Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1813-12-07
Lovgivning og offentlige Foranstaltninger. 16 November 1813. Slutning af Forordningen angaaende Pensioner eller andre aarlige Præstationer, som det paaligger Private at udrede (see Nr. 123) 55. De foranførste Regler (H. 14) ere og anvendelige paa det Bi brag til en Embedsmands Lønning, som af et andet Embede skal udredes. 56. Lønninger, som udredes af Stads kasser, Kommuner eller andre offentlige Stiftelser, bør, for saavidt de ere fastsatte i dansk Kourant førend 11 September 1807, betales i Rigsbankpenge Sølvværdie, Daler for Daler, uden Hensyn til, naar den nærværende Betjent er antaget. Derimod skulle alle efter 10 Septbr. 1807 bevilgede Tillæg til slige Lønninger bortfalde, med mindre særdeles Omstændigheder skulde fordre, at noget af dette Tillæg bør tilstaaes i Rigsbankpenge, hvilket den til Lønningens Fastsættelse berettigede Autoritet haver at bedømme. 57. Hvor Poster af det i 66 omhandlede Slags maatte være oprettede efter 10 September 1807, bliver den derfor bestemte Lønning at udrede i Rigsbankpenge Sølvværdie efter Omskrivningsforholdet for den Tid, Lønningen blev bestemt dog saaledes, at den forholdsmæssigen forhøies, naar vedkommende Armoriteter finde, at den ved en saadan Reduction vilde blive utilstrækkelig. J 8. Lige Grundsætninger (55. 6 og 7) skulle og være anvendelige paa de Pensioner, som udredes af Stadskasser, Kommuner og Stiftelser. 59. Alle foranførte Pensioner, Afgivter og Lønninger blive fra 11 Januar 1813 at udrede med den Sum, hvortil de ved de ovenstaaende ere bestemte, eller, efter de der givne Forskrivter, maatte vorde bestemte. J 10. Underholdnings penge, som det ved Øvrighedens Resolution er paalagt uægte Børns Fædre, eller Ægtemænd, der have forladt deres Hustruer, eller ere separerede fra disse, at udrede skulle vel i Almindelighed gaae over til Rigsbankpenge Sølvværdie, efter det Omskrivningsforhold, som svarer til den Tid, da de bleve bestemte; men det skal dog derhos staae Øvrigheden frit for, paa den Vedkommendes Begjæring, at forhøie de efter 10 September 1807 fastsatte Underholdningspenge, naar og forsaavidt det skjønnes, at de ikke ere bestemte i Forhold til Pengenes Koursværdie: dog følger det af sig selv, at de i intet Tilfælde maae overstige den Sum i Rigsbankpenge Sølvværdie, hvortil de vare fastsatte i dansk Kourant. 811. Hvor Bidragets Størrelse er fastsat ved Parternes Overeenskomst, bør Omsætningen i Rigsbankpenge altid skee efter det i Forordningen af 5 Januar d. A. 525 og tilhørende Tabel, Litr. A. bestemte Forhold, hvad enten saa hiin Overeenskomst er mæglet af Øvrigheden eller Forligelses=Kommissionen, eller tilveiebragt uden disses Mellemhandling dog at en saadan Overeenskomst, der blot kan forpligte den Person, som deri har indladt sig, ikke kan betage det Offentlige sin Ret til at fordre et større Bidrag til Børnets Opfostring og Opdragelse, naar Samme, formedelst Moderens Død, eller af andre Aarsager, faldet det Offentlige til Byede. H. 12. De aarlige Pengeydelser, som, i Følge testamentariske Dispositioner, ere paalagte nogen i dansk Kourant, skulle i Almindelighed gaae over til Rigsbankpenge Sølvværdie, i Forhold til den Tid de Testator døde, eller blev sat ud af Stand til at forandre sin Disposition. J de Tilfælde, hvor Testator, efter Bekiendtgjørelsen af Forordningen af 5 Januar 1813, har havt Leilighed til nærmere at bestemme sin sidste Villie, uden at han deraf har benyttet sig, skal Formodninger være for, at kan kun har villet have fine i dansk Kouranbestemte Legater udredede i denne Pengesort eder i Rigsbankpenge efter Jndløsningsforholdet. 5 13. Ved Reduktionen af Legatte som aarlig skulle udbetales, fra dansk Kourant til Rigsbankpenge Sølvværdie, vil, naar denne skeer efter et høiere Omskrivnings forhold end 25 Procent, en Moderation finde Sted i Anglagie af den Rente nedsættelse, Forordningen af 5 Januar 1813 825 og den dertil svarende Tabel Litr. B. bevilget; dog skal hiin Moderation kun være halv saa stor, som den i Henseende til Renter bevilgede. Naar f. Ex. Rettigheden er ældre end 11 September 1827, erlægges indtil 2 Aar efter Freden 3/4, i det 3die Aar efter Freden 13, i det 4de 8 i det 5te 12. og i det 6te Legatets fulde Beløb i Rigsbankpenge Sølvværdie. 5 14. Hvor den, som Legattet paaligger, ei harhavt fri Disposition over den Kapital, mod hvis Erhvervelse han har overtaget sig Legatet, skal han, hvis Kapitalen ved Debitors Forandring er formindsket, kun tilsvare Samme i det Forhold, hvori Kapitalen for ham er bleven conserveret. 