JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1842-02-05
Hr. Corsar! J Onsdags Morges sidder jeg hjemme med Adresseavisen i Haanden og tænker paa Dem og paa Trykkefriheden og paa andre Statssager, da jeg pludselig ved at kaste et Blik paa Avisen, opdagede følgende: Bekjendtgjørelse. "Naar jeg, uden Hensyn til de nye, mit lignende, Establissementer, der i nyere Tider ere opstaaede, og i flere Henseender kunne synes at opfordre mig til en Forandring, rolig bliver staaende paa mit gamle Standpunct, da skeer dette ingenlunde af Mangel paa Bevægelighed, men af en ligefrem nødvendig Befindighed, der forbyder mig, for Exemplets Skyld, at optage Noget, der efter simpelt Skjøn og en meget let Calcule deels er hensigtsstridende, deels aldeles upractisk, om jeg end ikke fulgte Strømmen til dens største Yderlighed". "Hvad er det?!" raabte jeg; "det er jo, sandt for Gud! en Bekjendtgjørelse om conservativ Reform. Fra hvem stammer den? Det løber rundt for mig." Fuld af spændt Nysgjerrighed læste jeg videre: "Jeg troer derfor, selv i Publikums Jnteresse, at handle rigtigst i, endnu en kort Tid at holde mig passiv, indtil Erfaringen har overbeviist saavel Publicum som mig om, hvad der har nogen practisk Værd og hvad ikke. At jeg da ikke skal betænke mig noget Øieblik paa at optage hvadsomhelst, der maatte være nogen virkelig Forbedring, haaber jeg, at idet mindste mine Abonnenter, efter det Kjendskab, de alt have til mig, med Sikkerhed vente sig af mig". Og saa var det undertegnet af.... ikke af Andre end en Privatmand, som hedder Jbsen, og som leier Blade ud. Det kan man kalde at spænde Læsernes Forventninger. - Og saa er denne Hr. Jbsen, uagtet alle sine Løfter og med Tiden at ville indføre Forbedringer, dog saa ultra-conservativ, at han end ikke har undladt det sædvanlige (og endda bekostelige) Tilføiende: "En Stok er glemt," blot fordi han nu har averteret den 50 Gange og ikke den 51de Gang vil indføre nogen Forandring.
Corsaren, 1842-02-05
Sprogbemærkning. Først sagde man Skat kammer, nu derimod siger man Finantskasse. Gud veed, om man dernæst ikke vil komme til at sige Finantsæske og tilsidst Finantslillebitte-Daase.
Corsaren, 1840-12-25
En Homøopath har tilmeldt os sit bifald med den Tegning, som ledsagede "Corfaren" Nr. 2, og som forestillede Statsgjældens Afbetaling ved frivillige Bidrag under billedet af en Sø, der udøstes med Theeskee og Bægre. - "Der ligger en fortræffelig homsopatisk Jdee," siger den nævnte ærede Herre, "til Grund for dette billede: Bægerviis skal Gjælden bortskaffes. Hvorfor? - Det begriber Homøopathen strax; Bæger er Symbolet paa Gilde. Men, ligesom der etymologisk er Slægtskab mellem Gilde og Gjæld, saaledes ogaa logist: Gjæld følger af Gilde. Hvad raader nu Homøopathien? Den taler saaledes: ved Gilde have J gjort Eders Gjæld; en bien! befrier Eder for Gjælden ved at gjøre Gilde. Dette Raad maae vi Danske synes godt om, og det skulde undre mig, om der ikke allerede var gjort Forsøg paa at iværksætte det."
Corsaren, 1842-02-05
Det er os berettet, at der i disse Dage circulerer iblandt de Servile en Adresse, som de ville indgive til Hs. M. Kongen, indeholdende en allerunderdanigst Bøn om, at det maatte behage Allerhøistsamme allernaadigst at forunde Hr. Orla Lehmann et Tillæg af to Dages Fængsel - fordi Februar Maaned er saa kort.
Corsaren, 1842-02-05
"Dagen" er nu (i sit Nr. 30) geraadet til et af de yderligste Puncter i Grovhed og Beskyldningslyst. Nu beskylder den nemlig Donau for at flyde igjennem Elsass. - J samme Nr. gjør "Dagen" et reactionairt Mesterstykke. Den fortæller, at Slaget ved Austerliz fandt Sted den 2den December 1805, og at Tilberedelserne dertil begyndte den 4de.
