Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-10-03
Nyeste. Fie af K en - Hos de skat Fjerde Aargang. No. 102. Udgivet og forlagt af J. Wersel, trykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Hdeckes Enke. Løverdagen den 3 October, 1807. Kjøbenhavn betragtet som Fæstning, (Fortsat Naar man undtager Kjøbenhavn og Cronborg som ligge hver især ved en Udpynt af Landet, har Sjælland ingen Fæstning. Det faaer paa alle andre Fanter aabent for enhver kjende Vore Forfædre indsaae, hvor nødvendige Smaa fæstninger, der kunne danne en Kjæde med Hovedfæstningerne, ere i Landet, da de ikke allene standser den landede Fiende i hans Fremskridt, men endog i mange Tilfælde kunne blive vigtige Poster. Men vore Smaakjøbstæder ere aabne og værgelse Pladse. Alle de, som boe udenfor Kjøbenhavn og Cronborg, have ikke en eneste Plet, hvor de kunne søge Sikkerhed, end ikke mod fjendtlige Streifepartiers Plyndringer, De ere saa at sige ganske i Fiendens Vold i det Øieblik, han har fuldbyrdet en Landgang. Den ubetydeligste Fæstning paa en Punct, hvor Fienden maa udskibe Folk og Skyts, er vigtigere end den stærkeste Hovedfæstning. Det var en Fremmed 1), som, uden at kjende Landets Beskaffenhed og af Lyst til Omkalfatring, ønsker de Smaafæstningernes Afskaffelse, men det var, som Scheel siger, tillige en Lykke for Dannemark, at dette Ødelæggelsesanlæg blev hemmet i sin Gang, og at man i Henseende til denne vigtige Deel af Landværn tog Landets Beskaffenhed i Betragtning, for deraf at see hvorledes vore kloge og stridbare Forfædre holdt et eller andet Anlæg for nødvendigt. Kjøbenhavn omgives af mange Puncter, som kunne tjen det til en Fæstningskjæde, Valbydakke, Brøns, høi, Frederiksbergslot ere af Naturen befæstede Steder, som endog i den Svenske Krig ere blevne benyttede af Fienden. Kjøge havde en *) St. Germain, skjønt ikke betydelig, befæstning. Herregaarden Gjørslev paa Stevens Klint synes fordum at have været en befæstet Borg, og er endnu beqvem til et Tilflugested for Forsvarerne af de Strandbatterier og Skandser, som Frederik den Fjerde i Aaret 1713 har ladet anlægge, for at afværge fiendtlige Landgange, som f. Ex. ved Holtug, ikke langt fra Gjørslev, og Strande gaard, ikke langt fra Faxøe, hvor nu Præstøe Rhede er. Vordingborg røber ved sin Benævnelse, at her har staaet en gammel Fæstning, hvoraf der endnu er nogle Spor tilbage Callundborg havde fordum et fast Slot, hvoraf der endnu sees Levninger; Corsøer har havt et befæstet Castel, som Venderne forstyrrede; siden bygtes Tornborg, tre Fjerdingvei derfra, men gergadede i langt uslere Stand end det bedre anlagte Corsøer Slot. Det var Carl Gustav, som lod den nu forfaldne Fæstning anlægge omkring det gamle Slot, da han frygtede et Angreb af de Danske, efter hans Hærs Nederlag i Fyen. Man formoder, at der og saa paa den indenfor liggende lille Øe engang har været anlagt et Castel, som kunde bestryge Jndløbet af Fjorden. Man seer heraf, at vore Fædre allevegne i Landet have søgt at betrygge sig ved stærkere og svagere befæstninger, og at disse efter Haanden, maaskee som en Virkning af en lang Fred, aldeles sløifedes eller forfaldt. Man vil maaskee indvende herdet er lettere at være efterklog end forklog, men denne Jndvending gjendriver sig selv. Alt hvad her siges er sagt og bevist allerede for to Decennier siden i det tidt nævnte Scheelske Værk. At dets Forfatters vigtige Vink ikke bleve benyttede, var maaskee en Følge af Tidsalderens Aand. Saa aabent som Sjælland i dette Øieblik er fra saa mange Kanter, maa