Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1798-02-12
Vilde man nu, efter alle de mange nye indtraadte Forhold og Omstændigheder, tegne Europas politiske Situation, saa vilde Bekymringer for uoverseelige vigtige Begivenheder i mange Egne vorde Resultatet deraf. Paa den ene Side - Frankerig med de sødskende Bataviske, Cisalpinske og Liguriske Republikker, i Forbund med Spanien, Sardinien og den Ottomanske Port, hvor nu maaske det mægtige Østerrig ogsaa snart torde tilkomme - Østerrig, der skylder Frankerigs Maadehold saa meget, at det, efter et positivt Tab af over 700 O Mile Land, 4 Millioner Jndvaanere og henved 7 Millioner Gylden i aarlige Jndkomster, har ved Freden faaet en Opreisning, som ei allene rigelig erstatter det Tabte; men ved et høist fordeel. agtig Arondissement endnu uendelig meere konsoliderer dets indre Magt. Udsigterne til endnu flere Acqvisitioner ved den forestaaende Rigsfredslutning, Bortskaffelsen af den gamle Grændse, og følgelig af enhver Foranledning til nyt Fiendskab med Frankerig, derimod det saa mangfoldige Naboeskab med rivaliserende Magter, som ikkuns giøre den uovervindelige Republiks Venskab saa meget ønsk værdigere alt det torde ikke bidrage lidet til, at befordre et Forbund, hvilket endnu kunde trække nogle mægtige Rigstænder og maaskee ogsaa Neapel til sig. - Paa den anden Side Engelland udkastende sit Guld=Garn til alle Sider, rastløs Anstrængelse med at slaae en nye magisk Kreds omkring sig og især at bevæge Rusland og Preussen, til Deeltagelse i Forevigelsen af en fordærvelig Krig. Rusland synes imidlertid at forblive ved sit gamle System, at true og at love derhos at lade de udenlandske Magten afkræfte sig selv indbyrdes, medens det søger at komme sig selv igien af de Saar, som dets forrige Seire have slaget og Efterveerne af en alt for glimrende Regiering. - Preus. sen har ved sin forrige Konges Død (den 16de November) faaet en Monark som med egne faste Hander greb Regieringens slappe Tøile, træder med sikre Skridt i Friderichs II Fodspor, og fortsætter Værket der, hvor hans store Forgænger har hørt op. Af slig en Monark, som vil det Gode og har den fornødne Kraft, til at udøve det, lader sig ikke vente andet, end at han vil vælge de tienligste Midler for at opnaae sit høie Øiemed. - Endnu peger det tusindtungede Fama, som udspiller sit spillende Spind af Sandhed og Logn for den graadige Nysgierrighed, paa nogle andre nordiske Magter, som nye Grene af en ny Koalition - dog hvo vilde ikke hellere haabe, at alle Misforstaaelser maae ende sig ved Overeenskomst -at i den politiske Kases Giæring Elementerne maatte sondre sig uden Uveir, til den nye Skabnings Vordelse -Med Henrykkelse dvæler den deeltagende Jagttagers Øie paa vort velsignede Fædrelands billede, efter at det har seet sig træt paa ovenstaaende Maleries bun. tede og som oftest alt for afstikkende Gienstænder. Aldrig vil Danmarks Lykkevines i en frappantere Kontrast, end naar man holder dets lange afbrudte Rolighed og nærværende blomstrende Tilstand sammen med en Graarig Forstyrrelse og nu aldeles Udmattelse af de kiempende Partier - naar man reflecterer paa de foregaaende Gienstænder. Urokkeligt, under alle Omstændigheder, ved alle Tillokkelser, og fuld af høi Værdighed ved truende Tilmasninger, sparede vort Føddeland sin Befolkning og sine Skatte, lykkeligere, at en viis Regiering, fiern fra Lidenskaber, begunstiger en gavnlig Handel end om den havde henslængt det midt i Ruinerne af en ødelæggende Krig. - Lykkelige Stater, siger Rousseau, have - behøve ingen Historieskriver, ingen Lovtaler. Historien sysselsætter sig (desværre ) helst blot med forstyrrende Bedrifter, ei med skabende. Talenters og Kulturs Fremrykning udbreder sig almægtig i Stilhed, indtil de naae den Høide, hvorfra de forekomme Hvermand velgiørende. Hvad der kan siges og enkelte Menneskers Dyder og Talenter, gielder ogsaa om Stater, Glimrende Roller, store Foretagender, Erobringer, Triumer giøre Nationer fremstikkende og i Øine faldende paa Klodens store Skueplads, men gave i det Indre paa deres Rolighed og Storhed. J denne Henseende forestaaer vort glade Tvillingrige dets gyldne Tidsalder, hvis ellers et Lands Flor mere bevirkes ved