Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-02-16
Folkevrimlen ved dette Optog kunde i Paris slet ikke kaldes betydeligt, uagtet det var Søndag og Veiret heldigt; man saae især kun faa velklædte Folk. Kun paa Pont neuf var Trængsel og Veien spærret, da Toget begyndte; men høflige og føielige, hvor det nogenlunde lod sig giøre, vare Soldaterne mod enhver. Jngen tog Hatten af, hvor Kongen passerede forbi, og ikke et eneste Vivele Roi hørte jeg nogensteds; ei engang paa den med Mennesker aan opfyldte Plads foran Kirken Notre Dame, hvor jeg itede hen fra Pont neuf, da Kongen var kommen forbi. Derimod læste man Dagen efter i Ultra Bladene, at une immense multitude havde været forsamlet, og at Kongen allevegne var bleven hilset med de meest levende bifaldsraab (les plus vives acclamations). Bedre er det maaskee ogsaa, at nøies med dem paa Papiret, end at leie dem, som Stikken skal have været i de hundrede Dage, Toget den følgende Dag var en fuldkommen Gientagelse; kun var der endnu langt færre Tilskuere og færre opstillede Soldater paa den kortere Vei Jntet beskiæftiger for nærværende Tid Pariserne og hele Frankrige i den Grad, som Debatterne i de Deputeredes Kammer. Jugen af de meest yndede Forestillinger paa Theatrene søges med større Begierlighed, end en Tilskuerplads under Kammerets Forsamling. Saasnart Dørene ere aabnede, fyldes de for Tilskuerne bestemte Gallerier, og dagligen seer man en stor Klynge af Mennesker uden for Jndgangen til Kammerets Pallads, som vente paa at det skulde lykkes dem ved Nogles Bortgang at opnaae en Plads. Dette pragtfulde Pallads byggedes eller fuldførtes i Napoleons Tid for det lovgivende Corps, men i Stedet for at man dengang kun samledes for at bekræfte enhver Lov og Anordning, som Keiseren vilde have udstædet, kostet det nu Ministerne mangen suur Time, at sætte deres Planer og Anslag igiennem. Bygningen, der nu hedder Palai de la Chambre des deputes, ligger lige for Ludvig den Femtendes Bro, ved Qvar d'Orsai paa den venstre Seinebred, og er en af de skiønneste offentlige Bygninger i Paris. En imposant Perron eller Trappe af hele Husets Længde, over tyve Trin høi, fører op til en prægtig Forhalie, som dannes ved en Colonnade af tolv forinthiske Søiler i en enkelt Rad, der bære en stor Fronton, hvis Basrelief, (af Fragonard) skiøndt stort nok, forekommer mig at være det ubetydeligste ved Bygningen. J dette Basrelief, som uden Tvivl efter Bourbonernes Restitution har oplevet en ny og revideret Udgave, seer man i Midten Retfærdigheden eller Loven – det sidste er formodentlig det Rette, siden der tydeligt nok neden under staaer skrevet la lol – holdende en Tavle under hver Arm med Paaskrift: Charte (jeg veed ikke om man alt dengang har tænkt paa la Charte No. 2 eller Decazes Articles additionels, som man kalder denne Ministers Forslag til adskillige Forandringer i den franske Grundlov, der længe have været i Giære). En skiøn og heldig Virkning giøre de fire siddende colossale Statuer af berømte franske Ministre og Cantslere (Sully, Colbert, L'Hospital og Daquessau), som have deres Plads ved Foden af den store Trappe. J øvrigt kun det vel ikke nægtes, at saa smuk og ædel denne Bygning end er, seer den dog nærved noget død ud, (jeg veed nu ikke bedre at udtrykke det) da den er ganske uden Vinduer. Uagtet dette Savn ingen Jndslydelse har paa en Bygnings Form og architektoniske Masse, ere vi engang blevne saa vante til at see Vinduer paa vore Bygninger, at vi ikke godt kunne skille dem fra Jdeen om et Huus, skiøndt de, som man heer seer, ved visse Bygninger af antik Construction kunne undværes, eller anbringes saaledes, at de ikke ere synlige.