Viborger Samler, 1849-05-08
Keiserdommet Østerrig. Keiser Nicolaus's Proclamation er ligesaa kort som fyndig; den lyder saaledes: "Paa Grund af Wienertractaterne og med Keiseren af Østerrigs Tilladelse yder jeg Hielp for at betvinge en Opstand, der ikke længere er en østerrigsk, men en enropæisk. Mine egne Undersaatter kæmpe iblandt Rebellerne. Jeg har stillet til Keiseren af Østerrigs Befaling 80,000 Md., foruden et Troppecorps, som allerede er rykket ind i Siebenbürgen. Alle disse Tropper befoldes og forpleies paa min Bekostning; jeg forlanger ingen Godtgjørelse. Jeg tænker ingenlunde paa nogen Gebeetsudvidelse." Kongeriget Preussen. Ministeriet Brandenburg, skriver i sin nyeste Note af 28de April til Camphausen, "Frankfurter-Rigsdagen er aldeles ikke gaaet ind paa den af os betegnede Vei for at tilveiebringe en Ening. Den kgl. Regjerings Forslag bleve ikke engang drøftede; derimod optoges skyndsomst og hovedskulds Bestemmelser, der gave hele Værket en aldeles ny Characteer. Slutningsstenen, i dette nye Værk var Kongen af Preussens Valg til Keiser. . . Den kgl. Regjering har efter Pligt og Samvittighed besvaret det Spørgsmaal: "om den turde tilraade Kongen en ubetinget Antagelse af Keiserværdigheden." Erklæringerne fra de tydske Fyrster og Regjeringer have viist de meest forskjellige Anskuelser i Overhovedspørgmaalet. De meest betydende tydske Regjeringer have erklæret ei at kunne antage Forfatningen i den Form, som foreligger. Derimod have mange tydske Regjeringer troet paa Grund af de fremstormende Omstændigheder at burde opgive de Betænkeligheder, de tidligere have deelt med os, og ubetinget antage Forfatningen og sammes eventuelle Forandringer. De ere derhos gaaede ud fra den Forudsætning, der ei har viist sig begrundet, at hiin Forfatning ved de større Staters Tiltræden virkelig maatte blive gjældende i Tydskland." – Ministeriet udvikler dernæst de Grunde der have gjort det umuligt for den kgl. Regjering at tilraade Kongen hiin Forfatnings Antagelse, og vedbliver derefter: "Det constitutionel-monarchiske Princip, ved hvilket den store Pluralitet af det tydske Folk holder fast med Kjærlighed og Tillid, trues i sit Væsen, og i Forbindelse med den alle Skranker nedbrydende Valglov, erholder hele Frankfurter-Forfatningen en Characteer der viser den at være Middellet til efterhaanden og af tilsyneladende legal Vei at undertrykke den høieste Magt og indføre Republiken. Hs. kgl. Majestæt har med sit Statsministeriums Raad besluttet sig til at afslaae den ham overdragne Keiserværdighed." Deutsche Ref., der nu er den preussiske Regjerings Organ, anmelder i følgende Ord, at Masken er afkastet og Forsøget paa at octroyere en Forfatning for Tydskland er nær forestaaende: Efter hvad vi have erfaret, er den 30te April afsendt en Circulairnote fra det preussiske Cabinet, til de kgl. Missioner ved de tydske Hoffer om at opfordre Sidstnævnte til at afsende Befuldmægtigede til Berlin fori Forening at raadslaae om Forholdsregler i det tydske Anliggende og den yderligere Udvikling af Forfatningsværket. Derhos er man udgaaet fra den Forudsætning, som man imidlertid efter de nyeste Efterretninger fra Frankfurt neppe tør nære, at Regjeringens Erklæring af 28de April maaskee endnu tør gjøre en Ening med Nationalforsamlingen mulig. J det yderste Tilfælde vilde Regjeringen forsøge paa at enes om Udkastet til en Forfatning der i ethvert Tilfælde maa være baseret paa Oprettelsen, af en stærk og enig Centralmagt