Aalborg Stiftstidende, 1830-04-19
England. Det ansees nu for vist, at der vilblive oprettet en regelmæssig Damppaketfart imellem England og de mexikanske Havne Vera-Crux og Tampico. Et Socictet, som havde forenet sig, for at fremme Damppaketfarten, var, som saamange andre Actie-Selskaber fra Aarene 25 og 26, blevet nødt til at standse sin Virksomhed, men udvider den nu paa ny, da den rask tiltagende Sølv Production i Mexico fører til den Overbeviisning, at det ikke kan vælge vigtigere Maal. for dets Foretagender, end Havnene ved Vera-Cruz og Tampico. Denne Forøgelse af Sølvproductionen, er næsten forhausende og iønnefaldende ved følgende authentiske Beretninger: J Aaret 1823 prægedes i Mexico halvfjerde Million Dollars, 1824 omtrent samme Sum; 1825 kun halvtredie Million; 1826. henved halvniende Million; 1827 henved halvtiende; 1828 tolv Millioner; 1829 sexten Millioner, hvilket noksom vidner om hiint Lands overordentlige og tiltagende Vigtighed for Europa, til hvilket det har en saadan Masse af ædle Metaller at give i Udbytte for denne Verdensdeels Jndustrie-Frembringelser. For det første skal Damppaketfartens Afgangsted fra Europa være den yderste Punkt af Jrlands sydvestlige Kyst, men i Tidens Længde, naar Tingen først er i Gang, vil Falmouth uden Tvivl blive bestemt dertil. I Underhusets Møde den 5te April har Sir Robert Grant bragt en interessant Gienstand paa Bane, idet han foreslog Ophævelsen af de Jndskrænkninger, som endnu, efter Lovene, trykke de brittiskfødte Undersaatter af den mosaiske Troesbekiendelse. Han gik i sin Tale ud fra 4 Hovedpunkter, først berørte han de for Tiden bestaaende Love, som angaae Jøderne, dernæst de Grunde, disse kunne have til at føre Anke over dem; for det tredie, de Forslag, han gjorde, til at rydde disse Grunde af Veien, og endelig besvarede han nogle Jndvendinger, som lode sig gjøre derimod. Han forudskikkede en kort historisk Notice over Jødernes Ophold i England. Allerede før denne Øes Erobring af Normannerne befandt sig Tilhængere af denne Troe paa samme, og nøde, saavel tidligere som under de 3 første Normanniske Konger, nogen Frihed og Sikkerhed. Siden efter kjender man en Række af Mishandlinger, imod dem, af saadan Art som man kun finder dem i dette ulykkelige Folks Historie, idet det var ligesaameget en Gienstand for Pøbelens Raserie, som for Fyrsternes Tyrani. Beskyldninger for Sammensværgelse mod Staten, Brandstiftelser i Hovedstaden og endnu grueligere Misgierninger, foranledigede de græsseligste Voldsgierninger imod dem; den Beskyttelse, som de Kgl. Forordninger ydede dem, lignede omtrent den, som man pleier at yde Vildtet i Skovene, idet man udelukkende indrømmer Skoveieren Retten til at gjøre Jagt derpaa. - Han anførte som Grund for at ophæve de endnu i vore Dage bestaaende Jndskrænkninger, at man i Hovedstaden tæller 18 til 20000 og i hele Kongeriget imellem 30 og 40000 Mosaiter, der forholde sig fredelige og vindskibelige, som, mindre end nogen anden Klasse, gjøre sig skyldige i politiske Forseelser, hvorimod de ved deres Rigdomme befordre Landets Velstand, og derfor vel ogsaa kunde holde sig for berettigede til at deeltage i Constitutionens Velgierninger. Han forestillede Huset den catholske Bill som Mynster, og ansaae den Omstændighed, at Citos Repræsentantere stemte for hans Forslag, for et godt Forvarsel for sine Bestræbelser. - Han kom siden til at tale om de Jndvendinger, der lode sig gjøre mod hans Forslag og sprang over dem af en religiens Natur, da de ei henhøre blandt populaire Undersøgelser. Men den Jndvending, at man saaledes nu vilde kuldkaste, hvad Forfædres Viisdom havde opbygget, erklærede han for aldeles ugrundet; man havde aldrig udelukket nogen christelig Sect, hvis Gudstjeneste var tilladt fra Parlamentet, uden netop forhen Catholikerne; ja der gaves endogsaa Secter, som ikke tilstededes Adgang til borgerlige Embeder og dog havde Sæde i Parlamentet. Han berørte ogsaa den Jndvending, at dette Folks Sæder ei egnede sig til ubetingede Borgerrettigheder, da denne fra een Nation til en anden omvankende Slægt, ikke kunde vinde nogen synderlig Jnteresse for noget Land i Særdeleshed. Dette kunde han vel ikke nægte, men maatte opkaste det Spørgsmaal, hvad der vel havde givet det jødiske Folk denne Characteer, Netop hiint Udelukkelsesystem! - Vilde man anføre Mangel paa Moralitet som en Jndvending mod Jødernes Emancipation, da maatte han bestemt erklære sig imod denne Bebreidelse; thi hvad de høiere Classer hos dette Folk angaaer, er en saadan Bebreidelse aldeles falsk og uden Grund, og er den hos Folkets lavere Classer noget mere grundet, er dette allene en Følge af de haarde Love. - Han sluttede med den Overbeviisning, at Forslagets Antagelse maatte bidrage til det engelske Navns Berømmelse over al Verden og begge Religioners Bud: "Gjører Ret og øver Barmhjertighed" blev saaledes bragt i Udøvelse. Dette Forslag havde, som naturligt, ogsaa sine Modstandere. Sir Robert Jnglis meente, iblandt andet, at den samme Grund som talede for at emancipere Jøderne, talede ogsaa for Negere og Hinduer. Jødernes ringe Antal syntes ham ikke at være nogen tilstrækkelig Grund til at begunstige dem, thi deres Virksomhed og Driftighed vilde snart forøge deres Magt. Hvis Valgene vare afhængige af Folket, kom vistnok ingen Jøde i Parlamentet, men saaledes som det nu stod til med Patronaterne, havde man vist allerede 4 Candidater af denne Nation i Kikkerten og altsaa flere, end deres Folkemængde berettigede dem til. - Dir James Mackintosh var paa Jødernes Partie og kom fremmed den eenergiske Yttring, at Retfærdigheds Principer maatte være saa aldeles uden Frygt at det ingen Forskiel maatte gjøre paa 40000 eller 7 Millioner!! Forslaget gik igjennem med en Stemmefleerheed af 115 mod 97, og Billen blev saaledes læst første Gang, men nogle af Bladene ere at den Formening, at denne Majoritet, især da Huset dengang ikke var talrigere forsamlet, endnu ingenlunde er at ansee som et bestemt Kiendemærke paa Underhusets Anskuelse af denne Sag.