Ribe Stifts Adresseaviser, 1831-06-10
Udenlandske Efterretninger. Polen. J den Hensigt, at forekomme Virkningen, som de russiske Beretninger kunde gjøre, skrives der fra Warschau, da disse efter deres Sædvane ikke ville undlade at forvanske de forefaldne Begivenheder, ile vi med at affatte en kort Beretning, Sandheden fuldkommen troe. Øjemedet med de Bevægelser, som vor Hær foretog til Tykozyn og Lomza, var at aabne Veien til Lithauen for et ArmeeCorps under Gen. Klapowski, for at komme Oprøret; i hiint Land til Hjælp. Efter at Generalissimus havde naaet dette Maal, og desuden Garden ikke var at bevæge til Kamp, hvilken den stedse ved Tilbagetog søgte at undgaae; endelig i det Forudseende, at Gardens Forening med den russiske Hovedhær vilde stille overlægne Stridskræfter imod ham: besluttede han, imedens det ligeledes til det nordlige Lithauen bestemte Corps under Gen. Gielgudgik til Lomza, at trække sig tilbage. Men Feldtmarschal Diebitsch besluttede at benytte sin Forening med Garden, og vilde for enhver Priis afskjære vor Hær fra Wars., i det han søgte førend vore Troppers Ankomst til Ostrolenka at bemægtige sig denne Stad. Men den i Natten til den 23de leverede Træfning med Gen. Lubienskisom med Sabelen banede sig Veien igjennem en tregange saa stærk Magt, gjorde Fiendens Bestræbelser, frugtesløse og tillod Gen. Skrezineki at fortsætte Rettraden. Den 26de Mai begyndte ved Ostrolena det mærkværdige Slag. I dette Feldttog har den russiske Soldat ingensinde viist saa megen Forbittrelse, sig Kjækhed. Ogsaa forsikkre de i vore Hænder faldne. Fanger, at Kanoner vare opplantede bag ved de russiske Kolonner, og nedsloge dem, der trak sig tilbage. Ostrolenka blev tændt i Brand under Slaget, og er tildeels opbrændt. En usædvanlig Hede bidrog ikke lidet til at formere Dagens Møje. Natten gjorde Ende paa Fægtningen. J den Overbeviisning, at Fortsættelse af Slaget ikke vilde medføre noget videre Resultat, og at Gen. Gielguds Corps allerede havde vundet Tid nok til at fortsætte sin Marsch paa hiin Side Lomza, besluttede Generalissimus at fortsætte Tilbagetaget over Rozan til Poltusk. Denne Marsch blev udført i den største Orden og ikke forstyrret af Fjenden, der synes at have lidt formeget til at kunne forfølge os. De Strabadser, som Hæren har lidt, har bevæget Generalissimus til at lade den udhvile nogle Dage i den forskandsede Leir ved Praga. Talrige Reserver afgaae for at forstærke og complettere Hæren, indtil de nye Recrutteringer, som Rigsdagen har besluttet, kunne formere den; og Fjenden vil uagtet sin Overlegenhed i Antal endnu finde den samme Modstand i Udførelsen af sin Plan at gaae over Weichselen, som hidtil. Denne Beretning er i det Væsentlige overeensstemmende med de øvrige fra Warschau og Skrezinekis til National-Regjeringen. - Fra det russiske Hovedqvarteer har Man Følgende: "Ved den Efterretning, at Rebellerne havde vendt sig til Nur, og at anselige Kræfter rettede sig efter Tykosyn, troede den russiske Overfeldtherre at maatte gjøre en Bevægelse over Granna til Cichanomit forat være ved Haanden og modsætte sig Fjendens Foretagender. Den 22de om Aftenen stødte han ved Nur paa Fienden under Lubinski, som trak sig tilbage. Den 23de gik Feldtmarschallen til Klukowo og den 14de til Mysoki Masowitzei. Her modtog han den Efterretning, at Garden, der ikke havde villet indlade sig i en alvorlig Fægtning med en overlægen Fjende, havde iværksat Tilbagetoget uden noget betydeligt Tab. Den 25de traf Feldtmarschallen, efter en Marsch af 50 Werster ved Pyski paa Fjendens Arrierregaarde, og bibtagte den et Tab. Den 26de satte Armeen sig ved Dagens Anbrud i Bevægelse. Otte Werster paa denne Side Ostrølenka fandt den russiske Avantgarde Polakkerne posterede i Desileer, hvor de forsøgte at holde Stand, men bleve trængte tilbage til Ostrolenka. Herpaa følge nogle allerede