Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-12-27
Engelske Blade berette, at Generalgouvernenren i Ostindien endnu har forlangt 20,000 Mand til at udføre et stort Forehavende. Som Gjenstand for dette forehavende nævnes China, hvis indbyrdes Uroligheder vilde begunstige et fremmed Jndfald. Den Bonapartiske Families Flugt. (Efter det Spanske). Den Bonapartiske Families Flugt fra Paris er et mærkværdigt Bidrag til denne Herskerslægts Characteristik. Den Mands Sødskende og Slægtninge, som ellers ved alskens Spioner kjendte alle Fastlands Cabinetters hemmeligste Forhandlinger, vare i hans egen Hovedstad og midt under Omgivelsen af Regjeringsmændene og Rigets Store, aldeles uvidende om den forestaaende Catastrophe. De vare i deres glimrende Borg, neddyssede i den sødeste Tryghed, da de pludselig vaktes af deres Drøm. Den 26 Marti løsnedes Canonerne hos Jnvaliderne, i Anledning af en foregiven Seir. Colporteurerne udraabte en Bulletin, som lovede omstændeligere Efterretninger om disse store Fordele; men hiin kunde først, hedte det, indløbe meget seent, eftersom Napoleon, der forfølger Fienden med Kaarden i Haanden, er langt borte. De af Regjeringens Slæng, som ikke vare indviede i Hemmelighederne, tage Mod til sig, det bourbonske Partie, de Sammensvorne og Misfornøiede derimod hældte med Hovedet. Dertil kom endnu en Efterretning (der gav Østerrigernes Tilbagetog nogen Sandsynlighed) at der var udbrudt en Misforstaaelse imellem hine og de øvrige Allierede, og at Østerrige var tilbøieligt til at slutte en Separatfred. Saaledes var Stemningen i Paris indtil den 27de om Aftenen, da man erfarede, at et fiendtligt Corps, efter Nogle 8000, efter andre paa 30,000 Mand stærkt, vilde foretage en Coup de main mod Paris. Men om *) Yttringerne i Moniteuren vare yderst skamlese, og foranledigede ved en engelske Blade aftrykt Skrivelse fra Hardenberg til Lord Horrowby, daværende brittisk Minister i Berlin. Napoleon lod Ministeren forekaste, at han hverken var en indfødt Preusser, eller Soldat. Havde Napoleon selv ikke været for lidet Franskmand og for meget Soldat, saa havde det maaskee ikke gaaet ham som det at denne Fiendens Mærmelse brød man sig kun lidet, da den desuden droges i Tvivl af mange, og Gouvernementets Stadfæstelse af den Efterretning, at dette Corps, sprængt og uden Udsigt til Redning, søgte at slaae sig igjennem imellem Paris og Meaux, syntes at være meget sandsynlig. Den regierende Familie havde siden den 21de ikke havt nogen Efterretning fra Napoleon eller Armeen. Den 28de udbredte sig det Rygte, at efter Napoleons Befaling, Catacomberne og Steenbruden i Mont Martre vare blevne fyldte med 45,000 Centner Krudt, og at disse, i Tilfælde af at et Hovedslag tabtes og Fienden styrtede løs mod Paris, skulde sprænges i Luften; det hedte fremdeles, at der nogle Mile omkring Staden vrimlede af Cosakker, og ved disse hver Udsigt til Flugt var afskaaren; at Napoleon vel havde slaaet Fienden, men at en anden fiendtlig Ar med agerede i hans Ryg ogsaa ymtedes der om urolige Bevægelser i Forstæderne St. Antoine og St. Marceau &c., om hemmelige Forsamlinger af Poissardes og Forts de la Halle og Cherbonniers. Hele Paris var i Bestyrtelse, uden egentlig at vid hvorfor. Hoffet i Thuillerierne derimod var roligt. Keiserens Moder havde indbudet sine Børn Joseph, Louis og Jerome til sit Taffel og til Skuespillet. Først om Aftenen Kl. 9 blev Roligheden afbrudt ved Tusinde skygtende Bønder og Jndbyggere fra Naboegnen, der, med deres Qvinder, Børn, Qvæg, og Huusgeraad reddede sig igjennem Faurbourg St. Martin, til Paris, Kl. 10 var disse Ulykkeliges Antal saa stort, at de lige fra Barrieret indtil