JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-16
Det er Skribentens Kaid, at fremstille sande Hædersmænds Fortjenester i deres sande Lys, og at befæste deres Agtelse hos menig Mand. Forfatteren af disse Linier vil derfor ikke undlade af og til at gjøre det Danske Publicum opmærksomt paa den Mands Fortjenester, som har lagt de fornemste Grundstøtter til vor Lovgivnings Forbedring, til Bondens Frihed og til Forligelsescommissionernes Oprettelse. Dadlesygen maa længe nok kalde det Smiger, at rose en Mand, medens han endnu lever og virker iblandt os. Er det da kun store Generaler, som ved at udbrede Ødelæggelse og Skræk i fredelige Lande have forskaffet sig vor Beundring, er det kun dem, der fortjene at agtes og berømmes, medens de endnu ere i Live?
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-16
Efter Forligelsescommissionernes aarlige Jndberetninger har Antallet paa de ved disse Commissioner i Dannemark og Norge sluttede Forlig hidtil hvert Aar været imellem 30 og 35,000. Hvor meget denne Indretning har bidraget til at formindske Processerne – en afgjort Ødelæggelse - vil letteligen kunne sees, naar man sammenligner Antallet af de Sager, der ere blevne behandlede ved de almindelige Domstole for og efter Forligelsescommissionernes Oprettelse. - Efter de officielle og antentiske Beretninger derom til det Kongelige Cancellie, har i de tre Aar, der gik foran for Forligelsescommissionernes Oprettelse, Antallet paa de civile Sager, som ere blevne behandlede ved de ordentlige Retter i første Jnstants i Dannemark og Norge, været 25,521, men i de tre Aar, der fulgte efter Forligelsescommissionernes Oprettelse, kun 9653, følgeligen 15,868, færre Sager i et Tidsrum af tre Aar. Samme Jernførelse har man anstilt med Hensyn til Forligelsescommissionen i Kjøbenhavn, hvor der i de tre Aar, som fulgte paa Commissionens Organisation, var 1418 færre Sager for Hof= og Stadsretten end i de tre, der gik foran for disse Behøves der vel noget kraftigere Beviis til at godtgjøre, at denne fortræffelige Indretning virkelig formindsker Processernes Antal, – Men der gives intet menneskeligt Værk, som er uden Mangler, og det er billigt at høre ethvert Menneskes Stemme for at afhielpe dem. Ogsaa imod Forligelsescommissionerne har man havt adskilligt at indvende. Det kommer her ligesaa meget an paa de Mænd, som skulle bestyre deslige Indretninger, som paa de Grundsætninger, Jndretningerne selv ere bygte paa. Det store Antal sluttede Forlig er ikke altid noget evident Beviis paa, at Indretningen opfylder sit sande Øiemed. Der kan ligesaavel existere ubillige Forlig som ubillige Domme, og den Forligelsescommissair, der favoriserer een af Parterne, for saa at sige at fremtvinge et Forlig, forfeiler her ganske Indretningens Hensigt. Saa ønskeligt det er, at Borgerne stedse maae leve i Fred og ikke indlade sig i pengespildende Processer, saa skadeligt er det, at den, der virkelig føler sig krænket i sine Rettigheder, af uttidig Forligelsessyge og Fredsommelighed skulde lade sin Ret fare, og at den, der ikke agter Lovene, skulde allerede i Forveien kunne gjøre sig Haab om, i Forligelsescommissionen selv at finde et Palladium mod Straffen. Hvor skadelig en Jndflydelse en saadan forudfattet Tanke kan have paa Borgersamfundets Sikkerhed, og hvor meget den kan forøge Overtrædelsernes Antal, det vil enhver, som kjender det menneskelige Hjerte og Tingenes Gang, lettelig kunne bedømme. Resultatet af dette bliver altsaa, at det ikke altid kommer saa meget an paa, i hvilket Antal som hvorledes Forligene sluttes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-16
