Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-10-04
Under 12te September 1792 har Hs. Kongelige Majestæt allernaadigst udgivet en Forordning af følgende Jndhold: Nigesom Vi ere betænkte paa, efterhaanden at 2 ophæve adskillige fra gammel Tid af paalagte Afgivter, som ikke indbringe saa meget, at Fordeelen, som derved vindes for Vore Financer, kan veie op i de Besværligheder, de foraarsage Vore Undersaatter, og Vi allerede dermed ved en anden Vores Forordning af Dags Dato, som ophæver de hidtil i Vore Riger Danmark og Norge paabudne Vielsepenge, have ladet giøre Begyndelse, saa kræver derimod og paa den anden Side Nødvendighed, at Midler maa anvendes til at vedligeholde Ligevægt imellem Vore Jndtægter og Udgivter. Vi have derfor taget under Ov rveielse hvorledes dette maatte kunne opnaaes ved Paabud, som for de Ydende ere mindst trykkende. En Afgivt af Arv, som falder til Arveladernes Beslægtede i Sidelinier eller og andre uden Slægtskab med hine, er i Hensigt hertil, ligesom den allerede i andre Lande forlængst er indført, forekommet Os at være et af de tienligste og bedste, da den af enhver, hvilken nogen saadan, Afgivten undergiven, Arv tilfalder, kun erlegges eengang, og ydes kun af en virkelig og nye Formue, som tilfældigviis bliver Arvingen til Deel, og hvilken han ofte kan ansee som uventet. J Betragtning heraf have Vi besluttet at paabyde en saadan Afgivt, men dog med Undtagelser og Jndskrænkninger i de Tilfælde, i hvilke billigheds Grunde synes at tale for Arvetageren til Befrielse. Vi byde og befale saaledes allernaadigst søl gende: 1) Af al Arv, som enten efter Loven, Testamente eller Forening tilfalder andre, end Arveladerens Egtefælle, Børn eller Livs=Arvinger, Fader eller Moder, Sødskende, naar de, eller deres Børn i deres Sted, arve tilligemed Moder, saavelsom af Legater eller Gaver, som ved Dødsfald tilfalde andre, end nysnævnte Personer, skal til vores Casse erlegges 4 Procent, eller Fire Rigsdaler af hvert Hundrede Rigsdaler Capital eller Værdie, som Arven udgiør. 2) Her fra undtages allene a) De Boer, hvis hele beholdne Formue er under 100 Rdlr.; b) Midler og Formue, der gives til offentlig Brug i Vore Riger og Lande; Pensioner, som Nogen til sin Underholdning eller til andet Brug paa en vis bestemt Tid, ikke længere end een Persons Livstid, legeres; d) De Arvemidler, af hvilke 6te Penge erlegges i hvilke Tilfælde foranførte Afgivt ikke til Vores Kasse erlegges. 3) Afgivten forfalder ved Arveladerens Død, men betales kun af den beholdne Arv, og erlegges ved Skiftets Slutning, hvor Skiftet foretages. Tiltræder myndig og nærværende Arving selv Arven, da erlegges Afgivten inden Aar og Dag efter Dødsfaldet, eller hvis Proclama udstædes, da i det seeneste 3 Maaneder, efter at samme er udløbet. Udføres Arven af Landet, og Tiende=Penge blive at beregne, da afdrages først de her paabudne 4 Procent, før 10de Penge beregnes til Afdrag. 4) Værdien af faste Eiendomme og Løsøre, med videre, som ikke bestaaer i rede Penge, bliver at bestemme efter de lovlige Vurderings= el ler Auctions=Forretninger, som legges til Grund ved Skifte og Deeling, hvor samme under fordentlige Skifteforvaltere foretages. Men deele myndige og tilstædeværende Arvinger sig selv imellem, eller nogen tiltræder Arv uden Skifte, da angive Arvetagerne Arvens fulde Værdie paa Troe og Love og efter beste Skiønnende, saaledes som de driste sig til deres Angivelses Rigtighed med Lovens Eed at bekræfte, naar forlanges. 5) Naar ved Skiftets Slutning, hvor Skifte skeer, findes uvisse Fordringer, da anslaaes samme efter beste Skiønnende til den Sum, som Vedkommende i al Fald vilde afstaae dem for, af hvilken Sum Afgivten erlegges under eet med den, som for Boets reede og visse Formue er at udrede. Hvor derimod Arvingerne selv deele sig imellem, eller enkelt Arving uden Skiftebehandling tiltræder Boet, bør dets heele Formues Værdie, de uvisse Fordringer der beregnede, efter beste Skiønnende anslaaes under et paa den i 9, 4. foreskrevne Maade. 