Berlingske Tidende, 1795-01-19
(Fortsættelse af Parlements Debatterne) Lord Morton sagde, at der streed imod en Brittes Stolthed at søge en skammelig Fred af et Folk, der, som det Franske var udartet; at Krigen var retfærdig, nødvendig, og dens Fortsættelse ing uundgaaelig. - Brev Derby sagde: "Sidne Aar var Hollands Sikkerhed Krigens Hensigt, og Scheldes Beseiling blev forebygget. J dette Aar hersker en dyb Stiltienhed i Hensende til denne Hensigt. Man taler meget om, at Franskmanden ikke kan holde det ud i Længden. Hvorfra har maa denne Efterretning? Hvorpaa grunder den sig, Vore Ministre tag vist feil; de rave om i Mørke, angaaende frankrigs sande Tilstand ligesom i Henseende til denne Krigs gandske Hensigt. Hvoraf veed de at Frankrigs Finantser ere udtømmede? Lade de og ikke heller forglemme vor egen Tilstand. Nu maae hver Soldat blive hvervet for 25 Guineer, og dette maae nødvendig giøre Flaadens Bemanding Albræk. Officerer af Stand og Troværdighed have forsikret mig, at den franske Armee ikke kunde være bedre eqvipeert, end den er. Vore egne Vestindisk Øer ere i Fare, thi jeg veed, at de Franske have sendt en Magt derhen, som er langt stærkere end vores. Og hvad skulle vi sige dertil, at flaade? Jeg taler ikke af Partiaand; for Gud og Eders Her Fienden nu til perrer Indgangen til Canalen med en Krigs ligheder forsikrerig, at jeg blot har mit Fædrenelands Vel for Øine. Corfica er meget ubetydelig, og forskaffer blot Ministeren Leilighed til, at forstærke sin Jndflydelse derved, at han har flere Embeder at bortgive til Pensionairer. Det er bleven spurgt, af hvem og med hvem skal der handles om Fred? Jeg raader dertil, jo før jo heller: og de Mænd, som i denne Underhandling udtrykke de respective Nationers Sendeelag, ere de dueligste dertil." - Grev Spencer, den nye Præsident i Admiralitetet, i Stedet for Lord Chatham, tilstod. at Armeens Recrutering gjorde stort Indgreb i Matroshværvingen, og at Fienden havde gjort vældige Fremskridt, baade til Lands og Vands, men han tvivlede paa, at han virkelig var i Canalen, - der var i det mindste allerede gjort Anstalt derimod - han haaber, at paa nærværende Tid var vor Søemagt i Vestindien allerede stærkere - han skulde i Søevasenet giøre alt, for at byde Fienden Spidsen, og jo dristigere de sidstes Foretagender vare, deste mere var fra vor Side Anstrængelse nødvendig. Omendskiønt det, som en Mand official beretter, var udsat for stor Misforstaaelse, saa havde han dog selv i den korte Tid han havde været paa sin Post, maattet udlade sig med disse Tanker reent ud. - Lord Barrington sagde Ministrene paa en fiin Maade, at han vel gav sit Samtykke til Addressen, men at han haabede at de under Haanden vilde arbeide paa Freden. Han raadede til Eendrægtighed og Apartiskhed i en saa critisk Tids giver og i saa vigtige Anliggender. - Marquis von Landsdowne holdt en lang og vittig Tale: "Det er mig kiært, at jeg baade i forrige og dette Aar har skrevet en Protest mod denne Krig. - Hvor ere vor udenlands sendte Armeer, Jkke mere i de Levendes Land. Vore Officerer ere Børn, som have lagt Qvids Metamorphosis af Hænderne, og studse derover, at de ere forvandlede til Capitainer og Oberster - og vore Granaderer til Invalider. Allevegne seirer den franske Republik. Endog Ministerens kiære Corfica selv er allerede igjen i Fare, Jeg vil fremlægge en Fortegnelse over alle Fiendens Fremskridt: J Felttoget 1794 havde de franske Armeer