Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-08-06
Hvad bryder man sig om Konstnere, hvor man ikke bryder sig om Konsten, Hvad vil Du blive til En Corregio, som med Laurbærkrandsen om Til dingen sulter ihiel Carl mærkede snart, at hans Farbroder ikke var den Mand, som man kunde tale med om Konst. Han henledte derfor Samtalen paa en anden Gjenstand. "Jeg attraaer intet i Verden, sagde han uden Fred. Fred i Hjertet og Ro i Samvittigheden det er alt, hvad min hele Stræden gaaer ud paa." – Farbrod. Du higer efter et Skyggebillede, Carl. Her paa Jorden er ingen Fred at vente. Kun i Graven er Fred. - Carl. Jeg vil søge at leve i Fred med alle Mennesker. Farbrod. Saafremt alle Mennesker Kjøtte om at leve i Fred med Dig. - Carl. Jeg vil hellere, ligesom hidtil, gjøre Opoffrelser, visse Selvførnegtelse. – Farbrod. Ja, saa vil Du just savne Fred. Du kjender ikke Menneskene. De tale bestandig om Fred, men holde meest af Ufred. Ro taale de lige saa lidet som Vandet, der maa gjennempidskes af Vinden, naar det ikke skal forplumres. Jndeluk Dig i den mørkeste Hule, sky Solens Lys som Natuglen, fly Menneskene som glubende Dyr, og man vil alligevel opsøge Dig og forstyrre Din Fred. Tro mig Carl, kun i Graven, er Fred. - Den Gamle gik, og Mønstrup vedblev at male. Den gamle Knurrepotte taler, som han forstaaer det, tænkde Carl ved sig selv. Den erfarne Yngling saae her med et medynksomt Smiil ned paa den erfarne Oldings Advarsel. Mønstrup var nu i den Alder, da ethvert Menneske sædvanlig tænker paa at gifte sig. Den Enke, han logerede hos, havde en ung, temmelig tækkelig Datter, som han troede at kunne leve lykkelig med. Vel var hun hverken formuende eller det man nuomstunder kalder cultiveret, men Mønstrup ønskede sig kun en Hustrue, hos hvilken han kunde nyde huuslig Ro og Fred. Saadan en Hustrue ventede han at finde i denne Naturens ufordærvede Datter, som hedte Sophie Langberg. Han erklærede hende snart sin Tilbøielighed, og forestillede hende, at alt hvad han attraaede i sin Ægtestand var huuslig Ro og Fred. (Fortsættes.) Til Nordmændene. Saare lungt er det at erfare af Eders Breve, at Fiskerierne bestandig aftage, ja ere næsten Jntet, men - skulle J ikke selv være Skyld deri, Bidrage J ikke selv til at tilintetgjøre dem, Lader os antage at enhver levende Skabning saavel i vort Element, som Søen besidder Jnstinet nok til at frygte for at blive dræbt, og at den flygter fra den Egn, hvor den bestandig forfølges, saa vilde vi deraf kunne have grundet Anledning til at troe, at Fiskerierne og det egentlige Vaarfiskerie maa formindskes og Træksiskene for at ligne dem med Land Trækfuglene – aftage og blive borte, naar 1) Fiskene maa stedse fornemme de mange Garn, som sættes for dem, og see de døde og ofte raadne Fiske ligge deri. 2) ved den stemme Skik med de mange saakaldte Kastenøder. Hvad det første angaaer, da maa saadanne Garn ofte blive staaende fjorten Dage og mere, formedelst Uveir, hvilket foraarsager Forraadnelse hos de fangne Fiske, og rimeligt er det, at Forraadnelse maa foraarsage Søeboerne ligesaamegen, om ikke mere Uleilighed end den frembringer paa Landjorden. Og i Henseende til det andet, da kan gjerne derom siges: at hvo der vil have Alt, faaer Jntet, thi derved opfiskes mange Millioner smaae Fiske, hvoraf Tredive neppe forslaae til i et Maaltid at mætte et Menneske, da derimod 10 Mennesker, om Fiskene fik Roe at voxe, kunde have nok af Een. Usigelig ringe er Nytten af dette Slags Fiskerie, men derimod Skaden vist meget stor. Naar Yngelen opfanges, hvad skal da blive stor Fisk, Hvilke skulle da, som i gamle Dage, drage bort og komme igjen i Tusindvis store og vorne; for at lægge Rogn eller Ungel, naar ingen er opvoxet der og vant til Kysten, Hvad skal tjene de større Fiske til Føde naar de smaae ere borte. Kjere Landsmænd, For Eders egen, for Eders Efterkommeres Skyld, dersom J finde det vigtigt, da beder Landsfaderen om en Lov, som byder 1) at de saakaldte Bundgarn ikke maa bruges undtagen en kort Tid og Vinteren, naar den største Fordeeler derved at vinde, og 2) at ingen nye Kastenøder (man forvexle ikke hermed de saakaldte Sildenøder)