Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-11-29
Ægypten, som de Græske Keisere hverken forstode at forvalte eller at forsvare, kom endelig under Muselmændenes Aag. Det Romerske Rige laae allerede under paa alle Kanter. De moralske Aarsager, som maatte styrte det havde allerede udviklet sig, og nogle halv civiliserede Arabiske Stammer bemægtigede sig Orientens skiønneste LandeDe første Muselmænd henrivende Erobringer, kunne ikke sammenlignes med Roms militaire og politiske Foretagender; de ere ogsaa forskiellige fra de nordlige Nationers uordentlige Jnvasioner Romerne triumpherede ikke alene ved Vaabnenes Magt, de skyldte en stor Deel af deres Fremgang til deres Regierings Maximer, som de fulgte med en beundringsværdig Standhaftighed. Jkke tilfreds med at undertvinge Nationerne, underkastede de dem ogsaa en fælles Bestyrelsesmaade og lode dem paa en Maade forglemme deres Oprindelse ved successive at forandre deres Religion, Sædvaner, Sprog og Love. Barbarerne, som heriede Europa, forlode deres iisbedækte Fædreneland for at ombytte det med et mildere Klima og velhavende Byer, de trængte frem efter hinanden uden Orden og uden noget andet Formaal end at udplyndre de overvundne. Da de endnu ikke besad regelmæssige borgerlige Jndretninger (?), saa bevarede de kun nogle af deres Sædvaner og antoge tilsidst den Gudsdyrkelse, de Sæder og de Konster, som de forefandt i deres nye Boepæl. Araberne derimod besad mere indgroede Sædvaner og Meninger, som vare forvirrede og overtroiske Levninger fra Orientens gamle Lære. Overbeviste om at de kiendte alt det, som er sandt og nyttigt, saa undsloge de sig strax fra at antage de erobrede Nationers Sæder og Konster. (J denne Betragtning ligger noget Urigtigt; Saracenerne trængte ind i det Romerske Rige, enthusiasterede af et nyt Religions=Sværmerie, som de naturligviis søgle at paatrænge de overvundne Nationer. Deres Erobringer gik saa hurtigt for sig og det Romerske Rige var dengang i en saa forfalden Tilstand, saa at de ingen Bevæggrund kunde føle til at antage de overvundne Nationers Sæder, hvis Troe de forandrede. De Germanniske Nationer trængte under en langvarig Kamp ind i høist kultiverede Stater; de medbragte ingen Religions Sværmerie, men egne borgerlige Jnstitutioner, som de holdt fast ved, da disse vare dem de vigtigste hvorved de omskabte aldeles de Provinsers af det Romerske Rige borgerlige Forfatning, som de bemægtigede sig.) Mahomed havde hverken havt den Plan at oprette et Rige eller de øvrige politiske Planer, som flere Skribenter tillægge ham (?) Da han ikke havde forudseet sine Efterfølgeres overordentlige Cobringer, saa havde han hverken foreskrevet dem nogen Statforiatning eller Statsbestyrelses Princip. Gienstanden for hans Bestræbelser var at herske over sin Stamme og at forskaffe den Herredømmet over de Stammer, som vare dens Rivaler; da hans første Fremskridt, indgiød ham Mod, saa søgte han at berige sine Byer ved at plyndre Nabobyerne (det var jo dog Begyndelsen til den politiske Plan, at stifte et Rige). Han kiendte ikke de kultiverede Nationer og betragtede dem som hengivne til Polytheismen og Afgudernes Tilbedelse han kiendte dog imodsigelig Jødernes og de Kristnes Troe. Han spottede over sine Landsmænd ved at bringe dem de Lærdomme, i Erindring, som de i Oldtiden havde baaret Ærbødighed for, og han gik over fra Enthusiasmen til Bedrageriet. Hans Bog, Koranen, som indeholder nogle nyttige Forskrivter, men dog et langt større Antal af uforstaaelige Tanker, uden Mening og Sammenhæng, tiente altid til en Rettesnor for hans Tilhængere og gav dem eet Navn, eet Formaal og (Fortsættes.) en fælles Jnteresse.