Ribe Stifts Adresseaviser, 1833-06-07
Udenlandske Efterretninger. Tyrkiet. J Petersborg har man havt Privatbreve fra Constantinopel indtil d. 12te Mai, hvilke alle stadfæstede Efterretningen og Fredens Afslutning imellem Sultanen og Jbrahim Pascha. Den Pariser Nouvellist indeholder den samme Efterretning og meddeler tillige et Amnestideeret, som Porten under 6te Mai har udstedt til alle Auctoriteter i Lilleasen. I dette Decret tilkjendegiver Sultanen først, at han med keiserlig Naade har modtaget de Forsikkringer om Troskab og Hengivenhed, som Mehemed Ali og Jbrahim i den sidste Tid have givet ham; at han desaarsag har stadfæstet Begge i deres forrige Værdigheder, og desuden, efter deres udttykkelige Begjering, forlenet dem med Districterne Damascus, Tripolis, Seyde, Safed, Aleppo, Jerusalem, Naplous og Adana. Dernæst befaler hans Høihed, at Beboerne i Lilleasien paa ingen Maade maae forfølges eller forulempes for det Forefaldne; men at Alt, hvad skeet er skal være glemt. Skjønt nu en Skrivelse fra Constantinopel af 8de Mai forsikkrer, at det antirussiske Parti havde seiret i Divanet, og at Sultanen nu var ganske under dettes Jndflydelse; at det var lykket, Admiral Roussin, at svække den russiske Jndflydelse og give Sagerne den nærværende rende Vending, og at det var ham, som for Øiebliket ledede alle Ting: saa ere dog de uafhængige Blade i Paris slet ikke fornøiede med det Skeete, fordi det vigtige Spørgsmaal, hvornaar Rusland vil drage sine Tropper udaf Portens Territorium, endnu er uafgjort. Virkelig lod det til, som om Russerne slet ikke tænkte paa at reise; thi Leiren ved Scutarii blev forsynet med alt muligt Krigs- og Mund-Forraad og overhovedet indrettet saaledes, som om den endnu en Tidlang skulde bestaae, hvilket Factum kan vække nogen Tvivl om Fredens Sikkerhed. - Porten har udstedt et Memorandum, hvori den, skjønt det synes vitterligt nok, at den har ladet sig lede, snart af den ene, snart igjen af den anden Magt, dog søger at redde Skinnet af at have bevaret sin Selvstændighed. Tildeels en lignende Tendents har nok en Artikel i Moniteur Ottomann, som indeholder en sammentrængt Skildring af Begivenhederne siden Slaget ved Konjeh. - Et engelsk Blad, raisonnerer saaledes om de tyrkiske Sagers nærværende Stilling. "Da det russiske Hof oftere har erklæret ikke at ville tillade, at Sultanen giver efter for Mehemed Alis Fordringer, saa kommer det nu an paa, om det vil bifalde de betingelser, paa hvilke Freden er sluttet. Man troer i Almindelighed, at det ikke vil skee, og flere Officerer af den russiske Expedition have udladt sig med, at, hvis en dog Sultanen beqvemmede sig til at kjøbe Freden med Opoffrelser, vilde Russerne dog paa deres egen Haand fortsætte Krigen, indtil de havde drevet Mehemed Alis Hær tilbage til Ægypten og tvunget ham til at underkaste sig Porten, som dennes troe og lydige Vasal. Dette kaldes uegennyttigt; men formodentlig bestaaer Uegennyttigheden deri, at den russiske Selvhersker betragter hele Tyrkiet som sin naturlige Arvepart, og derfor ikke vil tillade nogen Anden, at tage det mindste Stykke deraf. Og mon han nu kan modstaae Fristelsen til at fremskynde denne Besiddelse? Næppe; Leiligheden er gunstig; hans Tropper ere i rolig Besiddelse af Tyrkiet; Engelland synes ikke at ville gjøre noget kraftigt Skridt til at opretholde det tyrkiske Rige; Frankerig vil vist Jntet gjøre, uden Engelland; Østerrig vil hellere afgjøre Sagen i Mindelighed og deele Byttet, end stride med Rusland; Preussen har Jntet at tabe ved Tyrkiets Fald, men kunde maaske vinde Noget. Disse Omstændigheder ere virkelig altfor gunstige, til ikke at befrygte en nærforestaaende Opløsning af det tyrkiske Rige.