Ribe Stifts Adresseaviser, 1800-01-07
Fortsættelse af Forordningen og Hoveriet i Danmark. Paa det at de Hoveriegiørende ikke skulle spilde Tid ved at drage frem og tilbage fra deres Hiem til Arbeids steder, bør de ikke tilsiges at forrette andet end fulde Pløie= og Gangdage, men ikke til at forrette halve eller fierdendeel Dage. 11) Endskiønt de nu værende Fæstere ei maae tilsiges at forrette meere Hoverie, end det for enhver af dem allerede Bestemte, er det dog Jorddrotten uformeent saavel 1) at opdyrke saadanne Hovedgaardens Jorder, som hidtil hverken have været anvendte til Korn, eller Høe Avling, og 2)ildet Hele aarligen at dyrke meere Ager, eller Eng, end tilforn er skeet. Men paa det at Bøndernes Hoverie ikke derved i nogen Deel skal kunne, forøges, bør følgende lagttages: 1) I første Tilfælde, nemlig hvor en blot Omskiftning skeer af forhen udyrkede imod hidtil dyrkede Jorders Drift, skal Jorddrotten for egen Regning lade de tilforn udyrkede Hovedgaardsjordet, som han bestemmer enten til Agerland eller Engbund, rense for Steen, Tuer og Rødder af Træer eller Buske, samt Vandet, aflede og derefter Agerlandet opbryde. Ønsker han derpaa, at deslige nye Ager og Engjorder, naar de saaledes ere satte i den Stand, at begge uden Skade, for Bøndernes Heste og Redskaber kunne behandles til Korn= og Høe=Avling, maatte drives ved Hoverie, da er saadant ham tilladt, imod at Bønderne, a) for saavidt deres Arbeid er bestemt efter Hovmaal, fritages for en ligesaa stor Strækning Agerland og Engbund af det, de hidtil have drevet: at deres Arbeid ikke ved Ombytningen bliver besværligere end forhen, og at de nye optagne Jorder ikke ligge betydeligen længere borte fra Hovedgaarden end de, som fragaae, eller i modsat Tilfælde, at Byrdens Forøgelse, formedelst den længere Vei, erstattes Bønderne ved forholdsmæssig Godtgiørelse i deres Hovmaal, og b) for saavidt Hoveriet er bestemt, ikke til Hovmaal, men til Pløie, Spænd= og Gangdage: at Hosbonden, naar Veien paa denne Maade forlænges, tager forholdsmæssig Deel i Arbeidet efter rigtig Omgang, paa det at Bøndernes Hoverie ikke i noget Aar desformedelst skal kunne forøges. Kunne Jorddrotten, og Bønderne i det ene eller andet af disse Tilfælde ikke forene sig om Godtgiørelsen, da skal Sagen af Rentekammeret, efter foregaaende Undersøgning, afgiø2) Naar Hovedgaardens Avling udvides saaledes, at i det Hele meere Agerland besaaes eller Engbund høstes aarligen end hidtil er skeet, da skal Jorddrotten, a) for egen Regning, og uden Bøndernes Arbeid, eller Bekostning, besørge det meere under Drift tagne dyrket og høstet; b) tage en bestemt Deel efter Omgang i Møgagningen, Tærskningen, Kornrensningen og Kornægterne, i Forhold til Udsædens eller Høeavlingens Forøgelse, og c) opføre og vedligeholde for egen Regning saavel de flere Bygninger, som det nye Hegn, der formedelst den saaledes udvidede Avlsdrift maatte vorde nødvendige. Men, forinden nogen Jorddrot iværksætter saadan Udridelse af sin Hovedgaards Avling, skal han indberette sit Forehavende til Rentekammeret, som, efter foregaaende Undersøgning, bestemmer hans Deeltagelse i de under Litr. b nævnte Arbeider og Kiørseler. 12) Dersom den hoveriegiørende Bonde formeener, at det ham anviste Hopmaal, eller det til Dags=Arbeid anviste Maal, eller, (paa de Steder, hvor Ægterne ikke ere bestemte til et vist Sted) den til Reise anviste Veier større eller længere end samme, ifølge den skeete Bestemmelse, maa være, da skal han desuagtet, i Overeensstemmelse med Forordningen og god Ordens Haandhævelse ved Hoveriet af 25 Marts 17915 16, og under den deri fastsatte Mulkt, saafremt det af Jorddrotten eller Forpagteren paastaaes, forrette det ham anviste Arbeid. Men dersom han derefter ikke i Mindelighed kan forene sig med Jorddrotten eller Forpagteren om at rette Feilen, da har han at henvende sig med Klage til Amtmanden, som i Mangel af mindelig Afgiørelse, henviser Sagen til Politie=Retten, hvilken, efter at den af udnævnte kyndige Mænd er undersøgt, og Klagen befunden enten grundet eller ugrundet, skal dømme den klagende Bonde eller Hosbonden, at betale Undersøgningens og Processens Omkostninger, og i Tilfælde, at Bonden har klaget uden Grund, paalægge ham at betale en Mulkt fra een til ti Rigsdaler, men i Tilfælde, at Hosbonden eller Forpagteren har forurettet Bonden, da hiin at betale til Bonden for en Pløie idag fire Rigsdaler, en Spænddag to Rigsdaler, og en Gangdag fire Mark, og desuden en Mulkt fra ti til eet hundrede Rigsdaler, foruden Arbeidets eller Reisens Erstatning til den Forurettede, og findes enten Bonden oftere at klage uden Grund, eller Hosbonden oftere at være skyldig i samme Slags Fornærmelse, da skulle disse Mulkter for hver gientagen Forseelse forholdsmæssigen forhøies. I Henseende til de udnævnte Mænd bør lagttages, hvad i Loven for Synsmænd i Almindelighed er foreskrevet, og kan den af Parterne, som finder sig misfornøiet med Forretningen, begiere ny Eftermaaling ved et dobbelt Antal Synsmænd. Til at overvære Forretningen og til at veilede Syns mændene, skal, naar en af Parterne forlanger det, gjennem Rentekammeret udnævnes en Landmaaler eller Landinspektør, som derfor nyder billig Betaling.