Københavns Adresseavis, 1768-10-03
Nye Opdagelse om Championer. Man har Aarsag at være meget mistroisk imod alle Championer overhovedet. De ere næsten allesammen skadelige og fører en dødelig Forgift ved sig. Tusinde jammerlige Exempler beviser dette. Man har merket, at Champions=Frøet har inden kort Tid forvandlet sig til en forunderlig stor Mængde smaa Kryb, naar det kommes i lunket Vand, hvilke Kryb svømmer hist og her, bevæger sig med stor Hastighed, og endelig skydder Rødder og bliver Championer. Det er vist nok, nogle Naturforskere har ikke vil det tilstaae disse i den flydende Materie sig bevægende Dele nogen mechanisk Dannelse, som lignede Dyrenes. Andre har endog nægtet, at det lod sig saaledes see, efterdi de ikke kunde give nogen fornuftig Oplysning derom. Hr. George Wilck, en Mand som hverken giver sig ud for en Naturkyndiger, ikke heller overhovedet for en Lærd, havde forliden Behiertighed til at nægte dette Syn, og for liden Jndbildning om sig til at søge en begribelig Forklaring om samme, men fattede den Beslutning, at anstille et nyt Forsøg derover. Den 29de August afvigte Aar 1767 afplukkede han 2 Championer i middelmaadig varmt Veyr. De vare af det Slags, som man i Almindelighed holder for gode og uskadelige, gandske moedne og aabne. Han trak den underste Hud af den ene af dem, lagde den i et Glas, og slog saa meget Vand af Floden paa den, at det gik gandske over den. Efter nogle Minutter blev Vandet rødagtigt. Han kom en Draabe deraf paa et Glas, og betragtede den igiennem et af Hr. Wilsons enkelte Forstørrelses Glas. Han merkede, at denne Draabe var en Hob smaa Championskorn. De havde en Kugelrund Figur, og en rød Farve, vare halv giennemsigtige, og paa hver af dem fandtes en liden sort Plet. Jagttagelsen blev igientagen den følgende Dag, og en anden Draabe blev betragtet, uden at der viste sig nogen Forandring eller nyt Syn. Hr. Wilk lod altsaa Champion=Huden endnu ligge i Vand i to Dage. Den tredie Dag merkede han en liden mat Bevægelse ved Kornene. Den følgende Dag var samme endnu kiendeligere og kredsformig. Han gjorde altsaa den Slutning, at de smaa materielle Dele, som han havde holdt for Korn, vare virkelige Kryb og smaa Dyr, og to Dage derefter saae han igiennem Forstørrelses=Glasset, at Vandet var opfyldt fra øverst til nederst med en utallig Mængde af saadanne smaa Kryb. De vare giennemsigtige og bevægede sig ligesom smaa Frøer eller unge Aale med en forunderlig Hastighed. Det syntes ligesom de angrebe smaa materielle Kugler, og stødte dem med Heftighed fra en Side til en anden. Disse Kugler vare de egentlige rette Champions Korn. Hr. Wilck undersøgte dem endnu noget nøyere, og blev vaer, at flere af disse Kugler forenede sig med hinanden, og dannede smaa Klumper, af hvilke der udkom meget fine og tynde Trevler, hvilke saae ud at være Rødder. det samme Vand neden paa Bunden opdagede Hr. Wilck. endnu en anden Art smaa Kryb. De vare større end hine og ovale. De kom overeens med de smaa Orme, som man om Sommeren seer i det Vand, hvorudi Blomster og andre Vexter har staaet. Aarets Tid har ikke tilladt Hr. Wilck at giøre Forsøg med Boffist, Velle de Loup, som er en meget giftig Champion. Skal man nu overhovedet giøre den Slutning af dette Syn, at Championerne ikke henhøre til Plante, men til Dyre=Riget? Hr. Wilck ligner dem ved Zoophiter og Koraller. Han troer, at Hr. v. Linneus, at de smitsomme Sygdomme just kommer af disse smaa Kryb, og er af de Tanker, at man, det snareste mueligt er skulde tænke paa Midler, at ødelegge disse høystfarlige smaa Bestier, førend de ombringer og ødelegger Menneskene.