6) Skulde det indtreffe, at nogen Arving, hvis Arvelod er Afgivten undergiven, ved Døden afgaaer, førend Afgivten, i Følge denne Anordning, bør være betalt, og bemeldte hans Arvelod ved hans Død tilfalder andre ham ikke nærmere beslægtede, end at Afgivt til Vores Casse paa nye kunde forfalde, da skal Afgivten af denne Arvelod dog ikkun eengang erlegges, paa den Tid nemlig, naar den fra første Boe, hvor Arven faldt udbetales. Til de Midler og Eiendomme, af hvilke Afgivten svares i Følge foranførte C. 1, og i de Tilfælde, som der nævnes, henhøre ogsaa Lehne, Stamgodser og andre Fideicommisser. Men da disse ere i Henseende til Arvetageren, eller Lehnsfølgeren forskiellige fra andre Arvemidler, især deri, at han ikke derover har den frie Raadighed, som over andre Eiendomme eller Capitaler, og han ofte ved Tiltrædelsen er i Nødvendighed til at anvende Bekostninger derpaa, som ikke altid erstattes ham eller hans Arvinger, naar disse fra Eiendommene udelukkes, hvortil endu kommer, at ofte med deslige Eiendomme betydelige Byrder ere forbundne, saa skal dermed forholdes saaledes: a) Værdien af Godset og af alt, hvad dermed følger, være sig løse eller faste Eiendomme, for saavidt nemlig de ikke bestaae i rede Penge, eller ved Erectionen er ansat til en vis Sum, angiver Tiltræderen efter beste Skiønnende, til den Sum, som det kan agtes at være værd efter de Fordeele og Byrder, som derpaa hæfte for bestandig eller for en Tid, eller, hvilket er det samme, til den Sum, som han, i den Forfatning det er, med Fordeele og Byrder, vilde sælge det for, hvis det stod ham frit for at sælge det. Er Tiltræderen umyndig, da skeer Angivelsen over Værdien efter samme Regel af hans Formynder; er mindreaarig, da af ham og Værge. Men hvad enten Angivelsen saaledes skeer af Tiltræderen selv, eller af andre med ham eller paa hans Vegne, da maae den afgives saaledes, at den eller de Angivende med Eed kunne bekræfte Angivelsens Rigtighed, naar forlanges. b) Naar Værdien er angiven, bestemmes derefter Afgivtens Sum, og ansees som forfalden til Betaling; men Betalingen selv tillades at skee i 5 paa hinanden følgende Aar, med 3 Deel hvert Aar. Døer Tiltræderen inden bemeldte 5 Aars Forløb, da betales det endnu resterende af hans Eftermand, hvis denne er den Afdøde saa nær beslægtet, at han, i Følge K. 1, er selv frie for Afgivten; men er han den Afdøde kun i de Grader beslægtet, at Afgivten paa nye er at erlegge, da ophører den Afdødes Afgivt ved hans Død, og da begynder den efterfølgende Tiltræders fulde Afgivt, saaledes som i det foregaaende er meldt. Saa længe og for saavidt Afgivten ikke er betalt, hæfter den paa Jndkomsterne af Godset. c) Af Allodial-Gods og Midler, som ikke under Lehn, Stamgodser og andre Fideicommisser henhøre, tilsvares Afgivten efter de Regler, som for Arvegods og Midler i Almindelighed ere bestemte. d) I Henseende til rede Fideicommiss=Capitaler, da forholdes dermed paa samme Maade og efter samme Regler, som for Fideicommiss Godser ere foreskrevne, kun med den Forskiel, at her ikke behøves Angivelse under Ceds Forpligtelse. 