JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Til foreløbig Behandling foretoges Sagen ang. Landcommunevæsenet. Jngerslev oplæste, som Referent, Comiteens Betænkning. Denne foreslaaer, ligesom de roesk. Stænder, at Anordningen maa føre Navn af provisorisk. Den finder, at der mangler en Melleminstants mellem Amts bestyrelsen og Sognebestyrelsen. Den finder det ikke anbefaleligt, at Herredsfogden eller Birkedommeren skulde føre Forsædet. Den foreslaaer, bl. A., at Sogneraadet skulde være autoriseret til at mægle Forliig i Tvistigheder mellem Huusbond og Tjenestefolk, om Hegn, ved Sager ang. Markfred, osv. Comiteens Medlem, Biskop Øllgaard, oplæste sit dissenterende Botum, der gaaer ud paa, at Sogneraadet skulde være deelt i tre Afdelinger, en for Fattigvæsenet, en anden for Skolevæsenet, og den tredie for alt det Øvrige. For det hele Sogneraad skulde vælges en Forstander, men for første og anden Afdeling skulde Sognepræsten altid og paa Embedsvegne være Formand. Holm meente ogsaa, at Springet fra Sogneraadet til Amtsraadet er for stort, og at Noget burde sættes der mellem, som maaskee kunde kaldes et Jurisdictionsraad. Ole Kirk deelte Biskop Øllgaards Anskuelser. "Jeg troer, at det i Grunden er rigtigst, at Præsten bliver Formand for Fattig- og Skolevæsenet, deels fordi det er naturligt, at han har Forfædet ved de Sagers Behandling, med hvilke han dog ellers har meest at bestille, deels fordi han vilde komme i en ubehagelig Stilling ved at maatte vige for En af Sognemændene.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
J Anledning af en Yttring af Justitsraad Holm, at Herredsfogderne have saamange Forretninger, at de næsten overstige Kræfterne, bemærkede Roulund. – "Jeg giver ham vistnok Ret heri, og jeg erkjender ogsaa Rigtigheden, af den almindelige Sætning, at naar man forlanger Altformeget, faaer man i Almindelighed ikkun Lidet; derfra hidrører formodentlig den Klage, jeg oftere og fra flere Steder har hørt, at Herredsfogden ikke gjerne befatter sig med andre Sager, end dem, hvorfor der er stipuleret Gebyhr. Lüttichau. "Jeg har dog aldrig før hørt en saadan Bemærkning om Herredsfogderne." Roulund. "Om den ærede Taler har hørt det eller ikke, kan jeg ikke afgjøre; men vist er det, at jeg har hørt det, og det fra flere Sider." Friis. Destovigtigere er det, at flere udtale sig herom; men heller ikke jeg har hørt en saadan Klage. Præsidenten. Den anførte Anke synes ikke at vedkomme selve Sagen, og det er vistnok misligt, at udtale en saa nærgaaende Yttring mod en heel Klasse Embedsmænd." Roulund. Er det, jeg har sagt, sandt, kan det ikke være nærgaaende; er det ikke sandt, maa det jo falde tilbage paa mig selv. Præsidenten. Det vilde være vanskeligt, især her i Forsamlingen, at føre Beviis for Yttringens Sandhed. Rosenørn tiltraadte Øllgaards Mening. "Jeg maatte ansee det for yderst skadeligt for Fattig- og Skolevæsenet, hvis en Anden, end Præsten, blev Formand for disse Anliggender, og jeg maatte paa den anden Side ansee det yderst skadeligt, om Præsten i det Hele blev Formand, eftersom han ikke kan have det fornødne Kjendskab til disse Gjenstande. Hald havde meent, at Sagen burde ordnes ganske anderledes, at nemlig Fattig= og Skolecommissionerne skulde vedblive. Regjeringen har for nogle Aar siden medrette vedkjendt sig det Princip, at Fattig= og Skolevæsensanliggender ikke ere reent communiale. Følges det, vil Præsten ikke komme i det underlige Forhold, hvori man i Østifternes Forsamling har stillet ham. Nyholm. "Det