Viborger Samler, 1848-05-02
Allg. Preuss. Zeit. af 25de April meddeler en Retfærdiggjørelse af Preussens Jndskriden i det slesvigske Anliggende." Af denne vidtløftige Artikel, der iøvrigt ikke indeholder nye Argumenter for Forbundsdagen, Forbundsforsamlingen og Preussens Fremgangsmaade imod Danmark, indskrænke vi os her til følgende Passus: "Preussen har ikke erklæret Danmark Krig; det er efter Forbundets Beslutning rykket i Felten for at opretholde den tidligere Ret; det har erklæret, at det ogsaa fremtidig rækker Haanden til Mægling, og at Kongen af Danmarks Rettigheder som Hertug af Slesvig stedse ville blive anerkjendte. Disse ere ikke krænkede ved den Beskyttelse, der er ydet den provisoriske Regjering, thi ogsaa denne handler kun i sin retmæssige Fyrstes Navn. Ligesaa lidet ere de krænkede derved, at Forbundet har anmodet Preussen, om ved Mæglingsforsøget at arbeide saameget som muligt paa Slesvigs Jndtrædelse i det tydske Forbund som den meest sikkre Garanti for dets Union med Holsteen. Denne Optagelse af Hertugdømmet Slesvig under sammes retmæssige Fyrste skal ei tiltvinges ved Vaaben; de tydske Regjeringer ville ikke erobre nogetsomhelst fremmed Gebeet for sig, ikke med Magt drage et nyt Land ind i deres Forbund; men de maae ansee det som en Opgave for en sund og loyal Politik ad en fredelig og folkeretlig Vei at forskaffe, ved en værdig og besindig Underhandling og den tydsk slesvigske Befolk nings Ønske, en passende og tilsvarende Anerkjendelse. Tydskland vil ikke afvige fra denne Vei; gid ogsaa Danmark maatte vise sig tilbøieligt til at betræde samme. - Men dette Spørgsmaal kan først senere afgjøres. Først kommer det an paa at værne og Retten (das Recht zu wahren), og derfra turde Tydskland ikke lade sig afholde ved nogensomhelst Udsigt til en senere stedfindende Mægling. Mægles og underhandles kan derfra dette Øieblik kun da, naar den retlige Basis er gjen vunden ved Slesvigs fuldstændige Rømning af de danske Tropper; først naar denne er tilkæmpet, kan der være Tale om Overeenskomst. Det vigtige, og for hele Tydsklands fremtidige Omformen skjebnesvangre Øieblik nærmer sig, da det store tydske Rigsparlement skal træde sammen i Frankfurt am Main, hvor ikke alene det tydske Fædrelands Anliggender skulle ordnes, men ogsaa de Principer opstilles og hyldes, som for Fremtiden skulle tjene som fast Basis for Tydsklands ydre Politik ligeoverfor de andre Stater. Verdenshistorien bevidner, at Tydskland ingensinde udgjorde et Ensemble; kun for Karl den Store lykkedes det at danne, dog kun efter langvarige og yderst blodige Krige, et stort og mægtig Rige, som imidlertid inden 30 Aar efter hans Død adsplittedes i de enkelte Riger - Frankerig, Tydskland, og Jtalien. Siden den Tid var Tydskland et Valgrige; udmærkede Characterer, smykkede med det keiserlige Diadem, bestræbte sig forgiæves for at danne Tydskland til een Stat. Den mægtige Keiser Karl den Femtes Planer imod Tydskland ere bekjendte; men Principatet i Tydskland fravristedes ham næsten i det selvsamme Øieblik, da han formeente at være i Besiddelse af samme. De store Planer, der tillægges Gustav Adolph, stor som Feltherre, end større som Statsmand og Menneske, gik tilgrunde ved hans Fald. Vel lykkedes det Keiser Napoleon at omstyrte den tusindaarige ormstukne Statsbygning, og paa sammes Ruiner at opføre et Rhinforbund og tvinge hele Tydskland til at bøie dets Nakke under det franske Jernaag; men Napoleons Ringeagt for Menneskeheden forberedede hans Fald, og det var i Aarene 1814 og 1815, at derpaa Kongressen i Wien dannedes et nyt tydsk Forbund, som Følgerne af Februarrevolutionen i Paris nu have opløst i dets Grundbestanddele. Et saakaldet Forparlement traadte i største Skynding sammen; det afløstes af en endnu styrende permanent Comite. Saaledes see vi nu i Frankfurt en saa kaldet Forbundsdag, en Comite, bestaaende af 50 Medlemmer, der kalder sig Forbundsforsamling, og desuden 17 saa kaldte Tillidsmænd, der synes at beherske Forbundsdagens Medlemmer, udvalgte af de forskjellige tydske