Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-11-09
J den Erindring Friheden i hans Skjemt i deres Sprog rose de Danske meget tilstaaer han, at han ikke forstaaer Dansk, hvilket man heller ikke med nogen sandsynlig Grund kan antage. Han kunde altsaa ikke bedømme Holberg uden efter de af hans Stykker, som, slet nok, ere oversatte paa Tydsk. Men hvilken mageløs Raskhed hører der ikke til at afsige en saadan Dom over Holbergs Lystspil, uden endog at kunne læse dem i det Sprog, hvori de baade bør læses og sees, naar deres Fortræffelighed skal kunne bedømmes og paaskjønnes, "Vore Dages Smag, siger han, er Gemenheden i hans Tone anstødelig." Hvad er det da for en Smag, som Schlegel kalder vore Dages: Dog vel aldrig den Kotzebueske eller den Piccardske, der, naar det kommer an paa Gemenhed, vist ikke giver den Holbergske noget efter. Men De behøver kun at læse nogle Ark videre i Bogen, saa vil De finde, at Schlegel her som paa saa mange Steder modsiger sig selv. De vil finde, at han Side 419, hvor han netop taler om vore Dages Smag, siger: "Denne Tids smagens saavel poetiske som sædelige Forfald har havt til følge &c." Sandelig Holbergs Stykker maatte være reene Bordelstykker, dersom de endog skulde være anstødelige for en Tidssmag, der er i sædeligt Forfald! – Schlegel siger, "at man paa ny har forsøgt at opføre Holberg, skjønt for det meste ikke med synderligt Held, men enten veed han ikke, eller vil han ikke vide, at det var Kotzebues forhuulede Omarbeidelser af Holbergs Lystspil, man opførte, og at disse vare bearbeidede efter slette Oversættelser, da Kotzebue, som Ukyndig i det danske Sprog, ikke kunde læse dem i Originalen. - At Schlegel kalder Holbergs Characteristil carricaturmæssig, efter at han nogle Linier i Forveien har tillagt hans Skildringer stor local *) Sandhed, og erklæret hans Fremstillinger af Forkeerthed a. for meget grundige, det røber alt for vel med hvor liden Eftertanke han skriver og med hvor megen Selvtillid han dømmer. Jeg forudseer meget vel, bedste Ven, at jeg ved at lade disse mine frimodige Yttringer offentligen trykke vil paadrage mig en heel Flok Menneskers Unaade, hvis jeg ikke allerede har paadraget mig den, der troe at være store Konstdommere, fordi de netop forstaae saa meget Tydsk, at de kunne snakke med om Shakespeare, Göthe, Schiller &c. Jeg frygter ogsaa, at en vis æsthetisk Recensent, der i en uendelig Recension har recenseret en Slump Digtere, hvilke han ordentligen har numereret som gamle Løsøre i en Auctionscatalog, vil tage mig det meget ilde op. Jeg har saa meget større Grund til denne Frygt, som han i en 2 Hvoraf mon Schlegel, som ikke kjender danske Sæder, veed det: lang Jndledning til sin Recension, hvori han har fundet Leilighed til at rose Venner og Frænder, er saa haard mod de stakkels Avisskrivere, skiønt han dog er saa human at tilstaae, at de nødes til at klage over den nærforestaaende Hungersnød i den danske Litteratur, for at faae deres Blade fulde, især da det, som han siden saa vittig anmærker, ligger uden for deres Sphære, at recensere latinske Leilighedsskrifter. Jeg vilde gjerne levere Dem her et Udtog af hiin colossalske Jndledning, hvori benævnte Recensent drager saa drabeligen til Felts mod de stakkriAvisskrivere, og beviser soleklart, at vor Litteratur, aldrig har været et saadant Canone Land som nu, da der allevegne flyder Melk og Honning, og efter endt Kamp siger: "Saaledes ster Rec. sig lykkeligen sat i Land fra den liden Udflugt, han, opfordret af Dognets raskt dømmende Uvidenhed, maatte vove over Litteraturens visselig ikke snevre Hav. Men da Recensenten deels maa være saa vaad som en Pudel efter en saadan Seilads, deels selv kalder sin Jndledning (Side 347) en Expectoration, og jeg altid har havt en naturlig Modbydelighed for alt hvod der expaccoreret, saa maa De undskylde, min Ven at jeg hverken vil give mig af med ham eller hans Expectoration, og i dets Sted sender Dem Recensionen in naturgDe har alskillige Gange klager over Martrid om Natten, som hindrer Dem meget i at sove. Jeg kan anbefale Dem et probat Middel. Naar Maren igjen anfalder Dem, saa reis Den, staa Jld paa tænd Deres Pibe, og læs den medfølgende Recension, og De vil, inden De veed et Ord deraf, falde i SøyJeg vilde med den hollærde Recensents Villadelse hellere tilraade de Stakker, som han kalder dem, at optage æretiske Recensioner, der, ligesom tørret og opplukket Tang, ere meget elastiske, og afgive en herlig Fyld for periodiske Blade. J en paa Konsdommere saa frugtbar Tid ere saadenne Recensioner vel ikke saa vanskelige at overkomme.