Berlingske Tidende, 1773-11-01
Udi det Kongel. Frederichs Hospital ere fra den 31te Otobr. til den 20de Novbr. af Patienter indkomne 63, udgaaet 45, døde 9, af Barsel=Qvinder ere indkomne 16, udgaaet 12, af Børn fødde 13, af Casse=Børn indkomne 25. Fra den 30te October til den 20de Nov. 1773 ere heri Staden copulerede 101 Par. Fødde 53 Drenge, 76 Piger, tilsammen 129. Døde 34 Mænd, 28 Qvinder, 53 Drenge, 30 Piger, tilsammen 145. Ere altsaa 16 flere Døde end Føde. De Døde ere bortrykkede at følgende Svagheder: Alderdom 7, Apoplexie 1, Blodgang, 1, Brøstsyge 7, Colica 2, Comract 1, Durkløb 2, Feber 11, Flekfeber 2, Forraadnelses=Feber 8, Frisler 1. Hidsig Feber 6, ihielslagen 1, indvortes Svaghed 1, Ko per 26, Modersyge 1, Pleuris 1, Slag 32, Stilflod 1. Svindsot 5, Tandvee 1, Trødske 1, Tærende Syge 7, uangivne Svagheder 13, Vattersot 6. J det Haab at fornøye vore Læsere, meddeele vi dem her er Oversættelse af følgende vigtige Skrift: Pavelig Bulle, i Henseende til det hidtil saa kaldte Jesu Sælskabs Ophævelse. Clemens P. P. XIV. til ævig Jhukommelse. Esus Christus vor Herre og Frelsere, som ved Propheter ne blev forsættet som en Freds=Fyrste, og hvilke Englene ved hans Komme til Verden forkyndte for Horderne som saadan en Fyrste, som endelig selv, som Fredens Fyrste, førend han foer til Himmels, adskillige Gange anbefalede sine Distipler Fred, ligesom han forligte alle Ting med sin Fader, i det han ved sit Blod paa Korset forson de for alt hvad som er i Hin melen og paa Jorden, saa anbefalede han og sine Apostle Forligelsens Embede, og gav dem Ordets Kraft til at forkynde samme, paa det de, som Christi Sendebud, der er ikke Ueenigheds, men Freds og Kiærligheds Gud, skulle forkynde den heele Verden Fred, og anvende al deres Sorg og Arbeyde fornemmelig derpaa, at alle i Christoigienfødte forpligtede sig til at vedligeholde Aandens Enighed ved Fredens Baand, og ansee sig allene som et Legeme og een Aand, som de der ere kaldte til et Haab i deres Kald, hvortil man, som den store hellig Gregorius siger, ikke kan komme, naar man ikke i Forening med sin Næste løber samme i Møde. Just dette Forligelses Ord, og dette samme Embede, som i sær af Gud er anbetroe os, ere Vi komne i Hu, saasnart Vi uden al vor Fortieneste bleve ophøiede paa Petri Stoel; Vi have Dag og Nat has det for Øyne, baaret det dybt indtrykt i vort Hierte, og derfor og af alle vore Kræfter søgt at opfylde samme, i det Vi uophørlig anraabte den guddommelige Bistand, paa det Gud maatte fatte over os og sin ganske Hjord Freds=Tanker og Anslag, og aabne os en sikker og ubedragelig Vey at naae dertil. Da Vi fremdeles vidste, at Vi efter Guds befaling ere satte over Nationer og Kongeriger, for til Beste for Herrens Viingaard, og til Vedligeholdelse af den Christelige Religions Bygning, i hvilken Christus selv er Hoved Hjørnesteenen, at oprykke, ødelægge, adsprede, tilintetgiøre, opbygge og plante, saa have vi altid været af den Meening og faste Beslutning. at som det er vor Pligt intet at efterlade, som kan tiene til den Christelige Republiks Rolighed, og være beqvem til at opbygge og fortplante samme, saa maae vi og altid, naar Kiærligheds fælleds Baand udkræver det, være rede og villige til, endog at udrydde og ødelægge det, som maatte være os det behageligste og kiæreste, og som vi ikke kunde undvære, uden at føle stor Fortrædelighed og store Smerter i vor Siæl. Det er upaatvivleligt, at iblant alle de Ting, som meest bidrage til at befordre den Christelige Republiks Vel og Lyksalighed, tilkommer de regulaire Ordener den første Plads, saasom de til alle Tider have været Christi Kirke til Ziir, Beskyttelse og Fordeel. Hvorfor og den Apostoliske Stoel ikke allene har billiget dem, og hos dem fundet Understøttelse, men og meddeelt dem mange geistlige Godser, Jmmuniteter, Fortrin og Magt, paa det de derved des meere maatte bevæges og opmuntres til, at bringe Fromhed og Religion til at flørere, ved Underviisning og Exempler at forbedre Folkets Sæder, samt vedligeholde og befæste Troens Enighed iblant de Troende. Men naar det skeede, at de Christne af en af disse regulaire Ordener enten ikke høstede de rige Frugter og de forønskte Fordeele, for hvis Skyld de vare oprettede, eller naar det endog syntes, at de gjorde Skade, og meere forstyrrede end befordrede den offentlige Rolighed; saa har den samme Apostoliske Stoel, som har oprettet og med