Norske Intelligenssedler, 1806-10-21
Oldsagers Ærværdighed. Enhver som, jeg vil ikke sige er Oldgrandsker, men kun har ringeste Følelse for Oldtidens Mindemærkers Ærværdighed, maa føle den meest levende Jnteresse ved Læsningen af dette ypperlige Værk. Saa omtrent siger Een af vore værdigste og lærdeste Oldgrandskere i sin Recension over Prof. Nyerups: Oversyn over Fæddernelandets Mindemærker fra Oldtiden. Den Moro man finder i dette Skrift, forhøies og forædles uendelig ved det Forskertalent, og den vidtomfattende Erndition, med hvilke Forfatteren for Læserens Phantasie fremmaner, hvad Tiden, hvad Menneskernes Uvidenhed og Overtro, samt deres Ringeagt, ja ikke sielden Foragt for de Ting, der meere eller mindre gjøre os bekjendt med vore hedenske og christne Forfædres Levemaade Sæder, Religionsbegreber, Sprog, Cultur og Bedrifter, har levnet af Fortidens Mindemærker, og Annaler. Men saare maadelig maatte ogsaa Behandlingen af et Æmme som Dette være, naar den ikke til gavnende Flamme hos Læseren skulde oppuste den Guist, der endnu var tilbage af Følelse for Vigtigheden af Nationalaand og Nationalearacter, hvilke upaatvivlelig maae oplives og vedligeholdes ved et Studium, der - som Een af Historiens ikke uvigtige Hielpekilder, og i Forening med den giver os Kundskab om vore Fædres Jdræt og Væsen, samt om den Hæder, vort Folks Fortids-Ædlinge erhvervede sig, og Nationen. Mange af Nyerups Læsere - som før medynksfuld, ja endog haanende saae ned til Den, der gav sig af med at lede efter gamle Juscriptioner, grave i Høie, og randsage Ruiner - vil vistnok med mere Opmærksomhed betragte Det, der tidefteranden, som oftest ved Hændelse, kommer frem af de Gjemmer, hvori det mange Aarhundreder, maaskee Aartusender, laa skjult, og ikke længere under Navn af gammelt Skrab, der ikke duer til nogen Ting, henslænge, hvad deraf maatte komme i deres Værge, i hvilkensomhelst Krog, hvorved det ikke sielden for evig unddrages den patriotiske Oldforskers Opmærksomhed. Nogle vil endog gaae videre, vil selv eftersøge, eftergrave, og efterforske (eller dog foranstalte Saadant gjort) og ikke blot lade Tilfældet raade for de Opdagelser, der kunne gjøres. Uskrømtet Tak vil Disse ydes af hver Fædernelandets og dets Histories Ven. Men dobbelt fortjene De Tak, der endog førend Nyerup saa varmt talte for Conservationen af de nordiske Oldsager, heraf bevarede Een eller Anden for Tilintetgjørelse. Jblandt deres Tal hører den agtværdige Engebret Revoug paa Gaarden Revoug i Vestbysogn. Han modtage herved min Tak for den mig af ham tilsendte Antiquitet. Denne fandtes ved Gravning i hans Have, og bestaaer i en Nøgle af antik Form, og den Messing lignende Metalcomposition, (hvis Bestanddele man nuomstunder ikke ret kan giøre Rede for) hvoraf en Deel af de Ting, Kjæmpehøiene indeholde, ere smeddede eller støbte. Gid den Nændsomhed middel- eller umiddelbar ikke at ville tilintetgjøre, hvad Alderen giør ærværdigt, forenet med nogen Omsorg for dets Vedligeholdelse, fandtes hos ret mange, ellers dog saa patriotisk sindede, Normænd. Oldgranskeren skulde da ikke savne Materialier til sit Studiums Udvidelse og Fremme, og naar Prof. Nyerups Plan, et National-Museums Jndretning betreffende, engang bliver realiseret: da skulde dette Museum kunne indeholde en Samling, som Nationen vilde have Aarsag at være stolt af Christiania den 21 October 1806. C. H. Sommer, Premierlieutenant og Officer ved det Kongl. Norske Land Cadet Corps. J Søndags blev af et Huus her i Byen bortstiaalet et Sølv Lommeuhr, som er kiendeligt derpaa, at Bøilen hvori Baandet fæstes er borte, og Baandet er derfor bundet fast til Stiften; Trykkeren paa Yderkassen er og beskadiget; i Uhrbaandet var fæstet et Sølv-Signet, som indeholdt Bogstaverne A. L. S. Vel veed jeg med temmelig Vished hvem der tog dette Uhr, men da Uhret endnu ikke er kommet tilstede, saa beder jeg ethvert redeligt Menneske hielpe mig til sammes Opdagelse. En ung Spidsbube har først i denne Maaned øvet sine Kunster vel grovt i Christiansand, og da det kunde formodes at han var kommen eller kunde komme i denne Egn, saa vil jeg her anføre følgende: Han er noget over 20 Aar gammel, mager af Ansigt, men ellers af godt Udseende og velvoxen, har lys Haar, og taler vel for sig. Han har faret til Søes, men skal være fød paa Hedemarken, hvilket og hans Sprog synes at bekræfte, sit Navn har han opgivet at være Ole Madsen, og at han er fød paa Gaarden Schielve i Wangs Sogn, men han skal dog ogsaa have kaldet sig Mathiesen. Hans Dragt er vanskelig at bestemme, men da han gjorde sig usynlig var han iført: en nye blaae kort Søemandstrøie, Pantalons, og en couleurt Vest, samt en nye sort Hat. Hvem som maatte antræffe denne Person, anmodes om at anholde ham, og derom at tilskrive enten Herr Byefoged og Politiemester Lahn i Christiansand, eller mig, da han strax skal blive afhentet. Natten til sidste Fredag skeede Jndbrud og grovt Tyverie paa Linnes, ikke langt fra Bragernes. At jeg anmelder dette er fordi jeg ikke med Vished veed hvor Hans Gulbrandsen nu opholdet sig, der forhen tiente her i Garnisonen, men som siden har lagt sig efter at agere Stiemand, skulle nogen vide hans Opholdsted vil jeg udbede mig derom underrettet. J. Wulfeberg. Politiekammeret i Christiania den 21de October 1806.