Viborger Samler, 1841-03-13
De Autoriteter i Hertugdømmet Slesvig, hos hvem dansk Rettergangssprog er indført, ere følgende: Amthusene i Haderslev, Apenrade og Lugumklofter, Sønderborg og Nordborg, samt Tøndern forsaavidt Slux, Høier- og Lundtofte-Herreder angaae; fremdeles Herredscomptoirerne og Actuariaterne i Tyrstrup og Gramm Herreder under Haderslev Amt, Ries og Sønderrangstrup Herreder under Apenrade Amt, Æro By- og Landdistrict, samt Gramm og Rubel Godsers Justitscomptoirer. (K. Eft.)J Hors. Av. læses følgende under forlangt Jndrykkelse "Mag. Lindberg (som i nogen Tid har opholdt sig her i Egnen i Anledning af en Sag, der lader til ikke at ville faae det gunstigste Udfald for ham) giæstede i Søndags vor Be og gjorde os den – jeg veed ikke om man kan kalde det saa Fornøielse at holde en Aftensangsprædiken, der har givet meget Stof til Conversation. – Det er Hr. Rector Dr. phill. Mülertz, vi have at takke ifald dette Ord ellers herer paa rette Sted for denne Prædiken; thi efter hans Opfordring er Magisteren kommen og han har udvirket ham Tilladelsen dertil. Det var iøvrigt interessant, om Hr. Rectoren vilde oplyse, om han har gjort dette paa Byens Vegne eller for sin egen Skyld. Har han havt egen Opbyggelse for Die, da kunne denne Hensigt være opnaaet ved en Huusandagt i eget Hjem, Hr. Magisterens Opholdsted. Har han villet sørge for Byens Opvækkelse, maa vi spørge, hvad der berettiger ham til at optræde som Byens Repræsentant; hvad der berettiger ham til at antage, at man her ønskede en Prædiken af en Mand, der har erhvervet sig det Slags Berømthed, som Magisteren; thi her i Byen har han jo som bekjendt, ingen Tilhængere, maaskee med Undtagelse af Hr. Rector Dr. phill. Mülert; selv. At hans Prædiken, havde hidlokket et stort Antal Tilhørere, afgiver intet Beviis for det Modsatte, men maa forklares af andre Grunde, end Sympathi for de lindbergske Meninger. For Tilstedeværelsen af en saadan Sompathi synes det i det Mindste ikke at tale, at flere Borgere have følt sig indignerede derover og søgt alvorligen at forebygge det, men for Filde, da Tilladelse alt var givet af vedkommende Præst. Følgende Annonce, underskrevet X..... . . . . ., læses i Aarb. Avis. "Jkke uden dyb Jndianation har jeg kunnet gjennemlæse Deres uforskammede Avertissement og Udgivelsen af Skiftebehandlingen efter Deres Fader, Ritmester v. Halling paa Friisbolt, og hvorved De paa en saa lav Maade søger at nedsætte en saa nidkiær, brav og retskaffen Embedsmand som Justitsraad Holm i Folks Øine. De beviser herved, at De stedse bliver dem selv liig; thi samme prøvlende Sprog, samme Higen efter Fremsættelsen af Grovheder m.v., som bemeldte Avertissement indeholder, har stedse været et Hovedtræk i Deres skriftlige Fremsættelser, og herom vil Publikum ret blive overtydet, naar Deres Bog udkommer, og vi der faae Deres Protocollationer saavel under Skiftesamlingerne som Deres kostelige Politisager med Drengene paa Friisholt angaaende Sneeholterne og Kokkepigen samt Kartoffelskrællingerne. Jeg finder det saameget mere forunderligt, at De vil udgive Skiftebehandlingen efter Deres Fader og derhos fremhæve denne som noget Særegent; thi en saa fornuftig Mand som De maa da kunne indsee ved nærmere Eftertanke, at det alene vil tjene til at prostituere Dem selv, thi Justitsraad Holm, hvis retskafne og humane Characteer, er noksom bekjendt her, hvilket Jndsenderen. der selv var nærværende, saavel under Skiftebehandlingen som Politiagerne følgelig har bemærket, ligesom ved enhver anden lignende Leilighed brugt den meest redelige og lovlige Fremgangsmaade, og kan man bebreide ham noget, da er det vist alene det, at han ikke paa en alvorligere Maade end han gjorde, afviste de Grovheder, ja endog Næsviisheder, som idelig fra Deres Side blev udviist mod ham. Jndsenderen kjender nøie Alt hvad der, medens Skiftehandlingen efter Deres Fader foregik, passerede, og jeg subskriberer derfor med Glæde paa Deres Bog, men vær vis paa, at den, efter nøiagtig Gjennemlæsning, offentlig skal blive alvorlig dreftet, og hvis Uovereensstemmelse med Sandheden, som der forekommer, blive fremhævet, thi jeg troer det er umuligt for Dem, trods Deres store juridiske Kundskaber og fine Dannelse at undgaae, at slige Bommerter vil indflyde i Skriftet. – Til Slutning maa jeg beundre Deres Mod, da vist kun Faa, efter at have som De flere Gange været i Rettens Hænder, vilde have den Dristighed, atter at vove sig paa glat Jis.