JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Fredagen den 29de dennes, om Formiddagen Klokken 10, bliver efter Begjæring af Forvalter Steenberg paa Moesgaard, foretaget offentlig Auction i Krekjer Skov, over en Deel Ege= og Bøgetræer paa Roden, hvoraf Størstedelen tjenlig til Gavnbrug, samt over nogle Bunker Udhugst. - Liebhaverne ville møde ved Skovfogedhuuset. Hads & Ring Herreders Contoir, den 16de December 1837. Lanng. 3,200 Rbd. Sølv. ønskes tillaans mod første Prioritets Panteobligation i en Kjøbstads=Eiendom. Adressekontoiret anviser den Søgende.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Patent Gjødning. Hos Undertegnede modtages Bestillinger paa større eller mindre Partier Patent Gjødning af Gross. Ovens Fabrik i Kjøbenhavn; ligesom en Prøve ligger til Eftersyn hos mig. Naar der tages 50 Tønder paa Tiden, bliver Prisen, der ellers er 13 Mk. kun 12 Mk. P. Agerups Enke pr. Tønde. ved Mindet.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Vadmel modtages til varm Stampning ved Harlev J. L. Hasselbalch. Mølle af Da vi denne Gang under vort Ophold f. M.i Hamborg, for størstedelen have gjort Jndkjøb af Silke, uldne J hvide Vare, tillade vi os i Særdeleshed at anbefale: Forsk. Sorter sorte & coul. Silketøier i bedste Qvalitee, sorte & coul. Silkefløiler, smukke Silke= & Flors=Tørklæder, c.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Et smukt Udvalg af 3/4 Thibets, sorte & coul. sig. Bombasetts & Crep Thi bets, ternede og glatte Floneller til Underfoer, Mo reen, glatte, vatrede & damascherede i forsk. Couleurer, coul. uldne Fryndser & Agramaner, uldent Tøi til Tøfler, afpassede dito, 6, 8 a 10 Qv. ternede uldne Tørkl. til meget nedsatte Priser &c. Et stort Parti. Creas & Bielefelder=Lærreder, hvide Stout & Schirtinger, med og uden Apretur, hvide Cambrinder, ter nede & sig. Jaconetts, Lærreds=Dreiler, Bord=Dækketøi, Corsett=Tøi, bl. Bomeste, Flos=Pique, Demitiem. m., som i Forening med Ovenstaaende sælges til meget billige Priser hos N. & M. Lazarus.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Blegede & ublegede Tvister i god Qvalite No. 10,12, 14, 16, coul. dito, Bomulds=Lysegarn, div. Sorter, Strikke=, Rulle- & Nøglegarn, er arriveret hos N. & M. Lazarus.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Store spanske Viindruer, grønne russiske Ærter, Confectrosiner, Krakmandler, Catrineblommer, franske Svedsker, Mallaga Rosiner, søde og bittre Mandler, Sukat, Søja, Lemon, Bombas og Agurkasia, Nudler, Macaroni, Kirke-, Brev- og Tavle=Oblater, hvide og gule Voxlys og couleurte Julelys samt alle andre Urtekramvare, Vanille, Kryder= og forskjellige Sorter, Sundheds=Chocolade præpareret af bedste Cacao og til fuldkomneste Fiinhed, faaes billig efter Qvalitet paa Svane-Apotheket hos Koster.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Fede Tronhjems=Spegesild. kan bekommes i Fjerdinger og Ottinger til betydelig nedsatte Priser. C. B. Frausing. Sikkre Pante-Obligationer i Jordeiendomme mellem Aarhuus og Randers indtil 3000 Rbd. kjøbes. Adressekontoiret anviser.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Skipper N. Andersen afgaaer snarest muligt til Kjøbenhavn, og medtager Stykgods, saafremt til strækkelig Ladning kan erholdes.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
En Stue med Sovekammer og Kjøkken kan faaes tilleie enten strax eller til Paaske Flyttetid hos P. Weiss paa Fiskergade. Jens Hviid paa Tammestrup lyser i Nr. 138. af Skanderborg Amtsavis efter en sortbroget Hanhund, af Hønseracen, som han formener er stiaalen. Flere vil være ham Tak skyldig ved at give en nærmere Beskrivelse over denne hidtil ei bekjendte Dyreslægt.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Landeiendom. En Landeiendom, helst med Hovedgaardstaxt, hvorpaa der i det Mindste kan holdes omtr. 100 Fæekreature, önskes tilkjöbs. Herpaa Reflecterende bedes at indgive en Billet, mrk.