Københavns Adresseavis, 1780-08-09
Bedste Ven, skal Dine Dage. Flyde hen i salte Taarer? Skal Din Ungdoms Morgenrøde, Dækkes med en beegsort Skye? Skal Dit eyegode Hierte. Vaabenløs - af nidingsk Avind Saares, - Skal der avles Smerte, Hvor kun Glæden burde boe, Skal - naar mørke Dage sænkes Ned i Vesterhaves Bølger, Og naar Aftenstiernen blinker, Melancholsk paa Himmelen, Naar den blege Maane straaler, Ned mod Dine vaade Øine, Og en Taare i Dit Øie Fødes, ved at see paa den, Og naar bællesorte Nætter, Krumme sig paa Himmelbuen, Og neddrypper Roe og Hvile Udi alle Skabtes Bryst Skal Du da paa søvnløst Leye, Hemme Taaren i Dit Øye, Dødeklagen paa Din Læbe, Qvæle Sukke i Din Barm? Nei - lad Dadleren ey seyre, Naar han seer Dig eenlig græde, Naar han seer Din Siel henflyder I en bitter Taareflod. Det er Balsom for hans Hierte, Naar han seer Dit Øye flyde, Naar han seer, at han har reven Dig fra Venners Arme ud. Himlens og sit eget bifald Dyden ene burde søge, Ubekymret for det bifald, Som den Verden nægte vil Hast da hen til Venners Arme, Nyd den æthererene Glæde, Som Du stedse pleyed søge, Den, at føle Venskab reent. Nyheder. Hust, den 1 August. Da for kort siden i en Bye, Schobüll, en Fierding Miil herfra, hvor Kirketaarnet er under Reparation, Arbeiderne havde gjort Tovene, fast ved Taarnspidsen, for at hidse Steene op, tildrog det sig, at Taarnet paa engang faldt ned, saavel det som var af Tømmer, som en Deel af Muren. En Arbeidskarl mistede Livetderved. Midt i Julii Maaned have to smaa Hvalsiske, som formodentlig havde taget Flugten for Hvalfangerne ved Grønland og Spitzbergen, ladet sig see ved Øen Føhr, imellem Wicker Havn paa Fohr og Byen Dage bull paa det faste Land i det Slesvigske, hvor Vandet ikkun er en Miil bred. De vare af den Art som kaldes Nebbehvale, paa tydsk Schnabelfische, Batzkopfe, Hollænderne kalde dem Snebrisch, kort at sige, det var balæna tripennis rostrata eller boops Linnæi. Da mange Søefolk findes paa Føhr, som vide meget vel beskeed, med Hvalfangsten, saa begave 13 af disse sig i 3 Baade, med saa mange gamle Redskaber der bruges ved Hval fiskefangsten, som de i en Hast kunde faae, strax paa Veyen for at giøre Jagt paa disse fremmede Giæster. De dreve dem paa Sandbanker og saadanne Stæder, hvor der var lavt Vand, paa det at de ved Ebbetiden, maatte blive siddende og strande. Dette lykkedes dem ogsaa, begge Nebbehvaler bleve ved Ebben siddende paa en Sandbanke, som der kaldes Præstesanden, og udmattedes saa meget ved deres hæftige Bevægelser, at det var de 13 Hvalfangere, iblandt hvilke især den forstandige Styrmand Riewert Jappen udmærkede sig, let snart at dræbe dem. Med Springtiden kom de til at flyde igien, og bleve trakte ind i Wicker Havn, hvor i en utroelig Mængde nysgierrige Tilskueres Nærværelse Spækket blev afskaaren. De fik 7 Quardeler, Svæk til Tran, og 1 Quardeel Kreng, (en slettere Art af Spæk, hvorved ofte meget af Kiødet, Huden og deslige pleier at sidde) foruden megen SpermacetiOlie, som fandtes i Hovederne og kan bruges til det bekiendte Slags Lys. Deres heele Gevinst i Spæk og Olie regne de paa 300 Rdlr. Hvor meget var det at ønske, at flere Hvalsiske ville faae det Jndfald at komme til os, saa behøvede man ey med Møie at opsøge dem ved Nordpolen.