Almuevennen, 1842-09-07
J et af Herfølge Forstanderskabs Møder blev blandt Andet debatteret om en Petitions Jndgivelse til Stænderne angaaende et bedre Fæsteforhold paa Walløe Stift. Formanden, Pastor Willemoes, havde efter de øvrige Forstanderes Anmodning forfattet Petitionen, som nu blev fremlagt til Underskrift. Hr. Pastor Willemoes har ved Petitionens Affattelse gjort sig værdig til Walløe Stifts Fæsteres uskrømtede Tak, dens Jndhold vidnede om reelle og upartiske Hensyn, samt om, at Pastor Willemoes næsten i en uforlignelig Grad kjender de locale Forhold, og saaledes har viist, at han er sin Post voxen som Formand, til Glæde og Gavn for Communen. Ved Mødet vare ogsaa mødte Forvalterne Cancelliraad Nohr og Bertelsen; disse to Herrer pleie ellers ikke at møde: Petitionssagen havde formodentlig foranlediget dem hertil. Forinden at Dhrr. Forvaltere vare mødte, vare alle de Øvrige enige i at Petitionen skulde indgives; men da disse kom og fremsatte deres Jndvendinger, blev Sagen heel forandret, de indjøge en saadan panisk Skræk hos de arme Sogneforstandere (Bønder),med Undtagelse af Jacob Sørensen, der er som vi har omtalt, en Mand af Characteer, at, (tænk engang.) da Forvalterne uden for Stuen igjennem Vinduerne bleve bemærkede af Sogneforstanderne (Bønderne), udbrøde disse med Ængstelse: O. Gud, der er Forvalterne! Det viste sig og, hvad Jndflydelse disse ved deres Myndighed have paa Fæstebønderne. Førende Forvalternes Komme vare Alle, som sagt, enige omPetitionens Jndgivelse; men nu fremsatte Forvalterne deres Anskuelse og Sagen, som ikke gik ud paa Mere eller Mindre end at det var en Sag, som aldeles ikke vedkom Sogneforstanderskabet, og meget Andet lignende, hvorved tildeels maatte forstaaes, at hvo som herpaa indlod sig, tabte ikke alene sin Konges men ogsaa sit Herskabs og Forvalternes Naade. At Bønderne omtrent have forstaaet det saaledes er saare indlysende; thi tvende af Sogneforstanderne, nemlig: Gaardmand Jens Nielsen af Tersebølle og Gaardmand, Dannebrogsmand Niels Jensen af Ringsbjerg frafaldt ikke alene strax deres forrige Mening, uagtet den ene af dem foreløbig havde underskrevet for Petitionens Jndgivelse, men troede desuden alt at have tabt deres Fæsteret, thi de bade meget, om de blot maatte beholde, deres nuhavende Fæste til deres Dødsdag: de vilde da ikke underskrive Petitionen. Efter en saadan Debat, opfordrede Formanden, til en bestemt Erklæring. Forvalter Nohr tog nu Ordet og svarede: Enhver har jo erklæret sig imod Petitionens Jndgivelse. Dette vilde Formanden naturligviis ikke lade sig nøie med, han vilde at Enhver særskilt skulde afgive sin Mening. Nohr blev herover temmelig hidsig, stampede i Gulvet for Formanden og brugte ved den Leilighed adskillige Yttringer. Formanden, Pastor Willemoes, er en klog og rolig Mand. Hvad gjorde han? – han tang og smillede – og lod sig ikke forstyrre, men forelagde Enhver især det Spørgsmaal: Hvad er Din Villie, skal Petitionen indgives eller ikke, – Efterat Enhver længe havde kæmpet med sig selv – ved stadig at have Øinene henvendte paa de tilstedeværende Forvaltere – lød Svaret langtrukket – Nei. Det bemærkes: en foreløbig conciperet Petition var ikke alene underskrevet af alle Sogneforstanderne med Undtagelse af Peter Andersen og Niels Jensen, men ogsaa af alle Herfølge og Sædder Sognes Fæstere. Aarsagen hvorfor de fornævnte to Sogneforstandere ikke havde underskrevet Petitionen, uagtet de dog deelte de Andres Meninger, formenes at være denne: Peter Andersen har en Gaardsplads i Leie, som fra Forvalterens Side kan opsiges ham paa 1/2 Aar. Niels Jensen betaler kun de halve Hoveripenge imod andre af Stiftets