Aalborg Stiftstidende, 1835-06-15
Indsendt.)¬ De vedvarende mistænkelige Jldebrande i den nordlige Deel af Jylland burde allerede forlængst have henledt det Offentliges Opmærksomhed paa en passende Jndskrænkning i den overalt tiltagne Assurancelyst paa Meubler, Varer og Effecter, som nu truer, end mere at udbrede sig, efterat Meubel=Assurance-Selskabet i Altona ogsaa begynder at sende sine Commissionairer herop, som imod en billigere Præmie end det Kjøbenhavnske modtage Forsikkringer. Det kan vel neppe feile, at vedkommende Authoriteter forlængst ere komne til den Overbeviisning, at de mange Jldebrande, hvortil al anden Anledning, de strængeste Undersøgelser uanseete, har været uopdagelig, ere fremkaldte af den nemme Maade, hvorpaa den overdrevne Meubel=Assurance forskaffer Formue. Det er ei nok, at denne Erhvervmaade paafører de offentlige Kasser betydeligt Tab, men den demoraliserer i høi Grad Folket; ei alene Gjerningsmændene, men og de flere, der komme indi Sagen, f. Ex. Taxationsmændene over de fra Jldebranden, reddede Ting; de Vidner, der fremstilles for at bevise, at de Brandlidte ved Jldens Udbrud eiede Løsøre for det assurerede Beløb, hvortil ialmindelighed bruges Tjenestefolk, Tjenestedrenge bo. s. v., der letteligen ved urigtige Forestillinger eller Udsigten til egen Fordeel kunne lade sig bevæge til at give Sagen et andet Udseende, end der tilkommer den; de, der i Anledning at Jldebranden udfløtte deres ogsaa assuerede Løsøre, som, skjøndt i Forbrydelsen uskyldige, dog ofte ei ere saa nøieseende med, som det er paa deres Samvittigheds Bekostning, at de erhverve i dem en større Brandassurance-Erstatning, end der retligviis tilkommer dem. Ogsaa det Vanskelige i at opdage Jldspaasættelse, som ialmindelighed nødsager Politiet til at lade de formeentlige Gjerningsmænd slippe, om der endog haves den største Formodning imod dem, naar de blot stadigen nægte det dem paa sagte Factum, indeholder tilbørlig Anledning for det Offentlige til at indblande sig i hine Assurance-Compagniers Virksomhed Jndsenderen af disse bemærkninger har troet, at det vilde lede betydelig til Maalet, nemlig hemme Lysten efter at assurere for et større Beløb, end man har Værdi for, naar 1) at Løsøre=Assurance i straatagte Bygninger blev nægtet. Her have Eierne, efterat Forordningen af 6te April 1832 udkom - et dobbelt Motiv til Jldspaasættelse, nemlig at berige sig i en overdreven Løsøre=Assurance og paa en bekvem Maade erholde det straatagte Huus teglhængt. De fleste Jldebrande ere ogsaa opstaaede i straatagte Bygninger, og, hvad det Ubillige i denne Bestemmelse angaaer, da kan det bemærkes, deels, at man for en halv Snees Aar tilbage ikke kjendte noget til Løsøre=Assurance hos Almuesmanden; deels at dette vilde fremme Afskaffelsen af Straatag og spare mangen fattig Mand Assurance, præmie, da han ofte kun assurerer af Frygt for, at hans Nabo skulde have en Speculation ifinde med den Assurance, denne har tegnet. 2) Naar Compagniet tilholdt dets Commissionairer ikke at modtage nogen Assurance, hvormed ikke fulgte specificeret Fortegnelse og Taxation over de Gienstande, der skulle forsikkres, forsynet med Attest fra trende paalidelige Mænd, til Beviis for Specificationens Rigtighed. 3) Naar Compagniets Commissionair afleverede Gjenparter til Politiet af enhver tegner Assurance, og naar da dette og Commissionairen, efter den Anledning, Omstændighederne kunde indeholde, undertiden overraskede de Assurerede med en Undersøgelse, til Oplysning om hvorvidt de forsikkrede Gienstande vare tilstæde. 4) Naar Handlende, der assurere deres Varelager, bleve tilholdte i Assurancetiden at føre nøiagtige Af= og Tilgangslister over Varebehold ningen, saaledes at de til enhver Tid kunne oplyse, hvormege de ere i Besiddelse af, og af hvem de havde indkjøbt det beholdt ne Varelager. 5) Naar al Udfløtning fra Naboen til de an brændte Bygninger blev nægtet. Det er vist, at Compagnie har lidt sit største Tab ved de Erstatningssummer, samme har maatte udbetale i Anledning af den Skade, der er foraarsaget ved Udfløtning, og det er vist, at samme i Almindelighed havde været sparet, naar Udfløtningen var bleven nægtet. Compagniet lider i Almindelighed det samme Tab, hvad enten Altil brænder eller Noget bliver reddet, og, tabte det end een Gangne derved, at Udfløtning ei var skeet, saa vilde det have tidobbelt Fordeel i de andre Gange, denne blev forhindret. Kan denne Regel ei bestemmes, bør det dog paalægges Commissionairerne ei at tillade Udflytning, forinden Politiet og Brandvæsenet erklærer samme nødvendig. 6) Det var derhos hensigtsmæssigt i Jldebrandstilfælde, at Fortegnelsen og Taxationen over den Brandlidtes Eiendeele blev overleveret Taxationsmændene; at disse derefter bleve paalagte at erklære, hvorvidt den mindre Værdi, de reddede Effecter nu befindes at have, hidrører fra Brandskade eller en overdreven Taxation i Jnventariet; herved vilde Compagniet spare betydeligt, thi mange af de reddede Effecter taxeres langt under den Værdi, de gives i Jnventariet, uagtet ei tilføiet Skade af Branden eller ved Udfløtningen; alle de Ting, som af disse Aarsager ikke vare beskadigede, maatte ret ligviis udgaae, uden Hensyn til, hvorvidt samme havde den afden Brandlidte angivne Værdi. Men, naar nu Compagniet saavidt muligt, ved Policers Udfærdigelse har overbeviist sig om den tegnede Assurances Redelighed, og de optagne Undersøgelsesforhør vise Jldens Aarsag, maae det og misbilliges, at Compagniet udhaler Assurancens, Udbetaling eller paadrager den Assurerede bekostelige Beviser, hvilket, da Grundprincipet for al Assurance er Skadesløsholdelse, tvinger den Assurerende til at søge Erstatning for det Tab, han lider ved en saadan Fremgangsmaade, i en forhøiet Assurance. Derfor bør Erstatningen ogsaa udbetales 3 Maaneder efterat den Assurerede til Compagniets Commissionair har indleveret Taxation over de reddede Effecter samt sin edelige Forsikkring, at de assuerede Ting ved Jldens Udbrud vare tilstede. ræerare