Norske Intelligenssedler, 1809-10-27
efter Trinitatis. Prædikanterne paa To og Ty Søndag. Aftensang. Høimesse. Vor Frelsers Kirke, Katheket Hr. Bruun. Hr. Sigwardt. Slotskirken, Slotspræst Hr. Davels, Aggers Kirke, resid. Capell. Hr. Juell. Opsloe Kirke, Hr. Sigwardt. et Forfatteren til Spørgsmaalet i Jntelligentssedlen No. 85, om Aarsagen hvorfor et Universitet i Norge ikke kom istand a., ikke maae have tænkt meget forinden han skrev, røker hans Avertissement; thi først fremsætter han et Spørgsmaal, der, naar samme efter hans Opfordring med Sanddruhed skulde besvares, muligen kunde lede Besvareren i Uleiligheder, hvorfra Spørgeren ikke kunde frie ham; dernæst lader det til, som om han paa en høflig Maade vil lade Læserne vide, at Kjøbenhavn har det Uheld at være blottet for værdige Lærere af Kundskaber og Flid, ja - at Stædet selv er blottet for Mennesker af Humanitet og Siels Storhed; hvorfor han til Slutningen ogsaa udmærker Nationen ved det ædle Udtryk, ægte Dansk Tænkemaade At Forfatteren er Norsk, formoder Jndsenderen heraf, ligesom han (Jndsenderen) herved tilstaaer at være født i Kjøbenhavn; men at Spørgeren maae henhøre til den Classe blandt Normænd, der, ved given eller selvtagen Leilighed, søge at nedsætte de Danske, sees tydeligt. Skal dette betyde Patriotisme for Norge, da er den uægte, uforskammet og naragtig. Spørgeren vil maaskee efterligne enkelte Narre iblandt den engelske Nation, som ved alle Leiligheder tilkjendegive, at Jntet er godt, uden hvad der er Engelsk. Disse sidste have dog nogle Grunde for denne naragtige Patriotisme, men hvilke Grunde har Normanden for sig, til at have sig over den Danske, Ædel Selvfølelse er Eet, Fjantestolthed eet Andet. Jndsenderen vil til Slutningen blot anmærke, at den Classe af Normænd, hvortil Spørgeren synes at henhøre, er lig den Deel af de Danske, Norske og Svenske, som bære gjensidigt Had til hinanden, fordi de ei have havt fælles Fødeland, og som man med eet Ord kalder Pøbel. Jngen fornuftig Norsk eller Dansk, vil, paa Grund af mangelfulde offentlige Jndretninger i Fødelandet, bære Had til hinanden; ligesaa lidet, som privat Had bør udarte til nationalt Had; og det er Jndsenderen heraf meget kjært, at intet ham bekjendt offentligt Udfald, lig Spørgerens, fra Danskes Side mod Norske er skeet, hvorimod lignende Uartigheder ofte af ovenmeldte Classe blandt Normand gientages, saavel offentlig, som privat. - Dog - maaskee har man i Kjøbenhavn forstaaet at vurdere Dem, Hr. Spørger, efter Fortjeneste, og derfor er De vred. Nonden Jens Hansen Olum kom sidst i forrige Maaned til Nordbye Sogn paa Folloug med en Drivt Heste, som han der ønskede at afhandle. Da han ikke var kjendt i Sognet, og maa skee heller ikke endnu havde den Erfarenhed, som i Handel er nødvendig, saa maae han have forekommet enkelte af Stedets og Naboesognets Aas Præstegields Beboere at være et let Bytte. Disse, hvoraf endeel pretendere at regnes blandt Bøigdens bedste Folk, lægge da den skammeligste Plan til at bedrage Manden; en fattig Arbeidsmand, der neppe eier Klæderne paa Kroppen, og som neppe sin hele Livstid har havt Støvler paa Benene, udstafferes med stadselige Klæder og Sølvsporer; han kaldes Crik Dahl fra Næsodden, og som saadan bliver han af Bedragerne anbefalet til Jens Hansen Olum som en formuende Mand, med hvem han trygt kunde handle. Denne falder da ogsaa rigtig i den opstillede Snare, og sælger Erik Dahl eller som han af Vedkommende kaldtes, Fader Dahl, endeel Heste og andre Ting, for hvilke han af denne modtager et Beviis paa 660 Rdlr. Rovet deles derefter af Samtlige de der havde opspundet og udført Handlingen. Et saa skjændigt Skjelmstykke, udført af Personer der ved alle Leiligheder see deres Ligemænd, der Hovedet, kunde ikke undgaae Justitiens Opmærksomhed. Sagen har nydt den strængeste Undersøgelse, og Vedkommende have, i Betragtning af de mulige Følger, fundet deres Regning ved at afgiøre Sagen i Mindelighed, derved er den bedragne Drivtebonde kommen til sine Penge, og Aas Fattigcasse har gjort en Acquisition af 300 Rdlr.