Viborger Samler, 1847-12-09
J sit Andragende i Underhuset og Jndsættelsen af en Specialcomitte for at undersøge Aarsagerne til den nyeste Handelscrisis retfærdiggjorde Skatkammercantsleren Ministeriets Forhold i den nuværende Handelscalamitet. Den Calamitet, der nu havde rammet Landet, hørte til de uforudseelige, der – som Huuskisson allerede havde sagt spotte enhver Beregning og gjøre en Jndskriden fra Regjeringens og Parlementets Side nødvendig. Jngensinde i de sidste 25 Aar havde Forholdene været saa truende som i den sidste Tid, og Roden til det frygtelige Onde laae i Sandhed dybere end i Mangelen af nogle Millioner Bank noter. Oprindelsen til det Onde maatte søges i Sommeren 1846, da Banken havde 16 Mill. Lstl. i Bullion og en Reserve af 9 1/2 Mill. Lstl. Dengang stod Discontoen lavt – 3 pCt. Nu indtraadte Vendingen: Kartoffelhøsten mislykkedes; en stor Kornindførsel var nødvendig; Penge søgtes til Jndskud i Jernbaner. Banken gjennemskuede ikke Sagernes Tilstand, den gjorde ikke et eneste Skridt for at advare imod en altfor stor Forbrug af Capitaler, først i April, da det var for sildigt, forhøiede den Disconton til 5 pCt. Nu begyndte de store Fallissements. Ogsaa han - Skatkammercantsleren - havde meent, at disse vilde indskrænke sig til Kornspeculanter; men man skuffede sig med et falsk Haab. Hvad nu angik Kornspeculanterne, da kunde man sikkert ikke tilskrive Banklovene af 1844 disses Fald (imellem Mai og Septbr. Maaned d. A. faldt Hvedepriserne fra 102 s. pr. Qvtr. ned til 40 Sh.); forfeilede Speculationer og falske Beregninger vare Aarsagerne til Speculanternes Fald. Ogsaa Aarsagerne til de andre Handelshuses Fald maatte søges andetsteds end i Banklovens Jndskrænkning i Banknoters Emission. Endnu i Begyndelsen af Octbr. Maaned eirculerede Banknoter til et Beløb af næsten 19 Mill. Lstl. Paa andre Securiteter, havde Banken den 2den Octbr. d. A. gjort Forskud til et Beløb af 21,259,000 Lstl. ( Octbr. 1845 kun 15,188,000 Lstl. og i Octbr. 1846 kun 16,806,000 Lstl.); altsaa ogsaa i denne Henseende var Bankloven til ingen Gene for det handlende Publicum. Af det Fremsatte fulgte saaledes, at Nøden ikke grundede sig paa Jndskrænkningen af Circulationscapitalen, men derpaa, at den hidtil udelukkende til Handelsøiemmed helligede Driftscapital var ved forskjellige Aarsager formindsket i overvættes høi Grad. Hertil maa først regnes Kornindførsten, der fra Juni 1846 indtil Octbr. d. A. i 15 Maaneder – har borttaget 33 1/2 Mill. Lstl.; dernæst Jernbanerne, der i dette Aar, naar de projecterede Jernbaner skulle udføres, ville Alt i Alt opsluge 80 a 90 Mill. Lstl. - Til disse Onder kommer ogsaa den vigtige Omstændighed, at en stor Deel af Handelsvirksomheden har støttet sig paa et fingeret Creditsystem, Mange have ene og alene ved Vexelrytteri søgt at erstatte de dem manglende Capitaler. Med hvilken Letsindighed der er handlet, derpaa afgiver Royal-Bank i Liverpool et lysende Exempel; thi denne Bank, hvis indbetalte Actiecapital neppe udgjorde 600,000 Lstl., har ikke taget i Betænkning at laane et eneste Huus - 500,000 Lstl. Den engelske Bank, der uforsigtig havde gjort Forskud ligeindtil den 14de Octbr. d. A. imod en Disconto af 5 pCt., kunde ikke længere opfylde alle de Begjæringer, der stilledes tilden om Laan. Det var saaledes paa høie Tid, at Regjeringen skred ind. Man undersøgte Tilstanden og fandt, at det ikke saameget var Mangel paa Penge, som Mangel paa Tillid, der trykkede Handelstanden. Vi behøve ingen Banknoter raabte man, giv os kun Tillid, Regjeringen tilskrev nu Banken; denne vigtige Skrivelse er af 25de Octbr. Ministrenes Forholdsregel viste sig at være hensigtsmæssig; vel finde endnu Fallissements Sted; men Mange ere blevne hjulpne. Skulde en ubegrændset Notemission have udfyldt Mangelen af Capitaler og Credit, da vilde Emissionen være stegen til i det mindste 30 Mill. Lstl. - Jngen yderligere legislative Forholdsregler ere nødvendige fra Regjeringens Side; Tillid er vendt tilbage; Banken eier et Reservefond af 5 1/2 Mill. Lstl. og i Bullion 10 1/2 Mill. Lstl.