Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-21
Da Lovene, som bestemme et Maximum for Renterne, synes ved forandrede Tidsomstændigheder, at have tabt deres Virksomhed; saa forekommer det mig at en Undersøgelse, om det var at ønske, at det blev tilladt Enhver, at accordere, om Renter ligesom om enhver anden Ting, eller ei, ikke vilde være uden Jnteresse. Natur=Retten erkjender enhver Contract imellem Folk der besidde de udfordrende Egenskaber for lovmæssig, naar den ei fornærmer tredie Mand. De Forholde, under hvilke Laan tages, ere saa uendelig forskjellige, at jeg meget tvivler paa, om nogen Lovgiver kan bestemme hvilken Størrelse af Renter, billigheden i ethvert Tilfælde tillader. Til visse Tider kan Krig, Misvært, og andre Landeplager, have trykket Grundeierne, medens Capitalisten blev frie. Efterat et saadant Tordenveir har raset ud, og Jndividuerne vende tilbage til fredelige Sysler, udfordrer denne nye Tilstand, betydelige Summer; til Skibsbygning, til at fylde de udtømte Vare=Magaziner; hvilke, da de vanskelige Tider have svækket den udenlandske Credit, for det meste maa betales contant. J denne Epoke er altsaa Laantagerens Trang, Aarsagen hvorfor han byder høie Renter; hertil kommer endnu at Jordeierne under Krigen, formedelst Handelens Standsning, ofte mangle en fordeelagtig Afsætning paa Producterne, og under en rigtig Statsstyrelse Skatterne under Krigen maa betydelig forhøies; hvilket alt formindsker den circulerende Pengemasse. Denne Tilstand har i ældre Tider, da Krige var hyppigere, Penge sjeldnere, og Banksedler, ukiendte, været almindeligere end i de nyere. Blandt den fornemmere Klasse af Statsborgerne var Udsvævelserne mere i Svang. Godsejerne kunde, om det vat tilladt at tage hvad Rente man vilde, lettere have faaet Laan, og komme i Gield og Armod. Formodentlig have disse Aarsager, og det Ønske, at forskaffe Jorddrotten en Lettelse, der kunde sætte ham i Stand til at svare de idelig voxende Afgivter, bestemt Lovgiverne til at formindske Renterne ved Anordninger. At disse Aagerlove kan have havt Nytte i visse Henseender, vil jeg ikke nægte. Derimod kunne de, efter min Formening, have følgende skadelige Følger. Capitalisterne søge helst de Lande, hvor de kunde faae de høieste Renter. Hvor disse er lave, bliver Landet fattigt. Man udlaaner der kun paa ganske sikkert Pant: da man ved at laane paa et Pant, hvis Sikkerhed er tvivlsom, ikke faaer mere i Rente. Har Laantageren Uheld, saa vil han af denne Aarsag snarere komme i en trykkende Mangel for Penge, og nødsages til at sælge sin Eiendom, hvoraf Familiens fuldkomne Ødelæggelse kan blive en Følge. Har man laant paa sidste Hypothek til en høiere Rente, saa bliver det en Drivefjer til Sparsommelighed, da man ved at afbetale denne lille Capital bliver en større Byrde quit. Love imod Aager befordre Aager; den Trængende lover ulovlige Renter; Udlaaneren, der, foruden Usikkerheden i Pantet, staaer Fare for Capitalens Confiscation, og hans borgerlige Æres Formindskelse, vil, til Skadesløsholdelse for denne Resico, have een endnu høiere Rente, som Præmie. Dette bliver Aagerkarlen saa meget lettere at tiltvinge sig, naar de Capitalister, som finde det uværdig at overtræde Lovene, eller som frygte for Straffen, ikke befatte sig dermed, men laane blot mod lovmæssig Rente paa ganske sikkert Pant.