Viborger Samler, 1794-12-01
Endnu gives der et tredie Partie, som faaer sine Tilhængere af begge de andre, og dog paa lige Maade fører dem bag Lyset. Naar en Hollænder bliver befordret til en Magistratur, han være Patriot eller Prindsligsindet; saa aflægger han strax det gamle Menneske, og søger, med Hierte og Aand at indlemme sig fuldkommen i det aristocratiske Forbund, til hvilket han kommer som Medlem. Men da Rollerne der ere fordeelte, saa bemøier han sig for, at synes sit gamle Partie troe, og beholder endog sammes Forhold og Tegn. Man begriber let, at Ministeriummets Hemmelighed skulde, uden denne List, være i Fare, da den dog udgiør dets hele magiske Kraft. - At afskye det statholderske Partie, fordi dets Overhoved er Værnet mod den juridiske og municipalske Magts Misbrug og Vilkaarlighed; at hade det patriotiske Partie, fordi det søger at omstyrte Municipal Tronen; at lægge Mærke til begge disse Partier i enhver Stad; at beskytte det Svageste; at holde det Mægtigste i Tømme; at have Omsorg for, at intet af begge hersker, og at intet gaaer under, da det triumpherende Partie skulde ikke lade det mangle paa, at skrige over Aristoratismus, og at hævne sig derpaa; men først og fornemmelig at sværge uforsonligt Had og evig Forfølgelse mod den Ugudelige, der vover, at borttage det hykkelske Sløer, som tildækker det frygtelige Forbund: saadan er den Lærdom, som lærer at ende Løbebanen, paa en værdig Maade. Dette, Borger-General! er det Lands mor al ske og politiske Tilstand, som De agte at eiche. Man har længe og paa en grov Maade ført og bag Lyset, i det man sagde os, at Hollænderne kun ventede paa vor Ankomst, for at opreise sig og at foreene sig med os. Jeg har nylig viist Dem, at det patriotiske Partie bestaaer kun af en Hob stolte og nedrige Kiøbmænd. Statholderens Partie, som er sammensat af Nationens tænkende Hoveder, og af næsten det hele Folk, indjager det andet en saadan Frygt, at to hundrede Jøder i Amsterdam skulde være istand til, at bringe det hele Borgerskab i denne Stad paa Flugten. Man maa derfor ikke bedrage sig i Henseende til Statholderens Magt; den er meget anseelig, og er det saa meget meere, som de ubeqvemme Midler, dens Fiender have grebet, for at udskrige den, bevise kuns deres egen Ondskab og have fordoblet Jnteressen for Statholderen. Disse Uslinger forstaae ei engang at bagvaske. En høi Grad af Godhed er den Dyd, som fængsler de fleeste Mennesker; den er den synligste i Mængdens Øine; og den er det ogsaa, der paa det fuldkomneste viser sig i Prindsen af Oraniens Forhold. Patrioterne troede, at de skulde erholde en stor Seir, om de kunde faae Folket til at troe, at deres Stalholders Dyd var blot Aandsvaghed. Men de tænkte ikke paa at de mindste Omstændigheder paa en offentlig og beskiæmmende Maade maatte vise at de havde løiet. Dette skeede og saaledes. J de truende Farer, i hvilke Holland har seet og endnu seer sig, har Statholderen viist et Hoved fuld af Jndsigter og Viisdom og den største og stærkeste Karakteer. Denne Sandhedens Strid mod Bagvaskelsen fordoblede hans Magt og det andet Parties Modløshei; og der er ingen Tvivl om, at jo denne Prinds vil erholde gange Midler af sit Land, til at staae os imod. Paa den anden Side ere de hollandske Tropper, om hvilke man saa længe har haabet, at de i det mindste for en Deel skulle være stemte for os, nu ganske eenige og af lige Sindelav. De Forandringer, som deres General har foretaget med Officererne, de Talenter, han har viist i Krigen, og den nimodstaaelige Tilbøielighed, der behersker Menneskene, og giøre dem Helten hengivne: alt dette fængeler den hele hollandske Armee til begge de unge Prinsser af Oranien deres Skjebne, og giør den til en af de tapreste Armeer, vi have at bestride. De seer, Borger-General, at jeg ikke dølger de Hindringer, der ville møde Dem; og det er langt fra, at jeg vil forstørre den Bistand, som De maaskee vil erholde. Nogle Summer Penge, nogle Levnetsmidler, nogle