Aalborgs Stifts Adresseavis, 1822-04-17
Constantinopel, den 6te Marts. Den Conferents, Lord Strangford har havt med Reissendi, har havt et lidet tilfredsstillende Udfald. Reisendi havde sagt til Lorden, Man skulde faae et afgiørenSvar, og det maaskee før Man ønskede det. Om dette var raadsloges der, som bekiendt, i Divanet hiin 28de bruar. Hele Forsamlingen erklærede eenstemmigen, at Forslag, det russiske Ultimatum indeholdt, vare af den at, at de ikke kunde antages. Lord Strangford havde, terat Forsamlingen var hævet, adskillige Conferentser med sels=Effendi; men pludseligt ophørte disse, og Ordet gik, det gode Forhold mellem den engelske Diplomat og den kiske Minister var aldeles forstyrret. Den 3die eller 4de dennes fik Engellands og Østerrigs Sendemænd en Note, hori det blandt Andet hedder: "Med Fornøielse bemærket Livanet den Umage som dets Venner, den engelske Amsadeur og den østerrigske Jnternuntius, giøre sig, for levne de mellem den høie Port og Moskoviternes Ca findende Uenigheder. Men Divanet anseer al videre rveielse af de Forslag, det russiske Ultimat indeholder, Baldeles unyttig, thi disse Forslag ere krænkende for ans Høiheds Souverainitæt. Ønskeligt var det, om dre Venner, de ovennævnte Gesandter, vilde meddele res Hoffer Portens Klager over Moskoviternes Frem ned, nemlig at de blandt Grækerne valgte russiske Consuhave taget aabenbar Deel i de paa Øerne i Archipelagus Smyrna forefaldne Begivenheder, for at bringe Portes Undersaatter i Oprør; at et russisk Skib er bleven an At i Bugten ved Smyrna, just som det vilde begive sig Jpsara; at Kiøbmændene i Odessa havde sendt de græske Murgenter baade Penge og Korn; at Forræderen Michael, nuzzo var flygtet til Rusland og her havde fundet Forsvar Understøttelse, hvilket ogsaa gialdt om adskillige andre ske Flygtninger, hvorimod Hs. M. Keiseren af Øster Traktaterne tro, havde ladet alle dem fængsle, der te flygtede indenfor hans Grændser. Efter alt Dette ville Engellands og Østerrigs Hoffer afgiøre, om Rusland eller Tyrkiet har søgt Krigen. Porten har slet ingen Satisfaction fordret for denne Ruslands fiendtlige Fremfærd, men ingenlunde vil den taale, at et fremmed Hof, der aabenbart beskiermer alle Rebellioner mod hans Høiheds Autoritæt, blander sig i Rigets indvortes Anliggender. Hans Høihed vil bevilge sine græske Undersaatter i Archipelagus og paa Morea en Amnestie, saasnart de nedlægge deres Vaaben. De ottomanniske Tropper ville holde Wallachiet og Moldau besatte, saalænge Divanet troer begge disse Provindser, truede af Cosakkerne og Hetæristerne, der ere samlede hiin sidde Pruth. Hvad Hospodarers Udnævnelse angaaer, saa vil den høie Port ingenlunde afslaae den; men Rusland har overtraadt den i Bucharest afsluttede Traktat og er altsaa ei længere beføiet til, at forlange denne Artikel fuldbyrdet. Hs. Høihed har fuldkommen Frihed til, at udnævne Den til Hospodar, der i hans Øine synes værdigst dertil; men ingen Græker kan vorde det mere, da de græske Fyrster, som i det sidste Aarhundrede have beklædt denne Post, have begivet sig i russisk Sold og smeddet Sammensværgelser, istedetfor at vise sig troe og taknemmelige mod Hans Høihed. Sluttelig tilkommer det ikke Porten, at sende Commissairer til Grændsen, for at underhandle om Fred trods alle Ruslands Udfordringer er den ikke i Krig med dette Land, men skulde de moskovitiske Hære begynde Fiendtlighederne, da har Porten truffet Forholdsregler til, at møde dem som sig hør og bør.