Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-12
J Sverrig gik saaledes paa en Øre tolv Alen Vadmel, og til en Mark regnedes Halvfemsindstyve og seks Alne. Paa Jsland galdt et Lispund, Mel et hundrede Alne Vadmel 277). Siden til vi Klæde, Silke, og Bomuld fra Engeland, Tyskland, og Nederlandene. Bomuldstøi (Sericum, Silke (Bombyeinum, Blyant - et Slags Bomuldstøi, Syndal - et Slags Taft, og Subtile, som hører nok til Silkeklæder, forrekomme tidlig i Efterretningerne fra Middelalderen 178 Saa omtales og tidlig vore Oldmødres Uldløb, det er Kasser, hvori de havde liggende den kartede Uld, som de spandt, ja tidlig nævnes endog 127) Murberg l. c. i 3 Del, S. 76 og 77. 158) Se den udførlige 7 Note, som begynder p. 183 i Lagerbrings Monument. SueciensSilketelte 32). Engelsk Klæde er især gammelt hos os, som den lærde svenske Muurberg mener, endog jævngammel med Kristuslæren. Prisen paa dette Klæde synes mindre at have beroet paa Finheden end paa Stykkernes Størrelse og deres hel forskjellige Kulører. Den sædvanlige Længde paa et Stykke synes at have været fra syv og tredive til ni og fyrgetyve Alne, og Breden fra ti Kvarter til tre Alne. Prisen beregner Murberg til omtrent en tre fjerdedel af en Spestes Rigsdaler, for Alen. Af Handelslovene fra den Tid og de Handelstraktater, som nu jævnlig oprettedes mellem Nordens og Engelands Monarker ses det og, at engelsk Klæde har været en meget vigtig Impport. Heraf forekommer og mange Slags Kuløter, som engelskblaadt – rødtengelsk – lyssegult - sort - brandgult - pappegøjegrønt - hvidtlivfarvet – brunt - dystergrønt - askefarvet lavendelfarvet – levrefarvet - og endnu flere Farver. Til Kapper brugdes især skorsk Klæde, der skal have været af mindre Finhed end det engelske Ogsaa fra Tyskland indførtes her til Norden Klæde som Gørleskt fra Görlitz i Over-Lausitz vikkelsk fra Zvickau i Meisen - Bøhmsk fra Mølmhusen Klæde, ogsaa Bøhmisk Bohmen, fra Mühlhausen o. s. v. Et Stykke tysk Klæde, skal kun have været fra fem og tyve til to og tre 159) Schøning Norg. Rig. Hist. 3 Deel, S. 376 og 438. dive Alen lang, nu lysegult, nu sort, nu hvidt, ogsaa rødt, blaat, grønt, og af flere Kulører. Men især gjordes i seistende Sekul meget af nederlandsk Klæde, ja de Store forskreve endog lige fra Antverpen ganske færdig syte Klæder. "Fornemmelig var sort amsterdamsk Klæde i megen Priis, men desuden vare der betydelige Klædefabriker i Leiden, Gravenhagen, Hoorn, Naarden og flere Stæder i Holland og de øvrige Nederlande. Skønt et saadant Stykke nederlandsk Klæde kun var paa omtrent fire og tyve Alens Længde, saa var det dog kostbarere end enten engelsk eller tysk Klæde 167). Det er nok vanskeligt at sige hvilke Farver især have af vore Forfædre været afholdt. J Kampeviserne tales om skøn Jomfru udi grønne Klæder, men her forekommer og Kaaben blaa og Skarlagen rød. - Hvidt Linnedt var tidlig Tegn til Sorg *). Middelalderens Geistlige brugde i Embedsforretninger sorte Klæder, men til daglig Brug blaa Klæder 167). Den berømte Arndt; mener, at de oprindelig nordiske fra gammel Tid brugde Farver skulle have været dunkle som blaa, sort, brun 192). J de Regler for den Tids Paaklædning, som gives i det bekændte Kongespeil, synes den brune Farve at have været den især brugeligste, dog forekommer og som i Brug den grønne og den røde Farve 167). Middelalderens Pillegrims Farere vare sorte klædte. Ogsaa Hof klædernes Farve vare heel forskillige til forskillige Tider, ja omskiftedes stundum aarlig. J Kong Kristian den Førstes Tid var Hoffarven dels brun, 34). Kristian den Tredie kalder lyse dels grøn gult for sin Farve 197). Af et Frederik den Andens Brev til den berømte Peder Oxeses, at 160) Murberg l. c. *) Ellers var og skidne og hæslige Klæder de Gamles Sørgedragt, efr. Saxon. Gram. Histor. Dan. Lib. IX. 161) Torfæi Histor. Norveg., Pars 4 Lib. VII. p. 387, hvor det synes, at især røde Klæder have været Geistlige forbudne. 162) Reise durch Schweden, 2 Theil S. 387. 162) Specul. Reg. p. 287. 264) Hvitfeld S. 236. 263) Dansk Mag. 9 Bind S. 3 og 6. Han i et Aar gjorde sort til sin Hoffarve 166). Vort Hofs nuværende Kuller den røde skriver sig maaske nærmest fra Kristian den Fjerde. J det mindste finder jeg at denne Konge gav sine Soldater rød Mondering 167. Gustav Ludvig Baden. 166) Ryge i denne Ministers Levnetsbeskrivelse S. 272. 167) Beviset herfor findes i 4 Del af Bol tens Ditmarsische Geschichte S. 221 og Noten der. Noget mere om et Maximums Bestemmelse.