JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-02
almindelig Udbredelse af Litteraturens Producter, Meget heri er sandt, det kan Jngen negte; men, at det paa den anden Side ikke blot er Dyrtiden, men ligesaameget den sig udbredende Ligegyldighed for alt Aandeligt, som giør, at Bøyer kun lidet kjøbes udenfor Byerne, kan heller Jngen negte, og endelig er det klart, at det er langt bedre at tænke paa Midler til at afhjælpe disse Vanskeligheder, end at klage derover med Hænderne i Skjødet. Noget maatte der dog vil kunne udrettes, og, vilde man forudsætte, at der i enhver af Norges Byer fandtes noget mere end et Par, som havde Lyst til at læse Andet end Aviser og Romaner, saa mener jeg, at man kunde faae udrettet noget ikke saa Lidet endda. Disse kunde jo da forene sig til et Læseselskab, som kjøbte alle de Danske Bøger, der ere af den Beskaffenhed, at de virkelig kunde forædle, og som tillige have Jnteresse for enhver tankende Mand, ikke blot for Videnskabsmanden. J Byerne vil man om Sommeren uden Vanskelighed kunne erholde dem fra Danmark. Til disse Selskaber i Byerne sluttede sig da Embedsmænd eller andre Læselystne paa Oplandet, og modtoge Bøgerne fra Byens Læseselskab, naar de af det vare afbenyttede. Om disse endog vare langt bortfjernede, saa maatte de jo alligevel kunne faae Bøgerne, naar de vilde; thi saa afsides ligger dog vel ingen Bygd i Norge, at der fra den ikke gaaer Bud til nærmestliggende Bye i det Mindste eengang om Aaret. Disse langt Bortfjernede fik da hele Pakker paa een Gang, og beholdt dem længe; at Bøgerne først maaskee et Par Aar, efterat de vare udkomne, vilde arrivere til dem, sagde jo med saadanne Bøger, som jeg tænker mig Læseselskaberne at ville kjøbe, ikke det Mindste, ligesom det hellerikke skadede Selskabets Medlemmer, at hine beholdt dem et halv Aars Tid, da de jo forudsættes læste af de Øvrige, førend de komme did. Megen Uorden, vil man sige, vilde paa den Maade være uundgaaelig, og mange Bøger derved forkommes. Ja det er sandt, men, hvad siger det, Selskabets Hensigt er jo sler ikke at kunne komme til med Pral at sige, see, saa og saa stort et Bibliothek er af os samlet, men Hensigten er jo at bevare vor egen Mand for at slumre aldeles ind, og dernæst tillige at komme vore trængende Brødre paa Landet til Hjælp, 29 kunde man derfor kun ulde om Bøgerne, at de bleve flittigen og alvorligen læste den Tid, de vandrede om, saa kunde og Selskabet fryde sig ved sin Tilværelse, om saa end ikke en eneste Bog paraderede i dets Bibliothek. En ordentlig Bestyrer, vil desuden i Henseende kunne udrette Meget, og skulde man ikke turde haabe om de Mænd og Qvinder, som have Lyst til at læse slige Bøger, at de vilde ihukomme, at det burde sig Mang efter dem at vederqvæges af de samme Ord, hvoraf de havde følt sig qvægede, og at de altsaa burde med Orden omgaaes de Bøger, som havde saa lislig en Tale at føre.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-02
Angaaende den ny Financeplan i Østerrige er endnu intet Officielt blevet bekjendtgjort, men saa meget vil man vide, at ingen Reduction af Papir pengene vil finde Sted, men at saavel Jndløsningsbeviserne fra 1811, som Anticipationsbeviserne fra 1813 skulle beholde deres fulde Værd. De ny Kammerbeviser ventes med det første. De skulle kun lyde paa større Summer, og det paa saadanne, hvorpaa der ikke gives Jndløsnings- og Anticipationsbeviiser. Saasnart en vis Mængde deraf er i Omløb, omvexles de mod Guld og Sølv. Ogsaa hedder det, at saasnart som mueligt, 150 til 200 Mill. Papirpenge skulle indløses, saa at den levnede Sum reduceres til 200 a 250 Mill.; siden skal en stor Banke træde i Ombytningscassens Sted.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-02
