Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1842-07-29
Fra Potsdam skrives: "Vor venlige Garnisons stads Publicum var den 12te Juli Vidne til en Begivenhed, som endnu længe vil være Gjenstand forDagens Samtaler, og blive optegnet i de potsdamske Krønnikers Annaler. Det var nemlig hiin Eftermiddag bleven bekjendt, at Baron v. Gotsch, PremierLieutenant i Gardereserve- (Landeværns) Regimentet, havde indgaaet et Væddemaal at ville svømme fra Gliniecker til Langebroe ved Banegaarden, en Strækning af omtrent en halv Miil. Alt satte sig i Bevægelse for at være Vidne til dette sjeldne Skuespil. Henimod Aften vare begge Havets Bredder, ja selv de fjerne Høie, tæt besatte med Mennesker; men saa talrig Folkets Masse ogsaa var, saa herskede dog en Ro der kun fra Tid til anden blev afbrudt ved de angstfulde Udbrud: "Mon det vil lykkes Hr. v. Gotsch" at selv den sagteste Larm fra det Fjerne ikke kunde undgaae Øret. Nok, den inderligste Deeltagelse kunde læses paa Tilskuernes Aasyn. Man vidste at Hr. v. Gotsch havde begyndt Foretagendet henimod Klokken 1/2 og det under meget strenge Betingelser, nemlig Uniformsfrakken tilknappet og dens Krave tilhægtet, med Felthuen, Beenklæderne befæstede med Remmer til Støvlerne, ja selv Hænderne geneerte af Handsker; saaledes maatte han svømme gjennem Strækningen. Med Utaalmodighed ventede Folk og da der efter Kl. 9 i Nærheden af Maalet endnu intet Spor viste sig af den Ventede, hørtes bange Ahnelser, og man frygtede, at der var rammet den Forvovne en Ulykke. Dog Kl. lidt over 9 1/2 hørtes en fjern Jublen, som stedse kom nærmere, og snart fik man Øie paa den Dristige, der roligt gjennemskar Bølgerne og ved Ord som han henvendte til Tilskuerne, endnu gav Tegn paa fuldstændig Kraft. Nu begyndte en Jublen og Hurraraaben, der ikke syntes at ville tage Ende og ledsagede den nye Leander, indtil han omtrent Kl. 10, steg iland og blev modtagen af sine Kammerader og Venner, ja af Folkets tætte Masser og hjertelige Lykønskninger. En venlig Skrivelse fra Prinds Carl glædede endnu samme Aften den vakkre Svømmer. (Berl. Td.) Fra Odense skrives: Eiendomssikkerheden krænkes undertiden ved Forbrydelser af en saadan Natur, at der i Sandhed hører mere Lykke end Forstand til at komme paa Spor efter Gierningsmanden. Under slige Forbrydelser henregnes medrette den: uden Eierens Vidende og Villie at berøve Hestene deres Haler, en Udaad, hvis Ophavsmand, endskjøndt han forvolder vedkommende Eier baade Tab og megen Ærgrelse, dog yderst sjelden bliver opdaget. Det er imidlertid lykkedes her at fange en saadan Maleficant, der for nogle Dage siden har skaaret Halerne af 6 Heste, af hvilke de Fire vare fra Villestofte og de To fra Bolbro. Personen, en forhenværende Gaardmand, havde taget Ophold i det gjæstmilde Odense, og derhen vilde han nu føre sine spolia opima (fede Bytte c: Seierstrophæer). Men da man her i Byen ikke respecterer Paschaer, om de endog møde med hundrede Hestehaler, saa vilde Toldofficianten heller ikke vise tilbørlig Agtelse mod den selvgjorte Stordignitar, der dog havde været saa beskeden at skjule sine Jnsignier eller Udmærkelsestegn i en simpel Sæk. Paschaen af de 6 Hestehaler blev altsaa paagreben og Man har Grund til det Ønske, at han, sin høie Rang uagtet, maa vorde alvorligen behandlet, tugtet og revset først og fremmest for hans egen tilkommende Moralitets Skyld, og dernæst til et advarende Exempel for alle Ligesindede.