Viborger Samler, 1794-01-27
Fortsættelse af No. 3. Resultaterne af deres Opdagelser ere følgende: oppegiften stikker paa 2 Maader an: enten ved umiddelbar Berørelse af den Koppesyge, og de fra hans Legeme fraskilte Deele, som Materie, Skorpe, Sveed, Spyt, og andre Udtømmelser, eller ved Berørelsen af den forgiftede Armosphære, som danner sig tæt om den Syge eller de nys nævnte Afsondringer. Man kan vel ikke nægte, at Giften jo kan opløse sig i Luften, men denne Gift Opløsning er kuns i Nærheden af Giften saa koncentreret, at den kan anstikke; J nogen Frastand bliver den ved Tilblanding af anden Luft saa fortyndet, at den taber al anstikkende Kraft, (just som de stærkeste Gifte, Sublimat o. s. v. kan ved Fortyndelse med Vand giøres ganske uvirksomme.) Det er derfore ugrundet, at Koppegiftens Armosphære i et Huus kan være skadelig for Folk uden for samme, og at Luften paa et heelt Sted, hvor Kopperne herske, er forgiftet og anstikkende. Det er falsk, og imod al Erfaring at Giftens Atmosphære kan trække sig i Mad, Klæder, Meubler, Dyr, Penge, Medicin, Breve og deslige, og kan giøre disse Ting anstikkende; undtagen hule Kar, og Klædningsstykker, som f. E. Flasker, Støvler, Handsker, i hvilke maaskee noget forgiftig Luft kan opholde sig, og blive frembaaren. Og naar ved et af ovenmeldte Legemer Sygdommen forplantes, saa kan man være forsikret, at det er skeet ved derved hængende Gift, Sveed, Spyt og deslige, ikke ved den udtrukne Atmospærre. Det er beviist, at den Koppe=Syge, og hans Atmosphære ikke bliver anstikkende, førend 2 Dage efter Koppernes Udbrud, og den ophører at være det, saasnart den sidste Skorpe er falden af, saa at den anstikkende Periode ofte varer kuns 10 men aldrig over 40 Dage. Med Koppe Materie, og Skorper bliver Giften, naar den strax forvares vel for Luftens Tilgang, længe, ja vel heele Aar anstikkende, da det derimod ved Berørelse af Luften endogsaa i denne Forbindelse strax bliver udtømmet. Følgelig beroer heele Konsten, at vogte sig for og udrødde Kopperne, paa denne eneste simple Regel. Jngen maa nærme sig Giften i den Frastand, i hvilken den kan meddeele sig: – saa vil den af Mangel paa Næring af sig selv ophøre, som den stærkeste Jld slukkes, naar den ikke finder meere brændbare Materialier. Opmuntrede ved denne Overbeviisning, og rørte ved de Ødelæggelser, som Kopperne giorde i det sidste Aar, traadte nu et Selskab af ædel tænkende Borgere sammen i Chester i Martio 1778 for at ødelægge de naturlige Kopper ved Jagttagelse af visse paa ovenmeldte Sandheder grundede Bevarelses Regler, og ved en hverandet Aar foretagende almindelig Jndpodning, hvilken sidste Hielp vist nok er uundgaaelig i et paa alle Sider med Kopper omgivet Sted, men som man let indseer, et ganske undværlig ved en almindelig Jagttagelse af hine Regler. Den heele Folke=Anviisning bestod i disse 4 Punkter: 1. Man skal ikke tillade, at en Person, som endnu ikke har havt Kopperne, kommer i et anstukket Huus. Jngen, som har nogen Forbindelse med Personer, der kan anstikkes, maa ved et Besøg røre ved en anstikkende Ting, eller sætte sig i Værelset. 2. Man tillade ikke, at en Patient, efterat Kopperne ere udkomne, gaaer paa Gaden, eller noget andet folkerigt Sted. 3. Den yderste Opmærksomhed paa Reenlighed er uomgiengelig nødvendig. Under og efter Sygdommen maa ingen Folk, ingen Klæder, Mad Huusgeraad, Hunde, Katte, Medicin, eller andre Ting, om hvilke man veed, eller kan formode, at de ere besmittede med Koppe-Materie, Spyt, eller andre den Syges Udtømmelser, komme ud af Huset, førend de ere toede, og tilstrækkelig udsatte for den frie Luft. Jntet skiden Linnet eller andre Ting, som kan indeholde Gisten, maa legges sammen og forvares i Skuffer, Kister, eller andre Maader for Luften, men paa Timen kastes i Vand, indtil det bliver toet. Naar en Syg døer af Kopperne, maa man have særdeles Omsorg for, at ingen Ting, som kan anstikke, bringes af Huset. 