Corsaren, 1842-02-05
Silke- og Klædekræmmer C. Larsen, der for nogen Tid siden blev dømt til at bøde sine tre Mark for Jnjurier imod Auctionsholder, Secretair Salchow, er i disse Dage bleven tilstaaet en Formildelse i Straffen derhen, at han istedetfor betaler en Mulct af 200 Rbd. - Denne Formildelse skal være tilstaaet af særdeles Hensyn til den Fornærmede.
Corsaren, 1842-02-05
Man seer nu af Finn Magnussens "Efterretninger om de i den sidste Tid opdagede og gjenopdagede Runeminder", at det hænger noget anderledes sammen med Runestenenes Ødelæggelse, end "Dagen" for nogen Tid siden refererede. Der var nemlig i sin Tid en Grev Trampe, der slog en Runesteen istykker, uagtet en Bonde bad for den. Dette har "Dagen" taget ilde op; men, da den ikke turde sige noget Ondt om Greven, vendte den Sagen om og sagde, at det i Almindelighed er Bonden, der slaaer Runestene itu, og at altsaa Bonden burde straffes.
Corsaren, 1842-02-05
Literatur. "Salonen" sees at have faaet en ny Redacteur, nemlig Hr. Güntelberg, og efter det første af ham redigerede Hefte at dømme har man Haab om, at "Salonen" under hans Redaction vil vedblive at være ligesaa interessant og underholdende, som den var under den forrige Redacteur, Hr. Siesby.
Corsaren, 1842-02-05
Hr. Levin, der ved Januar Maaneds Slutning er fratraadt "Dagens" Feuilleton-Redaction (altsaa lidt tidligere, end det af os forleden var anmeldt at ville skee), takker i en særskilt Artikel Læserne for den Opmærksomhed, de i hans Redactionstid have skjænket ham. - Aa, Hr. Levin; De er altfor artig. Der er saamæn slet Intet at takke for. - Ved denne Leilighed opdage vi forøvrigt hos Hr. Levin det første Spor af den critiske Skarpsynethed, hvoraf han saa ofte har rost sig. Han erklærer nemlig at have opdaget Friberts Liberalitet.
Corsaren, 1842-02-05
Flere af vore ærede Meddelere have ønsket smaae Bekjendtgjørelser til sig igjennem Bladet. De seneste (beslaglagte) Nr. have indeholdt endeel saadanne; men nu kunne vi ikke huske: til hvem; thi vi ere næsten fortumlede af alt det Beslagvæsen. Og vi kunne heller ikke huske, hvem der har forlangt saadanne Annoncer (thi deres Breve ere brændte). J Betragtning af Alt dette og for navnlig ikke at krænke nogen Enkelt ved ikke at svare ham, have vi valgt den gyldne Middelvei og svare slet Jngen. Hvilket herved bekjendtgjøres.
Corsaren, 1842-02-05
Tillæg til "Corsaren", (hvis Pragt ligesaa meget skal vidne om Redactionens Glæde over dets Jndhold som om dens Lyst til for Fremtiden efter bedste Evne at erstatte Abonnenterne deres hidtil lidte Kummer). Forfattet af 5 kongelige Embedsmænd, Assessører i Hos- og Stadsretten. Anm. Uagtet der saaledes er nævnt moralst vedethæflige Mænd som Forfattere, stil Red. dog ikke undlade for en mulig Beslaglæggelses Skyld - og hvo kan vogte sig for dem? De komme ind uden at banke paa og tage til sig uden at sige "Med Forlov!" - at fremstille sig som den for Udgivelsen Ansvarhavende, hvorfor efter Sædvane tilføies: Ansvarhavende Redacteur, Udgiver og Forlægger N. P. Morthensen.
