Aalborg Stiftstidende, 1837-11-07
Frankrig. Det kan ansees for en Lykke, at Expeditionen ikke blev forhalet endnu nogle Dage. Jndtil den 6te, da den indtraf for Constantine, havde Veiret været meget skjønt. Da tog det en pludselig Forandring og i 3 Dage strømmede Regnen ned. Besætningen i Staden skal have bestaaet af 10000 Mand, Tyrker og Kabyler. Beyens egen Leier var at see paa hiin Side af Fæstningen. Den var deelt i 2 Corpser og stillet saaledes, at et Tilbagetog til Ørkenen stod den aabent. Den lod til at være talrig og denne Opdagelse foranledigede General Damremont til at kalde en Forstærkning af 3000 Mand under General Bernelle til sig fra Leieren ved Meuschelel-Chammar. Den indtraf og tjente Prindsen af Joinville til Escorte, men ankom dog først efter Constantines Indtagelse. I Prindsens Følge var Corvet=Capitainen Henaux og en Søcadet. Man har et Par Actstykker, som have Interesse og fortjene Meddelelse. Det ene er en Proclamation til Nabostammerne, for Felttogets Begyndelse, af Achmet-Bey, det andet en Dagsbefaling af Gen. Damremont til hans Hær, samme Dag, den satte sig i Marsch. De lyde saaledes: Franskmændene holde i som Aar Bong besat, hvor vi have taalt dem. De have udnævnt den troløse Jussuf som udgav sig for en Muselmand, til Bey. Den hele Tid, han commanderede i denne Omegn, har han kun begaaet Skændselsgierninger. Han har badet sig i vore Brødres Blod, han har afskaaret deres Hoveder, han har plyndret dem, uden Tvivl for at berige Franskmændene; thi disse taalte hans blodige Gierninger. Denne Guds Fjende er forrige Aar kommet til Stahrel=Mansura, for at ødelægge og forstyrre vor skjønne Stad; men jeg har, som J vide, tvunget ham til Tilbagetog. I de sidste Dage vilde Franskmændene slutte Fred med os; jeg ønskede det ligesaavel som de, til Landets og til Alles Bedste, men de Betingelser, de vilde paalægge os, vare for haarde, for ydmyggende for sande Troende, til at vi kunde antage dem, hvorom J selv i ville overbevise Eder. De forlangte at lægge en Garnison, paa 34000 Mand i Casbah, at anlægge et Fort i Stael=Mansura og et andet i Kondiat-Aty; de forlangte endvidere den aarlige Tribut, jeg betalte til Paschaen af Algier, vel at mærke, den for 7 Aar, saalænge de besidde Algier, og endelig 500 unge Piger efter deres eget Valg. Hvis J, mine Børn, indvillige i saadanne Betingelser, der oprøre mig og bringe mig til at gyse, saa siger mig det. Da bestiger jeg min Hest, med min Datter foran mig og min Søn bag ved mig, rider ud i Ørkenen, sætter mine Børn af der og begraver mig i Sandet. Hvis I derimod ere gode Muselmænd og ikke ville overgive Eders Børn til de Vantroe, saa kommer Alle hid til mig, forsvarer med mig vort Land og Prophetens Lov, eller døer med mig. Ach med. Soldater, Expeditionen til Constantine begynder. ere kaldte til den Hæder, at hevne Eders Vaabenbrødre, der, forraadte af Elementerne, forrige Aar saae deres Mod og deres Anstrængelser strande for denne Stads Mure, Den Jver og Tillid, der besjæle Eder, er Borgen for det Resultat, der venter Eder. Frankrig henvender Blikket, paa Eder, Frankrig ledsager Eder med sine Ønsker og Forhaabninger. Viser Eder det værdige og værdige den Konge, der har betroet Eder En af sine Sønner, og den Prinds, der er kommet, for at dele Eders Arbeider. Gid Fædre, landet maa være stolt af, at regne Eder til sine Sønner. Gen. Damremont."