Københavns Adresseavis, 1774-06-22
I Henseende til Mængden af de lærde Skoler skulde man tænke, at Lærdommen var Menneskenes almindeligste og nyttigste Forretning, og dog forholder det sig ganske modsat. Mod hundrede arbeydsomme Borgere bruger man i Verden maaskee kuns to Lærde, og af dem, som ere lærd opdragne, og som saa kaldte Lærde blive brugte i det borgerlige Selskab, er endog den mindste Deel virkelig lærd, og betaler den Omsorg og de kostbare Anstalter, der blive anvendte paa denne Opdragelse. Efter Naturens Bestemmelse og Verdens Beskaffenhed, kan heller ikke uden faa Lærde være og bruges i Verden. Saa beundringsværdig stor som Tænke=Kraftens hele Omgang er i Almindelighed, hvilken Naturens Skaber har uddeelt blant Menneskene, saa træffer man dog meget sparsom Dygtighed til speculerende Eftertanke, mislykkede og halv Lærde komme naturligviis her ikke i Betragtning. Den Forfatning, hvori det menneskelige Kiøn er sat af Skaberen, sigter heller ikke derhen, at mange kunde anvende deres Liv paa eensomme og dybsindige Betragtninger; den hele Natur, som ligger raae og ubereed for os, raaber til os at anspænde Forstand, Kræfter og Talenter, som ere opvakte i os, for at giøre den raae Materie os nyttig og brugbar; og Selskabeligheds Drift, denne hemmelige og stille Tilbøyelighed til at leve med Mennesker, giør os stræbsomme efter at ombytte Frugterne af vor Arbeydsomhed med Frugterne af andres; dermed at udvide vor Nydelse af det Heele, og at være virksomme til fælles Nytte. Verdens Beskaffenhed, saaledes som den staaer for vore Øyne, overbeviser os ligeledes ganske tydelig om, at Menneskets Arbeydsomhed er langt fornødnere end dets lærde Efterforskning. Skal det borgerlige Selskab bestaae, saa udfordres arbeydsomme og virksomme Borgere dertil, og jo virksommere, jo mere oplyste de ere i alle deres Forretningers Dele, jo bedre er det for det Heele. De fleeste Stænder i samme behøve aldeles ingen Lærdom; men de have alle en sund Forstand fornøden, der maae være dannet ved saadanne Grundsætninger og Regler, som hensigte til deres nærmere Bestemmelse. Faa dybsindige Tænkere ere tilstrækkelige nok til at opfinde, udforske og berigtige det, som kan lætte og forbedre Ardeydet for enhver i sit Fag og opklare hans Forstand til at behandle det paa den fordeelagtigste og almeennyttigste Maade. Tør jeg sige det, uden at fornærme den Agtelse, som sande Lærde fortiene, saa gives der endog i de Stænder, hvortil man efter Sædvane bruger allene virkelige Lærde, mange vittige Forretninger, som meget meere udfordrer Klogskab og en beqvem Anvendelse af den naturlige Forstand end Lærdom og en skolemæssig Kundskab, og som studeerte Personer ikke behandle paa den almeennyttigste Maade, just fordi deres Forstand ved Skole=Videnskab er bleven sat i en langt anden Stilling, end den burde være, der behøves til saadanne Forretninger. Alt dette uagtet opdrager man dog i alle bekiendte Skole=Anstalter allene skolemæssige Folk og ikke arbeydsomme Borgere, og beholder bestandig næsten den samme Hensigt med Skolerne, som man har arvet fra Uvidenheds og Barbariets Tider, da alle saavel nyttige som unyttige Forstandens Øvelser bleve foretagne inden Kloster=Væggene, allene meddeelte Kloster Brødrene og anseete som en umisundt Eiendom for denne Stand allene.