Københavns Adresseavis, 1774-08-03
Da disse Folks Rigdom bestaaer i Hiorde af Faar, Geeder, Heste, Køer og Kammeler, saa er det let at begribe, at Uligheden i Henseende til Rigdom maae efterhaanden blive ligesaa merkelig hos dem som hos civiliserede Nationer nogle Calmukker, eyer over 1000 Heste, andre, har ikkun 4, og saaledes er det efter Proportion med alt deres øvrige Qvæg. Hvad Røverierne angaaer, som man beskylder dem for, saa ere saadanne efter Professor Pallas Beretning og en Følge af de indvortes Krige, som Horder. ne ja endogsaa Uluscherne undertiden fører imod hinanden. Vel har Lovbogen søgt at forebygge samme ved saa vise Forordninger, som et saadant Folks Beskaffenhed tillader; men under et Slags Lehnsformigt Regimente er det ligesaa lidet mueligt, at forebygge indvortes Krige, som det er mueligt, at forhindre Vinden at opreyse Storm paa Havet. Da Calmukkerne har hverken Stæder, eller Slotte eller Huse, saa tager deres Fiendtligheder snart Ende, paa frie Mark kan de ikke længe forsvare sig imod en Fiende, som er dem overlegen i Tallet, især naar samme strax i Begyndelsen afskierer dem de Græsgange, som paa nogle Mile rundt omkring udfordres til Underholdning for deres meget adspredte Hiorde. Derfor foreskriver og allerede Potpbus de Nationer, som blive angrebne af saadanne haarde Folk, som Calmukkerne ere, og Hunnerne fordum vare, den Regel uden Ophold strax at søge at afskiere dem Levnetsmidlerne, saa styrter inden ette Dage deres Heste i Mængde; thi disse Folk har ingen andre Magaziner og ingen anden Forraad, end hvad de slæber med paa deres Vogne. Skadelige Følger af Landmandens Uryndighed i Natur=Videnskaben. Hvor lykkelig var ikke den fattige Landmand, om de mere oplystes Exempel kunde veylede ham til en nøyere Kundskab og høyere Begreb om Fordeelen af sine vilde MarkeUrteer. Naar Hungeren har drevet mange af dem til at forsøge det Yderste for at undgaae sin Elendighed, naar de med Taknemmelighed afskrelle Barken paa det galdebittre Fyrretræ, som aldrig af Naturen kan være bestemt til Føde for andre Kreature, end de, som have fire Maver til dets vanskelige Fordøyelse, naar de haabeløse rive til sig de fordervelige Planter paa Marken, eller findes døde omkring, Strandbredderne med Muskelskiel i Munden, da have de vist ofte trædet de føderigeste Planter under Fødderne, uden at kiende deres Nytte. Der er intet Sted saa ufrugthart, at det jo ved en fornuftig Præstes eller Landmands Anviisning kan mætte sine Beboere med saadanne Vexter, som enten formedelst Frøet eller Marven og Rødderne lade sig maale og bage til et sundt og nærende Brød. Blant den Mængde, som jeg i det Følgende har anført, maa det allene være mig tilladt at nævne Slangeurten eller Perle græsset, Po LVo OUMivivparum Linn., en Urt, som i Dannemark og Norge aldrig savnes paa nogen Eng. Da Hungeren i Aaret 1740, 41 og 42 trykkede hele Norge, og man altsaa burde troe, at Fieldbøigderne meest vare underkastede denne Fare, ophittede Bønderne i Opdalen i Tronhiems Stift at opgrave de knortede og meelagtige Rødder paa denne Urt, at tørre og male dem til Meel, og bage Brød deraf, eller spise dem kogte med Melk til, som kaldes Raapesoll, hvilke gave dem den sundeste Føde, og reddede manges Liv, medens Naboe=Bøigderne omkomme de af Elendighed; ja de skulde endog med mindre Møye have underholdt Livet, thi hele Fieldstrekningerne ligge bedekkede med Mosser, hvoraf trende ellers bekiendte Arter Vinter og Sommer tilbyde sin Nytte, ere ædelige, føderige og tillige sunde, enten bagte til Brød eller kogte med Melk over til Grød, paa hvilken sidste Maade den saa kaldte Jslandskmosse, LICHN islanicus Linnæi i Særdeleshed derfor anordnes mod Svindsottige paa vore Hospitaler.