Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1827-01-09
Fædrelandet. Offentlig Foranstaltning. Kancelliet har, foranlediget tildeels ved et Andragende fra Biskoppen over Siellands Stift, allerunderdanigst forelagt Hs. Majestæt i det Geheime Statsraad det af Kandidat i Theologien og Adjunkt ved Metropolitanskolen, Jacob Christian Lindberg, i Trykken udgivne Skrift, betitlet: "Bedømmelse af den Kongelige Lands=Overret samt Hof= og Stadsrets Kiendelse og Dom i Sagen Dr. Professor theolog. H. N. Clausen kontra Pastor N. F. S. Grundtvigt for at erholde Hs. Majestæts allerhøieste Beslutning om hvad der maatte være at foretage med Hensyn til bemeldte Skrift. Det har derpaa behaget Hs. Majestæt under 27 f. M. at afgive følgende allerhøieste Resolution: "Af det Os forelagte Skrift: "Vedømmelse af den Kongelige Lands Overret samt Hof= og Stadsrets Kjendelse og Dom i Sagen, Dr. Prof. theol. H. N. Clausen kontra Pastor N. F. S. Grundtvig, have Vi erfaret, hvorledes Forfatteren, Jacob Christian Lindberg, Kand. theol. og Adjunkt ved Metropolitanskolen, har tilladt sig, paa en aldeles upassende Maade, at angribe fornævnte Kiendelse og Dom. Ligeledes have Vi fundet den Maade høist anstødelig, hvorpaa han har indblandet Rigets Biskopper i denne Sag; thi, skjøndt han ikke har tilladt sig at fremføre bestemte Sigtelser imod disse Vore Embedsmænd, men fremsat alt betingelsesviis og under en Forudsætning, om hvis Rigtighed hans selv har yttret sig paa en tvivlende Maade, saa kunne Vi dog, ingenlunde ansee det forsvarligt under saadanne vilkaarligen satte Betingelser, der i sig selv ere uden al Grund, at fremføre nærgaaende og uforskyldte Sigtelser imod Ens Medborgere, jo endog imod Vore højt betroede Embedsmænd, og saaledes drive et letsindigt Spil med deres Ære og den offentlige Mening om dem, hvorhos Forfatteren og ved sin Fremgangsmaade aldeles har forglemt den Ærbødighed, han, efter sin Stilling, skyldte Rigets Biskopper i Almindelighed og Stiftets Biskop i Særdeleshed. Jmidlertid have Vi, efter Omstændighederne, ikke fundet det aldeles nødvendigt at drage Forfatteren til Ansvar ved Domstolene i Anledning af ovennævnte hans Forhold, hvorpaa heller ikke enten bemeldte Ret eller nogen af Biskopperne bestemt har andraget; ligesom Vi og ville oversee den i sig saare upassende Maade, hvorpaa han har bragt sit hypothetiske Angreb paa biskopperne i Forbindelse med Beslutninger, hvilke han, skjøndt ligeledes kun betingelsesviis og som en blot Mulighed, har omtalt, som om de af Os kunde være tagne. Derimod ville Vi, at Vor Direktion for Universitetet og de lærde Skoler tilkjendegiver ham Vort allerhøieste Mishag med hans Fremgangsmaade i det hele, samt betyder ham, at han, hvis han ofterskulde gjøre sig skyldig i en lige Adfærd, maa vente, at alvorligere Forholdsregler ville blive tagne imod ham. Denne Vor allerhøieste Villie haver Vort Danske Kancellie at meddele bemeldte Vor Direktion og at bringe til offentlig Kundskab. Fremdeles have Vi med allerhøieste Mishag erfaret, hvorledes Assessor i ovenmeldte Ret, Niels Møller Spandet, har afgivet og bemyndiget fornævnte Lindberg til i sit Skrift at indføre en Erklæring, hvorved han, paa en for den Ret, hvor Vi have betroet ham Sæde, anstødelig Maade har fralagt sig Andeel i dennes udi Sagen imellem Professor Clausen og Pastor Grundtvig afsagte Dom. Da Vi med særdeles Hensyn til, hvad der er Os allerunderdanigst foredraget om bemeldte Assessor Spandets i dennes øvrige Forhold udviste retskafne Tænkemaade, finde Os bevægede til at behandle ham med den størst mulige Skaansel, saa ville Vi ikke drage hum til videre Ansvar for ovennævnte hans Fremgangsmaade; men befale dog herved, at Vor Justitiarius oftmeldte Ret forekalder ham og betyder ham det upas fende i hans Adfærd. Dette haver Vort Kancellie at foranstalte, ligesom og denne Deel af Vor Resolution bliver at bringe til offentlig Kundskab.