Extraordinaire Relationer, 1744-07-01
Frankfurt. Da nu det af Fyrsten af Lobkovitz i de Neapolitanske Grændser udbredte Manifest, af 14de Aprilis, som Svar paa den af Kongen i begge Sicilierne forhen udgivne Erklæring, hvorfor han har frafaldet Neutralitæten og grebet til Vaaben, er publiceret, saa har man deraf vildet meddeele Publico følgende Udtog: "Hendes Majestæt Dronningen i Ungarn og Bøhmen viser i Begyndelsen, hvor høyligen Hun var foranlediget, til at føre Krig med Kongen i begge Sicilierne; thi saavel Han, som Hans Fader, den Catholske Konge, have begge, uagtet de tilforn havde indgaaet den 1738 i Vien, imellem forige Kæyser Carl den Vlte og den Allerchristeligste Konge sluttede solemne Tractat, vægret sig, ved at erkiende "Dronningen for en retmæssig Arving til de efter den naturlige Ræt og Arve-Følgen, Hende tilfaldene Lande og Stater. Saa havde og begge disse Konger, tvert imod de helligste Tractater, efter vidtud søgte Prætensioner stræbt, at bemægtige sig Lombardiet, for at stifte Infanten Don Philig et nyt Patrimonium. Hans Siciliske Mayt. havde vel, fordi dette hans Forehavende gik over styr, og af Frygt for at see sin Hoved-Stad bombarderet af den Engelske Floede, funden sig nødt til, at drage sine Tropper tilbage i sit Kongerige, og lovet en nøye Neutralitæt, uden at enten Dronningen, eller Kongen i Engeland igien havde givet nogen reciproque Forbindelse fra sig; Men dog igien brudt samme Neutralitæt, idet han ved en forstillt Desertion, og ved smaa Detachementer af sine Tropper forstærkede den Spanske Armee, paa adskillige Steder, derefter optog den i sine Stater, og ende Aar 1744. endelig lod sin Armee marschere, til hiin at understytte og forstærke. Paa denne Grund, og efter dette Dronningens Contra-Partes Forhold, havde Hendes Majest. besluttet, med den Høyestes Bistand igien at indtage Kongerigerne Neapolis og Sicilien, og der igien at etablere den Rolighed, som disse ikke kunde vente, saa længe en Descendent af det Bourboniske Huus regierede i Jtalien. Alt saa declarerede meerbemeldte Dronning hermed, at Hun ingenlunde havde i Sinde, til Neapolitanernes Fordeel, at lade publicere en almindelig Amnestie; Thi de havde saa langt fra forbrudt noget imod Hende, som Hun skulde tilgive dem, at Jndbyggerne jo langt heller, med deres Oprigtighed og Hengivenhed til Hendes Kongelige Person i de trouble Tider, havde fortient Hendes Majests, besynderlige Kiærlighed og de største Velgierninger; Saasom Høystsamme og havde satt sig for, at see alle deres billige Ynsker opfyldte, og saa vidt mueligt, at raade Bod paa deres mangfoldige og vigtige Klagemaal. Derfor lovede Hendes Majest. nu de saa, som samme maatte behøve, og dem, som med at underkaste sig Hendes Magt, havde gjort sig værdige dertil, en fuldkom Pardon; confirmerede Hoved-Staden Neapolis og det heele Kongerige alle dennem af Hendes Forfædre forundte NaadesBeviisninger og Friheder, endog med det Tillæg, ikke allene at vilde til intetgiøre alt hvad derimod af hidindtil standene Regiering var handlet, men desuden at vilde lægge fleere nye til de forige Privilegier. Til den Ende gav Hendes Majestæt Meenighederne i Staden Neapolis igien den Friehed, at de efter eget Gotbefindende maatte forsamle sig, og raadslaae saa vel om de til Kronens Tieneste, som Hoved Stadens og Rigets Beste henhørende Affaires; confirmerede Baronerne i deres fuldkomne Rættens Øvelse over Vasallerne, og forkastede alt hvad hidindtil derimod har været anordnet. Til Lehn-Eyernes Fordeel fornyede Hun hermed alle af Kæyser Julii Maaned, Aar 1744. Carl den Vlte dem bevilgede Oppebørseler af Rota de Cedelario, og forbød derfor alle, enten med Paaskud af den endnu resterende Skat, eller manglende Legitimation, at foruroelige dem, ja befalede derhos, at Documenter paa 100de Aars fri Besiddelse, skulde tiene dem til en ubehindret Ræt, end og imod de Kongel. Skater. Fra nu af igienkaldede Hun alle, under Spansk Herredømme indførte Skatters Paabud. Det paa Tapetet bragte Styr-Cadastres, eller Fortegnelse paa Jld Stæderne, skulle ikke staae ved Magt; og end ikke i største Nødsfald udæskes. Hun afskaffede de nye Love, og de imod de gl. Privilegier stridende Tribunaler, lovende, ikke at befordre andre tilet Rættens Betieninger, end indfødte, og dertil værdige Mænd, er Biskoperne og Clericiet satte H. Mayt. i deres forrige Jurisdictioner, Prærogativer og Betieninger, og forsikrede, efterdags at skulde fares fort med de forhen fra det østerrigske Huus givne Almisser. Foruden alt dette skulde efterdags ingen Neapolitaner hværves med Magt, hvorfor og Fyrsten af Lobkovitz havde faaet Ordre, at oprette 2 Regiment af dem, som frivilligen gave sig dertil. Af Fangne i dette Kongerige skulde herefter de skyldige strax afstraffes og de uskyldige ikke længe i Fængselet plages Fremdeles vilde og H. Mayt. see derhen, at denne Nati con nu blev befriet fra Jnqvisitionens Tribunal- og Tribunalisdella Fabrica Undertrykkelser; at Justitzen blev handhævet, Handlingen satt i Flor, og de af Banqverne til Laans tagne Penge igien bleve til Betaling anviiste paa det Kongel. Patrimonii Jndkomster. Mod Jøderne fornyede Hunde gl. Love og afskaffede de nye, med deres Privilegier, befalende, at alle Jøder inden 2 Maaneder, under deres Eiendoms Confiscation, Kag-Strygelse og Brænde-Mærkes Straf, skulde forlade dette Kongerige, og efterdags ikke under DødsStraf, at maatte snige sig ind igien. Til Slutning erklærer H. Kongel. Ungariske Mayt., at det er Hendes Meening og Villie, at alle de gl. Naades Beviisninger, Friheder og Bevillinger, samt alt i dette Mani nifest anførte, fra den Dag af, da Hendes Seyerrige Vaaben rykkede ind i dette Kongerige, fast og urykkelig skal holdes, &c. &c.