Jyllandsposten, 1839-09-24
Krigstugten. Jngen Krigstugt - ingen Kriger, og ingen Krig, men Flugt og Nederlag. Den romerske Soldat frygtede langt meere for Lictors Øxe, end for Fiendens Sværd. Men den romerske Krigstugt var - ligesom den engelske nu - grusom. Det er formeget, stræng skal den være; men Straffene bør ikke være grusomme, naar de blot ere visse, uundgaaelige. - Jeg vilde efter Forseelsens Størrelse, efter dens større og mindre Farlighed, og med Hensyn til dens Gjentagelse antage fire Grader: 1) Pengemulct, 2) Jndspærring i kortere eller længere Tid, 3) Berøvelse af Kriger- og Nationaldragt, ligeledes, og 4) Døden. - Jngen Prygl, ingen Krumslutten, ingen Staaentilpæle, ingen Spidsrodløben maatte kvæle den Æresfølelse, der skal besjæle enhver Kriger fra Hærføreren af, og lige ned til Soldaten; ingen grusomme Straffe udrydde Menneskelighedsfølelse i kjække Hjerter! Jnsubordination er i en Hær den største af alle Forbrydelser; thi den truer det hele Krigersamfund med Opløsning og Undergang. Derfor kræves herimod ogsaa den strængeste Straf. Men at ogsaa denne kan have sine Grader, og ikke i alle Tilfælde være Døden, det kræver Retfærd i Almindelighed, og det tillader Hærens Velvære i Særdeleshed. Først og sidste Jngen maa kunne undslippe for sin Straf, det er ikke Straffens Haardhed, men dens Vished, der skal afskrække fra Forbrydelser. Den Forbrydelse, der – efter min Overbeviisning staaer næst under den førstmeldte, er Klammerier, (Skjændsmaal, Slagsmaal, Dueller) mellem Coordinerede. Udenfor Krigstid og Exerceertid da faaer Statsstyrelsen selv see til, hvorledes den hæmmer eller modererer slige Uordener, eller maaskee seer igjennem Fingre dermed for den herskende Opinions Skyld. Men medens Borgeren dannes til Soldat og indøves til Lydighed, medens han har Fienden at slaaes med, maa han ingen anden Commerce indlade sig i. Fædrelandets Frelse og Ære være da hans eneste Maal og Meed; og vil en god Ven endelig slaaes med ham, saa lad ham bie, til det store Slagsmaal er forbi. Mirabeau, det adelige og aandelige Aristokraties djerve Bekæmper, blev, medens han i den første Nationalforsamling nedtordnede gamle uretfærdige Rettigheder, flere Gange udfordret af Modpartiets Leiesvende. Han modtog alle Udfordringer, men antegnede Udfordrernes Navne efter Orden, med den Forsikkring, at naar han ikke havde meere at bestille med Statens Affairer, skulde han villigen afgjøre sine egne." Krigerbenævnelser. Det er jammerligt, hvorledes det fordum selvstændige, og vel meest derfor ogsaa mægtige Danmark, i de senere sørgelige Tiders Løb har ladet sig fratage, elle snarere selv borttusket, borthiasket begge disse store Herligheder. Saa have vi da ogsaa bortslængt vor gamle Folkedragt, for at udmaje os med Sydboernes ideligt vexlende Flitterstads. Vi har bøiet os under de franske Skrædersaxe og med barnagtig Forfængelighed baaret fremmede Moders kostbare Aag. Selv vort skjønne, rige, baade bøielige og tillige kraftige Tungemaal have vi forplumret og latterlig udstafferet med latinske og tydske og galliske Gloser. Saaledes have vi nu og Corporaler, (legemlige Mænd), Lieutenanter, (Stedholdere), Captainer (Hovedmænd), "Majorer, (Stormænd, Generaler, (Almeenmænd) osv. Hvorfor ikke: "Førere, "Overførere, (Compagniechefer), Anførere, (Bataillonschefer), "Overanførere, (Regimentschefer), Hærførere, (Divisionschefer), "Overhærførere,, Have vi Folkedragt, hvorfor ikke Folkenavne? Men vi kunne ikke undgaae at besvare det Hovedspørgsmaal: "Hvad koster det? A. Lønninger. 1) 1200 Officerer i Gjennemsnit 600 er 720,000 Rbd. 2) 4000 Underofficerer (Førere) 150 - 600,000 - 3) 3000 Spillemænd (Trommeslagere, Trompetere og Hornblæsere) . . . . . . 100 - 300,000 - 4) Vaaben . . . . . . . . . 300,000 - 5) Material . . . . . . . . . 100,000 - Jalt 2,200,000 Rbd. (De to sidste Udgivter vilde efter 8 a 10 Aars Forløb indsvinde til, eller 1/2 Deel.)