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Landeiendom, til Jessens Boghandling i Aarh. Hos Undertegnede er arriveret: nye Mallaga=Rosiner, Figen, friske Citroner, franske Svedsker, fiin Congo Thee, Haysan & Kinque dito i Blydaaser, god Caroll. Riis, Succat, et Parti fine og ordinaire Sigarer & Røgtobakker, som sælges til de billigste Priser Chr. Christensen.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Engelske Barbeerknive, fine Sorter, faaes særdeles billige hos Chr. Christensen.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Tobaks-Oplag i Kjöbenhavn. For de mange Handlende i Jyllands Kjøbstæder som hidtil har erholdt og i Fremtiden ønsker til Udsalg den af mig invensionerede Blanding af 12 forskjellige Sorter, Røgtobakker tjener herved til behagelig Underretning at mit Oplag hos Hr. A. M. Brandt i Nyhavn i Kjöbenhavn nu er forsynet med et betydeligt Parti i Foustager paa 6 & 3 Pd. til den sædvanlige og efter Qvaliteten yderst billige Priis. Da Fabricationen af denne Tobakssort nu er min Hoved-Beskjeftigelse, og jeg paa Grund af den betydelige Omsætning jeg hidtil har havt har seet mig istand til betydeligt at forbedre den, anbefales den af Slagelse Tobaksfabrik. Adolph Hansen. Tørt og storslaget Bøgebrænde, stor Knippelbrænde, og mindre dito, kan faaes billig og frit tilkjørt her i Byen i Favne og mindre Dele af Theil. Gjentagende bringes herved til Kundskab for de Mange som rundtomkring i Landet have anmeldt sig som Deeltagere i Reisen til Nordamerika, at Halvdelen af Actie eller Fragt Beløbet maa inden Nytaar være deponeret hos S. T. Hr. Overkrigscommissair Elmquist her i Staden, for at man deraf kan faae Vished om hvormange Passagerer der endnu kan medtages. De som ikke til bemeldte Tid have deponeret 50 Rbd. pro Persona (Familier i Forholdsviis mindre, saaledes som det er blevet Enhver især tilmeldt) kunne ingen sikker Regning gjøre paa at komme med. Aarhuus, den 18de December 1837. J. P. Dessau.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Til Efterretning for de ærede Herrer, til hvem Subscriptionsplaner ere omsendte, paa den af mig udarbeidede Tarif for Consumtions=Afgivterne i Danmark, bekjendtgjøres herved: at Bogen er fra Pressen, og vil kunne afsendes herfra med Pakkeposten Søndagen den 24de December d. A.; men da samme kun udgjør 8 Ark, bliver som Følge deraf Subscriptionsprisen, for de som have tegnet sig eller endnu maatte tegne sig, 4 Mk. 12 s. pr. Exempl. indbunden paa Skrivpapiir. Viborg, den 16de December 1837. Dreyer, Krigsraad og Overbetjent.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Hermed et følgeblad.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Redigeres, trykkes og udgives 4 Gange ugentlig af Overkrigscommissair A. F. Elmquist. Fölge-Blad til arhuus Stridende, No Tirsdagen den 19de Decbr. 1837. Forlangte Jndrykkelser.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Nogle bemærkninger i Anledning af Professor Davids Afhandling om den nye Trykkefriheds=Placat. Fædrenelandet No. 164.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
At enhver nye Bestemmelse, som angaaer Pressens Frihed, maa fremkalde en vis Tvivl og Ængstelighed, er ligefrem, og at en saadan navnligen maa opstaae ved Gjennemlæsningen af Præmieserne til Pl. 1ste Novbr., er saare naturligt. Men det er af yderste Vigtighed, at man ei bliver staaende ved denne Ængstelighed, men stræber at komme til Klarhed om, hvorvidt den er grundet eller ugrundet. Man maa derfor være Hr. Professor Davil taknemlig, fordi han i Fædrelandet No. 164 har brudt Jsen, i det han, ved en udførlig Drøftelse af Placaten, har indledt Discussionen om dens rette Forstaaelse og Følger. Naar denne Forfatter yttrer sin Glæde over Straffeformildelsen i Frogs. §. 2 og over Afskaffel, sen af livsvarig Censur i de §. 