Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-07-16
Vi ville nu kaste et Blik paa Udskrivningen for 1821, der tildeels endnu hviler i Magazinerne, og vi ville finde, at denne, skjøndt af en anden Natur, skader betydelig Landets Kornhandel, og igjennem denne Agerbruget. Skrækket ved forrige Aars Uheld og Tab, besluttede Committeen, ikke oftere at consignere Korn for egen Regning i Udlandet, men valgte i dets Sted at lade det hele udskrevne Qvantum, paa et lidet Parti nær, der skulde oplægges i Aalborg, komme til Kjøbenhavn, for der under egne Øine at kunne paasee Leveringen og Behandlingen, og for siden fra Magazinerne af at kunne sælge Varene i Partier til Udførsel, for at lette Oplaget og Udførselen skulde Rugen for det Aar være overtørret. Næsten alle til Kornoplage tjenlige Pakhuusleiligheder bleve til den Ende i Kjøbenhavn og paa Christianshavn leiede af Committeen. Men disse store Kornoplage, hvis Salg ikke rettede sig, som Kjøbmandens, efter nogen Jndkjøbspriis, maatte naturligviis frembringe en anden Virkning i Handelen, end Lagere i Kjøbmændenes Hænder. Erfaringen havde forrige Aar vist, saavel ved de mindre Salg, som skeete her i Landet, som ved de store i Holland, at naar Committeen var i Trang for Penge, eller andre Biomstændigheder, krævede det, da slog den løs til den Priis, den kunde faae, uden at tage Hensyn paa Indkjøbs prisen eller de medgaaede Omkostninger. Dette maatte naturligviis skræmme enhver fornuftig Kjøbmand fra at gjøre Kornoplage, eller ved Contracter paa Tid med Landmændene at befatte sig med Kornhandelen. Det er jo iøinefaldende, at ingen Kjøbmandshandel kan bestaae ved Siden af en Handelscommittee, der ingen Penge giver for sine Varer, og ingen bestemt Regel har at rette sig efter, og om den ogsaa havde en saadan Regel, kunde en fri Kjøbmandshandel dog ikke bestaae ved Siden af den; thi var Prisen reguleret efter hvad Kornet virkeligen kostede Committeen, da var denne tillige en Taxt eller et Maximum for Kornpriserne, indtil Committeen havde udsolgt. Hvilken Tvang og skadelig Jndflydelse dette tillige vilde have paa Agerbruget, er let at indsee. Men endnu værre er den Fremgangsmaade, man i Aar har brugt, og som synes at være adskillelig fra Jndretningen, nemlig denne, at sælge for hvad man vil give, naar Omstændighederne kræve øjeblikkeligt Salg. Sligt maa absolut tilintetgjøre al Kornhandel for Privatregning, og tillige betage de faa Landmænd, der endnu ere formuende nok til at opbevare deres Kornproduction til en fordeelagtigere Afsætningstid, alt Haab om bedre Tider. Endnu i Fjor gaves der enkelte Kjøbmænd, der i den Overbeviisning, at Kornhandeler, burde være Danmark stadige og reelle Handel, lagde sig efter samme, og i Efteraaret indgik Contracter med Landmænd, for saaledes Vinteren over og tidlig paa Foraaret at kunne samle forterede Lagere, tjenlige om Sommeren til Udførsel, men disse Folk maa absolut undergaae betydelige Tab, naar ikke en maadelig Høst, saavel hjemme som i Udlandet, frembringer en almindelig Stigning i Kornpriserne, der paa ingen Maade kunde høre med til deres Calcul, da samme kun gik ud paa, som i andre Kornlande, ved Jndkjøb i rette Tid og ved Varenes hensigtsmæssige Behandling, at kunne, naar Ordres fra Udlandet om Sommeren, som sædvanlig, indtraf, igjen sælge deres oplagte Forraad til saadan Priis, der gjengav Udgifterne og efterlod desforuden en simpel Fordeel for Umage og Udlæg. Slig reel og for Agerdyrkningen saa nyttig Handel kan, som før omtalt, umuelig drives ved Siden af den bestaaende Jndretning; man behøver dertil vist nok ikke flere Beviser, end hvad for faa Uger siden er skeet, Committeen solgte den Tid nemlig pludseligen, efterat Talen i lang Tid havde gaaet, at den Jntet vilde sælge, circa 50,000 Tønder Rug og Byg, alt af sit her i Kjøbenhavn førend Vinteren oplagte og vel behandlede Forraad, den opntørrede Rug til 16 Mk. 4 s. og Bygget til 12 Mk. 8 s. Sedler og Tegn, fritombord at levere, ved Modtagelsen at betale, og 2 Maaneders Modtagelsestid. Naar man nu som Basis vilde antage de allerlaveste Priser, hvortil frisk Rug og Byg i Partier ere solgte, saavel i Sielland, som Provindserne, og dertil lægge Fragt, Jndsvinding og alle de Udgifter, som Oplaget medfører, saa vil man finde, at Committeen har undersolgt de Privates rene Kostende mere end 20 pC. Kan man da vente, at hin enkelte Kjøbmænd eller nogensomhelst fornuftig Mand oftere vil befatte sig med Kornhandel, saalænge Tilstanden vedbliver at være som den nu Maatte disse velmeente Linier møde en upartisk og saakyndig Overveielse, da vilde et hidtil af Mange formeent Gode findes at være et trykkende Onde.