JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
J nyere Tider har man i de offentlige Bekjendtgjørelser angaaende hver Examens Udfald kaldet de danske Jurister ustuderede Jurister. Dette Udtryk er endnu mere forvirrende end dansk Jurist. Jurist betegner, som bekjendt, en Retsstuderende, Retskyndig, Retslærd, Retslærer. Jngen kan være Jurist, uden i det mindste at have studeret Jura, og en ustuderet Jurist med Characteer af Beqvem, er et ubegribeligt Væsen, thi, ikke uden at studere, kan han have gjort sig beqvem til en saadan Characteer. Vist nok skal Prædicatet "ustuderet her ene sigte til Juristen, at han ikke har taget de to Examina som Student, men saa maatte der bruges et ganske andet Udtryk end ustuderet Jurist. Man kunde f. Ex. sige simpel Jurist, men ustuderet er deels et modsigende, deels et i menig Mands Øine alt for ringe Tanker opvækkende Begreb om den saakaldte Jurists juridiske Studium.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Man synes i de forhen nævnte Bekjendtgjørelser at have villet trække en Grændselinie mellem en latinsk og dansk Jurist, ved at kalde den første Candidat og den sidste Person. Men gaaer man tilbage til begge Ords oprindelige bemærkelse, saa finder man, at de passe paa begge lige godt. Hos Romerne kaldtes Candidatus den, der anholdt om en Hædersplads, fordi den Attraaende altid havde en fortrinlig hvid Togn paa, og hvorefter enhver, der attraaede noget, hedte Candidatus. Persona betegner oprindeligen en Maske og da Skuespillerne i Almindelighed bare Masker, kaldtes enhver Rolle, som hvert Menneske spiller i Verden, Person. Nu er det umodsigeligt, at en dansk Jurist, ligesaafuldt som en latinsk, attraaer et Embed eller en Plads, og at begge spille eller gjerne ville spille en Rolle, altsaa passer Candidat og Person paa begge; ja selv en Feuerbach eller Weber ere Candidater, forsaavidt de attraae høiere Embeder, og Personer, forsaavidt de ville spille en Rolle.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Jndenlandske Efterretninger. Hans Majestæt Kongens høie Fødselsdag høitideligholdtes i samtlige Underviisningsanstalter for Underofficierer og Spillemænd, samt i de Børneskoler, der ere under Bestyrelse af Directionen for Garnisons-Skolevæsenet, ved et godt Middagsmaaltid, ifølge Hans Majestæts allerhøieste Befaling. Fest. 168 Voxne og 221 Børn deeltoge i denne Reen Taknemmelighed, saavel for denne Naade som for de mange andre store Velgierninger, Monarkens Mildhed lader see mod denne Classe af hans Undersaatter, udtrykkedes i det hjerteligste Udraab: "Længe leve Kongen!", som Indbegrebet af enhver tro Undersaats Ønsker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Et af de skjønneste Malerier, som den Kongelige Maleriesamling i Kjøbenhavn eier, er Jonas, der præker for Ninivitterne, af Salvator Rosa. Det har forhen prydet Frederiksborg, Slotskirke, men blev i nyere Tider ophængt paa Konstkamret. Kongen betalte det med 8000 Rdlr., hvilket Mesterens Qvittering, som endnu bevares, udviser. Af Lady Morgans Life and Times of Salvator Rosa, Lond. 1824, sees nu, at Kongen bestilte dette Malerie hos Konstneren, da denne opholdt sig i Rom, hvor han var dragen hen til fra Florenz og hvor han havde valgt, sin Bopæl paa Monte Pingio, i et Huus, der laae mellem Claude Lorrains og Nicholas PoussinsOgsaa Kong Ludvig den Fjortende bestilte paa samme Tid hos Konstneren et Bataillestykke, som endnu sees i det Pariser Museum. Man seer af den Sum, han fik for Jonas, at han vidste at lade sig betale for sit Arbeid. Han lod sig heller aldrig noget afprutte. Men imidlertid kunde han ogsaa vise sig urgennyttig ved visse Leiligheder. Saaledes sendte ham engang Connetable Colonne en Pung med Guld for eet afhans skjønneste Landskaber, han havde modtaget.