Berlingske Tidende, 1778-01-16
London, den 23de December. Da den Bostonske Assembly har gjort den Foranstaltning, at de fremmede Tropper ved den fangne Burgoyniske Armee, skal, indtil den er bleven transporteret bort, saa meget mueligt være skildte fra Engelænderne; saa tiener saadant vel til at vedligeholde god Orden, men derimod frygter man, at mange af disse fremmede Tropper torde lade sig naturalisere hos Nye=Engelænderne, eller andre Americaner. En Bostonsk Gazette melder: Det heder, at General Gates har, for at overbevise det gamle Fædreneland om, at dets Børn ere meget tilbøyelige til Fred, og ere ret velsindede imod samme, befalet en tapper General, og hans heele Armee, at lade sig sende hiem til Stor=Brittannien, og at han (Gates, vilde være behielpelig til, at denne anseelige Foræring kunde betids ankomme, for dermed at bringe Lord Georg Germaine en Nye=Aars Gave. - Deraf seer man allerede, hvor ugrundet Americanernes, og især de Connecticuters Freds Tilbøyelighed er. Man kan med Sandhed sige, at det har været dem allene, som have ødelagt den Burgoniske Armee. Næst efter dem ere Virginierne de tapperste, og de som meest elske Frihed. Washington er deres Landsmand, og han kan forlade sig paa dem. - Nogle haabe, at i Fald intet Forliig med Colonierne skulle komme i Stand, skal i StorBrittannien reyse sig ligesaadan en Enthusiasmus til at undertvinge dem, som den, af hvilken Colonierne drives til at forsvare sig. Man seer i det mindste allerede en Plan, efter hvilken, naar ethvert Kirke=Sogn i Engeland skaffede allene 2 Mand til Krigen, derved kunde opbringes en Arme af 22000 Mand. Schotland, siger man, skal ikkun levere 1806 Mand. Men andre vil vide at 50000 Mand skal udtages, og der skal virkelig være sendt Ordre til at indsende nøye Fortegnelser paa alle Jndvaanere, som findes i alle Kirkesogne udi Engeland og Wallis, for at blive forelagte Parlementet. Beskrivelse over de Partier, i hvilke den Engelske Nation paa nærværende Tid er deelt. Vi have egentlig at forstaae, ingen Whigs og ingen Torys meere. J Steden for disse Udtryk ere Majoritet og Opposition komne i Moden. Blaat og Grønt deelte og fordum Factionerne, men Patricier og Plebejaner vare ikkun Navne for et virkeligt Folk, der havde et retskaffent Fæderneland. Majoritet eller Hof=Parthiet bestaaer af virkelige Ministre, der ikke kan gaae af, fordi de have gjort Eed at forblive ved Hoffet, og en Mængde Staats-Borgere, der holde Threnens Overmagt for et Pant paa den almindelige Rolighed, og saaledes lade sig lede uden Undersøgning, hvortil de des- uden ikke ere dygtige. Oppositions=Partier bestaaer af 3 Classer. 1) Afskedigede Ministre, hos hvilke Fortrydelse foraarsager en bitter Patriotismus, eller pedantisk Politik. 2) Hidsige og vindesyge Hoveder, der, efterdi de see for sig Exempler af en, ved en tøyleløs Uroelighed erholden Lykke, gribe til dette Middel, og ligesom de gamle Parther stille sig an, som de vendte Ryggen til det Maal, de vilde opnaae. 3) Folk som ved Dadlesyge vil give sig Anseelse af Patriotiomus. Jblant disse ere virkelig nogle, som maatte vilde forbinde Lydighed med Friehed, og Fred med Fornuft, men deres Mine er meere alvorlig, end forbittret, og da Kierlighed til det Gode er ingen larmende Passion, saa ere de og heller ingen Skrighalse i Forsamlinger. De Orationer, der fylde vores Blade, have ikke Medlemmerne af denne sidste Classe til Forfattere. Dette er Opløsningen paa vor national mørke Talle. Paa de politiske Prædikestole prædiker Talerne om det Uveir, der nedslaaer Tempelen, og iblant dem, som ansees for Pøbel, staae hist og her Tilhørere, der blive saa sikre, som om en Torden=Afværger var anbragt paa det politiske Taarn. For et Folk, der fornøyer sig med Frieheds Chimære; ere forstilte Stridigheder en Hoved=Post, det troer iblant sine Undertrykkere selv at see treburios plebis, (Almuens Forsvarere.)