Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1806-06-28
Uden at tage Hensyn til de hyppige Jldsvaader, der i Aar have været paa Landet, hvis Aarsager jeg aldeles ikke kjender, kan man dog ikke noksom tilraade Vedkommende at lagttage den strængeste Forsigtighed. Men det Rygte, at der i Sjælland gives en Bande af Mordbrændere, der paasætte Jld, for at kunne plyndre i Tumulten, er imidlertid sikkert ganske falsk, thi deels kunde en saadan Bande umuelig saa længe have undgaaet vort aarvaagne Landpolities Opmærksomhed, deels er det urimeligt at antage, at saadanne Personer just behøvede at paasætte Jld, for at stiele, da der paa Landet desuden gives Leilighed nok dertil. Men der er sikkert ingen Tvivl om, at de fleste af disse Jldsvaader ere opkomne ved uforsigtig Omgang med Jld. Bønderne kunne nu engang ikke leve uden at smøge Tobak, deres Tobakspibe udgjør saa at sige deres andet Jeeg, og følger dem som deres Skygge; Brændeviin, er deres bestandige Yndlingsdrik, og denne gjør dem er i Hovedet; paa de ulykkelige Virkninger af uforsigtig Omgang med Jld tænke de ikke; den Straf, som Loven byder, kjende de ikke, og den Vanskelighed, der er forbunden med at opdage Ophavsmanden til en Jldsvaade, maa naturlig have den Følge, at den fastsatte Straf aldrig kan fuldbyrdes, aldrig kan afskrække nogen fra at begaae deslige Overtrædelser. Af denne Aarsag omgaaes de just ikke alt for spirituelle Sjællandske Bønderfolk ofte temmelig skjødesløst med Jld; de have deres tændte Pibe, for det meste uden Hytte, i Munden ved alle deres Forretninger, i Tærskeloen, paa Kornloftet &c., og kline Lyset endog stundom fast ved Væggen. Hvad Under, at der under saadanne Omstændigheder opkomme hyppige Jldebrande?*) - Jeg har ved andre Leiligheder erindret, at vore criminelle Love ikke tilbørlig nok kjendes af vor Almue, og at det vilde være at ønske, at den paa en hensigtsmæssigere Maade blev mere underrettet derom. Vi have en fortræffelig Brandanordning, men hvor mange af den egentlige Almue kjende den, Jeg er overbevist om, at ikke een blandt hundrede en gang veed, at den, som f. Ex. røger Tobak paa Sengen, skal, efter Anordningen, betale 2 til 10 Rdlr. i Mulct, og jeg er ligesaa overbevist om, at det vilde blive en betydelig Jndtægtskilde for Politiecassen, dersom alle de, der dagligen røge Tobak paa Sengen, kom til at udrede den bestemte Mulct. - Efter min individuelle Mening ere desuden Straffene i dette Tilfælde for milde; Straffens Øiemed, at betrygge den almindelige Sikkerhed, kan ikke saa aldeles opnaaes ved denne Mildhed. Hensigten af en Handling gjør i Henseende til Virkningerne intet til Sagen. Naar en Mordbrænder paasætter Jld af Ondskab, eller et uforsigtigt Menneske frembringer den ved Skjødesløshed, blive Virkningerne for det Hele dog det samme. For at betrygge det Almindelige imod disse sørgelige Virkninger, maa Staten altsaa betjene sig af virksomme Straffe, der staae i et passende Forhold til hine, om end Aarsagen ikke har været andet end Skjødesløshed; den, der ved øiensynlig Uforsigtighed gjør mange Familier ulykkelige, burde i det mindste straffes haardere end den, der ved Uforsigtighed f. Ex overkjører et Menneske *) En meget agtbar Godseier, sagde nylig til mig, Tobakspiber bidrage til de fleste saadanne Plykker. Vel maa man tilstaae, at Jld er et Element, som man næsten ikke kan omgaaes forsigtig nok med, thi den mindste Guist er nok til at lægge en heel By i Aske, men der gives dog visse Tilfælde, hvor Uforsigtigheden drives saavidt, at man næsten maa undres over, at der ikke indtræffe flere Uheld. Jeg vil kun anføre et eneste Exempel. Er det forsigtigt, at lade Gaardskarle hænge deres Lygter med Glas op i Stalden, - en Omstændighed, som er ganske almindelig, – uagtet det er bekjendt, at en saadan Lygte for omtrent et Aar siden faldt ned i en Stald i London, og da Glasset gik itu og Lyset faldt ud, lagde en heel stor Bygning i Aske, Burde de ikke, efter et Paabud, være forsynede med Horn istedet for Glas Og saaledes kunde man endnu anføre flere Exempler. - For at forekomme alle saadanne Uleiligheder burde der være ansat bestemte Folk, hvis Pligt det burde være, at inqvirere i alle de Huse, hvor de havde Formodning om, at der omgaaes skjødesløst med Jld, eller at de i Brandanordningen foreskrevne Regler ikke tilbørlig iagttages. Enhver Huuseier burde det, under Mulct, være paalagt, at angive de af hans Huusfolk, som, hans Erindring uagtet, omgaaes uforsigtig med Lys og Jld.