Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-04-24
Skrivelse fra det Holsteenske af 15de April. Landmandens Kundskaber om Religion og Moral, Naturen og Menneskelivet ere blevne meget udvidede. Mange vakkre Landsbypræster og Slolelærere have med Flid og Ufortrødenhed søgt at befordre almeennyttig og ædel Dannelse paa Landet, og gjøre det endnu dagligen. En saadan Stræben frembringer ikke strax glimrende og paafaldende Virkninger; derfor bliver det sieldent tilbørligen paaskjønnet; det skiuler sig i Stilhed. Hvor liden Overtro finder man nu i Sammenligning med den, man for 20 Aar siden fandt blandt Landboerne? Hvor rigtigen veed Landmanden ofte at bedømme sin Præst, sin Skolelærer og hans Læresystem, Hvor nøie veed han ikke at skjælne imellem det Gamle og det Nye, og hvor rigtigen at sætte Priis paa det Prøvede og Gode i den nyere Dannelse, Hos Landmanden er det og begyndt at dages, og hans Øie seer klarere. Han troer ikke mere blindt; han vil selv see og prøve; han fordrer bestandigen Grunde; han foler, at ogsaa han har en borgerlig Ære, og vil behandles med Agtelse. Grunden til denne Folkedannelse maa nok især søges deri, at man i de sidste 20 Aar i de nyindrettede og forbedrede Landsbyskoler har lært Børn godt at læse, skrive og regne; at Præst og Skolelærer tilfælleds virke til det Maal, at bringe almeennyttige Kundskaber og Begreber i Landmandens Sprogliv. Med Fornøielse seer den Reisende i Landsbyerne de nyindrettede luftige og nette Skolebygninger, og erfarer derhos, at Skolelærerne ogsaa ere godt aflagte. Saaledes finder man den Erfaring stadfæstet, at Sproget og Landets Cultur, Menneskets indere og udvortes Dannelse gjensidigen virke paa hinanden. - Dette Aar lover Landmanden en rig og velsignet Høst. Men det er at vente, at under en saadan Udsigt Kornpriserne ville falde betydeligen. For Stæderne, som nu i endeel Aar have liidt meget, er dette ikke at ønske, da de høie Kornpriser ikke staae i noget rigtigt Forhold til Arbeidspriserne. Allerede nu hersker stor Flauhed i Kornhandelen, og mangen Landmand, især i Marsken, sidder endnu med betydelige Forraad. J Holland og i Engelland findes kun ringe Afsætning, men egentligen er kun lidet eller intet at vinde, ja tvertimod meget at tabe, ved Kornhandelen. Den indenlandske Kornhandler føler dette bedst, han har endnu mangt et Tab at forvinde, som lærer ham at være forsigtig. Alt dette uagtet stige Landpriserne endnu stedse, især i Hertugdømmet Schleswig. Derimod ere Priserne paa Gaarde og Huse i Stæderne endnu bestandigen meget lave i Forhold til deres virkelige Værdie, og det, de i endeel Aar vare værd. Enhver frygter nu for at sætte sine Capitaler i faste Eiendomme. Tallet af JndbyggerDet samme samme synes at være Tilfældet i Kjøbenhavn. En aarlig Leie af 4 til 600 Rbdlr. rede Sølv af 6 til 7 Værelser er alt for overdreven, og vil i Tiden kun af de Færreste være at tilveiebringe. De fleste Leiere tænke ikke paa Fremtiden, og mange lade derfor Verterne sørge for denne. Men om et Aar eller to ville Virkningerne vise sig. Naar mange Cautionister blive kjede af eller nødes ne i Stæderne har i Almindelighed tiltaget. Derfor ere Værelserne ogsaa letteligen og til gode Priser at bortleie, kun er det ikke altid saa let at faae Huusleien *). Stæderne trøste sig med, at de snart ville blive benaadede med en Nedsættelse i Huusafgivterne.