Aalborgs Stifts Adresseavis, 1818-10-21
Det nye Archiv for den dyriske Magnetisme, som udgives af Professorerne Eschenmayer, Keiser og Nasse, 2det Bd. 1ste Stykke indeholder en Dagbog over den magnetiske Behandling af en Patient, der indeholder saadanne Ting at man er færdig at tabe baade Næse og Mund naar man læser dem; dens Jndhold er følgende: Den Syge var et ugift Fruentimmer paa 28 Aar, som leed i 13 Aar af Mavesmerte. Efter en forgiæves Anvendelse af Lægemidler ved de dueligste Læger, blev hun fra den 20de September 1809 og til 18de December 1810, altsaa et heelt Aar, daglig og ofte flere Timer magnetiseret og ved denne Behandling fuldkommen helbredet. J sin magnetiske Clairvoyance, som allerede indtraf den 5te Dag, angav hun Aarsagen til sin Sygdom. Hun saae meget tydelig sin indvortes Bygning: Mave Lunge, Lever, Hierne, Hierneskal o. s. v. Nerverne og foran Maven, hvor Nerverne forene sig, et Sted, som en liden Jldplet, der saae meget smuk ud. Naar Magnetiseuren opmærksom spurgte hende, da saae hun alt det tydeligere som han vilde hun skulde see, "Øinene og Hiernen forlode da Hovedet og toge en Plads ved Siden af Maven" fra hvilket Sted hun nu saae under alle sine Kriser ligesom med et nyt Synsorgan. J flere Kriser saae hun sin Broder som var i Spanien, fortalte om ham, saae ham paa hans Reise til Hiemmet, og da han endelig i Juli ankom der, beskrev hun ham flere Steder hvor han havde været, (som f. Ex. i Valladolid) meget nøie og hvorledes, og hvor han blev saaret. Ligeledes saae hun sin anden Broder i Lazaretet i Utrecht, beskrev alle hans Handlinger, Nummeret paa hans Seng o. s. v. Høist mærkværdige vare nogle Sessioner, i hvilke hun efter nogle Fremmedes Ønske, saae langt bortliggende Steder, hvor hun aldrig havde været. Paa samme Maade sagde hun til et Fruentimmer, som spurgte hende derom, at hendes Barn i Utrecht leed af en farlig Betændelse i Øinene. Paa det Spørgsmaal, hvorledes hun kunde see de Steder, hvor hun aldrig havde været, svarede hun: "Naar jeg seet til et Huus, hvorom de spørger mig, saa bliver jeg ført derhen paa en Straale, som gaaer ud fra dem eller fra en anden Spørgende. Straalen gaaer over til mig, og bringer mig til det Sted, hvor jeg skal være. Min egen og deres Opmærksomhed giør meget dertil; thi naar jeg uden Opmærksomhed seer efter noget, saa seer jeg det, uden at see det." Det er lettere for hende at see de Steder, hvor hun aldrig har været, end dem, hvor hun er bekiendt, fordi hun i de sidste Tilfælde forstyrres ved Erindringerne af det bekiendte. Alle nærværende Gienstande seer hun med og ved Maven. Hun skriver i et mørkt Kammer meget ordentligt. Mærkværdige ere følgende Forsøg: Magnetiseuren strøg engang med den Bygges Tilladelse fra neden af og opad, og Synet, vandrede da pludselig fra Maveegnen op under Øinene, og over og bag ved Kiæbebenet. Han gav hende derpaa en Magnet i Haanden, og holdt et Stykke Staal foran den, og den Syge saae nu en regnbuefarvet Straale af udstrømme fra Magneten hen til Staalet. For Tordenveir var hun især omfindtlig; hun saae og følte ofte Lynilden, førend den brød ud, endog naar Tordenveiret hængte i Luften milelangt borte. Magnetiseret Vand i en Flaske, naar man lagde det omkring Maven, virkede bedst herimod. Da hun var kommen sig forsikkrede hun, at hun var kommen hen til Steder, hvor hun før aldrig havde været, og at hun kunde erindre sig saa meget af det som hun havde seet i Søvne, at hun ikke engang behøvede at spørge efter de Personers Huse som man havde fra Tid til anden anmodet hende om at see til under hendes mag netiske Søvn.