Ribe Stifts Adresseaviser, 1829-02-24
det sidste Feldttog i Tyrkiet. (Fortsat.) Saaledes var Tingenes Stilling, da Keiseren den 28de August igjen ankom til sin Armee for Varna, Hans Majestæt var af den Mening, at han maatte henvende sin hele Opmærksomhed og alle sine Kræfter, paa at fremskynde denne Fæstnings Overgivelse. Den overordentlige Hede i August Maaned, da Thermometret steeg indtil 46 Grader i Solen, og det slette Vand havde bevirket Sygdomme i Hæren; det Scherbatovske Corps kunde derfor ikkun udfylde de øieblikkelige Huller, som dette gjorde i Armeens Rækker. Den blev derfor egentligen kun forstærket ved Garden, som Man maatte lade træde med ind i Linien, for at understøtte Varnas Beleiring. Denne Fæstnings Beliggenhed mellem Davno=Søen og Havet gjor dens Jndsluttelse meget vanskelig, fordi det, naar dette skal skee, er uomgjængelig nødvendigt, at opstille et Corps mod den sydlige Deel af Fæstningen, men dette er da aldeles adskilt fra den øvrige Belerings=Hær, og udsat for Tyrkernes hele Magt. Hvormeget end de anførte Omstændigheder og de uundgaaelige Vanskeligheder ved Terrainet vare Operationerne for Varna til Hinder, saa kronedes dog vore Vaaben der med Hæder. Alle Anstrengelser, som Omer=Vriones Tropper og Storveziten gjorde, bleve tilintetgjorte ved den Standhaftighed, som syv Batailloner af Garden udviste, der to Gange med betydeligt Tab tilbagesloge Fjendens Angreb. Endog Fægtningen den 18de September maa ansees som et lykket Foretagende, hvis en Operations endelige Resultat er den Prøvesteen, hvorefter den bør bedømmes. Det lykkedes vel ikke Prinds Eugen af Würtemberg af tilintetgjøre et Corps, der var hans eget tre Gange overlegent og desuden stærkt forskandset, men han bragde dog Fjenden til at dele sin Opmærksomhed og sine Stridskræfter, og tvang endelig Omer=Vrione til at indskrænke sig til det Defensive. At Prindsens Foretagende ikke faldt endnu mere ud til hans Fordeel, det maa ene tilskrives en af vore Brigaders alt for hidsig Tapperhed, thi uden at oppebie de øvrige Troppers Medvirkning og uden Bistand af Artilleriet, der blev opholdt af ufremkommelige Veie og Defileer, kastede denne sig midt ind i de fjendtlige Forskandsninger. Endelig maatte Varna give efter for vore Troppers Udholdenhed og Tapperhed; nogle Hundrede af hin Soldater, som Man har udskreget som udartede, bragde i Skræk og Død midt ind i Byen, og Fienden, som havde udmærket sig ved et fortreffeligt Forsvar, indsaae, at han ikke havde noget andet Middel til sin Frelse tilbage, end at anraabe Seierherrens Naade. Rumeliens Bolværk overgav sig da til Seierherrens Naade i den vanmægtige Hærs Paasyn, som havde smigret sig med at kunne undsætte den; og denne Stad som siden det græske Keiserdoms Undergang, ikke havde ophørt at smægte under det ottomanniske Aag, hilste for første Gang de seiertige russiske Faner. Saaledes har Armeen, som Man skildter os i et saa ugunstigt Lys, i mindre end fire Maaneder indtaget tre store Provindser, erobret to faste Pladse, af første Rang blandt de tyrkiske Fæstninger; den har plantet sine Ørne paa Brailows, Matschins, Jsaktschis, Hirsovas, Kustendschis og Tulczas Volde, og endelig paa det berømte Varna, hvor flere Avisskrivere allerede havde spaaet, at den skulde finde sin Hæders Grav.