Aalborg Stiftstidende, 1845-02-25
Udlandet. J Schweiz bliver Bevægelsen imod Jesuiterne bestandig større og i Canton Waadts Hovedstad Lausanne er en bevæbnet Opstand udbrudt. Revolutionen begyndte den 13de ds. om Aftenen og endte den næste Dag uden Blodsudgydelse. De af Statsraadet indkaldte Tropper gjorde fælleds Sag med Folket, saa at Raadet maatte takke af. Paa Montienon sammentraadte en uhyre Folkeforsamling der udnævnte en provisorisk Regjering, sammensat af Medlemmer af det opløste store Raad, med Statsraad Druey i Spidsen. Revolutionen var fremkaldt derved, at det store Raad, efter to Dages Deliberation, med 97 Stemmer imod 81 havde forkastet Minoritetens, ved en Petition af 32,000 Underskrifter fremkaldte, Forslag om Jesuiternes Udjagelse og vilde i det Sted have Canton Luzern i al Venlighed anmodet om at tage sin Beslutning om Jesuiternes Jndkaldelse tilbage. Enthusiasmen for Lysets Sag imod Mørkets er stor i Lausanne. Under Opstanden befriede Folket en Journalist, Hr. Luquieus, som var bleven arrresteret for en Presseforseelse, sandsynligviis i Jesuitfeiden. Om Aftenen efter tilendebragt Bevægelse, var atter den største Rolighed indtraadt i Lausanne. Jngen Uorden havde tildraget sig og intet Blod var flydt, med Undtagelse af en Mand, der, i Explosionens Øieblik ulykkeligviis vilde passere forbi Mundingen af en Kanon og fandt sin øieblikkelige Død. – Ogsaa Cantonerne Schaafhausen, Tessin, Glarus og Genf have instrueret deres Gesandter ved Forbunds-Landdagen til at gjøre Jesuiternes Udviisning til Forbundsag. At Kongen af Preussen vil indrømme sit Folk en Constitution, kan vel nu ansees for aldeles afgjort. Saaledes berettes fra Breslau, at den schlesiske Landdags Marschal ved den sædvanlige Præsentation af de Breslauer Deputerede før Landdagens Aabning havde bl. a. yttret, at han nu kunde bringe dem det glade Budskab fra Berlin, at den Skyder siden 1841 mørk og bedrøvende havde leiret sig imellem Hs. Maj. Kongen og Borgerskabet i Breslau, nu fuldkommen var adspredt, ligesom han ogsaa herved kunde forkynde, at Hs. Majestæt aabnede dem en sikker Udsigt til, at den ønskede Rigsforfatning med den næste Landdag (altsaa 1847) vilde blive indrømmet, idet Hs. Maj. havde overtydet sig om, at Tingenes Stilling var af den Beskaffenhed, at de ikke alene krævede et saadant Fremskridt, men endog begunstigede det. Efter at de Breslauer Deputerede havde tilkjendegivet deres hjertelige Glæde over en saadan Meddelelse, kom de endnu engang tilbage til Berøring, af de Begivenheder, der knyttede sig til de bekjendte Petitioner af 1841 om Jndrømmelsen af en Constitution og yttrede med stor Frimodighed, at saa dybt den kongelige Unaade end havde smertet dem, havde de dog kun gjort Brug af den dem tilkommende Ret til at petitionere ofv. - Den schlesiske Landdag har nu i sit Møde den 10de eenstemmig antaget Andragendet om, at Landdagen i en Adresse udtrykker for Hs. Majestæt sin Tak til Forsynet for at have beskyttet det dyrebare Kongepar imod det i forrige Aar forøvede forbryderske Attentat." Endvidere antoges Andragenderne om udførligere Meddelelse af Stænderforhandlingerne og Antagelse af Hurtigskrivere. – J Berlin fandt d. 18de ds. i Morgenstunden Henrik Steffens's høitidelige Liigfærd Sted og hverken den tidlige Morgentime eller Sneefoget havde forhindret den Afdødes talrige Venner og Medborgere fra at vise hans Jordiske den sidste Ære. Sørge husets Værelser kunde ikke rumme den store Masse, der trængte sig om den Forevigedes Baare, og iblandt hvilke ogsaa Underviisningsministeren befandt sig. Efter en af Dr. Straufs holdt Sørgetale, satte Toget sig under Sørgemusik i Bevægelse. Foran bares den Afdødes Ordenstegn, hvoriblandt det i den store Krig i Aarene 18131815 erhvervede Jernkors, og umiddelbart efter Liigvognen sluttede, i Spidsen for en Mængde Vogne, Kongens og de kongelige Prindsers Eqvipager sig til Toget, og efterfulgtes af 300 Studenter tilfods Om Eftermiddagen efter denne høitidelige Jordefærd talte Dr. Prof. Gelzer i Universitetet Mindeordet om sin hedengangne Collega og Ven, der selv for 11 Aar siden fra samme Sted havde holdt Mindetalen over Schleiermacher. -J paafaldende Strid med Forventningerne om en constitutionel Forfatning, hvis denne skal bære noget virkeligt Friheds stof i sig, staaer en Circulaire af Jndenrigsministeren til Censorerne, hvori han yttrer sin Utilfredshed med at flere utilbørlige Petitioner til Stænderforsamlingerne have fundet Offentlighed ved Pressen, og indskjærper den fængslede Presses Vogtere, at nægte Publicationen af communale Beslutninger eller Petitioner til Stænderne, der angaae andet end Provindsernes særegne Jnteresser, altsaa f. Ex. ere stilede om Anordning af en almindelig Folkerepræsentation, Pressefrihed, Stændernes Offentlighed, en Constitution osv." fremdeles saadanne Petitioner, der have Forandringer i Grundlaget for de lovlig bestaaende stænderiske Jndretninger til Gjenstand, – eller ogsaa saadanne Petitioner, der allerede paa tidligere Landdage ere blevne afviste og ikke motiveres ved nye Focanledninger eller nye Grunde. J Kirkestaten rører sig endnu en urolig Aand. Jmellem Lederne af det unge Jtalien" i Paris og London, og de Utilfredse i Jtalien bestaae endnu mange Forbindelser, der ikke gjøre det usandsynligt, at Foraaret vil bringe et nyt Forsøg, sandsynligviis fra Søsiden, til de politiske Planers Fremme. – Den pavelige Censurcommission, der udgiør et in tegrerende Led af den hæderlige Jnqvisition, er bleven forøget med to strænge Raader, der skulle skjærpe Opsigten med Helligheden, navnlig i de orientalske Bøgers Departement. Exkongen den berygtede Dom Miguel, modtog nylig et nyt Beviis paa det romerske Publicums Animositet imod denne uhyggelige Gjæst og hans Livsvandel. Han viste sig nemlig, ved Opførelsen af Vaccais "Virginia", i en Theeaterloge med en Prindsesse Nida. Da Prindsessen ingen Kydskhedens Præstinde er og Dom Miguel heller ikke nogen var Fyr, stødtes Publicums moralske Følelse ved at see dem bivaane en saadan Forestilling, og peb og støiede det saalænge, indtil den forhadte Dom omsider absenterede sig.