Berlingske Tidende, 1820-05-15
Stockholm, den 12te Marts. (Slutning af den Kongel. fornyede Seilads Forordning.)Er antagelig Caution allerede stillet, da vedlægges til Besværin gen et saadant Beviis. Paa Landet skal vedkommende Kongelige Embedsmænd eller Præster, eller den som findes i hans Sted i det Sogn, hvor Cautionisterne have deres Boepæl, bevidne, at Cautionisterne ere boesatte og ellers ansees vederhæftige for deres indgaaede Borgen. Er den Sagfældte saa fattig, at han ikke paa foreskrevne Maade, kan udrede Bøderne, eller stille Sikkerhed, da skal han over sin Uformuenhed fordre Rettens eller Dommerens Vidnesbyrd, eller om det ei kan skee, da ved sin Besværing ved føie et saadant Vidnesbyrd fra vedkommende Kongelige Embedsmand eller Præster i det Sogn, hvor han er boesadt og har sit Hiem. Efterat den Sagfældte saaledes er indkommet med sine Besværinger, skal han endvidere enten selv eller ved Befuldmægtiget i Arveretten, saafremt Besværingerne lede til Forklaring, lade dem udtage og meddeele til sin Modstander, imod Beviis, hvilket bør indgives til Overretten inden tre Gange saa lang Tid, som fastsat er for Besværingens Jndlevering fra ethvert Sted, og som regnes fra den Dag, da Resolutionen blev taget og Forklaringens Optagelse. Forsømmer Klageren noget af det som saaledes er foreskreven, da skal han have tabt al videre Ret, og hans Besværing kan da ei komme i Betragtning, men Underrettens Dom bør ved Magt at stande og iværk. sættes. Er den Skyldige derimod dømt for Criminelsag, og underkastes Fængselsstraf, da skal, ifald han begiærer sig Undersøgelsen og Dommen meddeelt, og Dommeren ei er istand til, eller af saadan Aarsag ei kan, meddele ham dan, inden han sættes i Fængsel, forommeldte Undersøgelse tilligemed Dommen af Dommeren til Vores befalingshavende i Lehnet saa betimelig, indsendes at den Sag fældte, inden Besværingstiden er udløben, kan erholde Meddelelse derom, samt indlevere sine Besværinger til bemeldte befalings haver, som uopholdeligen har at indsende dem til vedkommende Overret, hvilken siden forfarer paa den Maade, som det Kongelige Brev af 7de Januar 1805 derom videre formaaer og indeholder. Vor befalingshavende skal paasee, at Fangen ei savner fornøden Hielp ved Besværingernes Udfærdigelse. J øvrigt paaligger det Underretten i enhver saadan Criminelsag, hvori den Anklagede er dømt til Ansvar, hvad enten han derover har tilkiendegivet Besværing eller ei, ufortøvet efter Dommens Forkyndelse, at underrette ham om alt hvad han i ethvert Tilfælde har at iagttage, dersom han agter at søge Forandring deri og skal saadant til hans Efterretning anføres paa selve Dommen. 86. Indenrigs Skippere skulle være pligtige, mod Mulkt af fem og Tyve Rigsdaler, altid at have denne Anordning ombord, samt at underrette sin Skibs=Besætning og Passagerer om Jndholdet i alle dens Dele, som bør lagttages af dem, og skal for Fremtiden, hver Skipper som aflægger Borger-Eden, tilstilles en Exemplar af denne Anordning. 96. Det skal være Told=Bestyrelsens Pligt, saavidt det staaer til dem, alvorligen at overholde Jværksættelsen af denne Bor naadige Forordning, ligesom det bliver Pligt for Vor befalings havende, militaire befalingsmænd, Magistraten og Embedsmænd, at for saavidt det staaer i deres Maat, uden Ophold, efter skeet Anmældelse, at gaae Toldvæsenet tilhaande, hvor det til Forhindring af Misbrug, sammes Opdagelse og Afstrafning findes fornødent; og skal denne Forordning fra den fiortende (14) April indeværende Aar tiene til Efterlevelse. Hvorefter Enhver sig underdanig haver at rette. Til ydermere Bekræftelse have Vi dette egenhændig underskrevet og med Vor Kongel. Segl ladet bekræfte. Stockholms Slot, den 12te Februari 1820. Carl Johan. (L. S.) C. Klinberg.