Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1779-01-15
Hvorledes Hoveriet ved en saadan indsperret Hovedgaard bliver at forrette, Kiørseler fra Godsets Side at besørge, og andet meere, det overlegges og aftales ligeledes imellem Amts manden og Jordegods Eieren saaledes, at al for Smittens Udbredelse farlig og betænkelig Communication derved kan vorde forebygget; hvorefter den første til Vort Rentekammer i ethvert enkelt Tilfælde indberetter den derom tagne Aftale, til nærmere Resolution. H. Capitet. om Forholds Maaden naar Qvæg Sygen yttrer sig paa den Tid af Aaret, da Qvæget er paa Græs. c. 1 Naar Qvægsygen i den Tid Qvæget er paa Græs yttrer sig paa nogen Mark eller Græsgang, være sig ved Hovedgaarde, Landsbyer, eller Kiøbstæder, da skal det for vedkommende Rettens Betient, under lige Straf som foran er fastsat, strax anmeldes, og derefter det syge strax fra det øvrige til Syne sunde Qvæg adskilles og i en afsides Mark eller paa et dertil anviist afsondret Sted indsettes, hvor det, efter foregaaende Vurdering, ihielslaaes og nedgraves med Hud og alt, saaledes som foran i 2det Capitels 1 Art. er befalet: Og fortsettes saadan Separation, Jhielslagning og Nedgravning, saafremt Sygen ved bliver at yttre sig, indtil anden Anstalt af Vort Rentekammer vorder føiet. Den Mark, hvori Sygen sig viser, skal strax indsperres og Gierderne omkring samme besørges lukkede og levnlig efterseete, saa at intet udkommer af det derpaa værende Qvæg eller andre Creature, som alt i Rettens Betients Overværelse maa optælles og Liste derover forfattes, som indsendes til Amtmanden, der tilstiller Rentekammeret samme. Under Optællingen skal Qvæget strax merkes saaledes, at det kan kiendes fra andet Qvæg, om et eller andet Høved deraf, imod Eierens Villie, maatte slippe ud af en saadan befængt Mark. Om over samme Mark findes Veie, maa disse aflegges og betegnes ved opreist Mørke. De Folk, som enten have malket, eller været med at ihielslaae og nedgrave det syge Qvæg, skulle strax, førend de sig enten til det efter Anseende friske Qvæg, eller i Arbeide og Forretning med andre Folk, begive, omhyggeligen vaske og uddampe deres Klæder, ved hvilken Smitten ellers let kunde udbredes. Det Vandsted, som haver været brugt til det syge, maa ikke bruges til det endda friske Qvæg, saafremt ellers et andet paa samme Mark maatte findes eller være mueligt at indrette. Men hvor saadant ikke kan skee, overlades det til Vedkommendes Foranstaltning, paa andre Maader at afværge, Fare for Smittens Udbredelse ved Vanding af Kar, Vand stedets Indhegning, eller anden tienlig Indretning. Har det syge Qvæg været med alt eller noget af det endda friske tilsammen paa Stald og Nætterne, maa det friske ikke der igien indlades, førend Giødningen er udført, og Stalden paa den foran foreskrevne Maade renset. Bolleringen om Marken vedbliver for det første i 4 Uger; og skulde i den Tid ei videre Syge mellem det øvrige Qvæg vise sig, kan samme ophæves; men lader Sygen sig i disse 4 Uger fremdeles spore, da vedbliver Markens Jndsperring, saalænge som Amtmanden efter Omstændighederne finder det raadeligt og fornødent: og maa ingen nye Besætning igien paa den samme Græsgang indsettes, førend Amtmanden, paa Grund af foregaaende Undersøgning, dertil har meddeelt Tilladelse. C. 2. Ved Hovedgaarde, hvor Sygen saaledes indtreffer i den Tid Besætningen er paa Græs, iagttages tillige, at Qvæget ikke bliver indladt i Ladegaarden, hvor Godsets Bønder komme, samt at de Folk, der bruges til