Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-10-09
- At Algreen-Ussing (hedder det i Fædrelandet) har i den sidste Stænderforsamling ikke indtaget den samme Plads som forhen, det vil ikke kunne nægtes. Han er stegen ned fra at være Reformvæsenets Hoved til en af dets dygtigste og kraftigste Medarbeidere. "Men har da Algreen-Ussing forandret sig." vil man spørge. Har han skiftet Overbeviisning? Er han veget fra den Plads, hvorpaa han stod?" Neil Fast, urokkelig, med samme Diervhed staaer han der, hvor han stod i den første Stænderforsamling. Han er ikke vegen tilbage, det er Tidsaanden, som synes at være skreden frem over ham. J den samme Aand, der tidligere besjælede ham, har han fremlagt Forslaget om det tvaarige Finantsbudget, og vundet Forsamlingens eenstemmige Bifald (med Undtagelse af Justitsr. Skibsted). Men det store Spørgsmaal: Skattebevilgningsret, stats retlige Garantier, en friere Forfatning, har ikke i ham havt sin Forkjæmper, sit oplivende og besjælende Princip. Jndtil den 17de Septbr. havde han undgaaet, selv paa Opfordringer, at udtale sig frit og uforbeholdent om denne Sag. Jngen vil da vel troe - udbrød han da – at jeg ikke skulde ansee en constitutionel Forfatning som et stort Gode for et Land, som det sikkreste Værn til Betryggelse for Folkets Rettigheder og det virksomste Middel til alle gode Kræfters Udvikling. Jeg troer gandske vist dette og tiltræder aldeles hvad vor ærede Præsident har yttret derom. Men istedetfor Constitutionsspørgsmaalet fremhæver han derpaa de moralske Garantier, og dvæler ved de midlertidige Udviklingstrin." J denne store, alt Andet omfattende Sag staaer Algreen-Ussing, ifølge sit hele Forhold i Stændersalen, ikke i Spidsen for de Fremadskridende, saaledes som Hvidt, Schouw, Clausen og Tutein. Han har ikke anført, han har tiltraadt og henholdt sig. Jfølge det Punct, hvorpaa han nu staaer (Constitutionen i Baggrunden, og gjennemgribende Reformer i Forgrunden) synes han at maatte være i fuld Overeensstemmelse med Regjeringen, der i ham kunde faae et særdeles passende Organ for sine Bestræbelser. Og hvis det skulde forholde sig, som vi (Bladet Fædrelandet") tidligere have søgt at godtgjøre, at det er de forældede og for Folket ubekjendte Ministre, der snarere staae som en Adskillelse end som et forenende Led mellem Konge og Folk, da synes Jngen bedre skikket til at raade Bod herpaa end han, der er kjendt af Folket, der er udgaaet fra det, kjender dets Trang, og hvis Stemme med Hensyn til Reformer i Forvaltningen har lydt saa kraftfuldt, at han nødvendigt maatte træde ud af Regjeringens Tjeneste, hvis ei hans Grundsætninger bragtes i Udførelse. Saalænge han derfor beklædte et høit Statsembede, vilde Folket have Garantii for, at ei allene Kongen men hele Regjeringen meente det alvorligt med Reformerne." Fra Sjælland. J Nestved var D. M. aftraadt i Postmester Wittes Gaard. Hs. K. H. Prinds Ferdinand og Grev Moltke fra Bregentved deeltoge i den afholdte Diner. Paa Torvet var opreist en Æresstøtte, hvorpaa var anbragt et Transparent, forestillende et Guddomsøie over Majestæternes Navne, omkrandset af Egeblade, der var tilstørret, men om Aftenen blev afhyllet, da et af Borgere, Militaire og Bønder arrangeret Fakkeltog blev bragt D. M. Den Deputation, som indfandt sig hos D. M. bestod af Borgerrepræsentanternes Formand Procur. Nye, Kammerj. Oldenborg og Sognefoged Hans Olsen. Om Aftenen var hele Byen illumineret. Husene vare smykkede med Krandse og Guirlander. Midt paa Broen var opreist en Æreport med Jndskrift: "Troskab og Tillid, og over Ringstedporten stod i Flammeskrift de Ord: "Guds Fred!" Paa hele Veien til Gisselfeld var posteret Folk til Hest med Lygter.