Aalborg Stiftstidende, 1829-10-01
Zeit. leverer atter en Artikkel, dateret 20de Septbr. fra Jsar=Floden, Grækenland betræffende, af hvilken vi her meddele følgende Brudstykke: Grev Diebitsch har med sit Helte Sværd, sønderhugget Diplommatikens gordiske Knude; de russiske Seiervindinger have givet den en nye Opgave at løse og det er sand Lykke for den, at hiin kunstigt knyttede Knude ei længere skal løses tillige, saa meget mere, som den nye Opgave og Behandling af det nye Stor desuden vil sætte dens hele Konst i Virksomhed. Det er at ønske, at den maae blive behandlet med mere Viisdom og Udfaldet krones med mere Held, vist nok ere Forholdene vanskelige, men dog ulige mindre end tilforn, da Porten kan ansees for at være ude af Spillet og man i det mindste kan lade som man ingnorerer denne Magts Tilværelse. Ved at drøfte Grækenlands Sag vil det fornemmelig komme an paa, at man anerkjender og nytter de Facta, som ligge for Dagen; man vil ikke have nødig at skabe nye, men blot at ordne dem, som allerede ere til. Det Factum, som klarest og tydeligst viser sig i det Chaos, i hvilket de seneste Catastropher og Forhold vare indviklede, er Grækenlands Uafhængighed. Den første Grundsteen for denne nye Statsbygning vil bestaae i en Fordring til Porten, hvis man endnu vil taale den som Magt, at den, som Priis for sin Tilværelse, eller, om man vil, sin Uafhængighed, skal trække Resten af de Besætninger, den endnu har i nogle faa Borge paa det græske Fastland, paa Euboea- og Creta, tilbage og overlade det gamle hellige Hellas til den Jgjenfødelse, som venter det. Skeer dette ikke - og hvo kan i vore Dage, inden for Politikens Jndemærker, med Vished staae inde for Noget, som det Heles eller det Enkeltes Vel synes at fordre - saa er dette et Tegn til, at hiin Tilskikkelse, som nylig rammede Frankrig og som een af dets store og vise Statsmænd har kaldet en Virkning uden Aarsag, og saa svæver over Grækenland og rimeligviis derfra vil udbrede sig over Europa, som et nyt politisk System, af Aarsager uden Virkninger, og et saadant Systems Følger vilde ikke alene vi, men ogsaa vore Børn og Børnebørn komme til at beklage. Ved Siden af hele Grækenlands Gjenoprettelse og dets fuldkomne udvortes Uafhængighed er Agtelse for dets indre Uafhængighed af ikke mindre Vigtighed. J denne dets indre Organisme, medens den endnu er i sin første Udvikling, vil man ikke kunne gribe ind, uden at foraarsage Forvirring. Det gielder ogsaa her om, at reise Bygningen paa den Grundvold, som allerede er lagt. Jkke omsonst har Grækenland havt en udmærket Statsmand i Spidsen for sine Anliggender og efter hvad han allerede har ydet og forberedet, vilde det uden Tvivl være en daarlig Anmasselse, at indbilde sig, bedre end han at kunne vide og foreskrive, hvilke Former og Love der passe med Forholdene, med Landets og Folkets indre Væsen og Fordringer. Det vil derimod være Pligt ved denne Stats Jndretning fremdeles at understøtte ham med betydelige Midler af alle Slags, med Hensyn til dens Forvaltning, Rettergang, Skolevæsen, Søe- og Landmagt, og at give denne Understøttelse et Omfang, som kan svare til den vigtige Hensigt, man vil opnaae. Naar man seer hen til, hvad Rusland og i Særdeleshed Frankrig har gjort, saa kan og vil England vel ikke staae tilbage, men det vilde have Meget et indhente for heri at kunne maale sig med hine Magter. Naar den græske Stat da omsider ved saadanne Forholdsregler og en saadan Understøttelse er ordnet, befæstet og udrustet med tilstrækkelig Magt til at kunne staae frem som et nyttigt og kraftigt Lem af det vestlige Europas Statsforbund, saa har den sande Politik, som med Jndsigt maae skue ind i Fremtiden, opfyldt sine Pligter mod Grækenland og mod Europa og paa denne Kant sikkret en Deel af den Grundvold, hvorpaa hiint Statsforbund maa være bygget. Det vil fornemmelig beroe herpaa, om Europa med dets Throner og Nationer skal kunne med Rolighed gaae til Ankers i den Havn, som et saadant viselig ordnet Statsforbund danner, eller om de Storme, som fra alle Sider true det, atter skal slynge det imod et oprørt og ubekjendt Havs Klipper. Men om de to med Rusland forbundne Magter ville forene sig med det til at afgjøre Grækenlands Sag paa denne Maade, som synes at være i det mindste ligesaa vigtigt for Europa som for Grækenland selv, og om de ville gaae frem i denne Sag med den Raskhed og Bestemthed, som Omstændighederne synes at fordre, dette ere Spørgsmaale, som den nærmeste Fremtid vil see besvarede. Hvad der nylig er foregaaet, synes snarere at spaae en modsat Fremgangsmaade. Frankrig trækker sine Tropper aldeles tilbage fra de græske Fæstninger, og vil ogsaa ophøre med at betalede Subsidier, som det tidligere Ministerium havde bevilget; imidlertid vil Fyrst Polignac rimeligviis i sit Forvaltnings-System følge det engelske Cabinets Retning og dette finder sig aabenbart overrasket af det tyrkiske Riges Catastropher og, saa at sige, grebet paa frisk Gierning midt i sine Feilgreb. Det har endnu ikke havt Tid at samle sig efter det første Jndtryk, det har endnu ikke kunnet oversee det hele Omfang af det Nederlag, dets Politik har lidt og saaledes endnu ikke kunnet tage den Stilling og de Bestemmelser, som Tingenes nærværende Tilstand kræver. Overbeviser det sig imidlertid om, at Portens Throne vakler, enten nu den falder sammen strax eller endnu en føie Tid holder sig opreist efter de Stød, som i den senere Tid have rystet den, saa har Hertugen af Wellington ved at skaffe Jrlands Catholiker Seieren i Parlamentet, viist Verden, at han forstaaer at modificere sine Anskuelser efter Tingenes forandrede Stilling og Gang, og saaledes at blive Herre over deres følger; thi ligesom hans kirkelig politiske Fordomme i hiin Sag, saaledes vil ogsaa i den græske Sag hans Utilbøielighed for den, maatte vige for Nødvendigheden, denne mægtige Guddom, som, efter en gammel Viismands Ord tiltvinger sig Føielighed hos Guder og Mennesker og finder kun Modstand hos Daarer.