Den Vest-Sjællandske Avis, 1840-04-09
Indenlandske Efterretninger. Kjøbenhavn den 7de April. Hs. Majestæt har allernaadigst udnævnt Byfoged i Kjerteminde G.L. Thaulow til By og Raadstue=Skriver i Assens. (Berl. Av.) Slagelse, Kbhvnsposten Nr. 95 har en Artikel om "Placaten af 2den October 1810, ved hvilken vi finde os foranledigede til at gjøre nogle Bemærkninger. Den anførte Placat paabyder, at Jngen maa udgive noget Blad, hvori politiske Nyheder eller Efterretninger blive meddeelte, uden dertil af Kongen at være forundt specielt Privilegium. Men med dette Privilegium er Censur forbunden. Forfatteren af bemeldte Artikel udbryder nu meget rørende: "Placaten af 2den October 1810 har efter vor Formening bibragt en vigtig Green af den Danske Litteratur et saadant Saar, at den har været nærved at forbløde sig;" thi "den har indført Censur, en formelig præventiv og administrativ Censur for den journalistiske Presse i Danmark; – "det er denne Placat, der har hævet Censor og Cancellie paa Dommersædet i Pressesager." Forf. udvikler nu fremdeles, hvilke Ulykker bemeldte Placat har foranlediget, men er dog saa god at lade Bebreidelsen for vor politiske Presses Slethed, som han paastaaer, falde paa Regjeringen, der har sat den under Censur. Da nærværende Blad ligesom de fleste Provindsialblade hører til de privilegerede, ere vi ogsaa Censur underkastede, men frabede os dog Kbhvnspostens Forsvar. 2 1/2 Aar har Vests. Av. bestaaet under dens nuværende Redaction, og vi kunne forsikkre, at ikke en Linie der er bleven strøget eller et eneste Ord forandret af Censor. Vel kunne vi ikke paastaae, at Censuren overalt er bleven udøvet efter de samme Grundsætninger; men der kunne maaskee Redacteurerne have ligesaa megen Skyld som Censorerne. - Jblandt de Uleiligheder, Censuren medfører, hører nu efter Kbhvnspostens Mening først den, at de Danske Blade ikke raisonere over de udenlandske Anliggender. Hertil ville vi bemærke, at vi næsten vilde ansee det for underligt, om det skeete; thi hvad kunde det ved føre til? Dersom man skal gjøre bemærkninger om, og især imod Noget, maa man i det Mindste have en Formening om, at de gjorte bemærkninger kunne gavne; men hvo kunde vel falde paa at troe, at en i det saa lidet udbredte Danske Sprog gjort bemærkning skulde faae nogen Jndflydelse paa Begivenhedernes Gang i fremmede Stater, Sæt f. Ex. at en Dansk Avisredacteur faldt paa at tage det Hannoveranske Folks Partie imod Regjeringen, skulde han da maaskee smigre sig med det Haab, at hans bemærkninger vilde bidrage til at forandre Regjeringens Grundsætninger? Men politiske Raisonnements kunde gavne de Danske Læsere ved at gjøre Anvendelser paa vore Forhold af de Resultater, som Dag for Dag vindes ved den civiliserede Verdens fremskridende Udvikling." Vi mene, at den, som læser politiske Blade i et andet Øiemed end for at erfare, vad der passerer i den øvrige Verden, maa selv have Forstand til at gjøre bemærkninger og Anvendelser; kan han ikke det, vil han ikke vinde Meget ved at anvises dertil. Hertil kommer endnu, at der allerede hører Meget til at opfatte sit eget Fædrelands vigtigere Begivenheder saaledes, at man i ethvert Tilfælde kan have en rigtig Dom om dem, og at dette ved fremmede Begivenheder ofte er umuligt. Vi troe ogsaa, at de store Blade i Paris og London i Reglen kun give sig af med at raisonnere over de indenlandske Begivenheder, men kun fortælle de udenlandske, med mindre en Begivenhed i Udlandet kan have Jndflydelse paa Landenes pecuniaire Jnteresser, eller der kan give Anledning til at dadle Ministeriet, som ikke har forhindret den. Vi ville her ikke gjentage, hvad et andet Blad nylig har bemærket, at den Danske Regjering ikke kan være tjent med at lægge sig ud med fremmede Magter for nogle Bladredacteurers Skyld. - Med Hensyn til den indenlandske Politik mener Kbhvnsposten, at bemeldte Placat ogsaa har kuet og hæmmet Nationalconversationen, undertryk- og kneblet Folkediscussionen." Folk have nemlig efter dens Mening ikke Lov til at afhandle f. Ex. de communale Anliggender i Provindsbladene. Thi, har en Artikel Skin af Opposition mod Borgermesteren, vil den censurpligtige Redacteur vanskelig modtage og forsøge paa at publicere den; thi hvorledes skulde man vente Sligt af den, der med fri Villie og Forsæt underkaster sig Tanketrældom, Og selv om det kommer saavidt, vil Borgermesteren nok vide i Qvalitet af Politiemester - thi disse Værdigheder ere som oftest forenede i een Person – at corrigere Artiklen paa behørig Maade; thi vilde det ikke være skadeligt eller upassende at opponere mod sin Øvrighed og saaledes berøve den Noget af dens Glorie og Estime Og kunde Artiklen støde en Naboborgermester, vil Politiemesteren, for saalænge som muligt at undgaae Gjengield, ogsaa vide at holde den borte. Der bliver saaledes ingen anden Udvei end at sende slige Artikler til Kjøbenhavn." Hvad dette angaaer, ville vi kun bemærke, at vi aldeles Jntet have mærket til de Ulykker, som Kbhvnsposten her omtaler, og at vel neppe i vor Tid nogen Censor vil stryge Mere, end han lovligen kan forsvare. At Artikler undertiden sendes til Kbhvnske Blade istedetfor til Provindsialbladene, kan have forskjellige Grunde, f. Ex. den, at Forfatteren troer derved lettere at kunne holde sig skjult. Hertil kommer endnu, at Redacteuren af et Provindsialblad lettere har Leilighed til at kjende baade de Forfattere, der sende ham Artikler, og de Gjenstande, hvorom de handle, Finder han nu enten, at Jndsenderen ikke fortjener Tillid, eller at de gjorte bemærkninger ere ugrundede eller uretfærdige, afviser han en Artikel, som den Kbhvnske Redacteur, der ikke kjender Forholdene, derimod optager uden Betænkning. Saaledes have vi engang afviist en Artikel, som siden blev optaget i den Frisindede. – Naar Kbhvnsposten dadler "Redacteurerne og Privilegiehaverne, fordi de med velberaadt Hu stille sig under Censurens Formynderskab," er i Dadelen latterlig; thi de ere jo i denne Henseende nødsagede til at underkaste sig de Jndskrænkninger, der ere betingelser for deres Existents. - Dersom Provindsialbladene ikke hæve sig saa høit, som Kbp. forlanger, kan det tildeels have sin Grund i Anskuelser, der afvige fra de Blade, som kalde sig selv liberale. Desuden er det heller ingen Skam at tilstaae at adskillige Provindsialblade ikke have saa mange Læsere og Kjøbere, at en Redacteur kan anvende sin Kraft uddeelt paa dem. - Jøvrigt beviser selv den her omhandlede Artikel i Kbhvnsposten, at det ikke staaer sig saa ilde med Trykkefriheden i Danmark, som den og Fædrelandet gjerne ville indbilde ukyndige Læsere. Skulde heri skee nogen Forandring til det Værre, maae de omtalte Blade bære Skylden derfor.