lykkelig udført 23 Beleiringer, vundet 6 afgiørende Batailler, taget 2800 Kanoner, gjort 60000 af de beste europæiske Tropper ved Capitulation eller i Felten til Krigsfanger, og indtaget 144 Stæder, blandt hvilke mange vare de stærkeste Fæstninger i Europa. Desuden er Spanien næsten ganske i deres Magt, og af 4 Kanonstøberier, som ere i dette Land, besidde de allerede to. Dersom Holland giør Fred med dem, hvilke Betingelser skulde de da foreskrive? Men da der er indfaldet Frost, og Broen ved Arnheim er af Jieslager bortført, saa kunne de let gaae over Waal, og vort ulykkelige Cavallerie er da udsat for dem. Paa den tydske Rigsdag har blot Churfyrsten af Hannover været for Krigens Fortsættelse. Det er høi Tid, at vore Ministre angre deres begangne Statsseil, og saa meget, som mueligt, giøre det godt igien. Det er ved behageligt at høre, at i en Morgen kunde der blive hævede 24 Millioner i London; men Kiøbmanden, som lader saa mange Penge circulere, kan og i Morgen være bankerot, og naar vii Blinde fremvandre paa denne Credittens Vei, kunde vi Lyrteos i samme Afgrund, som Frankrig ved sit gamle System, Det er latterligt at spørge, med hvem vi skulle underhandle. Jkke engang den tydske Rigsdag har holdt dette Spørsmal en Undersøgelse værdig. Saa forskiellige Partierne end ere i Paris siden Revolutonen, saa have de dog ikke brudt nogen Tractat endnu med nogen udenlandsk Magt. Men skulde vi da give Stiv paa vore herlige Erobringer, Hvilke, De i Vestindien; Jkke allene Guadeloupe, men maaskee og allerede Martinique, er igien i Fiendens Hænder. Og Corficaer, efter den Beskrivelse, som Necker og Volnen giøre over den, saa betydelig, at den ikke kan komme i Betragtning. Maatte derfor Ministrene, som indsaae deres Feiltagelse med Amerika, skiønt kun filde, ogsaa blive vaer deres Feiltagelse ihenseende til Frankrig. - Grev von Mansfield og Lord Grenville afmalede Frankrigs Finantsomstændigheder med bedrøvelige skarver; dog føiede den sidste til, at ikke et Ord i Adressen, streed imod, at begynde en Fredsunderhandling, saasnart der gaves en beqvem Leilighed dertil, - og Lord Landerdele sagde, at man skulde handle overeensstemmende med den sunde Menneskeforstand, naar man greb denne Leilighed jo for desbedre. Adressen gik ti sidst igiennem ved 107 Stemmer imod 12. - Efterat der i Underhuset først havde været en lang Debatte om Hr. Sheridans Forslag, at cassere forrige Aars Syspension af Habens=Corpus=Acten, blev Kongens Tale forelæst. Over den bevilgende Takaddresse opkom der lange og heftige Debatter. Efterat nogle Medlemmer havde talet for en ubetinget Bevilgelse af denne Adresse, opstod Hr. Wilhersorce, som nu er gaaet over til Oppositionspartiet. Han kunde, sagde han, ikke give sin Stemme til Adressen, da Kongens Tale ikke indeholdt det ringeste Haab om Fred. Man har vel paastaaet, at vor Forfatning i Henseende til Frankrig var den samme, som i den sidste Parlements Session; men dette var ugrundet. Nu vare Jacobinerne styrtede og Foederationen mod Frankrig begyndte at opløse sig. Medens denne Conforderation endnu var til i sit fulde Omfang, og medens der i 43 Egne af Frankrig vare Jnsurrectioner, havde vi ikke kunne undertvinge de Franske, hvor langt mindre skulde vi altsaa i Fremtiden giøre det, da vore Hielpemidler vare ringere, Han foreslog derpaa til Slutning, at Hs Majestæt maatte i Takke=Adressen ansøges om, at slutte Fred under billige og anstændige Betingelser; men