Berlingske Tidende, 1836-05-16
J det første Tilfælde vil samme kunne hjælpe til at give en Mængde Jndivider Udkomme, som ellers paa een eller anden Maade vilde falde det Offentlige til Byrde, ligesom og Mange derved kunde sættes istand til at bære de offentlige Byrder, samt ved deres Forbrug oplive Virksomheden og skaffe andre Medborgere Erhverv. Selv en Communes Jndvaanere ere ikke ligegyldige ved, om en Arbeidsfortjeneste tilfalder Communens egne Medlemmer eller deres øvrige Medborgere. Committeen erkjender, at det ikke altid er den Sløvhed, hvormed en indenlandsk Jndustri drives, der gjør den trængende til Beskyttelse, men at Aarsagen ogsaa kan ligge i udvortes Omstændigheder, og af saadanne kan man vistnok tænke sig mange, der sætte den indenlandske Jndustri ud af Stand til at holde lige Priser med den udenlandske. Dersom man nu med Sikkerhed kunde antage, at de Jndivider, som en Jndustri af dette Slags ved Hjælp af en Toldbeskyttelse kunde ernære, vilde, naar denne Beskyttelse unddrages dem, have Leilighed til at anvende deres Kræfter paa en anden Jndustri, der uden nogen Opoffrelse fra Samfundets Side vilde lønne sig selv, saa vilde der vistnok ingen retfærdig Grund være til med saadan Opofrelse at opretholde hiin Jndustri. Men om der end ikke ellers vare Omstændigheder, der gjorde det umuligt ved Afsætning af andre Jndustriprodukter at dække det, man maatte betale til Fremmede, der i hine Jndustrigreen arbeidede for os, saa maatte dog de Jndførselsforbud, eller høie Told-Ansættelser, som finde Sted i næsten alle andre Lande, herfor være til Hinder. Om den Folkemasse, som tabte den Sysselsættelse, hvorved den ellers kunde ernære sig, lod sig fordeelagtigt anvende paa Naturalproductionen, er ogsaa tvivlsomt med særdeles Hensyn til de Jndførselsforbud eller høie Toldsatser, der i fremmede Lande ligeledes mode vore Natur produkter. En ikke uvigtig Betragtning er det og, at vor indenlandske Jndustri ingenlunde er ubunet er langt fra, at der hos os herer en fuldkommen Næringsfrihed. Blandt udet er der sat stærke Skranker imellem jøbstad og Land i fornævnte Henseende. der kan saameget mindre tænkes paa at hæve isse, som vore Kjøbstæder endog føre heftige Klager over, at hine Skranker ikke ere stærke nok. Commissarius har ved en anden Leilighed udviklet, at det ikke er nye Love eller nye administrative Forholdsregler at tilregne, at Kjøbstæd=Haandværkerne for en stor Deel savne tilstrækkelig Afsætning, men at dette snarest maa udledes af det i næsten alle Kjøbstæder tiltagende Tal af Haandværkere. Forsamlingen har heller ikke fundet, at der burde agtes paa hine Klager, men de Bevægelser, hvortil Forsamlingens i saa Henseende tagne Beslutning har givet Anledning i vore mindre Kjøbstæder, saavelsom de Ansøgninger, der ere indkomne fra de kjøbenhavnske Han Forsamlingens Bedelslauge i Anledning af slutning i en anden Sag, synes dog at vise, at der vil være megen Betænkelighed ved snart at gjøre nogen Overgang til et mærkeligt friere Næringssystem. Saalænge nu Kjøbstædindustrien maa beskyttes mod LandinduJndstrien, for ikke at tale om de mange skrænkninger, som selve Kjøbstædbeboerne ere undergivne i deres industrielle Virksomhed, kan man neppe som en undtagelsesfri Grundsætning antage, at den taaler at være ubeskyttet mod Fremmede, der tildeels ere uden saadan Næringstvang og deels i andre Henseender arbeide under gunstigere betingelser, end de, der her foretage sig lignende Arbeider. Det maa erindres, at Grundsætningen, naar den som almindelig skal antages, ikke blot gjelder for Fabrikflidens Frembringelser, men ogsaa for Haandværksflidens. En stor Deel af dennes Gjenstande kunne vel formedelst deres Voluminositet ikke komme i nogen Concurrence med vore egne Haandværkere, men mange andre kunne ret vel egne sig dertil, saasom Hatte, Skoe, Handsker, en Mængde Metal- og Dreierarbeider. Dersom det, efter det Foranførte, i det mindste ikke er en afgjort Sag, at alle de Kræfter, der under en Beskyttelse af Toldlovene vilde finde Leilighed til en Sysselsættelse, som ved Nægtelsen af en saadan Beskyttelse bortfalder, vilde kunne finde en anden mere lønnende Virkekreds, saa kan det neppe heller være en undtagelsesfri Regel, at Borgerne aldrig bør gjøre noget Offer for at vedligeholde hiin S. ysselsættelse. At dette Offer ikke bør drives for vidt, og at man i Almindelighed hellere maa fremme den indenlandske Jndustri ved toldfri Jndførelse af Materialier og Redskaber eller dog ved lav Ansættelse af Tolden paa disse Gjenstande, end ved høi Jndførselstold paa det fuldfærdige Produkt, er Noget, som ogsaa ved Tarifens Udarbeidelse bestemt er antaget og i Almindelighed fulgt. Hvorvidt man ved enkelte Ansættelser er gaaet for vidt i sin Omhu for Jndustriens Beskyttelse, hører til Detaillen. Kun forekommer det Commissarius, at der er Betænkelighed ved at udtale den omtalte Grundsætning i den Almindelighed, hvori Committeen har fremsat samme, og han frygter for, at dette kunde blive foruroligende for adskillige Jndustrigrene. Han maa endnu bemærke, at den industrieuse Befolkning i Danmark efter sidste Folketælling udgjorde over 1/3 Deel af det hele Folketal, hvortil endnu kommer det betydelige Antal, der ernærer sig ved Dagleie, omtrent 1/2 af den hele Befolkning, hvilke ogsaa for en stor Deel have deres Erhverv af Fabriker og Haandværkere. Vistnok er det ikke den hele industricuse Befolkning og neppe engang den større Deel af samme, som nyde godt af Beskyttelse ved Toldlovene, men endogsaa en liden Deel af hiin Befolkning fortjener vistnok særdeles Hensyn.