Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-04-19
Ministeren for det Jndre, Lord Sidmouth, har udstædet en Circulaire mod Forfatterne og Udbrederne af oprøriske Skrifter, imod hvilke der skal tages alvorlige Forholdsregler. Otte Luditer eller Maskine Ødelæggere ere dømte til Døden. J de mindre Stæder oprette de formuende Jndvaanere Bedmanry eller Borger-Compagnier, for itide at standse alle Uordener. Et Par Grevskaber i Jrland ere erklærte i Oprørstilstand formedelst de der forefaldne Uroeligheder. J Staden Nordfolk have vel Jndvaanerne holdet en Forsamling, hvori nogle af de anseeligste blandt dem førte Ordet, og hvori man besluttede at indgive en Bønskrift til Prins-Regenten om at afskeedige de nærværende Ministre, men Oberste Wadehouse, som er en Ven af Ministeriet, vil holde en anden Forsamling for at anholde om det Modsatte. Regieringen letter ogsaa Udvandringen til de engelske Benddelser i Nord=Amerika, og det indenlandske Stats=Departement har bekiendtgjort, at alle de, som ville nedsætte sig i Canada under Regieringens Beskyttelse. og Bistand, bør afreise inden 1ste Junii, da Aarstiden siden efter ikke er gunstig. (Den engelske Regiering kan ikke gjøre noget Hensigtsmæssigere endat lade saamange af sine brødløse Undersaattere. udvandre som mueligt, og at lede Udvandringen hen til dens nordamerikanske Colonier, hvorved baade Folkemængden ikke tabes for Staten, og hvorved den tillige faaer en Modvægt i Nord=Amerika mod de saa mægtige Friestater.) – Hr. Cobbet er nu allerede paa Reisen; den var en Nødvendighed for ham, da Stempel=Amtet forlangte 18000 Pd. St. af ham, og nu holdes Auction paa hans Efterladenskab. Han udgav i Liverpool det sidste Nummer af sit Blad den 28de Marts, hvori han tager Afskeed med sine Læsere. Jeg maatte være blind, siger han, naar jeg ikke kunde forudsee, at Fængslet ventede mig, naar jeg vedblev at skrive i England; da jeg ikke kan længere der stifte nogen Nytte, saa reiser jeg til et Land, hvor jeg kan skrive med fuldkommen Friehed; efter 4 Maaneders Forløb skal mit Ugeblad paa nye blive læst i London, og naar et Par Aar ere gaaede, og naar Omstændighederne ere forandrede, saa haaber jeg at skulle selv komme tilbage til England. (Man seer, at Hr. Cobbet og Bonaparte ere af eens Tanker.) Men den engelske Regiering tænker ogsaa paa Fremtiden. Hele Garnisonen i Gibraltar, som udgiør 4000 Mand, arbeider paa at giøre Fæstningsværkerne der stærkere, der bliver anlagt en bombefast Kaserne for 8 til 10,000 Mand, som bliver besat med 100 Kanoner og skal tiene til det sidste Tilflugtsted, dersom de øvrige Fæstningsværker skulle blive indtagne; Gibraltar er nu forsynet med 2000 Kanoner. Man er der saa forsigtige, at da den amerikanske Esendre, 30 Skibe stærk, blev for 2 Maaneder siden overfaldet af et Vindstød og vilde gaae til Ankers i Nærheden af Gibraltar, saa vilde Commandanten paa Fæstningen ikke tillade det, men nødte Escadren til at lægge an paa den marokkanske Side af Strædet ved Tanger. – Porten har dog nu beqvemt sig til at erkiende de joniske Øers Uafhængighed; og den engelske Minister Si Robert Liston har faaet Ordre til ufortøvet at afreise til Constantinopel. Men det for Englands Handel saa skadelige Exclusiv=System udbreder sig stedse videre, saaledes er nu i Sverrig forbudt for bestandigt Jnførselen af Porter, og indtil videre af Rom og alt Slags Bomuldstøi; ligeledes af alle Viine, undtagen Alterviin. Hvorledes det vil gaae med den saa vigtige Handel paa China, er endnu uafgjort, man har i Holland Efterretninger fra Canton, som naae til den 18de December f. A.; dengang var Lord Armherst endnu ikke kommen tilbage dertil. Amerikanske Skibe ankomme bestandigt fra China med Thee til Holland. Capitainerne paa dem jubilere over, at England vil snart blive nødt til at kiøbe sin Thee af Amerikanerne. (Den 18de November f. A. laae i Canton ge amerikanske, 13 engelske, 2 hollandske og et dansk Skib.) Englænderne svare derpaa: at det har ingen Fare; det er en Bagatel for dem at holde 1000 chinesiske Yonks, eller Smaaskibe, i Respekt og at blokere de chinesiske Havne med deres Fregatter. Desuden naar den chinesiske Keiser vilde udelukke Englænderne fra Handelen paa sit Rige, saa vilde de ikke heller tillade andre Nationer at handle derpaa efter deres Søerets Principer; hvorved Keiseren vilde tabe formeget, da han alt for vel veed at deele Handelens Fordeel med sine Kiøbmænd eller Hongs i Canton, som han lader taxere efter Godtbefindende. Men Tabet af den chinesiske Handel vilde ogsaa være stort for England, da det ostindiske Compagnie vinder aarlig 2 Millioner Pd. Sterl. og den engelske Regiering ligesaameget ved Told-Afgifterne.