Aalborg Stiftstidende, 1830-01-02
(Fortsat.) Saaledes vare Forberedelserne fra 1828 af den Art, at man kunde love sig end større Fremskridt i det følgende Aar. Omendskjøndt Vinterens usædvanlig stærke Kulde og de Vanskeligheder, som denne Aarstid lagde i Veien for Transporter og Troppers Underholdning, nødvendig maatte hemme de større militaire Operationer og i Særdeleshed afholde Tyrkerne, som ifølge deres Clima og Levemaade, i det Hele, lide meere af Kulden end Russerne, fra alle betydelige Krigsforetagender, saa hvilede dog heller ikke i denne strænge Aarstid, Vaabnene aldeles. Besiddelsen af Fæstningerne Kaale og Turno ansaaes nødvendigen til at sikkre Stillingerne i den tilgrændsende Deel af Wallachiet, og Udførelsen af denne Plan blev overdraget Generalmajor Malinowsky. Hverken Veiret eller den dybe Snee eller den hæftige Jisgang paa Donauen kunde hindre dette Foretagende; for russiske Krigere vare disse Omstændigheder snarere begunstigende, og den 13de Januar, kort før Daggry, banede de sig Vei ind i Fæstningen ved at storme igjennem Skydeskaarene, trods Fjendens fortvivlede Modstand, som endnu fortsattes i Husene. 6 Faner, 34 Kanoner og en Mængde Munition og Fanger vare Trophæerne af Kales Erobring. Den 26de Januar stod Grev Langeron for Fæstningen Turno, og den 30te var den i Russernes Vold. Tabet af 44 Kanoner og et ikke ubetydeligt AntalCombattantere svækkede her paa ny de fjendtlige Stridskræfter. Af Skjærmydseler hist og her erfarede man forskjellige Resultater, eftersom Beretningerne derom fløde af russiske eller af tyrkiske Kilder, men det skinnede klart nok igjennem, at den raa Aarstid, Sygdomme og tiltagende Mangel paa alle Fornødenheder, yttrede sin værste Jndflydelse paa den tyrkiske Hær, og hvorlidet dennes Daad svarede til Sultanens Forventninger, saae man allertydeligst, da den nye Storvisir, paa hvem man havde bygget saa store Forhaabninger, paa eengang blev afsat og fik til Eftermand Redschid Mehmed Pascha, Seraskier af Rumelien, som var hæderlig bekjendt af sin Krigerbaad imod de græske Jnsurgenter. Jkke længe efter, endnu inden Foraars=Solen beskinnede Krigstheatret, tilføiedes Tyrkerne, som ved et Lynslag, det Tab, som ustridigt har havt og maatte have den betydeligste Jndflydelse paa Felttogets følgende Gang. Sisopolis, en af Sortehavets vigtigste Rheder, kun 23 Miil fra Constantinopel, beliggende paa en, Jordtunge Sønden for Bugten ved Burgas, faldt for et Angreb af Contra Admiral Kumani den 28de Februar og en Pascha af 2 Hestehaler med 46 Officerer, gjordes til Fanger. Dette Coup de main mod et Punkt, saa nær Hovedstaden, viiste tydeligt nok, at den i dette Felttog for Alvor truedes og kort efter traf et nyt Stød den tyrkiske Magt paa et langt fjernere Punkt, i det den ægyptiske Eskadre, som skulde forstærke Tyrkerne paa Candia og tilføre Hovedstaden, Levnetsmidler, blev adsplittet af den russiske Flaade, ved hvilken Leilighed en Corvet og et Transportskib erobredes og Admiral Heiden lod sin Sømagt tage en Stilling, som for Fremtiden gjorde Sendelser af Tropper og Levnetsmidler fra Ægypten vanskelig, om ikke umulig. Den 3die Marts offredes en Leir, som Tyrkerne havde forladt, fordi Kamtschik-Floden var trand over sine Bredder, af et kjækt russisk Detaschement til Flammerne. Jmod denne Flod og imod Donau=Fæstningerne satte nu den store russiske Armee sig i Bevægelse og det var allerede den første Halvdeel af Marts Maaned, i hvilken Tyrkernes forgiæves Anstrængelser, for at fortrænge Russerne fra de befæstede Punkter, mellem Donauen og Warna, foranledigede enkelte heftige Fægtninger, navnlig ved Kosludski og Pravodi. Med Eftertryk var Beleiringen af Giurgewo begyndt (hvilken Fæstnings Porte imidlertid ei vare bestemte til at aabnes uden med Fredens Nøgler, og efter dens ventuelle Fald stod Rustschuk, paa den ligeover for liggende høire Donaubred for Touren til at prøve de russiske Angrebs=Vaabens Magt. Alt dette var imidlertid endnu kun forspil til den 2den Act i det store Sørgespil, som skulde udfylde den største Deel af Aaret, og hvis nærmere Udvikling i Marts og en stor Deel af April Maaned ene og allene hindredes ved Veienes Tilstand i begge Fyrstendømmene, hvor et usædvanlig regnfuldt Veirligt og alle Floders og Bækkes Oversvømmelser i disse sumpige og tildeels skovrige Egne i den Grad havde fordærvet dem, at Troppe, marscher og militaire Operationer af Betydenhed heri fandt uovervindelige Hindringer. (Man sammenligner denne Deel af den tilendebragte Krigs Skueplads i Mangel paa Opdyrkning med Tydskland, saaledes som Romerne fandt det og med Nordamericas Østkyst, da de første europæiske Nyebyggere betraadte den, eller med nette uhyre Continents nærværende indre Landstrækninger og heraf lader den store Kulde og det sildige Foraar, som ellers staaer i Misforhold til disse Landes Beliggenhed i det sydlige Europa, sig nogenlunde forklare.) Alle Transporter fandt uovervindelige Hindringer, Priserne paa Fornødenhederne vare betydeligt stegne, Jndvaanernes Nød var ubeskrivelig, Antallet af Syge tiltog med hver Dag, og til alle disse Onder maatte endnu en Qvægsyge føie sig. At Tyr vilde benytte en saadan Tidspunkt og anstrænge A. deres Kræfter, for at fortrænge Russerne ud at de erobrede Stæder og Stillinger forinden de store russiske Forstærkninger kunde naae ind paa Scenen, var meget naturligt, men det var ogsaa at forudsee, at naar det ikke lykkedes dem at fortrænge Russerne af de nogenlunde betydelige Positioner, medens al Fordelen, indtil den russiske Hovedmagts Ankomst, absolut var paa Tyrkernes Side, saa maatte den beleilige Tid dertil for dem snart være forsvunden og den anden Act i denne Krig vilde da atter blive aabnet med ofsensive Scener for Russernes Side. (Fortsættes.)