Corsaren, 1844-08-02
Stænderdeputeret, Selveier Lydersens Tale i Constitutionssagen. Talleren begyndte med, at de Deputerede, som attraaede en Constitution, vistnok fulgte deres Overbeviisning. Men hans Overbeviisning var det, at en Constitution ikke vilde være os gavnlig, og nhverken Magt eller Glimmer, Spot eller Forhaanelser skulde forhindre ham fra at holde sin Tale imod den. - Vi troe Hr. Lydersen. Hvis han havde været bange for Spot, havde han ikke holdt sin Talle. "Jeg veed", sagde han, at mange retskafne Mænd, for hvem min Sjæl bærer sand Høiagtelse, have med Jver søgt at fremme Jndførelsen af en Constitution; men det ligger ogsaa i mange Mennesters Natur, at de helst ville virke udenfor deres egenlige Kreds, paa samme Maade som Skomagerne i Tydskland, der efter den navnkundige Opdragelsesraad Campes mærkelige Skildring, sidde i Værtshusene og læse Aviserne, beslutte Fred og Krig, sætte Konger ind og af efter Behag, med glemme at passe deres Læst." J næste Nr. af Stændertidenden vente vi at see Rises lille tydske Læsebog citeret, f. Ex. i Sprogsagen. Vi tør ogsaa anbefale en hos Boghandler Steen i 1843 udkommen Bog: "Agathe, den unge Opdragerinde", tjenlig ved Sagen om en fælleds Overbestyrelse for hele Skolevæsenet. Hvo veed, til hvilken Hæder og Værdighed A. B. C'en endnu kan komme i Stænderne. Gud maa vide, hvad Forestilling Hr. Godseier Lydersen egenlig har gjort sig om Campe, Forfatteren af "No. binson Crusoen"! Og nu dennes "mærkelige Skildring" af Skomagerne i Tydskland! Næste Gang vil Hr. Godseier Lydersen formodenlig anføre den navnkundige Holbergs mærkelige "Hermann vor Bremen" som Hjemmel for, at i Danmark gjør man alle Kandestøbere til Borgemestre. "Om hvormange Mænd i lignende Livsstillinger", vedbliver han, "kan ikke det Samme siges? Det har endog forekommet mig, at Stænderforsamlingerne vel meget have befattet sig med politiske og diplomatiske Forhandlinger, hvormed den Tid er medgaaet, der kunde været anvendt til andre smaae Andragenders Fremme." Denne Yttring gjør os næsten stumme, den frembringer samme Virkning som en overordenlig klog og træffende bemærkning - les extremes se touchent. Hans "Anskuelse om en Constitution er dennes": "At jo flere Herrer, der komme til at regere, desto større Byrder bliver der lagt paa de mindre formuende Stænder; og dette troer jeg er en Sandhed, der har Aarhundreders, ja Aartusinders i Erfaring for sig." Hvormange Aartusinder, Hr. Selveier Lydersen? Dog neppe mere end sex? Hvad siger den "navnkundige Opdragelsesraad Campe" om Constitutionerne i Paradiis? Det var bestemt dets Constitution, der gjorde Ulykke og bevirkede Syndefaldet. Nu taler Hr. Selveier Lydersen om Grækenlands og Roms Constitutioner og Republiker og fordyber sig grundigt i den classiske Oldtid, saa at han er ganske fortumlet, da han kommer op igjen. "Hans megen Lærdom gjør ham rasende." Jdet Touren nu kommer til Schweitz - thi Hr. Selveier Lydersen henter sine Beviser fra de fjerneste Kanter af Munthes Geographi - viser han, hvilken Ulykke den frie Forfatning der frembragte: Republiken,havde sin største Næring af at sælge sit unge Mandskab til fremmed Krigstjeneste." Ganske det Samme, som de absolutt tydske Fyrster gjorde, navnlig de hessiske, under den amerikanske Frihedskrig, og disse tvang deres Undersaatter til at lade sig sælge, hvorimod Schweitzernes gik frivillig - hvad skal man saa sige til Absolutismen, Hr. Selveier Lydersen? - dog, vi bede om Forladelse, at vi spørge dem saa fornuftigt. J Anledning af Polen citeres Kofods Verdenshistorie. - Den Selveier Lydersen er dog mærkelig belæst. Nu kommer Touren til Frankrig og England - man kan overhovedet tydelig mærke, at Hr. Selveier Lydersen i Grundighed har dannet sig efter Anders Sandøe Ørsted -; og om dem siges: "Skulde der ikke kunne siges noget Lignende om det lovpriste England og Frankrig? (Jo; men det kan De bestemt selv bedst, Hr. Lydersen. See, det kommer jog). Mon der, naar et Par enkelte Steder undtages, gives nogen europæisk Stat *), hvor der findes større Afmod og Usselhed ved Siden af den største Rigdom? Kan man ikke sige, at de Rige der svælge i Lurus og forgaae af Mættelse, medens de Fattige næsten døe afHunger? At ønske sig en saadan Forfatning, synes der derfor ingen Anledning til?" Nei tilvisse! Naar Englands Forfatning udtrykkelig bestemmer, at de Fattige skulle døe af Hunger, saa er det ikke værdt, at vi faae en saadan Forfatning, Hr. Lydersen. Men siger ellers den "navnkundige Opdragelsesraad Campe" dette om den engelske Forfatning, Hr. Selveier Lydersen? Videre: "Vor Konge har sagt, at en Constitutions Jndførelse ikke endnu er betimelig, og jeg anseer dette for et sandt Viisdoms-Ord." Naar De siger det, Hr. Lydersen, saa..... Gud bevare's! Derefter beviser Hr. Lydersen endnu mere sine dybe historiske Kundskaber ved at anstille en Kritik over Kongerne af det oldenborgske Huus, (det er en Fortsættelse af den Danmarks Historie han begyndte paa i forrige Session, men hvori han formedelst Præsidentens Afbrydelse ikke kom længere end til Erik Eiegod) og berører ved denne Leilighed endog Ludvig d. 14de. Dog er dette ganske i Forbigaaende; *) Efter Sammenhænget er der al Grund til den Mistanke, at Hr. Selveier Lydersen antager, at England og Frankrig udgjøre een Stat. De ere to forskjellige Stater, Hr. Lydersen; men man kan let confundere dem. det viser blot, at Selveier Lydersen kjender Ludvig d. 14de, "der skabte Grever og Baroner." Herfra kommer han naturligviis tilbage til Christian d. 8de og tilbyder nu at give Beviis for, at hine "Viisdomsord" virkelig ere Viisdomsord, hvilket han før glemte. Dette beviser han dermed, at, naar de Godseiere, som have over 32 Tdr. Hartkorn, fratages, er det sædvanligt Præsterne, der ere Formænd i Sogneforstanderskaberne." Qvod erat demonstrandum. Sluttelig erklærer han sig endnu engang imod en Constitution, idet han navnlig anfører de Bønder, han repræsenterer, som Hjemmel for, at Folket ikke ønsker en Constitution. Hvis De virkelig i Et og Alt repræsenterer Bønderne i Deres Valgdistrict, Hr. Lydersen, saa vide vi nok, hvad vi troe om Bønderne i Deres Valgdistrict, Hr. Lydersen.