Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-05-09
Det er en politisk Mærkværdighed, at den store Expedition, som Spanien har saa længe udrustet i Cadix, nu kommer i Standsning. Hvad er Aarsagen, ere de Russiske Krigskibe ikke i seilbar Stand, (imidlertid har den Spanske Consul i Londen udbetalt til den Russiske Regiering efter Anviisning 250,000 Pd. Sterling), eller ville Underhandlingerne i Paris imellem Hertugen af Nunez og Greven af Palmela ikke faae nogen Fremgang, og er den Beskyldning sand, at Hoffet i Brasilien ubekymret om det forladte Portugals Skjebne, og de bortfiernede Europæiske Magtes Trudsler, tænker allene paa at oprette et stort Rige i hiin Verdensdeel, eller føler det Spanske Hof selv stedse meere Vanskeligheden af at betvinge den bestandige meere opblomstrende Republik ved Sølvfloden, von Humbold har nyeligen skildret de store Vanskeligheder som dette Foretagende vilde føre med sig; og det hedder fra Spanien, at Regieringen har opgivet sin Plan, og vil derimod sende enkelte Afdelinger af Skibe og Tropper til Understøttelse for det betrængte Peru. – General Conqvesten for de foreenede Stater ved Platafloden, har imidlertid udstædet et langt Manifest, for at bevise disses Ret til at løsrive sig fra Spanien; og deres Kapere vedblive at foruroelige alle Have, saaledes har ikke allene Kaperen fra Buenos=Ayres, St. Martin, taget det Spanske Skib Josepha som havde 350000 Piaster ombord for den Spanske Regiering; men to Jnsurgenteapere have ogsaa plyndret den Engelske Paketbaad Elisabeth paa sin Hiemreise fra Brasilien. - Hvad der forresten giør Spanien betænkelig ved at afsende sin Søestyrke til Buenos Ayres, er vel især det mislige Forhold, hvori det staaer til Fristaterne; den sidste Declaration fra den Spanske Minister Ridder Omis, har gjort et meget ufordeelagtig Jndtryk i Congressen; man kritiserede eller spottede over den høie Tone i hans Skrivelse; Hr. Trimble spurgte og Expeditionen i Ca dir var bestemt til at forskrække Amerika. Hr. Williams fra Nordcarolina, udviklede de Grunde, hvorfore Fristaterne ikke kunne indlade sig paa det Spanske Forslag, at underkaste dets Misforstaaelser med denne Magt, de Magters Kiendelse, som udgjøre den hellige Alliance. Amerika, sagde han, elsker Freden, og hader enhver Krig, som blot har til Formaal at erobre; men saaledes som det agter alle Nationens Rettigheder, saaledes er ogsaa det hele Folk beredt til at staae op og gribe til Vaaben, for at forsvare sine egne. – Mange af de anseeligste Engelske Tidender tage imidlertid med Varme Spaniens Partie imod Nordamerikanerne, og sige: at deres Fremgangsmaade er et aabenbart Rov, bebreide dem, at de ikke ville betiene sig af de Enropæiske Magters Mellemhandling; og dadle dem for deres bekiendte Fordringer til Neapel. (Man kunde formode, at Storbritaniens Erklæring mod Aftrædelsen af Floriderne til Fristaterne, og mod Ombytningen af Portugal med Landene Norden for Platafloden med Brasilien, er en Hovedhindring for Spaniens Udsoning med begge Hovedmagterne i hiin Verdensdeel.) – Jmidlertid tænker man i England selv blot paa de mærkværdige Parlements Forhandlinger og Forhøielsen af de Kongelige Prindsers Appanager. Hr. Brougham indvendte i sin Tale mod den foreslagne Forhøielse af Hertugen af Cambringes Appanage, at denne havde anseelige Jndtægter af det Hannoverske; hvilket gav Anledning til en heftig Ordvexling imellem ham og Lord Castlereagh. Hertugen af Clarence har ikke modtaget det ham bevilgede mindre Tillæg. En Etat over samtlige Prindsers Jndtægter af Staten, er forelagt Parlementet. Sagen giør stor Opsigt i England, og Meningerne om Parlementets Forhold ere meget deelte.