Corsaren, 1842-02-05
Frifindelsesdom over "Corsaren" No. 21. Afsagt den 12te Februar 1842. (Efter nogle bemærkninger angaaende en Medtiltalts, Cand. Phil. Goldschmidts, Frifindelse, udtrykke Forfatterne sig angaaende Sagens Realitet saaledes:) "Det bliver dernæst at undersøge, om den i det ovenciteerte Rummer af "Corfaren" under Overskrift "en Apocalypse" indrykkede Artikel, saavelsom det i samme Nummer under "Provindsefterretninger" meddeelte første Stykke, der ere de Insergter som ere gjorte til Gjenstand for Paatale under nærværende Sag, ere af et saadant Jndhold, at de kunne medføre Ansvar efter den gjældende Trykkefriheds-Lovgivnings Bestemmelser. Dette har Actor formeent at være Tilfældet med det førstnævnte af disse Jnserater i en dobbelt Henseende, idet han nemlig har søgt at godtgiøre, at dette Jnserat deels indeholder en Overtrædelse af de i Forordningen 27de Septbr. 1799 § 5 udtalte Grundsætninger, og deels er stridende mod bemeldte Forordnings § 2 eller i alt Fald dens § 7.
Danske Mercurius, 1666-07-01
Haand, de an Save 81 400. Hr. De Hans Ma XXX. Her er Opre nog i de den 4 er HeJydsklære. Den 31. væ 3, 90 dene. 9. . Maaned er oc Re Hol de X. & 5. se 4 2 Dn. H. H. B. 9. Saa at NaCarckerige. var de paa Sl. JNeauset, oc Gade He øde, ny. 40, 88 9, 27 5. Hes 19. N. 9. Fæ Høye, i 9697 Sæm Bye Jan. &c. ge 24 er. 92 oc Admine, & c. Henne Card, XXX. 6. M. be 46. 4, 24 er XXII. H. XX. 9 14. & 60. 31. XX. Den 20. Med Maane, daMaaJrr. 46. 88. Rige. Ha Ær Ad-Sænden, mede Gra 18 H. H. Gyl. J Søm. S. 45. slet . Jæge Card, D. 4. De 10, De 1. 66. 97, 696. 18, &c. M. 4.8, X. Hr. Am X. & Doct. Mæ. . 22, X. Gen. 8 Na 28. H. H. . H. Den 297 38. . set. re, en de de 49 Ca Dn. Jrare. 9. . 38. Ehre og nog8. Syge 1176 Ne, 900 Ty, 12. 16926. 7. Hest. XXXI. 19, Sa J By 1, Sy. 4. X.) D. te, & (8. X. Hr. Maade nyde. 44 1660.
Danske Mercurius, 1666-08-01
Den Danske Mercurius Til den 1. Augusti 1666. Danmarck. Den Gierning som mand vil, sig lykkelig skal føye, Til den mand stundom faaer at haffve self se Øye. Hussbondens Øye snart forskaffer Hesten huld; Hans Agger giøris aff hans Foedspoer Grødefuld. Sig voris Konge self for snimen loed behage, En Reyse giemmel Fyn, til Cimberland at tage. Paa det hand kunde see det Folck och Fæstninger, Som hand, mod Fiende Vold och Anløb, hafver der. Feltherren Skack, sampt Bielk och Gabel hannem fulde; Ved dem hand Ordning gaf, Hvor alting lafvis skulde. End dog hand ingen veed paa sig at være bred; Men sidder, Gud skee loff, endnu i rolighed. Vor Arffve-Dronning och sin Herre Broder gjorde Geleyd til Laaland hen, Hvor hand traad inden Borde. Men voris ædle Prinz med hannem ofver Strand Henfoer, oc actede sig hen til Hessenland. Ha ha hvor vel och kiær hand der vil kommen være, Naar hans udvalde Brud, som er al Tydsklands ære, Hans Naade faar at see: hvor hart och fæstelig Vil Kiærligheden da hos dem indrode sig Sverrig. DEr Svensken Mynster saae med Holland nu fordrage, Och Engelsken til Søes at være skøt afslagen, J Pact hand sig paa ny med Frankerige sloeg, Och til bekræftning strax paa Haanden Penge toeg. Hvad deris anslag er, mand ikke vist kand sige. Maa skee, det gielder paa det Huuss aff Osterrige. Ja hvad om deris magt med Polands Konge skal Forfecte mandelig den Frandske Konge-val. Hand mellom Engelland och Holland sig forklarer, At være upartiisk. Hand ingen møye sparer, At megle dem til Fred: er der til och samtykt. Kun Steden der til ey beramt er og udtrykt. Den stercke Bremen sig endnu vil ey beqvemme. Den gamle Friheds smaa er ey saa let at glemme. Thi ruster Vrangel sig, Och hende har i sit Men Brunswig megler paa, Den Sag at faa forligt, Franckrige.
