Berlingske Tidende, 1767-08-01
Efterat Hs. K. M. paa Rigets Stænders underdanige Tilskyndelse ved 1756 Aars Rigsdag, har i Naade eragtet, at Præstemanden Mag. Johan Wennerberg burde nyde 300 Daler Stift. aarlig Pension for sig, og Hustrue efter hans Død, for det af ham opgivne og kundgjorte Middel imod den stemme Sygdom, Fald-Søien kaldet, og han desuden efter Fortieneste og Duelighed at vorde befordret til noget Præstekald i Linkøvings Stift; saa har han, paa de af ham ved sidstleden Rigsdag andragne bevægende Omstændigheder, ikke aleene udvirket Geistlig Standens private underdanige Recommendation (Foreskrift) hos Hs. K. M. til det da ledig værende Rystads Pastorat, men ogsaa, ved at sørevise samme Recommendation i de øvrige Stænder, imod førstbemelte Stands Hensigt, udvirket sig deres fælles Bistand herudinden; og, da bemelte Pastorat imidlertid var bleven bortgivet, endog siden erhvervet sig Rigets Stænders underdanige Tilskyndelse for sig, at erholde Hs. K. Vasksnaadige Bestalling paa det første ledigt vordende Regale Pastorat, som er lige saa got om ikke bedre end Rysteds Menighed i Linknings Stift. Men da saadan Sagens Udfald er stridende imod Hensigten af ovenmelte Gelsing, Standens for Wennerberg aflagde private Recommendation, hvilken har givet Anledning til Rigets Stænders paafulgte Beslutning; da det ogsaa synes, at Wennerberg, med det han nu paa 9 Aars Tid af Staten har oppehaaret i aarle Pension, er tilstrækkelig belønnet for sit Middel imod Fald Soten, efter den Kraft, som Middelet er befundet at have, saa have Rigets Stænder eragtet billigt, at deres ved sidste Rigsdag aflagde underdanige Recommendation for Wennerberg, den han endnu ikke har nydt got af, maa ogsaa herefter blive virkesløs, og han vorde befordret i sit Stift, efter den Fortieneste og Duelighed, som han i Ligning mod andre Præstemænd kan besidde. Hvilket er hos Hs. K. M. af Rigets Stænder i Underdanighed anmeldet. S. D. Udi Landshovdingens, Ridder af Hs. K. M. Nordstierne-Orden, Friherve Strømfoldes til denne Rigsdag indgivne Beretnings 15 s., har han anmeldet Nødvendigheden deraf, at Betienterne ved Blekinge Lands Cancellie forstærkes med en Cancellist paa 2 til 300 Daler Silsmes. aarlig Løn, saa og at Lands Secretairens og Lands-Kammererens tilstaaede Penge Løn og Skriver-Hielp ere utilstrækkelige, til hvis Forbedring Landshovdingen har anholdet om, at samme maatte vorde inddeelte i Korn Renter, hvoraf det i Lehnet skal være tilstrækkelig nok ubestemt. Hvorhos han ogsaa har søgt om nogen Forøgelse udi den til Skriv Marerialier ved Cancelliet paa Stat anførte ringe Sum, nemlig kuns 15 Daler Stisme., da dog dertil skal, ved nu værende Priser, have medgaaet over 200 Daler samme Mynde aarlig. – Foruden det at Rigets Stænder noksom have befundet, hvad skadelige Virkninger have flydt deraf, at ny Løn nings-Jnddeelinger ere tilkomne Tid efter anden, kan ey heller deraf tages nogen Grund til at søge Jnddeeling, at Kronen har nogen beholdne Korn-Renter i Provincerne, da det er ustridigt, at Kronen ikke desmindre savner fornødent Brød-Korn for sit eget Vagt- og Arbeyds=Mandskab, saa at Udgifts Staten aarlig besværes med anseelige Partier KornVahres Jndkiød; Videre, naar Kronens Formue ikke tillader at forsee alle i lige Begivenhed bestædede