Aalborg Stiftstidende, 1830-05-17
Blandinger. Med sidste Kbhvns. Adresse-Avis, fulgte et Regnskab over Sparekassen for Kjøbenhavn og Omegn over Jndtægt og Udgift for tvende Aar til 11te Novbr. 1829. Det sees deraf, at i det første af disse Aar var Cassens Fond 652642 Rbd. 71 s.S. og T. og 537439 Rbd. 30 sk. r. S., i det andet Aar 697940 Rbd. 6 s. S. og T. og 650407 Rbd. 74 s. r. S., som for det meste henstaae i de offentlige Kasser. Af Directionens bemærkninger ved dette Regnskab meddele vi herved følgende Udtog: "At det i behørig Tid aflagte og reviderede General-Regnskab fra 12te Novbr. 1827 til 11te Novbr. 1828, ikke blev bekjendtgjort i forrige Aar, har sin Grund i, at Directionen, formedelst Jnteressenternes tiltagende Mængde og Capitalernes betydelige Tilvæxt, fandt sig foranlediget til, i Slutningen af Aaret 1828, at tage under Overveielse, om man ikke nødsagedes til at sætte en Grændse for den stedse voxende Bogføring og Rigtighedsholdelse, uden dog at indskrænke Leiligheden til at benytte denne gavnlige og yndede Jndretning. -J de fratraadte Directeurers, Hr. Confessionarius Mynsters og Hr. Etatsraad Schæffers Sted, ere Hr. Conferentsraad Ørsted, Hr. Conferentsraad Alberg, Hr. Kammerraad Wedel og Hr. Pastor Waage indtraadte i Bestyrelsen. - Men at forebygge, at Rigtighedsholdelsen ikke skulde i den Grad voxe, at just de Mænd, som fortrinligen maatte ønskes at vorde Bestyrere af Indretningen, vilde finde det betænkeligt, at paatage sig dette Hverv, var en vanskelig Opgave, naar man ikke vilde forstyrre Kassens gode Hensigt. - Det Middel, som nærmest fører til Maalet: Rentens Nedsættelse, kom atter paa Bane, men blev paany udsat, indtil endelig en bestemt Erklæring fra Bankens Side, om at den ikke fremtidigen kunde modtage denne Kasses Midler mod en høiere Rente end 3 Procent, gjorde det til en Nødvendighed at gribe til hiint Middel. At udlaane disse Midler mod Sikkerhed i faste Eiendomme eller mod haandfaaet Pant af Penge-Effecter, derpaa turde Directionen ei indlade sig, ikke alene med Hensyn til det deraf forøgede baade Arbeide og Ansvar, men tillige fordi det kunde blive umuligt, efterhaanden som Capitaler samledes, at faae dem strax anbragte i aldeles betryggende Sikkerheder, og man kunde vorde forlegen med, dersom pludselig en Mængde Capitaler bleve Sparekassen opsagte, betimeligen at skaffe dem tilveie. - De i denne Sag stedfundne Forhandlinger med Nationalbanken, og dennes i Slutningen af 1829 gjorte Erklæring, at den ei blot ikke længere kunde modtage flere Jndbetalinger fra Sparekassen, men end- og maatte ønske de allerede skeete snarest muligen betydeligen formindskedes, fremkaldte Bekjendtgjørelsen af 22de Januar 1830, ifølge hvilken man strax standsede med Modtagelsen af Jndskud i rede Sølv, og opsagde saavel alle de Summer, der egentlig ikke henhørte til Forretning i Sparekassen, som ogsaa Alt, hvad der paa nogen Sølv-Conto oversteg 500 Rbd. - AltsaaJndskudde gjorte før første Mai d. A. forrentes med 4 Procent. Jndskudde, som skee efter 11te Mai d. A. forrentes med 3 Procent. - Vi haabe, at denne Forandring i Forretningen ikke skal standse Sparekassens gavnlige Virkninger, da den ikke er beregnet paa at være et Forretningsted for Capitaler, der kunne finde en anden frugtbringende og nyttig Anvendelse, men dens Hensigt er, at være et sikkert, beqvemt og fordeelagtigt Forvaringsted for saadanne Smaasummer, der ellers vilde savne saadan Anbringelse. Administrationsfondet, hvortil ved Sparekassens Oprettelse i frivilligt Bidrag skjænkedes 700 Rbd. Repr., har havt en samlet Jndtægt af 19927 Rbd. 65 s. Repr. og 11389 Rbd. 73 s. r. S., heraf er til Contoirhold og andre Udgifter medgaaet 5506 Rbd. 77 s. Repr. og 8781 Rbd. 57 s. r. S., saa at Fanden den 11te Novbr. sidstleden bestod af 14420 Rbd. 84 s. Repr. og 2608 Rbd. 16 s. s. r. S. - Da det var sandsynligt, at denne Administrationsfond vilde blive meere end tilstrækkelig til dens Bestemmelse, saa fandt Kassens Stiftere det rigtigst, at Anvendelsen af dens Overskud blev i Tide fastsat og sikkret. Efter nøie Overlæg blev det da vedtaget, at naar det befandtes at der uden Betænkelighed kunde undværes en Deel af Overskuddet, saa skulde den anvendes som Belønning for troe og trængende Tjenestetiende, især saadanne, som havde havt Penge indestaaende i Sparekassen. (Det angives i nævnte Regnskab, at i 1828, havde 450 Tyende indestaaende 33665 Rbd. Sedler og 11053 Rbd. r. S. Nævnte respective Directeurer, ere: Collin, P. Møller, H. Bech, W. H. Rothe, A.S. Ørsted, P. Alberg, Wedel og G. H. Waage. Revisorerne, der ere valgte af Stadens deputerede Borgere ere, J. Fæster og Launy.)