JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-12
J Kolding faldt sidstl. 23 Juni en Tjenestepige ud i Kongeaaen; Strømmen drev hende bort, fleregange havde hun alt været under Vandet, og alt Haab om hendes Redning var næsten forsvundet. Pludselig kom en rask 16 Aars Yngling tililende, sprang ud, var saa heldig at faae fat i Pigen, og under de største Anstrængelser, selv næsten ganske udmattet, bragte hende iland, hvor hun ved Lægens Hielp igjen bragtes til Live. Ynglingens Navn er: Carl Schouboe, af den slærde Skole, en Søn af Hr. Cancellieraad Ridder Schouboe. (Aarhuus Av.) Slagelse, d. 10 Juli. De tvende undvigte Rasphuusfanger ere Natten imellem den 7de og 8de Juli paagrebne i Nærheden af Nestved. Et Par Nætter iforveien var der gjort Jndbrud i et Par Spisekamre, deels i Nestved, deels i Nærheden deraf, hvilket gav Anledning til at formode disse Forbryderes Nærværelse. Rundt omkring i Egnen Lleve derfor Bøndervagter udsatte og i Nestved gik Patroller, for, om mueligt, at opsnappe dem, men nogle Personer fra Herlufsholm, som i denne Anledning vare gaaede ud alle bevæbnede, vare saa heldige at træffe dem paa Veien til Karrebok, hvorfra de formodentlig vilde søgt at undvige til Søes. De gave strax efter for Overmagten, tilstode hvem de vare, og viste sig i deres Adfærd meget høstige. Om Dagen havde de, som de sagde, meest ligget skjulte i Kornet, og om Natten vandret for at see Leilighed til at undvige fra Landet. De bleve indbragte til Nestved som Arrestantere, for derfra videre at transporteres. (Slagelse Av.) - - Disse to undvigte Fanger bleve indbragte i Torsdags Aftes til Kjøbenhavns Politiekammer, og er saaledes alle 3 Undvigte igjen bragte i sikker Forvaring.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-12
Viborg, den 2 Juli. Den nu endte Termin frembød tydelige Kiendemærker paa Pengetrang overalt. - Selv de Handlende, hvoraf der dog ikke vare saa mange som forhen, mærkede Formindskelsen af de nu agtede og savnede Sedler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-12
De Kongel. Skuespillere gave 5 Forestillinger for fuldt Huus. - Mekanikeren med Wienerkongressen gjorde nok det bedste Snapsting; thi i hans Telt manglede aldrig paa Søgning Dag og Aften, som de Omkringboendes Ører, der maatte døie den evige Orgelmusik, bekiendte. (Viborg Saml.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-12
Kjøbenhavns Børs d. 11 Juli. Cours. Hamb. 2 M. 441, a vista 450. Amsterdam 2 M. 408, a vista, . London 2 M. 18 3/4 Rbdlr. Paris 2 M. - . Spec. 465. Specier solgtes til 28 a 28 1/4 Rbmk., Toldspec. - for Committeesedler blev givet (med Rente) 100 pr. 100; Oblig. 82 1/2. Norske Rbksedler 24., Dito Species. - . Svenske Sedler 8 Mk. 6 s. - Disconto 10 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-12
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
Det er næsten utroligt, hvilke underlige Forestillinger endog de lærdeste Franskmænd i lang Tid, i det mindske indtil vor Landsmand M. Bruun, bragte noget Lys i deres forvirrede geographiske Begreber, gjorde sig om Norden. Ved at berøre Straffenes Forhold til Himmelegnen omtaler Pastoret i sine Betragtninger over Straffelovene Norge og Jsland (hvorved han tildeels forstaaer Norden), paa en saa morsom Maade, at hans Ord fortjene her at anføres: "Hvad skal man - siger denne ellers saa skarpsindig og tænkende Forfatter - vel fastsætte for Love i Lande, hvor den moralske Følelse er tilintetgjort og den physiske bedøvet, hvor al Forstanden og Tænkningens Aandskraft synes udtømt, hvor Umueligheden af gjensidig Meddelelse, Aarstidernes Uregelmæssighed, Solens lange Fraværelse, og Naturens almindelige Sorg fordømme næsten til en vis Sløvhed, Skal man fastsætte Pengestraffe, Man har jo ingen Penge, og intet Middel til at erhverve dem. Eller Æresstraffe, Man har der ingen bestemte Begreber om Ære, der allerede forudsætte visse Grundbegreber om en foregaaende Eftertanke! - Løgemlige eller Dødsstraffe, Mennesket