Københavns Adresseavis, 1772-04-22
Efterat jeg ved mine Franske, Danske og Tydske Ordbæger eller Diktionairer, har stræbt at giøre disse levende Sprog. mere almindelige hos os, til Lettelse for os selv indbyrdes, og til vort Sprogs Udbredelse blant Fremmede, har jeg ved Natur=Historiens Oversættelse og Forbedring tragtet at opvække mine Landsmænds Lys til at undersøge Naturen, og at indsee nærmere vore og andre Landes naturlige Produkter og Fordele, og for at Lysthavende endnu deri kunde gaae videre, har jeg ligeledes udgivet et chymisk Diktionaire; jeg har deri ikke uden med største Fornøyelse erfaret mine Medborgeres Bifald, men endog i Gierningen seet, hvor vel mine Bestræbelser ere blevne optagne, hvorved de have tydeligen viist, at deres Smag og Jndsigt give ikke andre Nationers noget efter. Opmuntret af dette Velbehag, har jeg foresat mig at udgive Beskrivelser over Kunster og Haandverker, med de dertil fornødne Kobbere. Skal vi som andre Lande kunne føre os ret til Rytte vore Landes naturlige Produkter, efter at vi have lært at søge og kiende dem, hvortil Naturhistorien giver største Anledning, maa vi see at bringe Kunster og Haandverker til den Fuldkommenhed de kan komme, og hvortil de ere blevne bragte hos Fremmede, som nu hente hos os, og helst fra Norge, en Mængde raa uforarbeidede Materier, som vi siden gienkiøbe saa dyre; og ved hvilket bedre Middel kan dette opnaaes, end ved at giøre almindelige blant os Kunster og Haandverker, som hidindtil ere nesten kun bekiendte af nogle Mestere, hvoraf mange ere Fremmede, som sælge os dem saare dyre, ja holde endog det meste dulgt for Landets Jndfødde, Dette Verk udgives i stor Oktav ligesom Naturhistorien, og trykkes med samme Skrivter, hver Kunst og Haandverk trykkes for sig selv og oplyses med fine fornødne Kobbere, ved hvilken Indretning enhver kan lade indbinde i et Bind saa mange og faa ham lyster, og hver Kunstner og Haandverker kan med meget liden Bekostning blive Eiere af hvad der henhører til hans Fag. Prisen skal blive den samme som Naturhistoriens; Kobbernes Priis kan ikke forud bestemmes, der kommer det an paa Prænumeranternes Antal, men muligste største billighed skal altid lagttages. Jmod mit Beviis betales forud 1 Rdlr. Vel regnes Agerdyrkningen ikke blant de almindelige Kunster, ikke desto mindre kan dog vel ingen nægte den at være en Kunst, endskiønt den nu kun øves af Bønder, som ikke bære Navn af Kunstnere, men denne almenne Tankebildning kommer deraf, at vi forvexle oftest Kunster og Haandverker med hinanden; thi hvad er Agerdyrkningen andet end den Kunst at Dyrke Jorden, naar saa er, vil vel ingen undres over, at jeg foretager mig at udgive den blant denne Samling, og forat opfylde mit engang ved Leilighed givne Løvte, vil jeg først stræbe at fornøie mine Landsmænd med denne edle Kunst, som med rette kan kaldes den første, den nyttigste, den meest vid strakte, og meest vesentlige af Kunsterne, for hvis Opfindelse Egypterne gave deres Ostris Ære, Grækerne deres Ceres og Triptolemus, Jtalienerne Saturnus eller Janus deres Konge som de satte blant Gudernes Tal for denne Velgierning. De største Mænd forlystede sig fordum med at dyrke Jorden. Tyrus den unge havde selv plantet de fleste Træer i hans Hauge. Hieren af Spracusa, Attalus, Philopator af Pergamp, Archelaus af Macehonien, og en Mængde andre store Mænd vare Agerdyrkere, og roses derfor af Plinins og Zenophon. Hos de Romere var Agerdyrkningen Lovgiverens første og fornemste Gienstand, deres største Sejerherrer dyrkede Jorden, og gik lige fra Ploven til de største Embeder og Værdigheder, Cato studerte Agerddyrkningen, Cicero anpriser den naar han siger: Ommum rerum, ex quibus aliquid acquiritur, nihil eft agricultura melius, nihil uberius, nihil dulcius, nihil homine libero dignius. Og da vor Allernaadigste Konge, som indseer de Tiders Lyksalighed, ikke alene befordrer og beskytter Kunster hos os Almindelighed, men endog i sær antager sig Agerdyrkningen, bør vi ansee det for en Lov at bidrage efter Evne til denne høi H. Aphelen. priselige Hensigt. Nyheder.