Hollænderict, ikke komme til Bønderne, men blive anviiste aparte Vei til Malkepladsen, der bør være i den Mark, hvor Qvæget græsses. De Folk, der holdes paa Gaarden til Opsyn med MarkArbeidet og dertil henhørende, maa ikke komme til Qvæget, ligesom Bønderne og med havende Heste ei heller maa tillades at komme i den Mark, hvor Qvæget græsses, meget mindre paa det Sted, hvor det Syge befindes. C. 3 Hvor Græsning haves enten paa undskilte Byers Makke eller paa Overdreve, der maa, naar Sygen yttret sig i Amtet, den Anstalt føies, at enhver Byes Qvæg, Faar og Sviin vorde, saavidt muligt, for sig selv bevogtede, paa det Sygen, om den paa en saadan Græsning skulde udbryde, ikke skal angribe samtlige saadanne lodtagne Byers Qvæg; Og have Vore Embedsmænd og Betiente, saavelsom vedkommende Jordegods og største Lodseiere i et saadant Fang, over denne Separation alvorlig at holde. Skulde Sygen paa en saadan fælleds Mark indtreffe, førend nysbemeldte Separation var skeet, da bliver det Syge, ligesom i foregaaende 1 Art. er foreskrevet, fra det Friske ufortøvet at afsondre, og med dets Jhielslagning; Nedgravning og videre efter samme Artikel at forholde. W. Capitel. angaaende hvorledes bør forholdes i det Tilfælde, naar Qvægets Jhielslagning ikke længere maatte vorde fortsat, med videre. H. 1. Den i det Foregaaende anordnede Nedslagning skal fortsættes saalænge, indtil Sygdommen yttrer sig tillige paa flere Steder i samme Amt eller Stift, og det Haab derved forsvinder, længere at kunne afholde denne Plage ved saadan Udrydning, om hvilket Vi de ved Vores Rentekammer, ville, efter Omstændighederne, lade give bestemt befaling. Men om endog med Nedsigning og Erstatning for Qvæget ophører, skal dog den anordnede Postering besørges ved hvert Sted, eller om enhver Bye, hvor Sygen sig maatte fremdeles yttre, indtil Vi ligeledes ved Vores Rentekammer maatte lade føle anden Anstalt, og skulde end ved Jndsperringen, ved indtreffende forandrede Omstændigheder og til Lettelse for Vore Undersaatter, saaledes vorde ophævet, da skal dog det i foregaaende 1ste Capitels 3 og 6 Art. ommeldte Forbud imod og Straf for al Handel med mistænkeligt Qvæg og andre der benævnte Vare ligefuldt ved blive, og maa, saa længe Sygdommen vedvarer, med saadan Handel paa ingen Maade sees igiennem Fingre. Ligesaa skal og, omendskiønt med Nedslagningen er ophørt, hvis Sygen paa et eller andet Sted skulde udbryde, det Syge, og de ved Siden af disse endnu ikke angrebne Creature, strax skilles fra hverandre, og det Sunde, om det er paa Stald, hensettes for sig selv i Stalde eller opreisende Hytter, ligesom Omstændighederne tillade, og om Qvæget er paa Græs, maa de Creature, som befindes der at være syge, strax hensettes i en dertil afsides indhegnet Plads, hvor intet andet Qvæg kommer, og hvor de, om de døe, blive at nedgrave paa foran forordnet Maade. De Folk, som oppasse det syge og bruges til at nedgrave det døde Qvæg, maa ikke komme til det Sunde, ef heller i Samqvem med andre Folk, førend de have vel tøet dem og omskiftet Klæder. Hvad Qvæg der ellers igiennemgaaer Sygen paa Stald, maa er udlades førend efter 4 Ugers Forløb, og om det er paa Græs, da ei heller før den Tiid komme til det Friske, for ei samme at anstikke. J øvrigt bør med Staldens Rensning og videre til Smittens Udbredelse at forebygge, stricte forholdes efter hvis foran er anordnet, hvorover hvert Steds Øvrighed og Betiente samt enhver Jordegods= og største Lodseler i Sognet haver nøie at holde. (Slutningen følger.)