Aarhuus Stifts-Tidende, 1839-09-25
Jndsendt. I den Frisindede No. 54 af 12te Juli d. A. har en Anonym taget til Gjenmæle mod min i Fædrelandet; No. 46 indrykkede Artikel, om den nye Matricul."At jeg saa seent fremkommer med nogle Indvendinger herimod, hidrører derfra, at blot en Hændelse, for faa Dage siden, bragte mig dette Blad for Øie. Foreløbig være mig den noksom bekjendte bemærkning tilladt: at egen Fordeel er det største Drivehjul til alle menneskelige Foretagender; og naar Forfatteren beskylder mig for Eensidighed, da forekommer det mig, at han end mere heri gjør sig skyldig, saasom han efter mit Skjøn allene tager Hensyn til den Deel af Nationen, der imødeseer Fordeel af Forandringen. Hvo af os der nu for den Apartiskes Domstol fortjener Medhold eller Mi nøie, enten den som viser sig ivrig for de uden Brød Tabende, eller den som vil forfægte de uden Fortjeneste Vindendes Sag, overlades til Andres Dom. At det er mit og mange Tusindes Ønske, at den nye Matricul aldrig skulde blive indført, fragaaer jeg ikke; og forekommer det mig besynderligt, at Enhver som imøde seer Fordeel af Forandringen, ei vil lægge Mærke til, at hans Fordeel bliver Tab for Andre og gjør Indgreb Disses Eiendomsret, da sammes Værdie forringes ved forøgede Paalæg, ligesom den i modsat Fald, og ved formindskede Afgifter forøges; ja turde man vel ei tillade sig det Spørgsmaal, om en Regjering, naar den vil være stræng retfærdig, ved Lov bør indgribe i Undersaatternes oeconomiske Kaar paa den her omhandlede Maade, om man endog maatte ansee det statsoeconomisk rigtigst, at enhver Eiendom bar Statsbyrderne efter dens virkeligt Værd, bestemt efter dens productive Kræfter, Me hvis Forholdene saaledes skulle udjævnes, burde da ei de som fik Nedsættelse, yde nogen Erstatning til dem som fil Paalæg, Og dette er saa lidet paatænkt, som det vilde være udforbart. Hvis man tænker sig Muligheden i, at de som lide under for høi Beskatning kunne bruge den Stærkeres Ret, og paatvinge dem som svare mindre Afgifter, Forøgelse af samme, hvad ville vel da Følgerne heraf blive, Gaaer Forføiningen ud fra Regjeringen, saa bærer man Byrden, saa længe man kan, og Tiden vil, ved Kjøb og Salg, atter tilveiebringe den Liighed vi nu ere i Besiddelse af uden at Nogen er bleven fornærmet; thi det kan ikke kaldes Fornærmelse, at bære de Byrder, man ved Overtagelse af en Eiendom vidste, der paa hvilke den, ligesaalidt som det er billigt at tage fra Een og give en Anden, hvilket aldrig kan være den elskede Konges Villie, der mod alle sine Undersaatter er lige god og lige retfærdig, og herpaa grundede sig den almindelig antagne Mening at den nye Matricul aldrig vilde blive indført; hvad vel ikke heller var skeet, om ei Stænderne havde fremført Ønsker herom. Hvis man nu kunde imodeser en virkelig Liighed i Byrdernes Fordeling, da maatte den Eiendoms-Forringelse Mange udsættes for, faae et mildere Anstrøg; men da dette ei er tænkeligt, formedelst de saa meget iorefaldende Misforhold, der kunne paavises i alle Landets Egne, saa er Ønsket om etning que, eller almindelig Undersøgelse, fælles for saare Mange. Det forekommer mig at være til det Heles Bedste, som Enhver blev i uforandret Besiddelse af hvad han efter lovlige Adkomster og den ved disse bestemte Afgifts norm eier, hvad enten det maatte være hvit eller lavt beskattet, thi Kjøbesummen retter sig unægtelig efter de Eiendommene paa hvilende Byrder. Vistnok var Stændernes Majoritet af den Mening at den nye Matricul burde indføres, skjøndt, i den jydske Stænderforsamling, ei uden Opposition; da imidlertid Fleertallet (som Udfaldet viste) stemte for de Vindende, saa er det beklageligt at det mindre Antal kommer til at bære Byrden for det større. Det er et stort Gode, at specielle Undersøgelser vorde tilladte; mangt et Misforhold vil derved hæves, naar blot den som anseer sig fornærmet, er istand til at udrede den forskudsviis bestemte Betaling af 3 