Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1824-06-04
Ved de interessante Oplysninger, denne Postdag bringer, faaer Man nu nærmere Kundskab om Gangen og Udfaldet af den sidste Bevægelse, der, lemfældigst talt, var en overilet Handling, hvis Følger endnu ikke ganske kunne i beregnes. Saavel af Madrider som Pariser Blade erfares nemlig, at den udbrudte Tvist imellem Kongefamilien ci, som det syntes, var bilagt ved Dekretet af 5 Mai (S. 302); men at Kongen virkelig nogle Dage efter har fundet sig foranlediget til at tage ombord paa det Engelske Linieskib Windsor Castle, hvor en anden, og fra den første temmelig forskjellig Udsoningscene foregik mellem ham og Jnfanten, Don Miguel. De væsentligste Omstændigheder herved fortælles saaledes: I fire Dage søgde Monarken at undflye fra deres Opsyn, som stedse meere styrtede hans Søn i Afgrunden. ToGange mislykkedes det; men den 9de Kl. 1 fandt han, under Paaskud at ville drage til et af sine Landslotte, Leilighed til at indskibe sig med begge sine Døttre. Den engelske og franske Minister, hvis Stilling især satte dem istand til at være Kongen til Tjeneste, rakte i Forening, Haand til Planens Udførelse. Den Ene havde alt Skibe paa Tajo og den Anden lod Linieskibet St. Petri og 2 Brigger, hvis Nærværelse dog lykkeligviis nu ei mere behøves, beordre dertil fra Cadix. Det er saaledes langt fra, at Engelland eller Frankerig har villet spille nogen modsat Rolle i denne Krisis, hvorover Journ. d. Debats har følgende bemærkning: "Man vil stedse finde de store Magter eenige, naar der handles om de hellige Grundsætninger, hvorpaa den selskabelige Orden hviler. Den sande Politik indsees i vore Dage alt for vel, til at Man skulde amusere sig med, ved lave Rænker at udvirke, store Revolutioner og opofre Almeen-Freden for private Rivaliteter. Saasnart Kongen, som sagt, var taget ud paa Skibet, hvor det diplomatiske Korps ogsaa havde indfundet sig, fiiJnfanten Miguel befaling, ufortøvet og uden Vægring, dog under gjentagen Forsikring om Tilgivelse, ogsaa at komme ombord. Prindsen adlød og den første Sammenkomst ydede get yderst rørende og imposant Skuespil. Af Kongens Aasyn - hedder det videre - talede en fornærmet Faders og Souverains Bestemthed og Majestæt, i Forening med Naturens Følelser, medens den unge Prinds paa det stærkeste lagde sin barnlige Underkastelse for Dagen, og angav, ved hvilke Kunstgreb og Forførelser han var bleven forledet til det bevidste Skridt. Efter at Hs. Majestæt havde foreholdt Prindsen hans begangne Feiltrin, rakte han ham, Overværelse af det diplomatiske Korps, til Tegn paa Tilgivelse, sin Haand, hvilken Jnfanten med Ærefrygt kyssede, og derpaa begav sig ind i et andet Værelse paa Skibet. Hans troløse Raadgivere have taget Flugten, og hedder det, han indseer nu, at han er bleven bedraget. Senere skal han være afseilet enten til Frankerig eller Engelland. At Prindsen efter den først meddeelte Tilgivelse virkelig har fremturet i sin Selvraadighed, sees ogsaa af et endnu fra Palaiet Bemposta den 9 Mai udstædt Kongelige Dekret, hvori vel paa Ny loves ham Tilgivelse, ogsaa for ende efter Dekretet af 3 Mai udøvede Voldshandlinger; men Kongen tillige selv overtager sig en Generalissimus's Autoritet, af sætter Jnfanten som Øverstbefalingsmand, og atter stiller Militærgouvernørerne under Krigs til ministeriet. Foruden det, at Jngen uden Jnfantens Tilladelse maatte tilstædes Adgang til Kongen, var der lagt Embargo paa alle Skibe i Havnen. Ved en Proklamation af samme Datum, ombord paa Windsor Castle, skildrer Kongen Prindsens Forgribelse, hvorimod alle Souverainers Ministre havde protesteret, og til hvis Undskyldning Jnfanten allene har vidst at anføre Forudsætningen af en Konspigration, som, selv om der havde været nogen Grund dertil, ikke kunde retfærdiggjøre hans Fremgangsmaade. Fremdeles ophæves Dekretet af : Mai og sammes Virkninger, hvorefter de vilkaarlige Fængslinger endnu vedvarede, hvisaarsag Hs. Maje i stæt, ledsaget af de fremmede Ministre, havde begivet sig paa Skibet, for herfra at kundgjøre sine troe Undersaatter i sin Villie, og i Nødsfald opfordre dem til sit Forsvar, ligesom det og forbydes at adlyde den afsatte Overanfører, under Straf af at blive behandlet som Rebeller. Endelig befales det at frigive alle vilkaarlig og uden Grund Fængslede; Soldaterne, som troede at hav opfyldt deres Pligt, ved at følge deres Anfører, undskyldes, alle forhenværende Embedsmænd bekræftes i deres Poster a.