var dette ikke mueligt, var Underhuset bereed til at understøtte Kongen i at fortsætte Krigen paa det eftertrykkeligste. - Si Richard Hille saade, han kunde ikke vorere for, at lokke Britterne Pengene af Pungen og Blodet af Aarerne. Han blev ved sit Foredrag saarørt, at Taarene trillede ham af Øinene. Nu reiste Hr. Pitt sig, som var noget upasselig. Han talede, sagde han, nu med mere Bekymring, end forhen, da han saae, at mange af hans Venner, som han mindst havde ventet det af, havde saa særdeles forandret deres Tænkemaade. Hr. Wilberforce havde udladt sig med, at den, som stemmede for Adressen, erklærede derved, at han ikke vilde træde i Underhandling med nogen Republikaner. Det var vel mueligt, at der ogsaa i Frankrig var en Republik, med hvilken der kunde sluttes en billig Tractat, men med de nu værende Herskere i Frankrig kunde der umuelig handles med Sikkerhed. Man maatte ikke forglemme Steidens Vigtig hed, da det ved samme kom an paa dette Lands Opholdelse, Anarchiets og Ryggesløshedens Forstyrrelse, og da man havde i Sinde at omstyrte vor berømmelige Constitution, som desmere blev hadet fordi den er det kraftigste Værn mod vore Fienders unaturlige og vilde Hensigter. Var det Forsynets urandsagelige Villie, at hiint uhyre System som truer Menneskeslegten med Jordervelse, skulde løfte sit Hoved i Veiret mod os, saa maatte det i det mindste ikke kunde siges, at vi ikke havde opført os som Mænd; skulde hiint skee, saa har jeg blot en Beslutning og skulde sørge for, at mit Hierte ingen bedrøvelig Følelse har ved at tænke tilbage, paa min egen Opførsel. Hovedpuncten, blev han ved som Huset har at tage i Overveielse bestaaer i, at sammenligne de Farer, som vi udsætte os for naar vi fornedre os for Frankrig, med de skarer, som vi kunde have ved Krigens Fortsættelse. Robertspierre var vel styrtet i Frankrig men de Personer, som ere fulgte efter ham i Regieringen det er, som Hr. Pitt sagde, i en vilkaarlig Magt over Jndbyggernes Liv, Frihed og Eiendom i hiint ulykkelige Land ere ligesaa lidet at troe. Det franske System grundede sig endnu bestandig paa de saakaldte Menneskets Rettigheder Frihed og Lighed, et System, som efter sin Natur var imod alle Regieringer og besynderlig mod den brittiske Constitution, Tyranniet var derved sat paa Thronen og Friheden lagt i Lænker. Skulde de Franske slutte Fred, naar ikke den yderste Nød tvinger dem dertil, Bestandig skulle de, saalænge de kun have Nidler dertil, søge at sætte igiennem med deres gamle Hensigter. Sluttede vi Fred, saa maatte Krigsmagten, som vi i 2 Aar have samlet tilsammen, og som aldrig har været saa stærk, som nu, blive skilt fra hinanden, og da skulle vi, ved et nyt Angreb af de Franske, være for svage. Skulle vi opløse Confoederationen mod Frankrig, derved røbe vi vor Svaghed for den ganske Verden, og just herved opmuntre Franskmandene til et nyt Angreb. - Man siger vel, at, naar der er bleven sluttet Fred, vil dette forvolde en Forstyrrelse i Frankrigs Regiering; men han holdte det i det mindste for tvivlsomt. Kunne vi tillade, at de østerrigske Nederlande forblive i de Franskes Besiddelse? Nei, Kunne vi begaae den trolese Handling, at vi, ved at overgive de vestindiske Erobringer skulle give Jndvaanerne, der have underkastet sig brittisk Skyes, til Priis for deres Mordere, Ville vi sætte Jacobinerne i Stand, til, at frembringe, ved Negrenes Lysladelse, de skrækkeligste Scener paa alle vore Øer, Men