Berlingske Tidende, 1755-01-17
Amsterdam, den 7 Jan. Man seer her en fuldstændig Beskrivelse paa al den Møye og alt det Onde, som Skibet, Retfærdigheden kaldet, hvilket den 30 Novembr. er i Seeland ankommen; har maat døye paa sin Hiemreyse. Det var allerede den Januar. 1754. fra Batavia afseylet, mens Storm og Regn=Veyr forsinkede det den heele Maaned udi SundaSund, saa at det først den 6 Jan, tillige med 5 andre Skibe kastede Anker under Princens Eyland, for at forsyne sig med færsk Vand. Den 11 ere de blevne reent skildt fra fornævnte Skibe, hvorefter de indtil den 30 Apr. har svævet eene omkring under det hæftigste Storm Veyr. uden at vide, i hvad Egn det var, og uden at kunde naae noget Land. Bølgerne kastede det (som der skrives) op indtil Skyerne, og enhver, der vare om Borde, beredede sig til sit Endeligt. Siden Skibet havde trukket saa meget Vand, saa maatte enhver, der havde Hænder, til at pumpe, og Folket blev derved yderst udmattet; man kastede fra Tid til anden 19 Canoner over Borde, for at lætte paa Skibet; men Reysen blev derved ingenlunde fremmel, og da det desuden begyndte at mangle paa færsk Vand, saa fik enhver ikke meere end 4 Kopper fulde om Dagen at drikke. De idelige Storm Veyr vedvarede indtil den 10 May, da Skibet kom temmelig nær til et Land, hvilket dog ikke var Mossel=Bayen, som man ønskte at naae. Under=Styrmanden blev med 9 andre Personer udsendt med Baaden, for at recognosere Landet. Disse kom vel med stor Farlighed under Land, og befæstede Baaden, de fandt ogsaa færsk Vand, men dem vare nu større Ulykker beskierede; thi uden at have seet intet Menneske eller Kre, bleve de den 12 May i Dagbrækningen vaer, at deres Skib var bortseylet; Taarene støde den i Øynene, naar de saae til hverandre, og de trillede ned af deres Kinder, naar de saae ud til Havet. De gjorde et Skud, og hørte derpaa et ynkeligt Skrig og Brølen; de saae ogsaa langt fra dem nogle Mennesker, som de holdte for Menneske Ædere, og bleve nogle vilde Dyr vaer, hvis Nærværelse gav dem det Raad, at det var best at forlade samme Egn, hvilket de ogsaa gjorde den anden Morgen, da de desuden ikke har de andet til Føde end et Slags sure og ildestaaende Æller, og til Drik noget raadent Vand, og derforuden harde traadet deres Fødder fordærvet paa Torne og TidsæDen 16 May kom de igien til deres Baad, men formedelst det vedholdende Stormveir torde de ikke driste sig til at søge ud i Søen; og maatte derfor udholde paa Strandbredden indtil den 20de, uden at faae nogen Søvn, af Frygt for at blive sønderrevne af Tiger=Dyrene, saasom de ogsaa i den Tid havde ingen anden Føde, end Græs og Urterne, som de kunde gave af Marken. Den 20de overgav de sig til Forsynen og til Bølgerne paa nye; et Træ, som de havde fældet i Skoven, maatte tiene dem til Mast, og deres Skjorter som de havde afdraget og tørret i Solen, maatte tiene dem til Seil. Den 21de naaede de et andet Land, hvor de næsten alle svage og syge ankom Tre af dem vare ikke meere i Stand til at flytte en Fod; hvorudover de, saasnart som de naaede Landet, lagde sig ned paa Strandbredden, og de øvrige gave sig paa Vey, for at oplede Mennesker. Afskeeden var (saasom lettelig kand sluttes) nærgaaende og hierterørende. Underveysblev 4 Matroser saaledes rørte i Sindet over det de havde forladt deres syge Kammerater, at de vendte om igien til dem, og lode Styrmanden og de 2de andre prøve deres Lykke, hvilke derpaa gik baade op og ned af Bakker, hvilket sidste de forrettede med Ryggen, for allerne at hvile noget. Den 25 bleve de paa den anden Side af en Bek nogle Mennesker vaer, hvilke i Førstningen flyede fordem, men dog siden, da de raaabte dem til, at de vare forulykkede Søefolk, nærmede sig til dem. De samme vare Hottentotter, hvilke dog allerede havde boet iblandt Christne Folk, saasom de toge imod de 3de Fremmede med disse Ord: J stakkels Christne Mennesker, kommer med os, vi skal opsøge noget til Føde til eder. De holdte ogsaa deres Løfter, og bragte dem en Hiort, som de havde skudt, hvornest de ogsaa efter deres Bøn gik ud efter deres forladte Kammerater, men kunde ikke hitte dem, hvilke da ufeylbarligen ere forsmægtede og blevne til Rov forvilde Dyr. J en anden Krat fandt de en Dansk Dreng som stod i Tieneste hos Johan Piccart, og var beskikket til at skyde Elephanter til ham, hvilken havde ingen anden Føde end tøre Huder, som han skavede Haarene af, bankede dem, og udblødte dem i Vand. Hottentotterne førte dem omsider alt videre og videre ind af Landet, og den 28 Jun. kom de igien til det første Christne Menneske, som hedde Frederich Zeed, hvilken førte dem til Gothaabs Næs, hvor de til al Lykke kom tilig nok for at komme om Borde igien paa deres eget Skib Retfærdigheden kaldet, med hvilket de ogsaa uden videre Hinder ere i Seeland ankomne.