Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-02-17
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Fireogtyvende Aargang. No. 14. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 17 Februari 1827. Peter Norden Sølling. Lidt efter lidt opløser Tidens Haand. At Han var Danmark, takfuldt Hjertet siger, Skjøndt Norge gav Ham Liv og kraftfuld Aand. Du norske Lods, som trygt paa Bølgen gynger, Dig offred Han sin bedste Mandomsdaad Af Klippens Gran du vist erkjendtlig slynger En Mindekrands, for Søllings sikkre Baad. Men Danmark Ynglingen gav Sømandsdyder, Som Han, til Brødres Held, udfoldet har; Han sikkert Lye den gamle Sømand yder her, hvor hans Aften smilte reen og klar. De Vaand, som fordum knytted tvende Riger, Du græder ved hans Død, du brave Gamle! Du savner Ham, som lindred dine Savn, Snart samme Faderhaand skal Eder samte, Som kaldte Ham til Evighedens Havn. Saa har Alfader vistnok rigtigt talt. For kort, du klager, var hans Levealder; Du bærer fiirsindstyve Vintre alt: Nei Gamle, hvis at Daad du Livet kalder, Han har betrygget Dig din Aftens Hvile, Und ham den Løn, som her han har fortjent, Nu skal hans Aand en større Virken smile, Sit Jordeliv han herligt har fuldendt. P. F. Friis. Notitser om det danske Sprog. (Fortsættelse: see Ro. 11.) Dorph. N. W. Overlærer. Har udgivet latinsk Grammatik. Kbhvn. 1825. Anmeldt af Professor Rask i Dagen 1826 No. 30, og af Pastor N. Blicher i Skilderiet f. A. No. 40. Rotvelsk Lexicon, Viborg 1824. 2 og 63 S. I. 8. Forlagt af R. P. Dons. Rec. i Lit. Tid. 1824. 613617. De saakaldte, omreisende Natmændsfolk i Jylland, hvilke kalde sig selv ikkun de Reisende, tale indbyrdes, for ikke at forstaaes af Andre, et eget Sprog, som de kalde rotvelsk. En Samling af dette Sprogs Ord kan være nyttig, og tildeels nødvendig for de jydske Justis- og Politibetjente med Hensyn til Forhører over disse Folk, eller til andre eventuelle Berøringspuncter med dem. De fleste rot velske Ord ere ogsaa brugelige i det Sprog, som de i Tyskland og tilgrændsende Egne omstreifende Zigennere indbyrdes tale, og som af dem kaldes romanis, eller romanisk. Dreier, Jac. Døde 1813. Skrev en Læsebog for Begyndere. Duncan, F., udgav 1811 en fransk Stiiløvelsebog. See Lit. Tid. 1821. S. 91 og 126. Egede, Poul, døde 1789. Skrev en Grammatik og Ordbog i det Grønlandske Sprog. Eilschow Fr. Chr. Død 1750. Han udgav Cogitationes de Scientiis vernacula linguadocendis, cum specimine terminologiæ vernacuI. Disp. III. Havn. 1747. 48 Pd. 4. Herimod skrev P. C. Stenersen: Kritiske Betænkninger, hvortil blev føiet et Brev fra Misetyphus c: Todslev. Ogsaa O. S. Pihl yttrede sig derimod i sin Disputats de vit & morte linguarum. J Aaret 1749 udgav Eilschow Gjensvar paa kritiske Betænkninger over hans Konstord. Khvn. 8. Ekkard, Friederich, der døde 1820, har udgivet: Philosophische und kritische Sprachlehre der neuesten Dänischen Mundart, für Teutsche und folche Auslander die Teutsch versteen, auch für Danen, die ihre Sprache mit der Hochteutschen vergleichen mollen, Kopenh. 1797. VIII u. 100 S. 8. Ekkard gik sin egen originelle Gang, og hans Jagttagelser over Sprogets Genie ere vel værd at lægge Mærke til. (Nyerup S. 48.) Ellert, Nicolai, der døde 1803, som Professor og Universitets Bibliothekar, arbeidede paa den danske Ordbog, og skrev en Efterretning om Arbeidets Fremgang. See Skild. 1826 No. Engelstoft, Laurits, Etatsraad, Professor, Ridder af Dannebr. J Skriftet: Tanker om Nationalopdragelsen, &c. 1808, omhandles S. 44 o. f. et af de kraftigste Midler til at nære Almeenaand og gjensidig hengivenhed, Underviisning i Modersmaalet. "J Almindedelighed elsker en Nation intet høiere end sit eget Sprog; i dette boer saa at sige dens hele Tankerigdom, dens Traditioner, Historie og Moral; dette hører til dens egentlige Selv. Men denne Kjærlighed til Modersmaalet er paa en vis Maade adskillelig fra Kjærlighed til Borgersamfundet selv. Kan man foragte hiint, uden med det samme at ringeagte dette? Den, i hvis Øre Landsmænds Sprog skurrer, er han stemt til Veivillie, til Høiagielse for den Na sion, som taler det, som han selv hører tilde som brænder for sit Fædreland, kan han sinde dets Stemme, gjenlydende af tusinde Munde, ubehagelig, eller fortryller den ham ikke som den elskede Piges. Den som er sin egen Nation hengiven, kan han ville, at den skal tabe sin Karakteer og Selvstændighed? Men er en Nations Sprog ikke Udtrykket af dens Tænkemaade, dens Følelsers og Grundsætningers Vehikel, er det ikke indflettet i dens indre Væsen, og hører saa at sige til dens oprindelige Form; Kunde Sproget døe ud, og Nationen være den samme, nei, Sprog og Nation staae og falde med hinanden. Med Sproget falder Nationen, naar den, foragtende sig selv, afklæder sig den Charakter og den Originalitet, som beroer paa Modersmaalets Vedligeholdelse og Ære." - - Vi maae henvise til Skriftet selv i Henseende til Gienstandens videre Udvikling. Etatsr. Engelstoft har og i Videnskabernes Selskabs Kommission for den danske Ordbog havt Virksomhed. Erichsen, John. Døde 1787. Udgav, Tentsmen philologico antiquarium de nominibus propriis & cognominibus Septentrionalium veterom. Havn. 1783. Rec. i Act. Erudit. 1758. Esmarch, Aug. Speceii Praxis declinationum & conjugationum, omarbeidet af Rector H. P. C. Esmarch, oversat. Khvn. 1800. Fabricius, Otto, der døde 20 Mai 1822, har skrevet en grønlandsk Grammatik 1791, en grønlandsk Ordbog, og Oversættelser, og Skrifter i det Grønlandske. Falster, Christian. Skrevet om det klinske Sprog. Fleischer, Christian; døde 1768.