Den Vest-Sjællandske Avis, 1825-12-09
Den Græske Chronik indeholder følgende Fortsættelse af Dagbogen over Beleiringen af Messolonghi. Den 12te September; Vor Garnison antændte i Dag en liden Mine. Explosionen tog 6 Tyrker, med sig, som vi saae flyve i Luften. Da denne Explosion var det aftalte Signal til Kamp, saa begyndte vore Batterier en livfuld Jld paa alle Punkter, Beleirings=Armeen steeg derpaa ned af deHøie, som den havde besat, og rykkede imod vore Volde. Da Jlden hørte uventet op paa alle vore Batterier, undtagen paa Franklin, saa troede Muselmændene, at vor hele Garnison havde concentreret sig i det sidste Batterie, og styrtede nu til lidsfulde løs paa vore Udenværker. Men de bleve nedskudte, og efter et betydeligt Tab maatte Resten vige. Klokken 4 om Eftermiddagen antændte vi en anden langt større Mine; det var skrækkeligt, at see, da den sprang i Luften: Jorden rystede langt omkring ved den frygtelige Allarm, en fort Skye af Jord, Stene og Damp steeg i Veiret, og spyede fra sig en Mængde Hoveder, Arme og Been af Fienderne, som vare revne løs fra Kroppen, og som faldt ned, deels paa deres Forskandsninger og deels paa vore Bolde. Den forskrækkede Fiende vidste nu ikke længere, hvorhen han skulde flygte men vor Garnison, som benyttede Forvirringen, styrtede frem med Sabelen i Haanden, for at forfølge ham, og den blev allene forhindret i sine Bevægelser ved Jordbundens Ujevnhed og de Revner i den, som Explosionen havde forvoldet. Fiendens Tab er betydeligt, og da Minen sprang i Luften maae det allene have kostet ham 400 Mand, og han maae have mistet mange Officere, som man kan slutte sig til af de Vaaben og kostbare Klæder, som bleve fundne under Gruset. Paa vor Side maae vi beklage Tabet af 15 Døde og 35 Saarede, iblandt de sidste udmærker sig Krigeren Antonios Bakos, kun 14 Aar gammel. Denne unge Helt, som første Gang var i Jlden, da Tyrkerne løb Storm den 2den August, styrtede midt ind imellem de fiendtlige Rækker, og kom tilbage, efter mange tappre Daad, med to Gevære, som han havde fra aget to Chalduper (Asiatiske Tyrker) af høi Væxt, - Den 22de September: Den hele Nat igiennem blev der stærkt canoneret fra Batterierne fra begge Sider; men det var aldeles stille i Fiendens Leier To Christelige Sappeurs bleve trukne frem af det Gruus, som den Mine havde voldet, som sprang i Luften. Den ene af dem udsagden at i de sidste Dage havde 1500 Muselmænd, Fodfolk og Ryttere, som stode i Leier ved Anatolikon sat Jld paa deres Telte, forladt Seraskierens Fane og begivet sig til deres Hiemsted. Soliman Pascha, Chef i Barut, som var Commanden betroet i Castellet ved Anatolikon var ligeledes undveget, og omtrent 2000 Albanesere havde begivet sig tilbage til Epirus. En Deserteur, som i Natter ankommen fra Fienden bekræfter disse Efterretninger og tilføier, at Fienden havde den 21de mistet 500 Mand, at den Albanesiske ChefBanusses Sevrant var bleven haardt saaret, at hans Brodersøn Aliko var bleven paa Pladsen, og at Aslan Bey var ved et Steenkast bleven dødeligt saaret i Hovedet. – Den 25de September: i dette Øieblik ere General Saditis, Oberste Pazis og flere ankomne med deres Troppekorps for at forstærke vor Garnison. - Den 27de September: Fienden har pludselig hørt op med sine Beleirings-Operationer. Alt beviser, at hans Plan er forandret. Alle hans Foretagender ere kun defensive. - 28de September: J den fiendtlige Leier hersker den største Uvirksomhed. Et Jonisk Skib, som er indløbet fra Arta melder os, at de musselmanske Tropper, som have forladt Seraskierens Faner ere ankomne til Arta og da de traf de Christne i dette Distrikt samlede paa Torvet saa plyndrede de dem ud, dræbte mange af dem og bortførte en Deel ung Christne som Fanger.