Jyllandsposten, 1841-08-27
Bankhæftelser og Bankactier. Er der nogen Sag, der i den senere Tid i de offentlige Blade har fortjent Krav paa Opmærksomhed, da er det isandhed den om Bankhæftelser og Bankactier, da det vistnok grændser til det Utrolige, at vore nærværende Tider skulde opvise Exempel paa Pengegridskhed, som kunde gaae saavidt, at man ikke skulde undsee sig ved i offentlige Tidender at indbyde Landets Bønder til at gaae ind paa Forslag, der aabenbar have deres Tab tilfølge, idet man har vovet at gjøre Regning paa Bøndernes Dumhed, ved herpaa at indlade sig, uden at vogte sig for den Prostitution, som derpaa vilde følge. Et mere complet Nederlag end det, den Berlingske Tidende, i denne Henseende undergik af Fædrelandet, vil man saaledes vanskelig kunne opvise Mage til, omendskjøndt hiint Blad, ifølge de skete Protester, ved at stikke Piben ind, nok saa net gave Bønderne Anviisning paa andre Pengefolk, som kun for en Bagatel paatog sig Arrangementet uden at nedsvælge Capitalerne. Desværre er imidlertid allerede en stor Deel saadanne Bedragerie forøvede blandt Bondealmuen, hvorved listige Pengespeculanter have fralokket Bønderne deres Bankhæftelser ved at forklare Sagen enten paa en falsk Maade eller ogsaa i saadant Sammenhæng, at Bønderne ikke have vidst, hvorledes de her skulde forholde sig, og beklage maa man i saa Henseende, at der ikke tidligere i vore offentlige Blade er bleven tilstrækkeligen gjort opmærksom paa denne for Landboerne saa yderst vigtige Omsætning, da, som man erfarer, omreisende Pengespeculanter allerede have reist, især i Jylland, fra By til By og afbenyttet dette Optrækkeri, uden at man derfor egentlig kan erholde dem straffede, i hvorvel denne skjændige Adfærd, at benytte Bondens Uvidenhed, noksom røber sig selv. Det er derfor med fortjent Harme og Misbilligelse, at Fædrelandet, har opholdt sig over den "Berlingske Tidendes Adfærd i denne Sag, nemlig at fremkomme med bemeldte Forslag i sidste Blad af den Natur, at Danmarks Bondestand derved maatte tabe betydelige Summer, ved nemlig ikke at benytte den Suppleringsret, som tilkommer en nok saa liden Bankforhæftelse, men i det Sted sogneviis at henvende sig til Hr. Nathanson, for at faae disse Sager saaledes arrangerede, at Beboerne her kun erholdt en ubetydelig Avance, istedetfor det fulde Beløb, ved enten selv at supplere, hvad der manglede i 100 Rbd. i Actien eller ved Henvendelse til Mæglerhuse i Hovedstaden paa denne Maade at faae Tingen afgjort imod ubetydelige Procenter. – "Fædrelandet raillerede derfor, som fortjent, med den "Berlingske Tidende", den store Bondeven, især af den Grund, at dette Blad end- og har villet give sig Skin af, ved dette Forslag at have handlet til Gunst for Bondestanden, imedens den aabenlyst derved har fralokket alle de Bønder mange Pengesummer, der have været eenfoldige nok til at lytte efter de forførende Ord, som denne Tidende har vovet at byde Publikum, imedens de Bedragere, der i samme Øiemed ere reiste om fra Bondeby til Bondeby, for at fralokke Bønderne deres Bankhæftelser tilligemed Jhændehavelsen, af denne belærende "Berlingske Tidende saameget desto frækkere have kunne faae Beboerne overtalte til at gaae ind paa Forslag, der udelukkende vare beregnede paa gridske Pengenegotianteres smudsede Fordeel. "Og hvori bestod da den "Berlingske Tidendes snilde Raad?" – hedder det i Fædrelandets – den udstedte en Proclamation, omtrent som følger: "Kjære gode Bønder, høitærede Medborgere, elskelige Brødre. Enhver af Eder har en lille Bankhæftelse, hvorfor J, ved at supplere den til 100 Rbd., kunne faae en Bankactie. Det nægter jeg ingenlunde, det fortæller jeg jo selv. Men, dyrebare Venner, hvad forstaae J Jer paa saadanne Sager, og hvor skulle J faae Penge fra til at supplere de smaae Hæftelser, maaskee endog med 10 Gange saameget, som disse selv beløbe sig til Derfor gjør jeg, der er en stor Bondeven, Eder det Forslag, at J skulle slaae Eder sammen sogneviis og lægge alle de smaae Hæftelser sammen, som Enhver af Eder har, indtil det bliver en stor samlet Sum, som J da kunne supplere med en Ubetydelighed til fulde Hundreder, og naar J saa sælge de derfor erholdte Actier, saa ville J ikke blot have friet Eder for de Bankhæftelser, J. hidtil have maattet forrente med 6 1/2 pCt., men tillige have profiteret en kjøn lille Sum, f. Ex. Brøndbyøster sine blanke 300 Rbd. og Høierup ikke mindre end 100 Rbd. klingende Sølv. Heraf kan J da see, at jeg er en stor Bondeven, jeg, som ikke alene vil befrie Eder for Bankhæftelsen, J nu have gaaet og slæbt paa i saa mange Aar, men skaffe Jer rede Penge til, som ikke skal koste Jer en Skilling, men være en reen og puur Gevinst. Desuden vil jeg uden alt Vederlag hermed gaae Eder tilhaande. Jeg hedder Nathanson, og boer paa Nørregade Nr. 36 og 37. Og for ret at vise Eder, hvor varmt Eders Vel ligger mig paa Sinde, vil jeg lade dette, ene til Eders sande Gavn, og Bedste sigtende, Forslag særskilt aftrykke og uden Betaling uddele til alle Sognefogderne, som deraf ville kunne lære, hvor stor en Bondeven jeg er – jeg, Nathanson, boende paa Nørregade Nr. 36 og 37.