Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1823-06-23
Saavel officielle som private Beretninger stadfæste, at han har aflagt et uventet Besøg paa den franske Grændse, og blandt andet viist sig med 3000 M. i Landsbyerne Palau, Usseia, Taldajas og Nahuja. Hvor meget Man end takker den imponerende Stilling ved den franske Grændsefæstning Mont-Louis for, at han ei er kommet længer, have dog alle disponible Tropper, Gensdarmer og Nationalgader fra Perpignan maattet bryde op til de truede Punkter. Efterat have skikket, sine Saarede til Cardona, deelte Mina nemlig i la Poblasine Tropper i 2 Kolonner, hvoraf den ene blev detascheret til Baga, den anden til Gosol. Fra Urgel, hvor han den 31 Mai om Aftenen opholdt sig i 4 Timer, trængte han derpaa frem imod Belver og Alp, og nødte Ramagosa til at trække sig tilbage til Puicerda, hvis Besætning, som kun bestod af 4 til 500 Franske, derved, blev forstærket med 900 spanske Royalister. Oberstlieutenant Grev d'Json melder fra Pucerda den 7 Juni, hvorlunde han i Forening med Ramagosa har manøvreret, for at iagttage Mina og til den Ende ladet Jndvaanerne væbne og Douanerne sammentrække. Jmidlertid maskerede Terrainets tilfældige Beskaffenhed de fiendtlige Kolonners Bevægelser, og medens Man ventede et kombineret Angreb, vare de marscherede forbi Belver til Villa-Noven, og Palau. Grev d'Json fandt det nu rigtigst at beordre i sine Tropper tilbage, hvilke han forenede hiinsides Bourg=Madame, og da han mærkede, at han ved et Angreb paa Palau stod Fare for at blive tourneret paa sin høire Fløi af en anden Kolonne, lod han det blive, og trak endeel af sine Tropper tilbage til Puicerda, medens den anden drog uden om Staden, for at faae Fienden imellem to Jld. Men denne Forfølgelse havde ingen anden Virkring, end at Fienden blev nødsaget til, længer nede at gaae over Segre, hvorfra han da over Høiene igjen tog Veien til Palau. Havde jeg - tilføier Beretningen. blot havt en Kavallerie=Eskadron, da vilde bemeldte Kolonne have faldet Os i Hænderne." Det skeete imidlertid likke, men i et Efterskrift melder han endnu, at Fienden d. 7 om Morgenen har trukket sig over Dorri til Ri pas (hen efter Campredon). Baade Grev d'Json selv og Ramagosa forfulgte ham til Passet ved Antose, uden at kunne naae ham, hvorefter de begge vendte tilbage. Skjøndt ved Overløbere underrettet om den imellem de konstitutionelle Tropper herskende Modløshed, tilstaae dog de Franske selv, at ingen Kontribution var paalagt Landsbyen Palau, og at Mina holdt temmelig god Mandstugt imellem sine Tropper. Ved at lade Garnisonen i Cardona gjøre et Overfald paa til Solsona, hvor den afbrændte to Klostere, tvang Mina til samme Tid Baron Eroles til, istedetfor at forfølge sig, at skikke en Afdeling af sit Korps til Solsona. Efter Pariser Blade har han ogsaa her ladet Munke og Præster massakrere og mange royalistiske Jndvaanere skyde, alt " i Følge et af ham d. 15 Mai udstædt Bandbrev, hvorved denne Straf forkyndes Enhver, som tager Deel i nogen af Fienden indsat Junta, og ethvert Sted, hvor Stormklokken røres ved de konstitutionelle Troppers Ankomst, skal e lægges i Aske. De stakkels Munke og andre spanske Flygt linge i Perpignan ere derfor satte i en saa meget værre Forlegenhed, da den maanedlige Pension ikke meere udbetales dem af den franske Regjering, og Skrækken for den allestedsnærværende Mina holder dem fra at vende tilbage, til deres fede Poster. Bemeldte Diversion skal Mina siden have benyttet for at slippe ud af Fælden, ved pludselig at vende sig imod Balaguer, hvorved han efter Omstændighederne har sikret sig Rettraden til Lerida eller Cervera, ventelig ogsaa for at komme Ballesteros imøde, som, efterat have undsat Valencia, igjen er i Fremrykning mod Arragonien med 10,000 Pd., og allerede skal staae for Saragossa, hvor der findes endeel Misfornøiede. Af denne Aarsag har den franske General Molitor ogsaa maattet opgive sin Expedition imod Valencia (S. 337), for at komme den franske Armee i Catalonien tilhielp. Hans Hovedqvarteer var derfor den 26 Mai endnu i Fraga, og en Storm, som det 4de Linie-Regiment vovede paa Monzon, var afslaaet af de Konstitutionelle. Vigtige Tildragelser ere saaledes ivente fra Catalonien, hvor Man paa begge Sider slaaes med største Forbittrelse. Man venter, at Spanierne i Begyndelsen, af Juli ville gaae offensivt tilværks i disse Egne, og angribe de Franske paa alle Punkter. Deres Stridskræfter ere heller ikke saa ringeagtede som tilforn, men angives nu saaledes: foruden de 10,000 Pd., som ere i Anmarsch under Ballesteros, og Minas eget Korps paa omtrent 3000 Rd., staaer Manso ved Llobregatfloden med 4000 Pd., Llobera og Milans staae med 5000 Md. ved Basosfloden, og besætte Høiene ved Moncadu (udenfor Barcellona). Desuden har Rotten, der er Gouverneur i Baxcellona, foruden en Besætning af 15000 Militser, stedse 3000 Mk. Linietropper i Beredskab til Udfald. De Konstitutionelle sammesteds ere endnu lige begeistrede, og Staden skal være saa vel forsynet med Levnetsmidler, at endog andre Stæder i Catalonien derfra erholde Tilførsel. Da desuden den franske BlokeringsEskadre hverken er betydelig eller kan holde sig ved alle Vinde, saa indløbe her bestandig engelske Handelskibe og Kystfarere.