JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) Den storerøde Hjørnegaard ved Teglgaardstræde og St. Pederstræde har Navnene paa Gaderne skrevne med en saa fin Stil og saa højt i Vejret, at de ikke opfylde Hensigten. 2) Paa den lige over staaende Hjørnebygning ere slet ingen Nummere. 3) Uden for No. 132 og 133 i St. Pederstræde ligger en løs Lænke lige i Porten, som er meget ubeqvemt for Fødderne. 4) Uden for No 163 i Krystalgaden er et meget uordentligt liggende Rendebret. 5) Uden for No. 161 i samme Gade spærres Fortoget en nu af den saa ofte paaankede langt udliggende Gaardrende, der dog engang burde afsauges. 6) Uden for No. 46 paa Nørregade er den over Fortoget indhældende Afviser, hvorover engang er klaget, endnu ligesaa farlig for de Gaaendes Knæ. 7) En dito Afviser, der ganskeligger ind over Fortoget, kan sees uden for No. 37 paa Nørregade. 8) Uden for No. 71 litr. RR. i Amaliegade er en over Fortoget indhældende Afviser, der fortjener at rejses eller som bedre var borttages. 9) Sammesteds er Gaardrendebrættet i stykker. 10) Vejene over Vester Fælled fra Markmands Huuset til Enghaven er meget ufremkommelig. 11) Uden for No. 90 i Pilestræde er Hullet paa de hæsselige Fortoget næsten tilintetgjørende Kælderlamme forstørret istedet for at tillikkes. Hvis Husejeren ikke er den Mand, der kan glædes om en Gaaende for hans Skyld forprider sin Fod, haaber man at han dog endelig lader denne syndige Lem flikke.
Politivennen, 1805-01-01
Karnap-Berømmelse. Ejeren af No. 127 i Borgergaden, har ladet sætte et stort Karnapvindue, eller som de og af mange kaldes Skomagervindue paa et Fag i hans første Sals Etage, af en betydelig Størrelse. Da disse fra den gothiske Bygningsmaade tilbagehentede Vansirater vist nok ikke ere almindelig tilladte, saa omtales eller omtvistes ikke her Ejerens Ret til at sætte dette hæsselige Vindue op, thi han har vist nok ikke gjort det uden i Forvejen at omsøge og erholde spestel Tilladelse til at opsætte det. Havde han ikke den, vilde denne Karnap vel og forlang Tid siden igjen af Vedkommende være befalet borttaget. Thi dersom der er et Tilsyn med Maaden, hvorpaa Bygninger af nyt opføres, saa følger det af sig selv, og for nødvendig Konsekventses Skyld, at der maae være et Tilsyn mod senere af Husejerne foretagende Overtrædelser af den Form, der engang for Huset er bifaldet. Hensigten af dette er derimod mere at fremsætte med Berømmelse enhver Husejers Fortjenester, der bygger Karnapi er paa sit Hus. Hans Hus har jo herved en udmærke se, hvorved det trækker Øjet til sig, og hvor almindelig eftertragles ikke Udmærkelse, ligemeget paa hvad Maade det skeer. - Hvor dejligt kunne ikke en saadan Husejer selv eller Lejerne sidde og gotte sig i Karnapper ved en stor Udsigt, den Ting hvorfor saamange Hoveder i Verden svede, saamange Nætter under Anstrængelse gjennemvaages! Hvor forhøjes ikke Nydelsen ved den Betragtning at Naboerne ikke have denne Fordeel, at man altsaa udelukken, de nyder den. Den kan altsaa betragles som et kostbart Privilegium, eller hvad man kan kalde en Husherlighed! - Endelig forsødes det hele tusindfold ved den skjønne Tanke: Denne Nydelse haves paa disse Menneskers Bekostning; det er om man saa vil sige en Erobring gjort fra dem. De venstre Naboer kunne nu ikke see op i Gaden til højre, og de højre ikke til venstre. Naar altsaa en Karnapskabende Husejer sidder i sin erobrede Provinds, hvor maa han da ikke gjennemstrømmes af den østerlandske Erobrers Følelse, der stolt skuer hen paa de Overvundne, som han har ladet Øjnene udstinge paa! Hvor bør da ikke den Husejer, der lægger sig et Karnap til, berømmes! Han skaffer sig Udmærkelse, en stor Udsigt, en Husherlighed, en Erobrers store Selvfølelse. Den Smaating, at Naboerne bande hans Karnap, kan han tilskrive deres Misundelse, og naar var ikke den store Mand misundt! "Bedre", siger Ordsproget, "at misundes end at ynkes." Maaskee vil Nogen sinde denne Spot med Stadens Karnapmagere for lang og for stærk; men Udgiveren veed intet andet Middel imod et Onde, der saa stærkt tiltager, at det synes, som om det kom an paa et Væddemaal, om vor Stad skulde vansires meest ved den smaaløse Buntmaling af Husene eller ved Karnapmageri.
