Extraordinaire Maanedlige Relationer, 1679-01-01
Freds-Articklerne imellem hans Keyserlige Majest. och hans Kongl. Majest. af Sverig. 1. Skal der være en Christelig, ubrydelig och bestandig Fred, et sandt och oprigtige. Ppppp i ictigt Venskab imellem Hans Keyserlige Majestæt, det Romerske Rige, samt alle och enhver af de Allierede, saa mange som i denne Fred ere interesserede och alle deris Efterkommere paa den eene Side, och Hans Kongl. Majestæt och Sverrigs Rige och des Allierede, som i denne Fred ere indsluttede, och des Arfvinger och Efterkommere paa den anden Side. Hvorudofver all Fiendskab skal ophøre i alle deris Riger, Lande och Gebeter, hvorsomheldst de samme ere beliggende, mellem sammes Underdaner och Indbyggere, af hvad Stand och Vilkaar de och være kand, saa at den eene Part den anden ingen Fiendskab, hemmelig eller aabenbarlig, directe eller indirecte, hvercken ved sig eller nogen anden skal tilføye eller tilføye lade, men langt meere, enhver Part den andens Nytte, Ære och Fordeel befordre och søge, och saaledis paa begge Sider udi all tro Naboskab samt all muelig Freds och Venskabs Tieniste mod hin anden være och forblifve. 2. Och paa det, at denne Handling dissbedre kand ved lige holdis, da er paa begge Sider blefven bevilget et evigt och stedsevarende Amnesti och General-Per don for alle begangne Forseelser, hvilcke udi denne Krigs och Uroligheds Begyndelse, paa hvad Stæd och Maade, samme af enten Parterne fiendtlig imod hin anden ere forøfvede, stedse være ophæfvede och forglemte, saa at hvercken formedelst en eller anden Aarsage eller Leylighed, den eene den anden nogen Fiendskab, Besværlighed eller Forhindring paa Personer, Gods, Rettigheder och Sickerhed ved sig eller ved andre, hemmelig eller aabenbarlig directe eller indirecte under nogen Rettigheds Skin, eller giørligen inden eller uden Riget, hvor imod icke nogen tilforn indstillet, och dette imodlydende Fordrag gielde skal, bevise eller bevise lade eller lide; Men enhver paa begge Sider, saa vel for Krigen, som udi Krigen, med Ord, Skrifter eller Gierninger beviste Uræt, Vold och Fiendskab, Skade och Bekostning uden Personers Anseelse och Handel saaledis være afskaffede, at hvad den eene Part derudofver paa den anden kunde hafve at prætendere, aldeelis være efterladt och forglemt. Och ved denne AmnestietVirckning och Nytte, skal alle och hver paa begge Siderne Vasaller (Fri) och Underdaner, sig saaledis forlyste, at ingen, som med enten af Parterne hafver corresponderet, derudofver nogen Skade Viderværtighed vederfaris, hvorfore hand icke skal sættis i den Stand igien, i hvilken hand immediate hvad Ære och Gods anlanger, Krigen er forvist. 3. Denne almindelige och uforfalskede Amnestie, hvormed dette Freds- och Venskabs Værck skal sættis udi fuldkommen Skick och Maade, da hafver mand paa begge Sider bevilget, at den Vestphaleske Fred, som Anno 1648. den 24. Octobris blef stiftet til Ossnabryg, skal saaledis udi dette Fordrags Grund och och Regel indføris, at den udi sine forige Krafter skal være och forblifve, saasom den for Krigen hafver været, en Fundamental och Rigets Velstand betreffende Bestandighed, hvorved begge Parter hinanden ere forbundne, hvorimod alle Forordninger, som i denne Krig ere publicerede, skulle være ugyldige, men gandske och aldeelis affskaffis och til intet giøris. 4. Til denne Freds- och Enigheds dis meere Bekræftelse, da skal ingen af beggParter giøre noget Forbund, som kand være denne Fred imod, mindre nogen Handling den andens Skade och Forhindring betreffende, bevilge, eller sin Consentz der til gifve, men lange meere den samme sig at opponere och imodsætte, icke heller den andens Fiende, eller dennem, som endnu Fiender ere, eller blifve kunde, nogen Hielp och Undsætning paa Krigs-Folck, Gevær, Munition, Skibe och Skibs-Folck eller noget til Krigen betienende, enten med Penge til Krigens Fortsættelse directe eller indirecte, hemmelig eller aabenbære bevilge, ey heller dennem med Leyer eller VinterQvarteer i det Romerske Rie eller Svenske Gebet behielpe eller behieve lade, paa det at den der ved mældede Carantie udi sin fulde Mact och Værdi kand forblifve. 5. Och eftersom den offentlige Rolighed der udi beroer, at den Krig, som Kongen af Sverrig endnu hafver med Hans Kongl. Majestæt af Danmarck, Chur-Førsten aff Brandenborg, Biskopen aff Mynster, Hertugen af Brunssvig, Lyneborg, Ossnabryg, ell och Volffenbyttel, och kand blifve bilagt, da vil Hans Keyserlige Majestæt och Riget, for sig, saa vel som tillige med andre, anvende all muelig Flid, saasom en Media tor Freden imellem dennem, i lige Maade at befordre, dog at det Mutuel Forbund imellem Hans Keyserlige Majestæt och det Romerske Rige, och Kongen aff Sverrig udi forrige Artickler treffede, Fienden til ingen Bistand, udi sine Krafter kand forblifve. Men saa lenge Freden imellem ofvenbemeldte Parthier icke blifver treffet, da skal Kongen af Sverrig icke forhindris, Krigen imod forbemeldte sine Fiender at fortsætte. Men dersom de kommer til Fordrag, da skal hand udi samme Tractat saaledis forfattis, ligesom hand Ord fra Ord udtryckelig var med indført. 6. Skal derefter Handel och Vandel til Lands och Vands med Hans Keyserlige Majestæts och det Romerske Riges Underdaner, fornemmeligen HanseStæderne udi Riget, Sverigs Riges Lande, Gebeter och Hafne frit være tilladt, och i lige Maade Sverigs Undersaatter i det Romerske Rige samme Frihed, Rettighed och Privilegier hafve och nyde, ligesom de dennem for denne Urolig hos Tilstand haft och nydt hafver.