Berlingske Tidende, 1831-02-07
London, den 18de Januar. Storbritanniens Premierminister, Grev Grey, er født den 25de Marts 1764. Han er den ældste Søn af General Charles Grey, der under Syvaarskrigen var Adjutant hos Hertug Ferdinand af Brunsvig, og i den amerikanske Krig var en af de commanderende Generaler. Siden blev han Generalgouverneur i Vestindien. Da hans ældre Broder, Grev Henry Grey, døde uden Børn, tilfaldt dennes Tiller og Godser ham, og, da har selv døde i Aaret 1809, hans Søn, den nuværende Premierminister. Allerede i Aaret 1786 blev Grey, efterat være hjemkommen til England fra en Udenlandsreise, Medlem af Underhuset for Grevskabet Nordthumberland, og erhvervede sig snart stor Agtelse som Parlamentstaler. Et let, flydende Sprog, en lidenskabelig Fremstilling, et Gjenstanden hurtigt opfattende Blik og ualmindelig Aandskraft, udmærkede hans Foredrag. Tilligemed For og andre talentfulde Mænd var han længe i Opposition mod det Pitiske Ministerium. Med dem fægtede han mangen sen haard Kamp i Parlamentet imod Ministrene og disses Tilhængere, der dog ikke veege deres Modstandere i Dygtighed og Snildhed. Da det mærkværdige Brud imellem For og Burke skeete, strax efter den franske Revolutions første Begivenheden, og da Burke derpaa forenede sig med Ministrene, til hvilken ogsaa det Portlandske Partie nu sluttede sig, vedblev Grey af være For urokkeligen hengiven, endskjøndt Oppositionens Rækker tilsidst smeltede saaledes sammen, at For selv, og mange at hans Venner, tog Afskeed med Underhuset, hvor da Tierney en Tidlang ene fortsatte et Slags minorenn Opposition. Grev lagde paa hiin Tid sine liberale Anskuelser for Dagen, især som Medlem af Folkevennernes Samfund, og ved lydeligen at misbillige Krigen mod det republikanske Frankrige. Pitt og hans Colleger trak sig i Aaret 1801 tilbage fra Forretningerne, da Georg til vægrede sig ved at bevilge Concessioner for Katholikerne, som hine ifølge Unionen med Jrland havde tilbudt og givet deres Æresord paa at forskaffe. Uden at opfylde hiint Løfte kunde de nu ikke beholde deres Poster, og den Addingtonske Bestyrelse aabnede en ny Mark for politisk Strid. Grey, For og alle de forrige Oppositionsmedlemmer traadte igjen ind i deres Pladser, medens Windham og Andre dannede en ny Opposition, og Pitt var en rolig Tilskuer af den hele Færd Addington sluttede Freden i Amiens, men saae sig ikke i Stand til at holde den, og nødtes til at træde ud af Ministeriet, da Underhuset, der baade bestemmer Ministrenes og deres Modparties Skjæbne, gav ham de utvetydigste Beviser paa den ringe Tillid, det havde til ham. Jmidlertid havde den gamle og den ny Opposition forligt sig saavidt, at begge gjorde fælleds Sag, og uagtet Pitt med sine Venner styrtede det Addingtonske Ministerium, kunde det dog ikke lykkes ham eller disse, at danne et nyt efter eget Ønske. Det katholske Anliggende blev stedse en Anstødsteen, Pitt paatog sig alligevel tilsidst at danne et blandet Ministerium, hvori han satte sine Venner og nogle Venner eller Tilhængere af det Addingtonske Ministælum. Grey dannede tilligemed ForVindham og nogle Flere, der ikke vilde modtage Pladser under i Pitt, atter en betydelig Opposition. Efter Pitts Død i Januar 1806 afsloge hans Colleger al Medvirkning i Bestyrelsen, og Statsroeret kom altsaa over i den forenede Oppositions Hænder. Grey, der nu, efterat hans Fader var ophøiet til Jarl, kaldtes Lord Howick, efter Baroniet af dette Navn, blev, da hans Talenter og hans politiske Betydning gjorde ham aldeles skikket til at indtræde i det ny Kabinet, kaldet til at være Marineminister og første Admiralitetslord. Vel havde han hidtil ikke havt Leilighed til at erhverve sig den Erfaring, der behøvedes i denne hans ny Stilling, men det vilde være uretfærdigt at miskjende den Jver, hvormed han