Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-12-31
4. Andragende fra Kjølstrup og Agedrup Sogne om, at Viby Sogneforstanderskab negter at meddele sit Samtykke til den i Viby Sogn hjemmehørende Anders Hansens Ægteskab med Ane Cathrine Christens Datter, der med 2 uægte Børn har oppebaaret urefunderet Understøttelse af Kjølstrup og Agedrup Sognes Fattigvæsen. Amtsraadet tilkjendegav, at dersom Communerne ikke i Mindelighed kunde blive enige om Vilkaarene i Henseende til de fornævnte Personer, vilde Ægteskabet ikke kunne stiftes, førend den af Fruentimmeret erholdte Understøttelse var bleven refunderet, efter Frd. 30 April 1824, 3, No. 10, og C. Skr. 14 Jan. 1840, 13 Juli 1811. Kunde derimod en billig Overeenskomst træffes, havde Amtsraadet Jntet derimod, da der vare vigtige Grunde, som gjorde Ægteskabet ønskeligt. Man gjorde derfor det Forslag: at Kjølstrup og Agedrup Sogne overtog Forsørgelsen af de 2 ældste Børn og ydede et saadant Bidrag for det 3die, som kunde ansees for den halve Forsørgelse, og at Viby Sogn overtog den anden halve Forsørgelse af dette Barn, tillod Ægteskabet at fuldbyrdes og erkjendte Manden og Konen at have Hjemstand der, da det er en Grundsætning i Fattiglovgivningen, at Konen følger Manden med Hensyn til Forsørgelsested. C. Vedkommende forskjellige Gienstande. 1. J Anledning af Sagen og Jurisdictionsgrændsen i Baage Strand, havde Cancelliet under 19 Septbr. forlangt yderligere Erklæringer indhentede, angaaende hvorledes Forholdet skulde ordnes med Hensyn til de saakaldte Østergaards eller Seden Holme. Amtsraadet formeente, overeensstemmende med sin forrige Erklæring, at Odense Kanal bør være Herredsgrændsen paa den hele Strækning som udgjør Baage Strand og Seden Holme, da enhver anden Grændse baade vil være unaturlig og ikke uden Jnconvenientser. Men da det var oplyst at Seden Sogn vilde lide Tab ved Afgang af Anders Hansens Huus og Seden=Holme, – et Tab, som dette lille Sogn ikke ret vel kunde taale at lide, saa foreslog Amtsraadet at lade Bestemmelsen af Jurisdictions Grændsen være uden Jndflydelse paa de communale Forhold. 2. Kammerherre Baron Juel Brockdorffs Skr. af 6 Novbr., ifølge hvilken han af forskjellige Grunde ønskede at udtræde af Amtsraadet. Skjøndt dette maatte beklage Kammerherrens Aftrædelse fra Deeltagelse i Amtets offentlige Anliggender, fandt man dog efter de meddeelte Grunde ikke Anledning til at modsætte sig Udtrædelsen. 3. Rentekammer Skr. af 21 Mai, hvori forlanges Betænkning om en paatænkt Foranstaltning til Jndførelse af bredsælgede Hjul paa Arbeids= og Lastvogne. Amtsraadets Betænkning gik ud paa, at efter denne Provindses Omstændigheder fandtes der ingen Fornødenhed til en saadan Foranstaltning; ja det skjønnede ikke rettere, end at den ei alene vilde være overflødig og neppe mulig at controllere tilbørlig, men endog blive til megen Ulempe for den almindelige Samfærsel. 4. Continuation af Sagen angaaende Opførelsen af et nyt Ting- og Arresthuus for Bogense Kjøbstad, Skovby Herred og Gyldensteens Birk. Herom var indkommen Grev Bernstorffs Betænkning, der fremlagdes tilligemed Sagens øvrige Documenter. Amtsraadet afgav herover sin Erklæring af det Jndhold: at det ansaae den projecterede Plan til Bygningen at være anlagt efter en større og kostbarere Maalestok, end de forhaanden værende Forhold enten udkrævede eller gjorde tilraadelig; at efter Landjurisdictionernes Beskaffenhed maatte vel en til Hensigten svarende Bygning kunne opføres for et Beløb af 6 til 7000 Rbd.; at der var et Misforhold i den foreslaaede Fordeling af Bekostningerne, naar der saaes hen til den Brug, som Byen og Landdistrictet vilde komme til at gjøre af Bygningens forskjellige Dele, af hvilke den overveiende Part vilde tilfalde Byen. Amtsraadet fandt derfor den Fordeling af Bekostningerne for billigst og rigtigst, hvorefter Byen og Landdistrictet kom til at udrede hver for sig Halvdelen af det hele Beløb, hvorhos dog tillige bemærkedes, at Sprøitehuset, som den egentlige Raadhuusbygning uvedkommende, ikke burde tages med i Beregningen. 5, Andragende fra Gaardmand Christen Larsen af Høime om Eftergivelse af en ham idømt Mulct af 200 Rbd. til Amtsfattigkassen. Amtsraadet svarede, at det ikke ansaae sig beføiet til at eftergive de ved Domstolene idømte Mulcter, og at det efter de indhentede Oplysninger om, hvorledes det forholdt sig med denne Mulct, heller ikke fandt mindste Grund til at anbefale nogen Ansøgning om dennes Eftergivelse.