Berlingske Tidende, 1813-02-12
London, den 13de Januar. Fortsættelse af Prindsregentens Erklæring, til Svar paa de Forenede Staters Præsidents Budskab: Hs. Majestæt protesterede og appellerede mod disse Decreter; han opfordrede de Forenede Stater til at haandhæve deres Rettigheder, og at gienvinde deres i saa høi Grad angrebne og truede Uafhængige hed; og da Frankrig erklærede, at det vilde confiskere ethvert Skib, som løb ind til Engelland eller lod sig visitere af engelske Krigskibe, saa blev Hs. Majestæt, der foreløbig havde udstædt Ordten af Januar 1807, som en modereret Repressalieact, ved Fiendens fortsatte Voldsomhed og de neutrale Magters Underkastelse under Frankrigs Herredømme, endelig tvunget til paa en virksommere Maade at vende Frankrigs egen Uretfærdighedsforholdsregler mod det selv, i det han i en Cabinetsordre af 11te November 1807 erklærede, at intet neutralt Skib maatte gaae til Frankrig eller noget andet Land, fra hvilket den engelske Handel ifølge fransk befaling var udelukket, uden det iforveien løb ind i en af Storbrittanniens eller noget deraf afhængigt Lands Havne. Tillige bekiendtgjorde Hs. Majestæt, at han var beredt til at kalde Conseilordrerne tilbage, saasnart Frankrig vilde tilbagekalde sine Decreter, og komme tilbage til Søkrigens sædvanlige Grundsætninger, og, forat vise Hs. Majestæts oprigtige Ønske saameget som mueligt at lempe sine Forsvarsforanstaltninger til Fordeel for de neutrale Magter, bleve Conseilordrerne siden ved en i April Maaned 1809 udstædt Ordre, indskrænkede til en Blokade af Frankrig og de Lande, som umiddelbart vare underkastede dets Magt. Systemmer, grundede paa Voldsomhed, Undertrykkelse og Tyrannie, kunne aldrig vorde omstyrtede, naar den Magt, mod hvilken de fortrinlig ere stilede, ikke besad den fuldkomneste Ret til Repressalie, eller, naar den Magts Forholdsregler, der betiener sig af Repressalier, af de neu rale Nationer bleve betragtede som Aarsag til en retfærdig Fornærmelse, medens den førstes Angreb og Voldsomheder ansaaes med Ligegyldighed, Underkastelse og Eftergivenhed. De Forenede Staters Regiering undlød ikke at giøre Forestillinger, mod Storbrittanniens Conseilordrer, uagtet den vel vidste, at de vilde blive tilbagekaldte saasnart dette skeete med de franske, der havde foraarsaget dem. Tillige besluttede den at modsætte sig begge det igforende Magters Fremfærd, istedetfor at den strax skulde have fordret de franske Decreter tilbagekaldte. Idet den paa den uretfærdigste Maade viste samme Uvillie mod det angribende som mod det fornærmende Parti, tog den Modforholdsregler mod begges Handel, der dog af vege fra hverandre i deres forskiellige Yttringer, ved Embargo, Non=Jntercourse= og Nøn=Jmportationsacten, og vare bedragerske i deres Udførelse, da de fortrinlig vare rettede mod Storbrittanniens udbredte Handel og Sømagt. Samme Partiskhed for Frankrig sporedes saavel i de Forenede Staters Modstandsforholdsregler, som i deres Underhandlinger. Man fordrede af begge de krigførende Parter, at de skulde tilbagekalde deres respective Edicter; men de Udtryk, hvori denne Fordring fremsattes, vare meget forskiellige. Af Frankrig forlangtes kun Tilbagekaldelsen af Berlin= og Mallanddecreterne, skiønt mange andre af denne Magts Edicter i høieste Grad fornærmede de Forenede Staters neutrale Handel. Man forlangte ingen Sikkerhed for at Berlin= og Mallanddecreterne, naar de vare tilbagekaldte, ikke skulde indføres paa ny under en anden Form, og man forpligtede sig ligefrem til, at den americanske Regiering, saasnart Tilbagekaldelsen var skeet, skulde tage Deel i Krigen mod Storbrittanien, hvis dette ikke umiddelbart derpaa gienkaldte sine Conseilordrer. Derimod tilbød man ikke Storbrittanien nogen passende Forpligtelse, uagtet man ikke alene fordrede at det skulde tilbagekalde sine Conseil ordrer, men at det endog ingen andre maatte udgive af samme Natur, og tillige at det skulde ophæve sin Blokade af 1806. Denne Blokade, der var begyndt og vedligeholdt paa sædvanlig Maade, havde ikke fundet nogen Modstand fra de Forenede Staters Side den Gang da den blev decretteret. Tvertimod havde den da i London residerende americanske Minister tilstaaet, at den