Fæstere. Det bemærkes endvidere, Forvalter Bertelsen har ikke før givet Møde og Forvalter Nohr giver sjelden Møde i Forsamlingerne. Dette Mødets Udfald, viser noksom de sørgelige Følger af Fæsteforholdet. Saalænge dette existerer vil ikke Selvstændighed vise sig, og dets Følger ere dobbelt sørgelige paa de Godser, hvor Godseierne ikke selv tager Deel i Administrationen; hvilket netop er Tilfældet paa Walløe Stift og de Moltkeske Godser, der, saa at sige, næsten udelukkende administreres af Nohr og Bertelsen. Med Hensyn til Godsernes Administration, da meere herom en anden Gang. Det gjorde Enhver ondt, at denne gode Sag formedelst Forvalternes Jndvirkning gik tabt. Petitionen havde vistnok, med Hensyn til dens Omfang, Grundighed og Beskedenhed, kostet Pastor Willemoes endeel Arbeide; det faldt nu i hans Lod, at see sit Arbeide undermineret og sin Tid og Møie spildt. J Petitionen var iblandt Andet udbedt den naadige billighed, at en Fæster burde sikkres saaledes, at hans Gaard, naar han ved Døden afgik, skulde overlades til hans Søn eller Datter, saafremt der paa disse ikke kunde udsættes Noget, samt at Jndfæstningen burde bestemmes efter billighed, og ikke efter en Hr. Forvalters Luner og Godtbefindende, i hvilken Henseende Erfaringen er riig paa sørgelige Exempler. Naar Fæsteforholdene i Tiden ville blive forandrede, enten paa en eller anden Maade – ønskeligt til Arvefæste eller Ejendom, ville samme Forvaltere ikke længere kunne regere og leve paa tyrkisk Viis. Udenfor Cancelliraad og Stiftsforvalter Nohrs Bolig i Herfølge, har i flere Aar en Mødding havt Plads, bemeldte Cancelliraad Nohr har en stor Avling, derunder indbefattet de mange Huuslodder, Gaarde og Havepladser, som han benytter, (hvilket nærmere skal blive omtalt, hvisaarsag Møddingen er af et betydeligt Omfang. Den er fremdeles beliggende paa en offentlig Gade, lige for Kirken, forbi hvilken Enhver skal passere som kommer til Byen, (naturligviis ogsaa Politimesteren. – Herfølge er, med Hensyn til sin Størrelse og de flere Familier udenfor Bondestanden, som der have Bolig, at ansee som en liden Kjøbstad, det er derfor saameget meere paafaldende, at en saa iøimefaldende Uorden taales. Det er begribeligt, at denne Uorden, især om Sommeren, medfører en høist utaalelig Stank, der endmere bliver forøget derved, at Rohrs Locum staaer i Forbindelse med samme; det Flydende heraf, saavelsom af Møddingen, passerer derhos igjennem hele Byen og saaledes forbi Manges Værelser og Hauger, samt forbi Stedets Hospital, og løber endelig ud i Byens Vanding. Kanalerne, hvorigjennem disse Uhumskheder passere, ere atter til megen Besvær for Byen, og især for dem, der skulle holde dem ryddelige, ligesom de ogsaa ere farlige for Børn. Nohr er Medlem af et Landhuusholdnings- og Landboforenings-Selskab; det vil saaledes vistnok frappere Enhver, at han idetmindste ikke har gjort Alt for at forebygge, at hans Møddings og Locums flydende Bestanddele skulle blande sig i det Vand, hvoraf Byens Qvæg drikker, til Skade for Mælke-, Fløde- og Smør-Productionen, m.v. Som Stiftets Forvalter er det hans Pligt at vaage over Orden paa samme; men naar han nu ikke vil det, thi det er ham maaskee til for megen Uleilighed i flere Henseender, saa er det, at vi have tilladt os at henlede Politimesterens Opmærksomhed herpaa, med Anmodning om, at han for Fremtiden vil tage de fornødne Forholdsregler. Vi kunne ved denne Leilighed ikke tilbageholde, at yttre vor Forundring over, at Stedets Præst (Willemoes), paa de Syges Vegne i Hospitalet, ikke har gjort Anmeldelse om det Skadelige i, at Nohrs Snavs passerer forbi Hospitalet, og derved bevirket samme forbudt.