Viborger Samler, 1846-09-19
Af nedenstaaende i "Børsenhalle indrykkede Beretning fra Holsteen (den 15de Septbr.) synes det, at de publike Demonstrationer i denne Provinds ere stærkt i Aftagende: Trods de overalt og paa enhver mulig Maade udbredte Regjeringsforbud, trods den Efterretning, at 600 Med Fodfolk og Ryttere skulde med Vaabenmagt give disse Forbud Eftertryk, samledes igaar Morges 3000 Borgere, og Bønder, endskjøndt en Bakken fra Comiteens Side om Forsamlingens Forlæggelse havde ført en Deel af de tilvogns kommende Besøgere til Neumünster, og det i mange Egne af Holsteen, man veed ikke fra hvilken Side, udbredte Rygte om at Forsamlingstedet var forlagt til et andet Sted, og at dette nærmere vilde vorde bekjendtgjort, havde ganske afholdt endnu flere fra at deeltage i Forsamlingen. De under Amtmanden for Rendsborg Amt, v. Cossel, staaende Tropper (Fodfolket under CzerskiDragonerne under en Hr. Torp) vare opstillede paa de Vesten for Nortorf liggende Marker, og derhen begave sig, selsomt nok, ogsaa Comiteen og Folkehobene, der fulgte efter Comiteen. Masserne udstødte bifaldsraab til Tropperne, og hilsede dem som deres Brødre. Det Samme skete fra Troppernes Side, med Undtagelse af en Charge, der fandt Sted imod nogle og tyve i Huulveien gaaende Mennesker. Da imidlertid Jernbane=Vognene vare gaaede foran, hvorved det var umuligt for denne Rytterafdeling at vende tilbage af samme Vei, gjorde denne en Omvei og klavrede nu langsomt og forsigtigt op af en lille Jordvold (ingen Mennesker vare her til Hinder), hvorved desuagtet flere Heste tabte deres Ryttere og flere Ryttere deres Hjelme. Folket udviste en sindig, rolig holdning; det oppebiede Comiteens Anordninger, og saaledes forblev dette Mannover uden al Virkning; 2 overredne Jndivider kom ikke til Skade. Comtteen underhandlede imidlertid med Amtmanden, som, gjort ansvarlig for de Conflecter, der ellers ikke kunde undgaaes, omsider tillod, at Comiteen maatte med en Tale opløse Folkeforsamlingen. Dette gjorde Hr. Tiedemann fra Johannisberg: han erindrede, hvorledes Folket hverken ved Forbud eller Sammentrækning af Tropper havde ladet sig afholde fra sin lovlige Ret – en Folleforsamling, og at man nu, ifølge den af Amtmanden udtalte Forsikkring om, at han havde de bestemteste Befalinger til strax at anvende de yderste Midler for at forhindre Forsamlingen, opløste Forsamlingen, kun af den Grund, for at forhindre Udgydelsen af tydske Blod; men man forbeholdt sig paa en høitidelig Maade sin Ret – saaledes som man allerede havde godtgjort ved at indfinde sig her. Til Slutning lagde Tiedemann Folket indstændigt paa Hjertet at forholde sig roligt, som hidtil; ei at forlade Lovens Vei, og ikke at give nogen Anledning til sørgelige Tilfælde, der kun kunde skade Folkets gode Sag og den Ret, der var paa dets Side. Efterat denne Tale var optagen med Bifaldsraab, opløstes Forsamlingen, og man begav sig nu til Nortorf og derfra til Reumünster. Her vilde Advocat Wiggers holde en Tale i Jernbanehotellets Sal, for at retfærdiggjøre Comiteens Skridt og Forhold (om dette var overdraget ham af Comiteen, vides ikke); men Munden stoppedes paa ham, da Amtmanden i Neumünster, Kammerherre von Heintze, venlig lagde ham Haanden paa Skulderen. Kammerherren, hvem Wiggers og Andre kun med Møie kunde skaffe Gebør, forsikkrede at have afslaaet enhver militair Hielp i det temmelig nært liggende Tilfælde, at Forsamlingen skulde være bleven forlagt til Neumünster, da han havde stolet paa at det slesvig-holsteenske Folk stedse vilde lyde Fornuften og Loven; han forsikkrede høit og dyrt, at han var durch und durch tydsk m.m. Wiggers var strax enig med Kammerherren; han bad Forsamlingen, om ikke at berede Hr. v. Heinze nogensomhelst Forlegenhed, og vi troe, at vi foreløbig ikke meere ville see denne oplyste, talentfulde og særdeles veltalende Advocat som Medlem af en til Ledelsen af en Folkeforsamling bestemt Comitte, da der i det mindste mangler ham den til denne Stilling nødvendige Fasthed, Behjertethed og Aandsnærværelse; at de for Forsamlingen bestemte Exemplarer af Petitionen til de slesvigske Stænder ikke bleve forelagte, desangaaende tør man med Ret imødesee fra Comiteen en snarlig Erklæring, hvori Comiteen vil retfærdiggjøre sig. Det Forsamlingen af Tiedemann forelagte Forslag om at afsende en Deputation til Pløen til Kongen sammesteds, og om at Folket skulde ledsage Deputationen, for at endog den sidste Tvivl om Folkets Stemning kunde forsvinde hos Hs. Majestæt, kom allerede af den Grund ikke til Udførelse, da Comiteens Raadslagning varede altfor længe, og en stor Deel af Forsamlingen imidlertid forlod Neumünster med det sidste Altonaer-Banetog. – Naar nu den igaar fremberskende Stemning hos Deeltagerne i Folkeforsamlingen senere blev til en ubehagelig og misfornøiet, naar man i ingen Henseende var tilfreds med Dagens Resultat, og naar man havde ventet sig noget Andet og Mere, naar paa den anden Side Comiteen, saafremt den vilde forebygge Blodsudgydelse, ikke kunde i handle anderledes end som den har handlet, saa ligger heri, saa forekommer det os, det slaaende Beviis paa, hvor høist trængende nødvendigt det er, at Forbundet og de tydske Fyrster paaskynde en Afgjørelse, hvoraf ene og alene Landets Beroligelse er at vente."