Viborger Samler, 1829-01-19
Efter en forudskikket Jndledning begynder Forfatteren med Betragtning over America. Han skildrer de forenede Staters lykkelige Tilstand, deres indre Styrke og dennes hurtige Tilvært. Aarsagen hertil søger han i Regjeringsformen, og erklærer den Paastand for latterlig, at disse Stater nogensinde skulde forvandles til et Monarchie. Et mindre glædeligt Resultat afgiver Betragtningen af de sydamericanske Republikers Stilling. Han viser, hvorledes Bevidstheden om under Krigen paa Halvøen at have bestaaet i flere Aar under Moderlandets Hjælp vakte og nærede Haabet om at kunne aftaste det Aag, som disse Provindser i tre Secler havde fukket under, og som ved Ferdinands Tilbagekomst og Gjenoprettelsen af alle forældede Jnstitutioner atter skulde paalægges dem med sin hele Vægt. Oprindeligen be 7) Redactionen skylder herved at aflægge sin Taksigelse til en Unævnt, som har tilsendt samme en Oversættelse af den Deel af denne Afhandling, som berører vor Fædreland og som afgiver et nyt og for os Danske glædeligt Beviis paa, hvor berede villig ogsaa Udlændingen er til at erkiende den Mildhed og Omhue, hvormed vor elskede Monark, behersker sine Undersaatter. Da det laae i Redactionens Plan at give et Udtog af den hele Afhandling, er det begribeligt, at hiint Tilsendte ikke særskilde kunde indrykkes. gyndtes Kampen af Creolerne, hvem det egentligen ikke var at gjøre om den almindelige Frihed, men kun og Formerelse af deres Magt og et friere Spillerum for deres Rigdomme; men da Moderlandet hensendte Hære og i Spidsen for disse en Morillo, da Kampen paa Liv og Død begyndte, da trængte man til Helte og sande Patrioter ligemeget af hvad Stamme, og Partiaanden taug for en Tid. Jmidlertid slumrede den kun og viiste sig ofte ved Forræderie og Desertion under Krigen, og da den ydre Kamp var endt, fremtraadte Skinsyge og Egennytte overalt og endnu dagligt bortkaster den Ene efter den Anden Masken. Alle Ærgierrighedens, den despotiske Monarchismes, Præsteherredømmets og Overtroens Elementer ere gaaet over med i de nye Stater, og hvad Republikerne og deres fleste Høvdinger for Øieblikket fattes er hverken meere eller mindre end - Sands for den republikanske Forfatning. Forfatteren nævner nu i denne Anledning Jturbide, Francia og som det nyeste Exempel Santander. Bolivar tages i Forsvar imod de vistnok overilede Domme, der fældes over ham. Forfatteren belyser nærmere den Parallele, som saa hyppigt drages mellem denne og Napoleon og viler det Forskjellige i Begges Stilling. Hovedhindringen for de republikanske Formers Jndførelse og Vedligeholdelse venter Forfatteren fra den catholske Clerus, men erklærer, at det ikke er Tid at træde aabenlyst i Strankerne imod denne førend den tiltagende Oplysning har svækket Præsteherredømmet. En klog Stals mand, der nøie kjendte de unge Staters saavelsom Moderlandets Folk og Forhold skal for kort siden, da han blev spurgt om sin Mening, have stillet Bolivar følgende alternative Prognostikon: "Et Bolivar viis og vil bevare sit Navn reent for Efterverdenen, saa vil han snart flye til Europa eller Nordamerica og ende sine Dage i Privatlivets Stilhed; er Ærgierrighed hans Hovedmotiv, saa vil han gribe efter Kronen, men enten maatte dele sin Magt med Geistligheden eller gaae under; er han en sand Republikaner og kjæmper mod Prærogativer og Fordomme saa ville Sammensværgelser i Mængde danne sig imod ham - kun en høiere Haand formaaer da at frelse ham. Det Sidste, siger Forfatteren, er allerede skeet; hans Liv hang i et Haar ved den sidste Opstand; Forsynet har frelst ham; Gid det maatte vorde til Held for hans Fædreland, og han være den høiere Beskyttelse værdig! Herpaa omtaler han Brasilien, og viser Keiserens Kløgskab i at have givet dette af de nye Rnpubliker omgivne Rige en constitutionel Forfatning, der dog synes at existere mere i Navnet end i Gjerningen. Herfra gaaer han over til Portugal og vi ville nu bruge hans egne Ord. - At Opstillingen af en repræsentativ Regjeringsform som den meest passende for Tidens Aand, ikke blot skyldes denne Fyrstes Politik, men ogsaa hans Overbeviisning, derom vidner Portugals Constitution, hvis Antagelse og Jndførelse han gjorde til Betingelse, før han til Gunst for sin Datter afstod Portugals arvede Krone, for udelukkende at hellige sig til sit nye Fædreland. Derved stipuleredes, at Keiserens yngre Broder, Dom Miguel, naar han erklærede, i sin Tid at ville ægte denne Keiserens Datter Donna Maria og besværge Constitutionen, foreløbigen skulde blive Portugals Regent, og saasnart Formælingen havde fundet Sted, føre Titel af Konge. Hvis denne Bestemmelse nu paa den ene Side kan undskyldes med den Hensigt at undgaar en mulig Borgerkrig og forekomme Enkedronningens Nænker, saa kan man dog paa den anden Side vanskeligt begribe den, naar man betænker, at det ikke kunde være Keiseren ubekjendt hvilken Rolle hans Broder allerede have spilt ved hans Faders Hof, og hvilke Attentater