Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-11-21
Indenlandske Efterretninger Den af Dhrr. Advokat Blaunfeldt, Kommander Dahlerup, Oberstl. Fibiger samt Prof. Sommer og Stein udstedte Adresse til Rigsforsamlingen, lyder saaledes: "Til den danske Rigsforsamling. J et Øjeblik, hvor Fædrelandet er i øiensynlig Fare og trues med Sønderlemmelse og Undergang, vender den danske Nation sig til Eder, danske Rigsdagsmænd, for igjennem Eder som det lovlige Organ at bringe dens Ønsker og Villie for vor elskede Konge, Landets retmæssige Herre og Beskytter. - En svær Uro har bemægtiget sig hele Nationen; thi medens den ene Maaned hengaaer efter den anden, hvori en Deel af det ældgamle Danmark befinder sig i Fjendens og Oprørets Vold, see vi ikke at der træffes virksomme Foranstaltninger til Landets fremtidige hurtige Frelse, endskjøndt vi see vore Fjender ruste sig med Kraft. Med Føje tør vi vistnok ansee Slesvig som en Deel af Danmark, væsentlig for det danske Riges fremtidige Bestaaen saavel i politisk, som i national og merkantil Henseende; vi ansee dette Slesvig som en saa væsentlig Deel af Danmark, at vi maae betragte dets Adskillelse fra de øvrige Dele af Danmark for en Sønderlemmelse af Riget, der vilde føre til dettes fuldstændige Opløsning. – Vi see denne Deel af Danmark, paa Øerne Als og Æro nær, i Fjendens og Oprørets Vold, og vi tage vist ikke feil, naar ve formode, at disse, og især Øen Als svæve i Far for en Overrumpling af vore Fjender, disse Øer, hvis Beboere indtil den Dag i Dag saa mønsterværdigt have vedligeholdt Rolighed og Orden, og bevaret deres Troskab til Kongen af Danmark og den danske Krone. - Vi ansee Øen Als, og vist med Ret, som Danmarks Bolværk, og som det farligste Punkt for Fjendens Flanke, naar han staaer midt i Slesvig, og for hans Ryg, naar han rykker mod Nord; vi mene, at Als bør ansees for Danmark vigtigste Fæstning, for Nøglen til Slesvig, naar Krigen skal fornyes. Denne Ø trues med en Overrumpling; i Fjendens Haand vilde den blive en for Danmark farlig Militær-Position, en Position, som, engang tabt, kun med meget store Opoffrelser kunde vindes tilbage. - Med Glæde have vi erfaret, at Regeringen har besluttet at sende to Krigsdampskibe til Alssund, og tillige at hjempermittere til Als og Ærø de i Hæren staaende fødte Alsinger og Ærøer, men, danske Rigsdagsmænd, dette er ikke tilstrækkeligt til Øernes Beskyttelse mod et Overfald, især naar i Vinterens Løb Krigskibene gjordes brugbare formedelst Jsen og denne lagde en Bro for Fjenden; thi da vilde ikke alene Øerne, men tillige Krigskibene være udsatte for Fare. Kun en tilstrækkelig Militær styrke paa selve Øerne betrygger dem, og denne Betryggelse kan ikke ansees for et Brud paa Vaabenstilstanden, thi denne er af den ny konstituerede Regering for Hertugdømmerne aldeles ikke bleven respekteret og existerer ikke; og da nu den civile Administration over Øerne Als og Ærø ved Kancellireskript af 24. October d. A. er unddragen den nye Regering, saa kan der ikke være noget imod at ogsaa den militære bliver det; desuden er disse Øers Betryggelse mod Overrumpling ligefrem en hellig Pligt for den danske Nation. – Saa piinlig end den afsluttede Vaabenstilstand tynger paa hele Nationen, og især paa de troe dansksindede Slesvigere, saa ønske vi dog ikke, at Krigen derfor øjeblikkeligt skulde fornyes, naar derved et altfor tungt Ansvar skulde falde paa