Norske Intelligenssedler, 1767-05-27
Paa bemeldte Salvings-Dag var hos Sr. Niels Møen, Fendrik ved det andet Tronhiemske Borger-Compagnie, en meget smuk Jllumination at see, som begyndte Klokken halv 9 om Aftenen, og vedvarede til Klokken 3 om Morgenen, da der over alt i alle Husets Vinduer saaes en meget prægtig og med største Kunst forarbeidet Antændelse af Lys, som gav en yndig Refler og Parade, J Særdeleshed faaes Kongens Navn C7 i Træk, med Krone over, som var ret overmaade kunstigt, med denne Jnscription. Kongen leve mange Aar, Til Han mæt af Verden gaar. Lige derimod paa den venstre Side, dog nær ved det foregaaende, saae man Dronningens Navn C. M.i Træk, med Krone over, hvorunder stod disse Ord, dog i samme Linie med den forrige, som stod under ved Kongens Jnscription. Glæd Ham med Sin unge Brud, Hør vor Bøn og store Gud. Deroven over i Midten vistes et Hierte, som blev holdet af tvende Hænder, kommende fræm af en Skye med Glorium om, hvorunder læstes disse Ord: Kongens Hierte bøy og Gud, At Din Ære bredes ud. Dernæst faaes en Løve ved en Palme-Bom siddende, som vistes at betegne alle Rigets Undersaatter, hvor tilbøielige de ere at vove Liv og Blod, naar paaæskes, ligesom Palme-Træets Greene ere bøielige, og at enhver Undersaat er af Mood og Styrke som en Løve, hvorunder saaes denne Underskrift: Kongens Navn og Løvens Mod Viises skal af Danskes Blod. Derefter i det andet Vindue faaes Hans Majestæt i fuld Positur, forestillet ret kunstigt i Rømansk Dragt, omringet af 4 Herrer med sine Ordens Kiæder iført, og bag efter adskillige, hvoraf endeel viistes at staae nedbøiet og ydmygeligst og allerunderdanigst at gratulere Hans Majestæt, hvorunder stod denne Underskrift: Til Lykke C H R J S T J A N: nu kand ret Verden kiende, At Danske Kongers Dyd faaer aldrig nogen Ende. Derefter saae man det Danske Vaaben paa rødt Feldt, bærendes af en Elephant, og ved Siderntvende Vildmænd, hvilket altsammen var ligesom naturligt, hvorunder stod den Jnscription. Ære for vor Dannemark, Seier for en stor Monark, Med al Troeskab dette føres, Saa hvert fiendtlig Hierte røres, Hver en Avindsyg fald ned, Tilstaae din Afmægtighed; Frygt din Gud og Kongen ær, Skiælv for hver som dette bær. J samme Linie, som det Norske Vaaben viistes, kom foran disse Ord: Men Norden skal og ej sin Tak til Gud forglemme For saadan Konge, som din Velfærd vil forfremme. Derefter faaes det Norske Vaaben paa rød Feldt og derunder en guul Løve med Krone over, hvorunder læstes denne Jnscription. Med Tapperhed og Troe jeg endnu frem vil stige, Saa længe Blodet varmt skal aldrig Nordmænd svige. Dernæst viistes de Venders og Gothers Vaaben paa blaae Feldt, derunder 3 Kroner, som vare ret ziirlig udstafferede med adskillige Couleurer, og ret kunstig ansadt med Lys, hvorunder læstes: De Vender, Gother og maa sige Amen til, At større Konge sig ej nogen ønske vil. Og blev den Dag med største Glæde celebreret til langt ud paa Aftenen, og vor kiære allernaadigste Konge med vor allernaadigste Dronning, samt det heele Kongelige Huus, erindret med mange Glædskabs Skaaler, under Fryde-Skriig: Fivat Christian, Pivar Carolina, Vinat tor 4 Regie samtlig. Fortsættelsen af det i No. 19, begyndte Stykke. - - Tienestefolk blive nu omstunder meget uforskammede, sagde en Herre, forleden. Jeg har en Tiener, som har tient mig i 10 Aar, og jeg kand ikke sige andet, end at han har tient mig skikkelig. Jeg tænkte, at jeg vilde dog engang lade ham see, at jeg var fornøjet med ham. Jeg gav ham en Daler til Nye-Aar; men meene De, at han var tilfreds dermed, Naar en gav mig noget for Jntet, om det og kuns var en Skilling, troer jeg dog, at det var Tak værd. --- Men ti Aars tro Tieneste, sagde en anden Mand i Selskabet, er det Jntet, Det er hans Skyldighed, svarede Herren, og naar jeg har betalt ham sin Løn, har han Jntet at kræve. Forleden kom en Mand til mig, som for nogle Aar siden, da han havde noget til Beste, var en af mine gode Venner. Han tiente mig undertiden med et got Raad; men saa vist som jeg er en ærlig Mand, har han aldrig laant mig en Skilling i Penge, uden at jeg har betalt ham den rigtig igien. Jkke desmindre kommer han nu, da han er i Trang, og forlanger, at jeg skal give ham noget for Jntet. Han snakkede saa meget om vores gamle Bekiendtskab, og forsikkrede, at, endskiønt han nu ikke meere var i Stand til at giøre mig nogen Tieneste, skulde han dog stedse ved sine Ønsker og Forbønner vise, at han var min oprigtige Ven. Jeg takkede ham meget derfor, som De vel kunde tænke. Jeg ønskede ham det samme igien, og havde han da Aarsag til at beklage sig, fordi jeg ikke gav ham noget? Hvem giver mig noget for Jntet, Jeg var forleden hos Herr M.; han viiste mig en Mængde af Skrifter, Tegninger, Kunst-Stykker og andre vare Sager, som havde kostet ham mange Penge. Denne gode Mand sparer fra sin egen Mund, for at kiøbe alle disse Daarligheder; han har ikke en skikkelig Ret Mad. paa sit Bord, og den sletteste Vogn i heele Byen. Han spurte mig, om jeg og ikke var en Elsker af saadanne Ting, Nei, sagde jeg, jeg vilde have noget for mine Penge, og jeg giver dem ikke bort for Jntet. Fortsættelsen følger.