Kongen af Engelland sendte for nogen Tid siden Kongen af Persien, ved sin Gesandt, Grev Gore Qusely, en prægtig Vogn som Foræring.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-02
Da den ankom til den Kongelige Slotsgaard, kom Kongen selv ned, for at tage den i Øiesyn; han beundrede især de Fjedre, hvori den hang. Endeligen bad Gesandten ham at stige derind; Kongen gjorde det, efterat han i Forveien, af Høiagtelse for Kongen af Engellands Foræring, havde taget Skoene af. Denne Vogn er forfærdiget af Jrmin- og Kipps i London, de samme, som have forfærdiget en Landauer Vogn for Gesandten selv, i hvilken han ikke allene har gjennemreist Persien, men endog gjort en Reise af 3000 engelske Mile fra Teheran til St. Petersborg over Caucasus, uden at der er gaaet et eneste Søm løst. Gothenborg, hvor det under Krigen var saa levende, er det nu overordentligt stille i Handelen. De Udlændinger, som forhen opholdt sig der i Mængde, ere nu næsten alle afreiste. Jmidlertid bygges der dog et nyt Skuespilhuus, men som under saadanne Omstændigheder neppe vil faae megen Søgning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-02
J denne Tid giver en blind Virtuos, Contradi fra Bayern, offentlige Concerter i Tydskland, med udmærket bifald. Han er ikke ældre end 17 Aar.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-02
J Morgenblatt læses følgende Anecdote angaaende Bonaparte, fortalt af den Pariser Udgiver af Lavaters Physiognomik. Da i Revolutionskrigen Moreau drog med sin Generalstab igjennem Schveizønskede han at see den berømte Lavater; han tog hen til ham, og underholdt sig nogen Tid med ham, uden at give sig tilkiende. Da endeligen Lavater talte om Moreau, og denne sagde: han veed, at Moreau snart vilde besøge ham, saa blev L. opmærksom, betragtede den Fremmede en liden Stund, og sagde: De er sikker selv Moreaul Denne nægtede det ikke, nu blev Samtalen fortsat med høiere Deeltagelse; man talte om Verdensbegivenhederne, og Talen kom paa Bonaparte, som den Gang tildrog sig Alles Opmærksomhed. Lavater yttrede det Ønske at han nok gav kjende ham af Ansigt. Dette Ønske kan jeg opfylde, svarede Moreau, i det han tog B's. Portrait frem af Brevtasken. L. betragtede det alvorligen, og sagde derpaa: det kan ikke være Bs. Portræt. M. forsikkrede, at det virkeligen var det. Nu saa er B., svarede L., en Mand, der vil begaae de største Afsindigheder, og leverede M. Portraitet tilbage.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-02
Rettelser. - J No. 42. P. 662, Lin 9 nedenfra: 1769 læs: 1669. - J Nr. 43, P. 87, i Skrivelsen fra Riga, paa flere Steder, Rbr. læs: Alb. Thal Skilderiets Udgiver er flyttet fra Nybrogaden, No. 3, til Nytorv Nr. 118, 2den Sal. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-02
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höeckes Enke, i store Helliggeiststrædet No. 144.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-02
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-04
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Danskes Rente Trettende Aargang. No. 45. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 4 Juni 1816. Om Rangsyge o. s. v. (Slutning; see No. 42.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-04