3 omtalte Tilfælde, da er der neppe Nogen, som ikke af Hjertet deele hans Følelse. Men saa enig jeg er med Forf. hans Glæde, saa aldeles uenig maa jeg være med ham i hans Sorg; og naar han oprigtigen bekjender, at den Usikkerhed, der allerede efter de tidligere Lovbestemmelser i høi Grad fandt Sted hos os "Skribenternes Stilling, betydeligen er bleven forøget ved det nye Lovbud, saa kan jeg paa ingen Maade tiltræde denne Bekjendelse." Forinden jeg imidlertid gaaer nærmere ind i Forf. Raisonnement, vil jeg tillade mig tydeligen at fremsætte Jndholdet af Placatens §. 1. Paragraphen angaaer tvetydige Yttringer og bestemmer: at disse kunne straffes uagtet der intet Beviis er tilstæde, som godtgjør at man har brugt dem i den Hensigt, at udtrykke en lovstridig Mening. Denne Yttringens Strafbarhed er imidlertid bundet til 2 Betingelser. I. at den lovstridige Mening er Yttringens nærmeste og naturligste Mening; og II. at det desforuden erkjendes, at man ved at bruge denne tvetydige Yttring har gjort sig skyldig i en uforsvarlig Tilsidesættelse af pligt skyldig Opmærksomhed, – med andre Ord, at man har gjort sig skyldig i Skjødesløshed, Paragraphen uvedkommende er altsaa den Yttring, som man – endog paa en nær naturlig Maade – kan tillægge en strafværdig Mening, saafremt kun en anden Mening paa en nærmere og naturligere Maade kan udledes af den. (!) Paragraphen uvedkommende er fremdeles end- ogsaa den Yttring, hvis nærmeste og naturligste Mening er strafværdig, saafremt Vedkommende kan beviisliggjøre en Grund, hvorfor det har lagt udenfor hans Evne at undgaae denne Tvetydighed. (1),
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Det forekommer mig, at Forf. her aldeles har misforstaaet og forvirret Begreberne om, hvad der skal være beviist, og Hvad der ei behøves at være beviist, naar §. skal anvendes. Hvad der skal være beviist er (foruden den tilregnelige Uforsigtighed) det, at Ordene, efter den Mening de nærmest og naturligst indeholde, ere en Lovovertrædelse - ingenlunde, som Forf. uden ringeste Skygge af Hjemmel anfører, kunne være det. Hvad der derimod ikke behøver, at være godtgjort, ja, endogsaa ikke kan være beviist er den strafværdige Hensigt, thi er denne beviist, da bliver der ei længer Spørgsmaal om Pl. 1ste Novbr. 1837 §. 1, men da henhører Tilfældet ligefrem under Freg. 1799 §. 2. 3 7. Ubegribeligt er det mig, hvorfra Professor David har faaet det lille men betydningsfulde Ord, kunne, endnu ubegribeligere forekommer det mig, at det er trykt med udmærkede Typer, men ganske ufatteligt er det mig, at han, ved at fuldføre sit begyndte Raisonnement, kan forklare sin nylig citerede Yttring saaledes: "Det vil dog med andre Ord sige, at han blot behøver at være overbeviist om at Forfattere, kan misforstaaes:" og at han p. 351 kan paastaae at Tiltalte bliver straffet, naar han ikke kan aldeles tilintetgjøre enhver Tvivl hos sine Dommere." Havde Hr. Professoren blot kastet et Blik fra disse Yttringer i Placatens 1ste S., da maatte dette vistnok have overbeviist ham om Skjævheden i et Raisonnement, hvis Resultat staaer i en saa aaben har og skjærende Strid med Placatens klare Ord. Denne taler ikke om nogen Yttring, som kan misforstaaes, den taler ei engang om en Yttring i hvilken paa en nær og naturlig Maade kan lægges en lovstridig Mening; nei, den taler alene om en Yttring, hvor denne strafværdige Mening er den nærmeste og naturligste, at den som ved Gjennemlæsningen allerførst frembyder sig for Læseren; slige Yttringer er det at Lovgiveren ei vil lade strafløse, fordi Forfatteren muligen kan fortolke dem paa en fjernere og mindre naturlig Maade.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Den sidste og sværeste Anke, som Professor David fremfører mod Placaten, fremsættes i disse Ord Os forekommer det, at man ved denne Lovgive ning indskrænker for den anklagede Skribent den Ret, som Loven i dens videste Udstrækning ellers hjemler enhver Anklaget, og hvorpaa han har et retfærdigt Krav. Retten til at forsvare sig." Og for denne, den meest graverende Beskyldning, der kan gjøres en Lov, har Forf. ingen anden Grund, at anføre end den, som indeholdes i de paafølgende Ord:
