Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-07-14
J Stændernes andet Møde d. 8de Juli yttrede Etatsraad Hvidt: "Jeg tillader mig at foreslaae, at denne nye Forsamling, ligesom den forrige, dengang den constituerede sig, vil til Hans Majestæt indgive en Adresse, hvori den tolker de Taknemmeligheds-Følelser, som besjæle dens Medlemmer. Jeg maa nemlig ansee det for at være af yderste Vigtighed, at Forsamlingen ikke giver Slip paa dette skjønne Forbindelsesmiddel imellem Kongen og Stænderne, at den ikke reenoncerer paa denne Leilighed til, i Overeensstemmelse med den Anordning, paa hvilken Stænderinstitutionen grunder sig, at bringe til Kongens Kundskab, hvad der rører sig i Folket, og at den benytter denne Anledning til at yttre, om end kun forbigaaende, de Ønsker og Forhaabninger, som bevæge sig i Forsamlingen, og som ikke ere egnede til at gjøres til Gjenstand for særskilte Petitioner. Dersom mit Forslag finder Gjenklang i Forsamlingen, maa jeg tillige andrage paa, at der nedsættes en Commitee til at udarbeide Adressen. Etatsraad Steenfeldt talte imod Jndgivelsen af en Adresse, fornemmelig fordi han vidste at Ønsket om en Forandring i Statsforfatningen vilde af det Parti, som ønsker en saadan, blive anbragt deri, og efter hans Mening for Øiebliket nødvendig faae Majoritet; men saaledes vilde denne Sag blive fremdreven uden egentlig at blive discuteret. Can. jur. Orla Lehmann talte for en Adresse, og yttrede bl. A.: "Det væsentligste Argument hvortil den forrige Taler har støttet sig, er den Bevægelse i Gemytterne, som han forudsætter er tilstede, og som Adressen ikke vilde kunne undgaae at berøre. Jeg skal saa meget hellere gribe dette Argument, som det forekommer mig, at det er det vigtigste af dem, der kunne anføres for Jndgivelsen af en Adresse. Jo mere der hersker Uvished og Forvirring i Begreberne, Uenighed og Tvist i Gemytterne, desto meere ønskeligt er det at Forsamlingen, med det Maadehold, som man her maa forudsætte, udtaler en fast Anskuelse og Bevæggrunden til hiin Bevægelse, saaledes danner et fælleds Foreningspunkt, og paa engang virker baade modererende paa enhver Tendents til ensidig Overdrivelse og styrkende og støttende for det, der i Bevægelsen kunde være godt eller sandt. Cancelliraad Haastrup og Sognefoged Petersen talte for en Adresse. Landsoverretsprocurator Christensen. Ogsaa mig forekommer det, at den nærværende Forsamling, uden at tilsidesætte Hensynet til hvad der er passeligt og Pligt baade mod Konge og Folk, ikke kan undlade at indgive en Adresse. Jkke blot har Forsamlingen hertil fuldkommen Hjemmel, men det forekommer mig ogsaa, at den hertil har en særlig Opfordring, i det Øieblik, hvori den som nyvalgt første Gang træder sammen. Jeg troer derhos, at den Forsamlingen meddeelte allernaadigste Bekjendtgjørelse giver rigt, om ikke i alle Henseende glædeligt, Stof til Betragtninger. Naar jeg endelig seer hen til den knapt tilmaalte, rundelig besatte, Tid, Forsamlingen kan anvende til sine Arbeider, finder jeg, at der kunde være Anledning til i en Adresse at omhandle det, der ellers ikke af Stænderne ville kunne foredrages Regjeringen, navnlig fordi den korte Tid vil forhindre Jndgivelsen og Bearbeidelsen af mange særlige Petitioner. For mit Vedkommende maa jeg derfor tiltræde deres Anskuelser, som mene, at der bør indgives en Adresse, og jeg troer, at dette er en dobbelt Pligt i dette Øieblik, da det er givet, at der virkelig er megen Røre og Bevægelse trindt om i Landet. J et saadant Øieblik sømmer det os Folkerepræsentanter, at frembære for Tronen et Udtryk af, hvad der bevæget sig i Folket, og tolke, med hvilken Kraft det bevæger sig. Efter min Formening vilde vi ligemeget svigte Loyalitetens Fordringer som tilsidesætte den Troskab, vi skylde vor Konge, og forglemme det Kald, der ved Vælgernes Tillid er betroet os, om vi ikke i dette Øieblik vilde indgive en allerunderdanigst Adresse.