Berlingske Tidende, 1774-05-01
Den Engelske Kiøbmand var ikke fornøyet hermed, og gjorde alle Slags Bevægelser, for deels at tilintetgiøre denne Act, deels siden at udvirke dens Ophævelse, men forgieves. Saadant var ey at undre over; thi han havde til den Tid havt langt lettere Fragter hos de Hollandske Skippere, end den Engelske Rheder og Skipper nu foreskrev ham. Hans Vahre kan ham nu ved den forhøyede Fragt dyrere at staae, og man kan let slutte, at mangen Kiøbmand i den Udenlandske Han deel ikke meere kunde holde Priis og maatte nedlægge sin Handtering. Men Nationen vandt i Almindelighed overmaade meget derved, og al Undersleb, hvorved andre Nationer havde kundet indsnige sig, blev ved forommeldte 3de strenge Vilkoforebygget. - Holland fandt derimod intet andet Raad end at foretage en Krig til Søes mod Engeland, i det Haab, at aftvinge Crommel en Fred, hvorudi han skulle beqvemme sig til, at ophæve denne Act. Men denne Krig faldt meget ulykkelig ud; thi deels havde Engeland sin ulykkelige Kong Carl at takke for en Søemagt, hvis Skibe mestendeels vare stærkere end de Hollandske, saa at disses Admiraler med al deres Tapperhed ikke kunde holde Stand mod de svære Engelske Skibe, deels var det naturligt, at den i Fragtfart stærkere Nation tabte ulige meere ved Caperie end dens Modstandere, hvis Skibsfart, først begyndte at voxe og tiltage; kort sagt: Freden blev i Aaret 1654 sluttet under saadanne Omstændigheder, at man ikke engang torde melde om denne Actes Ophævelse. Dette er den Tidspunkt, hvorfra den Hollandske Skibsfart aftog, og den Engelske tiltog. - Udi Aaret 1660 besteeg Carl den 11 igien sin Faders Throne. Hans Had mod Hollænderne kunde ikke tilgive dem det, at de efter hiin ulykkelige Krig havde maattet vise ham ud af Landet; da han gierne tilgav Frankerig, at den Aaret derpaa havde gjort det samme af forekommende Hengivenhed mod Crommel, hvis Alliance den behøvede mod Spanierne. Det var derfor een af hans første Handlinger, at han i sit første Parlement 1660 den 25 April ikke allene bekræftede, men og udvidede forommeldte Act. Den maatte bekræftes, saasom det Commelske Parlements=Acter mistede under den nye Regiering al Lovens Kraft. Men han udvidede den og ved nogle, Hollænderne især skadelige Tillæg, fornemmelig dette: at ingen uden Jndfødde, eller naturaliserede Engelænder, skulle i de Engelske Havne have Frihed til, under Nav af en Factor eller Agent at handle, og derfra at drive Seylads. Derved var og Hollænderne betaget den Fordeel, som de siden 1651 havde benyttet sig af, da deres Kiøbmænd forenede sig med particulaire Engelændere, og under Navn af deres Fat torer dreve Handelen paa og fra Colonierne. Disse hidtil ommeldte Acter angik allene Engeland og dens Colonier tilligemed Jeland, saalænge Engeland og Skotland havde hver for sig sine Parlementer. Men i Aaret 1661 forfattede og det Skot landske Parlement een næsten i alle Stykker ligelydende Act. Jeg vilde komme for langt bort fra mit Hoved Øyemerke, dersom jeg vidtløftig ville anføre de Udvidelser og nærmere Bestemmelser, som i de senere Parlementer især i Aarene 1663. 1672, 1675, 1685 og 1696 ere føyede til denne Act udi de Tilfælde, paa hvilke man ved dens første Indretning ikke havde tænkt. Af de foranførte Hovedpunkter kan alle de, som nogenledes ere i Stand til at dømme om Søefartens Drift, let indsee, hvorledes den Engelske Skibsfarts og Handlings Gestalt derved maatte blive gandske forandret, thi 1) Kunde nu intet fremmed Skib, endog naar det med sit Lands Produkter foer paa Engeland, finde nogen Retour Fragt i Engelske Havne. Følgelig maatte disse Nationer i de fleste Tilfælde heller lade deres egne Produkter i Engelske Skibe, thi deres egne Skibe fik ikkun een Reyse betalt, og maatte altsaa have meere for en Fragt paa Engeland end et Engelsk Skib, som med Engelske Vahre allerede havde fortient sin Hid=Fragt. De kunde derfor i alle Fragter paa Engeland holde Priis, endog med de Nationers Skibe, hos hvilke Skibsbyggerie og Skibsfart vare langt lettere i Priis. 2) Engeland fortiente fra den Tid af Fragten af alle de Vahre, som det behøvede fra de Nationer, som enten selv ikke agtede Skibsfarten, eller ikke boede tæt ved Søekanten, og maatte lade deres Produkter udføre ved en anden Nation. Saaledes torde for Exempel fra den Tid af intet Hollandsk Skib føre Vine, eller andre Produkter fra det Vestlige Tydske land til Engeland, endog naar den Hollandske Kiøbmand allerede havde tilkiøbt sig samme. De svære Produkter i Østersøen, hvorpaa var saa stor Fragt at fortiene, gik ligeledes mestendeels derhen i Engelske Skibe, i det mindste torde ingen Hollænder føre samme Directe til Engeland. 