Københavns Adresseavis, 1763-04-06
Ode. til Sr. af Br. Efter Horatii Maade. Man maae ikke foruroeliges over det Tilkommende, slykkelige Slave af Din høye Lykke, Du som er beladt med meget Arbeyde, som qvæler Dig, forlad, og store Mand den overmaade store Allarm, som følger med DinSkovhed. J Din Overflødigheds Skiød seer jeg Kiedsommeligheds Guden, og ved al Din Pragt flyer Rolighed for Dine Nætter. Stugeneed fra dette Pallast, hvis stolte Tøy løfter sig lige op til Himmelen, og hersker over Steder, hvorfra Din frygtsomme Geist besværer det Uveir, som et Folk af Nidkiere kommer afsted ved Hoffet. Se denne forgiengelige Storhed, og hold op engang at admirere den prægtige Glands af en Stad, hvor Alting fremstiller sig for at tilbede Dig. Kied af en altid lige Pragt som stedse bliver igientaget, og overbeviist om nogle Øye bliks Nødvendighed, som kunde fornøye, søgte til Forfærgeligheden paa eensomme Steder, den tvangløse Frihed og den stille Fornøyelse. Tit saae Overflødigheden i de at Eenfoldighed boprydede Boeliger i Landet en Straale af sin Glæde at opkomne igien. Allerede flyer det behagelige Foraar, Dagens Planct brænder os, og Roligheden, indbyder os til at leve under dens Love. Allerede føle vi den brændende Hunde=Stierne, allerede søger den roelige Hyrde Skovens Skygge. Den udtømmede Elskere af Blomster ophører at stamme, og lader Jasmin, som han har kyset, visne paa Sletten. Naar Naturen er overladt til Rolighed, vaager endnu Dinturoelige Geist, Nr. frygter Du for at Krigen er declareret. Du frygter for at see de forskrækkelige store Marker, spunden slaviske Sar mat dyrker for sine Tyranner, ødelagde af de Flokke, som streiffe omkring ved Eiphrates. At hvi Viisdom have Guderne skiult Tilkommelsen med tykke Skyer. De forvirrestedse den daarlige Forvovenhed, som skynder os til at aabenbare os disse mørke Hemmeligheden, Lader os fulde af Erkiendelighed nyde deres Velgiermager. Laden og ydmyge os under deres Magt, uden nogen Tid at beklaos derover. Den Dødelige formaaer, lige saa lidet at began stemme Skjebnens Spil, som han kand forandre Rhin Strømmens Majestætiske Løb. Snart bærer denne sin Tribut fredsommelig til Neptunum, snart seer man dens uroelige Bølger at reyse sig i Veyret. Ophaaven af Biergenes Vande sønderbryder den sine afmægtige Tøyler, ødelegger Markerne, og drukner deres Beboere. J Morgen maae Luften være fyldt med sorte Skyer eller den glindsende Soel maae gjøre Himmelen deylig. Hvad skiøtter min Dyd om Stormens forfængelige Susen og om Solens straalende Glands, Gud selv formaaer ikke at forandre det Forbigangne, den flygtige Tid har udslukket det under sin Vinge. Lær at kiende den ubestandige og staarende, Lykke. Den Troeløse fornøyer sig over de grummeste ulykkelige Tilfælde, den bedrager de Vise ligesom Pøblen, og leger traadselig med den hele svage Verden. J Dag udbreder den alle sine Bevaagenheds Beviisninger over mit Hoved, og i Morgen laver den sig allerede til at meddeele en anden dem. Vil den og giøre mig til et Maal for sin selsomme Ubestandighed, Mit Hierte skal takke den for det Gode som den har beviist mig. Men vil den uddele sin Bevaagenheds Beviisninger til andre Steder, Jeg giver den sine Foræringer uden Fortrydelse og Sorg igien Opfyldt med en sterkere Dyd, omfavner jeg Armoden, naar den til Morgen Gave skienker mig Ære og Dyd. (Taget af Merkværdigheder om den Stormægtige Konge i Preussens 6te Deel, som med forrige og 7de Deel faaes hos Bogtryk ter Sr. Godiche hver Deel for 3 Mk. 8 Sk., Vundne Priser for Priis=Materier. Paa det ene Spørsmaal, som blev fremsat af det Kongelige Svenske Videnskabers Academie i Stokholm. forgangen Aar, nemlig: Hvorledes Orme, som giøre Skade paa Frugt=Træerne, ved at afæde Blomster og Løv, bese maae kunde forekommes og fordrives; ere Arve Svar indkomne, blant hvilke Prisen, som bestaaer af en Guld=Jetton af 10 Ducater, er tilkiendt det Svar hvorpaa der staaer skrevet: Nunquimalind natura, aling Sapientisk dicito inen Antyrs Navn er endnu ikke bekiendt, siden i den forrigede Seddel stod allene et fingeret Navn da Adresse. Fire af de andre Svar ere befundne saa alle indime igien. gode, at hver af deres Forfattere er bleven tilkjendt en Sølv=Jetton, som en Prøve paa Academiets Velbehag over deres Arbeyde. Paa det andet Spørsmaal. Omt Ege Træer og andre Træer kunde uden Fare for at raadne eller blive ormstukne, barkes førend de fældes, samt hvor længe de siden uden Skade kunde staae paa Roden, efterat de ere harkede, ere 6 Svar indkomne; men intet af dem har fyldestgjort Academiets Forlangende, ikke desto mindre er Prisen tilkiendt det beste, som ved dette Merke Sprog, Spiramenta novas veniat qva succus in herbas, er efter Seddelens Aabning befundet at være skrevet af Hr. Jonas Ahleløf, Præst i Frillesaas i Nørre Halland. To af de andre Svars Forfattere har faaet en SølvJetton.