Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-06-27
Lollands Falsters N Tidende. Ste Redigeret, trykt og udgivet af W. F. Laub i Nykjøbing. Torsdagen den 27. Junii. No 74. Daniel O'Connell. (J Udtog efter Leben und Wirken O'Connells von E. A. Moriarti. Berlin 1844.) Hvo kjender ikke dette Navn, Det er Navnet paa en Mand, der ved sin blotte Aandskraft, ved sin mægtig Veltalenhed har opreist sig en Throne, der, om den end er bygget paa hans Undersaatters blot frivillige Underkastelse, dog beklæder sin Besidder med en meere virkelig despotisk Magt, end nogensomhelst af Guds Naade, arvelig Enevoldsherre kan rose sig af at have i sin Haand. Mange kunne eller ville i ham ikke see andet end en beregnende Demagog, der kun udmærker sig fra de sædvanlige Jndivider af de urolige Hoveders farlige Classe ved den større Snuhed og Udholdenhed, hvormed han forfølger sine personlige og uværdige Formaal; de noget mere mildt dømmende holde ham for et blot Redskab i Præsternes Haand, halv Patriot, halv Fanatiker, atter Andre, der nøiere kjende hans Løbebane, indrømme, at han er den dygtigste Sagfører for den britiske Skranke, at han er den meest practiske Folkeleder, og i mange Henseender har været en stor Velgjører mod sit Fædreland. Men han er meere end det, han er en stor Mand, en af sin Tidsalders største Mænd, som Efterverdenen med Beundring vil see op til! Jrlands Historie i de sidste 40 Aar er hans Historie, det har været hans Livs Opgave at frigjøre, at gjenføde sit ulykkelige Fædreland, og han har givet Verden det glorværdige Exempel, at en mægtig Revolution, der skaffer et Folk politisk Frihed kan udføres, uden at dertil udfordres Strømme, af Blod, alene ved lovlige Midler; det er ham at de catholske Jrlændere kunne takke for, at de nu ere indrømmede statsborgerlige Rettigheder lige med Englænderne, at de nu kunne sende deres selvvalgte Repræsentanter til det engelske Parlament. Hans Bestræbelser i de sidste Aar ere, som bekjendt, gaaede ud paa at faae Unionen opløst, d. v. s. at tilbagevinde for Jrland et selvstændig Parlament, saa at Jrlænderne fik Ret til at regjere og beskatte sig selv. Denne Bestræbelse er ikke lykkedes ham, Regjeringen har, og det af meget forklarlige Grunde, mødt den med den kraftigste Modstand, og O'Connells politiske Liv kan vel nu ansees at være endt, da han har maattet vandre i Fængsel paa 1 Aar og stille Caution for at afholde sig fra al politisk Virksomhed i 7 paafølgende, og da han allerede nu er 70 Aar, vil han vel neppe see Enden paa denne Periode. Han er født den 6te August 1774 i Casir eller Caserciveen, der ligger meget romantisk paa Sydvestkysten af Jrland i Grevskabet Kerry. Hans Fader, Morgan O'Connell, nedstammede fra Hovdingene for Clanen, (Stammen) Joragh, og han hidledede, ifølge Stammetavler, sin Herkomst fra en af Jrlands gamle Kongeslægter. Førend 1778 turde Catholikerne i Jrland ikke besidde fast Eiendom, og O'Connells Familie var derfor ligesom de andre catholske Godseiere bleven berøvet deres arvede Godser, men Faderen besad dog endnu som Forpagter en betydelig Landeiendom, som Dronning Elisabeth havde taget fra dens catholske Eier, og gavmildt skjenket til det protestantiske Universitet i Dublin. Daniel O'Connell var den ældste af 10 Børn, fire Sønner og sex Døttre, der alle, paa een nær, der døde i Aaret 1797 som Lieutenant paa St. Domingo, endnu leve. Hans andre Brødre, James og John, have aldrig taget selvvirksom Deel i politiske Bevægelser, men udelukkende befattet sig med at bestyre den dem af Faderen efterladte Eiendom. James gjaldt for den Dygtigste af Brødrene, og det er mærkeligt nok, at O'Connells egne Brødre have været de sidste i Jrland, som have villet troe paa hans Oprigtighed. Først da Alle vare enige om, at det var Afsindighed at forudsætte Forræderi eller Troløshed hos O'Connell, begyndte de at deele Folkets Ærbødighed for dets Fører. Sin første Opdragelse fik han af en catholsk Præst, ved Navn Murphy, siden blev han sendt, først til Dominikanerne i Rouen, og senere til Jesuiterne i St. Omer. Paa sidste Sted blev han til sit 20de Aar, og vendte i Aaret 1794 tilbage med den Beslutning at blive Sagfører, hvilken Løbebane først to Aar iforveien var bleven aabnet for Catholikerne, dog med store Jndskrænkninger. Han helligede sig sine Studeringer med den største Jver, ganske imod sine Landsmænds Vane, stod han Sommer og Vinter op om Morgenen Kl. 4, gjorde selv Jld paa, og havde allerede studeret i nogle Timer, naar den største Part af hans Landsmænd endnu neppe var vaagen. Ere hans Kundskaber derfor store, saa er dette ikke en Frugt af Jnspiration, men af Jernflid fra den tidlige Morgen til Midnat. Hans Opdragelse og Ophold i Frankrig maa have havt en mægtig Jndflydelse paa hans Aands Udvikling; den indtraf netop paa den Tid, da hiin mærkelige Revolution, som gav Verden et andet Udseende, forberedtes og brød ud, og han stod nær nok ved Optrinene for at blive bekjendt med de gruelige Følger af Anarchiet, medens dog tillige det ophøiede Skue af vældige Forandringer maatte afholde ham fra at blive en blot og har Tilbeder af det Gamle og Forsvundne. (Fortsættes).