Berlingske Tidende, 1789-02-23
Landon giør sig nu virkelig færdig til at reise til ErpatienGrændseposteringer i Syrmien have vel hidindtilendnu vare gandske sikre, men i Moldau og Bosnien mærker man store Bevægelser blant Fienden. Da det seer ud til, at Veirligen skal blive vedvarende smukt, saa torde Operationerne i Cron tien desto for tage sin Begyndelse. Oberste Millasovich troe. man er allerede paa Marchen til Bosnien. Reisende berette, at en Coureer var over Belgrad kommer fra Constantinopee, til General Kineky i Peterwarden, imedens de vare sammes stæds, at han havde medbragt Depecher fra Divaner, som Generalen strax sendte her til Wien, og enhver troede indeholdte Fredsforslage. Russerne giøre alvorlige Forberedelser til at beleire Bender, og med det første venter man nye Efterretninger af største Vigtighed fra denne Egn. Et andet Russisk Korps nærmer sig de Pahlske Grændser. Slutningen af Kongen af Sverrigs Rigsdagstale. Ser No. 15. Det er Aarsagen, og dette er Øiemærket af Eders Sam ankomst; men omendskiønt Jeg har forsamlet Eder under kaldens Bulder, er der dog ingen af Eder, som elsker Fredenarrend Jeeg. Men Jeg vil have en tryg Fred, en Fred, som svarefuld for Sverrig, sikker for Vor Selvstændighed og nyt, for Vore Bundtsforvantere. Den eneste Udvei til at erholde denne, er at fortsætte Krigen med Eftertryk, og hertil inter Jeg Eders Bestand. Jeg venter den med saa megen i større Forviisning, som Jeg er vis paa at J ei imodsigen hele Nationens almindelige Røst, som paa en saa hædrende, Maade har udmærket sig i disse sidste Maaneder; thi det er en hiin Sag allene, det er Eders fælleds Paa den Beslutning J. gaae, kommer ikke allene Eders egen, men Eders Efterkom dalet Vælfærd at berve; deres Agtelse eller Bebreidelser komtil at rette sig efter de Skridt, som nu skulle giøres. Kom har derfore ihu, at Eders Minde enten som kinkke Svenske, er et have overgivet Fædrenelandet, bliver æret, elsket og ag af dem, eller og anseet med saadanne Øine, som Vi ansee de seie og frafaldne Forfædre, dersom de Svenske Sturer forraadte Fædrenelandet i Christians Hænder, sammenrottes At sig med Fienden for at indføre et fremmed Aaa og kastede, Tilger i de Lænker, som uden Gustav Erichsons Ædelmodig hed og Sverrigs redelige Almues Tapperhed havde maaske Jndnu trykket Eder. Aabner Rigets Aarbøger, og erindre Eder den Calmarske Union ubehagelige Tidspunct, de stemmed Formynderskab blev, under Stin af at forsvare Eders Rettigheder, paatruet Og, for at forøge de Størres Myndighed, og at fyldestgiøre Ærgjærigheden hos haale faa, alt paa det Almindeliges Bekostning. Erindret der hvad Blodsudgadelse, hvad Uenighed, hvad Ødelæg helser disse falske Bønner foraarsagede Eder, og igienkiender. kisses Sprog, disses Forsikringer, ved at sammenligne dem med de Forestillinger, som Fienderne nu giøre. Jgienkienser den samme Tænkemaade, de samme Drivstære og det samt det Formaal, kommer i Følgerne, kommer inu Eders Forfædres Ulykker og den Foragt med hvilken deres Minde er hverleveret til Efterverdenen, og dømmer selv hvad J have i vente, om Blikke, kloge af deres Ulverer, med Snighed, da med den Frimodighed, som Æren og en sand FædreneFindekiærlighed indgiver, forene Os alle for en og en for alle, ser at lære dem ved en samdrægtig og mægtig Modstand, at sere Agt for et tappert Folk, og at tvinge dem til en for O Efter og ærefuld Fred. Lader derfore alt det blive borte fra Eders Raadslagninger, som et leder til dette Maal, der nu ges til. Varer Eder selv værdige, værdige til Eders Medstorgeres Fortroelighed, og skifter fra denne Time af en Forrething imellem Kongen og Folket, der giør Os frygtede af Vore Fiender og bringer Roe og Fortroelighed tilbage iblandt Oster Min Deel er Jeg villig at opoffre al personlig Hevn, da den billige Mishag, som der, der har tildraget sig i de sidste Maaneder, kunde retfærdiggiøre. Saadant har jeg allerede en Gang gjort for Rigets Skyld, saadant er Jeg paa nye færdig at giøre. Rigets Fiender ere allene Mine. Jeg er Konge, Jeg er Medborger, og disse, Navneaske, at alt opoffres for det almindelige Beste. Den Allerhøieste Gud give Sin Naade til Eders Raadslagninger det ønsker Jeg af Mit Hiertes Jnderste, forblivende Eder alle i Almindelighed og enhver i Særdeleshed med al Kongel. Naade og Yndest veldevaagen.