bekjendte Ting om Slaget ved Ostrolenka. Paa russisk Side ere Generalerne Nassakin, Manderstern, Childets og Bystrøm faarede. Russerne tilstaae selv, at de have lidt et betydeligt Tab; men mene dog, at Polakkernes er større. Man kan ikke forestille sig, hvor stor Forbitttelsen var paa begge Sider. Hvad vi igaar saae, skrives der af 27de, Mai, overgaaer Alt, hvad Man kan forestille sig af menneskelig Tapperhed. - J Warschau har Man Efterretning, at 14000 Jnsurgenter ere rykkede ind i Worwodskabet August om, og har omringet GeneralFrickens Corps ved Mariampol; videre at Gen. Klapowski har forenet sig med de lithauiske Jnsurgenter i Skovene ved Bialowitza. Den polske Statstidende beretter, at Gen. Gielgud har forfulgt den russiske Gen. Sacken og er uhindret rykket ind i Rangrod, saaat Posten af Grajewoigjen var ankommen til Warschau. Om Dieditsches senere Bevægelser har Man ingen Efterretninger. - J en Erklæring til Kamrene siger Skrezineki, at Fjenden ikke vilde have kunnet indtage den polske Hærs Stilling, hvis Man havde an feet det for nødvendigt at forsvare den. Uagtet hans Tab er stort, saa kan han dog forsikkre, at Fjendens er forholdsmæssigt meget størte, og at han tør tilskrive sig Seieren i den omtalte Træfning. Som Beviis paa de polske Stridskræfters Frygtelighed, anfører han, at de, trods det befalede Tilbagetog ikke mistede en eneste Kanon, eller Fange. Denne merkværdige Omstændighed tilskriver han Officierernes Anstrængelser, der under Tilbagetoget vedligeholdt Orden med Livsfare. Efterat Grev Ostrowski, havde forelagt denne Erklæring for Kamtene, gav han at forstaae, at Generalissimus var bekymret for, om han endnu fremdeles besidder Nationens Tillid, hvorpaa begge Kamrene, svarede med det gjentagne Udraab: Generalissimus leve. - J den Opfordring, som Skrezneki har udstædt til de gammel-polske Provindser, hedder det blandt andet: "Landsmænd, polske Krigere betræde eders Jordbund. Børn af een Moder, Polen, fordinder eder med os, forat afryste Slaveaaget. Giver Huus og Gods, giver Alt hen, hvad der hidtil har været eder kjært, og stræber med os efter at vinde det højeste Gode, Fædrelandets Uafhægighed. Frihed! Frihed! raabe vi Alle, efter den stræbe vi, for den kjæmpe vi, uden den gives der ingen Fortjeneste for Gud. Troe mig, en Nation, som kjæmper for denne jordiske Helligdom, finder i den religiense Begeistring den sikkreste Bistand til Opnaaelsen af sit Maat. Nationer og Troner faldt, saasnart de miskjendte denne evige Sandhed. Det er Kongernes Kald at gjøre Menneskene bedre, og kun herpaa beroer deres Troners Hellighed og Ret. Men naar Monarken selv sønderriver de hellige Baand, som forbinde ham med Folket, naar Lydighed imod hans uretfærdige Villie fører til Ulydighed mod Gud, da er det ret og nødvendigt at gribe til Sverdet. Jeg kalder eder til Sverdet. Brødte! J Lithauer, Wolhynier, Podolier og Ukrainer, Nu eller aldrig er det Tid at kaste det skjændige Aag af os. Lad os stole paa Guds Hjælp og forbinde os sammen, Sverdet i Haanden, Haabet i Hjertet. Jkke mod den russiske Nation føre vi Krig. Dette store, ædle Folk et af een Stamme med os. Jkke med det føre vi Krig, men med hiin despotiske Aand, der trykker det til Jorden og trænger os saa svært. Vore Modstandere bagvaske os for Verden, som bleve vi ledede af jacobinske Grundsætninger: Men vi bevidne for Gud og Verden, at vore Fædres Religion, at det constitutionelle Monarchie, de helligste Rettigheder, selskabelig Roe og Orden ere og blive stedse Maalet for vor Stræben. Seieren vil ikke være let, uhøre Anstrengelser og Opoffrelser, maaske ogsaa Ulykker vente os. Men i Tillid til Gud vige vi ikke, kjæmpende i Religionens og Frihedens Navn for den Gud, der lønner Eendrægtighed, Tapperhed og Udholdenhed med Seier. Leve Friheden under Beskyttelse af Religion og Ret, Leve Polen under Guds Varetægt.