Man har med Føie foreslaaet Qvarantaine, Anstalter mod denne saa almindelige Smittee, og jeg er overbeviist om, mine Høistærede, at en hver af dem ønsker dette Forslags Udførelse. Vist nok vilde denne Indretning være forbunden med store Omkostninger, men den vilde ogsaa befrie det Almindelige fra mange Ubehageligheder. En saadan Qvarantaineanstalt kunde være anbragt i hvert Qvarteer af Staden. Jsær maatte det paalægges alle dem, der komme fra smaa Kjøbstæder, hvor Smitten som oftest hersker stærkest, at holde Qvarantaine. Mærkede man, at Sygdommen var udbrudt i et Huus, saa maatte der drages et Slags Cordon omkring det, og ingen tilstedes at forlade samme, med mindre han var forsynet med et Pas fra vedkommende Qvarantaine commission. Samme Commission maatte ogsaa lade udgaae en Bekjendtgjørelse angaaende smitsomme eller i det mindste for Smitsomhed mistænkte Steder. Tillige maatte den lade kundgjøre de passende Lægemidler for de forskjellige Grader af Honette Ambitions=Feberen, under deres egne Navn, f. Ex. Frue-Feber, Frøken Feber, Naade Feber, Velbyrdigheds=Feber o. s. v. Ved saadanne Midler vilde Sundhedspolitiet letteligen kunne standse denne Epidemies videre Udbredelse. At den ligesaafuldt fortjener sammes Opmærksomhed som Pesten og den gule Feber og Qvægsygen, derom er der aldeles ingen Tvivl, thi den har den skadelig ste Jndflydelse paa det borgerlige Samqvem, den offentlige Forvaltning og Statslegemets Velbefindende. Sundhedspolitiet bør derfor have et saare vaagent Øie med alle dem, der kunne bringe Feber stoffet ind i Landet. Mærker man Spor til Smitten, og er det ikke mueligt at forhindre de smittede Personers Samqvem med Publicum ved at spærre deres Huse, saa være man dog betænkt paa, ved et eller andet afstikkende Tegn, at skille dem fra de Sunde, paa det enhver, der har sin Sundhed, kjer, kunde tage sig lagt for dem, og vogte sig for Smitteen. Som et Specificum mod Rangsygen foreslaaer jeg moralske Underviisninger angaaende Rang= og Hæderstitlers sande Hensigt og Bestemmelse. Der er ingen Tvivl om, at dette Slags Patienter ligesaa let lade sig curere ved moralske, som physiske Midler; thi Erfaringen lærer, at netop de Mennesker, der have mindst Begreb om Hæder og Ære, ere meest udsatte for Smitten.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-04
Sygdommen har sædvanligen sit Sæde i Hjernen, og Patientens Jndbildningskraft overlader sig til de meest tøileløse Phantasiespil og Jndbildninger. Saaledes sætter en smittet Frue sig let i Hovedet, at hun besidder store Fortrin fremfor hendes Søster eller Nabokone, skjøndt hun dog er udsprungen, af samme Madame=Stamme som de, saaledes troer enhver Feberpatient af Mandkjønnet, at han bliver til en ganske anden Mand end hans Jen lige, i det Øjeblik han bliver til en Velbyrdighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-04
den sidste hedder det igjen, at det skal have sit Forblivende med Fr. 13 Febr. 1767, saasom den ved Fr. 23 Jan. 1771 tilladte Renternes Forhøielse er til Tab for Undersaatterne i Almindelighed, gjør deres Næringsveie besværlige, hindrer Handelens Flor og Udvidelse, samt Fabriqvers og Manufacturers Drift og Fortsættelse." og det forhadte Angivere mindre, om ikke for største Delen ganske hævet. Hvad den egentlige Aager eller rettere sagt det sande Blodsuerie angaaer, da kunde samme, efter Omstændighedernes Beskaffenhed, straffes som hvert andet Bedragerie. ")J Cancell. Pl. af 6 Decbr. 