Forrædderier og formedelst Frygt mislykkede Foretagender; dette er alt, hvad Patrioterne skulle kunne tjene Dem med. Men Deskal have en uhyre Magt, uforfærdede Tropper, Deres Virksomhed, Deres Mod, og Deres Talenter, og herved skal Holland endelig vel bukke under mod os. Naar De kommer i dette Land, maa De have den største Omhue for, at forfølge og afslaae alle Hoveder af det prindseligsindede Partie, som vil Fæ ve sig over det gemeene Folk. Naar De sætter der te Partie paa saadan en Maade i Skræk, da skulle De tvinge deres Overhoveder til Flugten, nedtrykke dem selv, og intet meere have at befrygte af dem. at Denzyllandske Statsforvaltere have bestandig den Grundsætning, at man bør underkaste sin enhver Nederdrægtighed for den mindste politiske Jnteresse. De maa altsaa vente, at De ville finde disse bøielige, og færdige til at behage Dem. Denne Magistratur maa De i Begyndelsen behandle meget vel. Forsvar den imod Patrioternes Rasenhed; give dem alt Haab, indtil de har forskaffet Dem tilstrækkelig Kundskab om Meeningerne og Familiernes Formues Tilstand, ligesom og om alle de Gienstænde, De nødvendigen behøve. Sørg endelig for, at oprette Klubber, til Patrioternes Forening, i alle de Stæder, Flekker og Byer, hvorhen De kommer. Betyd dem, at de først maa forene sig over Planen til en Constitution, førend de overlade sig til Hevngierrighed og udøve nogen Autoritets Handling. De seer vel, at et saadant Værk kan ei gaae saa hastig for sig, som det paa de sex Dage. - Saasnart De har Overhaanden, kunne De begynde at bruge dem, og overlade til dem deres Magistratspersoner, der ikke skulle have ladet det mangle paa, at skaffe Patrioterne saavelsom Dem nye Paaskud til Forfølgelse. De maa da sørge for, at Proscriptionen er fuldkommen. Et eneste Menneske af deres Art, som blev forskaanet, kunde blive farlig. Der blive altsaa kun vore Venner, Patrioterne, tilbage paa Pladsen. Jeg seer allerede, hvor de sveede over Udkastene til en Constitution. Allevegne vil man giøre forskiellige Udkast, iblant hvilke det ene ville blive galere end det andet. Urenigheden imellem Stæderne, Flekkerne og Byerne imellem Borgerne og Familierne, vil tvinge os til at komme disse Besatte til Hielp. De maa nu i vort Navn, foreslaae dem Love, der paa ingen Maade ere efter deres Behag. J første Øieblik skulle vi mishage dem. Snart skulle de hade os. Besværingerne og Klagerne skulle hastig formeere sig. Den Umuelighed, at bringe hiine besynderlig Lovgivere til Enighed, vil tvinge os til, at indlemme deres Land i den franske Republik, og at underkaste det de samme Love. Og nu udføre De med største Virksomhed det Decret, efter hvilket den private Formue beroer paa National-Villien og den fælleds Jnteresse, Da vil man finde, at hiint, sine rede Penge og sin Handel berøvede, Land er uundgaarlig forloren, dersom det ikke kan tilveiebringe de Omkostninger, som ere fornødne, for at sikre det mod Oversvømmelser. Menneskeligheden vil udkræve, at vi i det mindste redde dets Jndvaanere, og Velfærds-Udskuddet forudseer allerede, at vi ville ende hine store Anliggende med et Decret, som vil lade alle Hollændere vandre til Frankerig, for at blive fordeelte her i vore Departementer, og udfylde Hullerne i vor Folkemængde. Derpaa ville vi for stedse overlade Havet de syv Provindser, som Menneskenes Fliid og Egensindighed i saa mange Aarhundrede have giort det stridigt. Den største Vanskelighed vil være, at bringe Skibene og alle til Marinen henhørende Sager fra Holland til vore Havne. Maaskee vil man nødes til at opbrænde Alt. Dette Huul i Europas Søe- og Handelsmagt &c. . . . . Ved Enden af dette i Amsterdam i det franske og hollandske Sprog udkomne Fragment findes følgende: NB. Den Overløber, som har bragt dette Brev, var en Officeer af Pichegrus Generalstab, Den øvrige Deel af Brevet havde han ei kundet bekomme. Jøvrigt forsikrede han, og har ogsaa beviist det, at Brevet var skreven af Robespierres Haand. Motto.