lider der nophørligen, og Livet selv er ham en Pine *). Eller Frihedens Forlis, NatuHerved anmærker Prof. Erhard i sin Oversættelse af dette Værk: "Hvad Forfatteren dog gjør sig for underlige Forestillinger om det yderste (?) Nordens Beboeres Tilstand, ren selv tilsteder ham kun dens halve Brug. Eller Landsforvisning? Denne Strafs Forskjellighed beroer ikke blot paa Privatmandens Formuesomstændigheder eller Regjeringsgrundsætningerne, men paa Climatet; og sandeligen, det er ikke een og samme Straf, naar man sender en Forbryder fra et beboet Land til et øde, fra et cultiveret til et vildt Land, fra en tempereret Himmelegn til det yderste Norden eller til de sydlige Landes brændende Hede, ja endog naar man sender et Menneske fra Siberien til Petersborg, og naar man derimod sender et andet Menneske fra det kolde Norge, det ufrugtbare Jsland, til Neapels yndige og frugtbare Egne, Her har Menneske- og Landekundskaben meget forsaget ham. Vane og Mangel paa Kundskab om en bedre Tilstand gjøre disse Landes Jndbyggere deres Liv meget taaleligt, ja vi have Exempler nok paa, at de endog ere meget indtagne af deres Levemaade. Vi vide iøvrigt, at de have en god Sundhed og nyde et langt Liv, kort, at Livet ingenlunde er dem til Pine. En Pariser vilde rigtig nok befinde sig meget slet der; men til deres Lykke kjende hine gode Folk end ikke af Navn en Mængde Gienstande, uden hvilke man i Paris, London eller Rom anseer sig for ulykkelig." – Man seer heraf, at den tydske Forf. ikke har fuldt saa vrange Forestillinger om Norden - det yderste, ligesom der boede Folk der – som Franskmanden. Saa vidt man kan skjønne af Alt have baade de Franske og Tydske længe tænkt sig ved Norden: Danmark, Norge, Sverrig, Jsland, og - Grønland. Mueligen have de troet, at alle disse Lande ligge sammenpakkede ved Nordpolen. Nu, efterat adskillige af hine Nationers Landsmænd have bereist Norden, bør man formode, at de dømme anderledes om denne Sag.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
Jndenlandske Efterretninger. Kjøbenhavn, d. 15 Juli. J Begyndelsen af Sommeren havde man Udsigt til at faae en stor Overflødighed af Frugt, thi Træerne vare sneehvide af Blomster. Men Nattefrosten ødelagte den største Deel deraf, og Mangel paa Varme forhindrede siden de levnedes Trivelse. Man venter nu kun saare lidt Frugt, især vil Manglen paa Æbler og Pærer blive meget stor, af de sidste er der næsten ingen at see. Med Jordbærene er det paa Hældingen. - Rug, Hvede og Havre staae allevegne ypperligen; men Byg og Ærter, ere næsten overalt mislykkede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
Mariboe, den 3die Juli. Jgaar indtraf her den bedrøvelige Hændelse, at Gaardmand Rasmus Jørgensens Søn fra Anderstrup, navnlig Peder Jørgensen, der tjente som Møllerkarl hos Hr. Appel her i Byen, uforsigtigen vilde smøre det saakaldte Drev, imedens Møllen var i fuld Gang, kom paa Øieblikket med Armen ind i Drevet og Hjulet, hvorved Brystet og Ribbenene bleve knusede, saa at han strax var og blev død.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
Menigheden i Mariboe Arrest er atter bleven beriget med 2de nye Medlemmer, der ere deels ved egen Tilstaaelse, deels ved de fleste Vidner overbeviist om grovt Tyverie, tilligemed andre smaae Rapserier, for hvilke de, tilligemed 4 andre forvente Lovens retfærdige Straf. - Den 8de Juni strømmede til Markedet i Saxkjøbing en heel Hærskares Mangfoldighed af Kjøbere og Sælgere, af hvilke de sidste, formedelst den almindelige Hverdags-Pengefeber, udrettede lidet eller slet intet. (Mariboe Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
Odense, den 11 Juli. Hendes Høiheds vor hulde Prindsesse Caroline Amalias, os saa dyrebare, Fødselsdag, blev ogsaa feiret i den her ved Christiansdahls Gods beliggende Lund, hvis Eier har havt den Humanitet at aabne samme to Gange ugentlig til Publicums, Fornøielse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
