Viborger Samler, 1790-09-27
(Jndsendt.)¬ J Anledning af Freden imellem de krigende Magter Udenlands; Tænkt den 14de Sept. 1790. n statu qvo skal alt ved Freden rigtig blive; Nu godt, jeg er dermed og ganske vel tilfreds. Ved Freden skal man alt igien tilbagegive Som kostet Blod og Død og Kummer, allesteds Hvor Krigens Grusomhed udbredte al sin Jammer, Hvor Folkets Eiendom gik op i Røg og Flammer. Du som er myrdet – kan man dig tilbagegive Dit Liv, ja, saa er jeg og dermed vel tilfreds; Nu er her Fred – kom da in statu ord til Live Søg dine Venners Favn, som græder allesteds, Fordi du uden Skyld og uden mindste Brøde Bley kuust og qvæst og skudt, ja maaske triint til døde. Du som er Lemmelydt – nu vaaner og din Lykke; Ved Freden faaer du det, du misted, vist igien. Kom kiere, kom og tag in statu qvoen Krykke No 562 s. og slæb dit usle Liv med denne møisom hen; Lev stolt af Æren: At du blev til et Spetacul Og at du lever end, ansee som et MiraculDu som er afbrændt – nu du ei fortrængt skal ligge Og trygle Huus og Lye og Føde hos din Ven; Nei, Freden vil, at du in statu qvo maae tigge Til du har bygget dig een Boelig op igien. Hvad du har mistet af dit Gods og meget Gode, Derefter kan du paa din Askedynge vroede. Forjagede - der fløi som Duerne for Høgen, Fra Huus og Hiem og Alt og gav det Gud i Vold; Er det end plyndret, du i statu qvo er nogen, Kun Bagatel; ved Fred blev alting i Behold. Kom hiem og fryd dig, at du dog dit Huus kan finde, Om du end finder ei en Knappenaal derinde. Forarmet Borger - ja, Te Deum maae du synge, Skiønt din Formue tog den jammerfulde Krig, Og Følgerne vil dig in statu qvo betynge J mange Aar med Skat og svære Byrder, liig Den Nød du nylig slap - og Freden gav tilbage. For den, som give skal og intet har at tage. Din Stakkel, som er skiendt - og spørger om en FaderTil Fosteret, du halv fortvivlet bragte frem Viid, Usle! Freden dig in statu gro forlader Den Brøde, Dievlene kuns ene lærte dem, Der ranede din Dyd i Krigens sorte Dage. Ved Medynk - ei ved Fred - du faaer din Dyd tilbage. In statu qvo - Ja godt, kan disse Ord oprette Den Ulyks=Jammer, som en Krig har bredet ud Paa Herrens gode Jord? – O! Konger, vil J trætte, Træt da med Pennen og see hen til Ret - og Gud. Kan Kugler, Krud og Sværd paa Ret og Uret kiende? Voldgiver Tvisten, og giv Trætten dermed Ende. Skal Nød, og Død, og Vee, og alle Ulyks Byrder, Opsluge Folket for en selvgjort Tvistighed, Som kunne reise sig imellem Hiordens Hyrder; Nu. Hielp da milde Gud, hvad Nytte er da ved At lære Christendom, at troe Religioner, Naar Barbarisme dog behersker Folk og Throner, O! Dannemark, dit Held, din Christians Fader-Stemme Den lyder vidt og bredt, i Borger=Fred og Roe; O! gid din Lykke og dit Vel Du ei forglemme, Du er, og var, og blev, til Held, in statu qvo Tak Gud, ær Kongen, lyd det Fader=Bud, dig gives, Saa vil din Fred og Held forfremmes og oplives. Lad Nationer da anstrænge deres Kræfter, Til Fryd for Freden, de har kjøbt med deres Blod; J denne glade Tid vi giør dem samme efter, Da Himlen skienkte os en Brud, saa from og god, Til vores elskte Prinds, hvis Jndtog Folket fryder, Og hvorfor Glædens Sang, i alle Munde lyder. Det ei er en Triumph for Seier, som er bygget Paa Undersaatters Blod, der deeler Glæder ud; Nei, Fredens milde Gud vi love, som beskygget J Fred vor Frederich med sin velsignet Brud. Bliv elskte Kronprinds Bliv dit Folkes Fryd og Glæde. og Din MARIA i LOUISES Fodspor træde!!! Arent Steenstrup.