Viborger Samler, 1801-03-09
I Underhuset maatte Hr. Pitt den 16de døje mange Ting. Efterat han havde indleveret det Budskab fra Kongen, at Sir Sidney Smith for sine tapre Bedrifter paa den ægyptiske Kyst og især ved Acres Belering, skulle tillægges en aarlig Pension af 1000 Pd. St., foreslog han Underhuset at formeere et Udskud, for at bevilge Omkostningerne i Aar for Søe- og Landmagten. Derimod havde 4 af Oppositionsmændenne meget at indvende. Harrison sagde: Landets forskiellige politiske Beskaffenhed fra i Fjor, byder os at være vaersomme med at bevilge et Laan paa 28 Millioner, hvorved Skatterne aarlig maae blive 2 Millioner større, og dette forlanger Hr. Pitt, skiøndt han ikke meere er Minister. Under saadanne Omstændigheder er det uanstændigt og urigtigt, at bevilge et Laan, der er 18 Millioner større, end det i Fjor, og endelig maatte man vide hvo de nye Ministre vare, før man bevilgede dette store Laan, og om de vare mere fredeligsindede end deres Formænd, der have bortstødt alle Engellands allierede og opbragt Frankrig og næsten hele Europa mod Landet. Western sagde: de som man nævner som nye Ministre, have ingen Ret til Folkets Tiltroe. Alle ere misfornøiede med deres Valg. Det er lutter Personer, der have tient under de afgaaende Ministre: det er Pitts Kreature, som han har formet og dannet efter sine egne Grundsætninger, og de havde forpligtet sig til at følge det System, hvorved Engelland er bragt nær sin Undergang; Ja de vare endnu mere dristige, meente han, end de forrige, og hvad hine dog betænkte dem paa at giøre, ville disse uden Betænkelighed iværksætte. Whitbread sagde: Man burde intet Laan bevilge, for man saae de nye Ministre. Desuden var Kongen forsynet med Penge til midt i Marts. De afgaaende Ministre havde, uden Nødvendighed, begyndt Krigen og ført den elendig, bragt Landet i usigelig Nød og Fare, forødt Statens Penge paa Luftkasteller og Uretfærdigheder og frataget Folket sin huuslige Lykke og Ret. Han troede ikke, at Regieringen mistede store Mænd i de afgaaende Ministre; Men det troede han: at de nye Ministree, kunne blive værre, eller Nationen skadeligere, end de forrige - og var man vis paa at Hr. Pitt havde mistet ald sin Jndflydelse; saa var der dog et svagt Haab for Nationen, til at see Enden paa sin Ulykke. Nicholls sagde: Landet behøver Fred. Vel bliver det ingen berømmelig Fred, det have de forrige Ministre sørget for; men de nye maae giøre den det bedste de kunne, og i dette forehavende bør de understøttes og takkes til. Det er mageløst i den engelske Historie, at en Minister, efterat han ved et overmodigt og ustatsklogt Forhold imod en Conforderation, har opbragt næsten hele Europa mod det, gaaer af, og foregiver dertil en Aarsag, der giør ham selv til en Folkeven; men som derimod maae giøre hans Souverain forhadt hos sine Undersaatter. Endelig sagde Sheridan: dersom den sex syvende Deel af Underhuset, der bestandig har givet Ministrene deres Stemmer, ville see tilbage paa de 17 Aar af Pins Menisterium og paa de 300 Millioner Pd. St. og de 300,000 Menneskers Liv, det havde kostet Stavn; saa troede han, den vist ville fortryde, at Bonapartes Fredsforslag ej vare blevne antagne. Hr. Pitt besvarede alle disse Skoser færdigen og drev endelig sit Forlangende igiennem, og Underhuset bevilgede di forlangte 28 Millioner. Af Beregningen sees: a Søefolkenes Antal er i Aar 135,000 og de lønnede kandtroppers 303,000 Mand.