Viborger Samler, 1783-11-03
Ligeledes alle Onsdage ved Catechisations Tiden fra Kl. 9 til 10 Formiddag, og alle Fredage fra Kl. 9 til 11. Her maatte vore Huusarmes Velgiørere behage at nedlegge hvad deres goddædige Hiertelag tilsiger dem, og deres Evne formaar, til de Elendiges Undsætning. Men, skulle nogen, for at være aldeles skiult, hellere ville ved en ubekiendt indsende sin Gave, kunde dette og beqvemmelig skee saaledes: Stifts Provsten Hr. Friderich Astrup, Sogne=Præsten for Nørre=Sogn med Annexer Hr. Poul Rogert, Sogne=Præsten for Søndre=Sogn, Hr. Mag. Skow og Hospitals Forstanderen Sr. Niels Bertelsen har frievillig paataget sig Forstanderskabet for denne Cassa, agtende det enhver for sin Pligt at tiene de Fattige, ja og selv at biedrage efter Formue til deres Understøttelse. Til den Ende ville de holde Sammenkomst for det første eengang om Maaneden, da Blokken aabnes med de Nøgler, som har henlagt hos Stifts Provsten uder Forsegling, og Pengene uddeeles blant de meest Nødlidende efter beste Skiønsomhed. Det staaer altsaa i vore goddædige Medchristnes eget Behag, til hvilken af os De ville helst indsende deres Gave, efterdi vi alle ville De ville være eenssindede i at omgaaes redelig for Gud og paa det vi ogsaa kunne undgaae al muelig Mistanke, ville vi, saa snart Pengene ere uddeelte, bekiendtgiøre i den Viborgske Samler hvad vi hver Gang har forefundet og annammet til Uddeeling. Velsigner Gud, som vi saa hiertelig ønske, dette vor Forslag med et lykkelig Udfald, haabe vi snart at kunne sette Grendser for det utilladelige Tryglerie ved Billeters Jndsendelse i Husene, i Særdeleshed i Snapstings Tiden, til ikke liden Besværing for Fremmede, i det vi ville tilholde enhver, som nyder af denne de Huusarmes Blok, at lade sig nøie med sin Deel, eller og ganske udelukke dem derfra. Derfor nu, Velyndere, Brødre, Medchristne, Vi bede for Guds Skyld, kommer os dog til Hielp, at vi kunne komme de Nødlidende til Hielp! Ofte høre vi de retskafne af vore Medchristne erklære, at de ville findes villige at uddeele Almisser til de Nødtørftige, dersom de kun kiendte dem, og vidste, at Gaverne maatte blive vel anvendte; paa forommeldte Maade haabe vi efter Muelighed at kunne fyldestgiøre Eders Forlangende, J retsindige, og betage Eder al Tvivl om Eders Godgiørenheds best muelige Anvendelse. Erindrer Eder selv da Elskværdige, om denne store Pligt, som vor dyre Forløser saa alvorlig paalagde os, førend han forlod Verden, ved alle de mange Leiligheder, som dertil gives i det meneskelige Liv, fornemmelig ved de ønskelige Forandringer, som indtreffe: Naar Naar de, som vare komne til Dødens Porte og raabte i deres Angest til Herren, bleve hentede tilbage, helbredede og frelste - Naar de Reisende kom uskadte til deres Hiem og bleve om armede af deres egne - Naar de søgende bleve bønhørte af Landets Fader og opnaaede deres Ønske - Naar de handlende gjorde et fordeelagtig Kiøb eller Salg - Naar nogen i sin Profession lod sig indskrive blant Svendes eller Haandværks Mesteres Tal - erindrer Eder da, sige vi, det Tak=Offer, som behager Gud, at uddeele en Gave, til de Nødtørftige efter Formue. Men naar saadanne Forandringer i Livet ogsaa ikke indtreffe, lader os dog, som Job, ikke æde vor Mund=Portion alene, at den Fattige ikke skulle nyde sin Deel deraf, J vide selv de store Forsættelser, som Guds Ord tillegger Barmhiertigheds Gierninger.