Jyllandsposten, 1841-05-28
J et meget interessant Brev, dat. 5te August 1825 fra Malte Brun til Hr. Feldborg, hvilket er anført efter N. C. Østs "Materialier til et dansk, biographisk, litterarisk Lexikon. 1835 Nr. 5, indeholder flere Punkter og bemærkninger, som vi formene ikke at burde undlade at gjøre Publikum opmærksom paa, da de fleste af de i Brevet anførte Forslag ere af største Vigtighed for Provindsen, og som er os saameget kjærere fra denne Side at see fremsatte for 15 Aar siden, som Hovedpunkterne tidligere have været fremhævede i dette Blad, uden at der dog er taget videre Notice deraf fra det Offentliges Side, omendskjøndt man derfor ikke bør opgive Haabet, men kun rykke ved Tingen saalænge, indtil Sagen omsider finder Gehør baade hos den Ene og den Anden, saa der engang alvorligen kunde blive ikke alene tænkt, men ogsaa virket og handlet for saadanne Forslags Fremme, hvis Udførelse med den største Sikkerhed kunde indbringe den jydske Provinds flere Millioner, navnligen naar det fornødne Hensyn blev taget paa Agerbrugets sandeFremhjælp, Naaletræskoves Anlæg, Heders Opdyrkning, Hesteracens Forædling, Skæferiers Udbredelse m.m. Brevet lyder saaledes: "De har foresat Dem at gjennemreise Jylland forat samle Materialier til Deres Fortsættelse af Denmark Delincated. De giør vel deri, Deres skjønne Værk vilde være meget ufuldstændigt og halvsidigt, om De holdt Dem ene til Øerne, for undtagen Møen og Bornholm, saa ere dog Øerne i Grunden et fladt og eensformigt Land, som rigtig nok bliver til en delig Have, til en Park i Søen, hvor der vise sig Skove og Huse, men det er mindre Omridset end Farvespillet, som giver denne ØHave sine Skjønheder, det er de lysegrønne Bøge og de bevægede Bølger og de forbiflyvende Seil, som danne det pittoreske Hele. J Jylland derimod vil De finde egentlige Landskabsstykker, høie Bakker, vilde Skove og store Fjorde, indelukkede i dybe Dale. Der er den venlige Sley med sine Øer, der er det prægtige Flensborg med sin levende Havn og sine grønnende Alleer og sine kjølige Brønde, der er Coldinghuus med sine Ruiner og sit Echo; Veile med sit Skovamphitheater omkring sin flade Fjord, hvor kun Baade lege som i en Sø, der er det lyse, det smillende Horsens, omringet af Herregaarde og Klokkespire og Lunde; der er Aarhuus, hvis hele Omegn er Skovbakker og Herregaarde og aabent Hav. Fra Aarhuus til Randers eller rettere den lille fremspringende Halv, hvor Greenaae ligger, finder De mange Slotte, som ere Frederiksborg i det smaa og samtidige med dette; der er Clausholm blandt andre mærkværdigt, som en Dronnings Asyllum. J Kalløe Vig er Ruinerne eller rettere Stedet af Kalløe-Slot, hvor Gustav Vasa sad fangen. Dette pittoreske Jylland varer lige op til Sæby, der under Skovlandet og ved Fladstrand, begynder den siberiske eller arabiske Kyst, som gaaer fra Skagen lige til Hjerting; et forunderligt Modstykke til Østerlandet, der kan De finde en original Scene. Sand opdynget i undertiden bratte Høie, vaiende Klit græs, smaa Jndsøer og Vandfloder, røde af Jern, som deri er opløst, Huse af Planker, paa Steendyser, malede med Tjære Farver, mellem Husene de hjemmeværende Snekker eller Skuder, ved Siden af denne Flaade, ankret paa Sandbunden, Vrag af strandede Skibe, et Bov sprit fæstet imellem Strandens Stene, et Ruf kastet paa en Sandhøi og blevet et Lysthuus for Børn, en omvendt engelsk eller skotsk Kjøl paa et Skiær, og det vilde, brusende, fraadende Hav udenom. Scenen af en Udskibning, af en Nedtrækning af Skuderne i Havet, er noget ganske originalt. En Stranding, naar hele Ladninger svømme mod Kysten, er ogsaa en stor Scene. Det Jndre af Jylland vil frembyde Dem megen Forskjellighed. Østerlandets pittoreske Skove naae ligetil den store Lynghede, og Viborg ligger endnu ret smukt i hine Træers Skygge (?), men ved Skive er den sidste Skovbakke, og den store mægtige Limfjord, har Vester paa kun nøgne Kyster, kronede af utallige Bautahøie og afvexlende med vilde Enge; dog var der, eller er maaskee endnu, en Lund ved Sallingsund, paa Høiriis. Den lille Øe Fuur og Lisøe skal være Klippeland; jeg har kun seet dem langt fra i Taager. Vester-Jyllands Grønhed og Kulde vil synes Dem at forene noget Engelsk med noget Grønlandsk eller i det mindste Norsk. Men Skanderborg med sine Søer og Bjerge, Silkeborg med sine mange Aaer, maa sikkert forekomme Dem Deres Pensel eller Gravstikke værdige. Det er det høieste Land i Danmark og jeg slutter af Analogien med Smaaland i Sverrige, at det kan naae til 1000 Fod over Havets Speil, fem Gange Møens Høide og to Gange og en halv Bornholms. Man antager 1200 Fod, men jeg troer det ikke, og om man paastod hellere 600 Fod, som Høiene i Meklenborg, saa vilde jeg ikke bestemt vove at forsvare Jyllands physiske Høihed. Det er en Skam, at Jngen maaler det med Barometre. Bautahøiene i det vestlige Jylland, ere plantede med vilde Roser og andre Blomster, de have næsten alle i Midten en Fordybning, opstaaet ved Gravhvælvingens Nedstyrtning; det er Børns og selv voxne Børns Hvilebænk paa Spadsere Gange i det nogne Land.