Corsaren, 1843-04-21
Fra Norge. Medens saa mange Baand knyttes mellem Danmark og Sverrig og Donten saaledes paa denne Side passes godt nok, have vi henvendt vor Opmærksomhed paa Norge. Det er vanskeligere at bringe et sand venskabeligt Forhold istand paa denne Kant, fordi Nordmændene see paa os med underlige Øine. De betragte os, som den yngre Søster, der er bleven gift, betragter den ældre ugifte, og ved alle Leiligheder, bryder Følelsen af denne deres "erhvervede Førstefødselsret" igjennem. Jmidlertid har "Corsaren" været saa heldig at finde god Velkomst deroppe. Nordmændene beviste os den Ære at yttre om den, at den fortjente at være norsk. De vare imidlertid halvt om halvt overbeviste om, at den styldte en Nordmand sin Oprindelse; thi dens første Redacteur hed jo Lind, og der gives i Norge Mange, der hedde Lind. Foruden Wergeland, der sendte os en Vrøve Constitutionstobak, have Andre tilskrevet os, og med et af Brevene fulgte en Mængde norske Provindsaviser. Det overraskede os at finde disses første Sider sædvanligviis opfyldte med Artikler, der djærvt behandlede den udenlandske Politik, Norges Forhold til Sverrig og Norges indre, vigtigere Forhold, men i de følgende Spalter Spor af undertrykt Ærgrelse over Magistrater og Commune-Embedsmænd, der slet ikke vilde gjøre Godt, der i det frie Norge synes at agere med ligesaa megen Hemmelighedsfuldhed, og ligesaa megen Selvraadighed som den bedste Birkedommer eller Magistrats-Præsident i Danmark. J et af vore Svar yttrede vi os ganske ligefremt over disse Forhold. "J Nordmænd", skrev vi blandt Andet, "synes os med Eders Communeforfatning ved Siden af Eders mærkværdige Rigsforfatning, at ligne Marlborough, der ude slog de mægtigste Hære og hjemme stod under sin Frues Tøffel." J lang Tid fik vi intet Svar paa dette Brev og troede, hvad der ogsaa var rimeligt, at vedkommende Nordmand havde følt sin Stolthed som fri Nordmand, som Borger af gamle Norge, dybt krænket. Jmidlertid toge vidog feil, Manden var en saare fornuftig Mand. J Ondags indløb Brev fra ham, hvori vel Jntet svares paa hiin bemærkning, men hvori dog li den venskabeligste Tone fortælles os en heel Deel Nyt. Noget af dette kan mulig have Jnteresse for vore Læsere. Den bekjendte Reiersen, der havde en Læsesalon og i Norge oprettede "Christiansandsposten", har heller ikke kunnet holde ud i Norge, men har solgt sit Blad og sit Trykkeri for at drage til Nordamerika med sin Familie. - En Kunsthandler Schmahr, Forfatter af "Processen med Fru Scharffenberg i Kjøbenhavn", har udgivet et poetisk Stridsskrift i Anledning af en ubetydelig Strid, han har havt med en Kunstdommer Homann i Christiania. Sagen selv er yderst ubetydelig; men Skriftet, der almindelig tilskrives Wergeland, er en mærkværdig Prøve paa denne Mands Geni. Man kan ret sige, at han har forstaaet at koge Suppe paa en Pølsepind. Over den skjønneste Kvinde kunde ikke være sunget mere lyrisk, brugt herligere billeder, i den vældigste Kamp kunde ikke være slynget mere Vid og Satire, og dog er der ingen Svulst, det ubetydelige Stof har ikke draget Digtet ned, Digtet har hævet Stoffet, forædlet det. Som et lille Beviis aftrykke vi et Udfald mod Christianias mislykkede Dandy'er, en Clique, hvis Medlemmer bære paillegule Handsker, store Knebelsbarter, bredskjødede Kjoler og dermed troe at have ogsaa Geniet paa. Der beskrives, hvorledes man skal trænge dem ud af Landet og bringe dem til at søge sig et nyt Fødeland. Slutningen. lyder saaledes: "Før fra Norden over Jorden vandred Helte ud. Nu da, til Forandring, skee en Narrevandring! Med Forfærden vil da Verden atter be' til Gud. Der vil messes, der vil læses i hver Kathedral. Carolingens Klage Frankrig vil gjentage: "Fri os, Herre!"*) endnu værre jamre ud det skal. "Fri os bare for de Narre! Send os heller Mænd!" Et højtidligt Amen udfra Notredamen, vældigt bruser, dumpt det suser over Seinen hen." (Mere fra Norge en anden Gang)