Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-04-01
St. Pag. 89, No. 485, den deligste astaniebrune Farve til forskjellige Tøier. For at vinde en anden og den engelske kost have Sepia-Extract aldeles lig Farve, bærer man sig saaledes ad. Et Pund Kastaniebark, stødt grovt, koges med fornødent Vand nogle Timer. Den brune Suppe hældes fra og løber igjennem et Stykke Flanel. Derpaa staaer den urørt hen, indtil den er kold, og alt Grumset er sjunket tilbunds. Nu hældes med al mulig Vaersomhed Suppen fra, der allerede har en saare smuk bruun Farve, men som mod den engelske Sepia endnu falder vel meget i det Gulle, hvilket afhjælpes ved at tilsætte saa stor en Deel Nøddebruunt "*), at den rette Farve fremkommer. Af de velske Nødders Haser, samlede paa den Tid, Nødderne tages af Træerne, og tørrede i Luften, eller ved Ovnen, kommes en Haandfuld i en Potte og koges med Endeligen føies noget arabisk Gumme til, og man har hvad man ønskede. Dog fortjener det endnu at bemærkes, at Farven vinder ved en liden Dosis ret stærkt brændt Sukker. Nyere Læger skulle have befundet: at, hvilket Zanichelli opdagede, og Sabaret søgte at stadfæste ved flere Forsøg, den første Bark af Kastanien skal i somme Tilfælde have endeel Kræfter og Virkninger tilfælleds med Chinabarken. Ligeledes siges: at en i Brændeviin ud skrabt Kastanie skal have afhjulpet Koliker. Frugterne af Kastanien ere et ypperligt Næringsmiddel for Stude, Kjøer, Geder og Faar, hvilke sidste de, givne stødte mellem andet Foder, eller paa Bygskraa, skulle tjene til god Lægedom i forraadnelsesagtige Sygdomme. Stude og Kjøer skulle endog tidt foretrække disse Frugter for Kløver. Giver man en Ko dag igdags henimod 6 Pund, – aldrig over det Maal, da ellers Mælken antager en stramagtig Smag - nære disse den ligesaa godt som 26 Pund Kartofler, og Mælken vorder rigere paa Smør. Staldstude, som skulle blot fedes, kunne derimod taale ulige mere, og Kjødet bliver meget fast derefter. Ogsaa Sviin tjene de til en saare nærende og sund Føde, kun at de behandles i det Øiemed saaledes. Man koger dem først i Kalkvand og udbløder dem derpaa nogle Dage i stedse fornyet frisk Vand, inden de gives Dyrene. At de af have faaet Navnet af Hestekastanier, fordi Tyrkerne give med god Virkning deres Heste mod Krop de stødte og malede Frugter ind, er bekjendt. Det hedder ogsaa, at, malede og blandede med Havre og Hakkelse, skulle de være de med Hoste og tungt Aandedræt plagede Heste ret saare tjenlige. Disse Kastaniens Frugter, ligesom og de fornødent Vand en Tidlang, indtil Suppen, deraf er bruun nok, da den sies igjennem et Linnedklæde af i et fladagtigt Kar og sættes paa gloende Kul, for efterhaanden at dunste tildeels bort. Begynder endeligen det Tiloversblivende at vorde noget tykt, røres det meget flittigt om, til det bliver som en Terpentin, da det tages fra Jlden og gjemmes i en Blære. res grønne og piggede Skalkapsel, kunne bruges til et Brændematerial, da begge, mens de brændes, udbrede en betydelig Hede og ovenikjøbet efterlade sig en Aske, der fortjener at sættes ved Siden af, om ei endog over al anden, og hvoraf en Lud tilberedes, der kan anvendes som Sæbe. Forsøg skulle have godtgjort: at 100 Pund Aske af Kastanier give lidt over 40 Pund reen Potaske, og 100 Pund Aske af hine Kapseler lidt over 37 Pund Potaske. (Fortsættes.)