Berlingske Tidende, 1826-08-07
J Forsamlingen om Aftenen den 13de, var deres Antal ikke mindre talrigt, og den var ledsaget af samme Uorden. Alle talede. Jngen hørte. Fyrst Stchepin-Rostovski forfærdede sine Medvidere ved en Strøm af tomme Ord; Kornilovitsch, som neppe var ankommen til Hovedstaden, fortalte, at 100,000 Mand vare færdige i 2den Armee; Alexander Bestonies, svarede paa Jndvendinger af den unge Pousichin, (af Skandsegravernes Regiment til Hest) vi skulle idet mindste have et Blad i Historien. - Ja vist", svarede Pousichin, men dette Blad vil besudle den, og beskiæmme os. Da Baron Steinheil, mere og meere overbeviist om Selskabets Mangel paa Midler, desuden Huusfader, og derved mere end nogen Anden forfærdet over de øiensynlige Følger af oprørske Bevægelser, havde tiltalt Ryleiefmed de Ord: Er det muligt at De endnu tænker paa at handle, svarede denne: Ja, uden Tvivl, ja, vi ville handle Han sagde endnu til Fyrst Troubetzkoy, som begyndte at vise Frygt, Man maa døe paa een eller anden Maade, vi ere alle indviede til Døden. Han tilføiede, idet han viste en Copie af det Brev, som Underlieutenant Rostovtzoff havde sendt Deres Majestæts see, vi ere forraadte. Hoffet veed allerede Meget, men ikke Alt, og vore Kræfter ere endnu tilstrækkelige. "Kaar 1) Dette er Fyrst Obolenskys Udsagn, som tilføier, at Alt dette foregik i et exalteret Øieblik. Her ere Ryleieffs Bekiendelser: J Begyndelsen, sagde han, har jeg mere end een Gang sat mig imod, at Aahovski vilde efterstræbe Reiser Alexanders Liv, jeg har selv havt levende Strid med ham om denne Gienstand, idet jeg stedse søgte at berolige ham med den Forsikring, at i Tilfælde af Nødvendigheden deraf, vilde Selskabet ikke anvende noget anden Arm end hans dertil. Men denne Dag, pludselig sat i Uro ved muligheden af en Borgerkrig, tænkte jeg, at forat forebygge den, maatte man offre Keiserens Liv. Kahovskisiger derimod, at Ryleieff bestemte ham til et Foretagende af denne Natur, og at han vægrede sig derved, at iøvrigt Ryleieff og Alexander, Bestonieff ophøiede især de Jndividers Fornægtelse, som idet de offrede Selskabet ikke alene deres Liv men ogsaa deres Ære, bifaldt at udrydde hele den Keiserlige Familie, og som endeligen, selv i Livsstraffens Øieblik, vilde nægte at de vare optagne i Selskabet. De kaldte disse Jndivider de rene Opoffrede. Dog har Kahovski ved Confrontationerne tilstaaet, at Alexander Bestoujeff havde paalagt ham, da de befandt sig ene sammen, ikke at udføre det Hverv, som Ryleieff havde giver ham den 18de December. destederne ere sønderbrudter, sagde en Anden, vi kunne ikke skjule vore Sværd. Midt under disse Samtaler, disse Stridigheder, disse Udbrud fremkom nye skrækkelige Forslag. Man talede, men efter de Sammensvornes Udsagn, alene i Forbigaaende om at udrydde hele den Keiserlige Familie. Et Mord paa Deres Majestæts hellige Liv blev anseet som en Nødvendighed af Fyrst Obolensky, Alexander Bestoujeff og endelig af Fyrst Troubetskov, deres Dictator 1), der til samme Tid opmuntrede Dem til at skaane Storfyrst Alexander og udnævne ham til Reiser. Troubetzkoy har ikke fuldkommen tilstaaet dette Votum, men han nægter det ikke mere, i det han erklærede, at han ikke kunde gjøre sig selv Regnskab for sine Handlinger eller sine Ord, eftersom han var uden Eftertanke, og derfor ikke poper at kalde sine Medvideres Udsagn Paadigtelser. Pakoubowitscht 2) foreslog engang, da 5 af de Sammensvorne vare forsamlede, at man skulde trække Lod om, hvo af dem der skulde myrde Deres Majestæt. Alle iagttoge Taushed, da sagde han: Hvad mig angaaer, jeg paatager mig det ikke. Jeg har et godt