Københavns Adresseavis, 1776-08-06
To hundred sex halv fiers Slags Sorter er for Koen, Tre hundred syv og firs opvoxer for et Faar, Halvfierdindstyve Slags for Aarnen og for Soen, To hundred to og treds parat for Hesten staaer. Halvfemte hundred Slags for Geden og for Bukken. O Gud, hvor meget got er til for Mennesket Og dog vil Mangel tit ret som omringe Vuggen, Og Alderdommen sig omsider sukke træt. Ulige Brødet er i Manges Hænder skaaret; Thi Mennesker er sat som udi klasseviis. Jeg Forbøn har saa til til Publicum frembaaret For dem, som har faat Snært af Fattigdommens Rus, Hver, som med Paaskrift er sat frem for os til Skue, Og man maa gyse, naar man hvers Ulykke seer: 2. En Jldebrand anstak mit Huus og Gaard i Lue, Der faldt min Velfærd, som kan aldrig reyses meer. 2 Min Mand var Kiøbmand, og saaledes blev bedraget, At Kreditorerne tog Dynen vi laae paa 3. Min Mand leed Skibbrud, sank tillige ned med Vraget, Og jeg med fire Børn maae ligge nu i Straa. 4. Jeg er sat af min Vey, og Sygdom underkastet, 5. Jeg søger Næringsvei, men ingen er at faae. 6. Med mig det synes som Ulykker haver haslet, Jeg eyer ey engang den Seng jeg ligger paa 7. Min Mand uskyldigviis blev underkast Processer, Han døde, Gield var alt hvad han har efterladt. 8. Min Mand fra Tydskland kom med Titel af Professor, Holdt Skole her, er død, og Armod efterladt. 9. Jeg har i mange Aar svart Byens Skyld og Skatte, Men blev ved Caution en ruineret Mand. 10. Jeg nu paa femte Aar i Armod mig udmatter. 11. Jeg har en Kone, som har mistet sin Forstand. 12. Jeg kan af Alderdom knap stylte ud paa Gaden. 13. Jeg ikke i min Vraae en Skilling veed til Brød, 14 Jeg har et Huus fuld Børn, som skrige efter Maden. 15. Den mig før rakte Haand er nu desværre død. 16. Jeg tiente for mit Brød, saalænge som jeg kunde, Og nu er Alderdom alt hvad jeg har lagt op 17. Jeg syg og ussel er, og haver mange Munde. 18. Jeg har bestandig Slag og en udtæret Krop. 19. Man for Huus eye Skyld tog fra mig mine Pialter. 20. Min Mand faldt ned i Fior og brækkede sit Laar. 21. Mit Syn slaaer mig nu feyl, min Mand han var Forvalter; Tolv Skilling ugentlig, Gud veed det lidt forslaaer. 22. Min Pension blev ved en Enke=Kasse svækket. 23. Min Mand gik af, da der endeel blev reduceert. 24. Jeg fik min Skade, da engang jeg blev forskrækket. 25. Ach, det er gaaet mig i Verden heelt forkeert. 26. Min Mand ernærte sig ved Informationer, Han døde, Armod blev for mig og otte Børn. See, her er Mængden af ulykkelig Personer, Og alle af det Slags, som ey gaaer om for Døren. Fataliteter har saa mange sorte Klæder. Ak, hvem er til, som har forud sin Skiæbne seet? Der altid Fattige skal være til blant eder. Hvem veed fra Vuggen af Bestemmelsens Planet? Ach ræk dem eders Haand; thi skiønt ey Skaden heeles, Saa er det dog en Hielp i en beleylig Tid; Det er ved saadan Hielp, at Spiisnings=Sædler deles; Det er til saadan Hielp jeg altid slaaer min Lid. Jeg har kun femten Mark, Hvad giør jeg? – Ach jeg beder, Jeg staaer for Publicum med denne usle Flok. De skal, som før er sagt, jo være til blant eder, Døe de, saa døe vi med, og saa har alle nok Man give, naar man kan, naar Leylighed der gives; Man see ey deres Feyl, men see paa deres Nød. Hvad du nu sender mig, Gud paa din Regning skriver, Og du faaer det igien, naar du engang er død. Nu Herre, du seer selv den Mængde, som nu sukke, Da denne Uge er i Kassen saare lidt; De hungre, og hvor faae de lidt i deres Krukke, Nu har jeg talt for dem, og nu har jeg gjort mit Holck. Jndlagte 2 Rdlr. ombedes at maatte blive anvendt til Spiisnings=Kassens Tarv; Herren tænke paa os igien til det Beste. Da ey en Drik koldt Vand skal blive ubelønnet, Vil visseligen og paa dette blive skiønnet, Guds Naade blive dig en ret velsignet Salve, Du hialp, at jeg saa nær nu næsten har det Halve. Holck. Posternes Gang.