Corsaren, 1842-03-25
En preussisk Constitution! Det er bekjendt, at en Hr. v. Bülow-Cummerow i Preussen har udgivet et Skrift, hvori han omtaler en Constitutions Hensigtsmæssighed for dette Kongerige, og at han derved har vakt en overordentlig Opsigt, ikke alene hos de gode preussiske Undersaatter, der nyde denne quasi- Oppositions-Lækkerbidsken med en grublandet Fryd, ligesom Adam formodentlig har nydt Æblet af Kundskabens Træ (skjondt de ikke som han have et Paradiis at miste), men ogsaa hos Kongen, idet denne, der efter sin Reise til England siges at have fattet Yndest for constitutionelle Former, har ladet Forfatteren indbyde til sit Taffel og behandlet ham med megen Forekommenhed og Naade. Ogsaa her i Landet har denne Begivenhed og især den sidstnævnte Omstændighed derved vakt Opmærksomhed. Man troer at vine Muligheden af en preussisk Constitutions Mulighed, og bagved denne aabner sig igjen Udsigten til en lignende tjær Mulighed for Danmark, eftersom Preussens Grempel har havt saa betydelig Jndflydelse paa Jndførelsen af to Rader Knapper for Armeen, paa Provindsialstænderne og flere andre ikke uvæsentlige Ting, og vi altsaa godt kunde faae ogsaa en lille Constitution "efter preussisk Mønster". Lader os da undersøge, hvad det er for et Slags Constitution, der er blevet foreslaaet af Hr. v. Bulow-Cummerow, og lader os gaae efter Danmarks seneste Lovgivning: lader os dømme efter Jndicier. Af saadanne findes der tre væsentlige og saare betegnende: 1) Hr. v. Bülow-Cummerow erklærer sig forud, for at forebygge enhver Misforstaaelse, for aristocratisk-conservativ. Lader os ret undersøge og forstaae dette Ord. Han er conservativ o. preussisk Conservativ, det vil sige: en dansk Conservativ er en Republikaner imod ham. Men han er mere, han er aristocratisk-conservaliv - Phantasten søger forgjæves at maale Høiden af denne Conservatisme. Saa Meget begriber man dog, at hans Skrift er en Variation over det contervalive Angstraab: "Noget maa der gjøres", med Accompagnement af alle confervative Instrumenters fortissimo. "Men saa lidt som muligt". 2) Hr. v. Bülow-Cummerow har for sit Skrifts Skyld været indbuden til Kongens Taffel. - Man har heri seet et saare fordeelagtigt Tegn for hans Constitutionsforslags Udfald. Vi for vor Part maae tilstaae, at vi havde seet et fordeelagtigere Tegn deri, om Kongen havde indført en Constitution uden at indbyde dens Ophavsmand til sit Taffel. "Men Forslaget kan jo desuagtet være. meget democratisk, og Kongen kan jo pludselig have fattet Yndest for Demoeratiet". For at oplyse dette, hente vi det tredie Jndicium frem. Der tilføies, at 3) Adelen med Glæde iftemmer Hr. v. V's Mening. Man veed nok, hvad det har at betyde. Naar Adelen skal glæde sig over en Constitution, saa maa den constitutionelle Forsamling være saaledes udstyret med Adelskab, Ridderskab, Friherreskab, Junkerskab, Prælatskab (thi i slige Ting regne Adel og Geistlighed sig i Familie sammen), og med alt andet saadant skabl, at de, naar Halvdelen af dem formedelst Magelighed blive borte, dog ere dobbelt saa mandstærke som Borgere og Bønder tilsammen. - I Sandhed! kom man og bød os den yndigste, den meest democratiske Constitution, med Tilføiende, at Adelen havde billiget den - vi vendte og dreiede den paa alle Kanter, for at opdage, om der ikke med Democrati egentlig var meent Aristocrati, og, fandt vi det ikke, sagde vi dog Nei, af Frygt for, at vi ikke havde seet rigtig. Det vil være let at tænke sig Gangen i en constitutionel Forsamling efter dette Monster. Borger- og Bondestanden fik Lov til at sende Deputerede til det lovgivende Kammer, hvor de kunde sætte alle mulige Forslag igjennem - som Adelen og Geistligheden indbragte. I Henseende til deres egne Forslag blev det dem derimod nødvendigt at udbede sig som en Naade et Minoritetsrescript. De fik fuldkommen Frihed til at sige i Kammeret, hvad de vilde – kun intet Farligt, Uroligt eller Fornærmeligt; men i Beretningerne om Kammerets Forhandlinger maatte til Gjengjæld - ligesom hidtil - intet Medlem nævnes ved Navn, og desuden blev - ligesom hidtil - hans Tale censureret, inden den blev trykt. "De vilde med en Knappenaal aabne et Hul i Muren for Friheden, men betænkte sig, og for at forhindre onde Følger, satte de Jernstænger for det Hul, som de havde betænkt at stikke i Muren". NB. Det forstaaer sig, at Kongen med Alt dette beholdt den øverste Magt og efter Behag kunde forkaste eller antage Kammerets Beslutninger. Naar man bliver indbuden til Kongens Taffel, har man ikke yttret Lyst til at berøve Kongen hans Magt. "Men det er dog altid en Constitution", vil man sige, "det er dog altid Frihed". - Ja, vist, er det Frihed. Det er ogsaa Frihed, naar en Mand, der har været indespærret i et lille Værelse og der gaaet og længtes efter at tumle sig i den frie Natur, en Dag faaer et Besøg, der med høitidelig Mine siger til ham. "De skal have Deres Ønske opfyldt. Hvor betænkeligt det end kan være vi ville være ædelmodige imod Dem og skjænke Dem Nydelsen af Guds frie Natur". Og nu klapper Gjæsten i Hænderne, to stærke Karle komme ind, binde Manden paa Hænder og Fødder og bære ham ud i "Guds frie Natur" og sætte han paa en Stol, hvor de Andre, der ere indespærrede, raabe til ham: Du, lykkelige Menneske! For Dig staaer hele Verden aaben. Dit Blik flyver uhindret ud over Jorden. Paa Din lette Fod iler Du fra Sted til Sted, Dine Hænder plukke de skjønneste Blomster, medens vi Stakler blot kunne gjøre nogle faa Skridt og udstrække Hænderne imod Dig for at byde Dig Farvel! "Men det er dog altid en Constitution". - Nu, ja! det er en Constitution; men, faae de en saadan i Preussen, saa tager Eder lagt for at fornærme os. Vi udstrække Hænderne og udsige det høitidelige Ønske: Gid J faae - en preussisk Constitution!