Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-01-14
Ved den Russiske Keisers alvorlige og faste Beslutning at ville underkne det Polske Oprør med Magt, og ved Russernes nationale Had mod Polakkerne, har dette ulykkelige Folk intet andet Valg tilbage end enten at underkaste sig i Tide, anraabe Keiserens Naade, udlevere Ophavsmændene til Jnjurektionen og finde sig i at hele Riget bliver belagt med Russiske Tropper; eller at ruste sig og forsvare sig til det yderste. At de ville gribe til det sidst kan man allene slutte sig til af de Ord, som Gen. Wolicki sagde til Storfyrste Constantin i den af ham i Trykken bekiendtgjorte Samtale, som han holdt med denne Fyrste paa dennes Retirade ud af Polen. Hans Ord vare: Selv om Deres K. Høihed ikke betragtede os med Velvillie; men saae paa os med et fiendtligt Blik (hvilket Constantin havde erklæret at han ikke gjorde, da han havde en Polsk Gemalinde og havde boet saalænge i Polen; men hvilket dog ikke kunde formaae ham til at opfylde Polakkernes Ønske om at træde i Spidsen for dem og derved handle troløst imod sin Broder, saa maatte dog Deres Hengivenhed for Hs. Majestæt være nok for at bevæge Dem til at paatage sig en Mægling; thi dersom Handsken er engang kastet, saa maae der enten existere et Polen, eller vi maae alle gaae Døden imøde. Tvinger man os til at trække Sværdet, saa vil meere end een Nation understøtte vore Anstrængelser; Østerrige og Preussen ville da ikke blive de sidste; thi ville de end- og et Øieblik blive holdet tilbage ved Venskabets eller Blodets Baand, saa ville de dog ikke destomindre føle Nødvendigheden af, at man maae sætte en Skranke for den nordiske Colos, og at Polen, naar den bliver constitueret ved sig selv, vil blive denne fiendtlige Skranke. Jmedens vi paa den anden Side, naar Rusland tilstaaer os en uafhængig Tilværelse ville for bestandig for blive Venner og Allierede af et Folk, med hvilket vi have en fælles Herkomst (da de begge høre til den Slaviske Folkestamme) og da ikke Nationalhad i dette Øieblik besiælet os; men Trangen til at opretholde vore Jnstitutioner og sikkre vor Eiendom. - Man kan af disse Generalens Ord see, med hvilke Forhaabninger man smigrer sig i Polen, og at man der øser sin Trøst mod Tidens Farer af Politikens uudgrundelige Kilde. Men just disse politiske Uveirskyer maae igien saa me ger mere anspore den Russiske Monark til at for- oge sine Anstrængelser for at qvæle Opstanden i Tide Alt beroer derfor paa hvorvidt den Polske Nation er istand til at væbne sig og modstaae Overmagten. De Varschauer Aviser indeholder en Beregning over Polens Folkemængde. Denne udgiør noget over 4 Millioner Mennesker, og af disse 4 Millioner ere foruden den regulaire Armee 332,000 Mand istand til at væbne sig; saa stor et, hedder det i disse Blade, Nationens Aumeriske Kraft, som endelig har fattet den Beslutning at ville sikkre sine Rettigheder og Friheder; men kan man ogsaa vabne saamange Mennesker, Polakkerne svare: at de nu ere blevne forsynede med det tilstrækkelige Forraad af Ammunition ved Fæstningen Podlens Erobring, fordi hele Forraadet for den Lithauiske Armee, som der havde sin Leier, er faldet i Polakkernes Hænder. - Men vil Folket ogsaa saaledes lade sig væbne og opoffre sig til det Yderste for disse Frihedsider, De Varschauer Blade forsikkre det; de paastaae at bele Nationen væbner sig med Leer og Spydstager forsaavidt der er Mangel paa andre Vaaben, at man opkiøber desuden disse i Tydskland i største Mængde; at uagtet den Galliziske Grændse er spærret ligesom den Russiske, saa ankomme dog mange unge Mennesker derfra til Polen, saaledes nyelig Greve Lubomirski, at de patriotiske Bidrag indkomme i den største Overflødighed, saaledes har Greve Zamoiski atter deponeret 100,000 Gylden for Oprettelsen af et nyt Uhlanregiment, at Staden Mariapo opretter på sin Bekostning et Kavallerieregiment, en Bataillon Jnfanterie og har desuden indsendt 500,000 Gylden til den provisoriske Regiering; selv Molaiten Joseph Bercovitz, Søn af en berømt Kriger, som faldt i Kampen i 1809 som Oberstlieutenant, har i en vidtløftig Proklamation opfordret de Polske Jøder til at væbne sig til det Lands Forsvar som et Jødernes jordiske Paradiis. Næsten hele Barschaus Folkemængde og selv Damer arbeide paa at forskandse Forstæderne, saaledes skildre de Pøl ske Blade den almindelige Enthusiasme. Ere kun disse Skildringer ikke noget overdrevne; thi selv den Varschauer Statstidende omtaler Rygter og Bekymringer for at en Contrarevolution skulde bryde ud. Dictatoren Gen. Chlopicki har imidlertid udstædet en opmuntrende Proclamation til Folket, hvori han siger at et heldigt Udfald af dets Foretagender kunne kun sikkres ved Eenighed, Orden og Virksomhed, som udgaaer fra et enkelt Punkt. – Den Deputation som er udvalgt af Rigsdagen for at føre Oplynet med Diktaturen er nu udnævnet, er talrig med Fyrste Adam Czartorisk i Spidsen. - Dictatoren er flyttet ind i den Kongelige Statholders Pallads. Han har ladet endeel af den Polske Armee rykke frem imod Lithauens Grændser; de Russiske Tropper nærme sig Polen.