Aarhuus Stifts-Tidende, 1820-11-30
Blandinger. Paris, den 25de Octbr. Meget mærkværdige ere de afgiørende Skridt, som man ved Hertugen af Bordeauxs Fødsel har gjort for at binde det franske Folk endnu aldrig har Regieringen handlet saa forekommende for at sikre sig Folkets Gunst. Denne Begivenhed var i og for sig selv allerede egnet til at udbrede megen Glæde over Frankrig, men Ultraerne have ikke villet ladet det blive ved den derved opvakte naturlige Tilfredshed. De have ogsaa villet fremkalde en kunstig, overdreven Glæde, og dette især hos Folkeklassen, for saaledes paa eengang, at frarive de Liberale deres Poppularitet og tilvende sig den. Hvem havde f. Ex. vel formodet, at urtop de samme : Øvrigheder, som for nogle Maaneder uden lode Folket, drive tilbage med Sabler og Kanoner, fordi det forlangte Opretholdelsen af den liberale Forfatning, nu vilde være saa høilige at tilstille hver Kulværer og hver Fiskerkiær i ling en Jndbydelse til et Middagsmaaltid og et BalDe Herrer Kulbærtre og Lastdragere, og de gode Ma da mer (Prætecturens Jndbydelsesskrivelse begyndte med Ordene: Monsteur, eller Madame, og var stillet til hver i Kulbærer eller Lastdrager og til hver Fiskerkiærling 1 Særdeleshed.) Fiskerkjærlinger vare selv ikke lidet forhansede over en saa uventet Ære. Men det dannede Parisike Publicum, endogsaa den egentlige Pedel, veed at skikke sig ret vel ved saadanne Leiligheder. Man mort sig hiertelig, spiser og drikker ligesaa hiertelig, skraalet at fuld Hals; Leve den og den! gientager eller beklag ver de Sange, man foredigter og forsynger dem og - tænker med alt det ligesom før. Stadens Øvrighed havde dennegang ikke undlagt det ringeste til sin Hensigts fuldkomne Opnaaelse. Alle de Embedsmænd, som sædvanlig frygtere, meget for at lamme. viis ellers ikke have et Minut at give bort, naar det kommer an paa at høre Menigmands Andragender, vare denne Gang saa nedladende, at de spille Amphyttioner, ved Folkefesten; endogsaa selve Præfecten holdt det ikke under sin Værdighed at besøge de Herrer Fleskedragere og Madamer Frugthandlersker ved deres Taffel. Da gaves 1 der Toaster, Sange, som vare bestilte af Politiet, Taler af Mairen, Musik, et godt Maaltid og tilsidst fik hver af Giæsterne endnu oven kiøbet en Sølvmedaille til Foræring. Al denne Gavmildhed og Nedladenhed er noget saa overordentligt i Paris, at man endnu ikke ret indseer, hvad man egentlig har villet dermed. Det er ogsaa værdt at lægge Mærke til, at ikke alle offentlige Folkeklasser, men kun nogle, have nydt al denne Ære, og at dette er netop dem, som stedse have udmærket sig ved en meget bestemt Charakteer. Hvem veed ikke, hvor rask Fiskekiærlingerne og Frugthandlerskerne f. Ex. stedse have tænkt og handlet? Disse Klasser har man derfor ogsaa altid ved offentlige Uroligheder maattet søge først at formilde. Derimod gives der andre, f. Ex. Vandbærerne, som bestandig have forholdt sig rolige. De sidste ere derfor ogsaa blevne forbigaaede ved hine Maaltider og deri har man gjort Uret, og hvad der er endnu værre, handlet upolitisk, thi da man nu eengang vilde hverve om Folkets Gunst, saa havde man ogsaa skullet udstrække denne Forekommenhed til de andre simple Folkeklasser. Men hvad der allerede Dagen efter saa temmelig ophævede Virkningen af alle disse Festligheder, var det iblandt Folket udspredte sande eller falske Rygte, at Brødtaxten skulde forhøies, og ved en saadan Hjøbspost forglemmer Folket i Paris alle beviste Høftigheder og Gunstbeviisninger. Endnu bør bemærkes, at man ikke havde eragtet det ufornødent i Politiets Folkesange over Hertugen af Bordeauxs Fødsel at nævne Chartet og at lade indbyde den Forskring, at den nye Spire af den kongelige Stamme skulde opretholde denne Grundlov. Et Beviis, at man dog foler, at det ikke er Folket ligegyldigt og Chartet bliver fuldbyrdet eller ikke, og at man i denne Henseende maa berolige det ved enhver Leilighed. Kun bemærker man ikke, eller vil ikke bemærke, at de nuværende Undtagelseslovuophørlig forstyrre denne Beroligelse, og man vi forgiæves meddele den Forsikring, at en Tinger, eller bliver ved at være, naar den allerede ikke længere er til, eller, naar der bliver handlet saaledes, som om den ikke længere var til. Forlangte Jndrykkelser.