1799, hvorved det tillades, at Disconto Præmien maa bestemmes og betales saavel over som under den ellers i Landet bestemte Rentefod o. s. v., anføres blandt andet som Grund for denne Tilladelse, "at naar Vexel-Disconton paa fremmede Stæder, især i Hamborg, mærkeligen stiger, har dette, i Forbindelse med den herværende lavere og fastere Disconto, en besværende Jndflydelse paa de Danske Staters offentlige Pengevæsen, i det at Penge, baade ved Vexeldisconto i Species=Banken og igjennem andre Veie, trækkes ud fra Circulationen her i Landet til Hamborg, hvor de med langt større Fordeel end her kunne benyttes p. s. v. Men denne Anordning ikke, under visse Jndskrænkninger og Bestemmelser, mueligen lod sig udvide til Renter af Vexelobligationer og andre Laan paa haandfaaet Pant, Vi ville antage, at det blev tilladt, at tage 8 PC. af saadanne Laan, hvor mangen Laantager vilde da ikke derved undgaae Aaqverens Kiøer, Man troe ikke, at en saadan Tilladelse vilde være skadelig for Næringsveiene, Handelen og Manufacturerne, thi det er temmelig notorisk, at kun saare faa Penge i vore Dage ere at faae tillaans paa Underpant eller mod Forskrivning, til de lovbestemte Renter. Mange, der vilde udlaane Penge dersom det var dem tilladt at tage 8 PC., søge nu at anbringe deres Capital paa andre Maader, hvorved Pengemangelen tilligemed Trangen at tye til Aagreere forøges. *) Ønskeligt vilde det være om de Aagrere, hvis Adfærd egentligen fortjente Navn af Bedragerie, maatte blive straffede som Bedragere; thi ei at tale om at den Straf, at Capitalen confisqueres, ogsaa rammer den, der kun har taget 1/4 PC. over de lovbestemte Renter, saa formaaer den neppe at afholde den sande Aagrer fra at fortsætte sit Haandværk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-04
J Anledning af en Anmeldelse og Bedørmelse i Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn, over min Beskrivelse om Jndustriens Tilstand i Fridericia og Omegn, skulle jeg ønske følgende nærmere Oplysninger samme Blad tilføiet: 1) Læserne af bemeldte Beskrivelse maa behagelig bemærke, at Tingene ere saaledes beskrevne, som de i Aaret 1813 befandtes. Tobakkens usædvanlig høie Priis samme Aar bidrog for største Delen til, at et saa betydeligt Pengeproven; Rbdlr. 291,284, udkom af det Jndavlede samme Aar; men fordi Tobaksavlen dette Aar blev dreven saa stærkt, var Kartoffelavlen ei synderlig mere, end som Enhver til sin Huusholdning behøvede; derfor toges eiheller denne Avl med i Beregningen. Naar nu den ubenævnte Anmelder (som jeg iøvrigt skylder Tak for den Skaansel, hvormed han har omtalt min Afhandling), anslaaer Kartoffelavlen og Jndtægten af 200 Køer til 200,000 Rbdlr., bliver denne Beregning for høi; hvilket jeg saa meget mere finder mig foranlediget at gjøre opmærksom paa, da nogle have yttret den Betænkelighed, at det mueligen kunne blive Byen til Skade ved Ansættelse mod andre, naar sammed Jndtægter ansaaes saa høie; i hvilke de betydeligDyrkningsomkostninger dog og maae fradrages, naar Jndtægten, eller den Gevinst, Byen har af sin Avl, deraf skulle udledes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-04
