Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-02-15
Hs. Majestæt Kongen af Frankerige aabnede den 28de Januar de Franske Kammeres Session for dette Aar med følgende Tale: Mine Herrer! Den lange Tid, som de to sidste Sessioner have varet, og den korte Tid, hvori de have havt Friehed, havde været Bevæggrunde for mig til at ønske: at jeg kunde have udsat Aabningen af den nærværende; men den regelmæssige Votering af Statens Udgifter er et Gode, hvis hele Værd de have følt; og jeg har, for at vedligeholde det, maatte regne paa den samme Hengivenhed, som er nødvendig for mig for at erholde det. Kongerigets indvendige Forfatning er bleven forbedret: den afde Fodspørne loyalt udøvede og af Embedsmændene med Viisdom og Mod førte Retspleie har gjort en Ende paa Complotterne og Opstandsforsøgene, hvortil Haabet og at blive ustraffet hidindtil havde indgydet Forbovenhed. – Jeg har afsluttet de fornodne Conventioner med den pavelige Stoel angaaende Grændserne for de nye Diøceser, til hvis Oprettelse Loven autboriserer. Alle Kirker blive nu forsynede med de fornødne Sognepræster, og den fuldstændig organiserede Geistlighed vil biedrage til at nedbede Forsynets Velsignelse over os. – Jeg har ved Forordninger sørget for alt hvad Sparsomhed i Udgifterne og Ordenen i Regnskabsvæsenet udkræve. Mine Ministre ville underkaste Beregningen over Udgifterne for Aaret 1821 den lovmæssige Sanction. De ville forelægge Udgifternes og Jndtægternes Tilstand for Aaret 1822, og Forbodenhederne og de formodentlige Hielpekilder for 1824. Af disse Dokumenter giver det sig tilkiende, at vi, efter at have bestredet alle de tidligere Udgifter, selv de, som de hidtilværende militairiske Forberedelses Anstalter have gjort nødvendige, kunne begynde Aaret 1823 med et Overskud af 40 Millioner over den for dette Aar aabnede Credit og at i Budgettet for 1824 ville formodentlig Udgift og Jndtægt maaskee holde hinanden Ligevægten, uden at det vil blive nødvendigt at giøre Brug af denne Besparelse. – Frankerige skyldte Europa et Exempel paa en Velfærds Tilstand, som Nationerne allene kunne erholde ved at vende tilbage til Religion, Ligitimmitet og den sande Frihed. Dette velgiørende Exempel leverer det for nærværende Tid. Men efterat den guddommelige Retfærdighed har længe ladet andre Nationer erfare de frygteligste Følger af vorelleenigheder, tillader den nu, at vi selv ere udsatte for Farer, som lignende ulykkelige Tilfælde tilveiebringe hos en Naboe Nation. Jeg har forsøgt alt for at tilveiebringe mine Nationers Sikkerhed og bevare Spanien selv fra den største Ulykke. Den Blindhed, hvormed de Forestillinger, som ere blevne giorte i Madrid, ere tilbageviiste, lader kun lidet Haab blive tilbage om Fredens Vedligeholdelse. Jeg har befalet, at min Minister skal tilbagekaldes. Hundrede tusinde Franske, commanderede af en Prins af min Familie, af ham, som mit Hierte med Glæde kalder min Søn, staae i Begreb med at udmarschere og at anraabe den hellige Ludvigs Gud for at vedligeholde Henrich den IV. Descendent paa Spaniens Throne, at bevare dette skiønne Kongerige selv for sin Undergang og at udsone det med Europa. – Vore Stationer skulle blive forstærkede paa de Punkter, hvor vor Søehandel behøver Beskyttelse. Overalt hvor vore Kyster kunne foruroliges skulle Eskadrer indrettes for at krydse, Dersom Krigen er uundgaaelig saa vil jeg anvende al min Omsorg paa at indskrænke dens Kreds og forkorte dens Varighed. Den skal kun blive foretaget for at erobre Freden, hvilken Spaniens Tilstand ellers ville giøre umuelig. Saasnart Ferdinand den VII. besidder Frihed til at give sine Folk de Jnstitutioner, som de allene kunne erholde afham, og som imedens de sikkre deres Rolighed, kunne tillige adsprede Frankerigs retfærdige Bekymringer, skulle alle Fiendtligheder ophøre. Jeg forpligter mig høitidelig dertil for Dem mine Herrer. – Jeg har nu maattet forelægge Dem Tilstanden af vore udenlandske Anliggender, det tilkom mig at overveie dem, jeg har gjort det med Betænksomhed. Jeg har spurgt min Krones Værdighed og Frankerigs Ære og Sikkerhed til Raads. Vi ere Franske mine Herrer, Vi ville stedse blive enige, naar det gielder og at forsvare Jnterresfer af denne Natur.