Københavns Adresseavis, 1782-11-13
General=Lotto=Direction. Exavstre. over : SVENB Sø LVESEN. Han blev født af fornemme Forældre i Island 1721. i Julii Maaned, afholdt sig ved Kiöbenhavns Academie fra 1739 til 1743, da han erholdt den bedste Character in Examine jurid co, blev Vice-Laugmand for Nor en og Vesten paa Island det samme Aar, og til raadde som virkelig Laugmand 1746, betiente altsaa Laug; mands-Embedet saa nær 40 Aar og aflagde 38 Reysen, til Landt ngstædet ved Oxeraae, Han indgik Ægteskab, 1748 med sin nu efterlevende Enke MALFle J0 NS. Datter. Af deres 10 Börn ere endnu i Live 2 Sönner, og 2 Dettre med 5 Börnebörn. Sine Sönner informerede han selv til Academit, hvoraf den ene nu en Landphysicus i Island, og den anden Sysselmand i sydre, Mule-Syssel. Han forfærdigede endeel jur diske og poetiske Skrifter, hvoraf adskillige ere ved Trykken. publicerede. Som den, der havde nydt en god Opdragelse, været en god Huusfader, og vel forr tiet det ham anfortroede Embede, døde han som en sand Kristen paa sin Sygeseng den 6 August 1782 paa Munketveraae Kloster, som han havde i Forpagtning. Og Ugeskriftet Patrioten Nr. 45. O Död, hvor gruesom sønderriver du det Baand, som det ømmeste Venskab har knettet, du har trodsed mine Sukke og ber vet mig den Bedste. Achl elskte RIIs! lukt er dit Öye - din Barm kold og ain Tange røres er mere til Dyden og Re igions Ære, da sover tryg i Gravens Om atning, af Nattens Morhed, omKygged - Ah! hvor martrende den Tanke, min Ven er død - Tunge ere mine Skridt og eensom min Stie, at see dig lide taalte ey mit Hierte og var imod min Overbeviisning. - jeg vilde see dig karsk, men svunden er mit söde Haab, som jeg med Fliid skiönt tvivlsom nærte i mit Bryst, Min Agt og Kierlighed, for dig var större end jeg lod dig see, store end Verden troede og høyere end jeg selv tænkte, derfor blev mit Saar mere dybt. Fra din Ungdom var du retskaffen i din Vandel og udkiær i din Gudsfryg, ypperlig var dit Forhold og om din Omsorg i 12 Aar for en svag og aldrende Moder, som det dybt nedgravne i Jorden glemte du det, som blev dig betroet, din Tale og den Taushed var afpassende, du var venig i din Omgang, varm og oprigtig var dit Venskab, thi dit Hierte var ædel og tidlig danned til Dydens Uddeelse, hvorved du var moeden til ivrig at kunde opfylde dine Pligter, som Lærer, paa det Sted hvor Forsynet satte dig, det saae jeg din Christen Roe i Lidelser; thi din Vandring. var møysom og dit Hierte beklemt - men dit Öyevar og stedse henvendt til det Himmelske. Fra den 18 September 1781 blev din Lyst større til at fare herfra og være med Christo, for evig at styrtes i din Elskedes Omfavning - O endog i din blomstrende Alder skulde At önske opfyldes - Gud dine Veye ere usporlige og din Viisdom urandsagelig. - Saa skal Waisenhuset. endnu savne Tabet af en brav Lærer, hvis Flid 16 Aar ved Stiftelsen dens Örerste nu skulde have viist hvor stor en Belønning samme var værd. Ja - Sallige! vi Tiden endog standse de Taarer, som Sorgen nu ud presser af mit Öye, saa skal dog Secler ey formaae at udslette dit Minde af mit Bryst. Medsörgende Venaer, græd bitterlig og vær heftig i at holde Klagemaal og hold Sorg efter om han var værdig til - men lad dem troste frog; thi Döden udkommer af Sorg og HierteSorg bøyer Styrke - de kan ey gavne ham med deres Graad, men de kan gjøre sig selv ondt. Lad det salige Haab, at vor uforglemme ige RIIS nyder evig Glæde som den ham eene værdige Lön, opmuntre os til Dyd og Hellighed. - O! lader den Yndest vi skylde ham hvile paa en dybsörgende Moder, et hun ey paa Gavens Bredde skal savne Tabet af sin fieldne Sön - lad hans Önske blive vort. Min Siel døe den Retfærdiges Död, og mit Endeligt vorde som hans. -