Ribe Stifts Adresseaviser, 1797-04-14
Endnu en anden gang havde Herr Witt et Besøg af en ung Begynder, Herr Wills; denne vilde laane Penge af ham til en lille Spekulation. - Meget vil der ikke komme ud af, sagde han, det seer jeg i Forveien; men det falder mig nu saa af sig selv i Hænderne, og da vil jeg dog tage det med. Denne Indgang var slet ikke efter Herr WittsSmag. - Og hvor meget, mener han da vel, kiere Herr Wills, at han behøver, - Aar ikke meget i Hundrede Rixdaler omtrent. Naar det ikke er meere; dem vil jeg give ham Meget gjerne Og paa der han seer, at jeg vil ham vel, vil jeg endnu oven i Kiøbet give ham noget andet, som, imellem Brødre, er sine Tusinde Daler, værd. Han kan blive riig herved. Men hvorledes, kiere Herr Witt, Oven i Kiøbet Det er intet. Det er bare en lille Historie. - Jeg havde her i min Ungdom en Viinhandler til Naboe, en suurrig lille Mand, som hedte Herr Grell: Den me havde vænnet sig til een eneste Tallemaade, som tilsidst jagede ham ud af Porten. Er det mueligt? – Og den Talemaade var - Naar man spurgde ham engang, Hvorledes gaaer det Herr Grell, hvad har De vundet ved Handelens Smaaeting, sagde han da : Et halvhundrede Rixdaler omtrent. Hvad vil det sige. - Eller naar man sagde til ham: Nu Herr Grell, De har jo ogsaa gabt ved denne Bankerot? – Af, sagde han da igjen det er ikke værd at tale om. En Ubetydelighed af en 4 a 500 Rixdaler. - Han saa i smukke Omstændigheder denne Mand; men som sagt Denne eneste fordømte Talemaade kastede ham glat ud af Sadelen. Hun maatte søge Porten. - Hvor meget var det endnu Hr. Willø, han vilde laane: Jeg - jeg bad om hundrede Rixdaler, kiere Her Witt. Ja rigtig! Min Hukommelse begynder at blive mig utroe. - Men jeg havde der endnu en anden Naboe, det var Kornhandleren, Herr Tomm; denne byggede, formedelst en anden Talemaade det hele store Huus, tilligemed Baghuus og Pakhuus. - Hvad synes ham derom. Et for Himlens Skyld, Den Tallemaade gad jeg vide. - Den hedte, Naar man spurgde ham, hvorledes staaer det sig Herr Tomm, hvad har De fortient ved Handelen; At mange Penge, saade han, mange Penge, Og da saar man ret, at hans Hierte hoppede af Glæde ;- heke hundrede Rixdaler, – Eller naar man spurede ham, hvad fattes Dem, hvorfor saa fortrædelig HerTomm. - Ak! sagde han saa; jeg har tabt mange mange Penge i Vel et halvhundrede Rixdaler. - Han havde begyndt med lidet, denne Mand; men, som sagt, det hele store Huus byggede han, med Bagbygningen og Pakhuset til. - Nu Herr Wille, hvilken Talle maade behager ham nu meest I det forskaaer sig af sig selv; den sidste Men - saa ganske efter mit Hovede var han dog ikke heller denne Hr. Tomm. Thi han sagde og mange Penge, naar han gav en Fattig noget, eller betalte noget til Øvrigheden, og da havde han gjerne kundes sige, som Herr Grell, min anden Naboe. - Jeg Herr Wille, som boede midt imellem denne dobbelte Talle maade, har lagt Mærke til begge; og da taler jeg nu efter Tid og Leilighed, snart som Herr Grell og saars som Herr Tomm. Nri, i Sandhed, Jeg holder med Herr Tom. Huset og Pakhuset staaer mig an Han vilde altsaa Laane, Mange Penge, mange Penge, kiers Herr WitsHele Hundrede Rixdaler, Seer han, Herr Wills, Han skal nok blive til Der var ganske ret. - Naar man laaner af en Ven, saa bør man tale som Herr Tomm, og naar man hielper en Ven af sin Nød, som Herr Grell. (Af Engels Philosoph for die Welt.