Løntagere med Jnddeelinger, bliver det saa meget mere betænkeligt at giøre nogen Farskal imellem Undersaattere som besidde lige Ret, da den Forbedring som den ene erholdt, skalle deels tiene til Exempel for andre, at søge lige Fordeel, til Kronens Jndkomsters Formindskelse, deels giøre Mangelen for de øvrige mere følelig; derfor, og i Henseende til Statoverkets nærværende Middel løse Tilstand, have Rigets Stænder eragtet, at de hverken kunne bevlige den for Land-Betienterne i Blekinge søgte Jnddeeling, eller den foreslagne Forstærkning paa en Cancellist og Skrev Materiatte Summens Forøgelse, men de have holdet for, af de Forrige Vilkors Forbedring maa komme an paa den Virkning, som de paatænkte Anstalter til Penge Værdiens Opretning maatte kunne tilveye bringe. S. D. Hos Rigets Stænder har Lerreds-Fræmmer Societetet i Stockholm besværer sig derover, at ved forefaldande Leveringer af mindre Beklædnings Poster til de heri Staden forlagt, hvervede Regimenter, skal Societetet ikke være beholdet ved den Fortrins=Ret, som det i Krast af ældre Resolutioner formeener sig at have, men, paa Societetets herom giorte underdanige Forestilling, har Hs. K. M. den 18de Januarii indeværende Aar i Naade erklæret, at bemelte Beklædnings Posters Jndkiøb burde skee ved Auction, og at Societetets paastaaede Options-Rettighed derved ikke kunne have Sted; Societetet anholder nu om Forandring. udi denne sidste Deel af bemelte Erklæring, med Paastand, at det, i Kraft af 36 §. i den Kongel. Resolution paa Stædernes almindelige Besværinger af Aar 1723, saavel ved sorefaldende Auctioner, som ellers, maa være nærmest til Leverancerne, naar det vil paatage sig samme til den laveste Pris, som andre enten ved eller uden Auction byde. – Rigets Stænder have taget denne Sag udi Overveielse: Og da den Frihed og Rettighed, som tilkommer Borgerskabet i Almindelighed, og enhver Lem deraf i Særdeleshed, ved Kiøb og Salg at søge sin beste Fordeel, uden at være forbunden at holde sig til nogen anden end den, som i begge Tilfælde byder de fordeelagtigste Vilkaar, den Rettighed iligemaade tilhører Hs. K. M. og Kronen; Da og Auction befindes at være den beste, om ikke den eneste Udvey til, ved Jndkiøb at sætte Sælgerne i nogen Strid, ligesom det ved Salg skeer paa samme Maade med Kiøberne; hvorfor det ey heller kan betages Kronen, for at opnaae de billigste Priser, at betiene sig af denne Jndkjøbs Maade, hvilken desuden ikke er ny, men findes allerede fastsat ved ovenmelte 36 s. udi Resolutionen, af 1723, paa Stædernes almindelige Besværinger, naar da de mindre Beklædnings-Posters Jndkiøb bør skee ved Auction, bortfalder ogsaa al Paastand om Option af sig selv, som stridende imod offentlige Opraabs baade Natur og Hensigt; Altsaa have Rigets Stænder ikke fundet Aarsage til, at skynde Hs. K. M. til nogen Forandring udi ovenmelte paa ankede Forfatning. S. D. Ved at igiennemsee de Personelle Stater, have Rigets Stænder merket, hvorledes endeel Embedsmænd og Betientere, som Tid efter anden ere vorden forordnede til nogen overordentlig eller temporaire Embede eller Forretning i Rigets Tieneste, have, efterat samme Forretning eller Commission har ophørt, alligevel som oftest beholdet for deres øvrige Levetid og oppehaaret den Løn, som derved var dem bevilget medens