Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-01-17
Til denne Betragtning foranlediger vor ubekjendte Antagonistes matte Jndsigelser imod vore, i ovenmeldte Opfordring, udtalte lovhævdede Rettigheder. Med Tilladelse. Endnu tale vi i denne Tone, endskjøndt vi nok mærke, at Antagonisten slet ikke engang vil tilstaae os, at have nogle aparte Rettigheder eller Privilegier, som Kjøbstædborgere og Haandværkere, i Modsætning til Landboerne. Men denne horrible dristige Paastand vil blive Dem, Mossø Person, en haard Nød at knække. Vi ville nu, for god Ordens Skyld, gjennemgaae og besvare Mossø Persons - en hæderligere Benævnelse kan en anonym Modstander, ikke forlange - hans deels upassende og deels vrangtydige Spørgsmaale, stykkeviis. "Men hvad i al Verden vedkommer det Landmanden, om Kjøbstædhaandværkerne kunne leve, og betale de Skatter, de nu have, eller ikke do. - Hvilken Vittighed - efter Mosse Persons, men Erkedumhed efter vor Mening - ligger ikke i dette første Spørgsmaal, – ikke at tale om det Uchristelige i den Ligegyldighed, det involverer, imod en heel og talrig Borgerklasses Undergang ved Armod og Hungersdøden; thi den Talemaade, ikke at kunne leve, i den Forstand og i den Forbindelse, hvori den her er brugt, ansee vi ganske eensbetydende med Hungersdød, eller Undergang formedelst Nærings løshed. Det er ogsaa en afgjort Sag, at Armodens Braad føles langt haardere af den arbeidsføre, og altsaa til offentlig Understøttelse ikke qvalificerede Familiefader, der dog befinder sig næringsløs, end af den egentlig kaldede Fattige, der nyder sin bestemte Almisse. Men sæt engang, at Haandværksklassen i alle Danmarks Kjøbstæder toges bort; – mon dette ikke skulde være et Tab, der vilde svie til Nationen, Mon en Afgang af en saa productiv og uundværlig Borgerklasse af 3 til 4 Hundredtusinde Menneskeer ikke skulde blive et Tab, der i Sekler vilde være uopretteligt? - Vi ville ikke ophøie os selv, men heller ikke fornedre os til Uværdighed og total Uvigtighed, som hørende til det store Baand, der omslynger hele Samfundet. Jo, i Sandhed! Det vedkommer vist ogsaa Landmanden, om Haandværksklassen kan leve, kan arbeide og virke for ham, kan fortære endeel af hans Landbrugs Frembringelser, kan give sit Bidrag af Skatter og Byrder til Statens og Communens Fornødenheder o. s. v. - Men vor Modstander har nok aldrig betænkt den vexelsidige Paavirkning, hvilken de forskjellige Stænder og Klasser i Samfundet have og staae i til hinanden, ligesom det kunstige Uhrværks Hjul, og Tyngde= eller Fjederkraften, der vedligeholder Bevægelsen, og det efter visse Principer, hvilke udgjøre dets Fuldkommenhed. Nei, Med en saadan Person, der ikke røber mindste Jndsigt i Statens Jndretning og Huusholdning, nytter det ei, at tale videre. Vi maae kun endnu tilføie: Men hvad i al Verden har foranlediget Mossø Person til at fremsætte hiint Spørgsmaal, Vi have jo ikke henstillet, vor Sag til Landmandens Afgjørelse, og ei engang til hans Betænkning? – Jkkun til vor allernaadigste Regjering, som har Magt og Villie til at rette paa Feilene, have vi henvendt os. "Kan man dog ikke eengang blive saa fornuftig, at indsee, at den ene Stand ikke bør have Privilegier paa den andens Bekostning? – Jo, Mossø Person, Saa fornuftige vente vi alle at blive, naar vi komme i Himmelen. Hernede paa Jorden gaaer det, som man seer, og vil det nok endnu i nogen Tid gaae, langt anderledes til. Men lad os nærmere betragte dette Spørgsmaal, og analysere det. Maaskee da megen Dunkelhed i samme kan forvandles til Lys og Tydelighed!