Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-08-28
Til Redacteuren af Dansk Folkeblad, Hr. Magister D. G. Monrad. J Anledning af, at det foreløbige Beslag, som var lagt paa Dansk Folkeblad No 2223, er blevet stadfæstet af det kgl. danske Cancelli under 15de d. M. med Hensyn til det politiske Jndhold af den i bemeldte N indeholdte Artikel, betitlet: den russiske Prindsesse og det skandinaviske Samfund. - har D. V., i Skrivelse af 16de d. M., ved at fremsende et Revisionsaftrykaf ovennævnte N af Folkebladet, ønsket at erfare Skriftcomiteens Mening saavel angaaende Beskaffenheden af den undertrykte Artikel, som om, hvorvidt Artikler af politisk Jndhold i Fremtiden bør holdes ude af Folkebladet. Samtlige Medlemmer af Skriftcomiteen kunne, efter omhyggelig Prøvelse af den indsendte Artikel, ikke andet end holde sig overbeviste om, at Lovlig heden af samme vilde være bleven erkjendt af Landets Domstole, dersom den var bleven undergiven sammes Prøvelse i Henhold til Pl. af 2den Octbr. 1810, der alene forbyder de uprivilegerede Blade, Meddelelsen af politiske Nyheder og Efterretninger" og til Rescr. af 10de April 1836, der alene indskjærper Overholdelsen af dette Forbud, med Tilføiende, at dette gielder, enten Efterretningerne ere optagne af fremmede Blade eller bestaae i bemærkninger og Raisonnements, – saavelsom efter enhver anden bestaaende Lov for Pressens Brug Og ligesom Skriftcomiteen troer at turde yttre naturligviis uden at dermed dens enkelte Medlemmer erklære sig samstemmende med Forfatterens enkelte Anskuelser –, at der er Grund til at beklage at en Artikel, lige fortrinlig i Henseende til Tanke, og til Tankens Form, er bleven forholdt det læsende Publicum, saaledes maatte den ansee Borgerne i en Stat, i hvilken en Artikel af denne Beskaffenhed havde Loven imod sig, for at være langt fra at nyde den Frihed i Pressens Brug, der er Hovedmiddelet til at fremme almindelig Jndsigt i de statsborgerlige Anliggender og en selvstændig Nationalitet. Heraf følger allerede Svaret paa det andet af Dem fremsatte Spørgsmaal: om Skriftcomiteen ei ønsker, at De skal optage Artikler af politisk Jndhold, selv naar disse fornuftigviis maa ansees at være ligesaa lidt stridende mod Pl. 2den Octbr. 1810, som nogen anden af Hs. Majestæt given Lovbestemmelse. Til den rette Brug af Trykkefriheden hører ogsaa den fulde Brug af den Frihed, der er indrømmet ved Lovgivningen. Men det er ved ingen Lov formeent Dagblade og Journaler, at behandle Æmner af politisk Jndhold, og af Folkebladet kunde man mindst tænke paa at ville udelukke det Stof, hvis Behandling er af saa stor Jnteresse og Betydning for Folkets nationale Udvikling. Derimod er det bekjendt, at det kgl. danske Cancelli har ved flere Leiligheder opstillet Fortolkninger af den ovennævnte Placat, ved hvilke det deri indeholdte Forbud har erholdt høist betydelige Udvidelser; og det er ligeledes bekjendt, at Collegiet antager, at Spørgsmaalet, om en Artikel maa erkjendes som lovlig eller ulovlig efter denne Placat og det senere kgl. Rescript, ikke henhører under Domstolenes Afgjørelse, og derfor hverken anseer sig forpligtet til at forfølge et af denne Grund gjort Beslag ved Lov og Dom, eller tilsteder Den, som troer sig forurettet, at faae Spørgsmaalet afgjort ved Domstolene. Under saadanne Forhold kunde der synes at være ganske andre og flere Hensyn at tage for en Forfatter eller Redacteur, end til de bestaaende Love. Men naar denne Tingenes Stilling maa erkjendes at være saadan, som den roeskildske Stænder-Comitee har betegnet den i sin Betænkning af 1838. at det, efter de ved Cancelliets Fortolkninger givne Udvidelser, ikke er let at indsee, hvad der ikke skulde kunne inddrages under Begrebet og politiske Nyheder og Efterretninger", saa vilde det allerede af denne Grund være forgiæves, ved Folkebladets Redaction at ville søge Forholdsregler, der kunde sikkre mod Jndgriben fra den administrative Øvrigheds Side. Men det maa endvidere erkjendes, saaledes som den nysnævnte Stænder-Comitee har udtrykt sig: at man, ved Anvendelse af hiin Placat, udøver en formelig Censur over de ikke privilegerede Blade, som efter Lovgivningen ingen Censur skulde være undergivne, og saaledes undergraver det, der efter Alles Erkjendelse udgjør Fundamentet for vor Trykkefriheds=Lovgivning, og udsætter Forfatterne for al den Vilkaarlighed, som Overholdelsen af det i Forordningen 27de Septbr. 1799. etablerede Princip, at det alene er Domstolene, som have at afgjøre, om Nogen har overskredet Trykkefrihedens Grændser, ene kan forebygge." Ganske i Overeensstemmelse hermed have de roeskildske Stænder i 1840, i deres Andragende om Forandringer i Trykkefriheds-Lovgivningen, yttret sig om den her omhandlede Fremgangsmaade, som en Forholdsregel til, i det Ubegrændsede at aabne Veien til administrative Reglers Anvendelse, og de viborgske Stænder af samme Aar have udtrykkelig andraget paa at det maa vorde indskærpet alle Vedkommende, at ethvert Beslag, som ikke ophæves, uden nogensomhelst Undtagelse skal undergives Rettens Prøvelse. Skulde nu end den fortsatte Optagelse i Folkebladet af Artikler af politisk Jndhold have den i sig selv lidet ønskelige Følge, at en Beslaglæggelse nu og da finder Sted, saa formener Skriftcomiteen paa den anden Side, at gjentagne Erfaringer af den Skjebne, for hvilken Journalisterne ere udsatte under den nu gjældende Praxis, ville bidrage til at give den Erkjendelse større Vægt, af hvor stor Vigtighed det er, at der ikke i en eller anden Retning gjøres Jndskrænkning i den Betryggelse mod vilkaarlig Behandling, Domstolene skienke Statens Borgere, og Haabet tør, efter dens Formening, ikke opgives, at det vil lykkes denne Erkjendelse igjennem Folkets Organer at gjøre sig gieldende hos Kongen.