Berlingske Tidende, 1767-02-02
Madrit, den 19de December. Paa det Betænkende af 9de Junii sidstl. som Fiscalerne efter Raadets Anordning have meddeelt, angaaende de heri Staden skeete Uordener den 23de til 26de Mart. forhen, og hvad som der har paafulgt, er af det Kongel. Raad faldet saadan Beslutning: Efterat Raadet omhyggelig har overveyet den Sags Vigtighed, hvorom Spørsmaalet er, og efter det Betænkende, som Fiscalerne i Gaar have overgivet Raadet, holder det for at de Sælskaber, som med deres Forestillinger have indfundet sig hos Eders Majestæt, ere tilstrækkelig beføyede, for at Eders Majestæt igienkalder de Benaadinger, som Hans Kongel. Medlidenhed har bevilget Almmen den 24de, 25de og 26de Mart., eller i det mindste at de forblive kraftesløse. Jmidlertid, efterdi de som have gjort disse Forestillinger, have ingen Deel i den Tilgivelse, som C. M. har behaget at forundede Strafskyldige, hvem allene den i sær vedkommer, formeener Raadet, at de ere ikke de rette Parter til at anholde om sammes Jgienkaldelse, saa meget hellere, da Tilgivelsen viser en Medynk, som er uadskillelig fra den Kongel. Mild Udi en Forestilling, som Geistligheden i Ma hed. drit paa samme Tid, eller den 6te Junii, overgav til Kongen udi samme Materie, drives ikke paa nogen Jgienkaldelse af de af Kongen Almen beteede Føyeligheder, men det hedder tilsidst: "Udi de gresselige Omstændigheder, hvori vi have befundet os, have vi troet, at det var en af vore fornemste Pligter, at anvende Formaninger og andre det Præstelige Embede anstændige Midler, for at alle og enhver maatte holde sig inden de Grændser, som de guddommelige og verdslige Love foreskrive dem, efter Stand og Vilkor, uden efterdags at misbruge Eders Majestæts sande Kongel. Medlidenheds overmaade Godhed. Vi have og den Glæde, deraf at befinde de lykkeligste Virkninger, ved den Stilhed og Fredelighed, som nu hersker iblant Folket, og ved den sonlige Kiærlighed samt blinde Lydighed som de betee Eders Majestæt. Vi have da intet mere at sige, end paa det allerindstændigste og underdanigste at bede Eders Majestæt, at ville værdige dette Folk den Naade, omendskiønt at det maaskee ikke fortiener den, at komme tilbage og boe iblant det. Det er af Eders Majestæts Ædelmodighed at vi forvente saadant, i Følge af den allerunderdanigste Bøn, som vi nu her frembære for Hans Fødder, i det at vi i øvrigt opofre Eders Majestæt vore Personer og Gods." Samme Forestilling er ogsaa fra Kongen vorden tilstillet Raadet, til samme Ende som de 4re forrige, men først den 12te Junii, altsaa 2 Dage efter at forestaaende Raadets Beslutning var faldet. – J Følge bemeldte Raadets Beslutning, er faldet Kongel. Resolution, dermed overeenstemmende, saa at den af Hans Majestæt bevilgede Tilgivelse skulle staae ved Magt. Herhos blev det dog Græven af Aranda tilkiendegivet, at uagtet den erkiendte Ugyldighed i de Føyeligheder som Hs. Majest. af lutter Mildhed har beviist Almuen i Madrit, ville Hans Majestæt dog ikke for nærværende Tid oprette igien den Commission, som det var opdraget at tilveiebringe Levnetsmidler, og hvilken blev afskaffet, men Hs. M. vil at Corregidor og Magistratens Forsamling drager Omsorg for Levnetsmidlerne, og det under samme Jndseende af Raadet, som var paabudet og fandt Sted førend bemeldte Commission blev oprettet. Jøvrigt skulle saadan Sagens Udfald paa behørig Maade offentlig kundgiøres. Den 27de December. Under 25de hujus er kundgjort en Kongel. Forordning, hvorved Jesuiterne overalt i dette Rige tilholdes at erlegge Tiende af alt hvad de besidde, i Steden for at de hidindtil kuns have erlagt den tredivte Penge af deres Jndkomster.