Ribe Stifts Adresseaviser, 1813-05-07
Krusemark har paa sin Skrivelse til Hertugen af Bas sand (s. No. 35) faaet efterfølgende Svar, Preussen sluttede i 1812 en Alliance med Frankrig, fordi de franske Armeer dengang vare Preussens Grændser nærmere end de russiske; det erklærer i 1813, at det bryder denne Tractat, fordi de russiske Armeer nu ere nærmere end de franske. Efterverdenen vil bedømme, om saadant Forhold er en stor Fyrste værdigt eller er Resultatet af en sund Politik, den vil og erkiende, at Deres Cabinet stedse er blevet sig ligt i sine Grundsætninger. Da Frankrig 1792, rystet af Revolutionens Storme og truet af mægtige Fiender, syntes sin Undergang nær, paaførte Prussen os Krig; 3 Aar efter, da det igien havde reist sig og begyndte at triummere, lod Preussen sine Allierede i Stikken, forlod deres Forbund, og var den første, der forligte sig med Frankrig. 4 Aar efter (1799) syntes Lykken at vende sig for os, vi tabte nogle Slag i Schweitz og Jtalien, Republikken truedes i Norden og Syden - og Pressen vendte sig med; men Russerne bleve slagne ved Zürich, Engellænderne uddreves af Holland, i Jtalien vendte Seiren tilbage, og Preussen blev atter vor Ven. 1805 greed Østerrig til Vaaben, russiske Tropper rykkede frem, 3 store Magters Forening syntes at forkynde de Franskes Nederlag: Preussen undertegnede Berlinertractaten og kaldte Frederik den 2dens Aand til Vidne paa sit evige Had mod Frankrig. Men just som dets Minister kom til Mahren for at foreskrive os Love, havde Russerne tabt Slaget ved Austerlitz; Preussen sønderrev den kund Uger gamle Tractat, bedrog Rusland, og gik i Forbindelse med os. Men denne bestandige politiske Vaklen frembragte et sandt Anarchie i de politiske Meninger i Preussen; der indtraadte en Exaltation i Gemytterne, som Regieringen ikke meere var istand til at styre; den blev henrevet med, og erklærede Frankrig, Krig (1806) i et Øieblik, da det var dens høieste Jnteresse at leve i god Forstaaelse med os. 1809 brød Østerrig med os, atter var Preussen i Begreb med at forandre sit System, men man saae snart hvad Udfald Sagen vilde faae, og Preussen erklærede sig dennegang ikke. 1811 kunde Preussen ikke længer blive ligegyldig ved Ruslands Rustninger, og det søgde selv Frankerigs Forbund, hvilken Forretning var Dem - selv, Hr. Baron i overdraget. Keiseren var tvivlsom om, hvad han skulde giøre; men haabede dog, at Preussen skulde komme tilbage fra sin vaklende Politik; han var og Kongen forbunden for de Skridt, han havde gjort i Petersborg til at forekomme et Brud; han gav da efter for sine personlige Følelser for Kongen, og sluttede i f. A. en Alliance med ham Saa længe Krigen gik heldig for os, blev det preussisk Hof os ogsaa troe; men neppe havde Vinterens tidlige Strenghed rammet vore Armeer, for General Yorks Forrædertestrax vakte Mistanke. Regieringens tvetydige Forhold herved, Kongens Afreise til Breslau, alle unge Menneskers Bevæbning, General Bülows Forræderie, som lod Fienden frit gaae over Nedre=Oder, de daglige Meddelelser mellem Hoffet og det fiendtlige Hovedqvarteer, alt dette lod ingen Tvivl mere tilbage. Preussen siger nu, at det vil vedligeholde sine Forfærdres Arvelod; skal dertil ogsaa regnes hvad det ved en falsk og troløs Politik har erhvervet, hvad det har erhvervet i Tydskland ved at krænke det tydske Stats legems Love og Jnteresse, Det snakker og en fast og varig Fred; men hvorledes er en fast Fred muelig med en Magt, som troer sig berettiget til at bryde sine Forbindelser efter Lykkens Omskiftelser, Keiseren min Herre, ønsker hellere at have en erklæret Fiende end en Ven, som hvert Øieblik staaer i Begreb med at forlade ham. Vilde vel nogen oplyst Statsmand fra Revolutionens Begyndelse af have handlet saaledes som De, Preussen har intet gjort for Europa, Jntet for sine gamle Bundsforvante; det vil nu heller Jntergiøre for Freden, og kan ingen Mægler være. - Forsynets Haand har været synlig i denne Vinters Tildragelser; ved dem ere falske Venner afmaskerede og de troe prøvede. Det har og givet Hs. M. tilstrækkelig Magt til at sikre disses Trium og tugte hine. Jeg har den Ære at sende Dem deres Passer. - En Skrivelse fra Hardenberg til den franske Minister i Berlin, Grev St. Marsan, er omtrent af samme Jndhold som Krusemarks.