Københavns Adresseavis, 1772-01-29
Da paa Din Fødsels=Fest og Konge, sidste Gang En uvent Glædes Lyd i Danske Øren lang; Selv Dyden skiælvede; Anstændigheden blegned, Og Sorg beblandet Fryd stod i hvert Ansigt tegned. Midt i Vellysters Sværm; blandt drukne Frydeskrig, Af Patriotens Bryst et Suk udfoer for Dig, Og endnu et mod dem, som inden vore Muure Paa Dit og Folkets Vel rovgierrig torde luure. Vor Suk har Himlen hørt: vi billig prise den, Som skiænker og paa nye vor Konge og vor Ven. Vi i en stille Fryd vil vores Lovsang qvæde, Og Himlen selv sig ey skal skamme ved vor Glæde J Søndags blev efter Kongelig befaling gjort Taksigelse af Prædikestoelene her i Staden for den guddommelige Varetægt og Forsyn over Kongen, det kongelige Huus og disse Riger og Lande. Ved denne Leilighed er Søndags Texterne af de fleste Præster anvendte paa nærværende Tids Omstændigheder. Her ere deres Indgange og Afdeelinger: Høymæsse. Slots Kirken. Her prædikede hans Høyerærdighed Hr. Biskop Harboe. Jndgang. Palmen 85. 9. Jeg maa høre hvad Gud Herren vil tale, thi han skal tale Fred til sit Folk og til fine Hillige. Propos. Herrens vor Guds Tale om Fred og Frelse til et Folk som søger ham. Frue Kirke, Hr. Prousi Hegelund. Indgang. 1 Timoth. 4, 10. Vi have haabet paa den levende Gud, som er alle Menneskers Frelser, mest deres som troe. Propas, Jens alles Frelser mest deres som troe. 1. Athan er eller Frelser. 2. Mest deres som troe. udplicat. Den Frelse han i disse Dage haver gjort imod os. Vores skyldige Tak til ham derfor. Holmens Kirke, Hr. Proust Hee. Jndgangs Ord Rom. 7. 18. Villien haver jeg, men at fuldkomme det Gode finde jeg ikke. Blev først forklaret efter sin egentlige Hensigt, nemlig at Evne til at udrette det Gode er Guds Gave og Gierning, ligesaavel som Lyst og Villie dertil Philipp. 2 13. Men ved slig Anledning blev og derefter viist, hvorledes Dievelens og hans Lemmers onde Villie, som de have af sig selv til at fordærve og giøre Forstyrrelse, kaa end ikke, uden Guds Tilladelse, faae Evne eller Leilighed til at udrette det befænkte, hvilket blev viist af Joh. 1. 17. 2. 6 og derefter henegnet paa Kongens og Landets nu paagrebne Fierder, hvilke ikke mægtede, da Herren havde i Naade anseet Landets Nød og hørt de Retsindiges Bønner, at udføre det Onde, som de havde villet, omende skiønt de tænkte at have forsynet sig med tilstrækkelig Evne dertil. Hvorefter blev erindret, at den Herre, af hvem baade de Godes Villie og Evne, saa og de Ondes Magt hænger, bestøder selv i en urndelig Fuldkommenhed en ligesaa stor og uindskrænket Evne og Kraft, som naadig og redebon Villie, til at frelse de Nødlidende og Betrængte, som søge ham, hvilket mærkes af Evangelig Jndhold og i sær af Samtalen imellem Jesum og den Spedalske v. 2. 3. Hvoraf blev tagen. Propos. Jesu guddommelige Evne til at fuldkomme hvad han vil til de Nødlidendes Frelse. Deeling. 1. At Jesus har altid villet og vil endnu det, han bør ville, som Frelsere. 2. At han har altid kunnet og kan endnu det, han bør kunne, som en guddommelig Frelsere. 3. At begge Deele er tilstrækkelig beviist baade tilforn, saa og i vore Dage; hvorved i Applicationen i sær blev erindret: den ny igen skeede Opdagelse og Forbrydelse af torommældte onde Menneskers fordærvelige Anlægs Udførelse, baade imod Kongen og Landet, som ved den trofgste Guds naadige Villie til begges Frelse og hans almægtige Kraf er bleven hindret, til et Beviis paa hans besynderlige Forsan over kronede Hoveder, i sær ogsaa Dannemark og Norges Konger af den høystpriselige Oldenborgiste Stamme, for hvilken Velgierning Meenigheden blev opmuntreet til ligesaa inderligen at love og prise Gud som der tilforn under da værende Omstændigheder var ivrig i at anraabe og paakalde Gud om Hielp a. Nicolai Kirke, Hr. Lemming. Indgang: Palm. 20, 6. 7. 8. 9. v. af Evangelig i sær af det 4de Vers: Gal hen, og viis dig for Præsten, og offre den Gare, som Moses har befalet. Thema. Et freist og bønhørt Folkes beste og Gud behageligste Tak Offer. 1. Et frelst og bønhørt Folk. 2. Saadan et Folks beste og Gud behageligste Tak Offer. Hellig Geistes Kirk, Hr. Hansen. Jndg. 2 M. B. 15. 2. Herren er min Styrke og Lovsang, og blev mig til Frelse. Themma af Textens v. 8 og 9. var en Continuation af den Materie, som forrige Søndag blev afhandlet i Hensigt til nærværende Tild Omstændigheder (i Anledning af Palm. 17. v. 7, og Texten: Guds underlige Miskundhed i Troendes Frelse af Nøden. 1. J Henseende til Frelsens Tid, og 2. Maade) Guds forunderlige og høypriselige Magt. 1. Hvor priselig den er i sig selv, da den er a) væsentlig hos Gud. 1) Langt overstiger af Menneskelig Magt. c) Er i alle Maader aldeles indskrænket. 2. Hvorledes den bør erkiendes og priises af os: a) Ved Tillid til Gud. 1) Ydmygelse for Gud, c) Lydig Underkastelse under Guds Villie. d) Hiertelig Lov og Priis for Guds beviiste Frelse. Trinitatis Kirke, Hr. Schønheider. Indgang, Forklaring at Oprigtighed og Retskaffenhed, er Hovedsagen i Troen paa Evangelium. Høvedsmanden i Texten er Mynster derpaa. Thema. Retskaffenhed imod Gud, til hans Dyrkelses og Gierningers Bekiendelse; den skal give os 1. Bekiendelse af vores Ringhed og Uværdighed for Gud, og vores Trang til hans Miskundhed. 2. Tilbedelse for hans uindskrænkede Magt og Herlighed, værdige Tanker om ham. 3. Redebonhed at underkaste os hans Villie, i Lydighed at overgive os ham.