Almuevennen, 1842-04-27
Efterat Sædegaardseierne, eller Herskaberne i Sorøe Amt havde valgt tre Medlemmer af deres egen Midte, nemlig Etatsraad og Ridder de Neergaard tilGundersløvholm, hans Broder de Neergaard til Førsløv og Kammerherre Castenskjold til Frederikslund, til at indtræde i Amtsraadet, kom endelig Raden til samtlige Sogneforstanderskabernes Deputerede fra hele Amtet at vælge af Bønderne eller af dem, der besidde med Eiendomsret 4 Tdr. eller med Fæsteret 5 Tdr. Hartkorn, ogsaa tre Medlemmer til at indtræde i Amtsraadet. – Den femte April d. A. var den vigtige Dag, da de udsendte Befuldmægtigede fra Sogneforstanderskaberne til dette Valg vare mødte paa Amthuset i Sorøe og Amtmanden skal ved en Jndledningstale samme Dag ret vakkert have opmuntret Bønderne til ved deres Stemmer at give Aristoratiet Modvægt. Det var ikke bleven ubemærket af Bønderne, især fra den søndre og østre Deel af Amtet, at Sædegaards eierne, eller de høirespective Godsherskaber, havde ved deres Valg været sig om saadanne Talsmænd til Amtsraadet, at deres herskabelige Jnteresse i saa Henseende var i fuldeste Maade betrygget, og Aristokratiet smukt repræsenteret; – en stor Part af de indsigtsfuldeste og dygtigste Bønder i Sogneforstanderskaberne vare da et heller uvirksomme til at vække Jver for Bøndernes Tarv og Bedste ved at see og høre sig om efter saadanne Valgbare paa deres Vegne til Amtsraadet, som kunde være Bøndernes sande Repræsentanter og værdige Talsmænd til at varetage Bondealmuens Gavn. -Et Prøvevalg blev i den Anledning foreløbig afholdt i Fugleberg Kroe, hvorved det ogsaa viiste sig, at alle de der forsamlede Bønder fra endeel Sogneforstander skaber snart vare enige i, at det ingenlunde var afGodsherskabers Jnspectører eller Forvaltere, saasom Justitsraad Poulsen eller Justitsraad Richter, ei heller Smaaherremænd, som ham paa Adamshøi, eller ham i Frederikskilde, ei heller af de Præster, som Herremænd og Aviser anbefalede, hvem indsigtsfulde Bønder kunde falde paa at stemme for, men at det derimod var Mænd med Retsind, Selvstændighed, Dygtighed og Almeeninteresse, af deres egen Classe som de alene ville stemme paa at vælge. – Hera fulgte da ogsaa, at de ikke saae hen paa halv eller heelfornemme eller kalkunske Bønder, der altid stikke Næbbet sammen med de Store, for at søbe Kaal med dem, medens de glemme de smaae, hvorimod de vel følte Nødvendigheden af, at faae blandt deres Valgt een Mand, der havde meere Jndsigt i Papirer og mere Løb i Oversigt og Bedømmelse af skriftlige Forhandlinger og Sager, end de dygtigste indsigtsfuldeste Bønder endnu almindelig har, men denne Mand maatte da ogsaa være dem en anerkjendt selvstændig og trofast Talsmand paa Bøndernes Bedste, thi uden dette maatte den Tredie tilligemed de Tvende af deres Udvalgte ogsaa være af den jevne Bondeclasse. – Disse vare de Grundsætninger for deres Valg, hvori de forenedes ved Prøvevalget, der ogsaa fik et dertilsvarende Udfald. – Med samme Grundsætninger mødte de samme Bønder som Befuldmægtigede fra deres vedkommende Sogneforstanderskaber, især fra den vestlige og nordlige Deel af Amtet? – ja hvem saae og mødtes de her med som Udsendte paa Bøndernes Vegne til at vælge Medlemmer til disses Repræsentanter i Amtsraadet? – De saae her vel alene Bønder som de selv vare, nemlig deres Ligemænd, med hvem de flux kunde forenes saavel i deres Valgmening som i Stemmen paa deres Udvalgte? – Nei, de saae en Skare af baade smaae og store Herremænd, Forvaltere og Præster, Grever og Baroner, der i Antal oversteg baade dem og de andre Bønder, med hvem de her først mødtes; og medens de strax bleve enige med disse i at give deres Stemmer alene til dem, der fra disses Side vare efter samme Regel i Hjertet forudvalgte, og disse igjen gave deres Stemmer til de Forudvalgte fra deres Side, var der ikke at tænke paa anden Enighed med de øvrige fornemme Vælgere, end den Stemmegivningens egne modstridende Strømme tilsidst af Nødvendighed selv brød sig. Jkke paa en eneste simpel Bonde vilde nogen af de fornemme Herrer stemme og ikke paa en eneste fornem Herre vilde nogen af Bønderne stemme; – og da to af dem, der havde alle Bøndernes Stemmer, nemlig Fæstebønderne: Lars Hansen paa Eenøe og Jens Jespersen i Bjerre ved Holsteinborg, stode høiest saa spændte Resten af alle de fornemme Stemmer løs paa et Par af dem, der ere meere end simple Bønder af Dannelse og som ogsaa tildeels havde Bøndernes Stemmer – og Udfaldet blev: Hr. Cand. juris Fjedler, en Herremands Søn, der boer paa en lille Øe uden for Basnæs Strand og har gjort Fiskerie, til sit Element; Sognefoged Qvist i Skjørpinge, er afgaaet Forvalter og en gammel Mand paa henimod Halvfjerds, og Møller Schøller i Steenmagle, der ogsaa havde alle Bøndernes Semmer, bleve de Udvalgte, og ovennævnte Lars Hansen fra Eenøe blef Supleant. - Hvad enten det nu er af reen Ukyndighed og Spytslikker hos Bønderne i de Sogneforstanderskaber, der udsendte de fornemme Herrer paa deres Vegne til at forhindre at ingen Bønder skulde komme i Amsraadet, eller det er af det jammerligste Gnieri for ikke selv at have Udgift af det Par Skilling til Reisepenge til Sorøe, saa er det i ethvert Tilfælde af saadan Slags, hvorfor de fortjene Utak af Bønderne, som mødte der. Vil "Almuevennen" optage Beretninger fra andre Sogneforstanderskaber i Landet;