Aalborg Stiftstidende, 1833-10-09
Frankrig. Tilhængerne af det forrige Dynastie synes atter at pønselpaa Noget. Dampskibet Carlo Alberto er paa ny indløben til Marseille, og J. de Paris melder i denne Anledning, at det er bleven underkastet en nøie Undersøgelse og at der er endog bleven raadslaaet om hvorvidt en Embargo maatte være fornøden. Ogsaa fra de vestlige Departements haves Præfecterne indsendt Beretninger, som synes at kræve Fornyelsen af strængere Forholdsregler mod Legitimisterne. Af alle de Jntriguer - siger et vestfransk Blad der i vore Egne ere i Gjære, af de bekjendte og under Opsigt staaende carlistiske Partigjængeres Kommen og Gaaen bliver det klar at Henryquintisterne pønsee paa Noget Stort til den Dag, da deres Lille bliver myndig. Jmidlertid ville disse Herre, dog neppe vove noget Alvorligt, da deres vigtigste Chefer befinde sig i Portugal, og de vil vel derfor for det Første lade sig nøie med nogle Spectakler, hvor de ere de stærkeste og lidt Oprørsskrig, hvor de mene at kunne opløfte samme ustraffet." Den i Nantes commanderende General d'Ertor, roses ved samme Leilighed meget for den Energie, med hvilken han møder hine Jntriguer. Til de løse Rygter hører, at adskillige Underofficerer af den gamle Garde, som vare hvervede for Don Miguels Tjeneste, men indtil videre vare forblevne i Frankrig, fordi de ventede der at finde Beskjeftigelse, havde faaet Passer, ja endog Understøttelse af Regieringen, for at afgaae til deres første Bestemmelsested. Over disse Rygter og disse Foranstaltninger triumferer nu det carlistiske Blad Gazette som et Beviis paa, at den store Dag - Henrik den 5tes Myndighedsdag - har gjort saa megen Opsigt. "Jmidlertid - tilføier den stolt - vi kunne berolige le juste milien og de orleanistiske Blade. Jngen Bevægelse af den Slags, som de befrygte, vil finde Sted i Frankrig; Royalisterne vente Alt af National=Villien og kun af denne. De vide samtlige, at der kun udfordres en virkelig National=Repræsentation i Frankrig, for at hæve Nationens virkelige Interesser over de personlige, for hvilke hineste hidtil ere blevne opofrede, og at denne National-Repræsentation ved sin blotte Sammenkomst vil gjøre Alt det Godt, som nogle Jndividuers Handlemaade har fordærvet." Med denne Gazettes tillidsfulde Tone raillere igjen de liberale Blade, som imidlertid pise Forsigtigheden hos den og dette Partii, hvis Ordfører den er, at de nemlig afholde dem fra ethvert Forsøg med Magt, for ikke yderligere, end allerede skeet er, at lægge deres Afmagt for Dagen. 1. Synes det af Ovenstaaende, at den franske Regjering ikke ler ganske ligegyldig ved Legitimisternes Bestræbelser, da gi over den sig paa den anden Side Mine af en fuldkommen stoisk Rolighed med Hensyn paa de udenlandske Forhold, og hnavnlig Monarkernes nylig endte Sammenkomst. Idetmindste forbliver I. des Debats - Ministeriets halvofficihelle Ordfører - ved sin gamle Paastand, at hiin Congres ingen Resultater af Betydenhed vil have og medens de øvrige franske Blade daglig meddele Breve fra Tyskland, hvori det ene eventyrlige paa hiin Congres formeentlig udklækkede Project følger oven paa det andet, yttrer ovennævnte Blad, sig saaledes : Det er nu den almindelige Tale, at Viener=Congres=Acten, som regulerede de europæiske Staters Forhold til hverandre, er gaaet i Stykker og at noget Nyt maa sættes i sammes Sted. Sandt er det nu unægteligt, at nogle af hiin Acts Frembringelser ere gangne til Grunde og deriblandt Kongeriget Nederlandene, oprettet som en Formuur mod Frankrig, men nu ved Frankrigs og Englands Bistand opløst i sine forrige Bestanddele, som det neppe vil lykkes, Nogen, atter at sammenføie, thi allerede have de indtaget deres Plads i det nye Statsystem, til hvis Soliditet og Ligevægt de væsentlig vil bidrage. - Paa den ene Side see vi altsaa nationale Sympathier, beslægtede Jnstitutioner under Frankrigs og Englands Beskyttelse; paa den anden Side derimod Famileforbindelser og fælleds Jnteresser, men derhos tillige Villie til at opretholde Freden eller rigtigere: en forstandig Bedømmelse af en Krigs formodentlige Følger; Rusland, Østerrig og Preussen bekvemme sig til at anerkjende Tingenes nærværende Tilstand, da det nu engang ikke staaer i deres Magt at forandre den. Men - under hvilke Omstændigheder