Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-05-22
Om Foraaret erholdt Arendt kongelig Understøttelse til en Reise til Finmarken, for at indsamle levende Planter og Frø, samt for at indlægge større Planer til Haugens Herbarium. Han tilbragte en Vinter paa Alten, men ved sin Hjemkomst medbragte han hverken levende eller tørre Planter og kun ubetydeligt af Frø. Vel erklærede han, at denne første Reise til de nordligste Egne kun maatte betragtes som en Forberedelse til den større Reise, som han tilbød at foretage sig, men Vedkommende fandt ingen Anledning til at understøtte hans Andragende, hvorimod han erholdt et Gratiale Forsynet med dette begyndte han fine antiqvariske Vandringer i Norge, over hvilke indtil 1806 han selv har meddeelt en Udsigt i Millins Magazin encyclopædique *). For at undersøge Nordens oprindelige Tilstand var han fra Trondhjem vandret gjennem Nordlandene 1799-1800; kun lidet havde han paa denne Reise fundet af Runeskrifter, Manuskripter og Diplomer. Efter at have opholdt sig en Tid i Trondhjem og dens Omegn, var han vandret over Dovrefjeld til Bergen. J Guldbrandsdalen, Valders og Leerdalen havde han fundet de fleste Diplomer og adskillige Runemonumenter. 1802 kom han til Stavanger. Efter at have vandret en Tid langs Kysten drog han igjen indi Landet til Thelemarken, hvor han fandt meget for Diplomatik og Runologi. 1803 tilbragte han i Aggershuusstift, hvor han begyndte paa en frandinavisk Grammatik. (En fransk Prospectus dertil findes blandt hans Papirer 27). 1804 vandrede han gjennem Sverrig til Danmark, hvor han især opholdt sig i Jylland. Men da han nøiere vilde undersøge den Haraldinske Klippe, vendte han tilbage til Sverrig og derfra *) 1808, vol. 6, pag. 95. Notice des voyages et des travaux pour Pantiquire, la Philologie et la litterature scandinqve, entrepris en Nor vege et en Suede depuis 1797 jusqva 1806 par M. T. Arende d'Altona. 24) Uagtet at denne Grammatik aldrig er trykt, og neppe engang bleven færdig, citeres den dog som udkommet i Adelungs Mithridates 4 D. S. 379. til Norge, hvor han reentegnede de Mindemærker, han havde fundet. Han besad den Gang omtrent 100 Tegninger af antiqvariske Gjenstande, deriblandt vare 25 Runestene, hvoraf de 9 hidtil havde været ubekiendte. 1806 gik han til Sverrig og Upsala, men kom igjen samme Aar atter til Throndhjem. Saavidt gaae hans egne Efterretninger. Han gjorde denne Reise med saare liden Omkostning, i det han indqvarterede sig hos Præster og Bønder. Mærkede han, at hans Ophold faldt besværligt, bekymrede han sig dog ikke derom, men blev, saalænge det lystede ham selv. Engang maatte en Præst, for at blive ham qvit, med Magt lade ham bringe i et Fartøi, og sætte over Fjorden. En Anden gik læmpeligere tilVærks, han lod midt om Vinteren Aabningen af hans Kakkelsovensrør mure til, og saaledes fik ham ved Rog gjort kjed af sit Ophold. Arendt var maadeholder i Mad og Drikke, men Cyniker i høieste Grad, og yttrede især sin Cynisme i Maaden, hvorpaa han omgikkes med det andet Kjøn. Blandt dem, som i Norge havde hjulpet ham med Penge, nævnede han især Kammerherre, Berndt Anker og Videnskabernes Selskab i Throndhjem. 