Aarhuus Stifts-Tidende, 1839-01-31
Aarhuus. Hs. Maj. Kongens Fødselsdag høitideligholdtes her i Gaar med de sædvanlige Glædesyttringer. Festdagens Gry forkyndtes ved Borger musiken igjennem Byens Gader. Om Formiddagen droge Skarer af festligklædte Søfolk, med Flag og Vimpler, under jublende Hurraraab, igjennem Byen, og sluttede sig ved Middagstid til Militairparaden paa det store Torv, hvor Regimentet og Borgervæbningens trende Korpser vare opmarscherede. Kredsen sluttedes af Søfolkene med deres smuktdecorerede Slup. Jnd i Kredsen befandt sig Stiftamtmanden, Magistraten, Byens Repræsentanter, samt endeel andre Embedsmænd og Honoratiores. Efter at Musikkorpserne havde spillet nogle Nationalmelodier blev der af Hs. H. Hr. Stiftamtmand v. Rosenørn, R. af D. og D. M., udbragt et Længe leve!" for Hs. Maj. Kongen, der ledsagedes med Hurraraab af den hele talrigt forsamlede Folkemængde. Om Aftenen blev Festen høitideligholdt paa Raadhuset og i Polyhymnia, begge Steder, med en overordentlig stor Enthusiasme. Paa Raadhuussalen havde forsamlet sig henved halvandethundrede Borgere, og det var her en sand Borgerfest, der begyndtes og fuldendtes med en Enighed og Munterhed, der sjelden finder Sted i et saa blandet Selskab. Den blev aabnet ved følgende af Hr. Fuldmægtig og Exam. juris N. P. Jørgensen forfattet Sang: Hvor herligt er ikke vort Fødeland, Dets smillende Egne, dets sølvblaae Bølge; Hvor kjær er ikke den elskte Strand Naar fjernt vi maa den i Tanken følge. Vi Længsel føle, og Hjertet kues, Ja Tanken om Danmark ret oplues Paa fremmed Strand. Hvor elske vi ikke den Plet af Jord, Hvor kjække Fædre saa kraftigt strede, Hvor Bautastene som Vidne staaer Om Storbedrifter i Stridens Hede. Varmt gløder Barmen ved Oldtidsmodet, Glad Nutidslægten og vover Blodet For Drot og Land. Ja skjønne Land med din Konning god, Om hvem ei værge skal kjøbte Horde, Men Landets Sønner med Kraft og Mod, Som, før du røres, sig lade jorde. Du trygt kan hvile; thi kom der Pile Fra Fjendehaand, vi da vilde ile Og være Skjold. Ja elstte Konge med sølver Haar Gid længe Du boe blandt Danias Sønner. Gud signe Dig, som og hvert et Aar Du er vor Styrer – Han hør vor Bønner, Vor Konning leve, Hans RetfærdsthronDen funklende staae under Nordens Zone. Vor Frederiks Skaal! der ledsagedes af en uhyre Jubel. Den Hjertelighed, som her var Festens Præg, har Vidne om hvor inderlig og sand den Kjærlighed er som Aarhuus Borgere, ere taknemligen besjælede af til Landsfaderen, for alt det Gode Han skjænker Sit lykkelige Folk. Og ikke mindre hjertelig og enthusiastisk var Festen i Polyhymnias Selskab, der, førend Ballet begyndte, blev aabnet med følgende Sang: Sneekongen over Jorden. Med barske Scepter bod, Da blev en Prinds i Norden, Til Dannerkonge fød. Ei Løvets milde Susen, Ei Nattergalens Klang, Nei, Vinterstormens Brusen. Var Fyrstens Vuggesang. Dog varme Strømme brøde Sig gjennem Danmarks Bryst, Og Stormens Hvinen døde J Dannerfolkets Lyst Høit toned Jubelraabet. Det klang fra Bred til Bred – Og venligt lyste Haabet Til Danmark Sletter ned. Og herligt har Du kronet Det Haab, Du høie Drot! Din Priis har ofte tonet Fra Hytte som fra Slot. Vel Bølgen haver skummet, Og under Stormens Trang. Dit Øre har fornummet Din første Vuggesang. Men ogsaa Sommersolen, Har øst sin Rigdom ned I Glands om Kongestolen, Og i Dit Hjertes Fred, Og naar Du saae med Smerte Dit Danmarks Sorg og Brøst. Dets Kjerlighed Dit Hjerte, Gav atter Haab og Trøst. Det skjønne Haab ledsage. Dig Konge hver Din Stund! Det Haab kan ei bedrage. Som staaer paa Klippegrund. Lev længe os til Baade, Din Alder vorde blid! Og Himlens Huld og Naade, Velsigne hver Din Id! der ligeledes blev ledsaget med de meest levende Glædesyttringer. Ved Soupeen, henved 200 Couverts, blev der udbragt Skaaler for Hs. M. Kongen, Kongehuset og Fædrelandet, og Ballet varede ved til næste Dagarn. Gid Himlen – saa lød ogsaa her det almindelige Ønske paa denne for os Danske saa kjære Dag – endnu en Række af Aar bevare os vor høitelskede og faderligtsindede Konge, Frederik den Sjettel.