Berlingske Tidende, 1790-09-13
Paris, den 27de August. I Gaar udkom et trykt Manifest under den Tittel: "De Franske til alle Nationer i Europa, der skal blive oversat i alle Sprog og allevegne bortsendt. Samme indeholder en Varsel til alle Europæiske Nationer, ikke at lade sig bruge limod den Franske Frihed. Hvad kommer det Eder ved, sige de Franske i samme, at vi give os denne eller hin Constitution, at vi ophæve Privilegier og Fortrin, at vi bringe overdrevne stolte Præste tilbage inden deres Embeds Grændser, at vi tvinge adelige Døgenigte til at blive nyttige Borgere, og besætte alle offentlige Embeder med vore Delegerte? Have vi en eneste Lov, som kan foruroelige Eder, Have vi ikke frasagt os enhver Erobring, og allene indskrænket Brugen af vore Vaaben til vort eget Forsvar og Vedligeholdelse?" Var dette et virkeligt Manifest, vilde der være frygteligt formedelst de i samme forekommende uærbødige Udtryk, skrækkelige Trudsler og Jndskydelser til Oprør, men det er Productet af en ubekiendt Pen, hvis afskyelige Trudsler med Mord &c., derfor neppe fortiener engang at anmeldes. - Den politiske Tale, som den ældre Mirabeau, i den diplomatiske Commissions Navn holdte i Forgaars i Nationalforsamlingen, giør en megen stor Opsigt, og Afskrivterne, hvoraf der circuleret et Udtog, læses med Begiærlighed. Strax i Begyndelsen, siger han: "Spaniens Fordring bringer os til et af de vigtig 1ste Spørsmaale, til Undersøgelsen af vort politiske Forhold med denne Krone og de øvrige Magter i Europa, samt til Overskuelsen af vor egen Forfatning. Saalænge Naboe magterne ikke antage vore Grundsætninger om en almindelig Fredelighed, maae vi være i Stilling til at giøre det umueligt for dem, at handle uretfærdig imod os. Den Franske Friheds Vugge maae ikke foruroeliges ved Storme. Anledningen til Fredsbrudet imellem Spanien og Engeland er blottet fra al Retfærdighed, da begge tviste om et Land, som ikke tilhører nogen af dem, Naturen gav de sammesteds fødte Mennesker Eiendomsretten, der ustridig er ligesaa hellig, ling. som Pavens Grændselinie. Den franske Nation har forandret sin Regieringsform, den maae og forandre sin Politik men denne Operation maae skee efterhaanden. Man maa vogte sig for de Afgrunde og Vandfald, som en nye Tingenes Orden har frembragt. Kongernes Jnterregnum er Uroelighedernes Rige, og Lovenes Mellemrige er Anarchiets. En Massa af 24 Millioner Mennesker, som tale et og samme Sprog, vil vist nok erobre hele Europa for Sanheden og Retfærdigheden, men denne Erobring kan ikke skee paa engang, den maae skee stykkeviis. Endnu trykke alt for mange Tyrranner Nationerne, endnu fængsle alt for mange Lidenskaber Menneskeet, endnu elske alt for mange Slaver deres Lænker, og Uvidenheden om Menneskets Rettigheder er endnu alt for herskende, end at man hastig skulde kunne vente en saa gunstig Forandring. Saa længe vore Naboer ikke antage vor Politik, har vor Nation, der vil holde Fred, et vanskeligere Arbeide, end den, der vil sætte alting i Jld og Lue. Da en Prinds af Bourbon efter den blodige Successionskrig besteg den Spanske Throne, vare vel begge Kongerne Blodsforvandte, men det varede længe inden Nationerne begyndte at elske hinanden. Ludvig den Fiortendes Skiæmteord: "Der gives ingen Pyrenæer mere, blev længe et tomt og tankeløst Udtryk, og Engelænderne kunde altsaa let med Syrke og Anseelse tiltage sig Scepteret over Havet.