er dog sørgeligt: Aldrig saasnart forelægger Regjeringen et Udkast, hvori der viser sig end- ogsaa blot en Smule Liberalitet, eller som gaaer ud paa at vække nogen Almeenaand i Folket, før der i Forsamlingen reiser sig en Masse af Jndsigelser, som om Embedstanden stod Fare for at miste al Myndighed. andre Stater seer det ganske anderledes ud med Fattig og Skolevæsenets Bestyrelse. Fattigvæsenet angaaer jo kun oeconomiske Gjenstande; end ikke Skolevæsenets Bestyrelse vedkommer andensteds altid Præsten, og dog lærer man vel ogsaa der at læse." Hald afviste Sigtelsen som uretfærdig, forsaavidt den sigtede til ham.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Biskop Øllgaard beklagede, at hans Hørelse er svag og usikker, saa han ikke vidste, om han rigtigt havde opfattet Nyholms Yttring. "Jeg skal kun tilføie, at fra Først til Sidst har jeg ikke tænkt paa, at Præsten skulde have anden eller større Myndighed, end den, der nu tilkommer ham. Femogfyrretyvende Møde, 5te Decbr.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
(Eftermiddagsmøde.) Sex Udkast til endelige Expeditioner bleve oplæste og vedtagne. Sexogfyrretyvende Møde, 6te Decbr. Med 38 St. mod 7 vedtoges, at Forsamlingen skulde benytte den Prolongation, som den kgl. Commissarius, var bemyndiget til at meddele.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Præsidenten. Det Spørgsmaal staaer nu tilbage, om den Orden, i hvilken de endnu uafgjorte Sager skulle foretages, skal rette sig efter den Tid, da de ere indkomne, eller og den skal bestemmes ved Afstemning . . .Med 40 St. mod 5 vedtoges, at der, uden Hensyn til Tiden, naar Sagerne vare indkomne, skulde afstemmes over, i hvilken Orden de skulde foretages. Møller Tøstesen. "Jeg skal tillade mig, at rette et Spørgsmaal til Præsidenten. Der kan vel ikke være noget iveien for, at jeg forlader Forsamlingen, naar de to Maaneder, som Kongen har bestemt til Forhandlingerne, ere udløbne. Jeg har ikke een eneste Dag i alle Forsamlingens tre Sessioner været fraværende, og jeg har saaledes ikke forbrugt Kongens Penge omsonst, saaledes som mange Andre. Hvis Brænderisagen, som jeg nu, alle tre Gange, har indbragt for Forsamlingen, og som den forrige Gang, efter min Anskuelse, blev behandlet med Lunkenhed, – ikke dennegang kommer for, saa reiser jeg strax, naar den bestemte Frist, der er sat for Forsamlingen, er forbi. Præsidenten. Det ærede Medlem ville behage, nærmere at henvende sig til mig med Anmeldelse af gyldigt Forfald.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Den foreløbige Behandling af Landcommunevæsenssagen fortsattes. Commissarn Foredrag er at læse i St. T. 207222093. Hald henledte Forsamlingens Opmærksomhed paa nogle Anliggender, som passende kunde henlægges under Sogneraadene. Disse burde gjøre Jndberetning om Kirkernes Vedligeholdelse, om øde og ubortfæstede Bøndergaarde, om Løsgængere, om Smugkroer, om Misbrug og Overtrædelser, som finde Sted ved de privil, Kroer; de burde have Indseende med Almuens Forlystelser. "Det er utilbørligt, naar Legestuerne holdes Natten mellem Løverdag og Søndag; det er endmere utilbørligt, naar de holdes i den stille Uge, og ofte flere Nætter i Rad. Jeg kjender saaledes et lidet Land, hvor Legestuerne begynde Fastelavnsaften og vedvare indtil 30 Aftener i Rad. Dette Land er Amager. Formann fandt et Antal af Medlemmer, som varierer mellem 4 og 9, utilstrækkeligt. Dronninglund Sogn f. Ex. har c. 1100 Tdr. Hartkorn, 3 Qvadratmile og 4000 Jndv.; der ere 600 