Hjerte. Jeg har villet hævne mig, men jeg kan ikke være Morder med koldt Blod 3). Nogle af de Sammensvorne raadede til, at man skulde indskrænke sig til at arrestere Deres Majestæt og Deres ophøiede Familie. Steinheil anførste som Exempel Revolutionen i Sverrig 1809. Nyleieff gjorde Ende paa Debatterne, idet han sagde, at Omstændighederne vilde vise hvad man skulde gjøre. Han forlangte et Kort over Petersborg og en Plan over Vinterpalaiet. Dertil sagde Alexander Bestoujeff smillende: Den Keiserlige Familie er ikke en Knappenaal, den skjuler sig ikke, naar det er om at gjøre at arrestere den 4). De Sammensvorne vidste allerede bestemt, at Manifestet og Deres Majestæts Tronbestigelse vilde udkomme den følgende Dag, den 14de December. Den første Procurator Krasnokauski, Medlem af Selskabet i Syd, havde underrettet dem om, at Senatet skulde samle sig Kl. 7 om Morgenen for at aflægge Eed. Under Aften forsamlingen den 13de, havde Krasnokoveki besøgt Troubetzkov, og da han ikke havde truffet ham, havde han begivet sig til Ryleieff. Denne, ligesom ogsaa Kornilovitsch sige, at da han havde meddeelt dem denne Efterretning, tilføiede han : Gjør hvad J ville. Men Krosnovski tilstaaer ikke dette, og paastaaer at da han hørte siges omkring sig; Jmorgen aflægger man Eed, det er vort Signal, gjættede han de Sammensvornes Hensigter angaaende den 14de December, vilde underrette Regjeringen derom, og undlod det kun, fordi han ansaae Udførelsen deraf umuelig. De fornemste Deeltagere havde allerede meddeelt Selskabets simple Medlemmer deres Pensigter. 5) Der blev besluttet, at man 1) Steinheils Udsagn. 2) Tronbentøys og Ryleiests Udsagn. 3) Dersom man kan troe Ryleiest, føiede Arbonzoff alene til, at Jntet var lettere, end at dræbe Keiseren ved en Udgang af Palaiet. Pakonbomisse, gjorde ogsaa det Forslag, at bemægtige sig Vertshusene, tillade Plyndring, at reise Faaer i en Kirke, og lede den tøilesløse Menneskehob imod det Keiserlige Slot. Men selv iblandt Kjerven af Oprørerne, vovede Jngen at bifalde dette Forslag. Det blev eenstemmigen forkastet. Det er Ryleiefts Bekjendelse. Hakonbowitsch, som ganske har tilstaae, dette, tilføier, at i den paafølgende Nat, Klokken 3, angrede han det. Obolenske betræfter, at Ryleieff var den første, der med Varme med satte sig den Jdee, at man skulde bemægtige sig et Vertshuus for at beruse Soldaterne. a) Efter Ryleiefs Udsagn, tænkte Trondestor ligeledes paa at bemægtige sig Palaiet, uagtet Battenkoffs Ord. Hakoubowitsch og Arbouzoff paatoge sig dette Foretagende. De nægte det. Men, tilføier Ryleies, vi vilde alene bemægtige og den Reiserlige Familie, og have den i privat Fængsel indtil de Deputeredes store Forsamling, som skulde afgjøre alle dens Medlemmers Skjæbne. Jeg tilstaaer imidlertid, det faldt mig ind, at for den nye Regjerings Sikkerhed var det bedre at dræbe den Alle; men men jeg har ikke meddeelt Nogen denne yder, og siden har jeg slaaet den af Tankerne for igjen at komme til mine første Ha sigter. 5) Hos Fyrst Obolensky, hvor ogsaa Ryleieff befandt sig, vare om Aftenen den 12te December følgende Officerer af forskjellige Garderegimenter forsamlede: Lieutenant Suthoff af Grenadeercorpset, Underlieutenant Kojenmitoff af Regimentet Jamaillonsko, Lientenant Baron Rosen af Regimentet Finland, Fændrik Fyrst Odvienske af Hestegaden, Fændrik Aropdasleff og Lieutenant Annenkoff af Hestgarden, Lieutenant Arbouzoff at Gardemarinens Bataillon. Fyrst Obolensky tilkjendegav dem, paa Ditatorens og Directoriets Befaling, at de skulde bestræde sig for, paa den til Eedsaflæggelse bestemte Dag, at bringe saamange Soldater som muligt at deres Regiment til Oprør, og føre dem til Senatspladsen; og dersom dette ikke lykkedes, skulde de i det mindste selv personlig begive sig derden. simple Medlemmer deres Hensigter, 5 Der blev desluttet, at man rets Ar 2) Tronbentøys og Ryleiests Udsagn. 