Berlingske Tidende, 1834-02-28
(Fortsættelse. General Sebastiani blev fra nu af den indflydelsesrige Mand i Constantinopel, og havde opnaaet den høieste Grad af Tillid og Gunst, da man saae den Trudsel, den unge Wellesley Pole, med Ridepidsken i Haanden, i Englands Navn tidligere havde udstødt imod Divanct – virkeligen at gaae i Opfyldelse. En Engelsk Flaade forlod Ferrøl, hvor den laae for Anker, forstærledes med nogle Skibe ved Gibraltar og Den Minorca, forenede sig ved Den Tenedos med det Linieskib, som førte Hr. Jtalinsk, saavelsom med et andet Skib, ombord paa hvilket Hr Arbuthnet var flygtet; da Flaaden nu var bleven forstærket indtil otte Linieskibe, to Fregatter, to Corvetter og to Bombardeer-Gallioter, viste den sig ved Jndgangen til Dardanellerne, under Commando af Admiral Sir John Duckworth. Paa denne Dag feirede man i Constantinopel, og langs med hele Kysten ved Hellespont, den store Muselmanniske Fest, kaldet Kurban-Bairam. Soldaterne og Janitscharerne laae, berusede af Kaffe og Opium, rundt omkring i Landsbyerne, og de Engelske Krigskibe gjennempløjede allerede Sundets Bølger, førend Artilleristerne af den ny Milits vare indtrufne i begge de Slotte, af hvilke man kaldet det ene Havets Nøgle, det andet Sultanens store Taarn. Ved de første Kanonskud fra Royal George, paa hvilket Admiral Duckworth havde heiset sit Flag, forlod Kapudan Pascha sin Post paa Volden, og flyede med alle sine Kanonerer lige til Nagara. Forsvaret af begge disse Slotte, det Osmanniske Riges Søe Bolværk, blev overladt til de Franske Officerer, der paa den Tid befandt sig i Constantinopel, og som ved den første Lyd af Kanontordenen vare ilede til Jndgangen af Hellespont. Deres Antal var imidlertid altfor ringe, til at kunne yde nogen virksom Modstand: de trak sig derfor tilbage til Constantinopel, efterat de i nogle Øjeblikke havde foruroliget den Engelske Flaade, dog uden at kunne forhindre den i at opbrænde KapudanPaschas Admiralskib tilligemed fire Tyrkiske Fregatter, og med vajende Flag at gjennemseile hiint berømte Stræde ved Dardanellerne, der hidtil blev anseet som utilgængeligt. De fandt Constantinopel i den største Forvirring. Selim var omgivet af Qvinder og Eunucher, der bønfaldt ham om at sætte sit Serail og sin Person i Sikkerhed; Medlemmerne af Divanet vare fulde af Bestyrtelse, og raabte alle, at man maatte skynde sig at indvillige i Englands Fordringer. Nu forlangte Englænderne ganske simpelt General Sebastianis Bortskikkelse, DardanelleSlottenes og de Tyrkiske Krigskibes Overgivelse til Storbritanniens Stridsmagt, og for Rusland fordredes den formelige Afstaaelse af begge Fyrstendømmerne Moldau og Wollachiet. De Tyrkiske Ministres blinde Skræk tillod dem ikke at raadslaae om disse Betingelser; denne Skræk forhøiedes med ethvert i Bosporus gjentordnende Kanonskud. Saaledes varede det da ei længe, førend Sebastiani saae en Afsending fra Storherren, ledsaget af en Dragoman, at træde ind i hans Hotel, for at forkynde ham Divanets Beslutning, og opfordre ham til øjeblikkelig Afreise fra Constantinopel. Gesandtens Svar var paa een Gang baade smidigt og stolt; han svarede, at han ei vilde forlade Constantinopel, førend han modtog befaling dertil af Hs. Høiheds egen Mund. Saaledes vandt han Frist af nogle Timer. Man vidste allerede ved det Franske Gesandtskab, at Folket i Constantinopel var ophidset til den meest levende Begeistring, at Jndvaanerne i Staden og Forstæderne ilede til Vaaben, for at forsvare sig imod Englænderne, og at Sultanen blet derved, at han gav efter for Folkebevægelsen, kunde undgaae en Revolution, Virkeligen fik Alt i disse saa Timer et ganske andet Udseende Alle Batterier ved Constantinopel, Galata, Pera og langs den Asiatiske Kyst, der ved den Engelske Flaades Ankomst ikke engang vare i Forsvarstilstand, fandtes nu beplantede med Kanoner, der bleve betjente af deres Topdschis. Janitscharerne havde bortlagt deres hvide Staver, for at gribe til deres Vaaben. Oldinger, Børn arbeidede med Jver paa Redoutekne, og foranSerailet vajede Sandschal=Scherif, 9: den store Fane af Skinder af den sorte Geed, der, ifølge Sagnet, har tjent til Portnerste ved Alschals, Prophetens Elstedes, Gemak, og som nu