JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1841-05-18
Efter Anordningerne maae en Præstegaards Jorder bortforpagtes; men vi mindes ikke rettere, end at Afgrøden skal hjemføres til Præstegaarden, hvor Vedkommende da derefter kan søge den frugtbargjort, naar det kun skeer paa en Maade, hvorved Jorderne ikke skulle lide eller forringes; men dette er ikke her Tilfældet, Forpagteren, som her skalter og valter med Præstegaardens Jorder, som det denne tykkes, hjemfører uden videre Sædafgrøde fra Præstegaardens Jorder til sin egen Gaard, søger saavidt skjønnes, efter yderste Evne at udpine Jordernes sidste Kraft, giver ikke Jorderne Gjødning, men kun i Et og Alt synes at søge sine egne selv eiende Jorder forbedrede ved den sidste Marv af Præstegaardens Jorder. – Neppe ville eller kunne vi paatvivle, at saavel den Geistlige som Forpagteren efter Anordningerne kunde og burde drages til Ansvar, men vi ere dog ikke i denne Anledning fremkommet med disse Linier, naar kun derved et behørigt Tilsyn maa finde Sted med Hensyn til Præstegaardens Mark og sammes Avlsbrug og Forpagteren, undergives et endnu strængere Tilsyn, see vi et af mange Retsindige længe næret Ønske opnaaet, og hvorfor Eftermanden af oftnævnte Præste-Embede vil bringe hjertelig Tak og ønske Velsignelse. Ogsaa var det nok værd at vide, hvorvidt bemeldte Geistlige, om saadant kom til Undersøgelse, kunde afgive tilstrækkelige Undskyldninger for en Vægring som den, at forrette en hos ham forud bestilt og af ham til en vis Dag berammet Brudevielse, til hvilken han, paa Grund af Vinterførets Jkkebehagelighed, blev tilbudt Escorte af flere af Pastoratets Mænd, der i denne Anledning henvendte sig til ham, for at søge ham overtalt til at opfylde en Embedspligt, der dog synes at burde gaae for Alt, ligesom det heller ikke synes rigtigt at lade trende Søndage efter hinanden om Vinteren hengaae uden at forrette Prædiken i en Kirke, som kun ligger faa Favne fra Præstegaarden. En Ven af Offentlighed.
Jyllandsposten, 1841-05-18
Nyheds Post. - Det er atter et meget frappant Bidrag til Kassedefecters Historie, som fornylig anførtes i Fædrelandet, angaaende Secretair Lybecker, og som unægtelig fortjener Læsernes største Opmærksomhed. Da vi antage, at deslige Beretninger altfor sjeldent træde for Lyset, kunne vi i undlade med et Par Ord at omtale samme. Lybecker Kassemangel opdagedes allerede i Marts Maaned 1824, da han var Kasserer ved Kjøbenhavns Hovedkasse. Assessor Holst, der var Bogholder ved samme Kasse, antog man var impliceret heri, hvorfor der anlagdes Justitssag mod Begge. J Aaret 1841 er Sagen derimod endnu ikke paadømt, da Regnskaberne først skulde revideres og decideres og Kassemangelen endelig opgjøres, men denne er endnu ikke udfunden, men i disse sytten Aar ere imidlertid de fleste af den daværende Magistrats Medlemmer bortdøde. Det hedder i Fædrelandet: Af Ankeposterne skulle vi blot her udhæve, at Kassen i de sex Aar, der hengik fra Lybeckers Beskikkelse til Embedet og til Kassedefecten opdagedes, nemlig fra 1818 til 1824 ikke har været efterseet, at Enkelte af Magistrats=Medlemmerne laante Penge af Lybecker, hvilke denne stundom tog af Kassen, hvortil een eller flere – det