Hartkornsbrugere, 200 Fattige, betydelige Broer og Aaløb, aarligt confirmeres omtrent 100, og Skoleungdommen udgjør 7 til 800 Personer. Hidtil har der for hver af Sognets 7 Skoler været en Patron og en Forstander, ialt altsaa 14, foruden 7 Fattigforstandere, hvilket i det Hele udgjør 21. Hertil komme nu de andre Forretninger, der overdrages Sogneraadet; hertil vil Sognet idet mindste behøve 10 Medhjælpere. Det bliver altsaa tilsammen 31, foruden Præst og Herredsfoged. Syvogfyrretyvende Møde, 8de Decbr. Landcommunevæsenssagens forel. Behandling fortsattes. St. T. 2127,2173. Derefter foretoges til forel. Behandling Sagen betr. Justitsraad Withs Forslag ang. Modificationer i Stænderinstitutionen samt de indkomne Petitioner og Skattebevillingsret m. m. Referenten, Bankkasserer Otterstrøm, oplæste den af Commiteen (Roulund, Otterstrøm, Nyegaard, Fleischer, Schytte) afgivne Betænkning, hvis væsentlige Indhold er Følgende: Proponenten har foreslaaet: a) en Forening af begge de danske Stænderforsamlinger til een. Der er, saavel i, som udenfor Stænderforsamlingerne, skrevet og talt saameget om denne Gjenstand, at Materien vistnok nu maa ansees at være udtømt. Hos Comiteens Medlemmer har den Overbeviisning bestyrket sig, at det er af høieste Vigtighed for Jnstitutionens Betydning og Udvikling, at Foreningen foregaaer. "Det første Sexennium er endnu ikke tilende, og istedetfor at Jnstitutionen skulde have tiltaget i Kraft og Betydning, som Menings-Organ for Nationen og derved vundet i Folkets Jnteresse, har den meget mere aftaget i hine nødvendige Betingelser for en heldig Udvikling, og Jnteressen, udenfor samme har efterhaanden formindsket sig, saa at det er langtfra, at man nu betragter den som noget synderligt Fremskridt, Nationen i politisk Henseende har gjort." Aarsagen dertil ligger ikke hos Stænderforsamlingerne selv, thi de have med Dygtighed, Kraft og Udholdenhed arbeidet og virket for Jnstitutionens Formaal; Aarsagen ligger ei heller hos Folket, thi Almeenaanden har udviklet sig over Manges Forventning. Det Første, Tanken da henvender sig til, er, at de Deputerede maae dele sig i to Forsamlinger, istedetfor at virke under Eet.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Naar vi henvende vort Blik paa den civiliserede Verden udenfor vort Fædreland, finde vi derfor, at Overgangen til Folkets umiddelbare Deeltagelse i Statens Styrelse enten er hindtraadt, eller at der i større eller mindre Grad aabenbarer sig en Tendents dertil, som, naar Omstændighederne, paa hvilke dens factiske Fremtrædelse beroer, ere tilstede, nødvendigen maae gjøre sig gjældende. At en saadan Trang ogsaa var paaget hos det danske Folk, derom synes Stænderinstitutionens Jndstiftelse af den for sit Folks Vel stedse virksomme Frederik den Sjette, som i en lang Række af Regjeringsaar havde lært det at kjende, tilstrækkeligen at vidne, og den Enthusiasme, hvormed Jnstitutionen blev modtaget, taler ikke mindre derfor, Ønsket om en større Udvikling af den politiske Frihed, som, under den fremkaldte Oplivelse af Almeenaanden, mere og meere blev til Bevidsthed hos Folket, gjemte derimod enhver dansk Borger i sin Barm, da det ikke torde ventes eller haaves, at den alderstegne Konge saaledes havde kunnet opfatte Tidens Krav, at han, i Erkjendelsen deraf, vilde føre Folket videre frem til en fuldkomnere Uddannelse af dets politiske Rettigheder, og Kjærligheden til den Fyrste, hvis daadrige Liv var hensvundet under skjebnefulde Omvexlinger, undertvang enhver