Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-10-08
Man taler om, at Collegialtidenden, maaskee allerede i dette Qvartal vil komme til at udgaae 3 Gange om Ugen. Hensigten dermed skal være at danne et Organ, hvorigjennem Regjeringens Anskuelser kunne udtale sig, ligesom den strax vil meddele alle officielle Nyheder. (Aalb. Av.) – Jngen skulde glæde sig mere end vi – bemærker i denne Anledning Fædrelandet. – dersom vi kunde erholde en Regjeringstidende, men det forekommer og lidet sandsynligt, at Collegialtidenden nu i dette Qvartal, da dens Udgiver vil være fraværende, skulde udvide sin Virksomhed i den Grad, efterat den i den senere Tid aabenbart har manglet Stof Corsaren N 106 leverer følgende Artikel med Overskrift: Adskillige Mærkeligheder fra Finants sagens Behandling." Ved at give sig færd med Finantssagen og tage Laaget af den blev man behagelig overrasket ved at opdage en som tabt efterlyst, temmelig værdifuld Gjenstand, som man aldrig mere havde ventet at faae at see. Det var nemlig den lille Restbeholdning af Dhrr. Ussing, Bang & Davids Liberalitet. Her laae den (temmelig frisk uagtet den lange Liggen), og det er saaledes forklarligt, hvorfor den ikke havde været tilstede i Althings-, Stændercomitee, Huusmands- og flere andre Sager. Man kan ikke være baade her og der og Straalemester tillige. Men det var en naturlig Følge heraf, at de adelige og andre kortsynede Stænderdeputerede ikke kjendte dem igjen og altsaa vendte deres Vaaben imod dem. Al Orden opløstes, man kjendte ikke meere sine Faner fra Fjendens, man kjæmpede ikke mere i sluttede Skarer, men Mandsperson mod Mandsperson, mangen En vendte sine Vaaben mod sin bedste Ven, ja, En og Anden tog feil af sig selv og bekjæmpede sig med yderlig Haardnakkethed. - Mængden af det Kasteskyts, man slyngede imod hinanden, var utrolig. Hvis det var tilladt at anvende nogle at Talerne i Apothekerne, vilde disse i flere Aar ikke behøve at indføre Opium og Laudanum. Hvis de af Dhrr. Castenschjold og Stenfeld, holdte Taler havde havt nogen Vægt, vilde man alene dermed have kunnet knuse en Bøffel. Kunde man gjøre de der faldne Stikpiller til dræbende Vaaben, saa vare vore 70 Roeskildske Stænderdeputerede tilstrækkelige til en Kystmilits. – Dog, man bebreider os jo, at vi altid holde os til det Almindelige og ikke gaae i Detaillen. Vi ville gaae i Detail. – Kammerherre Abrahamson holdt en Tale, som, naar man ikke regner Jndledningen med, var meget kort, men, regner man denne med, unægtelig meget lang. Man gjør derfor bedst i at læse Talen bagfra. Hans Hensigt med den var forresten at bevise, at, naar Danmark vil forsvare sin Værdighed, saa kan det ikke have en mindre Armee og mindre Udgifter til den, end det nu har, og – saa kan det dog ikke forsvare sig. Prof. David gav i Anledning af Kammerherrens Foredrag om Officerernes temmelig knappe Lønning Anviisning paa, at disse for en stor Deel kunne leve af Æren. - Har nu ikke Buchwaldt Ret i, at hver enkelt Deputeret søger at vælte Skattebyrden fra sig? – Etatsraad Steenfeld, var imod Afhændelsen af Jagtslottet Marienlyst ved Helsingøer (der beboes af Kammerherreinde Krogh), deels fordi det er behageligt for Reisende at besøge det, deels fordi Kongen derfra kan see det smukke Prospect af det yndige Sund. – Gud veed, om man leer i Stænderne, hver Gang der bliver sagt en Dumhed. Det staaer ikke i Stændertidenden formodentlig for at spare Plads. –