Københavns Adresseavis, 1769-06-07
Som en Aarsag til Jslands slette Tilstand kan for den største Deel have Sted. Jndbyggernes Ukyndighed i Mechaniske Kunster, især i alle de Haandværker, som et Land behøver, til at kunde begaae sig, efter Verdens nærværende Tilstand. Vel er sandt, at mange af Jslændernes Arbeyder vise de allerlykkeligste naturlige Gaver til mechaniske Kunster; men, i Mangel af Læremester, vanhældes de ofte ved adskillige Feyl. Deres beste Arbeyde er i de ringere Metaller, Kobber, Jern, Tin og Messing; i Guld slet intet; i Sølv kun maadeligt. Snedker=Arbeidet er det beste, dog ikke at ligne mod Fremmedes, naar man undtager 3 eller 4, som har lært Udenlands. Alle de Kunster, som Fremmede bruge til at berede Skind, ere aldeles ubekiendte, og derved spildes Landet al den Fordeel, som det kunde trekke, af dets store Overflødighed af ypperlige Huden og Skind af Horn Qvæg og Heste, af Faar, Gieder og Ræve, ja Brugen bliver kostbarere, i det Skindene bruges raa, og naar de ere blevne haarde, kun udblødte i Vand; og omde beredes paa Landets Viis, kan sligt ikke skee uden med stor Møye, og endda meget ufuldkommelig, da man ey haver Feldthereder, Garver eller Skomager, ja ikke engang nogen, som kan lappe en Skoe. Uld=Arbeidets Nytte forspil des for det meste ved Mangel af Kyndighed i Farveriet, i det en stor Mængde af den Uld, som Landet bringer frem, sælges til de Handlende, enten raa, eller i grovt Arbeide med naturlig Farve, for overmaade ringe Priis, hvorimod man kiøber fremmede Klæde Vahrer af slettere Uld, og fast ligesaa grove, for femdobbelt Priis, ellene for Farvens Skyld Landet mangler Have Dyrkning, da dog hvert Sogn haver en stor Mængde Fattige, dygtige i det mindste til nogen Tieneste derved, som det maae føde, ofte til største Byrde. At det og haver tienlig Jord dertil, er forsøgt af Lauriz; Gottrup og Gigle Magnussen Sysselmand i RangervalleSyssel, skiønt denne ofte mistede en stor Deel af Afgrøden, formedelst hans Arbeydsfolkes Utrostab. Jngen af Almuen forstaaer at saae Korn, ingen at virke Salt. Begge Deele kunde dog skee, og ere skeete før, saa længe Huusholdning Kunsten var endnu i nogen Drift. Der er og ikke lettelig noget, som meer trykker de fleeste, end Mangel af Korn og Salt, eller dog Korn=Vahrenes Kostbarhed. Fiskeriets Drift haver og en store Feyl. J Floder eller Søer drives det ikke nær med muelig eller fornøden Jver. Jsær fattes baade Kyndighed og Omsorg for at fange og virke Flyndre og Sild, hvoraf dog alle Fiorde ere ofte ligesaa fulde, som de vare 1697, da den Danske Kiøbmand Peder Andersen fangede i kort Tid saa stor en Mængde Sild, at han for den stør ste Deel oprettede den Skade, med hvilken samme Aars Qvægdød truede hans Handel. Krabbe= og Østers Fangst agtes modbydelig, da dog næsten alle Strande vrimle af dette Slags, og Jndbyggerne ofte imidlertid lider Mangel paa Føde. Det gangbare Fiskerie paa Haver gaaer og i mange Henseender alt forkummerligt til; Jndbyggerne ere ikke tilstrekkelig kyndige i at bruge Seyl, naar Vinden falder skraa eller noget imod, altsaa, naar Vinden ikke vil føye, maae de enten sidde hiemme, eller dog kaste sig i øyensynlig Fare ved at gaae ud, da de kun have Aarerne at stole paa. De kunde derfor ikke bruge, uden alt for smaa Baade, som kunne roes, og naar der da paakommer endog ikkun et middelmaadigt Uveyer, maae de enten forgaae, eller kunne dog ikke gaae langt ud paa Havet, hvorfor og deres Fangst mestendeels mislykkes, saa ofte Fisten forlader Landet og søger Dybet. Dette skeer i sær meget ofte om Foraaret, da de mange Engelske og Hollandske Fiskere, som sværme om i det Jslandske Hav, lokke, ved at kaste over Bord Jndvoldene af deres fangede Fisk, fra Landets Fiorde og Strand=Bredder, baade Hav Torsk og Helle=Flynder, just det Slags Fisk, som Jndbyggerne fornemmelig søge, men som de herved settes ud af Stand til at kunde forfølge, da endog deres største Baade ey kunde uden Vare holde Søen Natten over, langt mindre flere Nætter i Rad, uden det skulde være i Sommeren i Junii og Julii Maaneder, medens Natten er lys, og endde kun i stille Veyr. Vel tilsiger Nødvendigheden at bruge store Baade, paa visse Steder, hvor Fiskeriet fornemmelig drives, om Vinteren og Foraaret, da man jevn lig kan frygte for Storme og Uveyr; men Ukyndighed i Sepladsen betager dog en stor Deel af disses Brug, i det de maae belæsses med alt for mange Roers=Karle, de middelmaadige indtil 10, de større indtil 12 og derover, foruden Formanden; endda ere de ikke engang sikkre, ved denne sterke Bemanding, om der paakommer Uveir, da al deres Redning beroer ene paa Aarerne, og deres Armee, uden Hielp af Kunsten. Saaledes forspildes her alt for mange Menneskers Arbeide, man kan og ikke bruge hertil uden udvalgte Folk; og om disse forulykkes, lider Landet en ubodelig Skade, som 1685, da en eneste Storm skilte 70 af de beste Fiskere ved Livet. (Dette er taget af Hr. Professor Erichsens Udtog af WidalinsAfhandling om Jslands Opkomst, kaldet Deo, Regn, Patriæ. (Til Gud, Kongen og Fædernelandet) samt nogle andres af samme Jndhold, anvendt paa nærværende Tider, og oplyst ved Beregninger over den Jslandske Handel og nye Jndretninger, som findes tilkiøbs i Sorøe hos Forfatteren, og i Kiøbenhavn hos Studiosus Erichsen paa Regentzen i 3die Gang No. 8. Exemplaret koster paa Trykpapiir 3 Mk.