Politivennen, 1805-01-01
Til Brolægningsvæsenets Foresatte. 1) Da der i ette Blad forgæves har været paaanket 3de meget slemme Afvisere hvorpaa de Gaaende hver Dag støde deres Knæ og Been, nemlig i Amaliegade uden for No. 71 Liter. R., og paa Nørregade uden for No. 37 og No. 46, saa kan Udgiveren ikke forklare sig dette anderledes, end at dette Blad hverken kommer for Brolægningens Bestyrelses Øjne, eller dets Jndhold ved Andre for sammes Øren; da han ellers var vis paa, at saadanne skrigende Uordener afhjalpes. Han har derfor besluttet, saa ofte en Brolægnings Paaanke ikke findes bemærket, i næste Blad at tilegne Bestyrelsen, ligesom nu, en Rubrik derom, der ved Bekjendtgjørelsen i Addressavisen om Bladets Jndhold, saaledes nødvendig maa komme til Bestyrelsens Kundskab. 2) Saavel Udgiveren som flere kunne huske meget godt, at da den nye Brolægning indførtes for en lang Række Aar siden, blev Arbejdet gjort meget forsvarligt, da der ikke allene gaves tre Ovekaange med Jomfruerne, men maa besprøjtede endog det Brolagte imellem dem med Vand, og fejede Sandet omhyggeligen derover for at udfi de de aabne Huller imellem Stenene. Dersom man igjen optog denne Maade, troer man at baade Brolægningsvæsenet og Publikum dermed vilde være vel tjente. 3) Læderstrædet er ganske nylig brolagt. Man ønsker imidlertid at det maatte eftersees, hvilke skrækkelige Huller der allerede i saa kort Tid ere kørte deri.
Politivennen, 1805-01-01
Om Jndskrivten over Jndgangen til Afsistentskirkegaarden. Denne Jndskrivt er ifølge de offent ige Blade, saadan: "Hvilested for afdøde Medlemmer af de Kristnes Samfund i Kjøbenhavn." Det kan ikke nægtes at denne Jndskrivt er simpel, og har altsaa den ene af de tre Egenskaber en offentlig Jndskrivt bør have. Sand anseer jeg den derimod ikke for, 1) forekommer det mig skadeligt, at vedligeholde hos Almuen denne Overtro, at de Døde hvile i Gravene. Hverken vor positive Religion eller vor Fornuft tillader os at troe dette. Det almindelige Udtryk: Han hviler i Graven er poetiskt, men ogsaa ligesaa urigtigt som Posternes Udraab. Han er ej meer. - 2) Udtrykket: Medlemmer af de Kristnes Samfund, er for snævert. Hvor begraves da de, der ikke ere Medlemmer af de Kristnes Samfund og ikke Jøder? - 3) Ordet Samfund synes mig upassende. Er der da et Samfund imellem Katholikkerne og Protestanterne i Kbhvn som Kristne? - 4) Ordet Kjøbenhavn staaer underligt paa det Sted i Jndskrivten. En Roskildenser der kommer til Kbhvn, og døer der, bliver jordet paa Kirkegaarden, og var dog intet Medlem af de Kristnes Samfund i Kbhvn. Skal Kbhavn høre til Ordet Afdøde, maa Tingen sættes anderledes sammen. - 5) Ordet Afdøde er for snævert, thi om man vilde tillade, at den der døer med eet, ved Lynslag, ved Skud, Stil o. dl. kaldtes Af ød, som dog er mod Spriget, der kun kalder ham Død, da Af rd medfører Begreb om en langsommere Død, saa maa det dog indrømmes, at et i Kbhvn dødfødt Barn ikke er et Afdød Medlem af de Kristnes Samfund i Kjøbenhavn. Videre har jeg ikke at indvende mod Jndskrivten, men troer at der egentlig slet ingen Jndskrivt behøvedes, ligesaalidet som det behøvedes at skrive Kjøbenhavn over Stadens Porte.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) Uden for No. 7 i Klædeboerne er 2 Afvisere, der hælde alt for meget ind ovet Fortoget.
