Kiøbenhavns Postrytter, 1789-01-30
Mandagen den 5te Januar mødte Ministeren, Hr. Pitt, i Underhuuset, hvor Talerens Stav, som Brugen er, blev lagt under Bordet, saalænge ingen Taler er tilstæde. Greven af Euston tog Ordet, og efterat have beklaget sig overCornwalls Død, foreslog Hr. William Greenwille til hans Eftermand i Taleværdigheden, og giorde tillige en meget fordeelagtig Beskrivelse over Candidatens Talenter, Jver, og store Jndsigter Oppositionen bragte derimod Hr. Gilbert Elliot i Forslag, og vidste ikke mindre at anpriise hans Talenter, Belæsthed og Kundskab om Landets Love og Parlementskikkene. Begge Candidaterne reyste sig derpaa, og tilstode, at man havde sat alt for stor Priis paa deres Fortienester, og at deres Kræfter neppe vare dette vigtige Embede voxne nok. Da det kom til Votering, vandt Ministerialpartiet med 71 Stemmer Seyer, da Ministerial Candidaten Greenville havde 215, Hr. Elliot derimod kun 144 Stemmer. Hvorpaa Hr. Greenville strax blev ført til Taler=Stolen. Den 6te Januarii erklærede Hr. Loveden, en meget riig Particulier, i Underhuuset, at han, som et uafhængigt og upartiske Medlem af Huuset, fandt sig beføyet til at sige, at der herskede stor Uvidenhed i Henseende til Kongens Forfatning, og at de Beretninger, man fik om Hs. Majestæts Tilstand, vare hinanden modsigende. Saalænge Parlementslemmerne ikke havde nogen nøyagtig Oplysning derom, kunde de ikke heller efter Samvittighed give deres Stemmer til den indrettende Regieringsforvaltning. Overalt var Nationens Føelsomhed ikke at spøge med. Han frygtede meget, at de Kongelige Liv lægers oprigtige Meening enten af Delicatesse eller af andre Aarsager holdtes skiulte. Men da han nu ansaae det for høystnødvendigt, at faae fuldkommen Underretning om Kongens sande Tilstand, saa vilde han giøre Underhuuset følgende Forslag: "Da der nemlig var forløbet en rum Tid, siden Huuset sidst fik nogen Rapport fra de Kongelige Livlæger om Hs. Majestæts Sundhedstilstand, saa var det fornødent, at der atter blev anstillet en "Examination, paa det Huuset, ved at blive nøye bekiendt med de siden foregaaede Forandringer, kunde sikkert sættes i Stand til at dømme, hvad Haab man nu kunde giøre sig om Kongens Opkomst. Hr. Loveden forsikkrede nok engang, at han gjorde denne Motion som et gandske uafhængigt Parlementslem, og altsaa bekymrede sig ligesaalidet om det eene Parties Smilen som om det andets Suurseen. Han igientog videre, at det var uforbigiængeligen nødvendigt at vide, om der var Udsigt til, at Kongen længe kunde forblive i denne Tilstand, eller om der var Tegn til Bedring, førend man som en retskaffen Mand kunde give sit Stemme. – J Anledning af dette Hr. Lovedens foregivne upartiske Forslag erklærede Ministeren, Hr. William Pitt, som just samme Dag vilde forelægge Huuset den indskrænkede Regieringsforvaltning: "at det kom heri fornemmeligen an paa, om man foruden den allerede forløbne Tid vilde, efter en nye Examination, trække Sagen endnu længer ud. Huuset havde tilstrækkelig Underretning nok. Der var, siden Lægernes sidste Rapport, ikke foregaaet nogen Forandring med Kongen, i det ringeste ingen saadan Forandring, der kunde give Sagerne en anden Vending."Hr. For erklærede: "at han var imod al videre For"haling; men han syntes dog ret godt om Hr. Lovedens "Motion, siden Huuset paa den foreslagne Maade kunde "faae den rette Besked, og siden Storcantzleren desuden "nyeligen i Overhuuset havde paastaaet, at Kongen var i Bedring; hvilket, efter andre Beretninger, dog ikke Hr. Burke paastoed skulde forholde sig saa rigtigt." meget ivrigen Livlægernes nye Examination. Med Rapporten i Haanden fra de Lorder, som havde examineret Lægerne, reyste han sig og erklærede: "at Livlægen Baker havde besvaret det Spørgsmaal, om der yttrede sig noget "Kiendetegn til at Kongen vilde faae Fornuftens fulde "Brug igien, med et Ney, ledsaget af denne Forklaring: at Sandsynligheden til Bedring blev mindre, men derimod til Sygdommens Vedvarenhed større. Altsaa var "den nye Examen absolut nødvendig. Førend dette Huus, blev han veed, opofrer Landets Constitution, maatte det "dog vide, om det bringer Guderne dette Offer, eller om det kastes hen som for Hunde." – Ved denne Leylighed begyndte der paa den Side, hvor Ministerialpartier sad, en Tummel og Raaben: Hør hør, Men Burke igientog standhaftigen hvad han havde sagt, og lagde dette til: Er der nogen Sandsynlighed til Kongens Restitution, "hvorfor i Guds Navn lader man det da ikke bleve bekiendt for alle Man lade Fornuft, Sandhed og en frie Dom, ikke Skriigen og Larmen, afgiøre Sagen. Man overbevise mig, ikke med stærkere Lunger, men med stærkere Grunde!" – Debatterne herover bleve meget hidsige. Hr. Pitt bebreydede Hr. Burke hans Hidsighed, og forklarede den saaledes, som om Hr. Burke ønskede, at det ikke blev bedre med Kongen. Jmidlertid blev dog Udfaldet, at Hr. Pitt maatte lade anordne den nye Examination, og foreslog tillige, at der maatte dertil udnævnes en udsøgt Committee – "For at examinere Livlægerne og andre Personer lagde Hr. Sheridan til (og meente med disse andre Personer Kongens Opvartere);men dette Tillæg blev forkastet med 221 Stemmer imod 141. Siden sidstmeldte Session i Underhuuset den 6te hujus er der i begge Parlementshuusene ikke forefaldet noget af Betydenhed. Livlægernes Examinering vil nu atter medtage sex Dage, og førend den er forbi, kan der i Parlementet ikke tages nogen endelig Beslutning. I Gaar (den 12te) berettede Hr. Wyner i Underhuuset, at Examinatorerne fandt Sagen saa overordentlig vigtig, at de ikke førend som i Dag kunde afgive deres Rapport.