Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1829-05-18
Endnu er Man i samme Uvished, enten Hertugen af Laval=Montmoreney antager Ministerpladsen eller ikke. Wiener Breve ere modsigende; Koureren forsikrer, at han har frabedet sig den, og Messager benægter, at Koureren er kommet tilbage fra Wien, hvilket dog synes urigtigt, thi da Man i de Deputeredes Kammer den 9de spurgte Ministrene derom, lød Svaret: at der rigtignok var ankommen Depescher; men sammes Jndhold ubekjendt, fordi Seglbevareren Hr. Portalis var ilet til St. Cloud med dem. Af Debatterne og Morea=Expeditionen tog nysnævnte Minister den 5 d. Anledning til at holde en kraftig Forsvarstale for Ministrenes udenlandske Politik. Jdet han trøstede sig ved den store Menings=Forskjellighed, som har yttret sig i Kammeret selv, bad han det ikke fordømme Ministrene uhørte, og spurgte, naar det franske Flag siden Restaurationen havde viist sig til større Fordeel end nu, eller naar alle fremmede Magter havde beilet til Frankerigs Venskab eller søgt dets Mægling saa ivrigt som nu? Lige saa urimelig fandt han den Paastand, at den af hele Frankerig, med saa meget bifald optagne Expedition var begyndt i den russiske og endt i den engelske Politiks Aand, og spurgte, om Man da ikke kunde forbarme sig over ulykkelige Kristne slaver eller sikre dem borgerlig og religiøs Frihed, uden at styres af Kabinettet i Petersburg, og om Man ikke kunde standse Fiendtlighederne og indtage en for Frankerig mindre trykkende Stilling, uden at følge det brittiske Kabinets Raadslutninger, Som et Menneskeligheds Værk kunde Expeditionen aldrig komme for sildigt, og dens politiske Nytte. beviste Konventionen af Alexandrien. Først dersom de tree allierede Magters Bestræbelser for Grækenlands Fred skulde strande, kunde Man tale om et Misgreb. Dernæst klages over at Frankerigene bærer hele Byrden. Grunden indsees lettelig til, ikke videre her at omtale Rusland. Hvad Engelland, angik, da har det staaet Frankerig ligesaa godt bi med sine Soldater og Kanoner ved Patras, som med sine Skibe ved Navarino. Hvad Vi desuden have vundet ved denne Expedition i Agtelse og politisk Jndflydelse, er en uberegnelig Kapital. Hvis det er sandt, at Frankerig af Magterne, som have undertegnet 6 Juli Traktaten, virkelig er den eneste som har understøttet Grækenland med Penge, kan det de kaldes spildt, naar Man bruger dem til et Kristen=Folks Gjenfødelse og Fredens Gjenoprettelse i Europa, Da Kongen nu har Ret til at føre Krig og slutte Fred, saa maa han ogsaa have det til at bevilge Subsidier. Om Traktaten angaaende Grækenlands Grændse kunde han ikke udlade sig nærmere. Efter endnu at have berørt Forholdet til de sydamerikanske Stater og Krigen med Algier, indlod han sig paa de haarde beskyldninger for, at Ministrene skulde have ødslet med de offentlige Penge, stiftet Spliid i Kammeret og tilintetgjort Frugterne af nærværende Møde, hvilke han blot modsatte den Erklæring: at de havde søgt at fortjene Kongens Tillid ved at opretholde og befæste Forfatningen men ingenlunde ved at stifte Splid imellem Tronens og Frihedens Venner &c. Da af Krigsministerens forlangte 27 Mill Fr. over halvfjerde Mill. høre til Omkostningerne for Spaniens Besættelse, talede General Lamarque imod denne, hvorved Spanien, istedetfor at opnaae velgjørende Grundlove, kun var styrtet tilbage i Barbarie og Overtroe, som i Philip Ildens Dage, og skildrede det ligesaa upolitiske Morea=Tog som et Soningsoffer for det spanske." Dette vilde Krigsministeren ikke indrømme, men anførte den indtil Væmmelse gjentagne Besmykkelse for det spanske Tog: at den franske Hærs Kjerlighed til Kongesamilien og Tronarvingens Dyder derved vare satte i deres fulde Lys." Paa Hr. Comps Opfordring, til Hr. Constant, at nævne den