Den Vest-Sjællandske Avis, 1825-04-01
(Af North American Review 1824 No. 42) Den Fordom hersker i heele America, uden at de foreenede Stater, som ellers ere saa oplyste, have kunnet befrie sig derfor, at den sorte Afrikanske Race, som i saa lang Tid har været fordømt til Slaveriet, er meget ringere end den hvide; Farven er i Amerikanernes Øine et Kiendetegn paa Jnferioritet, og næsten en Bevæggrund til Foragt. Forgiæves træder den Sorte ud af Slaveriet naar han bliver friegiven; han træder derfor ikke ind i Borgernes Rækker, selv i den eneste Republik paa Jorden, hvor Liigheden var bragt til den høieste Fuldkommenhed. Hans Farve og Erindringen om hans gamle Trældom ere undslettelige; lad ham ogsaa nyde de borgerlige Rettigheder, som Loven tilstaaer ham, lad ham ogsaa besidde Rigdomme, Talenter og Dyder, han forbliver dog isoleret, og naar han vil træde ind i Selskab med de Hvide, saa bliver han stødt tilbage af en barbarisk Fordom. Phillanthroperne ere enige om, at det er en Fordom og en Uretfærdighed, men de kunne ikke forandre den almindelige Meening i dette Stykke; Vi vide forresten ikke om man har bestræbt sig for at biebringe Folket meere retfærdige Meeninger i denne Henseende. Det følger deraf, at de farvede Mennesker udgiøre i den Amerikanske Union et særskilt Folk som sandsynligen aldrig nogensinde vil blande sig med Nationens Masse og som voxer meere og meere i Styrke ved deres Oplysnings Fremskridt og deres Folkemængdes Tilvæxt. Regieringen begynder allerede at blive urolig derover. Det behøver ikke at bemærkes, siger en Amerikaner Hr. Harper, at den foruroligende Fare, som fremkommer deraf at vi ernære i vor Barm en særskilt Nation, som aldrig nogensinde kan indcorporere sig i vores imedens at den voxer hurtig i Antal og Oplysning; en Nation, som lærer af os Krigens og Fredens Konst, Hemmeligheden af sin egen Styrke og Talenterne til at combinere og dirigere sine Evner; en Nation, som ved Følelser og Jnterresser altid vil blive fiendtlig imod os, kan ikke forene sig med os og aldrig deeltager i de Fordeele, som vi nyde. Denne Fare aabenbarer sig ikke allene for vor Forstand, men ogsaa for vore Sandser selv; de som ikke ere vante til at tænke over Aarsagerne, som medføre Staternes Kuldkastelse, kunne lee deraf, eller finde den at være indbildt; men de tænkende Mennesker, og de som besidde Jnsigter i Politiken ville dømme derom med megen Alvorlighed og er kiende, at denne Sag fortiener at man henvender den største Opmærksomhed paa den. Dette er blevet gjort: Efter moedne Overveielser har man ikke kunne finde en bedre Udvei, end den at opsøge et Establissement for en Colonie af Friegivne. Planen er derpaa successive at bevirke Slavernes Frigivelse i de foreenede Stater, og at overbringe alle til denne Colonie, for at ingen levende Erindring om Trældommen skal besvære den offentlige Sikkerhed. Udførelsen af denne Plan kan blive lang og vanskelig; man har maattet begynde med det meest vigtige og paatrængende, nemlig at udsøge et passende Sted for en Colonie. Man har derfor henvendet sine Øine til Afrika, paa hvilken man altid tænker naar det gielder og at anlægge Colonier, for 20 Aar siden har Jefferson, dengang Præsident for de forenede Stater, staaet i Conference om denne Gienstand med Monroe, som dengang var Gouverneur i Virginien. Jefferson var dengang faldet paa den Jdre at lade Frie negerne bringe til den Engelske Negerkolonie i Sierra Leona. Denne Plan lykkedes ikke, ligesaa lidet som et Forsøg man giorde hos den Portugisiske Regiering. Jmidlertid opgav ikke det lovgivende Corps i Virginien, som var meest interresseret ved denne Sag, formedelst det store Antal Sorte, som opholder sig i Staten, denne politiske Jdee og i 1816 authoriserede det den udøvende Magt at træde i Underhandling med Præsidenten for de foreenede Stater for at colonisere Frienegere. Lignende Resolutioner bleve fattede af de lovgivende Kammere i Maryland, Tenessee og Georgien; imidlertid synes National-Kongressen aldrig at have beskiæftiget sig dermed. Efterhaanden blev der oprettet en frie Forening under Titel af det coloniserende Selskab ved den