Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-12-28
Odense. Om Branden paa Christiansdahl lader sig nu, tildeels efter troværdige Øienvidners Beretning, give følgende Oplysninger. Jldens Udbrud viste sig først i den store Tærskelade og angreb derefter saa heftig begge Staldlængderne, at Man kun fik reddet omtrent 46 Køer og 8 Heste, hvorimod 60 til 70 Køer og 9 Heste, endeel Faar og Fjærkreaturer indebrændte. Af Sæd skal være brændt 8 a 9 Gulve Korn, desuden endeel Avlsredskaber m.m. Overdelen af Staldbygningen var allerede faldet, førend Hr. Forpagter Hansen, hvis Bolig ligger paa den anden Side af Hovedbygningen, blev underrettet om Ulykken. Ogsaa den skjønne Jndboe blev i høi Grad beskadiget og en Deel savnes, fordi de tillende Folk (hvoriblandt vel og af det Slags ubudne Hielpere, som troe Ævret opgivet) i den Forudsætning, at Hovedbygningen, formedelst Vindens Retning og Jldens Heftighed, uundgaaelig maatte blive et Offer for Luerne, søgde at redde saa meget muligt, og letsindigen udkastede Tøiet baade af Vinduer og Dørre - en Uorden, som i slig en pludselig opkommet Tummel og øieblikkelig Mangel paa nogetsomhelst Brand- og Politiekorps, hvis Organisation ikke kan tænkes realiseret paa Landet som i Kjøbstæderne kuns vanskelig fra Politiets Side lod sig forebygge, saa meget mere, da det traf sig saa uheldigt, at baade Kammerherre og Kammerjunker v. Benzon Begge vare fraværende. Saa hastigt muligt indtraf de nærmeste Authoriteter, saavelsom Amtmanden, Hr. Kherre og Stiftsbefalingsmand Cederfeld de Simonsen og Politiemesteren her fra Odense, samt mange flere paa Brandstedet, for at virke til Order og Redning. Af Sprøiter fra Landet indfandt sig omtrent en halv Snees, fra Bramstrup, Lindved o. s. v., ja endog det 3 Mile fraliggende Boltinggaards Sprøite var ankommet for Odense Sprøiter. Aarsagen til denne Forsinkelse skal Anmelderen lade være usagt; kun saa meget er vist, at det ikke bør tilregnes vort bekjendte brave Brandkorps, hvis Jnspekteur uheldigviis laae syg og Adjutanten var udreist; men haabentlig vil Grunden hertil af Vedkommende nærmere vorde undersøgt og Mangelen for en anden Gang af hjulpet. Lindved Sprøite, som den første, var især den, der bidrog til at hindre Jlden i at antænde Gavlen i den søndre Længde af Hovedbygningen, hvor alle Vinduerne strax sprang itu og hvor Faren da syntes at være størst, medens Odense Sprøite, som senere ankom, blev anvendt til at dæmpe den heftige Jld i en betydelig Stabel Brænde, som stod tæt optil og bag ved Hovedbygningen, og syntes i Førstningen at gjøre dennes Redning umulig. Her var det især at den brave Muurmester Hans Nielsen Hjallese viste ivrig Bistand og Mod under Slukningen, thi uagtet den heftige Hede og uagtet Jlden og Røgen slog ham i Ansigtet, stod han i det øverste Tagvindue i Hovedbygningens søndre Gavl, og slog Vand paa denne, for at hindre Jlden i at angribe Tagværket eller Spærbygningen ved Gavlen, for hvilket der flere Gange viste sig øiensynlig Fare. Denne Mandens Kjekhed og Besindighed fortjener hæderlig Omtale og Paaskjønnelse. Hvoraf Jlden først er opkommet, har Man endnu ikke faaet opdaget. Uagtet Assurancen er Tabet stort baade for Herskabet og den dristige Forpagter, hvis Bedrift derved for en Tid er standset. Det heldigste i hele Ulykken var, at intet Menneske kom tilskade. Kammerherren og Kammerjunkeren ere med Familier indtil videre flyttede hertil Byen.