JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1839-09-03
Flands, ren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Tirsdag den 3die Septbr. Nr. 35. Maa trykkes. Fleischer. Udkast til en Plan for Almeenvæbning. (Til nærværende Forsøg har jeg, til min store Glæde, havt flere Opfordringer, og disse af flere Slags - uden at tale om den fra mit eget Jndvortes. Man har, tilligemed oprigtigt Ønske for Sagens Fremme, yttret, og det med fuldgod Grund: "at dens Mulighed ogsaa borde bevises." uden at kunne, hjelper det ikke at ville; og hos Flere og Flere oplever dog denne Villie. - Jeg kunde ydermere være foranlediget til dette Foretagende ved een Mands offentlige spottende Opfordring, om end ikke Andre af hans Stand havde udtalt og meent den hjerteligen. Thida jeg antager, at det ikke er Vrangvillighed, men allene Kortsynethed, der har bragt min høivelbaarne Antagonist til at trække Øjenbrynene saa højt op, og see saa fornemt ned paa min Ringhed, saa skal jeg her, henad Veien, tilbyde ham et Par Briller af en ganske anden Beskaffenhed, end dem, der omtales i dette Blads Nr. 19.) Oplærelse og Opdragelse til Værnedygtighed skal, forat opfylde Hensigten, begynde fra Barnsbeen. Følelsen af denne høie - ja høieste Borgerpligt skal vækkes og næres og styrkes i den Alder, hvor ethvert Jndtryk efterlader et undsletteligt Aftryk. Dygtigheden til at udøve denne Pligt skal indøves lige fra det Tidspunkt, da de legemlige Kræfter begynde at kunne udvikles til Færdigheder. Hvor skal dette skee? J Enhvers Hjem, Ja der kan virkes meget; men dette er ej at vente i ret mange Hjem. Forældrene (Nutidens) have for Størstedelen enten ikke Jdeen om en saadan Opdragelse, eller ikke det rette Greb paa den, eller ikke Tid til den. Og overalt skal den vordende Borger opdrages eller dog oplæres offentlig i Samfund med sine Jevnaldrende; ellers forfalder han siden til selvisk Afsondring i det, som angaaer det Offentlige : Lemmet vil løse sig fra Legemet i Fare. Opdragelsen skal være offentlig, forsaavidt den kan være det. Det vil sige: Underviisningen gives i Skoler – og disse saa talrige, som muligt og tjenligt. - Derved mener jeg ikke, at At her forstaaes blot den mandlige Ungdom, behøvedes maaskee slet ikke at antydes; men jeg søger Leilighed til den bemærkning: at den kvindelige Ungdoms hensigtssvarende Opdragelse kræver et modsat System. Forældre skulde betages den naturlige Ret til selv at undervise, eller lade undervise deres Drenge hjemme; men allene i de Discipliner, der ikke umiddelbart vedrøre Væbningssystemet. Saaledes bør nemlig undervises offentligen i Gymnastik, Fædrelandets Historie, dets Geographie (efter Specialkorter) og det med Hensyn ogsaa til Krigføring (Strategien) saasom: Flodernes Overgangssteder osv., Sang (Folkesang, hvorom mere sidden). Karlen og Manden maa fra Dreng af være vant til Stallbrødre, hvis han skal være ægte Fostbroder. Jndøvelse til Værnedygtighed. Der begyndes med Gymnastik, og navnlig dens første Cyclus (Retning, Løben, Springen) og maaskee noget videre, med nederste Klasse i alle Primær- : Almueskoler. Og anvendes hertil 1 Time daglig. Dette Tidsrum antages at begynde med det 8de Aar og ende med det 10de.
Jyllandsposten, 1839-09-03
J øverste Klasse, eller fra 10de til 15de Aar indøves 2den og 3die Cyclus - dog med Udeladelse af forskjellige Bevægelser, der kunne ansees for mindre nødvendige; i deres Sted kunde gaaes længere frem i de egentlige Krigsøvelser. De to sidste Aar af dette Tidsrum maatte Drengene have Træbøsser.
