Københavns Adresseavis, 1802-12-24
Tirsdag Morgen den 28 Decbr. afgaaer den Kongelt, ge Expresse til Norge, Passagerer, Prætiosa, Pakker, Penge og Bankosedler anmeldes, og modtages Dagen forhen, paa Kiøbenhavns norske Post=Contoir fra Kl. 1 til 5 Eftermiddag. Ved Amtsforvalter Nøragers Grav. Træt af Livets underlige Reise, Hviler Du i Gravens stille Fred, ikke skal det stolte Marmor kneise Ved din endte Vandrings Hvilested, - Jngen Lovsang lyder til det Minde Skialden tier ved din stille Grav; O! men Venskabs hede Taarer rinde O! men Ædle, sørge ved din Grav. Ja, og hør den sanddre Bonde prise Hvad du ædel virked til hans Gavn, Lad hans sielden paade Øie vise At han ærlig sørger ved dit Savn, Denne Lov er meer end Banta=Stene, Den er høiere end Harpens Klang, Tit ved Artid skal de sig forene Og gientage saadan Minni-Sang. Billig omme Hustrue, er din Klage, billig, hulde Døttre, eders Graad, Ak! thi Herren haver talt hans Dage, Og kaldt hannem bort fra al hans Daar, O! men Lindrende, men sødt husvaler Med en salig veemodblandet Trøst, Denne Sandhed som i Rygtet taler Giennem Ærlighedens simple Røst. Casino. kierenger urier. Raad Om FRICH RICHEL. Liv-Chirurgus og første Kammertiener, Hans Majestæt Kongen, ad der ande Relarii 1723, og dod den 10 December 180 var gift med Frue LIANE DOROTHEARIES fra den 9 April 1766 indtil den 21 April 1793. da Döden frareen Ham Hende, og blev Fader til tre Sønner og to Døttre, samt Bedska Pader til Otte i Live værende Börne Børn. Som en land Christen vandrede Hans Livet igiennem med Roelighed og Standhaftighed i alle Gienvordigheder og Forandringer, med Kiærlighed og Omhed, imod sine Egne, med Aarvaagenhed og Fasthed, i sine Pligters strængeste Opfyldelse; Hvorfore Han og var agter, æret og elsket af dem der kiendte Ham savnes af Mange, der have nydt Lindring. ved Ham, som Læge og Menneskeven, begrædes af Hans efterladte dybt sørgende Börm- og Börne-Börn Hans Støv hvile i Fred. Ved offentlig at bekiendtgiøre i alle handlende Nationers Gazetter, en Tildragelse, der i denne Sommer mødte mit Skib Mary, efter at have, i Newcastle upon Tyne, losset en dertil afsendt Ladning norsk Trælast, opfylder jeg et til mine Venner givet Løvte, og efterkommer tillige en redelig Borgers Pligt, saavel modde respective Handelshuse, inden og udenlands, med hvilke jeg har den Ære at staae i Handelsforbindelser, som og mod mig selv Sandheden troe, vil jeg her levere den hele Tildragelse fra først til sidst, saaledes, som den med uomstødelige Vidner og ved offentlige Act=Stykker, producerede ved de brittiske Domstole, er og end yderligere kan vorde beviist og oplyst. At det ikke lykkedes de conspirerede Voldsmænd fra North Schields, at berøve mig min retmessige Eiendom, hindrede de brittiske Løves Retfærdighed; men havde jeg manglet Formue til at forfølge Sagen igiennem Retterne, (hvo kiender ikke de uhyre Omkostninger ved de engelske Rettergange?) da havde mit Skib upaatvivlelig blevet et Rov for skiændige Voldsmænd, hvis Navne jeg ikke bør fortie og hvis uhørte voldsomme Adfærd jeg ingenlunde tager i Betænkning at publicere, da deres Handling vil befindes, at fortiene almindelig Haan og Foragt. Læser, miskiender min billige Harme, Jeg blev nødsaget at forlade Huus og Hiem, Kone og Børn, at ophæve det betydeligste af min Handel paa den bedste Aarets Tid, for at giøre en Reise til Engelland, hvis jeg ikke vilde see mig berøvet en betydelig Eiendom, som blev anholdt med Magt, endog mod de brittiske Love selv, som bestemme, at til saadan Anholdelse udfordres en Admiralitets Ordre. For at frsatte Sagens Historie saa omstændelig som mueligt, har jeg Armig; The Tyne Percur, af 17 August Nr. 12, tilligemed min Skippers, Capt. Anders Nicolaysons til mig indgiRapport, samt øvrige Sagen vedkommende Documenter. storien er altsaa denne.