Berlingske Tidende, 1826-04-17
J Anledning af Jubelaarets Udstrækning til hele den catholske Christenhed, finder her i denne Tid hyppigen Processioner Sted, hvilke Hs. Majestæt og den Kongelige Familie bivaane. Saaledes ville i Morgen Hs. Majestæt og Deres Kngl. Høiheder igjen, ligesom den første Gang, bivaane den anden store Jubilæums=Procession, tilfods og ganske simpelt klædte. Man bemærker her, at dette ikke er skeet saaledes af nogen Fransk Konge siden Henrik den tredie. Ogsaa Marskal Soult ledsagede - iblandt andre - den første store Procession. Han bar en Bønnebog under den ene Arm, og havde Øinene ufravendt heftede paa en anden, som han har opslaaet i Hænderne. En Placat, hvoraf der er offentlig opslaaet en stor Mængde Exemplarer, forkynder de Andægtige: at Gangen med en stor Processioregnes dem iblandt Jubilæumets gode Gierninger lige saa høit, som fem smaa Stationer, naar de blot ikke forsømme, fire Gange at fremsige de fem Pater=Bønner og de fem Ave=Bønner. Den 7de April. Vi gaae endelig, siger Courier francais, Paabenbart til Værk, og alle Masker falde. Længe har man nægtet, at her fandtes Jesuiter, selv i det man snart talte apologetisk, snart lovprisende om dem; man forsvarede deres Lærdomme, og fremfor alle Ting bragte man disse til Anvendelse i alt. Men endnu havde man ingen authentisk og officiel Oplysning om deres Tilbagekomst til Frankrig, uagtet man overalt igjen saae deres Foranstaltninger blive oprettede i dette Land. Man gjorde sig hidtil endnu Umage for at skjule deres sande Navn under Navn af Fædre fra St. Acheul, fra Montrouge og andre. Men endelig kommer der en Biskop, og paatager sig at fordrive al Tvivl i denne Henseende, nemlig Biskoppen af Meaux, Hr. Cosnac, i hans "Pastoral=Jnstrux i Anledning af de Angreb, som gjøres paa Religionen og dens Tjenere." Etoile anfører Steder af dette Skrift, og roser dem; iblandt andre følgende: "Et berømt Selskab havde ladet hele Verden gjenlyde af sit Navn: det anvendte sin Omsorg paa Ungdommens Opdragelse, overgik i dette Arbeide alle. Overalt ere de Anstalter, som det har dannet, fyldte med Lærlinger, og imedens en urolig Ungdom i de andre Tollegier (der menes dem under det Universitet, hvis Stormester Hr. Fraissinous er) allerede anmasser sig en Uafhængigheds Mine, og prætenderer at foreskrive deres Lærere Love, istedet for at antage deres, er alt stille i disse nye Opdragelseshuse. Skulde man derfor vel troe, at saa fromt Selskab kunde blive Gienstanden for det offentlige Skrig, og dog flyver Navnet Jesuiter, thi hvorfor ikke nævne dem her, fra Mund til Mund, fordi visse Blade frygte for deres Jndflydelse, Er denne Tilstaaelse formelig nok, Hvad vil Hr. Biskop Hermopolis sige dertil, han - der, som geistlig Minister, har at drage Omsorg for Lovenes Fuldbyrdelse? Hvor er den Lov, som har indsat Jesuiterne igjen, Er der i det mindste ogsaa kuns en Forordning desangaaende, Om det endog antages, at de Parlamentsbeslutninger og Edicter, som fordrev dem fra Frankrig, ikke meere ere forpligtende, ere da vore Love imod de religiøse Congregationer af Mandfolk, de føre hvad Navn de ville, ikke positive? Hvilke af dem er det, som berettigede Jesuiterne til igjen at constituere sig iblandt os, at bemægtige sig den offentlige Opdragelse, imedens der ikke maa oprettes noget andet Jnstitut uden skriftlig Tilladelse? &c.