den milde Varme som driver Vegetationen, end den blussende Jld, som i Frastanden skinner og nær ved fortæter. Sex Jammerens og Ødelæggelsens Aar for mere end den halve Verden, vare for os lige saa mange Rolig. hedens og Høstens Aar. Det afvigte lignede de forrige. Vel leed vort Fædreland i sammes Løbe et stort, et tunge opretteligt, et uforglemmeligt Tab. Mønsteret paa en god Borger, en fortræffelig Stats=Embedsmand - Bernstorffdøde (den 21de Junii) - hvilken ædel Dannemand ofter ei ved denne Erindring den Forevigede en rørt Taknemmeligheds Taare! Bernstorff døde; men hans Aand lever uforgængelig i hans Daad. Hans Aand og hans Grundsætninger hville paa hans Sønner, paa vore Schimmelmanner, vore Reventlower og det øvrige anseelige Tal af ægte patriotiske Mænd. Endnu blive hans vise, Folkets Lykkebefordrende Grundsætninger fulgte. Endnu nyde vi den samme veldædige, uundværlige Neutralitæt, med den søde Frugter: en blomstrende Handel, stedse videre fremskridende Konster og Videnskaber Eiendoms Sikkerhed, høi Velstand i det Indre og værdig Anseelse udenlands. Vise Forordninger udmærkede ogsaa dette forløbne Aar som de foregaaende. Patriotiske Lærde (som Birkner, Collet, Bærens o. fl.) skreve til Hæder for den danske Litteratur og til Rets og Sandheds Haandhævelse. Patriotiske Selskaber forenede sig (som her i Odense Selskabet for tabte Medborgeres Redning) til moralske Øie. meders Befordring, eller vedbleve efter den allerede lagte Plan, at bidrage deres Skierv til Borgerens Forædling og til hans moralske og fysiske Lykkes Forøgelse. For at hævne vor haanede Flag, og virksomt beskytte vores angrebne Handel i det Middellandske Hav, tugtede vor tapre billede overmodige Barbarer udi hiin glimrende Søefægtning ved Tripolis (den 16de Mai, tvang dem til Freden, og beviis ste derved, at der ved alvorligere Leiligheder endnu vilde findes Jueler og Tordenskiolder i vort Fædreland, og at Danmar 3 Marine i vore saavel som i forrige Tider vilde blive nævnet med Ærefrygt. - Alle disse Vil gierninger skylde vi vores vise Regierings fortræffelige Aand, umiskiendelige, faderlige Velvillie. Vel gives der de som forurolige vore Gemytter ved forsætlig udspredte Rygter om at sammentrække Tropper, om en Fremrykning paa Grændserne, om endelige Brud af den saa længe bevare. de Neutralitæt; Andre saare hver retskaffen Mands, Lysets og Sandhedens Vens Hierte ved Bebuddelse af en snart forventende Jndskrænkelse eller ganske Undertrykkelse af Trykkeretten. Men ikke betænke disse, at Regieringen just ved disse Skridt vilde berøve sig begge de beste fasteste Støtter, som den ene har at takke for den høie Velstand, hvori Landet for nærværende Tid befinder sig. Jkkuns den bydende, uomgængelige Nødvendighed kan bevæge vor gode Monark til krigerske Forholdsregler; og da op og til Vaaben, saasnart det gielder vort Fædrelands Værn, vore Rettigheders Haandthævelse. Jkke Kabinets=Politik, men en retfærdig Sag vil give os disse Vaaben i Hænderne, og da ville vi ikke nedlægge dem uden triumferende. Men Trykke=Rettens Undertrykkelse kan ingen Nødvendighed undskylde, og allermindst den og sig gribende farlige Partiesyges Skrig, der saa gierne vil indblæse Regenterne Mistroe til Folket og de forhadte Oplysningsmænd. Ethvert Indgreb i Friheden til at yttre sin Mening, er - som en lærd Mand udtrykker sig - et Forsøg paa at erklære en Nation for umyndig eller afsindig. Hvo kunde vel befrygte sligt et Jndgreb i vort Danmark. Kuns et Øiekast paa den Kommission som blev nedsat imod Enden af forløbne Aar til Undersøgelse og Bestemmelse af Trykkerettens muelige Grændser, Kuns et Blik paa Navnene Nørregaard, Malling, Fritsch, Cold. - Hele Nationen - eller den største, beste Deel af samme - venter med Rette af disse vedkiendte fortienstfulde Mænd (intet Manifest imod Trykkeretten, men) det enest sande, enest muelige Resultat. Hvilken god dansk Borger glæder sig ikke over, at see den vigtigste af alle Sager anbetroet slige Hænder, og hvo erkiender ikke og saa her vor gode Konges velmenende Hensigt. Derfor Held den faderlige Regiering. Held os, vi som kunne sige med Danmarks udødelige Digter: Lyksalig Konge, som vil herske over Vise Lyksaligt Land, som styres af en Viis