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Konstneren sendte igjen Prindsen et andet Malerie som Foræring - hvilket Prindsen betalte med en anden Pung. En anden Foræring og en anden Pung fulgte, og denne Kamp mellem Høimodighed og Gavmildhed vedblev, indtil Prindsen, som kom tilkort i denne ædle Kamp sendte Salvator to Punge med den Forsikkring, at han maatte indrømme ham Kamppladsen. Jøvrigt bør det her bemærkes, at det nok neppe kan have været, som i adskillige danske Skrifter, anføres, Christian den Fjerde, men Frederik den Tredie, der bestilte hiint Malerie hos S. Rosa; thi Lady Morgan nævner Aaret 1662, som ikke længe efter hans Tilbagekomst til Rom, og Christian den Fjerde døde allerede 1648.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
J en Recension over Biskop Münters Afhandling om en nylig blandt Ruinerne af Carthago opdaget Punisk Gravskrift, Kbh. 5824, indført i Heidelberger Jahrbücher, Maj. f. A., hedder det: Sjællands flittige og for de Lærde stedse sørgende Biskop har atter foræret os et Stykke af hans uudtømmelige Oldtidsskat. Gravstenen blev fundet i Aaret 1823, og Tegningen deraf har Generalconsul Falde tilsendt Forfatteren. Til Slutningen hedder det: "Jkke uden glædelig kan Anmeldelsen af en Commentationis de monumentis Phoenicio punicis lite ratis, som Læreren i det østerlandske Sprog, Adjunct Lindberg, agter snart at udgive, være os. Skuepladsen. Tirsdag (d. 1 Febr.) Bagtalelsens Skole, og en Entree.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Onsdag (istedetfor Fredagen d. 28de Jan.) Tempelherre Retten. - Torsdag: Christian den Fierdes Dom. Floribella. Signe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Fredag: Løverdag: Haabarth og Blandede Efterretninger. Tonekonstens Virkning. Seer De Kong Friedrich den Anden af Preussen, efter den Hubertsburger Fred, indsluttet i sin Garnisonskirke, sidde ganske allene, høre Grauns Te Deum laudamus, ved Salvum fac populum neddukke aldeles det allerede ned høiede Hoved og folde Hænderne? Er det vel hos en Character som hans et blot flygtigt Jndfald af Bevægelse; men har det maaskee ikke været af varigt Gavn for Tusinde? – Seer De Kong Georg den Første af Engelland umiddelbart efter at have hørt Handels Te Deum laudamus, tilden Utrechtske Freds Festligholdelse, rystet træde ind i sit Cabinet og undertegne en almindelig Amnestie for mange i den endte Strid Compromitterede, hvilken han endnu Aftenen i Forveien undslog sig for – Seer De Kong. Georg den Tredie i Vestminsterabbedie ved Opførelsen af Messias i Anledning af Handels Mindefest, i Halleluja, ved de Ord: "Han regjerer fra nu af og i Evighed, Kongers Konge, Herrers Herre!" falde paa Knæ og med ham de Tusinde Tilhørere, og alle ligge der for Gud, indtil selv den sidste Tone af denne uforgængelige Lovsang er forsvunden. (F. Rochlitz i "Für Freunde der Tonkunst, T. 1, 1824.) .
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Lord Caledon, Gouverneur over Cap-Colonien, udsendte engang, under Dr. Cowan og Capitain Donavon, en Expedition, hvis nærmeste Formaal var en Forbindelse mellem Colonien og de portugisiske Besiddelser ved Østkysterne; men man har siden ikke erfaret, hvor den er bleven af. J. Burchell, Esg., lod sig det for nogle Aar siden, paa hans Reise i det Indere af Sydafrica, være magtpaaliggende, at faae at vide, hvad man i Buthuanas eller Batschavins Land meente om denne Expeditions Skjebne, men Alt hvad han kunde erfare var, hvad allerede Campbell havde hørt, at hine Reisende vare blevne dræbte i Wanketsernes eller Nuakketsirnes Land, men Burchell beviser næsten uimodsigeligt, at dette Foregivende var opdigtet og af Batschapins blot gjentaget og udgivet for Sandhed, for at gjøre Nuakkats forhadte hos Engellænderne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Af Betragtninger over Hittebørn i Europa's vigtigste Stater, forelæste i det franske Academie den 11 August 1823, sees, at Tallet af Hitte børn i disse Stater