Berlingske Tidende, 1835-12-12
London, den 4de December. - Flere engelske Blade meddele udførlige Beretninger fra den brittiske Hielpe-Legions Hovedqvarteer, der den 15de f. M. var i Briviesca, medens Cordova befandt sig i Logrono, Espartero i Varos, Espeleta i Miranda og Grev Mirasol i Bilbao, som han allerede engang fø saa tappert har forsvaret mod Carlisterne. Hine Beretninger, de hidrøre fra forskjellige Kilder, beskjeftige sig især nu med Legionens Marsch fra Bilbao til dens nuværende Stilling, og yde sammes Anordning og Udførelse den tilbørlige Roes. Man erfarer nu, at den brittiske Legion var saa længe concentreret i Bilbao, deels rigtignok, for umiddelbart at kunne drage de Forstærkninger, der bestandig sendtes den fra England, til sig, men ogsaa, og det især, for at kunne dække Oprettelsen af de nye Værker, som man nu endelig ansaae for nødvendige til Beskyttelse af det nordlige Spaniens betydeligste Handelstad, efterat denne, af Mangel paa saadanne, nær var blevet et Bytte for Carlisterne. Anlæggelser af disse Værker skred imidlertid ikke saa raskt fremad, som man havde ventet, og General Evans havde intet Øjeblik tabt ved Nølen, da han den 30te October forlod Bilbao, for at bevirkden længe ønskede Forening med Cordovas Hovedmagt; thi først samme Dag bleve Værkerne omkring Bilbao, ifølge deres Anlæg erklærede for sluttede, skjøndt de endnu ingenlunde ere fuldendte Generalen havde med Flid ladet det Rygte udspredes, at han vilde tage Vejen directe over Durang til Vittoria, og det var han derfor desto lettere muligt, at efterkomme den ham fra Madrid tilstillede Ordre, ikke at indlade sig i nogen Fægtning, da Carlisterne, stolende paa hiint Rygte, havde sammendraget deres hele Stridsmagt, fjorten Batailloner, i den Egn, langs med Hoved vejen til Vittoria, og derved ladet den, af Legionen valgte Omvei ubesat. At General Evans's Forsigtighed havde været saare nødvendig, beviiste den Udmattelse, de mindste Dagmarscher og Tornisterne foraarsagede de aldeles uovede og ikke til Strabadser vant Soldater. Jøvrigt vare de fleste Marodeurer blandt de nye hver vede Regimenter, af hvilke 150 af chroniske Sygdomme angrebne Soldater og over 200 Drenge mellem sexten og sytten Aar maatte sendes tilbage til Depotet i Santander. Spanierne erklære, at de i Almindelighed have fundet sig skuffede med Hensyn til de brittiske Jnfanteries Udseende, medens de meget beundre Cavalleriet, der nu ogsaa er concentreret i Nærheden af Briviesca. Jmidlertid have mange spanske Soldater yttret det Ønske, at blive optagne i det brittiske Jnfanteri, og den Beslutning er fattet, at tildele hver Bataillon et Compagni Spaniere, der især skulle gjøre Tjeneste som Guider. For det første gjør Vejrliget alle militaire Operationer umulige i Nærheden af Vittoria. Midt i forrige Maaned laa Sneen der fire til fem Tommer højt, og de derpaa følgende Regnskyl havde næsten gjort Vejene ufremkommelige. Saasnart kun Vejrliget tillader det, skal den i Santander tilbageblevne Deel af Legionen, 800 Mand stærk, slutte sig til Hoved-Corpset, hvilket derpaa strax støder til Cordovas Armee-Corps i Vittoria der omtrent ligger to eller tre Dagmarscher fra Briviesca. Man mener, at den brittiske Legion derpaa skal danne Hærens Avantgarde under Cordova, medens Reserve-Corpset skal tage sine Positioner langs med Ebro, for at hindre Carlisterne fra at gaae over samme, hvis de skulde søge at trænge frem mod Syden. - En af General Evans Adjutanter, Major Hull, hvem Cordova i sin Jndberetning til Krigsministeren over den bekjendte Trefning den 28de og 29de October, ved hvilken Leilighed han netop befandt sig i det spanske Hovedqvarteer, hæderligt omtalte, har faaet St. Ferdinands-Ordenen. Endelig har O'Connell selv taget Notits af det Angreb, Sir Francis Burdett har gjort paa ham. Dette skeer i et Brev til det irske Folk, der har til Motto: En Unge Moschus H. Apotheker. Han erklærer deri, at han for sit Fædreland gjerne vil taale alle saadanne Angreb af hans Bagvaskere og endnu til Gange værre Skjeldsord, hvis det nemlig ogsaa er Forræderi at elske dette og at forsvare det i Døden. Derpaa vedbliver han, Russkriver jeg kun, for at forsikkre Eder, at jeg anseer det for min Pligt, skrivtligt og personlig at henvende mig til Sir Francis Burdetts, høilovlig Jhukommelse, Constituenter, i Anledning af det uopfordrede og slaue Angreb, som Times i hiin Baronets Navn har gjort paa mig. Om en fjorten Dages Tid vil jeg gjøre det, hvis jeg ikke imidlertid har faaet at vide, at den ulykkelige Herre af sine Venner er blevet bragt i personlig Arrest. Det er i Sandhed aabenbart, at han vil gjøre en Ulykke paa sig selv, hvis man ikke passer godt paa ham. Men lader man hans endnu længe gaae fri omkring, da vil det blive mig en sørgelig Pligt, at henvende Westminster-Vælgernes Opmærksomhed paa hans Opførsel og paa den Opførsel, hans Proteges, som han skarpsindigt nok har taget under sin Fanatismes Beskyttelse, lægger for Dagen. Jmidlertid vil jeg see mig om efter et Forraad af gode Ord. Alt, hvad der flyder fra min Pen, skal duste af MoschusKun med Rosenvand vil jeg føre den politiske Krig. Hvo der udspreder nederdrægtige Løgne, skal for Fremtiden kun være en Falsificator; hvo, der forraader sine Grundsætninger, sit Parti og sit Fædreland, skal kaldes en daarlig og aldrende Mand, og den, der kun besidder een Dyd og tusind Feil, skal være – jeg veed i Sandhed for Øjeblikket ikke, hvad – men jeg vil i denne Anledning opdage et godt parfumeret Ord, der er blødt nok til, ikke altfor voldsomt at ryste de forslidte Nerver paa den, saavel legemlig som aandig, usundeste af alle forældede Partigiængere fra St. James.