Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-01-11
Stænderforsamlingen i Viborg. 44de Møde. den 20 December. J dette Møde, ved hvilket den gl. Commissarius og hans Secretair, saavelsom Forsamlingens Protokolførere, ikke vare nærværende, blev det af den dertil nedsatte Committee (Nyholm, Larsen, Jespersen, Funder, Røster) udarbeidede Udkast til en Slutnings=Adresse discuteret og med enkelte Forandringer vedtaget. Den saaledes vedtagne Adresse er af følgende Jndhold: "Allernaadigste Konge, Jdet Nørrejyllands Provindsialstænder slutte deres Forhandlinger i nærværende Session, ved Udløbet af det andet Sexennium af den stænderske Virksomhed, føle de Trang til, i dybeste Ærefrygt at udtale for Deres Majestæt de alvorsfulde Følelser og Stemninger med Hensyn til Statens Velfærdsanliggender, hvoraf Forsamlingen med det hele Folk for Tiden er bevæget. - Vi tillade at udtale for Deres Majestæt Forsikkringen om, at det danske Folk er gjennemtrængt af den bestemte Villie og Beslutning, at møde de nuværende truende Forvillinger med fast og freidigt Mod. Folket vil villigen bringe de Offere, som Landets Sikkerhed og Ære maatte udkræve, og saaledes af yderste Evne bidrage til, at Statens Sag, der tillige er Sandhedens og Retfærdighedens Sag, maa seire. Det danske Folk har aldrig havt til Hensigt at krænke de traktatmæssige Forhold, som for Hertugdømmet Holsteens Vedkommende bestaae til det tydske Forbund, saalidet som at træde den tydske Nationatitet enten i dette Hertugdømme eller i Hertugdømmet Slesvig for nærmen det antager derhos, at en tro Opfyldelse af traktatmæssige Forpligtelser giver fuld Ret til ogsaa at fordre det samme fra den anden Side, at derfor alle Tilstdesættelser af forbundsmæssige Pligter med Alvor bør paatales, og alle Anmasselser med Kraft tilbagevises; det antager fremdeles, at den danske Nationalitet i Hertugdømmet Slesvig, dette oprindeligen danske og med Monarkiet uadskilleligen forbundne Land, hvis halve Befolkning endnu er dansk, bør nyde lige Ret og Beskyttelse med den tydske, og at intet Overgreb fra tydsk Side bør taales i dette Hertugdømmes Anliggende. Med taknemmelig Anerkjendelse har Folket modtaget Deres Majestæts aabne Brev af 8 Juli, hvori De bestemt har udtalt Dem om Hertugdømmet Slesvigs uadskillelige Forbindelse med den danske Krone, og hvori Deres Majestæt tillige har tilkjendegivet, at De og Deres Efterfølgere paa den danske Throne ville ansee det som Pligt og Kald at opretholde denne Forbindelse, samt at Deres Majestæts Bestræbelser fremdeles skulle være rettede paa, at søge Arvesuscessionsforholdene for det hele Monarkie ordnede. Men saa vigtig og nødvendig Regjeringens Virksomhed for Statens Opretholdelse og Fremgang i det Hele end er, og saa meget den end paaskjønnes af et taknemmeligt Folk, maa Forsamlingen dog antage, at den ikke ene vil være tilstrækkelig til at gjenoprette den nu manglende Sikkerhed og Tilfredshed, men at hertil ogsaa vil udfordres en folkelig Medvirkning gjennem tidsvarende statsretlige Jnstitutioner, som paa en virksom Maade kunne betrygge Retstilstand og Velvære i de enkelte Statsdele, efter enhvers Eiendommeligheder og særegne Forhold, og som tillige kunne betrygge Sammenholdet mellem disse Statsdele. Med Forhaabning og tillidsfuld Forventning imøde seer Folket saaledes de Beslutninger, som det synes uundgaaeligt nødvendigt, at Regjeringen i den nærmeste Fremtid maa ville tage, for at søge Statens Tilværelse sikkret og de nuværende sørgelige Misforhold udjævnede. Forsamlingen har troet, tillidsfuldt at burde afvente Regjeringens nærmere Beslutning i disse vigtige Anliggender, og har ikke villet foregribe samme ved bestemte Andragender. Men den maa dog udtale, at skulde efter tvende Aars Forløb Forholdene endnu henstaae i den nærværende Tilstand, da vil sandsynligen den næste Stænderforsamling finde sig kaldet til, at nedlægge for Thronen sine Anskuelser om, hvorledes Statens Fremtid kan betrygges og de ulykkelige Misforhold udjævnes: og skulde da disse Gjenstande af Regjeringen ansees udelukkede fra Stændernes Raadslagning, skulde det formenes dem frit og uforbeholdent at udtale sig om disse Livspørgsmaal for den fælleds Stat, da maatte Stænderne opgive Tanken om, at kunne være til den Nytte for Fædrenelandet, hvorpaa Folket synes at have billigt Krav. - Deres Majestæt modtage med gunstigt Sind disse Deres troe jydske Provindsialstænders frimodige Yttringer. - Den almægtige Gud holde sin beskjærmende og velsignende Haand over Deres Majestæt og forunde Dem en lang og lykkelig Regjering over de Deres Scepter undergivne Folk.