Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-04-24
Dette Blads Nr. 63 har fra Nakskov leveret os en Historie om et Pengeudpresnings=Forsøg, der er drevet med en Frækhed og under Trudsler, som maae opvække, Forbauselse; thi selv om Gierningsmanden aldrig har tænkt paa virkelig at ville udføre den Udaad, hvormed han truer, tør dog Jngen indestaae for, at et saa fortvivlet Kieltring, gemyt, som han kan antages at være, ikke paa anden følelig Maade skulde vide at hævne sig over en glippet Plan. Men endnu større Grund til Bekymring for Venner af den offentlige Sikkerhed forekommer der Jndsenderen at ligge i den Yttring, at Enhver vil kunne sige sig selv, Hvo Gierningsmanden er. Gives der virkelig inden vort Stifts Enemærker et saa bekjendt ryggesløst Menneske, at man her kan sige: "det er ham og ingen Anden, da bør og maa der anvendes det Yderste, for ved ethvert lovligt Middel, som Politimagten har til sin Raadighed, at gjøre ham uskadelig, og er han saa snild i sine Rænker, at dette dog bliver umuligt, da bør enhver Udaad af ham, om hvilken man rolig kan være moralsk overbeviist, saavidt muligt blive bekjendt for Alle, for at den Afsky, hvormed man maa betragte ham, den Forsigtighed, hvormed man maa søge at undgaae Berøring med ham og vogte sig for at blive ført bag Lyset af ham, kan blive i videste Betydning almindelig og paa eengang ramme ham revsende og virke lammende paa hans Magt til at gjøre Ondt. Men – Sagen kan sees fra en anden Side: er det ikke ogsaa tænkeligt, at man her begaaer en stor Uret, Var det ikke tænkeligt, at et vidtrenommeret Menneske af høist tvetydigt Rygte var igjennem en Aarrække bleven behandlet uretfærdigt, gjort mistænkelig uden Grund, bleven hadet og forfulgt, formedelst en i sig selv ikke lastværdig Eiendommelighed i Characteren, en stedse til harmfuld Opbrusen rede Had imod al Uretfærdighed, Vilkaarlighed og Undertrykkelse, og at man, iden man atter her har kastet en svær Mistanke paa ham, dog har kastet den paa den Urette, Jsandhed, det var tænkeligt, Historien saavelsom det daglige Liv giver Exempler nok paa, at et Menneskes reneste Hensigter, hans bedste Villen og Tragten, Handlinger af de priseligste Motiver kunne blive miskjendte, underlagte en falsk Betydning, stemplede som Fostre af en nedrig Sjæl, og at Frimodighed, Juren for Sandhed og Ret kan blive forfulgt ved de skændigste Midler. Lad os derfor være forsigtige. Nettoni dette Tilfælde bliver det os muligt at see os for, for vi dømme. Beretningen siger, at Trudselsbrevets Forfatter, skinner igjennem Haandskriften. Vel! lad os see Brevet; giv os et lithographeret Fac-Simile deraf, som for en billig Priis kan blive erholdeligt for Enhver. Der vil da snart, hvis Beretningen i denne Yttring har sagt Sandt, danne sig en bestemt og begrundet Mening for eller imod den nu Mistænkte, og kjendes han skyldig. da lad os afskye ham som han fortjener, lad os vogte os for ham, lad hans Ord iblandt os være en Lyd, som Jngen ændser. Men see selv, det bør vi, før vi dømme, og derfor atter: giv os Brevet, som paaberaabes; her gjælder det for Meget, til at vi skulde fælde Dommen blopaa Grund af en enkelt Mands henkastede Yttring, saa vel motiveret denne end monne være hos ham, H. 4.