Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1774-07-01
Moralske Tanker. Hvad beklager du dig over Elendighed og Modgang Har du seet et Menneske, som ikke har været de samme Tilfælde underkast, over hvilke du klager, Men alle beklager sig dog ikke. Den uvise Rige, der uden Fortieneste er lykkelig i Verden, beklager sig alletider; og bør beklages. De fattige Viise, som kiender Menneskene, Verden og sig selv, han alene klager aldrig, og ingen beklager ham. Betragt det Gode, som du nyder i dit Liv, saa vil du ikke have Aarsag at klage. Det er et Kiendetegn paa et uviis Menneske, naar det klager daglig over det, som ei staaer til at ændre. Skulde noget møde dig, hvorover en Viis kan beklage sig, saa beklag dig ikkun for en Ven, og faa Bekiendtere: beklager du dig for mange, saa beklager du dig for dine Fiender, hos hvilke du ved dit Klagemaal ikkun opvækker Glæde. Hav ikke mange Venner, men een skal du have, thi han er saa nødvendig, som Jld og Vand til Livets Ophold Om at fordrive Kaal=Orme fra Grøn Kaal. Følgende Middel foreslaaes som meget tienligt til at fordrive Orme fra Grøn=Kaalen. Om Morgenen tidlig, fornemmelig naar man har havt en kold Nat, gaaer man udi Kaalhaven, og tager et Sold eller Sigte i den ene Haand, og med den anden slaaer eller ryster man Kaalbladene, saa at Ormene falder ned i Soldet. Man maae da ikke grave dem ned i Jorden, da samme efter deres Forvandling, som bekiendt er, opstaaer igien som Sommerfugle, men man maae opbrænde dem. Kaalen maae være sat i god Jorbund i Rader, Jorden maae holdes vel reen for Ukrud, samt betimelig trekkes igjennem med en Rive, og derved holdes mør og løs. Kaalen maae heller ikke plantes ved Hekke eller under Træer. Ægte Skarlagens Farve paa Uldet. Til 1 Pund uldent Garn, som er spundet til Vester, vævede eller strikkede Strømper, tager man 2 Lod fiin stødt hvid Viinsteen og en Haandfuld Hvedeklid. Dette rører, man sammen i en vel fortinnet Kiedel, lader det opkoge med hinanden i 3 Kander Vand, og rører det got om med en Stok. Derpaa legger man Garnet derudi, og lader det koge en Time; derhos rører man det flittig op og ned; derefter tager man det op og lader det hænge Natten over, udskyller det godt Dagen efter, og lader det rinde af. Dagen tilforn, førend man saaledes afkoger det uldne Garn, tager man 2 Lod Skeedevand og 4 Lod andet reent Vand og hælder det sammen i en Flaske. Derefter tager man et halvt Lod Engelsk Tin, støber det ligesom smaa Hagel i Vand, kommer derefter Tinnet i Skeedevandet og lader det staae i 24 Timer. Naar det har staaet saa længe, hælder man det Klare af, og kaster det Tykke bort; samme Dag, da manomsetter Skeedevandet, tager man 2 Lod Cochenille, støder, det ret fiint, sigter det igiennem en Florsigte, slaaer en halv Pot Vand derpaa, og lader det staae Natten over. Den anden Dag kommer man 6 Potter Vand i en fortinnet Kiedeel, og Cochenillen dertil, koger det tilsammen, rører Skummet got fra hinanden, slaaer Skeedevandet derudi, og rører det vel om. Derefter legger man Garnet derudi, og lader det koge en halv Time, og under Kogningen røres det flittig op, derefter vaskes og skylles det. Taget af en nye udkommen Farvebog grundet paa Kundskab, og Erfaring, bestaaende af 117 Regler for at farve Uldet og Linnet, Bomuld og Silke a.; den sælges her paa Adresse=Contoiret indbunden for 24 s. Jndfald. Den Philosoph Bias var engang til Skibs og hørte, hvorledes Skibsfolkene bandede endog ved de ringeste Ting. I det samme opkom et forskrækkeligt Væir, som truede dem med Undergang, strax begyndte Skibsfolkene at anraabe Gud om Hielp og Redning. Tier, sagde Bias, at Gud ikke skal høre, J ere her.