Jyllandsposten, 1839-09-03
Skulde flere Skolelærere i et District befindes uskikkede til denne Underviisning, da vilde denne være at overdrage til Underofficerer, som nærmere skal udvikles.
Jyllandsposten, 1839-09-03
Fra Udgangen af Skolen eller efter Confirmationen indtil det 18de Aar øves i Huggen og Fægten, saavelsom til end større Dygtighed i Gymnastik i Almindelighed og i militære Bevægelser (Marschering, Evolutioner &c.) i Særdeleshed. Til disse Øvelser maatte bestemmes 2 halve Dage eller 3 a 4 Timer paa hver hele Sommeren, med Fradrag af Ferier i den travleste Tid. Her maatte Samlingerne være større 2, fra 2 eller flere Sogne (efter Folkemængden), saa der nu kunde exerceres Compagnieviis.
Jyllandsposten, 1839-09-03
J det sidste Aar af denne Periode skulde bruges rigtige Bøsser, og skydes med løst Krudt. Underofficerer ere denne Klasses bestemte Lærere, under nøje Tilsyn af vedkommende Overofficerer. Fra 18 til 20 Aars Alder exerceres Herreds= eller Districtsviis (efter Folkemængden), og det af Officerer, der da vilde blive at sætte i Ligning med nuværende Bataillonscommanderer. - Nu maatte ogsaa øves i Kugleskydning saavelsom i Bayonnetfægtning. Øvelsestiden vilde kunne omtrentlig bestemmes til en heel Dag om Ugen (Høsten paa Landet fradragen). Een Lærer kunde da bestride tre Districter - han borde jo selv have hveranden Dag til Hvile og Reisen fra en Exerceerplads til en anden. Med 20 Aars Alder begynder Værnepligten, og da maa Landsforsvareren være dygtig til at møde Fienden. Der exerceres nu : tre Batailloner samlede tre Aar efter hinanden, i to eller tre Uger (maaskee endog En kunde være nok); men paa eengang uden Mellemrum, som f. Ex. nu er Tilfældet.
Jyllandsposten, 1839-09-03
Fra 23 Aars Alder til 28 eller 30 samles alle Vaabenarter i Divisioner (a 16,000 Mand) og øves en Uge - eller længere, om fornødent er. Efter dette Tidspunkt og indtil det 40de Aar exer. ceres kun en Uge hvert andet eller 3die Aar. Siden kun hver 5te Aar. Med det 60de ophører Værnepligten; dog at i Krigstid Veteranerne opbydes til at møde frivilligen som Reserve eller Fæstningsgarnison. Mandtal og Vaabenarter.
Jyllandsposten, 1839-09-03
Det egentlige Danmark - Sønderjylland uberegnet – har 1,223,797 Mennesker efter Folketællingen 18de Febr. 1834. Denne maa nu være voxet til Af samme ere: Mandkjøn fra 20–30 Aar 101,000 Fra 3040 Aar 83,000.
Jyllandsposten, 1839-09-03
Fra 4050 Aar 61,000 Fra 50 60 Aar 48,000. Jalt 293,000. Af disse udgaae fra activt Landsforsvar: 1) Embedsklassen . . . . . 8,000 2) Forbrydere, Almisselemmer 10,000 3) Dertil kan høiest regnes Vanføre, og Syge . . Jalt 30,000. Veteraner (fra 6070 Aar) ville udgjøre i det mindste 7000. Bliver altsaa igjen 270,000 Vaabendygtige. Sønderjylland vil efter sit Folketal kunne stille 70,000 Holsteen. . Jalt for hele Riget 430,000
Jyllandsposten, 1839-09-03
Til Søeforsvaret regner jeg, som siden vil sees, omtrent 40,000 Mand. Der bliver altsaa til Lands forsvaret henved 400,000. Deraf for Hertugdommerne (med Fradrag af Søeforsvarene) . . . 150,000 For Jylland (ligesaa . . . . . . 110,000 For Øerne . . . . . . . . . . . 130,000 Disse 390,000 Mand vare igjen at inddele 1) i 24 Divisioner, hver paa 16,000 Mand. 2) Hver Division i 12,000 Soldater. 2,000 Ryttere. 1000 Artillerister. 1000 Jægere. Følgelig vilde hele Hæren bestaae af: 1) 288,000 Soldater. 2) 48,000 Ryttere. 3) 24,000 Artillerister. 4) 24,000 Jægere. Af krigsvidenskabeligt dannede (i Høiskolen oplærte) Officerer udfordredes: til Nr. 1. d) 288 Bataillonscommanderer. b) 288 Vicecommanderer. d) 100 Regimentscommanderer. 6) 24 Viceregimentscommanderer. Nr. 2 vilde udfordre det dobbelte Antal af Officerer, med runde Tal . . . Nr. 3 . . . . . . . . . . Nr. 4 . . . . . . . . . Jalt 1,200. Hertil Divisionschefer. . . Dito Reserver . . . . . . Anførerne for Compagnier, Escadroner, Batterier, kunne tages af nuværende Underofficeersklasse, og udgjøre omved 4000. Til Anførere for Pelotoner, enkelte Kanoner osv. maatte de bedste af menige Mandskab udvælges, og altsaa indtage samme Plads som de nuværende Underofficerer. (Fortsættes.)