Danske Mercurius, 1666-08-01
En Frandske Admiral med al hans væbnit følge, Langs ud med Portugal, paa salten Haf och Bølge Endnu frit krydser om, Och søger stedse sig Jmod den Spanske Magt, At holde mandelig Thi siunis snart forgiefs, At Holland sig til gode fra Franckeriges Strand forvente vil den Flode, Før den i frelse seer den unge Frandske Brud, Som Portugisen er til Dronning loffvit ud Engelland. DEn Engelsk Aarlogs Magt igien nu skøt er rede, Och acter end en gang at slaas her om en Heede. Det moxen siunis, Den fortviflet spille vil, Ocheller Lif oc Land, end Æren sette til Skal der och giøris Fred, Den da langt bedre blifver, Naar en bevæbnit Mand dens puncter underskrifver. Det vel at ynske var, om det gaar ud paa slag, At Himlen den staar bi, som billigst hafver sag. Holland. MEd al sin Flode sig den friske Rytter hafver For Tæmsens munde lagt, och sig tildræbning lafver. Hand byder lystig an, och stedse færdig er, Saa vel til gode Raad, som Helte gierninger. Hans mindste Pøcker dreng sin Enter-Øxe svinger, Och villig staar paa spring, saa snart Trometen klinger. Hans stercke Skibbes flock forøgis dagligen, Och nok fra hiemmen faar forferstning til sig henDet Folck som var bestilt til Landegang at giøre, Loed hand ved Veterson igien til Holland føre. Den hielp Frandsosen och til Staterne fremboed, Ey blef annammit, De for Folck ey lide Nød. EnEn farlig Hatte-fog vel snarlig skal fornemmis, Saa fremt den æ le Fred ey dissforinden fremmis. Thi hver paa sin nep staar, och vil ey stilles førEnd hand sin Veder part med magt til Krykke kiør.
Danske Mercurius, 1666-08-01
Polen. FOr Polands Konge, som betrængis allevegne, Det nu begynder sig til undergang at tegne. Thi Lubomirsky sig i Striden holte saa, At Kongen Seyerløs af Marcken maatte gaa Hen ved fem tusinde paa Steden fantes slagne Alt Trosset plyndrit blef, sampt Styckerne borttagne. De beste Høfvidsmænd blev een deel dræbte plat, Och een deel fangen bort i Jærn oc Fængsel sat. Det gandske Ridderskab til Lubomirsky falder En hver af dennem sig til Kronen dygtig kalder Ja kort at skrifve Jeg det Folck paa Jord ey veed, Der saa gienstridig staar imod sin Øfrighed.
Danske Mercurius, 1666-09-01
Den Danske MERCURIUS Til den 1 Septembris 1666. Danmarck. Op stercke Kiøbenhafn, rør nu din Borger-tromme; Soldat flux i gevær, och favn Chur-Prindsens komme, Som vel med stor attraa til os sig skynder. hid. Och er formodendis hvert Øyeblick och tid. Hand med sin unge Brud och skønne hiertens kiære Bilager holde vil. Gid Himlen dem beskiære Alt det, som tiene kand til glæde, fred och gafn. Och krone dennem med et ævigt ære nafn.
Danske Mercurius, 1666-09-01
Sverrig. HVis Bremen icke vil sit Rigs-Stads nafn aftakke, Til hende Vrangel strax Kartowe-maal vil snakke. Hand ængster hende tæt, och slaar for haanden truuVeed hun sig nogen hielp, hun den behøver nu Jmellom Svensken och de stercke Moskovitter Mand ellers sig paa fred och stillestand beflitter. Dog staar en hver af dem i marcken ferdig slet, Och ey vil lade sig afkyse fra sin Ræt.