samt en Nationalrepræsentation - Staternes= og Folkehuset, med leggislative Rettigheder. Disse tvende Huse, der da skulde sammenkaldes, maatte Revisionen af hiin Forfatning tilkomme." Preuss. St. Anzeiger, meddeler foranstaaende Circulairnote af 28de April. Det hedder i dette vigtige Actstykke: "Den kgl. preuss. Regjering miskjender ingenlunde Øieblikkets Alvor og Farer. Den har i sin til Frankfurt adresserede Erklæring aabnet Udsigt til Muligheden, af at Nationalforsamlingen selv kommer tilbage fra den af den betraadte Vei og rækker Haanden til Forandringer i Forfatningen. Men Regjeringen lægger ikke Dølgsmaal derpaa, at det er høist tvivlsomt om dette Haab vil blive realiseret, og alle tydske Stater maa med Preussen være belavede paa det modsatte Tilfælde, og tillige derpaa, at der ved Forsamlingens stivsindede Fastholden ved dens tidligere tagne Beslutninger kunne fremkaldes i mange Lande farlige Kriser. Men med Alvor og Kraft at træde disse imøde, og med Energi og Bestemthed at forhindre hine Beslutningers Udførelse, er en Opgave og Pligt for Tydsklands Regjeringer. – J fast Tillid til det Bifald, Regjeringen erholder af alle sunde og redelige Elementer i Preussen, er den fattet paa med Kraft, Energi og Fasthed at stille sig imod alle ødelæggende og revolutionaire Bestræbelser; den vil træffe sine Forholdsregler saaledes, at den i rette Tid vil kunne ydede forbundne Regjeringer den eventualiter ønskede og fornødne Understøttelse. Faren er fælleds, og Preussen vilikke fornegte sit Kald at træde frem i Farens Dage, hvor det gjøres fornødent. Vi maae nu af flere Grunde ønske, at de tydske Regjeringer, som med Preussen ere tilbøielige til yderligere Raadslagning angaaende Forfatnings værkets Udvikling og Fremskriden, ville henvende sig directe til Berlin og enten sende egne Befuldmægtigede eller deres Gesandter, forsynede med Jnstructioner, for at enes mes den kongelige Regjering, der i dette Tilfælde er beredt til omfattende at udvikle sine Anskuelser. Den kgl. Regjering har stedse holdt fast ved den Overbeviisning, at Tydsklands Forfatning, naar den skal bære i sig Spiren til en gunstig Udvikling og Garanti for Varighed, maa komme istand ved en Samvirken imellem Regjeringerne og den tydske Nations Repræsentanter. Og saa nu og for Fremtiden bliver den denne Grundsætning tro. Skulde det nu vise sig, at ethvert Haab om Nationalforfatningens Medvirkning i dens nuværende Form maa opgives, saa anseer den preussiske Regjering det kun saameget mere for de tydske Regjeringers Pligt og Opgave snart at tildeele den tydske Nation en fuldstændig og omfattende Forfatning, idet de paa deres Side tilbyde den tydske Nation en Forfatning, der svarer til Begrebet om en Forbundsstat, og der ved en sand Folkerepræsentation giver Nationen betryggende Vished om en lovlig Medvirkning. Udkastet til en saadan Forfatning vilde atter optage Nationalforsamlingens Arbeide og kun fortrænge de ved en Kjæde af ulykkelige Omstændigheder indsnegne ødelæggende Elementer; en saadan Forfatning maa være baseret paa Oprettelsen af en stærk og enig Executivmagt og med en Nationalrepræsentation i Staternes=Huus og Folkehuset. Frankfurt am Main. J Rigsdagens Møde den 30te April vedtoges: a) Præsidiet bemyndiges til at sammenkalde til enhver Tid og paa ethvert Sted overordentlige Møder; b) Efter 100 Medlemmers Forlangende skal et overordentlig Møde berammes; c) Forsamlingen er beslutningsdygtig, naar 150 Medlemmer ere tilstede; d)