Berlingske Tidende, 1807-10-23
En engelsk Oppositions Tidende giendriver saaledes Kongen af Engellands Erklæring: "Vi havde tænkt, at end al videre Talen om Tøget mod de Danske, men vore Ministre, der føle deres Brødes Bevidsthed og synes halv skomfulde over det Skeere, have i deres vrivne Geskæftighed og uhvilende Æggelyst udstædet et politisk Manifest som de kalde "Hs. Brittiske Majestæts Erklæring, og hvori de søge at retfærdiggiøre, hvad end ei de meest truende Omstændigheder kunne retfærdiggiøre - det nyelige kaade og følesløse Bombardement af Kiøbenhavn Forsikkring uden Beviis, Udraab uden Grunde og løse Beskyldninger istedet for rigtig Fornuftslutninger udgiør næsten det hele af denne jammerlige Frembringelse. Som en Skoledrenes Stiil eller en hopothetisk Dissertation, kunde den maaskee undgaaet vor bemærkelse eller Paaanke; men som et vigtig Statsdokument, der tilsigter at frikiende en ring og mægtig Nations Krænkelse af en neutral og fortøi nende Nations Rettigheder og Besiddelser, fortiene ken for Harme og vor Foragt. Man fortæller es i denne Erklæring, at Hars Majestæt skyder sig og EuropaFlaabenhiertig Fremstinelse af de Grunde, der bøde hans meste Forholdsregler i Østersøen. Som Svar til dette paastaae vi, at Minterene skyldede Hans Majestæt, dette Lands Folk, Europa og Verden, en aabenhiertigFremailelse af deres Bevæggrunde, og hvis de se, førend hine skrækkelige Forholdsregler vedtages, ere komne frem dermed, istedet for at opsætte dette til efterat de havde dombarderet Høridstaden, drase og meen slaget dens fredelige Jndvaanere og lagt deres Bolige i Aske, Erklæringen siger, at denne Fremstikkelse var opsat blot i Haab om en venskabeligere Overeenskomst med det danske Hof, sen Overeenskomst, hvoraf dets Flaades og Fæstningers Overgivelse var en af de første Paster.) som det var Hans Majestæts første Ønske og Bestrædelse at erholde (vist nok, og for hvilken han var rede at giøre store Anstrængelser og store Opofrelser. En venskabelig Overeenskomst, foregaaet og ledsaget af haabende og forræderske Forslag, understøttet af fiendtlige Flaader og Armeer i deres Havne, og sat igiennem ved gen Underhandling for Kanonmandingen. Vi have heret tilstrækkeligt og tilfredstillende Beviis paa Hans britstiske Majestæts "skruplende Maadehold og Overbærelse" men til hans store Anstrængelser og mægtige Opofrelser, kunne vi ikke let mærke noget Hav den Godhed at fortæste os engang, hvad de vare for nogle, kiære Her ster Canning og Comp. Hs. Majestæt, siges der, har modtaget den tilforladeligste Underretning om den nuværende Frankrigs Behersker Beslutning, at indtage, med en Krigsmagt, Holsteen, for at udelukke Storbrinstanien fra alle dets vante Veir til Samqvem med Fast meer, at lede eller drive det Danske Hof til at lukke Sundet for brittisk Handel og Søfart, og at betiensig af den danske Sømagts Hielp til et Anfald paa StorFrittanien og Irlind."Vore Læsere ville ved denne syn berlige Perinde vel mærke den varsomme og beskedne Maade, verpaads omtale dem nuværende Keiser af Frankerig, og deres Beundring vækvoxe, naar de sevnføre den med deres færd efter den uforglemmelige og utilgivelige Amiens traktat, da de fleste af dem villigen erkiendte Hs. Keiserl. Titel, og forsvarede den Fred, der gjorde ham til vor gode Ven og troe Allierede. - Men saa vise og aarvaagne som vore Ministrevistnok ere, troede vi dog virkelig ikke nede vare begavede med det overordentlige Privilegium, at være fremsynede, eller at kunne læse Hemmeligheder i andres Hierter ; dog finde vin, at de havde den tilforladeligste Kundskab om Napoleons Hensigter, og vare velde kiendte med hans lønlige Beslutninger. Beundringsværdig Forudvidenhed, der saaledes kan varskoe for tvivlsomme Muligheder, forudsee Hændelser, der aldrig vilde hændes og saaledes gaae forud for en Fiendes Planer, og svare ham den Umage, at tænke for sig selv. Man fortæller os i Hs. Majestæts Erklæring, at det var Napoleons Bestemmelse, i at bemægtige sig Holsteen og tage den danske Sømagt. Men svi vide af nægtelige Fakta, at Storbrittannien, uden nogen foregaaende Krigserklæring, har angrebet og 3de lagt Kiøbenhavn og taget den danske Sømagt!" Antage vi hin Forsikkrings Sandhed, er Forskiellen blot denne, at de Franske eftertragtede hvad vi virkelig udførte. Tingenes Moraliter er vist ikke bedret derved, at den ene kom