Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1816-07-12
Processen imod de arresterede 28 saakaldte Patrioter, der vilde have myrdet den kongelige Familie, er nu i fuld Gang ved Assiseretten. Dette Komplot, som begyndte i Februari Maaned d. A., bestaaer meest af ubetydelige og ubekjendte Personer, hvoriblandt en vis Pleignier, en a Garver, Carboneau, en Skrivemmester, Tolleran, en til Formskjærer, Charlez, en Bogtrykker, samt adskillige Skrædere, Parykmagere, Douaniers, o. s. v., af de forrige Revolutionsklubber: dog troes at det Hele stod under thøiere Personers Bestyrelse; thi den fattige Pleignier havde Penge nok til at understøtte Carbonneau. Disse to udfærdigede en Proklamation, under Titel: hemmelig Organisation for Patrioterne fra 18164, som blev trykket af Charlez. Tolleran forfærdigede Stemplerne til deres a Kort, som førte til Overskrivt: Enighed, Ære og Fædreland!" De havde antaget, at den, der forraadte Komplottet, skulde uundgaaelig myrdes, og Hovedhensigten var at indføre den saakaldede National-Uafhængighed og støde i Kongen fra Thronen, eller proklamere Napoleon den 2den. En almindelig Forvirring, som skulde bevirskes ved at sprænge en Mine af 20 Fade Krudt under i Thuillerierne, vilde Oprørerne benytte til Hensigtens Udførelse, og til Tegn for hverandre indbyrdes, skulde de med Fingrene danne et N.; men da de ikke kunde blive enige som Udførelsen af Planen, holdt de flere Sammenkomster, selv i offentlige Huse, indtil de den 1ste Mai bleve af Politiet, larresterede. J det første Forhør lod Pleignier som han ikke vidste om noget Komplot, og paa Spørgsmaal: om han var Hovedmanden for Komplottet?" svarede han: "det kan jeg ikke sige, jeg erindrer det ikke. Spørgsmaal: "J hvad Hensigt han havde udfærdiget Proklamationer, Sv.: Det kunne han med sin bedste Villie ikke sige. Sp.: om han da i sine Breve ikke havde talt og Carnot og Gandier: Sv.: Det vidste han ikke, og han befandt sig heller ikke vel, hvorpaa han blev udført til næste Dag. da han atter nægtede Alt, og anstillede sig halvtosset. Dog paa Spørgsmaal: om han vidste at give nogle vigtige Oplysninger, blev han paa engang munter og sagde: derom vilde han tale med Kongen selv, hvorpaa han blev ført tilbage i Fængslet; men da Kantsleren kom, for li Kongens Navn at spørge ham om sine Hemmeligheder, vidste han intet, og hiint Foregivende var altsaa et Kneb, for at kunne komme for Kongens Øine og bede om Naade. J en Note, som han fik Tilladelse til at oplæse for Retten, bad han til Slutning, at Kongen dog vilde tillade ham at forlade Frankerig, da han ved dette Offer (!!) ønskede at overbevise Kongen om, at han ikke havde til Hensigt at skade ham (!) Jkke saa tilbageholdende vare hans øvrige Medskyldige, især Tolleran, som frimodig tilstod, Man havde bildt ham ind, at nogle høie Personer stode med i Spidsen for Komplottet, og fremmede Magter vilde understøtte det. Paa Spørgsmaal: hvad han vilde have gjort om der ingen Armee havde været? svarede han: jeg er nu 30 Aar gammel, er fød kort før Revolutionen, og har med Modermelken indsuet Had til den nærværende Regjering; siden Kongens Tilbagekomst har Man behandlet mig som en Skurk, blot fordi jeg har tjent en anden Regjering; Man har kastet med Stene, efter mig og slaget mine Vinduer ind, fordi jeg ikke har illumineret. Spm.: hvorfor vilde de da hævne Dem paa Thuillerierne? Sv.: Detjust ikke; men jeg ønskede at de der have ydmyget mig, maatte prøve samme Behandling. Spm. Men hvorfor da omstyrte Regjeringen? Sv. Hjeg troede det skulde nu gaae til, ligesom den 20 Marts, Regenterne komme og gaae, og i 25 Aarhanvi havt 20 forskjellige Regjeringer. Præsidenten gjentog derpaa, saadanne Jdeer maae nu forsvinde, Garveren og Skræderen blive paa sit Vært sted, og ikke indbilde sig at ville spille en Rolle i Historien. En af de Anklagede, Lefranc, skjøndt flere Gange indvikler i Sammensværgelser, erklærede: at det aldeles ikke var hans Sag at konspirere; vel havde Een af de Sammensvornsagt i Forhøret: at Man kunde spørge ham (Lefranc) derom; men dette var saa ubestemt, at Man kund ligesaalet beskylde ham for at have stiaalet Kirketaarnet. En Skoemagerkone, som ligeledes blev afhørt, sagde af Pleignier var kommen til hende og havde saat, Erkehertug, Carl, Marie Louise og Kongen af Rom vilde med det første komme til Frankerig, hvorpaa han havde give hende et fremmet Kort med Tilføiende, at hvo der havde saadant eet, vilde blive en stor Mand; nu kunde hun ikke begribe, hvorledes hun havde kunnet fæste Troe til saadan Sladder; hendes Mand var en retskaffen Mand og Skoe Leverandeur til et Regiment, og at han havde truet hendes med Hug, hvis hun havde meere Omgang med Pleignier o.s. v. Forhøret sluttedes denne Gang med en stræng Jortesættelse til en Debannes, som uagtet Kongen har benaadet ham med Æreslegionens Orden og Pension, dog ikke har undseet sig ved at deeltage i et saa afskyeligt Komplot.