Aalborg Stiftstidende, 1837-04-13
J et Øieblik, da Opmærksomheden i Frankrig og rimeligviis i en stor Deel af Europa, i Anledning af Undersøgelsen og Toget til Constantine, maa være henvendt paa Marschal Clauzel, som commanderede Expeditionen, vil et kort Omrid af denne Napoleonske Generals stormbevæge. de Liv vist ikke læses uden Interesse og vi tillade os derfor, af et andet Blad at optage det her. Clauzel er 63 Aar, gammel. J sit 19de Aar blev han, i den vilde Revolutionstid, 1792, frivillig Soldat. Hvilken Masse af Begivenheder har han ikke siden den Tid gjennemgaaet, for endnu i Aaret 1836, med sine graae Haar, under Regn og Snee paa Atlasbjergene at opleve et Mosken Tilbagetog i det Smaa. Allerede under Lafayettes Hær blev han udnævnt til Secondlieutenant, men forlod igjen Hæren, da Conventet, decreterede de berygtede Afsættelses=Acter, og vi gjenfinde ham først senere som Jæger-Capitain ved Pyrenæer Hæren. Han er tapper, bliver Generaladjutant og tæller blandt sine Bravourstykker, at han om Natten er reden, midt igjennem de spanske Poster. J Spanien har han i eet Aar deeltaget i 5 Batailler og 60 mindre Fægtninger. Han bliver Chef for Generalstaben, hjælper 1794 til at erobre Figueras og Rosas, og tilbringer de følgende Aar, indtil 1797, ved Perignons Gesandtskab i Madrid. Derpaa fægter han imod England, Tyskland og Jtalien. Han bliver Brigade General, og kæmper i Jtalien ved Novi og Savona. Derefter sendes han til St. Domingo, for at prøve sit Sværd imod de rebelske Negere. Stor Maadehold, forenet med en opmærksom og omhyggelig Bestyrelse, udmærke ham her; men den gule Feber, der allerede har bortrykket 17 Generaler, angriber ogsaa ham, og, endnu syg, maa han fægte. Der intkigueres nu imod ham, og paa en ussel Goelette, der neppe kan holde Søen, overlades han til Verdenshavet og sin Skjæbne. Skibbrudet udebliver ikke heller. Hunger og Tørst drive de Skibbrudne næsten til Fortvivlelse. Der haves endnu kun et eneste Skud Krudt tilbage, og man anbetroer Clauzel det, som den roligste og sikkreste Skytte, for dermed at skyde en Vandfugl. Endelig kommer en Flok ansættende. Clauzel sigter og sig ter, men trykker ikke af. Han vil træffe den største, og denne er den allersidste. Flokken er næsten forbi; man bebigynder at udstøde Forhandelser over Nøleren, nu først skyder Clauzel og træffer. Den skudte Fugl Vom er fyldt med Fisk, og Livets Ophold altsaa for en kort Tid endnu vunden. Jmidlertid kommer der et Skib, som redder de Skibbrudne, og de vende tilbage til Frankrig. Nu finde vi igjen Clauzel, ved Siden af Marmont, kæmpende og administrerende først i Holland siden i Dalmatien. Keiseren er vel tilfreds med ham, og sender ham med Junot og Massena til den vanskelige Krig i Spanien og Porstugal. Ved Salamanca er han Overbefalingsmand, og, skjøndt haardt saaret, sikkrer han Tilbagetoget over den lille Flod Tormes. Som Beviis paa hans militaire Duelighed fortæller man, at han paa et Tilbagetog af en halv Snees Miil tilbragte 14 Dage. Da Napoleon kom fra Moskan med den 29de Bulletin, gav han Clauzel Overcommanden over Armeen i det nordlige Spanien. J de hundrede Dage erklærer han sig for Napoleon, og faaer atter Pyrenæer-Departementet og de sydlige Districter under sin Commande. Han er saa mild imod Royalisterne, at Fouchs forklager ham hos Keiseren, uden at dog denne ændser Klagen. Efter Slaget ved Waterloo flygter Claugel paa et amerikansk Skib, hvis Capitain medtager ham uden Betaling. J taknemmelig Erindring om Clauzels Virksomhed paa St. Domingo, havde nemlig Kong Christoph og Præsident Petion paa Hayti udsat, den Første 100,000 Fr. og den Sidste 1000 Centner Kaffebønner, som Belønning for den Skipper, der reddede Clauzel. Han kjøber sig nu en Eiendom i Amerika, og driver fra 1817 til 1819 en Plantage. Derpaa vender han tilbage, til Frankrig, hvor en kgl. Ordonants ophæver den imod ham anlagte Proces, og i 8 Aar lever han blandt Sine et roligt Familieliv paa Landgodset Securieur. 1827 vælges han til Deputeret, og træder over paa Oppositionspartiet. Efter Juli-Revolutionen bliver han Commandant i Algier, og foretager Toget til Atlas, hvor han, under Kanonsalver, og Raabet "Vive la France," lader det franske Banner vaie. 1835 bliver han Marschal, og foretager kort derpaa Toget til Mascara. Jmod Slutningen af Aaret 1836 foranstalter han Expeditionen til Constantine, som, formedelst Aarstidens Strænghed, mislykkes – et sandt Moskau tog i Duodez.