Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1837-09-30
Fra Kbhvn, skrives under 22de De: En talrig Menneskemasse af alle Stænder havde igaar forsamlet sig i Noeskilde, for at ledsage Johannes Hages jordiske Lev lia ninger til deres sidste Hvilested. Fra den tidlige Morgeaf var Landeveien fra Kbhvn, til Roeskilde opfyldt med Vogne, og tildeels endog med Fodgængere, som denne sørgelige Anledning havde draget ud til den fjerne Be Paa den latinske Skole blev af den Afdødes Lærer og mangeaarige Ven, Professor Bloch, holdt en Tale, hvorhan fremhævede blandt Andet hvad Roeskilde Bye og Skole skyldte den Afdøde, overladende Andre at tolke hva hele Landet skyldte ham. Herfra begav nu den forsamlede Mængde sig i Procession til Domkirkens Vaabenhuus, hvor Liget var hensat, og derfra bares ind i selve Kirken, hvor Catechet Jørgensen holdt en kort og værdig Tale, efter at der var bleven afsjunget en af Hr. Claudius Rosenhoff (Redact, af den Frisindede) forfattet meget smuk Sang. En stor Mængde Studenter bare Liget ud paa Kirkegaarden. Alle Gader, som det kom igjennem, vare bestroede med Blomster. Ved Graven holdt Pastor Gad en herlig kraftfuld Tale, hvis Grundtanke: Høsten er stor, men Arbeiderne ere faa," han paa en meget gribende Maade gjennemførte, til den alvorsfulde Opfordring: med forenede Kræfter at virke forden Sag, den ædle Hedengangne havde helliget sit Liv. Fra Graven begav Toget sig tilbage til den lærde Skole, hvor Etatsraad Brøndsted i et udførligt Foredrag udviklede den frie Discussions høie Betydning og lovpriste den store Fortjeneste af dens Oplivelse hos os, ved hvilken den Afdøde vilde leve iblandt os, ikke blot i taknemmeligt og kjærligt Eftermæle, men ogsaa sin Stræbens rige Virkninger. Efterat endnu Lieutenant Hoffmeyer, havde talt nogle kraftige Ord om Hages Virken, skiltes den talrige Forsamling, der bestod af over 300 Mænd af alle Stænder - deriblandt ogsaa et Par anseete Normænd - og hvis veemodige Alvor var besjælet af den smertelige Bevidsthed, at det gjaldt om Hage, hvad Frankerig for nylig har maattet sande ved Armand Carrel's Baare: Fædrelandet tabte i ham en af sine ædleste Sønner, Friheden er modig Forsvarer, Pressen en mægtig Skribent, Venskabet et trofast Hjerte. (Khp. og HCT.) Det No. af Fædrelandet, som udgik paa Hages Begravelsesdag var trykket med en sort Rand og omdeeltes til alle Tilstedeværende. Professor David har der sat den Afdøde et værdigt Minde, hvoraf vi blot tillade os her at anføre Slutningsordene: "J Roeskilde, hvor Kongens Been skulle smuldre, hviler hans sande Ven, thi Den er Kongens sande Ven, der er Folkets sande Ven." Den 18de De har en Fogedforretning af en ikke almindelig beskaffenhed fundet Sted i Kbhvn., idet Kongens Foged indfandt sig paa Frederiks Hospital, hvor pensioneret Lieutnant, Krigsassessor Tidemand var henlagt, for at hans Sinds=Tilstand kunde blive undersøgt, og der arresterede denne. Arrestatus skal i den senere Tid jevnligen have fundet sig beføiet til at incommodere Hs. Majestæt med sine private Anliggender og navnligen forsøgt paa at indlede en Correspondence, i hvilken han ikke alene tilsidesatte den Agtelse, han skylder Regenten som saadan, men endog overtraadte de Regler, som almindelig Hof lighed byder at iagttage. Undersøgelsen af hans mentale Beskaffenhed skal imidlertid ikke have afgivet de Resultater, som man meente at have Aarsag til at vente, idet saavel Lægerne, som hans Familie, have erklæret, at deringen Sindsvaghed er eller har været kjendelig hos ham, men at han maaskee nok kan være betagen af een eller anden fir Idee, der kan have foranlediget ham til meget udverlagte Handlinger. At vi ikke ville indlade os paa de nærmeste factiske Omstændigheder ved denne usædvanlige Begivenhed, er noget, man let vil kunne indsee Grunden til, kun maae vi, for at undgaae Mistydninger, bemærke, at Arrestatus nød en, i Forhold til sin forhenværende Stilling i Staten, meget rundelig Pension, saaat han ogsaa fra denne Side var Regjeringen Tak skyl(Kbhvnsp.)