Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1815-09-15
Det forventede officielle Freds=Dokument var til den 2 d. M. endnu ikke udkommet. O saa er det muligt, at nye indtrufne Omstændigheder kunne forsink Monarkernes Afreise. Den sidste kraftige Forestilling fra de store tydske Hoffer skal have formaaet Lord Cast ereagt til at meddele Prindsregenten sine forandrede Synspunkter, og at bede ham om nye Forholdsordre. Jmidlertid opbyde de to bestyrende Ministre, Talleyrand og Fouchehver paa sin Viis, Hiin med sin snilde Sagtfærdighed og Denne med sin Diærvhed Alt for at redde deres Fædrelands Jntegritet, og den personlige Jnteresse Kongen indgyder, bidrager meget til at lette deres Bestræbelser, hvis de ikke, som det lader, snart blive nødsagede til at fratræde deres Poster. De allierede Magter skulle nemlig efter engelske Blade drive paa en Forandring i det franske Ministerium, som en nødvendig Garantie for Rolighedens Vedligeholdelse. Hertugen af Richelien siges bestemt til Minister for de udenlandske Anliggender, General Clarke til Krigsminister, Hr. Laine til Justitsminister, Hr. Vaublane til Indenrigs-Minister og Hr. v. Caze til Politieminister. Ogsaa forsikrer Man, at Fouchs alt den 1 d. har forlangt sin Afsked, og endskjøndt den endnu ikke var tilstaaet af Kongen, tvivledes ikke om, at det jo vilde skee inden den 20 d., paa hvilken Dag begge Kamrene samles. Overalt bebuder Man, at et nyt frygteligt Gjærings stof vil finde sin Middelpunkt i de Deputeredes Kammervilke ere heel forskjellige fra dem, der valgtes ved Kongens forrige Tiltrædelse, da de Repræsentantere, som nu vælges vide en roialistisk Reaktion deres Udnævnelse, og, egnede af gamle Minder som af friske Fornærmelser, van skelig ville kunne holde Maade i deres Angreb, ved hvilken Leilighed det let kan gaae ud over ovenmeldte to Ministre, der ansees som identificerede med den dem saa forhadte Revolution. J ethvert Tilfælde vil dette Møde blive af Vigtighed og af jørende for Frankerigs tilkommende Skjebne. Mærkelig er i denne Henseende nogle Betragtninger over Hertugen og Hertuginden af Angouleme, som forekomme i en Skrivelse fra Bordeaux. "Hvor værdigt - hedder det - var ikke dette Par til den udstrakteste Vælde! Men paa den Fod Sagerne nu staae, have disse Durchlauchtige Personer ingen Jndflydelse i Paris. Deres Protektion er i visse Personers Øine næsten bleven til Proskription. Hvorledes kan Ludvig AVls. Datter nogensinde tilgive sin Faders Mordere, Efterat have beskrevet, hvorledes Enhver her dandsede, hoppede og græd af Glæde ved bemelde høie Personers Ankomst, bemærkes, at under Enhver forstaaes de Gode. Deres Mildhed for disse har ingen Grændser; men de ere ubøielig strænge imod de Troløse og Slet sindede. Flere meeneedige Autoriteter havde den utrolige Frakhed at vise sig paa Slottet; men fik ingen Audients. General DArmagnaes Frue, som var tilstæde og tilforn er bleven behandlet med udmærket Godhed af Hertuginden, tilkastede hun et koldt foragteligt Blik, da hun havde sagt enhver af de andre Damer noget Forbindtligt. Alle Stænder koppes om at vise Dem deres Kjærlighed, og i de lavere Klasser gaaer Enthusiasmen saa vidt, at Sælgekonerne blandt andet have overgivet Hertuginden en komplet Klædning, der havde kostet dem 5000 Fr., og udbade sig igjen den, som hun havde paa, for at deele den imellem sig og gjemme Stykkerne som Reliqvier. Jmidlertid havde der og, efter en anden Skrivelse, indfundet sig saa mange Militærpersoner i Bordeaux med den tree farvede Kokarde og andre Revolutionstegn, at GeneralViomenil har maattet give befaling til, at alle Soldater, som træffes med samme, skulle overleveres Krigsretterne, og de, som lade sig finde uden den hvide Kokarde, skulle arretteres.