Boulevard St. Martin, dannede en sammentrængt Masse af Vogne og Qvæg. Af disse Menneskers Udsagn erfarede Hoffet Faren, og nu først føiedes hurtige og uoverlagte Anstalter til Flugt. Man sammenkaldte i største Hast Ministerne, Hovedstadens Gouverneur og Bonapartes tre Brødre i Thuillerierne; man forestillede Keiserinden Nødvendigheden af, i det mindste for et Øieblik, at forlade Paris og forflytte Residentsen til Rambouillet; for der at føie de fornødne Anstalter blev strax sendt en Palaispræfect did. Man kom overeens om, at Joseph, Jerome og Krigsministeren, Due de Feltre, skulde anføre de i Paris værende Tropper, Eleverne af Ecole polytenique og Nationalgarden mod Fienden. Den Jlfærdighed, hvormed Tilberedelserne til Flugten iværksattes, var saa stor, at man ikke engang oppebiede Ankomsten af de ved den Keiserlige Privatskat ansatte Personer, men derimod sprængte Hvelvingen under Thuillerierne, og lod Fadene med Guld læsse paa af Gens de lave nerie. Dronningen af Westphalen gjorde, efter befaling, Begyndelse med Flugten, hun forlod Staden den 29de om Morgenen Kl. 3. Keiserens Moder og Louis fulgte efter Kl. 5, og Keiserinden med sin Søn henved Kl. 7. Keiserindens Følge var meget anseeligt; hun havde en Bedækning af næsten 2000 Mand Garde til Hest og til Fods; Privatskatten, der beløb sig til 75 Mill.,alle Kronjuveler, Guld- og Sølvservicerne, Hestene fra den Keiserl. Stald, alle Gallavogne og det hele Venerie med sig. Alle disse Hofholdninger befandt sig henved Kl. 2 sammenpakkede i det indskrænkede Slot Rambouillet. Jmidlertid herskede her endnu den sædvanlige Hofetiquette; Keiserinden modtog til Cour Madame Mere, Dronningen af Westphalen og Louis, og lod dem derpaa indbyde til sit Taffel. Hofpersonalet glimrede, efter Sædvane, i broderede Klæder. Keiserinden var og blev rolig, ventende hvert Øieblik et Seiersbudskab fra sin Gemal. Hun ansaae det for unødvendigt at begive sig længer bort fra Paris. Efter endt Assemblee gientoges ved Hoffet Herskerindens egne Ord, at man i Overmorgen vilde vende tilbage til Hovedstaden, og allerede i Morgen tidlig sikkert ventede Courerer fra Napoleon." Kun med Møje overtalede man Keiserinden næste Dags Morgen at bryde op, og tage Veien ad Blois; hun laante kun Øre til Gener. Caffarelli, Gaardeanførerens alvorligste Forestillinger. Man afreiste Kl. 2 og ankom temmelig til dig om Aftenen til Chartre en Beauce. Næste Dags Morgen ganske tidlig ankom her Joseph og Jerome, der i største Hast havde forladt Paris, med Efterretningen om det tabte Slag og Hovedstadens paafulgte Overgivelse. Den 31te brød man op til Chateau-Dun, som man ikke forlod førend d. 1 April om Eftermiddagen, efter at man forgjeves havde ventet der paa Tilbagekomsten af to Courerer fra Armeen og Napoleon. J Blois vilde man oppebie nærmere Efterretninger. Siden Ankomsten af begge Brødre, der ogsaa medbragte Hertugen af Feltre, havde Hoffet ikke ringeste Kundskab om Tingenes Stilling; man kunde ikke faae at vide om Paris virkelig var faldet eller ei, man vidste hverken hvor Keiseren eller hans Armee var, omsider erfarede Jerøme ved sine Spioner, at Berthiers Gemalinde, der boede paa hendes nærliggende Slot, Chambord, havde faaet et meget sælsomt og gaadefuldt Brev. Han fik dette Brev meddeelt, og det lød omtrent saaledes: Ma mie! Der times selsomme og overordentlige Ting; imidlertid have vi, som jeg haaber, Fred for stedse. Skulde jeg nødsages til at forsage Rang og Titler, som nogenlunde gjorde mig din Haand værdig, saa trøster jeg mig dog med din Kjerlighed og Hengivenhed, som jeg gjør sikker Regning paa og anseer for mit visse Gode. Søg at undgaae Synet af Alt hvad der kommer fra