Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-05-28
J Taschenbuch der Liebe u. Freundschaft gewidmet for 1808 fortælles følgende Anecdote. Under sit Ophold i Militairskolen i Brienne pleiede den unge Bonaparte at kjøbe Frugt hos en bestemt Frugthandlerske, som ogsaa borgede ham, naar han ikke var ved Penge. Gielden kunde ofte beløbe sig til nogle Rigsdaler. Nogle Maaneder efter sin Kronning kom Napoleon paa sin Reise igjennem Brienne. Han griber til sin Tegnebog, gjennemblader den, nævner et Navn, og forlanger at vide, hvor den, der hedte saaledes, boede. Kun en eneste af følget maa ledsage ham, og de komme nu ind i en fattig Hytte, den forfaldne Dør til et snævert Værelse aabnes, en Kone og to Børn, sysselsatte med at tillave Aftensmaden, knælede ved Caminen, i hvilken en sparsom Jld luede. Kan jeg faae noget at spise her spurgte Napoleon. En Suppe er alt hvad vi have - dog jeg erindrer, i Haven ere nok Melonerne modne." Godt, svarede Keiseren: "jeg vil vente derpaa. Melonerne blive hentede, og medens Konen er i Færd med at lave Suppen, som koges i Stuen, spørger Napoleon, kjender De Keiseren, som ventes her i Nat:" – 9 a Det er rigtig nok længe siden; jeg har ikke seet ham siden han kom bort fra Militairskolen her. Den Gang pleiede han ikke at kjøbe Frugt af nogen anden end af mig." Har han da ogsaa altid betalt rigtig!" – 9 a – men Suppen bliver kold." Kan Du see, at Da har en slet Hukommelse," tog Napoleon Ordet: "og at Du holder slet Orden i Dine Bøger, Jeg er Bonaparte, og har søgt Dig op, for at betale min Gield. Femten hundrede Franker bleve Konen strax udbetalte i Guld, og hun var nær ved at dagne for Napoleons Fødder. - Man give befaling, sagde Keiseren: "at dette Huus strax nedrives og et nyt opbygges, som fører mit Navn. Du bliver Eier af dette Hotel, og paa intet andet Sted vil jeg boe, saa ofte jeg kommer til Brienne. Dine Børn blive under min Forsorg. Frugthandlerskens Datter er virkelig bleven meget haderlig forsørget, og Sønnen bliver paa Keiserens Bekostning opdragen i samme Militairskole, hvori Napoleon har faaet sin Dannelse. J Neisse blev nylig en Fransk Sergeant indqvarteret hos en Borgerkone. Konen ventede næste Dag til Kl. 10 om Formiddagen, at han skulde komme ned og tage sin Frokost. Da han ikke kom, gik hun op til ham paa hans Kammer og fandt ham her siddende overende i Sengen. Han græd som et Barn og vilde i Begyndelsen ikke tale. Endelig spurgte han Konen, hvor hun havde faaet de Lagener fra, som han laae paa Hun svarede, at hun havde kjøbt dem af en afskediget Preussisk Husar. Konen maatte følge ham hen til Husaren, og paa Spørgsmaalet, hvor han havde faaet Lage nerne fra, svarede denne: jeg har faaet dem som Bytte, i det forrige Franske Feldttog i Champagne. Erindrer Du Dig endnu, spurgte Franskmanden: "Drengen, der vred sine Hænder, bad dig for Himlens Skyld, at handle menneskelig og i det mindste at lade mine Forældre beholde Sengeklæderne?" Husaren. "J Krig gaaer det vist nok jammerlig til, men hvad den ene vilde spare, tager den anden. - Men hvor har Du gjort af de Penge, Du fraranede mine Forældre og hvorved Du gjorde dem til de fattigste Folk," Husaren (yderlig forlegen, Pengene ere for længe siden fløiteen; jeg eier ikke mere en Skilling deraf. - Endskiønt jeg den Gang kun var et Barn, gjenkjender jeg i Dig dog den, der har bragt Ødelæggelse over vort Huus. Navnet og Mærket paa Lagenerne sætter det ogsaa uden for al Tvivl. At Du den Gang ikke hørte mig, da jeg bad dig om Skaansel, tilgiver jeg dig, at du mishandlede mine Forældre og berøvede dem deres sidste Eiendom, vil disse tilgive dig, men at du stødte min Søster i Brønden, da hun raabte om Hielp mod din Voldsomhed, det maa Gud tilgive dig!" Og med disse Ord forlod han ham.