Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-02-12
Prøvevalget i Nykjøbing. Den 8de dennes blev, som bekjendt, afholdt et Prøvevalg i Nykjøbing til Deputerede i Amtsraadet. for Sogneforstanderskaberne paa Falster. Hensigten med dette Prøvevalg var vel uden Modsigelse denne. Ved at samle alle Falsters Stemmer paa een enkelt Mand at give nogenlunde grundet Haal om, at en Falstringer blev Medlem af Amtsraadet, Men da, saavidt mig er bekjendt, Jngen paa Falster ved dette Prøvevalg erholdt over 8 Stemmer, altsaa neppe de Halve, kan man følgelig ansee denne ovenantydede Hensigt, om ei aldeles forfeilet, saa dog høist ufuldkommen opnaaet; og Grunden hertil troer jeg bør i Særdeleshed søges i den Anskuelse, som i Mødet blev fremsat, og tildeels gjort gjældende, nemlig: at ingen Bonde for Tiden var skikket eller duelig til at indtage en Plads i Amtsraadet, hvilken Anskuelse, skjøndt sand i sig selv, dog, som jeg tør paastaae, ei fandt Gjenklang hos Pluraliteten af Vælgerne. Seer man hen til Amtsraadets Sammensætning er det klart, at de større Landeiendommes Besiddere, Aristoeratiet, om man saa kan kalde det, hjemlet ved Loven, faaer i dette en betydelig Overvægt, og da deres og de mindre Landeiendommes Besidderes Jnteresser ofte krydse hinanden, er det let tænkeligt, at disse sidstes Deputerede i Amtsraadet vil komme i Opposition mod Hines, og i dette Tilfælde var det vistnok ønskeligt, at Sogneforstanderskabernes Deputerede vare Mænd af udmærkede Kundskaber og Talenter, for at kunne danne en kraftig Opposition. Udmærkede Kundskaber og Evne til med Klarhed og overbevisende Kraft at fremsætte sine Oppositionsgrunde maa vistnok i Særdeleshed, ja desvære næsten udelukkende, søges hos den studerede og practiskdannede Forretningsmand. Men - skulde det ei være tænkeligt, at Deputerede, valgte af de Ypperste og Bedste blandt Bondestanden, eller Landmænd udenfor Bondestanden, i det Mindste ei blottede for Kundskaber, begavede med et sundt Overblik og nogenlunde Veltalenhed, om ei strax, saa dog om et Par Aar, dannede og udviklede ved Erfaring og Øvelse, kunne, og Behov gjøres, danne en kraftig, i det Mindste ei foragtelig Opposition. Det kan vistnok ei betvivles, at Sogneforstanderskabernes Deputerede, hvis de vælges blandt Bondestanden og komme i Opposition med Lehnsbesiddernes og Sædegaards eiernes Deputerede, i Begyndelsen ville blive overstemte og slagne af Marken. Men her, synes mig, kunde passende anvendes Peter den Stores Ord: "Svenskerne slaae os indtil vi lære at slaae dem. Russerne lærte at slaae Svenskerne, og de Deputerede af Bondestanden ville ogsaa lære at seire, naar de kæmpe for den gode Sag, blot dem gives Leilighed at uddanne de Evner, som slumre i mangen Bondes Siel. Gives den danske Bonde ei Leilighed til at udvikle sine Evner, og at maale sine Kræfter i Kamp med Andre, vil vistnok en lang Række af Aar endnu hengaae, for han bliver dygtig og skikket til at indtage den Plads i Samfundet, som vor allernaadigste Konge og Herre har tiltænkt ham. Skjøndt jeg har den Overbeviisning; at kun Bønder, eller Landmænd udenfor Bondestanden, lige Vilkaar undergivne, som dog bedst kjende og forstaae Bondens Jnteresse, burde vælges til Sogneforstanderskabernes Deputerede, erkjender jeg villigen, at mig fattes Jndsigt og Evne til, ved klare og vægtige Grunde at bibringe Andre denne samme Overbeviisning, saa reen, klar og tydelig, som jeg nærer den i min egen Barm. Billedet, som fremstiller sig for min Siel, naar jeg tænker mig at Bonden indtager og værdig indtager sin Plads i Amtsraadet og Stændersalen, er for mig yndigt og henrykkende, men maaskee vilde mit billede tabe meget af sin Ynde og Friskhed, naar det belyses af den mere Erfarne og Kyndige; thi ei kan, tør, eller bør jeg stole paa min egen Følelse. Mit inderligste Ønske er derfor, at dygtige og indsigtsfulde Mænd vilde offre deres Tid og Kløgt til offentlig at behandle og drøfte det Spørgsmaal: Bør Sogneforstanderskabernes Deputerede vælges blandt Bondestanden, og Landmænd lige Vilkaar undergivne, eller blandt Præsterne? Jeg tør haabe, at Stiftstidendens ærede Redacteur velvilligen aabner sit Blad for slige Discussioner, og naar da ovennævnte Emne af kyndige Mænd er bleven drøftet pro og contra og Mængden derved er kommen til klar Bevidsthed af det Rette og Bedste, formener jeg, at der burde foranstaltes et nyt Prøvevalg, som da forhaabentligen vilde lede til et heldigere Resultat. Jeg tillader mig til Slutning at bemærke, at disse mine Ord er maae betragtes som en Udfordring fra min Side, til en Kamp, som jeg ydmyg erkjender at være forsvag til at kæmpe til Ende, men som en indstændig Bøn til Falsters dygtige Mænd at give mig og Andre Lys i det Mørke, som med Hensyn til forbenævnte Spørgsmaal nu omgiver os. Den 10de Februar. En Landmand.