Aalborg Stiftstidende, 1840-08-11
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 8de August. Hr. Siesbyes Folkeven af 7de de indeholder under Overskrift Folket følgende Artikel, som vi nok ansee det Umagen værdt, fuldstændigt at hidsætte: Som et foreløbigt Bidrag til at forstaae, hvad der menes ved Benævnelsen Folket, naar man bruger dette Ord i indskrænket Betydning, vil jeg anføre nogle Yttringer, som jeg for kort Tid siden hørte af en aandrig Mand: Adelen er Folkets Ære, Geistligheden dets Trøst, lærde Mænd dets Lys, Skjaldenne dets Glæde. "Saaledes fortæller Hr. H. K. Rask i det Ammestue blad, han kalder Moerskabslæsning for den danske Almue Vi mene imidlertid, at han har gjort meget ilde i at fortælle baade dette, og saa mange andre Ting, der ikke kunne andet end forvirre Begreberne hos de Folk, han skriver for. Thi med al Respect for Hr. Rasks =Klygtighed, saa maae vi dog hjertelig beklage, at han ikke, for han indlod sig paa at give net foreløbigt Bidrag til at forstaae, hvad der menes ved Benævnelsen Folket, selv har forstaaet den naandrige Mands Mening, der aabenbar gaaer ud paa, at Ordet Folket ikke bør tages i indskrænket Betydning! men tvertimod saa omfattende, at ogsaa Adel og Geistlige opv. blive Dele af Folket. Men med den naandrige Mand vilde vi gjerne plukke en Høne for den Paastand, at Adelen er Folkets Ære, og det saa meget mere, som det ikke er første Gang vi høre saadant kalkunsk Pludder, efterat for et halvt Aar siden Adelsnykkerne begyndte atter hertillands at reise Hanekammen. Saa Adelen er Folkets Ære, eller med andre Ord: et Folk uden Adel er et æreløft Folk. Det er sandelig haardt at døie, haardt især for et Folk, der har oplevet, hvad Danmark har oplevet. Eller troer man, at det er glemt, hvorledes i fordums Dage Adelen plyndrede og udfugede og piinte Folket, Troer man, at det er udslettet af Erindringen, hvorledes de adelige Voldsherrer, efter i Fred at have ædt Landets Marv, felgt forraadte det, da Fienderne kom ind i Landet, saa Danmarks Navn ikke vilde findes paa noget Landkort, dersom ikke Kjøbenhavns brave Borgere, ved deres Mod og Fædrelandskjærlighed havde frelst det? Troer man da, at Jngen mere husker, hvorledes Folket fandt sig i at miste alle sine Rettigheder, blot for tillige at blive af med sin Adel, Eller har det maaskee større Grund til at elske alle de tydske Grever og Baroner og Bonner, som vandrede herind, Darausien, fra, og som snart bemægtigede sig, ikke blot Hoschargerne, men selv alle vigtigere Embeder. - alle disse Leerbeutler, og Windbeutler, og Beutelschneidere, som, efter at have bidt sig fast i Folket og suget sig fuld af dets Blod, i deres trimmeltykke Hovmod forhaanede Folket, dets Sprog, dets Sæder? Eller er det paa Træhestene og med Ridefogedernes Pidske, at Almuesmændene ere blevne dresserede til at finde en Ære deri, naar Junkerne besov deres Døttre, eller med Heste og Hunde og Hurra jagede paa deres Kornmarker, Alt dette har Regieringen og navnlig Frederik den Sjette - velsignet være hans Minde, - gjort Ende paa, men med hvad Ret er det da nu man skal lade det danske Folk høre, at dets Ære er dets Adel Man vil maaskee svare, at der af vore adelige Slægte ere ikke saa af Landets ypperste Mænd og største Velgiørere, fremgaaede. Vel! En Nations store Mænd - det er dens Ære. Men ligesaavel de borgerlige som de adelige; - de ere Nationens Ære fordi de vare store, ikke fordi de vare adelige. Lad os da holde vore store Mænd høit i Ære, og tilhøre de Fortiden, lad os frede om deres Minde og hædre deres Jhukommelse. Men deres Efterkommere, hvis de ere vanartede? Hvad Ret have de tilat høste Lønnen for hines Bedrifter, Og hvor mange af vore adelige Slægter have da store Mænd at opvise? Og blot fordi man nedstammer fra Vagtparade Generaler eller Oberceremonimestere, blot derved kan man dog vel ikke blive en Nations Ære, - selv om denne Nedstammen aldrig skyldtes nogen Huusinformator eller Kammertjener. Adelen er Nationens Ære - den Forklaring duer ikke Saadanne almindelige Definitioner due sjeldent; men vilman endelig have en, saa maae vi anbefale en anden, der ogsaa skyldes en naandrig Mands, som endda ikke er annym, thi han heed Foy: Adelen - det er de Folk, som ville spise uden at arbeide, og have indbringende Embeder uden at have lært noget.