Viborger Samler, 1779-08-09
(Slutningen af No. 31. Vi finde et Sted hos Strach, som falder overbevisende nok, nemlig Cap. 48, 5, hvor det Underværk, som Elias gjorde, da han opvakte Enkens Søn, beskrives og berømmes med de Ord: Du opvakke en Død af Døden og en Siel af Graven ey engas vergav er nærværov Lær 6 ad 17, hværn, hvor denne Viise ved Døden ikke kan have have forstaaet andet end den Tilstand, som Legemet kommer udi ved Skilsmissen, men og ikke ved Graven eller Hades andet end Sielens Tilstand efter Døden, eller den afsondrede Siels Opholds=Sted, saa meget mindre, som den Døde ikke var begravet 1 Reg. 17, 17223. Saaledes sammenbindes ad og Saværes Helvede og Døden Apoc. 1, 18, og Cap. 20, 13, beskrives de Dødes Opstandelse med de Ord: Thanatos og Hades (den første som de døde Legemers, den sidste som de afgangne Sieles Bevarings Sted) gave de Døde, som vare i dem, og de bleve dømte hver efter sine Gierninger: Endnu vare de Ugudeliges Siele ikke bortkastede i det egentlig saa kaldte Helvede, hvilket vi maa slutte af det følgende Vers: og Døden og Helvede bleve kastede i den Jld=Søe, thi, skulle Helvede eller Hades her betyde de fordømtes Pinne=Sted, hvorledes kunde det da siges efter Dommens Holdelse at blive ophævet eller kastet i Jld=Søen, men lade vi Døden betegne den timelige Død, som angaar Legemerne, og Helvede Sielens Opholdsted, bliver Meeningen klar, at ingen Skilsmisse efter Dommens Holdelse meere skal være imellem Siel og Legeme, og derfor enhvers Afsondrings=Sted fuldkommelig afskaffet. Denne Lærdom har ikke alene været bekiendt i den Jødiske Kirke, men og udbredt sig til andre lærde Nationer E. yptier, Græker og Romere: re: Det som Egyptierne kaldte Amenthes, var det samme som Ebræernes Scheol, Grækernes Hades, og Rommernes Orcus, Tartarii, Infernus; Men, i Hedningenes Skrifter finder man den mangfoldelig, skal jeg sige, udpyntet efter Porternes forskiellige Gaver til Fictioner, eller omstøbt i adskillige Former efter den Platoniske Philosophie og Folkenes TænkeMaade, Men alt dette som ubetydeligt at forbiegaae, bliver nu Spørgsmaal. Om Paulus ikke ved det Udtryk, han needfoer til Jordens nederste Parter Lis ra Larærge fregn 17 og vil have os betegnet en dobbelt Nedfart, saa vel nemlig i Henseende til Sielen som Legemet, til Hades og til Graven; og, da vi synes at have Grund til at troe dette, om vi da bør antage det ligefrem efter Bogstaven, eller som en blot Hypothese? R. Det er altid lettere at spørge end at svare; jeg tænker saa. Det er ikke at negte, at Skriften, naar den taler efter Hypotheser, bruger figurlige Udtryk, hvilke vi ikke efter Bogstaaven kunne forstaae eller forklare uden at løbe an mod den sunde Fornuft og de beste Fortolknings=Regler: Man tage kun til Exempel Fortællingen om den rige Mand og Lazarus: Skulle denne forstaaes som Ordene lyde, maatte man antage, at de Retfærdiges og Ugudeliges Siele i Aandernes forskellige Boeliger kunne correspondere sammen. At de sidste ere henkastede i en stor Jld=Grube, hvor de lide en usigeTørst. Tørst, som forvolder, at de med en umaadelig Begierlighed hige efter Vand, følgelig, at de har Legemer, hvis Tørst ved Vand kan slukkes, o. a. m. men troe vi, at Christus bruger her figurlige Udtryk efter de Jødiske Læreres Stiil og Tænkemaade, komme vi ud heraf. Men paa den anden Side giøre man Forskiel imellem Hypotheser, saavelsom imellem Hypothesen selv, og de figurlige Udtryk, som beraade sig derpaa. Udi en Sag, der saa meget viger bort fra vor Syns Punct, som den, om hvilken jeg skriver, drister jeg mig vel ikke at fastsætte noget med Vished; men, skulle man ikke af det anførte være beføiet at slutte, naar alt det figurlige eller forblummede er borttaget herfra, At Sielene har et vist Opholds=Sted efter Døden, det maa nu kaldes Guds Haand, Paradiis, Abrahams Skiød, Scheol eller Hades. At de der forblive indtil den store Fremkaldelses=Dag, da de igien sammenbindes med Legemerne - og at de først efter Dommen gaae ind, hvor de evig skulle være, til den himmelske Herlighed eller til det Sted, som vi egentlig kalde Helvede: Vist er det, at de første Christne har saa troet og lært, jeg eier vel ikke Kirke=Fædrenes Skrifter, men et lidet ubetydelig Udtog af samme, hvoraf jeg dog seer, at Justinus Martyr har antaget denne Lærdom, og at Jrenæus Libr. 5. har skrevet: Sielene fare bort til et usynlig Sted, som dem er be bestemt af Gud, (Hades efter Ordets egentlige Bemærkelse, hvor de forblive indtil Opstandelsen, siden faae de deres Legemer igien og komme saa for Guds Ansigt. Saa meget denne Gang.