Først i Søndags tillod det ustadige Veirlig, at denne Festlighed kunde iværksættes; Bøgeskoven, som en Digter i den nyere Tid har givet Navn af Kierlighedens Lund, var fra Kappellet, der var forbeholdt Herskabet og det indbudne Selskab, opad til Dandsesalen, som hver Søndag og Torsdag er indrømmet Publicum, oplyst paa begge Sider, med Lamper i Træerne, og fra Kappellet hen til en liden Øe i Haveanlægget, vare Gangene, saavelsom Øen selv, oplyst baade i Træerne og paa Jorden langs med Gangenes Jndfatning. J Midten af denne Øe stod, paa en Høi i Transparent Hs. Høiheds kronede Navntræk over et Alter, hvorpaa læstes: "Naar man forenede seer ynde, Godhed, Vid og Dyd, faaer Støvet Ahnelse om Engles Pryd." A. nogle hag Dekorationen skjulte Musikelskere blev en til Dagen forfattet og passende skjøn Sang afsjungen og accompagneret, efter hvilken en Dame i Selskabets Navn bekrandsede og tvende ved Alterets Fod siddende Børn, Uskyld og Kierligheds Sindbilleder, rakte Krandse op imod det almeen elskede Navn, og den fælles Glæde udbrød i lydelig Jublen. Derefter spistes til Aften i det i Form af et gothisk Kapel opførte Lysthuus, og Festen endtes ved Midnatstid med et smukt Fyrværkerie. (Jversens Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
Odense, d. 8 Juli. Ligesom alle ellers almindelige Regler i disse besynderlige Veirperioder slaae feil, have vi ogsaa hidtil haft mere Væde end Tørre, og det i temmelig Overflødighed, dog har al denne Væde bestandig ikke været andet end en Følge af den idelige Tordenluft, der har svævet over os og endnu ikke har kundet blive udtømt, saalænge de sydlige Vinde ere de herskende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
Alt Uveir er jo nu i saamange Aar kommen fra Syden, ligesaa i Politiken. - Det vilde i mange Henseender være beklageligt, om Syvfoverdagens gamle Regl allene atter iaar skulde vorde gjeldende. Den var iaar heller ikke fri for Regn. (S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
Efter Forlydende er Planteskolen ved Odense nu overdraget til en af sal. Hauge-Jnspecteur Müllers Sønner, imod at denne derfor har godtgjort sine Medarvinger for deres Andeel 700 Rbd. N. V. (S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
Aalborg, d. 6 Juli. Sidstafvigte Onsdag den 2den Juli holdtes Aalborg Stifts sædvanlige Landemode efter foregaaende Gudstjeneste i Budolphi Kirke. Ved denne Høitidelighed prædikede den fungerende Herredsprovst i Refs Herred, Hr. Provst Gierløff, over Texten Psalm. 95, V. 7 og 8. (Wandalls Av)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
J Wandalls Aalborger Avis af 5 Juli læses følgende Bekjendtgjørelse. "Stiftets høie Øvrighed har ved Decision over Frue Kirkes Regnskab bestemt, at den Løn Sognepræsten ved denne Aarets Tid pleier at lade opkræve, ikke maatte modtages, som tilforn, i Forening med de Gaver Menigheden pleier at tildeele Kirken for Viin og Brød. J Følge deraf seer jeg mig nødsaget: personlig at besøge hvert Sted i Menigheden,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
førstkommende Mandag, for at kræve og modtage denne mig, og mine Formænd fra Alders Tid, tillagde Løn, og haaber jeg, at dette mit tvungne, dog tildeels behagelige, Besøg, ikke vil falde min elskede Menighed enten besynderlig eller besværlig. Aalborg, d. 6 Juli 1817. - Schierup.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
Kjøbenhavns Børs d. 15 Juli. Cours. Hamb. 2 M. 441, a vista 450. Amsterdam 2 M. 408, a vista - . London 2 M. - Rbdlr. Paris 2 M. - . Spec. 460. Specier solgtes til 27 3/4 Rbmk., Toldspec. 27 Rbmk., for Committeesedler blev givet (med Rente) 100 pr. 100; Oblig. 83. Norske Rbksedler 22 1/2 a 23. Dito Species. - . Svenske Sedler 7 Mk. 12 s. - Disconto 10 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