imod denne, der havde bragt ham, som i et Slags Landflygtighed, til det mienske Hof. Kun de fremmede Gesandters Mod og Aandsnærværelse, især den franskes, reddede som bekjendt, Kong Johan hans Throne, maaskee hans Frihed og Liv. Det er efter vor Mening, uden Grund, at man har villet anklage flere Cabmetter, især det østerrigske, for at have begunstiget Don Miguel; hvad Andet havde de kunnet gjøre, end det, de gjorde? De erkjendte Don Pedros oprindelige Ret til Portugals Throne, følgeligen ogsaa hans frivillige, betingede, Frasigelse; hvad ogsaa Fyrsterne og deres Ministre kunne have tænkt, de havde ingen anden Ret og ingen anden Pligt, end at anerkjende den udnævnte Regent, ved at forstaae under den foreskrevne Betingelse - hvad ter laae herudenfor, vilde dengang have været ubeføiet Jndblanding. Don Miguel lovede i Wien ikke alene at ægte Dronningen, Donna Maria (erkjendte altsaa anso Jucto hendes Arveret til Kronen, men aflagde ogsaa Eed paa den Constitution, som hans Broder havde givet Portugal. Derpaa til traadte han sin Reise over Paris og London til Lissabon, og fornyede ved det franske og engelske Ho sine høitidelige Løvter, og ved det sidste bragte har det saavidt, at de til Beskyttelse for Constitutioner ved Lissabon stationerede engelske Tropper vendte tilbage. til Britammen. Vi ville lade det være uafgjort, om dette vilde være skeet under Cannings Ministerium nok det skeede. Endnu gientog Don Miguel ved sin Ankomst til Lissabon sin Eed paa Constitutionen; men neppe vare de engelske Tropper gangne ombord, neppe havde han seet sin Moder igjen, og Absoluti sterne forenet sig nærmere om ham, for han brod den holtidelige Eed (man siger under Absolution af Geistligheden, fordi der var, som af Tilfælde, lagt et Tor klæde imellem hans Haand og Evangeliebogen, har altsaa ikke havde berort Bogen og saaledes ikke svore nogen falsk Eed!!!) og erklærede den grusomste Tilintetgjørelseskrig imod alle de retsindige Mænd, som, uden Hensyn til deres Privatmening, havde adlydt deres retmæssige Herres, Don Pedros, befaling og besvoret Constitutionen, og nu troede at maatte blive deres Eed troe. Henrettelser, Jndspærringer, Confiscationer hørte til Dagens Orden, og en Ret blev nedsat, som uden Hensyn paa Beviis og de bestaaende Love, uden at aflægge Beretning og uden at dertilstodes Appellation, havde Magt til blot efter Samvittighed og individuel Overbeviisning at raade over Eiendom Frihed og Liv og som skulde gjøre sig betalt af de confiskerede Eiendomme; til Overflod lovedes Navnets Fortielse enhver Denunciant. Viafholde os fra alle bemærkninger over en Fremgangsmaade, som Europa og hele Verden seer med ligesaa stor Forundring som Rædsel, og der smerteligt maa berøre Enhver, der bærer en Krone som en undslettelig Plet paa denne. Faa Paralleler ville findes i den ældre og nyere Historie, og at vor Tid har seet dette Phænomen vil erholde dobbelt Vægt i Historien; man vil trænge til den hele Beviiskraft af uigjendrivelige Facta for at faae Efterverdenen til at troe, hvad det virkeligt er skeet - man vil endelig kun af Virkeligheden kunne slutte sig til Muligheden. Ulykkeligvus var det portugisiske Folk ikke modent til Friheden; Pluraliteten i Provindserne og de mindre Stæder staaer under Geistlighedens og Adelens Jndflydelse. Det var kun Enkelte og blandt disse Mange, som sværmede i abstracte Theorier, der fuldførte Revolutionen. af 1820; ogsaa nu var det kun nogle faa Dannede og Ædle, som, understøttede af de ved deres Forbindelse. med England friere tænkende Jndvaanere af Oporto grebe til Vaaben for den gode Sag. Militairet syntes i Begyndelsen at ville understøtte dem og allerede skjælvede Don Miguels Tilhængere i og for Lissabon; men paa de Constitutionelles Side benyttede man ikke Strækken hurtigt nok; Størstedelen, af den ligesaa frige som bestikkelige Soldatesque gik deels over og tog deels Flugten, og Absolutismens Seier var for Øieblikket afgjort. Don Miguel spilte nu en haanende Commedie ved Sammenkaldelser, af de gamle Cortes af Lamego, nu en Forsamling af Spytstikkere og Hyklere, og besteeg, ifølge deres dem foreskrevne, Kiendelse, usurpatorisk sin Broderdatters Throne, nu forsmaaede han ligeledes en Formæling med hende, under hvilken betingelse nogle europæiske Hoffer ikke syntes utilbøielige til, selv efter Constitutioneas Tilintetgjørelse, at erkjende ham, eller dog at billæge Sagen mellem ham og Keiseren, hans Broder. Det engelske Cabinet var længe en uvirksom Tilskuer ved alt dette - vi ville ikke gjøre deres Paastand til vores, der sige, at det har indladt sig i Underhandlinger med ham - kun Frankrig allene erklærede sig værdigt og afgjørende misbilligende, og i Følge dets Exempel bleve de fleste af de store europæiske Magters Gesandter, den russiske tidligst i Forhold til Afstanden, bortkaldte fra Lissabon, da de kun havde været accreditterede hos Don Miguel som constitutionel Regent, ikke som absolut Konge. (fortsættes.)