Aalborg Stiftstidende, 1829-08-26
Englands og Frankrigs Gesandte benytte disse for Porten saa truende Omstændigheder til at bestorme Reiseffendi med Forestillinger om at antage deres Forslag, men hidtil forgiæves, og han har endnu aldeles ikke villet beqvemme sig til nogen anden Erklæring, med Hensyn til Ruslands Fordringer, end at Bucharester Tractaten skulde lægges til Grund for Underhandlingerne. (Naar Divanet anseer sin nærværende Stilling liig den, hvori det befandt sig 1812, da Rusland truedes af det hele øvrige Europas forenede Magt under Napoleons Anførsel, saa er det en Grad af Forblindelse, som man neppe kan vente at see hævet, og det er slige Forblindelser, som almindelig lede de paagieldende Stater til Undergang.) J Betragtning af Tingenes nærværende vanskelige Stilling, har Robert Gordon beordret de i Bosphorus for Anker liggende engelske Krigskibe til Pera, sandsynligviis til Beskyttelse for engelsk Eiendom, i Tilfælde af uventede Begivenheder. Heller ikke med Hensyn til de græske Anliggender have Underhandlingerne nogen Fremgang. J Modsætning til Protocollen af 22de Marts havde Reiseffendi forelagt et Udkast til en Hattischerif, i hvilken Porten vilde tilsige sine Undersaatter i Morea visse Privilegiet, men derhos reservere sig alle Majestæts og Souverainitæts Rettigheder. Gesandterne kunde ikke antage dette Forslag, men fastsatte en Frist af 8 Dage, inden hvilken Reiseffendi skulde forelægge et nyt. Dette bestod i nye Prætestationer med det gamle Omqvæd, at Porten hverken kunde eller vilde indvilge en saadan Krænkelse af alle Rettigheder. Man troer derfor i Pera almindelig, at disse Underhandlinger heller ikke ville føre til noget forønsket Resultat, saafremt ikke Russernes seierrige Fremrykning skulde bøie Sultanen, hvis Forbittrelse imod Grækerne ikke kjender nogen Grændse. Til at bøie hans Haardnakkenhed synes dette Feldttogs Gang iøvrigt at maatte bidrage, thi fra Krigsskuepladsen baade i Europa og Asien kunne Efterretningerne neppe være mere nedslaaende end de ere. Ved Donauen er kun Rustschuk tilbage at erobre, i Asien staaer snart den vigtige Stad, Trapezunt for Touren til at falde i Russernes Hænder; udenfor Bosphorus krydser en Afdeling af den russiske Flaade, paa 16 Krigskibe hvoriblandt 4 Linieskibe, og i de sidste Dage af Julii Maaned vovede den sig næsten ind under de yderste Forters Kanoner; Tropperne under Hussein Pascha ere i Oprørstilstand og vægre sig ved at marschere imod Fjenden; i Widdin yttrer sig ligeledes alle Tegn til Mytterie og Paschaen den befinder sig i en meget mislig Forfatning; Opbudet i Masse møder ogsaa Vanskeligheder; Folket griber kun til Vaaben der, hvor der ere Tropper nok til at tvinge det til Krigstjenesteen; af Frivillige gives der faa eller ingen og Paschaerne med deres Huustropper ere den eneste Krigscontingent, Sultanen kan regne paa, og hvad disse paa Marschen med Magt kunne forene med sig, er næsten at ansee for den eneste Forstærkning; Geværer begynde at mangle, og i Sophia har Militsen allerede faaet Piker til Brug istædet for Flinter; ængstelige Rygter forurolige Gemytterne og, hvad der er det værste, deres Beretninger træde snart over blandt virkelige Facta. Saaledes fulgte snart Bekræftelse paa de ugunstige Rygter fra Erzerum og umiddelbar efter denne har man nu erfaret, at et detascheret russisk Corps har bemægtiget sig Fæstningen Van, og at Trapezunt allerede er bleven beskudt af den russiske Flaade. I den ynkelige Forfatning, som i Korthed, findes skildret i Ovenstaaende, har Sultanen besluttet, at opbyde alle sine Hjelpemidler. Fra Syrien ere ankomne Tropper, som gaae til Krigsskuepladsen; Paschaen af Scutari skal være indtruffen i Nærheden af Widdin med 20000 Mand, og i Smyrna ventede man fra de omliggende Provindser 15000 Mand, som strax efter deres Ankomst skulde fortsætte Marschen over Gallipoli til Adrianopel. Nu begynder man at befæste denne Stad tilligemed Kirklissi, Sophia og Nissa og i Asien er Osman Pascha med et talrigt Troppecorps brudt op til Schili (ogsaa Schela, en Stad paa den asiatiske Kyst østlig for Bosphorus) hvor Russerne have gjort et nyt Landgangs Forsøg. Men alle disse Foranstaltninger, ville neppe udrette synderligt mere mod de indtrængede Russer end de tyrkiske Anstalter imod en anden Fjende, hvis hyppige Angreb endnu ikke har lært dem at gjøre de faa Skridt, fremad paa Civilisationens Bane, som behøves til at sætte sig i Besiddelse af taalelige Brandanstalter. Saaledes har Jlden atter den 26de Juli raset i Pera i den Gade, som fører hen imod Tophana og i en Tid af 12 Timer lagt 1500 til 20000 Huse i Aske. End- ogsaa det gamle Taarn i Galatha, hvis massive Bygning rager langt ud over de omliggende Huse, staaer nu som Ruine. Saavel Kalmakan som Seraskier Pascha vare hele Natten tilstæde ved Jlden (Sulionen ikke?) og opmuntrede ved deres Nærværelse til at slukke og redde, men det var Mandskabet paa den i Havnen liggende franske Brig, som ilede til med sin Sprøite og hvis velanvendte Virksomhed man ene og alene, efter den almindelige Mening, havde at takke for, at Jlden virkelig blev dæmpet. Medens Ulykken saaledes synes at omgive Sultanen, paa alle Kanter, og at sætte den Standhaftighed, man ikke kan fradømme ham, paa haarde Prøver, modtager hans keiserlige Modstander den ene glimrende Krigsberetning efter den anden fra sine Hærførere. Rummet tillader os ikke at meddele Læserne den vidtløftige Rapport om Krigsbegivenhederne i Asien, som kronedes med Erobringen af Erzerum, men denne seierrige Armees betydelige Fremskridt indeholdes i Kotthed i den Oversigt, Grev Paskewitsch har indflettet i Rapporten selv.