Spaadommen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-16
En Anecdote. Nicolaus Helvaderus, som er bekjendt i den Danske Historie af sine Skrivter og især af sine astrologiske Kundskaber, var Forfatter af de Spaadomme, som fandtes i de gamle Almanakker. Ved disse Spaadomme havde han tillige Leilighed til, at sige een og anden vigtig Mand de drøieste Sandheder, og mueligt er det, at dette især har været Hovedaarsagen til, at de siden bleve aldeles forbudne. Helvaderes havde engang sat i een af sine Almanakker paa en vis Dag: "Kom ei til Hove, Den muntre Christian den Fjerde lod ham nu samme Dag kalde op paa Slottet og magede det saaledes, at han blev beskienket. Da han gik hjem, var der nogle, som gave sig i Klammerie med ham og sølede ham omkring i Skarnet. Han gik derpaa strax tilbage til Kongen og beklagede sig over den Overlast, man havde tilføiet ham. Christian svarede: At han skulde agtet sin egen Spaadom, og blevet fra Hove. - Det er ikke første Gang, at en Prophet har handlet imod sin egen Spaadom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-16
Kjøbenhavnske Nyheder. For Slottets og Domhusets Bygningsregnskaber er der nu ansat en Rivisor.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-16
J et Exemplar af Holbergs Peder Paars, 3die Udgave, som Hr. Prof. Rahbek har tilkjøbt, sig paa Uldahls Auction, og som forhen har tilhørt Luxdorph, findes af sidstnævnte, optegnet følgende mærkværdige Efterretning: Det Danske Cancellies Protocoll XX. 125. Statsraad F. Rostgaard indsender Klage over den skammelige Pasquil og Skandskrivt, som ganske nyligen uden Autors rette Navn paa Dansk er sammenskreven, uden nogen Censur trykt og i Mængde bortsolgt, kaldet: en sandfærdig ny Vise om Peder Paars hans Reise fra Callundborg til Aars, hvori Pasquillanten af et vanartigt Gemyt har bebyrdet det fattige Land Anholt med hverken Præst eller Foged, undtagen til Forfædrenes, deres og alle Efterkommernes Beskjæmmelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-16
Over saadanne grove Expressioner, som saaledes ere opdigtede, har han forfattet en Fortegnelse Litr. B., forestiller og, at det saa beskjæmmede Land er dog af Frederik den 3die kaldet en heel Provinds, som i denne Krig har udstaaet meget Ondt, ofte har været udplyndret, og dog svarer rigtig sine ordinaire og extraordinaire Skatter, og dog Skrivtet igjennem udskjeldes for Røvere og Røverhunde.""Herhos fremlægger han en Extract Litr. C. over de usømmelige og spottelige Expressioner mod Universitetet, Rectoren, Biskoppen, og andre Professorer, ja imod den kristelige Religion og Guds hellige Ord, og indstiller: om ikke saavel den rette Autor som Bogtrykkeren, og den, som Skrivtet forhandler, bør efterforskes og tilrettesættes og Skrivtet være forbudet og konfiskeret, indtil Author opledes, og de Exemplarer, som kunde paagribes, efter Lovens Pag 370 til Authors Beskiæmmelse af Bøddelen opbrændes. Udi Litr. B. anføres, hvis som betræffer Anholts Jndbyggere, 2de Præster sammesteds, Degnen, og siden Fogden. Udi Litr. C. anføres, hvis som i Bogen er meldt om Universitetet, Exercitia academia, Magistre, og Magistergraden, Professorer og Rettorem magnificum, Biskoppen og Landemodet, adskilligt, som strider imod Guds Ord og Religion, nok om nogle Poster, som mærkeligen præjudicerer den høie Øvrighed, og de af den satte Love og gjorte Anordninger. "Conseilet den 12te Febr. 1720 finder ikke, at dette Skrivt bestaaer af andet end lutter