Aalborg Stiftstidende, 1828-10-11
Tyrkiets Keiser, de Rettroendes ophøiede Hoved er den sidste Green af Mahomeds Familie. Han har uden Tvivl dette hellige ædle Blod, som flyder i hans Aarer, at takke for den ærefrygt, hvormed Janitscharerne skaanede hans Person under kritiske Omstændigheder, under hvilke denne Milits til andre Tider ikke undlod at bade sin Yathagan (Janitscharernes Sværd, i Fyrsteblod. Med Ømhed elsket af sin Onkel Selim, fik Mahmud en omhyggeligere Opdragelse, end den sædvanligt pleier at blive musselmanske Prindser til Deel, men denne glimrende Opdragelse indskrænker sig dog til Kundskab om det arabiske og persiske Sporg og til Grundsætninger for Skjønskrivning, som hos Tyrkerne staae i stor Agtelse. Man anklager ham for, at han har forgivet sin Søn, som Janitscharerne skulle have havt Lyst til at sætte paa Tronen; imidlertid indrømmer man ham, at han er en god Fader, og med Ømhed elsker de Døttre, som Favorit-Sultaninden har skienket ham. I Duelighed i Statstyrelsen synes han at overtræffe de fleste af hans Forgængere. Det østerrigske Cabinet, hvis Jnteresse stemmer overeens med Portens, og som følgelig ikke undlader at meddele den Advarsler og vise Raad, finder i Mahmud en Lærling, som herligt veed at sætte Herr von Metternichs Theorier i Værk. Han har erhvervet sig den Berømmelse, at tilintetgjøre Janitscharernes Pødel. Regimente, disse frygtelige Prætorianer, som 1821 myrdede Grækerne i Phanar og tidligere havde gjort Ende paa Selims og Mustapha den 4des Liv. Siden de fik deres Afskeder beseglede med Kartætscher, har fuldkommen Rolighed hersket i Constantinopel, og alle Fremmede nydt lige Beskyttelse. Hans Forfædres barbariske Han er modigen uden Frygt, og besidder nogle Talenter. Hans første Fremtrædelse paa Regent-Skuepladsen var glimrende og Krigen med Rusland førte han dengang med Kraft. Paa Sletten ved Dand Pascha plantede han Prophetens Fane, kaldte alle Muselmænd til Vaaben, leverede nogle blodige Slag og erhvervede sig i 1812 en ærefuld Fred. Med en saa bestemt Karacteer vil hans Forsvar af Hovedstaden, uden al Tvivl blive tapper, men hans mange nye Jndretninger paa europæisk Fod have fjernet Ulemas Gemytter fra ham, hvilket kan geraade ham til megen Skade hos Folket. Hussein Pascha. Han er Generalissimus for Armeerne ved Donauen. Født i Erzerum, traadte han tidlig ind i en Orta af Janitscharer. Ved Revolutionen 1826 var han allerede avanceret til en Janitschar-Agas Grad. Han havde Overbefalingen over Arsenalet ved Tophana; de asiatiske Tropper, som vare kaldte af Sultan Mahmud, da han hemmelig gik svanger med det Ønske at skille sig ved disse oprørske Ortaer, kamperede i Scutari, Artillerister bleve satte over til Constantinopel; man omringede Janitscharernes Kaserner, og Blodbadet begyndte; Sultanen opplantede Prophetens Fane for at kalde hele Befolkningen til Vaaben imod disse militaire Demokrater, forskjellige Rygter, man havde bragt i Omløb, blandt andre, at Janitscharerne tilbageholdt og tilegnede sig de Korntransporter, som vare bestemte til Folkets Forbrug, bleve begjærligt opfattede af Pøbelen; en Formindskelse af Levnetsmidler i det Øieblik, da Myrderiet paa Oprørerne begyndte, opirrede alle Keiserstadens Klasser imod dem. Da Hussein saae, at deres Sag var tabt, at Soldaternes sædvanlige Støtter, Haandværksklasserne vare Deeltagere i Myrderiet, at Lastdragerne og Brandfolkene vare lige saa modløse som de andre, saa underhandlede han hemmelig med Monarken. Han havde Søearsenalet i sin Magt, han kunde stikke det i Brand, men man lovede ham en Paschas Grad af 2 Hestehaler, naar han vilde overlevere Arsenalet til Artilleristerne og lamme sin Ortas Anstrængelser. Dette blev indledet med største List; Husseins Compagnie blev overvældet, en Deel af dem halshugget og kastet i Bosphorus, en anden Deel deporteret til Kysten af Asien. Hans hemmelige Jntrigue blev saalidet bekjendt, at Storprofosen, da han saae ham rolig, anbragte Klage imod ham, men han havde Hamans Skjæbne; den Straf, han foreslog for Agaen, blev anvendt paa ham selv, og Hussein blev beklædt med en Paschaes Pelts. Nu ledede han Organisationen af de nye Tropper, kaldte Officerer, som vare øvede i europæisk Taktik, fra Jbrahims Armee og lod de Musselmænd opsøge, som havde spilt Roller under Selims Reformer. Sultanen har vidst at sætte Priis paa denne sin nye Paschaes Fasthed og strenge Caracteer og stillet ham som Overfeldtherre i Spidsen for sine Hære ved Donauen. Admoradji-Effendi. Efterat Schanizad, anklaget for at staae i Forstaaelse med de imod Sultanen fjendtligsindede Janitscharer, havde mistet Hovedet, blev Admoradi-Effendi ophøiet til hans Post, det vil sige, til den høie Ports Historiograph. Han hører til de Ulemas-Corps, det hedder, han besidder de overfladiske Kundskaber, der udgjøre den tyrkiske Videnskabelighed. Han er Forfatter af adskillige Taffirs eller Commentarer til Koranen.