Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-06-14
Den 5te August. – "Til Middags vare vi budne til Vekkers; Veien didhen er Landeveien til Drammen o. s. fr. og fuld af de deligste Situationer; – af hvilke een er stukket i Kobber blandt den haasiske Samling, og flere findes mellem Paulsens Skitzer, som han efterlod sig fra sin Norske Reise, og som nu findes blandt Sanderumgaards Eiers, den ædle Geheime-Conferenceraad Bülows Samling af Haandtegninger. - Man maa see slige Egne flere Gange, (hvortil vi ogsaa i den følgende Tid fik Leilighed) for ret at kunne fatte dem: Landskabet er saa fuldt og rigt, hvor man henvender sig, nydelige Landsteder ligge omspredte paa Bakkerne og i Dalene, og Søen har man næsten hele Veien igjennem paa venstre Haand, snart aaben, snart tittende frem gjennem Naale og Løvskove. Før Bordet blev de nærmeste Egne beskuet, og jeg tog en Udsigt af Gaardens Hovedbygning og Omgivende, som rigtignok ikke er det meest maleriske Punkt, men som jeg forudsaae vilde interessere Beboernes danske Slægt. At gjøre Bekjendtskab med den videre Kreds, blev opsat til efter Middagsmaaltidet; men hertil kom vi temmelig sildig, fordi nogle Herrer af det fra Christiania budne Selskab havde taget sig fore, at seile derud, og fik Modvind, saa de brugte 3 Timer til en Reise, der til Lands endes i 3 Qvarteer. Dog maa bemærkes, at Søeveien gaaer udenom Lundegaards-Øen, eller rettere sagt Halvøen, der strækker sig temmelig langt ud i Fjorden. Den korte Eftermiddag og den lyse og klare Aften blev da anvendt, til at besee trende Gaarde i Nærheden, der hver har sin egen Mærkelighed: Ørager beboes af Oldingen, vor forhenværende Generalgouverneur i Ostindien, Anker, (Fætter tilden nylig afdøde Statsminister P. Anker, og vel omtrent i een Alder med ham. Vi vare ikke saa heldige at finde ham hjemme; men i Betragtning af det Selskab, vi kom i, tog hans Huusholderske, som desuden er en gammel Veninde af min Moder, ikke i Betænkning, at vise os om i hans Værelser. Og, dersom jeg nogensinde har seet et Forbillede til Rahbeks danske Eneboers Vaaning, og dennes Udpyntning, saa var det her, Man forestille sig en aldeles almindelig norsk Landbygning, saaledes som de i hundredeviis beboes af velhavende Bønder, eller Familier, der ere kun lidet over Bondestanden, hvis Yderside alene har et Par større Vinduer, end sædvanlig, og hvis Jndre viser de blotte Trævægge, ikke engang panelede, men tilligemed Lofterne malede med Oliefarve; men deraf 2 Værelser behængte paa Væggene med ypperlige Haandtegninger og fine Kobbere, Gulvene dækkede med fine figurerte Tæpper, og især i det inderste af disse, det egentlige Arbeidsværelse, en Kunst- og Bog=Samling, hvis Mage i Valg og Zirlighed, skjøndt ikke i Talrighed, man ikke lettelig finder udenfor England. Bøgerne ere alle indbundne i rødt Saffian med forgyldt Snit, og opstillede med engelsk Beqvemmelighed ikke i Hylder, men liggende paa skraae Borde, hvorunder atter findes Reoler til Kobbere og Kunstsager. Omkring paa Meublerne, ja endog paa Gulvet staae indiske Oldsager, Gudebilleder, Offerredskaber og deslige opstillede, som Eieren har samlet paa sin Gouvernements post, og sine andre Reiser. Denne hæderlige Olding, som lever der i philosophisk Roe og Cen somhed, fandt vi siden engang paa Vekkerø. Jeg vidste vel en Gaard i Fyen, som omtrent kunde sammenlignes hermed, saavel med Hensyn til Eierens Aand og Humanitet, som de der opbevarede Kunst- og Videnskabsskatte, men Dette, Ørager nemlig, er dog meget simplere. - Fra ovenomtalte større Vinduer falder gjennem de store klare Ruder en udmærket delig Udsigt, mere landlig, end man sædvanlig har nær omkring Christiania, hvor Egnen næsten er altfor fuld af Bygninger. Fra Ørager begav Toget sig, deels tilfods, deels sammenklynget paa Baronessens Droscha, hen til Ullern, en meget smukt bygget, og endnu smukkere beliggende Gaard, men som staaer ubeboet, da Eieren, Engelskmanden Mayor nu boer, om jeg forstod ret, ved sit Garverie i Christiansand. Udsigten derfra er især usigelig delig, den skjønneste af Alt, hvad vi endnu have seet : en herlig Blanding af Field, Skov, Eng, Ager, og Vand, i hvis Baggrund man har Staden, dens høit cultiverte og forskjønnede Omegn, og bagerst Egebjerg. En vel med Eet overskuelig, men uberegnelig Rigdom af Gjenstande, hvori man kunde behøve flere Timers Gjennem skuen, og tildeels nærmere Undersøgelse med væbnet Øie, for tilstrækkelig at orientere sig. Men nu faldt desværre Mørket paa, og vi maatte vende om, uden at have kunne efter Ønske, lægge Veien omad til det udmærkede Bogstad, hvis Betragtning vi nødtes til at slaae en Streg over. Men, man skal jo altid have noget at haabe i Livet; ellers var det galt fat med os Efter Tilbagekomsten til Vekkers var det netop Tid, til at spise Aftensmad, takke for alt beviist og nydt Godt, og vende hjem til Byen, hvor vi kom ved Midnatstid, ikke uden at blødes af et Par Regnskyer, da Veirliget her nu allerede begynder at blive høstligt og ustadigt.