Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1736-12-01
Om denne Anordning har ogsaa Hans Catholske Majestæt ladet det Pavelige Hof give Notice, hvor samme uden Tvivl foraarsagede baade Frygt og Fortrydelse: Fortrydelse, at man ved de riige ste Closteres og Munkernes Reduction vil berøve den hellige Stoel sin tryggeste Stytte, hvilke sidste dog altid saa troligen have forsvaret den Pavelige Myndighed, efterdi ingen med Føye jo kand nægte, at Pavedommet siden de mange ørkesløse Munkers Opkomst har først ret taget til og saa opnaaet Tiid efter anden sin Størrelse. Hernest opvakte den forbemeldte Notice ogsaa ey liden Frygt Thi den Pavelige Magt og Myndighed er nu geraaden udi den Tilstand, at den ved de udi forrige Tider sædvanlige og strænge Midler ikke kand forsvares. Thi hvad sig den Pavelige Bann angaaer, saa er den nu til Dags ikkun lidet agtet, og for sin store Misbrugs Skyldnesten bleven aflægs. Det Romerske Hoffbefinder sig altsaa udi en stor Bestyrtning, og har Aarsag til at ønske, at de Spanske og Farnesiske Palladse udi Rom aldrig vare af den proelige Almue blevne bestormede; Thi saa havde Dronningen udi Spanien ske faldt den hellige Stoel saa besværlig med slige utaalelige Fordringer, ey heller fundet en beqvem Prætext til at udbryde med hendes Brede mod Paven, fordi han hidindtil, af Frygt for Hans For December Maaned 1786. Han Larsel Majest. har veiret sig for at give hendes førstesødde Prinz Don Carlos Lehnet over Kongeriget Neapolis. Hermed meener Høybemeldte Dronning meest at være sig fornærmet og endskiønt Paven betimeligen har ladet declarere, at han, som Oder Lehns-Herre over samme Kongerige, ey vilde give nogen af Parterne Lehnet, og hverken paa Petri og Pauli Aften af Connestable Colonna, paa Kayserens Vegne, tage mod den sædvanlige hviide Hest og de 7000 Ducater, ey heller annamme denne Recognition af den Spanske dertil forornede Minister, indtil han saae, hvem i Freden der vilde beholde samme, saa er hun dog med samme Declaration meget slet fornøyet, meenende: at forbemeldte Prinz Don Carlos, som har taget dette Kongerige fra Hans Kayserlige Majest. med Sværdet, følgelig ogsaa er berettiget til, at stadfæste sit Herredømme over samme i at begiere Lehnet hos den Pavelige Stoel, ved nærværende Conjuncturer torde vel og Don Carlos beholde Neapolis, og han paa den Maade i sin Tiid derover faae det Pavelige Lehn, men man seer af alle Omstændigheder, at det Spanske Hof ikke har i Sinde at bie derefter; Thi af stor Fortrydelse har samme forøget sine Fordringer mod Paven, at 1.) Do Carlos ikke er skyldig til at tage Lehner over Neapolis hos den Pavelige Stoel; 2) at Paven efterdags ikke skal have den Rettighed udi Kongeriget Spanien samt begge Sicilierne at conferere og uddeele nogle geistlige Præbender; og 3) at foromtalte Jnfant efter andre Catholske Magters Exempel skal være berettiget, til at forestille een af hans Undersaattere til Cardinals Hatten. Nu torde vel de Spanske ikke være sindede, at beholde Ret udi alle disse haarde Prætensioner, dog spende de Buen saa høyt, efterdi de holde forat det ved foromtalte Omstændigheder er det rette Tempo, at indskrænke den Pavelige Myndighed noget nøyere, og til Satisfactio at aftvinge det Romerske Hof de favorableste Conditioner He hid sigter Koformationen udi Guds Tienesten paa hvilken me udi Madrid under Haanden arbeyder, og som skal strække sigdet heele Kongerige. En Pave lever derfor i et vanskeligt Embede, ogsee, at hans Autoritæt tager af, og ikke tillig, hvordan det gaaer vil han nødes til som det bageste Partie, Alsidst at svester¬