Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-07-10
Med de gode, tildeels fortræffelige, Originaler, det danske Theater eier, og med et Udvalg Tirsdagen den 10 Julii 1821. *) A. W. Schlegel (Ueber dram. K. u. Lit.) kalder det tydske Theaters Repertoire: "et broget Miskmask af Ridderstykker, Familie malerier, rørende Dramaer, samt franske Efterspil og Operetter, som kun sjeldent give Plads for Værker af Shakespeare eller Schiller. af dets mange Oversættelser, kunde udentvivl tilveiebringes et Repertorium, der vilde svare til Theatrets Øiemed og til dets Kasses Tarv. Men man maatte ikke, som hidtil er skeet, lægge visse Stykker tilside i en halv Snees Aar, medens man lod andre Aar for Aar komme idelig frem, retsom for at Publicum skulde blive aldeles kjed af dem. Erfaring maatte lære, hvor ofte et yndet Stykke, efterat dets Nyhed var forbi, kunde fremtages igjen i een Saison, og efter hvor mange Aar. De omtalte, nu for meget brugte Stykker, maatte hvile noget længer, for igjen at vinde Nyhedens Jnteresse. De, der alt have hvilet uforholdsmæssigen, kunde derimod bringes frem, og vilde udentvivl have samme Virkning som nye, hvorved man dog drog nogen Nytte af den skeete Forsømmelse. At opregne alle de til et saadant Repertoire tjenlige Stykker, vilde baade blive for vidtløftigt og være unødvendigt. Jeg vil allene nævne nogle af de paa længere eller kortere Tid uforskyldt henlagte, til hvis Henlæggelse neppe i det Hele nogen antagelig Grund lader sig fremføre. Med hvem kan jeg bedre begynde, end med den danske Skue pladses Fader, den uforglemmelige Holberg, A. hans Mesterværker bruges nu næsten ikkun et halvt Dosin, der fremkommer hver Vinter, og hyppigen maa tjene som Nødstykker, hvoraf følger, at disse Skuespil ofte gives uden tilbørlig Forberedelse, og nedværdiges ved aflaskede maadelige Forestillinger. For det meste er ikkun een eller to Roller i Holbergs Comedier i gode Hænder. Dette skulde forandres; det Udmærkede bør ogsaa fremstilles ved de meest udmærkede Skuespillere. En Frydendal, Lindgreen, Ryge burde aldrig savnes, naar en Comedie af Holberg gaves, ligesaalidet som de bedste Skuespillerinder i de qvindelige Roller. Til det omtalte halve Dosin, hvilket sædvanligst opføres (Stundesløse, Kandestøberen, Jacob v. Tyboe, Barselstuen, Jeppe, Maskeraden) *), skulde komme: Den honnette Ambition, Henrik og Pernille, Jean de France, den Vægelsindede **), Melampe,), det lykkelige Skibbrud, Kildereisen, Ulysses von Jthacia, de Usynlige, Erasmus Montanus, den pantsatte Bondedreng, Uden Hoved og Hale. Af de to Stykker, under Titlen Gert Westphaler, hvori Holberg har udført en Sladderhanks Characteer, har det i een Act Fortrin, i Hensyn til Jntriquen, det i fem derimod i en Mængde ypperlige Scener, fulde af comisk Styrke. Rahbek forskaffede mange Tilskuere en herlig Nydelse, ved for nogle Aar siden, til Brug ved de da givne Sommerforestillinger, at indrette Femacts-Stykket til Opførelse. Det gav da, midt i Sommeren, flere Gange fuldt Huus, og Lindgreens Gert, Ryges Tobias, 2 Don Ranndo, og Hexerie og blind Allarm, gives nu sjeldnere. Pernilles korte Frøkenstand og Didrick v. Menschenskræk har man for nogle Aar siden fremtaget. Deraf saaes for adskillige Aar siden paa det store Theater nogle Seener ved en Beneficeforestilling, og en af de talentfuldeste yngre Skuespillerinder gav Lucretias vanskelige Rolle saa fortræffeligt, at det heldige Udfald af hele Stykkels Fremstilling, ikke kan omtvivJ Melampe maa de alvorlige Scener gives med fuldkommen Alvor og Værdighed; ingenlunde, som jeg engang har seet paa vort Theater, parodisk. Det kan med Holbergs egne klare Ord bevises, at denne sidste Fremstillingsmaade er lige imod hans Mening og Hensigt. De comiske Scener gjøre ogsaa netop des større Virkning, jo høitideligere de alvorlige gives.