Viborger Samler, 1849-02-20
Revision af det Slesvigske Spørgsmaal. Morto: Jndskriften paa Rendsborg Port: Eidora terminus Romani Imperii. Jndhold: 1) Slesvig har aldrig hørt hverken til det tydske Keiserrige eller til det tydske Forbund; det har aldrig baaret Byrder med Tydskland, aldrig udøvet Rettigheder med Tydskland; i Slesvig gjælder ikke den tydske men den jydske Ret; Appellationerne fra Slesvig gik aldrig saaledes som Holsteens til de tydske Rigsretter, men til Kjøbenhavn. - 2) Holsteen, eller nøiagtigere det Holstenske Ridderskab, var hverken i sig selv beføiet eller af Tydskland overdraget at indgaae en uadskillelig Forbindelse med et fremmed Land som Slesvig; dersom noget Saadant var blevet forsøgt, var det fra første Færd ugyldigt og efter Omstændighederne strafværdigt. - 3) Efter den Kielske Skoles falske Theorie om den uadskillelige Forbindelse kunde man ligesaa godt sige, at Holsten ved Slesvig var blevet erhvervet for Danmark, som omvendt, at Slesvig ved Holsteen er blevet erhvervet for Tydskland. - 4) Naar man spørger og Sandheden, har Kong Frederik IV af Danmark til den Deel af det tidligere selvstændige Slesvig, som han allerede besad, i Aaret 1721 ogsaa tillige inddraget den Gottorpske Deel som et forbrudt Lehn og ved Jncorporation forbundet den med Danmark. Siden den Tid var Arvefølgen i Slesvig ikke mere bunden til Mandsstammen. – 5) Denne Jncorporation er retsgyldigt befæstet ved Kongens Villie som Overlehnsherre, ved den af Slesvigerne paa den Danske Kongelov aflagte Eed, ved Sideslægtningernes Afkald og ved Englands, Frankerigs og Ruslands Garantie. - 6 Saaledes er dette Forhold ogsaa siden hiin Tid udtrykt i det danske Rigsvaaben og opfattet i alle udkomne Bøger over Geographie, Statistik og Statsret lige indtil de nyeste Tider, ja selv agtet af Dahlmann som Professor i Kiel i Aarene 1822 til 1828 efter Ordlyden i de efter hans Forelæsninger nedskrevne Hefter. – 7) Navnligen har ogsaa Preussen i Forbundsdagens Møde den 10de Juli 1823 ordret erklæret, at Hertugdømmet Slesvig ikke hører til de tydske Forbundslande og derfor ligger gan skee udenfor det tydske Forbunds Jndvirkning. - 8) Om de Midler, man har betjent sig af for at vildlede den offentlige Mening i Tydskland over det Slesvigske Spørgsmaal: Publicistik, Sangerfester, Germanistforsamling osv. 9) Hvorledes Preussens Erklæring imod Danmark af 24de Marts f. A. hænger sammen med Selvophøielsen, til den frie gjenfødte tydske Nations nye Konge af 21de Marts f. A. - 10) Det sande Sindelag hos Folket i Slesvig, saaledes som de tydske Tropper have fundet det, og som det er udtrykt i de til den tydske Nationalforsamling indkomne Erklæringer, og om det taler imod Kongen af Danmark, at Lauenborgerne ville blive ham troe. - 11) Om Slesvig=Holstenernes Jndflydelse paa det tydske Rigsforfatningsanliggende og det nu projecterede preussiske Keiserdømme; dernæst om det er ret og billigt, at de snevrere Forfatningsudvalg, med Tilsidesættelse af andre tydske Stammer, for to Trediedele bleve besatte med Slesvig=Holstenere. – 12) Hvilken Virkning Dahlmanns Erklæring, at Slesvigerne ulovligt sidde i den tydske Nationalforsamling, dersom Stilstandsfordraget af 26de August bliver ratificeret (Stenogr. Berichte S. 1881), egentlig skulde have. – 13) Om det ligger i Tydsklands Jnteresse paa en Tid, da det har saa store Opgaver at løse i sit Jndre, efter den Kielske Skoles Ønske at begynde en Krig med Danmark og dets Garanter, hvis Bekostninger af Mennesker og Penge og hvis Følger aldeles ikke ere at beregne, og om det ikke fremfor alle Ting burde upartisk prøves af den tydske Centralmagt, om der bestaaer nogen eneste retmæssig Grund til en saadan Krig.