Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-04-16
Blandede Efterretninger. (Meddeelte.) Til een af de Mænd, der have erhvervet sig store Fortjenester af Naturhistorien i vor Tidsalder, hører umodsigelig Johan Centurius Greve af Hoffmansega, født i Dresden, d. 23 August 1766. Han har paa sin egen Bekostning, til Botanikens Befordring, gjort naturhistoriske Reiser, beriget Samlinger og Museer, med Naturfrembringelser, bekostet Udgivelsen af Kobberværker og trykte Skrifter, og stiftet gavnlige Anstalter for Plantestudiet. Han er Forfatter og Udgiver af Flore portugaise. Entomologien, og i Særdeleshed Planteriget, har han i en Tid af 30 Aar helliget sit Liv. For at udarbeide sin portugisiske Flora, tilbragte han ti Aar i Berlin, nemlig indtil 1816. Da den krigerske Tidspunct var den uheldigste for videnskabelige Foretagender af den Natur, saa opoffrede han derved af sin egen Formue over 50,000 Thl., thi han afsatte af Værket kun 70 til 80 Exemplarer. Men een af hans vigtigste og almeennyttigste Bestræbelser er Anlægget af en Handelshave i Dresden paa hans Fædrenegods Fammenau i sachsisk Overlausitz. Han var bleven opmærksom paa, at der i den botaniske Handel, især for den videnskabeligen dannede Naturven, manglede et fast Forenings middel. Videnskabeligen anlagte og underholdte Plantehaver sælge aldeles intet, i det mindste kun lidet, og tilstede kun ringe Valg. Handelsgartnere levere sjeldent ved et Forraad af 2000 Arter, hvilket kun i Engelland stiger til 6000, meget, men kunne, efter deres Natur, umueligt forbinde noget videnskabeligt Øiemed med nøiagtig Omhyggelighed. Overhoved er ved det nuværende saa overordentlig forøgede Antal af bekjendt blevne Plantearter, der allerede synes at overstige 40,000, hvoraf i den Kongel. academiske botaniske Have, vist nok een af de betydeligste, i Schönburg ved Berlin, dyrkes 11,000, kun faa Personer i den Stilling, at de kunne lære dem alle rigtigen at kiende. For største Delen nødsagede til at lade Vexterne beholde de Navne, under hvilke de have faaet samme af Andre, tage de ikke sjeldent Feil. Der manglede altsaa en stor, tilbørligen udstyret Handelshave, der, videnskabelig systematisk ordnet, kunde svare til Øjemedet. Greven besluttede derfor at omskabe en ham tilhørende Have i Dresden til en botanisk Have, og bringe det nærliggende Gods Rammenau, hvis lille Lund kunde tjene til Filial, i en hensigtsmæssig Forbindelse dermed. Han lod bygge Plantehuse, anskaffede Vexter, begyndte at udbrede skriftligt Samqvem og benyttede tu finde Kilder, som hans Erfaring og mangehaande Bekjendtskaber aabnede ham. Fra de fjerneste Steder, hvor Greven havde været og anstillet botaniske Undersøgelser, lovede man ham velvilligen den virksomste Deeltagelse. For endog ved den mindste Plante at være betrygget mod Vildfarelse, har han gjort sig det til en streng Regel, at have, i det mindste af Potteplanter, uden Undtagelse, een med dens vedheftede Navn, og ved i fri Luft staaende Vexter omhyggeligen at betegne Hoved- eller Mønsterstokkene, eller Grupper af een Art. Hvad de som kostbare Zirat blomster angaaer, da indskrænket han sig til saadanne Planter, der ikke have en foranderlig Modelysts Luner at takke for deres Ry, men som anbefale sig ved væsentlige Fortrin, Vext, Blomst, Lugt &c. For at forebygge Forvexlingen af hans Haveplanter i Fremtiden, har han anlagt et Herbarium, hvori de alle i den tydeligste Grad af deres Udvikling opbevares. Foruden de kostbare og finere Potteplanter, som hans fortrinlige Have i Staden indbefatter, har han ogsaa paa sit Gods Rammenau, foruden Drive huse til alle Temperaturer, hvori han opelsker Forraad for den førstnævnte Anstalt, indrettet adskillige Tønder Land til Træ- og Buskplanter, hvori han opelsker saadanne af disse, der bruges til at beplante Landeveie og til Haveanlæg i det Store. Greven har i Aaret 1823 udgivet en Fortegnelse over sit Plante institut under Titel af: Verzeichnis der Pflanzenculturen in den gräfl. hoffmannseggischen Garten zu Dresden u. Rammenau &c. 121 S. 8vo. Han lever nu afvexlende paa sit Gods og i Dresden, og i og med sin Planteverden. I Paris døde nyligen Grev v. Schlaverndorf, Forfatter til "Napoleon und das franzdsische Volk, en Bog, som i sin Tid gjorde overordentlig Opsigt. Han var en Mand af udmærket Hoved og udbredte Kundskaber, men sær i høieste Grad. Han havde i endeel Aar levet paa sit Værelse, uden den hele Tid at sætte sin Fod uden for sammes Dør. Dette Værelse laae fuldt af Bøger og Flyveskrifter, Væggene vare beklædte og desuden laae endnu hele Bunker deraf opstablede. Da Forfatteren af en Artikel, ham vedkommende, i Morgenblatt f. A., besøgte ham for syv Aar siden, kom han denne i en gammel Slaabrok, med uredt Haar og et langt sort Skjæg, i Møde. Han havde mange sære Jdeer. Saaledes pønsede han paa den Plan, at forfærdige en Sprogmaskine, der nøje skulde udtrykke et Sprogs forskjellige Lyd. Havde man, troede han, i Oldtiden havt en saadan Maskine, saa havde man kunnet overlevere Efterverdenen ganske tro den latinske og græske Udtale. Det hørte ogsaa til hans Egenheder, at samle alle Flyveskrifter fra den franske Revolution, og han eiede i den Henseende een af de fuldstændigste Samlinger i Paris. J Efteraaret 1824 var hans Tilstand saa betænkelig, at Dr. Spurzheim lod sig forlyde for ham med, at han umueligen længer kunde blive paa sit Værelse, saaledes som han havde tilbragt der de sidste ti til tolv Aar. Man førte ham ud paa Landet i Omegnen af Paris, men ogsaa her forværrede hans Sygdom sig i den Grad, at han døde faa Uger derefter. Aarsagen til denne selvpaalagte Arrest vides ikke; men han vilde ved ingen Leilighed give Slip derpaa. Engang havde han vundet et Huus i Lotteriet; men da han aldrig forlod sit Værelse, saa lod han det staae som det var, uden at sørge for dets Vedligeholdelse eller Reparation. Endeligen truede det med Jndstyrtning, og Politiet lod ham vide, at han maatte føje Anstalt til Bygningens Jstandholdelse. Han maatte altsaa beslutte sig til at forlade sin Stue og kjøre derhen i en Leiekareet. Han gik lige derind, men Portneren standsede ham, indtil han erklærede sig for Husets Eier. Man fortæller, at hans Tøi skal allerede have staaet indpakket i hans Reisekuffert i en Tid af tyve Aar, paa det han, i Tilfælde af at en Revolution, hvilken han forudsaae som sikker, skulde udbryde, strax kunde afreise.