1806 kom han til Kjøbenhavn, og tilbød den arnamagnanske Commission sin Tjeneste. Han erholdt Kormarks Saga til at bearbeide, men snart blev han uenig med Ephorerne, og vandrede til Sverrig, hvor Hofintendanten, Hr. P. Tham, modtog ham paa Dagsnes med megen Godhed. For at faae Thams cusiske Mønter beskrevne, gik han først med dem til Professor Tychsen i Rostok, siden til Paris. Paa denne Reise opholdt han sig 1807 i Schlesvig, og gav en Læsning af Runestenene paa Lovisenlund (See Jürgensens Udg. af Helvaders Chronik S. 44).Der fortælles, at han ved sin Ankomst til Paris mærkede, at han havde glemt Mønterne i Rostok, og nu vandrede Veien igjen tilbage for at hente dem. Den Gang har han sit lange lyse Haar hængende løst ned af Ryggen, dog gemenligen skjult mellem Kjolen og Frakken. J Paris mistede han sit ene Øie, efter eget Sigende ved en slet Cuur, da han laae syg af Gigt i Hotel Dien. Den berømte Millin tog vel imod ham, og betiente sig af ham til at forklare det Keiserlige Museums merovingiske og angelsaxiske Mønter. J Magazin encyclopedique for 1808 findes af ham, foruden den før omtalte Udsigt, over hans norske Reiser, en kort Efterretning over Thams cusiske Mønter S. 211-13. Desuden skrev han en Afhandling paa et Par Blade under Titel Essay, surles pierres sepulerales et les tesseres sacrees des anciens Slaves du Meklenbourg i Juli 1808. For nøiere at see Runeindskrifterne paa Løverne i Venedig vandrede til Jtalien 1809, men kom samme Aar igjen til Frankrig, hvor han forelagde det celtiske Academie en lille Afhandling: Remarques sur les Plateaux circulaires construits de cailloux, qunse trouvent au Nord de l'Europe den 16 Juni, 1809. Over Brussel gik han 1810 til Holsteen. og Slesvig, hvor han fandt Understøttelse hos hans Durchlauchtighed Landgreve Carl af Hessen, der tillige medgav ham Anbefaling paa hans antiqvariske Vandringer gjennem Hertugdommene, 1810 og 1811, ved hvilken Leilighed han anden Gang var i Jellinge og aftegnede den bekjendte Runeindskrift sammesteds (Antiqvariske Annaler 4 B. I H. S. 108). Hans Færd paa denne Reise har Domherre Dr. Meyer i hans Darstellungen aus Nord-Deutschland, Hamburg 1816, skildret, just ikke med forskjønnende Farver, S. 266260; thi at det er Arendt, som menes ved das gelerte Ungehener, hvilket nogle Aar tilforn skulde have spøgt omkring i disse Egne til Besværlighed for Jndvaanerne, kan ikke omtvivles. De der anførte Træk svare aldeles til Efterretningerne om Arendt fra Danmarks andre Provindser. 1812 kom han til Kjøbenhavn og indgav Ansøgning til Kongen om Hielp til at kunne reise op til Norge, samt om Anbefaling til Selskabet for Norges Vel, for afdet at kunne sættes i Virksomhed og saaledes fuldende sit Arbeide over Norges Oldsager. Han erholdt Understøttelse, og nedlagde ved denne Leilighed i det Kongelige Haandbibliothek et Bind, som indeholdt, foruden nogle almindelige Kobbere samt adskillige trykte Sager og Papirer, ham selv vedkommende (hvilke i denne Biographie, ifølge Hr. Justitsraad Weinvichs Godhed, ere blevne benyttede de derhen nævnte Afskrifter af hans fransk antiqvariske Afhandlinger og nogle korte Optegnelser, deels med Blæk, deels med Blyant, men især en Række Jnskriptioner, paa Runestene og Klokker. Paa mange af disse staaer dog ikke angivet hvorhen de høre. Udtrykkeligen havde han frabedt sig at Kjøbenhavns Oldforskere ikke, saalænge han levede, maatte tilstedes Adgang til hans Samlinger. (Fortsættes.)