Berlingske Tidende, 1833-03-09
New Montly Magazine indeholder følgende Charakteristik af Jbrahim Pascha: Denne Mand har erobret hele Syrien, marscherer uden Modstand gjennem den asiatiske Halvøe, og Europa kan vente hans triumpherende Indtog i Constantinopel. Næsten et halvt Aarhundrede er henrundet, siden Wechabiternes Opstand truede med at tilintetgjøre den muhamedanske Religion. Disse, en luttret Religions dristige Tilhængere, antoge een eneste Gud, men forkastede Prophetens Autoritet. De plyndrede den store Caravantil Mecca; de toge de fromme Pillegrime tilfange; de tilføiede Sultanens Hærførere, som bestræbte sig for at beskytte Religionens og Handelens fælleds Jnteresser, betydelige Nederlag. En lang Tid var Sultanens Autoritet paralyseret i Arabien og Syrien; Ægypten truedes, og Stambuls Skatte formindskedes ved de seirrige Kjetteres Anfald. Endelig tilbød Jbrahim, den Ægyptiske Vicekonges Søn, Sultanen sin Tjeneste, for at standse den frembrusende Strøm. J Spidsen for irregulaire Tropper trængte han ind i Hjertet af Arabien, befriede de hellige Stæder, slog Wechabiterne i deres eget Hjem, og førte, efterat han havde tilstaaet dem Fred paa de haardeste Vilkaar deres Fyrster til Cairo som Gidsler. For disse Tjenester udnævntes Jbrahim til Pascha af Mecca og Medina; en Udnævnelse, som gav ham Rang over det Osmannske Riges øvrige Paschaer, endog over hans egen Fader. Efterat Jbrahim som Wechabiternes Betvinger var vendt tilbage til Ægypten, begyndte han Oprettelsen af en regulair Armee med Europæisk Disciplin, og lagde Grunden til Ægyptens nuværende betydelige Søemagt, ved at tage de dueligste Skibsbygmestere fra Toulon i sin Tjeneste. Overvunden i Grækenland, henvendte Sultaner sig omsider til sin Ægyptiske Vasal om Bistand. Ufortøve, trængte Jbrahim i Spidsen for sin Armee ind i Morea, hvor han, understyttet af en mægtig Flaade, i kort Tid gjorde saa betydelige Fremskridt, at kun den bekjendte Londonske Tractat og dens Følge, Slaget ved Navarino, reddede Grækenland fra den Skjebne, atter at vorde en Tyrkisk Provinds. Man har imidlertid fra troværdige Kilder havt den Forsikkring, at det ingenlunde var Jbrahims Hensigt, at give Morea tilbage til Sultanens Herredømme. De allierede Magters Seier over Ægypterne tjente kun til at fordobble Jbrahims Anstrængelser efter hans Tilbagekomst til Fødelandet Den Forvirring, hvori Porten befandt sig, gav ham Leilighed til at tilegne sig Candia og Cypern, Middelhavets skjønneste Øer. J Efteraaret 1831 bestod den Ægyptiske Armee af 90,000 Mand disciplineret Jnfanterie, som ikke stode tilbage for de Engelske Seapoys i Ostindien, og af 10,000 Mand Cavallerie. Enhver, der kjendte noget til Ægypten, gjorde Paschaens fordærvelige Forfængelighed latterlig, ved at spotte over Misforholdet mellem Ægyptens Militairmagt, dets Folkemængde, og dets Hjelpekilder. J Efteraaret 1832 har Jbrahim erobre hele Syrien og næsten hele Lilleasien, og staaer nærmere ved Constantinopel end Russerne. Jbrahim Pascha er en genialst Mand. Han er sin Tidsalders største Erobrer; - uden Tvivl en Mand af overordentlige Talenter, snedig og energisk Han er fuldkommen fordomsfri, opfatter alle Jdeer med den største Hurtighed, og hans Vaabendaad vidner om hans militaire Talent. Hans Ærgierrighed er ubegrændset; han er en ivrig Beundrer af Civilisation og Europæiske Jnstitutioner, men undgaaer med megen Klogskab at saare Muhamedanernes Fordomme og Nationalfølelse. Hans Fødsel er indhyllet i Hemmelighedens Slør, han skal blot være en adopteret Søn af Vi røber en Mand, der vorder legemlig Skrøbeligheds Offer. Hans Leveviis er prægtig, men hans Sæder ere aldeles Europæiske. Han er stedse i Selskab, og søger alle aandrige Fremmedes Omgang. Hans fornemste Raadgiver er Osman Bey, en Fransk Renegat og en talentfuld Mand. For omtrent tyve Aar siden morede Jbrahim sig med at sidde i Vinduerne af sit Pallads med en Kuglebøsse, og fyre paa Læderflaskerne paa Vandbærernes Ryg, naar disse vendte tilbage fra Nilen. Da Jbrahim er en fortræffelig Skytte, saa var den sædvanlige Følge af hans Skydeøvelser kun, at berøve de stakkels Vandbærere Frugten af deres daglige Arbeide; men undertiden flød ogsaa Blod; dengang beherskedes Ægypten endnu mere despotiskt. Det er bekjendt, at den gamle Pascha af Ægypten og hans Søn, med deres Higen efter Europæiske Jnstitutioner, virkelig have givet deres Undersaatter to Kamre, som i det Levantiske Sprog kaldes Alto Parliamento og Basso Parliamento. Forsamlingerne holdes i Cairo, og de Deputerede vælges af hver Steds Gouverneur, som efter Paschaens befaling sender to kloge og retskafne Mænd til Hovedstaden, for at medvirke ved Statsanliggendernes Administration. Medlemmerne af Alto Parliamento have Ret til at raadslaae om alle Forholdsregler, Medlemmerne af Basso Parliamento derimod, maae blot indgive Bønskrifter. Deres Høiheder inddrømme begge Parlamenterne kun liden Jndflydelse, men behandle dem med megen Høflighed. Fornemmelig er den ældre Pascha meget stolt at disse Jnstitutioner, og Forfatteren af disse Linier har meere end eengang hørt Mehemed Ali rose sig af, at han havde sine Parlamenter, ligesaavel som Kongen af England.