Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-06-18
Her tales ikke om den, der begaae Underslæb in folig; her menes kun saadan Men jo oftere han nødes til at angribe det Betroede, demmere bortfjernes han fra Mueligheden, at kunne bøde paa Manglen. Det gaaer ham da, som det gik en vis Person, der for nyligen skulde bringe Vindruer til en Dame, J Førstningen vilde han kun smage et enkelt Bær, det smagte ham og han tog endnu eet. Tilsidst havde de afrevne Bær givet Drueklasen saa vanskabt en Skikkelse, at han fandt det raadeligst og klogest, at spise alle Druerne, og at indbilde Vedkommende, at han havde tabt dem. Det eneste Middel til at standse saadant Underslæb synes at være Forøgelse i Lønningerne der, hvor det er nødvendigt, og en almindelig Bestemmelse, at enhver skulde aflægge Regnskab for de ham betroede Penge for visse Maaneder ad Gangen. Om Tortur. Torturen, som man en Tidlang ansaae for et nødvendigt Onde, har man omsider i de slene Mennesker, hvis Jndkomster ere saa ringe, at deres uundgaaelige Udgivter aldeles ikke staae i noget Forhold dertil. ste europæiske Lande, dog for første Delen sag afskaffe. Jeg siger for største Delen, thi man bør ingenlunde smigre sig med, at dette grusomme Middel til at udvine Sandhed, er allevegne aldeles afskaffet. Tak skee vor gode og menneskekjerlige Regjering, at Torturen hos os allerede for længe siden har maattet vige for en menneskeligere Behandling. Vel ville adskillige paastaae, at den brugelige Kat), skiønt ikke saa stødende for Øret En Kat bestaaer af 10 smalle tjerede Hampeliner med et Haandgreb ved, hver Line omtrent af en halv Alens Længde med 3 a 4 Knuder paa. Dette Tvangsmiddel appliceres paa den bare Ryg. Jnqvisiten bliver bunden til en Stolpe, hvorpaa der er anbragt 6 Jernringe, 3 paa hver Side. J de to over ste findes 2 Haandjern, der hænge i Jernlænker, som spændes om Haandledene paa Jnqvisiten, og han hales derpaa saa høit op med Hænder og Arme, at han netop med Fødderne kan staae paa Jorden. Dernæst bliver han bunden fast, nederst over Lenden ved Buxelinningen med et Toug i de to midterste Ringe og ligeledes med et Toug over Laarene. (See Hist. Beretning om Jnquisom det rædselfulde Ord Tortur, dog kan betragtes som en Green deraf, at Navnet paa det Jnstrument, der bruges til at aftvinge en Bekjendelse, ikke gjør nogen egentlig Forskjel og at en saadan Bekjendelse er saa meget mindre evident som man bestandig maa befrygte, at den sigtede Forbryder, blot for at befries fra Smerterne, har tilstaaet en Forbrydelse, som han ikke har begaaet. Men om denne Mening end ikke skulde være ganske ugrundet, saa maa dog Menneskevennen glæde sig over, hvad der allerede er gjort i denne Henseende. Torturers Jnconsequence er saa aabenbar, 12 at det er ubegribeligt, hvor den menneskelige Forstand er falden derpaa, og endnu ubegribeligere, at den ikke strax indsaae den. At tvinge nogen til at bekjende sine lønlige Handlinger, for hvis Bekjendelse man vil paalægge ham en haard Straf, synes aldeles at stride mod den menneskelige Natur. Man opvækker derved en indvortes Kamp hos Forbrysitions-Commissionen i Kjøbenhavn, ved N. Ussing, Cancellieraad og Jnquisitionsskriver, Ga beren, som, hvad enten han er skyldig eller uskyldig, sammenligner den nuværende Straf, (Torturen, med den tilkommende, og Resultatet af denne Sammenligning bringer ham til at bestemme, om han skal bekiende eller ei. Den Skyldige og Uskyldige befinde sig her i eens Forfatning. Har den Skyldige Legemsstyrke nok til at udholde Torturen, saa bekjender han naturligviis ikke, thi han føler, at han er bedre tjent med at udholde den, end at lide den Straf, Loven har fastsat for den Misgierning, han beskyldes for Har den Uskyldige Legemsstyrke nok, saa vedbliver han at negte, thi, fast overbeviist om sin Uskyldighed, vil han hellere udholde Torturen, end paalyve sig selv en Forbrydelse, som han veed sig fri for- og ved en falsk Bekjendelse paadrage sig Beskjæmmelse og en haard Straf. Mangler han derimod Legemsstyrke, saa bekjender han den Brøde, man beskylder ham for, enten han har begaaet den eller ikke, og bliver i sidste Fald et uskyldigt Offer for en overdreven Strænghed. Ethvert Slags Tortur kan altsaa mere betragtes som et Middel til at prøve et Menneskes Legemsstyrke end til at udforske Sandheden og til at bestemme, om en Jnqvisit er skyldig eller uskyldig. En Bekjendelse, som man afnødder nogen ved en Tortur, kan aldeles ikke kaldes evident. a ikke at tale om, at Torturen i og forsig selv betragtet er en unyttig Ting, saa bliver det tillige maaskee et Spørgsmaal, hvorvidt den er legal, naar man vil antage, at man ikke hør paalægge den Uoverbeviste nogen Straf, og en Straf kalder jeg Torturen.