Kiøbenhavns Postrytter, 1784-01-09
Hans kongel. Majestæt af Preussen har, af Høiagtelse og Venskab til Hendes russisk keiserl. Majestæt, strax antaget Høistsammes Megling, udnævnt sin Resident i Warschau, Hr. Legations= og Krigsraad Buchholz, til sin Befuldmægtigede, og i største Hurtighed affærdiget ham med tilstrækkelig Forholdsordre til Danzig. Samme er og den 8de Dec. ankommet til Ohra ved Danzig, har den 9de havt en Samtale med den russiske Resident Hr. von Peterson, og Græven af Unruh, og den 10de meldet Magistraten i Danzig sin Ankomst, som den 11te lod ham ved en Deputation ønske Velkommen. J de følgende Dage har Staden valgt 2 Deputerte til Conferencerne, og efter de sidste Efterretninger har man villet holde den første Conference den 17de d. M., i et Huus i Forstaden Neugardten, uden for Staden Danzigs Porte, hvor man har trukket den preussiske Vagt noget tilbage. Sammes Udfald venter man nu paa Man har drevet sterk paa, at Hans kongel. Majestæt maatte trække Tropperne tilbage fra det danzigske District, at det ikke skulde synes, som Underhandlingen skede under Vaaben; men Hans kongel. Majestæt har ikke kundet overtale sig dertil, efterdi Staden Danzig først har begyndt Stridighederne, og endnu vedbliver med Magt at hindre de preussiske Undersaatters fri Skibsfart, altsaa den paa kongel. preussisk Side foranstaltede Blocade ikke er andet end en Repressalie, som ikke uden Fornærmelse for Hans kongel. Majestæts Ære, Værdighed og Rettigheder, kan ophæves, saalænge Staden Danzigs ubillige Voldsomheder ikke først med Vished og til Bestandighed ere hævede. Noget til Oplysning i Henseende til det russiske Riges sidste videre Udbredelse. (Af Hr. D. C. R. Buschings ugentlige Efterretninger.)At den crimske Chan har i dette Aar afstaaet og overgivet sin Stat til Rusland, er unegtelig en vigtig Begivenhed. En stor Forberedelse til samme var dette, at man ved den i Aaret 1774 med Osmanerne i Kurtschuk Kainarsch sluttede Fred har afstaaet de paa Halvøen Crim beliggende Fæstninger, Jenicale og Kersch, til Rusland, og at denne Stat i Aaret 1777 anlagde imellem Floden Terek og det azowske Hav en Række af Fæstninger og Redouter, som endes ved den nederste Deel af Floden Kuban, hvor den fordeler sig i nogle Arme, hvilke deels løbe udi det azowske, deels i det sorte Hav. Den sidste Redoute Kopilskoy er neppe 14 tydske Mile fra Taman ved Havbugten, lige over for Fæstningen Jenicale. Rettigheden til denne Grændselinie blev udledet, deels af den større Sikkerhed, de paa Grændsen boende og handlende russiske Undersaatter nøde derved, deels fra de sidste Aar af 10de Aarhundrede, da de russiske Storfyrster ere komne til Besiddelse af Landet imellem Floderne Don og Kuban, hvor de ere forblevne indtil i det 13de Aarhundrede, deels ogsaa fra det tartarske astrakanske Riges Erobring af Jar Jvan Wasiliewitsch, efterdi denne Egn har henhørt til samme. Ligesom bemeldte Fæstninger i Crim have lettet Underhandlingerne for Russerne med den regierende Chan, saaledes har benævnte Grændselinie holdt Landskaberne Kabarda og Kuban, eller de i samme boende Folk, i Tvang, og aabnet Adgangen for Russerne til de Folk, som boe ved og paa Bierget Caucasus. Crim er vel ikke meere saa folkerig, som den tilforn har været, og de mange Christnes Bortgang, som i Aaret 1779 tilligemed deres Metropoliter ere dragne, fra Crim til Statholderskabet Azow, har endnu i de seneste Tider anseelig formindsket Folkemængden; men Besiddelsen, af Crim er dog for Rusland af stor Vigtighed, naar samme tillige har en frie Skibsfart over det sorte Hav til Middelhavet og Donau. Den forhen beskrevne Grændselinie aabner, som allerede er meldt, og forsikkrer Russerne Adgangen til Caucasus, som beboes af en stor Mængde smaa Nationer, hvilke formodentlig og efterhaanden vil komme under Ruslands Herredømme. Thi Thirkæsserne eller Tscherkasserne i lille og store Kabarda, eller sammes Fyrster, have allerede for 30 til 40 Aar siden aflagt Troskabs-Eed til det russiske Rige, og hidtil leveret smaa Drengebørn af deres fornemste Familier som Gidseler til Grændsefæstningen Kislar. En stor Deel af de Adchaser, saavelsom adskillige tartarske Stammer, som tale det tartarske Sprog efter den nogarske Mundart, ere Fyrsterne af Kabarda underdanige og skatskyldige, og et partartarske Stammer, som boe nærmere ved Grændselinien, have i Aaret 1771 edelig forpligtet sig til Rusland, at de bestandig vil give Gidseler af deres fyrstelige Familier. Det som endnu mere er, Zaren Jvan Wasiliewitsch har, efterat have erobret Riget Astrakan, bemægtiget sig det øvre Kabarda, og indført den christelige Religion iblandt Tscherkasserne, hvilken og den tscherkassiske Fyrste Temruks Søn og Dotter, der bleve førte som Gidseler til Rusland, antoge. Sønnen blev kaldet Fyrsten Michailo Temrukowitsch Tscherkaskoy, og er Stammefader for den tscherkassiske Familie i Rusland, og Dotteren, Maria Temrukowna, tog Zaren selv til sin Gemalinde. Siden denne Tid har Selvbeherskeren af hele Rusland i sin Titel kaldet sig Herre og Regent over de kabardiske Lande, over de scherkassiske og Bierg fyrsterne. J selvsamme keiserl. Titel staaer siden Peter den Stores Tid, Herre over de kartalinske og georgianske Zarer. Kartalinien er og det Land, som kaldes Karduel eller Kar tuel, det egentlige Georgien.