Yttring af Ønsket, medens han levede. Men til Christian VIII fæstede sig Haabet om, at han vilde fuldende det Værk, hvortil hans ophøiede Forgænger havde lagt Grundstenen. Derfor skaffede Trangen sig Luft, og Ønsket frigjorde sig, da Thronskiftet havde fundet Sted. Fra denne Tid er det med hver Dag, i Skrift og Tale, traadt mere frem, ikke som en skjult Attraa, der søger, paa Mørkets Veie at naae sit Maal, men frit og aabent, som det sømmer sig for danske Borgere og for en høihjertet Konge, som besidder sit Folks Tillid og Kjærlighed, og veed at vurdere det ægte Borgersind. Og naar vi nu, i Forbindelse med disse historiske Facta, betragte de Andragender fra vore Medborgere, som ligge for os, saa befæster sig derved hos os den Overbeviisning, at disse Andragender have en Betydning der maa opfordre Forsamlingen til, at bringe de deri udtalte Ønsker frem for Thronen. Vi kunne vel ikke antage, at alle Petitionairerne have kunne danne sig et klart Begreb om, eller gjøre sig fuldkommen Rede for, hvorledes de Forandringer, som de attraae i det Bestaaende, skulde iværksættes, saaledes, som den meere oplyste Deel af Folket; men hvad vi maae antage, er, at de ere sig fuldkomment bevidste, hvorfor de ønske saadanne Forandringer, og vi troe tillige, heraf at torde slutte, at denne Attraa ikke vil ophøre, men bestandig søge at forskaffe sig en større Vægt, indtil den fyldestgjøres."
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Petitionairerne have henvendt sig til Stænderne med Begjering om, at frembære deres Ønsker for Thronen, i den Mening, at de herved valgte den lovlige Vei, hvilken de endog have troet, i Hs. Majestæts egne Yttringer at have fundet dem anviist. . . At frembringe sin Bøn om, hvad han attraaer, for Regenten, synes at være en Frihed, som Borgeren, under alle Statsforfatninger, maa nyde, selv om hans Bøn gaaer ud paa en Forandring af Regjeringsformen, og Danmark ophøiede Monark, hvis Øie ikke blændes af Kronens Glands og Magtens Storhed, en Fyrste, som ikke har tilbragt sit Liv alene i Hoffets Sale under Etikettens Tvang, men under videnskabelige Sysler tillige har indsamlet sine Erfaringer af det praktiske Liv, og som har givet Verden Beviis paa, at Borgerheld var det Formaal, han som Statstyrer havde sat sig - en saadan Fyrste kan umuligen miskjende sin Tids Fordringer og sit Folks Ønsker – Vi troe derfor, at Forsamlingen kun opfylder en Pligt mod Kongen og Fædrelandet, naar den aabent og ligefrem udtaler for Hs. M., at der har godtgjort sig en Trang hos Folket til en friere Udvikling af vore Samfundsforhold, og allerund. henstiller til Hs. Maj., at tage denne i Overveielse og i sin Viisdom at træffe de for det fælles Vel fornødne Foranstaltninger. Comiteen gjør endnu Forsamlingen opmærksom paa de fire Petitioner, som have udtalt sig i en modsat Retning af den ovenfor Omhandlede. Dog lægger den ingen Vægt paa disse Andragender, da Petitionairerne kun ere faa, og endog tildeels have erklæret, at de aldeles ikke forstaae sig paa Sagen. Vi foreslaae altsaa Forsamlingen i denne Sag allerunderd. at indstille.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