have de opofret deres politiske Tilbøieligheder, Regjeringer bringe dog ikke slige Offere af blot Taknemmelighed, og naar derfor hine Magter have respecteteret Frankrigs og Englands Mening i Henseende til de Spørgsmaal, der umiddelbart interesserede disse, saa skeete dette kun, fordi begge befandt sig i en Stilling, der bøde Agtelse. Da nu denne Kraft hverken har lidt nogen Formindskelse eller tabt noget af sin gamle Troldom, saa have Pa de tidligere Forhold ei heller kunne forandre sig; Sagerne staae meget mere endnu paa samme Standpunkt som førDet er derfor høist ligegyldigt, at de absolute Magthavere forsamle sig i Schvedt eller Münchengratz uden Frankrigs og Englands Deeltagelse, og at de trække sig tilbage fra Conferencen i London; de ville dog uden deres Medvirkninikke kunne forandre Noget af Betydenhed i Tingenes nærværende Tilstand, med mindre de maaskee skulde have besluttet at styrte hele Europa i et Chaos, og udsætte alle Jnteresser for et almindeligt Skibbrud. Den almindelig Politik er indsluttet i en snæver Kreds og ethvert Forsøg, paa at overskride denne vilde kun paa en mere bydende Maade erindre om Nødvendigheden af at vende tilbage til samme. Hvad enten derfor de nordiske (saaledes kalde de franske Politikere næsten bestandig de østlige Magter, skjønt de østerrigske Stater strække sig ligesaa langt mod Sønder som Frankrig; maaskee de altid tænke paa Hovedmagten Souverainer staae isolerede eller forenede, de ville dog ikke være istand til at forandre Noget i den nærværende Tilstand, uden under en Forudsætning, for hvilken Fornuften gyse tilbage, under Forudsætning nemlig, at de paa deres Side besluttede en almindelige Krig. Nu er det vistnok kun lidt, hvad der for Tiden lader sig gjøre i Europa uden at bringe Frankrigs og Englands Jnteresser paa en voldsom Maad i Conflict med de øvrige Magters, men det er viist, hvi disse Magter ville indskrænke sig til dette Lidet, og denne Jndskrænkning medfører intet Nedværdigende, thi ogsaa vi underkaste os samme i det omvendte Forhold, og da vi gjøre dette uden at vanære os, saa kunne ogsaa hine lægge samme Resignation for Dagen uden at formindske deres Ære. Revolutionen fra 1830 har trukken sin Forsvarsliniomkring sig; indenfor denne optræder den virksom, udenfor samme lader den sig nøie med Underhandlinger. Spørge man nu, om vi ikke ere pligtige til at tilstaae de Magter, der gaae ud fra et andet Princip, samme Ret, saa svare vi, at Frankrig kun raadførte sig med sig selv, da det afstak Grændselinierne for sin Sikkerhed og Uafhængighed, og at man, for nærmere at drøfte hiint Spørgsmaal, først maa see, hvorledes hine Magter ville afstikke deres Grændser. Dette vil iøvrigt muligt falde dem sværere end os fordi de ikke saa let kunne blive enige som vi, der kun have havt at gjøre med os selv. - Den absolutistiske Presse ophører ikke at true Tyskland med et Undertrykkelsesystem, hvis Grundtræk skulle være udkastede i de hemmelighedsfulde bohmiske Congresser. Antage vi nu endog - hvad vi ikke kunne tro, at man havde i Sinde at behandle de enkelte tyske Staters constitutionelle Jnstitutioner paa sammel Maade som Hambacher- og Frankfurter=Tumulten, saa vil man dog ikke kunne indbilde sig, at den øieblikkelige Stilstand i hine Staters Udvikling, som et sligt Magtsprog, maatte medføre, skulde være af Vatighed. Efter vor Mening vilde det constitutionelle Tysklands Skjebne derved desto før modnes. Naar de tyske Folkefærd ved Siden af den bittre Følelse af krænket Uafhængighed ogsaa skulde have den Ærgrelse at see deres Grundlove omstyrtede af dem, hvis Pligt det var at opretholde disse, hvad hindrer dem da videre i at overgive sig til hiin Bevægelse, der tilskynder dem til at søge deres National-Uafhængighed i National-Eenhed. - Iøvrigt er det en afgjort Sag, at man i den almindelige Politik enten bør gjøre Alt eller Intet. Alt. Dette vilde være Krig og hvilken Krig, Intet. Dette er uden Tvivl den rette Viisdom og vilde fremskynde det Øieblik, da de positive Jnteresser atter kunde træde i Lidenskabernes Sted, og bringe den ved Striden om Principer uroligvordne Tankegang tilbage til sin rette Sphære; herved vilde tillige Udviklingen overlades til ethvert enkelts Lands eiendommelige Fornødenheder, og til Tidsaanden, som stedse skeer frem