Aarhuus Stifts-Tidende, 1845-02-20
Fædrelandet. Den seneste Mordhistorie i Kjøbenhavn afgiver et rystende Beviis paa de Ulykker, Brændeviinsdrikken har i Følge med sig, ligesom den inqvisitoriske Undersøgelse, Mordbegivenheden har fremkaldt, indeholder lærerige Bidrag til at bedømme den kjøbenhavnske Almues lave moralske Standpunct, idet det navnlig af Sagens Acter erfares ikke at være usædvanlig Tidsfordriv om Søndagen for de mange saakaldte Arbeids mænd, der have Bopæl i den Deel af Byen, der støder op til Nyboder, at begynde denne Hviledag i den tidligste Morgenstund med en Beruusning, og saaledes hendrive Dagen under en Afvexling af Brændeviinsdrikken hos den Mængde Brændeviinsbrændere, og Høkere, hvoraf det vrimler i den Kant af Staden, og den dvaleagtige Søvntilstand, Fuldskaben maa medføre. En saadan Arbeidsmand er netop Morderen Erik Jensen. Søndagen den 20de Octbr. f. A. stod han op Kl. 56 om Morgenen, begav sig til en Høker, hvor han indkjøbte en Pægl Brændeviin, og derpaa til en anden Høker, hvor han drak et Par Snapse. Med den indkjøbte Brændeviin forføiede han sig hjem, og deelte den tilligemed en Kommenskringle med sin Kone, som derpaa gik bort, for at gaae paa Arbeide paa Papiirfabriken. Selv forlod han kort efter sit Hjem og gik til en Høker, hvor han atter nød et Par Snapse, og derfra til en Brændeviinsbrænder, hos hvem han indkjøbte en Pægl Brændeviin, med hvilken han begav sig hjem omtrent Kl. 8. Kort efter kom ogsaa hans Kone hjem, efter Erik Jensens Forklaring i beruset Tilstand. Alligevel deelte Erik Jensen den sidst indkjøbte Pægl Brændeviin med hende, da hun bad ham saa meget derom, og da han tænkte, at, havde hun været fuld de foregaaende 5 Dage, kunde hun og være det den 6te med." Konen blev nu, ifølge Erik Jensens Udsagn, aldeles beruset, lagde sig i Sengen, og da hun paa Erik Jensens Begjæring, at hun skulde staae op og feie Gulvet, svarede: Nei, det gjør jeg ikke, om Du saa slaaer mig ihiel!" opstod der et Skjænder, mellem dem, under hvilket Erik Jensen blev saa opbragt, at han greb en Øxe og slog hende med Bagen deraf saaledes i Panden, at hun døde uden at give en Lyd fra sig. Da han havde overtydet sig om, at Konen var død, begav han sig, efter at have anbragt Øxen i den Dødes Haand, saa at det kunde faae Udseende af, som om hun havde ombragt sig selv, strax ind til sin Vært, en Brændeviinsbrænder, for atter at drikke Brændeviin, og hermed vedblev han omkring hos Hø kere og Brændeviinsbrændere hele Dagen, indtil han om Aftenen, da Misgierningen var kommen til Politiets Kundskab derved, at han havde fortalt den til flere af sine Kammerater, blev anholdt. Det er under Forhørene oplyst at Konen, Ane Olsdatter, var et i høieste Grad til Drik forfaldent Fruentimmer, der kunde være beruset hver Dag undertiden 8 Dage i Rad, og at Erik Jensen derfor ofte havde maattet leve adskilt fra hende, skjøndt de tilveiebragte Oplysninger gaaud paa, at han stedse, selv naar hun var fuld, begegnede hende med Blidhed og søgte at hjælpe hende tilrette. De vare sidst flyttede sammen paany Flyttedagen den 15de Octbr. f. A., og i de 5 Dage, der forløb fra denne Dag, indtil Drabet skeete, havde Konen, efter Erik Jensens Udsagn, drukket sig fuld hver Dag, uagtet hun ved deres fornyede Samliv havde givet ham Løfte om at forbedre sig. Manden, som tidligere havde været Spekhøker, har paastaaet, at det er Konens Forfald til Drukkenskab, der ogsaa havde bragt ham til at hengive sig til denne Last. Hendes Drikfældighed gik saavidt, at hun solgte og pantsatte alt Bohave for at faae Brændeviin, saa at de nu vare geraadede i saadan Fattigdom, at da Mordet skeete bestod deres hele Jndbo kun i en Seng uden Seng, klæder, en Bænk, en Smule Skramleri, og - den ulyksalige Øxe. Morderen Erik Jensen er nu ved Høiesteret dømt til at have sit Liv forbrudt og til at lægges paa Steile og Hjul. (Uddr. af Khvnsp.)J Anledning af de sidste Uroligheder i Tugt- og Forbedringshuset hedder det i Fædrelandet: "Vi vente, at det maa blive en Gjenstand for den alvorligste Undersøgelse, om det ikke lidet udbredte Rygte, taler sandt eller usandt, naar det beretter, at en i Straffeanstaltens Bestyrelse virksom Mand oftere har decreteret og ladet exeqvere den saakaldte "Minutkat", i Kat med et Minut mellem hvert Slag, og vi haabe, at dersom dette er sandt og maaskee findes oplyst i de allerede nu optagne Forhør, det da ikke vil vare ret mange Dage, inden Hs. Maj. entlediger denne Mand fra hans Post."