Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-12-15
(Corresp.) Kjøbenhavn, den 11te Decbr. (Corresp.) Kjøbenhavn, den 11te Decbr. forrige Vinter sammentraadte fire af Kjøbenhavns Universitets=Professorer, Conferentsraad Werlauff, Etatsraad Kolderup-Rosenvinge, Professor Larsen og Professor Velschouw, for at udarbeide en Fremstilling af Hertugdømmernes, navnlig Slesvigs (og maaskee alene Slesvigs, thi det vide vi ikke saa nøie) historiske og statsretlige Forhold til Danmark. Om det skeete frivillig, eller efter kongelig befaling, er os ubekjendt; dog troe vi næsten det Første. At nu saadant et Arbeide, maa behandles med stor Omhu, især under de nærværende Forhold, hvor hvert Ord vil blive klovet og drøftet og sigtet at skarptseende Modstandere, hvoraf desværre Størstedelen kun altformeget er besjælet af ond Villie, det indrømme vi gjerne og vi finde det i sin Orden, at de kjøbenhavnske Professorer ønske at levere et anderledes gedigent Arbeide, end den kongelige Commissions Betænkning, ifølge sin Natur- og Bestemmelse, maatte være, og end de kielske Professorers Critik af denne Betænkning var, der, foruden at være et aabenbart Partiskrift, kun altformeget har Præg af Hastværksarbeide; men der er nu snart forløben et Aar, siden Rygtet (og det er vist, at det var meere end et blot Rygte, fortalte om hine Mænds Sammentrædelse, og man har endnu ikke seet det Mindste til Frugten af deres Arbeide. At det hele Arbeide skulde være lagt tilside, kunne vi ikke troe, og vi have endog Anledning til at antage det Modsatte; Forsinkelsen maa vel meest tilskrives Arbeidets Omfang og Beskaffenhed, den commissionale Sammensætning af Forfatterne, og andre tilfældige Omstændigheder, ikke at tale om, at det kan være en Følge af god Politik. Det er i denne Kunst, at Slesvig-Holstenerne ere os langt overlegne, og vi kunne lære meget af dem i saa Henseende. At de kielske Professorers Critik af Commissions=Betænkningen blev et Hastværksarbeide, var ingenlunde fordi Falck, Waitz & Comp. nok kunde have leveret den bedre; men fordi, at Hovedsagen var, at den kom inden den slesvigske Stænderforsamling traadte sammen, og medens den hele Sag endnu paa den meest levende Maade beskjæftigede Europas, og navnlig Tydsklands Opmærksomhed. Var Critiken f. Ex. først kommen iaar, vilde den ikke have gjort den halve Virkning, og ikke faaet Tiendeparten af de Læsere, som den fik i 1846. Saaledes tør det ogsaa antages, at hvis de kjøbenhavnske Professorers Arbeide kom nu, vilde det rimeligviis blive saagodtsom ubemærket; kommer det derimod en Maanedstid førende Stændernes Samling, saa vil det gjøre sin Virkning. Hermed mene vi slet ikke, at det vil omvende nogen Slesvigholstener, eller overhovedet nogen tydsk Professor; men det vil blive læst med Jnteresse af det danske Folk; det vil styrke det i Overbeviisningen om dets retfærdige Sag, derved give det Kraft og Udholdenhed, og maaskee ogsaa kalde Regjeringen til Handling, naar den erfarer, at det er Folkets og dets Repræsentanters alvorlige Villie, at den Sag bør bringes til endelig Afgjørelse, medens det er Tid, og ikke skydes ud i et uvist Fjerne, hvor maaskee Europa langt mindre end nu kunde være villig til at høre Retfærdighedens Stemme. At Skriftet iøvrigt samtidig bør udkomme paa Dansk, Tydsk og Fransk, ansee vi for saa nødvendigt, at det maa følge af sig selv.