Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-07-02
Den Spanske Geistlighed, som er i Besiddelse af umaadelige Grundeiendomme, hvilke ere ligesaa uafhændelige som Adelens Majorater og som besidder Folkets Tillid hvorved det kan vedligeholde sin Superioritet, er hvert Øieblik beredt til at bekæmpe alt det, som kan berøve den denne eller indskrænke den, og dette lykkes den saameget sikkrere hos et Folk, hvis religiøse Fanatisme, og Uvidenhed er saa stor, at det er bleven Præsterne mueligt at bringe det til at troe, at naar Geistligheden selv giør Oprør imod sin Konge, saa er det til Kronens Fordeel og Nytte. Naar Regieringen vil foretage sig noget for at befordre Folkets Oplysning, saa truer Geistligheden, med Oprør, og Kongen, som veed meget godt at dette ikke er en blot Demonstration, er nødt til at give efter, at tie stille og kun at giøre det, som den egentlige høieste Magt i Staden vil have. Napoleons Genie og Berømmelse virkede mægtig paa Menneskenes Tænkemaade i hele Curopa. Den Magt, som han sendte til Spanien, var meget betydelig, men Munkene og Præsterne, som ikke ventede sig nogen Fordeel af ham, prædikede Uafhængighed og hele Folket reiste sig. Cheferne for den provisoriske Regiering og Armeerne talte og Cortes og Constitutionen, Geistligheden lod det passere, fordi den vidste, at naar Sagen først havde faaet et heldigt Udfald, saa stød det i dens Magt at give Sagen den Vending som den ønsker. Napoleons Magt blev sønderknuset, Ferdinand kom tilbage, og lod sig mærke med, at han havde Planer for, til at forbedre hele Statsindretningen; men Munkene lode ham forstaae, at de allene havde bevirket hans Tilbagekomst under den Betingelse eller Forudsætning, at han ikke foretog sig noget, som kunde være til Skade for dem, Kongen forstod Vinket, de Cor tig bleve proscriberede, Constitutionen tilintetgjort og Kongen regierede ligesom sine Forfædre; det vil sige under Munkenes Jndflydelse. Saasnart et Barn begynder at tale i Spanien saa tager Præsterne strax fat paa det og lede og styre det saalænge det lever, ja selv i Graven give de det med et Tegn paa dette Slaverie; tii i Spanien er det sædvanligt at de Døde blive begravede i Francisscaner Dragt. Naar et Barn bliver født, saa bliver der hængt det et Scapulier, som skal beskytte det saalænge det lever; bliver det sygt eller har dets Forældre allerede ved Døden mistet flere Sønner, saa bliver det indtil sit 7de Aar iført Munkedragt, saa at man i Madrid og andre Steder seer ofte paa Gaderne Capuzinere, Franciscanere og Dominikanere paa 3 til 4 Aar at lege med hinanden. Ogsaa Pigernes Fornavne bevise Spaniernes Ærefrygt for Helgene og især for den hellige Jomfrue, og som overgaaer al Beskrivelse. Naar det kun gik an for at skille det ene Menneske fra det andet, saa bleve alle Piger kaldte Maria; men endskiøndt dette ikke gaaer an, saa er dog dette Navn det aller almindeligste; men for at undgaae Forvirringer, føier man Tilsætninger til Navnet som ere tagne af Madonnas Levnets og Underhistorie. Derfor hører man ikke andet tale om end Marier af Concepcion, Jncarnacion, Purisicacion, Candelaria, Misericordia, o. s. v. (J Spanien og i flere katholske Lande gaaer det saavidt med Ærefrygten for Jomfrue Maria, at ogsaa Mandspersoner bære hendes Navn. J de catholske Lande udarter Christendommens Dyrkelse næsten til et Afguderie, hvorved det guddommelige Væsen stilles i Baggrunden. Naar man læser det nye Testamente, maae Catholicisme, forekomme os som en ganske fremmed Religion J Skolerne lærer man Børnene hver Dag at synge aandelige Sange og Bønner, for at understøtte de Dogmer, som foredrages i Kathekismu- og som de hele Aaret igiennem maae lære udenad og ved de simpleste Processioner, som foretages i Sognet, maae de siguere med og vænnes til at staae i en taus og ydmyg Stilling, naar de blive 7 Aar gamle, saa træde de ind i den menneskelige Syndefuldhedsalder, hvorom de forresten ere længe i Forveien underrettede; da man op opfylder deres barnlige Phantasie med Billeder om den fortørnede Guddom, om Diæv len, om Dommedag, Skiærsild og Helvede, hvori Mennesket skal brænde en heel Evighed igienn m. Som et Forbud paa disse Straffe lære de at betragte de grusomme Tugtelser som Forældre og Lærere betiene sig af mod dem i Skolerne, og for at beskyrke dem i deres Frygt for Straffen i den anden