vide vi ikke bestemt af Magistraten endog skal have indrømmet, at have været Øienvidne, men derhos yttret, at han troede, at det var Lybeckers egne Penge, han saaledes tog af Kassen, at Magistraten, skjøndt Lybeckers Cautionister døde og deels gik Fallit, dog ikke efter Lovgivningens Bydende sørgede for, at han stillede ny Caution, og endelig, at medens enhver Indbetaling til Kassereren først skal, for Control lens Skyld, noteres af Bogholderen, udbetalte Magistraten ofte i sin Forsamlingsstue betydelige Summer umiddelbart til Lybecker. Jmidlertid er, som sagt, ikke blot den oprindelige Actor i Sagen og en stor Deel af Magistraten bortdød, ikke blot een af Hof- og Stadsrettens Assessorer fra en af de yngste avanceret til en af de ældste, men i al den Tid have saavel Lybecker som Holst været suspenderet fra deres Embeder og en tredie Mand constitueret i disse, Lybecker maattet hensidde i Varetægtsarrest, samt det Offentlige bære de hermed forbundne Omkostninger og hvad der er en ikke liden Ulempe, en Mængde af Staden Kjøbenhavns Regnskaber henstaae, som ikke endeligen afgjorte, idet de for største Delen berog paa det Udfald, den lybeckerske Sag faaer. Den Frisindedes sidste Vers om Folkets Værge lyder saaledes: Og naar Folkets Ære krænkes Borger blandt Forbryder bænkes, Hvad har det til Værge saa Aandens Vaaben stride maae! Trykken maa mod Trykket sættes, At af Rust dets Skjold ei plettes. Men, naar dette Vaaben brister, Eller man for Kamp det mister Være sig ved List, ved Magt, Er da nok en kold Foragt; Vorder Folket Pøbel, Hunde? Neil - Nationen gaaer tilgrunde. Derfor Vee Enhver, som tænker Paa at smede nye Lænker, Til at binde Aandens Sværd, Han er nævig Skjændsel værd, Meer end han, hvis Navn: Forræder. Daglig os imodetræder.
Jyllandsposten, 1841-05-18
Mandagen den 5te f. M. blev en Politiret nedsat paa Aarhuus Raadstue og holdet af Politiassistenten, Procurator Nielsen, i Anledning af nogle Fyrværkerisager, som uden Tilladelse skulle være afbrændte tæt udenfor Byen.
Jyllandsposten, 1841-05-18
Ifølge Rapport fra Politibetjentene, Nørholm og Woldbye, vare her indvarslede Lieutenant v. Crome, samt Typographerne Konnerup og Møller. Hr. v. Crome lod blandt Andet Hr. Nielsen tilføre Protokollen, at han er afskediget fra Krigstjenesten og har hjemme i Khvn., hvorhan i de sidste 4 Aar har lagt sig efter Fyrværkeriet og efter Concession har bereist Hertugdommerne, dog uden at have erhvervet saadan i Danmark. J den Tid han har opholdt sig i Aarhuus, har han ernæret sig af at give Underviisning i Fyrværkerikunsten og ved at sælge Fyrværkerisager til Forskjellige. I Almindelighed har han selv været med at afbrænde de Ting, der kunde være farlige, saasom Raketter, romerske Lys og deslige. Det hedder nu endvidere i Udskriften af Politiacten: Dommeren bemærkede, at det for en 8 a 14 Dage siden Kl. imellem 10 og 11 i hans Gaard var forefunden en Raketstang med et brændende Hylster, i hvilken Anledning v. Crome bemærkede: at denne Raket formeentlig ikke er opsat af ham; thi han har kun opsat følgende Raketter, nemlig for en 8 Dage siden, Stykker udenfor Mindeport og 3 Stk. samme Aften i Wollenbergs Have, senere 2 Raketter paa Veien bag om Byen.
