Berlingske Tidende, 1836-08-02
London, den 26de Juli. – Først i Gaar kom det i Underhuset til Debatte over den engelske Kirke Bill, der oprindeligt var fastsat til den 22de Juli, men som var blevet forberedt ved den allerede omtalte Forsamling af Husets ministerielle Medlemmer. J hiin Forsamling havde en betydelig Menings-Forskjellighed aabenbaret sig mellem det radicale Parti og Ministeriet, idet hiint Medlemmer trængte paa større Reformer, navnlig paa en videre udført, ligelig Fordelig i Kirke-Jndtægterne blandt Geistligheden, medens Mistrene erklærede den af dem fremlagte Bill for tilfredsstillende for Øjeblikket, en Erklæring, som O'Connell istemmede. Uagtet hiin MeningsForskjellighed, syntes dog Billens Antagelse saa meget meer sikkret, som man vidste, at ogsaa Torterne vare stemte for samme, og det maatte derfor være meget paafaldende, at der den 22de, da Billen hørte til Dagens Orden, ikke indfandt sig det behørige Antal Medlemmer, der var nødvendigt til Beslutningers Affattelse, en Omstændighed, som Ministeriet bestandig kan forebygge. Da Taleren ikke er berettiget til uden Husets Tilladelse, at udsætte Møderne længer en 24 Timer, bestemtes Mødet til den 23de, skjøndt Huset ellers ikke pleier at komme sammen om Løverdagen. Tory-Bladene have ikke udlagt alle hine Omstændigheder paa nogen for Ministeriet gunstig Maade. "Morning Post, "Times" og "Standard paastaae, at det i Forsamlingen hos Lord John, Russell er kommet til en meget meer levende Ordvexel, end de ministerielle Blade ville tilstaae; man havde befrygtet et formeligt Schisma blandt det ministerielle Parti, Lord John Russell havde truet med Ministeriets Fratrædelse og blot for at han ikke skulde blive nødt til at iværksætte sin Trudsel, havde Ministrene vidst at indrette det saaledes, at Underhuset ikke var fuldtalligt den 22de. Alt beviser imidlertid, at de ministerielle Blade have Ret, naar de paastaae, at Ministrene, langt fra at ville undgaae en Discussion over billen, have været meget ærgerlige over, at Husets Møde maatte opsættes. J Løverdags Mødet, der kun holdtes for Formens Skyld, blev Discussionen over Kirkebillen opsat til i Gaar, og i Mødet i Gaar gjorde Lord John Russell det Forslag, at adskille de foreliggende Kirkebiller, og strax at læse den engelske (der angaaer Kirkens almindelige Forhold og Bispedømmernes Jnddeeling for tredie Gang; men derimod indtil videre at udsætte den Bill, der angaaer Decanaterne og Capitlet. Lord John Russell grundede dette Forslag derpaa, at han kun med Hensyn til den første Bill kunde regne paa tilstrækkelig Overeenstemmelse, hvorimod den sidste, paa Grund af den Opposition, der nylig havde viist sig fra flere Sider, ikke vilde kunne sættes igjennem uden en foregaaende vidtløftig Discussion, hvilken dog Sessionens forestaaende Slutning ikke længer tillod. Denne Opposition beskrev han nu som hidrørende tildeels fra Geistligheden, der befrygtede et Jndgreb i velerhvervede Rettigheder, deels fra dem (Radicale og Dissentere, der erklære det for ønskeligt, at Jndtægterne af de inddragne Sinecurer anvendes til Bestridelsen af Kirkeskatterne, hvilke som bekjendt, nu hvile, ligesaavel paa Dissenterne som paa Medlemmerne af den herskende Kirke. Efterat Lord John Russell havde endt sin Forklaring, skred man til Discussion over Kirkebillen. Hr. Hume erklærede nu, at han, skjøndt aldeles af den Mening, ingenlunde at burde sætte Ministrene i Forlegenhed ved en plagende Opposition, da Landets, og navnlig Jrlands vigtigste Jnteresser derved kom i Fare, dog ansaae det for nødvendigt, paa den muligst bestemte Maade ved denne Lejlighed at lægge sin mindstridende Anskuelse for Dagen, og derfor at burde paastaae Afstemning. Efter nogen Frem- og Tilbagesnakken foretoges ogsaa denne, og Udfaldet blev: 175 Stemmer for og 44 Stemmer mod Billens tredie Læsning, hvilken altsaa blev antaget.