Aalborg Stiftstidende, 1845-11-24
Moderen til det Barn, som i Mandags otte Dage om Aftenen blev fundet henlagt ved et Træ i Sorgenfri Skov, kun iført en Særk og indsvøbt i et Stykke Shirting, er nu opdaget. Det er en Tjenestepige, ved Navn Sophie Michelsen, som tjente hos Grev Schmettau paa Lys tofte. Hun har tilstaaet, at hun samme Dag havde hentet Barnet fra Kjøbenhavn, hvor det var sat i Pleie, og har derpaa, efterat have afført Barnet dets Kjole og Klokke, forat disse Klædningstykker ikke skulde lede til Opdagelse, henlagt Barnet i Skoven, for at skille sig af med den Byede, at betale for dets Pleie. Hun opholdt sig i nogen Tid i Nærheden af det Sted, hvor Barnet var henlagt, men, da hun hørte nogle Fjed, ilede hun, af Frygt for at blive seet, hjem til Lystofte, uden at forvisse sig om at Barnet blev fundet og bragt i Sikkerhed. Barnet er 4 Maaneder gammelt. (Berl. Td.)– J den christianshavnske Straffeanstalt hensidder iblandt qvindelige Forbedringshuusfanger en svagelig, 72 Aar gammel Kone, ved Navn Karen Marie Olsdatter, Arbeidsmand Justs Enke, der for ganske nylig er bleven dømt til Forbedringshuusarbeide i fire Aar. Spørger man, hvori denne Kones Brøde bestaaer, da maa Svaret blive, at hun, der gjentagne Gange af det kjøbenhavnske Politi har været forfulgt for Betleri og i Tidsrummet fra 1832 til 1837 fem Gange har været dømt for denne Forseelse, – til en den 7de Juli d. A. optagen Politirapport har vedgaaet, at hun, der var Lem paa almindelig Hospital, hvorfra hun dog ingen Penge modtog, den 5te f. M. havde taget Ophold paa Hjørnet af Bredgade og Kongens Nytorv, for at Folk skulde give hende et Par Skilling til en Kop Drikke og lidt Smør, uden dog ved denne Leilighed at have faaet Noget af de Forbigaaende, og at hun under et senere optaget Forhør ikke har kunne nægte, at hun, naar Nogen gik forbi, havde trukket paa Skulderen, for derved at tilkjendegive sin Hensigt, at hun ønskede Almisse, uden at det dog under Sagen, - hvorunder foruden hende ikkun den Betjent, der anholdt hende, er afhørt, imod hendes Benægtelse er godtgjort, enten at hun har sagt et eneste Ord til eller har udstrakt Haanden imod nogen af de Forbigaaende. Herfor er hun ved Kjøbenhavns Criminal- og Politirets-Dom af 2den August sidstleden, der senere er stadfæstet i Høiesteret, idømt den ovennævnte Straf i Henhold til Bestemmelserne i Fran 21de August 1829 § 4. At denne Dom er juridisk rigtig, og at Dommerne, naar Sagen først undergaves deres Paa kjendelse, maaskee ikke engang kunde komme til andet Resultat, maae vi vel indrømme, men at Politidirecteuren, der har det i sin Magt, at dække langt større Synder med Kjærlighedens Kaabe, har kunne bringe det over sit Hjerte, for en saadan Bagatel at reise og for Domstolene forfølge den nævnte Sag, finde vi – for at bruge det mildeste Udtryk - meget haardt, saa haardt, at vi ikke have troet at undlade at bringe denne Sag til offentlig Kundskab, for muligen derved at give enten Fængselselskabet, eller et af de andre herværende Selskaber, der have til Opgave at virke for vore lidende Medmennesker, Jmpuls til at bestræbe sig for ved hensigtsmæssige Skridt at søge bevirket en Formildelse i Straffen for den gamle Kone, som man upaatvivlelig uden Fare for det Offentlige kunde ladet tilendebringe sine sidste Levedage paa hendes hidtilværende, vistnok lidet misundelsesværdige Opholdsted: Almindeligt Hospital. (Fædrel.