Norske Intelligenssedler, 1806-03-07
Journal for Politik, Natur- og MenneskekUndskab, Januar og Februar 1806, udgivet af Dr. Odin Wolff, er ankommen med Ageposten og faaes hos Præst Wulseberg i Christiania. Subscription gjelder for en Aargang, som koster 3 Rd. Flyvetanker og Skuespil og dramatiske Selskaber. Det er unægteligt, at Skuepladsen kan og bør være en Skole for Sæderne. Dette var den hos de gamle Grækere og Rommere; dette er den endnu paa mange Steder, hvor Skuespil opføres med Valg under veltænkende og redelige Bestyreres Opsyn. Paa Skuepladsen revses mange moralske Lyder, ja endog Daarligheder, som Folkelæreren paa Prædikestolen ikke kan berøre. Her kan Daarligheden, Forfængeligheden, Spillesygen; Skumleriet, Bagvaskelsen, kort, enhver menneskelig Last og Lidenskab, opvises i sin hele foragtelige Afskyelighed og Latterlighed, og alle deres farlige Følger. Skuespillene giøre saa meget stærkere Jndtryk, da Menneskene handle saaledes, som de i Almindelighed efter deres Lidenskaber og Tilbøieligheder pleie at handle, og jo naturligere og livagtigere Forfatteren eller Skuespilleren har truffet Handlingen, des større bliver dette Jndtryk. Et saadant Jndtryk virker stærkere til Folkets Forædling og Forbedring, end den mest henrivende Talers lyseste, kraftigste og fyndigste Foredrag, prydet med al Veltalenhedens Styrke, Blomster og Svada. Desuden veed man, at de Mennesker som meest trænge til Forbedring, sielden besøge Templerne. Maaskee ere de hykkelske Skinhellige en Undtagelse fra denne Regel, men og denne Last har ofte viist sig paa Skuepladsen i al sin Latterlighed og Afskyelighed, og, om end de egentlige Skinhellige skye Skuepladsen, som eet, efter deres Tanker, vanhelligt og syndigt Sted, saa kan dog et saadant Skuespil bevare dem, som efter deres naturlige Tilbøielighed eller Stilling let kunde henfalde til denne Last fra denne farlige Sygdom, der antager et saa skinnende og blendende Udvortes. Man seer da, at jeg er en Skuespilynder, da jeg troer det er godt, undertiden at betage Sandheden sin alvorlige og barske Stemme, og give den en meer tillokkende og behageligere Dragt, hvorved den lettere baner sig Adgang til Menneskets Hierte. Nu vil man vel undres over, at jeg er ingen Ven af dramatiske Selskaber, især som de nu ere paa mange Steder. Det Dramatiske opfylder mangt et ungt Hierte med romanagtige Griller, ophidser Jndbildningskraften, maaskee endog til Sværmerie, dannner Narre- og Modegiekke, og giver ej sielden en Lede til alvorlig og nyttig Syssel, ja ofte til de helligste Pligters Jagttagelse. Husmoderen og Husfaderen, Embedsmanden, Handelsmanden, Haandværkeren, kort enhver i sin Stand, forsømme maaskee enten deres hellige Kald, eller forvalte det skiødesløst og lunkent. Lad end Mændene med meer Selvstændighed, Aands Styrke og Fasthed for det meste undgaae denne Snare, saa vil dog Fruentimmerne med meer pirrende og svagere Nerver og ophidset Jndbildningskraft, mere hengivne til Letsindighed i Almindelighed henfalde til denne Fejl. Deres stærkere Jndbildningsskraft, som, naar den ikke dannes og ledes ved Fornuften endog grændser til Sværmerie, henflytter dem saa let fra den virkelige til den idealske eller Theaterverdenen; saaledes tabes de for det almindelige borgerlige Liv, og hvormeget fødes ikke den naturlige Lyst at behage ved den offentlige Fremstillelse paa Skuepladsen; de dannes følgelig til forfængelige Koketter. Elskovs søde Sprog og især de noget overspændte og romanske Elskers ruller i somme Skuespil fuldende undertiden den hele Siels og Hiertes Fordærvelse. Ungdommen af begge Kiøn, som neppe har forladt Læreaarene, spilder den ellers saa fornødne og kostbare Tid til Forstandens og Hiertets Dannelse, for at blive nyttige Borgere og Borgerinder, med at spille Commedier, hvorved ej sielden Siel og Hierte fordærves istedet for at forbedres. Gierne vil jeg tilstaae, at dramatiske Øvelser under et fornuftigt Opsyn kunde have sin Nytte, endog for Ungdommen, og giver en anstændig Frihed og Behagelighed i Omgang. Men hver Person burde kun een eller to Gange om Aaret foretage en saadan Øvelse, og aldrig giøre den til Hovedbeskieftigelse, nu derimod hører man paa mange Steder, hvor dramatiske Selskaber, have faaet Jndpas, intet tale om andet end Comedier. Men, naar der nu ikke bør være dramatiske Selskaber, hvorledes vil man da skaffe alle Steder en saa behagelig og tillige saa nyttig Forlystelse, som Skuespil, Hertil vover jeg at foreslaae et Middel. Det var ønskeligt, at retskafne Mænd og Qvinder med Aand og usmittede Sæder, under en fornuftig Directions Opsyn vilde ene og allene hellige sig til det hæderlige Kald, at være Folkets offentlige Sædelærere eller Skuespillere, og kun opføre saadanne Stykker som forædle Hiertet og forbedre Sæderne. Det forstaaer sig at Skuespillerstanden, nu ligesaa lidt burde taale den mindste Plet paa sin Ære, gode Navn og Rygte, som Lærestanden. Ethvert Medlem, mod hvis Ærbarhed og gode Sæder, der hvilede den mindste Mistanke, maatte forages, uden Hensyn til sine ellers ypperlige Anlæg og Spil. Saaledes blev Skuespillerstanden og hæderlig og agtværdig. Maaskee kunde det og paalægges hver Steds Politiemester, at have et aarvaagent Øie med et saadant Selskab. sees. Børne-Penge 986 Rd. 91 s., ere imod rescriptmæssig Sikkerhed strax at bekomme til Laans. Christian Olsen. Christian Olsen.