Forbundsoverhoveder. Denne Forbundsdag har i sine sidste Møder aabenbart arbeidet paa at organisere et Slags Dictatur eller maaskee rettere et Triumpirat, hvori Preussen, Østerrig og Baiern skulde figurere, og til hvilket den executive Magt i Tydskland, - Krig og Fred, Tractater og Gesandtskaber - skulde overdrages. Nødvendigheden af et Slags Dictatur i denne Tid af almindelig Opløsning, af almindelig Gjæring og Revolution var temmelig indlysende, og Forbundsdagen valgte til Planens Udførelse det nuværende Moment, da mange af den permanente Comitees Medlemmer ere fraværende. Desuagtet strandede Forslaget paa de drømmende Theorimænd, hvis talrige Hypotheser og høist forskjellige politiske, practisk umulige Principer kun give et altfor tro billede af den store, snart sammentrædende Rigsforsamlings Physionomi. Hver Menneskeven maa i hø Grad være bekymret for denne store Forsamlings endelige Skjebne. Hvor sandsynligt er det ikke, at Anarchi og Borgerkrig ville blive Resultatet af dette Parlements stormende Forhandlinger, Det er under uheldvarslende Auspicier, at denne Forsamling sammentræder. Allerede er Kampen om Forbundsstat og Statsforbund aabnet, og Wiener Zeit. har givet den officielle Erklæring, at den østerrigske Regjering, gjennemtrængt af Ønsket om en Tilslutning til Tydskland, vil vel med Glæde gribe enhver Anledning for at realisere dette Ønske; men at den derhos aldrig vil kunne opgive de særskilte Jnteresser i dets forskjellige, til det tydske Forbund hørende Gebeetsdele; den vil see sig nødsaget til ikke at tiltræde det nye Statsforbund, saafremt dette ikke skulde hylde Østerrigs Anskuelser. Saaledes staae Sagerne i det sydostlige Tydskland, og i den sydvestlige Deel har den republicanske Regjeringsform fundet Tilhængere endog iblandt de Medlemmer, der dannede det tydske Forparlement. Allerede er Borgerblod flydt, og de første Forsøg paa at proclamere den tydske Republik hidtil qvalte; men Frihedsmændene have ikke tabt Modet; thi den foreløbige Forsamling i Freiburg har senere erklæret sig for en Republik, og iblandt de 50 Mænds Comitte findes flere Medlemmer, der hylde Democratiet. Og hvorledes er vel Stemningen i de preussiske Stater, Ligeunder Regjeringens Øine afholdes Forsamlinger, hvori Talerne uden Forbehold udtømme sig i Lovtaler over Democratiet, medens til samme Tid det nye Ministerium, eller i det mindste Udenrigsministeren beskyldes for at have begaaet i en eneste Uge tre utilgivelige Feil. Preussens Forhold til Posen, til Sachsen og til Danmark ville vi ganske forbigaae ved dette Spørgsmaal. Uden at agere Spaamand, tør man vel antage, at om Republiken end ikke nu faaer Indgang i Tydskland, da vil det monarchiske System blive saa indpresset og hildet i Democratiets stærke Baand, at Tydsklands Fyrster ville reduceres tilMarionetdukker, der ved Traade sættes i Bevægelse og føres frem paa den politiske Skueplads. Men ville Fyrsterne finde sig i en saadan Behandling, ville de taale en saa stor Admygelse? – Vistnok maa Besiddelsen af en Krone have noget særdeles Tiltrækkende; thi ellers maatte man antage, at hvad der i de sidste Maaneder har tildraget sig i flere monarchiske Stater maatte have bevæget Fyrsterne til godvillig at nedstige fra deres Throner, for langtfra deres Hjemstavn at fælde Taarer over deres Halsstarrighed i at ville med Bajonnetter og Kanoner modsætte sig selv de meest trængende Reformer. Forblive disse ydmygede Fyrster paa deres Throner, da ville de saafremt Anarchi og Borgerkrig ikke opløse det tydske Parle ment – erfare, at dette – det tydske Parlement, den tydske Rigsforsamling - vil komme til at staae over alle andre Magthavere i Tydskland. Theoretikerne (og disses Antal er det større i den nye Rigsforsamling) ville eet og et enigt Tydskland, een Villie for Alt hvad angaaer Tydskland, og denne ene Villie er Parlementet. Men dette Ord er – saaledes som det er opfattet af de tydske theoretiske Statsmænd - en tom, intetsigende Lyd, naar det ikke indbefatter den første og souveraine Magt over hele Tydskland.