Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1831-03-28
Der forsikres, at de udenlandske Magter have havt virksom Deel i den sidste Ministerforandring; men den nuværende Bestyrelse ansees dog almindelig kun som et Provisorium, da Casimirs opfarende Karakteer kun gjør ham lidet skikket til Minister. Den 18 Marts forkyndte han i de Deputeredes Kammer, at de nærværende Ministre bekjende sig til Revolutionens Grundsætninger, der dog ikke maa forvexles med Opstand, men bestaaer i Strid mod Magtsprog og Agtelse for givne Løvter. "Vold - sagde han - maa ikke være vor Regjerings Karakteer. Ved en stræng og fast Gang vil den let kunne styre alle Partier, naar Man kun holder sig Chartet af 1830 efterrettelig, der er saa vigtigt for Frankerigs Roe og Ære. Ei allene i de indenlandske, men ogsaa de udenlandske Forhold er Mistroe det største Onde. Europa mistroer vor Revolution, og dog ønsker Frankerig Fred. Det kan kun føre Krig, naar dets Ære, og Sikkerhed kommer i Fare. Men da vil Kongen ikke heller glemme, at han i Leiren først lærte at tjene Fædrelandet. Vi erklære os for Grundsætningen og Jkke=Jndblanding; men det vil ikke sige, at vi skulle føre Krig allevegne, hvor den ikke agtes. Dette var at fornye den hellige Alliances Anmasselser. Vi ville understøtte den ved Underhandlinger, men kun føre Krig til Frankerigs=Vel og Hæder. Dets Blod tilhører kun det selv. Med Deeltagelsen i andre Staters Skjebne maa denne dog være dem selv overladt. Friheden maa stedse være national. Fremmede Ophidsere bevise Folkene kun en slet Tjeneste, og er det Regjeringer, da begaae de en Forbrydelse mod Folkeretten. Men skulde Europa miskjende Oprigtigheden af vor Politik, true vore Grændser, eller krænke vor Værdighed, da vil Frankerig sikkert blive hævnet." Skjøndt Krigen saaledes ikke for Øieblikket var nødvendig, erklærede han dog, at Frankerig endnu behøver store Midler til Uddannelsen af sit Krigsystem, og til at forskaffe disse, udbad han sig blot endnu nogle Dage Kammerets Medvirkning. Det var den 16 Marts, at Hr. Bande frembragte sit Forslag om Bourbonnernes evige Landsforviisning, egentlig i den Hensigt at gjøre en Ende paa de i denne Anledning allevegne sluttede Foreninger. Da der i hans Tale forekom den Yttring: gen Olding og et Barn fortjene Skaansel, ogsaa naar de ere strafskyldige, blev han afbrudt med det Udbrud, Børn kunne aldrig være politisk strafskyldige. Nogle af Herrerne paa høire Side vare ved denne Leilighed saa kjephøiede, at de kun kaldte Ludvig Philip "Prindsen, indtil Præsidenten tvang dem til at tilstaae ham Kongetitelen. Andre tang, for ikke at lægge sig udenten med Ludvig Philip eller Henrik, og da Hr. Royer=Collard var iblandt disse, kalder Koureren dem R. Collands Bataillou. Med stor Majoritet blev det tilsidst besluttet at tage Forslaget i Overveielse; dog erindrede Hr. Cassimir Perrier, at deri ikke maatte forekomme nogen Bestemmelse, som tydede paa den engang afskaffede Konfiskation. Pensionsloven for Militaire blev antaget med 266 mod 26 Stemmer. Under den følgende Dags Debatter og fire Tolvtedeles forlods Opkrævelse af Skatterne, maatte Hr. Lafitte forsvare sig mod gjentagne Angreb. Han undrede sig over, at Mar vilde paabyrde ham ene Ansvaret for Handlinger, som dog udgik fra det hele endnu bestaaende Ministerium, da han allene var styrtet, eller - om Man hellere vilde - havde taget sin Afsked. Revolutionen i Juli, meente han, blev i Almindelighed slet forstaaet, da Man ikke indsaae, hvormeget den havde rystet Grundvolden for den selskabelige Orden. og hvor vanskelig Magtens Haandhævelse derved var bleven. Debatterne bleve afbrudte efter Præsidentens Ønske, da har vilde forandre Forslaget, hvilket derpaa atter blev fremlagt den 18de og angaaer en Forhøielse af Grundskatten for 183. og Patentskatten for 1831, Alt foruden de forleden bevilgede 200 Millioner, hvilket ikke bestyrker Fredshaabet syn. derligt. Seglbevareren frembragte et Forslag imod Opløb. Hr. Salverte dadlede Ministeriets Politik, og raadede at kulde Calleprand tilbage og slutte Forbund med England. General Lafapette fordrede, at Ruslands Hensigter mod den franske Revolution skulde lægges for Dagen ved de fra Pohlen erholdte Artstykker. "Frihedens Fane - sagde han - som i Juli stilte Os i Spidsen for den europæiske Frihed, er gaaet over i Pohlakkernes Hænder og nu i Warschau. Det nye Ministerium har sin hæftigste Fiende i Bladet National, og Qvotidienne søger paa sin Viis at bringe det i Miskredit, ved at rose det.