Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1833-04-25
Ægypten. Londonnerbladet Globe med deler under 12te April et Document, som skal ordlydende være Vicekongen af Ægyptens Svar paa Admiral Roussins Opfordring, et lyder saaledes: "Min Hr. Gesandt, Jeg har modtaget den med deres Ade-de-camp affærdigede Skrivelse af 22de Februar; denne Depesche tilkjendegiver mig, at jeg ikke har Ret til at fordre andre Gebetsdele, end St. Jean d'Aere, Jerusalem, Naplousia og Tripolis i Syrien; at jeg skal drage mine Tropper tilbage, og at jeg ved en Vægring, vil udsætte mig for de alvorligste Følger. Deres Alde de camp tilføier endvidere mundtlig, at hvis jeg endnu vedbliver mine Fordringer, ville, ifølge de ham fra Dem meddeelte Jnstructioner, Frankerigs og Engelands forenede Flaader strax afseile til den ægyptiske Kyst. Sig De mig dog, jeg beder Dem, min Hr. Gesandt, hvorved har De Ret til at forlange af mig, at jeg saaledes selv skal opofre mig? Den hele Nation er paa min Side; jeg behover blot endnu at sende en Opfordring til Rumelien og Nutolien. J Forening med mit Folk, er jeg istand til at udrette store Ting. Herre over saamange Puncter, overalt seierrig, og medens Organerne for den offentlige Mening endnu tilkjendte mig Syrien, indstillede jeg dog mine Troppers Marsch, blot for at forbindre unyttig Blodsudgydelse, og erfare de europæiske Magters Sindelav. Til Tak for et saadant Forhold, og for det af mig udviste Maadehold, og efter saamange Offere for et Folk, som har indkaldet mig, har forenet sig med mig, og sat mig istand til at tilkæmpe mig saamange Seire; forlanger man nu af mig, at jeg skal forlade det Land, som jeg holder besat, og drage min Hær tilbage i en lille Provinds paa 4 Districter, som de kalde Paschalikker, – kan man ikke kalde det, at fælde en politisk Dødsdom over mig? Men jeg nærer den Tiltro til Frankerig og Engeland, at de ikke ville nægte mig Retfærdighed; men ville anerkjende mine Rettigheder, Æren forbyder mig at handle anderledes; dog, skulle jeg uheldigviis finde mig skuffet i denne Forventning, saa vil jeg i et saadant Tilfælde underkaste mig Guds Villie, og idet jeg foretrækker en ærefuld Død for Skjendsel, med Glæde opofre mig for mit Folks Sag, lykkelig over at have til mit sidste Aandedræt hengivet mig for samme. Dette er min faste Beslutning, og Historien viser mere end et Exempel paa lignende Selvopoffrelse. Efter dette, haaber jeg at Deres Excellence vil anerkjende Retmæssigheden af mine Forventninger, og anbefaler jeg Antagelsen af de sidste Forslag, som jeg ved Hs. Exc. Halil Paschas Mægling har gjort; i denne Forhaabning tilskriver jeg Den venskabelig dette Brev, som Deres Aidede camp vil overlevere dem. Alexandrien den 8de Marts 1833." - Efterretninger fra Triest, af 5te April bekræfte Vicekongens ovenfor yttrede Beslutning, at ville overlade Alt til sit gode Sværd, og han skal have til Hensigt; paa flere Puncter at opvække en almindelig Opstand. (Hamb. n. Zeit.) Frankerig. Jmedens saa mange for Nationen vigtige Sager henligge afgjort, har de Deputeredeskammer i flere Dage opofret Tiden med at hævne sig paa en Journalist, for et formeentlig fornærmeligt Udtryk, og derved ei allene atter stadfæstet den egoistiske Sætning: at Enhver er sig selv nærmest; men ogsaa desværre, fremkaldet forargelige Scener af det Slags, som mindst burde findes blandt Mænd, der ville hedde Folkets Repræsentanter. Fra den 8de til 10de April førtes den meest lidenskabelige Kamp om Udgiveren af Tribunens Jndstævning og Afstraffelse. Forgiæves opbød Mænd som de la Rocheforcauld, Berryer, Lafaaette, General Bertrand, Salverte og Flere deres Kræfter, for at formaae Kammeret til at lade en saa forhadt Sag fare og gaae over til Dagens Orden. Det hialp ikke, hvad der anførtes om Regjeringens Tilbageskridt, for at faae Chartet af 1814 igjen indført; eller at Kammeret burde kuns afgive sig med Lovgivningen og ikke opkaste sig til Dommer i egen Sag; eller Laanettes fyndige Ord: "Kierlighed til Frihed er en mig medfødt Lidenskab; efterat jeg har forsvaret den imod Republiken, vil jeg ikke forsvare Monarkiet imod Friheden.