Aalborg Stiftstidende, 1841-02-16
Viborg Stænder. Skattebevillingssagen. (Fortsat fra Nr. 30.) Godseier Nyholm Naar den kgl. Commissarius har bemærket, at der ikke kan lægges stor Vægt paa de indkomne Petitioner, og i denne Henseende navnligen har udhævet, at de ere eenslydende, da skylder jeg, eftersom jeg har havt den Ære at fremlægge en stor Deel af disse, at give den Erklæring, at der, saavidt mig bekjendt, aldeles Jntet er gjort for at overtale til at underskrive. At Petitionerne ere eenslydende, hidrører derfra, at nogle patriotiske Mænd traadte sammen og forfattede et Udkast, hvoraf der da henlagdes hos Sognefogder og Skolelærere Gjenparter, som Enhver efter sin Overbeviisning kunde underskrive, uden at der anvendtes nogen Overtalelse. Det er sagt, at det er naturligt, at de, som fole sig trykkede af Skatter og Byrder, troe, at de ved en Forandring i Statsforfatningen, og navnligen ved Skattebevillingsret, ville erholde en Lettelse, uden at det er dem tydeligt bevidst, hvad der ligger i Skattebevillingsret, og hvilke Følger den vilde have. Jeg maa imidlertid nære en modsat Mening, ikke fordi jeg jo indrømmer, at dette Ord=Skattebevillingsret, er et fristende Ord, men just derfor, og fordi dens Følger for Folket ere saa indlysende fordeelagtige, har jeg den Overbeviisning, at man tilfulde har opfattet dette Ords Betydning. Vel veed jeg, at Skatter i enhver Stat ere nødvendige for at holde Statsmaskinen i Orden, men jeg veed ogsaa paa den anden Side, at det er naturligt, at det har den høieste Grad af Jnteresse for Statsborgeren at vide, hvormeget der betales i Skat, i hvilket Forhold den ydes, og hvortil den anvendes." Taleren udtalte sig i det Følgende nøiere om Grundforskjellen imellem den uindskrænkedemonarkiske Forfatning, ved hvilken Folket ingen Garanti har for, at der ei udskrives et storre Skattebeløb, end nødvendigt, og at dette ikke anvendes til Andet, end Statens Gavn, og den indskrænket-monarchiske, hvori Borgeren raader over Statsformuen og hvori saaledes haves Garanti for dennes Anvendelse; en Tanke, der, som Taleren siger, er saa simpel og klar, at ethvert fornuftigt og tænkende Menneske let kan fatte den." Justitsr. Nygaard. - Med Hensyn til det store Spørgsmaal som foreligger os, har jeg allerede deels under denne Sags indledende Behandling, deels i Committeens Betænkning, udtalt mig, og jeg har derfor nu intet Væsentligt at tilføie; kun et Par bemærkninger skal jeg tillade mig i Anledning af hvad der idag er blevet yttret imod Paalideligheden af de indkomne Petitioner. Det er allerede af en æret Taler udhævet, at der ikke kan lægges altfor megen Vægt paa Underskrifternes Antal; dette er ogsaa saare naturligt, da der her fortiden just ingen Nød er paafærde, og Mange af den Grund have holdt sig tilbage fra at yttre sig, saameget mere som man har antaget, at Stænderne, naar blot nogle Petitioner indbragtes for dem, vilde, som Folkets Organ, vide at iagttage deres Pliger imod Konge og Folk. Da der fra flere Sider er arbeidet paa at bringe Contrapetitioner istand, vil en Sammenligning Antallet af Underskrifterne paa titioner og paa disse vidne om, at det kun er et lidet Tal i Folket, der er for det Bestaaende, og at den store Mængde af Undersaatter samstemmer i Ønsket og statsretlige Gaarantier. Mange, som blot see hen til den vieblikkelige Tilstand, have vel forsaavidt heller ingen Opfordring fundet til at foretage noget Skridt, og de have vel ogsaa kunnet vente, at Kongen selv vilde tage Jnitiativet i denne for Fyrste og Folk saa vigtige Sag. Naar man da nu, uagtet alt det Anførte, har meent, at Ønsket om en friere Forfatning ikke var almindeligt, da maa jeg tilstaae, at jeg ei veed, hvorledes et Beviis i denne Henseende kunde tilveiebringes undtagen naar det kunde ventes, at Hs. Majestæt vilde, forinden det nye Stændervalg, tilkjendegive, at han agtede at forelægge et Udkast til Forandringer i Grundloven; den almindelige Stemme vilde da udtale sig i Valget."