Aalborg Stiftstidende, 1834-05-31
Det er nu vist, at Cortes skulle forsamles den 24de Juli, thi i den madridske Hoftidende læses en Skrivelse fra Martine; de la Rosa til Generalcaptainen i Ny-Castillien, hvori han opfordrer ham til i Forening med de øvrige Autoriteter, at træffe de fornødne Anstalter for denne til Cortes=Forsamlingens Aabning bestemte Dag. - Fra Portugal haves den vel ikke officielle, men dog eftersom samme meldes baade over London og Paris - temmelig paalidelige Efterretning: at Hertugen af Terceira d. 8de Mai er rykket ind i Combra. Paa den anden Side stadfæstes det, at General Sade Bandeira har lidt et Nederlag, idet han angrebes af 4000 Miguelister, under den yngre Bourmonts Anførsel, i Frankrig. har mistet en af fine store Mænd: Oldingen LafayAlgarve. ette er nemlig afgaaet ved Døden den 20de Mai, 77 Aar gammel. Han var født den 1ste September 1757. i Charagnas i Departementet Øvreloire, og optraadte første. gang i den politiske Verden, da han, endnu førend Krigens Udbrud mellem England og Frankrig, indskibede sig til NordAmerica paa Fregatten Victoire, som han havde ladet bygge paa egen Bekostning, og med hvilken han ilede Nordamericanerne til Hielp, trods den franske Regjerings Forbud. Han naaede Nord=America i April 1777, og udmærkede sig især i Træfningen ved Brandyvine og Monmouth. Efterat være indtraadt under Rochambeans Commando, steeg hans til Marechal de Camp og vendte tilbage til Frankrig i denne Qvalitet, efterat Nordamericanernes Bestræbelser vare blevne kronede med Held. De americanske Stater tildeelte ham og hans Sønner Borgerret. Som Medlem af Notablernes Forsamling i Aaret 1787, androg han paa Afskafselsen af lettres de cachet samt af Stats-Fængslerne; siden under den constituerende Forsamling var han blandt det Første af Adelen, der forenede sig med den tredie Stand. Som Vicepræsident i hiin Forsamling overrakte han d. 11te Juli 1789 den første Declaration af Menneske= og Borgerrettighederne. Dagen efter Bastillens Indtagelse blev hans udnævnt til Overbefalingsmand for den parisiske National- garde, og Constitutionsfesten af 14de Juli 1790 syntes næsten foranstaltet til hans Ære. Da siden i 1791 Ludvig den 16de flygtede, beskyldte Jacobinerne ham for at have været medvidende i Flugten, medens Royalisterne bebreidede ham at have virket til Kongens Anholdelse; det var hans Popularitet, der dengang reddede hans Liv. Fra Centrum Armeen, som han 1792 commanderede i Metz, ilede han efter den 20de Juni til Paris, for hos den lovgivende Forsamling at føre Besværing over de Attentater, som Kongen paa hiin Dag havde været udsat for. Dette paadrog ham den Anklage, dog frikjendtes han med 446 Stemmer mod 224. Efter den 10de August sattes der en Priis paa hans Hoved; han vilde unddrage sig Faren ved Flugten, og sætte lover til America, men blev opsnappet af et østerrigsk Detaschement, og ført først til Vesel, siden til Magdeburg, endelig til Ollmütz, fra hvilket Fængsel Napoleon omsider befriede ham ved en Tillægsartikel til Freden i Campo Formio 1797. 1799 vendte han tilbage til Frankrig, men holdt sig fjernet fra alle Statsforretninger. "J hiin Tid - sagde han og blev al Frihed opoffret for Ærens Troldom. Den Keiserl. Despotisme banede sig Vei gjennem Borgernes Apathie og Forblindelse, paa hvilken man forgiæves vilde have søgt at standse samme. Først i de hundrede Dage fremtraadte han igjen som Deputeret, men trak sig atter tilbage, efterat have protesteret mod det lovgivende Corpses Opløsning, og efterat være afsendt til de Allieredes Hovedkvarteer med en Mission, som ikke lykkedes. 1818 indtraadte han atter i de Deputeredes Kammer, og fra dette Øieblik af vedkjendte han sig stedse den politiske Caracteer, som har bragt hans Navn indi alle senere verdenshistoriske Begivenheder.