Aarhuus Stifts-Tidende, 1845-07-26
Bestyrelsen for det nordiske Studentermøde har i et Møde i Studenterforeningen afgivet Regnskab over de ved denne Leilighed stedfundne Jndtægter og Udgifter. Jndtægterne havde været ialt 5,525 18, hvortil Borgerrepræsentanterne havde bidraget 1,625, og Udgifterne ansloges til en 6,000, hvoraf der til Festen i Ridehuset alene var medgaaet 3,200 H. Der fremkom saaledes en Underbalance af henved 500 8, som bliver at dække ved at ligne 1 - paa hver af Deeltagerne. (Fl. Bl.)At Skamlingsbankefesten iaar ikke vakte saa stor Deeltagelse eller fremkaldte saa talrigt Besøg fra Kjøbenhavn som ifjor - hedder det i Fædrelandet – har vel sine naturlige Aarsager deels i det saa kort forud gaaede skandinaviske Besøg, der baade havde lagt Beslag paa Ungdommens hele Jnteresse og tilligemed sine rige Erindringer og frugtbare Virkninger ogsaa havde efterladt en vis uudeblivelig, saavel aandelig som materiel Afmattelse; deels deri, at ingen større glædelig eller sørgelig Begivenhed i længere Tid har opildnet Medfølelsen for den slesvigske Sag, saaledes som ifjor Sprogpatentet. Jmidlertid vare vi dog noget over 50, som i Onsdags den 16de forlode Kjøbenhavn med det nyt udrustede Dampskib Frederik den Sjette for at deeltage i Festen, medens et ikke ringe Antal af andre Veie havde begivet sig derover, Vor Reise var begunstiget af det prægtigste Sommerveir, som tillod os en uforstyrret Nydelse af den delige Fart mellem de frugtbare, smillende Smaaer, der mod Syd begrændse Østersøens Archipel. Fra Svendborg, hvor vi indtraf om Torsdag Eftermiddag, hilsedes vi med Salut og Hurraraab, og fik, efterat have sat nogle af vore Passagerer i Land, en betydelig Forøgelse i vort Selskab, saa at det voxede til omtrent 100. Om Aftenen naaede vi i god Tid Assens, hvor vor Ankomst vakte endnu større Bevægelse, og vi selv fandt gjæstmild Modtagelse, idet Assens Borgere og Embedsmænd indbød største Delen af os til at tilbringe Resten af Aftenen og overnatte i deres Huse, uagtet Byen alt var temmelig overfyldt af Fremmede fra alle Egne af Fyen, som vilde til Festen, Kl. 7. om Morgenen gled Frederik den Sjette, befolket med 100 Passagerer flere end det havde hidbragt, opad det speilblanke Belte mellem Slesvig og Fyens skovbedækkede, bakkede og tungede Kyster. Ved Landingstedet modtoges vi af et Musikcorps, der førte os i Procession gjennem Skoven. Paa en aaben Plads i denne mødte Festens Bestyrelse og det nordslesvigske Sangerchor os, og hilsede os velkommen med en Sang. Paa Festpladsen forefandt vi en betydelig Menneskemasse, omtrent 8000 Hoveder. Sognefoged Frants Petersen, fra Stenderup indledte Festen med det Haab, at Hs. M. Kong Christian den Ottende vilde opfylde sine danske Undersaatters billige og retfærdige Ønske, at de og deres Modersmaal erholdt lige Ret med de Tydske og det tydske Sprog i Slesvig, Forsamlingen bekræftede dette Haab med et "Leve!" for Hs. Majestæt. Laurids Skau, som Repræsentant for sine nærmeste Landsmænd, den nordslesvigske Almue, besteg derpaa Talerstolen under en almindelig Jubel, og gjennemgik de mærkeligste Begivenheder i det sidstforløbne Aar, blandt hvilke han naturligviis udhævede det skandinaviske Besøg og dets Virkninger for hele Norden; men især dvælede han ved eet Factum, som maaskee var forekommet de Fleste ubetydeligt og lidetsigende, det nemlig, at en dansk Qvinde var optraadt for at forsvare sit Fædreland og sit Folk mod den gamle tydske Professors Angreb; der saae han et Varsel for, at vor Kamp vilde føre til Seier, thi han erkjendte Qvindernes Magt, han erkjendte deres varme Jver og Udholdenhed fremfor Mændenes, og han ansaae enhver Sag for sikkret, naar den først var bleven deres. Efter ham fremtraadte gamle Steen Steensen Blicher, der hilsedes paa samme Maade, og med meget Liv og Kraft først fremsagde et smukt Mindedigt over Peter Hjort Lorenzen, og derpaa med sin eiendommelige Humor udviklede almindelig Værnepligts og Væbnings Nødvendighed. Derpaa fulgte det Phænomen, som ikke blot ved den Overraskelse, det vakte, var det interessanteste af den hele Fest. En af den røddingske Høiskoles Elever, Teglbrænder Peder Ravn fra Hammelef, fremtraadte nemlig og fortalte med lige Naivitet og klar Forstandighed, hvorledes hiin Høistole havde virket paa ham og hvad han der havde lært, muligviis at vi med næste Post kunne levere et Aftryk af denne fortræffelige characteristiske Tale. Efter ham kom Frederik Barfod, der paa sin djærve, men stundom lidt bizarre Maade, efter at have udviklet de historiske Minders Betydning for ethvert Folk, anstillede en Sammenligning mellem Tyr, Ærens Gud, og Niels Ebbesen, Ærens Ridder, eller da egentligen mellem Begges Heltedaad. Derpaa gik man tilbords i et Telt, som rummede 6 a 800 Personer. Ved de mange her udbragte Skaaler vakte fornemmelig et varmt begeistret Foredrag af Oliemøller Schytte Deeltagelse og Opmærksomhed. Blandt Eftermiddagstalerne udmærkede sig især Cand. Ploug, som opfordredes dertil af Forsamlingen, og derpaa opkastede det Spørgsmaal, om der var et dansk Folk til, besvarede det med nei, men viste, at dersom det skulde blive til engang, saa maatte det være den Sag, der idag havde kaldt Forsamlingen sammen, som maatte skabe det. Han prist da de slesvigske Bønder som Spiren til et dansk Folk, og saae deri, at de vare Bønder, et Varsel om, at den Udvikling, hvis Bærere han haabede de skulde blive, vilde føre til Frihed grundet paa Liighed, og til en ny Statsbygning, der hvilede paa Folkets egen Dygtighed og Selvfølelse, eller med andre Ord: til Demokratiet. Pastor Møller fra Nykirke anbefalede i et med meget bifald hørt Foredrag Udholdenhed i den gode Sags Tjeneste, og Overlærer Sick sluttede Festen med at tage det Løfte af de Nærværende, at de vilde virke for det, hvorom her var talt, samt at de næste Aar vilde samles igjen.