Viborger Samler, 1838-04-19
Løverdagen den 17de Marts Kl. 5 Eftermiddag, kom Gaardfæster Peder Jensen af Lunge, Gjelsted Sogn, paa Hjemveien fra Assens kjørende forbi Hylke Mølledam, som formedelst sin Størrelse gjerne kan kaldes en Søe og hvori der findes flere Kildevæld. Han hører ængstelige Raab om Hjælp fra Vandet, hvor han seer et Menneske sidde i til Halsen, og iler strax til med en af Vognen tagen Fyrrefiel. Den Forulykkede var en fattig Dreng fra Lunge Bjergehuus, Peder Hansen, som just i Vinter forberededes til sin Confirmation og som var kommen for nær til det Sted, hvor der var Kildevæld og hvor Jsen aldrig ret lægger sig. Peder Jensen skjød nu sin Fyrrefiel ud og haabede ved at gaae paa denne at kunne naae Drengen; men Jsen var for svag, hvorfor han ilede tilbage til sin Vogn og tog Seletøiet af sine Heste, som han lod søge den vide Mark, og søgte nu, ved Hielp af Fjellen og de sammenbundne Tømmer, at komme til den ulykkelige Dreng; men under hans Anstrengelse brast Jsen under ham og han var nu i samme skrækkelige Stilling som Drengen. Begge hang med Hænderne ved den svage Jis, neppe 10 Favne adskilte hverandre, uden Haab om Redning. J denne Nød talede de om deres forestaaende Død og deres Familie, og den fattige Dreng sagde blandt andet: "Jeg beder Eder inderligt P. Jensen at tilgive mig; thi jeg kunde ikke gjøre derfor. Hertil svarede Manden: "Af mit ganske Hjerte tilgiver jeg dig - Gud hielpe os dog!" – De begyndte nu at raabe ængstelig om Frelse; thi Døden nærmede sig med hvert Minut, eftersom Drengen havde været omtrent 1 Time og P. Jensen 3 Qvarteer i Vandet, og den strænge Kulde og Anstrærgelsen ved at holde sig fast havde udtømt deres Kræfter. Da kom en Gaardmand fra Byen Kindstrup forbi, som, efter et forgjeves Forsøg paa at hjelpe de Ulykkelige, løb til den noget fraliggende Mølle og fik Mølleren og hans Karle ud. Det lykkedes nu disse i Forening at redde P. Jensen ved et tilkastet Reeb, som han netop kunde holde fast ved. Drengen fattede ogsaa et Reeb; men efter en krampagtig Anstrængelse for at holde det, sank han og gik under Jsen, hvor hans Liig senere fandtes. Peder Jensen bragtes næsten uden Bevidsthed til Møllen, hvor han pleiedes paa det bedste og har nu snart forvundet Følgerne af den udstaaede Kulde og Anstrængelse. Denne Mand er i meget fattige Omstændigheder, har en talrig Børneflok og vovede uden Betænkning sit Liv, for at redde et Barn af aldeles fattige Forældre. – Svarede Udfaldet end ikke til Hensigten, har hans ædle Handling dog fuldkommen Krav paa offentlig Opmærksomhed. (Hp. Av.) Fra Haderslev skrives den 4de April: At Kjøbmand Koch har faaet Privilegium til at udgive et reent Dansk Ugeskrift. Dette nye Tidsskrift vil uden Tvivl sætte sig til Maal stedse meere at udbrede det Danske Sprog i Hertugdømmet Slesvig, hvilket man saa meget vissere kan antage, som det ogsaa er Kjøbmand Koch, der efter Trykkefrihedsselskabets Anmodning har udbredt det bekjendte Paulsenske Skrift, i flere hundrede Exemplarer, og det, saavidt man veed, i Reglen gratis. Hr. Koch bestræber sig og saa for at udbrede Afskrifter af et Udkast til en Petition til den Slesvigske Stænderforsamling, hvori der andrages paa, at det Danske Sprog bliver indsat i sine naturlige Rettigheder som Embeds-, Rets Kirke- og Skolesprog. – Mange Jndretninger i Jylland, f. Ex. Consumtionen, den høie Told o. s. v., gjøre det ogsaa klart for Folket i det Hele, at Danske Jnstilutioner og Sæder ikke passe for Slesvigerne; imidlertid vilde det dog være ønskeligt, at det eengang i et populairt Skrift blev tydeligt fremstillet Folket, hvilke Fordeele Beboerne i Slesvig og Holsteen i forkelig og statsretlig Henseende (in volklicher und staatlicher Beziebung) have for dem i Kongeriget, for at der ikke fra den anden Side skal virkes altfor eensidigt paa den simple Mand. (Denne bemærkning forekommer os at være meget mærkelig, da Holstenerne ellers pleie at klage over, at Hertugdømmernes Beboere lide Uret i Sammenligning med Kongerigets.) (Kieler Correspobl.)