2) Det af Hr. Dalgas her anlagte Maskin og Møbelværksted var i god Flor, da Afhandlingen blev skreven; men i Aaret 1814, da enhver ved Freden blev bange for Fabrikkernes Skjæbne, og det Kongel. Commerce-Collegium ei gav flere Bestillinger paa Maskiner, men endog indskrænkede de Forskudde, som før vare givne til dette Værk steds Fremme, maatte samme standse, og Dalgas, som efter disse uventede omstændigheder ei saae sig i Stand til at vedligeholde Værkstedet, fandt bedre Regning ved at antage et ham tilbuden Jntzeressentskab i Klædefabriken i Weile, og ved hans Afreise fra Byen er da og Haabet om et Møbel magazins Anlæg her bleven til et Fremtids Ønske. 3) Cyder, eller Mostpersen er i de senere Aar ikke bleven fortsat, hvortil Mangel paa Frugt og sammes Dyrhed har været Aarsagen; thi naar Tønde Æbler betales, som de senere Aar her i Egnen, med 24 til 30 Rbdlr. pr. Tønde, vilde et Oxhoved Most eller Frugtviin blive dyrere, end til den Priis, hvortil de franske Vine nu kunne kjøbes. Denne Dyrhed paa Frugt viser imidlertid Nødvendigheden af, med mere Jver og Omhyggelighed at opelske Frugttræer. J Aaret 1811, da jeg afversede 350 Tønder Æbler, kjøbte jeg disse hos Landmanden her i Egnen for 5 Rdlr. D. C. Tønden. 4) Anmelderen anfører, at et Havne Anlæg her, nu ved min Bestræbelse er iværksat; men ligesom jeg ikke finder i min Beskrivelse, at have givet Anledning til, at tilvende mig ene Rosen herfor, saaledes byder og Sandhed og Beskedenhed, mig her at erklære: at Fortjenesten heraf ikke tilkommer mig allene, foruden den Understøttelse, de høiere Vedkommende have ydet dette Anlæg, har jeg virket i Forening med de øvrige Medlemmer af Havne-Commissionen, som, naar Roes fortjenes, bør deele samme med mig. 5) Ligeledes forholder det sig med det anmærkede Kalkbrænderie, som er anlagt forrige Aar, og altsaa efterat bemeldte min Beskrivelse var udkommet. J dette Kalkværk, som til en Prøve er anlagt i det smaae, har Hr. Postmester og Dannebrogsmand Fibiger, til Snoghøi, lige Deel med mig, og der drives saaledes for vor fælles Regning. Værket er anlagt paa Herr Postmesterens Eiendom ved Snoghøi, og Ovnen indrettet saaledes, at deri kan brændes, foruden Kalk, og fra Muursteen, til hvilke sidste der gives fortrinlig Leer ved Snoghøi, hvilket, saavelsom der værende Overflødighed af Torv, foranledigede, at jeg overtalede Herr Postmesteren, for fælles Regning at foretage dette Anlæg. Fridericia, den 18de Maj 1818. B. Bruun. Tyrkisk Begreb om Eiendomsrettens Hellighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-04
(Af Baron Totts Efterretninger a.) Da Moskeen Solimannien var bleven besluttet at skulle opføres, og Sultan Soliman syntes at have overvundet alle Vanskelighederne i Henseende til Kjøbet, som burde give ham en fri Raadighed, over Pladsen, saa hændte det sig, at en Jsralit, som eiede et lidet Huus, der laae midt paa denne Grund, paa ingen Maade vilde skille sig derved, i hvor høi en Priis man end bød ham derfor. Forgjeves søgte man at overtale ham dertil ved at byde ham en anseelig Sum over Husets Værdie, denne Jsralit blev ubevægelig i sit Forsæt, og hans Stivsindighed beholdt Overhaand, over hans Gierrighed. Alle de, som vare omkring Sultan Soliman, og havde feet den hele Verden bukke sig for denne Fyrste, fandt alt i Forveien Fornøielse i at see dette Huus nedreven til Grunden, og Jsraliteen slæbt til Retterstædet; men lyksalige ere de Fyrster, som ikke tage Feil af Mennesket og Regenten, og ikke troe, at de kunne betjene sig af deres Magt, for at tilfredsstille deres personlige Fortrydelse, Lyksalige ere de Fyrster, som oppehie Rettens Dom i deres egen Sag, og hvis Siel er høimodig nok, for ikke deri at lade sig nøie med deres Mening, som ere omkring dem. - Saaledes