JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1841-05-14
Samtale mellem en Conservativ og en Republicaner. (Scenen er en Sal, hvori der er stort Selskab. Den Conservative, en Mand i sine bedste Aar og med en Orden paa Brystet, møder i Vrimlen sin unge Bekjendte, Republicaneren, og begynder med ham en Samtale, som tilsidst bliver af politisk Natur.) Den Cons. Om disse Ting troer jeg næppe, at vi ville stemme overeens; thi De gaaer naturligviis ud fra den Forudsætning, at Stændernes Forening, Skattebevillingsret eller med eet Ord: en Constitution er nodvendig for det danske Folks Lykke. Repu bl. Jngenlunde, Deres Velbaarenhed! Jeg afskyer denne Constitution, som kun bilder Folket ind, at det er frit, men i Virkeligheden medfører langt større Undertrykkelse end det absolute Herredømme. D. C. Jh, jeg gratulerer Dem til denne Anskuelse! Det fornøier mig i Sandhed at see, hvorledes De nu er kommen paa den rette Vei. Ja! det er ganske, som De har sagt. Under en Constitution bliver Folket behersket af et Parti, hvis Velfærd ofte staaer i den bestemteste Modsætning til Statens, imedens det under den absolute Statsform, beherskes af en Konge, hvis Vel er uadskillelig forbundet med Folkets. R. Ja. Og Absolutismen frembyder des- uden det Gode, at den viser et Punct, imod hvilket hele Folkets Frihedstragten kan vende sig, og som altsaa ved selve sin Modstand mod Friheden samler Frihedsfølelsens hele Kraft, hvorimod en Constitution altid deler Folket i Partier og saaledes bryder dets Magt. D. C. Denne Egenskab hos Absolutismen anseer jeg rigtignok for dens mindst velgjørende, hvorimod jeg troer, at den ved sin patriarchalske Natur netop tilsteder den største Folkefrihed, som kan bestaae med en Stat. R. Nei, Deres Velbaarenhed! Deri maa jeg tillade mig at modsige Dem. Den største, den herligste, den kraftigste Folkefrihed forefindes i en Republik. D. C. J en Republik! - - En Republik er en Umulighed. R. Jngenlunde, Deres Velbaarenhed! En conføderativ Republik har Historiens Exempel, Grækenland, Schweitz, Nordamerica, som Beviser, for, at den kan bestaae. D. C. En Republik, kjære Ven, er en Umulighed. J en Republik findes jo ingen Konge, intet Hof, ingen staaende Hær - enhver Republik maa gaae under - ingen Republik kan bestaae. R. Men der existerer jo Republiker, og der har existeret. D. C. Bah! Men de ere blevne og ville blive Kongeriger. N. Saadant skeer kun, naar Folket vanslægter fra Friheden. D. C. Min Herre! Det er net; det var Dem, som ikke ønskede Stændernes Forening, ikke Skattebevillingsret, ikke Constitution... N. Rigtig, Deres Velbaarenhed, jeg ønsker heller ikke disse Sager. D. C. Naa, ja! Saa lad os ikke tale videre om den Ting; om Hovedsagen ere vi jo saa enige.
Corsaren, 1841-05-14
De ærede, senest tiltraadte Abonnenter paa "Corsaren" gjøres opmærksomme paa, at der er udkommet et nyt Oplag af Bladets No. 1-9, og at de saaledes kunne faae deres Exemplarer completterede. Til DHr. zenturione & 3ibo, A. B. Bonomalo, Sanguinus og Carlo er indlagt Breve.
