Viborger Samler, 1848-06-26
Om den blodige Kamp i Prag meddeler Brsh. Efterretninger fra den 12te indtil den 18de Junii. Det crechiske Parti i Staden ophidsedes fornemmelig af den saakaldte Svornost, den cechiske Deel af Nationalgarden. Til Svornost sloge de fleste Studerende sig, og Jnsurgenterne fordrede af den i Prag commanderende Fyrste af Windisch Grätz, at han skulde lade bortføre det paa Kors bjerg og Wyschebrad opplantede svære Skyts og levere Nationalbevæbningen 2000 Geværer og 84000 Patroner. Fyrsten gav Deputationen et bestemt Afslag. En Militairpatrouille haanedes; der faldt et Skud, rimeligviis fra et med Czecher fyldt Hotel, dog lykkedes det endnu et Øieblik at forhindre Blodsudgydelse. Militairet udviklede Energie, og under dettes Opmarschering til de vigtigste Puncter faldt der, efter Officierernes og flere Pragerborgeres eenstemmige Udsagn, flere Skud imod Soldaterne fra Vinduerne i Hotellet den blaae Stjerne". Nu gjen tonede i hele Staden Raabet: "Forræderi, Til Vaaben! Man slagter vore Brødre Hundreder af Barricader fremstode som ved et Trylleslag. Soldaterne af czechisk Herkomst opfordredes til at gaae over til Jnsurgenterne, men de bleve deres Eed troe. Artilleriets Kardeskild tilintetgjorde den første Barricade; de fremstormende Krigere med deres Officierer i Spidsen maatte tillige udsætte sig for Angreb og Skud fra Husene, Vinduerne og Tagene, for sydende Vand og for Steenkast. Sex Stabsofficierer ere saaledes deels dræbte, deels saarede. En Major skal, medens han underhandlede med nogle af Hovedlederne for Opstanden, være reven af Hesten og ihielslaaet med Stene, En Flintekugle knuste Knæet paa Fyrstens ældste Søn og næsten i samme Moment blev Sønnens Moder, en Datter af den Fyrstinde af Schwarzenberg, som tilsatte Livet paa den Balfest, hendes Gemal havde arrangeret til Ære for Keiser Napoleons Ægtepagt med den østerrigske Prindsesse Marie Louise, – skudt i sit Værelse af en Qvinde, der i det ligeoverfor Fyrstens Bolig liggende Hotel havde skjult sig bag Vinduesgardinerne og fra dette Smuthul lagt an paa Fyrstinden, som Nysgierrigheder, havde drevet hen til Vinduet. Overhovedet have Qvinder taget den meest lidenskabelige Deel i Kampen. En Cecherinde af lav Stand skal have rost sig af at have med egen Haand skudt 8 Tydskere. Efterhaanden lededes Militairets Planer paa en mere hensigtsmæssig Maade. Dog behøvedes der 4 Timer for at trænge frem fra Krudttaarnet til Kjædebroen. - Den 13de havde Militairet fuldstændig Magten, og Fyrsten besluttede at gjenoprette Forbindelsen imellem Alt- og Neustadt. Den afkastede Kjædebro gjenoprettedes, og de paa den lille Side" opkastede Barricader toges med Storm. Mange Krigere faldt i denne Kamp, da de havde at kæmpe baade imod Barricadeforsvarerne og imod Jlden fra de tilstødende, Huse. Efter sex Timers Kamp lod det som om det egechiske Parti vilde underhandle, men dette var kun et Paafund for at erholde Hvile, tvertimod fordrede Partiet, at Fyrsten og Militairet skulde forlade Staden. Jmidlertid udbredtes det Rygte, at Alle af tydsk Extraction skulde myrdes om Natten; Skræk greb Gemytterne; mange Familier begave sig med Livsfare paa Flugten, overladende alle deres Eiendele til almindelig Plyndring. Overalt stod Forfærdelse afmalet. Efterat Underhandlingerne vare afbrudte, ilede Masserne, heftig forfulgte af Jægerne og Husarerne, til Podskal – Pøbelens Hovedsæde. Sex og tyve Husarer kastedes af Pøbelen udi Moldau, og her vedvarede Kampen indtil den 14de, Kl. 8 1/2 om Morgenen. Cecherne fegtede som Fortvivlede og vare i Besiddelse af hele Altstadt. Under disse Omstændigheder forlod Fyrsten Staden med Militairet for fra de Prag omgivende Høie at beskyde Staden. Han lod besætte Lorenzobjerget, Marieskandsen og Ziskabjerget med svært Artillerie, ligesom og Skydningen fortsattes imod de 3 store offentlige Bygninger Clementinum, Carolinum og Theresianum. "Til hvilke Scener, udbryder Correspondenten, har jeg ikke været Øienvidne?" En Papiirhandler, Wilhelm Weis, er i Ordets sande Forstand forsfæstet. Som National gardist havde han skudt to Studenter; derefter demolerede man hans Huus og naglede ham selv fast til en Stolpe. Prag er frygtelig ødelagt, skrives den 16de Juni om Morgenen", i flere Gader er neppe et eneste Huus blevet skaanet. Staden er given til Priis for den rasende Pøbels Plyndringer; intet Apothek er aabent ingen Læge besøger en Syg; Menneskekroppe henligge paa Gaderne og forpeste Luften; qvindelige Furier, der have afført sig ethvert Tegn paa Menneskelighed, staae i Spidsen for de tøilesløse, blodtørstige Horder, og de fredeligsindede Jndvaanere ere for dovne og feige tilat sætte Skranker for Rædselscenerne. Der hviler et stort Ansvar paa Fyrsten af Windisch Grätz, men han erden store, ham forelagte Opgave voxen. Han har ved sit Æresord lovet den til ham sendte tydske Deputation (hvoriblandt Fiedler, Lammel og Gartner) at beskytte Tydskerne og styrte Czecherne, om det hele Prag endog skulde forvandles til en Gruushob. Hungersnød og pest artige Sygdomme maae snart blive den uundgaaelige Følge af Tingenes nuværende Tilstand, da Staden beleires, da Jngen tør forlade Staden, og Staden beskydes fra den 15de om Morgenen (Brevet er skrevet d. 16de om Formiddagen) med det sværeste Skyts. Hotellet um blauen Sterns, hvor Slavecongressen holdt sine Møder og hvorfra Hovedangrebet udgik, maatte udholde en stærk Kardeskild. Banken, Sparekassen og alle offentlige Anstalter ere givne til Priis. De mange Flygtninge, der vilde søge Tilflugt paa Landet, holdtes tilbage af Folket, der kun tillod Koner, gamle Mænd og Børn at forlade Staden; de Vaabendygtige bleve tvungne til at forsvare Staden og opføre nye Baricader. Efter nyere Efterretninger fra Dresden af 18de Juni aabnedes den 16de Juni om Eftermiddagen Stadens Beskydelse fra Wischebrad, Lorenzobjerget og fra Lillesidden" over Moldau, navnlig imod Clementinum, Carolinum og de omliggende Gader; Husene styrte sammen; Jesuitergaden staaer i Flammer. Saavidt de almindelige Postefterretninger.