Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1813-09-13
Den Stuttgardtske Hoftidende af 1 Septbr. anfører de nøiere Omstændigheder ved foranførste seierrige. Slag ved Dresden saaledes: Marskal Gouvion St. Eyr, hvem Dressens Forsvar var overdraget, forsvarede med 2 af sine Divisioner Gammelstadens Udenværker mod den langt overlegne Fjende. J det Øieblik Keiseren ankom med de forreste af sine Kolonner, havde denne besat den store Hauge udenfor Pirnaer=Porten. Den 26 August Kl. 5 om Aftenen vovede Fjenden et almindeligt Angreel paa Staden, og søgde især at bemægtige sig Forstæderne Pirna og Frederikstadt. De franske Tropper, der imidlertid havde passeret Broerne, bleve af Keiser Napoleon, til Hest anførte mod Fjenden, den store Hauge ere bredes igjen, og Fjenderne bleve drevne tilbage til den samme Stilling, de havde om Morgenen. Den indbrudte Nat endte Fægtningen. Den 27de rekognoscerede Keiseren til Hest langs Forstæderne. Den østerrigske Armee stod med venstre Fløi støttet paa Landsbyen Cotta, holdt Byen, Plauen besat, og strakte sig med høire Fløi lige til DohnaKeiseren, som havde ladet sine Tropper om Natten passere over Elbbroen, havde vundet tilstrækkeligt Terrain foran Forstæderne til at udbrede sin Hær. Fiendernes Artillerie Jld var i Begyndelsen meget heftig, dog lykkedes de Keiseren snart at tournere den venstre Fløi og fortrænge den ved en levende Kanonade fra Wilsdruff og Frey berg. Paa samme Tid angreb Kongen af Neapel Spidsen af General Latour=Manbourgs Kavallerie paa det heftigste Fjendens Front. Fra dette Øieblik begyndte den østerrigske Armee at trække sig tilbage af Landeveien, til Dippoldiswalde. Den største Deel af Fjendens venstre Fløi blev tagen til Fange, den øvrige flygtede i største Uorden. Kl. 7 Aften vendte Keiseren som Seirer tilbage, til Slottet i Dresden. Resultatet af denne Træfning var 15 til 20,000 Mand Fangne, hvoriblandt Feldtmarskal=Lieutenant Weschko med end en Generalmajor, 18 Faner og 20 Kanoner. Kongen af Neapel var i Begreb med at forfølge Fjenden. Den russiske Armet, som stod paa den yderste høire Fløi af den Østerrigske, tog liden Andeel i Slaget, og var om Aftenen den 27de endnu i dens forrige Stilling mellem Elben og den plauenske Grund, hvoraf man ventede med stor Sandsynlighed, at det den 28de maa være kommet til et afgjørende Slag, hvis Udfald vel ei kan være tvivlsomt med denne Armee, der kommanderes af Greven af Wittgenstein. Dens Stilling er saameget misligere, som General Vandamme med det 1ste Armeekorps allerede den 27de om Morgenen, har passeret Elben ved Kønigstein, for at bemægtige sig Landeveien til Pirna. Under Slaget skal Keiseren af Østerrig have opholdt sig i Dohna. Under Angrebet paa hiin skjønne Residentsstad den 26 August blev fægtet i Forstæderne selv; nogle Bomber faldt endog paa Slottet, hvor Kongen ventede paa sin mægtige Bundsforvante. Han kom, og Indtagelsen af de nærmeste Skandse, hvis Jldsvælg udspyede Ødelæggelse i Staden, bebudede den fjendtlige Hær hans uventede Nærværelse. Ogsaa istemme Privatbreve, at Østerrigerne flygtede i en mageløs Uorden, og melde desuden, at det russiske Centrum blev sprængt, den preussiske høire Fløi slagen, og dette andet Slag mellem de tre Keisere afgjort endnu mere seierrigt end hiint første ved Austerlitz. Den 28de ved Middagstid indbragtes i Hovedqvarteret ved Dohna (hvor den russiske og østerrigske Keiser 3 Dage før vare samlede) 40 Kanoner, (140 laae endnu adspredte paa Valpladsen), 160 Krudtvogne, 18 Faner, og 25000 Fanger. Fire fjendtlige Dirisions= og tre Brigadegeneraler faldt i Seierherrens Hænder, deriblandt Prindsen af Coburg i russisk, og Greven af Neipperg i østerrigsk Tjeneste. En Kugle, som strax i Begyndelsen, traf Fyrsten af Schwarzenberg, troes fornemmelig at have givet Anledning til den grændseløse Uorden, hvori flere Regimenter bortkastede Vaabnene; men tillige at have havt den lykkelige Følge, at ikkun omtrent 1500 Døde fandtes paa Valpladsen, en Skaansel paa Menneskeliv, der i et saadant Kjempeslag er høist usædvanlig. Fjenden forfølges med levende Iver. Keiseren opholdt sig atter i Dresden i det ønskeligste Velgaaende, og det var her nu ligesaa roligt som før Fjendtlighederne fornyedes. Man saae intet mere hverken til Fjender eller til de dem forfølgende franske Korps.