Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-01-22
Man kan sige at Frankerigs Tilstand var nu bleven saaledes beskaffen, at en indvortes Kamp maatte forestaae imellem Alderdommen, Ungdommen og den mandlige Alder; hvilken der af disse der vilde komme til at gaae af med Seieren var let at forudsee, naar kun den Monark, som stod i Spidsen for Statsbestyrelsen var en Mand, som var sit Kald voxen, den at føre den i en critisk Periode, og at Ludvig Philip var en saadan Mand har hans 2 1/2 aarige Regiering tilstrækkelig godtgjort og man kan sige, at han allerede nu høster Lønnen for sine kloge Anstrængelser, og at Forsynet har paa en beundringsværdig Maade understøttet dem, saa det virkelig tegner til, at den forviklede og uroelige Franske Statsmaskine vil komme i en god og ordnet Gang, og at det vil lykkes ham at bringe sit Løfte i Opfyldelse: at Chartet skal blive til en Sandhed. (Fortsættes.) Den Nordamerikanske Præsidents General Jacksons Budskab til Kongressen den 4de December 1832. (Sluttet.) Saavel med Hensyn til de enkelte Staters Jnteresse, som til Opret oldelsen af Unionen selv, udkræves at Beskyttelsen af Nationalindustrien ikke drives vide re, end de udenlandske Nationers dertil svarende Foranstaltninger og Fornødenheder af saadanne Artikler, som i Krigstider ere væsentlige for den nationale Uafhængighed, kunne giøre det nødvendigt; i ethvert andet Tilfælde tilraades en Nedsættelse af Tarifen med behørigt Hensyn til de store Capitaler, som ere deponerede i udenlandske Manufacturer. Jngen vil vel nægte, at en saadan Jndustrie er velgiørende, og enhver Amerikaner vil vel for en Tid være villig til, at betale en høiere Priis for dens Produkter; men det er dog kun faldet faae Statsmænd, ind at fastsætte en høi Tarif, som en bestandig Skytsværn for vore Manufacturer. Den er kun bleven betragtet som en interimistisk Forholdsregel, og Erfaringen giør det tvivlsomt om ikke Fordelene deraf overveies ved mange ufordeelagtige Følger, nemlig ved at en Misfornøielses og Animositets Aand bliver derved næret hos en Deel af vore Landsmænd, som kunde selv blive farlig for Unionens Varighed. Jmidlertid da betydelige Jnteresser have faaet Fremgang under Congressens Garantie, saa kan det nu gieldende System ikke blive paa engang ophævet, med min dre det Offentliges Vel udkrævede det, som den høieste Lov. Efterat Præsidenten derpaa havde forklaret hvorledes den høie Tariff havde givet Anledning til forskiellige Mistydninger, fordi endeel af Folket betragter den som uconstitutionel og uretfærdig, og en anden betragter den som farlig for Frieheden, fordi den concentrere Monopoler og Rigdomme i enkelte Personers Hænder, saa beklagede han, at man i Staten Caro ling havde modsat sig Toldanordningen. Han yttrede derved det Haab, at Borgernes Patriotisme og Jndsigt vil overvinde alle Hindringer, som man søger at lægge i Veien for Forbundets Auctoritet. Men skulde dog denne Tillid blive skuffet, saa ville og Lovene formodentligen blive tilstrækkelige til at undertrykke saadanne Bestræbelser. Men skulde det møde, at Udøvelsen af Lovene ogsaa skulde underkastes Hindringer, saa vilde han anmelde det for Kongressen og andrage paa de fornødne Forholdsregler. - Angaaende de Staten tilhørende Jorder yttrede han den Mening, at de burde ikke længere være en Jndtægtskilde; men at Forbundsregieringen burde overlade dem til Colonisterne for en saadan Betaling, at Udgifterne paa deres Opmaaling og paa Tractaterne med Jndianerne kunde udredes deraf. Den driftige Folkemængde i de vestlige Egne havde allerede betalt 40 Millioner Dollars til Skatkammeret for saadanne Jorder. Præsidenten anbefalede en hurtig Afgiørelse af denne Qvæstion og opstillede den Grundsætning, at et Lands Rigdom og Kraft bestaaer i dets Folkemængde, og at Landmanden udgiør den bedste Deel af denne thi uafhængige Landmænd udgiøre overalt det borgerlige Selskabs Grundvold, og ere Friehedens ægte Venner. - Herpaa advarede Præsidenten imod at anvende de almindelige Statsfonds til locale Formaal, og foreslog, at de ikke maatte anvendes dertil, med mindre 3/4 af Staterne gave dertil deres Samtykke. - Efterat han havde omtalt Generalerne Scots og Atkinsons seierrige Expedition mod Sack- og Ræve-Jndianere og roest Armeens kraftfulde Organisation og Militsernes fra Jllindis Deeltagelse i Toget, saa anbefalede han en nye Organisation af Milits=Systemet, da hverken vor Stilling, sagde han, eller vore Jnstitutioner kunne tillade en Forøgelse af vor staaende Armee Den historiske Erfaring afgiver for mange Beviser paa de skadelige Virkninger af en stor staaende Armee, saavel med Hensyn til Udlandet, som til den indenlandske Friehed, til at vi ikke skulle søge vor væsentlige Sikkerhed i den store Masse af vor Friestats Borgere. Skulde vi blive tvungne til at føre Krig enten for at forsvare vore Rettigheder, eller for at afværge en Uret, saa vilde vor nærværende lille Krigshær danne en Kierne, hvormed større Stridskræfter kunne forenes efter Omstændighedernes Beskaffenhed. De Jndianske Stammers Forflyttelse fra den østlige og til den vestlige Bred af Missisippi er nærved at blive tilendebragt, paa Cherokeserne i Georgien nær, som man forgiæves har gjort de billigste og meest liberale Forslag. - Marinesecretairens og Generalpostmesterens Jndberetning ere overmaade tilfredsstillende. - Præsidenten gientog sin forhen yttrede Mening, at der burde foretages en Forandring med den Maade, hvorpaa Præsidenten og Vicepræsidenten vælges og med Varigheden af deres Embedsførelse. Han endte sin Tale med at anbefale Simpelhed og Sparsomhed i Statsbestyrelsen og sagde tilsidst: de forenede Staters Regiering er ikke beregnet paa at indskrænke den menneskelige Friehed; men paa at soutinere Menneskets Rettigheder og vil søge sin Kraft og sin Hæder i at opfylde disse simple Pligter. - Vore Borgeres frie Driftigheds Land, som ved Oceanets Beskyttelse ikke behøver at frygte for Krig og Undertrykkelse, og som bliver understøttet af de enkelte Staters Souverainitet vil tilveiebringe Forbedringer, som maae sætte den store Sandhed i det klareste Lys, at vort Exempel ikke allene tiener til at godtgiøre Mueligheden af et Folks Selvregiering; men tillige af en saa simpel og peconomisk Regieringsmaskine, at man neppe bemærker dens Gang. Det er min oprigtige og alvorlige Bøn til Universets almægtige Behersker, at han vil lede vore Raad og vore Handlinger derhen, at vi kunne naae til eet for Menneskeheden saa dyrebart Resultat.