var Sultan Soliman findet. Han steg ned fra sin Trone, for at adspørge Loven. En Mand, skrev han Muft til, vil bygge Guddommen et Tempel; alle de Muselmænd, som vare Eiere af den Grund, som Tempelet skulde Lygges paa, søge den ene hellere end den anden at tage Deel i denne gode Gierning, ved at sælge deres Huse, een eneste undtagen, og det er en Jsralit, afslaaer alle Tilbud. Hvad Straf fortjener han Slet ingen, svarede Mufte. Eiendommene ere hellige, i hvem der end tilhører dem, og man kan ikke bygge Gud et Tempel paa en saa hellig Lovs Overtrædelse. Den giver Jsraliten Tilladelse til at beholde sin Eiendom ukrænket, og derved at efterlade sine Børn et Arvegods, hvis Værdie maaskee ellers skulde blive ødelagt; men man kan tage denne Grund til Leie, dertil har Regenten Ret, naar det Tilfælde indtræfter, at han behøver et Huus. Man maae da indgaae en Contract med Jsraliten og hans Efterkommere, derved bliver hans Eiendomsret ham forbeholden, og naar dette er skeet, kan man nedbryde Huset, og bygge Moskeen, uden at man har nødig at befrygte, at Muselmændenes Bønner der skal blive ubønhørt. Muftiens Fetsaa blev efterlevet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-04
Indenlandske Efterretninger. Odense, den 31 Maj. J Onsdags Eftermiddag forlod Hs. K. H. Hertuginde Lovise Augusta med D. D. Hertugen til Augustenborg og Broder igjen Odense. Ved Bortreisen, ledsagedes de høie Personer af H. H. Prinds Gouvernøren og Gemalinde til Hindsgaul, hvor de agtede at overnatte. Saavel Officier=Staben, med et Detaschement af fyenske Dragonregiment, som det borgerlige ridende Korps, escorterede de høifyrstelige Personer ved Afreisen og de øvrige Borgerkorps paraderede. Den elskværdige Blidhed, som stedse var Hs. K. H. vor elskede Konges Søster saa egen, har ogsaa her tilvundet hende almeen Agtelse og gjort hendes Ophold blandt os uforglemmeligt. (Hempels Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-04
Ved Høitideligheden i Herlufsholm den 23de Maj modtog Rectoren, Hr. Justitsraad Brorson, om Morgenen for Prædiken en Krands af levende Blomster, hvormed fulgte følgende Brev. "Taknemmelighed bandt denne simple Krands, vakt ved Tanken om alt det Gode, som Nestved skylder sin Velgiører, den ædle Herluf Trolle, der med sin fromme Mage ere og blive de meest velsignede Mennesker fra Oldtiden. Kun som Hjertets Gave bedes den ærbødigst antaget, og derfor haabes den ikke forsmaaet, som nedlagt paa Erkjendtlig heds Alter; thi de Jorder, som omgive von Bye, kunne vi aldrig beskue, uden at velsigne hans Minde, og det end mere paa hans trehundredaarige Fødselsdag. - Skulde Deres Velbaarenhed ikke ansee dette ufuldkomne Offer uværdig til at frembringes for Stiftelsens høie og værdige Bestyrer, saa turde man gjøre sig Haab om, at det maatte frembæres ved Deres Haand, og som en liden Skierv blande sig imellem det Store og Høitidsfulde, hvormed denne vigtige Dag gjøres uforglemmelig i Fædrelandets Aarbøger. - Med allerærbødigst Taknemmelighed. - Nestved, den 23 Maj. 1816. - - Hans Excellence, Stiftelsens høie Beskytter, modtog dette Tegn paa Nestved Borgeres Taknemmelighed med særdeles Glæde, og lagde Selv denne Krands paa Sarcophagen. Brevet selv blev, efter Hans Excellences Ordre, oplæst, efter Jndledningstalen af Justitsraad Brorson. Cantsleren i den slesvigske Overret i Gottorf,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-04
