Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-05-27
(Fortsættelse.) Efterat Forfatteren havde lært Sultan Mahmud, at kiende, vilde han ogsaa lære at kiende hans værdige Sidestykke Jbrahim Pascha. Han gik først til Smyrna, besøgte flere Øer i Archipelet og kom endelig til Morea, til Tyrkerne, Araberne, og som vistnok ogsaa maae tilstaaes, til de Europæiske Renegater. Det Franske Skib, hvorpaa han var ombord, viste sig foran Havnen ved Navarino, hvor der laae en Tyrkisk Flaade, og heisede det hvide Flag. Men hvor stor, siger Forfatteren, var vor Forbauselse og vor Skræk, da vi bemærkede Kanonernes Torden fra Castellet, og fra et, Farvandene beherskende Batterie, paa hiin Side af Bugten. Det var imidlertid en Lykke, at Kuglerne bleve afskudte af uduelige Folk, nogle tabte sig i Bølgerne, inden de naaede os, andre gik over vore Hoveder. Uden denne Tyrkernes Uduelighed havde vi været i stor Fare, da det var umueligt at vende Skibet, formedelst den stærke Modvind, saa lagde vi bie. Strax omringede os over 60 Baade, hver besat med flere end 50 Mand, uden at de dog vovede at lægge an paa vort Skib, da de nok bestandig troede, at det var en skiult Fiende Hvorfra kommer J raabte en Jtaliener med lydelig Stemme. Fra Smyrna, Hvem er J Franskmænd. Efter nogle andre Spørgsmaal, sprang omtrent 50 Mand ombord paa vort Skib, og undersøgte omhyggelig det Jndvendige, og imedens man strængt bevogtede os, afgav nogle Tyrker deres Beretning til Chefen for Escadren. Rep pe havde Morgenrødmen oplyst Taarnene i Navarino og Toppen af Bierget Jthome, førend en liden Baad lagde bie hos os. En Tyrkisk Officeer tilbød vor Capitain, at begive sig strax ombord paa Admiralskibet, hvorhen jeg ledsagede ham. Skibet havde 90 Kanoner og 1300 Mands Besætning, alle af et ækelt Udseende. Skibets Udvortes svarede til Mandskabet. En Slave meldte os hos Capudana Bey. (Den samme Viceadmiral som siden commanderede den af de Allieredes Escadre ødelagte tyrkisk ægyptiske Flaade.) Han modtog os i en Sal, som var ziret med en elegant Sopha og forgyldte Lister; han var forresten temmelig hoslig og lod os sidde ned paa en Stol uden Ryg, som blev tilbudt os af Slaver. Den Jtaliener, som Dagen tilforn havde tilraabt os, kom ind, efterat han havde taget sine Skoe af ved Døren, knælede for Admiralen, kyssede hans lange Pelts, og ønskede ham paa den underdanigste og meest krybende Maade en god Morgen. Jeg saae med Foragt saadanne Smigrerier hos en Christen. Den Mand, som J her see, sagde Admiralen til os, har berettet os, at J ere Franske. Paa vort bekræftende Svar tilføiede han, Capitain, J maa prise Eder meget lykkelige, at jeg har været saagod at forskaane Eder i Gaar Aftes, uden mig, vilde J ikke høre mere til denne Verden; Eders Skib var gaaet forlorent, og de, som havde villet redde sig, vare uden Barmhiertighed blevne ombragte ved Stranden, saaledes er den befaling som jeg har erholdet. Men Hs. Excellences gode Hierte og hans ophøiede Følelse, svarede den italienske Smigrer. . . Vi lod ham ikke have Tid til at fare fort, og takkede Commandanten. Efter at Admiralen et Qvarteerstid havde ført en høist ubetydelig Samtale, stod han op, betyde dede os at vi skulle gaae bort, og tillod os, at blive saalænge i Navarino, som vi ønskede. Vi vendte fornøiede tilbage ombord, og formodede at denne overordentlige Overbærelse maatte ligge i et øieblikkeligt godt Lune hos Commandanten; thi det var ikke at vente, at han skulde have handlet saa godt ved enhver Leilighed. J et halvt Aar, hvori endeel af den tyrkiske Flaade har lagt ved Navarino, ere saare mange Koffardiefarere blevne borede i Grund, om hvilke man troede, at de havde lidt Skibbrud. Staden Navarino, som omtrent har en Miil i Omfang, er bygget paa en Bakke af middelmaadig Høide, omgivet med en af Kanoner besat Muur, og bliver forsvaret af et temmeligt stærkt Castel. Venetianerne, som længe havde været i Besiddelse af den, og maatte aftræde den til Tyrkerne i Aaret 1715, have anlagt disse Fæstningsværker. Jeg besøgte det Jndvendige af Byen og fandt Husene smaae og ureenlige. Jndvaanerne ere albanesisk klædte, med Undtagelse af Jbrahims Soldater; de have alle noget Vildt og Ubehageligt i deres Udvortes. Forresten indeholder Navarino intet Mærkværdigt. Midt i Byen er en høi Bygning, tilforn et græsk Tempel, som fornærværende Tid indeholder Krudt og Kugler.