8) Det er ved Lovens 5te Bogs 2det Capitels 1ste Art., samt ved Forordningen af 10de August 1697, befalet, at naar nogen ved Døden afgaaer og efterlader sig enten umyndige, eller fraværende, eller ingen, Arvinger, da skulle den Afdødes efterladte tilstædeværende Arvinger, eller hvo som i Huset er, hvor den afdødes Gods og Midler findes, under 100 Rdlr. Straf, strax angive Dødsfaldet for Stedets Skifte=Ret eller Skifteforvalter. Denne Anordning igientages herved, og udstrækkes endvidere ogsaa til saadanne Dødsfald, hvor myndige Arvinger selv ere tilstæde, saa at herefter skulle alle Dødsfald, under foranførte Straf, strax anmeldes for ethvert Steds ordentlige Skifteforvalter, som antegner alle deslige Anmeldelser i sin Skifte=Protocol. Dernæst foretager han paa lovlig Maade de Skifter, hvilke han er berettiget til at behandle, og bliver ansvarlig til, at Afgivten, naar og for saavidt den svares bør, vorder erlagt, førend Skiftet sluttes. Men hvor der er overordentlige Skifteforvaltere, saasom Commissarier, testamentariske Executorer, Samfrænder og deslige, der have disse at paasee det saaledes fornødne i Henseende til Afgivten. Deele Arvingerne sig selv imellem, eller nogen tiltræder Arv uden Skifte, da besørge disse selv Afgivtens rigtige Erleggelse, og hæfte imidlertid, een for alle og alle for een, for samme. 9) Ligesom alle Dødsfald skulle, efter næst foregaaende s., strax naar de indtræsse, anmeldes for Stedes ordentlige Skifteforvalter, saa skulle og til ham af de overordentlige Skifteforvaltere, hvor disse ere, og af Arvingerne selv, hvor disse deele sig selv imellem, eller tiltræde Arv uden Skifte, til de Tider, naar Afgivten ved Skiftets Slutning, eller af Arvingen selv uden Skifte er at erlegge, indberettes om no ger, og da hvad tilkommer Vores Casse, samt naar og hvor Afgivtener er lagt, hvilket den almindelige Skifteforvalter da, i Overeenstemmelse med den til ham givne Jndberetning, antegner summarisk i sin Skifte Protocol. Henstaae Skifter under overordentlig Skifteforvaltere længere, end Aar og Dag efter Dødsfaldet, afsluttede, da skulde bemeldte overordentlige Skifteforvaltere til Stedets ordentlige Skifteforvaltere indberette, hvorpaa Slutningen beroer, hvilket siden aarligen igientages saa længe indtil Skiftebehandlingen er tilendebragt. 10) befindes det nogensinde, at Dølgsmaal, er bleven lagt paa Arv eller en Deel deraf, da skal Afgivten af det fordulgte betales tredobbelt. Udeblives med Afgivten da erlegges den dobbelt. 11) Afgivten indbetales i Vores Residence Stad Kiøbenhavn, til Vores Zahlkasse, i de øvrige Kiøbstæder og paa Landet i Vort Rige Danmark til vedkommende Amtskasser, i Vort Rige, Norge til Fogderne, og i Jsland og Færøerne til Landfogderne, til hvert Aars 14de Januar. og 14de Julii. Ved Afleveringen affattes, under den eller de Afleverendes Haand, trende ligelydende Designationer over Afgivts Summen, som betales, og Boet, for hvilket den betales, med videre. Den ene af disse med Oppebør, sels Betientens Prima Qvittering indsendes strax til Vort Rentekammer; den anden med paategnet Secunda=Ovittering beholder den, eller de Aflevende; og den tredie forbliver ved Oppebørsels=Regnskabet. 12) De ordentlige Skifteforvaltere bør i de Designationer, som de efter foregaaende C. 11. forfatte over de af dem oppebaarne og til Vores Casse betalende Afgivter, tillige anføre, hvad for dem af overordentlige Skifteforvaltere eller af Arvingerne selv, hvor disse deele sig selv imellem, i Overeenstemmelse med denne Forordnings C. 9 er bleven anmeldt. Saa bør og de ordentlige Skifteforvalteres Designationer sluttes med Førklaring om, at ingen fleere, end de af dem anførte og omforklarede, Afgivter i det forløbne Halv=Aar have været at beregne Vores Casse til Jndtægt for deres Districteer. Naar det Tilfælde paa noget Sted indtreffer, at ingen Afgivt er at erlegge til Vores Casse, da skal den ordentlige Skifteforvalter derom til de i C. 11 bestemte Tider giøre Forklaring til Vort Rentekammer, saavelsom og til Oppebør, selsbetienten, som lader Forklaringen følge ved sit Regnskab. Om at helbrede Vandskye eller Følgerne af galne Hundes Bid. *)¬