Viborger Samler, 1832-03-05
Avenlandske Efterretninger. ved Jtalien. Kirkestatens politiske Stilling - hedder det i en Skrivelse fra den italienske Grændse af 15de Febr. - antager en meget alvorlig Skikkelse og den pavelige Regjering indseer, at det er paa Tiden at tænke paa forholdsregler, for at kunne holde Landet til Lydighed Uden fremmed Bistand. Den har af denne Aarsaa knyttet Underhandlinger i Neapel, for at tage et af de derværende Schweitzerregimenter i Sold. Desuden vil Paven umiddelbart afslutte en Tractat om at hverve 6000 Mand Schweitzere. Man hører, at Kongen af Neapel har samtykket i den hellige Fadets Begjæring; dog udfordres ogsaa de paagjældende Schweitzercantoners Jndvilligelse; nægter man denne eller tøver med at meddele den, saa vil den pavelige Regjering geraade i stor Forlegenhed, og være nød til at taale Vedblivelsen af den fremmede Occupation. Men Frankrig vil, ifølge Grev de Ste. Aulaires Erklæring, tage Deel i denne, hvilket torde medføre mange Ubehageligheder, om ikke Farer, for den romerske Stol. Man kan ikke nægte, at Afsendelsen af franske Tropper til Legationerne maa ansees som en Følge af de i Julirepolutionen opstillede Grundsætninger, og at et saa rask og paafaldende Skridt enten maa vidne om den største Spaghed hos det franske Ministerium forsaavidt det nemlig skulde være tvunget dertil af Mouvementspartiet, eller at dette Ministerium i Følelsen af sin Styrke anseer det nærværende Øieblik for gunstigt til at træde aabenlyst frem og erklære sig for Beskytter af Folkesouverainetetens Doctriner. Saavel ved den ene som den anden Forudsætning lader der sig intet gunstig Resultat vente for den romerske Stol, og det er temmelig ligegyldigt, om Hr. Perier af Svaghed eller af egen Kraftfølelse sender Tropper til Jtalien, naar de dermed forbundne Følger medføre Farer for Tilværelsen af Pavens Herredømme, og true Europas Fred. Man frygter derfor overalt for Udfaldet af den nærværende Crisis, og opbyder alt Muligt, for hurtigt at sætte Paren i en saa uafhængig og kraftig Stilling, at han kan undvære al fremmed Bistand. Den pavelige Regjering fortjener ikke den Bebreidelse, at den er døv mod pelmeente Raad; den føier sig ubetinget derefter siden der sidste Tildragelser; men man maa frygte for, at den for sildigt er kommen til Erkiendelse, og at den under Trykket af vanskelige Omstændigheder ikke mere vil være i Stand, til, at berolige Gemytterne i Legationerne, og saaledes svare til de Forventninger, man har gjort sig om dens Klogskab. kan Paven erholde Schweitzertropper fra Neapel tidligt nok, til i Forening med sin egen Militairmagt at opretholde Landets Rolighed, saa vil han ikke tøve noget Øieblik med, at forlange Landets Rømning af det fremmede Militair, og have mange Udveie for sig til at forbedre sin forlige Stilling. Men er det ikke Tilfældet, saa maa man meget frygte for, at Forholdenne i Jtalien hvert Øieblik ville blive vanskeligere, og at de, inden man seer sig for kunne føre til farlige Collisioner."J Rom circulerer et Flyveskrivt uden Angivelse at Trykkestedet; det gjor megen Opsigt. Dette bittre Skrivt, der opbygger Nogle og oprører Andre, tilskrives i Almindelighed den bekjendte Fyrste Canosa, og har til Titel: "Dialoghetti. Det bestaaer af Samtaler over de nyeste Verdensbegiveheder. Frankrig bliver her nedtraadt i Skarnet, og Absolutismen, eller, om man saa vil, Hildebrandismen prædikes høit. Det hedder at denne Fyrst Canosa, der tidligere er forviist fra det Neapolitanske og siden for det Meste har opholdt sig i Modena, skal være bestemt til Politiedirecteur i Legationerne.