forkynder Sultanens Nærværelse i Spidsen af sin Hær. Snart saae man ved begge Kyster lange Skandserækker reise sig til dens Beskyttelse; Armeniere, Grækere, Jøder, ledede af Frankiske Officerer, skaffede Jord og Faschiner tilveie. J Topschang, hvor Arsenalet er, satte man med største Virksomhed Brandere i Beredskab, og en Flotille af Kanoneer-Chalupper forsamlede sig ved Serailets Pynt. Dette frembod nu et Syn, der kunde indgyde Agtelse. Ved begge Kiøskerne havde man opkastet to Batterier, og paa den store indre Terrasse i Haugen, saavel som paa LandingsKajen, hævede en stor Redoute sig, hvor en Hob unge Arbeidere drev deres Spil; og paa disses muntre Passiaren og lystige Latter kunde man lettelig gjenkjende Franske Officerer. Selim havde, med den faste Beslutning, at forsvare sig, ladet General Sebastiani kalde til sig, og udbedet sig saavel hans, som de Officerers Understyttelse, der af hans Nation befandt sig i Constantinopel. Som man kunde vente, vare alle ilede til, og Jngen bleven tilbage. Serailets Porte vare aabnede for dem. For første Gang turde Franker frit gjennemstreise hine Hauger og hine Gallerier, som indtil dette Ojeblik kun støde aabne for Serailets Fruentimmer og Eunucher. Den Franske Gesandt, der i hele sit Liv har beholdt visse Orientalske Former og nogle Sultansvaner, trængte uhindret ind i de hemmeligste Oda's, fra hvilke rigtigt nok Storherrens Koner desværre havde bortfjernet sig. Han dvælede, som man siger, med Beundring i Serailets Bibliothek, der er rigeligen forsynet med dogmatiske Skrifter, indbundne i guldbroderet Fløiel, og tillukkede med talrige Agraffer af Ædelstene. Jeg fæster ikke Liid til visse Rygter, og bør aldrig troe, at Kjærlighed – uden Tvivl – til Videnskaberne, har for et Øjeblik opholdt nogle Fremmede paa dette Sted, og han formaaet dem til at gjennemblade kostbare Kornas-, der siden ere forblevne aabne, uden at man nogensinde atter har kunne lukke dem. Dette vilde være en Plet, og Constantinopels Forsvar er altfor skjønt, til at lade samme fordunkles ved disse sørgelige Beskyldninger. – Det var et mærkværdigt og malerisk Skuespil. Ved Jngerlu-Kiøsk, i Batteriet paa Serailets store Terrasse, saae man en Mand af høi Væxt, med livfulde blaae Øine, der opmuntrede nogle Topdschis til at slæbe en plump, Tyrkisk Kanon derop. To Skridt derfra stod en ung Mand, i broderet rød Uniform, med Kanonviskeren paa Skulderen, beskjæftiget ved Jndgangen til Batteriet, hvorved han blev understyttet af to Personer af et sindigt og alvorligt Udseende. Den Ene var Grev Pontecoulant, Medlem af det keiserlige Senat, for Øjeblikket En af de meest aandrige Talere i Pairskammeret og Paris's Salon; den Anden var den glimrende Marqvis Almenara, hvem det foraarsagede en stor Fornøielse, uophørligt at have Hr. Sebastiani til Bedste, formedelst dennes Pretensioner, men som denne Gang, fulgt af sine Gesandtskabs-Secretairer, havde indfundet sig, for redeligen og modigen at understytte, ham. Her saae man ogsaa Frankriges Gesandtskabs-Secretairer, Dhrr. Lablanche og Latour-Manbourg, udpyntede med Læderposer, i det de gjorde Tjeneste som simple Kanonerere. Hr. Lascours, General Sebastianis Adjutant, commanderede en Post af Tyrkiske Artillerister; flere Jnfanterie-Officerer, der for Nyligt vare ankomne fra Dalmatien, gjennemfløi alle Kystbatterierne, og den Hollandske Charge d'Affaires havde indfundet sig med Spænde Skoe og i Silkestrømper, for ganske phlegmatisk at sætte sig ned paa Serailets Kai, i det han ved sine Ducater opmuntrede Jøder og Grækere til Arbeide. Dette Malerie blev fuldstændiggjort ved Sultanens Nærværelse, fulgt af hele Divanet, og ledsage af General Sebastian i sin meest glimrende Uniform og i hele sin militaire Prydelses Glands. Selm undersøgte alle Arbeiderne, stillede selv hist og her, i de meest aabne Batterier, en afsine Ministre, og Embedsmændene i hans Cancellier, overbeviste sig om Skudvidden af Skytset, om Kuglernes Kaliber, og undte sig ikke et Øjebliks Roe, førend meer end Tolv Hundrede Jld svælg, regelmæssigt opstillede, havde sikkret Forsvaret af hans Pallads og hans Hovedstad, og havde tvunget den Engelske Flaade til atter at stikke i rum Søe. (Slutningen følger).