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Den blotte Anklageact vil herefter indeholde "Skribentens Fordømmelse, med mindre man vil antage, at Actionsdecretet er saa ubeføiet, at det kun er paa en fjern og unaturlig Maade, at Yttringerne kunne tages i den Mening, som Anklageacten tillægger dem. Jeg maa her først tillade mig at spørge Forfatteren, om der da kun ere de tvende Tilfælde mulige, at enten en Mening er den nærmeste og naturligste, der indeholdes i en Yttring, eller at den lægges i Yttringen paa en fjern og unaturlig Maade, Forf. vil vistnok ei kunne nægte, at der mellem det Fjerne og det nærmeste, det Unaturlige og det Naturligste kan tænkes en saadan Mangfoldighed af mellemliggende Nuancer, at der i en Sag af den Beskaffenhed, som den der her omtales, maa kunne indtræde samme Meningsulighed mellem Actionsordren og Dommen, som i saa mangfoldige andre Sager, hvor disse gaae ud fra forskjellige Anskuelser, og at Dommeren meget vel kan finde den Mening af tvende mindre fjernere og mindre naturlig, som Øvrigheden fandt nærmest og meest naturlig. Umulig kan Herr Professoren have antaget det for tænkeligt, at Domstolene, skjøndt de ikke ansaae den strafværdige Mening for den nærmeste og naturligste, dog skulde domfælde Forf., og det – som det synes af et Slags Courtoisie - fordi man i andet Fald vilde, antage, at Actions decretet var saa ubeføiet, at &c. &c. Dette kan Hr. Profess. - som sagt - umuligen have meent, men Noget maa han dog mene med den nævnte Passus, og Hvad dette er, det er et Problem, som jeg ikke paa nogen Maade kan løse. Jøvrigt synes Forfatteren, ved denne sin gaadefulde Yttring, aldeles at have overseet, at Domstolene meget gjerne kunne være aldeles enige med Actionsordren i, at en vis bestemt Mening er den, der nærmest og naturligst ligger i en Yttring, men derimod - hvad vi jo saa ofte have erfaret – være aldeles uenige med Actionsordren i Afgjørelsen af det Spørgsmaal, om denne Mening er strafværdig eller ei. Dog, Hvad der vistnok fremfor alt Andet maa støde Enhver, der, efterat have læst Professor Davids hele øvrige Raisonnement, kommer til den nærværende Yttring, er den paafaldende Jnconseqventz, som han i denne tillader sig. Efterat han i den hele øvrige Undersøgelse er gaaet ud fra den bestemte Forudsætning, at det er saare vanskeligt, ja umuligt, med Sikkerhed at bestemme hvad der er en Yttrings nærmeste og naturligste Mening, gaaer han her over til den direct modsatte Anskuelse, i det han antager Bedømmelse af en Yttrings Henhøre, eller Jkke=Henhøren under Pl. §. 1. for at være saalet, at man vilde gjøre sig skyldig i en Urimelighed, ved at antage, at Øvrigheden havde seilet i denne Bedømmelse. Det er støttet paa slige Grunde at Profes for David beskylder Pl. 1ste Novbr. §. 1 for at indskrænke den Tiltaltes Ret til at forsvare sig; en Beskyldning, der bliver saa meget mere ufattelig, da der med klare Ord forlanges, at Vedkommende skal have gjort sig skyldig i en uforsvarlig Tilsidesættelse af pligtskyldig Opmærksomhed, og 5, saaledes ikke kan bringes i Anvendelse, med mindre den Anklagede har erholdt Leilighed til ethvert Forsøg paa at forsvare sig, og dette Forsvar er befundet utilstrækkeligt.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Det forekommer mig saaledes, at Professor Davids Anker over Pl. 1ste November F. 1 ere i høieste Maade ubeføiede, og jeg kan ikke Andet end antage, at de fleste af dem neppe behøve Mere til deres Gjendrivelse end en opmærksom Gjennemlæsning af Placatens Bestemmelser. Muligen - skjøndt jeg ikke antager det – feiler jeg i denne min Anskuelse er dette Tilfælde, da er det mit levende Ønske, at min Feiltagelse maa lægges klart for Dagen, thi Den der ved at fremstille de Pressen paalagte Baand som løsere, end de virkeligen ere, forleder sin Medborger til at overtræde de Grændser for hvilke Loven fastsætter Straf, han har sikkert intet mindre Ansvar end Den, der ved en overdreven Fremstilling af hin Baand afskrækker redelige og oplyste Mænd fra med Frimodighed og Anstændighed offentligen at tilkjendegive deres Tanker og Hvad der efter deres Jndsigt kunne bidrage til at fremme det almindelige Bedste, og som bibringer de Mænden overdreven Anskuelse om Presselovens Streng, hed, hvis Kald det er eller kan blive, at anvende denne Lov. December 1837. V. L.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-19
