Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-09-08
Ogsaa har man det Haab, at en Udsoning skal blive tilveiebragt, som kan have Freden tilfølge, ved den Preussiske General von Müffling, som vel har været upasselig; men dog allerede har havt en Conference med Rets-Effendi, og som skal have overleveret en Deklaration fra det Preussiske Hof. - Tropper ere afsendte til Karaburnu og Seraskiren har selv flere Gange begivet sig dertil fordi man tryg ter for at Russerne ville giøre en Landgang paa dette Punkt. – Et Russisk Dampskib har sonde ret Jndløbet til Bosphorus. - Flere paalidelige Efterretninger fra Constantinopel foruden disse og den allerede anførte, at Russerne have besat Kirkilise, har man ikke; men allehaande Rygter fra denne Stad ere udbredte fra andre Punkter, saaledes fra Paris om, at de Asiatiske Tropper skulle føre sig saa slet op i Adrianopel, at Jndvaanerne selv længes efter Russerne. – J den Nürnbergske Correspondent læses en Skrivelse fra en Græsk Kiøbmand, som skal have forladt Constantinopel den 2den August, hvori det hedder, at der hersker en stor Uroelighed imellem Jndvaanerne i denne Stad, at de sværme omkring paa Gaderne og raabe lydelig paa Forræderie; at de gamle Folk tilbringe deres Tid i Moscheerne for at bede, at Sultanen vil selv stille sig i Spidsen for Tropperne, at han skal have tilbudt Storbrittannien store Opoffrelser, hvoriblandt flere Øer i Archipelet og selv Candia, naar den vil understøtte Porten. Denne Kiøbmand meener, at det kan blive vanskeligt nok at indtage Constantinopel ved Jndvaanernes Fanatisme, som, naar den bringes til Fortvivlelse, kan selv indgyde Svage nye Kræfter. Derimod hedder det i andre Efterretninger, at Sultanen ikke vil exponere sin Hovedstad for at opbrændes af Congreviske Raketter, men hellere i Tide forlade den. - Det Engelske Blad Standard siger, at man ikke maae forundre sig over den Bestyrtelse, som hersker i Constantinopel, da det ikke er nogen Hemmelighed længere, at Russerne ville snart rykke ind i Staden. - Det Engelske Blad Coureren meddeler en Skrivelse fra en Engelsk Officeer, som tiener ved det Tyrkiske Artillerie af følgende Jndhold: Dette Corps, ved hvilket alle Officerene ere Europæere, og som var det meest disciplinerede ved den hele Tyrkiske Armee og som blev stillet i Spidsen, for at beskytte Hovedstaden, er ikke mere til. Uden Fægtning og uden at have seet Fienden, har det opløst sig af sig selv ved den første Efterretning om den Tyrkiske Armees Nederlag; Soldaterne giorde Oprør imod deres Officere, udplyndrede dem og lob deres Vei. Overalt hvor en Russisk Soldat lader sig see, tager et heelt Detaschement Flugten, og de Angribendes Marsch gaaer fremad uden Blodsudgydelse og uden Modstand. Coureren tilføier til denne Beretning følgende Ord: at Freden vil blive foreskreven i Constantinopel, eller hellere hvor denne Stad har staaet, er nu en afgjort Sag. At denne Fred vil blive ganske forskiellig fra Traktaten i Akierman kunne vi ligeledes forsikkre; men at Roe ligheden i Europa vil blive forstyrret ved Begivenhederne i Østen, og at Krigens Elendighed vil blive udbredet over de civiliserede Nationer, er en Formodning, som vi ikke deeltage og som efter vor Mening ikke er at befrygte. – Denne Yttring giør den Efterretning usandsynlig, som det Fran ste Blad Messager har udbredet: at de fire Engelske Orlogskibe, som ligge seilklare i Portsmouth, skulle være bestemte til Sundet for at forhindre den Russiske Flaade fra at udløbe. – Bladet Globe vil vide, at Hertugen af Vellington skal have sagt, at naar Sultanen vil være egensindig, saa kommer han selv til at lide under Følgerne deraf. Til denne Fortælling passer nu slet ikke et Eventyr, som fortælles i den Nürnberske Correspondent, hvori det hedder, at den Preussiske Gesandt ved det Engelske Hof, von Bülow, skal have havt en Samtale med Hertugen af Vellington, hvori hiin skal have overleveret denne Depescher fra sit Hof, som indeholdt en Formanning til det Engelske Hof, for at stemme til Fred og Enighed; men at Hertugen af Vellington skulde i den Anledning have udeladt sig saa heftigt imod Rusland, at den Preussiske Gesandt vilde strax afreise og kun med Møie blev overtalt til at forblive i London. Til Dagsrygterne kan man ogsaa regne, at der fortælles i Paris, at der skulde finde en Spænding Sted imellem England og Østerrige, fordi den første Magt viser en Hengivenhed for Rusland, som skulde være en Følge deels af Russernes Seiervindinger og deels af, at det Østerrigske Cabinet havde erfaret, at det Engelske Cabinet havde indladt sig i Underhandlinger uden at det Østerrigske skulde have erfaret noget derom. - At der ere meget vigtige Underhandlinger i Værk er begribeligt og bestyrkes tillige ved den Mængde Russiske Courere, som idelig passere igiennem Berlin i alle Retninger. – Den Beretning om Politikens nærværende Tilstand, som fortiener den meeste Opmærksomhed, er en Skrivelse fra England af 12te August, som læses i Allgemeine Zeitung, hvori det hedder, at man taler der meget om en Note, som det Russiske Cabinet skal den 28de Julii have ladet overlevere til det Engelske, og hvori den Russiske Keiser har givet sin Beslutning tilkiende at ville forfølge Krigen imod Porten til det yderste (a outrance), dersom den vedbliver sit nærværende System, uagtet alle Forsøg paa at bringe den til Eftergivenhed. Under saadanne Omstændigheder bliver den Franske Ministerforandring holdet for en lykkelig Begivenhed. (Den fandt som bekjendt Sted den 8de August, og kunde let have været en Følge af en saadan Deklaration) da man er ganske overbeviist om, at Fyrsten af Polignak fuldkommen erkiender Nødvendigheden af, at Frankerige forbinder sig nøie med England saasnart Ruslands Overvægt kunde blive farlig for Europas Rolighed. Det hedder: at Lord Heytesbury og Hertugen af Mortemart have faaet ligelydende Jnstructioner med Hensyn til den Russiske Deklaration af 28de Juli, og at den Engelske Gesandt i Berlin har faaet Ordre til at meddeele det Preussiske Cabinet det Brittiskes Meninger og Krigen i Orienten. (Heraf kan nu godt forklares den Efterretning, som man nyelig har havt fra det Preussiske om den store Crisis som finder Sted i Europa (see No. 71 i dette Blad Pag. 11131. Naar den Franske Minist rialforandring ikke var forefaldet, saa havde man havt al Grund til at troe, at den fornødne Aftale var i Forveien gjort imellem Magterne om hvad der kunde møde og til en almindelig Beroligelse. Men selv den overvættes høitidelige Maade hvorpaa den Persiske Prins modtages i Rusland, seer ud som en politisk Demonstration, der røber en Crisis, og som peger hen til nye Alliancer og store Foretagender.)Man har faaet Efterretning om i London, at Don Miguels Eskadre har den 11te August giort Landgang ved Praya paa