Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-09-06
Fra dette Øieblik leed Worm af en bestandig Uro, som efter Bekjendelsen er bleven afløst af en frygtelig Anger, der har angrebet hans Nervesystem saaledes at han i hele den sidste Uge har været angrebet af voldsomme Krampetilfælde, der have gjort ethvert Forhør umuligt. Der er engang bleven forsøgt paa at forhøre ham paa Gierningstedet, men Krampetilfældene, der angrebe ham udenfor Døren til Tønders Værelse, gjorde det nødvendigt at lade ham føre tilbage. Retten har derfor ladet optage et nøiagtigt Kort over Værelset, og W. har ogsaa paa dette forklaret Alt hvorledes det er gaaet til. Worm er 22 Aar gammel, har hos sine Forældre nydt en god Opdragelse, var i 6 Aar paa en Onkels Contoir, kom derefter til Kjøbenhavn, men kunde ingen Condition faae, besluttede derpaa at gaae til Jylland for at tage Seminarist Exammen, var allerede afseilet med en Skipper, men maatte vende om igien for Modvind, tilsatte derpaa de Penge han havde, blev Underofficeer, har Attest fra sin Compagniechef som et stille og roligt Menneske af melankolsk Temperament, fik Afsked fra denne Stilling paa Faderens Forbøn, sank fra nu af i stedse dybere Gield og Elendighed, der bragte ham sluttelig til at begaae Mordet paa Tønder. - J sin Lenetsbeskrivelse havde T. yttret som sit høieste Ønske, at døe stille og ubemærket; men Folks Omtale, hvorfor han saa ofte havde været Gjenstand, og for hvilken han i sit hele Liv havde viist en uindskrænket Ringeagt, synes ligesom til Straf ikke at have villet slip(Khvnsp.) pe ham efter Døden. Dagens Redacteur, Hr. Overskou, har svaret Hr. Secretair Liunge: "at han ene og alene har at holde sig til ham med Hensyn til det juridiske Ansvar for det i den paaankede Artikel (see d. Av. No. 154) Anførte, ligesom ogsaa, at han (Overskou) for Retten vil søge Opreisning for den af Ljunge mod samme Artikels Forfatter brugte ærekrænkende Benævnelse. Hr. Dandselærer Bagge har, under Navn af Livsbilleder, begyndt at udgive sin Autobiographi i Trykken. Han vil sætte et Vindue paa sit Bryst, siger han deri, og male sig speiltroe som han er. Enhver vil han nævne ved Navn, som han er kommen i betydelig Berørelse med, baade i Godt og Ondt, endogsaa de Afdøde. Han er 60 Aar gammel, udrustet, efter Alles Mening, med sjeldne Naturgaver, brændende Kjærlighed for Sandt, Skjønt, Ret og Godt, enthusiastisk Beundrer af Genie, og tildeelt en ivrig Stræben efter Kunst og Videnskab. Hans Aand naaer neppe her paa Jorden sit Culminationspunkt, Hans hele Liv har været et Spil: bald reich, bald arm, und bald gar nichts. Opdragen i Nød, Kummer, Mangel og Elendighed, elsker han sin Tilværelse saa høit, at han, hvis det var muligt, gjerne endnu engang vilde gjennemgaae sin physiske Skjærsild, imod ogsaa at kunne nyde sine mellectuelle Glæder endnu engang. Han er Autodidactos. Gud har givet ham et Hjerte, som Enhver kan kige ind i Han har altid søgt, arbeidet for og stræbt efter at behage den dannede Klasse, og uagtet hans synderlige Skjebne ofte har kastet ham imellem Schofel, har det dog aldrig lykkedes denne, at rive ham ned til sig. Derfor har Pøbelen ogsaa ofte forfulgt ham; i Helsingøer, ved at raabe efter ham paa Gaden: "Ohy ham, MopsCarotten Raps!", i Kjøbenhavn som Brillenæse og Bredflab; i Aarhuus som halvstuderet Lap borg som ustuderet Jurist. Fremskridende vil han udvikle de Hændelser, Tanker og Følelser han har havt som Dandser ved det kgl. Theater, Dandselærer, Reisende, Skribent, Tolk og Translateur, Secretair i fransk Tjeneste, Huuseier, Boghandler, Skuespiller og Deklamator. Af denne sidste Leveveis Hændelser er det første Hefte en yderst interessant Prøve. Han beder sine Læsere ledsage ham paa hans Deklamationsreiseuden Hyssen og Trampen, med en liden, opmuntrende Applaus.