4. Man maa ikke tillade den Syge at nærme sig noget Menneske, som kan anstikke, førend at alle Skorperne ere affaldne, førend alle Klæder, Huusgeraad, Mad og andre Ting, som den Syge har rørt ved under Sygdommen, førend Gulvet i Sygekammeret, førend hans Haar, Ansigt og Hænder ere omhyggelig toede. Naar alt er fuldkommen renset og reengjort, skal Dørene, Vinduer, Skuffer, Kister, Æsker og alle andre Steder, som indeholde anstikkende Luft, saa længe holdes aabne, indtil den ganske er bortskaffet af Huset. Belønninger og Formanninger bleve anvendte, for at formaae Medborgerne til at lagttage denne Forskrift, og en besynderlig Opsyns Mand udnævnet, som maatte forskaffe de første Efterretninger, om Koppernes Tilværelse i en Familie, giøre den Forsker fleere bekiendte, ofte besøge dem, og holde et Register, som indeholdte Efterretning om Sygdommens Fortplantelse, og hvad Virkning Forskrifterne gjorde. Derved blev saa meget udrettet, at fra Aaret 1778 til 1779 blev Sygdommen ganske hæmmet paa 37 Stæder, og i 32 Fald ikke videre nogen meddeelet. J Februarii 1782 blev den igien ved Soldater bragt i Byen, hvilke aldeles ikke ville underkaste sig nogen Orden. Man saae sig nødt til ganske at ophæve Anordningerne paa nogle Maaneder, Kopperne udbredede sig meget stærk i denne Bye, og vare i Maji Maaned i 30 Familier. Nu begyndte Selskabet igien at virke, og det med saa lykkeligt Udfald, at de allerede den 17 Junii vare ganske udrøddede. Derefter lode de sig see igien i 2 forskiellige Kanter af Byen, men bleve igien strax undertrykte. Ja ved nøie at følge Forskrifterne, opnaaede man, at 2 Personer, som endnu aldrig havde havt Kopperne, bleve bevarede for al Anstikkelse i det samme Huus, hvor der laae Koppesyge, og 3 af en anstukken Familie. – J disse 4 Aar bleve 416 inoculerede, af hvilke kuns 2 døde. – Og alt dette var mueligt under de ugunstigste Omstændigheder ved al Uleilighed fra mange Sider, ved alle de Hindringer, som Fordomme, Armod o. s. v. lagde i Veien, ved aldeeles Mangel paa Øvrighedens Bistand, og bestandig nye Anstikkelse af Fremmede, Nu tænke man sig et heelt Rige, en heel Verdens Deel, forbunden som dette Koppe-Selskab; hvad kunde man ikke vente deraf, og hvor let var det ikke Og hvor vis var ikke Koppernes Udrøddelse, Dog, for hvem ovenmeldte Exempel endnu ikke skulle være tilstrækkelig, den høre endnu, hvad man alt for længe siden gjorde paa Rhode=Esland i Nord=Amerika, af et Brev fra en der værende Læge, D. Waterhause: Rhode Eiland er 14 Miile lang, og 7 bred, fra det faste Land mod Vesten omtrent 6 Miile, og mod Østen neppe 1/2 Miil, mod Sønden er den aabne Søe. Jgiennem denne Øe gaae alle Reisende, som komme fra Konnektikut, Nye-York, Jerseierne, Pensylvanien, og alle sydlige Øer. Paa Kysten af det faste Land mod Østen ligge Stæderne Bristol, Worren, Tivertan, o. at hvoraf ikke en eneste har ringre end 1000 Jndvaanere. Over dette Sund kommer for det meeste alle Markeds Folk. Hertil maa man regne det store Antal af Folk, som komme af den store Landevei fra Boston, og omliggende Egne, fra Providence, fra hvilket Sted man stedse kan see Reisende til Hovedstaden Neuport.