Den Vest-Sjællandske Avis, 1839-07-08
Frankrig. De Majanklagedes Forsvarere synes at ville trætte Pairsretten med Præjudicalspørgsmaal, saaledes fordrede Dhrr. Arago og Dupont en Frist, indtil hele Jnstructionen er endt. Hr. Dupont har indbragt et præjudicielt Retsmiddel til Fordeel for sin Client Martin Bernard, fordi Forhandlingerne ere begyndte førend 5 Dages Forløb efter Anklageactens Overlevering. Sagføreren beraabte sig paa en Artikel, som Generalprocuratoren paastod var uanvendelig paa Pairsretten. Efter nogen Modsigelse af Hr. Dupont skred Tribunalet til hemmelig Raadslagning, og Hr. Duponts Exemption blev afviist Herpaa begyndte Forhørerne. Præsidenten opfor drede Barbes til at reise sig. Barbes reiste sig og sagde: "Naar jeg staaer op, saa skeer det ikke forat svare paa Deres Spørgsmaal, jeg vil kun afgiven kort Forklaring. De anmasser Den Ret til at ville være vore Dommere, De ere intet videre end et palitisk Tribunal, De ere vore politiske Fjender. De kunne, da jeg er Deres Fange, raade over mit Hoved, men De maae begribe, at jeg Jntet har at sig Dem. Jeg tilstaaer det, at jeg var en af Anførerne for Bevægelsen, som udbrød den 12te Mai. Var jeg alene, saa vilde jeg ikke sige et eneste Ord; men rundtom mig seer jeg Borgere, som ere anklagede for en Forbrydelse, som de ikke begik, og i denne Henseende skylder jeg at give nogen Oplysning. Den 12te Mai var et stort Antal af Associationens Medlemmer bleven kaldet til en Revue, først da de vare komne paa de offentlige Gader, hvorhen jeg havde ladet bringe Munition, erfarede de Øiemedet af vor Opfordring. Det var mig, som foranledigede dem til at gribe til Vaaben, ved mig bleve de bevægede dertil. Men i det feige Mord, hvorfor Anklage=Acten beskylder mig, er jeg ikke skyldig. Man maa troe det eller ikke; jeg er ikke i Stand til at forgribe mig paa Nogen, uden i en loyal Kamp, og jeg haaber, Kjendsgierningerne ville bevise, at det ikke var mig, som dræbte Lieuten. Drouineau. En skjændig Usandhed er det, der lægger mig denne Forbrydelse, som jeg beklager, til Last. Dersom der i Forløbet af Jnsurrectionen er begaaet andre Forbrydelser, saa beklager jeg, saa misbilliger jeg dem, og jeg har ingen Befaling uddeelt dertil." Han sagde fremdeles, at Publicationen af Moniteur republicain var fremmed for Associationen. "Dette Blad, sagde han, opfordrede til Association, det forkyndte en forestaaende Kamp, det opfordrede dertil da vi fattede den Beslutning, at levere Regjeringen et Slag, vovede vi ikke at blæse i Trompeten, for at give vore Fjender et Signal." Han tilføiede, at han ikke havde vidst det, og vidste det endnu ikke, at Nougus og Bonnet (to af de Anklagede) hørte til de hemmelige Selskaber. Præsidenten bad nu Bernard at reise sig. Han svarede: "Jeg erklærer, at jeg ikke vil svare." Præsidenten henvendte sig med endeel Spørgsmaal til Barbes og Bernard; men de besvarede dem ikke Forhøret over Vidnerne imod Barbes og Bernard begyndte derefter. Jblandt Vidnerne var en Enke, som sagde, at hun den 9de Mai mødte Barbes, som hilste hende, han sagde at have Forretninger i Versailles, og bad hende derfor at modtage en Kuffert i Forvaring for ham, indtil han om en 2 til 3 Dage igjen kom tilbage. Hun modtog den om Aftenen. Den 12te Mai var hun ikke hjemme, og da hun om Eftermiddagen hørte, at Uroligheder vare udbrudte i Gaden St. Martin, forblev han, hvor hun var, indtil den næste Morgen. Da hun kom hjem, fandt hun sin Huusdør brækket og Kufferten aaben. Portneren sagde, at 150 til 200 Personer havde slaaet Døren ind og borttaget nogle Pakker Patroner, som Kufferten