Berlingske Tidende, 1768-11-21
Resten af Kongens af Portugal Svar paa Paven Brev til Hs. M. af 30te Aug. 1767. Sparet dateret 5te Decbr. samme Aar. See her, Allerhelligste Fader, hvad Skrivemaaden i Ef Helligheds Brev nøder mig til at paa minde Ederom. Jeg har ikke uden med største Sorg, og med største giørte Vold paa mit Hierte, kunnet kalde tilbage i Hukommelsen alle disse mine billige Aarsager til Klagsmaal. Værdige da, at overveie dem med den Billighed, som C. H. er min sonlige Ærbødighed skyldig. De fortrædelige Omstændigheder, som have foraarsaget dem, deres Kundbarhed og den Opsigt de have gjort, tillade mig ikke at dølge for Eders Apostoliske og faderlige Forsigtighed den grundede Mistanke som jeg bærer, at dette Brev, som lader at være saa fuldt af Sødhed, er dog langt fra at komme overeens med E. Helligheds ercellente Agt og Meening, men er i sig selv intet andet end en ny Yngel af denne Underfundigheders og Tilsnigelsers Middelpunct, fra hvilken, udi disse ulyksalige Tider, er udsprunget saa mange andre Buller og Breve, som have kunstigen været sammensatte af gudelige Talemaader, men som derhos aabenbare have viist, at de stillede til intet andet, end til at forverre og forgifte de Saar, som man lod til at ville læge. - End videre maa jeg anmær te, at naar C. H. vil lade sig fuldkommen underrette om alt det som har tildraget sig, skal Han, ved sin saa høyt, oplyste Forstand, vorde overbeviist om, at det er ikke muelig at komme til det Maal Han har foresat sig, uden at bruge de Midler, som allene formaa at føre dertil. E. Helligheds Brev melder ikke det ringeste om noget saadant Middel, som enten directe eller udirecte fører til Forsyning. Man finder derudi intet Ord, som rører ved Hovedsagen, eller giver noget Haab om at Aarsagerne skulle ophøre, da de dog, saa længe de fortfare, kunne ikke andet end foraarsage Tvedragtens Vedvarende. - Tvertimod seer man intet andet i dette Brev, end ubestemte Retfærdiggjørelser, hvilke vorde fornærmelige derved, at de af Gierningerne selv formelig imodsiges. Det som derved tillegges mig, kan ikke komme nær en saa reen og retsindig Siæl som min. De ere sandelig ey heller kraftige til at virke den Føyelighed hos mig, at jeg skulle efterlade den billighed, efter hvilken jeg nødvendig og uundgangelig bør forsvare min Persons Majestæt, mine Lande, mine Ministere og troe Undersaatter. De skalle aldrig formaa at bringe mig til at forlade og er ofte disse, ved at lukke Øyne og Øren til for deres og mines ubarmhiertige Fienders formastelige Fornærmelser. - Tillad da, Allerhelligste Fader, at den Søn gjør Eder disse Forestillinger, hvis Kiærlighed, Hengivenhed og Lydagtig hed imod C. H. ere uforanderlige. Jeg beder Eder allerindstændigst, af et Hierte som er beklemt af Sorg, men derhos fuldt af den allerupagtigste og sonligste Jver for En Helligheds Ære, at Han ville nøye og med egne Øyne og Jndsigt undersøge alle disse Ting, overvede det alt med sin oplyste og faderlige Forsigtighed, og dømme derom med sin ugemeene Skiønsomhed. C. H. skal da befinde, at de store Mishandlinger, som de Troende i mine Lande ere udsatte fer, finde af ingen anden Aarsag, end af bemeldte Societets Haardnakkenhed, hvis Lemmer nu i mere end 1500 Aar have været ganske ufornødne for Kirken. Siden skal da F. H. kunne anvende de Midler imod dette Onde, som Han anseer at ville vorde best tienlige og eftertrykkelige. Dette skulle blive en Vey til at krone Eders Pardom med en Ære, som ville overgaae den, som Eders skinnende Forfædre, avindelig Jhukommelse, have indlagt sig, og til et ste Frugter af Eders heelt og faderlige Onsker. Endelig vil E. H. ved saadant Middel udfrie mig fra den meget bittre Bedrøvelse som jeg befinder derover, at det er mig ikke tilladt at holde den Enighed med Eders Hef, som kunne holde mig uadskillelig hengiven til C. Hell. Person. Gud beskerme E. H. og overgade Ham med Velsignelse i mange Aar, Givet i Villafrestad Agnita, den 5te Decbr. 1767. Eders Helligheds allerindigste Søn Joseph.