Berlingske Tidende, 1769-04-14
Petersborg, den 17de Martii. Da de Pohiske Conakker i Weymodskaberne Kiom og Braclam have seet sig udsatte for de yderligste Trængseler og den umenneskelige Medfart, som Rebellerne af deres eget Fæderneland, saavelsom disses Beskyttere, Tyrkerne og Tartarerne, øve imod dem, da de heller ingen Ende paa denne Elændighed, eller noget andet Middel til deres Redning kunne see, end det eneste, at begive sig under de Kein. Troppers Beskyttelse; saa have de eenstemmig besluttet at slaae sig til disse Tropper, og under Hs. Keiserl. Msts retfærdige og seyerige Vaabens Skyts at ruste sig imod den ganske Christenheds fælleds Fiende og uforsonlige Forfølger. J saadan Henseende have de virkelig nogle 1000 Mand stærk trædet sammen, og slaaet sig til vore Fortropper under General=Major Første Proftromsky, efterat de først, i Følge de i Poblen brugelige Formaliteter og Rettergangs=Maade. have udi Retten Vinnica ladet protocollere følgende Manisest Vi underskrevne Jndvaanere og Cosakker i Grænskaberne Kiøm og Bralaw protestere hermed udi Retten i Vinnica, at fra den Tid af Aar og, da den Bariske Rebestion af Adelen begyndte, ere ene og allene vi i Henseende til vor Formue ødelagte, samt mange af vore Co sakker med Magt vorden tvungne til at tiene under Conforderationerne; hvilket vi hidindtil have taalet med Taalmodighed. Men efterat de, som er enhver bekiendt, have trokket sig over paa den Ottomanniske Portes Grund, foreenet sig med Tyrkernes og Tartarernes Tropper, samt ikke længe siden med endeel af den Tyrkiske og Tartariske Arme ere kommen tilbage over Grændserne, til Pohlen, og have udbredet sig i de Krutyske, Cectelnikske og Bersgadske Egne, der uden mindste Barmhiertighed borttaget Levnetsmidlerne til det alleryderste med Magt og virkelig imod Cosakkernes Villie (thi hvilken Christen ville vel vorde en Tilhænger af nogen Mahomedaner og hans Medhielper, tvunget dem til at tage Tieneste hos sig, samt tilsidst, da de endnu ikke hermed vare fornøyede til vores store Ulykke bragt Tartar Chanen med hans ganske Magt fra Ny Servien til Smelianczing, i Pohlen langs med de Russiske Grændser vendet sig af Sawran og Balta, med Jld øde lagt mange Lands og Bondebyer, uden end (hvilket just ikke er at undres over) at spare Kirkerne, som det efter vor res christel. Troe er brugeligt, thi paa dem har Chan besyn, derlig øvet sit Raserie; derhos og paa vore Medbrødre og Forvandte øvet allerstørste Grusomheder, og overalt hvor han har faret frem bortsnappet alle unge Mennesker af begge Kiøn, førende dem med sig hen over Grændserne, hvorved, og ved den paakomne Kuld, mange af de medtagne unge Børn ere ihielfrosne; tilsidst har han dermed besluttet sine Grusomheder, at han paa nogle Steder har ladet nedsable alle uden Undtagelse, Mænd saavelsom Qvinder, eller og indsperret dem Hobeviis, til 50 og flere i Tallet, i en Stue, stukket samme i Brand, og saaledes ladet dem brænde. Da vi nu med største Afskye have seet alt saadant an ere vi endelig bragte i Fortvivlelse, og derfor, af ingen anden Aarsag, end allene til vort eget Forsvar, finde os nødsagede til at forene os med Hs. Keiserl. Msts. over alle Ruslandene Hs. Tropper, paa det vi efterdags, ved paa kommende fiendtlige Jndhold, maa være i Stand til at forsvare vore Medbrødre og Paarørende, samt paa det christel, Navns Arve=Fiende at hevne det af disse Barbarer allerede udøste uskyldige Blod, og de af dem i Slaverie bortførte Mennesker. Til hvilken Ende vi altid meget gjerne ønske at blive hos Hs. Keiserl. Majests. Tropper." - Den 14de Febr. begav Koschewoy Ataman ved de Nisowiske Saporogiske Tropper sig med endeel Cosakker paa Marchen ad den Crimiske Stepp, i Hensigt at afskiære Tilbageveien for en Tartarisk Flok, som havde gjort et Strøg til Bachmut. og at anfalde dem. Endskiønt nu den store Omvei i disse langt fra hinanden beliggende Egne hindrede ham at naa sin Hensigt, i det at Tartarerne rykkede sig tilbage langs med det Asowiske Hav, hvor han formedelst den megen Snee og Jis paa Steppen umuelig kunde komme hen; saa tilføyede han dog Fienden en anseelig Skade paa den anden Side, i det han med sit samtlige Mandskabs Samtykke tog Veyen af nogle Tartariske Boeligs Pladser og den liden Flod Beloseska, stak der ved sine Saporoger Jld paa alle deres Boeliger, Forraad, Høe &c., og i Grund øde lagte samme, samt drer en stor Mængde Horn=Qvæg bor med sig, hvorpaa han efter 9 Dages Tog kom lykkelig og med stort Bytte tilbage til Setsch den 23de Februarii.