Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-02-09
Gaardmand Søren Hansen Bonde, i Falsted, der ved Salling Herredsting var actioneret for Qvaksalverie og dømt til en Mulct af 20 Rbd. Sølv, er ved Overrettens Dom af 26de dennes frifunden for Actors Tiltale. – Tiltaltes Defenfor ved Underretten har med 20 Attester fra Folk, der ere aldeles helbredede af ham, søgt at bevise hans Duelighed i Lægekunsten. Blandt disse Attesterende havde En ligget 11 Maaneder paa Garnisons-Hospitalet i Kiøbenhavn, og derpaa erholdt Afskeed som incurabel og et heelt Aar gaaet ved Krykke formedelst en Skade i Knæet, og er nu af Søren Bonde, efter 3 Maaneders Cuur, saaledes helbredet, at han kan forrette Arbeide som Materialkarl ligemed Gaardens andre Karle. En Anden er af ham bleven helbredet for Armbind- og Beenknuselse i Skuldrene. En 3die, en Kone paa 72 Aar, er helbredet efterat hun havde brækket sit Laar. En 4de, en Mand paa 60 Aar, er helbredet for Beenbrud. En 5te Attest viser, at han har helbredet et Armbrud paa et nyfødt Barn, En 6te, at han har helbredet en Dreng, der havde brudt begge Armeene ovenfor Haandledet. En 7de at han har helbredet en Dreng, der i flere Aar havde været syg og sengeliggende af en Skade i Laaret. En 8de, at han har helbredet en 70 aarig Mand for Brud af tvende Sidebeen - foruden mange andre for Been og Armbrud, Legemsforvridelser, Lemlæstelser o. dsl. Næsten alle Attesterne ere forsynede med Paategning af Præsterne og (Kbhvnsp.) troværdige Folk i Egnen. Allerede for et Par Maaneder siden havde adskillige af det kongelige Pastoralseminariums Medlemmer fattet den Beslutning, at lade deres høitagtede Lærer, Stiftsprovst Clausen lithographere. Denne Plan fandt en saa almindelig Jnteresse, ei blot blandt Seminariets nuværende og forhenværende Medlemmer, men og blandt mange andre af Hædersmandens Bekiendtere og Velyndere, udenfor hiin yngere Kreds, at der strax kunde begyndes paa Foretagendet. Dette Portrait, som nu var bleven færdigt fra det kongelige Steentrykkerie, blev den 22de i forrige Maaned overrakt den elskede Lærer, da han første Gang i det nye Aar var samlet med de theologiske Candidater i Seminariet, Det ældste af Selskabets nuværende Medlemmer tolkede i en kort Tale de fælles Følelser for den Mand, der, som Sandhedens frimodige Talsmand, som Religionens varme Forkynder, har saa store og almeenerkiendte Fortienester; hvis Minde for de vordende Præster baade vilde være en Opfordring til i Livets vanskelige Stillinger at bevare den Selvstændighed, hvorved de ene vilde kunne vinde deres Menigheders Tillid, deres Foresattes Agtelse, ja hævde for deres Stand den Værdighed, som den nu mere end maaskee nogensinde maa hente fra en urokkelig, almeenerkiendt Sandhedskiærlighed; og i Livets mørke Timer, naar de maaskee syntes kun at skue liden synlig Frugt af deres Bestræbelser, besiæle dem med ny Kraft og ny Lyst ved at stille dem for Øie, at de ere en Religions Præster, der lønner sin troe Tiener med et glad Hierte og en livlig Aand selv i Livets sidste Dage. Derefter overraktes et med en Dedication prydet Exemplar, med det inderligste Ønske, at disse saa ærværdige og elskede Træk seent maatte blegne; at Herren i lang Tid vilde forunde sin troe Tiener Kraft til at virke til hans Riges Fremme paa Jorden, og naar han engang kaldte ham bort herfra, skiænke til den Sæd, han har udsaaet, sin Velsignelse. – Efterat den hæderkronede Olding med nogle hiertelige Ord havde bevidnet de Tilstedeværende sin Glæde over at have modtaget et saadant Beviis paa Hengivenhed af Ynglinge, til hvis geistlige Dannelse det stedse havde været blandt hans kiæreste Bestræbelser at medvirke, ledsagede disse ham til hans Hiem, og skildtes af fra denne skiønne Fest med de inderligste Ønsker for den agtede og elskede Lærers Vel. - Af hiint Portrait ere endnu nogle Exemplarer at faae tilkiøbs hos Hr. Universitets(Kbhvnsp.) boghandler Reitzel.