Corsaren, 1841-05-21
Charivari. En Menageriscene. En Tilstuer. Hvad Fanden bestiller Foreviseren derhenne ved Papegøiernes Bure? Heida, garcon, hvad tager I Jer for med Dyrene? Foreviseren. Stille, mine Herrer, et Øieblik, om jeg tør bede! Jeg skal strax have den Ære at svare Dem! Nu er jeg strax færdig med dem! Tilskueren (træder hen til ham). Men hvad er det for Optøier? Tager J Livet af dem? Hvorfor har J bundet de stakkels Dyrs Been? Hvorfor snører J Næbet til paa dem? Foreviseren. Jeg ordner deres Talefrihed! Hørte De ikke, hvor Bæsterne skrege? En anden Tilskuer. Aa, det er jo Synd! Foreviseren. Det er Civilisation, mine Herrer, Der maa være Orden i Alt! Denne raae Naturtilstand sømmer sig ikke for talende Væsner, som... Første Tilskuer. Aa, hold Mund! Det er jo det nedrigste Dyrplageri. - "Itzehoer Wochenblatt" beretter, at de mecklenborgske Domaineforpagtere have besluttet at forære et Livspænd af 7 Heste, ægte mecklenborgsk Race, til vor tilkommende Kronprindsesse, for at hun i disse kan have et Minde om eller en Repræsentation af den mecklenborgske Hestestand. At supplere den ottende har man overladt til os Danske. Et af de Ønsker, som besjælede Mængden ved Deres Majestæters Ankomst til Sorgenfri, og som endnu staaer uopfyldt, var, at det vilde behage Hs. Maj. at udnævne Hr. Assessor Normann til Hof- Birkedommer. - Saaledes har en æret Medarbeider tilskrevet os, og, idet vi optage denne bemærkning og ganske billige den, have vi kun at tilføie, at Hr. Assessoren ikke ene burde nyde denne Udmærkelse, men at f. Ex. alle de Rets-Assessorer, som hyppigt have den Lykke at komme i Hs. Majestæts Nærhed, maatte faae en lignende Titel.
Corsaren, 1841-05-21
Adresse fra "Corsarens" Redaction til "Dagens". Samtlige Medlemmer af "Corsarens" Redaction have i længere Tid følt sig betyngede af en stærk Erkjendtlighedsfølelse, for hvilken de nu ønske at lette deres Sind ved høit og lydeligt at udtale den. Ja, ædle Hr. Cancelliraad! De har Dag for Dag beviist Corsaren, Velgjerninger, og De har gjort dette aldeles uegennyttigt, blot for den Bevidstheds Skyld, for den Følelse af Dyd og mandig Opoffrelse, som derved drog ind i Deres Hjerte. Ædle Mand! De har sørget for, at der aldrig kunde blive en tom Plads i "Corsaren"; thi hver Uge har De givet Stof til idetmindste een Artikel deri. Undertiden, naar Menneskekjærligheden ret betog Deres Hjerte, gav De Stof til 2 eller 3 Artikler, og nu har De ved at udvide Pladsen i Deres Blad givet os Udsigt til, at vi endog kunne faae 4. Dersom De vilde være saa god at lade "Søndagen" faae lidt Jndhold, kunde Antallet vel endog bringes til 5. Og hvilken herlig Nytte have vi ikke havt af denne Deres Velvillie og Høimodighed, Vi have derved sparet Honorar for omtrent en Spalte i hvert Nr. Antallet af "Corsarens" hidtil udkomne Nr. er 24: dette viser altsaa en Besparelse for os af circa 72 Rbd., hvilket er en ikke ringe Deel af den Understøttelse, De selv nyder. Men, naar nu Antallet af de ved Dem bevirkede Artikler, som ovenfor viist, forøges hos os, bliver jo Besparelsen endnu større, saa at der endog er Udsigt til, at hele den Understøttelse, De selv nyder, vil gaae over til os. 3det vi aflægge Dem vor inderligste og meest ustrømtede Tak herfor, kunne vi dog ikke undlade at bemærke, at vi ansee den her viste Omstændighed foret nyt Beviis paa Rigtigheden af den Sætning, "Fædrelandet" tidligere har opstillet: "Alle Ting geraade dem til Gode, der frygte Gud." Modtag, Hr. Justitsraad! endnu engang Forsikringen om vor stedsevarende Erkjendtlighed og inderlige Taknemlighed. Med Høiagtelse, ærbødigst "Corsarens" Redaction.
Corsaren, 1841-05-21
Linieskibet "Christian den Ottende" vil formodenlig først forløbe sig *) paa Møen eller snarere Falster; men hvad om Falster fik Nykker og løb paa "Christian den Ottende"? Det var jo ikke saa underligt, om et stakkels Land kunde faae Lyst til at røre sig lidt istedetfor altid at ligge dødt hen og tage mod Puf især af saa stort et Skrog.