Jyllandsposten, 1841-05-18
Med Hensyn til det i Rapporten omhandlede Tilfælde tilføiede v. Crome, at han rigtignok i Forening med Typographerne Konnerup og Møller bag ved Byen, paa Veien ud for Krigsraad Anfeldts Gaard og Hauge, havde afbrændt nogle romerske Lys, men han er viis paa, at dette aldeles ikke kunde foraarsage nogen Skade, da de bleve rettede fra Byen ud imod Marken. Lysene havde han solgt til Møller og Konnerup og var blot gaaet med, for at vise dem, hvorledes de skulde bære sig ad. Cromme oplyste endvidere, at han havde indgivet et Andragende til Politimesteren om at maatte afbrænde et Fyrværkeri, ligesom han dertil har erholdt Tilladelse i andre danske Kjøbstæder. Sluttelig paastod Comparenten sig frifunden for Tiltale, da han antog intet Lovstridigt at have foretaget sig idet Dommeren tilkjendegav ham, at han skulde fraholde sig alt Salg af Fyrværkerisager, ligesom han heller ikke maatte give Underviisning i Fyrværkerivæsenet. Typogra pherne Møller og Konnerup henholdt sig til Lieutenant v. Cromes Forklaring, forsaavidt denne vedkom dem, og paa stode sig ogsaa frifundne for Tiltale i denne Sag. - Cromeer nu idømt en Mulct paa 10 Rbd. og Typographerne Kl. og M. hver en Mulct paa 4 Rbd. Efter Forlydende agt de alle Tre at appellere Sagen, idet man antager, at Mulcterne maae bortfalde, naar det oplyses, at deslige Fyrværkerkun, ster af mangfoldige Andre ere udøvede, uden at det tilforn fra Politiets Side er bleven Nogen formeent at opsætte deslige Raketter, ligesom den i Dommerens Gaard nedfaldne Raketstang efter det Oplyste maa være udskudt af Andre.
Jyllandsposten, 1841-05-18
Det var iøvrigt at ønske, at vore egne danske Fyrværkere, istedetfor at blive forfulgte ved Retterne, bleve frem hjulpne til at kunne fortjene Brødet ved deres lovlige Metier, saa at de tydske Fyrværkere ikke løb dem iveien, hvilket her netop i denne Tid har været Tilfældet i Aarhuus, og det uden at det sidst afbrændte Fyrværkeri i mindste Maade afgav Prøve paa noget Fortrinligt. - Hovedgaarden Aunsberg er i disse Dage underhaanden solgt til Hr. Kammerraad Christensen for 42,000 Rbd. og Hovedgaarden Duelund til Proprietair Bourmeister for 31,000 Rbd.; Sidste ved offentlig Auction.
Jyllandsposten, 1841-05-18
Vaarsædens Nedlægning er i den senere Tid paa de stærkere Jorder falden meget vanskelig, saasom Markerne have været meget ubeqvemme. Havresæden er derfor i dette Foraar i mange Egne bleven trukken hen i Mai, ligesom Bygsæden ogsaa for en Deel iaar vilblive langt senere nedlagt end ifjor, da næsten alle Jorder vare ualmindelig beqvemme, hvilket for en stor Deel havde til Følge, at Avlen blev saa fortrinlig. Paa Vintersæd markerne seer man ogsaa Jylland fordetmeste store Plet ter, som ere fremkomne af den længe paaliggende Snee, hvorved man saaledes atter har Leilighed til at beklage, at Landmanden ikke rører Sneen med Plov eller Harve, som ved ofte at blive tumlet, deels langt hurtigere borttøer og deels lader Sneemassen beholde den Pacositet, som aldeles tabes i Foraar som det sidstafvigte.
Jyllandsposten, 1841-05-18
At sidste Fredags=Nummer ikke udkom, grundede sig deri, at Redactionen saae sig nødsaget til, paa Grund af Censors Forestilling, at tilbagetage en Afhandling, som allerede var afgivet til Trykkeriet.
Jyllandsposten, 1841-05-18
Redact. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-05-18
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-05-21
Hvad jeg iøvrigt kunde have imod en ny Psalmebogs Jndførelse, hvor den evang christ. Psalmebog er indført, er følgende: 1. Den behøves ikke; thi den Sidstnævnte er efter de af mig anførte Grunde hensigtssvarende; og de Enkelte, som ikke ved denne finde sig tilfredsstillede, kunne let forskaffe sig andre Slags til Huusandagt.