dette skulde blive Følgerne af status que, og hvor liden Sandsynlighed er der end- og til, at disse Betingelser skulde blive tilstaaede. - Nu gik Hr. Pitt over til at skildre Tilstanden i Frankrig dets Finantser, og Hielpemidler, for at vise, at sammes elendige Tilstand, og Forfaldenhed var en gunstigere Hovedarsag til Krigens Fortsættelse. De Franskes Udgifter i de 2 sidste Aar havde beløbet sig til 320, og, medens Revolutionen har varet, overhovedet til 480 Pd. Sterl. Franskmændenes Kræfter vare meget svækkede, og de kunde ikke meere holde det længe ud. Forudsat, (saaledes sluttede Ministeren sin Tale,) at Holland slutter Fred, saa indseer sig ikke, hvorfor vi ikke i Fremtiden, naar vi give Østerrigerne Subsidier, og have Spanierne og andre Allierede paa vor Side, skulle opnaae vort Øiemeed; et Øiemeld, paa hvis Opnaaelse Europas Velfærd og dens Existence berver. - Nu stod Hr. For op Han besværede sig først meget over den Tvetydighed, som Ministrene hidtil havde iagttaget, i Henseende til Krigens Hensigt. "Kongens Tale, sagde han, var dennegang mærkværdig fordi man først deri havde erholdt en aaben Tilstaael, se om Krigens Hensigt, og bien underrettet om, at man ikke kunde begynde nogen Underhandling med det nu herskende Partie i Frankrig. Man har anført samme, at Fienderne have indtaget nogle stærke Steder; ja, ja, sagde Hr. For han har i et Felttog tilfægtet sig flere Seire, end der nogensinde er skeet i saadant et Tiderum siden Gothernes og Vandalernes Jndfald. Mislykke eller meget mere vor egen exempelløse Dagelighed er det, som har styrter os al Elendig. hed. Man taler endnu bestandt om, at de franske Grundsætninger maatte udryddes men hvad Fare er der ved dem. Er Dannemark, Sverrig og Sveiser Cantonerne tilligemed de forenede Amerikanske Stater blevne ødelagte, hvilke dog med deres lange Omgang med Frankrig maae have indsuet dets Grundsætninger, Det sidste er saa lidet Tilfældet, at jo Amerika endog har sluttet en Tractat med Storbrittanien. J Engeland er man vel ikke rykket frem til de franske Grundsætninger; men vel til et indskrænket Monarkie. Man udgiver det for en fornedrelse, naar vi gjorde Fredsforslag. Vi ere endnu ikke nok slaane, som Hr. Pitt selv siger, og vi maa itte giøre Fred, førend Nøden tvinger os dertil. At giøre Fredsforslag synes dog ikke at være saa vanærende. J det mindste sendte vi dog ved Slutningen af den amerikanske Krig Fredscommissarier til Paris. - Hvad den Anmærkning angaaer, at vi dog ikke kunne give Ronalisterne paa de erobrede Vestindiske Øer til Priis for en grum Skjebne; - saa er Nationen ingenlunde ansvarlig derfor, men Ministrene, og de, som ved et falskt Haab have forført disse. Hr. Pittes Angivelse om de franske Finantser, lod han staae derhen; men er det ikke urimeligt, sagde han, at lægge Britterne Skatte over Skatte paa, for derved at ruinere de Franske Papiirpengene i Frankrig stode nu paa lige saa slet en Fod, som forhen i Amerika, men skulde med Tiden blive lige saa fordeelagtige for det første Rige, som de ere blevne for Amerika. En Fred med de nu herskende Personer, i Frankrig var lige saa sikker, som med nogen monarkisk Regiering. Hr. For erklærede sig til Slutning for Fredens Nødvendighed, som han haabede snart vilde blive sluttet. - Adressen til Kongen blev ikke destomindre bevilget med en Stemmeflerhed af 246 mod 73 Stemmer, og Hr. Wilberforres foreslagne Tilsætning, at ansøge Kongen om Fred, forkastet.