Corsaren, 1840-11-20
II. "Kvindelig Dannelse," efter Therese Huber af V. Visby, Præst. Høsts Forlag. Præsterne skulle være Ungdommens Ledere paa Dydens Vei, og denne stjønne Opgave stræbe Flere af dem at løse, uden at de dog i Almindelighed følge de samme Principer derved. Saaledes har nu Visby valgt den Maneer at gjøre de unge Piger Dyden kjær ved at skildre dem alle dens Skjønheder og Tillokkelser; Dr. Rothe har som bekjendt valgt den modsatte Vei: Han søger at opnaae det samme Resultat ved at forestille de unge Piger, som han forbereder til Confirmationen, Lasten i hele dens Afskyelighed. Raa! Enhver sin Viis, som et gammelt Ordsprog siger.
Corsaren, 1841-05-21
Cancelliet har ikke villet lade den sidste Criminelkammer-Kjendelse imod "Kjøbenhavnspostens" Redactionssecretair og Udgiver indanke for Høiesteret paa det Offentliges Bekostning. Det har Cancelliet gjort meget ret i; thi det er netop det Offentlige, der skal *) Læserne bedes at undskylde, at vi igjen komme med en Overseilings-Historie. De have al Grund til at være kjede deraf, især da "Portefeuillen" nu har begyndt at koge disse Historier op. For vort Vedkommende maae vi imidlertid bemærke, at vi hidtil kun have omtalt dem høist nødvendigt, nemlig 3 Gange, hvilket end ikke er 1 Gang for hver Paaseiling. have Fordeel af denne Kjendelse, navnlig af de ved samme paalagte Falsmaalsbøder. Disse Falsmaalsboder ville nemlig blive en sand Velgierning for Staten. Journalisten, hvem det bliver paalagt at svige det, han anseer for Ære og Pligt, eller betale Bøder, vælger det Sidste. Bøderne fordobles imidlertid hver Dag, og i nogle Maaneder ere de stegne til flere hundrede Millioner Rbd. Dermed betaler Staten sin Gjæld og fylder sine Kasser, ɔː Landet bliver rigt, og Journalisten beholder sin Ære, hvilket maa være Landet meget kjært. - Saaledes veed man nu for Tiden at forene det Nyttige med det Behagelige!
Corsaren, 1841-05-21
Toldboden. (En Samtale.) "Ha, hvor det hæver Sindet at see den blaae Luft og det friske Hav! Havet - Sindbilledet paa Frihed - vugger sig i de milde Foraarsvinde og indbyder En til at kaste sig i dets Favn." Kjære Ven! Forstyr mig ikke i mine Tanker. Jeg staaer og betragter Citadellet Frederikshavn, der blev anlagt "for at holde Kjøbenhavns Borgere i Ave". Man siger, at det frasdenne Fæstning er muligt at beherske hele Byen og bestryge enhver Gade med Kanonkugler. Der ligger noget Jmponerende, noget Opløftende i den Tanke, at nogle Faa saaledes kunne styre den største, "uregjerlige" Masse. "Du kommer altid med Din kolde Prosa. Vend Dig hellere om og see de raske Snekker med de hvide Seil stevne imod Kysten, hvortil de bringe alle Zoners Producter. Jtaliens glødende Oranger, Spaniens fyrige Druer, Frankrigs begeistrende Vine, Ostindiens Perler, Englands Manufacturvarer skulle her byttes om med det gyldne Korn fra de danske Sletter." Saa har jeg nok vendt mig forkeert; thi jeg seer for Øieblikket kun de tomme, lukkede Pakhuse tilhøire. "Vend Dig da til den rette Side og see de kraftige Skikkelser hist paa Skibene. Det er Frankrigs, Nordamericas, Englands Søfolk, brune i Ansigtet af Sol og Vind, men med Øine, saa klare og saa dristige og kjække som den Frihed, hvorunder de fødtes." Jeg seer hist nede ved Huset vore egne Soldater med de røde Kjoler og de blaae Buxer. See, hvor smukt de præsentere Gevær for den Officier, der nu kommer. "Saa beder jeg Dig da for sidste Gang: Vend Dig imod Havet, det dellige frie Hav -" Havet! Ja, det er Sindbilledet paa Ubestandighed, Uordholdenhed og Falsthed; men for at see et saadant Sindbillede kunne vi ligesaa godt vende os til den modsatte Side. Kom, min Ven! Hvad skulle vi paa Toldboden? Lader os gaae over Amalienborg hjem.