Blandede Efterretninger. Den norske Rigstidende af 28de Juni d. A. bekjendtgiør, at, da Hs. K. H. Prinds Oscar førstkommende 4de Juli fylder sit 18de Aar, og saaledes opnaaer Myndighedsalder, saa bliver i Vor Frelseres Kirke i Christiania paa den Dag holdet en høitidelig Taksigelsesfest og Bøn, og holdes Talen ved denne Leilighed af Biskoppen over Bergens Stift, C. Pavels, Ridder af Nordstjernen og Dannebrog.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
Regjeringens første Departement er ved høieste Resolution bemyndiget til at foranstalte forfattet et gjennemseet correct Udkast til en offentlig Udgave, af Luthers liden Cathechismus, paa det at Samme derefter kan forelægges Kongen til Authorisation, og da tillige nærmere Forestilling gjøres om dens Udgivelse som en almindelig Norm, da efter den Tid ingen anden Udgave maa bruges ved, og lægges til Grund for den offentlige Religionsunderviisning. (Norsk Rigstd.) Engellændernes Habeas Corpus Act er, som bekiendt, den Lov, der sikkrer hver Engelskmand imod at blive hæftet, uden foregaaende Forhør. Næst Trykkefriheden have Britterne længe betragtet denne Nettighed som den engelske Friheds hellige Skjold. J de sidste Tider, da, med den tilbagevendte Fred, Uroligheder opstode i dette Rige, fandt Ministerne det raadeligt, at ophæve denne Act, for en vis Tid, da de derved lettest saae sig istand til at forekomme ulmende Uroligheder. En Forhandling af saadan Vigtighed, maatte naturligviis foranledige store Debatter i Parlamentet. Statssecretæren meente, at overordentlige Tilfælde udfordrede overordentlige Forsigtighedsmidler, men herimod indvendte Hertugen, af Bedford, at det ikke er nok at man undskylder sig med Nødvendigheden, thi dermed undskyldte sig alle Tyranner, Napoleon Bonaparte, det franske Directorium, Robespierre og hans Staldbrødre, selv Jacobinerne skrege, den første Lov er den offentlige Sikkerhed; men det maa bevises, at Nødvendigheden virkeligen kræver en saadan Foranstaltning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
Engellands indere Huusholdning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
Under d. 13 Marti bekjendtgjorde Toldkamret i London en Liste over Udførslen fra Storbritannien og dens Tiltagelse siden 1792. Denne var i Aaret 1792 omtrent 25 Mill. og i Aaret 1816 omtrent 1 Mill. Den havde altsaa i et Tidsrum af 25 Aar fordoblet sig. - Men hvor utilfredsstillende er dette Resultat, naar man betænker, at Gieldsmassen i denne Tid er steget i et meget stærkere Forhold, og at nu hvert Aar 40 Mill. ere fornødne til at tilbagebetale den i 20 Aar med Capital og Renter. - Nationen maa altsaa anvende 2/3 Dele af alle de Penge, den faaer fra Udlandet, til sin Nationalgields Afbetaling, og kun 1/5 bliver den tilovers - og denne Tilstand skal endnu vedvare i 20 Aar. - Hr. Edvard Solly i Berlin anslaaer i sit lidet Skrift, om Engelland Nationalgielden til 475 Mill. nemligen reet, naar man regner 60 Pd. Sterling for 100 Pd. Stocks. - Den synkende Fond beløber sig til 12,728000 Pd. Naar der hertil kommer alle Renterne af de Capitaler, der skulle aarligen afbetales, saa udgjør det, indtil Aaret 1837, med Renters Renter, 484 Mill. - Den mindste Deel af Gielden, nemligen den, der er stiftet indtil Aaret 1796, er allerede afbetalt. - Hele Spørgsmaalet er altsaa nu, om Engelland. 20 Aar igjennem kan taale denne Tilstand, hvor Nationen aarligen maa erlægge 40 Mill. i Renter og Gieldsafbetaling. - Og, om, i det Middelclassen (?) forlader Engelland for at unddrage sig de trykkende Afgifter - og blot de Fattige (?) der intet give, men tvertimod faae, og de Rige, som Betalingens Erlæggelse hidtil var let – blive i Landet *) - om begge disse Modsætninger i Selskabet ikke tilsidst ville komme i Kamp om Livets Eiendomme. - Følgende ere Toldkammerets nærmere Opgivelser for de sidste 5 Aar; Brit. Prduct. Udenlandske o. Total. o. Manusctur. Colon. Varer. Pd. St. Pd. St. Pd. St. Registerne for 1813 ere ved en Brand i Toldkamret gaaede op i Røg. - Man seer at 1811 Fastlandspærringen gjorde sin Virkning, da Udførslen kun beløb sig til 32 Mill. - Aaret 1816 var den stegen til 61 Mill., men faldt igjen 1816 til 1 Mill.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-15
