Københavns Adresseavis, 1778-02-18
Valedixit Mund, Qvi Mundi mores nungvam novit, Qvia semper noluit. Meliora edoctus, Religionissime Baucationis Pia af Mundiora ductus Beatus Adole cens Jom NNEs Lovovicus ArborOrbi datus, d. 21. Junii 1760. Coclo redditus d. 8vo Februar. 1778. Piorum Parentum, omniumqve Suorum Olim Amore, nunc Luctu dignissimus, Eminebat enim, etiam in Puero, Indoles Virtutis, Qvæ ditatum Naturæ BonisGratiæqve insuper Donis dotatum Institutionis Ætati convenientiis. Non minus cupidum, qvan capacem reddebat. Ad terrestrem Academiam dudum maturus. Omnium Expectatione citius a coelestem maturuit Brevitatem Vitæ Morum, dum in divis erat, Innocentig Nune Sortis inter Divos occupate Præstantia Abunde compensaus. Festinati Abitus Cassam si qvæsiverie Accipe ex Sap. I. 14. Accepta Ded erat Illius Anima. Den 5 Februarii 1778. Aria. Fyld, Glæde! mit Bryst Strøm tonerig LystEn Sappho til Ære; Lad Skiønnere lære Den Skiønnestes Værd Og Navnet Hun bær. Recitativ. Øm, kielen, mild, skabt til at røre Uskyldig frie Din Spøg, som Nymphens Leg; For lidet sagt - Dit alt - og hvad er jeg? Selv Venus, mindre smuk, med skiæve Smiil Din Ynde saae, og Nattergalens Øre, Ved Dine Triller sødt hendaanede i Tvil Thor. Dig Silver betrygge, J kiølende Skygge, Hvor Vesten kun viste, Hvor Foraar ei skifte, Ei Alder fordunkler. De perlende Funkler, Din Øine indhylle. Os længe fortrylle Den Sapphiske Mine Af en E - Iblant mærkværdige Mænd kan med rette anføres den paa Røraas i Tronhiems=Stift nylig afdøde Præst Peder Abildgaard ikke allene formedelst hans høye Alder af 83 Aar og hans lange Embeds Tid, først som Capellan paa Stoed hos Magister Christopher Hersleb i 6 Aar, og siden som Sognepræst paa Røraas i 2 Aar; men og formedelst hans utrettede Flid og vidt udstrakte Kundskab ikke allene i Theologien, men og i Sprog, Mathemmatiqve, Physiqve, Botanique og Medicinen, i hvilke han ved egen Flid og gode engelske Bøgers Læsning var saa bevandret, at han havde sammenskrevet for sine Sønner, som han selv læste for grammaticalske Regler paa Dansk for at facilitere de res Underviisning i det latinske Sprog, samt Jnd ledninger til Geometrien, Trigonometrien og Arith. metiquen, der for sin Tydeligheds og lette Demonstrations Maade har været af Kyndige admirerede, og i Manuscripter gik omkring i Egnen, som de da værende beqvemmeste Haandbøger for dem, der i disse Videnskaber vilde lade sig undervise. Hans Botaniske Kundskab betiente da værende Professor Oeder sig af, som fik af ham en god Forraad af Vexter til hans Flora, som Professoren ey før havde seet. Som Medicus blev han consuleret af alle der i Egnen, og deelede i mange Aar gratis Medicammenter ud, som han deels forskrev fra Engeland, deels selv præparerede. Og at han i alt dette ey forsømte Theologien og sit Embede kan hans Meenighed og fleere der i Stiftet nok bevidne, saavelsom hans Taler, som ere trykte, nemlig: en Jubel=Prædiken 1744, i Anledning af, at Røraas Kaaberverk havde floreret 100 Aar, en Liig=Prædiken, over Høysalig Kong Christian den Siette, og nogle Liig=Taler over Betientere ved Verket. Hans Fliid var til det sidste utrettelig, thi uagtet han havde i de sidste 5 Aar den brave, troe og hielpsomme Hr. Leman til Capellan, prædikede han dog undertiden, men da Hukommelsen mod Slutningen slog ham feyl, læste han med Briller paa, sine Prædikener af Papiiret. - hans