Almuevennen, 1842-06-08
Det var den 28de Mai 1831 at Kong Frederik den Sjette grundlagde den Jndretning som vi kalde Provindsialstænderne eller Folkeraadet, og Hensigten med samme anførte han at være den, at han derved desto fuldkommere vilde sætte Sig og Sine Efterkommere paa Thronen i Stand til stedse at erholde den tilforladeligste Kundskab om Alt, hvad der kan fremme Folkets Tarv, og for derved tillige at knytte de Baand desto fastere, som forene Kongehuset med Folket, saa og for at bidrage til Almeenaandens Oplivelse. De nærmere Bestemmelser hvorefter Stænder-Jndretningen ordnedes, udkom i en Anordning af 15de Mai 1834 og Stænderne have nu 3 Gange været samlede, nemlig 1836, 1838 og 1810. Nye Valg af Deputered ere senere foretagne, og den Deel af de danske Stænder som have deres Møde i Roeskilde ere sammenkaldte til et nyt Møde den 7de Juli. Allerede snart efter Jndretningens Grundlæggelse foreenedes oplyste, fri- og fædrelandsksindede Mænd flere Steder i Riget om at festligholde den 28de Mai, som en dansk Folke- og Glædesfest, nemlig en Glædesfest i Haabet, det lyse, skjønne Haab om det danske Folks Opvækkelse til Frihed, Selvstændighed, Borgersind som de forudsaae vilde mægtigen befordres og udvikle sig ved denne Indretning, men ogsaa tillige i Haabet om, at Stænder-Anordningen selv vilde udvikles til større og større Selvstændighed for Folket, at mange indskrænkende og trykkende Baand, saavel aandige som materielle, mange ubillige Tryk paa enkelte Classe, af Folket, ved Stændernes Jndflydelse vilde hæves og forsvinde. Derfor udtalte de Mænd som ved disse Fester førte Ordet, bestandig ved Siden af Glæden over Folkets voxende Deeltagelse i Landets Anliggender, tillige deres Ønsker for den kommende Tid, og deres inderlige Beklagelse over det Lidet Regjeringen hidtil havde indrømmet af det, som dog unægtelig var de Vigtigste Stænderne havde andraget om. Folket studsede da det saae, at Kongen nægtede hvad Stænderne saagodt som eenstemmig bade om, det studsede da de saae, at Kongen befalede hvad Stænderne saagodt som eenstemmig havde fraraadet, og den Tanke opstod hos Mange, at saadanne blot raadgivende Stænder var dog ikke det som et oplyst og selvbevidst Folk kunde finde sig tilfredsstillet ved. Da opstod det Spørgsmaal: Er der længere Grund til at festligholde den 28de Mai, J Kjøbenhavn, hvor de fleste af Landets frisindede og dygtigste Mænd ere samlede, bleve Fleertallet enige om forrige Aar, at Dagen ikke skulde feires, thi hverken havde Folket Anledning til at være tilfreds eller det i Virkeligheden var tilfreds, med Stænderindretningens Organisation eller dens synlige Virkninger. Jaar blev den 28de Mai derimod festlig holdt, thi vel erkjendtes det, at der nu var ligesaa lidt Anledning til en slig Festligholdelse, som forrige Aar, da de vigtigste og meest folkelige Ønsker der ere udtalte af Stænderne, ikke ere blevne opfyldte, men det bemærkedes ogsaa at Stænder-Jndretningen havde havt betydelige glædelige Virkninger paa selve Folket, at Festen havde sin Betydning som et Vækkelses=Middel i Folket, at den er vor eneste politiske Fest, og ved at samles paa den bestyrkes man i Almeenaand og Borgersind, man tydeliggjør sig Tidens Trang, og der kan mangen en Mand finde Leilighed til at udtale for sine Medborgere, et oplysende og oplivende Ord Ja, visselig maa vi ønske, at den 28de Mai snart maa gjenlyde af Folkets Nøster, af sunde, kraftige Røster, paa hvert et Sted i By og paa Land i hele vort Danmark, visselig maa vi ønske, at et blot i Hovedstaden og de større Steder, men og i hver en Landsby maa findes dem, der paa den 28de Mai tolke for deres Medborgere Landets Trang og Landets Ønsker, Folkets Savn og Folkets Haab, og at da talrige Skarer af oplyste danske Borgere maa flokke sig om Talerne, og give deres Ord fuld Betydning og Kraft, ved at svare Ja og Amen dertil Nogle helligholde Dagen som en Takke- og Glædesfest, idet de sværme i Jndbildningernes Rige, og troe at finde Alt i Danmark som det bør være; en fri Konge og en fri Folkestemme, sige de, er det et Land er bedst tjent med, og den Lykke er nu faldet i Danmarks Lod, saa nu har vi intet tilbage at ønskeDe prise derfor Danmark sjeldne Konge-Held og Folke=Lykke; de synge og tale kun om Fædrenes Minder, om Blomster og grønne Bøge=Skove, om Fugle og om den sølvblaae Vove; men ikke saaledes holdes vor Maifest tilbørligt, thi det sømmer sig ikke nu at hengive sig til phantastiske Drømmerier, men Dannemænd skulle sindige og betænksomme holde sig til den sande, usminkede Virkelighed, og derhos maa man vide, at de Mænd der nu finde, at Danmark, med sin fri Folkestemme, staaer paa det høieste Punkt af Lykke og Held, de sagde det samme om Landets Forfatning før Stænderne bleve til, altsaa før vi fik den frie Folkestemme; ja hvad der er endnu mere besynderligt, de paastode dengang, at alle de store Forventninger Man knyttede til saadanne Folkestemmer, vare luftige, men Uleilighederne og Faren ved dem vare virkelige, saa lykkeligt var kun det Land der kunde og vilde undvære dem. Lad Os da kun festligen feire den 28de Mai, som en Folkefest, som en Fest for Folkets Haab, og paa den søge at befæste sig selv og hverandre i Standhaftighed til at gaae frem uden at trættes, om og Hindringerne for Frihed og Selvstændighed ere mange og store, om end Folkets Ønsker fremdeles tilbagevises eller kun halvt høres, Naar kun Enhver gjør Sit da vil de glædeligste Frugter af Vaarens Udsæd sikkerlig skjænkes os naar Høsten kommer. Hvilke ere de Baand der indskrænke Trykkefriheden i Danmark, (Fortsat.)