Almuevennen, 1844-06-26
Som Medlem af Comiteen angaaende en fortsat Underviisning for de confirmerede Bondesønner oplæste Adjunkt Hansen den af Comiteens Majoritet (C. F. Hansen, Borcher Skytte, P. Steffensen, N. Hansen) udstedte Jndbydelse til at bidrage til Oprettelsen af en høiere Bondeskole paa Falster. Han yttrede, at han i en saa oplyst Forsamling som den nærværende, der allerede gjentagne Gange havde udtalt sin Jnteresse for dette Anliggende, neppe behøvede at sige meget til Anbefaling for Jndbydelsen. Der er – sagde han – kun tre Ord af den ved forrige Møde forelæste og bifaldte Comiteebetænkning, som jeg her vil gjentage og lægge Forsamlingen paa Hjerte. Vi have sagt, at en fortsat og udvidet Underviisning vil være det virksomste Middel til at hæve Bondestanden til en saa lykkelig, hæderlig og selvstændig Stilling, som ved vort Fædrelands naturlige Beskaffenhed og den senere Lovgivning er den anviist. Aandsdannelse og Oplysning kommer ikke afsig selv eller paa een Gang, men den maa meddeles og udvikles ved Underviisning, tilkjæmpes ved Flid og Anstrængelse. Men at Aandsdannelse i dette Ords sande Betydning er Betingelsen for at nyde en ædel og varig Lykke, det er noget, hvorom alle de maae være enige, som først een Gang have lært at kjende en høiere og bedre Nydelse af Livets Goder end at spise og drikke at hvile Kroppen paa et blødt Leie, at spille Kort eller dandse: derom er jeg overbeviist om, at der navnlig kun findes een Mening i denne hæderlige Forsamling, der jo netop har sluttet sig sammen i en Forening, tilskyndet, af Aandens Trang til en Virksomhed og gjensidig Meddelelse af Tanker, som angaae noget Mere og Høiere end det blot Legemlige. Lykken bestaaer i den Maade hvorpaa, og den Følelse, det Sind, hvormed man nyder Livets Goder; men det er aabenbart, at jo mere oplyst og fornuftig en Mand bliver, desto meere udvides hans Blik og skjærpes hans Sands for det Gode og Skjønne; han lærer at finde en Glæde i atlæse, høre og see Ting, som for gik ham ubekjendt forbi, og hans Glæde bliver meere varig og meere uafhængig af udvortes Tilfældigheder. Men ogsaa de reent jordiske Glæder og Nydelser, der vistnok ikke ere at foragte, de blive ikke alene forædlede og rensede ved Dannelsen, men denne giver ogsaa mange Midler til at forskaffe sig dem i rigere Maal, naar Bonden f. Ex lærer at dyrke sin Jord paa en fordeelagtigere Maade, og naar han i Sogneraadet og Stændersalen kan gjøre sin Stemme gjældende i Sager, som kunne bidrage til at fremme hans egen og det Heles Velvære og Lykke Dernæst have vi sagt, at Bondestanden ved Underviisning vil opnaae en meere hæderlig Stilling; thi det er dog allerede kommet saa vidt, at de Fleste, og idetmindste de, hvis Dom man bør sætte Priis paa, afveie den Agtelse, de vise deres Medmennesker, ikke efter deres Penge, eibeller efter deres Embedstilling, og endne mindre efter Fødsel, Rang og Titler, men efter deres Retskaffenhed, Kundskab og Duelighed til deres Gierning; og det er da ligefrem, at en Underviisningsanstalt, som er skikket til at danne retskafne og oplyste Bønder, vil bidrage til at gjøre dem hædrede i Samfundet og give den Agtelse for sig selv. Endelig bliver Bondestanden mere selvstændig i samme Forhold som den bliver oplyst om sine Rettigheder og om den rette Maade til at gjøre dem gjældende, saa at den ikke behøver blindt at gaae i Andres Ledebaand, ikke lade sig overliste af den Snilde eller undertrykke af den Mægtige. At en fornuftig anlagt Underviisning, som ledes med Jndsigt og Jnteresse, og langtfra at drage Bonden bort fra hans Bestemmelse, netop giver ham, Jndsigt og Dygtighed i Alt, hvad dertil hører, at en saadan Underviisning kan bidrage til at gjøre Enhver som nyder Godt deraf lykkelig, hæderlig og selvstændig, derom ere vi vel altsaa enige. Men det er ikke blot de Enkelte, som blive Elever i den høiere Bondeskole, der komme til at nyde Godt deraf: De, der vende tilbage fra en saadan Anstalt, ville være berigede med et Forraad af aandelige Skatte, som de ikke skulle og ikke kunne beholde for sig selv, men som ved Samtaler og den daglige Omgang efterhaanden vil meddele sig til alle dem som de leve med, og naar kun Skolen maa komme til at svare til sin Hensigt, og blive benyttet som den bør, vil den saaledes bidrage til at gjøre Aandsdannelse og Oplysning stedse meere til et Fælledsgode for den hele Bondestand, og derfor kan denne Stand neppe handle bedre i sin egen Jnteresse, neppe sætte sine Penge udi paa bedre Renter, end naar den ved forenede Kræfter opretter en saadan Skole. Vi ere Alle enige om, at erkjende den for ønskelig: denne Jndbydelse er nu et Spørgsmaal til alle Falsters Beboere, om Erkjendelsen er saa levende, Ønsket saa varmt, at de ville opoffre noget Lidet, for at see det opfyldt; thi Lidet er i Sandhed det Offer, der behøves af Enhver, naar kun alle de, der erkjende Sagen for vigtig og ønskelig, ville deeltage deri. Svaret paa dette Spørgsmaal skal indeholdes i de Bidrag, som herpaa blive tegnede.