Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1775-12-18
Vor synderlig Bevaagenhed tilforn, Da J. udi Skrivelse til Vores Danske Cancellie, som Os allerunderdanigst er bleven refereret, have forestillet, at de i Vor Kiøbstæd Bergen Almisse søgendes Antal vilde formodentlig blive forringet, naar disse forud vare underrettede om, at, hvad de efterlod sig, skulde, om de end havde LivsArvinger, tilfalde Fattig Cassen, og det ei blev dem tilladt, paa anden Maade, end som Fattig Liig at begraves, hvorved Fattig-Casserne og kunde erholde nogen Tilvext, og deraf tillige lettere udfindes, hvem af de Almissesøgende, der virkelig til Almisse ere værdige. Saa give Vi Eder hermed tilkiende, at vi, efter Eders derhos gjorte Forslag, allernaadigst have funden for godt, følgende at anordne og befale: 1) Alt det, de til Almisse antagne Lemmer, sig maatte efterlade, skal, om de end have LivsArvinger, tilfalde Fattig-Cassen, til hvilken Ende Skifte-Forvalterne af Ober-Commissionen skal strax tilstilles en Liste paa alle Lemmerne, og ved hver Maaneds Udgang, Af- og TilgangsListe, hvorimod Skifteforvalterne skal være forbundne, saa snart noget Dødsfald af Almissenydende indfalder, at tilkiendegive det for det Sogns Fattig Forstander, hvortil den afdøde Lem henhørte, som da skal møde for at iagttage Fattig Cassens Tarv. 2) Naar noget Lem til Almisse antages, skal det Sogns Forstander, ved Rodemæsterne, nøie lade undersøge og optegne, om og hvad den antagne kunde være eiende, hvilken Optegning af Forstanderne i Ober-Commissionen skal indleveres; Skulde det da befindes, at saadant Lem enten havde Huus, Arv eller andet, Gangklæderne undtagen, maa den vel deraf høste Frugten, men hverken sælge, pantsætte, eller til andre, i nogen Maade, overdrage det, da saadan Salg eller Pantsættelse ei skal kunne hindre Fattig-Cassen fra, ved saadan Almisse-Lems Afgang uden Vederlag at tiltræde, hvad Lemmet; ved Antagelsen af Eiendomme og Arv var eiende, hvorfore og, paa det enhver kand vide at tage sig vare, skal en Liste paa alle Lemmernes Navne, samt det Sogn, hvorudi de opholde dem, udi de bergenske Adresse-Contoirs Efterretninger indrykkes, og ved hver Maaned, Af- og Tilgangs Listen. 3) Dersom og en Almisse-Lem tilfalder, Arv, maa samme ei til Almisse-Lemmer, eller til nogen dens Forvandte, men til Fattig-Cassen. af Skifteforvalterne erlegges, hvorimod den Almisse Lem, som Arven saaledes egentlig er tilfalden, skal, foruden den sædvanlige Uddeeling, nyde Renten af den tilfaldne Arv, hvor ubetydelig Arven end maatte være. 4) Alle i Almissen deelagtig blevne Lemmer maa ei tillades, paa anden Maade, end som Fattig-Liig at begraves, omendskiønt deres Venner ville bekoste dem en hæderligere Begravelse. Naar i øvrigt noget videre, i Henseende til Fattig-Væsenet, skulle eragtes fornøden at foranstalte, og der er periculuminmora, maa det være Eder tilladt at føie den i saa Maade fornødne Anstalt, dog haver J strax derpaa at tage Vores allernaadigste Approbation; Derefter J Eder allerunderdanigst have at rette, og Vedkommende sligt til Efterretning at tilkiendegive. befalende dig Gud. Skrevet paa Vort Slot Christiansborg udi Vores Kongelige Residence Stad Kiøbenhavn den 16de Novembris 1775. Under Vor Kongelige Haand og Signet. CHRISTIAN. R. D. Thott. Luxdorph. P. Aagaard. Lurdorph. P. Aar at Til Stiftbefalingsmand Christian de Schouboe og Biskop, Doctor Theologi Hr. Eiler Hagerup, anlangende, at alt det, de til Almisse antagne Lemmer i Bergen efterlade sig, skal, om de end have Livs Arvinger, tilfalde Fattig-Cassen, med videre. In fidem. E. HANorSenovres.