Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1799-01-25
Krigskuepladsen i Jtalien. Om Neapels videre Skiebne erfares denne Postdag saa got som intet, og i Paris ventede man endnu den 10de paa Efterretningen og Hovedstadens Jndtagelse; endskiønt andre Omstændigheder lader formode, at det maaskee ikke torde komme saa vidt. Midlertid skulle Franzoser, ne, som Rygtet fortæller have erobret den Neapolitanske Leir ved St. Germand og derfra være i fuld Marsch, mod Hovedstaden Neapel; men usandsynligt forekomme, det, at den franske Gesandt i Lugern, Perrocheel, alt den 7de d. kunde have officiel Efterretning om: at den franske Armee var i Besiddelse af Neapel og havde tager det hele Neapolitanske Kavallerie fangen, hvilket berettes i Breve fra Schweitz. Jfølge ovenmeldte Rygte skulle de 3000 Franzoser, som for nogen Tid siden afseilede fra Ancona og man troede var bestemt til Corfu, ogsaa være landede ved Manfredonia, i det Neapolitanske. Fra Championet selv læses nu først en Skrivelse af 16 Decbr., hvori endnu meldes om en forefalden Fægtning paa Sletter, ved Stortu, hvori 1200 Neapolitanere bleve gjorte til Fanger. Vel tale andre Beretninger om en Estafette som over Triest skal have bragt de fordeelagtigste Seiersbudskab for Neapolitanerne til Vien hvorefter General Mac var rykket frem igien, havde slaget Franzoserne ved Aqvila, derpaa trængt frem til Viterbo og der bibragt den endnu et langt større Tab m.m.; men i Vien selv sætter man ingen Lid til disse Efterretninger hvilken Mistroiskhed skal reise sig af, at man tilforladelig veed: at en Korps Neapolitaner paa 11,000 Md. har ladet sig slaa reent paa Flugten af 1500 Franzoser, som endnu toge 6000 til Fange. Desuden, hvorledes vilde de vel i slig en Hast være komne til Viterbo hvilket neppe lod sig giøre uden ved et foregaaende Hovedslag med den franske Armee paa det Romerske Gebeet: At Kongen af Neaxeskulde have taget Flugten til Søes fra Civitavechia (seS. 42) er ikke bekræftet, og bliver vel ei heller, da den er saa lidet sammenhængende, naar Armeens Stillinger, tages i Betragtning. I det Toskanske har det derimod pludselig faaet et forandret Udseende. Hvad man mindst ventede, er skeet De Neapolitanske Tropper have den 4de d. atter maattet rømme Staden Livorno, efter et Ophold sammesteds af 5 Uger, og Storhertugens Stater ere derved sandsynligviis frelste for den befrygtede franske Invasion. Den 30 Decbr. var nemlig den franske General Serrürier allerede ankommen til Pistoja medens General Violis truede med at trænge ind fra Massa og General Victor trak ind i det Parmesanske med et stærk fransk Korps. Storhertugen sendte strax den 31te Marchese Manfredini til Pistoja, for at underhandle med den franske General, og lod ligeledes den Neapolitanske General (Naselli) i Livorno hente til sig i Pisa, og gar ham eftertrykkelig Ordre, strax at rømme Livorno. Dette blev endelig ogsaa besluttet i et Krigsraad af Neapolitanerne, og alle i Havnen værende Skibe bleve satte Reqvisition til deres Afreise, men i det de nu vilde afseile, truede den Engelske Fregat og det Portugisiske Linieskib, som laae ved Havnen med at give Jld paa Transport skibene, hvis de forlode Staden. Herover bleve Jndvaanerne, som frygtede for en græsselig Massakre, hvis Franzoserne skulde komme, høist forbittrede paa Engellænderne. Man skikkede en Koureer derom til den Engelske Minister Wyndham i Florenz, som derpaa strax gav befaling til Kapitainen paa den Engelske Fregat: at han et allene skulde lade Neapolitanerne frit afseile; men ogsaa eskortere dem til Porto Ercole. Det første indgik han; men det sidste overlod han til det Portugisiske Linieskib, siden han ikke selv torde forlade Rheden, uden sin Admirals udtrykkelige Ordre. Neapolitanerne indskibede sig nu strax og ville begive sig til Porto Ercole, for at komme til Ortibello, hvorhen 7000 af deres Landsmænd skulle være flygte. de fra det Romerske Gebet. - Medens man i Florenz selv endnu den 2den d. var i den ængsteligste Uvished, ankom med eet den Efterretning: at General Serrurier hav. de faaet befaling fra Direktoriet i Paris : ikke at fortsætte sin Marsch imod Toskang, eller og at trække sig tilbage, hvis han alt var rykket ind; thi - hedder det - da Freden med Keiseren er saa got som sluttet, saa er Toskan indbefattet med i samme og garanteres baade af Keiseren og Frankerig. De bange Jndvaanere bleve nu beroligede. De Engelske Kiøbmænd i Livorno som havde gjort sig ganske færdige til Afreise, pakkede deres Effecter ud igien, og paa Grund af ovenmeldte Udtryk haabede man at Keiseren ogsaa vilde vorde Mægler for Neapel, og Roligheden saaledes snart i gjen vende tilbage i Jtalien.