Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-09-29
Roeskildske Stænderforsamling. (Fortsættelse.) Fire og fyrretyvende Møde. Efterat Præsidenten havde mindet Forsamlingen om, at den endnu havde endeel Sager tilbage og kun kort Tid til at være samlet, opfordrede han Commissarius til at erklære, om han havde Fuldmagt til at prolongere Forsamlingen, hvilket Commissarius bekræftede, idet han oplæste et kongeligt Rescript, hvorved Forsamlingen erholdt 8 Dages Forlængelse. Sagen betræffende Udkast til en Placat for Kongeriget Danmark angaaende en Nedsættelse i Jndførselstolden paa Kobberplader, Bolte og Søm til Skibsforhudning blev foretaget til endelig Behandling, under hvilken der fornemmelig blev debatteret om, naar denne Nedsættelse skulde tage sin Begyndelse og om Forsamlingen burde tilraade, at Handelshuset Suhr & Søn, erholdt nogen Erstatning. Ved Afstemningen blev det med 57 Stemmer mod 7 antaget, at tiltræde Comiteens Jndstilling om: "at Udkastet maa emanere som Lov, med Tilføiende, at Nedsættelsen først indtræder den 1ste Januar 1842; ligeledes blev det med 62 Stemmer mod 2 antaget, at Erstatning skal fraraades for det Tilfælde, at der gives en Tidsfrist, efter hvilken Nedsættelsen først indtræder, hvorimod det med 33 Stemmer mod 31 antoges, at Erstatning ikke skulde fraraades, naar Nedsættelsen strax indtraadte. - Derefter foretoges til endelig Behandling: Brændeviinsbrænder Sidenius's Forslag om, at der maatte tilstaaes, Skibsbyggere en passende Godtgjørelse pr. Commerce=Læst af de Skibe, der bygges i Danmark. Forsamlingen tiltraadte Comiteens Jndstilling om ingen Petition at indgive i denne Sag. - Til foreløbig Behandling foretoges Sagen angaaende Godseier Tuteins Forslag om at Adgang til Postforsendelse maa staae aaben for alle Journaler og Tidender. Comiteens Jndstilling var følgende: At og 1, 2 og 3 i Placaten af 10 April 1840, ligesom kongl. Resolution af 22 April 1834, maae vorde hævede, og at det i deres Sted maa vorde bestemt, at alle indenlandske Tidender og Journaler ligesom og alle udenlandske, som ei ere forbudne, maae kunne forsendes paa de i Placatens øvrige Paragrapher indeholdte Betingelser. Den kongl. Commissarius, der tog Ordet, bemærkede, at det ikke var Regjeringens Hensigt at nægte alle Oppositionsblade Forsendelsesret, men kun dem, som ved idelige Sandhedsfordreielser søge at udbrede Misnøie med Regjeringen, eller, som Commissarius under Sagens indledende Forhandling havde udtrykt sig, som have en aabenbart agitatorisk Characteer, og denne Fremgangsmaade søgte han at forsvare ved at tilføie, at her ikke var Spørgsmaal om at betage noget Blad Ret til at forsendes med Posten, men der handles og Adgang til Postforsendelse under visse Betingelser, hvorved der gjøres Undtagelse fra den almindelige Regel, altsaa og en Begunstigelse, som ikke bør komme aabenbar skadelige Blade tilgode. Referenten, Godseier Tutein replicerede og anførte som et Beviis paa hvor vanskeligt det var at erholde Postprivilegiet, at dette var blevet nægtet: Fædrelandet, Kjøbenhavnsposten, den Frisindede, og dansk Folkeblad, og tillige gjorde han opmærksom paa, hvor lidet begunstiget Journalisten var, da den blotte Beslaglæggelse af et Rummer havde tilfølge, at Bladet mistede Forsendelsesretten. Ved yderligere at omtale de Blade, der havde Postforsendelsesret, bemærkede Commissarius med Hensyn til Kjøbenhavnsposten, at dette Blad kun havde havt denne Ret indtil videre, og at det derfor nu var bestemt, at denne Ret kun skal vedvare et Aar, og derefter ansøges fornyet, hvorved Commissarius dog antog, at denne Fornyelse ikke vilde blive meddeelt. Professor Bang bemærkede, at han aldrig kunde forlade denne Sag, uden den Erkjendelse, at her er skeet en ugrundet Retsilighed mellem Statens Borgere, og han troede, at det maatte gjøre et høist uheldigt Jndtryk paa Enhver, at Adgangen til et fælleds Retsgode kan tilstaaes, Nogle og nægtes Andre, og af denne Grund stemte han for Comitee-Jndstillingen. Professor Clausen meente, at naar Postforsendelsen var en Naadessag, da kunde det ikke være andet end at Bladenes politiske Farve maatte bestemme Regjeringen, hvorved den ikke kunde undgaae at faae Udseende af at tage Parti, hvilket ikke stemmede overeens med dens Værdighed. Forøvrigt tog han Oppositionspressen i Forsvar idet han gjorde opmærksom paa, at de, der skreve mod den, gjorde sig skyldige i de samme Misgreb, som man dadlede hos Oppositionspressen, hvad den kgl. Commissarius ikke vilde indrømme, skjøndt han tilstod, at der ofte i de privilegerede Blade fandtes Artikler, som man hellere maatte ønske borte. Kammerraad Drewsen søgte at paavise endeel Sandhedsfordreielser i de privilegerede Blade. Proprietair Hansen understottede Comiteebetænkningen, men da han tillige indlod sig paa en Censur af de fyenske Blade, blev han afbrudt af Præsidenten. Justitsraad Salicath ansaae det ønskeligt, at Postregalet blev gjort tilgængelig for Alle paa den meest lucrative Maade. Assessor Algreen-Ussing understøttede ligeledes Petitionen, hvilket ogsaa skete af Brændeviinsbrænder Sidenius, der tillige tog Oppositionspressen i Forsvar, og da Justitsraad Salicath hertil bemærkede, at denne Retfærdiggjørelse formeentlig kom for sildig, yttrede Capitain Herforth, at fordi den stærke Daddel, der i sin Tid blev udtalt over Oppositionspressen ikke den Gang var bleven modsagt, derfor var den ligesaalidet af ham, som af flere andre af Forsamlingens Medlemmer stadfæstet, idetmindste ikke i det Omfang, hvori den er fremsat, og han udtalte derfor tillige sin Misfornøielse med den conservative Presse.