efter hans Mening var indrettet saaledes, at den afgav et Beviis paa det engelske Cabinets venskabelige Sindelag mod de Forenede Stater. Saaledes blev Storbrittanien opfordret til at frasige sig en af fine vigtigste Sørettigheder, og til at erkiende, at Blokadeordren var et af de Edicter der krænkede den americanske Handel, skiønt den i de foregaaende Underhandlinger aldrig var bleven betragtet som saadan, og uagtet de Forenede Staters Præsident nylig havde indvilget i at ophæve Non Jntercourseacten, under den ene Betingelse at Conseilordrene skulde tilbagekaldes; hvorved han bestemt indrømmede, at disse Ordrer vare det eneste Ediet, som ifølge Lovene, efter hvilke han handlede, kunde komme i Betragtning. - En mod Storbrittanien saa fiendtlig Fordring, kunde ikke andet end giøre Fienden endnu dristigere i sine Fordringer, da den americanske Regiering saavidt det stod til den, øiensynlig retfærdiggjorde de franske Decreter, medens den erklærede Blokaden af Mai 1806 for ulovmæsig. Efter dette Forslag erklærede den franske Minister for de udenlandske Anliggender, enten efter Aftale med denne Regiering, eller i det mindste i Overeensstemmelse med dens Hensigter, i en til den americanske Minister i Paris under 5te August 1819 udstædt Depesche, at Berlin= og Mallanddecreterne skulde vorde fabagekaldte, og at de skulde sættes ud af Kraft den paafølgende 1ste November, dersom Hs. Majestæt vilde ophæve sine Ordrer og fratræde de nye Blokadegrundsætninger, eller naar de Forenede Stater vilde holde deres Rettigheder i Agt, hvormed han vilde sige, naar de vilde modsætte sig Storbrittaniens Repressalieforholdsregler. - Uagtet den saaledes forkyndte Tilbagekaldelse af de franske Decreter aabenbar var uvis, saavel med Hensyn til de Bevilgninger Storbrittanien derved havde at giøre, og hvortil denne Magt øiensynlig aldrig vilde beqvemme sig, som til de Forholdsregler de Forenede Stater skulde antage, saa ansaae den americanske Præsident strax denne Ophævelse for afgjort. Under dette Paaskud blev Non=Jmportationsacten nu strængt skiærpet mod Storbrittanien, medens Fiendens Krigs og Handelskibe fandt venskabelig Modtagelse i de americanske Havne. Den americanske Regiering, som ansaae de franske Decreters Gienkaldelse for afgjort og traadt i Kraft, forlangte nu paa den uretfærdigste Maade at Storbrittanien, ifølge sine Erklæringer, skulde tilbagekalde sine Conseilordrer. Den engelske Regiering paastod, at den Tilbagekaldelse, som var forkyndt i den franske Udenrigsministers Skrivelse, ikke var af den Beskaffenhed, at den kunde tilfredsstille Storbrittanien, og forat forvisse sig om den sande Caracteer af den af Frankrig antagne Forholdsregel, indbødes de Forenede Staters Regiering til at fremlægge det Document, hvorved den anførte Tilbagekaldelse af de franske Decreter var skeet. Dersom disse Decreter virkelig vare tilbagekaldte, saa maatte et saadant Document gives, og der kunde ikke anføres nogen tilstrækkelig Grund for at holde det tilbage. Den 21de Mai 1812, og ikke før, fremviste endelig den americanske Minister i London en Copie, eller i det mindste noget der skulde forestille en Copie af dette Document. Den var dateret 28de April 1811, altsaa en Deel sildigere end den franske Udenrigsministers Depesche af 5te August 1810, ja endog end den deri nævnte paafølgende 1ste November, paa hvilken Dag de franske Decreter skulde træde udaf Kraft. - Af dette Document, der er det eneste America har produceret som en Tilbagekaldelse af de franske Decreter, seer man klart, at den omtalte Tilbagekaldelse var betinget, saaledes som Storbrittanien havde paastaaet, og ikke absolut, som America foregav; at de ikke ere blevne tilbagekaldte paa den Tid som den americanske Regiering angiver; at de ikke ere tilbagekaldte i Overeensstemmelse med et begge de krigførende Magter paa samme Maade gjort Forslag; men at de ere tilbagekaldte efter en ældre Act fra den americanske Regiering, til Fordeel for den ene og til Skade for den anden af de krigførende Parter; at den americanske Regiering, der engang havde antaget indskrænkende Forholdsregler mod begge krigførende Magters Handel, som en Følge af de af begge udstædte Edicter, atter havde