Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1779-03-12
Fortsættelse af No. 10. Om Tegnekunstens Udbredelse til meere almindelig Nytte. Dette Spørsmaal er ej nok som blevet til Datum besvaret. Og jeg maae tilstaae, at efter mit Skiøn findes adskillige Spørsmaal i den udgivne Plan, som i de foregaaende og følgende Nummere af dette, skal findes lettere at besvare. Men de Ting, som der spørges om, forekommer det prisværdige Sælskab af større Fordeel for det Almindelige, end dette, som det anseer for saadan Slag, der vel er nødvendig, men ikke saa aldeles for denne Tid, som de andre occonomiske Qvestioner. Jmidlertid vil disse ædelmodige Borger-Venner, at ingen nyttig og almindelige Ting skal gaae dem af Sigte, da de nok indseer, at mange Kunster og skiønne Haandværks-Giærninger taber deres Anseelse, deres Dannelse og Fuldkommenhed, i Mangel af Overlæg ved Tegning og Forstillings=Plan. Her bliver da først spurgt: Ved hvilke Midler Tegnekunsten kan blive almindelig, det er at sige: hvorledes kan Tegnekunsten komme i Øvelse og Færdighed, paa et hvert Sted i begge Rigerne, hvor der ere faae Kunstnere og Haandværkere, som forstaae den, og hvortil hidindtil ingen Leylighed og Anstalt har været til at lære den. Besvarelsen herpaa har jeg holdt alt for ufuldkommen, til at indsendes under Præmie Bedømmelse, og derfor meddeeler mine Tanker her til at forbedres og udføres af dygtigere Hoveder. Den allerbeste Anstalt, saa vel forTegnekunstens Udbredelse som mange andre Kunsters og Videnskabers Fremvæxt iblandt almindelig Mand er nok denne. Om vi havde en velanlagt og vel indrættet Skole i hvert Rige, hvor Kunstnere og Haandværkerne kunde underrettes, hver Skole beliggende midt i Landet paa et beqvemt Sted, hvor Stats=Tummel, Forfængeligheds Øvelse og Forførelse ikke havde sin fulde Gienge, naar saadan nødvendig Anstalt kunde opnaaes og komme i Floer, saa vilde det vise sig, hvor mange prægtige Gennier der vil opvækkes, og bære den Frugt, som Gud og Naturen har indplantet dem; da vilde mit Fædreneland, Norge, vise at Kuld og Frost ikke har fordervet dets Jndbyggeres Hierne; da vilde Træsnideren komme til Fuldkommenhed, og Marmoer=Stenen i Bekken vilde blive meere nyttig. Den glimrende Grøtsteen vilde blive en Zirat Stytte, og Grødsteener skulde da anvendes til fleere andre Ting end til Kakkelovner Nordenfiælds, De Norske Guther, som skiær i Træe og giør StueUhr af samme, vilde da sætte smukkere, Figur paa Zifferpladen, og deres Navne i Træk skulde da ej vanzire det hele Arbeide. Klygtige Hoveder vilde da snarere opfinde Modeller til nye Maskiner, og Modellerne vilde være vel ordineret. Ja Tegnekunsten vilde vise sin Nytte endog i Haandværker, som i første Betragtning synes er at have med den at bestille. Vore Skræddere vilde da blive ligesaa vel skikket til og danne Beqvemmelighedens og Modens Klæder, som de Parisiske, da endnu mange af dem i Mangel af en levende Forestilling og Aftegning, forklipper det vareste Tøy. Saaledes har jeg seet for 33 Aar siden en Mæster Skrædder, der skulde klippe en Baadserond, (en Skibs-Kiole, som bruges i Uveyr) som ey var vandt til Snittet, og ei gav sig Tid til at afridse og forestille sig Skikkelsen efter et andet Klædebaand af samme Slag, han tog sin Kones Særk, som han syntes, havde samme Dannelse og paa den Maade gjorde sit Mæster stykke i at betale Tøyet som blev for klippet. Men det tager nok lang Tiid inden et Land beriges med saadanne Skoler, eller at forenede Patrioters Kiærlighed og Formue vil findes til at fuldføre saadan Anstalt. Jmidlertid maae man see sig om Raad, hvorledes Kunsterne i andre Maader kan hjælpes fort. Det var da at ønske at Rectores eller hørere i de Latinske Skoler, var Tegnekunsten mægtig, og at de i det mindste en Dag om Ugen, vilde meddele de hurtigste og lærvilligste Disciple, saa megen Kundskab og Færdighed i Tegnekunsten, som de formaaede. Det vilde komme mange af dem til stor Hielp, naar de skal være Læremæstere for brave Folkes Børn, ja det vil give dem en Sinds Forfriskelse naar de trættes af Gloser og Phraseologie. Og da adskillige Skole Karle nyde frie Adgang til godt Folkes Bord, som har kiønne og lærvillige Børn, saa vilde det være en stor Utaknemmelighed imod deres Velgiørere, om en saadan en Discipel, paa Begiæring nægtede enten, eller formedelst unyttig Tidsfordriv, ville betage et lærvilligt Barn en Lyst og Fornøyelse, at tegne nogle Blomster, eller hvad han mærkede, der kom overeens med den lille Lærlings Tilbøyelighed, denne vil da i Sælskaber fortælle sine Kammerater, hvad han har lært at tegne; en anden som faaer see hans billeder, eftertrækker dem, saa godt, som han kan, han begiærer Ridsetøy af sine Forældre, og de stræbe at faae deres Søn underviist i Tegnekunsten, lige saa vel som deres Naboe. En saadan Discipel, der allerede i sine Skole=Aar har vændt sig til en sand Patriotisme, burde faae Beviis i sit Testemonio Scholastico, at han efter Jndsigt og Tid har meddelt andre Kundskab i den smukke Tegnekunst, og naar han har gjordt kiendelig Fræm gang i andres Underviisning, burde offentlig Berømmelse og Premier falde i hans Lod.