Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1781-05-04
Medicinsk om Børn. Børnenes Alder har ingenlunde saa mangen og svære Sygdomme at overvinde, som de andre Menneskenes Alders Tider, og dog døe de fleste Menneskeer i deres Barndom. Børnene ere frie for alle de Sygdomme som de voxne paadrage dem ved alle Slags Umaadelighed, ved alt for strænge Arbeyde, Sorrig, Fortrydelse og Ærgelse. De ere ikke saa meget udsatte for Veyrligets Afvexlinger og Umagelighed, som de vorne. Hos dem finder de farlige Tilfælde ingen Sted, som føre saa mange unge Personer i Graven, der strax i deres Mandharheds Begyndelse indfinde dem hos Fruentimmerne - Ja de arvelige Sygdomme selv, som Podagra, tærende Syge, og Gigt, lade sig sielden eller aldrig til syne udi Barndommen. Børnenes meste Sygdomme have en almindelig Aarsag, som bestaaer der udi, at de tykke Vædsker samles udigen alt for stor Mængde i deres fiine Jndvolde, som blive afsondredre udi Munden, Halsens, Madpibens, Mavens, og meest Leverens og Krøsets Musker eller Vædskekar, Bemeldte Vædskers Fraskillelse skeer ideligere hos Børnene, end som hos de voxne, og bliver der ved desto farligere, efter som disse smaae Skabninger ikke ere i Stand til, ja oftest blive forhindrede behørig at røre deres Legeme og Leedemod. Der til kommer og, at de der skal passe dem, undlade nogenlunde at erstatte denne Mangel, ved at gnie deres Legemer. Naar nu disse Vædsker befinde sig i Maven eller Tarmene, uden i rette Tid at blive afførte, fordærver de, foraarsage svære Sygdomme, ja Døden. Dette fremsættes i et Skrift af Hr. D. G. Armstrong en Doctor i Hampstead, - An Essayon the Disesses most fatal tøinfants etc. London, - og udleder deraf, som af sin Hoved=Grundsatz, de Forskrifter og Regler, som han anpriArk 280 Rd. ser til at erholde Børnenes Liv og Sundhed. For at forekomme de, hos Børnene sig befindtlige indvortes Convulsioner, skal man ikke lægge dem ned, efterat de har dict, eller bekommet andre Nærings=Midler, førend nogle Vinde ere gaaet fra dem. Man skal bevæge dem hid og did, klappe dem sagte paa Ryggen, samt gnie deres Hænder Udi udfordrende Tilfælde skal man give dem et sagte Brækmiddel, nemlig 5 a 6 Draaber Spisglas=Viin; for et Barn, som endnu ikke er en Maaned gammelt, er 5 Draaber nok, ved tiltagende Alder formeerer man Draabernes Antal. Førend man bruger Brækmidler, skal man alletider, endogsaa hos vorne, i Fald der er Forstoppelse, bruge Klysteer. Jmod Munden Sygdom, Trøske (Schwamme), skal man opløse hvid Vitriol i Vand, og dyppe en linnet Klud derudi, samt vaske Munden dermed, og omendskiønt Barnet synker nygget deraf, skaber det ikke. Børnenes farlige Sygdomme, naar de skal faae Tænder, udlee der Hr. Dr. Armstrong af de fordervede Vædsker, og anpriser derimod afhørende Midler. Naar Tanden vil brække igiennem, skal man komme den til Hielp med at giøre et lille Jndsit udi Tandkiødet. Jmod Skurv i Hovedet, naar Børnene ellers ere friske derhos, bruges ingen Midler. Men naar samme gaaer hastig bort, skal man foruden de afførende Midler, ogsaa bruge varmt Bad. Mødrene maa ikke unddrage Børnene deres Bryste. Ellers hvorledes man i Nøds=Fald skal forholde sig med at opklække et Barn uden at give det at die, bliver udførlig beskreven. Børnene bør, ikke vugges, heller ikke rystes paa Knæerne, eller dandses med paa Hænderne, men de skal gnies flittig hver Morgen, og siden vaskes over det gandske Legeme. Beskrivelse over et Slags Ostindiske Erter, som ere gode imod Steen.