Danske Mercurius, 1666-09-01
Franckerige. DEn Frandske Søe-magt er ankommen dog omsider, Och for Roselle nu paa salten bølge rider. Det Det snart skal gifve sig, om Lillien sin luct Vogyde vil engang, oc lære Rosen tuct. Paa Rytter Kongen self er saa foreskit vorden, At hand har hannem sendt Sanct Michels Ridder-orden. Med beggge Floders magt, kand sammelføye sig. Nu giøris anslag paa, hvor mand beqvemmelig, Engelland. Vel meentis Engelsken at skulde sig befinde, Der hand var slagen af, och ey saa snart anbinde Med Rytter eller Tromp. Men tvert imod det gick; Hand ret aff idel harm et dristigt Hierte fick. Hand gaf sig ud med sin paa ny forfriske Flode, Och sig behendelig i loe for Fienden snoede. Det var et stille veyr. de maatte skilles ad For haard och beesk for dem var hans Metalle-mad. Den Zeelandsk Admiral med lifvet det undgielte, Sampt och den Frisiske de døede dog som Helte: Thi siuntis raadeligst til Wieling at undfly En Fluctig mand kand slaas en anden gang paa ny. Paa begge sider snart var skaden moxen lige: Men den dog prisis mindst, som maatte Søen vige. Nand heraf lære kand, hvor det i krig gaar til. Heyren altid ey til et Folck binde vil. Sig
Danske Mercurius, 1666-09-01
Holland. AArsagen at det slag for os ey lykkis vilde, J Var usamdrægtighed. Thi Tromp sin trop adskilde Fra Rytters hofved-flock, den tid hand skulde nest Hos hannem fundet sig, och fectit allerbest. Hand sin bestiling qvit for same feyl er blefven. Her Gent udi hans sted igien er alt indskrefven.
Danske Mercurius, 1666-09-01
J Krigen mand ickun sig een gang maa forseeStrafførste gang, hvad ey skal anden sinde skee. Hvor det med Buat och hans anhang vil affløbe, Som vilde Staten i en anden Form omstøbe, Och Prindsen kronit see, det skal formeldis om, Naar Rættens Cammer der paa faar afsagt sin dom Det Engelsken i Flie ved ilden loed angribe De Fiorten sinde ti gemeine Kiøbmands skibbe, Mand med al billighed os self tilregne maa Vi skulde søgt behold, den tid vi mindtes paa Paa Elben ved Hamborg vi nogen boed vel funde, Dog den kun liden var. vi gjorde hvad vi kunde. Vi finge nogle bort; vi nogle skiød i brand, Som med skibs redskab laa paa færd til Engelland. Om denne Krigs ulyst skal længe saa ved blifve: Paa begge sider det ulempe snart vil gifve: Men Kiøbmænd det i sær ey vil betyde got, Thi mangen kommer til at spille Banckerot.
Danske Mercurius, 1666-09-01
Tydskland MAnd seer at Keyseren alt venter venter venter, Hans unge Spanske Brud dog lenter lenter lenter, Ja, hvad om det er ret en Status ratio Der slig forhindring giør Mand ingen nu kand tro. Po
Danske Mercurius, 1666-09-01
Polen. HVor blodig Krigen var, den er dog nu fordragen, Och Lubomirsky er igien til naade tagen. Aff Kongen er tilsagt, at hand sig aldrig skal befatte nogen tid med fremmed Konge val. Til Stænderne skal staa, til Konge den at tage, Som best befalder dem. Naar hand, som nu tilbage Den sidste Konning er af Javellonisk æt, Omsider fyldist giør naturens sidste ræt. Hvis anden tvistighed i staten kand forfaris, Paa neste Rigsdag det af handles skal och klaris. Hver Polske Panniebrask og Vayvod glæder sig, At det saa nær en gang er kommen endelig.
Danske Mercurius, 1666-09-01
Jtalien. DE Chiser, Medices och Barberiner lure, Om Pafvens hellighed den svaghed kand udture, Som hand nu ligger i, och er beladen med. Thi hver blant dennem vil ophøyes i hans sted, Hvor ilde svag hand sig befandt i disse dage, Hand maatte sig end da den taalighed tiltage, De Frandskes sendebud forhør at lade faa, Oc self af sengen der sit svar at gifve paa
Danske Mercurius, 1666-10-01
Den Danske MERCURIUS til den 1 Octobr. 1666. Danmarck.