3) Den Fordeel faldt og bort for Holland og andre Nationer, som bygte deres Skibe lettere, og som dreve dette Skibsbyggerie som en Handtering, at de havde kundet sælge de res Skibe til Engeland. 4) Engelands Handel med sine Colonier kom nu derved gandske i sin rette Gang, saa at Engeland allene ombyttede sine Vahre med dem. 5) Da nu den Engelske Skibsfart herved udbredte sig saa meget, og Engeland gjorde det saa vanskeligt og skadeligt for andre Nationer, at tilføre sig deres Vahre, og endnu mindre tillod dem at hente Engelske Vahre med egne Skibe fra Landet, saa maatte Handelens Gang endog derved meget forandre sig. De udenlandske Commissioner paa Engeland kunde ikke meere blive i den forrige Gang, men Engeland oprettede i alle store Søestæder deres Comtoirer, til hvilke de adresserede deres Skibe og Ladninger. Paa denne Maade erlangte Engeland paa eengang næsten i Henseende til hele Europa alle de Fordele, som det i de forrige Tider med saa stor Møye og Modstand havde søgt ved sine Avanturier Kiøbmænd at tilbringe sig i Nederlandene og i Tydskland. Kort sagt: den Engelske Handling var næsten i alle dens Grene en activ Handling. Jmidlertid bleve dog i de næstfølgende Aar nogle Guustbeviisninger til enkelte Staters Fordeel som Undtagelser bevilgede. Jeg vil her anføre dem som ere mig bekiendte, uden at give denne Fortegnelse ud for fuldstændig. 1) De fornemste Hansee Stæder, Lybek, Bremen, Hamborg og Danzig erlangte allerede i Aaret 1661 ved Kongelige Special=Acter Befrielse fra Navigations Acten. Den Act for Hamborg, som først af alle havde meldt sig i October 1660, er underskreven den 25 Julii, den for for Lybek den 10 August, og den for Bremen den 18 Sept. 1661. Paa den Danzigerne meddeelte, finder jeg ikke Underskriv nings Dagen antegnet. Disse Acter ere næsten alle ligelydende, og indeholder til Hovedvilkor, at Skibene skal tilhøre disse Stæders Jndvaanere som en Eiendom. Skibsfarten paa alle det Engelske Scepter underlagte Stater, og altsaa tillige paa Colonierne, saasom der ikke meldes om dem, er ogsaa uden Undtagelse tilladt. Lybek allene havde deputeret sin Syndicum Benkel til London, de andre Stæder havde ikkun skriftlig ansøgt derom. Desuagtet havde denne Stad det Vanheld, at Kongen strax Aaret derpaa igien ophævede den givne Tilladelse. Andersen anfører af denne Act, hvilken jeg ikke som hine i de Engelske Statutes at large har seet, Kongens Ord at være: han er ved falske Forestillinger (through Misinformation) bleven bedraget. Den rette Aarsag var formodentlig denne: Det var en Hoved Hensigt og tillige den nærmeste Virkning af Navigations=Acten, at Engeland satte sig i Besiddelse af Skibsfarten i Østersøen. Derudi kunde nu Bremen og Hamborg ikke let giøre samme noget Indgreb, men Lybek kunde desmere giøre det, og skulle vist, da ingen store Fragter kunde gaae fra Lybek til Engeland have søgt sin Fordeel ved Fragter fra andre Havne i Østersøen. Den Kongelige Act gav Lybekkerne udtrykkelig Frihed til at fare paa Engeland, med Vahre fra Norge, Sverrig, Liefland og de øvrige Havne i Østersøen. Her maatte det nu snart vise sig, at Engelænderne ingen Regning kunde holde mod Lybekkerne i Fragt farten fra Østersøen, og at Navigations=Actens Hensigt ved den Bevilling, som var givet denne Stad allene, mestendeels var tilintetgjort. Syndicus Benkel har altsaa søgt og erlanget en alt for vidt udstrakt Frihed, som Kongen desaarsag snart fortrød. Derimod var Hamborg og Bremen allene forundt Frihed paa Fragten af saadanne Vahre, som bleve til Lands eller Søes bragte til deres Hevne, men aldeles ikke tilladt at søge i andre Havne Fragt paa Engeland. Jeg veed ikke om denne Tildragelse har giøre Hamborg frygtsom for, at ligesaadant maatte vederfares dem. Nok er det den sendte strax derefter sin Raadmand Westermann, til Lønden, som under 1 Junii 1663 udvirkede en omstænde. ligere Bekræftelse paa alle Bevillinger. Viist nok er Hamborgs Søefart paa Engelland nu mestendeels indskrænket til London; men, saavidt jeg veed, ikke ved senere Acter som idskænkte hine, men allene formedelst Handelens øvrige Omstændigheder, som ey giver nogen tilstrekkelig Fragt for en Hamborgsk Skib paa og fra de mindre Engelske Søestæder. Jser trykkes denne Fart ved de Fortrin i Told for den Engelske Befragter, som ved hiin Bevilling aldeles ikke ere ophævede.