Verden, ligesom i Underdanighed mod Præsterne, saa maae de allerede i denne unge Alder regelmæssig besøge Skriftestolen; thi Skriftemaaletbe tragtes i Spanien som et Slags Politi og tillige som en Skattesag. Om Paasken hvert Aar, forsamler Præsten alle Medlemmerne af sin Menighed af hvert Kiøn og Alder, examinerer dem selv eller lader dem examinere af sin Vikarius i deres Kathekismus og i Troens Artikler; finder han dem vel oplyst derom, saa giver han hver af dem en Seddel, hvorpaa der staae de Ord: complido eller cumplido con la iglesiaeller comulgo en tal iglesia, hvorved ti kiende gives, at man har opfyldt sin Pligt i Kirken, eller at man har communiceret i denne eller i hiin Kirke. To til 4 Uger derefter begiver Præsten sig med sit Register i ethvert Huus, indsamler Sedlerne, for at overbevise sig om alle Medlemmerne af hans Hiord have indfundet sig hos deres Siælebyrde. Naar En ikke har giort det, saa skriver Præsten et Advarelsesbrev til ham; hielper det ikke, saa nævner han ham næste Søndag under Messen, som en Person, der ikke har opfyldt sin hellige Pligt. Saaledes bliver den Skyldige, Gienstanden for en almind lig Samtale; man peger af ham med Fingrene, undgaaer hans Omgang; i mange Egne samle Børn sig udenfor hans Huus, følge efter ham naar han ga i ud, og skielde ham ud for en Kiætter, og hvad der endnu er værre, for en Jøde, som er i Spanien det værste Skieldsord, og han bliver truet med Jnqvisition og Excomunication. J Pampelona og sandsynlig ogsaa i andre Spanske Stæder ringer Sacristanen med en Klokke uden for hans Dør og ofte opslaaer man hans Novn udenpaa Kirkedøren. J de store Stæder, hvor man ikke kiender Folk saa nøie som paa Landet, bliver der drevet en skandaløs Handel med disse Skriffs dler, som det er en uforbigiængelig Pligt at kiøbe. Det er en anden ikke mindre fordærvelig men for Præsternes Magt, ligesaa importabel Skik at man er i Spanien nødt til at anskaffe sig den saakaldte Korstogsbulle la Bula de la crusada; denne Bulle, som blev udstædet af Paven for mere end 300 Aar siden, forskaffer Kongen af Spanien tilligemed alle deres Undersaatter, som ville bekæmpe Christendommens Fiender, over orde tlige Jndulgencer den di penserer alle Soldater, der kæmpe for Religionen fra Fasten. De øvrige Personer, som ville nyde godt af samme Dispensation, maae anskaffe sig en anden Bulle som kaldes: carne huevos y lacticinios; men som ikke bliver givet dem førend de ogsaa have kjøbt Bula de la crurada denne sidste koster 3 Realer (omtrent 2 Mk.) over hele Spanien; men fem Realer i Kongeriget Navarra. Den første som giver Tilladelse til at spise Kiød, Æg og Melk, koster 2 Realer. De fleste Jndvaanere kiøbe begge Buller, som er en betyd lig Afgift til Geistligheden paa hver Person. Korsbullen bliver hver 10de Aar fornyet og prorogeret af Paven, hvorfor Kongen betaler omtrent 2 til 3 Millioner Franker. J 1826 udstædte Pave Leo den 12te en saadan Prorogation; men han fik ingen betaling derfor af Kongen, som af gode Grunde undskyldte sig med, at han ingen Penge havde. Munkene og Præsterne giøre det til en uundgaa lig Pligt for alle dem der ville skrifte og det maae alle Mennesker, at anskaffe disse Buller, og dette lykkes dem saa godt, at alle Huusfædre pleie at anskaffe sig dem, ikke allene for dem selv og deres Familie, men ogsaa for deres Tjenest folk. Forresten forskaffer denne Korsbulle alle de Mennesker, som pludselig døe, eller som blive paa eengang saa syge, at de ikke kunne skrifte, den samme Nytte som Absolution og Sakramenter. Ja Forældre, Ægtefolk og Venner kunne kjøbe disse Buller paa de Afdødes Vegne og haabe derved at kunne forkorte fordem Opholdet i Skiærsilden. – J Begyndelsen, af Aaret 1826 kiøbte Ferdinand VII, saada ne Buller for sig selv, sin Fader, Moder og sine to første Gemalinder, og desuden to Buller oven ikiøbet, hvorved han sagde til en af de Personer som omgave han, for hvem troer Du disse Buller er bestemte, og da ingen kunde giette det saa sagde han, den ene er for Vinuesso, (Kongens Skriftefader, som blev den 5te Mai 1821 myrdet af Pøbelen i en Arrest i Madrid), og den anden er for den arme Diævel Riego som er kommen hertil som et afsindigt Menneske for at lade sig hænge; hvorved man dog ikke maae forglemme, at han kun paa Kongens udtrykkelige Forlangende forlod Cadix og begav sig til det indre af Spanien.