Den Vest-Sjællandske Avis, 1836-02-20
Den schweitzeriske Konsul i Mexiko er bleven dræbt af Røvere. - Man har faaet Efterretninger fra Nyeyork af 21de Januar. Præsidenten for de forenede Stater havde den 18de tilsendt Kongressen Budskab angaaende Forholdene til Frankerige, ledsaget af 15 Dokumenter, som indeholde Hr. Bartons Korrespondence med Hertugen af Broglie; hvoraf sees, at den franske Regiering ikke vil opfylde den afsluttede Traktat uden foregaaende Erklæringer fra den nordamerikanske Regiering, hvortil den endog vil foreskrive Formen, og hvorpaa denne ikke kan indlade sig. Præsidentens Budskab som er forfattet i en Tone, som søger at sætte Sagen i det ugunstigste Lys, fraraader at give efter, raader til Fiendtlighed og foreslaaer at man for det første skal forbyde Jndførselen af franske Produkter, og at franske Skibe maae indløbe i nordamerikanske Havne, og forlanger desuden anseelige og hurtige Penge Bevilgninger til at udruste Marinen og tilat befæste Kysterne. Overhovedet er Budskabet meget vidtløftigt og meget krigerisk, men det har allerede prøvet megen Modsigelse i Senatet, og i England troer man slet ikke paa Krigens Udbrud; thi man mener, at naar den engelske Regierings Mægling kan blive anbragt, saa vil den hele Tvist snart blive bielagt. Jmidlertid har dog dette krigeriske Budskab gjort en stor Sensation. Hr. Calhoun yttrede vist med Grund i det amerikanske Senat, at man ikke skulde holde det for mueligt, at to saa mægtige og frie Nationer skulde kunne indvikles i Krig med hinanden for en saadan Ubetydelighed; han sagde ogsaa, at Præsidentens Budskab var saaledes stilet at det maatte befordre Krigen. Man veed at det franske Ministerium blev nødt til at forlange sin Afsked fordi en Majoritet af to Stemmer i de Deputeredes Kammer antog Rente reductionen af Statslaanet, i hvilken Ministeriet, ikke vilde indvilge; de erkiendte at Operationen var i sig selv rigtig, at den kan i Tiden blive gavnlig; men de erklærede sig kun imod den i nærværende Tidspunkt, som for stor og omfattende, for resikeerlig for Statskrediteen, uden dog at tilveiebringe en saameget stor Fordeel. Disse Grunde bleve udførligt udviklede af Jndenlandskministeren Hr. Thiers, som tillige fremkom med de mærkværdige Ord: at der gives andre Grunde mod for Tiden at foretage denne Operation, hvilke han, som Medlem af Regieringen, maatte fortie. Forhandlingerne om de forenede Staters Fordring til Frankerige tiente ret til et Beviis paa hvormegen Ulempe der kan opkomme af en Forening af manges Raad, som skal træde istedet for en Regiering der formaaer at overskue de inden og udenlandske Forhold i Forbindelse med hinanden, og til at blotte de repræsentativeStatsforfatningers svage Side, denne Saa kan maaskee tiene til et nyt Exempel derpaa. J London skildres i det mindste den franske Regierings Stilling som vanskelig, da der, foruden de nærværende Ministre, findes faa praktiske Statsmænd i Kammeret. Man maa troe at det forholder sig saaledes, da Kongen, sem ved sine Ministres Forlangende, om at faae deres Afsked, blev nødsaget til at see sig om efter et nyt Ministerium, hidindtil ikke har kunnet faae det udnævnet. Det ene Rygte har om denne Sag siden afløst det andet. Den sidste Efterretning man har fra Paris er af 10de Februar, og er bragt over London, ifølge samme skal Hr. Dupin være udnævnt til Konseilspræsident og Seglbevarer, Greve Flahault til Udenlandskminister, Marskal Molitor til Krigsminister, Hr. Gauthier til Finantsminister, Greve Montalivet til Minister for det Jndenlandske Hr. Passy til Minister for Handelen, og AdmiraRosammel til Marineminister og Hr. Sauget til Minister for den offentlige Underviisning. Saameget er vist, at Hr. Dupin og hans Venner Passy og Sauzet have hyppige Konferencer med Kongen, Tierspartiet synes saaledes at skulde afløse det Doctrinaire. Hr. Humann har vægret sig ved at træde ind i det nye Ministerium, da han ikke vil drage nogen Fordeel af sine Kollegers Fald. Det synes som at Kongen har ved dette vigtige Anliggende raadført sig med den gamle Fyrste af Talleyrand, som nu er kommet sig Jfølge Beretninger fra Algier var Marskal Clauzel rykket den 15de Januar ind i Staden Tremecenmed 5000 Mand til Jndvaanernes store Glæde. Marskallen beskjæftigede sig strax med at organisere Provinsen, og udnævnede en Bei. Paa Tilbagemarschen skal han dog have havt en heftig Fægtning med Abdel Kader, hvorved Emiren blev haardt faaret og to af hans Høvdinger dræbte.