Aalborg Stiftstidende, 1839-08-02
Udlandet. Tyrkiet og Ægypten. En telegraphisk Depesche over Marseille melder fra Alexandrien, at en Afsending fra Kapudan Pascha er ankommen derhen for at underrette Vicekongen om Flaadens Ankomst til Stanchio i Retningen af Rhodos og tilbyde at stille Samme under Hs. Høiheds Beskyttelse for at sikkre den mod de Følger, som Sultan Mahmuds Afgang maatte medføre. Mehemeds Svar kjender man endnu ikke. Et Dampskib var fra ham afsendt til Kapudan Pascha. Jøvrigt erklærer Moniteur Parisien de i Gazette de France indeholdte og i Gaarsavisen meddeelte Detail om Slaget ved Nisib for urigtige og overilede, da Regjeringen dengang endnu ingen nyere Depescher om de orientalske Anliggender havde havt. Slagets Hoved-Resultat stadfæstes forresten i alle Beretningerne fra Krigsskuepladsen, af hvilke især en i Marseillerbladet Semaphore, som er uddragen af de af Vicekongen til Genecalconsulerne gjorte Meddelelser, fortjener Tiltro. Efter denne bestod Tyrkernes Styrke af omtrent 70,000 og Ægypternes af neppe 35,000 Mand. Strax efter den første Jld grebes Tyrkerne af en panisk Skræk og Slaget varede neppe 2 Timer. Overofficererne vare de Første, som gave Tegn til Flugt, hvorpaa Soldaterne, aldeles modløse, løbe tilhøire, og tilvenstre fra hinanden endnu for de kom i Jlden. Henved 16,000 Mand af Tyrkernes Armee bleve tagne til Fange. (Jfølge en anden Beretning udgjør Fangernes Antal kun 3000, blandt hvilke vare endeel Englændere, som paa Spørgsmaal herom erklærede, at de havde fægtet med at Liebhaveri.) Jfølge indløbne Beretninger til Constantinopel fra Malattia var Hafiz ankommen derhen med henimod 25,000 Mand af den adsplittede Armee, saa at Tyrkernes Tab, hvis foranstaaende Angivelse forholder sig rigtig dog ikke kan have været saa overordentligt. Til ovenstaaende Meddelelser maae endnu føies følgende Beretning i "Desterr. Lloyd" fra Alexandrien af 6te Juli. "J dette Øieblik bringe 2de Dampskibe, som næsten samtidigt ere indtrufne hertil fra Syrien, den Efterretning, at Jbrahims Armee i 2 Colonner forfølger Fjenden. Den første Colonne under Ach med Pascha Miniskii tager Retningen mod Orfa og Diarbekr, den anden under Soliman og OsmannPascha fører Jbrahim selv mod Konia og Carput. Kapudan Paschas Adfærd forklares nu af Forskjellige paa følgende Maade: Det synes nemlig, som om Kapudan Pascha erfarede, at han var afsat og at den nye Storvezir havde ifinde at lade ham strangulere, og han derfor nu selv anklagede Chosrew Pascha for, at han havde forgiftet Sultan Mahmud for at gjenoprette Janitscharernes Herredømme, og saaledes besmykkede sit Frafald. Man tilføier, at Kapudan Pascha havde til Hensigt at udraabe Mahmuds 2den, først 10 Aars gamle, Søn til Sultan. Der circulerer tillige Rygter om, at der allerede i en tyrkisk Provinds havde reist sig en ny Sultan og at flere Paschaer, overeensstemmende med Mehemed Alis Jnstructioner, viste sig beredvillige til at anerkjende denne som Mahmuds Efterfølger. Den Rolighed, der skal herske i Constantinopel, synes heller ikke at love lang Varighed, Flere Personer ere saaledes i de sidste Dage blevne henrettede og deres Liig kastede i Bosporus. Samme kraftige Forholdsregler skulle være anvendte paa flere Steder i Provindserne, hvor det af Mahmud undertrykte Janitscharparti igjen begynder at reise Hovedet.