ophævet samme, forsaavidt de vare ufordeelagtige for den angribende Part medens de endnu i deres fulde Omfang udførtes mod den Angrebne, og det uagtet begge Magters Edicter endnu vare i fuld Kraft; endelig at den havde udelukket den ene Magts Krigskibe, hvilket er at overtræde en neutral Nations tydeligste og væsentligste Pligter. Skiønt nu det foreviste Document aldeles ikke var nogen almindelig og ubetinget Tilbagekaldelse af Berlin= og Mallanddecreterne, som Storbrittanien bestandig fordrede og var berettiget til at fordre, og nagtet dette Document opvakte megen Mistanke om sin Ægthed, saa besluttede dog den brittiske Regiering, eftersom de Forenede Staters Minister havde fremlagt det som en Copie af den franske Regierings officielle Tilbagekaldelse, og den selv ønskede om mueligt at komme tilbage til Søkrigens gamle og sædvanlige Grundsætninger, betingelsesviis at tilbagekalde sine Conseilordrer. Jfølge deraf erklærede Hs. Kongl. Høihed Prindsregenten i afvigte Juni Maaned i Conseilet i Hs. Majestæts Navn og fra hans Side, at Conseilordrerne, forsaavidt de angik de Forenede Staters Skibe og Eiendomme, skulde være ophævede fra 1ste August af. Denne Tilbagekaldelse skulde vedblive at være i Kraft, hvis de Forenede Staters Regiering til en bestemt Tid tilbagekaldte sine Love mod den engelske Handel. Det var udtrykkelig befalet Hs. Majestæts Minister i America, at erklære den derværende Regiering, at Prindsregenten havde antage denne Forholdsregel i det Haab, at den franske Regiering vilde formilde sit System, og derved giøre den brittiske Regierings Vedholden, hed i sine Repressalieforholdsregler unødvendig, eller, hvis dette Haab skulde vorde skuffet, at Hs. Majestæts Regiering da, naar alle indskrænkende Reglementer fra den ene eller anden Side vare ophævede kunde indlade sig i venskabelig Forklaring med de Forenede Stater, for at de, i Tilfælde at Repressalieforholdsregler ulykkeligviis endnu bleve nødvendige, kunde komme til Kundskab om, om ikke de Forholdsregler Engelland vilde vælge, maasker kunde være mere antagelige for den americanske Regiering, end de som dengang havde Sted. For ogsaa at tage Hensyn til det Tilfælde, at Krigen maaskee erklæredes fra americansk Bide, førend omtalte Tilbagekaldelsesordre ankom til de Forenede Stater, fik Hs. Majestæts befuldmægtigede Minister ved de Forenede Stater Jnstructioner, som paalagde ham at for reslaae en Stilstand i Fiendtlighederne, dersom de allerede vare begyndte, samt en Tilbagekaldelse af Conseilordrerne paa den ene Side, og af de indskrænkende Love mod de engelske Skibe og den engelske Handel paa den anden Side. Han var ogsaa bemændiget til at melde den americanske Regiering, til Svar paa ethvert Spørgsmaal angaaende Blokaden af 1806, at denne særskilte Blokade i lang Tid ikke havde været fortsat, da den var gaaet ind under den almindelige Blokade af de fiendtlige Havne, i Kraft af Conseilordrerne, og at Hs. Majestæts Regiering ikke var findet paa ny at begynde denne eller nogen anden Blokade af de fiendtlige Havne, uden derom i sædvanlig Form at underrette de neutrale Magter. Førend den americanske Regiering havde kunne erfare de fra engelsk Side gjorte Skridt, tyede den til den yderlige Forholdsregel at erklære Engelland Krig, og at uddele Kaperbreve mod det, uagtet den iforveien meget vel havde kiendt den franske Underrigsministers Beretning af 12te Mai 1812, hvorved han paa ny erklærer Berlin= og Malland, decreterne for det franske Riges Fundamentallove, under det falske og yderlige Paaskud, at de deri indeholdte uhyre Grundsætninger stode i Utrectertractaten og følgelig vare forbindende for alle Stater. Jngen Nation skulde skaanes for den Straf hvormed denne Coder truer, hvis den ikke betiente sig deraf ikke blot som en Rettesnor for sit Forhold, men endog som en Lov, hvis Jagttagelse man fordrede af Engelland J det med Krigserklæringen følgende Manifest kommer den americanske Regiering, foruden de ældre Klager over Conseilordrerne, endnu frem med et langt Klageregister. Nogle af disse Besværinger ere i sig selv ubetydelige, andre allerede giensidig bilagte. Men der er ikke en eneste, som kan anføres som en Aarsag til Krig. (Fortsættes)