Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1791-03-22
J Gomersheim blev Aaret 1787 den 16de Jan. 2de Brødre henrettet. Deres Dødsstraf var frygtelig, men deres Forbrydelse var endnu frygteligere, thi de vare Fadermordere. Her er den græsselige Historie. Philip Peter Vogel, een der værende riig Jndvaaner, havde som Enkemand fuldkommen overdraget sit Huus, Gaard, Meubler og Jordegods, hvilket sidste allene bedrog sig til 12000 Gyldens Værdie, til begge sine Sønner, Philiv Peter og Daniel, begge mellem 28 og 30 Aar, og selv forbeholdt han sig 12 Dages Pløieland og 200 Mk. i rede Penge. Begge disse tige Bøndersønner vare ikke givte, fordi de af Stolthed ikke vilde tage nogen Bondepige i Landsbyen, men vilde have rige Piger. Derimod fik den gamle Mand, som efter Sandsynlighed kun havde en slet Pleie hos sine Sønner, Tilbøielighed til et andet Givtemaal, men til Ulykke faldt Valget paa hans Tienestepige. Dette uanstændige Givtemaal anstod ikke begge hans stolte Sønner, og de tilstod den gl. Mand ofte, at de vilde sette sig derimod, det maatte ogsaa koste hvad det vilde, men Faderen blev ved sit Forsæt, og bestemte den 28de Jan. til sin Bryllupsdag. J et Testamente fastsatte han 3 Dages Piøieland for sin Brud, de øvrige 9 tilligemed hans ikke ubetydelige Formue skulde tilfalde hans rige Sønner. Misundelse og Vindesyge, denne dobbelte Dragepugel have allerede udgydet mange Menneskers Blod, og her bragte de begge Brødrene til at berøve den Livet, af hvem de havde faaet deres. At en Pige - en Tienestepige skulde arve 3 Dages Pløieland af deres Faders Jordegods, og de herefter skulde kaldet denne Pige Moder, syntes at forvandle deres heele børnlige Følelse til Tigerblod. De kaldte fra nu af deres Faders forlovede Brud ikke andet end Mennesket: udstødte mod deres Livstifter de skammeligste Trudseler, og saade til hverandre: "Skulde det ved være nogen Under, om vi ryddede ham ud af Verden, som giør os saa meget Onde." Saadanne Helvedes Taler lode de falde i Overværelse af deres Bekiendtere, og andre, i blandt andet disse. Endnu ville vi probere noget, og dersom dette ikke gaaet godt, saa ville vi giøre noget, som den hele Verden skal ta om. Vores Blodgnister skulde funkte mod hinanden." - Det som de vilde probere bestod i et anlagt Spøgerie. De foranstaltede nemlig en Nat en forskrækkelig Allarm i Huset, og om Morgenen, fortalte den ene Søn den forskrækkede Fader med en antagen Søramodighed: "At hans afdøde Moder, havde ladet sig see for ham, havde grædt for ham, saa at han selv maatte græde." Den bedragne Gamle blev herover veemodig, udgydede Taarer og sagde: J Børn piiner og plager mig, saa at jeg tilsidst maa crepere. Da dette Bedragerie ile Skilde hielpe, som Faderen, hvilket var klart af hans Ord, havde indseet, skrede begge Uhyrerne til et personlig Angreb. En af dem traadde eengang med Raserie frem for ham, holdt ham den knyttede Næve for Ansigtet, og drev ham for sig omkring i Huset med disse Ord: Tal eet Ord, Du Gamle, som ikke behager mig." Herved søgte Uhyrerne at nøde Faderen til at bruge sin faderlige Myndighed mod dem, paa det at de i det ringeste maatte have et Skin af Retten til at forgribe sig paa hans Person. Men da den jamrende Fader taalmodig taalte de unaturlige Sønners Sprog saa fuldførte endelig Uhyrerne er Gierning, som enhver, der er Menneske, maatte ønske at være den eeneste i sit Slags. To Dage for det ansatte Bryllup, formaaede de Bruden at gaae ud af Huset med sin Rok. Da dette var skeet, kastede Tyrannerne uformodentlig deres gamle Fader til Jorden. Den ulykkelige Fader saae nu, at hans eneste Børn vilde handle mordisk med ham, bad veemodig om sit Liv, og da Morderne veed, bleve deres Raserie, gav han et sørgeligt Skrig fra sig. For at hindre dette Skrig, dreiede de ham et Tørklæde i Munden, og traadde begge disse dievelske Afskum af Mennesker med aabne Øine den hielpeløse, maalløse Fader i 3 Qvarteer med Knæerne for Bry, set, og qvalte ham saaledes til Døde. Nu da de saa Liiget ligge for deres Fødder, opvaagnede den grusomme Morders Samvittighed. De hylede og skreege jammerlig, og ønskede, at de igien kunde bringe deres qvalte Fader til Live. Alligevel bleve de mordiske Hænder paa ny forstærkede, de grove en Grav i Laden, kastede Liget derned, og bedække det med 60 til 70 Knipper Foeder. - Øvrigheden, som nu først var underrettet om Mordernes Trudseler, fatted. Mistanke paa Brødrene, og lode dem sette fast. Ott. Dage derefter bekiendte de deres blevelske Forbrydelse. De sadde fast i 18 Uger, men ingen af dem yttrede Forlængsel efter at see og tale med hinanden, rimelige viis skyede de at see hinanden i Ansigtet. Tilløbet af Mennesker paa deres Dødsdag var ubeskrivelig stort Dem blev først den høire Haand afhugget, derpaa bleve de fra oven udad radbrækkede, Haanden og Hovedet slukket over en Stelle, og Liigene parterede.