Paris, lev indgetogen og stille, endnu engang see ingen. Snart nærmere Efterretninger fra din Alexander, maaskee i Morgen, overmorgen ganske sikkert Adien, mame." - Om dette besynderlige Brev dømte man underligen; Bonapartisterne sluttede kun deraf at Berthier var falden i Unaade; andre overlode sig til Gisninger, som ingen vovede at yttre, atter andre allode sig et skadefro og betydningsfuldt Smiil. Paa den regierende Familie gjorde Brevet et foruroligende Jndtryk og foranledigede nye Courerers Afsendelse. D. 6 Mai saae man paa Gaderne i Blois en Folkestimmel, foranlediget ved en russisk Coureer med en hvid Cocarde og et hvidt Baand om Armen. Han bebudede den nærforestaaende Ankomst af en russisk General, der havde Ærinde til Marie Louise, Kl. 1 ankom denne og berettede Keiserinden Napoleons Tronfrasigelse og det Bourbonske Huses Gjenoprettelse, den provisoriske Regjerings Beslutninger, Hovedstadens, Senatets og Lovgivningscorpsets Hylding. Derpaa forføjede han sig til Dronningen af Vestphalen. Bestyrtelsen blandt Bonapartes Sødskende var grændseløs. Brødrene bleve kaldte til et Conseil hos Keiserinden. Man blev, da man satte Mistillid til Budskabet, enig om, at tøve indtil man fik nærmere Efterretning. Kl. 3 uddeelte, uden Betaling, Colporteurer adskillige 1000 Exemplarer af Moniteuren, som indeholdt omstændelige Efterretninger om Tronomstyrtningen, hvilket syntes saa meget ubegribeligere som det skeete lige i Politiets Øine. Uroligheden blandt Folket, Sammenskimlen paa Gaderne, den lydelig vordende Frygt for Plyndring havde naaet den høieste Grad, da Keiserinden lod sig overtale til at opsøge sin Gemal, og i det mindste at gaae til Nantes. Der gives hurtig befaling til Afreise, alle Vogne vare læssede og forespændte, ja adskillige Hofbetjenter allerede ilede forud, da der med eet kom en Mod befaling. Man siger, at det sidste var bleven bevirket af General Caffarelli, der havde gjort en Spadsereridt førend den russiske Generals Ankomst. Han skal have erklæret, at han var ansvarlig for Keiserindens Person, og maatte først oppebie Befalinger fra Paris. Efter denne Generals Hjemkomst sporedes en pludselig Forandring i mange Herrers og Damers Adfærd. J Salons de service hørtes et forhen uhørt Sprog. Man talede om den agtværdige bourbonske Familie og om Trouraneren; det hedte, at man ikke maatte dvæle med at vende tilbage til Paris, saafremt man vilde gjøre Fordring paa et Tabouret, en Hosplads &c. i Thuillerierne. En Mængde Hofkryb hentede Passe, og forlod hurtigst den styrtede Familie, uden at tage Afskeed. Kun faa holdt Stand. Da Ansøgningerne om russiske Passe ikke fik nogen Ende, erklærede den russiske Adjutant, at enhver, der havde en hvid Cocarde paa og et hvidt Bind om Armen, frit kunde passere igjennem de allierede Forposter. Samfærslen med Hovedstaden var ligesom ved et Trylleslag igjen tilveiebragt, og af Reisende erfarede man kun Regjeringsforandringen. i Almindelighed. Den 7de havde Marie Louise et Besøg af sine 3 Svogere. - - Den 10de afreiste den styrtede Familie til Orleans, hvor over 30,000 Napoleon tro hengivne Soldater befandt sig. Jndtoget skete under Folkets og Krigernes Jubelraad. Keiserinden erklærede, paa det Militaires Opfordring, at stille sig i Spidsen for det og marschere mod Paris, at hun, efter hendes Gemals Tronfrasigelse, kun havde en Datters Pligt at opfylde og var afhængig af sin Faders Villie. Da den forrige Dronning af Vestphalen næste Dag afreiste til Paris, for ved en Samtale med den russiske Keiser at virke for sin Existence, medgav Marie Louise hende et Brev til sin Keiserlige Faber, hvis Besvarelse skulde bestemme hendes Handlemaade i Fremtiden.