Corsaren, 1841-05-21
Gode Hr. Corsar! Jeg har læst det Nr. af Deres Blad, hvori De har omtalt min Sygdom, og, da jeg nu har nogle Øieblikkes Lindring, griber jeg Leiligheden til at aflægge Dem min Tak for Deres Deeltagelse samt underrette Dem om, hvorledes min Tilstand i det Hele er. Det er ganske rigtigt, at Lægen tilraadede mig som det yderste Middel, at der foruden Mere skulde trampes paa mig. Jeg har ikke underkastet mig Curen endnu, men dog for endeel proberet den. Forleden, det vil sige: for et Par Dage siden, fik jeg uformodet et Spark, og det gjorde en guddommelig Virkning, saa at jeg endog har tænkt paa at gaae med til et lille Gilde, hvilket jeg dog atter har opgivet. Jmidlertid føler jeg godt, at Sygdommen igjen nærmer sig, og saa vil da Trampecuren paany blive bragt i Forslag. Jeg selv er ikke saa uvillig til at underkaste mig den; men alle mine Omgivelser, min hele Familie ere derimod og paastaae, at den er for farlig. Kom det derimod kun an paa et Spark engang imellem, sige de, saa skulde de ikke have noget imod at give mig det. De have ogsaa hidkaldt endnu en Læge, som vel i det Væsentlige var enig med den forrige, men dog bemærkede, at jeg kunde undvære Trampningen, naar jeg hver Dag tog en Spiseskeefuld Mod. Jeg spurgte ham, hvor denne Medicin var at faae, og han svarede, at paa Apothekerne havde man den ikke, hvorimod jeg maatte see at faae den hos gode Venner og Bekjendte. Jeg har nu havt Bud overalt, men kan ikke opdrive noget. Alle svare, at de ikke eie et Qvintin deraf, Nogle paastaae endog, at de slet ikke kjende Medicinen. Hvad skal jeg stakkels Mand da gjøre? Underkaste mig Trampecuren? – Jeg vil dog betænke mig lidt endnu. Deres hengivne Folkeaand, forhen Kammertjener, nu Spekhøker.
Corsaren, 1841-05-21
Et Regnestykke. 28de Mai-Selskabet er for Maigildet (thi det besluttede Festens Afholdelse). er imod Maigildet (thi det besluttede om igjen). Lige store Størrelser hæve hinanden: Maiselskabet er - 0. Det er dog næsten bedrøveligt, sagde forleden en Bonde fra Bjernede til sig selv, nu er det over fem Maaneder, siden der første Gang blev lyst fra Præditestolen for mig og Maren, og endnu ere vi ikke blevne gifte, ja! hvad endnu er bedrøveligere: der er ikke engang lyst anden Gang for os. Præsten siger, at han ikke behøver at holde Gudstjeneste, uden der i det Mindste er tre Mennesker i Kirke foruden ham og Degnen; og der har nu i de sidste 23 Søndage, foruden de andre Helligdage, ikke været det fuldstændige Antal, skjøndt Pigen og jeg gaaer der hver evige Gang. Jeg er en fattig Mand og har ikke Raad til at give Kongen 25 Rbd. for et Kongebrev, og bliver altsaa formodentlig aldrig gift; med mindre enten Gud eller Kongen skulde forbarme sig over mig og forflytte Præsten.