fingeret Skjemt, som hellere kunde blevet udeladt end skrevet; men som ikke fornemmes, at Professorerne besværge sig, at noget i Bogen er anført, som enten toucherer dem eller Universitetet, eller strider imod Religionen, saa kan Conseilet ingenlunde bifalde Rostgaards Mening, at det skulde meritere saadan Ressentiment eller saa høi Straf. Ogsaa Anmelderen har ligeledes engang eiet et Exemplar af det bekiendte Skrivt: Geheime Geschichte des Grafen Struensee &c., som havde tilhørt Luxdorph, og hvori han efter Sædvane havde optegnet sine Betænkninger over Bogen. Han sagde blandt andet, at Bogen vrimlede af Usandheder og at den var forfattet af den uagtværdige Baron v. Trenck. At Trenck ikke var Forfatter til denne Bog, det veed nu hele Verden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-16
Paa den Concert, som de fire Choristinder, nyligen gave i det musicalske Academie, var der 400 Tilhørere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-16
Hr. Stiftsprovst H. J. Wille i Trondhjem har nu ladet bekjendtgjøre: at han i Følge en skrivtlig Reqvisition til Politiemesteren i Kjøbenhavn, har erfaret: at Forfatteren af de Efterretninger om Trondhjem, som findes i Tillæget til Bladet Dagen den 31 Dec. f. A. og hvoraf Hr. Jversen i de Fyenske Aviser, No. 3 for dette Aar har gjort et ordlydende: Udtog, er Magister Niels Hofmann Sevel Bloch, constitueret Conrector ved Trondhjems Cathedralskole. Provsten erklærer iøvrigt, at han ikke vil indlade sig paa at caracterisere denne Magisterens i flere offentlige Blade indrykkede Efterretning, men overlader det til Publicums Bedømmelse. Hr. Magister Bloch har derpaa igjen taget til Gjenmæle og erklæret: "at ligesaa vist som man synes at burde kunne antage: at Hr. Provst Wille hverken nogensinde tilforn eller den Gang, han som "Directeur stillede sig i Spidsen for det private Theater, har villet foretage sig en Handling, hvorved han siden kunde troet sig van læret, naar den blev offentlig bekiendt; ligesaa vis var han paa, at Hr. Provsten ikke har kunnet finde den anførte Bekjendtgjørelse til Ulempe for sig. Hans efter Udseende rime Ved denne Leilighed kan jeg ikke undlade at evindre, at det vilde være saare godt om Avis udgivere i Almindelighed vilde nævne de Kilder, hvoraf de toge deres Efterretninger, paa det enhver kunde see, om deres Efterretninger vare directe eller indirecte. Hr. Jversen i Odense følger i det mindste denne rosværdige Regel, hver Gang han benytter sig af de Efterretninger, som findes i nærværende Skilderie, og dette er jo heller ikke mere end billigt. lige Øiemed ved at bekjendtgjøre de med Møie og Bekostninger indhentede Efterretninger, synes at være Publicitet. Han vil altsaa befordre den ved at lade hans Avertissement anmelde i flere Tidender." - Resultatet af denne Feide gjør den til et vigtigt Actstykke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-16
Det er i Selskab med den Engelske Gesandt Hr. Liston, at Hr. Kammerherre Anker er reist til Christiania.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-16
Efter Forlydende skal den nuværende Charge d'Affaires i Stokholm, Hr. Kammerjunker Krabbe, udnævnes til Gesandt i Hr. Kammerherre Blomes Sted.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-16
Tydske Efterretninger sige: at Hs. Durchl. Hertugen af Augustenborg reiser til sin Gouvernementspost i Norge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-16
