Politivennen, 1807-01-01
Aager med Komediebilletter. (Efter Tilsendt.) Det er enhver bekjendt, at der daglig paa Kongens Nytorv drives Aager med Komedibilletterne, og det saa grovt, at de maae, ifald de skal haves, ofte betales meer end med dobbelt den for Undersaatteren bestemte passende Priis. Man seer i sær naar søgte Skuespil skulle opføres, om Morgenen Døren tilmuret af Sjouere, og ved Siden svære Hattestabler, der tilkjende og give disse Menneskers Jver, et Syn, er meget afskrækkende for andre velklædtFolk, der kunde ønske at staae billetterNaar Døren aabnes, gaae de forreste indtage billetter, kommer ud igjen, stille sig bag ved de øvrige og sende saaledes 3 til 4 Gange Billetter, saa at, naar endelig disse Herrer have faaet nok, og man kommer ind, ere ofte alle Billetterne og altid Pladslogebilletterne borte. De mindre Formuende blive saaledes mere udelukkede fra denne uskyldige, og ved et godt Stykke endog nyttige Fornøjelse, da det just ikke er sagt, at den, der har 3 Mk., ogsaa har 1 Rdlr., til hin Moerskab. Maaskee kunde dette forebygges, enten ved aldeles at nægte dette Slags Mennesker, der ere kjendelige nok, Billetter, uden netop en Parterre eller Galleribillet til den selv, da enhver Familie i saa Fald let vilde have et velklædt Bud at sende i dette Ærinde, som Sjouerne paadigte sig, eller og ved formedelst Politibetjenter at hindre al Patrollering ved Skuespilhuset og Omegnen før der aabnes. Omenskjøndt denne Anke er saa gammel og saa saare ofte anbragt, har Udgiveren dog ikke villet undlade at indrykke den, fordi den virkelig er grundet, og den Sandhed ikke kan siges for tidt, at der endnu aldrig nogetsteds i Verden er seet eller taalt et Væsen, som vort Sjouervæsen, der er en ægte dansk Originalitet. Det maae imidlertid paa den anden Side oprigtig tilstaaes, at Publikum meget fejler, og om det troer, at dets ønske at kunne, naar det lystede, og for den cette Pris, faae billetter, vilde lettere opfyldes, om disse Sjovere vare Pokker i Vold. Aldeles ikke. Kun de, som havde de snildeste og haandfasteste Bud at sende, fik Billetter, og de andre ingen. Og var der da stort vundet? Tingen er saare let forklarlig; dersom der bagtes ikke saameget Brød daglig i Kbhvn, som Kbhun brugte, hvad blev Følgen andet, end at en Komplot af stærke Karle bemægtigede sig Adgangen til Bagerne, og solgte igjen Tostillingsbrød for 4 eller 6 Skilling. Forbød man sligt, satte man Politi eller Soldatervagt til at paapasse Jndgangen, maatte jo dog nogle tidligere indlades end andre, og da der, som sagt, ikke var Brød nok, maatte det skorte paa dem, som senest gaves Adgang, og disse vilde da skraale over Partiskhed hos Politiet eller Vagten, medens de egentlig burde paaklage, at der ej bagtes den behørige Mængde af Brød. Det har staaet i offentlige Skrivter, og blev aldrig gjendrevet, at vor Konge tabte aarlig en mærkelig Sum ved Theatret. Er dette sandt, saa forundrer det i Sandhed i højeste Grad, da det er haandgribeligt, at Kbhvns Raseri efter Theaternydelse kunde gjøres til en betydelig Jndtægtskilde for Kongens Kasse. Et dobbelt eller tredobbelt saa stort Theater, hvor Parterrebilletter kostede 5 til 4 Mk., Loge o. s. v. i Forhold, og hvor man valgte Stykker for at faae fuldt Hus, vilde afhielpe al Klage, og give Kongen en aarlig Jndtægt af en Tønde Guld, eller saa omtrent.