Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-13
Efterat Fædrelandet udførligt har drøftet det ovenfor meddeelte Spørgsmaal, slutter det saaledes: Et saadant nationalt Folkemøde kan Danmark ikke undvære, og de Mænd, der have fremkaldt denne Undersøgelse, ville vistnok være de sidste til at benegte, at vi snarere trænge til nye Organer for en vægtig Udtalen af den offentlige Stemning, end vi kunne forsvare at bortkaste de saa, hvoraf vi ere i Besiddelse. Vort Votum er derfor, at saalænge vil ikke ville forlægge vor aarlige Frihedsfest til den 17de Mai, og saalænge vi selv ikke besidde nogen Dag, der i Betydning kunde stilles ved Siden af denne, saalænge bør vi festligholde den 28de Mai; thi Hovedsagen er, at vi have en aarlig Folkefest - den Dag, hvorpaa den feires, kun en Biting. Under Overskrift Hvor blive de af:" indeholdt Fædrelandet nylig en Artikel, der yttrer sin grundede Beklagelse over at flere af Oppositionens første Vaabendragere og kjækkeste Herolder, Mænd, som før kraftigen værnede og Pressens Frihed og alle deraf betingede Goder, netop nu i det meest kritiske Moment aldeles forstumme og overlade Oppositionens daglige Ordførere til den Trængsel, der fra alle Sider synes at ville bestorme Pressen og kue dens Magt. J denne Anledning hedder det i Aalb. Av." Jsandhed, det er en sørgelig Erfaring, som ogsaa her gjentager sig, at ofte de gjæveste Stridsmænd, hvis Sværd for saaes blinke i de forreste Rækker, tidligt trække sig tilbage fra den Kampplads, der venter dem, fra den Fane, der har skjænket deres Navn sin Hæder, og i Øieblikke, da deres Mod meest behøves, retirere bag Taushedens Skjærmbrædt eller indhylle sig i en Jndifferentisme, der giver Modpartiet dobbelt farlige Vaaben ihænde. Men, ved at omtale de Mænd, hvis Stemme nu fornemmelig savnes, maa det Spørgsmaal vist først paatrænge sig, hvor bliver da Tage AlgreenUssing af Han, den vældige Kjæmper, der sagde, ikke at ville lade sit Sværd hvile saalænge han saae Fjenden opreist, skulde han lade det forblive dorsk i Balgen netop i Spørgsmaal, hvor Modpartiet truer med, stoltere end før at reise sin Nakke? Haan, der med Aandens Klogt beviste Pressens Frihed og ved sit Ord kaldte de modige Stridsmænd hen under den frie Presses Fane, skulde han svigte dem netop nu, da de fra alle Sider betrænges, nu da Terrainet dagligt meer og meere beskjæres dem, nu da det gjælder ved Daad og ikke ved Ord at bevise og opretholde Pressens Frihed, Og hvis Stemme savner man nu netop meer end Tage Algreen-Ussings, han, der som beskikket Lærer, i Lovkyndighed vel nærmest maatte have det Kald at fortolke den nyindførte Praxis, hvorefter Pressens Kjæmpere føres for den materielle RetsskrankeJsandhed, denne Taushed, netop hos Ussing, bliver vanskelig at forklare sig, især naar man sammenholder den med den Passivitet, han ved et andet for det liberale Partie vigtigt Spørgsmaal har iagttaget, og netop ved et Spørgsmaal, hvor man havde ventet at see Ussings nyeste politiske Characteer træde frem i et bestemtere Relief. Dette er, som man let vil erindre sig, Spørgsmaalet, om Lehmanns Habilitet som Medlem af Borgerrepræsentantskabet, en Qvæstion, der baade i politisk og juridisk Henseende er af Vigtighed Men atter her tang Algreen-Ussings Røst. Han erklærede, at han intet Skjøn i denne Sag kunde afgive, da han som extraordinair Assessor i Høiesteret muligt vilde blive Dommer i Sagen. Fædrelandet refererer dette aldeles koldt og roligt og synes altsaa at finde Ussings Jndvending begrundet; os vil det derimod langtfra forekomme, saaledes. Thi i sin Egenskab som Borgerrepræsentant maatte det vel fornemmelig paahvile U., at erklære sig om en Sag, der angik et Spørgsmaal af saa fremtrædende Vigtighed, uden Hensyn til de Pligter, en anden eventuel Stilling kunde paalægge ham. Desuden er det vel aldeles usandsynligt, at han som extraordinair Assessor vilde blive indkaldt og det især i en Sag af denne Natur, og skulde dette i Tiden skee, var der jo Grund for U. til at forlange sig fritagen, som den, der allerede har en tidligere Stilling afgivet et Skjøn under Sagen. Vi kunde derfor kun finde det urigtigt, at Ussing i denne Qvæstion har tilfløret sine Anskuelser der vilde have ladet hans politiske Physiognomie træde tydeligere frem, og for enhver politisk Characteer maa det dog altid, naar han skal valuere som saadan, være af Vigtighed, at han tilbørlig kjendes.