Ribe Stifts Adresseaviser, 1836-07-15
Udenlandske Efterretninger. Frankerig. Af Grev Bastards sidst omtalte Relation, som senere er meddeelt i Journal des Debats, er følgende det Vigtigste: Louis Alibeand er født 1810 i Nesmes. Efterat have gaaet i Skole i Narbonne, blev han først Copiist, derefter traadte han i Krigstjenesten og blev Foureer. J Julidagene 1830 forlod han sit Regiment, som den Gang laae i Paris, fordi han ikke vilde skyde paa Folket. Dog sluttede han sig heller ikke til det kæmpende Folk, fordi han ikke vilde skyde paa sine Kammerater. 1831 fik han sin Afsked. J 4 Aar har han næret den Plan at dræbe, Kongen, fordi "denne har ladet alle sine Juliløfter, uopfyldte". Forresten gik han, da han var bleven afskediget, til Perpignan, hvor hans Forældre imidlertid havde nedsat sig, og søgte ved Arbeide at fortjene sit Brød. Herfra begav han sig til Barcellona, just som der sammesteds var udbrudt et Oprør med Dronningens Regjering, og forenede sig mod Oprørerne, hvis Plan var at oprette en Republik. Om dette Ophold i Barcellona erklærede han selv, at det havde bidraget meget til at exaltere hans Jdeer, dersom de ellers kunde kaldes exalterede. Da han var kommen tilbage til Perpignan, besluttede han at reise til Paris, for at udføre sit forehavende, og valgte just den Tid, da Hertugen af Orleans var afreist til Algier, fordi han haabede, at en Revolution lettere vilde kunne iværksættes, naar Kongen blev dræbt i Kronprindsens Fraværelse. Paa Reisen kjøbte han den Dolk, hvormed han, som bekjendt, vilde have dræbt sig selv, og i Paris kom han paa den forhen omtalte Maade i Besiddelse af Stok geværet. Jmidlertid fik han Plads, som Bogholder, først ved en Modehandel, siden hos en Viinhandler Batisa. Her lagde han en høi Grad af Overspændthed for Dagen og gav sig blandt Andet af med at forsvare Fieschi. Han levede i den sidste Tid i stor Trang og havde Aftenen før Attentatet maattet sælge en spansk Ordbog for 30 Skilling. D. 25de var han i Bevægelse fra Morgenstunden af, og det var egentlig hans Plan, at myrde Kongen, naar han kom fra Neuilly til Tuillerierne; men dette opgav han, fordi det forekom ham, at han ikke var fordeelagtig posteret. Om Eftermiddagen havde han været paa et Kaffehuus og spillet 2 Partier Billard, umiddelbart førend han gik hen, forat udføre sin Misgierning. D. 8de Julii blev Pairsrettens Audientssal aabnet. Tilhørernes Antal var ikke stort, som en følge af, at det nærværende Locale er indskrænket; man bemærkede blandt dem den forrige Taler i det engelske Underhuus, Hr. Manners Sutton. Den Anklagede, som havde valgt dhrr. Ledru og Marie til sine Forsvarere, blev ført ind Kl. 10 3/4. Han var bleeg og kunde næppe holde sig opreist; men, efterat have siddet nogle Minutter, havde han gjenvundet sin Fatning og besvarede siden med Fasthed de Spørgsmaal, som gjordes ham af Retten, der traadte ind omtrent Kl. 11. Efterat de sædvanlige foreløbige Spørgsmaal vare skeete, og Anklageacten var oplæst, forlangte Hr. Ledru, at Sagen skulde udsættes fordi der ikke var givet den Anklagede anordningsmæssig Tid til at forberede sig paa sit Forsvar, men denne Fordring blev af Retten afviist. Derefter begyndte det egentlige Forhør, som ikke medtog lang Tid, fordi Alibeand ganske aabent tilstod Alt. Nogle af Forbryderens Svar vare tet mærkelige og vakte ikke liden Sensation. Da Hr. Pasquier spurgte, om han med Kongens Mord havde til Hensigt at fremkalde en almindelig Omvæltning og bane Vei for en republikansk Forfatning, svarede han med fast Stemme: "Ja". Paa Spørgsmaalet, hvorlænge han havde næret dette skjændige Forsæt, svarede han: "Siden Beleirings Erklæringen af Juni 1832. siden Ludvig Philip lod mine Medborgere i Lyon og Klostret St. Mery massarere - siden den Tid har jeg svoret ham Døden; hans Regjering er en infamBlodregjering!" Om sit Ophold i Barcellona forklarede han, at Hensigten med Oprøret sammesteds, hvori han deeltog, var at omstyrte Jsabelles Regjering og proclammere en Republik. Paa det Spørgsmaal: "Hvorfor vendte De tilbage fra Barcellona til Frankerig?" svarede han med Kraft: "Forat dræbe Kongen!" Han erklærede til Slutning, at han aldeles ingen Deeltagere havde, samt at han endnu var fuldkommen overbeviist om sin Handlings Retmæssighed. Derefter begyndte Vidneforhøret. Det første Vidne, som afhørtes, var Skildvagten udenfor Tuillerierne, med hvem han havde havt en ligegyldig Samtale, og som havde anseet ham for en Student, der havde Overflod af Tid, men Mangel paa Penge." Jblandt de følgende Vidner forklarede en Hr. Petit, at han havde fornummet noget Koldt (Flinteløbet) ved sin Kind og i samme Øjeblik hørt Knaldet. Han meente, at Tjenesten var kun slet forsynet; thi ved nogen Opmærksomhed maatte Alibeauds Bevægelser være blevne opdagede. Devismes, som havde solgt ham Stokgeværet, erklærede, at han strax var bleven A. vaer, uden at ane det Mindste, men, da han saae hans Bevægelser, fattede han Mistanke og ilede til; men det var for silde: Geværet var allerede gaaet af, da han ved et Slag, paa Als Arm foraarsagede, at det faldt til Jorden. Det graverede meget Alibeand, at et af Vidnerne, Viinhandler Batisas Kjældersvend, fortalte, at han (A.) havde taget Fieschi i Forsvar. Dette nægtede han aldeles og paastod, at han altid havde anseet Fieschi for en Kujon, fordi han søgte at undflye, og for en Skurk, fordi han opoffrede saa mange Uskyldiges Liv, forat træffe den Skyldige. Forresten fremtraadte iblandt Vidnerne nogle Værter, som havde Penge tilgode hos Alibeand, iligemaade nogle Studenter, som havde spillet Billard med ham og været i Klammer med ham, og endelig Hr. Leonce Fraisse, reisende Handelscommis, som havde kjendt A. fra Krigstjenesten og gav hans foregaaende Levnet et meget fordeelagtigt Skudsmaal. Af de tilbageværende Vidner længtes man efter Hr. Corbiere (som tidligere var indviklet i Aprilprocessen), hvem A. skal have tilskrevet sit forehavende. Posten afgik midt under Forhandlingerne; men man ventede, at Sagen vilde blive endt endnu den samme Dag. - Hertugerne af Orleans og Nemours ankom d. 4de til Paris, de aflagde dog paa Veien et kort Besøg i Turin.