Jyske Efterretninger, 1788-10-03
Det er besynderligt, at Grændserne imellem russisk og svensk Finland i hele Strækninger, nemlig i Landskabet Sawolax, ikke nøie ere bestemte. Der ere 26 Hjemmer eller enkelte Bøndergaarde, paa denne Grændse hen, hvilke siden i Aaret 1743, hverken have betalt Afgivter til Sverrig eller Rusland, siden det endnu ikke er afgjort under hvilket Herredømme de staae. Gouvernement, fuld af Bierge, Dale, Moradser og Søer; Overhoved er det russiske Finland, som kaldes det Wiburgske Biergene ere meest bevoxte med Gran og Fyrretræer. Jorden er ufrugtbar, og Kornet bliver mestendeels ikke modent. Sammenbængende Byer ere her ikke, men saa kaldede Hemmer, eller Bøndergaarde, hvori Bonden boer med sin Familie, og har sin Ager, Eng og Skov omkring sig; ofte boer indtil 40 Personer, hos hinanden. Et Antal af 100 indtil 150 saadanne Bønder uden maadelig Kopskat. J det heele Gouvernement ere ikke mange giør et Kirkesogn. Bønderne ere fri Folk, og betale intet uden over 15,000 Bønder af Mandkiønnet, og omtrent 22,000 a Qvindekiønnet, nemlig paa det platte Land. De leve yderstelendig og slet; Agerbrug og Fæedrivt er af ingen Betydenhed; de fleste leve af Træehandel og Fiskerie. De seile med deres Fiske til de frugtbareste Provindser, og tilbytte sig derimod Korn. ganske tydelig den Forhug og Skandse, som den svenske Armee i Paa Veien fra Friderichsham til Wyborg finder man endnu Aaret 1743. under Generalerne Greve von Løvenhaupt, og Baron von Buddenbrok, paa en uforsvarlig Maade forlod, uden at miste Hovedet. Disse Forskandsninger ligge omtrent 3 Mile fra oppebie Russerne, hvorfor ogsaa begge, som bekiendt, maatte Frederichsham paa en temmelig lang og klippeagtig Høi, der er bedækket ved en temmelig stor Morads, og hvortil man kuns kan komme ad en eneste Vei, som endnu desuden er paa begge Sider afhængig. Folk, som have seet det med egne Øine forsikkre, at Greve von Lasey, som i Aaret 1743 commandeerte den russiske Armee, maatte anvende 12 Timer førend han kunde bestige kan man slutte, hvor besværligt det er i hine Egne at fore Forskandsningen, omenskiønt ingen levende Siel var deri; heraf tage Krigsoperationer. Jngen Proviant, liden Græsning, endnu mindre Qvarterer, elendige Egne, Klipper og Moradser, kort, alt hvad som kuns kan giøre en Krig besværlig. Erfarne Officerer, der have staaet i disse Egne, forsikkre, at et brav Corps af 20000 Mand var i Stand til at afholde den største Armee, og giøre dem ethvert Skridt stridig. Hovedstaden i det russiske Finland er Wyborg, hvoraf den heele Provinds har faaet sit Navn det Wyburgske Gouvernement, og er en Dags Reise fra Frederichshavn, ligger ved en Jndbugt af det Finske Hav, paa en Halve, og er et meget stærk befæstet Sted, bliver ogsaa ved et Slot, og en besynderlig Fæstning Sanct Anna beskyttet. Den er bygget i Aaret 1293 af Svenskerne, og var tilforn deres Formuur imod Rusland. J den Nystætske Fred 1721. maatte Sverrig aftræde denne Stad, samt Provindserne indtil Willmanstrand og Frederichsham til Rusland. J den Aboske Fred 1743. maatte Sverrig ogsaa aftræde til Rusland Fæstningen Willmanstrand og Frederichsham, tilligemed Passet. Pyttis, som Svenskerne ved deres Jndmarsch nu allerførst har besat. - Staden Wyborg har en Folkemængde af 9000 Jndvaaner; nogle Huuse ere af Muursteen, men de fleste af Træe. Dette Sted driver den fornemste Handel i heele Provindsen. Udførselen bestaaer fornemmelig i Tælle, Beeg og Tiære. Jndforselen derimod i Viin, Specerier, Korn og Salt. J Aaret 1778. var 99 Skibe ankomne til Wyborg, hvoriblandt 65 Engelske. Her er nu Landets Regierings Sæde, Rettens Sted og et General Gonvernement. Grosfyrsten og General Chefen Grev von Moensin Pouschkin have her taget Qvarteer, da de fra Petersborg ere gangne til Armeen, og da stod der i Leir ved Wilman strand 8000 Mand og ventede paa andre Tropper. Fra denne Egn, som her er beskrevet, vil man formodentlig erholde store og vigtige Efterretninger.