Corsaren, 1841-05-21
Uddrag af "Dagen". Af Dagens Mesterstykke "Tidernes Tegn" uddrage vi følgende heldige Billeder: Regjeringen haabede, at det brusende Blod, ved at gives lidt Spillerum, stulde løbe Hornene af sig. - Ved en chemisk Proces blandt vore Reformere adstille de ædlere Dele sig fra Slakkerne og lade disse føbe deres egen Kaal. - De stige eller synke paa Eders fluctuable Veirhane-Barometer. - Denne Opfordring lød som et Tordenskrald for Liberalisternes Øren; vel var der ftrøet lidt liberalt Sukker paa.... o. s. v. Hvorvidt det maa være kommet med vort Theater, vil man bedst kunne bedømme ved følgende Yttring af v. Holstein. Han sagde: "Nei, saa slet var det dog ikke i min Tid!" - Af "Dagen" optage vi følgende Efterretning: J Anledning af den forestaaende høie Formæling vil, efter det høie Brudepars Tilbagekomst, paa det fgl. Theater, efter Forlydende, blive opført Balletten "Corsaren". (Vi takke for Opmærksomheden). "Vi ville ønske, at man maa see sig istand til at overvinde de mange Vanskeligheder, som denne Ballets sceniske Udstyrelse frembyder, idet nye Decorationer skulle males, Forberedelser træffes til Fremstilling af en Søfægtning m. M." (Dersom man vil være saa god at sige os, hvilken af vore Fægtninger det er, saa kunne vi maaskee gaae tilhaande med mangen nyttig Anviisning - Men een stor Vanskelighed er der dog, hvilken "Dagen" har glemt, at nemlig Cancelliet og Politiet spille en Rolle i vore Fægtninger. Og dem faaer man nok ikke til at møde godvillig paa Scenen. Hvad gjør man derved?)
Corsaren, 1841-05-21
Til Dhrr. Forfattere, hvis Bidrag ere benyttede i dette No., er paa vedkommende Steder indlagt Breve.
Corsaren, 1840-11-20
III. Albers's Skrift om Skatteopkrævningen i Hertugdømmerne. Høsts Forlag. Naar et Menneske er bedrøvet eller sorgfuldt, letter man bedst hans Sorg ved at tale om den, ved at undersøge dens Oprindelse, beregne og veie dens Størrelse o. s. v. Sorgen selv bliver da en Adspredelse for ham; over selve Sorgen glemmer han Sorgen. Denne fine og menneskekjærlige Kløgt er Hr. Albers i Besiddelse af, og han har bragt den i Udøvelse paa Hertugdømmernes Beboere. Disse Mennesker klage over, at de have saa mange Skatter, Byrder og Afgifter, ja ligesaamange som Danmark, og Albers beslutter at lette deres Byrde. Han taler til dem om de forskjellig Districter, hvori de ere inddeelte for at betale Skat, om de Embedsmænd, der ere ansatte for at opkræve Skat, ja om de Love og Rescripter, som angaae dem, der stulle betale Skat. Og de kjære Slesvig-Holsteinere lytte, først mørke og alvorlige, men tilsidst smillende og glade over den herlige Orden, hvorefter de betale deres Skat.
Corsaren, 1841-05-28
Charivari. Uddrag af et Brev. Saadanne radicale Forandringer maatte nødvendigviis have tilfølge, at Christian den Ottende fordunklede den Glorie, som i mange Tider omstraalede Frederik den 6te. Hvilket Liv, hvilken Bevægelse! Med hvilken Omhyggelighed var der sørget for at tilfredsstille Alles billige Fordringer, Med hvilken Velvillie kom man ikke Alle imøde! J Sandhed! Det var intet Under, at Folkegunsten vendte sig til Christian den 8de, især naar der tillige tages Hensyn til, at dette Dampskib tilbagelægger Veien mellem Kjøbenhavn og Kiel 1 Timer hurtigere end det førstnævnte.
Corsaren, 1841-05-28
Samtale mellem "Corsaren" og en af dens Venner. V. Sig mig dog, hvorledes det kan gaae til, at man saaledes forfølger Dem, da dog Kongen har ertiæret sig for Trykkefrihedens Ven, og De desuden har sluttet Venskab med Cancelliet. C. Ja, det veed jeg ikke; men for mit Vedkommende troer jeg, at Ordsproget gjælder: "Gud bevare mig for mine Venner; for mine Fjender skal jeg nok selv vogte mig". I. Naa, saaledes? Saa siger Trykkefriheden maaskee det Samme omtrent? C. Nei, Trykkefriheden siger blot: Vorherre bevare mig!