Politivennen, 1805-01-01
Om et Apothek i Ringsted. Efterhaanden som vort Medisinalvæsen kommer paa bedre og bedre Fod, bliver den Nødvendighed ogsaa større, med samme Jver, hvormed der vaages mod uberettet Salg af Lægemidler, mod Markskrigerbedragerier, mod kloge Mænd og Koner, at lette for enhver Egn Adgangen til gode og lovlige Lægemidlers Erholdelse, hos velforsynede og vel kyndige Apothekere. At man ikke heller kan have en god Apotheker i enhver Købstad, med mindre der er Rimelighed for, at han der kan leve, det er noget som følger ligefrem af Tingens Natur, men at Steder, der forhen ikke kunde ernære et Apothek, i Tidens Længde kunne blive istand dertil, naar Omegnen bedre opdyrkes, er vel ligesaa naturligt. Ringsted kan ikke andet end regnes for at være i dette Tilfælde. Den tiltagende Agerdyrkning har ogsaa her i Sjællands frugtbare Midte forøget Folkemængden. De nærmeste Apotheker ere paa den ene ide Sorøs og paa den anden Side Roskildes. Paa de to andre Kanter ere Apothekerne endnu mere fraliggende. Dette havde ogsaa bevæget den forhen afdøde Distriktskirurg Valbohm til, i sit Hus at have rede den mest nødvendige Medisin. Men saa nyttigt end dette virkelig var, saa enig er vel enhver letteligen i, at dette ikke er den Maade, paa hvilken man i Almindelighed kunde ønske en Stad og dens Omegn forsynede med de behøvende Lægemidler. En god Apothekers og en god Kirargs eller Læges Videnskaber ere forskjællige og fordre hver for sig en heel Mand uden at nævne andre Aarsager, der aldrig kunde tilraade, at lade Lægen profitere ved at Patienten forbruger mange og kostbare Lægemidler. Man yttrer altsaa det Ønske, der er hele Rinsteds Byes og dens Omegns Attraa, at et Apothek maatte tillades og oprettes i Ringsted. Den Betragtning, at de 4 nærmeste Apotheker vel hvert derved vilde tabe lidet, troer man ikke vil hindre vor omsorgsfulde Regjering fra, at raade Bod paa det her fremstillede Savn, da de desuden ved Agerdyrkningens Tiltagelse ogsaa i deres Omegne snart ville holdes skadesløse.
Politivennen, 1805-01-01
Om uberettiget Landgang. Længe har i dette Blad været gjort Anke paa den Mangel af Opsigt, der i lang Tid har tilladt saamange Svenske at udskibes og indskibes ved Lappen ved Helsingør. Efter at denne Bagdør ende ig er bleven lukket for det Slags Folk, der af visse Aarsager helst komme og gaae uden Pas, synes det som andre ville aabne sig, hvis ikke dermed haves et vaagent Øje. Man begynder nu ved Fiskerlejet Lumme ved Malmø og flere Steder at overføre pasmanglende Personer til Skovshoved, Vedbek Taarbek og hvor de først kunde sætte dem i Land. Ved en Premie, som udsattes forden, der opdagede saadan urigtig Landsættelse, vilde vi maaskee blive frie for maage slette Personer.