det altid være meget vanskeligt, at beskytte det mod en stærk Landmagts Angreb, Kun ved saakaldte flyvende Corpser, der forsynede med Artillerie, allevegne kunne være tilstede, hvor en Fiende gjør Mine til at foretage en Landgang, er det, som forhen meldt, mueligt at afværge den, eller i det mindste at gjøre den vanskelig for de landende Tropper. Men neppe er det billigt, ligefrem og uden videre Eftertanke at paastaae, at 3 4000 Mand, der nødvendigen maa fordeles paa mangfoldige Puncter, da man forud umuelig bestemt kan vide hvor Fienden vil lande, skulle kunne forbyde en regulait Armee paa 25 til 30,000 Mand, forsynet med Alt hvad der kan tjene til at opnaae det foresatte Maal, at lande paa en Desom har saamange ubefæstede Tilgange. Lader os antage, at Fienden end blev første Gang tvungen til at trække sig tilbage, skulde dette mislykkede Forsøg da vel afskrække ham fra at prøve sin Lykke anden, tredie ja fjerde Gang? Af den ubetydelige Magt, der skulde afværge Landgangen, maatte der nødvendigen falde endeel, og hvor ringe Tabet i og for sig end blev, vilde det dog altid være betydeligt i Forhold til en Fiendes ser Gange saa stærke Magt. Den svage afværgende Styrke vilde efter Haanden smelte hen, og Fienden omsider dog komme i Land. Man havde da i Grunden ikke udrettet andet end gjort en afmægtig Modstand, som kun end mere maatte opslamme Fiendens Mod. Jmidlertid kan man dog sige her med prøver Alt!" og naar man allerede Paulus: befinder sig i den ubehagelige Forfatning, at Afværgelsesmidlerne forholde sig til den angribende Magt som eet til ti, saa er det neppe af Veien, at gjøre er Forsøg, deels for sin egen og Andres Beroligelses Skyld, deels for at forekomme alt mueligt selvklogt Raisonnement om hvad der kunde være gjort; thi den menneskelige Klogskab viser sig aldrig større end i Jmperfectum. Er Fienden engang kommen i Land, saa er det, efter den nærværende Methode at føre Krig, neppe mueligt, at forsvare en Fæstning som Kjøbenhavn indenfra, naar der ikke er anlagt Batterier, der kunne holde ham i en saadan Afstand fra Fæstningen, at den ei kan dombarderes. Men jeg tilstaaer dette er let sagt, naar man først har Erfaringen for sig. Alt hvad man her kan sige er: at det Land er at beklage, der midt i den ernageste Fred og uden at ane det mindste Ondt, angribes med en aldeles overlegen Magt, som i ethvert Tilfælde er bestemt til at berede dets Undergang. At fiendtlige Militaire bagefter tale om, hvorledes de have maattet vade i Vandet lige til Brystet, og hvor let det havde været at afholde dem fra at lande - det er noget, som ingen Sagkyndig vil fæste mindste Tro til. Man veed, at enhver Fiende, som har seiret, gjerne overdriver de Vanskeligheder, han har havt at overvinde, for derved at forstørre sin eget Værd som Kriger. Men hvilken Dansk kan vel overtale sig til at troe, at man f. Ex. ved Vebek behøver at vade i Vandet til Brystet, for at komme i Land, Saadan Jacob v. Tyboesk Snak fortjener i det Høieste kun et Smil Fra vore Taarne har man kunnet see med Kikkert, hvor mageligt man i Sladbundede Fartøier kan lande paa den Kant. Vidner desuden ikke Historien og Carl den Tolvtes Kilde ved Enrum noksom om, at der ikke er noget Hexerie i, at lande i den Egn af Sjælland, Vel kan en saadan Landgang afværges, naar man har Midler dertil, men den, som troer, at den største Expedition, Engelland nogensinde har udrustet, kunde med nogle saa tusinde Mand afholdes fra at gjøre Landgang, har neppe noget rigtigt Begreb om denne Green af Krigskonsten. (Fortsættes.)