Aalborg Stiftstidende, 1828-06-02
Udlandet. Fredagsposten medbragte nogle interessante Artikler fra Frankrig, saameget interessantere, som de tildeels gribe stærkt ind i de Hovedbegivenheder, der for Øieblikket meest fængsle Opmærksomheden. Der forefalde Forhandlinger, ordinaire og extra ordinaire, der efter deres Natur give Tænkeren rigeligt Stof til Betragtninger, og hvoraf, om man torde og vilde give sig af med at spaae, lod sig forudsige vigtige Resultater. Valgloven, Presseloven, (disse tvende dog i Baggrunden) Laanet af 80,000000 Fr. og Jesuiterne ere de Hovedmomenter hvorom Forhandlingerne dreie sig. Men Aanden i disse Forhandlinger er det egentlig, der, i Forbindelse med de dermed beslægtede Omstændigheder, nødvendigviis maae tildrage sig Opmærksomhed. To Omstændigheder ligge klare for hver Mands Øie: Man seer i Frankrige ei med Ligegyldighed paa Ruslands colossaliske Rustninger, og det nærværende franske Ministerium har haarde Nødder at knække. Ei blot mangehaande Yttringer, men meget mere Kjendsgierninger godtgjøre dette. Kjendsgjerninger, som Frankrigs ei ubetydelige Rustninger, især i dets Marine; Yttringer, som følgende Brudstykke af General Sebastians Tale, i de Deputetedes Kammer den 18de Mai. "Et uhyre colossalisk Rige, et Rige, der er rykket frem til Oderen, der strækker sig ud over det sorte Hav, begrændser China og støtter sig til Nordpolen, har sammendraget sine talrige Batailloner og fordrer, med Sværdet i Haanden, af Porten Fuldbyrdelsen af Tractaten til Akjermann, og Erstatning for de Tab, hvilke dens Undersaatter have lidt. Talen er, De have i Løbet af Discussionerne tidt nok maattet høre det, saalænge Ruslands Besværinger ikke ere afhjulpne, kun om en uforsonlig, om en Krig paa Død og Liv. Jkke veed jeg, vil ei heller vide det, om disse Besværinger have Grund, om Europas øvrige Magter ikke have lidt lignende Skade, om Jkkefuldbyrdelsen af Tractaten til Akjermann er sand eller blot indbildt. Jeg antager alle disse Kjendsgierninger for afgjorte, alle disse Bevæggrunde for retmæssige. Mene De, at Russerne, efter at de ere gaaede over Donau og rask ere stegne over Hæmos, ei med Voldsomhed ville kaste sig paa Bosphorus og Dardanellerne, disse to store Udmundinger af den Euxiniske Pontus og af Propontis, Tvivle De paa, at de, til Gjengieldelse for deres uhyre Opofrelser, ville sætte sig fast der, og endelig fuldstændiggjøre deres Besiddelser ved den kimmeriske Bosphorus og ved det sorte Hav. Den, saa stadige Villie, at sætte sig fast i Constantinopel, paatrænger dem den Nødvendighed, at bemægtige sig den største Deel af det Europæiske Tyrkie og det under Navn af Bithynen bekjendte Stykke af Lille-Asien, og Besiddelsen af Constantinopel, som Besiddelsestagelsen af det persiske Armenien og det hele Løb af Arares gik foran, overleverer dem hele Asien. Staaendeblivende og raa byder Jslammismus kun endnu en afmægtig Skranke imod Skyternes, Tatarernes og Slavernes Efterkommere, og de af Omars og Alis Efterkommere grundede Stater ville maaskee til samme Tid falde under deres Slag. "Andre have meent at den Retning, de russiske Hære tage i Østen, sikkre Vesten Sikkerhed og Ro. Bedrageriske Forhaabninger, som smigre Gemytter, uden Forudseenhed og Mod, Asien bliver ved denne Rystning et vist Bytte. Betænk De dets Skjæbne i alle Historiens store Tidspunkter, erindre Dem Cyrusernes, Alexandernes, Dschengisernes, Tamerlanernes, Kuli=Khanernes lette Erobringer. Hvilken Modstand er da i Jndien mødt Englands Æresyge. Det udholdt en skrækkelig Kamp i Europa, bemægtigede sig Malta, Syd=Afrika, alle Poster, der kunde sikkre det Havets Beherskelse, medens det tilintetgjorde Mahratterne, som i de nyeste Tider Birmanerne, og fuldendte Crobringen af Mysore. Voxet ved Asiens Hjælpemidler og Rigdomme, vil Rusland kun vise sig end frygteligere i Vesten. Men, siger man, Faren staaer jo endnu ikke for Døren, intet trænger, man kan jo vente. Ja, Makedonien ventede ogsaa, da Hanibal kom i Haandgemænge med Rom, og snart var Makedonien en romersk Provinds. Preussen afventede det ogsaa, da tre Keisere leverede hverandre Slaget paa Austerlitz's Marker, og Jena's Sol belyste næsten Preussens Gravlægning. Hvor Stater ere at lede, vee der den Ventende!" (Jndtryk). Een vigtig Jndvending er bleven gjort, øst af vor indre Stilling. Med Grund frygter man, at den nærværende Administration snart torde see sig tvungen til igjen at aftræde Forretningernes Styrelse til den Administration af ubehagelig Jhukommelse, der kun forlænge har trykt Frankrig. (Hører, hører!) Vedbeholdningen af alle denne Administrations Agenter, Gjentilsynekommelsen af nogle af dens Medlemmer, en af Sammes Gjennærmelse til Tronen (Opmærksomhed), den nyelige Seir af et Selskab, der er saa duelig til at virke i Mørke, opirre, qvæle endog de meest maadeholdende Gemytter. (En Mængde Stemmer: "Sandt! sandt!") "Mine Herrer, jeg deelte denne Bekymring, een Tanke kun beroligede mig. Frankrig vil ikke taale, at man stiller sig imellem det og Tronen, for at adskille, hvad der stedse bør være forenet, vil være det. Jeg vil udtrykke mig uden Tilbageholdenhed. Den forrige Administration, eller det gamle System, kan ikke vorde gjenreist uden at bringe Monarkiet i Fare. Denne Sandhed, Fyrsten bekjendt, hans bestandige Kjærlighed til sit Folk, alt indestaaer os for, at lave Rænker ville sønderknuses paa den ubøielige Nødvendighed." Endnu lod Generalen en Oversigt over Frankrigs Stridskræfter følge, og paastod Nødvendigheden af at formere disse, som følge af det af to store Nationer skeete Opbud til Vaaben. Saavidt en ordinair, her en extraordinair Forhandling. Bladet Gazette melder nemlig under 20de Mai: "Vi erfare i dette Øieblik en af de meest foruroligende Omstændigheder, som Anliggendernes Gang siden nærværende Sessions Begyndelse har haft tilfølge.