At Hs. M. vilde skjænke Forsamlingens Mening om de for Stænderinstitutionens fremtidige Udvikling og Betydning nødvendige Modificationer i Samme sin allerhøieste Opmærksomhed, og derved allern, tage den i Forholdenes Natur begrundede, ved historiske Vidnesbyrd godtgjorte og efter Forsamlingens Overbeviisning tilværende Trang til en friere Udvikling af vore Samfundsforhold i Overveielse, og i sin Viisdom træffe de Foranstaltninger, som det fælles Vel maatte udkræve. Sagens videre Forhandling udsattes til næste Møde. (fortsættes.) Om Reformer i den geistlige Stand. (Fortsat. See Aarh. Avis No. 202. 1820.) For at Præsten nu kan naae sit Livs reen geistlige Formaal, maa der gjøres ikke ubetydelige Forandringer ihenseende til hans Bolig, til Kirken, til den offentlige Gudstjeneste, til hans Lønningsmaade, og til hans Forretninger. Præstens Bolig maa være rummelig, beqvem, lys og venlig, men uden Pragt. Den bør saalidet som muligt hentyde paa et verdsligt Øiemed; den maa kunne gjælde for en Forgaard til Templet. Et af de vigtigste Værelser i dette Huus maatte være Confirmandstuen, stor, lys, hvid, uden noget jordisk Smykke. Her maatte og saa Embedsarchivet være. Her maatte Præsten tale med sine Sognefolk. Studerekammeret maatte grændse dertil.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Enhver, der kjender noget til de danske Landsbypræstegaarde, som de ialmindelighed ere, vil erkjende, hvormeget der her staaer tilbage at ønske. Kirken maa være lys, rummelig, simpel og aldeles fri for alle Stymperarbeider, saavelsom for alle Kunstværker, der nære Overtro, Angst og Slavesind. Derimod maatte hver Kirke have nogle ret skjønne Billedværker, og Malerier, som kunde give Gudskjærligheden og et muntert Livsmod Næring, f. Ex. et Crucifix, Christus, blandt Børnene, Christus Frelseren, Syndeforladeren, Korsdrageren, Seiervinderen. Billeder af fortjente Mænd, selv af de Bedste, synes mig ikke passende i en Kirke. Ønskeligt var det, om der i Kirken var en Stue, der kunde varmes.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Hvormeget staae ikke mange af vore Landsbykirker, tilbage selv for de tarveligste Fordringer, Man mindes blot, hvad en ærlig Sømand, for ikke længe siden, skrev i disse Blade om Hasle Kirke. Jndsenderen veed en Landsbykirke, hvor Degnen, i hans Barndom, overvintrede sin Grønkaal!
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Jndsendt Spørgsmaal. til den i Anledning af Modifikationer i Stænderinstitutionen m. m. nedsatte Comitee.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Den iøvrigt med fuld Føie høitagtede Comitee har, som det synes Undertegnede, tilladt sig en Ubillighed mod Landsbypræsterne. Den har nemlig ikke villet erkjende dem for Eiere af deres Præstegaarde, og ere, i denne Anskuelse, gaaet saavidt, at den endogsaa har frakiendt dem Ret til at pantsætte disse. See Stændertidenden, S. 218182. Hvorledes gaaer det da til, at Landsbypræsterne, ved Bankrentens Udredelse, gangske betragtes og behandles som Eiere, og at endogsaa offentlige Stiftelser tilstaae dem Laan mod Pant i deres Præstegaarde? En Landsbypræst.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Bekjendtgjørelser. Efter Reqvisition af Landsoverretsprocurator Dahl, grundet paa Forlig og Udlæg, bliver det Skrædder Jørgen Jensen tilhørende Sted No. 394 med tilliggende Hauge paa det saakaldte Grønland heri Byen, stillet til 3de Auctioner, som afholdes saaledes: Mandagen den 8de Februar 1841, Mandagen den 22de f. M., og Mandagen den 8de Marts, hver Dags Formiddag Kl. 11. Første og anden Auction afholdes paa Aarhuus Raadstue, men 3die Auction i Stedet. Conditioner og Adkomstdocumenter ere til Eftersyn hos Reqvirenten. Hvilket herved i Henhold til Placaten af 22de April 1817, bekjendtgjøres til Liebhaveres og vedkommende Pantehaveres Efterretning. Aarhuus, den 8de Januar 1841. Fleischer.