Forhold var han exemplarisk, dydig, uinteresseret og hielpsom, en ivrig Patriot og Undersaat, som kunde sees af hans Jubel=Prædiken holdet 1760, i Anledning af Souverainiteteen; hvilken Tale Sal. biskop Gunnerus gjorde saa meget af, at han begierede den for at lade den trykke, som dog, uvist af hvad Aarsag, ikke blev af. Allerede i hans Studenter Aar viiste han sin Patriotisme, da han havde Condition i Asker Præstegaard, og de Svenske 700 Mand stærk laae i Nærværelsen ved Pladsen Holmen eller Romsborg kaldet, gik han 2de Gange og Vinteren paa Skier med stor Livs=Fare deels for Fienden, deels for de steyle og farlige Steder, som ved tagen Omvey maatte passeres til den norske Leyr ved Giellebech, for at give den der commanderende General Lytzau Underretning om de Svenskes Mængde, Postering, Foretagende og Officerernes Discours, som jevnlig kom i Præstegaarden. med hvilke paalidelige Rapporter Generalen var saa vel fornøyet, at han lovede at sørge for hans Befordring, og skaffe ham Succession paa Asker Kald, hvoraf dog siden intet blev, fordi Vedkommende paa Stedet vilde, at han skulde opfylde en vis Condition, som ikke stod ham an, og en anden, som den Tid ikke eengang var Student, fik nogle Aar derefter Successionen, uden Tvivl under det Foregivende, at han have de været den Person, som i Krigens Tid havde gaaet med Kundskab til Generalen, hvilken Omstændighed han ofte fortalte, saavelsom hans farlige Seylads i den strængeste Vinters Tid 1718 fra Fladstrand til Sandefiord med en Kongelig Laquei, som havde Kongelig Ordre at vove sig, i Mangel af Post=Jagter, som laae indfrussen i Stavern, paa en Herremands Hr. Billes store Baad, som eengang tilforn om Sommeren, men aldrig om Vinteren var gaaet til Norge, tilligemed 3 Matroser, som paa Reysen drak sig beskienket af en Bimpel Brændeviin, som de havde taget med sig i Fladstrand, hvorover de alle kom i største LivsFare, saa Laquaien maatte tage ved Aarerne, og Studenten styre Roret. Disse Fatali hans Liv, saavelsom Guds Forsyn i hans store Fattigdom i de unge Aar, (da hans Fader, som var Lieutenant ved Artilleriet i Tronhiem, og en fattig Mand ey kunde assistere ham, prisede han ofte Herren for, at han, som var af en liden Vext og tendre Constitution har opnaaet saa høy en Alder paa saa haardt Sted og under saa kold Clima, kan næst Gud tilskrives hans strænge og ordentlige Diæt, da han spiiste lidt og tarvelig, drak mindre, smagte aldrig Brændeviin eller stærke Liqueurs, som han var en stor Havere af, gik tillig til Sengs og Aftenen, Fe stod tilig op om Morgenen, forvendte ikke sin Natur med varme Klæder, brugte aldrig foerede eller Peltsværk Klæder, tillod aldrig megen Varme i Værelserne i hidsige Sygdomme, som der ofte grassere, lukkede Vinduerne op i den strengeste Kulde, hvor de Syge laae, og derved conserverede ofte sit eget og andres Huse, naar de, som laae i meget varme Værelser, gierne døde. Han var en lykkelig Mand i sine Ægteskaber, først med Magister Christopher Herslebs yngste Datter, i 23 Aar, med hende havde han 9 Sønner og 2 Døt tre, hvoraf kuns en Søn og en Datter overlevede ham, siden med Bergskriver Hjorths Datter, som nu i sit 81 Aar nesten blind savner en troe Ven; men glæder sig ved Kongens Naade, som kaldte Svigersønnen til Successor, i hvis Huus hun nu i sin høye Alder kan ende sine Dage, ligesom den Afdøde tidt havde Leylighed at