Danske Mercurius, 1666-10-01
DEn unge Saxisk Helt Chur-Prindsen allerede Her hid til Kiøbenhafn er kommen nu tilstede. Vor egen Danne-Prinds, som er at voris lid, Kom och fra Hessen hiem paa samme dag oc Tid. Fromme Dronning var med Svaghed hart befangen Vor Men nu, Gud være lof, er lykkelig undgangen. Med hendes naade det sig bedrer dag fra dag, Thiteer altingest sig til Lyst och velbehag Gif, Himmel, det, at Hun med Landsens store Fader fast-bestandig, fred maa lefve karsk og glader, Til deris yngste qvist, indsat i Lykkens hafn, Mangfoldig giøris, och opnæfner deris nafn. Aff voris flode gick een deel hen at ledsage, De Koffardi mænd, som til Holland kaasen tage. Eendeel udseylit er, at holde Søen reen For dem, som giøre Folck paa Kongens strømme meen.
Danske Mercurius, 1666-10-01
Sverrig. At den half-Christne Tyds med Svensken ey skal feydis, Af begges sendebud endnu hver dag arbeydis. En hver af dem i krig paa andre steder staar. Haff mange Jærn i Jld, du somme brændte faar. Den Den Hollandsk Jsebrand, som for sit Herskab skulde Med Svensken endelig afhandling giort til fulde Om nogle poster, Hand forgiefs sig gjord umag Hand gaar maa skee vel hiem med uforrettit sag. Det Folck af Pomren staar paa færd af sted at rykke. Den stercke Bremen vil mand nu slet undertrykke. Men hun sig holder fast, af sig tør giøre kuud, Ja gifver mangen helt hans rest med lod och krud. Der har en kiøbmand med en god Soldat at giøre. En hver paa sin ræt staar den stund hand sig kand røre. Den Neder-Saxiske kreds i vaaben fører sig, Och hende faar i nød at hielpe endelig. en Farlig Hurlumhey kand det i Længden gifve. Ach, ædle Tydskland, ach ey meere Jeg tør skrifve Gud styr al ofvervold: smelt deris vrede Moed, Som Aabne Krigens port, och længes efter blod.
Danske Mercurius, 1666-10-01
Tydskland. DEn unge Keysers Sind at glædis nu begynder: Hans skøne Spansk Brud sig flux til hannem skynder. Hun er alt til Milar med Herre-stads och færd Ankommen och indført af baade leg och lærd. Tilbage nu kun staar de kaalde Alpers veye. Saa faar hun strax at see det Land sam hun skal eye. Er Kiærlighed en Jld, som mand mig paa gjør vis, Hvad tør hun frygte da for Alpers kuld oc is? FranckFranckrige. DEt siunis dobbelt død, med Døden læng at dragis.
Danske Mercurius, 1666-10-01
Den Danske Hanibal med soet ey vilde plagis, Men døede snart. Och det er høye hierters art: Hvad dem at giøre bør, de det fuldgjør snart. Den Frandske Søe-magt løb med Holland ud at fanckis: Paa veyen maatte til med Engelsken at banckis. De sloges frisk her om, indtil en storm angick, Mand veed ey grant endnu, hvo største skade fik Spanien Bilager holden er i Portugal med ære. Nu sofver Kongen hos sin skønne hiertens kiere. Paa tøsser femten Aar en venlig stillestandMed Spanien er gjort och Portugisens Land. Altingest midler tid i same stand skal blifve, Som Konning Bastian, den stund hand var i lifve, Det hafde lafvit self. Men hvo kand sige vist, Om Verden staar til den termin, och fanger frist.