Forretningen virkelig vedvarede, alt til Statens Betingelse. – Ar afværge en saadan privat Byrde for Staten, samt til dens Lindring i sine Udgifter for Fremtiden, have Rigets Stænder befundet sig foranledigede, i Underdanighed at tilskynde Hs. K. M., at naar nogen vorder forordnet til en saadan Extra Forretning eller Commission, da udi hans Fuldmagt, Constitutorial eller Tienestebrev maa udtrykkelig forbeholdes, at Lønnen, Tractamentet, m.m. som under vedvarende Forretning maatte vorde ham tilstaaet skal usselbarlig ophøre med den samme Dag, som Commissionen ophører; Saa og at Hs. K. M. og Rigets Stats Stats-Contoir maa gives betimelig Kundskab om saadan Forretninge Slutning, hvilket da haver, under Ansvar, strax at iværksætte og lagttage en saadan Afgang. S. D. Hos Hs. K. M. har Fæhnrichen ved Kbo Lehns Regimente, Frideric Bogislaus Fock i Underdanighed andraget, hvorledes han den 2den Januarii 1762, i Trefningen ved Newkahlen, skal af en Musqet Kugle være bleven ilde saaret i sin høyre Axel; i Henseende hvortil han har anholdet om at vorde benaadet med nogen aarlig Pension, ligesom det skal være vederfaret andre, som have haft lige Ulykke. med ham, i det at de have opfyldet deres Pligter. Men han har derpaa bekommet saadan Resolution, at Hs. K. M. ikke kunne give Sit naadige bifald dertil. – Ved at overveie denne Sag, som bemelte Fæhnrich siden hos Rigets Stænder, har forfulgt, have de vel anseet at han saa meget mere fortiener Medynk og Medlidenhed i Henseende til ovenmelte Ulykke, som han, ved den Leylighed da han blev saaret, skal have viist særdeles Prøver paa Mandighed og tappert Forhold; Men da deslige Tilfælde og farlige Hændelser, som en Soldat er underkastet i Feldttog, ikke sædvanligen medføre nogen Rettighed for den som de ramme, derfor at nyde nogen særdeles Belønning; og da Fæhnrich Focks Forhold ved bemelte Trefning vel geraadet ham til velfortient Hæder, men synes dog ikke at kunne regnes iblant de besynderlige Krigs Fortienester, for hvilke Hs. K. M., ved naadig Forordning af 14 Julii 1761 har udlovet særdeles Belønning; altsaa have Rigets Stænder befundet sig ikke at have Anledning til, underdanigst at skynde Hs. K. M. til at bevilge ham den søgte Pension. S. D. J det at Rigets Stænder have foretaget sig at granske de Udgifter, som Manufactur-Fonden uundgængelig bør bestride for Fremtiden, i Følge det Maal, hvorhen man med samme Fond har sigtet; samt hvad Jndskrænkninger derved, uden det Almindeliges Skade, maatte kunne vedtages, til Lindring for samme saa saare svækkede Fond, have Rigets Stænder ogsaa nøye tilseet, af hvad Beskaffenhed og Virkning de Præmier og Opmuntringer ere, hvilke, efter adskillige Forfatninger, endnu tilstaaes den bedre Faar-Avlings Forfremmelse. – Rigets Stænder have herved befundet: 1) at, efterat de for Spanske Faar efter forrige Forfatninger tilstaaede Jndforskrivnings-Penge, 40 Daler. Silst. for Stykker, efter vedbørlig Anordning den 1 Junii 1763, ere vorden afskaffede, saa betales nu intet andet Premium for at skaffe udenlandske Faar ind, end 4 Daler 16 Øre Silm. for hvert Faar, som fra Eidersteds indkommer. 