Tydskland synes at være meget uheldig med sine gode Historikere, Posselt valgte i sin kraftfuldeste Alder en frivillig Død, af Frygt for Napoleons Vælde; Bredow døde i Fjor, kun 41 Aar gammel, og Woltmann bortrykkedes ganske nyligen i sit 46 Aar. Om ikke den Ængstelse, begge de sidste ligesom den første vare udsatte for, under den franske Despotisme, har lagt Spiren til deres tidlige Død, er et Spørgsmaal, som nok fortiente en Undersøgelse. *) Overdrivelse og tom Snak! *) At Engelland i Aaret 1811 kun udførte for 32 Mill., var naturligviis en Følge af Forbudet mod engelske Varers og engelske Colonialproducters Jndførsel i saa mange Havne, men at der i de paafølgende Aar blev saa meget mere udsendt, er intet Beviis for at der blev saa meget mere afsat. Hvilke uhyre Oplag af uafsatte engelske Varer, findes endnu ikke i dette Øjeblik i Tydskland, Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-19
Vi have allerede tilforn viist, hvilken Pleie der er reglementeret for Fangerne i Kjøbenhavns Straffeanstalt, og man har deraf seet, at Føden, med Hensyn til sin Bestemmelse, er aldeles upaaklagelig. Endog Beenpulveret blev, da man lærte at indsee dets Uhensigtsmæssighed, allerede afskaffet under den forrige Direction. Forfatteden af nærværende Undersøgelse har i Aaret 1812 smagt den Kost, Fangerne fik, og i det mindste den Gang fundet den af saadan Beskaffenhed, at han tvivler meget, om mange Tusinde frie, men fattige Mennesker, saavel her som udenlands, faae den bedre. Naar den rumfordske Suppe laves som den bør, saa er den en nærende og ingen ildesmagende Føde. Kun Fordom og en kræsen Gane kan vrage Hestekjød, der behøvedes kun et Vink fra den almægtige Mode, og de Fornemme og Store vilde spise det med ligesaa stort Behag, som de nu nyde saa mange andre Slags Dyrs Kjød. Overalt saa bør Føden i en Straffeanstalt kun være nærende, sund og reenlig; vil man udvide dens Egenskaber endog til Velsmag, saa forfeiler Jndretningen sit Øiemed. Desuden maa man betænke, at de fleste Mennesker, som indsættes her, neppe ere vante til bedre Føde udenfor Fangehuset. At forebygge Forbrydelser er sikkerligen altid rigtigere end blot at tænke paa at straffe dem: men, saa længe alle menneskelige Jndretninger, efter deres Natur, ere og maa være ufuldkomne, kan end ikke en Trajan eller Antonin den Fromme paa Tronen undvære Straffene som et Middel til at betrygge de Gode og holde de Ryggesløse i Tømme. Naar Lovene, Straffemidlerne og deres Haandhævere ere, som de bør være, saa maa Regenten undertrykke enhver utidig Medlidenhedsfølelse mod den virkelige Strafskyldige, og betænke, at utidig Mildhed mod den Enkelte, er utilgivelige Grusomhed mod det Hele. Det gaaer hermed som med den Hærfører, der, for at spare ti Menneskers Liv, som maaskee alligevel ikke kan reddes, opoffrer sin hele Armee, eller i det mindste udsætter den for at blive slaaet. Den Sætning, pereat unus, ut conservetur totum, er alt for ofte bleven misforstaaet. Skjændigt og uforsvarligt vilde det være, om man vilde opoffre en eneste Uskyldig for det Heles Sikkerheds Skyld, og ikke forgjeves giver den hellige Skrift os den store Lære, at Gud lovede at spare endog Sodoma og Gomora, blot for en Eneste Retskaffens Skyld. Men visse Laster og Misbrug, kunne paa en vis Tid tage saadan Overhaand, at der nødvendigen paa den Enkelte maa udøves et afskrækkende Exempel, for derved at betrygge det Hele. J saadanne Tilfælde hielper det ikke at raisonnere; her maa handles. Hvad gjør Lægen, naar der er gaaet Koldfyr i Haanden, og han ikke seer sig istand til at fordrive den? Han afsætter Haanden, for at frelse den Syges Liv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-19
J samme Stilling som den physiske Læge, befinder sig ogsaa ofte den politiske, og man vilde fortænke ham meget, dersom han, af bare Medlidenhed, vilde skaane en Haand og opoffre et Liv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-19
