Aarhuus Stifts-Tidende, 1826-07-15
Udtog af en Skrivelse fra Ruinerne i Frederikshald, af 26de Juni 1826. For at kunne meddeele Dig, min Ven, den her over os ulykkelige Jndvaanere af denne Bye overgaaede Rædsels=Scene, synes Pennen at ville falde af min Haand. Ja, foraarsaget at Jld, synes neppe Historien at kunne fremvise nogen i Rædsommere. En halv Times Tid efter at den befalede Salut fra Fæstningen var given, opsted Jlden i Jomfrue Jørgensens Baggaard, hvor, efter Sigende, ingen Varme eller Jldsted skal have været. Den svære Tørke, Varme og derhos stærke Blæst lod Jlden gribe om sig til alle Sider, saa at Brandanstalterne slet intet kunde udrette til at standse den. Kl. henved 4 om Eftermiddagen ansaae man den halve Bye eller Nordsiden for at være uden Redning, men satte sit Haab til den brede Elv, at denne vilde standse Jldsvælgets Løb for den anden halve Deel af Byen eller Sydsiden, da Brandskuddene om Jldsvaade i selve Fæstningen hørtes. Man saae nu Jld og Røg paa 2de Steder. Snart var den store Masse af sammenpressede Bygninger i lys Lue, og man ventede nu ved hvert Minut paa, at Krudttaarnet skulde springe i Luften. De Fæstningen nærmest liggende Huse af Borgerskandsen fra een Side, og Bordstablerne ved Elven fra den anden Side, antertændte nu den resterende halve Deel eller Sydsiden af Byen med en saadan Magt, at Rædsels Scenerne naaede en deres største Høide, de fleste Mennesker vare end beskjæftigede paa hiinside Broen; alt Militairet i Fæstningen. Her var ingen Menneskehielp at faae til at redde; man bød forgiæves 5 Spd. for at udbære en Kuffert, er Meubel. Formedelst Jldsvælgets skrækkelig hurtige Fremstrømmen dreves endeel Mennesker, da der ingen Plet fandtes til at redde Noget paa, for Jlden, deels opad de steile Klipper, hvor Mose og Træer ogsaa brændte, og den øvrige Deel af Jndvaanerne bleve drevne med Havnen, hvor Jldsvælget igjen indhentede og opbrændte endog for Nogle deres saa reddede Sager. Man maatte nu kaste sig i Skibe, Pramme, Ege, Baade og paa Flaader, hvoraf nogle sank Under Alt dette frembrød Natten, og baade Himmel og Jord syntes at brænde. Det var, som om Luerne, af den høie Fæstning rakte Himmelen. Græs, Mose, og Træer brændte i Fjeldene, og den tæt underliggende Bye i en halv Maane, ja i selve Vandet brændte Mend ler, Tømmer, Baade, m.m. hvilket Skuespil forde rundtom staaende 4000 ulykkelige Mennesker, hvoraf Mange er have faaet reddet det Allernødvendigste at deres kostbare Jndboe. Naar Du hertil lægger, at Assurancen paa næsten alle Gaarde, fornemmelig paa Sydsiden af Byen, som den ældste, var saa lav, at man umulig kan igjen opbygge een Gaard af Assurancen for 2de, som Du veed jeg eiede; ja man vil endog paastaae for Sandhed, at nogle af dem, der eiede 3 a 4 Gaarde, er tilsammentagne kan af Assurancen faae opbygget een Eneste. Hvad skal der da blive af det arme Frederikshald? Ja, Hytter kan Du vel see der igjen at opreise paa sine Ruiner; men af denne dens ulykkelige Jndvaanere kan den aldrig blive igjen opbygget, som før. - Om Natten ligger jeg i en Lade, og maa vandre hele Dagen om med mine Børn for at faae det Allernødvendigste af Føde til Livets Ophold; men, skjøndt 8 Dage ere henrundne, er Nøden endnu ligestor, ogsaa jeg faaer da, med saa mange Andre, vandre fra dette øde Mulm til Bye eller Land, Gud veed hvorhen.