Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-03-13
Der fortælles nemlig, at de saakaldte Hellige i Bierre Herred have foretaget en Penge-Jndsamling til Bedste, for den catholske Ærkebiskop Dunin, og dette opdigtede Factum anføres som et Beviis paa, at Jesuitismen, som længe har spøget i Landet, driver sit Spil med den enfoldige Almue o. s. v. - Jeg spørger Dem i den Anledning. Hr. Redacteur, hvor kan De dog i den Grad prostituere Dem og nedværdige Dem til at være et Redskab til saadanne Rygters Udbredelse i en videre Kreds, De læser jo dog Nordisk Kirketidende, endog stadigen, saavidt man kan skjønne af de afbrudte Stumper og Stykker, De deraf meddeler, hvilke som varmt Brød strax gaae over i den uselvstændige AarhuusAvis. Veed De da ikke, hvor alvorligen f. Ex. Grundtvig og Lindberg (der i Almindelighed betragtes som Sectens Anførere, fordi de i en høi Grad besidde de alvorlige Christnes Tiltro og Kjærlighed) have udtalt sig imod den papistiske Catholicisme og hvad dermed staaer i Forbindelse? Veed De da ikke, at det er for den ægte evangeliskelutherske Christendom, at hine Mænd og Flere med dem i 11 Aar have kæmpet herinde imod Rationalismen, som har langt mere Slægtskab med Pavedom, Catholicisme, Giendøberi eller andet Sectvæsen, end De maaskee tænker eller troer, Har De ikke selv for nogen Tid siden anført Tirader af Lindbergs Udfald imod Pavedømmet, i Anledning af at en belgisk Præst, ved Navn Laurent, ventes at skulle blive Biskop i Hamburg for Catholikerne i Norden? – Men er Deres Eenfoldighed og Lettroenhed virkelig saa stor, som det lader, eller forstaaer De saalidt af hvad De læser, saa vil jeg herved underrette Dem og Deres Læsere om, at de saakaldte Hellige Bierre Herred ere Lutheraner med Liv og Siæl, ei blot som Mængden, af Navn, men i Gierning og Sandhed, og at de Alvorligere iblandt dem vist nok langt hellere vilde gaae fra Huus og Hiem og lægges i Bolt og Jern, end vitterligen fornegte den sande christelige Tro og Lære, som vor store Kirkefader M. Luther fremdrog af det papistiske Mørke og de mangehaande Vildfarelser, hvori den laae tilhyllet - hvilket deres Erklæringer i Ritual-Sagen saavel som tidligere Kiendsgierninger tilstrækkeligen udvise. - Dernæst vil jeg fortælle Den (hvad De dog sikkert veed eller burde i det mindste vide),at den Forfølgelse, som Lutheranerne i Preussen har maattet udholde, fordi de ei vilde slippe Fædrenetroen, men standhaftigen holde fast ved den rette evangeliske Lære, i Modsætning til Union og Catholicisme, den har opvakt en saadan Deeltagelse - Gud være lovet - blandt mangfoldige lutherske Præster og Lægfolk i Danmark, at vi efter ringe Evne og Leilighed oftere have sammenskudt milde Kjærlighedsgaver, for derved at lindre en Smule deres timelige Nød; - og at det formodentlig er i samme Øiemed, at der er skeet en liden Penge Jndsamling blandt de Troende i Bierre Herred, som have Hierte for Medbrødres svare Trængsel og Nød, der endnu vedvarer. Naar fremmede Troesforvandtes Nød vækker en saa virksom Deeltagelse hos de alvorligere Lutheraner herinde, og naar Troen hos Hine kan udrette saadanne Virkninger, at de hellere opoffre Embede, Huus og Hiem, Penge og Gods og deslige, og lade sig indslutte i skumle Fængsler, end afsige Luthers Tro til Sallighed, saa bør De, Hr. Redacteur, fornuftigviis kunne slutte Dem til, at vi hverken ere Hyklere eller Sværmere, og at det ei er Tant og Daarlighed med vor evangelisk lutherske Tro og Bekiendelse, men at den med Guds Hielp kan og skal bevise sin seierrige Kraft til ei blot at modstaae og bekæmpe Pavedom og Jesuitisme, men ogsaa til at overvinde den Trængsel og Forfølgelse, der muligen kunde falde i vor Lod, fordi vi vil holde fast ved Fædrenes Tro, sigende af Hiertet: Guds Ord, det er vort Arvegods, Det skal vor Afkoms være: Gud giv os i vor Grav den Roes, Vi holdt det høit i Ære! Det er vor Hielp i Nød, Vor Trøst i Liv og Død; O Gud, hvor det gaaer, Lad dog, mens Verden staaer, Det i vor Et nedarves! Maatte jeg ved foranstaaende Oplysning kunne bevæge Dem, Hr. Redacteur, til herefter at vise større Skaansel og mindre Ubillighed imod Lutheranerne i Danmark og til at meddele kirkelige Efterretninger med større Nøiagtighed og Troskab end hidtil; ja maatte De finde Dem foranlediget til, hellere at forbigaae kirkelige Gjenstande i det Blad, som efter Titelen skal være en politisk Avis og Avertissements-Tidende, end at øse Deres chronique scandaleuse om Folk, som aldrig har fornærmet Dem, af en saa ureen Kilde, som Thisted-Avisen unegtelig er, og ikke fæste Lid til ethvert Rygte om Herrens Troende: da er min Hensigt opnaaet, og da skal det ikke fortryde mig at have nedskrevet disse Linier, hvorimod jeg paa det Bestemteste erklærer, at jeg hverken har Tid eller Leilighed til at indlade mig i nogensomhelst Avisfeide, saa at jeg med Rolighed skal finde mig i de Angreb, der muligen maatte gjøres imod mig, i Anledning af dette mit Vidnesbyrd, som Kiærlighed til den gode Sag og til mine lutherske Troesbrødre har afnødt mig. Haarslev pr. Slagelse den 9 Marts 1810. E. Man, Sognepræst.