Rbd. pr. Tønde Hartkorn og skaffe sig de befalede Kort; men de føre ingenlunde til Byrdernes lige Fordeling, thi den som har faaet sine Eiendomme nedsat, tier stille, og hvor en Landinspecteur har kunne opskrue en fattig opdyrket Hedelod fra 3 Skp. til 2 Td. 3 Skp. naar han nedsatte Naboens udyrkede Lod fra 3 Skpr. til 3 Fjerdingkar, der tilveiebringes. ingenlunde Liighed, thi hvis endog den førstnævnte Lod gik ned til Halvparten af hvad den nu er ansat til, saa vilde dog Forskjellen, der hidtil var 4 mod 3, herefter blive 38 mod 3, og da slige Exempler ville være at paavise vel næsten i alle Landets Egne, saa antager jeg, at almindelig Undersøgelse er lige saa tilraadelig som nødvendig. Meget skaansom behandles det nye Hartkorn, for saavidt Landskatten angaaer, og dog vil, som i mit Forrige er bemærket, enhver Tønde nyt Hartkorns Paalæg fordre 4 Rbd. aarlig, eller forvolde Eiendommen en Capitalforringelse af 100 Rbd. for hver Tønde. Indsenderen antager: at jeg har viist mig noget partisk stemt for min Omegn. Som Repræsentant for det 15de District af de mindre Landeiendomme i Nørre-Jylland, har jeg anseet for Pligt at anføre Alt hvad sandt er, og Alt hvad som kan sætte dette Districts haarde Tryk i sit tilbørlige Lys. Veile Amt har paa circa 15,200 Tdr. Hartkorn faaet 4,538 Tdr. Paalæg, naar Rigets ovrige 340,900 Tdr. ikkun har faaet 5,690 Tdr., og det uheldige 15de District, bestaaende for en Deel af Veile Amts daarlige Hedeegne med Hartkorn 6,600 Tdr. faaer 3,200 Tdr. Forhøielse, Forholdet bliver da omtrent 12 mod 28 1/2. hvis her ei synes at være skjellig Aarsag til Anke, saa har jeg Intet mere at sige. Vistnok har Veile Amt meget fortrinlige Egne, især Bjerre og Hatting, samt Eldboe og Holmans Herreder; af Brusch Herred høre Hersleff, Wilstrup, Tauleff og tildeels Wiuff til den bedre Deel af Amtet; Alminde, Brandrup, Harthe og Vester=Rebel høre derimod ingenlunde til de fortrinlige; men naar det frugtbare af den ærede Indsender nævnte Hersleff Sogn faaer 46 pCt. Paalæg, saa er det paafaldende, at Randbøll, et saa usselt Hede-Sogn, faaer 43 pCt. og Gadbjerg 6 1/4 pCt., og kan er forklares ved andet end ved det store Areal af ringe Jorder, for en Deel ved Flid og anstrængende Bekostninger opdyrkede, og desværre paa mange Steder atter sees forvandlet til sort Hede, og ringere nu, end det var før Vil man nu dømme mig som partisk, fordi jeg fremsætter og oplyser mig bekjendte Misforhold, da troer jeg man gjør mig Uret, thi allene Følelse af hvad jeg har anseet for en fra min Stilling uadskillelig Pligt, har bevæget mig til Alt hvad jeg i saa Henseende har foretaget. Jeg har, uden Opfordring fra Districtet, tildriste mig allerunderdanigst at foredrage for Hans Majestæt, det efter min og mange Andres Mening Urigtige i dette saa vigtige Arbeides Udførelse, overleveret i Hans Majestæts Hænder Ansøgninger fra de Egnes Beboere i Ribe og Veile Amter, der formene sig alt for høit skyldsatte ; har fremstillet Sagen saa godt min Evne tillod, for Hr. Kammer=Directeur Schønheider som for dHrr. Etatsraader Lund og Unsgaard; jeg har ved min Annonce søgt at vække Nationens Opmærksomhed for denne saa vigtige Sag, og ønsker at flere ville udtale sig derover, thi jeg antager, at Enhver som taaber ved Forandringen, anseendette som Forringelse af sin Eiendoms Værdie, og skulde da den som vinder ei kunne ledes til samme Erkjendelse, og desaarsag tiltræde Meningen og almindelig Undersøgelses Nødvendighed. Afslaget er jo dog for hele Jylland ikkun 4,108 Tønder, hvad man ligesaa let kunde vente forøget som formindsket, og naar Paalægget ei kommer til at overstige Afslaget, kan Sagen ikke blive saa farlig, helst naar Fordelingen skeer efter rigtige Forhold og de senere Jordforbedringer tages i Betragtning mod de ældre; men naar Veile Amt allene skal have 430 Tdr. høiere Paalæg, end hele Jylland faaer Afslag, det maa man finde ligesaa urigtigt, som det er haardt og trykkende.