anstrængte sig for sine Pligters Opfyldelse, især naar man overveier, hvor vigtigt det ham betroede Departement maatte være under den vedvarende Krig. Da For, nogle Maaneder efter sin store Rivals Død, ogsaa endte sin jordiske Bane, blev Lord Hovick den 24de September 1806 udnævnt til Minister for det udenlandske Departement, hvilket Embede, som For hidtil havde beklædt, han bestyrede indtil Ministeriets Opløsning i Marts 1807. Lord Eldon bemærk de nogen Tid derefter, at dette Ministerium havde virket saa kraftigen, at det ikke var blevet overvundet af nogen Opposition, indtil omsider et Modpartie udgilaf det selv og en Concession angaaende det katholske Anliggende (Jrlands Emancipation), som Ministerne tilraadte, anledigede Kongen til at yttre sig om deres Adfærd paa en Maade, der ikke lod dem andet Valg tilovers, end at tage deres Afsted. Kort efter denne Periode blev Lord Hovick, ved sin Faders Død, Pair af Storbritannien og Greve. J Forening med Lord Granville og dennes Venner deeltog han i en heftig Opposition imod Hertugen af Portlands, den af en forrykt Snigmorder dræbte Percevalls, og Lord Liverpools efter hinanden følgende Ministerier. Det Greenvilleske Partie afsondrede sig siden fra Oppositionen og udsonede sig med Ministeriet; Lord Grey selv tog i den sidste Tid af Lord Liverpools Ministerium en langt ringere activ Deel i Discussionerne i Overhuset end før. Efterat hiin sørgelige Skjebne, Lord Liverpools Sindsvaghed, havde berøvet England hans Tjeneste, optraadte Grev Grey under den politiske Strid, hvortil Cannings Angred paa hans fordums Colleger gar Anledning, - ligesom ogsaa siden, da Hertugen af Wellington kom til Statsroret, - atter paa det politiske Livs Skueplads og helligede Statsforhandlingerne dette med al sin forrige Virksomhed. En Tidlang betragtedes han som Oppositionens Høvding, og stod i venskabelig Forbindelse med Hertugen af Clarence (Hs. M. den nuregjerende Konge). Efter det Wellingtonske Ministeriums Rederlag i Parlamentet, i Anledning af Civillisten, og dets Medlemmers umiddelbart derefter paafulgte Ansøgning om at maatte resignere, befalede Hs. M. Kongen Lord Grey, at danne et nyt Ministerium; dette gjorde han med saa liden Vanskelighed, at det Ministerium, der endnu om Mandagen var i fuld Besiddelse af Magten, allerede næste Mandag blev afløst af et andet. - Lord Grey, nu 65 Aar gammel, er et Par Aar ældre end Hertugen af Wellington, som i Mai Maaned d. A. fylder sit 62de Aar; fremfor Hertugen, har han som Premierminister det Fortrin, at eje mangeaarig Erfarenhed i Statsforretninger og i den almindelige Statskonst. J Kaag. Nicolai Ditlev Amund Ræder, Overanditeur, Borgemester og Bye i foged, samt Bye= og Raadstueskriver i Horsens; Giør vitterligt: at efter Begiæring af afdøde Bager Jørgen Raarups Enke, Karen Hielm i Hersens, bliver, paa Grund af dertil under 1ste October 1832 erhverve Kongelig allernaadigst Bevilling, Alle og Enhver, som formene sig at have nogen Adkomst til følgende hende tilhørende Eiendomme, nemlig : Huset No. 355 i Smedegaden, Gaarden No. 356 paa Hjørnet af Smede= og Kilde gaden og Huset No. 357 i Kildegaden, alle her i Hørsens, herved med Aar og Dags Varsel, indstævnede til Møde for Hørsens Byetingsret, der holdes paa Raadhuset den første Tirsdag i Mai Maaned 1832, om Formiddagen Kl. 10, for der og da med deres formeentlige Adkomster at fremkomme og samme at beviisliggiøre samt for, i Mangel heraf, efter foregaaende Demonstration og Paastand, at høre bemeldte Jørgen Raarup Enke, Karen Hielm, ved Dom kiendt eiendomsberettiget til fornævnte Steder med Tilliggende, alt i Medfor af berørte allerhøieste Bevilling. Forelæggelse og Lavdag kan efter Forordningen af 3die Juni 1796 ikke ventes. Til Bekræftelse under mit Navn og Segl. Horsens, den 25de Januar 1831. Ræder. (L. S.)