Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-05-28
J hans Levnetsbeskrivelse, som hans Broder John Davy har udgivet i to Bind, i Aar i London, findes to Drømme meddeelte, som man har fundet opskrevne i hans Dagbog. Den første Drøm er af ham opskreven i Rom den 9de November 1819 og anføres saaledes: J en Maanskins Nat, paa den Aarstid naar Sommeren vil gaae over til Efteraaret, da endnu den blide Vestenvind susede som i Juni, gik jeg ind i Kolosseum (det største og mærkværdigste Mindemærki Rom, et uhyre Amphitheater, begyndt af Keiser Vespasianus og fuldendet af Keiser Titus i Anledning af Jerusalems Erobring) opfyldt af opløftende Betragtninger, og grundede imellem denne sublime Dynge af Ruiner over den græske og romerske Overtroes Undergang og sammenlignede den med den nærværende Rosenkrands-Andagt; da jeg pludselig bemærkede en lys Taage, som blev saa klar, at jeg troede at En kom mig imøde med et Lys. Jeg nærmede mig til den, hvorpaa denne Taage pludselig omgav mig; en aromatisk Dunst, ligesom af friske Orangeblomster, hvilke ikke blot trængte ind i mine Lugte, men ogsaa i mine Respirations-Organer, kom mig imøde og var ledsaget af nogle fødde Toner, saa sagte, at de næsten forekom mig ideale; hvorved jeg saae et Skin, af en inderlig Glands, og sammensat af alle Nuancer af Regnbuens Farver, hvorover en qvindelig Skikkelse af udsøgt Skiønhed, thronede. Jeg var langt fra ikke foruroliget, men følte mig tvertimod fortryllet af det nye Slags af ideal og sandselig Tilværelse, hvori jeg befandt mig, hvorpaa en tydelig Stemme, men som lignede en Fløite, tiltalte mig og sagde: Jeg er een af de romerske Guddomme; Du troer ikke paa de gamle Fortællinger og betragter dem som Drømme og Fabler og dog ere de virkelig til. Førend Menneskenes Skabelse og nogen Tid efter den opholdt sig et Slags Væsner, som ikke behøve at trække Veiret, og som kunne undvære Luften, af og til paa Jorden; de beboe nu den Samling af Stierner, som J kalde Melkeveien. Nu er Eders Dunstkreds bleven saa tyk, at vi ikke besøge Eder ofte. Vi finde samme Besværlighed ved at bevæge os i Eders Luft, som en Fugl føler, naar den forsøger paa at bevæge sine Vinger i Vandet; vores organiserede Materie (legemlige Stof) er uendeligt finere end Eders; men da Eders Planet var varmere, opholdt vi os fra Tid til anden blandt Eder. Vi besidde den Evne at vi saaledes kunne ordne Dunster, Taage og Lys, at vi næsten kunne antage hvilken Skikkelse vi ville, og vi rense de sædvanlige Elementer til dette Brug J det menneskelige Samfunds første Periode nedlode vi os til at meddele Menneskene, denne raae og grovt organiserede Race, nogle af vore Kundskaber, og at undervise Eder, vi behøve ikke meere end een Dag for at lære Eders Sprog; jeg kan fuldkomment tale det efterat jeg havde hørt tre til fire af Dine Landsmænd tale med hinanden, og efterat jeg havde læst een af Eders Bøger. Jeg er endnu et af de meest legemlige af alle disse Væsner. En Formindskelse af den sædvanlige Materie, som jeg maatte bruge for at flyve fra Sirius til den Stierne, som J kalde Alpha Lyræ, bevægede mig til at begive mig ned til Jorden for at hente mig et nyt Forraad af Materie. Den sidste Gang jeg var her Her ender Manuskriptet. Forfatteren kalder besynderlig nok denne Fortælling en Dagdrøm: det har vel saaledes ikke været nogen egentlig Drøm; men en Phantasie, hvortil han har overladt sig; men nu følger en egentlig Drøm.