Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-08-09
Blandinger. Hs. Maj. Kongen samt D. Kst. HH. Kronprindsen og Prinds Frederik Ferdinand, vare ankomne til Skanderborg om Onsdag Aften Kl. 8 1/2. Ved Byens Grændseskjæl bleve Hs. Majestæt og D. K. H. Prindserne modtagne af Amtmand v. Lindholm og Politimesteren Justitsraad Blichfeldt, og ved Jndkjørselen, af Byens Borgerrepræsentanter. Mid inde i Byen var der opreist en Æreport, hvor der ved Hs. Majestæts Ankomst blev afsungen følgende af Prof. Heiberg forfattede Sang: Kong Christian, lyt til Velkomstsangens Toner, Som lyde ved Kong Fredriks Mindesteen! Han bar den Ring, som nu Din Jsse kroner, Hans Haand har holdt Dit Scepters gyldne Green. Af Folket sat, et synligt Tegn skal stande, Skal styrke Mindet, præget i vor Favn, Og Du, vor Drot, som første Vidne sande, At Folket hædrer gode Kongers Navn. Vor Klage lød ved Sjette Fredriks Baare, Paa Hænder bares han til Hroars Væld; Du selv, o Konge, blandet har Din Taare Med Folkets Graad i dunkle Gravcapel. Saa deel vor Jubel nu, da Stenen bringer De kjendte Træk og varigt fængsler dem, Da glad Erindring nu paa Phønixvinger Af Sorgens Aske stiger luttret frem. O skjønne Dag. Høit over Tidens Vande Den Tabte sees, og i vor Midte staaer Han, som nu bærer Kronen om sin Pande Og Livets Blomster i sit brune Haar. Vær hilset, ædle Hersker i vor Klynge! Vi saae til Dig ved Fredriks bratte Savn, Vi see til Dig igjen, idet vi slynge Kjærminden om den gode Konges Navn. hvorefter udbragtes et Længe leve!" for Kong Christian den Ottende. Hs. Maj. takkede Forsamlingen for den smukke Velkomst, og yttrede sin Glæde over at være tilstede hos sine troe Jyder, for med dem at kunne deeltage i at hædre Frederik den Sjettes Minde. Hs. M. Kongen afsteeg i Amtmandsgaarden, Kronprindsen hos Justitsraad Blichfeldt og Prinds Ferdinand hos Assessor Seidelin. Om Aftenen var hele Byen oplyst J Ringkjøbing Avis af 4ds hed med Beegfakler. der det: Hs. Maj. Kongen og Hs. Kgl. H. Kronprindsen indtraf hertil Amtmandsboligen paa Rindom Hs. Kgl. H. Kron gaard i Løverdags Aftes Kl. 7 1/2. prindsen behagede derefter at tage Logis hos Toldinspecteur Baron Güldencrone. Allerhøistsamme afreiste herfra i Morges Kl. 6 1/2 til Nymindegab over Varde til Ribe. H. C. Andersens smukke Sang i Anledning af Frederiksstøttens Afsløring ved Skanderborg lyder saaledes: Kong Frederik den Sjette, Gud gav ham mange Aar, Han vilde Folkets Lykke, ved det hans Bauta staaer; Saa delligt grønnes Skoven ved Søen blank og klar, De tyde den Erindring, som han i Folket har. Det er herligt at vinde hvert Hjerte! Hans Barndoms Aar var haarde, han prøved Livet tungt, Men til hans sidste Dage blev Hjertet mildt og ungt; Hans Ord var fast som Villien, hans Hjerte var saa blødt, Meer folkelig en Konge vist ingen Tid er født. Det er herligt at vinde hvert Hjerte! Forkuet traadt med Foden den stakkels Bonde laae, Kong Frederik ham reiste, hans Hjerte vilde saa; Og Marken stod med Grøde og Haverne med Frugt, Kinderne blev røde og Tankerne fik Flugt. Det er herligt at vinde hvert Hjerte! En Taare i hans Øie den Sortes Lænker brød, J Konge=Solens Straaler trygt Aandens Væxt fremskjød; Det var omkring sit Hjerte han Kronens Guldring bar, Det var i al hans Tanke at Folkets Lykke var. Det er herligt at vinde hvert Hjerte! Og Folkeaandens Maitræe han planted før sin Død, Ham Bonden har til Graven, al Folkets Taare flød: Velsignet er hans Minde, fra Slægt til Slægt det gaaer: Han vilde Folkets Lykke, ved det hans Bauta staaer. Det er herligt at vinde hvert Hjerte, Fra Sønderborg skrives i Dannevirke" Under en Borgerparade ifjor for Hs. Maj. Dronningen havde herværende Kjøbmand Paulsen, Officeer ved Borgermilitairet, stukket en Kokarde paa sin Hat. Korpsets Chef, Hr. Hansen, blev dette i det slesvigholsteenske Rige forbudte Symbol vaer og befalede Kjøbmand Paulsen, at rive Kokarden af og kaste den væk. Paulsen modsatte sig denne nordalbingske Ordre og forlod Paraden. Han indgav derpaa en Klage til Hs. Majestæt over den lidte Medfart, men skjøndt dette er længe siden, veed Man dog endnu ikke, om Paulsen senere har faaet nogen Satisfaction. Et Rygte har rigtignok cirkuleret i den sidste Tid, som sagde, at han gjennem det slesv. holst. lauenborgske Cancellie skal have faaet den Bested, ikke at være beføiet til at bære omtalte Kokarde, og det er som Følge heraf og af Jnteresse for Sagen, der vist deles af mange Fædrelandsvenner, at vi herved opfordre vedkommende Hr. Paulsen til at offentliggjøre, hvad der siden er forefalden. Stadfæster sig saa Rygtet, da maa Man vel søge sin Trøst i den nylig trufne Foranstaltning, at Toldvæsenets Embedspersonale er paalagt fra afvigte 1 Juli af at bære den røde og hvide Kokarde. Det bliver dernæst interessant at betragte, hvorledes disse Herrer rette sig efter den udstædte Anordning, især fordi enkelte af dem maae være komne i en precair Stilling med deres Sympathi til det, der som et synligt Tegn skal udtrykke denne. Om saadanne Jndivider herefter ved en stadig eller ikke stadig eller endog ved slet ingen Bæren af den befalede Kokarde uden Paatale kunne give sig Leilighed til at vise deres stærkere eller svagere Følelse for det Røde og Hvide, det vil Tiden lære. Vist er