Jyllandsposten, 1839-09-03
En kongelig Gaardauction. Paa en Tid, da Pressen blandt andet ogsaa er det gavnlige Fortrøstningsmiddel, hvorved man, med Følelsen for Ret og Sandhed, kan udtale sig over saadanne Handlinger, der, som henskydende under visse Maximer, undertiden kunde gives et ansvarsløst Udseende, i hvorrevolterende de end eller maatte være, – har det undret Jndsenderen, at, saavidt som det i det mindste er Naar en Regimentschef faldt, kunde en Bataillonschef tage hans Post, og altsaa vare til denne Reserver nok. ham bekjendt, følgende Tildragelse hidtil har undgaaet den offentlige Discussion.
Jyllandsposten, 1839-09-03
J Aaret 1837 blev Hovedgaarden Kokkedal med Underliggende i Han Herred, en af de kongelige Gaarde, hvorved det Offentlige havde tabt betydeligt, - stillet til Auction. Saa glædeligt dette imidlertid for den sande Patriot maatte være, var man dog ei lidet i Tvivl om, at den vilde blive solgt, da enhver Liebhaber formodedes at ville afskrækkes ved det usle Bøndergods, paa hvilket Kjøberen alene blev overdraget uerholdelige Restancer til Beløb af over 20,000 Rbd., og som meldt skal den kongl. Kasse hvert Aar have maattet gjøre Tilskud. Ved Auctionen blev der dog gjort eet Bud med 80,000 Rbd., hvilket ikke blev antaget, men Eiendommen, da, som man sagde en Kammerherre, i Kjøbenhavn havde ladet gjøre Overbud med 80,500 Rbd., stillet til en ny Auction. Dette Overbud blev ogsaa ved næste Auction, hvorved forøvrigt intet Bud skeete, vedkjendt, men ved det fra Directionen for Statsgielden og den synkende Fond fremsendte forseglede Brevs Aabning forbausedes man ei lidet over at see 81,000 Rbd. bestemt som den mindste Kjøbesum, hvorfor Eiendommen maatte sælges. Dette var en saare heldig Omstændighed for Overbyderen, der efter en nærmere Undersøgelse om Eiendommens Beskaffenhed skal, som rimeligt er, have fortrudt sit Bud.
Jyllandsposten, 1839-09-03
Jmidlertid er det meget besynderligt, at Kjøbesummen blev bestemt til bemeldte Sum, og Grunden dertil er ei let at udfinde; thi ligesaalidet som man kan antage, at Jkke=Erholdelsen af de 500 Rbd., Directionen fordrede mere end der var budet, kunde være Bevæggrunden, saalidet bør man antage, at saadant var skeet for at redde Overbyderen fra sit fortrudte Bud; og paa den anden Side synes det dog ogsaa, naar Hensigten var at sælge, at være altfor risquerligt at bestemme81000 Rbd. som den mindste Sum, da det dog altid, som det og viste sig, meget let var muligt, at der ikke vilde blive budet mere end de 80500 Rbd. Dertil kommer, at den, der havde gjort Overbudet, ansaaes for en meget vederhæftig Mand, medens Gaardens nuværende, dog særdeles dristige, Besidder, som var den, der havde gjort det første Bud og senere, efterat den kongelige Kasse havde til Bøndernes Forstrækning m.v. maattet anvende store Summer, ved personlig Nærværelse i Kjøbenhavn, underhaanden paa ubekiendte Conditioner kjøbte Eiendommen, saavidt vides, for det samme, han havde budet, – endnu ikke ganske har berigtiget Kjøbesummen.
