Jyllandsposten, 1838-06-11
Jndsendt. J Anledning af en Bekjendtgjørelse i Randers Amtstidende angaaende Sparekassens Midlers Opsigelse til Udbetaling i Juni Termin d. A. Dersom jeg har forstaaet Annoncen rigtigt, da maae de, der for Eftertiden vil afbenytte denne for Handel og Næringsdrivt saa ødelæggende Foranstaltning, nøies med 3 PC. istedetfor 4. Ventelig gives der mange Professionister, Kunstnere og andre handels- og næringsdrivende Borgere, der gjerne i Nødens Tid gav 6 PC.; ja muligt de ogsaa derved kunde holde sig opreist i deres tarvelige borgerlige Stilling, uden at blive Fattighuuslemmer. Hvem skal understøtte det store Antal af disse tilsidst, Uden at være ubeskeden, tør jeg sige jeg er blandt deres Tal, som er virksom; men hvad naar Drive hielper Virksomhed fra enkelt Mand? fjederen just ikke er sprungen, men lænkebunden. - At jeg er blandt deres Tal som er virksom, vil neppe Nogen, undtagen Avindsmænd, frakiende mig; men jeg er ligefuldt blandt deres Tal, som staaer paa Randen af Afgrunden, dog velforsynet med Alt, undtagen Penge. Skulde der være Nogen saa ædelsindet, at vilde laane mig 5 a 600 Rbd., da giver jeg, foruden god Sikkerhed, 6 Rbd. pr. 100 aarlig i Douceur, hvis det ei er anstødeligt mod hemmelige og aabenbare Love, hvilket det vel ei kan være. Douceur er jo kuns en Overeenskomst og kan ei kaldes Procent. Det forekommer mig heller ikke at kunde stride mod den gode Orden vi saa ofte rose os af i Danmark. Af Filialbankens Oprettelse spaaer Handelstanden sig kun liden Bistand og Haandværkstanden venter aldeles ingen. De Reflecterende angaaende det attraaede Laan vil indsee, at en hastig Hjælp er fornøden. Vel har mangen ædel Medchristen uegennyttigt søgt at lindre min Trang, fordi disse indsaae, at her var Hjælpen paa sit rette Sted, men nu i Trængslens Tid behøve disse deres eget, og til stort Tab kjæmper jeg forgiæves mod det sidste Aandedræt, for ei at vorde borgerlig død. Jeg anseer mig forvisset om, at den, der har Formue, ikke vilde unddrage mig sin Bistand, hvis han kjendte min Duelighed i mit Fag, min Tarvelighed og min Flid; men hvor finder jeg Manden, der med et godt Hjerte forener Evne til at hjelpe? De der kan, mangle som oftest Villie, og saaledes staaer jeg som saamange Andre hjelpeløs, ulykkelig og betrængt i Kam ven for at bevare min Agtelse som Borger, og tør kun haabe, at en høiere Kraft her ovenfra vil styrke mig til at bære min Byrde. Nøden er meere almindelig, end man skulde troe – ja den er stegen til den største Høide, den føder Næringssorg, Elendighed og Ulykke med sig næsten i hvert Huus, og vi have dog hverken Krig, Hungersnød eller Pest; men den Ene spørger med Ængstelighed den Anden: Hvo vil hielpe? Hvad bliver Enden paa alt dette? Hvor skimtes end den fjerneste Udsigt til Lindring af disse Beængstelser og Qvaler, – Kummer og Sorg staaer malet paa Ansigterne af de Betrængte; til kraftige Forholdsregler og nyttige Besparelser hører man næsten Jntet; nye Udgivter og Skattepaalæg tjener ei til Opmuntring, hvorHjelpsomheden er uddøer, og det synes som om hverken offentlige eller private Hensyn agtede paa Nødvendigheden af Forebyggelsesmidler mod de sørgelige Følger, hvormed den mørke Fremtid truer. Vi have nu fast intet tilbage at haabe, men ønske kun Gud hielpe os Alle, C. N. Mosaiterne: aabent Brev til den jydske Stænder=Forsamling. Schon hier vereint in Lieb und Recht, Sey aller Welt Gewimmel! Wir sind ja eines Stauns Geschlecht, Bedeckt von ennem Himmel, J. H. Boss. For Dit Hoved, for Dit Hjerte, Diærve Cimbrers Folkeraad, Vil jeg kvæde Seclers Smerte, Æske Dig til Raad og Daad. Fra det fjerne Østens Lande. Spredet over viden Jord: Over Bjerg, og Dal, og Strande, Drog Guds Folk fra Syd til Nord Fremmedt blev det allevegne: Fordom lænkede dets Aand; Skuende mod Jordans Egne, Var det Haan og Trællebaand. Med det Losen: "Frelsen kommer! Holdt det Stand mod Jld og Sværd: Traadt i Støv af stolten Romer; Brændt af christen BøddelhærEfter atten Seclers Trængsel. Gryed Frelsens lyse Dag: Mosaitens skumle Fængsel Sprængte Franker sværdets Slag. Ogsaa Skjolds Oldfranker-Rige Gav forfulgte Brødre Ly Danmarks Børn, for Loven lige, Trygt til samme Fader tye. Sjettte Frederiks Kongehjerte, Hylder Troen kun i Færd: Hvert hans Bud saa kjærligt lærte, At for ham kun Daad har Værd. Blot een Sky endnu beskygger Mosaitens FrihedssolHver hans Pligt hans Ret betrygger Jkkun ingen Stænderstol! Nørrerises Heltestamme, Viis, at Du er Friheds Søn, For Din Broder nær dens Flamme: Hæv til Danmarks Drot dens Bøn, Blok Tøren. Smaanoticer. Halvblodshingsten Mustapha, som for privat Regning er stationeret i Landsbyen Tierebye tæt ved Randers, afgiver ved sin hyppige Bedækning i dette Foraar, et frappant Beviis paa med hvilken Begjærlighed den jydske Landboestand allerede eftertragter Jndførelsen af den forædlede Hesterace. Hingsten er 5 Aar gl., bruun af Lod, næsten 11 Qvarteer høi og af velformet og stærk Bygning, og skal have bedækket henved 90 Hopper for Betalingen af 6 Rbd. pr. Stk., som er en mere overkommelig Udgivet for den beregnende Bonde end 20 Rbd. i Springpenge pr. Stk. efter Fuldblodshingsten i Randers og som saaledes - hvad man ellers maa beklage – foranlediger Sidstnævnte stort Afbræk. Da den forædlede Hesteraces størst mulige Udbredelse i vor Provinds, ei noksom bør tilsigtes, kunne vi, da Tiderne paabyder enhversomhelst Jndskrænkning, ei nok anprise Stationeringen af solide gode Halvblodshingste fordeelte over hele Provindsen, deels som den letteste Maade hvorpaa Bonden kan overkomme de første Udgivter og deels som en Overgang til Hesteracens Forædling der baade sikkrere og hurtigere fører til Maalet. Men fra Committeen for den jydske Hesteavls Side ville vi ogsaa haabe, at hensigtsmæssige og opmuntrende Midler i saa Henseende ville blive tagne for at fremme saavel Tillægget af som Halv blodet, hvorpaa al Opmærksomhed nu med Rette bør være henvendt. Sluttelig tillade vi os i denne Anledning at paapege Statuterne, som begrunde Væddeløbene ved Slagelse Bane i Sjælland, hvor Hovedøiemedet alene er, at lade de af Majestæten til Hesteavlens Forædling aarlig anvendte Pengesummer forblive i egne Provindser ved at lade Præmierne tilflyde vore danske Opdrættere, istedetfor at Holstenerne her i Jylland hjemfører de til Jyderne udsatte Pengesummer. Med Længsel haaber man derfor snart at see vor ærede Committees kraftige Foranstaltninger til Hensigtens Opnaaelse indledede og som isærdeleshed maa gaae ud paa ad admittere saavel Halv som Qvartblodet Concurrence paa den jydske Væddeløbsbane, hvilket vil vorde paaskjønnet af det Offentlige.