Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-01-30
Uddevalie, d. 9 Jan. Da Hs. K. H. Sverrigs Kronprinds havde bestemt sin Ankomst paa svensk Grund til de 7de i denne Maaned; saa afgik samme Dag efter kongl. Ordre, Statsraad Friherre G. Adlersparre, i Følge med Gothenborgs Landshøvding Grev Rosen og, i Biskop Doctor Wingards Sted, Provst Doctor Brunnins i Tanum, fra Tanum Præstegaard, for at modtage Hs. Kongel. Høihed paa Grændsen. Kl. 11 indtraf Hs. Kongel. Høihed under et fra begge Strandbredderne gjenlydende Hurraraab. Han blev ført i en Slup, og ledsaget af Hr. Durchlauchtighed, Prinds Frederik af Hessen. En talrig og hæderlig Forsamling af Landets Jndvaanere omgav ham, der først førte ham til norsk Svinesund, hvor man tog Frokost, hvortil ogsaa de paa den anden Bredde ankomne Svenske bleve indbudne. Prindsens og flere Skaaler bleve drukne under Musik og Canonernes Løsning, og denne Afskedsstund, viste et rørende Optrin af den uddeelte Kierlighed denne Første har vundet hos et Folk, hvor han efterlod sig et mindeværdigt Savn. Derefter landede Hs. Kongl. Høihed i Svensk Svinesund, og modtoges paa Broen af forhennævnte Svenske Herrer, hvilke i Forveien forføiede sig tilbage over Sundet. Hr. Statsraad Friherre Adlersparre Hilsede Prindsen saaledes: Durchlauchtigste Forste, Allernaadigste Herre! En viis Konges og et ædelt Folks fri Valg, Eders Kongl. Høiheds Nidkierhed for en ældgammel, fri og tapper Nordisk Nations Vel, have ledt Eders Kongl. Høiheds Skridt til denne Grændse af Riget. Gders Kongl. Høihed ledsagedes herhid af høihjertede, ædle og tappre Nordmænds Taknemmelighed og Taarer. Eders Kongl. Høihed mødtes her af disse sørgende naturlige Fosterbrødre og Venner, hvilke af de Egenskaber, som beredte Nabo Rigets Held og Forsvar, vente deres egen Velfærd og Tryghed. - Det sønderstykkede, lidende, blodende Sverrig, har følt sin Trang til jevn og uskrømtet Dyd, til provet Klogskab, til et Mod, som alt i Farens Stund reiste sig urokkeligt og seirende; det har følt sin Trang til disse Egenskaber i sin Bestyrelse; det har solt sin Vanmagt, længere at nære det Hovmod, den forfængelige og letsindige Higen efter en falsk Ære, som ikke sjelden omgiver Tronerne; det øn skeer nu af en alvorlig, stærk og erfaren Haand at see sine udtømte Kræfter gjenoprettede, sin borgerlige Frihed og sin politiske Selvstændighed bevaret; det ven ter sig af samme kraftfulde Haand, at see alle Samfunds Classerne i noieste Forbindelse og i lige Lyksalig bed; dets meest uheldige og ei sjelden meest gavnlige Sønner vente sig Opreisning i deres Lidelse og Tryghed i deres Vel, det venter sig at see sin National Oplysning bevaret og forhøiet af den, som i Nabolandet har været Videnskabernes første Dyrker og Ven, det hilser nu med Glædens og Haabets Taarer sin Prinds og sin tilkommende Konge!" - Sverrigs Krigshær, denne hæderlige og af Verden boundrede Samling af Medborgere, skal for sit Fosterlands Selvstændighed med Glæde møde Farerne og Døden, naar den at en Prinds, hvis lysende Krigshæder alt er ledsaget af Medborgerlighedens Vidnesbyrd, kaldes til Heltedaad og Udødelighed." – "Det er mit sødeste Ønske, at Eders Kongl. Høihed paa den slibrige og møisommelige Bane Eders Kongl. Høihed nu betræder, maatte ledsages af Medgang og Tilfredshed. Dette er tillige et Ønske for mit elskede Fædreneland. Det kan et være uventet eller saarende for en Første af prøvet Visdom og kraftfuld Dyd, paa denne Bane at modes og modvirkes af de lave Lidenskaber, af Miskjendelse, Utaknemmelighed og Forglemmelse af de største Val gierninger. Disse den menneskelige Naturs Skygger skulle visseligen følge Eders Kongel. Høiheds ligesom hver dydig Mands Virkekreds, men de skulle et for morke den. Mit Fædreneland eier endnu i sit Skjød Mænd af provet Redelighed og Visdom. Jeg forudseer at Deres bifald og Taknemmelighed skulle i Forening med Selvbevidstheden af rene Hensigter og ædle Bestræbelser. for et Folks Vel forsøde Eders Kongel. Høiheds Dage. Det Svenske Folk foler, at det er denne Nydelse, et Regjeringslysten, ei den pralende og falske Glands, der omgiver Konge=Throner, som har noget Værd for Eders Kongel. Høiheds Hjerte. Det er ved Tarvelighed, og den høieste Jevnhed i Sæder, forenede med Borgerdyder, med Visdom og Mod, at Eders Kgl. Høihed allerede har erhvervet sig en hæderlig Nordisk Nations evige Kjerlighed. Sverrig føler, ligesom dette tappre og tarvelige Nabosolk, sin Trang til at gjenvinde ud tomte Kræfter, og det erkjender nu endelig for sin Velgjører den Regent, som letter dets Byrder. Jeg er overtydet om, at dette oplyste National=Sindelav bliver Grundvolden for den Kierlighed, hvormed det Svenske Folk omfavner Eders Kongel. Høihed."