Viborger Samler, 1803-02-10
(Forlangt Jndrykkelse.) Oplysningen. et Digt, helliget Hans Kongelige Høihed Kronprindsen, den 28de Januar 1803. Alt længe var Dagary i Østen og lyste paa Fieldenes Toppe; men Mulmet laae tykt over Jorden. og svøbt i dets Skygger, laae Hytten. Jndhollet i blændende Taage omvankede Bierghulens Sønner og kiæmped mod Skygger og turde en stige den Dagning imøde, Thi Øjet, vandt med de Straaler, sig skiulte i dunklere Skygger; men Alfader bod, og see Dagen almægtig omlyste de Svage. Saa straaler fra Evigheds Egne, det Lys, som skal Mennesket lære sin Pligt og sit Væsen at kiende og vandre af klippefuld Bane. Men vant til Vankundigheds Mørke og bundne med Kummerens Lænker, saamangen tør Øjet ei hæve mod hine velgiørende Straaler. De kiæmpe mod Mørkhedens Skygger, og trygge i Mulmet de øve hver Udaad og ængstelig raabe: hiint Lys vil kun blende vort Øje. Ja Daaren i indbildte Klogskab tør spottende sige: den Viisdom er Daarskab; thi Fædrenelære vel lede kan yngere Sønner. O Lys, fra Alverdenens Fader, fra Evigheds Egne du straaler saa blidelig ned til vor Klode, og hvor dine Straaler fremtrænge Der flygte Vanlundigheds Skygger, saa klart man sit Dagværk herneden da skuer og Jammerens Hytte, og Voldsmandens Løndaad og Krigens det blodige dampende Øde man skuer ved klareste Straale. Men af du vor Skytsaand, hvor boer dui hine de usleste Vraaer 3) hvor Soellyset neppe indtrænger, hvor Sandhed kun sparsom indpræges. i Landets opvoxende Sønner. Hvo dyrker dig himmelske Guddom, mon hiin der med Armod kun lønnes, og hædres med Haan i sin Trældom, den Ungdommens trællende Lærer, kan han vel betræde din Fieldsti- og tænde i Mørket din Straale? Dit Dagerv kun straaler paa Fieldet; i Dalen er mørkeste Slumring. indhyllet i Ringhed er Skolen. 3 taagefuldt Mørke dens Lære. Men see den almægtige Fremtid. i Forbund med Danniens Fredrik, den Borgens Fieldvæg skal styrte *) som skiulte din Straale for Dalen. O Fremtid du evige Yngling! med huldeste Aasyn jeg seer dig af dølgende Mulm alt nedstige. til Daniens Første og Haabet. og Sandhed og Glæde dig følge, Ei Sejerstrands flettet af Smiger, og farvet med Blodet af Brødre. du rækker en seierkier Første; men Borgerkrands flettet af Sandhed, og vædet med Oldingens Taarer. der signede Fredrik og døde. Hans Morgen du venlig tilsmilte og nævnede kommende Dage, Han vorde skal Daniens Stytte. og fredrig og seierrig værne om Daniens Vel og dets Hæder - Og Kodans de rullende Strømme, en Ligsang for Jnissails Sønner, saa sørgelig bruse, men Helten. skal byde sin Torden at tie. Fra Havets blodfarvede Strømme, og Mulmet, som Døden indhyller med taarefuldt Øje han skuer den trøstløse Enke og hædrer. og signer de kiekke som strede. Og Lyset skal tændes i Norden. i Fredens lyksalige Dage; da slette al Mørkhedens Skygger og tie højtraabende Vantroe. Thi Fredrik vil byde og Templer, sin Rigdom med vanhædret Datter skal moderlig dele 1) at naar de ejeenige virke da begge, de falde og sørgende Dyden. og Borgersind flygte fra Jorden. Han knuse skal Kummerens Lenker. der fængsle nu Ungdommens Lærer, og sorgfri i soelklare Sale. de Ynglingen lede til Dyden. Og 1, som miskiendte forkynde den evige Alfaders Viisdom, henfarne Olds mørkeste Skikke. paa edet betyngende hvile. Men Fredrik skal varsom henkalde til Hvile de Oldtidens Aander; veiledte af Dagens Aand skulle J friere virke til Nytte. Ubunden af Bogstavens Lænker, til Dyden J Ungdommen lede. og Manden paa stormfulde Vandring og døende Olding J troste. Saa talte den mægtige Fremtid; dens Tale var Alfader yndig. Gud signe Din Jdræt o Fredrik! for Daniens Vel og dets Hæder. M. Lindhart, Provst og Sognepræst. a) Almueskolerne ere paa mange Steder ule, over al Forventning, usle. e) Almueskolerne staae paa en Slags Maade under Lodsejeres og Proprietærers Formynderskab; men Myndlingen vinder paa de fleste Steder saare lidet derved. En engang kunne de usselt lønnede Lærere faae de 6 a 7 Tdr. Land, som Kongen har forundt dem; Proprietærerne sætte sig derimod af alle Kræfter og drille med inderlig Glæde de Embedsmænd, hvis Pligt det er, at vaage over Skolernes Beste. 2) Hvor meget Godt kunde ei udrettes med Kirkernes Tiender, naar de, løskiøbte af Egennyttens vanhellige Hænder, kunde anvendes til Skolelæreres Lønning. Sandelig, her er en riig Kilde, var det kun muligt at aabne den og hvortil kunde vel den døende arvingsløse Rige, bedre anvende sine Penge,