2) At i Steden for de fra Aar 1740 af udbetalte Præmier for hver fuld god Vædder af Spansk, Engelsk eller Elderstadtisk Slags, har nu enhver Bonde, som udviser Flid til den bedre Faar=Avlings Opkomst, og holder baade en fuldgod Vædder og et vist Antal Faar af Spansk eller Elderstadtisk, Slags, at bekomme et derefter lempet Præmium. 3) At ogsaa Steden for de Salg Præmier, som Præster og Stands Personer forhen have erholdet for Avlings-Væddere, nyder den, som beviser, Vinteren over at have fremføder 30 fuldgade Faar, derfor 4 Daler Silsm. aarlig; For 50 Stykker 8 Daler, for 100 Stkr. 12 Daler, og siden 10 Daler Silmes. Forøgelse for hvert 100 Stykker flere fuldgade Faar, som ved en Stamme underholdes; dog at sammePræmium ikke maa strække sig til dem, som have bekommet Kongsgaarder eller andre Kronens Eiendomme under Forpagtning med den Forbindelse, at indrette og vedligeholde Skæfferter. Og 4) At, som det Tilvirknings=Premium, 6 pro Cento, som har været tilstaaet Fabriqueurerne for de af den indkiøbte Uld forarbeydede Klæder og Tøyer, ere befundne ganske svare for Manufactur-Fonden, og have tillige kuns slet ført til Maalet; saa har Manufactur-Contoiret været nødsaget til aldeles at ophæve disse paa den Svenske Uld lagte Tilvirknings Præmier, hvilke saaledes ikke fra Aar 1762 af ere vorden nogen Fabriqueur gotgjorte. Hvorledes nu forbemelte Opmuntringer maa kunne til øve det Almindelige meere eller mindre Nytte, der have Rigets Stænder taget i behørig Overveielse: Og, uagtet at Jndforskrivnings Præmierne for Spanske Faar ere ved ovenmelte Anordning vorden afskaffede, og de for Edersdorske Faar nedsatte til det halve; Saa dog, paa det at den ægte Faar=Hagel, hosten treetigen forde vanslægte ved en Blanding med Svenske Faar af en slettere Art, dog med saa meget des større Sikkerhed maa kunne vedligeholdes, have Rigets Stænder eragtet, at disse Premier maa herefter tilstaaes saaledes, 24 Daler Silst. for hvert Spansk og 6 Daler, dito Mynde for hvert Eiderstadtisk fuldgat Faar, som skaffes hid ind i Riget. – Angaaende de for deslige Faar-Creatures Underholdning hidindtil paa een eller anden Maade betalte Premier, hvilke ikke med nogen tilforladelig Sikkerhed, kunne controlleres, og saaledes med Føye bør mistænkes forat være behæftet med meget Misbrug og Undersleb, da befindes de desuden, efter nogle Aars Erfaring, at have ganske lidet befordret til det rette Maal, eller til at tilveyebringe storre Forraad af god Uld til Fabrikernes Fornødenhed, helst da den største Deel af den Uld, som af Almens fuldgade Faar Slags vindes, ikke kommer Fabrikerne tilgode, men anvendes blot til dens eget Brug; Altsaa, og da Riget paa denne Maade ikke vinder den Besvaring i at forskrive Spansk og anden bedre Uld ind i Riget, som har været sigtet til med den bedre Faar Avlings Forfremmelse; saa have Riget Stander eragtet, at disse Faar Premier, af hvad Navn de være maatte, skal herefter aldeles ophøre. – Hvad videre angaaer ovenmelte 6 pro Cento Tilvirknings Premier, dem Manufactur=Contoiret med god Grund har ind-holdet, som mere tienlige til en svar Udgift for Manufactur-Fonden, endtil nogen virkelig almindelig Nytte, da have Rigets Stænder, ladet det derved forblive. - Og have Rigets Stænder i Underdanighed anholdet hos Hs. K. M. om alt dettes Jverksættelse. S. D. Af den til indeværende Rigsdag af Rigets Stænders Børnehuus- og Hospitals Deputation i Underdanighed aflagde Beretning, have Rigets