sin egen Anseelse understøttet dem, ey taget i Betænkning, enten at forbedre dem ved nye Love, eller kalde dem tilbage til deres forrige Disciplin, eller endelig reen at ophæve og tilintetgiøre dem. Da derfor Pave Jnnacen, tius III. havde overveyet, at den store Mængde geistlige Ordener foraarsagede megen Forvirrelse i Guds Kirke, saa forbød han paa det 4de Lateraniske Concilio, at ingen maatte stil te en nye Orden, men at en af de allerede oprettede Ordenen skulle modtage enhver, som befandt hos sig et indvortes Kald til den geistlige Stand. Han befalede end videre, at hvem, som ville oprette et nyt Ordens=Huus, skulle for samme vælge en af de allerede confirmerte Ordeners Regler og Anordninger. Heraf følger, at ingen kan paa nogen Maade være berettige til, uden den Romerske øverste Biskops besynderlige Tilladel, se at stifte en nye Orden. Saadant har og god Grund. Th. da de nye Congregationer bleve oprettede af Jver for en høyere Fuldkommenhed; saa er det billigt, at den Apostoliske Stoe først omhyggelig undersøger og overveyer, hvad for Leveregler een sætter sig for at følge, paa det ikke under Skin af et større Gode og et helligere Levnet større Skade, ja maaskee endog Forargelser skulle anrettes i Guds Kirke. Endskiønt nu saa dant af bemeldte Pave Jnnocentius III. meget viselig var anordnet, saa blev dog den Apostoliske Stoel i de følgende Tider, ved de Søgendes heftige Anmodninger tvungen til ikke allene at bekræfte nogle regulaire Ordener, men nogle Folks Dristighed gik saavidt, at de saa at sige stiftede en utallig Mængde af adskillige Ordener, og i sær Betler-Ordener, som end nu ikke ere bekræftede. Pave Gregorius K., som saadant var kommet for Øren, fornyede paa et almindeligt Concilio i LyonJnnocentii III. Forordning, for ufortøvet at standse dette Onde, og forbød under den haardeste Straf, at herefter ingen maatte oprette en nye Orden eller antage sammes Dragt. Men hvad de efter det 4de Lateraniske Concitio oprettede Betler=Ordener angaaer, da ophævede han dem alle. - Derimod befalede han de af den Apostoliske Stoel bekræftede Berter Orden er at lagttage følgende: De af denne Orden, som havde gjort Løfte, kunde blive udi samme, naar de vilde, allene de maatte ingen flere antage til at giøre Lofte, ey heller forskaffe sig nye Huuse og Pladser, eller uden Pavens udtrykkelige Tilladelse afhændige de Huuse og Pladser, som de nu alt besidde. Og han forbeholdt og virkelig den Apostoliske Stoels eget Got befindende Anvendelsen af disse Godser, for at bruge dem enten til Hielp for det hellige Land, eller de Fattige, eller til andre gode Hensigter, og det ved de Geistlige paa ethvert Sted, eller andre, som den hellige Stoel maatte overdrage det til Ligeledes forbød han bemeldte Ordens Lemmer ganske at prædike og sidde i Skriftestolen, fratog dem og at besørge de Fremmedes Begravelse. Han erklærede videre i denne Forordning at dette aldeles ikke angik Prædicator= og Minoriter=Ordenen, hvilke formedelst den øiensynlige Fordeel, som den almindelige Kirke havde af dem, fortiente at stadfæstes. Han befalede og, at den hellige Augustini Eremit=Orden og Carmeliter Ordenen skulle blive i deres gamle Forfatning, saasom de vare stiftede førend bemeldte Lateraniske Concilio. Endelig gar han alle Lemmerne af de Ordener, som Constitutionen angik, den almindelige Tilladelse, at træde ind i og gaae over til andre allerede bekræftede Ordener, dog med det Vilkaar, at ikke en heel Orden eller Kloster og dets Godser maatte gaae over til en anden Orden, uden dertil at have erholdet den Pavelige Stoels særdeles Tilladelse. Udi disse ommeldte Fodsportraad te efter Omstændighedernes og Tidernes Beskaffenhed ogsaa de andre Romerske Paver, Vore Forgiængere, hvis Decreter, alle at anføre ville blive for vidtløftigt. Jblant andre var det Pave Clemmens V., som ved sin den 3die Man 1312 udstædte Bulle ganske ophævede de saa kaldte Tempel=Herrers militairiske Orden, formedelst deres almindelige slette Rygte, uagtet bemeldte Orden var retmæssig stadfæstet, og tilforn havde gjort sig saa fortient af den Christelige Republik, at den Apostoliske Stoel havde overhyllet den med fortræffelige Benesicier, Privilegier, Godser, Jmmuniteter og Friheder, og uagtet den almindelige Kirke=Forsamling i Vienne, til hvilken det var overdraget at undersøge samme, havde holdt det for nødvendigt, ey at afsige nogen endelig Dom i denne Sag. -