Jyllandsposten, 1839-09-03
En fortjent Anmeldelse. Dyder og Udyder i verdslige Exempler tilligemed udvalgte Sententser og Leveregler osv., af Consistorialraad Bjerregaard.
Jyllandsposten, 1839-09-03
Dette Skrift, hvoraf 3die Hefte for kort siden har forladt Pressen, er at betragte som et Sidestykke til samme Hvorvidt denne Kammerherre var den samme, som den, der for nogle Aar siden foregav at have faaet et Fiskebeen i Halsen efterat have gjort høieste Bud ved en offentlig Auction paa 2de Herregaarde i Sielland, skulle vi ei med Bestemthed sige, men til Læsernes Beroligelse tjener i alt Fald den Forsikring, at fiskebenet for længe siden er kommet ud.
Jyllandsposten, 1839-09-03
Redact. Forfatters i sin Tid af Cancelliet til Anskaffelse for Skolerne, anbefalede bibelske Exempel- og Sprogsamling i 2 Dele. Som denne hans Samling var som et Magazin, hvori man fandt næsten alle Bibelens, i det Mindste de meest interessante og lærerigste Exempler paa Dyder og Udyder, med de fleste ethvert Exempel underordnede Sprog osv., saaledes indeholder og ovennævnte hans verdslige Exempel- og Sententssamling, hvori han følger samme Plan og Fremgangsmaade, som i den bibelske, saavidt den er kommen, er alene en Mængde af de interessanteste og lærerigste for en stor Deel mindre eller lidet bekiendte Exempler; men den har og dette forud for alle Anmelderen bekiendte Exempel samlinger, der hos os ere blot korte Compendier og Udtog for Børn og Ungdom - at den herhos frembyder en Skataf de skjønneste og udvalgte Sententser og Leveregler, baade fra ældre og nyere Tider. Anmelderen vil her, til en Prøve, blot henvise under: Ærefrygt og Ærbødighed for Guddommen, vakt ved Naturens Betragtning i 1ste Hefte, tilde mange snart yndige og fortryllende, snart høie og majestætiske Tanker og Betragtninger over Naturens Skjønhed, dens Pragt og Storhed – af Hesiodus, Cicero, Horatius, Lucretius, Seneca, Ossian, Shakspeare, Milton, Thomson, Young, Macillon, Bonnet, Rousseau, Plesner, Klopstock Wieland, Herder, Rothe, Tullin, Ewald, Baggesen, Thaarup, Blicher m. Fl. Og for blot at anføre et eneste af Exemplerne, da har vel neppe Nogen læst Fortællingen i 3die Hefte Side 279 om Ludvig XVI, der er fremsat, for at vise, med hvilken Styrke, Religion og Tro paa en tilkommende bedre Verden formaaer at væbne Sindet, til at møde selv den skrækkeligste Skjebne. - uden den dybeste Bevægelse, varmeste Deeltagelse og mangfoldigste Belærelse. Den her, saavelsom i Forfatterens bibl. Exempel- og Sententssamling valgte Underviisningsmethode. kan ikke andet end behage Unge og Gamle, og anbefaler sig i flere Henseender som saare heldig. Et eneste Exempel, en eneste Tanke, dybt følt og dybt indprentet i den Unges Hjerte, begeistrer ham ofte for hele Livet, fremfor lang Doceren og lange Taler. Feiler derfor Anmelderen ikke meget, saa er der nok blandt den Mængde af Skrifter, der bestandigen udkomme, faa, der saaledes maatte ønskes i ret mange Hænder, som det her ommindede. Hertil kommer, at Forfatteren, der, uden nogensinde at have eiet Formue, stedse overlod sine Skrifter til en Priis, hvortil Faa, ja ingen Andre afhændede deres; der, for at skaane de fattige Skolekasser, nedsatte ovennævnte sin bibl. Exempel- og Sprogsaml. til den muligst lave Priis, ja der uddelede sine Almueskrifter efter Bestemmelsen med dem, aldeles gratis til de mange Tusinde - overlader og nærværende Skrift til den billige Priis 4 Skill. Arket, imedens der ofte for blotte Morskabsbøger forlanges det Dobbelte.
