Ribe Stifts Adresseaviser, 1844-11-04
Nedenstaaende Retssag, der er foranlediget af de bekjendte Politibetjent-Kirkespærringer paa Confirmationsdagene, meddeler Fædrelandet efter dens Paa kjendelse i Høiesteret: En Søndag i April d. Aar. holdt Hyrekudskkarl Niels Sørensen udenfor Helliggeistes Kirke for at afhente Folk fra Kirken; men da han vilde see, hvor nær Kirketienesten var mod sin Ende, gik han ind i Kirken, uagtet de sammesteds posthavende Politibetjente Knudsen og Jørgensen, vilde have forbudt ham det. Da Niels Sørensen, kom ud igjen, yttrede han til Betjent Jørgensen: "vi spørge Jngen, om vi maa gaae ind i Kirken, saa ofte vi lyste, Kan Du forbyde os at gaae ind i Kirken, Vi ere ligesaa gode som Du." Betjent Knudsen tog nu Niels Sørensen ved Armen og førte ham ud af Kirkegaarden, ved hvis Udgang han blev stødt omkuld enten, som han selv forklarer, af Betjenten eller ved at snuble over Noget. Efter Betjentenes og et Vidnes Forklaringer skal Niels Sørensen, der af Betjenten paastaaes, uden at det iøvrigt er oplyst at have været noget beskjænket, dernæst have udskjældt disse med Skjældsord, hvorom forklares forskjelligt af Vidnet og Betjentene, hvorimod Tiltalte selv har nægtet paa nogensomhelst Maade at have fornærmet disse enten i Ord eller Gierning, og 3 i Nærheden af det Passerede værende Vidner have derhos under Eed forklaret aldeles ikke at have hørt de paasigtede Skjældsord. Landsover- samt Hof- og Stadsretten antog, at Tiltalte var tilstrækkeligt overbeviist om, paa en utilbørlig Maade at have tiltalt Betjent Knudsen samt brugt flere Skjældsord imod ham under Udførelsen af hans Embedsforretninger, og den idømte ham derfor 4 Dages Fængsel paa Vand og Brød efter Lovgivningens Analogt, in Specie Frog. af 4. Octbr. 1833 § 16. Retten tog saaledes ikke Hensyn til den af Tiltaltes Defensor yttrede Formening, at Tiltalte maatte være at frifinde; thi ligesom det i Almindelighed maa ansees for meget misligt, at Folk antages som Vidner i deres egen Jnteresse, saaledes maatte det her ansees dobbelt misligt, da den Adfærd, der søgtes godtgjort ved disse Vidnesbyrd i egen Sag, var fremkaldt ved en Fremgangsmaade, der forsaavidt maatte ansees for ulovlig, som Betjentene vare aldeles uberettigede til at give Tiltalte Paalæg om at forlade Kirkegaarden og dernæst føre ham ud af samme, eller til at forbyde ham Adgangen til Kirken, hvortil kommer, at det vilde have været en let Sag, da mange Mennesker efter Betjentents egen Forklaring vare tilstede, at sikkre sig et efter Lovgivningens almindelige Regler fuldgyldigt Beviis for det Passerede. Da Sagen dernæst blev bragt ind for Høiesteret, blev der ved denne Domstol kjendt saaledes for Ret: "Niels Sørensen bør bøde 10 Rbd. Sølv (dersom Tiltalte ikke har Evne til at udrede denne Mulkt, vil den efter Frdg. af 16. Novbr. 1836 være at afsone med 5 Dages Fængsel paa Vand og Brød) til Kjøbenhavns Fattigvæsens Hovedkasse. J Henseende til Actionens Omkostninger bør Landsover- samt Hof og Stadsrettens Dom ved Magt at stande. J Salarium til Advocat Rotwitt for Høiesteret betaler Tiltalte 10 Rbd. Sølv." – Som en Mærkelighed i Henseende til Beskaffenheden af den militaire Retspleie og dens Mangel paa tilstrækkelig Garanti for de Tiltalte fortjener det at anføres, at Niels Sørensen tidligere ved en Krigsretsdom var for uhjemlet Besiddelse af en Hest bleven dømt til Kag strygning og Fæstningsarbeide paa Livstid, uanseet at det ved mange Præjudicater er antaget, at Tiltalte for en saadan Forbrydelse ikke lovmæssigt kunde være anseet meer end med i det allerhøieste 2 Aars Forbedringshuusarbeide. Krigsretsdommen blev imidlertid ved kongelig Resolution formildet til -at Tiltalte skulde føres igjennem Spidsrødder af 200 Mand 10 Gange i 1 Dag, eller til 2000 Spidsrodsslag, hvilken Straf ogsaa blev exequeret paa ham.