Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-11-13
Jndberetning om Festen i Bergen, d. 18de September. 1813. - Skjøndt Festligheder, i Anledning af Vort elskede Kongehund, som oftest røbede, hvor langt Bergen laae gives fra den finere Verden, saa var dog den falske Beskedenhed endnu oftere vor Provincial=Feil, at vi ikke gave vore Smaating Publicitet udenfor vore syv Bjerge. Vi lod dog aldrig en Dag passere ubemærket, der var saa vigtig for Norge, som den 18de September nu er bleven. J Løverdags vare Byens høie ske Autoriteter, fleste Embedsmænd og vigtigste Borgere (68 Personer) samlede til et tarveligt Maaltid paa Commediehusets Dandsesal, hvor Deres Majestæters Kongens og Tronningens, og Hans Høihed Prinds Christian Frederis Brystbilleder vare anbragte til Skue. Vor Folkeven, Commandanten, havde tilladt sin fortræffelige militaire Musik at forene sig med Stadsmusikanternes, til at accompagnere vore Sange. Vor heldige DigterSaganghavde atter stemt sin Lyre til at tolke vore Følelser for Dagens Mand, Rigernes Prinds og Norges Statholder. Havde Hans Høihed, usynlig Selv kunnet see, og høre os, Han vilde erfaret, hvad han gjalt; ogsaa i denne Rigets Afkrog, og hvorledes Glæl kan trives endog imellem tarveligste Anretninger, naar Glædens Text er Norges Haab om Held under hans Anførsel, til Trods for vor betænkelige Stilling. Uden anden Beruselse end den af Norsk Aand, adskilledes Selskabet først langt ud paa Natten. Ogsaa fortjener det Anmeldelse, at en Arbeids=Foranstaltning her, som Mænd af Overcommissionen paa egen Haand havde organiseret, og hvoraf især Præsidenten, Justitsraad Klagenberg, har umiskiendelig Fortjeneste, sætter omtrent 80, gamle Kjærlinger og Uslinger i nyttig Virksomhed, hvilke ellers ikke havde Kraft til at vinde, hvormed at opholde Livet. Ved klog Omsorg, er, saavel af deres Arbeide som af veldædige Borgeres Gave, allerede samlet en lille Fond, deraf toge Entrepreneurerne, og den 18de September gave enhver af disse Arbeidende 10 Rd. D. C., betydende dem, hvem de for denne Gave skulde velsigne. Er sand Glæde hver Festes, væsentligste Jndhold, saa bleve herved saamange virkelige Fester, som der vare Personer afden Classe, hvis Glæde er sjeldnere, end alle Andres. - Og endelig, hvorfor ikke nævne, hvad Dagen derefter behageligen rørte paa eengang 14 til 1500; de fleste indtil Taarer, da Hr. C. Brun i Korskirken, havde talt om Taknemmelighed og bedende for Kongehuset, erindret Gaarsdagen, sluttede han sin, til Tidernes Tarv, særdeles passende Bøn med omtrent disse Ord: "Lad os snart, opAlbeskjærmer, næst Dig kunne takke denne Prinds, fordi vore Klipper hørtes gjenlydende af disse Fruderaab: Norge er frelst, vor Selustændighed bevaret. Christian Frederikhar seiret, Hærskarers God! lad Freden herlig stil fra Himlen ned til Nordens Tvillingrige, Algodheds Gud, Du hører os, som bede: Ol giv os Glæde!" (Budstikken.) Anmeldelsen af Borgruinerne (sluttet). Hamborg Slot veed man noget mere om. Der findes vesten for Landsbyekirken Gamborg i Vends herred en høi Strandbanke lige over for Svinge, og paa den de kjendeligste Spor til Grave, Volde og flere Mindemærker af dette fordum saa berømte Slot. Forfatteren fremsætter den sindrige Formodning, at Dronningen Gambaruk, der ved Christi Fødsels Tid foranledigede Longobardernes eller Vendelboernes Udvandring, kan have boet her, og givet Slottet sit Navn. Det er dernæst ogsaa bekjendt, at Kong Frode drog, efter at have sat sin Faders Skat overstyr, paa Fribytterie, og opdagede, som det synes, i Vendsherred i Fyen, en Drage, rimeligviis paa Gamborg, thi en Griff eller Drage kaldes i det gamle Sprog Gam, altsaa kom Gamborg egentlig til at hedde Drageborg. Kong Frode dræbte denne Drage, bemægtigede sig den uhyre Skat, som den rugede paa, og blev derved saa rig, at han strøede Guldstøv paa sin Mad, hvoraf Digterne siden toge Anledning til at kalde Guldet Frodemeel. Formodentlig forstaaes ved hiin Drage en rig og gjerrig Mand, som havde sin Bolig der. Anledning til Navnet Gamborg, kan ogsaa søges og findes i den senere Historiens Begivenheder. Gamp betyder i det oldnordiske Sprog Hest, og leder paa Tanken om de angelsachsiske Prindser Hengst og Horse, eller paa Gorms Svigerfader Harald Gamp. Fors fremsætter rimelige Formodninger om, at Kong Hane, der efter nogle i det 6te, og efter andre i det 7de Aarhundrede, beherskede Landet, og som i to gamle Haandskriften kaldes Gam, har, som hiins Efter aller Formand, resideret paa Gamborg. Allerede 1286 og 1295 finder man, at Borgen kaldes Gamleborg, hvorfra man kan slutte til dens høie Ælde.