Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1837-09-05
Fædrelandet. Dommen i Printzlaus Sag vil ikke komme for Høiesteret, da Printzlan har erklæret sig tilfreds med den, og der fra Justitiens Side ikke er funden Anledning til at indanke den. Hvad der derimod vistnok meget maa forundre enhver, det er, at Printzlau skal have havt Dristighed nok til at indgive Ansøgning om at den ham idømte Straf maa blive forandret til Statsfængsel. Det er i Sandhed meget vanskeligt at indsee, hvorpaa den Domfældte vil støtte denne Ansøgning om Formildelse i sin Straf (som bekjendt, er Statsfængsel den mildeste corporlige Straf) med mindre det, som Kjøbenhavnsposten i denne Anledning siger, enten skulde være fordi det Tab, han har tilføiet Staten, kun er nominelt, siden de flere Hundrede Rigsdaler han ugentlig bortspillede i Lotteriet, jo atter ere komne Statskassen tilgode, eller fordi de controlpligtige Authoriter, saa lidet have lagttaget deres Pligter i Henseende til den Domfældte. Det er imidlertid at haabe, at Vedkommende, paa hvis Erklæringer det fornemmelig vil komme an, om nogen Forandring vil foregaae i Straffen, denne Gang ene vil tage Hensyn til hvad Bang i sin Tid sagde i Stænderforsamlingen om, at Folket har Grund til at ønske en bedre Opsigt og en strængere Haandhævelse af Lovens Straffebud end hidtil i mange Tilfælde har fundet Sted, og at dette Ønske er eet af de almindeligste, som Folket attraaer Kongen forelagt. Hertil kommer endnu at politiske Forbrydelser, hvorfor Statsfængsel fornemmelig er anordnet, ikke i Almindelighed ansees vanærende, medens Printzslau derimod ene har gjort sig skyldig i Handlinger, der absolut medføre Ærens Tab. Naar vi saaledes jevnligen gribe Leiligheden til at udtale os om den Printzlauske Sag, da er det ingenlunde fordi vi tillægge denne større Betydning end de øvrige Sager, der ere reiste, eller ville reise sig i Anledning af Kassemangler, skjøndt den desværre afgiver et sørgeligt Exempel paa hvorlidet man kan stole paa de Eftersyn, der tidligere ere anstillede, men fornemmelig for at henlede Publicums Opmærksomhed paa, at det selv er i Besiddelse af Midler til at lade dem, hvem Lovens straffende Arm endnu ikke har naaet, føle en Deel af den Straf, der venter dem, noget hvorfra man neppe af en misforstaaet Medlidenhed bør lade sig afholde. Det at føre Klage over Tjenestetiendet, synes for Tiden at være en staaende Artikel for nogle, der uden at trænge ind i Sagen, og med Upartiskhed søge at udfinde Grundene til disse Klager, kun fremkomme med Forslag om endmere at indskrænke Tjenestetiendernes Frihed. Saaledes har en Jndsender i den berlingske Politiske- og Avertissements-Tidende ført Klage over at der, efter hans Formening, meddeles for faa slette Skudsmaal, ja at Skudsmaal end ikke meddeles, naar vedkommende indskrænke sig til at flytte omkring i eet Sogn, og vil derfor have nogle yderligere Jndskrænkninger paalagt Tjenesteklassen, da den kun ved Tvang kan opdrages til Frihed. At vise det Urigtige i den Formening, at man ved Tvang eller Trældom kan danne frie Mænd, er vistnok overflødig, da Erfaring i denne Henseende har forsynet os rigeligen med Exempler, og naar vi derfor omtale denne Sag, er det kun for at udtale vor Misbilligelse over saadanne Forslag, i det vi haabe, at Grev Reventlow ikke af saadanne umotiverede Klager vil lade sig afholde fra fremdeles at arbeide paa Tyendeklassens fuldkomne Emancipation hos os.