Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-02-25
(Jversens Avis.) Befordringsvæsenet nærmest Christiania. (Af utrykte Reisebemærkninger i Aaret 1805.) En af de første Betingelser ved en Egne og et Lands Fremskriden i oeconomisk Cultur, Omhue for brugbare Veie, er opfyldt ved Veien mellem Christiania og Drammen. Den kom fuldkommen i Stand ved Enden af Aaret 1805, da først en ordentlig Vei nedad det Field, der skiller mellem Asker og Lier Præstegield, den Strækning som er bekiendt under Navn, Paradis Bakkene, blev færdig. Men Veien er dog kun til for Communicationens eller Samfærselen, det er Befordringsvæsenets Skyld. Betingelsen er altsaa enten kun halv opfyldt, eller til ingen fyldest Nytte, saalænge der ei er hensigtsmæssigen sørget for Befordringsvæsenet. - Af nedenstaaende Skildring vil dette nærmere oplyses: Veien langs Christianiafjorden, eller i liden Afstand fra samme løber gjennem Asker og Lier Præstegielde, Egne som af Naturen ere meget vilde og bjergige, men kun ved drivtig Benyttelse af de adspredte Jordplettet, som kunne modtage Cultur, alligevel saare skjønne. Saa adspredte ere imidlertid de opdyrkede og beboelige Pletter, at man af denne Vei, som er den ene og den maaskee stærkest befarne af Landeveiene til Norges Hovedstad, ikke har kunnet anlægge Skiftested nærmere end paa Ravnsborg i Asker Sogn, 3/4 Miil norsk, det er over halvtredie danske Mile fra Staden, en Vei, som, da den har mange meget bratte Steder, er meget for lang for en Station, især med saa slette Heste, som de man almindeligen faaer fra Christiania. Endda er der paa Ravnsborg ei Heste at skaffe uden fra et District af omtrent 3 Miles Gjennemsnit, hvorved det skeer, at den Bonde, som skal skyde maae undertiden bringe Hestene fra sit Hjem 1 1/2 norske, det er netop to danske Mile til Skiftestedet. Uagtet det er den almindelige Regel, at der skal skaffes de Reisende Befordring i det seneste en Time efter Ankomsten; saa er det tydelig, at dette i et saadant Tilfælde er umueligt, da Skydskafferen som skal tilsige har 2 Mile, ofte af høist besværlige Skov- og Fieldstier, til den skydsende Bonde, og denne efter at have opsøgt og hentet sine Heste i en viid Fieldgræsning, ligesaa langt tilbage. Dersom nu den Reisende har blot 1/4 eller 1/2 Miil at reise, saa faaer Bonden, a 16 s. pr. Miil, 4 s. eller 8 s., for at reise 3 1/2 til 4 norske, er 5 1/4 til 6 danske Mile, saadanne Veie med sin Hest. Endog til Christiania er Betalingen for al denne Færsel for Bonden kun 28 s., medens Bykjøreren, som intet spildt Trin giør, faaer 2 1/2 Gang dobbelt saa meget og mere; det hielper lidet, mod det ubillige heri, efter denne Egns locale Beskaffenhed, at Skydsen nu er endog fordoblet. De Reisende maae, om det skal blive dem mueligt at skaffe dem Skyds, bestille den en Dag forud, i manglende Fald maae de accordere sig Befordring hos Giestgiveren, der naturligviis betinger sig en Betaling, som han kan være skades med. Da han imidlertid ikke har nogen Forpligtelse til at skydse, heller ikke dertil er berettiget, saa holder han og dertil ingen Heste. Det er da kun med hans Brugsheste han kan tjene en enkelt forlegen Reisende iblandt. - Da dette nu er saa som det er, saa seer man heraf blot den høie Nødvendig, hed af, at Befordringsvæsenet i en saadan Egn sættes paa en anden Fod. At dette kunde skee, ved at skaffe Vognmænd ansatte, der, som i Stæderne, med egne Heste, eller dem de skaffe sig fra Omegnen, forrette Skydsen, derom ere mange Sag- og Stedkyndige enige. Forslaget skal og være opkastet, men ved Tilfældigheder, blevet uden Afgjørelse. - De, der kjende General=Postamtets høit hæderlige Virksomhed for dette Anliggende, siden den Tid det fra Dannemark er samme betroet, sukke med Længsel efter at det og maatte for Norge komme under dette Departements virksomme og kloge Bestyrelse. (Hand. Tid.) Ogsaa Asker Præstegields Jndvaanere høitideligholdt Norges Nationalfest d. II Dec. paa en saare værdig Maade. Formanden for Asker Præstegields Vel lod igjennem Selskabets Agerdyrkningscommissarier og ved Lysning fra Prækestolene bekjendtgjøre, at en Høitidelighed skulde anstilles i Asker Hovedkirke, og indbød til den Ende ikke allene Selskabets Medlemmer, men og enhver Bonde familie, som ved Opfordring til Universitetets Understøttelse havde ydet sin Skjerv, til at deeltage i denne Fest, der skulde paa samme Dag finde Sted i Selskabets Forsamlingsted i Sandvigen. Omtrent 100 Personer tegnede sig til denne Høitid. D. HI Dec. f. A. Kl. 11 om Formiddagen mødte Selskabets Medlemmer i Præstegaarden, hvor en Frokost var anrettet. Kl. 12 gik de forsamlede til Kirken, som allerede var opfyldt med en uoverseelig Vrimmel af Mennesker. En Symphonie, opført af de Barumske Jægeres Musikcorps, under Anførsel af deres Lærer Hr. Thuesen, aabnede Festen. Efter denne blev en Choral, No. 436 i den evangel. christelige Psalmebog, afsjungen af Drenge og Piger fra Bærumsværkets Skole. Sognepræsten besteg derpaa Prædikestolen og holdt en Tale over hvad Jndflydelse et Universitet i Norge kan have endog paa Landalmuens Tarv. Da Talen var tilende, istemmede Drenge- og Pigechoret Psalmen No. 437, under sagte Accompagnement af Jnstrumenter, og Kirkehøitideligheden endtes med et skjønt musicalsk Finale. Fra Kirken begav man sig til det andet glade Samlingsted i Sandvigen. J tvende jevnsides Sale var anrettet et tarveligt Maaltid, hvor der under glade Sange udbragtes Skaaler for Hs. Maj. Kongen, Hs. Maj. Dronningen og det vordende Norske Universitet. Ved hver af disse Skaaler løsnedes Canoner, efter et tre Gange gientaget eenstemmigt Hurra. EfterMaalciort blev Husets hele øverste Etage illumineret. Kl. 8 om Aftenen begyndte Dansen. Formanden aabnede Ballet med een af Bygdens hæderlige Bønderkoner. Et Aftensmaaltid afbrød Dansen for en kort Tid, og den blev igjen fortsat i bestandig Blanding med glade Bønderpiger og de raske Bønderkarle indtil Kl. 4 om Morgenen, da alle skiltes ad, fulde af Tilfredshed over denne Dags mange og festlige Glæder og over Anledningen, der skabte dem.