Jyllandsposten, 1841-05-18
Jndsenderen har ikke læst meget af det, der er skrevet om den evang christ. Psalmebogs Mangler, men kun leilighedsviis truffet en og anden Daaddelpaa Prent, og hørt nogle af Andres Tale. Jeg er heller ikke saadan Kiender af den geistlige Poesie, at jeg med videnskabelige Grunde kan afgjøre noget for eller imod, hvorledes den bør være eller ikke være. Men jeg er saa bekiendt med Almuens Smag og dens Tarv, at jeg temmelig nøie veed, hvad der i den nævnte Henseende tjener til dens Fred; thi jeg har nu næsten i 64 Aar levet iblandt Almuen i fortroligt Forhold i fire forskjellige Sogne i flere Miles Afstand fra hinanden. Og da jeg selv daglig har brugt den evang christ. Pib. i 40 Aar, og havt den til Brug i Kirke og Skole i 28 Aar, og desuden fra min Barndom og Ungdom kjendt og brugt Kingos, Pontoppidans og Guldbergs Psalmebøger og flere, saa tør jeg haabe, at man dog tiltroer mig at kunne have nogen fornuftig Mening denne Sag angaaende, og at man tillader mig her offentlig at fremsætte den. Det jeg har hørt udsætte paa den evange christ. Psalmebog er: 1) at den ikke er dogmatisk nok. Men en Psalmebog behøver dog vel neppe at indeholde et heelt dogmatisk System for at opfylde sin Bestemmelse: Lov, Tak og Bøn. Fadervor indeholder kun liden Dogmatik, ei eengang de i vore Kirkebønner sædvanlige Lærdomme om Treenigheden, Jesu Fortjeneste og den Helligaands Bistand, og dog kaldtes Fadervor forhen: den allerbedste Bøn. De uomstødelige Grundsandheder i Religionen ere dog lagte til Grund for Psalmerne i deres forskjellige Afdelinger. Og i alt Fald er Almuen, endskjøndt den hænger fast ved visse Troeslærdomme, dog i Grunden Fornuftchristne (Nationalister) og ikke mystiske, hvor ikke hos en enkelt Person findes et naturligt Hang dertil, eller hvor man ikke, om jeg saaledes tør udtrykke mig, er bleven smittet. Dette kan man snart overtydes om, naar man kommer i Samtale med en og anden tænkende Bonde og Religionen; thi da hører man dem sige, (f. Ex. om det Hemmelige i Nadveren) at Ordene, det er mit Legeme, er jo vel efter vor Tro, men at man ellers skulde synes, at de Reformeertes Mening var den rigtige. 2) at dens Poesie er for simpel. Men dette er egentlig det, Almuen under; og det sees af Fortalen i Psalmebogen, at man ved dens Udgivelse bestræbte sig for at udbrede Lethed og Tydelighed over det Hele." Biskop Ramus siger ligeledes i Fortalen, til de af ham udgivne Psalmer: "at Almuen i Pfalmer elsker det Tydelige og Forstaaelige." Og dersom jeg tør slutte fra mig selv, saa har jeg aldrig kunne finde Opbyggelse i det høiere Poetiske, f. C.: Af Høiheden, oprunden er en Morgenstjerne klar og skier &c., eller iDen yndigste Rose er funden; men langt mere i TilJorden kom du blid og from, o Jesu Christ vor Herre, eller i Jeg kjender ham, som jeg har overgivet min hele Siel &c. Det var derfor og kun de Psalmer i de ældre Psalmebøger, der vare simple i Udtryk, Almuen brugte til Opbyggelse, f. Ex. Paa Gud alene . . Hvi vil du dig saa klage . . . . d. l. Vel har jeg seet en, for en Deel Aar siden udkommen, Udgave af Kingos Psalmebog, der havde et Motto, hvori der stod: "at i det, man skal føle stærkt ved, maa Tanken ikke være for tydelig udtrykt. Men dette synes mig at stride imod Erfaring, da man i ubehagelige Tilfælde søger ved en Jndklædning at forebygge de onde Følger, Tankens tydelige Udtryk vilde volde de Vedkommende. Og hvad gavner i alt Fald den Følelse, der ikke kan udvikle sig til Klarhed, Biskop Mynster siger derfor ogsaa: "Det er Tankens Klarhed, der giver Følelsen Sammenhold og Fasthed." Jøvrigt maa man vel betænke, naar Talen er om en ny Kirkepsalmebog, at det er især Almuen, til hvis Brug den skal være; og at derfor den Poesie, der er fattelig og opbyggelig for de mere Lærde, kan tvertimod være næsten ligesaa uforstaaelig for de mindre Oplyste, som de fordum brugelige latinske Psalmer vare det. (Fortsættes.) Bør Maifesten i Aar gaae af i Stilhed,