Aalborg Stiftstidende, 1832-10-10
Altona, den 3die October. Imorges Kl. 9 1/2 har Hs. M. Kong Carl den 10de, tilligemed Hs. Kgl. Høihed Hertugen af Angouleme og den øvrige Deel af Følget, forladt os efter 14 Dages Ophold. De have nogle Dage iforveien modtaget preussiske Passe og ere efter Forlydende, afreiste til Berlin. Hertugen af Bordeaux reiste igaar og har taget samme Vei. Til Frankfurt ere den 28de Septbr. ankomne: Hs. Kgl. Høihed, Hertuginden af Angouleme, under Navnet: Grevinde de Marne, og den unge Hertuginde af Berry, under Navnet: Frøken de Rosny. Følget bestod af 5 Herrer og Dammer. 1) Vor liden Hest, skjøndt langt fra at være i nogen Paradeur, saa vil den dog vistnok alligevel endnu længe staae til Skue her, da dens Familie=Anliggender langt fra endnu synes at være tilendebragte. J Aarhuus Stiftstid. drøftes samtlige de Væddemaal, der ere foreslaaede, og som burde have Keiserens Skjæg til Vignet, paa en ret indsigtsfuld Maade. Forf. mener iblandt anden med Hensyn til Major Ingversens Forslag, at ligesaalidet som man kunde forlange af en Major, at han skal staae Skildvagt og spise Commisbrød omkaps med en Musqueteer, ligesaalidt kunde man fordre af Fischer, at han skal byde en for Banen opdraget og til Trainerings=Foder, tilvendt Hest Plovarbeide og Plovhestekost, og det uden Erstatning for det Tab, han lider ved at trække en saadan Hest fra Banen, hvor den gjør sig saa godt betalt. De senere foreslaaede Væddemaal - siger Forf. - kunne neppbilliges. Hvad Hr. Fischer vil bevise, er allerede beviist paa alle Landets Rendebaner, nemlig at ingen Hest af Landets Nacer kan maale sig med de forædlede i hurtigt Løb paa en kort Distance, og dertil maa udentvivl de foreslaaede to Miil regnes. Man maa ogsaa beklage at han har fremsat Væddemaalet i Udtryk, der har fremkaldt endnu varmere, og tildeels mere upassende, i hvilken Henseende især Major Inqversens Proposition udmærker sig. De af det modsatte Parti proponerede Væddemaal giver Hr. Fischer desværre for megen Anledning til sin Erklæring: kun at ville indlade sig paa Forslag, der ikke stride mod Fornuften. Hr. Conradsen, proponerer et Vædderidt fra Hamborg til Aalborg; det lyder stort, men betyder intet, da al Control her er umulig, efter som man ikke kan opstille Paapassere paa denne lange Ve for at skaffe fuldkommen Sikkerhed for, at ingen af Rytterne befrier sin Hest fra Vægten og lader den løbe bag en Vogn, som især om Natten kunde skee ubemærket. Med al Agtelse for Parterne er en saadan Control absolut nødvendig for Sagens Skyld, som ikke alene angaaer dem, men hele Landet. Den samme Distance kunde jo gjennemløbes f. Ex. mellem Aarhuus og Randers, ved at løbe flere Gang frem og tilbage. De to fyenske Landmænd synes ikke at betænke, hvor umuligt det Forlangende er, at man skulle vove et Par udmærkede og kostbare Heste paa en Prøve af den Natur, at de derved muligviis, om de ogsaa seirede, kunde fordærves, uden at have Haab om at faae deres Værdi, og andre Omkostninger erstattede. Det er derfor ikke for at vinde, at der maa væddes om en betydelig Sum; ja det maa endog være enhver Fornuftig indlysende, at saalænge der er Tvivl om denne Races Fortrin frem for den anden tilbyde de et for Modparten langt fordeelagtigere Væddemaal, som stille et Par ædle Heste, der koste ligesaamange Tusinder, som de Danske, de stilles imod, koste Hundreder. Forfatteren (unavngiven) mener endvidere, at man intetsteds finder saa ypperlige Ride-, Kjøre, Cavalleri- og Arbeidsheste som i England; at kun den der kjender vor Sneglegang maa finde det umuligt, som man rider paa Jagt og kjører Post i England, at ingen Nation faaer sine Heste saaledes betalte, og det over hele Verden, som den engelske; at Enhver, der besøger Bønderne paa Als vil overbevise sig om, at dette Blods Jndblanding skaffer bedre Heste, endog til Pløining, end dem vi nu have. Forf. mener derfor at det var ønskeligt, at de Landmænd, der ikke deelede Hs. Durchl. Hert. af Augstenborgs Anskuelser, vilde forene dem for at modtage de af ham og hans durchl. Broder foreslaaede Væddemaal, og at de, som ville foreslaae nogle nye, vilde komme frem med saadanne, hvorom der ikke engang med noget Skin af Rimelighed kunde siges, at de forsætligen ere indrettede saaledes, at ingen fornuftig Mand kunde modtage dem, og at det ikke nytter at foreslaae Prøver, der see ud som de vare noget Stort, naar de ikke ere udførlige. Slutteligen giør Forf den vistnok vigtige bemærkning, at to af de ivrigste Forsvarere af den danske Hesteraces Vedligeholdelse, just bidrage til dens Blanding med andre, den ene (som han ikke nævner med de af al Slags fremmed Blod sammensatte Stutteri hingste og de engelske Halvblodshingste, den anden (Conradsen) med Tamerlan, i hvilken der menes at være holstensk eller andet fremmed Blod.