Jyllandsposten, 1839-09-03
- Medens vi hertillands endnu see Laugsaanden yttre sig i en Mængde Laugsprocesser, er det værdt at lægge Mærke til, hvorledes man i Naboriget Norge stræber, lidt efter lidt at hæve Laugsindretningerne, som man vil see af følgende Bestemmelser i en der nylig udkommen Lov om Haandværksdriften: " 1. Jntet Haandværkslaug maa herefter oprettes, eller noget, som engang er ophævet, fornyes. § 2. Ethvert nuværende Laug ophører, naar a) enten samtlige dets nuværende Mestere, eller de tilbageværende af disse, ere enige om at hæve det, eller b) de nu for Tiden værende Mestere i samme enten ere døde eller udgaaede af Lauget.
Jyllandsposten, 1839-09-03
- Det vittige franske Blad "Charivari, sagde nylig om det franske Deputeretkammer (der af Længsel efter sin Sommerferie skyndte sig saameget med sine Forretninger, at det voterede 6 Lovforslag i 3 Timer); at det kunde sammenlignes med Østers, som ikke de noget i de Maaneder, i hvis Navn Bogstavet er ikke findes.
Jyllandsposten, 1839-09-03
Med nærværende Nr. følger et Aftryk af Biskop Hans Egede, som vi formeene de ærede Læsere med saamegen større Velvillie ville modtage, som denne Hædersmands saare interessante Levnetsløb fornylig fulgte med Folkebladet. Fra flere Sider har Redactionen været anmodet om hellere at give færre fuldt udarbeidede Stykker, end blot lithographerede Afrids, hvilket har foranlediget, at en af sidste Art bestilt Afbildning, som allerede afvigte Qvartal skulde have fulgt Bladet, blev tilbageholdt, hvorimod Nærværende blev bestilt. Eftersom imidlertid Bekostningen som Følge heraf blev forøget til det Døb belte, formenes dette veludarbeidede Portrait fuldtop at kunne opveie tvende Afrids uden Schattering. Skulde enkelte Abonnenter imidlertid hellere ønske nærværende Portrait ombyttet med tvende Afrids af enkelte Figurer, skal saadant skee paa Forlangende, naar Portraitet ubeskadiget vorder tilbagesendt til Redactionen. Af dette Blad udgaaer et Nr. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1839-09-03
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1839-09-10
Frandsk ren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Nr. 36. Tirsdag den 10de Septbr. Maa trykkes. Fleischer. Er den kongelige Godsadministration i Jylland ansvarsløs,
Jyllandsposten, 1839-09-10
Som et mærkeligt Bidrag til Oplysning i Henseende til Forvaltningen af de Jordegodser, der have maattet overtages af den kongelige Kasse, skal Jndsenderen tillade sig at meddele Følgende.
Jyllandsposten, 1839-09-10
Hvorledes Vedkommende under disse Omstændigheder ville forsvare deres Forhold i Relation til Staten, til Menigheden og til Kirkens Eier, indsees ikke, men man bør haabe, at den fornødne Hurtighed ikke mindre end Sparsomhed herefter vil blive lagttaget. Udkast til en Plan for Almeenvæbning.
Jyllandsposten, 1839-09-10
(Fortsat.) Krigsøvelser. Disse deele sig i 1) Vaabnenes Brug og 2) Mandskabets Bevægelser. 1) Jnfanteriet har kun et, og dette et Dobbeltvaavaaben: Bøssen med sin Bajonnet, hvortil jeg vilde føje Dolken, der ofte med Virkning vilde kunne bruges i snever Vending. Bøssen.