Vore Forfædre, der upaatvivleligen have besiddet ligesaa megen Menneskelighed, som vi, have tilfulde indseet dette, uagtet de maaskee ikke altid have valgt de rigtigste Midler. Ogsaa deri er det gaaet dem som Lægerne. Man anseer det for Enfoldighed, at man fordum betjente sig af Lægedomme, som man nu finder aldeles forkastelige; men man glemmer, at andre Sygdomme udfordre andre Lægemidler, og andre Constitutioner anden Behandlingsmaade. Det var ikke altid Følesløshed eller Grusomhed, der bevægede de Gamle til at fastsætte haarde Straffe, men det var Tidens Aand og Tidsomstændighedernes Behov, der tvang dem dertil. Den Anordning, som fornyer Livsstraf for Tyverie (1697), udkom paa en Tid, da Tyverier, som det i Jndledningen til Kongebudet hedder, var bleven en almindelig Landeklage; den Anordning, som byder (1767).at hvo, som begaaer et Mord, for at blive af med Livet, ikke skal miste det, men tvertimod beholde det, under Fængsel og Lidelse, blev givet paa en Tid, da det var noget ganske almindeligt, at Mange, der ikke havde Mod til, selv at dræbe sig, tog Livet af en Anden, eller, som det hedte, gjorde en Ulykke, for at komme selv af med Livet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-19
Jndenlandske Efterretninger. Hans Høihed Prinds Christian Frederik med Gemalinde og Søn agte at indtræffe paa Sorgenfri i Dag (den 19de).(Af et Brev.) Høitoftegaard, d. 9 Juli 1817. Jeg har i Snapstingstiden været i Aalborg og Viborg, og nyligen i Randers, ikke saameget i egne Pengeanliggender, som formedelst den Jnteresse, jeg finder i at blande mig i enhver betydelig Menneskeconflux, især naar den, som her, samler sig i alvorligere og mere indgribende Hensigter, og man altsaa af Vrimlens Forhold til og Riven paa hinanden, og af den herskende Tone, kan uddrage meere end almindeligt interessante Resultater. Dog, uden her at indlade mig i philosophiske Demonstrationer, vil jeg blot fortælle Dig et og andet almindeligt Nyt herfra. De Kongelige Skuespillere burde jo, som det bedste Nyt, omtales først, men dem kommer jeg strax til. - Den, der gjorde det bedste Marked, var uden Tvivl en Mand & Comp., der viiste Congressen i Wien og de Allieredes Jndtog i Paris, med Liremusik til. Han skal i Aalborg have fortjent 5000 Rbdl. En anden Mand løb omkring med en Placat paa et halvt Ark, hvori han lovede næsten at gjøre alt det, der er istykker, heelt igjen, gjøre gamle Klæder nye; borttage Ligtorne uden Smerter o. s. v. Jmidlertid skal han have faaet Prygl etsteds i en Landsbye. En gammel aftakket Soldat indbød Publicum til at see Line dans, men ingen indfandt sig. En halvfjerdsindstyveaarig, tydsktalende, Mand, gik omkring i Husene og paa offentlige Steder, og sang: Jedvist der Doctor da, og andre Viser af samme Caliber, med tre forskjellige Stemmer, og accompagnerede sig selv paa Lire eller Hakkebræt, hvad det var.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-19
Jndtoget morede jeg mig ret ved Rosenkildes VII Bræger. - De to Grenader er bestyrkede end ydermere min Overbeviisning, at det grændser nær til Umulighed, rigtigen at give disse lette, eiendommelig franske Conversationsstykker her i vort nordlige Clima, saalænge vi ingen Saabyer har Det samme siger jeg om Vertshuset eller de unge Ægtefolk, hvori dog Mad. Liebe var god og den fortryllende Mad. Zinck havde fortjent Saabye i sine allerbedste Dage til Elsker. Liebe og Hass skulde være franske Officerer og Elskere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-07-19
Mariboe, d. 14 Juli. Afvigte Fredag hørtes i og ved Mariboe en fjærn Torden med adskillige Lynglimt. – J disse Dage har een af vor brøstfældige Domkirkes Piller gjort en gew altich Explosion, baade i Henseende til Qvantiteten og Qvaliteten. For dem altsaa der enten hente Vand fra Søen eller Bøger fra Bogsamlingen, gielder fuldkommen hiint gamle Skolevers: Cave tibi a Kampesteen. Si vis habere hele Been. (Mariboe Av.)