Københavns Adresseavis, 1774-05-04
Hvad man siger om Araberne, at de, for at forekomme Caffeens Plantning hos andre Nationer, skulle døde Bønnerne i varmt Vand, førend de forsende dem, er aldeeles ugrundet, thi de saae selv Bønnerne, ligesom de ere, naar de forsendes til Europa. Men de vælge de største og mocdenste, gnie dem med Aske, udstrøe dem i en vel omgravet og tilbereedt Jord, dekke dem vel til med Jord og Giødsel, og vande idem tilstrækkelig, hvorefter de inden 16 til 20 Dage fremkomme. De unge Planter bliver staaende 1/2 til 2 Aar, og holdes imidlertid vel fugtige og skiules imod den stærkeste Soel Heede, siden plantes de om i Dale eller omkring de forommeldte Bierge, de sættes ungefær 1 Alen dybt, og 4 3/4 Alen fra hiinanden. Ved hver plantes et Pi sang eller andet Træe, til Skygge for de unge Planter imod Solens brendende Heede. Paa nogle Stæder saaes og imellem Træerne et Slags Sæd Djuari kaldet, som udfordrer bestandig Tilsyn, og maae vel paapasses og giødes med Geede Møg. Det tredie Aar efter Omfløtningen bærer Caffee Træet sine vellugtende hvide Blomster og paa følgende Frugter, der sidder imellem Bladene og Greenene, og hvis Mængde tiltager med Træets Alder, som kan blive 100 til 110 Aar. Frugterne seer ud som smaae Kirsebær, ere først grønne, men faaer efterhaanden en behagelig rød Farve, og elskes meget af Aber og Markatter, for det og Bønnerne siddende saftige og sødagtige Kiøbs Skyld. Jmod at Bære ne begynde at blive lidt brune, standseer man med Vandingen, at de des snarere kan tørres, hvorved den yderste Skal bliver heel brun, og det omtalte Kiød forvandles i en sey Hinde eller et Skal, som ved liden Syrlighed beholder sin Sødme, men i øvrigt har liden eller ingen Smag af Bønnerne selv. I December og Januarii Maaned begynder man at indsamle Frugterne, som varsomt nedrystes, at en de unge Quister maatte tage Skade. De som ey affalde ved Rystningen plukkes af, og de som ey ere fuldkommen tørre bliver siddende, til de ere moedne, og indsamles efterhaanden. De indsamlede Frugter udbredes 10 til 12 Dage, i Soelen paa Maatter for at tørres, og efter Klokken 12 om Natten tildekkes de med Maatter, hvorpaa legges tunge, Steene, for at udpresse den søde Saft, som endnu er i Skallene. Naar de endelig ere tilstrækkelig tørre, legges de een Dags Tiid i Skygge, og tages siden hiem for at skilles fra Skallene, som nogle da strax giøre, andre derimod udsætte, indtil alle Frugter ere indsamlede. Jblant føres de og med sine Skal til Mocca. Bønnerne skilles fra Skallene paa følgende Maade: De males løselig i en Qværn med Steene af 2 Foeds Diammeter, efterat de 12 Timer forud have været vædede med Vand, at de ey formedelst for stærk Tørhed under Malningen springe i Stykker. Ved samme brydes Bærene, saa at Skallene falde paa den ene Side af Qværnen og Bønnerne paa den anden, som siden vendes og tørres i Skyggen; thi om de legges i Solen, tabe de deres liflige grønne Farve som saa høyt agtes og blive hvide, som altid ansees for et Tegn paa slet Caffec. Skallen tørre Araberne, støde den og kaage deraf en Drik, den de kalde Caffee, og falholde paa Landsbyerne i alle saa kaldede Caffee=Huuse, hvor den drikkes uden Sukker og smager ret ilde. Tresindstyve Pund af saadanne Skaller sælges for 3/4 til 1 3/4 og 2 Piaster, den yderste brune Skal dyrere end den inderste guule. Endnu have de en Sort Skaller, som skatteres saa høyt, at de betales dobbelt imod Bønnerne. Foruden disse tvende yderste Skaller, har hver Bønne især, hvoraf to ligge i hver Frugt eller Bær, en særdeles løs og tynd Hinde og sig, hvorfra Europæerne, som kiøbe Caffeen rense dem ved at afskylle dem med Vand, siden den med Tiden forvandles til et Støv. Men Tyrkerne, som komme derhen fra Levanten, tage dem med Urenset, og da deres Bønner i Almindelighed ere grønnere og seer friskere ud, saa troer man, at denne Hinde evnserverer Farven, omendskiøndt det er troeligere, at den forskiællige Transportering meere er Aarsag i Farvens Forskiællighed. i forrige Tider vare Araberne saa lidet bange for deres Caffee Plantager, at de alletider tillod Europæerne at udføre saa mange Planter, som de vilde; men siden de herefter med deres største Skade have befundet, at Franzoserne og Hollænderne have gjordt sig denne deres Efterladenhed til Nytte, med at plante dem paa Øerne Mauritius og Javn, hvorved Udførselen hos dem er bleven formindsket, saa have de nu aldeles forbudet at udføre Caffe Planter, og tillade ey en Gang at medtage Frugter i Skaller.