Jyllandsposten, 1841-05-21
Ogsaa har man vel endnu i de fleste Huse Kingos Pfalmebog, og i nogle Pontoppidans Tillæg til den, og en kelte Steder træffer man ogsaa Guldbergs og Brorsons Psalmebøger. Den, som altsaa har Lyst til Opbyggelse, behøver vist ikke at klage over Mangel paa Midler dertil. 2) Dens Jndførelse vilde give Anledning. til ubehagelige Domme. - Thi naar man betænker, at der i min Levetid fire forskjellige Psalmebøger i have været i Brug, nemlig i de forskjellige Sogne, jeg har havt Ophold i, saa maa man antage, at Kingos ei kunde opfylde sin Bestemmelse, eftersom Pontoppidan fik den forsynet med et Tillæg, det samme maa man jo antage om denne, da der blev foranstaltet en nyere udgivet af Harboe og Guldberg, som blev indført i Kjøbstæderne; og atter igjen om denne, da den evangelisk christelige blev udgivet. Men nu gjør man jo let den Slutning, at om man nu igjen faaer en nyere, vil det kun vare faa Aar, inden denne igjen vil finde Dadler, og atter ønskes ombyttet; thi hvilke Foranstaltninger finde ikke deres Modstandere, Og hvad skulde jeg og Flere, som have roest den ev. chr. Psalmebog for vore Børn og Sognefolk, gjøre, naar den nu skulde afskaffes, Og hvad vil saadan en Menighed tænke og sige, hvor dens Jndførelse ifjor voldte forargelige Optrin, naar den nu i Aar hører, at de snart maae vente en nyere Psalmebog igjen, da hiin har mange Feil, 3) Dens Jndførelse er ogsaa til et aandeligt Tab. - Thi naar man først har gjort sig en Psalme i et eller andet Anliggende til sin Siels Eiendom, taber man meget ved at faae den forandret. Saaledes vilde jeg for min Part ansee det for et stort Tab, om de i det ovenanførte Nr. af Folkebladet anførte Psalmer: Far Verden farvel og Vor Gud han er saa fast en Borg, fik den der fremsatte Forandring efter de af Hr. Professor Hjort udgivne gamle og nye Psalmer. Og da den ev. chr. Psalmebog nu er sat i Forbindelse med Lærrebogen og den bib. Historie, og saa at sige er bleven Manges aandelige Skat kiste, saa vilde det være urigtigt at skille dem ved dette Klenodie eller at forvirre det for dem. Anseer man det derimod for vigtigt, at Almuen blev bekjendt med nogle af de af vore Digtere udgivne Psalmer, var dette vel heller ikke umuligt at faae udført, uden at afskaffe den ev. chr. Psalmebogs Brug i Kirken; thi Almuen ynder ogsaa nye Psalmer, naar de kun ikke ligesom paanødes; og derfor har Een og Anden ogsaa tilkjøbt sig andre Slags især forhen, førend den ev. chr. kom i Brug. En nye Psalmebogs almindelige Jndførelse vilde ogsaa koste Menighederne betydeligt, og hele Landet Tønder Guld.
Jyllandsposten, 1841-05-21
Jeg slutter nu med det Ønske, der staaer i Forerindringen til den evangelisk christelige Psalmebog Herren give, at Fædrelandet maa høste Frugt af den igjennem flere Slægtsfølger!" Skjærup Skole i April 1841. J. Petersen. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-05-21
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-05-25
lianosposten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. de Aarg. Tirsdag d. 25. Mai 1841. No 38. Maa trykkes. Fleischer. Silkeborg J Nr. 72 af Aarhuus Stiftstidende, har man læst et Slags Beklagelse over, at Silkeborg ei i Løbet af dette Aar vil blive omformet og udvidet, passende til Sommerophold for den kongelige Familie. Bevæggrunden hertil formaaer den eenfoldige Landmand ikke at tænke sig, hvad enten den udflyder fra Kjærlighed til Kongeparret, til Nationen, til selve Silkeborg eller til egen Jndividualitet.