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie. For Skovopelskere vil det være behageligt at erfare, at Hvo som inden Decbr. Maaneds Udgang skrivtlig henvender sig til Kammerjunker, Overførster Jessen i Randers for at erholde Frø af de sædvanlige Naaletræarter, navnligen af Rødgran, Lærk, almindelig Fyr og Weimoutsfyr, kan, ifølge meddeelt Tilladelse af det kgl. Rentekammer, erholde de forlangte Qvantiteter udleverede i behørig Tid senest henimod næste Foraar, enten efter nærmere Opgivende i Randers, eller paa en af Statsgjeldskassens Hovedgaarde, Moesgaard, Katholm, Bjørnsholm, Kokkedal og Dronninggaard, eller ogsaa i et af Skovriderstederne resp. under Buderupholms og Meilgaards Godser, alt imod at erstatte, til et af de anførte Godsers eller Gaardes Jordebogskasse, det Udlæg, som Anskaffelsen af Frøet har foranlediget den kongl. Kasse, og som for indeværende Vinter kan angives til 24 Rbs. for Pundet af Gran frø og 48 s. for Pundet af de øvrige ovennævnte Frøsorter. - Endvidere er foranstaltet at Udlevering paa samme Betingelser kan finde Sted i Skovfogedhuset Nørlund ved Willingskov i Skanderborg, Amt. - Qvantiteter, der ikke ere mindre end 1 Lpd. af hver attraaet Frøsort, kunne endeligen paa Forlangende ventes besørgede med Fragtposterne til Kjøbstæderne. Om Aarhuus Markers Udskiftning. En Uvedkommende giver sig i Anledning heraf den Frihed at foreslaae Følgende: at alle Kirkernes og Embedsmændenes og de indkjøbte Gaards-Avlinger samles paa et Sted, efter samme Maalestok som der er taget til Norm for Horsens, og Communens Jorder afdeelt i 3 til 4 store Avlsgaarde, og forpagtes bort paa 10 a 20 Aar af Gangen til duelige Landmænd, og den Netto Provenne anvendes til at betale Communens Skatter med, for saavidt de kunne tilstrække, og give disse Gaarde et Tillæg af Gavningstræ af Byens Skov, saaledes mener Jndsenderen heraf, at disse gode Jorder ville blive vel dyrkede og give et stort Udbytte til Fordeel for Communen, imod at skifte saaledes som Horsens Jorder ere skiftede, nemlig: at Pluraliteten faaer ikkun en Haveplads uden for Byen, da Aarhuus Bye ikke nu for Tiden mangler Haver mere, og det er vist bedre for Haandværkeren, at passe sit Haandværk end at være Gartnere; naar Alle kunde erholde saa meget Jord at de kunde holde i det mindste 1 Koe, da vilde Udskiftningen vist være særdeles kjærkommen for Alle, men en Haveplads til selv at dyrke eller sælge, anseer Jndsenderen ikke fordeelagtig enten for denne eller de tilkommende Slægter. Hvem der da er Elsker af Avlsbruget, og for Dem som Nødvendigheden kræver samme, kunne leie Jorder af Kirkernes, Embedsmændenes og Dem som eier Gaardsavlinger og ikke selv dyrker dem.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-21
No. 224. den 21de December. Torsdagen med Brevposterne Den til Forsendelse allene privilegerede Kongelig allernaadigst Stifts-Tidende. Aarhuus Fædrelandet.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-21