den anden i Forkiøbet. Ministrene tale om det nentrale Hamborgs krænkede Grændser, og er det da fordi Hamborgs Neutralitet var krænket af de Franske, at Danmærks Neutralitet bør krænkes af Engelland, Eller bliver sligt Faktum blot et Forsvar for Storbrittannien og et Anke blot mød Frankerig, "At en svag og forsvarls Stats Grændser kan krænkes af en mægtig Naboe, er en Ulykke og ikke en Feil. Men naar vi en yppede Kiv med Hamborg fordi det eftergarfor den Magt, der ei kunde modstaae, hvi skulde sligt da, Tilfældets Lighed forudsat, regnes Danmark til en Forbrydelse. - Men ved at nævne Hamborg have Ministrenere gribet til et uheldigt Exempel. De toge sig ei i Aar for, at Frankerig er ikke den eeneste Magt, der har krænket denne frie og afhængige Stads Neutralitet; eller have de maaskee forglemt Paagribelsen og det paa følgende Forhør af Napper Tand i Men Giengieldsretten skal herefter, fortæller man og hel ærbart, opstilles som et Bevaringsmiddelmod vore Fienders Anfald, og en Retfærdiggjørelse for Grumhed og Undertrykkelse." Som volitisk Middel kunde denne Sætning taales, hvis den blot anbragtes mod fiendtlige Nationer, som vi ere i Krig med ; men at hævne os paa den Svage og Ufortørnende, for Uret, paa ført og af mægtigere Fiender, er Ondskab og Afskyelighed; det erat ligne den, der, fordi han er plyndret af een Mand, søger at holde sig skadesløs, ved strax at bestiæle og dræbe en Anden m.m. J Theinderendent Whig for 4de Octbr. findes følgende, skrevet som et Brev til Udgiveren : "M. H. Jeg er stolt a at være enig med Dem i ethvert politisk Emne, men allermeest deri, at vor seneste Fremfærd i Østersøen vil sætte et evigt Kains Mærke paa det brittiske Navn. - Atafvenske de Elendigheder, der maae paaføres en Hovedstad, under den umenneskelige Daad, et Bombardement, overgaaer de største Evner i Verden. Hvilken Mængde af gamle og syge Personer maae ikke inddrages med den fælleds Nød, som Smerter og Mangel paa Kræfter kun lade dem tidobbelt føle, Qvinder under Fødselens Veer dræbte eller skræmmede til Døde ved knaldende, ved dræbende Bomber, Mængder af enhver Alder og Tilstand forladte af deres kiereste og næreste Venner under Naturens sidste Krampetræk, Man tænke sig til denne gyselige Tilstand endnu den fra alle Sider truende Jldløs, den rædsomme Bragen af styrtende Boliger, Brængstede- og Saaredes Skrig, og den uophørlige Bulder af Skud og Knalden af bristende Bomber: - Og som om dette ikke var nok til at nedstaae det modigste Hierte, tænke man sig det forhøiet af den grumme Fiende ved at bruge Nattens skumle Mulm, til at indsende uophørlig afskudte, nep hørlig flyvende, uophørlig faldende Ødelæggelsesmidler - tænke man sig Koner og Børn bekrigede paa den bo digste Maade, ligesaafuldt som Soldaten og Borgeren, Rædsom, yderst rædsom er denne svage Forestilling, men nu tillægge man den Tanke, at disse saa gyselige Eiendigheder fremkom ikke fra en aabenbar og erklæret Fiende, - millunder Venskabs svigfulde Maske nærmede sig den engangenmskekiærlige, engang ædle Britte den neutralumistænkende Danskes fredelige Hovedstad; under det falske Paaskud af Selvopholdelse og tvingende Nødvendighed, og han alle Hævnens utallige Redskaber løs, paa en Nation forbunden med os ved de stærkeste Baand, og lige udmærket for Ærlighed og for Fredelighed. - Uimodstaaelte paatvinger Fornuft og Religion den Følelse, at den uvartiske alt Menneskekjøns Dømmer" vil kalde os til et strængt Regnskab for en saa skiændig Krænkelse af Retfærds og Menneskeheds hellige Love, Med alle vore ompralede Rigdomme kunne vi ikke afsone Drabet af de kjække Mænd, der faldt saa ærefuldt for deres fornrettede Fædreland. Men vi komme engang til at bøde, og det med de sværeste Renter, for det uretfærdige Ran af deres Flaade, og for den uretmæssige Plyndring af deres Vare og Krigsforraad. En Erklæring er udstedet, for at besmykke denne Daad, men ikke et eneste Beviis er anført, der kunde retfærdiggiøre vor uretfærdige Fremfærd i Hele Menneskekiønnets Stemme fordømmer øs, og den mest indgroede Afsky imod det fordømmelige Foretagendes Udtænkere og Tilskyndere kan ikke andet end indtage hver ærekiær Dansk Barm, Har den danske Regiering den mindste Hang til fransk Partie, vil vor Gierning nu fremme og hellige deres saa befrygtede Forening. Med et Ord: Bøde skulle vi, og det gaardt og snarligen! Deres o. s. v.