Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-08-12
Skrivelse fra det Slesvigske af 3 Aug. Veir ligget har været hos os, til ikke ringe Skade for Høhøsten, meget regnfuldt. Af Græs have vi allevegne Overflødighed, og Qvæget vil derfor til Efteraaret kunde have Foer i Mængde. Vi kunne vente os godt Kjød og Smør til billige Priser. Den almindelige Priis for godt Smør er her 6 Schilling. Markerne staae overalt begrote med alle Kornsorter, og naar Veirliget kun er nogenlunde gunstigt, saa vil man begynde at høste og alle Lader snart være fyldte. - Commissionen angaaende Stænder-Forfatningen vil sammentræde i Hovedstaden, ikke den 1 Sept. men d. 1 Dec. d. A. Valget af en Rigsbank-Generalcontrolleur for Hertugdommet Holsteen er faldet paa Commerceraad Feldmann i Slesvig. - Den afskedigede General=Major Cronhelm er i Glückstad, ved Døden afgaaet. Ligeledes er Toldforvalteren i Burg pludseligen død, og ved hans Dødsfald dette Embede blevet ledigt. Høitoftegaard, den 31 Juli. Det fornøier mig, min gode Ven, at Du for det meeste billiger mine Domme om de Kongelige Skuespillere. Du finder at jeg et og andet Sted har været for streng, f. Ex. mod Rind. Jeg veed ikke ret, hvad jeg skal sige hertil. Vi ere enige om, at han er Knudsens Copie, og det saa troe, som det er ham mueligt. Jeg saae ham saaledes i Aalborg som Jøden i Jndtoget, og, har Du seet den Rolle af ham i Kjøbenhavn, saa vil Du vist, sande med mig, at der var ikke et Ord, ikke en Bevægelse, ikke et Tonefald af Knudsen, som Rind jo paa det nøiagtigste har opfanget og giengiver os, men man kan vist ogsaa her i fuldeste Maal anvende det bekiendte: non aliter, sed alind. Jeg maa desuden sige Dig, at jeg aldeles ikke er iblandt dem, der bestandig raabe paa Overdrivelse hos comiske Skuespillere. Tvertimod, min Mening er, at saalænge en Comiker ved sit Spil morer en forstandig Mand af nogenlunde fleersidig Dannelse og Circumspection, (og dette, troer jeg, ere nødvendige Betingelser for den, der skal have nogen sand Receptivitet for comiske Yttringer) saalænge kan man ikke sige, at han overdriver, thi Overdrivelse morer ikke. Jeg veed f. Ex. aldrig, (ikke behøver jeg vel her at bede Dig, min Ven, som kjender mig, at forskaane mig for et upassende og odiøst Consequentsmagerie) at Knudsen nogensinde overspændte Strengen saaledes, at hans Spil fremkaldte Kiede og Ærgrelse istedetfor Moroe og Jnteresse, uagtet han vel mangengang udvidede sin Tumlekreds som Comiker ligetil Buffoens Enemærker. Dog derom siden. - Jeg erindrer, at Rahbek i sine Studier af Holberg bemærker, hvorledes Gielstrup i sin Tid fremstillede Jens i Jacob v. Tyboe som en umaadelig dum Dreng, og drev det i denne Henseende saavidt, som en Gielstrup kunde drive det; og efterat nu Rahbek har fremsat den Mening, at denne Rolle ikke bør tages paa den Maade, anmærker han, at Gielstrups Eftermand - Rind - gaaer endnu et godt Stykke videre, end S., baade i Spil og Udvortes. At det samme kan siges om Rind med Hensyn til Knudsen, vil Du vel ikke nægte, og naar man nu veed og har seet, hvorledes Knudsens høist sjeldne Talent og af Naturen saa herligt udstyrede Aand kunde stundom ligesom strømme over af sin Fylde og rive ham hen til de farligste Yderligheder, men hans sikkre Tact for det Passende og Rigtige saa atter vidste at drage ham tilbage, uden at han overskred Linien, saa er det vel ikke formeget, med Alvor at advare Knudsens Efterlignere fra at give sig i Væddekamp med ham i hans excentriske Svingninger, ikke formeget, at raade dem, snarere med Beskedenhed og Erkiendelse af sine Evner at beskue Knudsen som Mønster, naar de gik paa den sikkre Vei, end naar de vovede sig ind paa vildsomme Sidestier, hvorfra maaskee kun en Knudsen kunde redde sig tilbage igjen, og disse Efterlignere skulde vel endda kunne finde, at der var endnu meget at lære og øve og gjøre, førend de paa den lige Vei nærmede sig, endsige naaede, deres Mønster. Da vi nu desuden ere enige i, at Rind har meget Anlæg for Theatret, bør man da ikke gjøre Alt for at tvinge og afskjære de raae og vilde Skud, som have hjemme i Fjeleboden, og bevare Talentet selv som en reen og duftrig Plante, der kan være en Kongelig og en national Skueplads værdig. - Du skriver ogsaa, at Liebe i adskillige Roller har gjort Lykke. Det kan nok være, men jeg kunde jo kun bedømme hvad jeg saae. Jeg har seet Rygge som Bassa i Bortførelsen af Seraillet, og hvor svag var dog ikke Liebe mod ham; men jeg vil ogsaa tilstaae, at Skuespillerselskabet paa dets Reiser, da det næsten bestandig giver Syngestykker, vel ikke kan tage saameget Hensyn paa den ikkesyngende Liebes gode Roller, som paa Selskabets almindelige Tarv. - Du spørger mig ogsaa, hvad jeg synes om Sangen. Der er vel ingen Jfr. Funck, Dupuy, Carl Bruun i Selskabet; imidlertid fornøier denne henrivende Konst som man dog egentlig kun kan nyde i Kjøbenhavn. Jeg troer nok ogsaa, at Selskabet selv er kommet efter, at det i flere Henseender er det rigtigste at give meest Syngespil. (Du fortæller jo ogsaa selv apropos, at Du netop i Vinter har seet de 2 Grenaderer og Vertshuset givet paa et Privattheater saa nydeligt, at vi Jyder, som Du siger, vilde have antaget de der Spillende for Lønnede, ja maaskee for franske Skuespillere, medens vi syntes at mærke Hyperboræeren stikke igjennem hos disse.) Mad. Rind staaer naturligviis som Syngende øverst. Hun har en stærk fuldklingende Tone, dog, synes mig, uden den Blodhed og moto, som vel kan komme med Tiden. Hun røber ogsaa megen Bevandthed paa Scenen. Finck har en meget behagelig omfattende Stemme, men kunde udentvivl have den endnu bedre, naar han vilde erhverve den, og gad tilfulde bruge den. Begge have nogle ret delige Partier i Bortførelsen af Seraillet, hvis Musik af Mozart er fuld af ungdommelig Liv, Kraft og Fylde. Rosenkilde har især i de høiere Toner, en ret smeltende Sødhed. Farvel! Min Vogn venter. Jeg kjører til det lystige Olsmarked i Aarhuus.