Stænder befundet, at Formynder-Kammeret her skal have at fordre hos Stockholms Stad en Sum af 18925 Daler 9 Øre 12 P. Silsme. reysende sig af adskillige Laan, som Staden har erholdet fra Aaret 1668 til og med 1693, og hvorover Tid efter anden ulige Slutnings Regninger ere vorden forfattede, uden at nogen vis Sum endnu er vorden fastsat. Hvorfor, og paa det at bemelte Sag ikke langere maa blive i Langdrag og ligge hen urørt, til Savn for Formynder=Kammeret, Rigets Stænder have i Underdanighed anholdet, at det til at opnaae en desto forderligere Ende derudinden, maatte i Naade behage Hs. K. M. at befale de Vedkommende, som Hs. M. efter forrige K. Anordninger befinder egentligen at bør oversee og afgiøre denne Fordring, at de under Ansvar, uforhalet befordre den til lovlig Endskab; J hvilken Henseende Rigets Stænder ogsaa Underdanighed have vedlagt de Deputeredes fra denne Stads Justice- og Handels Collegier den 10de Martii 1756 forsattede Liquidation over forbemelte Fordring. S. D. Ved det at nu afdøde Landshovding og Ridder af Hs. K. M. Sverds-Orden, Friherre Marten Kalling. hos Rigets Stænder har med sin Recommendation understøttet Lands-Staten i Gottlands Lehn, samt Clerecte- og Skole Staten i Wisby, udi deres Ansøgning om at de, ligesom det for Superintendenten der er vorden bevilget, maa nyde deres Lønner inddeelte af Kronens der i Lehner ubeskikkede Renter, har Landshøvdingen ogsaa for sin egen Deel begjært, at Roma Kongsgaard, som har været overladt Landshovdingerne paa Gottland under Forpagtning, den enten maatte reedes og skyldsættes, samt vorde ham beregnet paa Jnddeeling, tilligemed Fyldest af andre beholdne Renter, eller og at han, paa lige Maade som hans Formænd, maa uryggelig beholde samme Kongsgaard imod sædvanlige Vil tor. - Men uagtet at Rigets Stænder tilstaae, at Tidernes Forandring ved nu værende opstegne Vahre Priis, har sat de med Penge-Løn aflagte Embedsmænd og Betientere i slettere Vilkaar end deres Ligemænd, som have inddeelte Lønner; saa dog, da Rigets Formue ikke tillader at anslaae Jnd deelinger til alle i lige Egenskab værende Løntagende, have Rigets Stænder, i Henseende saavel dertil, som til de flere forekomne Skæl og Omstændigheder, besundet betænkeligt at samtykke udi den forlangede Jnddeeling for den Gottlandske Lands Clerecie og Skole-Stat, men de bør nøyes med og oppeble de Udvoye og Forfatninger, som maatte kunne vedtages for Rigets Penge-Løntagere i Almindelighed, til deres Vilkors Forbedring. Af samme Aarsag have Rigets Stænder ey heller kunnet bevilge nogen Jnddeeling for Landshøvdingen paa Gotland, hvilken Fordeel den sidst afdøde Landshøvding Kallings Formand i Embedet har frasagt sig, helst da den Roma Kongsgaards Forpagtning, som er overladt bemelte Landshøvding, for en vigtig Deel erstatter Forskællen. imellem inddeelt og uinddeelt Løn, hvilken Forpagtning Stænderne og, i Henseende hertil, have eragtet billigt at Landshøvdingen paa Gottland beholder indtil videre. S. D. J Anledning af Hs. K. Mss, naadige Secrete Proposition, have Rigets Stænder underrettet sig om de hindringer, som ligge i Veyen for de Nordlandske Provincer derved, at naar de begive sig til den Gøtheborgske og Bohus Lehnske Skærgaard paa Fiskerie, forbindes de til, paa Hen= og Hiem-Reysen at løbe ind til