Corsaren, 1842-10-07
Charivari. J Anledning af, at det idag er "Corfarens" Geburtsdag*), møde dens 3,200 Mand (eller Exemplarer), der jo ere Studenterchoret, i sorte Kjoler og hvide Beenklæder; hvorimod medfølgende extraordinaire Contingent møder i røde Kjoler og hvide Beenklæder. Naar man selv gjør Stads i en saadan Anledning, saa veed man dog, at der bliver gjort Stads. Hvad Andre frivilligt ville unde, modtages med Taknemmelighed og skal efter bedste Evne paa anden Maade blive gjengjældt Videre Festligheder i Anledning af Dagen. "Corsarens" Præsident havde paa "Corsarens" Vegne udstedt følgende befaling om de frivillige Høitideligheders Afholdelse: 1) Alle Medlemmerne indfinde sig paa Pladsen Fredagen d. 7de dennes om Morgenen Kl. 10, hvor de medbringe deres Lykønskninger. 2) Da "Corsaren" naturligviis ikke selv kan møde, møder Jeg i dens Sted, og Jeg indfinder Mig (med stort Bogstav) Kl. 11. 3) Man modtager Mig med et tre Gange gjentaget Hurra, der lyder saa begeistret som muligt. 4) Derpaa udvælger man en Deputation, der overbringer mig de under Nr. 1 ommeldte Lykønskninger i følgende Ord: "Vi gratulere af vore Hjerters inderste Dybn. Dertil svarer Jeg: "Jeg takker paa Corsarens Vegnes, hvilke Ord modtages med Hurra. 5) Derpaa stille J Eder op, og jeg beseer, eller for at bruge et latinsk Navn, jeg inspicerer Eder. 6) Jeg seer Jntet, der er værd at lægge Mærke til. J Anledning af Dagen forkynder jeg Eder følgende Promotioner: Niende Medlem oprykker til 8de Medlem; 8de Medlem oprykker til 7de, 7de til 6te, 6te til 5te, 5te til 4de, 4de til 3die, 3die til 2det, 2det til 1ste, og 1ste til allerførste. Om Eftermiddagen samles J til en UniversitetsFest. Præsidentskabet udsatte forrige Aar ved denne Tid en Præmie for den bedste Afhandling, indeholdende-Corsarens" Historie, fra den ældste Tid indtil nu. Der er indkommet een Afhandling, og, da denne efter den nedsatte Comitees Dom er den bedste, vil den erholde Præmien, som nu i Eders Forsamling skal overleveres Forfatteren. Corfarens Historie. I. Fertegn, der gik forud for hans Fødsel. Det Aar, da fødtes den liden "Corsar", Sig Krøniken forud alt mærket har. I Almanaken staaer smukt og stort Et Kors ved Dagen, med Rødkridt gjort. *) Til Efterretning for Gratulerende hjener, at den idag netop er to Aar gammel. October. S. 2 19 S. c. Trin. M. 3. Mette. T. 4. Franciscus. O. 5. Placidus T. 6. Kronprindsen NB. Fr. 2 Corsaren. Det Rødkridtskors med Betydning peger Paa alle dens egne - samt Cenfors Streger. II. Zertegn ved hans Fødsel. Før Moderen kom med den Lille ned, Hun var saa "tyk og ulet"*) derved. Hun følte sig i en farlig Stilling, Hun frygtede for, det blev en Trilling. Og der hun nu fødte det lille Barn. Da sprætted det, som en Fisk i Garn. Og der hun kjærtegned det lille Noer, Da vrænged det Munden af sin Mo'er. Deraf alt spaaede hun med Flere, Det vilde Alverden chikanere. III. Zertegn efter hans Fødsel. Den første Nat, han i Vuggen laa, Ser skinnende Jomfruer for ham staae. *) Disse fortrinlig betegnende Udtryk ere af det poctiske Medlem laante fra Trykkefrihedsselskabets Udgave af "Olger Danskes Krønike." Redactionens Anm. De toge alle sex ham i Favn. Og gav ham Presenter og Døbenavn. Den Første stak ham en Staalpen bag Øre: "Ja, den stikker, min Søn, jeg nok faaer det at høre." At tryg han med Folket kan sympathisere, Den Anden sympathisk Blæk sees levere. Den Tredie var en Papirhandler-Madamme, Hun neied og sagde med det samme: "En Balle Papir jeg her opbevarer Til Cancelliets Fri-Exemplarer." Den Fjerde ham satte Briller paa Næse: "Med dem Du kan mellem Linierne læse." Den Femte ham døbte "Corfaren" med Gammen, Den Sjette holdt Huen og sagde "Amen." Saa sang de Alle i Chor "ca ira!" Da sprætted den Lille mee alle Fire. IV. Hvordan det saa videre er gaaet ham. Knap monne de Døren efter dem lukke, Før alt den Lille sprang op af sin Vugge. Hvortil Andre Aar og Maaneder bruger, Dertil brugte han knap Dage og Uger. J Natten var han et lille Noer, Men Morgenen derpaa var han alt bleven stor. Knap følte han sig ret fri inden Borde, Saa leged den Lille alt med de Store. Dog farligt det er, snart Tiden viser, Naar med de Store man Kirsebær spiser. Selv uden Briller han suarlig saae, At man sætter Verden en Vomnæse paa; At Verden bærer en spidspullet Hat, Rundtenomkring med Bjelder besat. Den Voxnæse vil han gjerne ha'e bort, Da skriger Alverden, han tog for haardt. Den Narrehat vil han gjerne hale ned, Da river han hele Parykken med. Der staaer man som fra Skyerne faldet, Da man med Et seer sig ganske skaldet. Verden bldder ræd for sin egen Stygge; Forknyt og forstrækket den vender ham Ryggen. Da gribes han af den almene Forknyttelse, Føler Trang til en Mæcens Beskyttelse, Hvis Vinger vil tage ham under sit Ly - Den finder han sin Paraply. Med den over Holdet og Mackintofh paa, Han rolig kan gjennem Verden gaae. Og hvert et Angreb han modstaaer leende, Thi han er vandtæt i hver Henseende. Derefter holdtes et høitideligt Redactionsmøde. Vi havde ventet at kunne fortælle Læserne om store Resultater deraf; men Tilfældet vilde, at Medlemmerne netop skulde være saare irritable paa den Tid, saa at de skjendtes uafbrudt. Mødet skulde kun vare i to Timer; men man kunde ikke blive færdig, hvorfor det blev forlænget med et Qvarteer. Da ti Minutter deraf vare gaaede, var man endelig træt. Præsidenten reiste sig nu rørt og sagde: Hvor jeg er vemodig stemt, idet vi paa denne høitidelige Dag skulle skilles fra hinanden. Men endnu meere smertelig vilde jeg være tilmode, hvis jeg skulde troe, at vi virkelig havde skjændtes, at vor Uenighed ikke i Grunden var Enighed. Tillad, at jeg i min Vemod omfavner og kysser Eder Alle og forsikkrer Eder, at vi ikke have skjændtes. - Derefter reiste sig 2den Præsident og udbad sig med Taarer Tilladelse til paa Forsamlingens Vegne at lysse Præsidenten og forsiktre ham, at der havde været en skjøn Samdrægtighed. Hvornæst 3die Præsident omfavnede 2den Præsident og grædende forsikkrede det Samme. Medens Taarerne endnu stode i Alles Øine over den skjønne Enighed, og medens adskillige Medlemmer forsikkrede hinanden, at de ved et puurt Tilfælde havde været i Haarene paa hinanden, reiste Præsidenten sig og erklærede Mødet for hævet.