Viborger Samler, 1832-06-15
Aldre postefterretninger. Om Hambacherfesten, der har gjort en saa levende Sensation, udtaler "Die Stuttg. Zeit." og saalunde i en Skrivelse fra Heidelberg af 29de Mai: "Jfølge aldeles sikkre Beretninger har den Frygt kun været altfor grundet, som Fredens, Fædrelandets og den lovlige Friheds Venner have yttret, at nemlig hiin Fest ikke vilde beholde en udelukkende Characteer af legal Patriotisme og simpel Høitideligholdelse af Forfatningen; den vildeste Particaand har bemægtiget sig en i og for sig selv skjøn og reen Jdee, og de allermeest compromitterede Personer, der trængte sig frem og stillede sig i Spidsen, for det Hele, medbragte deres Privatsag, deres Privathævn og deres Privathensigter til en Forsamling, hvis Bestemmelse, ifølge det herom udstædte Program, var en ganske anden, og kun undgik yderligere Forhindringer fra den haierske Regjerings Side, fordi Stifterne havde desangaaende paa Ære og Samvittighed givet beroligende Forsikkringer. Jdet vi, med Hensyn til Sammenhængen i det Passerede, henvise til tidligere Beretninger, gjøre vi især opmærksom paa den Omstændighed, at Siebenpreiffers, Wirths, Wallauers og Fleres Taler, overgaae Alt, hvad man hidtil i nogetsomhelst af de meest revolutionaire Lande har hørt fra Tibunen, i Clubberne eller i Journalerne. Men fremfor alle de Andre udmærkede Dr. Wirth sig, der i skamles Frækhed, i Tænkemaade, Declamation og Tendents, synes, ikke alene at have naaet, men endog at have overgaaet Marat, saa at han endog trættede og skræmmede sine Colleger, og ikke blev valgt til Medlem af den almindelige tydske Committee, som man dannede under Festen, for at lede de paa samme besluttede Forholdsregler, og til hvilken enhver af de constitutionelle Stater leverede eet eller flere Medlemmer. Wirth svingede flere Gange en tidligere erholdt Æressabel i Luften og raabte: Frihed og Lighed!" Han kaldte samtlige tydske Fyrster Majestætsforbrydere mod deres Undersaatter, og anklagede dem formeligt for disse. Berusede Flokke tiljudlede ham vildt bifald, medens enhver Redeligsindet blev bleg ved denne Scene. Taler, Staaler, Sange og Quodlidets lod i lignende Aand under Taffelet, hvor Wirth og hans Aandsbeslægtede sad; selv Børne vovede ikke at stemme i med; vor Jtzstein holdt sig tilligemed flere badenske Deputerede ganske passiv og misbilligede i hos Grad Meget af det, som han her maatte see; men ogsaa baierske Deputerede af Oppositionen yttrede uforbeholdent deres Utilfredshed. Mange af de meest exalterede Liberale gyse endnu efter deres Tilbagekomst ved at tænke paa de ovennævnte Taleres Sprog, og Andre ønske sig til Lykke, at de ikke vare dragne, til en Fest, paa hvilken Oprør og Borgerkrig ansaaes som let udførlige og nyttige Ting af en - dog vist ikke den talrigste - Deel af de Tilstædeværende. Angaaende den ovennævnte Eenhedscommittees egentlige Formaal har man endnu ikke fuldstændige Efterretninger; de fleste forsikkre at Resultatet af dens Forhandlinger har været Stiftelsen af et Folkeforbund i Modsætning af Fyrsteforbundet; Hr. Siebenpfeiffer spillede en Hovedrolle herved. Forskjellige udmærkede Gjæster bortfjernede sig før Festens Slutning. Scenerne i Oggersheim, hvor man plantede et Frihedstræe, i Worms hvor der opstod Tumult i Anledning at Brødprisen, og i Mainz, hvor et Antal Jndividenpaasatte den hambachske Cocarde (sort, rød og Guld synes at have været de første Frugter.