Jyllandsposten, 1839-09-10
Man kjender af Erfaring baade i Krig og Fred, hvor slet dette Vaaben opfylder sin Bestemmelse. Man regner – efter Afstanden – 1 af 20, 30, 50 Kugler, som træffer. Det er ofte blind Allarm. Pille have ofte gjort bedre Virkning end Blykuglerne. Aarsagerne hertil ere tvende for det første skyde Bøsserne usikkert, deels formedelst Pibernes slette Beskaffenhed, deels fordi Kuglen ikke passer, men er for liden til Caliberet; for det andet øves Soldaten ikke tilstrækkeligt i at træffe. Begge Mangler kunde afhielpes, naar a) Piberne vare nøiagtigere, længere, og Kuglerne, omsvøbte med fine Tælleklude, passede bedre i Løbene - og b) naar Soldaten øvedes stærkere i selve Skydningen. Naar Piberne vare længere, kunde Bajonnetten taale at være saameget kortere, og følgelig derhos finere, mindre vægtig; mod et Mandebryst og en Hestebringe vil en Bajonner, paa 10 Tommer virke ligesaa fuldkommen som een paa 18. En Riffelpibes Længde gjør ikke noget til Skuddets Nøiagtighed; ikke saa med den glatte Pibe; dennes Virkning staaer just i Forhold til dens Længde. "Men vilde de ikke just blive for tunge, saa en mindre armstærk Mand maatte have ondt ved at sigte nøjagtigt med dem, og det vilde gaae, som man nu ofte seer den svagere Soldat gjøre, nemlig: enten lade dem synke for dybt, eller sigte for højt. Denne Mislighed vilde hæves, naar a) Jernet i Piberne var noget tyndere og Caliberet selv mindre (i Diameter) og hele Skæftet med Kolben af Jern, som paa de nyere engelske Jagt bøsser. Bevægelserne. Disse kunde – efter min Overbeviisning - betydeligt simplificeres, og derved læres lettere og udføres sikkrere. Paa en Revne tage disse mange preussiske og franske Variationer sig godt ud, og kunne, paa en Lystmanøvre, ogsaa lade sig udføre. Men i Slagets bedøvende Bulder, i den exalterede Tilstand, som kun den færreste Deel formaaer at neddæmpe; i Slaget, hvor Bevægelserne skee efter Signaler, og ikke efter Ord, der opstaaer, ved Mangfoldigheden af disse, let Forvirring. Engellænderne have ikke nær saastor en Forskjellighed i Evolutioner, som Fastlandshærene; men de practisere - i det mindste – ligesaagodt 2) Cavalleriet taaler og kræver maaskee en større Forskjellighed i Bevægelser; taaler, fordi Hesten snart lærer at kjende og følge Signalerne, og derved assisterer sin Rytter; kræver, fordi denne Vaabenart fægter mindre paa Linie end Jnfanteriet.
Jyllandsposten, 1839-09-10
De berømte eller berygtede Boucanier (siden og Flibustier), hvis Kugler næsten allene afgjorde deres altid seierrige Batailler, betjente sig udelukkende af glatte Kuglebøsser; men Piberne havde og en Længde af 60 Tommer. De gjorde med disse ligesaagodt Arbeide som Riffelskytter, og - de ladede dobbelt saa hurtigt, Man minder sig blot Slagene ved Maida, Salamanca, Toulouse og Waterloo; i hvilke de, skjøndt færre i Tal, dog gik af med Seieren. Armaturen. Om Jnfanteriets er allerede handlet. For Cavalleristen er Sablen, hvad Bøssen for hiin. Den skal han lære at bruge - paa den skal han stole. Bøssen - ja og Carabinen er ham fremmed, til Forhindring, til Forvirring. Af Skydevaaben har han nok i et Par riflede Pistoler. Artilleristen har ved Siden af sin Kanon, nok i enten Sabel, eller Kaarde, samt en dobbeltløbet riflet Pistol med Kolbe til Anlæg, hvilken da, indtil den ved Jndhug af Cavallerie eller Angreb af Jnfanterie skulde bruges, kunde hænge paa Lavetten. Jægeren har sin Riffel, eller, om lange Kuglebøsser indføres og findes ligesaa virksomme, en Saadan, tilligemed et lige Sværd at paasætte som Bajonnet. Oppakning, saa simpel og lidt betyngende, som muligt: Patrontaske, Kappe, Tornister, Uniformen. Spartanerne vare de første, om hvem man veed, at de brugte Krigsdragt af eet Snit og een Farve (den røde). Romerne havde deres "Sagum. De barbariske Nationer, som sønderlemmede disses uhyre Herre, domme, vides ikke at have havt eensfarvede Klæder.