Lloyd's evening post siger i et Brev fra Kjøbenhavn: at Handelen i Tønningen er i største Flor, at Veiene bestandigen ere fulde af Fragtvogne, at man ikke kan faae Pakhuse nok til at gjemme Varene i, og at de derværende Kjøbmænd vinde uendelig meget i denne Tid. Denne Tidende taler ideligen om løse Rygter angaaende Alliancer i Norden, - Armeers Sammentrækning i Rusland &c. Price foreviser nu blandt sine Konster Bon parte i Consuluniform til Hest, som viser sig fra en liden Stjerne til Legemsstørrelse og derpaa igjen forsvinder til en liden Stjerne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-16
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-19
Nyeste. k i deri
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-19
De Danske, Svenske og Norske, som fare til Stederne, de nødes offte til at høre saadanne Fortalelse och slemme spodske Ord met deris egne Børn, og torffne dog ikke svare der til. Oc alligevel ville wi haffne och købe deris forderffnede Vaare, och nødde dem vort Gotz oc Penninge i Hender for halfft Verd. Gud naade os alle Danske, Suenske och Norske, at vi skulle aldrig kunde kende vore egne *) 8. Hanse-Stæderne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-19
ædelige fructsommelige oc kaastelige gode Land, som Gud haffner vit off at leffne og bo vdi. Vi ere och saa utaknemmelige mod Gud, at wi wille ikke lade os nøye met vore egne kaastelige og edelige Vare og gode Føde, som wi selffne haffne offverflødige nock i Landene i alle honde maade, fordi ath wi kende dem icke selffue och kunde ikke ret skøne der paa. Men alle fremmede, som der haffve vered aff atskillige Land, de kende vore Land og Rige bedre en wi gore selfue, som der ere fødde, oc de rose og prise dem storlige blant dem selffne. Og de komme fordi saa mange utallige til off baade til Land og Vand, at de kunde der nære och føde dem, og drage Guldet, Penningene og Varene aff Landene. &c.,Mon den gode Christiern Pedersen havde havt Aarsag til at dømme anderledes om vor Tidsalder, Mon end ikke i vore Dage saa mange Tydskere sige om os, efterat de ved at remittere os de usleste Modearticler have tøm met vort Land for Fødevarer og vor Pung for virkelig Mynt, – efterat de have spillet Gjæk med vor Cours og ladet den falde og stige ligesom de have fundet for godt, og kjøbt vore Sedler for næsten halv Værdie, mon de da ikke ogsaa sige: "So sall man den horssen Denen Utrecten, Have vi da ikke Grund til at udraabe med den gode Canik: "Gud naade os, at vi endnu skulle have Spot og Spee til Skaden, Mon den Tid da ikke snart engang vil komme, at Danske Mænd ville indsee, hvor vigtigt det er, i alle Maader at leve og tænke Danske? Hvor er det mueligt, at vore Fabriquer nogensinde skulde komme i den Stand, at de kunde levere deres Fabricata for samme Priis som Udlændingerne, naar et Arbeide kun behøver at kaldes Danske, for ikke at finde nogen Kjøber? Hvad kunne vi vel vente os af Udlændinger, naar vi selv sætte saa liden Priis paa det, der er forfærdiget af Danske Hænder, Man har jo endog havt Folk hos os, som have sendt deres Vask, til Engelland, fordi de meente, at man end ikke kunde vaske i Dannemark. Hvor forskjellig herfra er ikke Engellændernes Tænkemaade i denne Punct, Endskiønt man ikke kan negte, at de overdrive deres Forkierlighed for alt, hvad der er Engelske, saa maa man dog tilstaae, at det altid er bedre, at have for høie end for ringe Tanker om sine Landsmænds Arbeider. Det første vækker - det sidste dræber al Nationalvindskibelighed. Een af mine Venner viste engang, medens han opholdt sig i London, en Engelsk Konstner en Ring med en meget smukt udskaaren Steen, og spurgte ham, hvad han meente om den? – "Ringen er fortræffelig, men den er forfærdiget i Engelland; det vilde jeg vedde hvor meget det end skulde være paa Ringen var forfærdiget af en Dansk Mand. Havde man viist en Dansk Konstner den, saa havde han maaskee og sagt: den er forfærdiget i Engelland.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-19
