Københavns Adresseavis, 1777-10-15
Det er ikke fornødent, at Barometret henger i frie Luft, det stiger og falder ligesaa got i et Værelse hvor Vinduer, og Dørre ere tillukte; thi Forandringerne i Luftens Trykken meddele sig igjennem de snevreste Sprekker. Derfor behøver ogsaa Aabningen paa Barometerrøret kun at være som et Haar, eller dersom den er vid, kan man tilstoppe, den, og Barometret stiger og falder desuagtet. Det er fremdeles ligemeget, enten Barometret hænger i Varmen eller Kulden. Man maatte tænke det vilde ligesom Thermometret stige i Varmen og falde i Kulden. Men Qvegsølvets Forandring i Barometret ved Varme og Kulde er ukiendelig. I Thermommetret bliver den kiendelig derved, fordi det har en viid Kugle og et snevere Rør, og Qvegsølvet i Kuglen, naar det udvides, ingen anden Plads har end at stige op i det snevre Rør. Alt dette forholder sig ikke saaledes i Barometret. Den beqvemmeste Maade at lagttage Barometrets Forandring, er, at man stikker et Stykke Papiir, eller noget saadant, bag ved Røret, og altid fletter det, eftersom Qvægsølvet stiger og falder. Da Qvegsølvets Bevægelse opholdes noget ved dets Rivning paa Glasset, kan man befordre den, naar man Tid efter anden ryster Barommeteret lidet. Det korte Stykke af Barometer=Røret er oven til langt videre end Røret. Dette giøres derfor, at Qvegsølvet; det korte Stykke ikke (kiendelig, skal stige eller falde. Dersom det korte Stykke heelt igiennem ikke var videre, end det lange, ville Qvegsølvet falde ligesaa meget i det korte, som det steg i det lange, og stige ligesaa meget i det korte, som det faldt i det lange. Men dersom det korte Stykke var f. E. dobbelt saa vidt som det lange, ville Qvegsølvet hiint kun stige og falde halv saa meget som i de te. Man giør altsaa det korte Stykke saa meget videre end det lange, at Qvegsølvets Stigen og Fald i det korte bliver ukiendelig. Og dette giør man derfor, fordi Qvegsølvet i det lange Rør ellers ikke ville stige og falde saa sterkt, som det kunne og skulle. Dersom Qvegsølvet i det korte Stykke steeg og faldt ligesaa sterkt som i det lange, ville det i dette sidste kunstige og falde halv saa sterkt, som Luftens Trykken bragte det med sig; i Steden for, at Forskiellen imellem dets største og mindste Høide er 2 Tommer, ville den da ikkun være 1 Tomme. Aarsagen er følgende: Qvegfølvet i det korte Stykke holder Ligevegt med en ligesaa høi Deel af Qvegsølvet i det lange Stykke. Denne Deel hører altsaa ikke med til det Qvegsølv, som Luftens Trykken holder op, men den holdes op af Qvegsølvet i det korte Stykke. Altsaa maa Længden af det Qvegsølv, som opholdes ved Luften, regnes fra Qvegsolvets Høide i det korte Stykke, eller Ovegsølvets Længde i det korte Stykke maa trækkes fra Qvegsølvets Længde i det lange Stykke. Nu sætte man, at det korte Stykke ikke var videre, end det lange. Naar Qvegsølvet i det lange stiger 1 Tomme, falder det 1 Tomme i det korte. Qveg sølvet i det korte Stykke holder altsaa nu 1 Tomme mindre op af Qvegsølvet i det lange Stykke, end tilforn, og denne Tomme kommer til Længden af den Qvegsølvstøtte, som Luften holder op. Den sidste har altsaa ikke allene oven ved tiltaget 1 Tomme ved sin egen Stigen, men ogsaa neden til 1 Tomme ved Qvegsølvets Fald i det korte Stykke. Jmedens den altsaa har tiltaget 2 Tommer, er den kun steget 1 Tomme. Ligeledes er det klart, at naar det korte og lange Rør ere lige vide, at der da ved Qvegfølvets Fald i det lange Rør, derved at det tillige stiger i det korte, neden til fragaaer et ligge saa stort Stykke, som oventil, i Længden af det Qvegsølv, som Luften holder op, at Qvegsølvet altsaa kun falder halv saa meget, som Høidens Aftagelse er. At Qvegsølvets Længde i det korte Stykke er uforanderlig, har ogsaa den Nytte, at man engang for alle drager den fra Qvegsølvets Længde i det lange Stykke, da man ellers maatte giøre det hver Gang, for at faae Længden at vide af det Qvegsølv, der opholdes af Luften.