Viborger Samler, 1842-05-31
Tyrkiet. Fra Constantinopel haves Efterretninger, der gaae indtil den 5te Mai. Storveziren holder sig endnu paa sin Post; men Sultanens Svoger, Achmed Fethi, erholder daglig større Jndflydelse. J de sidste Dage havde man i Constantinopel udbredt det Rygte, at der fra St. Petersburg var ankommen til Porten en Depesche, hvori Storherren paa det alvorligste opfordredes til med Hensyn til Libanon=Anliggendet at føie sig i de 5 store Magters Villie, i Tilfælde af Portens Forkastelse af de 5 Magters Beslutning, skulde Petersburger Cabinettet være fremkommet med nogle Trudsler. En saadan Note er ei tilstillet Porten. Vel har den russiske Gesandt, Titow, erholdt nye Jnstructioner om det syriske Spørgsmaal, med det Betydende at meddele Porten disses Jndhold. Den russiske Gesandt anmodes om at meddele Porten det venskabelige Raad, at give efter i hiint Spørgsmaal; fremdeles udtales deri - i Portens egen Jnteresse - det Haab, at denne vigtige Sag saaledes vilde vorde endt paa en lykkelig og rolig Maade. Sproget er roligt, værdigt og høfligt. Trudsler omtales aldeles ikke, Modtagelsen fra Portens Side var meget god. Derimod har Porten kort for hine Jnstructioners Ankomst, tilsendt de russiske Gesandtskab en meget energisk Demonstration angaaende den Maade, hvorpaa den russiske Protection ydes. Nogle og tredive Armeniere, der laae i Stridigheder med Porten, havde forgjeves henvendt sig til flere Gesandtskaber, forat erholde Beskyttelse af disse; de henvendte sig derfor til den russiske Mission, der gav dem Passer til Odessa hvorhen de begave sig for efter nogen Tids Forløb af vende tilbage som russiske Undersaatter, og udfegte Kampen med Porten angaaende deres Pengeanliggender. Porten protesterer imod denne Handlemaade, og den har erklæret, at den stedse vil ansee og behandle disse Jndivider som Rajads. - Allerede for en Maanedstid sider havde flere af Drusernes Høvdinger indgaaet en Forbindelse, der ikke gik ud paa mindre end paa at afryste det tyrkiske Aag. Tyrkiske Auctoriteter ville vide, at de af fremmede Emissairer vare tilskyndede til dette Skridt. Druserhøvdingerne søgte nu ogsaa at vinde den anseete Maronit Schech Franzis i Bjergdistrictet Horan, for ved ham at bearbeide de andre Maronitfyrster. Denne listige Mand indlod sig med dem i Underhandlinger, som han listigen forstod at udhale, og forsikkrede dem, at han allerede havde vundet mange Maroniter for deres Sag. For at Tyrkerne ikke skulde blive opmærksomme ved deres hyppige Sammenkomster, overtalte han dem til skriftlige Forhandlinger, og forsynet med disse Vidnesbyrd oversendte han disse til Seraskieren, Mustapha Pascha. Denne indsaae af den ham tilsendte Correspondence sin egen og Omer Paschas farlige Stilling, og tog øieblikkelig de fornødne Forholdsregler. Han gav Nedschib Pascha i Damascus Underretning om Sammensværgelsen, og befalede ham med 5000 Md. at bryde op imod Horan, i det han foregav en Expedition for at inddrive de til Betaling forfaldne Afgifter. Commandanterne i Beirut og Saida erholdt Befaling til at holde deres Garnisoner marschfærdige og være paa deres Post. Ogsaa satte Seraskieren sig i Forbindelse med Mehemed Ali i Ægypten for at erholde Hjælp derfra, naar Nødvendigheden skulde byde det. Omer Pascha overdrog han med List at bemægtige sig de 8 Druserhøvdinger, om hvis Brøde han havde skriftlige Beviser hænde. Omer Pascha indbød Anførerne til sig; disse indfandt sig, men bleve under Maaltidet indesluttede af en Bataillon Tropper og fængslede. Hvad Maroniterne angaaer, da have disse erklæret sig for Tyrkernes Sag, og tilbudet Omer Pascha et Hielpecorps af 2000 Md. for at marschere imod Druserne. Omer Pascha har imidlertid afslaaet deres Tilbud. Efter Leipz. Alla. Zeit., som man iøvrigt sjelden kan fæste Lid til, skal Thorvaldsen temmelig afgjort og bestemt have fattet den Beslutning ikke mere at forlade Rom. J det mindste – tilføies der dog – skal han have erklæret, at han paa ingen Maade vil gjøre Tilbagereisen til Lands; hvis han derfor skulde vende tilbage til Danmark, vilde han gjøre Reisen med den til at overføre hans Konstskatte bestemte Fregat. Men hvem vil troe, at den kraftige og arbeidsomme Konstner vilde beslutte sig til en saa langvari og kjedsommelig Reise? Under sit Arbeide er den store Konstner paa ny bleven ung igjen. Fra den tidlige Morgen indtil sin sildige Spisetid, sædvanligviis Kl. 5 om Eftermiddagen, er han uafladeligen beskjæftiget med at modellere. Hvad han skaber, opvækker almindelig Beundring, dog tilfredsstiller han aldrig sig selv. Saaledes har han nylig ganske omarbeidet og væsentligen forandret den skjønne og saa almindeligen beundrede Gruppe af de 3 Gratier, paa hvilken han har faaet en Bestilling i Marmor. – Jdet ve saaledes have refereret ovennævnte Tidendes sig selv til modsigende Beretning, maae vi tilføie, at der ikke er senere passeret Noget, der kunde lede til at antage, at vor store Konstner havde forandret sin tidligere, af os meddeelte Beslutning at vende tilbage til Fødelandet, naar han havde bragt sine Sager og Arbeider i Orden, om ikke endnu i in(Dag.) deværende, saa dog i næstfølgende Aar.