Geheime-Conferenceraad F. C. Krück, St. K., D. M., der formedelst sin svækkede Sundhed var reist til det sydlige Tydskland, er den 22de f. M. ved Døden afgaaet i Giesen, ved Lahn, i Over hessen. J en Række af 50 Aar tjente den Afdøde Staten i forskjellige Forvaltningsgrene med udmærket Troskab, og har været almindelig høi agtet, saavel for sine udmærkede Kundskaber, som for sin utrættelige Virksomhed i Fædrenelandets Tieneste. Skjøndt han opnaaede en Alder af 71 Aar, beklages dog hans alt for tidlige Bortgang almindeligen. Først ganske nyligen var han bleven udnævnt til Medlem af den vigtige Commission angaaende Rigsbanken 9. s. H.¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-04
J Løverdags Aftes Kl. 11 gjordes uden forBlikkenslagermester Hr. Jrgens's Boutique paa store Kjøbmagergaden Forsøg med Gasbelysning Lysningen var saa klar og stærk, at ikke fire af de almindelige Lygter havde kunne Frembringe den i saadan Grad. Heller ikke sporede Anmelderen, saaledes som i offentlige Blade har været anmær sket, at Flammerne vare blaaligge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-04
Den slemme Skik, at Børn, endog ganske smaa, overladte til sig selv, i Flokketal lege omkring ved Canalerne, især bag Christiansborg Slot, baade Sommer og Vinter, har atter i disse Dage havt den sørgelige Følge, at en Dreng paa 11 Aar, der vilde fange de saakaldte Hundesteile, styrtede i Vandet, og fandt der sin Død. At der om Vinteren, naar Børn i Hobetal løbe her paa Jsen, ikke komme flere til Skade, end hidtil har været Tilfældet, maae betragtes som et sandt Vidunder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-04
En Person, ved Navn Henrich Wilhelm Fanøe, hvis rette Døbenavn er Henrich Wilhelm, sidder for Tiden hæftet i Ebeltøft og tiltales justitialiter. Allerede i Aaret 1816 anlagdes Action imod ham, paa Grund af at han havde streifet Landet rundt og betjent sig af et falsk Pas. Men han undveeg fra Grenaa Arrest og blev ikke paagrebet førend d. 31 Oct. 1815. (Efter Aarh. Av.) Beskrivelse over en mærkværdig Skielfisk. - J Foraaret 1812, opdrev en død Fisk af Vesterhavet ved Haurvig Land, i Hind Herred, Ringkjøbing Amt; dens Størrelse var: lang omtrent 7 enhalv Alen, og i Omkreds 3 enhalv Alen, hvor den var tykkest; den havde et temmeligt stort Hoved i Forhold til Kroppen. Fisken var besat overalt med Skiel fra Hovedet indtil dens Hale, de største af Skjellene vare omtrent i Omkreds som en oval Desert Tallerken, og en fjerdedeel Tomme i Tykkelse, de vare takkede i Kandten, og de sadde paa Fisken næsten som Tagstene paa et Huus, da de sluttede tæt til hverandre for til. Jeg har seet Arbeide forfærdiget af dens Skjel, der har temmelig Lighed med Been af Heste, dog er det neppe saa haard og hvid. Mig er denne sjeldne Fisk ikke bekiendt af Naturhistorien, maaskee den har hørt hjemme i en anden Deel af Verdens=Havet, hvorfra den er bleven fordrevet, til Nordsøen eller Vesterhavet, hvor den har fundet sin Død, og derefter strandet ved ovenmeldte Kyst. - Nørbork, den 25de Mai 1816. - A. Fogtmann. (Riber Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-04
Mariboe, den 30te Maj. En Tønde Hvede betales nu her i Mariboe med 20 Rbd. N. V.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-06-04
En stor Mængde Kjøbere fra Holsteen have i denne Tid indfundet sig for at opkjøbe, men Forraadet af samme er for nærværende Tid meget ubetydeligt. Afvigte Torsdag regnede det saa stærkt ved Heiliggenhaven, at det næsten lignede et Skyebrud. i Mariboe Av.)