var i Rom 1000 eller 1200 i Aaret 1810; i London 6000 i Aaret 1760; i Frankrig 135,500 mod Slutningen af Aaret 1821, og naar de Døde og de af Forældrene tilbagetagne Børn fradrages, 9,410. Forholdet af Hittebørnene imod Fødslerne i Almindelighed, var i Paris i Aaret 1820 som 23 mod 100; men deri regnes de Hittebørn, som ere bragte fra Provindserne og hvis Tal er omtrent en Ottendedeel af det Hele. J Henseende til hele Riget var Forholdet i Aaret 1821 som 1 mod 28 eller 3 1/2 mod 100. Forfatteren omtaler de forskjellige Hittebørns Hospitaler. Hos Romerne gaves allerede eet under Constantin 331, og i Frankrig under Carl den Store. Guido, Greve af Montpellier, gav en Deel af sin Formue i saadant Øiemed. Under Jnnocent den Tredie bleve i Rom 600. Børn samlede i Conservatoriet la Ruota. J Florenz blev stiftet et prægtigt Hospital og opført af Cellini 1316.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
J Frankrig tillod Carl den Syvende endnu ikke 1445 at modtage i Helligaandshospitalet de Børn, der fandtes i Staden eller om Natten henlagdes paa Gaderne. 1553 paalagde Parlamentet i Paris Godseierne den Forpligtelse, at føde og opdrage de Børn, der henlagdes indenfor deres Værneting. Lyon havde i det 16de Aarhundrede et Hospital for Hittebørn; men i Paris gjorde man intet Eftertrykkeligt for dem førend henimod 1638. Jmidlertid havde St. Vincent de Paule indført de barmhiertige Søstere, som fra den Tid af sørgede for et større eller mindre Antal af hine Ulykkelige, siden i et Huus i Faubourg og St. Victor, derpaa i Bicetre o. s. v. J Engelland opfordrede Addison allerede 1713 forgjeves til at indrette lignende Stiftelser; det første blev stiftet efter en Begjering fra en Kjøbmand ved Navn Coram; Maleren, Hogarth prydede det med adskillige Malerier. Førend Joseph den Anden fandtes intet saadant Hospital i Wien, og det i Hamburg er ikke ældre end fra 1795, det i Stockholm er stiftet af Frimurerne; i Berlin gives ogsaa eet, og Catharine den Anden og efter hende Paul den Første stiftede en Fødsels- og Pleiestiftelse i St. Petersborg og Moscau. - Mærkeligt er det, at Forfatteren aldeles ikke omtaler den herlige Fødselstiftelse i Kjøbenhavn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Under Califen Alhakem blomstrede Literaturen og Poesien i Spanien. Han selv var en saa lidenskabelig Ven af Lærdom, at han fra alle Kanter af det arabiske Rige lod sammenbringe de kostbareste Værker over Digtekonst, Veltalenhed, Historie og Geographie, og opstille i sit Pallads Meruan. Alle disse Værker vare omhyggeligen ordnede efter Fagene, og i Fortegnelsen over samme, der bestod af 44 Bind, vare deres Forfatteres Navne, Herkomst, Fødsels- og Dødsaar nøje anmærket. Et af de anseeligste Academier var i Huset hos Ahmed den Said, Alfaqui i Toledo. Forsamlingssahlen var behængt med kostbare Tæpper og varmedes ved en midt i Sahlen staaende høi Støtte, der blev fyldt med gloende Kul. Kalifen lod forfærdige en Optegnelse paa alle Stæder i hans Rige, og efter samme fandtes da i Spanien 6 store Stæder og Sæder for Militairdistricter, 80 Stæder, af stærk Befolkning, 300 af tredie Rang. Antallet af Flekker, Landsbyer, Slotte og Meierier var saa stort, at det District, der vandes af Guadalquivir, allene indbefattede 12000. Cordova skal den Gang have havt 200,000 Huse, 600 Moscheer, 50 Hospitaler, 80 offentlige Skoler og 900 offentlige Bade. Statsindtægterne beløb aarligen sig til 12 Mill. Guld Mitcaler. Bjergværkerne dreves med Jver, ligesaa Jord= og Haugedyrkningen. Enhver pleiede at tilbringe en Deel af den skjønne Aarstid paa Landet. Spanien blomstrede herligen i Velstand, og Fred. Alhakem lod i alle Provindser istandsætte Moscheer og anlægge Herberger, Landeveie, Broer og Vandledninger; han elskede Digtekonst og var selv en fortræffelig Digter. Han døde 366 Aar af H. eller 1167 efter Chr. F. Hvo der vil sammenligne Spaniens Tilstand, under Araberne med dets nuværende Forfatning, vil finde mange interessante Oplysninger i det ypperlige Værk: Geschichte der Herrschaft, der Mauren in Spanien, nacharabischen Hand und Denkschriften dargestellt v. Don Joseph Anton Conde, hvoraf 1ste Bind er udkommet 1824.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