indeholdt. Hun kjendte Barbes, men erklærede, at hun ikke kjendte Bernard. Et andet Vidne sagde, at en Trop af 40 Personer med en ung Mand i Spidsen havde gjort Holdt udenfor hans Huus, og at Anføreren vilde tvinge ham og hans Søn til at tage Vaaben. Præsidenten opfordrede Barbes til at reise sig, han adlød, og Vidnet svarede paa Spørgsmaalet, om han kjendte Barbes: "Ja, Hr. Præstdent, han var Bandens Anfører." En af Soldaterne af Posten ved Justitspaladset fortalte, hvorledes Posten blev anfaldet. Præsidenten bød alle de Anklagede at reise sig og opfordrede Vidnet til at opsøge den iblandt dem, som havde dræbt Lieutenanten. Efter nogen Vaklen betegnede Vidnet Barbes som den, der havde skudt paa Lieutenanten. Et andet Vidne kjendte i Barbes den Anfører, som opfordrede Posten til at overgive sig, men han saae ham ikke skyde. Juveleren Meusnier sagde: "Den 12te Mai var jeg ved Quai aux Fleurs, jeg saae Banden, dens Chef bar en Knevelsbart, en med et Belte sammenbunden Overkjole og et lille Tornister saa og en sort Hat. Han traadte til Officeren, tog ham i Kraven og opfordrede ham til at overgive sig. Denne gjorde en Bevægelse med Sablen, for at gjøre sig løs. Strax lod Chefen sin Arm synke, som om han vilde give et Tegn Strax fyrede Flere i Oprørernes Rækker; jeg saae Officeren, Sergeanten og sex Soldater falde. En ung Mand, som først skød med, traadte op paa en Afviser og skød sin Bøsse af i Luften. Da saae jeg denne Herre viste med sit Lommetørklæde. Flere Oprørere skød. Jeg havde kort for gjort Herren Bebreidelse, idet jeg sagde ham, at det var skammeligt saaledes at dræbe Soldaterne. Han sagde til mig, at jeg var en Tosse, og ved et Haandgemæng kom det ikke saa nøie an derpaa. Jeg blev ved min Dør, og ved Forbigangen sagde den samme unge Mand til mig: "Der, min Gamle, tag mit Gevær, og kom med mig til Præfecturet. Republiken leve!" J Forveien saae jeg paa Pont au change en ikke tjenstgjørende Municipalgardist tilfods gaae forbi, han bar et Ordenstegn. En Herre sagde til ham: "Gaae De ikke derhen, man vil ombringe Dem, men bliv De her, saa vil Jntet møde Dem. Jeg siger Dem det Jeg sagde til Gardisten: "man vil ikke dræbe en gammel hædret Militair." Herren sagde til ham: "Just fordi han er Militair og hædret, vil man dræbe ham." Præsidenten spurgte ham, om han kjendte den Anklagede. Meusnier viste paa Barbes og sagde: "Jeg kjender Chefen." Præsidenten spurgte, om det var ham der skød Officeren, men det kunde Vidnet ikke bekræfte. Præsidenten sagde derpaa: "Barbes, De hørte dette og de foregaaende meget høitidelige Udsagn. Hvad har De at sige?" Han svarede: "Jeg havde meget at sige, men min Stilling tillader mig det ikke." Præsidenten opfordrede ham herpaa i Menneskelig hedens Navn, ikke at forbigaae saa udtrykkelige Udsagn, med Tanshed, og ingen politisk Stilling kunde berettige Nogen til at sætte sig i Spidsen for bevæbnede Folk for at angribe og dræbe Soldater og Borgere, som vaagede over Vedligeholdelsen af Fred og Orden, og endnu dertil uden Krigerklæring, som selv da paa loyal Maade maatte gaae forud, naar, som han dog ingenlunde kunde tilgive, Talen var om en virkelig tilfældig Borgerkrig. Barbes svarede: "Jeg anmasser mig ikke at trættes med Dem angaaende politiske Stillinger. Mit System er at efterligne Jndianeren, som, naar Krigstilskikkelsen overleverer ham til sin Fjende, ikke tager Tilflugt til unyttige og væmmelige Ord, for at undgaae Døden. Han frembyder sit Hoved for Scalpeerkniven. Saaledes gjør og saa jeg." – Den 28de Juni blev en Corsicaner Violati arresteret som Deeltager i Opstanden den 12te Mai.