Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-09-19
Til Udgiverne af Landoeconomiske Tidender. (Slutning.) Side 90. 1 Anm. Hr. R. siger og antager; men det var kun en Satz, og betænkte han, hvorlidet Hø, der ofte alles paa stærke Jorder, vilde han endda ikke have fundet Sahen saa urimelig. Af 50 Tdr. Land at gjøde aarligen de 5, er ikke saa overdrevent. Man møger tyndt, den øvrige Kraft tilveiebringes ved Hvile, som i dette Ex maa idetmindste væve af 5 Aar. - 2den Anmærk. nings 1ste Deel er ligesaa søgt, som om jeg vilde henføre det til Mangel paa Moralitet: at der i mangen Bondestue findes Spindelvæv, ureen Lugt&c. og 2den Deel kan jeg ikke ganske indrømme. Sligt Slumper synes mig at stride mod god Orden i Staten. Hvad skal den Fremmede dømme, som kjender Noget til Dansk Vægt, naer han forlanger 1 Pd. Røgtobak eller Chocolade (dog ikke hos Hr. Treschou, og erholder ikkun 2/5 Pd., snart lidt mindre, snart lidet mere? Ja hvad skal man selv dømme, naar man læser paa Prent: Den Kjøber, som tager 100. Pd., skul faae fuld Vægt, det er at sige: 100 Pd. Dette skal og kan ikke være sagt til Nogens Fornærmelse, siden det saaledes er vedtaget iblandt os. Men Vedtægten har jeg meget imod. - S. 92. Her maa jeg gjøre Hr. Rønne min Undskyldning, for at have anført denne med et Par andre Hindringer, som har ogsaa har i sin Afhandling, hvilken jeg 2den Gang ikke vilde læse, for ei, at forstyrres i mine egne Jdeer eller blande dem med Hans Jeg skylder ham denne Undskyldning saa meget mere, som jeg i Begyndelsen af min Afhandling uforsigtigen haver sagt, at ville anføre nogle andre, thi lade dem ude kunde jeg ikke, dersom mit vist nok ubetydelige Stykke ei skulde blive alt for ude tydeligt og ufuldstændigt. Men da jeg har betragtet dem fra andre Synspunkter, saa troer jeg og, at han derfor ikke bør gaae i Rette med mig. Forresten feiler Hr. R. naar hen i denne Anmærkning kalder Mellemhegn noget Localt. Mellemhegn findes vist hist og her over hele Landet. Jeg har desuden ikke talt om Mellemhegn, som Noget derer, men som Noget, jeg vil fraraade, da saa Mange anprise det som henhørende til et godt Markbrug. Jeg har fremdeles sagt: at ved Mellemhegn vilde Sjælland pløie over 40,000 Tdr. Land mindre. Denne Beregning er rigtig og Hr.R. er her aldeles i Vilderede. - S. 94. I. Deel. Denne Anm. har jeg allerede for en Deel besvaret, og naar Hr. Pastor Rønne vil have Frihed til at lade sit Hegn ligge øde, fordi han staldforer, da tilgive han mig, at jeg troer han burde tvinges. Thi hvad om Neboen tøirer, hvad om han efter Overtøiringen undertiden, fordi han har sin Lod inddeelt i Kobbler, vil slaae sine Creature løse? Jeg maae tilstaae, at det ofte fornøier mig at see dem nyde denne naturlige Frihed i Hovmarkerne. 2den Deel. Herom, maae jeg sige: Nodum in seirpo quæris. J nogle Sogne assurerer man hinanden ved Sommenskud den Skade, som Nogen maatte lide paa Creature. Her er jo Tingen den samme. Hegnerne indgive deres Regning til Sognefogden, som reparterer Beløbet paa Hartkornet, indkræver og udbetaler den. Dette er ham en vanlig Forretning i mange andre Tilfælde. Følgelig behøver Jngen at smøre sig paa Hr. R. Smørklat. Med det anførte Ex. af Frederiksborg, Amt kan Hr. R. neppe have meent det alvorligen. Det var ikke godt om man overalt vilde tænke som der. Desuden faaer jo Bonden efter mit Forslag sit Hegn ikke for intet. Jeg ønsker og haaber, og Hr. R. giør vist det Samme, at b Rbmk., skal ved en forbedret Cours blive af ligesaa megen Værdi, som 2 a 3 Rbmk. nu, Tingen