Berlingske Tidende, 1786-09-22
General von Rohdich og Kammerherre von der Reck have for den ved Liigbegiegnelsen trufne gode Orden faaet hver af Kongen en med Brillanter riig besat Daase til Foræring. Udtog af en Skrivelse fra det Brandenborske, den 9de September. Saa kort et Tidsrum det endog er siden Hs. nu regierende Majestæt kom paa Thronen, saa mærkværdigt er dog samme allerede blevet ved de virksomste Beviser paa lands faderlig Omhue for de Preussiske Staters Vel, endeg ihenseende til Justitsvæsenet. Strax ved Ministeriumets første Audieucstadfæstede Monarchen de i dette Fag hidindtil trufne Jndretninger; anbefalede sammes nøiagtige Jagttagelse; erklærede sin faste Beslutning imod alle Magtsprog i Rettergangssager, og udtrykkelig paalagde Ministeriummet, det som en Pligt, at giøre Forestillinger derimod, dersom samme nogensinde skulde indsnige sig. Allerede under 21de August yttrede Hs. Majestæt sin Villie for Storcanzieren ihenseende til Udarbeidelsen af en forbedret, fuldstændig og almindelig forstaaelig Lovbog; og i en udførlig Cabinets-Ordre af 27de bliver ei allene den hidtil værende Justits=Indretning og Proces-Orden atter bekræftet, og Collegierne i meget naadige Udtrykke opfordrede til fremdeles at følge samme troelig og utrættelig; men og Planen, hvorefter man ved Lovbogens Udarbeidning skal gaae frem, bestemmes nøiere og forordnes tillige, at ved Revisionen og Prøvelsen af Udkastet til samme skal der af enhver Provindses Stænder tages endeel i Sagen kyndig. Mænd i Raad med. De forskiællige Provindsers Stænder ere og derfor virkelig beskjæftigede med at vælge saadanne Deputerte. Fornemmelig synes Forbedringen af Crimminel-Justitien. og de dertil hørende Anstalter at være en Gienstand for Monarkens Opmærksomhed. Han har offentlig erklæret, at han bar Afskye for al Grumhed og overdreven Haardhed i Straffene, men at han dog med al Strænghed, og saaledes, som Hensigten til at afskrække andre fra deslige Misgierninger udfordrede, vilde vide at straffe saadanne Forbrydelser, hvorved Staten og sammes Undersaattere bleve udsatte for Skade og Usikkerhed. Til den Ende skulle Dødsstraffene ikke afskaffes, men i at tildømme samme, skal der gaaes til Værks med al optænkelig Forsigtighed. Overalt yttrer Hs. Majestæt ved enhver Leilighed sin Overbeviisning om den store Grundsætning, at det er bedre, at forebygge Forbrydelser, end at straffe dem. Ved en egenhændig Skrivelse til Storcanzleren, af 30te August, forordnede derfore Monarken, at Ungdommen i Skolerne, fornemmelig paa Landet, skulde flittig giøres bekiendt med de i Lovene for de groveste Forbrydelser fast satte Dødsstraffe, paa det at ingen herefter meere kunde sige, at følgerne af en saadan Handling havde været ham ubekiendt. Saasnart Udarbeidelsen af Crimminel=Lovbogen er fuldendt, skal der og foranstaltes et kort, og for Almuen almindelig fatteligt Udtog deraf, og samme blive Hs. Majestæt forelagt, paa det at Ungdommen, veilledet af samme, kan ved Underviisningen om sine Pligter imod Gud, imod Staten og imod deres Medmennesker, tillige faae en tilstrækkelig Kundskab om de timelige Straffe, som følge paa grove og modvillige Overtrædelser af disse Pligter. J øvrigt arbeides der og efter Forlydende paa en Plan til Fængslernes Forbedring, og til at oprette Arbeidshuse i de forskiellige Provindser, hvor ei allene Crimminel=Arrestantere af ringe Stand, samt Landstrygere og sunde Betlere kunne saae nyttigt Arbeide til deres eget og det almindelige Beste, men hvor endog saadanne Folk, som efter deres Frigivelse fra Fæstninger og Tugthuse, maae, af Mangel paa ærligt Udkomme, ofte igjen gribe til deres forrige strafværdige Haandtering, kunne blive anbragte og forsørgede saa længe, indtil de igien maatte finde Midler til ærlig at ernære sig. Med eet Ord, en paa Viisdom grundet Godhed er hidindtil den nærværende Regierings udmærkende Caracteer; og med god Grund kunne vi haabe, at Friderich Wilhelm den Anden vil af sit hele taknemmelige Folk fuldkommen fortiene det saa ofte misbrugte Navn af den Høitelskede.