Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-08-20
den 20de August. J Anledning af "Dagens Yttring (M. 205), at en Meddelelse i N 131 af denne Avis om den i Sjælland herskende Nød er utrolig, har Red. fra Hr. Proprietair Engberg modtaget følgende nærmere Oplysninger: "Da Hr. Cancelliraad Fribert i sit Blad har benægtet Troværdigheden af den i Deres Avis givne Beretning om den trykkende Nød, der i Sommer har hersket her i Provindsen, saa er det min Pligt, at vedkjende mig Beretningen og at tilsvare den. Alt i den er faktisk og altsaa let at konstatere. Det er ikke blot Jndsiddere og Huusmænd, men ogsaa Mænd i Embedstilling, ogsaa Fæstere og Arvefæstere, der sidde for Gaarde af 10 til 20 Tdr. Hartkorn, som jeg kan føre til Vidne for, at Nøden virkeligen her i Sjælland har været overordentlig stor i denne Sommer, og at Hungersnød havde været uudeblivelig, hvis ikke Høsten havde været saa nærforhaanden. Det er hellerikke en Afkrog, som har været denne Nød undergivet, men det er Hjertet af Sjælland. De Trængende have søgt til de nærmeste Kjøbstæder, Ringsted og Sorø, men have ikke kunnet opdrive en Tønde Rug eller Byg. Møllerne der havde ofte hverken Meel eller Gryn. Jeg kan endogsaa, om det ønskes, nævne flere Trængende, som have søgt til Sorø, for at kjøbe Brod hos Bagerne, udenat Nogen af disse har formaaet at overlade dem eet eneste Markes=Brød. Hvor Møllerne endnu have havt noget Forraad, have de taget 1 28 for en Skjeppe Rugmeel og 4 1/8 for en Skp. Bygmeel, og hvor Bagerne endnu have kunne skaffe noget Brød, have de taget 4 Rbs for et Bofte oret Brød, Hr. Cancelliraad Fribert vil dog vist ikke nægte, at hvor de første Livsfornødenheder ere drevne saaledes iveiret, der maae være en overordentlig Nød. Og havde de endda altid været at faae for Penge, Men dette var, som sagt, ikke Tilfældet. Hvergang jeg kjørte til Mølle, kom en Mængde Trængende til mig, og bade mig kjøbe 1 Skp., eller blot 1/2 Skp. Meel eller Gryn til dem, men jeg er kommen hjem med de tomme Poser. Endogsaa til langtbortliggende Landbagerier have Folk tyet, udenat kunne faae Brød. Jeg kan, hvis det ønskes, nævne Trængende, som have vandret om en heel Dag, uden at kunne faae Noget at kjøbe for deres suurtforhvervede Penge. En Mand, som har en Huusholdning af over 200 Personer, kjørte en Dag til et fjernt Landbageri, hvor det lykkedes ham, at faae nogle Brød, men paa Hjemveien blev han overhængt af andre Trængende og maatte paa flere Steder overlade enkelte Brød til Saadanne, blandt Andre til en Forstbetjent med 6 Børn, som ei havde havt Brød i Huset hele Dagen. Det er ikke længere siden, end igaar, en Ven af mig var paa Sorø=Mølle, Steenmagle Mølle og Meerløse=Mølle, for at kjøbe et Par Skpr. Gryn, men ingensteds vare de at faae. Idag er han i samme Ærinde kjørt til Vinter mølle, som ligger fire Miil fra hans Gaard. Selv hos de meest vethavende Mænd i Egnen var ethvert Forraad udtømt, og naar ikke Sogneforstanderskaberne her og der havde sørget for at opspare en liden Beholdning for den høieste Nød, indseer jeg sandeligen ikke, hvorledes fattige Folk skulde have fristet Livet. Hvad jeg her har skrevet, er Sandhed, vil Hr. Cancelliraad Fribert modsige det, saa beder jeg ham først gjøre en Reise herud og høre sig om - maaskee betænker han sig da. Næst at bede D. V. offentliggjøre dette, forbliver jeg osv.