Hollandsk Ost og Engelsk Sennep, - Engelsk Klæde og Brabandske Kniplinger, - Hamborger Oxebryster og Lybske Pølser – er noget, som næsten daglig falbydes i vore Tidender, ret som om denne fremmede Titel kunde forøge deres Værdie. Der gives Mennesker, som ikke engang vilde spise Danske Tvebakker, eller betiene sig af Danske Vand, dersom det var mueligt at lade disse Fødemidler komme fra Engelland, Frankrige eller Tydskland. Den eneste Artikel, som Ordet Kjøbenhavnsk tjener til nogen Anbefaling, er Uhre. Nye Fødemidler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-19
(Jndsendt).¬ Hr. Bogtrykker Stephanson i Trondhjem foreslaaer den Norske Almue, at spise saakaldte Kraagsskjæl eller Muslinger, hvoraf der paa de Norske Kyster findes en saa uhyre Mængde, og som efter hans Sigende i mange andre Lande nydes med Velbehag, ja endog af mange som en Delicatesse. Uden at ville nedsætte Hr. Stephansons velmeente Forslag eller nogen af de Mænds Hensigter, som opfinde eller anbefale nye Fødemidler for de fattigere Menneskeclasser, kan jeg dog ikke indsee, hvortil den evige Pønsen paa at gjøre Alting spiseligt skal nytte. Guds skjønne Jord er stor nok, og det vilde være at miskjende Skaberens Plan, dersom man vilde paastaae, at den ikke kunde føde de Hænder, der for Alvor dyrke den. Hvormange Strækninger Land ligger der maaskee ikke røde og vente paa vindskibelige Dyrkere? Man opmuntre til Arbeide og Vindskibelighed da vil Naturen nok sørge for Resten. Hestesteg - Beensuppe - Kartoffelbrød - Rumfordsk Suppe og kogte Kraagsskjæl kunne være ret godt for et Folk, som er for dovent til at avle Landets naturlige Producter, eller som lider Hungersnød, – men det vilde være beklageligt, dersom endog det allerfattigste Menneske ikke ved Flid og Arbeide skulde kunne fortjene saa meget, at han kunde spise en ordentlig Ret Mad, saaledes som vore Forfædre i tusinde Led have spiist den. - Lad de saakaldte Fornemme nyde de Delicatesser, som de foreslaae den Fattige. De have ikke saa meget Arbeide som denne, og de kunne maaskee endog være tjenlige for deres Sundhed. Men den arbeidende Fattige bør have nærende Føde. Der siges, at man engang har prøvet paa at indføre den saa berømte Rumfordske Suppe som en daglig Kost i Forbedringshuset, men at man paa ingen Maade kunde bevæge Lemmerne til at spise den. Det være nu, at denne Suppe ikke var lavet som det almindelige Slags, – nok er det, at endog hine Ulykkelige ikke skulle have anseet den for passende til en daglig Føde. Kort, saadanne Opfindelser være nok saa gavnlige for Menneskeheden, – saa er Opmuntringer til Flid og Vindskibelighed og nye Næringskilders Aabning, dog endnu langt gavnligere. Staten maa al ud vinde mere ved, at den Fattige nyder Kjødsuppe og arbeider. end at han nyder Beensuppe og dovner.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-19
