Politivennen, 1802-01-01
Om Søeborg Moses eller de Præstholmske Torv. Paa en Tid, da al Slags Brændsel er stegen til saa byrdefulde Priser, kan man ikke andet end med Glæde see ethvert Foretagende imøde, der giver Haab om dette Ondes Afhielpelse. Ved at erfare at Søeborg Mose, som henlaae til ingen Nytte skulde udskæres, kan Anmælderen ikke nægte at han jo lovede sig ieget, men han maae tilstaae, at Udfaldet ikke har svaret til hans Forventning. De Tørv, der skæres, ere ret gode og drøje Tørv; men deels synes Prisen 4 R. for et Læs at være temmelig høj, om ikke i Forhold til Bøndernes Priser, saa dog til hvad den, efter Rimelighed, kunde og burde være, deels er dette Anlæg kun til liden Nytte fvr Stadens mindre formuende Jndvaanere, som sjælden have Lejlighed til at købe et heelt Læs. Anmælderen har paataget sig den Umage, at udmaale et Læs af de præstholiske Tørv og tillige et Bondelæs, som han købte paa Torvet for 10 Mk. for at see, hvad Forhold de stode i til hinanden i Henseende til Størrelsen. Han fandt, at det første indeholdt ved 50 Cub. Fod og det sidste 16. Efter dette Forhold skulde vel et præstholmsk Læs kunne ansæte tes til omtrent 5 Rd. Værdge, men han troer ikke at Bønderlæssene, som ere læssede paa Snyderi, bør være Maalestokken for Priserne ved et Anlæg, der drives i det sfore, især da Mosen efter Sigryde skal være Forpagterne overladt paa meget billige Vilkaar. Forfatteren af disse Linier er ikke ganske uden Kundskab om Tørveskær og efter den Erfaring han har, troer han sikkerlig at de præstholmske Tørv maatte kunne leveres for bedre Køb. Dog, enhver er berettiget til at sætte hvad Pris paa sine Vare han finder for godt, og hvad enten Forpagterne nu ikke ville eller ikke kunne nedsætte deres Priser, saa er dog 1 Rdlr. profiteret paa 5 altid noget; men ogsaa dette noget kan, som sagt, af den anførte Aarsag ikke komme den mindre formuende Deel til Gode. Man troer derfor at Forpagterne baade kunde gavne sig selv og Snadens Fattige, ved at have nogle Oplagssteder her i Byen, hvor denne Tørv, efter visse bestemte Priser, kunde udsælges i smaae Partier, eller forenes med de Folk, som sælge Brænde i Udhugningskælderne om, at paatage sig Udsalget imod en billig Provision. Paa den Maade kunde at han jo lovede sig ieget, men han maae tilstaae, at Udfaldet ikke har svaret til hans Forventning. De Tørv, der skæres, ere ret gode og drøje Tørv; men deels synes Prisen 4 R. for et Læs at være temmelig høj, om ikke i Forhold til Bøndernes Priser, saa dog til hvad den, efter Rimelighed, kunde og burde være, deels er dette Anlæg kun til liden Nytte fvr Stadens mindre formuende Jndvaanere, som sjælden have Lejlighed til at købe et heelt Læs. Anmælderen har paataget sig den Umage, at udmaale et Læs af de præstholmske Tørv og tillige et Bondelæs, som han købte paa Torvet for 10 Mk. for at see, hvad Forhold de stode i til hinanden i Henseende til Størrelsen. Han fandt, at det første indeholdt ved 50 Cub. Fod og det sidste 16. Efter dette Forhold skulde vel et præstholmsk Læs kunne ansæte tes til omtrent 5 Rd. Værdge, men han troer ikke at Bønderlæssene, som ere læssede paa Snyderi, bør være Maalestokken for Priserne ved et Anlæg, der drives i det store, især da Mosen efter Sigryde skal være Forpagterne overladt paa meget billige Vilkaar. Forfatteren af disse Linier er ikke ganske uden Kundskab om Tørveskær og efter den Erfaring han har, troer han sikkerlig at de præstholmske Tørv maatte kunne leveres for bedre Køb. Dog, enhver er bevettiget til at sætte hvad Pris paa sine Vare han finder for godt, og hvad enten Forpagterne nu ikke ville eller ikke kunne nedsætte deres Priser, saa er dog 1 Rdlr. profiteret paa 5 altid noget; men ogsaa dette noget kan, som sagt, af den anførte Aarsag ikke komme den mindre formuende Deel til Gode. Man troer derfor at Forpagterne baade kunde gavne sig selv og Snadens Fattige, ved at have nogle Oplagssteder her i Byen, hvor denne Tørv, efter visse bestemte Priser, kunde udsælges i smaae Partier, eller forenes med de Folk, som sælge Brænde i Udhugningskælderne om, at paatage sig Udsalget imod en billig Provision. Paa den Maade kunde de Fattige, om end ikke Priserne bleve nedsatte, faae betydelig mere Værdi for deres Penge, end naar de enten maae købe i sneseviis af Bønderne paa Gaden, eller hvad endnu er værre, henvende sig til Spækhøkeren.