Jyllandsposten, 1841-05-25
Naar vi i offentlige Blade have læst, at de kongelige Slotte og Haver i Aaret 1839 til Vedligehold have medtaget 151,411 Rbd., saa forekommer det mig, at Nationen, sukkende under en uhyre Gieldsbyrde, ingen Aarsag kan have til at ønske Lystslottes eller Ha vers Forøgelse, om det endog var i Jyllands Midte, og hvis Stemmesamling herover fandt Sted, vilde den ærede Jndsender upaatvivlelig blive i Minoriteten. Vor afdøde ædle Frederik, var paa sine Reiser igjennem Provindserne altid tilgængelig for sine Undersaatter, og Kong Christian den 8de vil, det vide vi allerede af Erfaring, være det i lige Grad, om han end ingen Sommerresidents lader opføre paa det maare Silkeborg. Hvor Regenten i en Stat, har en efter dens Størrelse og Jndtægter afpasset ved Civilliste bestemt Jndtægt, der torde det vel ansees saa retligt som ønskeligt, at Overskuddet anvendes paa slige eller andre Fornøielses Gjenstande; men hvor Statens Jndtægter aldeles ere Fyrstens Raadighed undergivne, der bør man glæde sig, naar han vil spare, hvor det er gjørligt, og anvende det mulige Overskud paa en mere gavnlig og hensigtsmæssig Maade. Kongen har Selv ved en Leilighed sagt til os Jyder. Ja, Nu maae vi Allesammen spare! Det maae derfor glæde os at erfare, at der forhaabentlig ei vil vorde anvendt Summer paa saadanne Ting som Hs. Majestæts Viisdom maa finde uundværlige; glæde os til, i de senere Dage at have erfaret, at Finantsernes ei ubetydelige Overskud skal vorde anvendt til extraordinair Afbetaling af Statsgielden, til Tallotteriets Ophævelse, samt til mulig Lettelse i visse dertil trængende Afgiftsbyrder.
Jyllandsposten, 1841-05-25
Hvad nu Silkeborg angaaer, og at den, som vifor længere Tid siden have læst, ei skal afhændes, men bevares som Statens Eiendom, da finder den Enfoldige hertil ei nogen antagelig, mindre nogen overveiende Grund. Forhæftet, som jeg troer, til Statsgields fonden for 180,000 Rbd. gaaer den derfor over paa Finantserne, men man tør vel spørge, hvorved skal denne Capital forrentes, Bestyrelser for offentlig Regning have sjelden ført til noget fordeelagtigt Resultat, da de sædvanlig falde for bekostelige; Hovedgaarden, med sine Afbyggere, skal, til 24 Tdr. Hartkorn, have omtrent 1200 Tdr. Land, men hvad er det for Jorder, Et Skovareal paa, (som man angiver) 5000 Tønder Land, maa, naar det er bevoxet, unægtelig have Værdi, som dog ikkun kan bestemmes efter den Udviisning, samme ved forstmæssig Behandling aarlig kan afgive, og den vil efter Skovens Beskaffenhed neppe være af Betydenhed. Kornmøllen med sit betydelige Fiskeri er vel for Tiden det meest indbringende ved denne Eiendom, thi 38 Tønder Hartkorn Bøndergods samt Tiende af omtrent 60 Tdr. Hartkorn vil ei bringe store Revenner.
