Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-20
Det er blevet Mode, at bruge Skruevogne, det er Vogne, som ingen Luntstikker have, men i disses Sted Skruer, paa det Hjulene ved disse, ligesom ved Luntstikkerne, skulle hindres fra at løbe ud af Axelarmene, saa disse skulde falde paa Jorden, og Axelen eller Armen derved knækkes. Skruer have den Fordeel, at de ei, saaledes som Luntstikker, ved Stød og Slag i Veien kunne hoppe af, og tillige, da den Ring, som sidder yderst om Navet, gaaer ganske ud omkring Skruen, at Dræk af Veien, som bliver siddende paa Hjulfællene, skal ved Omdreiningen ei styrte ned paa Luntstikkerne og komme ind i Hjulet. At Luntstikken ei skal hoppe af, og Dræk ei komme ind i Navet, har man og villet hindre paa anden Maade, nemlig ved en Drækplade, smeddet fast oven paa Luntstikken; og paa det at denne ei skulde hoppe af, havde man en Mane yderst i Axelen eller Axelarmen, og i denne en liden Lænke med Pig i fra Drækpladen af, saa man kunde tage Luntstikken op og skille den fra Axelarmen, naar Hjulet skulde smøres. Men alt dette har sine Uleiligheder og Ufuldkommenheder. Dersom man har Skruer, saa er det ikke altid godt at kunne faae Karlen bragt i Hovedet, at Skruerne paa alle 4 Hjul stedse skulle strues fremad, for at faae Skruen, i, og opad eller tilbage, naar den skal af og Hjulet ud. Endnu værre er det at faae Karlen til at skrue Skruen tilpas i, saa den ei iskrues saa fast, at man ikke kan faae den op, ei heller saa løst, at den ved Vognens mindste Tilbage skyden gaaer af, og Hjulet med, og saaledes bliver udsat for at vælte eller faae Axelen knækket og Armen brudt af, ogsaa kan Skruen skrues i saa Gængerne ødelægges. Hertil kommer endnu, at dersom Skruen tabes paa en fraliggende Vei, kan man reise flere Mile, uden at faae en Smed fat, som har et passeligt Skrue snit, saa man kan faae en Skrue gjort. Saaledes tabtes en Skrue for mig strax uden for Overdrevskroen, og man kunde ikke af nogen Smed faae en Skrue gjort, førend man kom til Kjøbenhavn, fordi ingen Smed enten i Roeskilde eller paa hele Veien havde et passende Skruesnit. Ogsaa har Dæk-Luntskikker sine Uleiligheder. Vælter man et Læs Brænde af Vognen, saa bliver sædvanlig Manen i Axel armen, hvori Lænken fra Luntstikkedexelen sidder, slaaet skjev eller af Lave, saa man hverken kan faae Lænken med Piggen op eller i, og især, naar Luntstikkedexelen staaer lidt op over Navet, kan dog let noget Dræk falde ned under Dæk pladen og komme ind i Hjulet. Vælter man en og anden Gang, mod eller med Villie, og Manen gaaer i Stykker eller af Lave og skal ud, og dette skeer mere end een Gang, saa fordærves Enden af Axelarmen, og Manen kan ei sidde fast. - Det sees da uden Tvivl let, at ved det at bruge Skruer paa Vogne istedetfor Luntstikker, har man aldeles intet vundet, og ved det, istedetfor Skruer, at bruge Dæk= eller Pladeluntstikker, med en Lænke og Pig i, ned i en Mane i Axelen, er man kommet af Dynen og i Halmen; og at Enhver, som ei blændes af Fordomme, vil kunne indsee, at Dækluntstikker med en liden Lænke og Mane, og endnu mindre at Skruer ere tilforladelige og sikkre. -Men er der da noget andet tilforladeligt, som Luntstikke, saa denne ei paa nogen Maade kan tabes, og Hjulet gaae af Jol Paa Skrue vognene er en Jernring yderst ude omkring Hjulnavet; under denne Ring sætter man en liden Luntstikke, saa for eller tyk, som en anden ordentlig Luntstikke, med et lidet Hoved paa, at Luntstikken ei skal synke og gnide inde i Ringen; men dette Hoved maa ei være bredt lers paa Enden af Axelarmen, men have sin Bredde paa langs med samme; dernæst maa i Ringen selv være en liden Aabning, meget smal, hvorigjennem Luntstikken opdrages med en Kniblang, hvis ene Kjæbe eller Næb sættes under Hovedet paa Luntstikken, og hvis anden Kjæbe sættes oven paa Ringen, hvis liden Aabning er dreiet lige over Luntstikkehovedet. Paa denne Maade kan Luntstikken ingenlunde gaae op, da Ringen omkring Navet allevegne hindrer det, enten Hjulet dreier sig hurtigt eller langsomt; tillige hindrer Ringen, at intet Dræk kan komme ind i Hjulet eller Navet. Jeg frygtede i Førstningen for, at igjennem den liden Aabning i Ringen, hvorigjennem Luntstikken opdrages med Tangen, skulde komme, noget Dræk ind til Luntstikken i Axelarmen, og besørgede derfor en liden Klap over Aabningen i Ringen; men Klappen gik af, og at den ikke strax blev indsat igjen lærte mig, at saadan Klap over Aabningen i Ringen er aldeles unødvendig og overflødig. Paa denne Maade kan ikke allene ingen Luntstikke gaae op, intet Dræk komme i Navet, men endog intet Hjul gaae af, ingen Axelarm brækkes, ingen Vogn vælte, og Mennesker komme til Skade, med mindre Luntstikken reent skulde opslides, men da maatte det og være den fæagtigste Kudsk, som trækker Lunt stikken op, har den i Haanden, sætter den i, og ei seer om den er opslidt.