Corsaren, 1841-05-28
En Charade. En Fader øvede daglig sit Barn i at gjette Gaader og Charader, for ved denne Øvelse at skjærpe dets Dømmelraft. En Dag sagde saaledes Faderen til det: "Kan Du sige mig, mit Barn, hvad det er for et Ord, der bestaar af 5 Bogstaver, hvoraf de 2 første tilkjendegive et af vore Huusdyr, som de gamle Ægyptere tillagde stor Hæder og tilbade som en Gud; thi Dyrets betænksomme Ansigt med det krøllede Pandehaar, dets rolige og indesluttede Væsen, syntes disse Folk at være Udtryk for den høieste Viisdom; men med denne er det dog vistnok kun ringe bevendt; thi Prøver herpaa har man ikke, og dets fornemste Beskjeftigelse er at spise og drikke." - "Er det ikke en Ro?" spurgte Barnet strax. - "Jo vel er det det, men det er kun den første Deel af Ordet. Hør nu den anden: de 3 sidste Bogstaver danne vel intet Ord, men udtales de, faae vi et Slags Land, hvorpaa vort tjære Fædreland er temmelig rigt, og som er saare vigtigt for den stakkels Bonde, naar han møisomt skal strabe sine Skatter sammen. Det er iøvrigt et kjært Opholdssted for Dyret, som den første Deel af Oldet udtrykker, da det deraf drager sin Næring. Og, omendskjøndt man nu vil sige, at Græsset er skabt for Dyrets Skyld, saa binde vore kloge Landsmænd dog bemeldte Dyr saaledes, at det maa indskrænke sig til et vist Stykke af Ordets sidste Deel, for at det ikke paa egen Haand skal gaae omkring og spise af hvad den synes bedst om, og saaledes ødelægge det Hele. Tage vi det hele Ord, da er det en Mand, hvem vi ære for vor jordiske Gud, der næst den himmelske raader over vort hele Liv og Velfærde". - Barnet betænkte sig lidt, derpaa udbrød det: "Aa Fa'er! det er jo en Konge." Rigtigt mit Barn, rigtigt, svarede Faderen, stolt af dets gode Judicium.
Corsaren, 1841-05-28
De Liberale handle egentlig klogt deri, at de for nærværende Tid ikke gjøre de Conservative Seiren synderlig stridig: thi disses Seir vil blive det største Nederlag. Det vil gaae dem, som det engang gik en Kjøbmand, en stor Pralhans, der var reist til en fremmed By og der hørte saa megen Tale om Handel, Omsætning og Udskibning, at han ikke vilde staae tilbage, men fortalte at han om nogle Dage skulde udskibe 5000 Tdr. Rug. Han fortalte det paa forskjellige Steder og saa ofte, at han tilsidst selv troede det og derfor blev meget lang i Ansigtet, da han kom hjem og besaae sine Lofter og saae dem tomme. - Naar nu de Liberale ganske rolig lade de Conservative fortælle om al vor Deilighed og Herlighed, saa ville de have den Glæde at see, hvorledes disse efter nogen Tids Forløb glade tage Nøglerne og gaae op paa Lofterne og med en meget lang Næse see - Tohu Vabohu - de have taget feil.
Corsaren, 1841-05-28
Thorvaldsen er nu reist fra Danmark, og ventes ifølge authentiske Beretninger først hjem igjen, naar Musæet er færdigt. Vi ville ønske, at han frisk og sund maa opleve den Tid - han vil da rimeligviis blive ældre end Fader Drackenberg.
Corsaren, 1841-05-28
"Portefeuillen" fører en langt større Luxus end nogensomhelst Godseier. En Godseier lader nemlig, om han end har en nok saa stor Flok Faar, kun hænge en Klokke om eet i Flokken, hvorimod "Portefeuillen" i sin Carillon hænger en Klokke om Halsen paa hvert enkelt Faar. Den er maaskee i sin Beskedenhed bange for, at man ellers ikke skal kjende, at det er et Faar?
Corsaren, 1841-05-28
I Dagens No. 110 fandtes en Artikel fra "flere Damer," men forøvrigt aabenbart fra samme Haand som baade ældre og yngre Artikler i bemeldte Blad. Altsaa: iblandt "Dagens" Medarbeidere ere endog flere Damer. See, det have vi rigtignok ogsaa længe tænkt uden at turde yttre os; men nu har jo Redactionen selv demaskeret sig og derved gjort os det mere forklarligt, at flere af "Dagens Medarbeidere blive holdte af Regjeringen.