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Onsdagen den 27de denne Maaned, Kl. 10 Formiddag, bliver i Henrik Andersen Skyts Huus i Hegedahl. Bye, Fjellerup Sogn, afholdt Auction til Bortsalg af bemeldte hans og afdøde Hustrues Boe tilhørende Huus, med tilliggende Jorder, paa Hegedahl Mark, af Hartkorn Ager og Eng 2 Skpr. 3 Fdkr. 1/5 Alb., samt over Boets Løsøre, saasom: en Koe, en Kakkelovn, nogle Sengeklæder, Gangklæder, Jndboe, Kjøkkenredskaber m.m. Nørre-Herreds Contoir i Grenaae, den 4de Jan. 1841. Aagaard.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Jmod særdeles betryggende Sikkerhed i en Kjøbstad Eiendom, der foruden Bygningerne, som udgjøre omtrent 80 Fag Huus, har et Tilliggende af Jorder omtrent 23 Tdr. Land, og et betydeligt Brænderie=Inventarium, ønskes et Laan, saasnart muligt, af 5000 Rbd. Reflecterende ville behageligst herom henvende sig til Undertegnede, der meddeler nærmere Oplysning. Aarhuus, den 14de December 1840. Brendstrup. Skriveri besørges med Hurtighed, Nøiagtighed og Orden af Chr. Lyngholm. 1841 No 8.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Onsdagen den 13de Januar. Den til Forsendelse med Brevposterne alene privilegerede. Kongelig allernaadigst Aarhuus Stilværende.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Redigeres og udgives 4 Gange ugentlig af Overkrigscommissair J. F. Elmquist.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Fædrelandet. Hs. Kongl. Høihed Kronprindsen er i Løverdags Eftermiddag kommen tilbage til Hovedstaden, og i Søndags skulde hans høie Bruds Fødselsdag celebreres med et Bal paa Christiansborg Slot, hvortil dog kunde tre første Rangklasser vare tilsagte. (Md.)
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Den skjønne Jdee, paa Aarsdagen efter Frederik den Sjettes Død, den 3die Decbr. 1840, at opføre i Frue Kirke de Cantater som Weyse og Hartmann i hiin Anledning havde componeret, fandt Geenklang i Manges Hjerter. Jndtægten bestemtes som Bidrag til en Statue af den høisalige Konge. Den beløb sig til, Udgifterne fradragne (med adsk. Extratilskud) 1841 Rbdr., som er indleveret til Khvns. Sparekasse. Jkke i et heelt Aarhundrede – hedder det i Ni af den Berlingske Avis - have Statsregnskaberne opviist et mere heldigt Finantsregnskab, end i de sidste Aar. Enhver maa indrømme, at Finantsministeren har vidst at benytte Conjuncturerne heldigt. Han har gjennemført Planen til Concentrering af Finantsforvaltningens forskjellige Grene, ved Jnddragelsen af alle de specielle Fonds, der forhen behandledes som Finantsernes Gield, uagtet de dog ere Dele af Statens Formue. Men netop derfor: netop fordi heldige Conjuncturer og god Bestyrelse nu have frembragt et saa gunstigt Resultat; netop fordi Ministeren deler Folkets Anskuelser, og med Kraft paadriver deels Afbetalinger paa Statsgielden og deels Activernes Forøgelse ved de vundne aarlige Overskud, netop fordi den nuværende Bestyrelse har bortdraget det uheldsvangre og Mistro vækkende Hemmeligheds-Slør, som forhen dulgte Statsfinantsernes Tilstand for Folkets Øine – netop derfor er det nu det beleiligste Øieblik til at gaae ind paa Stændernes Forslag, og derved at berolige Folkets Frygt for en Fremtid, svanger med Tilbagegang af de nu vundne Fordeele. Det er overflødigt nærmere at udvikle de glædelige Følger baade for Kongen og Folket, som et fast aarligt Budget (ogsaa Fastsættelse af en Civilliste) og Adgang for Stænderne til Raadgivning ang, alle Statens Jndtægter og Udgifter, vilde medføre."