gaaer vel ikke strax i Opfyldelse. - S. 97. Hvorfor river Hr. R. det ene Led fra det andet, Ved ordentlig Brak kan man bedst saae tidligen. S. 98. Til 1 Aum. svarer jeg Have vi intet at anvende paa det Offentlige, ingen Sands forAlmeenvel, saa lader os længe nok blive ved Slendrianen. Og til 2den Anm. Mit Stykke er sit ikke stilet imod Hr. R. Afhl., som hos mig faaer en hæderlig Omtale. Havde jeg skrevet imod ham, da havde jeg skrevet anderledes. Hr. R. ladet mig ellers her mene og tale Ting, jeg aldrig haver tænkt, ligesom han paa dette hele Sted mine Tanker ræsonnerer svare skjævt. Jeg har intet med Hs. Vexeldrift at gjøre, men troer at Statsærenders hurtige Røgt er noget Vigtigt, Noget som Statsborgerne bør ønske, at Smagheds Aand og Eqvisme bør vige for public spirit og Patriotisme. Her er ikke Sted til at drøfte lige Ting, men jeg indskrænket mig i Korthed til følgende Spørgsmaale, Kallehauge Færgegaard f. Ex. ligger 2 Mile fra nærmeste Kjøbstad, hvo skal her befordre Statsbudet, Kan ikke Veiret her gjøre Ophold i en halv og heel Dag? Jeg har sat 4 Mile som længste Kjørsel, hvorfor lægger Hr. R. 2 Miil til og tager den ikke hellere fra, Var Veien over 4 Mile, kunde da ikke de Befordrende møde hinanden paa Halvveien, Er der ikke Forskjæl paa Kjørsler og Leverancer, - S. O. Hr. R. tør ikke paastaae det moderate bestemte Hoveries Uskadelighed. Jeg, og vel ogsaa Andre tør meene det. Nogle gjøre Napoleon til en Afgud, Andre til et Afskum, saa forskjællige ere de menneskelige Meninger. Det Øvrige af denne Anm. forstaaer jeg ikke. Sputum scio, tillica nescioS. 102. Her spøger nok Hr. R. - S. 103. Jeg troer dog, at naar alle ville kjøbe og Jngen vil sælge, vi gjøre bedst i at holde paa hvad vi have Og ihenseende til Jndførsel saa man dog nylig i England et stort Parti, som ikke vilde have Landmændenne ruinerede ved at kjøbe Korn for godt Kjøb i Frankrig. Lad der længe nok være Jndførsel af Korn, men som Transit Gods. Dog her er ikke Stedet til at undersøge Slige, og vi gjøre nok begge bedst i at overlade Afgjørelsen til Regjeringen. - S. 104. Men naar nu England handler, hvad siger Hr. Rønne saa - S. 107. Aarsagerne har jeg anført. - S. 108. Svar: Hr. Rønne. - S. 109. 1 Anm. Og jeg troer at det hører med til Landsfaderligheden. - 2 Anm. Hr. R. burde nok her have sparet sit første Alternativ. J det 2det siger han: Var Udviisningen, en frivillig Gave, saa var dens Tilbagehold ingen Tvang, jeg mener jo. Jøvrigt seer Hr. R. heraf hvad Tvang jeg helst ønskede anvendt. En god Sag vinder altid Seier ved sig selv, siger Hr. N. Det hedder ellers sandem bona causa triumphar- og dette Tandem kan jeg her ikke lide; thi tandem venere bubuli. - S. 110. 1 Anm. Her kan jeg lade Hr. R. selv have svaret. 2den Anm. Er dette ogsaa vist og sandt i alle Maader, Tvang man da aldrig nogen Bonde til Udskiftning og Udflytning, Var Tvangen ikke her velgjørende og altsaa vel anbragt, Jmod saadan Tvang declamerer man forgiæves. J Afhandlingen selv bedes Følgende rettet; Side 80, Linie 10. Fjenden læs: Fienden. S. 88, 15, var, læs: er. Linie 29. Sonden, læse Bandens. S. 98, 100, og udslettes. S. 100, 2, trykke, læs: trykker. Linie 27, undtagen, læs: undtagne. S. 102, 16, som udslettes. S. 104, 24 vigtigt, læs rigtigt. S. 105, 13. som: udslettes. S. 106, 133. dem, læs: den Linie 22. Havren, læs: Havre. S. 108, 7. almindeligt, læs: almindeligst. S. 109, 12. Velsignelsens, læs: Velsignelses. S. 110, II. Kjernen, læs: Kiærven. Mehrn Østad. d. 1 Septbr. 1815. P. C. Cramer.