geistlige Dr. Fin leys Bestræbelser. J Aaret 1817 afsendte dette Selskab to Agenter til den gamle Verden for at udsøge et passende Sted for en Colonie. De begave sig over England til Sierra Leona, hvor to Sorte, som interresserede sig for deres Plan, tilbøde sig at ville tiene dem som Veiledere og tolke ved deres Underhandlinger med de indfødte Konger. De begave sig tilsammen til Landet Sherbro og begyndte der at underhandle med to Konger, som de fandt foreenede i Bondn. Den ene hedte Somano, som var Konge over denne Bye, og den anden hedte Safah, som var Konge over et Land der laae længere borte. Den første har en Kiole med Sølvgaloner, en trekantet Hat og en Kongelig Kappe; men havde hverken Skoe eller Strømper. Den anden var dog paaklædt fra Hovedet til Fødderne. Palaveren eller Folkeforsamlingen blev aabnet med at præsentere en Bouteille Rum; men da der var to Konger, saa bleve Amerikanerne nødte til at hente en Bouteille til; thi ellers vare Underhandlingerne blevne afbrudte. De to Konger henholdt sig til deres Overkonge nemlig Kongen i Sherbro, og reserverede sig, ifald Sagen blev afgjort, et Rør med Sølvknap og en Hestehale, som var saa paa en prægtig Stang; thi en Hale af dette Slags er hos Kongerne i Afrika et Hovedtegn paa Kongeværdigheden. Agenterne begave sig derpaa til Yonie, hvor Kongen af Sherbro residerede. Han gav dem en høitidelig Audience i en stor Palaver. De forklarede ham deres Ønske, at kiøbe Jorder for Mennesker af Afrikansk Herkomst. Man svarede dem, at man maatte angaaende denne Sag sammenkalde alle Chefer, og at man derpaa skulde forhandle derom. Agenterne fandt frugtbare Jorder ved Mundingen af Bagru-Floden ligeoverfor Sherbro. og nogle Chefer viiste sig villige til at sælge Jorderne. Det Amerikanske Selskab for at anlægge Colonier, som imidlertid havde erholdet Fonds, især ved Hielp af de Bieselskaber, som vare oprettede i de forskiellige Deele af de forenede Stater, udrustede et Skib, lod bringe nogle Freinegere ombord og sendte dem til Afrika. Dette Skridt var imidlertid lidt for hovedkulds; thi de side Enge ved Sherbro foraarsagede Febere, som i kort Tid bortrykkede 3 af Agenterne og 20 af Colonisterne Uorden udbredte sig iblandt de øvrige. Een af dem bortranede endeel af Coloniens Levnetsmidler og løb sin Vei; hans Kammerater, som man havde skrabet sammen i en Hast, vare ikke meget bedre end han. Man tog den Beslutning at bringe dem alle til Sierra Leona og der oppebie det Ameri rikanske Selskabs nærmere Bestemmelser. Dette udrustede et nyt Skib med Agenter og 28 Colonister, Skibet afseilede i Begyndelsen af Aaret 1821. men dennegang anvendte man mere Forsigtighed ved at udvælge et Sted til et Establissement. Man landede nemlig i Landet Stor Bassa, som ligger nordvest for Peberkysten paa Guinca, nær ved For bierget Messurado omtrent 300 Engelske Mile fra Sierra Leona. Man troede at have bemærket, at Jordbunden var der frugtbar, laae høit og at Climatet var fundt; men Agenterne, som vilde paa lægge Kongerne den Forpligtelse at renoncere paa Negerhandelen, havde paadraget sig deres Uvenskab; to af dem døde af Feberen og den tredie kom tilbage til Amerika. Lykkeligviis erholdt Coloniesations=Selskabet en nidkiær og virksom Agent i Dr. Ely Ayres Person. Han begav sig hen til Stedet, besaae Landet Stor bassa, og fandt det ligeledes at være usundt og at mangle Havne; men han fandt alle de forønskede Fordeele paa Forbierget Messurado selv, hvor Søevindene blæse, Jordbunden er høi og frugt bar og hvor der er en Havn, som kan forsvares afet Batterie. Efter nogle Palavere kiøbte man af 6 Konger et vandrigt Distrikt for nogle hundrede Dollars, og som Hr. Ayres antager at være en Million Dollars værd, og man begyndte strax med at bygge Huse eller Hytter for Colonien. Jmidlertid bevægede nogle indfødte Chefer, som vare misfornøiede fordi man ikke havde spurgt dem tilraads, Negerne i Landet til at giøre Opstand; den unge Colonie blev angrebet; men drev Anfaldet med Kraft tilbage. Captainen paa det Amerikanske Skib lod bygge et Castel og Colonisterne beholde en Skonnert. Siden den Tid har Colonien havt Rolighed.