J Engelland blev der for ikke længe siden anmeldt en europæisk Revue, som skulde udgives paa Engelsk, Fransk, Jtaliensk og Tydsk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Paa engelsk er det første Hefte nu udkommet under Titel af: The European Review, or mind and its productions, in Britain, France, Italy, Germany &c., by association of their literary menEdinbourgh, 1824, 146 p. gr. 8. Blandt Medarbeiderne nævnes for det tydske Drama Müllner, for tydsk Historie Prof. F. C. Schlosser, og for dansk norsk Literatur Heiberg. Grev F. L. von Stolberg ligger begraven i Klosteret Stockkemptens Kirkegaard i Grevskabet Ravensburg. Paa hans Gravsteen læses: Her hviler F. L. Greve af Stolberg, født d. 7 Mai 1750, død d. 5 Dec. 1819. Han efterlod tre Børn. J Længsel, Haab og Kierlighed venter efter tredive Aars lykkeligste Ægteskab hans ham overlevende Enke Gjenforeningen. Joh. 3, 16. - Med Føie kunde man her spørge: hvorfor nævnes blot hans Dødsted og ikke hans Fødselssted. – Han var, efter Worms Lexicon født i Kjøbenhavn; efter hans Biograph i Zeitgenossen (1821) i Bramstedt i Holsteen, og efter Anmeldelsen af hans Død i tydske Tidender 1819, i Hamburg. Hvorfor svæver der en saadan Taage over hans Fødselsted?
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Den hellige Elisabeths Gravmæle i St. Elisabeths Kirke i Marburg blev, som bekjendt, i Aaret 1810, under den Kgl. vestphalske Regjering, ført til Cassel. Rygtet, som anslog dets Værdie til 3 Mill. Thaler, de mange Gemmer af græsk, romersk og orientalsk Arbeide, en Mængde kostbare Perler, hidrørende fra Oldtiden, de 824 Ædelstene, 59 Perlemorsplader, de to meget store og en Mængde mindre Perler, som det virkeligen indbefattede, og vare af en høi Alderdom, vare sikkert Hovedaarsagen til denne Forflyttelse. Gravmælet kom vel siden tilbage igjen til Marburg, men berøvet sit Metal og sine Klenodier. Dog, selv i sin plyndrede Tilstand, beholder Værket og det skjønne Arbeid paa de forgyldte og af Sølv forfærdigede Figurer og de mange fortræffelige Gemmer og Kameer, som ere levnede det, endnu et meget betydeligt Værd for hver Ven og Kiender af Oldkonst.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
En fortræffelig Beskrivelse over Kirken og Gravmælet med Afbildninger findes i Die Vorzeit, ein Taschenbuch für 1824.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Champollions Opdagelse af de poeniciske Hieroglypher er meget oplysende for Ægyptens Aldsager. Han har, ved at anvende dem paa visse Mindemærker i Philæ, Ombos, Theben, En, Dendare og Dyrekredsen fra begge de sidste Stæder, fundet paa Alle adskillige græske og romerske Herskeres Navne, hvoraf han slutter, at adskillige af disse Bygninger, navnligen de med Dyrekredsene, uden Tvivl høre til det romerske Herredømmes Tid. Paa denne Maade lode sig alle Mindemærker, der ere opstaaede efter det persiske Jndfald under Cambyses, forklare og classificere, endskjøndt de talløse hieroglyphiske Jndskrifter ikke destomindre blive uforklarede, saa kunde dog hiin Opdagelse ogsaa i den Henseende lede til bedre Oplysning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Den i Marts f. A. i Calcutta afdøde lærde Bentley skal i et under hans Bestyrelse trykt Værk paa det klareste have bevist, at den Tidspunkt, de ældste Stiernekigere anvise Skabelsen, stemmer overeens med Syndflodens; at det første Skridt til at hæve Stjemekundskaben formedelst Jagttagelser, til en Videnskab, havde funder Sted 1426 Aar før Christi Fødsel, og at de uhyre