Corsaren, 1841-05-28
Udenlandsk Politik. Ved "udenlandsk Politik" forstaaer Cancelliet rigtignok Alt, hvad der angaaer andre Stater end Danmark; men vi have al Grund til at troe, at der med disse "andre Stater" menes Stater her paa Jorden (thi fra dem udenfor Jorden behøver man da ikke at frygte Ubehageligheder i Anledning af mulige Fornærmelser fra Pressens Side), saa at vi forhaabentlig ikke forsee os ved at levere vore Læsere efterfølgende, os velvillig tilstillede Skrivelse fra Planeten Jupiter. "For nogle Aar siden blev det ved en høitidelig Tractat bestemt, at Jndbyggerne i Riget Slavia skulde have en fri Statsforfatning; men Despoten i det nærliggende Rige samlede sin Hær og gjorde Landet til en Provinds. Herover gjorde Folkemassen Opstand, som dog snart blev undertrykt. For at straffe Oprørerne, confiskerede nu Despoten deres Godser og tvang deres Døttre til at ægte raae Personer af Almuen. Tillige for og han Bønderne, nedbrod deres Huse, men tillod dem af sær fyrstelig Naade at medtage Materialierne. Samme Fyrste vil for Tiden paa lignende Maade undertrykke et andet Folk; men dette forsvarer sig tappert, dræber en stor Mængde af hans Soldater, men især hans Officierer. Da han ikke kan undvære disse sidste, har han befalet de gemene Soldater, at de vær saa god skulle lade sig skyde istedetfor Officiererne. J Riget Hannaria er Herskeren for Tiden beskjeftiget med at indsnøre hele sit Folk. Folket var ikke vant til Sligt og protesterede; men Herskeren befalede i denne Anledning sine Officierer at sætte Hatten paa Suur for at holde Folket i Tømme. Efter modent Overlæg er dette da kommet til den Beslutning at lade sig det gefalle og idet mindste probere, hvorledes det gaaer an at trække Aande, naar man er stærkt snørt. Hvad der meget hialp til denne Beslutning, var, at det saae et nærboende Folk finde sig meget taalmodigt i noget lignende. Riget Osmia staaer formedelst allehaande Uheld paa meget svage Fødder. Dets fem Naboer ligge graadigt og vente paa, at det skal blive deres Bytte. Man siger, at de allerede slikke paa det. En af disse slikker idetmindste alle fem Fingre efter det, men forsikkrer stadig de Andre at han uegennyttig vil overlade dem det Hele. (Fortsættes.)
Corsaren, 1840-10-08
Det er bekjendt, at vor Fregat "Bellona", der i er paa Veien til Brasilien, i Canalen har - efter den senest etablerede Skik i den danske Marine - overseilet et Skib, og der circulerer mangehaande Rygter angaaende den formodentlige Aarsag til denne Ulykke. Nogle sige, at Commandeur Wulff bærer Skylden, Andre sige den vagthavende Officier, atter Andre det hele vagthavende Mandskab; men Jytet af Alt dette er Tilfældet. Den, der bærer Skriden, er desværre ingen Anden end Hs. Exc. den danske Minister for de udenlandste Anliggender, Hr. von Krabbe-Carisius; thi hvorfor har han ikke i udenrigske Havne ladet bekjendtgjøre, at et dansk Orlogsskib vilde komme i de Egne, paa det af Alle og Enhver kunde sig for Skade vogte og tage vare?
Corsaren, 1840-11-20
IV. Paul, poetisk Fortælling af Chr. Alfred. Høsts Forlag. Jeg har ikke læst denne Fortælling, skjøndt den snart er et Aar gammel; men jeg formoder, at den er meget god, siden Dagen forleden sagde, at den ikke duer. Man kunde jo rigtignok af "Dagens" Dom uddrage den Slutning, at "Paul" desaarsag maatte være tilbunds slet; men herimod maa jeg protestere: "Dagen" veed aldeles ikke, hvad Slethed er, ellers tog den sig lagt derfor.