Politivennen, 1805-01-01
Ønske Stadens Bomme angaaende. Den 13 April tildrog sig en Ulykke ved Amagerports Bom, hvorved et Menneske for sin Livstid blev gjort til Krøbling, et andet kvæstet, men som paa et Haar nær havde skilt 4 Personer ved Livet paa en ynkelig og forargelig Maade. En Familie af Mand, Kone og Pige, foruden Kudsk, som paa egen Vogn vilde til Staden, havde det Uhæld, at Hestene bleve løbske tæt udenfor Fæstningsværkerne. Kudsken tabte i sin Forskrækkelse Tømmen, og de Agende havde nu intet andet Haab tilbage, end at den nedslagne Bom vilde gjøre Ende paa Hestenes uregjærlige Løb. Men til Ulykke stod Bommen ikke nede, men noget, ikke engang halvt, opladt, saa at Hestene smuttede under. Kudsken blev strax med et saa vældigt Stød og en saadan Knugen stødt fra Vognen, at han fik et Brok af den slemmeste Art, foruden mange andre Beskadigelser. Pigen, som sad hos Karlen, dukkede ned, og Manden og Konen havde den lykkelige Aandsnærværelse at kaste sig aldeles bag over, og slap saaledes under. Bommanden, som var sprangen til, havde kastet Bommen løs og denne foer nu op med saadan Fart, at Tampen af Touget gav Konen et vældigt Slag i Ansigtet, saa at Blodet strømmede ud af Næse og Mund. Hestene løb, men da Pigen havde vidst at opfange Tømmen, styrede Manden dem nu brat til Siden, saa at deres Fart for den Gang fik Ende. Da Manden spurgte hos Bommanden, hvorfor Bommen ikke stod enten lukket eller aaben istedet for i denne saa farlige skraae Stilling, svaredes at det var saaledes befalet, og at Ordren navnlig var ham givet af Hr. Raadmand Lund. Den, som nedskriver dette, omtvivler ej at saadan Ordre kan være given af gode Aarsager, og han indseer den, at en saadan Stilling er bekvem for Fodgængernes Færsel. Da det imidlertid af denne her fremsatte Fortælling er klart, at en Bom enten bør være heel oplukket, eller aldeles nedladt, saa tør man med den største Tillid vente, at den høje Magistrat iler at give herom fornøden Befaling. Det er ligefrem, at man maa ønske, at en lignende Ordre gives overalt hvor der er Bomme, da lignende ulykkelige Tilfælde kunne indløbe ved enhver Bom.
Politivennen, 1805-01-01
Bekjendtgjørelse. For dem, der have læst hvad jeg i forrige No. af Politivennen har skrevet om en ulykkelig sort Pige vil det sikkert være en sand Fornøielse at erfare, ligesom det for mig er en inderlig Glæde at kunne bekjendtgjøre, at en privat Medborger her i Kbhvn har givet mig sit Haandslag paa, at hvis den stakkels Carolina virkelig er solgt ved den i St. Kroix Avis bekjendtgjorte Auxion, vil han for samme Sum løskøbe hende, for at skænke hende sin Frihed. Da det ikke kan tænkes, at Carolinas nuværende Ejer jo skulde være villig til at afstaae kende til en saa ædelmodig Køber, saa kan hendes Frihed allerede ansees som sikret. Hvor en Nations Privatmænd tænke saa ædelt, der tør, der bør man være vis paa, at dens Negent ved et Lovbud vil sikre de førte Brødres og Søstres Frihed, der herefter maatte findes i samme Tilfælde som denne Cardlina. K. H. Seidelin.
Politivennen, 1805-01-01
Uordener. 1) Det var at ønske, at et Rendestensbræt maatte blive lagt udenfor Petersens Stiftelse i Vimmelskaftet, saa langt som Stentrappen er, da det vilde være til stor Bekvemmelighed for Fodgængerne. 2) Fortoget i Skovbogaden paa venstre Haand fra Skindergaden af, er meget Uregelret. 3) Fortogsfliserne udenfor Silkefabriken, Littr. PP, 71, i Bredgaden, ligge meget skæve ned mod Rendestenen. 4) Ligeledes ligge Fortogsfliserne meget slet og deels ere de i Stykker i Knabrostrædet paa højre Haand fra Vimmelskaftet. 5) En Mand som Mandagen den 29 April om Morgenen imellem 8 og 9 kom fra Slotspladsen og gik op til Kanselliet og blev staaende ved Hovedtrappen i en nødvendig Forretning, blev der overgydet med en Potte Urin. 6) J Krystalgade er uden for No. 193 et meget Uordentligt Rendebræt, hvorpaa Fodgængerne let kunde komme til Skade. 7) Den samme Uorden har Sted i Skidenstræde uden for Hjørnegaarden til Købmagergade, hvor Sadelmageren boer. 8) J Skidenstræde er paa Fortoget imellem 156 og 157 en heel Flisesteen borte, en Uorden, som ofte i dette Blad er forgæves paaanket, og som er desværre paa dette Sted, hvor Fortoget desuden, ved en langt udgaaende Dørtrappe, er gjort meget smalt. 9) J Skidenstræde udenfor No. 15 er en Afviser, der hælder omtrent et halvt Kvarteer ind over Fortoget; man haaber derfor at Brolægningens Foresatte jo før jo heller lade den borttage.
