Berlingske Tidende, 1815-04-10
Efterat Sidi Mahmond Flassen, Søsterson af den regierende Ber Sidi Ottomar, i fuldkommen Nydelse af sin Beherskers Tiltro, først ved alle Midler havde søgt at giøre denne forhadt hos Folket, forberedte han længe hans Undergang. Endelig om Aftenen den 19de December 1814, efter Kl. 11, trængte Flassen, efterat han iforveien havde bragt den største Deel af Serallet paa sin Side, i Spidsen for en Mængde Sammensvorne og Slaver af forskiellige Religioner ind i Beyens Værelse, overfaldt ham ganske uforventet, og dræbte ham med egen Haand ved et Dolkestik i Brystet. Derpaa git han med de Sammensvorne løs paa Beyens Tilhængere. I tre hele Timer forsvarede de sig med fortvivlet Haardnakkenhed. Mange af Oprørerne tilsatte Livet eller bleve saarede; men efter megen Myrden, faldt alle de, der havde modsat sig, som Offre for Trouraneren, der midt under dette frygtelige Blodbad var heldig nok til ikke engang at blive saaret. Medens det Jndre af Serallet saaledes svømmede i Blod, oppebiede Folket og Tropperne, vante til slige Optrin, ganske roligen dette Sørgespils Ende. Den dræbte Sidi Ottomans to Sønner befandt sig i det Øieblik, da deres Fader blev dræbt, i Sengen med deres Koner, og havde neppe saa megen Tid, at de kunde undflye paa Stiger med nogle Personer, over Seralets Mure, idet de overlade deres Koner til Seierherrens Naade, af hvilken de ligeledes bleve ombragte. Begge disse Prindser begave sig strax til Forstæderne, samlede der nogle Folk, og viste sig ved Stadsportene, i Haab om at blive understøttede af Folket; men, da de selv neppe havde forsøgt at hevne deres Fader og forsvare deres Trone, saa fandt de ingen, der vilde tage sig af dem. De søgte derpaa at redde sig, og indskibede sig paa et lille Fartøi, for at begive sig til Goletta. Her samledes de følgende Morgen; men Mahmoud var kommen dem i Forkiøbet; den høieste Magt var allerede i hans Hænder, og de bleve strax grebne. Da de nu forudsaae, hvad Skjebne der ventede dem, forsøgte de at styrte sig i Søen; men de bleve tilbageholdte, derpaa fastbundne satte paa to Muuldyr, og saaledes førte tilbage til Tunis. Usurpateuren var imidlertid personlig gaaet disse Ulykkelige imøde, og da han mødte dem ikke langt udenfor Staden, tæt ved Fæstningen, bleve de strax halshuggede paa den offentlige Landevei. Mahmond vendte derpaa tilbage til Staden, hvor man erkiendte ham for Regieringens uindskrænkede Herre. Han formælede sin Datter med Sidi Soliman Kiaja, som var Hovedmand for en talrig Mængde Tilhængere af det tilintetgjorte Dynastie, og havde stor Jndflydelse hos Folket. Derved søgte han at vinde ham. Den nye Regents første Minister er Jussuf Koggia Sarpatappa, hvem Bayen har lovet sin Søster til Gemalinde. Han er et grusom Menneske, der har tiltraadt sit Ministerium med at lade den bekiendte Mariano Stinka spidde, en Mand, der stod i stor Yndest hos den forrige Bey, Sidi Ottoman; men ved sin Grusomhed imod Slaverne og Urimelighed mod de europæiske Consuler havde han tiltrukket sig almindeligt Had. Han var født i Sarrent i Neapel af fattige Forældre, geraadede i Slaveri da han endnu kun var en Dreng paa 12 Aar, var blevet Mahumedaner, og havde derved svunget sig optil den høieste Rang. Han efterlod umaadelige Rigdomme, som Beyen inddrog. Lægen Mahmet, ligeledes en Rennegat, er efter samme Ministers befaling bleven stranguleret.