Corsaren, 1843-02-03
Om Propheter og Prophetier. Lader os beskjæftige os med Prophetierne. eller - som Grundtvig ønsker det sagt med den danske Tunge - med Fremblik, medens det Andre ere fordybede i deres Tilbageblik. Tilbageblik er ikke fundt. Allerede Loths Hustru maatte, fordi hun stod stille og saae sig tilbage, til evig Tid staae som en conservativ Saltstøtte. Exemplet har ikke forbedret vore Conservative. Hvert Aar staae de stille og see sig tilbage, og Aarets Gjerninger udfore de med Blikket henvendt paa det forløbne Aar. Næste Aar besee de igien, hvad de saaledes have udført, og hos dem gaaer paa den MaadeHandlingen først, medens andre Folk see sig for, inden de handle. Deres Gjerninger ere derefter. Fremblik eller Propheti er en vanskelig Kunsteller en let Kunst, ligesom man tager det. Vil man blot spaae uden at bekymre sig, om det gaaer i Opfyldelse, saa er der Jntet lettere. Vil man derimod spaae, hvad der virkelig skal skee, saa er det enormt svært. Til Ære for Menneskenes Sandhedskjærlighed maae vi tilstaae, at de Fleste ærlig stræbe efter det Sidstnævnte; kun bære de sig ikke rigtig ad. De tage et Stykke af Begivenhedernes lange Linie, og deraf søge de at udregne, hvor den hele Linie løber hen og ender, ganske ligesom de, der efter Egnens Beskaffenhed og Veiens Retning et enkelt Sted ville beregne, hvori den hele Kunstvei skal anlægges, medens man derimod maa bestige et meget høit Sted, hvorfra man kan overskue alle Egnene, see alle Hindringer, alle Bjerge og alle Søer, for at bestemme, hvor Veien skal snoe sig. Eller i som man ogsaa kan sige - de ville af det enkelte Strog i Luften, hvor Kuglen har passeret, bestemme, hvor den træffer, medens man derimod maa stille sig op ved Siden af Skytten, og lægge Mærke til hans Sigte for at kunne bestemme Saadant med Vished. Ja, Aanden maa hæve sig op og see det Sigte, Forsynet tager, for at vide, hvor dens i Kugle vil træffe, den maa hæve sig op over i Landene og see alle Ujævnheder, for at ane, hvorhen Veien vil tage Løb, og de Mennesker, hvis Aand saaledes har hævet sig op, kaldes Propheter. Saadanne Mænd var der i gamle Dage, f. Er. blandt det jodiske Folk. Nu bagefter kan Enhver see, at de ikke spaaede Andet end hvad der ganske naturligt maatte komme. Jmidlertid gjælder paa det store Verdenstheater netop de Ord, som forsikkres paa de smaae Theatre for "Productioner i den naturlige Magi". "Mine Herrer og Damer! Alt gaaer her ganske naturligt til!" Det gaaer virkelige ganske naturligt til, og den, som forud kan see, hvorledes det naturligviis vil gaae til, er virkelig en Prophet. "Berlingske" har tidt og mange Gange grangivelig seet det, men desværre først bagefter. Ellers var, "Berlingske" virkelig en Prophet og burde æres meget. Propheterne bleve ogsaa i gamle Dage hædrede meget, ligesom de store Digtere og Kunstnere nu, hvem de overhovedet ligne meget, da disse ogsaa have det besynderlig klare Blik. Og ligesom hver Familie, da Thorvaldsen var bleven berømt, vilde have en Søn til at blive en Thorvaldsen, saaledes vilde formodenlig i Jødeland enhver Familie efter Moses og Josvas Tid have en Moses og Josva til Søn, og det var formodenlig med Hensyn til denne Tidens Trang at Samuel besluttede sig til at oprette i Prophetskoler. Vi have imidlertid Grund til at troe, at disse lignede vort Kunstacademi: den, som ikke var Prophet, for han kom der, blev det nok aldrig; men, var han det, saa lærte han der Formerne, hvorigjennem han havde at udtale sin prophetiske Jnspiration. Vi finde forøvrigt i Oldtiden mange Kunstanstalter, hvor man haabede at kunne udklække Prophetier. Oldtiden synes ganske rigtig at have begrebet, at Aanden for at kunne prophetere maatte loftes op; men, da den lige saa lidt som vi havde Dunkrafter, hvormed dette i kunde bevirkes, saa søgte den at naae Maalet indirecte ved at trække Aandens Modsætning, Legemet, ned. Pythia-Præstinderne i Delphi bleve satte over en Hule, af hvis Aabning opsteg bedøvende Dunster, og naar Legemet saaledes var halvt ihjelslaaet, adspurgte de Aanden, i Tillid til, at den imidlertid skulde være halv frigjort fra Legemets Baand. Andre Steder gik man en anden Vei. Manraisonnerede nemlig fuldkommen rigtig, at den menneskelige Aand var for fortsynet til at kunne see ind i Fremtiden, derimod - fik man ud ved at marschere ligefrem med Raisonnementet - kan den dyriske Aand eller i alt Fald Planternes. Saa hørte man efter Fuglenes Skrig eller efter Egetræernes Susen i Dodona og spaaede deraf, idet man holdt sig til Plac. 1ste November 1837: at Ordene skulle fortolkes efter den Mening, "de værmest og naturligst frembyde. Senere Propheter fulgte det Raad, som "Ny Portefeuille", 1ste Binds 5te Hefte lader, Göthe give, nemlig forøge Aandens Froductivitet ved et Glas Viin, men lode det da ofte ikke blive ved eet Glas. Saaledes siger RabbiNiphal ben Hithpalel, med Tilnavnet Silluk cum Soph Pasuk : "Bereschit bara elohim vejiktul tiktul taktul, uschma moktul, kitl katl vekutl", hvilket er udlagt: Propheten Kukenbak fører megen skjøn Talleom Most og ung Viin og gammel Viin (Gammelviin 2), saa at den Mening har fundet Indgang hos Somme, at han først spaaede, naar han havde, hvad man i prosaisk Tale kalder en lille Donner." Det er imidlertid let at begribe, at det i saadanne Tilfælde var Vinen og ikke Aanden, der talte igjennem dem, og deres Methode er saameget forkafteligere, som det ved omhyggelige Forstninger er godtgjort, at de ægte Propheter for det meste spaaede paa fastende Hjerte. Vi have foretaget denne grundige Undersøgelse af Prophetlivet for at kunne med Fyndog Vægt gjøre visse høie og mægtige Herrer, der gjerne ville have en Beskrivelse over Fremtiden for at kunne sove roligt, opmærksomme paa Følgende: Naar de tage en Mand for isig og give ham god Mad og god Viin, og forresten Kost og Løn, saa vil Vinen spaae igjennem ham ligesom paa hine Propheter. Men, naar de ville høre ægte Propheter, hvis Methode lige foran er beskrevet, da skulle de gaae til Folket, der gaaer med fastende Hjerte. Der skulle de høre Sandheden. Kunne de derefter sove rolig, saa, i Guds Navn: Sov vel!