Jyllandsposten, 1841-05-25
Skulde nu Hovedgaardens indskrænkede Bygninger forvandles til Sommerpallais for den kongelige Familie, da maatte derpaa anvendes saa store Summer, at dette Foretagende, hvad Nationen angaaer, aldrig kan være eller vil vorde ønskeligt. Man har endog projecteret en ny Kjøbstads Anlæg ved Silkeborg, uagtet man jevnlig hører Klage ført over, at Kjøbstæderne ei kunne bestaae; man maa derfor glæde sig til, at det kongelige Collegium ei vil gaae ind paa denne Speculation, men mulig meddele Bevilling til Enkelte, dersteds at drive nogen Handel. Ja, hvis her som i Hertugdommene bevilgedes Han deel paa Landet ved Siden af Haandværksdrift, da vilde muligt danne sig Byer, hvor gavnlig Jndustri vilde finde et bedre Hjem end som i mangen Kjøbstad, og at fremme det Heles Vel, er jo dog Hovedformaalet for vore Ønsker og Bestræbelser. En jydsk Landmand. Ædel Daad.
Jyllandsposten, 1841-05-25
J en af de første Dage i denne Maaned tildrog det sig i Aarhuus ved Frederiksbroen, at en 7 Aars Dreng, Søn af Kobbersmedmester Birnbaum, styrtede i Aaen, ved at passere den smalle Gangsti, som løber tæt ved Aaen langs med Bygningen. Da Sluserne ved Aarhuus Mølle netop i disse Dage vare aabnede, for at aflede Vandet fra Engene, styrtede Vandet med voldsom Fart gjennem det smalle Aaløb. Jdet Drengen styrtede i Aaen, blev heldigvis dennes nogle Aar ældre Broder det vaer, som strax gjorde Anskrig derom til den ældste Broder, Kobbersmedsvend Hans ChristianBirnbaum, 17 Aar gl., som var beskjæftiget med noget Arbeide faa Skridt derfra. Forinden denne endnu kunde faae Tid til at afkaste sit Skjødskind, styrtede han sig uopholdelig i Aaen, for at redde Broderen, der imidlertid af den voldsomme Strøm allerede var ført et temmelig langt Stykke ned af Aaen og var alt 2de Gange dukket under Vandet. Dog, forinden han tredie Gang dukkede ned, blev han lykkeligviis greben under Vandet af sin Frelser, som med største Anstrængelse fik Broderen bragt i Land, hvor tililende Folk strax ydede den fornødne Hjælp. Uden nogen Anmodning fra anden Side, har Jndsenderen troet offentlig at burde omtale en Handling, der bærer et saa stort Præg af sand Broderkjærlighed og vidner om, at Sønnen her slægter Faderen paa (Søn af Statstrompeter, ved Garden til Hest), der i sin Tid skal have reddet tre Mennesker fra at drukne.
Jyllandsposten, 1841-05-25
Jndbydelse. til et Mode i Nykjøbing paa Mors d. 3 Juni, for der at overveie Planen til en Dampskibsfart, mellem den vestlige Deel af Liimfjorden og Hamborg eller en anden af Nordsøens store Handelspladse. Tor Tidsalder har, blandt saamange betydelige Fremskridt i Kundskab og Cultur, fornemmelig ved dens Forbindelsesmidler aabnet en viid Mark for et friere Liv, for aandelige og materielle Kræfters Udvikling, og hver af os bør derfor vistnok gjøre Sit til, at vi og den Egn, vi beboe, kan drage saamegen Nytte som mulig, af disse Tidernes glædelige Frugter. Den Deel af Landet, som er vor Hjemstavn, eri Grunden en god og til Fremskridt moden Egn; thi Jordbunden er fordetmeste frugtbar og Almuen et kraftigt, veltænkende og aandelig myndigt Folk. Hvad vi hidtil have manglet er fornemmelig Communicationsmidler, og man vil vel tilstaae os, at ingen Egn i Danmark og faa Egne i Europa have følt en saadan Mangel i høiere Grad end vi. Vi laae afsides, adskilt fra den øvrige Verden og det vilde Vesterhav, uden Havn eller Tilflugtsted for den Søfarende, og ved de store Heder med deres dybe sandede Veie, saa Ugen maatte hengaae for os og Ugerne for vore Producter, før vi og de kunde naae Verdens store Tumlepladse. - Men see, Tingene have forandret sig og Adgangen er nu aabnet os; Naturen har oplukket os en Port til Vesterhavet og Kunsten har skabt Dampskibe, som gjennem denne Port kunne føre vore Varer paa een a to Dage, til hvilken af Europas 3 største Handelstæder vi ville, til Hamborg, Amsterdam eller London. Man betænke hvad det vil sige, at blive forflyttet som ved et Trylleslag Hamborg eller London paa een a to Dagsreiser, nær, hvad det vil sige, med en Udgift af 1/2 s. pr. Pd. at sætte det Smør, vi idag slaae i Fjerdinger og Ottinger, overmorgen paa Hamborgs eller Londons Torv, hvad det vil sige, ved en Dagsreise at kunne falholde vore fede Stude paa Verdens største Kjøbmarked, og man vil da kunne begribe, hvilket Liv en saadan Forbindelse vil give vor Egn, hvilke Fordeele derved vil tilflyde os, hvormange Procenter vore Producter ville stige, og hver af os, der har nogenlunde Evne, tør derfor vist ei holde sig tilbage fra at række en hjælp som Haand til dette store Foretagende.