Tidsrum, hvori Hinduerne nu inddeele deres Verdenshistorie, først ere blevne opfundne i det 6te Aarhundrede, for at beskjæmme den christelige Religion, som den Gang begyndte at gjøre stor Fremgang i Landet. Ogsaa skal han have fundet, at Dyrekredsen i Denderah, som adskillige Forfattere have tillagt en Alder af 15,000 Aar, ikke er andet end en hieroglyphisk Fremstilling af Calenderen for det 708de Aar fra Roms-Opbyggelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Een af de meest udvalgte Samlinger af ægyptiske Oldsager, er den, som for ikke længe siden den berømte Calland har bragt fra Ægypten til Paris. Den bestaaer af 400 Stykker, som alle ere meget godt vedligeholdte. De komme for det meste fra Theben, men ogsaa fra den øvre Deel af Nubien.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Da en Bonde i Langen Bielau, i Schlesien, i Maj. Maaned f. A. vilde grave en Gjødningskulle, stødte han paa en lang snever Kiste, hvori fandtes en Mængde Been, Dele af et menneskeligt Beenrad. For henved 15 Aar siden opgravede man omtrent 15 Alen fra dette Sted Beenradet af et Menneske i en lignende Kiste. Man har derom forskjellige Formodninger. Nogle troe, at i Trediveaarskrigen, da deels Wallensteinske, deels svenske, og engang ogsaa danske Tropper laae i Langen-Bielau (thi may har fundet der ved Pløining alle Slags Mynter med den danske Konge Christian den Fjerdes Billed), maaskee i Fægtningen faldne Officerer, til Udmærkelse fra de Gemene, ere blevne jordede her i Casser, i Form af Liigkister. Andre fortælle, at en vis Straus for en Tid siden skal have boet i Nærheden af disse Begravelsessteder, hos hvem engang to østerrigske Viinhandlere, der ogsaa, ligesom han, handlede med Bomuld, havde forespurgt sig om en Kammerad, men som man siden aldrig hørte noget mere tilHans fortrolige Tjenestekarl havde paa Dødssengen yttret, at en stor Forseelse betyngede hans Samvittighed, men at en høi Eed bandt hans Tunge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Kjøbenhavns Børs, d. 1 Februari, 1825. Cours. Hamb. 2 M. 215, a vista 218. Spec. 220. - Specier solgtes til 13 Rbmk. 3 1/2 s. Disconto 5 pC. - 4 pC. Kongelige Obligationer (uden Renter) 91 1/4 a 91 3/4. Nationalbank=Oblig. (af Laanet 4 Febr. 1820, ud. Renter) 101 1/2 a 101 3/4 Rbdlr. r. S. All. Rbdlr. Sedl. pr. 100 r. S. Hamborger Laan af 1819: 3000 Bcomk. 99 3/4. Dito 4000 Bcomk. 99 1/2. - 6 pC. norske Obligationer ved Hambro & Søn 106 3/4 a 106. - Norske Speciessedler pr. 10 Specier 16 1/2. - Svenske Sedler 52. - Asiatiske Actier . . Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeiststrædet Nr. 144. Enkelte Numere overlades ikke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-01
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-05
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. og MoomoToogtyvende Aargang. No. 11. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 6 Februar 1825. Major Johan Arnold von Schulz, af H. H. Prinds Christians Regiment. Hvo føres hist til Fredens stille Bo. Mens Smertens dybe Vemodstoner klage? Var det en Olding, segnende til Ro Nedbøiet træt af Livets mange Dage? O, nei, – det var en Gut fra Norges Field Rank, kraftfuld, Granen liig paa Dovres Tinde; Hans Øie lued Mod og Kraft og Held, Hans Hjerte maatte alle Hjerter vinde. Meer tro hans Haandtryk var, end røden Guld Hvem han det gav han aldrig sveeg i Nøden Trods Stormands Naade- Rigdoms usle Muld, Han fulgte Ret og Sandhed indtil Døden. Som Franklands Ridder, uden Frygt og Meen, Hans Sværd var viet Fædreland og Ære; Naar Tiden knuser Løgnens Marmorsteen, Skal end hans Minni Frelstes Hjerte være. Nys stod han saa, med Manddoms Ørneblik, Og skued roligt Tidens vilde Bølge; Da rakte Nornen ham en Malurtdrik, Og bød ham Smerten i sit Indre dølge. Som Ormen gaver Blomstens skjulte Rod, Og suger Purpursmilet fra dens Kinder; Saa suged stille Sorg hans Hjerteblod, Og snart de visned, Livets blaae Kjærminder. Dog - Held ham, han har naaet Fredens Havn; Han skuer salig Hjemmets Morgenrøde! Herslynger Æren Laurbær om hans Navn; Hist juble Himlens Ængle ham imøde Blok Tøxen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-05
