Aalborg Stiftstidende, 1828-01-05
Blandt de vigtigste Erhvervelser tæller man syv Slags Eeg, to Slags Nøddetræer, to Slags Piil, en ny Rose, og en i Europa ubekjendt Hindbærbusk. Bjergene vare især rige paa nye Planter. J den lavere Deel af Landet findes næsten samme Plantearter, som i Hindostann, dog gives der adskillige som ere af stor Vigtighed for Botaniken og Huusholdnings=Væsenet. Birmanernes Historie gaaer højt op i Tiden, og deres første Konge, som skal være kommen fra Jndien, paastaae de at have levet 543 Aar før Christi Fødsel. Først var Promo Hovedstaden, siden residerede Kongerne 1200 Aar i Pugan, derpaa i Sakaing- og 1361 forflyttedes Residentsen til Ava, som 1822. igjen er bleven Hovedstaden, efterat Umerapura nogen Tid har været det. Enhver af disse Forandringer, som ikke have havt anden Aarsag, end Magthavernes Luner, betegnes ved vidt udstrakte Ruiner, da Staderne ved Regentens Bortflyttelse mistede Næring og Friheder. Fra Rigets Stiftelse tælle Birmanerne 128 Konger. Om Pelyandri og Gynekrati. Det et noksom bekjendt, at den tyrkiske Sultan i sit Harem, under sorte Gildningers Bevogtning, holder en Mængde deilige Slavinder fængslede. Der gives næppe nogen, i den menneskelige Hjerne avlet, afsidig Jdee, som jo et eller andet Sted finder Anvendelse: og naar Man i et Land ei seer Andet, end Mænd med to, tre, fire, tolv, ja vel hundrede og tusinde Koner; saa finder Man igjen andensteds meget agtbare Damer, som ei lade sig nøie med færre end to, fire, otte, sexten o. fl. Mænd. Man høre kun hvad Lechenault fortæller derom i sin "kortfattede Reisebeskrivelse i Ostindien, som han nylig har forelæst Videnskabs=Academiet i Paris: "Jeg besøgte Nellygerry Bjergene, som, formedelst deres vanskelige Tilgang, hidtil have været lidet eller slet intet besøgte af Europæere, saa at Man følgelig ikkun har en meget ufuldstændig Kundskab om disse Egne og deres Beboere. De af Sidste, som beboe Toppen af disse Regioner, ansees som Landets Stammefolk. Blandt dem hersker en ganske egen Skik, der staaer i største Modsætning til de morgenlandske det lovligen tilladte Polvandri (naar en Kone har flere Mænd paa een Gang). Sædvanlig ægte tre, fire, eller flere Brødre, kun een Kone, om hvem de broderlig forliges. En Kone har her, ifølge Landets Love, foruden sine ordentlige Mænd, Ret til at begunstige een eller flere Elskere, som af de retmæssige Ægtemænd stedse behandles med Agtelse og Forekommenhed. J Almindelighed er denne Race meget smuk, saavel af Legemsbygning, som af Ansigtstræk. Samme Skik finder ogsaa Sted i det Jndre af Ceylon. Paa Malabarkysten (fortælles der i Melanges cites. 11 Bd., S. 271) have Fyrsterne og de Fornemme kun een Kone, som de ved alle mulige Midler søge at bevare for sig alene; med tvinge hende dertil, kunne de ikke; thi Lovene tillade her Konerne at have saa mange Mænd, som de ville. Hamilton forsikkrer imidlertid, at de dog maae nøies med et Dousin af Gangen. Naar en Kone tager sin første Mand, saa bygger han hende et Huus, som hun beboer med ham, saa længe indtil hun anskaffer sig to eller flere. J dette Tilfælde har enhver af Mændene Ret til, skifteviis at boe 10 Dage hos Konen, som han i den Tid maa underholde med Alt. Af dette Polyandri opstaaer slet ingen Uorden; men Ægteskabsløftet er heller ikke længere bindende, end man selv vil. Føder en Kone et Barn, saa erklærer hun hvem der er dets Fader, og beholder det saa længe, indtil det kan gaae og tale, hvorpaa det overleveres Faderen til videre Forsørgelse.