Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-03-03
For 100 Aar siden stod Sverrigs Carl d. 12te, der ikke var skabt til at fornye Gustav Adolphs stolte Dage, som Seierherre i Sachsen og Polen. Medens hans genialske Modstander, Peter I., den Russiske Magts Skaber (siden 1721), og dette colossalske Riges første Keiser, i Stilhed forberedte sig, ved en forbedret Tactik, at giengielde Carl Nederlaget ved Narva, regjerede Stanislaus Leseisky, Carls Client, i Polen, og Friedrich August (siden 1697 Konge af Polen) maatte 1706 i Altrandster Freden nedlægge den Polske Krone, som først den blodige Dag ved Pultava (1709) kunde forskaffe ham igjen. Fra den Dag af har Sverrig, selv i sin lykkeligste Periode, under Gustav III. (1771 til 1792) ikke kunnet gjensamle sine tabte Statskræfter. Kun Dannemark, stod som en urokkelig Klippe og næsten uden væsentlig Forandring i dette stormfulde Aarhundrede. Frederik den Fjerde befæstede den Danske Krigsmagt og dens Navnkundighed. Under ham tog den længste og vanskeligste Krig, Dannemark i de nyeste Tider har ført, sin Begyndelse. Tre Gange i dette Aarhundrede blev den Danske Stat truet af mægtige og navnkundige Fiender, men en god Genius, syntes hver Gang at vaage over det. Den frygtelige Carl d. 12te, som Europa skjelveds for, endte sin seierrige Bane ved Frederichshald (1718); Peter den 3die blev afsat, da han stod i Begreb at begynde Krig med Dannemark (1762), og Poul d. 1ste døde, da det nordiske Forbund (1801) havde foranlediget et Søslag, som viste Verden, at de nuværende Danske endnu ikke vare vanslægtede fra deres Forfædre. Rigers gunstige Beliggenhed og vise Regjering har bestandig afværget Nabostaternes Skinsyge, og en retfærdig Neutralitet har værnet om dets Selvstændighed og Handelsfordeele. Tre Bernstorffers vise Statsbestyrelse have (fra 1762 til 1807) i tre Slægter end mere befæstet Dannemarks Lykke og Hæder. Peter I. fremkaldte vældigen et ueultiveret Folk fra Barbariets Mørke, men kun langsomt gik det Russiske Rige, en Kjæmpe, der staaer med den ene Fod i Asien og med den anden i Europa, frem i Civilisation. Paa Sverrigs Bekostning lænede Peter sig op til Østersøen og byggede i Ryggen, af sin i Polen seierrigt fremrykkende Fiende det prægtige Petersborg, den ny Residence. Den stolte Bygning, som Peter I. lagde Grunden til, fuldendte Catharine II. (fra 176298). Hun skjenkede og fratog Huset Biron Churland; ved hendes Jndflydelse besteg Stanislaus Augustus, Grev Poniatowsky (1764) den Polske Trone, og efter hendes Bydende, traadte han efter Polens tredie Deling, som udslettede denne Stat af Europas Kort, tilbage i Privatstanden, for i Petersborg at ende (1798) sin ephemeriske politiske Bane. - J sine seierrige Krige overtydede hun Europa om den Os manske Stats Afmagt; thi dette Rige, i hvis Statholderskader dristige Usurpatourer vide at forsvare sig, bestaaer i Grunden kun ved de Staters Uenighed, som kunde deele det. - Men aldrig opvakte Efterfølgerne af den mægtige Muhamed II., som omskiftede Korset paa Sophiekirken i Constantinopel med Halvmaanen, større Opmærksomhed ved sin Stilling end netop nu, da Frankrige og Rusland, som allerede paa Mährens Slætter have maalet deres gjensidige Kræfter, staae imod hinanden paa hiin Side Weichsel, og da Frankrige har paataget sig Tyrkiets Garantie, og General Michelson har ført en Russisk Hær til Wallachiet. Endnu for 100 Aar siden vare adskillige Europæiske Stater selvstændige Magter, men, som nu aldeles have mistet deres Navn, eller er kommen under Frankriges vidtomfattende politiske Vægt.