Stockholm, og saaledes tade anseeligt baade af Tid og Omkostninger; hvorfor Hs. K. M. efterat have erholdet Sit og Rigets Commerce-Col legit underdanige Betænkende, har i Naade fordret Rigets Stænders underdanige Betænkende. Udi bemelte Commerce Collegit Betænkende har det vel foreslaaet, at disse Provincers Fartøyer kunne aleene indløbe i Dalerøn eller i Sandham, der vorde visiterede og bekomme Søe-Toldpas, dog at de ikke, imod forrige Anordninger, medførte deres Lands Producter videre, end hvad angik Bygnings-Materialier paa Østergotland og Skaane, til derimod at tilbytte sig fornødne Kornvahre med mere. - Men da Rigets Stænder har overveiet hvad den forordnede Deputation til Fiskeriernes Hævd i Gotheborg og Bohns Lehn udi sin Rigsdags Beretning har anmeldet, neml, hvorledes de Nordlandske og Finske samt flere Provincers Jndvaanere savnes ved bemelte Strande, hvor dog de med deres Fartøyer ikke allerne kunne bruges til Fragter ved Sildens Udførsel, men ogsaa forsyne Fiskerierne med tomme Fiske-Tønder, Staver dertil, Bygnings- og Udskibnings Materialier for Salt-Jndførsel, samt med nødvendige Fiskerie=Fartøyer og Tiere, med hvad mere af deres Lands Producter, som kunne medføres naar de paa Fiskerie ankomme, at bereede Fiske vahrene, eller at tilbytte og erhverve sig dem: Altsaa, efter denne Materies nøyagtige Undersøgning, og i Anledning af Hs. K. Msts., paa Rigets Stænders underdanige Tilskyndelse, den 27 Julii Aar 1762 udfærdigede naadige Brev og Anordning, at alle Rigets Jndvaanere, uden Forskal af Stand og Vilkor, maa tage Deel i det Gotheborgske og Bohuslenske Fiskerie, have Rigets Stænder fundet sig foranledigede til, underdanigst at tilskynde Hs. K. M., at de Fartøyer, som fra Finland, Øster= og Westerbotten, Vesternortland, samt fra andre indenrigske Steder ville udløbe til de Gøreborske og Bohuslenske Størgaard paa Fiskerie eller SildSildsaltning, og der lade sig befragte med Fiskevahre, eller tilbytte og anskaffe sig deslige Vahre imod deres Lands Producter, at de maa til den Ende betiene sig af den dem beqvemmeste Fart, uden nogen Afvey eller Skyldighed til at indløde i andre Havne, og at derfor, hvor intet Søe-Toldkammer findes, Land-Toldkammeret maa give dem Passer til Skær gaarden, saafremt at Toldforpagtnings-Societetet ikke, til dets Sikkerhed, derfor vil holde nogen anden Betient; Og bør de siden, ved Hiemkomsten, og forinden Udløsning skeer, behørigen visiteres efter medhavende Søe-Toldpas fra Gotheborgs og Bohuslehns Skærgaard, hvorved de nyde den Frihed i Tolden, som for Fiskevahre er vorden forundet. Hvilket alt Rigets Stænder have anseet at ville geraade til megen Styrke og Befordring for Nordsøe-Fiskeriet, samt afvende den forestaaende Mangel paa disse uundgiængelige Ting, dem bemelte Steder allerede mærkelig savne og fattes. S. D. Hs. K. Msts, naadige Erindring, og Rigets Stænders i Anledning deraf fattede Beslutning, ikke at ville besatte sig med nogen Ting, som angaaer Rigets Embeder og Tienester, anderledes, end som Regiærings-Formen, Rigsdags Ordningen &c. tilstaae og indeholde, m. m. til den Materie henhørende, samt Stændernes i samme Anledning indfordrede Forslage af deres Secrete Deputation og Store Deputation. (see Uge-Tidenden af 13 September 1765, No. 73.)(Fortsættelsen følger.)