Berlingske Tidende, 1836-04-30
Frankerig. Hidtil vidste man ikke, om man skulde holde sig til Thiers's Program eller til Hr. Sauzets, idet den første havde underlagt det nuværende Cabinet en ubetinget Fortsættelse af hans Forgjængeres Regjerings=System, medens den sidste var traadt frem med den Erklæring, at det nye Ministerium ikke modtog nogen Norm af den forrige Administration, men tvertimod daterede sig fra den Jo 2de Februar og gik ud fra sine egne, ikke fra fremmede Principer. Nu er et tredie Program kommet til, fra Ministren for det Jndre, Hr. Montalivet, hvilket stemmer med Hr. Thiers's, saa at man da Hr. Montalivet forsikkrer at tale i alle sine Collegers Navn – for det første vil see i det nye Cabinet et forandret Personale til det tidligere Cabinets bibeholdte Grundsætninger, altsaa en Virkning uden Aarsag, hvormed det nuværende Cabinets Handlemaade stemmer. Projectet angaaende de 1,200,000 Frankers videre Credit for de hemmelige Fonds, som Deputerede=Kamret allerede har bevilget, gav i Pairs=Kamrets Møde den 21de d. M. Anledning til slige Forklaringer. Dette Project anvendte Legitimisten, Marquis de Dreur Breze, til Theemafor en Mængde Besværinger over Juli-Revolutionen, og Regjeringen i Almindelighed, samt over det nuværende Cabinet i Særdeleshed. Han kunde ikke begribe, hvorledes en Regjering, der udgav sig forAlmeenvilliens folkelige Yttring, behøvede et større hemmeligt Fond til Opsigten med de Utilfredse, end Restaurationen nogensinde havde anvendt til lignende Øjemeed. Han opstillede Regjeringen det Alternativ: Enten mener J det ærligt med Folkesouverainitetens Princip, hvilket J skylder Eders Tilværelse, og da maae J tilgive de Mennesker, der, gaaende ud fra det samme Princip, have fejlet i dets Anvendelse da maae J amnestere de dømte Republikkanere; eller J holde med Stabilitets- og Conservations-Principet – da maae J amnestere Carl Kis Ex Ministre og de dømte Vendeer." Det vilde dog være bedst – meente han – at alle Partier gjensidigt tilgave og amnesterede hinanden, da en saa almindelig Begrebs-Forvirring og moralsk Uorden havde faaet Jndpas, at Jngen længer vidste, hvad der i politisk Henseende var ret eller uret, strafbart eller værdt at belønnes. Tillige angreb han den Stilling, den franske Regjering har indtaget imod Spanien, idet nemlig dens bestandige Vaklen, dens, Madrider justemilien ydede Bistand kun vilde føre til at gjøre Frankerig forhadt hos alle Partier i Spanien, og give dette Rige til Priis for Englands Jndflydelse. Efter ham optraadte Grev Tascher, for i en lang Tale at udvikle, at man slet ikke vidste paa hvad Fod man stod med Ministeriet. Hr. Thiers havde erklæret, at han ganske vilde træde i det forrige Cabinets Fodspor, medens Hr. Sauzet dog lovede et nyt Regjerings-System. Da han nu troede at begge havde meent det ærligt, saa fulgte deraf, at Cabinettet ikke var enigt med sig selv.Men forinden der blev afgivet et Tillids-Votum, som en Bevilling af hemmelige Fonds dog egentligt var, burde man nogenlunde vide, hvad man da havde at holde sig til. En tredie Erklæring var derfor ønskelig, skjøndt Modsigelsen i de tvende tidligere Programmer vilde i Forvejen gjøre det tredie Programs Tilforladelighed nogen Afbræk. - Hr. Montalivet, Jndenrigs-Minister og en nær Pe slægtet af Grev Tascher, skyndte sig nu at meddele denne Erklæring, saa at den hele Scene fik Udseende af en forud skeet Aftale. Han søgte allerførst at svække Hr. Brezes Angreb ved at hentyde paa, at alt det Ubehagelige, der i de sidste Aar var forefaldet, ene og alene maatte tilskrives Restaurationens al Frihed myrdende Jntriger. Hine Ubehageligheder opvejedes dog rigeligt derved, at der ved Juli-Revolutionen med et Slag var vundet langt mere i nationale, frisindige Jnstitutioner for Folket, end man ved en Parlamenteren i hundrede Aar vilde have fravristet Restaurationen. Han gjentog Hr. Guizots Theema, at Juli-Regjeringen havde opført sig med mageløst Maadehold, Taalmodighed, Sagtmodighed og Humanitet mod Oprørerne, af alle Arter, og efterat han i sit og sine Collegers Navn havde erklæret, at Øjeblikket endnu ikke var kommet til en Amnesties Udstedelse, men at der alene kunde være Tale om Benaadning for nogle Enkelte, der indsaae og angrede deres Uret og derfor baade om Naade, søgte han at løse den formeentlige Modsigelse, som Hr. Tascher vilde have fundet i hans tvende Collegers, Dhrr. Thiers's og Sauzets Programmer. Pairerne optoge hans Foredrag meget godt, dømte, at dette Cabinet vel var deres Tillid værdt, og voterede de foreslaaede hemmelige Fonds med 92 Stemmer mod 7. - Ogsaa "Journal des Debats" erklærer sig tilfreds med Hr. Montalivets Tale, og ønsker kun, at et lignende Foredrag maatte blive holdt for Deputerede-Kamret, for at man ikke skal sige, at Ministeriet taler eet Sprog til Pairerne og et andet til de Deputerede. Dette doctrinaire Organ tilføier spottende, at efter Hr. Montalivets Tale at domme, maa man rigtignok tilstaae, at det ikke let lader sig forklare, af hvad Grund der er foretaget en Forandring med Ministeriets Personale. Men det er dog bedre, at Personalet er blevet forandret uden Grund, end om man maatte søge Grunden til en saadan Forandring, i en Modification af Principerne.