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Det er af Fædrelandets Beretning i sin Tid bekjendt, at Fattigdirecteur Cancellieraad Feddersen ved et i Hillerød den 29de November afholdt Prøvevalg erklærede: "at han i sin inderste Overbeviisning var fyldt af den Tanke, at det maatte være dem, der betale Skatterne, ogsaa indrømmet ved deres Repræsentanter at have en bestemmende Mening om, hvorledes der skulde forholdes med Skatternes Anvendelse, samt at Folket jo før jo heller burde gjøres deelagtigt i hine Goder". Disse anførte Ord udtalte denne Embedsmand i et Foredrag, hvis Hensigt han selv angav at være den, at oplive Bondens Jnteresse for Stænderinstitutionen, idet han bemærkede, at der i Stænderforsamlingen vilde forekomme ikke alene Gjenstande, der angik Bondens specielle Tarv, men ogsaa saadanne, der omfattede det Heles Vel, f. Ex, hvorledes de Skatter skulde anvendes, som Landets Børn ved deres Sved og mødige Lemmer havde udredet. Han bemærkede altsaa, med andre Ord, at i Stænderforsamlingen Spørgsmaalet om Skattebevillingsretten atter maatte komme paa Bane, og erklærede i Forbindelse dermed, at han var overbeviist om, at denne Ret burde indrømmes, skjøndt han rigtignok var saa forsigtig ikke at bruge selve Ordet "Skattebevillingsret. Denne hans Erkjendelse af Skattebevillingsrettens Fortrin, udtalt i en offentlig Samling af Vælgere, maatte altsaa efter Ordbetydningen indeholde en Opfordring til disse om at tage Hensyn til samme Anskuelse ved deres Valg, og han maatte altsaa forudsee, at hans Yttringer maatte indeholde en Tilraaden eller afgive en Medvirken til denne Anskuelses befæstelse eller Udbredelse. Da han saaledes ikke havde holdt sig den i Rescript af 31te Octbr. f. A. meddeelte allerhøieste Advarsel efterrettelig, vilde det kongelige danske Cancelli have havt den fuldkomneste Beføielse til at lade Rescriptets Bud bringe i Anvendelse paa ham. Cancelliet valgte imidlertid den mildere Fremgangsmaade: blot at tilkjendegive Cnlr. Feddersen, at det aldeles maatte misbillige det af ham ved den ovennævnte Leilighed udviste Forhold. (Dagen.)J Bekjendtgjørelsen og Udgifterne i Anledn. af høisalig Kong Frederik den Sjettes Død og Bisættelse (c. 60,000 Rbdr.) var der glemt hvad Stald etaten havde kostet, nemlig 17,357 Rbd. 3 s., som "Dagens Redact, beder Læserne medregne til det totale Udgiftsbeløb.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
Det var at vente – hed det nylig i Khvns posten – at det absolutistiske Parti ikke blot vilde modvirke Drewsens Gjenvalg. Professor Clausen, maa naturligviis ogsaa, saavelsom formedelst hans Frifindethed som paa Grund af det lidenskabelige Had, adskillige af dette Parties Ledere have lagt for Dagen mod ham, være det en Torn i Øiet. Det er derfor ikke at undres over, at Absolutismens Emissair Niels Nielsen fra Rødovre – nu bereiser den sydlige Deel af Præste Amt for at anmere Bønderne til at vælge sig en Bonde til Repræsentant eller – hvad der er hans egentlige Mening - ikke at gjen vælge Clausen. Ligesom det i Kjøbenhavns Amt er blevet anført som Motiv mod Drewsens Gjenvalg, at han har stemmet med Clausen, saaledes vil det formodentlig i Præste Amt anføres mod Clausen, at han har stemmet mod Drewsen.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1841-01-13
J Onsdags har Høiesteret atter idømt Khvnspostens forhenv. Redacteur Hr. J. P. Grune 1 Aars Censur og 100 Rbd. Mulct. Denne Sag angik en i No. 354 f. 1839 indført Artikel, hvorfore den Saggivne var bleven frikiendt af Hof= og Stadsretten. En Fader og hans Datter (Peder Hansen og Ane Marie Pedersdatter) ere af Under= og Overretten dømte til Livsstraf for begaaet Blodskam, hvis Frugt blev et Barn, født den 3die Decbr. 1839. Begge høre til Landalmuen. Faderen er 65 og Datteren 25 Aar gl. Faderens 4de Kone lever endnu. Datteren er af hans andet Ægteskab. De factiske Details egne sig ikke til at meddeles. Sagen vil nu komme for Høiesteret.