Aalborg Stiftstidende, 1839-05-13
Fra det østlige Vensyssel, den 10de Mai. Den i den senere Tid i Aalborg Avis omtalte Fodertrang og Mangel i Vensyssel er ingenlunde skildret med for stærke Farver, men snarere det Modsatte. Den gjorte Opfordring foranlediger til yderligere og fuldstændigere at berøre den herskende Elendighed. Tre paa hinanden følgende Aars Misvæxt, fornemmelig paa Straaet, men tillige paa Kornet, især Byg og Havre, hvilken sidste Kornsort næsten er ved at gaae ud, har fuccessive dragt Landmandens Fæbesætning ned til det Halve og ogsaa gjort Afskaffelsen og Afhændelsen af Heste nødvendig, og desuagtet har Fodermangelen i Vinter og dette Foraar været saa stor, at hos saare Mange den ringe Fæbesætning er bleven forfultet og endogsaa baade i dette og foregaaende Aar ere Kreaturer kreperede af Mangel; ja endnu til dette Øieblik hører man Landmændene almindeligen jamre: hvorledes skal jeg faae min Vaarsæd nedlagt med Heste, som jeg Jntet har at give paa Stalden", Syn for Sagen ligger i Kreaturernes Udseende og i de mange Huse, der ere blottede for Tag, som er nedtaget til Fourage, og hvilken Kost har dette ikke været? Taget har derhos været oplagt for flere Aar siden, thi i de sidste Aar har den Artikel været for sjelden til at belægge Huse med J tre paa hinanden følgende Aar ere Landmændene i denne Egn, paa meget faa Undtagelser nær, bestandigt gaaede tilbage, og det er vitterligt, at der er tilført ikke ubetydeligt Korn fra Udlandet og de andre Provindser og afsat endog til Landmænd, og at meget af det i Begyndelsen af Vinte ten hos de enkelte Landmænd til Udførsel kjøbte Korn af Kjøbmændene er holdt tilbage og senere hen paa Aaret vandret tilbage paa Landet. Det vil ufeilbarligen blive Tilfældet, at der i dette Foraar vil, saavel af Mangel paa Korn som paa Evne til at skaffe det, bliver nedlagt mangfoldigt mindre Byg og fornemmeligt Havre, end som der burde og kunde faaes. Vel tye Nogle og de, som endnu eie et Par Skilling, til Kjøbstaden for at forsyne sig med Sædekorn, men hvormange ere vel det, og vee Landmanden, naar det staaer sig saaledes! Man har vel enkelte Steder, været i Begreb med at ville supplicere Hans Majestæt Kongen om Understøttelse af Sædekorn, men fik ikke dette udført. Egnens usle Forfatning vil bedst skjønnes af følgende Data, der ligge klart for Enhver, nemlig: at der gives en betydelig Mængde Tjenestefolk af begge Kjøn, der gaae tjenesteløse omkring og at Daglønneren tilbyder sit Slid næsten gratis, at den meest forstyrrende Pengemangel er forhaanden saa at man veed, at i een Jurisdiction paa een Retsdag 9 Selveiendomme ere blevne tilkjendte den kongelige Kasse for Skatterestancer. Det er ikke let at indsee, hvorledes Hjælp skulde ydes saa Mange eller hvorfra den skulde komme, men skulde der fra Authoriteternes, det kgl. Rentekammers og Bankens Side kunde vises nogen Skaansomhed med Skatteinddrivelsen, var det visseligen faare ønskeligt under saadanne Conjuncturer, om der ikke ligefrem skulde være Aarsag til aldeles at eftergive Mange deres Skatter. – Svien vil vare længe, om endog Forsynet i dette og paafølgende Aar rigeligere maatte begave Jorddyrkeren, thi hvor Besætningen mangler, der mangler en stor Deel af Jndtægterne, der mangler Gjødsken og flere Aar ville medgaae for Saadant redresseres. Jdet det slutteligen bemærkes, at disse Linier fornemmeligen angaae den østlige Halvdeel af Vensyssel, thi muligen har det været lidet bedre paa Vestkanten (?), fortjener det ogsaa at komme til Kundskab, at en af Egnens vigtigste Jndtægtskilder, Fiskeriet, i det sidste og de senere Aar ligeledes har været ringe.