Danske Mercurius, 1666-10-01
Engelland. VEd al sin Aarlogs mact vil Engelsken forbyde Det Holland ikke skal den Frandske bistand nyde Men andre tidinger och bud fra hiemmen faar. Med Londens skønne Stad kun ilde det tilstaar. Men arme Londen ach, som snart ey til est meere, Hvi skulde dig Vultan saa, græsselig skamfere? Hvor er den rigdom nu, hvor er den store magte Dig al Evropa før ærbydighed beviste, Ach ach den heede brand har det alt ødelagt. Och dig lyksalig, fremt for andre Stæder, priste; Men saa tilrid est nu, at self din Fiende maa, For din ulykkes skyld, med vaade øyen gaa. Ovilde du kun nu med ydmyghed bekiende, At det Guds finger var, som Jlden self optænde. Ovilde du dit Sind beqvemme nu til fred, hristenhed der skulde glædis ved. Den gandske Holland. Or Rytter ingen sig bekymre tør oc qvide: Hand er paa foed igien, och vil mod Fienden stride. Mod Kiwit och mod Horst afsagt er fredløs døm: Ved skarpen Bøddel-sverd skal Bugt kommis om. Mand fleere dag fra dag endnu vel faar opfundit, Som hafve stempling gjort, oc sig i lon forbundit Med Engelland, oc haft en farlig traad paa rock Men faar mand dennem fat, de faa betaling nok.
Danske Mercurius, 1666-11-01
Den Danske MERCURIUS til den 1. Novembris 1666. Danmark.
Danske Mercurius, 1666-11-01
Chur-Saxens unge Prinds af glæde nu kand blide: Hans Kongelige Brud er hannem lagt ved side. Paa Kiøbenhafvens Slot den stads fuldrefven blef Der mand den niende i Sædemaanet skref Det store krigs-skib, som var til Chur-Prindsens ære Opbygt af ny, mand saae sex hundre ljus at bære Jtakkel, mers och top. Mand skulde sagt vel brat, At Luftens under egn med stierner var besat. Hærpukkers hule liud al Staden ofver hørdis: Trometers fryde-klang til Himmelen opførdis: Kartower tordnede och skiøde skud i skud. En hver det høye par tilynskte got af Gud.
Danske Mercurius, 1666-11-01
Af vores Skibe gaar et antal under Norge, Mod onde Capere for handelsmænd at borge. Kand Helt vor Admiral i siune nogen faa Jeg haabis hand sig nok skal som en Helt bestaa Sverig.
Danske Mercurius, 1666-11-01
MEd Sverrig Tydsland er i gode nu fordragen: Al vrede glemmis skal, och haand i haand er tagen. Tilbage nu kun staar, at det som sluttit er, Med bref stadfæstis skal af begges Hofveder. Til Til Holland Jsebrand nu vilde strax hiemfarifik Sverrig dog saa vidt, at hun sig har forklarit Aldeelis upartisk, och ey skal Engelsken Nod Holland falde bi, men være begges ven. Hvad hendes Sendebud kand midlertid forrette til fred och god fordrag, det skal hand ey forgiette: Hand sigis der paa vel at drifve flittelig Dog Engelskmanden vil med nød beqvemme sig.
Danske Mercurius, 1666-11-01
Tydskland. EN pact af Førsterne med sammeltydig stemme Til Regensborg er gjort, mand Bremen ey skal gleme. Mand har Chur-Brandenborg saa vel som Luneburg udkaarit och paalagt at hafve derfor Sorg. De Luneborgiske mod Svensken frit henrykke, Och acte Vrangels hær at kiøre snart til krykke. Hand tør, maa skee sig self endnu til rette slaa Naar hand fornemmer, at det skal saa skarp tilgaa. O dersom hand i fred loed Bremen Bremen blifve, Och Bremen af sin ræt och vilde eftergive. Hvor mangen deel Helt i lifve da blef spart Som ellers falde vil for sverd och kule snart. Jmellem Pfaltz och Mentz Krigs-ilden ilde brænder Och hver dag sig endnu jo meer och meere tænder. Fuld store meglere vel bære der til vand: Men deris flid och raad dog intet hielpe kand. FranckFranckerige Der Admiral Ruben formedelst Storm adskiltis Fra sine Skibes-Flok, blant Fienden hand forviltis? Thi blef hand tagen bort imod ald lid oc att. Hvad var et enligt Skib imod saa stor en Magt, Den anden Hoffved-rest de vilde Bølgers Veye, Ey længre nu vil gaa. Men er i Vinter-leye Det Hollands skade var, den icke før fremkom Der det med Fienden var best tid at sprungit om.