Corsaren, 1841-07-10
Det Storhertugelige Mecklenborg- Strelitzer Hof-Theater-Selskab paa Vesterbro, tilligemed lidt om Prume, Bull, "Berlingske," "Dagen" og Statsoeconomi, med Mere, som denne sørgelige Vise indeholder. Veed Du, gode Læser, hvorfor dette Selskab spiller paa Vesterbro. – Fordi, naar man paa Kongens Nytorv møder en Bekjendt, der vil see dets Forestillinger, og spørger ham, hvor han skal hen, saa er han accurat paa Vesterbro, inden han faaer sagt. Jeg skal ud til det Storhertugelige Mecklenborg-Strelitzer Hof-Theater-Selskab paa Vesterbro. - J Streliz skal det desaarsag være forbudt Gaaende at udtale dette Navn (eftersom de nemlig, forinden de fik udtalt, vilde være enten i Preussen eller i Schwerin). Jmidlertid - dette bør ikke afholde Dig fra at gaae derud, kun maa Du i Forveien afføre Dig alle Forventninger om Kunst o. desl.; thi fra et saadant Synspunct har Selskabet selv paa en temmelig utvetydig Maade erklæret, at det ikke vil sees. Eller er det ikke et Beviis paa, at det bryder sig Pokker og Kunsten, naar blot det faaer Penge: at det forhøier Entreen, ikke for Præstationernes Skyld, men fordi Kronprindsessen tilligemed hendes Gemal er tilstede? J Consequents heraf kan man af dette Selskab vente, at det for at trække Folk til Huus ligesaa gjerne foreviser udenlandske Dyr, Leoparder, Bavianer, Hyæner, som giver sceniske Forestillinger; thi for det er Pengene Øiemedet, Forestillingen Midletk). Hvad man end vil sige om vort kongelige Theater - saa dybt er det dog aldrig sunket; stedse har det dog idet mindste bevaret det Skin af Kunst, som er i - de uforandrede Priser. Men maaskee har Alt dette ikke saa meget Forunderligt og Stødende ved sig for Dig som for os, eftersom Du maaskee har vænnet Dit Øie til lignende Scener, givne af andre fremmede Kunstnere. Maaskee finder Du, at det her omtalte endda ikke er saa slemt som den beskedne Hr. Professor Prümes beskedne Forlangende, at Capelmusicus Simonsen skulde garantere ham 500 Rbd. for den halve Andeel i en Concert, de skulde give i Fælledskab, hvilken Garanti den beskedne Hr. Professor Prume var saa beskeden at indstrænke til, at den *) Man vil naaste til Forsvar for Selstabet beraade sig paa flere af Udlandets berømte Theatre, som ogsaa undertiden fordoble Priserne; men, foruden at det Urigtige, Andre gjøre, ikke kan tjene En til Undskyldning, maa det erindres, at slige Priisforhøielser paa hine Steder i Almindelighed kun anvendes, naar Theatret en entelt Aften har at byde over et sjeldent, udmærket Talent, der tillige foraarsager dem selv store Bekostninger, som det altsaa er nogenlunde billigt, at Publicum erstatter. kun skulde gives ham paa Stempelpapiir og underskrives af 3 Mænd (han kunde jo have forlangt den paa Guldpapiir og underskrevet af 4 Mænd). Og Ole Bull, den blye Normand, som for sit Talent kun forlanger det Dobbelte af de sædvanlige Priser i Ridehuset! Men det er Altsammen "Berlingske Tidendes" Skyld, det komme Altsammen over "Berlingskes" Hoved! Maatte ikke Professor Prume, da han i Belgien læste, at Danmark aarlig udfører saa og saa mange tusinde Tønder Smør og dog ikke savner Smør hjemme, og har en Hofholdning, der koster saa mange Millioner, men desuagtet ikke savner Millioner - maatte han da ikke troe, at han godt kunde reise hertil og af Capelmusicus Simmonsen forlange 500 Rbd. garanterede paa Stempelpapiir og ved 3 Mænds Underskrift? Og Ole Bull - maatte han ikke, naar han læste, hvor mange, mange Tønder Korn vi føre til Norge, og hvor meget vort Pengevæsen overgaaer det Norske - maatte han ikke, sige vi, have Grund til at tænke: "Ah! Der kan jeg i Ridehuset tage 1 Rbd. 3 Mk. til Galleriet og 1 Rbd. til staaende Pladser pro persona"? Er det saa ikke Din Skyld, Du ulyksallige "Berlingske", Du Ulykkesfugl? Nu fattes det blot, at "Dagen" skal indeholde en Annonce saalydende: "Ligesom den preussiske General Neumann for kort Tid siden hædrede den danske Nation ved at bære en dansk Orden, saaledes have de berømte Tonekunstnere Ole Bull og Jens Prume (vi vide ikke, om Hr. Prume hedder Jens; men, hedder han det ikke, burde han hedde det) hædret os Danske ved at give nogle Concerter her til dobbelte eller tredobbelte Priser." Hvorfor have vi intet Blad, der er upartisk, patriotisk, uhildet, kort sagt: juste milien nok til engang for alle at sige til de Fremmede. Vi ere simple Folk, som ikke kunne gjøre store Spring. Hvad vi have tilovers, kunne vi bruge selv, idetmindste have vi Nogle, der kunne bruge det for os. Dog - saa Meget kunne vi afsee, at vi kunne modtage Dyrkere af Kunst og Videnskab gjæstmildt og holde dem skadesløse for Reisen frem og tilbage. – Saa vilde de komme med billige Forventninger hertil og ikke blive skuffede, istedetfor at de nu ansee Danmark for et lille Eldorado, hvor der er Plads for dem i Mængde, og hvor de kunne sige til hinanden det Samme, som efter Bøndernes Formening Procuratorerne hvidske hinanden i Øret om deres Clienter: "Pluk Du Din, saa plukker jeg min." Med saadanne Forventninger maae de blive skuffede; thi, som sagt, vi have Andre, der kunne plukke os.