Den Vest-Sjællandske Avis, 1820-12-05
J alle Europæiske Stater af Nordisk og Germanisk Oprindelse blev Aristocratiet med Tiden overvældet af Monarklet; blot i England tog denne Forandring en ganske særskildt Vending. J intet Land var Adelen bleven overmægtigere end i denne. Baronerne, saaledes bleve de Store kaldede, giorde de voldsomste Jndgreb i Kronens Rettigheder; men i England, som ved sin naturlige Beliggenhed er saa beqvemt til Handelen, hævede ogsaa Borgerclassen sig tidlig. Kong Edvard den første af England, søgte nu i denne Hielp mod Baronernes Magt og forordnede i Aaret 1283, at Deputerede fra Stæderne skulde indkaldes i Par lammet; og da han i Aaret 1297 udgav tillige den Grundlov, at intet Paalæg maatte giøres uden Communernes Samtykke; saa blev han den egenlige Aarsag til Underhuusets og til Nutidens repræsentative Statsforfatningers Opkomst; hvis Historie derfore egentlig kun kan studeres i Storbrittanniens og dets politiske Datters de Nordamerikanske Friestaters borgerlige Jndretninger og Begivenheder. Det vilde blive for vidtløftigt paa dette Sted at udkaste endog blot den korteste Oversigt af den Engelske Statsforfatnings Skjebne fra Edvarisden 1ste Tid og indtil den nærværende Tidspunkt, Man kan blot i Almindelighed bemærke om den at den har det tilfælleds med alle Friestater, at den har givet Anledning til Udviklingen af store Talenter og af store Lidenskaber. Den Engelske Historie har fra denne Tidspunkt af at fortælle os alt formange sørgelige Begivenheder, til at vi kunne driste os til at prise England som et lykkelig Land. – Dets lykkeligste Periode har unægteligt været under Elisabeth og under de tre Regentere af Huuset Hannover; under hvilke Monarkiet havde tiltaget sig Magten over Folkeregieringen; enten ved at giøre det aabenbart, som under Elisabeth eller ved at giøre det paa en skiult Maade, som under de tre Georger. Frichedsfølelsen hos Folket har været velgiørende, saalænge Monarkiet, formaaede at holde den i Tøile. Den Blanding af Folkeregiering, som var forbundet med Monarkiet viiste sig fra en høist glimrende Side; da den befordrede Rigets Flor og Anseelse; men den Jnterresse for Statsbestyrelsen og Jndflydelse paa den som udgik fra Folket, havde meere et sandseligt endet moralsk Formaal, og truer med at ville have Statens Undergang til Følge. – Folkets Repræsentantere anvendte sine Bestræbelser meere paa at forskaffe det Rigdom og Magt, end paa at befordre dets Oplysning og sædelige Dannelse. En viis og dydig Konge, hos hvilken Egennytten ikke kan være Drivestæderen som hos Folket, vilde have været bedre i Stand til at bedømme og iagttage dets sande Jnterresse; de Begivenheder, som vi gaae i Møde, ville af dette mærkværdige Lands Historie, forsyne os med Bidrag til at bedømme, om en repræsentativ Statsforfatning fører til et varigt Statsheld eller til Opløsning og Undergang. Men lader os henvende os fra den gamle Moder til den opblomstrende Datter! – Den Stats omvæltning, som gav Nordamerika sin Friehed, gav tillige Europa et electrisk Stød, som endnu zittrer igiennem alle dets Statslemmer. Aaret 1783, da Freden til Versailles blev sluttet, hvorved de Engelske Colonier i Nordamerika bleve erklærede for uafhængige, er unægteligt de nyere Tiders mærkværdigste Aar, og den rette Epoche hvorfra den nyeste Historie bør begyndes. – Man har siden denne Tid betragtet denne nye Stat med uafbrudt Jnteresse, og med Velbebag seet Culturen at vætte sig over en nye Deel af Jordkloden; men Unionen er endnu alt formeget at Virginien, en Jomfrue blandt Staterne; dens Stilling er for nye og ualmindelig til at den skulde bevæge det erfarne Europa til at forglemme og miskiende den landsfaderlige Regierings Velgiørenhed og Fortrin.