Almuevennen, 1844-04-10
Som Referent for den i forrige Møde nedsatte Comitee angaaende en fortsat Underviisning for de confirmerede Bondesønner (See Almuevennen Nr. 3 d. A.) forelæste Adjunkt Hansen dennes Betænkning der lød saaledes: Ved Mødet i Falsters Landboforening d. 28de Novbr. blev det overdraget til undertegnede Comitee at overveie, om og hvorledes det kunde blive muligt at forskaffe den opvoxende Ungdom af Bondestanden her paa Falster en udvidet og fortsat Underviisning, der kunde føre de unge Karle ud over det Maal. af Kundskaber, hvortil Almueskolerne efter de nu bestaaende Forhold maae indskrænke sig Comiteens Medlemmer have Alle været aldeles enige i at erkjende det for særdeles ønskeligt, om Bondestanden i det Hele og fornemmelig de, som ved udvortes heldige Kaar og naturlige Anlæg ere kaldede til en meere udbredt Virksomhed, kunde føres videre i Jndsigt og Dannelse, end der hidtil har været Leilighed til og vi ansee en saadan forøget Underviisning som en nødvendig Betingelse for, at denne Stand kan opnaae en saa lykkelig, hæderlig og selvstændig Stilling, som er den anviist ved vort Fædrelands naturlige Beskaffenhed, der gjør Agerbruget til dets vigtigste Næringskilde, og ved Stænder= og Communal-Lovgivningen, der kalder Bonden til Deelagtighed i Bestyrelsen af sine egne og Folkets almindelige Anliggender. Saaledes som Sagerne nu staae, er Bondesønnens Underviisning fuldendt ved Confirmationen; det er vistnok de færreste, som fra dette Tidspunkt endog kun søge at vedligeholde de i Skolen modtagne Kundskaber, Onsdagen den 10. April 1844. og selv de, som have Lyst til at gaae videre, savne dog Leilighed dertil, og ere sjelden komne saavidt, at de ganske paa egen Haand kunne i nogen betydelig Grad forøge det vundne Forraad af aandelige Skatte. Det ligger formeentlig uden for nærværende Comitees Hver at undersøge, hvorvidt de nu bestaaende Almueskoler kunde og burde bringe deres Elever videre, end det sædvanlig skeer, dog kunne vi ikke undlade at paapege, at et særdeles betydeligt Skridt fremad vilde være gjort dersom det, i det Mindste i folkerige og velhavende Communer blev muligt at give enhver Skol tvende Lærere, samt dersom Confirmations tiden for Drenge blev udsat fra det 14de til det 15de eller 16de Aar. Jmidlertid indsee vi vel, at oekonomiske Hensyn for Tiden lægge en næsten uoverstigelig Hindring i Veien for saadanne Foranstaltninger, og at Erkjendelsen af Sagens Vigtighed endnu ikke er saa levende, og almindelig, at det kunde nytte at fremkomme med derhen sigtende Forslag Spørgsmaalet bliver altsaa alene om en fortsat Underviisning for den confirmerede Ungdom J denne Henseende maae vi da for det Første tilraade: snarest muligt – og saavidt det lader sig gjøre i ethvert Sogn at indføre Aften skoler for de 4 Vintermaaneder fra 1ste November til 1ste Marts, hvor de unge Karle 2 eller 3 Aftener om Ugen, hver Gang i 2 eller 3 Timer, kunne blive underviste og øvede i Læsning, Retskrivning, Regning, Fædrelandshistorie, det Nødvendigste af Verdenshistorien, Geographi og Noget af Naturlæren, og derved veiledes til at forstaae hvad de læse og høre, samt til selv med Klarhed og Forstand at udtrykke deres Tanker mundtligt og skrift ligt. Hertil kunne de sædvanlige Skolestuer benyttes, og hvor Sogneforstanderskabet med Kraft tager sig af Sagen, vil det neppe blive vanskeligt ved frivillige Sammenskud af Beboerne at tilveiebringe det Fornødne til Lys og Varme samt til Underviisningsapparater saafremt Skolen ikke er tilstrækkelig forsynet dermed J ethvert Sogn, hvor der findes en duelig og kraftig Skolelærer eller en Capellan eller Huuslærer, som interesserer sig for dette Anliggende og er villig til at yde saadan Underviisning mod en passende Godtgjørelse som fordeles paa Eleverne, synes det at maatte være muligt allerede fra næste Vinters Begyndelse at oprette en Aftenskole, thi man bør ikke tvivle om, at jo saamange Deeltagere i Underviisningen ville melde sig, at hver Enkelts Anpart i Betalingen vil blive overkommelig endog for de fleste Huusmandssønner, som i den Alder allerede tjene for Løn. Det følger af sig selv, at man fornemmelig maa gjøre Regning paa Præsternes Medvirkning, og hvor Aften-Underviisningen meddeles Nærheden af Præstegaarden, tør det forventes, at mangen Præst ikke alene vil opmuntre Sagen ved jevnlig Nærværelse, men endog selv deeltage i Underviisningen.