Politivennen, 1805-01-01
Ukendt Jeg har tabt min Næringsvej. Mit Bo er opgivet til Rettens Behandling. Det første idømtes ved Danmarks øverste Domstol. Det sidste var min Pligt mod mine Kreditorer, hvoraf flere ere mine høit agtede Velyndere. - For at ernære mig og mine udgiver jeg Dagen og Politivennen. Ogsaa tilbyder jeg min Tjeneste for alle dem, der ønske noget oversat af Engelsk, Fransk, Tydsk, Spansk, Jtaliensk, Hollandsk eller Russisk. - Det var altid min Hensigt at gavne og behage mine Medborgere. - Deres Yndest vil, haaber jeg, end i Fremtiden kaste et Blomst paa min Bane! K. H. Seidelin.
Politivennen, 1799-01-01
Svar paa Spørgsmaalet i Politivennen No. 32, angaaende Fourage-Leveringen paa Jægersborg. Den Landbeboer som bliver beordret at aflevere Fourage til en eller anden Garnison hvor Militair er indqvarteret, som skal imodtage denne Fourage til deres Brug, skulde man troe at være saa indsigtsfulde: 1) at vide hvor mange Lpd. et Læs Høe og Halm skal indeholde; 2) at han ikke er forpligtet, eller behøver at levere mere end 8 Skp. til en Tønde Havre, og ikke 9, som man behager at skrive i Politivennen. Har dette været Tilfældet, saa ansees det for en fejl Maaling af Vedkommende, men ikke for en Pligt. Ligeledes naar samme leverer Hø og Halm, da bruges ikkun til et Lpd. Hø 16 Pd., et Læs af samme skal indeholde 32 Lpd., og et Læs Halm 24 Lpd. Dette anfører jeg her paa Grund af at jeg ikke veed hvad de omtalte 18 til 19 Lpd. til et Læs Høe og Halm skal betyde. Naar disse Landbeboere indfinde dem paa det dem tilsagte Sted, for at aflevere Fourage, troer jeg det at være Sognefogdens Pligt at indfinde sig der, for som Opsynsmand at paasee, at det i Sjelland justerede Vægt og Maal bliver brugt, hvilket jeg seer at Jndsenderen bærer Tvivl om, at det ikke er brugeligt hos Vagtmesteren paa Jægersborg. Jeg, som den der kan have Aarsag til at finde mig fornærmet over slig Skrivemaade, ønskede gjerne at Jndsenderen vilde behage at bevise slige Beskyldninger, nemlig at jeg skal have brugt falsk Vægt og Maal. Paa Grund af at Fogden ikke indfandt sig ved Fouragens Aflevering, lod jeg tvende af Byens Mænd være overværende, som jeg troer om de blev tilspurgte, ikke skulde kunne nægte, at der jo fandtes de Lpd. i det Quantum, som den der beklager sig over at være skrevet 6 til 7 Lpd. til Rest, skulde levere, hvilke ikke vejede over 13, 14 Pd., som dog ikke nogen Vagtmester kan antage for et Lpd. undtagen at han vil handle uretfærdigt for sin Chef, paa hvis Ansvar det Hele beroer. Den omtalte Douceur af 2 Rdlr., som Indsenderen behager at tale om, nægter jeg aldeles ikke, at jeg rigtig nok haver imodtaget; thi at benægte Sandhed eller at skrive Løgn, bør aldrig finde Sted; men Sagens egentlige Sammenhæng tvivler jeg om at Vedkommende er rigtig oplyst om, da man paastaaer at jeg skal have imodtaget dem af Leverandørerne, for at forskaane dem for ej at køre tilbage, til det behagede mig at imodtage deres Fourage. Dette kan intet fornuftigt Menneske troe, at en Bonde skulde være saa eenfoldig, naar han kom paa den ham tilsagte Dag, at han da skulde have Uødig at købe sig til at blive af med sin Fourage. J øvigt ombedes den, eller de, som enten har fundet, eller finde sig fornærmede ved mine Handlinger, og tvivle om sammes Rigtighed, at de behageligst vilde henvende dem til Regimentet. Jægersborg, d. 13 Dec. 1798.