Faktion, som vilde styrte Chartet, svarede denne: "Ja, jeg skal nævne den. Det er den Faktion, som ideligt anklager Friheden for Revolutionens Vildfarelser; det er den, som under Religionen Maske vil paaliste Os et fremmed Aag, som protesterer imod Forordninger, hvorved Vi ere befriede for papistiske Grundsætninger, som geraader i Harnisk, hvergang Vi tale undertrykte Borgeres Sag, som i hele sex Aar opretholdt en Ministerium, der bevirkede Mangel i Statskatten, alskens Misbrug i det Jndre, Despotisme, Bestikkelse, alle Pli ters og Rettigheders Tilsidesættelse." General Sebastians glædede sig over Grækenlands Ophøielse til en civiliseret Stat, men talede imod Tyrkiets Deling, hvorved Frankerig vilde tabe. Paa Hr. Dupins Klage over Expeditionen Uvirksomhed imod Algier, bemærkede Seglbevareren, at Sagen ikke var saa let, som Man forestilte sig, da Algier er bleven meget befæstet siden Lord Exmouths Bombardment. Regjeringen havde vist nok tænkt paa et Angre fra Landsiden; men dertil vare nogle Regimenter utilstrækkelige. Underhandlingerne ere endnu i Gang og kun i Nødsfald skal bruges Magt. Endnu maatte Hr. Constant for svare sig imod Hr. v. Connys Beskyldning: at efter Waterlooslaget gaves der Folk, som forlangte af Fyrsterne, at de skulde sætte en fremmed Prinds paa Frankerigs Trone, hvilket han benægtede, som selv et af den Deputations Med. lemmer, der 1815 sendtes til de fremmede Fyrster, og da han beraabte sig paa sine daværende Kollegers Vidnesbyrd, traadte den gamle General Cafapette op paa Talerstolen og gjendret paa det eftertrykkeligste hiin løgnagtige Paastand, hvorhos han ogsaa greb Leiligheden til at minde de spanske Cortes og Patrio. ter, som, uagtet alt det Onde Man har paadigtet dem, forsvarede deres Lands Frihed og Uafhængighed, og selv Ferdinand VIIs Krone, paa en Tid, da han i Valencay feirede den hellige Napoleons Fest, ønskede Keiseren til Lykke med Madrids Erobring. og vilde sværge Kong Joseph Troskabs=Eden." J samme Aand talede Hr. Marschal, som fraraadede at sætte meere paa Spanien, der trues af nye Omvæltninger, i hvilket Tilfælde Man, ved blindthen at give den uindskrænkede Regiering Ret i, ikke at ville betale den forrige Regjerings Gjeld, tillige har indrømmet: "at det engang konstitutionelle Spanien igjen kan nægte at betale Absolutismens Gjeld. Samme Taler bemærkede endnu ved den anførte Udgivt til Hr. Pepronnets Møblering, at endeel deraf var forsvundet, deriblandt et kostbart Gobelins=Tapet, forestillende Salomons Dom, hvormed Kongen havde behaget at pryde Seglbevare. rens Værelse, udentvivl for stedse at minde ham om den Viisdom, der burde besiele alle hans Handlinger. Det er saaledes umiskjendeligt, at Jntriquens og Tvedragtens Aand svæver over Frankerig, hvortil de vingestækkede Jesuiter vel ogsaa hjelpe af alle Kræfter, og rigelig Næring finde Klagerne i de enorme Udgivter, de inddirekte Skat, ters Utilstrækkelighed og Handelens Krisis, hvortil endnu kommer de høie Brødpriser, som give de Misfornøiede forønsket Leilighed til at skaffe sig Luft. J flere Departementer er forefaldet Uroligheder, og der yttrer sig stor Gjæring i Lille, Dieppe, Angers a., men de værste Optrin hidtil have fundet Sted i Montmorillon og Nevers, hvor en Hol Qvinder bemægtigede sig to Læs Korn, og Præfekten, som vilde holde Styr, blev saaret i Armen. Omsider maatte Øvrigheden bruge væbnet Magt og flere af Rolighedsforstyrrerne ere fængslede. J den Pariser Forstad St. Germain begyndte det ogsaa at spøge den 8d., men den store Troppemasse i Hovedstaden forhindrede videre Udbrud og Hovedpersonerne bleve snart grebne. Man vil ved denne Leilighed endog have seet den treefarvede Kokarde. Efter Messager kan dog snart haabes Lindring, da Kornpriserne ere begyndte at falde igjen.