Regeringen. - Men, danske Rigsdagsmænd, vi ansee det udeelte Slesvigs uadskillelige Forbindelse med Danmark for et Livspørgsmaal for vort Fædreland, og vi erklære: at det er vor jernfaste Villie at ikke en Fodsbred af dette Slesvig maa skilles fra det danske Rige, før vi forgiæves have kjæmpet til det yderste, og at der ikke maa underhandles om Fred paa andet Grundlag end dette. Siig dette til vor folkelige elskede Konge! For dette Maal ville vil vil hele Nationen offre Liv og Blod, Gods og Formue; det Ansvar, ikke paa det Bestemteste at have udtalt denne vor Villie, vilde være for tungt for og at bære; vi vilde see os vanærede i vor Efterslægts Øine, vi vilde see Danmarks Ære skjændet. - Vi bede Eder, danske Rigsdagsmænd, at bære Omsorg for, at der ved Vaabenstilstandens Udløb ikke alene staae 60,000 Mand velexercerede kampfærdige Tropper til Disposition, men at ogsaa en velorganiseret og bevæbnet Landstorm i dens videste Omfang er tilstæde for at værne om Landets og Nationens Ære og Ret, og at tillige den danske Søstyrke sættes saaledes istand, at Krigen saavel tillands som tilvands kan føres med Nationens hele Kraft. - Endelig ønske og bede vi, at denne Nationens faste og urokkelige Villie i et høitideligt Manifest maa vorde udtalt for hele Europa. – Komme J, danske Rigsdagsmænd, til den Overbevisning, at Ministrene, være sig de nuværende eller nye tiltrædende, have Villie, Dygtighed og Kraft til at udføre denne Nationens Villie, saa styrker dem med alle de Midler som staae til Eders Raadighed, og vi slutte os her, med Glæde til Eder, men skulde J derimod finde, at de ikke ere i Besiddelse af disse Egenskaber, saa bede Hs. Mai Kongen om at beskikke saadanne Mænd til Landets Styrelse, som ere den her stillede Opgave vorne. - Vor Tillid til Eder, danske Rigsdagsmænd, er stor, vi lægge Nationens Skjæbne i Eders Hænder. Gud give vor gode Konge, Eder og Regeringen Kraft og Visdom til at hævde Nationens Ære og Danmarks Ret. - Nærværende Adresse til Rigsforsamlingen er affattet i en Form, der gjør den skikket til at komme under Discussion i Forsamlingen, ifølge de i denne Anledning nyligen vedtagne Regler, og den er bestemt til at blive en Villiesyttring af hele det samlede Folk. Som en Følge heraf er den udbredt over hele Riget. (Denne Addresse ligger til Underskrivt her i Ribe paa de i f. Av angivne Steder.) Velunderrettede ville med Bestemthed vide, at der fra Ruslands Keiser er indsendt til Centralmagten i Frankfurt en Note, som, efterat have omtalt at Danmark i eet og alt har opfyldt Vaabenstilstanden, nu ogsaa forlanger at den i alle Punkter skal exeqveres af Tydskland og af den indstallerede Regering. Der tilføies endog, at Noten gaaer ind paa de forskjellige Enkeltheder af Vaabenstilstanden, der ikke fra Slesvigholstenernes Side ere blevne opfyldte, samt ender med en Forsikkring om at ville fremtvinge dens Opfyldelse med Magt. Hvorvidt denne Efterretning er sand, ville vi lade staae hen, hvad der imidlertid synes at tale derfor, er den Forandring Sagerne synes at ville tage i Europa og som meget vel motiverer et saadant, idetmindste for vort Vedkommende, i rette Tid sagt Herskerord. Jmidlertid bør man sikkert ikke sætte hele sin Lid til slige Efterretninger; man vil jo vide, at de i Rigsdagens hemmelige Møder givne Oplysninger tilfulde have viist, hvor lidet man tør vugge sig i Jllusioner om Stomagternes gunstige Stemning. (Flp.)