Udgiveren er i Hovedpuncterne aldeles. ikke af Forfatterens Mening. Vel er det godt, at de fattigere Menneskeclasser opmuntres til Flittighed og Arbeide, og at nye Næringskilder saa meget som mueligt aabnes for dem, men det kan dog ikke negtes, at nye og hidtil uafbenyttede sunde Fødemidlers Opdagelse og Au befaling ere særdeles gavnlige for hele Menneskeheden, især da der let kunde indtræffe Misvext og andre physiske Uheld, som kunde giøre al menneskelig Anstrængelse frugtesløs. Adskillige Egne i Norge have i de senere Aar maattet friste en saadan Skjebne, og selv ved den største Overflødighed paa Fødevarer er det dog altid godt at have nogle Midler i Baghold til i Tiden at kunne bøde paa en endog kun muelig Mangel. Naar man kan godtgjøre, at den Rumfordske Suppe og Beensuppen ere ligesaa velsmagende, nærende og sunde, som enhver anden Suppe, hvorfor skulde man da ikke benytte sig af dem. Det vilde kun være at ønske, at man ikke vilde gjøre for meget deraf, og ikke paanøde den Fattige en saadan Føde. Det falder af sig selv, at man, ved at gjøre den til en daglig Kost, tilsidst vil opvække Modbydelighed derfor, om den end smagte nok saa godt Man synes heller ikke at kunne indsee Grunden, hvorfor Forfatteren ivrer mod Hestekjød. Er Hesten da ikke ligesaa reenligt et Creatur som Studen? Det forstaaer sig, at man ved at tage gamle udslæbte og maaskee syge Dyr hvilket man imidlertid dog ikke bør formode vilde stifte stor Skade. Men hvor mange friske og stærke Heste dræbes der ikke, blot fordi de have brækket et Been? Skulde Kjødet af et saadant Dyr ikke være ligesaa sundt som det gamle Kokjød, hvormed egennyttige Slagtere stundom opvarte os Kjøbenhavnske Nyheder.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-19
Hr. Professor Begtrup har nu leveret adskillige interessante Efterretninger angaaende Øen Strynøe. Jndbyggernes Oeconomie er meget mærkværdig. Deres Gjøden med Tang er den eneste Aarsag, hvorfor de drive deres Agerbrug med saa megen Held. Halmfoeret bruge de til Jld istedet for Brændsel. Hver Mand henter om Efteraaret fra Stranden 100 Læs frisk Tang, som strøes i Gaarden under Creaturene, fornemmelig i Svinegaardene, og ligeledes paa Veiene. Naar den saaledes har ligget en Vinter og er bleven kort og raadden, blandes den med Gjødningen, føres om Sommeren ud paa Marken og sættes i Kaag. Den føres derpaa om Efteraaret paa Bygstubben, som pløies til Rug. Det er artigt at see denne lille Øe omringet af Gjødninghobe, og man maatte undres over, hvor dette lille Land har faaet al den Gjødning fra, dersom ikke Havet forsynede det med 5000 Læs aarligen. Deres Oeconomie med Hestene er ganske besynderlig. Blot om Vinteren have de Heste, om Sommeren have de næsten ingen. Det samme er Tilfældet paa Ærøe. Strynøerne og Ærøerne have Mangel paa Græsning. En Mand, som for sin Avlings Skyld burde holde fire Heste, har om Sommeren kun to. Naar Høsten er for Haanden, gaae Ærøerne og Strynerne til Fyen og kjøbe blot unge Heste; med dem forrette de deres Vinterpløining og Tang kjørsel. Om Vinteren, hvor de her ere frie for Reiser eller Kjørsel, forres de vel med Ærter, og naar Bygsæden er lagt, føre Ærøerne dem til Holsteen og faae dem godt betalte. De have altsaa hvert Aar friske og unge Heste, og vinde ved denne Omsætning saa meget, at de spare deres Græsning og have Heste frit. Deres vigtigste Næringskilder ere Kommenhauger. Den rigeste Bonde paa Øen vurderes for 1000 Rdlr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-19
Ogsaa Hr. Directeur Schulz har nu anmeldt en Samling af Holbergs udvalgte Værker, som skal udkomme hefteviis og tage sin Begyndelse med hans Comoedier. Man faaer nu altsaa to Samlinger af Holbergs Værker. Den ene udgives med vedkommende Forlæggeres Tilladelse, – den anden fordi der intet Privilegium existerer. Der tales i denne Tid om, at een af Statens anseelige Embedsmænd tager om kort Tid sin Afsked, og at der skal oprettes et geistligt Departement, hvor alle geistlige Sager skulle henlægges under.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-19
