og man kan sige her, som de Svenske Fanden selv bliver ikke pred, saalænge man ikke siger ham imod. Hvo i al Verden vilde tage det ilde op i Dannemark, om nogen sattriserede Keiseren af Japan og de i hans Rige herskende Sæder, Men Satirer over Sæder og Misbrug, som vi ikke kjende, ere og ligesaa nenteressante som de Portræfter, man seer ophængte hos en Marchandiser. De Folk, som de forestille, have maaskee været Prindser, Borgermestere, og Generaler, men vi gjenkjende ingen af deres Træk, og vandre dem derfor forbi med største Ligegyldighed. Kun alt for sjelden træf ser det sig, at en saadan Anonymus er malet af en Rubens eller van Dyck, og endnu sjeldnere at nogen sand Fonskjender opdager under denne Anonymitetens Maske, den store Mester, og yder Konstnerens Navn den Tribut, han egentlig skylder Personen, en Konstkjender, som, uagtet han ikke veed, om Portraitet ligner, dog forstaaer at beundre Maleriets heldige Farveblanding og Tegning.