Jyllandsposten, 1839-09-10
De gamle Spaniere havde allerede i Hannibals Tid hvide Kjoler, og dem have de havt lige til vore Tider. J Korstogenes Tider udgjorde den røde Klud hele Uniformeen. Siden efter gik Enhver i det, han havde. Og først Crommell indførte hos sine Ryttere røde Kapper (red brethren); denne Farve har endnu den engelske Uniform. Ludvig den fjortende, som vel ikke var Kriger, men baade Statsmand og Stadsmand, er egentlig Stifter af de nyere Tiders Uniformering. Eensdanhed i Dragten har en dobbelt moralsk Virkning: i sine Krigsklæder føler Manden sig meere som Kriger, og han føler stærkere, at han er Et med sine Stalbrødre - uniform med dem. Den blaa Farve - Havets, fordum de Danskes Vej til Roes og Magt, – Koften - Brogene Hatten - der have vi hele Dragten - og denne en Nationaldragt. Simple Skilletegn kunne gjøre den til Krigerdragt : Uniform. Koften overspændt, naaende til Knæerne, efter Aarstiden varm eller let. Brogene - Trouserne – lange vide Boxer, ligesaa Hatten bredskygget over Ansigtet, og foran oventil med Ulddupper, betegnende de forskjellige Vaabenarter, og Graderne i samme. Foran i Skjødene af en saadan Kofte kunde bekvemmeligt haves Skraa lommer, hvori Tørklæde, Feldtflaske, Barbeertøi og Smaafornødenheder. Ulddupperne (istedetfor Fjær) kunne være for den simple Jnfanterist f. Ex. blaa, for Rytteren hvid, for Jægeren grøn, for Artilleristen rød. Tvende Det romerske Sværd (gladium, den saraceniske Sabel gjorde hine Erobringer, hvis Følger endnu mærkes over hele den gamle Verden. – J Slaget ved Preston Panus afskød Bjergskotterne vel de Bøsser, Prætendenten havde skaffet dem, men kun eengang; hvorpaa de kastede dem fra sig, grebe deres Fædrenevaaben, Sværdet, og med dette ødelagde de den tredobbelt stærke engelske Hær. Det hærder og styrker Krigerens Mod, naar han fordrister sig meere paa Haandvaaben – og til Haand mænge, end til de fjernere Skud. Det fjerde polske Regiment,
Jyllandsposten, 1839-09-10
Engellænderne have ikke saamange Rifflemen" blandt deres Jægere som Skytter med lange glatte Bøsser. De gamle Romere vare haardt besværede med Oppakning, hvortil ogsaa hørte tvende Pallisader eller spanske Ryttere, eftersom de paa Marschen hver Aften sloge Leir. Naar de altsaa pludselig bleve nødte til Slag, maatte de først kaste alt saadant i Dynger. Han skal med det Hele have havt en Byrde af 4 til 5 Lpd. Vægt. Dupper kunde betegne Underofficeren, tre Compagnie chefen, tre - den midterste af dobbelt Høide - Bataillonschefen, 3 høie med Top af en anden Farve Regimentschefen, Een høiere, men med Ringe af alle fire Farver, Divisionsgeneralen. Lignende - det vil sige simple, lidet bekostelige Distinctionstegn - vilde opfylde Hensigten. (Fortsættes.) Lidt Mere fra Bornholm.