Københavns Adresseavis, 1803-02-24
Tanker ved velædle, nu hos Gud salige Hr. Anton Neubrunner, forhen Garvermester i Kiøbenhavn, som hensov i Herren, den 7de Februarii i sin Alders 70 Aar. Paa den Godes Gravhøi ned Skue tause vi ham savne, Jorden moderlig omfavne Obag Død og Grav han seer Evighedens Glæder smile. Jordens Kummer er vi meer Evighedens Land er Hvile. Skiønt og ædelt var Hans Hierte Lige stort i Vel og Bee, Tanker om de svundne Dage Aldrig skal af Minde gaae Et jeg ønsker Dig tilbage. Ach men Støvet tie maae. Jorden gjemmer den dødelige Deel af Velædle br. Jacob Blischov Hjorth. Han har en sand Gudsfrygt uden Skrømt, ken oplyst Forstand uden Hovmod, et redeligt Hierte uden Forstillelse, sand Dyd uden Sminke; Han var en kierlig Fader, en troe Bistand hos sin Ægtefælle, velsindet mod sin Næste. Virksom i Handlinger udøvede Han som Christen sine Pligter, Gud forsøgte Hans Troe ved at paalægge Ham Sygdom, og tilsidst haard Sygdom; Han stred og leed sin Skabers Villie i Haab at nyde Livet, for igien at glæde den Veninde, som Himlen gav ham, til at være Hans Trøst i Livets Ubehageligheder. Men - gode Kone, det var ikke Skaberens Villie, at den retskafne Mand skulde leve, see din i Haabet lykkelige Nedkomst, som igien kunde oprette hvad de som Forældre søelte ved Tabet af den haabefulde Søn. Nu er de tilbage, forladt, og ene skal sørge for dig og faderløse Datter, hvilke begge alt for tidlig begræder Tabet af den beste Mand og Fader. Smelt Hierte hen i Veemods Taarer, Hans Tab, Hans Savn, og hvor det saarer, Hvor Hielp, hvor Trøst, hvor RaadseRetskafne Mand, hvis Værd vi kiendte, Hvis Hierte for saa mange brændte, Dig offre vi vor Graad! M.. h. Theehandler Hr. Torps Grav, den 23 Februarii. Hviil elskte Ven, hviil trygt i Gravens Giemme, J stille Roe, paagn op til SallighedsDin Vandel her, hist byder Dig forgemme De Godes Roe i gladest Evighed. Om end Dit Tab vi stedse her beklage, Om end vi savne Dig, som elsket Ven, Da er vor Trøst, at efter hine Dage Med Dig vi samles atter ømt igien. J Anledning af Hr. J. B. Hjorths Død den 10de Februar Frie ædle Mand, fra Verdens Kummer, Nyd her en roelig, salig Slummer, Fred hvile om Din Grav. Men du algode Gud og Fader, Send Trøst til dem han efterlader Du tog det Du dem gav. Styrk med Din Haand Hans unge Poder, Din Naade skiænk der gode Moder Hielp hende ved Din Haand. Let hendes Sind fra Sorgens Byrde, Du store gode Livets Hyrde! Bonder min svage Aand! v. K........P. J. B. A. B. . . . . . . Død. Af vores elskte, gode Peter er ei meer; Jeg Dine hørte saa, eensstemmig klage, Jeg saae dem alle græde ved Dit Leer, Men ei formaae at kalde Dig tilbage. Saa hvil da trygt i Gravens tause Giemme, Hos mig Dit Minde aldrig slettes ud; Dig gode, kiere Peter, kan jeg aldrig glemme, Jeg samles med Dig hist hos Godheds Gud. saa den 12 Febr. til den 19de dito 1802 re copulerede Par, fødte 55, døde 59, af følgende Sygdomme: Alderdom 6, Betændelsesfeber 1, Blodstyrtning 1, Brystsyge 11, Feber 1, Forraadnelsesseber 1, Gigt 1, Halsyge 2, Jndvortes Svaghed 1, Kighoste 1, Krampe 1, Mavepine 1, Nervesyge, nyeføde Slag 15, Slagflod 1, Svindsot 10, Trødske 1, Tænder 1, anmeldte Sygdomme 1. indk. udg. døde fødte. Friderichs Hospital Almindelig Hospital