Aalborg Stiftstidende, 1829-11-09
Var den nu tilendebragte Krig den blandt vore Dages Begivenheder, som tildrog sig en næsten udeelt Opmærksomhed, saa er det for Øieblikket ikke mindre interessant at gjøre Bekjendtskab med de forskjellige Domme om den Fred, som endte den, men som neppe vil bringe Porten blidere Dage. Den østerrigske Jagttager indeholder herom følgende Artikel: Krigens Tilendebringelse i Orienten betegner en vigtig Periode i vor Tids Historie. Det Jndtryk, som den russisk tyrkiske Krigs Tilendebringelse har gjort paa de forskjellige Partier, der beherske den offentlige Mening, er ei alene afgiørende for disse Partiers Caracteer, men bestemmer ogsaa paalideligst, hvad man kan vente af deres Bestræbelser i Fremtiden. De, der agte den offentlige Roligheds Opretholdelse, Staternes Eendrægtighed, Almeenvellets regelmæssige Fremskriden, alle fredelige Syslers uforstyrrede Drift, for Samfundets høieste Gode - de Regjeringer, der ikke miskjende deres helligste Pligter og deres sande Jnteresse, Pluraliteten af oplyste Statsborgere, den store Masse af Nationer, der ikkun kan bestaae ved Ordens og Retfærdigheds Haandhævelse - alle disse erfarede Budskabet med glade Følelser. Ganske anderledes virkede det paa dem, der i den offentlige Rolighed ikkun see deres tøilesløse Forhaabningers Stilstand, i deres Medborgeres Tilfredshed en bitter Kritik over deres egne fremfusende Besværinger og i Kampen mellem Magterne den gunstigste Leilighed til at gjøre deres ærgjerrige Planer gjeldende. Dette Parties Tilhængere, der have deres Hovedsæde i Frankrig og deres Aandsbeslægtede i hele Europa, have i den sidste Tid saa øiensynligen lagt deres Grundsætninger og Hensigter for Dagen, at man visselig ikke gjør dem Uret, naar man holder dem for Fredens erklærede Fjender. De have sat Alt i Bevægelse for ved skuffende Argumenter, declamatoriske Kunstgreb, snedig Benyttelse af de ædlere som af de strafværdigste Lidenskaber, at forlænge hine Forviklinger i Orienten. De have med mærkværdig Dumdristighed, snart under Paaskud at fremme Verdens Civilisation - paa al Ret og Retfærdigheds Bekostning, om end hele Riger, og Nationer skulde gaae til Grunde - snart som Erobrings Systemets offentlige Lovtalere med de bedaarende Tryllephraser, "Nationalære" og "naturlige Grændser, smedet Projecter, der ikke sigte til noget Mindre, end at ophæve alle gieldende Tractater, anledige en vidt udstrakt Deling af Lande og bringe den ene Deel af Europa i et fjendtligt Forhold til den anden. Dette Parties Tallere og Skribenter bluedes ikke ved at tage deres Tilflugt til de ondskabsfuldeste Opdigtelser, de giftigste Bagtalelser, ved hvilkes Bistand de med utrættelig Jver udstrøede Sæden til Mistroe, Rivalitet og Tvedragt mellem de Magthavende og vilde gjerne, om deres Konst og Kraft ikke havde været mere indskrænket end deres Villie, have udbredt den Lue, der brændte paa en for deres Ønsker alt for snever Skueplads, overden bedste Deel af Jorden. At det, som her er sagt, ikke i mindste Maade er overdrevet, trøste vi os til at bevise med utallige Artikler, der siden Aar og Dag tryktes i de politiske Blade og Journaler. General Richemonts bekjendte Skrift var ikkun et concentrerende Echo af alle disse Artikler. Det kunde derfor aldeles ikke være uventet for os, at Porten, der besjæles af en saadan Aand, modtog Efterretningen og Fjendtlighedernes Ophør med bitter Harme og søgte at lindre denne med tillidsfuld Bebudelse af nye Feider og nye Revolutioner. Ligesaalidet undre vi os over, at Østerrig i Særdeleshed er en af de fremmede Regjeringer, mod hvilke dette Partie ud egen Regiering. Den rolige Stilling, som det østerrigske Hof under den nu tilendebragte Krig aldrig har fornægtet; dets Politik, der stadig havde Fredens og lovmæssig Ordens Vedligeholdelse til Øiemed; dets Utilbøielighed mod alle Planer der sigte til at udvide dets Grændser; dets samvittighedsfulde Agtelse for alle gieldende Tractater, for alle Staters Uafhængighed og for alle retmæssige Statsforfatninger; - alt dette maatte en Faction, der higer efter at forvirre og omstyrte, naturligviis holde for en utilgivelig Forbrydelse. Factionens Ordførere, ville naturligviis ogsaa i disse vore bemærkninger finde Stof nok til giftige Udtolkninger. Sligt er jo deres Systems Livs Princip. Deres Diatriber ville i Fremtiden, som før, end ydermere stadfæste, at vi her tale Sandhed." (Redacteuren af den østerrigske Jagttager, der ikke er et officielt Blad, skjøndt det ofte holdes derfor, er Hr. v. Pilati, Secretair hos den østerrigske Premierminister, Fyrsten af Metternich.