Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1779-01-08
Januar, Almindelig Anordning. imod Hornqvægets Sygdom, for Kongeriger. Danmark. Christiansborg Slot, den 30 No. vember 1778. (Fortsættelse; See No. 1. T. 4. Saasnart Qvæg=Sygdommen lader sig spore paa noget hidtil ubefængt Sted i Danmark, være sig paa Landet, i en Kiøbstæd og dens Mark, eller hvor det endog maatte være, da skal jaadant, tilligemed de strax derpaa føiede Anstalter uden Ophold indberettes af vedkommende Betiente til Stiftamt, eller Amtmanden, og af denne igien til Vores Rentekammer, samt, naar ingen Tvivi mere et tilbage om dette Ondes virkelige Udbrud, til samtlige Amtmænd i samme og nærmeste Provinds. Saa skal va, naar Sygdommen yttrer sig nogensteds paa Landet, al farlig, ja endog betænkelig Communication med samme Sted ufortøvet ophøre, og saadant da for at hindre denne, ikke allene giøres kiendeligt for alle og enhver, ved at opreise paa de Veie, som føre derhen, en lang Stang med et Flag, men Communicationen skal endog sperres ved en tilstrekkelig Postering, saaledes som i efterfølgende 2 Capitels 3 Artikel nærmere er foreskrevet, og Vagten besettes fra de omliggende sunde Steder; dog at Amtmanden, efter Overlæg med enhver Jordegods=Eier for hans Gods, og for Strøegodset, ved nærmeste Rettens Betient, drager Omsorg for, at de Jndsperrede imidlertid med hvad de maatte behøve, som i en vis Afstand tilbringes dem, kunne vorde forsynede. Ligeledes blive og de Lande= og Bi=Veie, som føre til eller gaae igjennem det befængte Sted, uden Ophold andensteds hen at forlegge, og dem som føre Qvæg, samt andre Reisende, en anden Vei, ligesom Egnen, Beliggenheden eller andre Omstændigheder det tillade, at anvise; og bekiendtgiøres saadan Anstalt til de Reisendes Efterretning saavel af Magistraten i Kiøbstæderne, som og af vedkommende Rettens Betiente paa Landet, ved Placater i Vertshusene og andensteds. Men i Særdeleshed skulle Qvæghandlere og Drivere, under Straf af Fæstnings Arbeide paa 3 eller 6 Maaneder efter Omstændighederne, ganske og aldeles holde sig fra det befængte Kirke=Sogn, efterdi Erfarenheden, har lært, at deslige Folk ofte udbrede Smitten af Sygdommen ved deres Klæder. Paa samme Maade, og i Overeensstemmelse med forhen ergangne Anordninger, forholdes med Betlere og Landstrygere. Og skulde det ved Undersøgning af Amtmanden befindes aldeles umueligt at omlegge Veien, saa at Reisende uomgiengelig blive nødsagede at fortsette deres Vei igjennem saadant anstukket Sted, maa de dog aldeles ikke begive sig ind i noget Huus, ei heller lade deres Heste indføre i nogen Stald, eller fra Stedet medføre Foder eller andre Ting, som kunne smitte, og endnu mindre tilstæde de der værende Folk at komme til Vognen. Men Qvæg, Faar, Sviin eller andre Creature maa aldeles ikke komme derigiennem. I Hensigt til Kiøbstæderne, naar Sygen der maatte indtreffe, skal Magistraten eller Byefogden strax anmelde dens Udbrud for Stiftamtmanden, føie Anstalt til Qvægets Taxation, Jhielslagning og Nedgravning, saaledes som herefter findes anordnet, samt dernæst med de beste Borgere overlegge hvad der, til med mueligst Sikkerhed at afværge al farlig og betænkelig Communication, kan være at foretage, hvilket ufortøvet til vedkommende Stiftamtmand indberettes, til videre Overveielse og Anmeldelse, da Vi allernaadigst ville have Os forbeholdt, at lade gjennem Vort Rentekammer, efter de i ethvert saadant Tilfælde befindende Omstændigheder, føie saadanne Anstalter, at paa den ene Side al Fare for Smit tens Udbredelse saavidt mueligt kan forebygges, og paa den anden Side en saadan Kiøbstæds Jndvaanere ikke destommdre forbeholdes, saavidt skee kan, deres lovlige Næringsveie og en aaben Handel med saadanne Vare, ved hvilke Smittens Udbredelse, naar den fornødne Forsigtighed iagttages, ikke er at befrygte. J. 5. Skulde Sygen yttre sig paa de under et eller andet Amt henhørende smaae Øer, som alene findes beboede af nogle faae Bønder=Familier, da skal Amtmanden strax foranstalte de ved saadanne Øer befindende Baade optagne og henførte til et vist Sted paa Lander, samt lade dem fratage Aarer og Roer, som blive under Forvaring; og forbydes det Beboerne at føre dem derfra, uden foregaaende Tilladelse. Dog undtages herfra de, som uomgiengeligen maatte behøves til Londsning, med Vilkaar, at Loodserne, under Fæstnings Straf, ei maa bruge samme til Transport til angrændsende Egn eller Provinds. Ligesaa kunne og herfra ventes undtagne de smaae Fiskerbaade, som Beboerne til deres Nærings Fortsættelse uomgiengelig maatte behøve, dog at de under foranførte Straf ikke begive sig dermed til noget andet Sted. Jmidlertid skal, førend sidstbemeldte Slags Fiskerbaade frigives, altid i ethvert enkelt Tilfælde forud af Amtmanden giøres Forestilling, saavel angaaende denne Friheds uundgiengelige Fornødenhed, som og angaaende de Forsigtigheder, ved hvilke dens saavelsom Loodsbaadenes for det Almindelige høist farlige Misbrug kunde være at afværge, hvorefter Tilladelsen til Fiskerbaadenes Brug, af Vort Rentekammer efter Omstændighederne enten meddeles eller afslaaes. Vedkommende Rettens Betient, under hvis Jurisdiction Øen maatte henhøre, skal paasee og foranstalte hvad i Henseende til Qvægets Taxation, Jhielslagning og Nedgravning, Huusenes og Gaardens Rensning, med videre derhen hørende, herefter befales, og maatte Beboerne behøve noget fra nærmeste Sted, drager Øvrigheden, og Rettens=Betient Omsorg for, at det fornødne vorder til dem overført. Til hvilken Ende den Foranstaltning af Øvrigheden bør føies, at der flittig forhøres om, hvad de nomgiengeligen trænge til, og at i øvrigt de Folk, der bruges til at overfore det Fornødne, ikke begive sig ind i de befængte Gaarde.