Kiøbenhavns Postrytter, 1784-01-05
Berlin, den 20 Dec. J vore Tidender for i Dag er følgende indrykket angaaende Staden Danzigs Anliggender. Det kongl. preussiske Hof har i den sande Beretning om dets nærværende Stridigheder med Staden Danzig viist, med hvormegen Ubillighed og Overmod Jndvaanerne i Staden Danzig have siden April Maaned d. A., paa en voldsom Maade, afbrudt de kongl. preussiske Undersaatters Skibsfart paa Weichselen, og deres Passage igiennem Staden, og tillige lagt de Grunde for Dagen, der have bevæget Hans kongel. Majestæt, til at tage Repressallier derfor, og fordet første at standse Danzigernes Skibsfart paa begge Sider af Staden, dog uden at hindre de fremmede og neutrale Nationers Skibe i deres Fart; men dernæst, da saadant formedelst Aarets Tid, i hvilken Skibsfarten laae stille, ikke gjorde noget Jndtryk hos dem, at lade nogle Tropper i Begyndelsen af October rykke ind i det danzigske Gebeet, og Staden langt fra indslutte, hvorhos dog Tropperne bleve tilholdte at iagttage den strængeste Krigstugt, og ikke at tiltage sig noget foruden deres nødtøeftige Underholdning, der blev dem tildeelt i de sædvanlige Portioner, følgelig ikke kunde koste Stadens Gebet. 700 Ducater daglig, som falskelig er udbredt i Tidenderne, ja ikke engang saamange Dalere. Denne i sig selv lemfældige Giengieldelse, som Staden Danzig ved sin Modt villighed har paadraget sig, og som ikke gjør den større Skade, end den har tilføyet de kongel preussiske Undersaatter, derved, at den imod at billighed har hindret deres Skibsfart, Handel og Tilførsel i 8 Maaneder, har endnu ikke kundet udvirke en tydelig og bestemt Erklæring af Magistraten i Danzig paa de af det kongel. Preussiske Ministerium og Residenter gjorte Forligsforslag, men har allene havt den Virkning, at bemeldte Magistrat har i Tidenderne og hos alle Hoffer høiligen beklaget sig over de preussiske Undertrykkelser, uden i mindste Maade at kunne besvare de offentlig bekiendtgjorte Aarsager dertil, samt at Hr. Storkanzleren af Polen har givet sig den Umage, i en Note, som den 24de October blev tilstillet den kongel. preussiske Resident Hr. von Buchholz i Warschau, og strax derpaa udbredt i alle Tidender, vidtløftig at forklare: ikke at det kongel. Preussiske Hof har Uret i Hovedsagen, men at det i Begyndelsen kuns havde forlangt, at en fri Skibsfart maatte indtil videre, salvo jure, tilstaaes dets Undersaatter, og siden drevet paa, at faae Sagen strax for Bestandighed og bestemt afgjort, da dog Magistraten i Danzig, i Følge den fra Kongen af Polen indløbne Forholdsordre, havde erklæret, at ville lade de kongel. Undersaatters Giennemfart med deres Fornødenheder være fri i 2 Maaneder. Just dette ligesaa ubillige som bydende, og af en Stad, som Danzig, imod en Konge, ja en Konge af Preusssen, meget usømmelige Tilbud, har bevæget Hans kongel. Majestæt, til gandske at forkaste samme, og nu at paastaae denne Tvistigheds fuldkomne og endelige Afgiørelse, allerhelst da Staden har foretaget sig at hindre den preussiske Skibsfart uden det polske Hofs Samtykke, og desuagtet nu vil forstikke sig bag samme, og efter dets Tilskyndelse ligesom af Naade erklærer: "at ville tilstaae, ikke alle, men kuns de omkring Danzig boende preussiske Undersaatter en fri Giennemfart blot med deres Levnetsmidler paa 2 Maaneder, hvorimod alle Repressalier paa preussisk Side strax skulde ophøre, og Tropperne trækkes tilbage. Dette Forslags Ubillighed og Forfængelighed falder strax i Øinene, naar man overveier, at Staden Danzig, med saadan Jndskrænkelse til en saa kort Tid og til de blotte Levnetsmidler, erholdte fra denne Side en tvivlsom Rets Tilstaaelse; at man ligesom havde tryglet sig Skibsfarten til udi disse 2 Maaneder, November og December, i hvilke Naturen selv forbyder samme; at dersom Staden Danzig, ved saadant Jnterimsforlig paa 2 Maaneder havde naaet sit Øiemeed, nemlig de preussiske Repressaliers Ophævelse, skulde den siden, efter dens sædvanlige Halstarrighed, have givet lidet eller intet efter, og været i Stand til at giøre de tvende Maaneders Underhandling frugtesløs, at forkaste ethvert billigt Forlig, og siden igien hindre de preussiske Undersaatters Skibsfart, efterdi den vel vidste, at Hans kongel. Majestæt ikke saa let anden Gang vilde begynde Repressalierne, naar de engang vare ophævede, allerhelst mod det tilstundende Foraar, da Skibsfarten og den største Handel paa Weichselen igien tager sin Begyndelse, hvis Standsning paa nye vilde være saavel Hans kongel. Majestæt selv, som andre Nationer, meere skadelig, end nu om Vinteren. Naar man betragter disse Omstændigheder og Grunde uden Fordomme, naar man af de bekiendtgjorte ægte Documenter erindrer sig, at Staden Danzig hverken ved gyldige Privilegier eller formedelst nogen Eiendoms=Rettighed kan forlange en udelukkende Skibsfart paa Weichselen og Handel til Preussen og Polen, og at den, ifald den vil drive Skibsfart paa Weichselstrømmen, som gaaer over 20 Mile igiennem det preussiske Gebet, maae efter al billighed ligeledes tillade de preussiske Undersaatter samme igiennem deres Gebeet, som udgiør kuns nogle faa Mile, saa vil ingen Upartisk fortænke Hans kongel. Majestæt, fordi Han ikke har antaget saa forfængelige Tilbud, men ved en udførlig Memoire, som Residenten Buchholz i Begyndelsen af November har tilstillet Storkanzleren Hr. Okenke til Svar paa hans af 24de Oct., og som en anden Gang skal blive Publicum forelagt, gandske har afslaaet samme, og paastaaet denne Stridigheds fuldkomne Afgiørelse. Men Hans kongel. Majestæt har ladet forelægge det polske Hof, saavelsom Magistraten i Danzig en kort Plan til Forlig, hvis blotte Jndhold uden vidtløftig Forklaring vidner om Hans Majestæts Eftergivenhed og Retfærdighed. Høistsammes væsentlige Forlangende der er blot en ubestemt Fyldestgiørelse for de Hans Undersaatter tilføiede Fornærmelser; at Staden lover, at tillade de preussiske Undersaatter en fri Giennemfart fra en Deel af de kongel. Lande til den anden, imod de sædvanlige Rettigheders Erlæggelse; at den lader de preussiske Skibe gaae igiennem dens Gebet, som ere forsynede med Kongens og Kabinets=Ministeriums Passer, hvilke altid skulde blive udstædte med vedbørleg Forsigtighed, og at den endelig ikke imodtager nogen preussisk Undersaat fra Vestpreussen, som ikke er forsynet med kongel. Tilladelse, men lader den desangaaende i Aaret 1771 for alle preussiske Stater sluttede Convention ogsaa gielde for Vestpreussen, paa det denne Provinds ikke skal blive gandske blottet for Jndbyggere. (Slutningen følger.)¬