Viborger Samler, 1845-04-19
Med Vore Høisalige Forfædre have Vi anseet det for en billig Pligt at hævde den offenlige Gudstjeneste, og kunne saaledes ikke tilstede, at der foretages noget, som kan forstyrre Andre i de dertil indviede Dages rette og christelige Anvendelse; men Vi have dog fundet, at Adskilligt af hvad der i hine ældre Lovbestemmelser er forskrevet, og deriblandt især hvad der gaaer ud paa en Tvangsforpligtelse til at deeltage i den offenlige Gudstjeneste, behøver Forandring og Lempning. Men idet Vi ville have de Fordringer, som i denne Henseende skulle gjøres gieldende ved den borgerlige Lovgivning, indskrænkede til det, der til christelig Ordens Opretholdelse er aldeles fornødent, gjøre Vi Regning paa, at Vore Undersaatter, ved deres egen christelige Følelse og Erkjendelse, ville finde dem tilskyndede tilat bruge Søn- og Helligdagen i Overeensstemmelse med deres velgjørende Øiemeed, at give Menneskene den Hvile fra deres Hverdagsarbeide, hvortil de trænge, og hendrage Sindet tilGud og hans hellige Ord, og at de saaledes flittigen og med christelig Sind ville samles i Herrens Huus. J Særdeleshed, forvente Vi, at Huusfædre og Huusmødre ville vise kjærlig Omsorg for, at ogsaa deres Børn, Tyende og andre Underordnede tilbørlig benytte Søn- og Helligdagene, og at ligeledes Vore Embedsmænd og Andre, som deres Stillinger give særdeles Jndflydelse paa deres Medborgere, trolig ville, navnlig ved deres gode Exempel, medvirke til, at de til den offenlige Gudstjeneste indviede Dage holdes i Ære og retligere anvendes. Efterat et, i Overeensstemmelse med disse Grundsætninger affattet, Lovudkast, har været begge Forsamlinger af Vore tro Provindsialstænder for Vort Kongerige Danmark forelagt, og Vi derover have modtaget disses allerunderdanigste Betænkninger, byde og befale Vi, som følger: §. 1. Om Søndagen, samt alle andre Dage, der i Overeensstemmelse med de gieldende Anordninger skulle holdes hellige, bør, under de nærmere Bestemmelser, som nærværende Forordning indeholder, i Særdeleshed paa den Tid der holdes Gudstjeneste, saavel alle ufornødne Arbeidssysler som alle Forlystelser ophøre fra Morgenen af og indtil Eftermiddagen Kl. 4. – § 2. Til de i § 1 nævnte Tider bør Enhver afholde sig fra saadanne Arbeids sysler, der vise sig udenfor Huset, eller som dog ved den Larm, hvormed de foregaae, kunde forstyrre Andre i den Stemning, der efter Søn- og Helligdagenes Bestemmelse bør være den herskende paa disse Tider. Men ligesom de Gierninger, der høre til det huuslige Livs Sysler, eller som i særlige Tilfælde maatte udkræves til at hjelpe og redde sig selv eller sin Næste, ere undtagne fra hiint Forbud, saaledes bor det heller ikke i Sæde og Høsttiden være formeent at benytte de foranførte Tider, naar Arbeidet, paa Grund af ugunstigt Veirligt, ikke længere kan udsættes. Ligeledes skal det være Fiskerne tilladt ogsaa paa de i § nævnte Tider at udføre de til Fiskenes og Redskabernes Bjergning og Behandling uopsættelig fornødne Handlinger, ligesom og Kornmøller til bemeldte Tider maa bruges. Saa skal det og være Huusmænd, Jnderster og Dagleiere uformeent at benytte hine Tider til de Arbeider, Dyrkningen af deres Jord og Hauge fordrer, samt til at forsyne sig med Brændsel, ligesom og den fremmede Hjelp, som de i foranførte Henseende behøve, maa ydes dem til samme Tider. Ogsaa maa det paa disse være Søfarende, der befinde sig i Nødhavn tilladt at losse og lade samt reparere deres Skibe, hvortil og den fornødne Hjelp maa ydes dem, fremdeles maa til saadan Tid Løsning og Ladning tilstedes af Dampskibe saavelsom af Skibe, der ere nødsagede til at losse eller lade paa aaben Plads, hvor Saadant kun kan finde Sted ved godt Veir og gunstig Vind. Dog skal, naar ikke særdeles Nødvendighed kræver det Modsatte, selve den Tid, da Gudstjenesten holdes paa Stedet, være udenfor den, hvori de foranførte Handlinger maa foretages. – § 3. Om Søn- og Helligdagen skal det ordentligviis være forbudt i Kjøbstæderne fra Kl. 9 til Kl. 4 at foretage Kjørsler med Brygger og Mollervogne eller andre Arbeidskjørster, med Hensyn til hvilke der saaledes i det nævnte Tidsrum i Eet og Alt bliver at forholde i Overeensstemmelse med de Regler, der indeholdes i § 2. Dog skal dette Forbud ikke være anvendeligt paa Vogne, (Fortsættes.)der blot kjøre igjennem Kjøbstaden.