velsigne det Høykongelige Huus, som stedse skiønner og belønner Meriter, Høysalig Kong Friderich den Femte gav en af hans Sønner 1757 Succession paa Røraas Kald, som den Tid var ligesaa usædvanlig som nu, hvilken Søn døde 2 Aar derefter. Vores regierende allernaadigste Konge kronede sin OldeFaders Naade, som kaldte ham til Røraas, sin Høy salige Hr. Faders Naade, som gav hans Søn Succession, med allernaadigst at tillade den Afdøde kort for sin Død at afstaae sit Embede til sin Broder og Svigersøn, og som Hs. Majestæts allernaadigste Kaldsbrev ankom til Røraas samme Dags Morgen, som denne gamle Mand døde om Eftermiddagen, havde han den Glæde og endnu de Kræfter, at han ved Hielp af sine Briller selv kunde læse Kongebrevet, hvorpaa han med sammenlagde Hænder og tillukte Øyne prise, de Gud for hans naadige Forsyn, og velsignede Kongen og det Kongelige Huus, og faa Timer derefter rolig og stille hensov. Forsøgt og paalideligt Middel for Steenkrop og Snive. Det har hidtil været, og er endnu almindelig Skik, at skyde Bester ihiel, naar de med Steenkrop eller Snive vorde befængte: det beklageligste Middel at maatte opofre eet eller fleere, for at spare mange. Underskrevne har seet en fordeelagtig Kuur for begge disse Sygdomme, samt opdaget og beholdt Recepterne, efter hvilkes Brug en heel Byes og fleeres Heste for en Deel Aar siden bleve helbredede for disse Sygdomme. Disse Recepter meddeeles herved, deels for at fyldestgiøre de Løfter, jeg paa mine mødige, dog i sin Hensigts Opnaaelse lykkelige Reyser jeg i dette Aar har gjort, og den Taknemmelighed jeg derfor skylder saa mange Velgiørere: Deels fordi min Pligt imod det Almindelige forbinder mig til at bekiendtgiøre saa vigtige Midler for enhver Landmand. Det første for Steenkrop, som er bleven til Flaad, til 12 Bester: Tag 6 Potter Bomolie 6 Potter Deggerolie - Mester=Rod. - Eber=Rod. - Bævergeil - Divelsdrek. Sølverglød Spisglas, af hver for 1 Mk. - Campher 1 Mk. 8 s. Spanskgrønt 12 s. - Qviksølv 1 Mk. De anførte Rødder skiæres smaae, dog grovagtig, siden de skal stes fra Drikken, de andre Slags, Qviksølvet undtagen, stødes hver for sig førend de kommer udi Olien. De ser første Sorter kaages da først med de sex Potter Bom= og sex Potter Deggerolie forsigtig ved Glødeild en halv Time, og sies saa af. Naar det er svalt, kommes Campher, Spanskgrøn og Qviksølvet i, og røres vel, indtil det fuldkommen er blandet. En Træmortestøder er det beste, man kan røre det med. Naar Besterne skulle under Kur, aarelades de først paa begge Sider af Halsen, og efter nogle Timer gives et stort Besten halv Pægel, og de mindre efter Proportion. De hidses op med Hovedet, naar Drikken ingives, og meget uregierlige kastes og bindes, da man udtager Tungen ligesom paa et Qvæghøved, og helder af Drikken derpaa saa ofte, til den halve Pægel er nedsynket. Denne Jndgivt igientages hver 3die eller 4de Dag i Begyndelsen, og siden hver 8de Dag, indtil det lader af at flyde. Naar det nogle Gange har faaet ind, saa svinde Knuderne, som ere imellem deres Kæver, og virkelig hæfte paa Kævebene, og da kaster og binder man Bestet, og skiærer Knuderne af hvorved ingen Fare er, thi man tager Knuden imellem Fingrene, aabner Skindet med et Korssnit, og skiærer saa Knuden af, og dette maae skee, thi den er Kilde til Sygdommen; Om Sommeren holdes Saaret reent og læges med Osen eller Saften af Pileurt. Hvor de