Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-12-03
Frederiksværn, den 29 October. Til en Ud havn ved Østerriisøer indkom i sidste Dages Storm et stort baglastet Engelsk Skib, armeret med 4 Canoner og 16 Mands Besætning. Det overgav sig til 9 Kystværnsmænd. Til Hesnæs er ligeledes indkommen en Engelsk Smak, ladet med Caffe, Jndigo og Cochenille. Til Sandefjord kom en Engelskmand ind, ladet med Jern og Planker, samt endnu et Skib, fuldladet med hollandske Oste. Det havde en Engelsk Priismester og 4 Mand ombord. Den Elskedes Nærhed. Frit efter Göthe) Dig mindes jeg, naar Søl paa høien Bu J Guldglands gaaer; Dig mindes jeg, naar Maanens SølverluJ Havet staaer. Dig skuer jeg hist paa de fierne Vei J Støvets Sky; J Nattens Mulm, hvor Fieldets nogne Lei Mig nægter LyDig hører jeg, hvor Kilden mellem Steene Nedrisler bradt. Mig finder tidt i mørken Lund alene Den tause Nat. Jeg er hos Dig, er Du end i det Fien Du er mig nær Ny daler Sol, snart tindrer lyse Stierne; O var Du her! Chr. Molbech. Krigen i Norge 1724. (See forrige No. Efterat Biskoppen saaledes har vist, hvorledes man fører Krig i andre Lande, giver han Kongen at betænke: 1. at den Norske Armee, da det Svenske Jndfald skede 1716 saa pludseligen, ikke bestod af andre end nationale Tropper. 2. At intet Magazin var oprettet, og at Fæstninger ikke fandtes andet end haardt, gammelt og tildeels fordærvet Brød. 3. At ingen Krigscasse, men kun nogle hundrede Rigsdaler fandtes i den Kongelige Casse, efterdi alle rede Penge vare nedsendte til Tropperne i Dannemark. 4. At desuagtet de nationale Tropper, der for største Delen selv vare Gaardbrugere, Huusfædre og Handlende, forlode deres Hjem, og begave sig 10 til 20 Norske Mile og derover, fra Bergenshuus og Christiansands Stifter, forat samle sig mod Fienden. 5. At en stor Deel deraf blev lagt i Fæstninger, hvor de ikke forefandt andet end Vand og Brød, og ikke engang Straa, mindre Matratser til at ligge paa. 6. At de øvrige Tropper maatte gjøre lange og besværlige Marcher frem og tilbage, uagtet de vare ilde klædte, at Tropperne, og især Reserven og Dragonerne, manglede Mondour, og ikke fik nogen Lønning; at de som oftest maatte ligge under aaben Himmel og nøies med Vand og Brød, hvilket sidste endog stundom manglede dem. 7. At saasom næsten det hele Land bestod af Soldater (thi hver fuld Gaard maatte levere en Soldat, en Reserve og en Landdragon), maatte de faa Tilbageblevne lide meget ved de idelige Førsler, til de vidt og bredt paa adskillige Contonneringspladser adspredte Tropper, især da hverken Feldt eller Proviantcasse, Vogne eller Slæder, mindre Heste vare anskaffede. 8. De Anstrængelser og Udmattelser, som denne liden, ilde klædte, ilde pleiede og ilde underholdte Armee fra alle Sider maatte udholde ved Fiendens Fremrykken. 9. Den Lydighed og Taushed, hvormed Tropperne lode sig føre omkring paa en Strækning af flere end 30 Norske Miles adspredte Posteringer, hvormed de der selv udhuggede deres Skove, som deres Velfærd bestod i uagtet ingen af Almuen var saa enfoldig, at han jo indsaae, at disse Posteringer ikke kunde forsvares, at de ikke tjente til andet end at udmatte ham, lette Fiendens Jndbrud i Fædrenelandet, udsætte hans Familie og Eiendom for fiendtligt Overfald, og sig selv for den Ulykke, at de fordeelte Smaapartier kunde af Fienden afskiæres og nedsables; hvilket man altsammen saavel den Gang som siden beklagede, men desuagtet dog ligefuldt fulgte Officierernes Befaling. 10. Med hvilken Tapperhed Fienden ved hans første Jndbrud i Holland, blev modtaget, omendskjønt ingen af Tropperne havde seet og prøvet Jlden tilforn. 11. At da Fienden havde bemægtiget sig Christiania By, og der pleiede sig godt, stod den lille Norske Armee under aaben Himmel ved Gjellebek og Roager, men drev, uagtet hverken Gemene eller Officierer lige indtil Obersten i nogle Dage havde smaat Brød, den saa vel pleiede og forfriskede Fiende tilbage, da han vovede at angribe dens Posteringer 12. At da ingen Casse, intet Magazin, intet Commissariat var at faae, paatoge Borgerne Bragnæss By sig, at forsyne Armeen fra Byen og Grevskabernes lille District med alle Fornødenheder. 13. At de faa Bønder, som vare tilbage ved Husene og Gaardene, da det meste Mandskab, som bestod af Soldater, var udmarcheret, gik i Skovene, gjorde Fienderne al optænkelig Afbræk og Veiene og Passen saa usikkre, at han ikke uden største Angest nogetsteds turde lade sig see. 14. Hvor villig og med hvilken Tapperhed det lille nationale Rytterie, som ved Gjellebek en temmelig Tid til saa knap Pleie, angreb og ødelagde paa Ringerige, Baron Løvens Corps, som blev saa vel pleiet, hvilken Prøve noksom beviser, at det ikke var Soldatens eller Nationens Skyld, at den Svenske Armee i Norge ikke blev ganske ødelagt. 15.