Kiøbenhavns Postrytter, 1797-08-07
Paris, den 20de Julii. Under dette Datum meddeler leidenske Avis af Bladet den franske Republikaner følgende mærkelige Efterretning om sidste Ministerskifte: Man veed alt for vel, at der havde yttret sig en Slags Mistillid mellem Directoriet og 500s-Raadet. Adskillige Lemmer ivrige efter at bortrydde disse Tvedragts-Spor, troede, at dette vilde være giørligt, hvis Directoriet afskeedigede nogle Ministre, mod hvilke man i Almindelighed var ilde stemt. J denne Hensigt vendte de dem til een af Directoriet, og meddeelte ham deres Tanker; de fandt ham meget tilbøyelig at understøtte dem; men da de desuagtet ikke troede at burde vove et saadant Forsøg hos hans andre Colleger, hvis man ikke i Forveien fik andre af dem til at understøtte ham (thi efter Rimelighed var der kun en eneste, han kunde regne paa) følte Forligerne Rigtigheden af den Jndvending, Carnot gjorde dem, og for at hæve denne Hindring, søgte de, og som de troede, ikke uden Held, at bestemme Barras til samme Partie. Efter dette Skridt, og da de troede at være visse paa de fleeste Stemmer, oppebiede Carnot blot Øieblikket til at gjøre de aftalte Forslag. Denne Leilighed frembød sig gandske naturlig, det var i 500s-Raadet blevet foreslaaet, at fratage Directoriet Gendarmeriets Organisation, og overdrage en Jury at udnævne dette Corps Officerer. Rewbell forelagde Directoriet Udkast til et Budskab i denne Anledning; dette syntes affattet i Udtryk, passeligere til at forøge, end ophæve Bedskheden mellem de tvende Autoriteter. Carnot stod haardt paa Uleilighederne af denne Kamp, man vilde indlade sig i, og Fornødenheden af redelig og hiertelig at eenes ved at undgaae Tvistens Æmner. Derfra gik han ud, for at vise, at han troede det gavnlig for god Harmonie at antage Afskeedigelsen af nogle Ministre, som han nævnte. Dette skeede den 15de Julii. Jntet blev afgjort, man udsatte det til næste Dag; blot foreslog Rewbell at udstrække Forslaget til alle Ministre, og, efter hans Udtryk, nyskiærpe Ministeriet. Dagen derpaa gientog Carnot sine Forslag, og de kom paa Votering. Udslaget blev, at de 4 Ministre, Merlin, Ramel, Lacroix, og Truguet, som Carnot havde foreslaaet at afskeedige, skulde blive Nu troede Carnot Forslaget afviist, og vilde til at hæve Mødet; men Rewbel bragde sit Gaars Forslag, at undersøge samtlige Ministre, paa Bane igien. Nu blev Raadslagningen foretaget over hver Minister i den Orden, Constitutionen sætter dem. Merlin var den første, man foretog med lukte Stemmer. Tre erklærede sig for ham. Den følgende, Benezech havde tre Stemmer til Afskeed. Rewbell afbrød nu Voteringen, og sagde, før man gik videre, var det bedst at skride til at besætte hans Plads, og foreslog da Francois de Neuschateau, som fik 3 Stemmer; de to andre vare blanke, og de der havde givet dem, erklærede, at de ikke havde havt Tid at hente de Oplysninger, at de efter Samvittighed kunde giøre nyt Valg. Just ligeledes gik det med Petiets og Cochons Afskeed og Eftermænd, men det mærkelige var, at Truguet og Delacroix, som de fleeste Stemmer vilde beholde, inden det kom til Votering, her blev udelukt med 5 Mod stemmer. Deres Plads blev, ligesom de andres, besat paa Rewbells Forslag. J øvrigt forsikkrer man, at de Tvistninger, som foregik, og Grundene paa begge Sider, bleve protocollerede. Man tilføyer, at Secretairen Lagarde begav sig til Jndenrigs og Krigsministeren, og vilde formaae dem at tage deres Afskeed, med Anmærkning, at deres Afsættelse var afgjort, men at dette Samtykke af dem kunde giøre god Virkning i Publico. Den første lod sig overtale, den anden afslog, erklærende, at han endnu troede sig i Stand at tiene Republiken. Leidens Avis giver et forblommet Vink, at denne Beretning torde være af Carnot.