J en Bedømmelse over Gräters og Münch hansens Bardenalmanach for 1802 billiger Recensenten Udgivernes Klage over de Tydske Lærdes Ligegyldighed for deres Antiquiteters og gamle Mythologies Studium. Hos de Engelske, Svenske og Danske, siger han, hersker ikke en saadan Ligegyldighed. De sidste have virkelig allerede i enkelte Deele uddannet den fædrenelandske Mythologie i en saadan Grad, at der for Vittighed og Følelse, og efterhaanden for enhver Green af Konsten aabner sig en ny Verden af skjønne og høie Gudecaracterer, af rørende og forfærdende, af comiske og tragiske Scener. Om imidlertid den derved opvakte Fædrenelandsaand har, som Hr. Grater troer, havt nogen Jndflydelse paa de Danskes tappre Forhold i Søslaget den 2den April, er temmelig tvivlsomt. - Anmelderen maa her erindre, at i det mindste de mange skjønne patriotiske Krigssange, som udkom i den 2den Aprils Feide, unegteligen have bidraget meget til, endog efter 90 Aars Fred, at opflamme Folkets Mod og indgyde det en Enthusiasmus, som den, der ikke har været Vidne dertil, næsten vilde finde utrolig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-19
Hr. Biskop Krogh har i en i Trondhjem omdeelt Jndbydelse for sit Sogns Fattige leveret en rørende Beskrivelse over den i Ørlandet herskende Nød. Misvexten har været langt frygteligere i Aar end i Fjor. Selv den meere Formuendes Overskud er ved broderlig Gavmildhed fortæret. Den eneste Næringskilde, som endnu staaer aaben, er Fiskerie, og mange savne det under denne besværlige Syssel nødvendige Underhold, ja endog de fornødne Klæder. Halvnøgne Mennesker ere her intet sieldent Syn. Næsten Halvdelen af Sognets Gaardbrugere mangler Sæd. Det vilde være at ønske, at ogsaa Kjøbenhavns ædle og formuende Jndbyggere vilde tænke paa deres Norske Brødres Nød, og nu, da de saa høiligen trænge dertil, række dem en hielpsom Haand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-19
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Høeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-23
Nyeste. kilderi
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-03-23
Kjøbenhavn. No. 33. Den 23 Martii. 1804. Udgivet og forlagt af J. Werfel. Sammenligning imellem Levemaaden paa Landet og Levemaaden i Kjøbenhavn. Min Herre! De maler med Pennen, – jeg med Penselen. Vi ere altsaa paa en vis Maade et Slags Konstbrødre, og jeg gjør derfor ingen Complimenter, men henvender mig sans facon til Dem. J en Tid af 3 Aar har jeg arbeidet paa nogle Malerier i den Hogarthske Smag. Disse forestille Levemaaden paa Landet og Levemaaden i Kjøbenhavn. En saadan Contrast maa unegtelig kunne interressere. Ved at lade indrykke en Beskrivelse over mine malede Skilderier i deres trykte Skilderier, haaber jeg, maaskee at finde en Kjøber dertil. Mine Stykker forestille følgende: No. 1. Morgenen paa Landet. Dette forestiller een af de behageligste Egne i Sjælland. Solen er nyligen staaen op- og med den den flittige Landmand, som med sine Arbeidsredskaber iler ud paa Marken, ledsaget af sin Kone, sine Børn og sine Folk. Paa Bordet seer man igjennem den aabne Dør et Fad med Grød, Levningerne af deres Frokost. Arbeidsvognen staaer allerede forspændt, og Røgteren er i Færd med at drive Qvæget udi Vænget. Sundhed og rolig Røisomhed ere malede i ethvert Ansigt, og med Glæde synes disse Naturens Børn at ile Dagens Arbeide i Møde. Morgenen i Kjøbenhavn.