Berlingske Tidende, 1816-04-19
Jndbydelse til Medborgere. Over god og tænkende Danneborger erkiender Kongelig Skuespille- og Dannebrogsmand H. C. Knudsens Død som et sandt Nationaltab. Hans Liv var helliget Fædrenelandet; hans tidlige Dø blev følgen af Anspændelser, som hans varme Fædrelandskiærlighed opflammede ham til at underkaste sig. Fædrelandet har derved paadraget sig den hellige Forpligtelse, at antage sig hans Efterladte Vor milde Konge har allernaadigst, paa Grund af den Afdødes Fortienester som nidkiær Patriot, bevilget Enken en aarlig Benefice paa det Kongelige Theater. Men da kun en liden Deel af det Dansk Publicum derved kan finde Leilighed til at yde sin Andeel til dette offentlige Anliggende, og vist mange Flere, ogsaa uden for Hovedstaden, ønske sig deelagtige deri, saa troe Undertegnede at opfyldes mange Medborgeres Ønske, i det vi herved yttre vor Formening om den, efter vor Overbeviisning, bedste og meest passende Maade, hvorpaa et Sammenskud for denne værdige Familie kunde bevirkes saaledes at alle Fædrelandets Jndvaanere, der bevare taknemmelig Erindring om Knudsens Værd som Patriot, kunde medvirke dertil At samle et aarligt Bidrag til Familiens Understøtning, vilde deels synes mindre svarende til den Skaansel, der skyldes den Afdødes Værd og Familiens Ærefølelse, deels vilde det ikke forud kunde beregnes, hvilke Formindskninger i den aarlige Sum der efterhaanden ved de Bidragendes Død, tilstødende Vanheld m.m., maatte finde Sted. Det forekommer derfor Undertegnede ønskeligere, at enhver, der besidder Villie forenet med Evne, engang for alle vilde tilskyde sin, større eller ringere Andeel, og den saaledes samlede Sum da blev foranstaltet frugtbringende paa en saa sikker og fordeelagtig Maad som muligt. Renterne af saadan Capital maatte da tilfalde Knudsens Efterladte, saalænge deels hans Enke og hans Søster leve ugifte, deels nogen af hans Børn endnu maatte befindes trængende dertil Naar itiden ingen af disse Personer længere kan nyde Frugten af saadan deres Medborgeres Skiønsomhed, maatte Capitalens Revenuerpaa en siden nærmere bestemmende Maade, under offentlig Autoriter vedblive som veldædig og urokkelig Stiftelse at udbetales til Efterladte efter andre afdøde fortiente Danneborgere. Dersom disse Yttringer finde bifald, da ere Undertegnede villige til at modtage og samle Bidragene, for hvis Beløb og Anvendelse til sin Tid skal vorde aflagt Regnskab. Vi slutte med den bemærkning: at vi ved denne Plan ikke indbyde Medborgere til at lønne Knudsens Kunst og hans Værd som Kunstner, men til at stifte et Mindesmærke om, at hans Fortienester af Fædrelandet og Menneskeheden paaskiønnes. I Kunstnerværd vil han finde sine Lige, men hvad han, uformuende, ringe af Herkomst og Stand, efter Hiertets frie Drift, i en Række af 15 Aar har udrettet for Medborgere og til at afbetale Fædrelandets Gield til fine Forsvarere - den søger Danmark, ja Verden forgiæves hans Lige. Lader os da, hver efter sin Evne, gladeligen samvirke til at godtgiøre, at Danske forstaae at sætte Priis paa, hvad Knudsen var, Lader os, som Pantderpaa, tilveiebringe et Fond, hvorved hans Efterladte kunne nyde samme Forsorg, som han ilive selv saa velvillig beviiste dem, og hvorved itiden, naar Disse ikke meere trænge dertil, kan beredes andre for det almindelige Bedste nidkiære, Borgere den Beroligelse i deres Dødsstund, at Fædrelandet overtager de Forsørgerpligter, fra hvis Opfyldelse et høiere Vink bortkalder dem Kiøbenhavn, den 6te April 1816. M. F. Liebenberg. M. J. Tvermoes. Pederhvitfeltstræde Nr. 106. Kultorvet No. 136. P. Wedersøe. And. Nielsen. Nyhavn Nr. 16. Nyhavn No. 35.