Politivennen, 1805-01-01
Forslag om et Uhr over hver af Stadens Porte. Dette Blad har engang forhen gjort det Forslag, at et Ubr opsattes over Hovedvagten paa Hallandsaas. Dette Forslag fandt hos høje Vedkommende saadant Bifald, at Jndretning gjordes dertil paa Bygningen, hvor snart et smukt Uhr vil pryde Pladsen, medens den gavner dem, som beboe den eller færdes over den. Desmere nærer Udgiveren det Haab, at samme høje Vedkommende ville ligesaa gunstig bedømme det Forslag han herved gjør, om 4 offentlige Uhres Opsættelse, et over hver af Stadens 4 Porte. Foruden at jeg troer, at en smuk Uhrskive, saavel uden som inden paa en Port, (i alt Fald var det nok, om den blot var paa Portens Jndside) vist kunde regnes til en Prydelse for dette Slags offentlige Bygninger, synes det mig at et Uhr, ihenseende til Gavnligheden, netop var der paa det allerretteste Sted, da alle de, som færdes ud af en Stad eller ind i den med Behag, ofte endog med Nytte, vilde kunne vide Tiden da de forlod Staden eller ankom dertil. Endelig haaber jeg at dette Forslag vil understyttes af samtlige Herrer Offiserer i Garnisonen. Ofte indløber det at Folk, som komme til Porten og finde denne lukket, troer den lukket for tidlig. For den vagthavende Offiser maatte det i saadant Tilfælde være meget behageligt, at undgaae al Utilfredshed, og dette vil han kunne undgaae, naar Viseren paa Portuhret uimodsigelig viste, at Porten var lukket i rette Tid, og at man var kommet for silde. At der ofte indløber saadanne Tilfælde er en almindelig bekjendt Sag, og behøver neppe at bestyrkes ved her anførte Exempler. Det tilstaaes imidlertid, at dette Forslag paa en Maade er anlediget ved en saadan Tildragelse d. 5te Maj, da den vagthavende Offiser havde ladet lukke Nørreport, forinden den paa nogle Tilkommendes Uhre var To. Herved opkom en Paastand af disse, at Porten var lukket for tidlig. Offiseren paastod at han havde Ordre til at lukke. Endskjøndt nu disse Personer fandt sig meget forurettede, kunde de dog ikke gjøre andet end tage en lang Omvej. Havde derimod Porten havt det her foreslagne Uhr, maatte jo enten Offiseren lukket op, hvis det kjendte ham at have havt Uret, eller de omtalte Personer villigen fundet sig i deres Skæbne, da den var en Følge af deres egen Forsømmelse. Hæld os at de Tider ere længst forbi, da der herskede en vanærende Uvillie imellem den Militære og den Civile. Enhver sindig Offiser, enhver fornuftig Borger ønsker, at de aldrig maae komme tilbage, men at alt maae gjøres, der kunde fjærne endog den allermindste Anledning dertil. Militæren er jo Borgerens Forsvarer, og skal lade sit Liv for at sikkre Borgerens. Denne er joden, der yder de Skatte og Paalæg, hvoraf Regenten lenner Militæret. Derfor tør jeg ogsaa med fuld Tillid haabe, at det ber gjorte Forslag vil finde den Opmærksombed, og det Bifald det fortjener!
Politivennen, 1805-01-01
Parterrets Puddersvin. Uagtet Jndsenderen er lige langt fra deres Mening der paastaae, at et med Pudder og Pomade pyntet Hoved røber Pedantiskhed, Koketteri, Aristokratisme, som fra deres, der finde rundt upudret Haar at vidne om Raahed og Frækhed, kan han dog ikke nægte, at han inderlig glæder sig ved at Pudderperioden er forbi; og at alle de Bestræbelser hidtil have været frugtesløse, hvormed adskillige indskrænkede Hjerner have søgt at bringe alle Hoveder igjen under Pudderpusteren og Pomadekrukken, at faae alle Hatte tilsmurte, og alle Gaderne paa ny til at vrimle af en Hob Mennesker, der uden at være Medborgerne til Nytte, nødte Dem til omhyggelig at vogte sig for al Berørelse af deres tilpudrede Kjoler. Hvo vilde have noget imod at en Mand, som aldred oplevede den Tid, da den desværre kun fjelden klogtbydende Mode tillod at bære Haaret reent og frit, vedbliver at lade sig frisere, naar ingen derved lider? Men naar unge pudrede Lapser bore sig ind paa Parterret, og uden Omstændighed med deres tilsølede Hoveder, Klæder og Hatte tilsmøre og fordærve de renligere Parterregængeres Klæder, og more sig med at see hvor ængstlige disse blive ved deres Naboskab, da kan man neppe bare sig for Harme eller for det Ønske, at nogen Theater-Politilov kunde sætte Grændser for saadan dog virkelig fornærmende Adfærd. J det ringeste burde disse Pudderhelte have den Høviskhed at lade deres Hatte blive hængende uden for. Til at paabyde dette kan det vel heller ikke omtvivles at en kongelig Theater Direrion jo maatte være berettiget; saameget heller som Bygningen er saa uforholdsmæssig liden, og Parterret der propper og stuver sig saa fuldt.