befængte Bæster have staaet, byder Forsigtighed, at der giøres vel reent, ved at overkalke Væggene, og ved at tve Krybber og Spiilbomme med en stærk Lund. - Naar Bæsterne have faaet Drikken, ind, lader man dem staae uden Foder et Par Timer, om de ere paa Stald, men ere de paa Græs, lader man dem gaae uden at røre eller varme dem. Men ellers kan man nok bruge dem under Kuren. Denne Recept er saaledes brugt ved Ravnholt i Fyhn paa Maare Byes Bester i salig Geheimeraadinde Sehesteds Tid, da jeg tiente hende som Fuldmægtig fra Mai 1750 til Michaeli 1755. J denne vare 23 Gaardbeboere, og lad være, at alle deres Bester ey vare befængte, saa var dog Smitten saa almindelig, at ingen kunde siges fri. De maatte ey komme til Hove eller til Market, i Samling med andre. Tre eller fire Aar før jeg kom til Gaarden havde Smitten. været i Byen, og mange Raad vare forgiæves forsøgte. At skyde de befængte Bester ihiel var en betydelig Skade i saa stor en Bye, og det kunde endda ikke giøre sikker for Smitten. Omsider kom en gammel Smed fra Lørup i Røslinge Sogn og tilbød sig at ville kurere Maare Byes Bester, og ey have Betaling derfor, før Kuren var endt. Manden vilde ikke aabenbare Kuuren for mig eller noget Menneske, men da han var fattig, saa maatte man selv kiøbe Medicammenter efter hans Opskrift, og da jeg fulgte ham hver Skridt, saa var jeg dermed i Stand til, da han døde midt i Kuren, at fortsætte den, indtil hele Byens Bester vare kurerte, og ey et eneste enten døde eller blev tilovers uhelbredet. Det varede to Aar, inden Alting var saaledes vel endt, efter den Maade Recepten foreskriver, og jeg maatte kaage adskillige Gange til Ku rens Forsættelse, Den er siden i Siælland paa nogle Steder bleven brugt med lige Nytte. Den anden Recept for Snive, hvor den flydende Materie er rødblandet: Tag Fænumgræcum for 3 s., graat Svovl 3 s. - Guult Svovel 3 s., hvid Sennop 1 s. - Lavrbær 1 s., Krudt 2 s. Alt dette stødes smaae og sættes paa en Pot Viinædike, som kiøbes for 3 Mark, derudi Terpentinolie for 2 s., Spansksalt en Haandfuld. Det staaer i 8te Dage i en Krukke vel tilbunden, og omrystes hver Dag et par Gange, derefter gives det syge Best paa før ommeldte Maade hver 5te eller 6te Dag deraf en halv Pægel paa Gangen, og hver Gang ligesaa meget sød Melk oven paa. Til mange Bester laves en større Portion. Det bruges saa længe, indtil Materien lader af at flyde, da Besteter, jundt, og ey behøver videre Medicin. Dog byder Forsigtighed her ligesaa vel, som ved Steenkrop, at giøre vel reent, hvor de befængte Bester have staaet. Sniven er meere hidsig, end Steenkrop, thi naar den begynder at flyde, kan den dræbe et Best i et Fierding aar, dog kan det være meget haardt angrebet, og endda komme tilrette. Ved tvende Gaarde her i Sielland greb Snive og sig i Aaret 1773, jeg forsøgte da den først anførte Kur for Steenkrop, men uden Nytte. Et Best var allerede død deraf, da jeg fik nogen Oplysning om den sidstanførte Recept, hvilken en Mand, havde brugt, som nu var død og havde efterladt sig en Datter, som havde nogen Opskrift derom, men havde Resten endnu i Hukommelsen fra den Tid, da hendes Fader havde brugt samme. Ved denne uurs Hielp komme Besterne sig, og have siden været sunde, hvilket endnu er i frisk Minde ved bemeldte Gaarde saa man har Aarsag at takke Gud for denne Opdagelse. Gunderslevholm, den 26 December 1777. Peder Hjort.