Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-09-04
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn dagsokostSextende Aargang. No. 71. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 4 September 1819. Tidens rette Anvendelse. Skjøn er du, stor, haabrige himmelhøje Tanke, saa blid, saa trøstefuld, o lyse Evighed! Paa Livets dunkle Vei vi Fred og Fryd vil sanke i Haabets Glimt, som vildt omstraaler vore Fjed. Saa glæder Øjet sig i blide Aftenstille paa skjønne Himmelblaae talløse Stjerner see! Vi tie, tænke, Gud, beundre – Taarer tille, med Lov og Tak og Priis til dig, Algode, see. Vi nyde Verden, men - Hvad vi engang skal blive den Tanke i vor Barm er mørk, dog glæderig, Fornuft, Religion det trygge Raad os give: nyd Alt, vær glad; men viid, Du er udødelig. Hvad er vort Væsen selv, Hvad vore Levedage? som Lynet for vort Blik de svinde flygtig bort Men Sjelen - dette Dyb kan Evighed indtage, ja til at fylde det var Tiden altfor kort. Hvo veed ei Aandens Værd, Hvem glæder ei dens Evner? skjøndt ingen Dødelig begreb et Præg af Gud. Kan det, den Evige sit Billede benævner, den selve Guddoms Gnist, kan den vel slukkes ud Brug, Menneske! Fornuft, skul tænk hvi her vi leve! ei stedse Daare vær, vær ei blot sandselig For Tid og Evighed vi de ligt skabte bleve, ved Tænkekraft, vor Aand er uforgængelig. Fæst ei din hele Agt, dit hele Haab paa Tiden, den fra dig uformærkt som Strømmen iler hen: See, blandet er dens Fryd, dens største Vellyst, liden, see, vi ved Gravens Pynt engang forlade den. Ei Jordens Fyrster kan en evig Trone bygge, de samle end dertil det ganske Tidens Alt; J Skyggeland de boe, de bygge her kun Skygge, thi Hvad af Støv opstod, igjen i Støv henfaldt. Tænk, Menneske, bliv viis, lær Tidens Værk at kjende! selv stolte Marmorslot dog engang smuler hen Thi vil du Øiet til dens Underværker vende, da Stedet, hvor de stod, du kjender ei igjen. Vi skulle fæste Haab til Skygger, som forsvinde. vi ønske Straaleglands, som vi her aldrig naaer! Vi skulle søge Havn, hvor Livets barske Vinde bestorme Ankeret, hvorpaa vort Haab bestaaer, Paa Sand at bygge, Nei - see, dertil Daaren rede, han ønsker Evighed – en Evighed af Støv Hvo hindrer Stormene, de Støvet ei adsprede? hvo slætter evig Krands af guulhenvisnet Løv Langt over Tiden gaaer de Skabtes Maal, hist siden - naar Livets Dag er endt, begynder Evighed. Fornuftig kunne vi ei fordre det af Tiden: vi skulle her opnaae vore Væsens høje Meed. Udødlighed - det store Maal vi gaae imode, dertil vi styre Alle rettelig vor Fjed! Brat, tilsnar kommer stundom Livets Aftenrøde, det sidste Øieblik alt aander Evighed. Vi skue nær og fjern, mon ri da er opdage Naturen vaagner skjøn, naar den udhvilet har. O. Menneske, sku, føl et bedre Liv tilbage. for dydig høje Alder, som Smerters Frugter bar. Lad første tagfuld Nat den viden Jord omringe; som Morgenrødens Glands fra Jorden hæver sig, skal du ved dette Haab forherliget dig svinge høit over Verdners Fald til Ham, som skabte dig. 9, hvilken store Daarlighed, at tænke blot paa Held i Tiden; Og komme ei ihu det Sted, hvor vi skal evig vorde siden! Neil – aldrig tabe vi af Ant hiin Dydens skjønne Sejerskrone, til Hver, som Maalet naaer, henlagt for Evigheders lyse Trone. Med Glæde Jordens Gode nyd, til Lyst og Nytte den er vorden; Men aldrig glem at jordisk Fryd som Dagens Lys gaaer ud paa Jorden; Ja tænk, og vi engang skal døe, Naturen sig sit Krav tilegner, Os Jorden vorder, naar vi døe, det lille Rum, vort Støv indhegner; Ei modløs staae ved tause Grav, her Evighed afløser Tiden; Seel i det store Verdens Hav ei øines Draaben der den Liden; Skue fra den Tue, vi beboer, til det utænkelige Høie, hvor Viisdom, Godhed, Storheds Spoer, hvor Guddom møder selv vort Øie; Tænk høit hist over Kloder hen, for Mod og Lyst og Kraft at hente fra Gud vor Skaber og vor Ven; af Ham Lyksalighed – vi vente. 9, høje Tanke - Evighed! følg du os Skridt for Skridt her neden! Erindre os ved hvert et Fjed: at vi – vi gaae til Evigheden. Christianshavn, d. 22 August 1819. Christian Gerhard Bos Thura, Kandidat i Theologien.