15. Hvor den, som har at udrede Legattet, aldeles ikke er at betragte som Eier af den Kapital, Byrden er paalagt, men kun til Exempel i Egenskab af Fideikommissarius) oppelærer Sammes Jndtægt, skal har ei være pligtig at udrede meere end en saa stor aliqvot Deraf den Rente han nu efter Forordningen af 5 Januar 1813 nyder, som han forhen skulde have svaret af den oprindelige Rente. Han vil saaledes, til Exempel, naar og saalænge Kapitalen ikkun giver halv Rente, ei kunne tilpligtes at udrede mere end den halve Afgivt. Hvor Legater ere lagte paa en vis Masse, uden at der gives nogen bestemt Person, som den Pligt at tilsvare Legaterne kan siges at paaligge, maae Legaterne naturligviis taale den Nedsættelse, som er en Følge af den Jndtægts Formindskelse, hvoraf Samme skal afhiøbes. J 16. Kontraktmæssige Livrenter og alle andre aarlige Pengeydelser, hvorom ingen særskilt Regel gielder, bør, under den i 5 13 fastsatte nærmere Bestemmelse, efter Omskrivningsforholdet gaae over fra dansk Kourant til Rigsbankpenge Sølvværdie. 5 17. De i 99 12-16 omhandlede Betalinger blive fra 11 December 1812 at udrede efter de der givne Forskrivter, 5 18. Hvor de Afgivter, som Leilændinger i Norge, Fæstebønder i Danmark, eller Huusfæsterne i begge Riger, have paataget dem, ei ere større end de, der førend 11 September 1807 bleve svarede af de samme Steder, bortfalder Reduction efter Omskrivningsforholdet, uagtet den nuværende Fæster senere er tiltraadt; men slige Afgivter bør, forsaavidt de ere forfaldne efter 30 Juni sidstleden udredes i Rigsbankpenge Sølvværdie, Daler for Daler og Skilling for Skilling. Dog bør Fæsteren, hvis han har givet mere i Indfæstning ind hans Formand, nyde Liqvidation for dette mere efter Omskrivningsforholdet for der Tid da han erlagde Indfæstningen, forinden der kan affordres ham større Afgivet, end den, der svarer til Omskrivningsforholdet for den Tid da han fæstede. Hvor derimod Afgivterne ved Fæsters Forandring ere forhøiede, boe denne Forhøielse aldeles bortfalde, saafremt Eieren eller den, der træber i Eierens Sted, ikke vil lade det hele Beløb af den lovligen forhøiede Afgivt reducere i Forhold til den Tid, da Foreningen med Fæsteren blev indgaaet. Ved denne Tid bliver ikke Fæstebrevets eller Bygselseddelens Datum ubetinget at forstaae; men naar den kan oplyses, at Parternes Overeenskomst tidligere var bragt til Fuldkommenhed, bliver dette tidligere Datum at lægge til Grund. 819. Hvor der ved Anvendelsen af de i forrige foreskrevne Regler maatte opstaae nogen Vanskelighed, paa Grund af, at den nærværende Fæster har faaet et større eller mindre Tillæg af Jord, end hans Formand havde, bør det, paa den i Lovgivningen og JordsFratagelse fra Fæstesteder foreskrevne Maade, afgiøres, i hvilket Forhold det Fratagne eller Tillagte staaer til det øvrige, og, efter dette Forhold, vil det være at bedømme, hvorvidt den gamle Indfæstning samt Afgivterne maae ansees forhøiede. 820. De paa Arvefæstesteder hvilende uforanderlige Pengeafgivter tilsvares, forsaavidt de ere forfaldne efter 30 Juni 1813, i Rbd. S. V. i Forhold til den Tid, da Arvefæstet først blev skiftet, uden Hensyn til naa den senere besidder har erhvervet sig slig Eiendom, og det hvad enten han har faaet et nyt Arvefæstebrev eller ikke. Ved de i den første Halvdeel af Aaret 1813 for faldne Arvefæste Afgivter forholdes der efter Forordningen. af 5 Jan. 1813 8 37. - 5 21. Det Samme (5 20, gielder og om den i D. L. 5 - 10 - 5 omhandlede Jordskyld samt enhver anden i en Eiendom radiceret uforanderlig Pengeafgift, som gaaer over paa enhver Eiendommens Besidder. 5 22. Hvad der af de i denne Anordning nærmere bestemte Præstationer er forfaldet førend 1 August sidstleden, bør kun tilsvares i Rbd. N. V., med mindre den Paagieldende forsømmer at erlægge, hvad han haver at udrede, i mere end 4 Uger efter at Betalingen, i Overeensstemmelse med denne Anordning, er ham affordret. 5 23. Det Valg, som Forordningen af 5 Jan. 18135 38 tilstaaer Afgivtsyderen, skal for de Tilfælde, som, ved nærværende Anordning, ere nærmere bestemte, være ham inddrømmet til 1 Mai 1814. Samme Valg skal tilkomme Landsbyepræster, i Henseende til de dem paaliggende Pensioner, saa og Yderne af de Afgivter, som ovenfor ere afhandlede i 5 21, for saavidt det er af en Jordeiendom at Afgivten svares. Jndtil den Paagieldende erklærer sig for denne Ydelsesmaade, affordres Afgivten ham i Penge efter de oven for bestemte Regler.