3) Dersom man kan troe Ryleiest, føiede Arbonzoff alene til, at Jntet var lettere, end at dræbe Keiseren ved en Udgang af Palaiet. Pakonbomisse, gjorde ogsaa det Forslag, at bemægtige sig Vertshusene, tillade Plyndring, at reise Faaer i en Kirke, og lede den tøilesløse Menneskehob imod det Keiserlige Slot. Men selv iblandt Kjerven af Oprørerne, vovede Jngen at bifalde dette Forslag. Det blev eenstemmigen forkastet. Det er Ryleiefts Bekjendelse. Hakonbowitsch, som ganske har tilstaae, dette, tilføier, at i den paafølgende Nat, Klokken 3, angrede han det. Obolenske betræfter, at Ryleieff var den første, der med Varme med satte sig den Jdee, at man skulde bemægtige sig et Vertshuus for at beruse Soldaterne. a) Efter Ryleiefs Udsagn, tænkte Trondestor ligeledes paa at bemægtige sig Palaiet, uagtet Battenkoffs Ord. Hakoubowitsch og Arbouzoff paatoge sig dette Foretagende. De nægte det. Men, tilføier Ryleies, vi vilde alene bemægtige og den Reiserlige Familie, og have den i privat Fængsel indtil de Deputeredes store Forsamling, som skulde afgjøre alle dens Medlemmers Skjæbne. Jeg tilstaaer imidlertid, det faldt mig ind, at for den nye Regjerings Sikkerhed var det bedre at dræbe den Alle; men men jeg har ikke meddeelt Nogen denne yder, og siden har jeg slaaet den af Tankerne for igjen at komme til mine første Ha sigter. 5) Hos Fyrst Obolensky, hvor ogsaa Ryleieff befandt sig, vare om Aftenen den 12te December følgende Officerer af forskjellige Garderegimenter forsamlede: Lieutenant Suthoff af Grenadeercorpset, Underlieutenant Kojermitoff af Regimentet Jamaillonsko, Lientenant Baron Rosen af Regimentet Finland, Fændrik Fyrst Odvienske af Hestegaden, Fændrik Aropdasleff og Lieutenant Annenkoff af Hestgarden, Lieutenant Arbouzoff at Gardemarinens Bataillon. Fyrst Obolensky tilkjendegav dem, paa Ditatorens og Directoriets Befaling, at de skulde bestræde sig for, paa den til Eedsaflæggelse bestemte Dag, at bringe saamange Soldater som muligt at deres Regiment til Oprør, og føre dem til Senatspladsen; og dersom dette ikke lykkedes, skulde de i det mindste selv personlig begive sig derden. skulde bringe Soldaterne til Oprør, ved at udtrykke Tvivl opCæsarowitsch's Renonciation; at med det første Regiment, som vægrede sig ved at aflægge Eed, vilde man forene det nærmeste Regiment, og saaledes fremdeles drage det ene efter det andet 1),man maa ogsaa røre Trommen, for at drage Folket tilsagde Fyrst Troubetkoy, i det han gjentog Batenkoffs Ord. Den blev desuden besluttet, at man skulde samle alle de Tropper man kunde, foran Senatets Palads, og at man i denne Stilling skulde oppebie de Forholdsregler, som Regjeringen vilde tage. De Sammensvorne og især Fyrst Troubetzkoy, som han selv bekræfter, tænkte, at Deres Majestæt, langt fra at bruge Magt imod Oprørerne, skulde strax give Slip paa Souverainitetens Rettigheder, og indlade Dem i Underhandling med dem. I dette Tilfælde havde de bestemt Følgende: 1) At Deputerede skulde sammenkaldes fra alle Gouvernementerne; 11) At der i denne Hensigt skulde publiceres et Senatsmanifest, hvori der skulde siges, at disse Deputerede havde at ved tere paa nye Love for Rigets Regjering. 11) Jmidlertid skulde en provisorisk Regjering indrettes, og der skulde kaldes Deputerede fra Kongeriget Polen, for at tage de nødvendige Forholdsregler til Vedligeholdelse af Statens Eenhed.