Aarhuus Stifts-Tidende, 1832-06-02
Den 4de Mai blev den hollandske Huitfeldt, Helten van Speyk (den unge Søelieutenant som ved Antwerpen sprængte sig i Luften) høitidelig bisat i Amsterdam. Liigkisten med hans Levninger førtes fra Trier Rigsværftet ind i en sortmalet Baad, som var bemandet med 30 hvidklædte Matroser, med røde Skjærf og sorte Fløiels Huer, prydede med Sølvplader, og Alle med Sørgefor om Armen. Foran denne Baad gik der en Chaluppe, der førte et Flag med den Jndskrivt: "Det taknemmelige Fædreland til J. C. van Speyk." Efter Liigchaluppen fulgte Kongechaluppen, og derpaa en Mængde andre Fartøier. Der blev fyret fra alle Krigs- og Koffardieskibene og opført en høitidelig Sørgemusik. Liget blev derpaa landsat og bragt op paa Volden, hvor det blev hilset med Geværsalver. Derfra bares det igjennem alle Stadens Hovedgader, med en lang Procession af Militairpersoner og borgerlige Autoriteter. Udenfor Vaisenhuset blev det sat ned, og en Sang istemtes heraf Vaisenbørnene til Ære for deres forhenværende Skolekammerat. Ogsaa de faa overlevende Sømænd fra Kanonbaaden som van Speyk sprængte i Luften, vare med i Toget, og det endogsaa nærmest Kisten. J Kirken blev den sat paa den dertil bestemte Katafalk, Borgemesteren holdt en Tale, og i det Øieblik Heltens Monument blev blottet, gjentonede hans udødelige Hæder i et fortræffeligt Sangerchor. Alle Fartøier og alle Huse, hvor Toget kom forbi, vare prydede med nationale, med Flor ompundne Flag. J det Øieblik Liget bares ind i Kirken, indtraf begge Prindserne af Oranien, for ogsaa at tage Deel i denne fædrelandske Fest Natten imellem 13de og 14de Mai døde vor Tidsalders Buffon: Frankrigs og maaskee Jordklodens største Naturkyndige, Curier, 63 Aar gammel. Lægerne vilde givet ham Haab om Livet, men han svarte: "Jeg veed for vel Besked med Anatomien til at troe det; min Rygmarv er angrebet og jeg lever ikke i 24 Timer." Cuvier gav os lyse og lærerige Begreber og de Omvæltninger vor Jordklode har gjennemgaaet; han undersøgte Archiverne som findes i Jordens Skjød og opdagede en Dyrverdens Tilværelse som nu er forgaaet og med hvilken, Menneskeslægten ikke har levet; han overskuede de dyriske Væseners Mangfoldighed og førte dem i ordnede Rækker frem for sine Samtidige. Hans Aand steeg ned i Havet, og fremdrog Fiskenes utallige, besynderlige og pragtfulde Skikkelser af dets Skjød. Nu svæver hans Aand i en endnu klarere Beskuelse af Skaberens viisdoms fulde Værker. Ogsaa den berømte Musikus, Prof. Dr. Felter, er nylig død i Berlin. Siden Efterretningen om Göthes Død følte han sig aldrig vel, og kort efter fulgte han sin forudgangne Ven i Evigheden. Denne Mand, der har gjort sig høiligen fortjent baade af Kirkemusikens og Vokalmusikkens Forbedring, og derhos var en henrivende og klassisk Componist, havde lært Murerhaandværket. Hans Fader var Murer, og Sønnen havde allerede bragt det til at blive Mester. J sine Læreaar drev han Musiken i Smug, da Faderen fandt at han forsømte sit Arbeide Men Musiken havde i alle Livets Forhold henrevet ham, den hengav han sig omsider gandske til, og blev der saa berømt en Mester. Zelter efterlader sig udmærkede Kunstnere som Elever, mod hvilke han altid var meget djerv i Talen, saa de i Berlin kaldte ham: "Schelter(Udskjelder). Engang sagde han f. Ex. til en Prindsesse ved Hoffet, da han underviste hende i Sang"Wollen Sie nicht den königlichen Maul erwas weiter aufsperren!" – Den 18de Mai blev han begravet med stor Høitidelighed. Hans Liig var bragt op paa det kalSyngeakademie, hvis Directeur han var. Bag ved Liigkisten stod hans Brystbillede, omgivet af hans Kones, en udmærket Sangerindes, hans Lærer Fasch's, Göthes og S. Bachs; ved Siderne Sangtoflets Festpokaler, ved Fødderne en gylden Lyra; paa Kisten laae en i Fløiel, indbunden Bibel, den røde Ørns Orden, og en Krands fra en Elev; med en Krands fra en anden Elev var Ligets Hoved omvunden. 24 Studenter dannede en Æresvagt om Kisten, der bares til Graven af Akademiets Medlemmer. Liigtalen holdtes af Professor Schleiermacher.