Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-12
I Tirsdags faldt der Høiesteretsdom i den af det Offentlige anlagte Sag mod susp. Myntmester Gierlach og Myntgardein Fabritius. Hof= og Stadsrettens Dom (see d. Bl. No. 20) blev kjendt ved Magt at stande paa det nær, at Mulcten for den Sidstnævnte blev forhøiet til 500 Rbd. Sølv. Baade Professor Davids og Procurator Haagens Forsvar ville, hvorledes end Sagen udfalder, nu og Fremtiden vorde betragtede som Mønstre paa borgerlig og retlig Veltalenhed. Redact, kan derfor ikke undlade at meddele dette Blads Læsere endnu følgende Udtog af Sidstnævntes Jndlæg: J Anledning af Generalfiskalens Bestræbelse for at stemple Prof. Dav id som Factionist imod Kongen og Regjeringen, yttrer Procur. Haagen: "Jeg troer, at det gaaer med Troskab og Hengivenhed til Kongen som med sandt Venskab; jeg antager, at Folkets som Mandens Trofasthed bedst prøves i Farens og Ulykkens Dage og det samme Folk, der i Aaret 1807 maatte see dets Flade bortført af Fjenden og Hovedstaden ødelagt; det samme Folk, der under en den almindelige Velstand ødelæggende Krig, Aaret 1813 maatte undergaae en National-Banquerot, som ødelagde Private, paalagte alle Grundeiendomme en trykken de Afgivt og Staten en Gield, der sandsynligviis aldrig ka betales; det samme Folk, der med taarefyldt Øie i Aaret 1814 maatte see Baandet opløst mellem sig og et ved Aand og Hjerte forenet Broderfolk, det samme Folk, der i Aaret 1819 ved Coursens pludselige Bedring var Vidne til den Elendighehvori mange Familier styrtedes ved tidligere Contracter; det samme Folk skulde, efter nyligen i Stændernes Organisation at have modtaget det meest levende Beviis paa Hs. Majestæts Villie for dets Tarv ved at føre det Tidens Oplysning imøde, i Aaret 1834 med nogle Pennestrøg gjøres modtages ligt for Raad til Forandring i den bestaaende Statsform og til Angreb paa Landets Grundlov; det samme Folk skulle ville lade sig lære, hvorledes en saadan Forandring lader sig iværksætte, En saadan Tanke er aldrig opstaaet og kunde aldrig opstaae hos en fornuftig Mand som Prof. David, og kun uforskyldt og ufortjent Miskjendelse af et saadant Folks Characteer kunde have foranlediget en saa fortvivlet Tendents. Den danske Nation har aldrig viist og vil aldrig vise Trodsighed, Opsætsighed eller Uvillie mod Konge og Øvrighed; den elsker sit Fødeland for høit til at udsætte det for Revolutionens og Anarchiets Rædsler; men ere dens Følelser Regjeringen mistænkelige, maatte man, om end Prof. David paa enkelte Steder har udtalt sig med Energie, med samme Føie, hvormed man forbyder hans Blad, forbyde Læsningen af politiske Blade, thi Frihedssæden fremspirer uden Hensyn til Markeskjellet paa ethvert Sted, hvor Jordbunden er productiv. Var det tænkeligt, at Tiltalte kunde have havt den mod Kongen og Nationen lige formastelige Tendents, at ville vække Misnøie med den i Landets Grundlov begrundede Form, vilde han have brugt sin Pen til et saa forbrydersk Øiemed, saa maatte han dertil have benyttet andre Midler end abstracte Begreber og historiske Betragtninger, som enhver dannet Mand tusinde og atter tusinde Gange har saavel læst som tænkt sig selv. Der var en Tid, da man straffede Kjætterie og Trolddom med Baal og Brand, men den er svunden, fordi man har lært at indsee, at det Overnaturlige er umuligt; der er en Tid, da man stundom forfølger Tanker som kjætterske, men den vil være omme, naar man lærer at indsee, at det Fornuftstridige er ligesaa umuligt som det Overnaturlige." Ved Punct for Punct at gjennemgaae de Yttringer som Generalfiskalen har fundet utilladelige i Bladet Fædrelandet, siger H. blandt Andet: "Den Haardhed, hvormed Generalfiskalen udtaler sig om Tonen i det omtalte Blad, fælder ikke Tiltalte, og man dømmer i Danmark ikke Folk for en Tone, om denne end efter det musikalske Øres større eller mindre Dannelse kunde synes skurrende. Nylig løde Orchestrets Toner i Rettens Forsal, og det synes som om Tidsaanden vil gjøre Retsloven anvendelig paa Tonekunstens Theorie, men Rettens Dom vil, som jeg haaber, blive til Fordeel for Tonernes Emancipation. Dog det Theema, som her angives, lyder som et Sørgeqvad for Nationens Øre, og den Fuga, som her opføres, kan betragtes som en Overture til "Mødet i Roeskilde." Og fremdeles et andet Sted: Generalfiskalen vil af en Tirade udlede, at Forfatteren har paataget sig at bevise, at Folket ikke kan have Tillid til den danske Regjering, eftersom denne ikke har sørget for at organisere Statslegemet saaledes, at han i Almeenhedens Navn og paa sammes Vegne kan forlyste sig med, ved fortsatte Operationer at anatomere Regjeringens Handlinger og forfølge dens Functioner i de mindre Fibre. Det undrer mig, at Generalfiskalen, der saa konstigen kan udspinde fast usynlige Traade af de uskyldigste Udladelser og Regjeringen og dens Handlinger, ikke selv veier sine Ord med mere Overlæg; thi man anatomerer kun Cadavere, og naar han beskylder Prof. David for at ville anatomere Regjeringens Handlinger, indseer han selv, hvor let han selv kunde paadrage sig Action." Jsær overraskende er den, ellers ved slig Leilighed sjeldne Hjertelighed, hvormed H. sluttede bemeldte sit Forsvars-Jndlæg: Paa Grund af hvad Prof. D. og jeg saaledes have anført, haaber jeg, at han vilde vorde frifunden for Generalsiskalens Tiltale, og da det af den fremlagte Extract af Generalfiskalens Jnstrux erfares, at han ikkun skal tilkiendes Omkostninger og Salair, naar Dommerne befinde, at han lovligen og retmæssigen har søgt den Skyldige, saa holder jeg mig overbeviist om, at den ærede Ret ei engang vil finde Anledning til at paalægge Tiltalte Actionens Omkostninger. Jeg har under Proceduren af denne Sag stadigen tiltalt Generalfiskalen og ikke Etatsraad Treschow, thi jeg veed, at han har talt i Embeds-Medfør. Paa Grund af de mange Beviser, jeg har havt paa Hr. Etatsraadens liberale Tænke- og Handlemaade, tæller jeg ham blandt de Fag, paa hvis Venskab jeg bygger i ethvert Livets Forhold i hvis Agtelse jeg sætter mu Stolthed – og naar vi derfor og kort eller lang Tid møde hinanden i Roeskilde, og naar Talen der falder og Mod og Kraft og Offentlighed, skal jeg ikke med hans Procedure af denne Sag i Haanden optræde imod ham. Prof. David var min Barndoms Legebroder, min Ledsager paa den academiske Bane. Han er min Manddoms Ven, og jeg kan derfor ikke tolke de Følelser, hvormed jeg herved paastaaer og sætter i Rette: at Tiltalte, Dr. Prof. David, bør for Generalfiskalens Tiltale, i denne Sag fri at være."¬