Jyllandsposten, 1841-05-25
Da Erkjendelsen af ovenstaaende Sandheder har fundet almindelig Jndgang i vore Egne, saa have Undertegnede fundet sig opfordrede til at sætte Sagen i Bevægelse ved at indbyde til: en Actieforening for Anskaffelsen af et Dampskib til en ugentlig Fart mellem den vestlige Deel af Liimfjorden, gjennem Aggercanalen til Hamborg eller en anden af Nordsøens store Handelspladse.
Jyllandsposten, 1841-05-25
Vi have meent, at hver Actie maatte være paa 50 Species, og da et passende Dampskib til denne Fart vil koste fra 30 til 40,000 Species, vil en 6 a 800 Actier være fornødne, for at Foretagendet kan sættes iværk. Jligemaade have vi meent, at da Landmandens Opkomst og Fordeel er Hovedøiemedet for nærværende Foretagende, maatte der forbeholdes ham Plads i Dampskibet til 50 Stude, for hver Gang det afgaaer i de 3 første Foraarsmaaneder. Men før vi gaae videre i denne Sag, ønske vi først og fremmest at samles paa et passende Sted, med fædrelandssindede og sig for Sagen interesserende Mænd, for med dem at overveie ovenanførte og flere Forslag og i det Hele at lægge Planen til Foretagendet. Til en saadan Forsamling er det vi herved tillade os at indbyde, idet vi dertil bestemme Torsdagen den 3die Juni Formiddagen Kl. 10 hos Gjæstgiver Trap i Nykjøbing paa Mors, og skulle vi der fremlægge Planer, Calculer og flere Slags indhentede Oplysninger, hvorved vi formene at sætte de Tilstedeværende ind i Sagen. Da dette Foretagende vel udført er af stor Viig tighed for den vestlige Liimfjordsegn, saa gjøre vi Regning paa en talrig Forsamling af denne Egns agtede Mænd. Wosborg, Grydsbek, Spøttrup, Tanderup og Jungegaard, i Mai 1841. Tang. Claudi. Nissen. Tøfting. Qvistgaard,
Jyllandsposten, 1841-05-25
Spørgsmaal til det borgerlige Skydeselskab i Aarhuus. Ahvorvel man har seet, at det saagodtsom udelukkende beroer paa de Herrer Directeurers egen Bestemmelse, hvem de ville der skulle optages i det borgerlige Skydeselskab, omendskjøndt man billigviis burde antage, at saadant stod enhver Borger frit, saalænge det fornødne Antal Medlemmer ikke havde dannet sig, kan Undertegnede ikke undlade at bede sig oplyst og Grunden hvorfor 2de Borgere sidst i April bleve nægtede Optagelse i Skydeforeningen, idet disse ved Ballottering faldt igjennem paa en Tid, da man dog anvendte alle Midler, for at erholde Foreningen completteret med et større Antal Medlemmer, – Skovbøddelen.