Svar til Gjenmælets Forfatter i Skilderiet No. 10, Postvæsenet betræffende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-05
Da jeg i Skilderiet No. 6 nedskrev mine bemærkninger til Deres Afhandling om Postvæsenet i samme Blad No. 3, havde jeg intet mindre end Polemik for Øie; jeg ønskede at overtyde Dem om det Feilagtige i Deres Anskuelser og at forelægge Almeenheden et Grundrids af Postindtradernes velgjørende Anvendelse, der tilfulde maa forsone Enhver, der finder Portoen for høi; at De har læst hvad jeg skrev, troer jeg, men forstaaet mig har De ikke kunnet, eller ikke villet; tvertimod gaaer De i Deres Gjenmæle i No. 10 af Veien for Hovedgjenstanden, og holder Dem til Biting, uagtet De selv titraader det Modsatte. De nøder mig paa den Maade til at besvare Deres uvæsentlige Ankeposter, og lade det øvrige staae mindre belyst, end jeg havde ønsket. Jeg sagde: "Af de i Staten bestaaende offentlige Indretninger er der ingen, der oftere angribes end Postvæsenet, - og det siger jeg endnu, uagtet De ligefrem benægter det, med Tilføiende, at Angrebene maaskee ere private nei de ere offentlige, ligesaa offentlige, som hvad De og jeg skrive i Skilderiet; dette simple Factum forudsatte jeg at være Dem bekjendt, da i Kjøbenhavn enhver Ølkieldergjæst vil vide at tale derom, og adskillige af vore Blade kunne, om fornødent gjøres, bevidne dette. De private Angreb ere alt for hermanbremenske, til at der paa dem kan tages noget Hensyn, thi hvo troer sig ikke istand til at kunne regjere Stater, skjøndt de ikke engang ere Herrer i deres eget Huus; derfor ere Yttringer som min Hr. Modstanders "for at bedømme det danske Postvæsen behøves ikke dyb Indsigt, men kun sund Menneskeforstand. – langtfra ikke sjeldne, thi hvo vil ikke troe at have sund Forstand, og dog erfarer man daglig, at dette er heel problematisk og vel nok saa sjeldent, som Sølvet var i sin Tid. Jeg sagde: "Forf. finder ikke Portoen at være for høi. - Man eftersee Skilderiet No. 3, hvor De, paa Grund af dens Anvendelse, intet finder derimod at anføre. Dette vil De nu fragaae, i det De forkaster den Godgiørenhedsanstalt, der er forbundet med Postvæsenet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-02-05
Dette heel snurrige Argument har jeg alt forhen et Par Gange hørt af gamle Capitalister og Pebersvende, som for sig og Sine vidste sig sikkre for ikke at komme til at nyde Fordeele heraf. Velan da fremkom med et udførligt Forslag til en ny Organisation af Postvæsenet, hvorved det ene bliver dette, og Portoen vil da aldrig kunne blive mere end det Halve, af hvad den nu er, men De foreslaae da tillige, hvorledes de flere Hundredetusinde Rigsbankdaler, Pensionscassen aarlig udbetaler, bedst kan reparteres paa samtlige Communer, saaledes at de hermed forbundne Udgifter til en færskilt Administration. ei forhøier Afgiften til det Dobbelte. Deres Fortolkning af Generalpostdirectionens "indtil videre kan ikke andet end bringe mig Beaumarchais's Egennytten vil altid have et eget Standpunct, i Erindring. Dette indtil videre, vil antyde, naar Handelen oplever og Postindtraderne, som en Følge heraf, vorder større og de Hjelpsøgendes Antal mindre, da vil Postcassen see sig istand til at aftræde Sport lerne, og selv paa en passende Maade lønne samtlige Over- og Underpostbetjente; dog ei efter en saa glubsk Maalestok, som den, eet af vore Blade, vil have gjort anvendelig for Landsbye præsterne, ved at foreslaae for selv den ringeste af disse - 1200 Rbd. Sølv i aarlig fast Løn et interessant Bidrag til denne Classe af Geistlighedens Prætensioner.