Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-05-06
De Jldebrande, der i senere Aar have været saa almindelige, lade formode, at Hevngierrighed, og Egennytte gave Anledning til adskillige af dem, uagtet Øvrigheden ikke altid kunde være heldig nok i at komme paa Spor efter Ophavsmændene. Jmidlertid ere Forbrydelser af dette Slags saa skrækkelige i deres Virkninger, og saa farlige for Samfundet, at det sikkerligen maa betragtes som en fortjenstlig Handling, at opsøge hvert Spor, der kan lede til deres sande Kilde. Uden at ville nægte, at de fleste Jldsvaader opkomme, især ved uforsigtig Omgang med Jld og Lys, er det dog vist, at Haabet om at faae sin høit assurerede Eiendom betalt af Assurance Cassen eller endog blot ved et Brandbrev at faae indsamlet Penge, allerede er nok til at bevæge et for sine Medbrødres Vel ligegyldigt Menneske af slet Opdragelse og slet Caracteer til at gjøre sig skyldigt i een af de sorteste Forbrydelser. Hvor Kiendsgierninger tale, ere Beviser overflødige. Medlidenhed med ulykkelige Medbrødres Kaar, varm Attraa efter at lindre deres Nød er en himmelsk Dyd, værdig Mennesket og dets høie Bestemmelse. Men gives der vel et Tilfælde, hvor Medlidenheden mere kan vorde misbrugt, mere kan blive et Opmuntringsmiddel til een af de skjændigste Forbrydelser, end netop dette, Man vil derfor ikke miskjende mine Følelser, for Ulykkelige, naar jeg tilraader Forsigtighed i saadan Veldædigheds Udøvelse. Det er noksom bekjendt, at aldrig saasnart en Gaard eller et Huus, eller og en Deel Bygninger afbrænde, før een eller flere af Stædets første Mænd i de meest rørende Udtryk opfordre deres Medborgere til at understøtte de Brandlidte Denne Handling i og for sig er tilvisse skjøn, og vil finde sin Løn her og hisset. Men - iler man ikke ofte for meget med saadanne Opfordringer, Burde man ikke først undersøge, hvorledes Branden er opkommen, hvor meget de Paagieldende havde bidraget til at slukke den, og endeligen, naar Understøttelsen er indkommen, sørge for, at de Brandlidte ikke faae meere, end de virkelig have mistet, og at de bedre Huse, de sættes istand tilat opføre, det smukkere Boskab, de anskaffe sig, ikke skulle blive en Fristelse for mange til i det mindste at ønske sig saadan en Ulykke? Den blotte Theoretiker vil maaskee finde denne Yttring misanthropisk, og jeg vilde selv ansee det for umueligt at Menneskene kunne tænke saaledes, dersom jeg ikke havde hørt Folk af Almuesclassen sige: ja vor Nabo - han staaer sig nu godt, siden det i Fjor brændte for ham; han har faaet saa mange af de Penge, der bleve indsamlede og desl. Man kan stifte ligesaa meget Ondt ved Medlidenhed og Gavmildhed, som ved Haardhed og Paaholdenhed, naar Veldædigheden ikke styres af Fornuften. Det synes derfor at kunne være gavnligt, om det ikke blev Nogen, hvo det end er, tilladt, at lade udgaae nogen offentlig Opfordring til Brandlidtes Understøttelse, uden med de høieste Authoriteters Tilladelse, og at der nøie vaagedes over, at Jngen Brandlidt fik mere end han ved Branden virkeligen havde mistet. Dette vilde forebygge, at Brandbreve ikke bleve en Fristelse for slette Mennesker til at skaffe sig en Deel Penge paa en saare let Maade. Jeg ønsker og haaber, at disse Linier maatte værdiges Opmærksomhed; Sagen er af større Vigtighed end den maaskee ved første Øiekast synes at være.