Tirsdagen den 5te Decbr. bleve Rendsborgs Indbyggere paa det Glædeligste overraskede ved den, Aftenen før, ankomne Efterretning om den ved Hoffet i Kjøbenhavn declarerede Forlovelse imellem Hs. K. H. Prindsesse Wilhelmine Marie og Hs. Høis. D. Hertugen af Holsteen Glücksborg. Denne høist glædelige Begivenhed blev forkyndt Staden ved Kanonernes Torden. Om Formiddagen modtog Hs. D. Lykønskninger af Magistrats=Collegiet, Geistligheden, Garnisonens og Borgervæbningens Officerer, de øvrige kgl. Embedsmænd, &c. Om Aftenen Kl. 8 kom Stadens Borgere, med Senator Paap, Rendsborgs Deputerede ved den holsteenske Stænderforsamling, i Spidsen, i et høitideligt Tog fra Raadhuuset, og under Fakkelskin, for ved et Level at tilkjendegive det høie Brudepar deres Høiagtelse og Kjærlighed. En jublende Folkemængde ledsagede Toget til Hertugens Bolig, og Alle istemte det med den største Begeistring, udbragte Leve!" Hs. Høis. Durchl. takkede i en ligesaa hjertelig som skjøn Tale for den almene Deeltagelse for hans høie Forlovede og ham, som lagdes for Dagen, og sluttede med et for Staden Rendsborgs Velgaaende udbragt "Leve!" som af den talrige Mængde blev optaget med den største Jubel. Kongensgade, hvori Hs. Høis. Durchl. boer, var derefter illumineret paa det meest glimrende.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-21
Hs. H. D. Hertugen af Glücksborg er ældste Søn af den altfor tidlig afdøde udmærkede Militair og i alle andre Henseender ligge fortræffelige Hertug, Friedrich Wilhelm af Glücksborg, der kommanderede et Regiment i Rendsborg, og almindelig gjeldte for at være den dygtigste General i den danske Armee, - og en Søster af vor allernaadigste Dronning, Landgreve Carl af Hessens Datter. Den unge Hertug arvede den største Deel af sine høisalige Bedsteforældres Formue. Saasnart Formælingen er fuldbyrdet, vil det høie Par, efter Forlydende, faae Residents paa det skjønne Kielerslot, hvor Prindsesse Wilhelmine er født. (1808. Hertugen 1813.)
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-21
Tre talentfulde unge Piger - hedder det fra Kjøbenhavn den 11te ds. – vakte i Aftes Brama og Bayaderen af en lang Dvale til et nyt og frisk Liv. Jfr. Grahn udførte Zoloes Partie saaledes som hun havde indstuderet det i Paris, for, efter Mile Taglionis Afreise til Rusland, at give det paa den store Opera, og aldrig har nogen Dandserinde her glimret mere ved Bravour, Ynde og Lethed. Allerede i den skjønne Shawldands fremkaldte hendes gratisse svævende Stillinger et meget levende bifald, men hendes egentlige Triumph var den store Pas de deux i anden Akt, i hvilken hun kæmper med Fatme om Prisen, og hvori hun, under et ofte gjentaget enthusiastisk Bifald, udviklede sin hele Kunst. Ogsaa Jfr. Fjeldsted vandt i denne sin Væddestrid med en saa udmærket Dandserinde et særdeles levende bifald.
Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-12-21
Jfr. Østergaard, som har et livfuldt Ansigt, smukke, Bevægelser og en omfangsriig, velklingende Stemme, udførte Ninkas Rolle, og vandt et glimrende bifald ved sin Udførelse af Arien. Sikkert vil hun snart opnaae en betydelig Plads blandt Theatrets Sangerinder. Kun en Spillemand." Saaledes hedder vor frugtbare Digter H. C. Andersens nyeste Roman, hvori der fremstilles en Yngling, som, fra sin Barndom nedtrykt af et sygeligt Sind, et svagt Legeme, og tunge, ugunstige Kaar, men fuld af Følelse og Attraa efter Berømmelse, higer efter at udvikle sit Genie for Kunsten og vinde et vidt udbredt Navn. Overladt til sig selv, kun styrket af sin Genius og de Toner, han lokker frem af sin Violin, kæmper han uafladeligt, skjøndt stille og from, mod sin Skjebne; men stødt tilbage af Savn, Omgivelser som ikke kunne fatte ham, og en haabløs Kjærlighed, synker han tilsidst i Kampen og døer, ukjendt og usavnet, i en lille Landsby, som Spillemand. – Gjenstanden for hans dulgte Kjærlighed, yppig begavet med legemlig Skjønhed, men med et koldt, følesløst Hjerte, er derimod bestandig ledsaget af Skjæbnens Gunst. Af enhver Modgang udvikler sig hos hende, uden hendes Stræben, kun Glands og Lykke, selv af den Fordærvelse, hvori hendes Letsindighed og Laster styrte hende, fremgaaer Glæde og Herlighed. Denne Roman er et sandt Kunstværk, der i Særdeleshed maae interessere Fyenboerne, da en Mængde Scener foregaae der i Provindsen. Men ogsaa med megen Phantasie, Følelse og Begeistring har den geniale Digter udført flere Skildringer af Livet i Wien, Rom og Paris.