Politivennen, 1798-01-01
Mueligheden af, at have 4 til 5000 Tdr. Vand i et Øjeblik liggende paa rede Hænder i Kjøbenhavn, naar en Jldebrand udbryder. Jlden er et højst nyttigt og skjønt Element for det borgerlige Samqvent, naar den kun kan holdes inden de Grændser vi foreskrive den, men det er igjen dette Samgvems meest vilde og ubarmhjertige Fjende, naar den faaer Lov at rase efter egen Villie, og forvandler Ejendomme og Boehaver og alt hvad Mennesket til dets Forlystelse, Næring. og Fornødenheder i lang Tid, med megen Umage og Anspændelse har gjort sig Flid for at samle sammen, i saa Øjeblikke til Aske. Alle boesatte Borgere der leve i Selskab sammen have derfor overalt i Verden bestræbet sig for at gaae denne Fjende alvorlig i Nøde, og det er ej at undres over, at man udtænker alt, for at sammensværge sig imod denne farlige og rædselfulde Tyran; om derfor et og andet Forslag i denne Henseende, ej strax efter Bogstaven kunde udsøres, saa forkaste man det dog ej gandske, man beskue det fra alle Kanter, en Tanke føder Den anden, hvo veed hvad omsider Sammenkjædningen af adskillige Tanker kan give for et Resultat? Det allervigtigste og væsentligste der udfordres, naar en Jldebrand er udbrudt, er, at bringe paa den hurtigste Maade, den største Mængde Vand tilstæde paa Jammerstædet. Man maae derfor ej begynde paa den Tid at fylde Oxehoveder, eller køre, som saadanne svære Byrder udkræve, i Luntetrav, thi Jlden har sit Spil imidlertid og det kommer fornemmelig an paa, at betage den Kræfter i Førstningen, vore smaa letgalloperende Sluffer, synes derfor, formedelst deres Hurtighed, at være et beqvemt Fartøj til dette Brug; man kan vel, af Lyst til Bessermachen miskjende dem for en kort Tid, men de ere saa passende med Hensigten, at de sikkert paa nye vil komme til at holdes i vedbørlig Agt og Ære. Ved enhver opkommende Jld, mangler alletider Vand, og hvo der ofte ved disse har indfundet sig, hører altid af mange Struber: Vand, Vand, kom med Vand, og naar det nu tillige hænder, at en heel Gade ej paa saadan Tid har Vand i Pomperne, som Tilfældet var, ved en i Efteraaret 1795 i Nyehavn opkommen temmelig slem Skorstensbrand, med en Storm af Sydost, saa er det af stor Vigtighed under saadanne Omstændigheder, strax at vide, hvor man tager Vand i en Hast. Mit Forslag er derfor; Enhver Huusog Gaardejer tilholdes, blandt sit øvrige Brandredskab, at anskaffe sig en Tønde, malet, jernbaandbeslaget, med en over hver Tøndebund gaaende Jernstang, et, i en liden Lænke fast Spunds, i alle Maader lig Sluffetønder, og i alle Deele passende med dem, denne Tønde fyldt med Vand er enhver Huus og Gaardejer forbunden strax at henlægge paa sit Fortog, naar der begyndes at klemte. Ingen undtagen Ejeren og hans Folk maa røre denne Tønde paa Fortoget, uden de der køre med Slufferne, der dog skal i dens Sted lægge en tom Tønde af samme Slags, som strax igjen fyldes naar den behøves ved Jlden; og jeg troer det er klart, at man paa denne Maade indseer Mueligheden, af, at have fra de første Klemteslag indtil et Qvarteer til 1/2 Time et bestandig hurtig stigende Qvantum Vand ved Haanden nemlig 4 til 5000 Tdr. Vand liggende paa Byens Fortoge; dette forekommer mig af stor Vigtighed. Den Jndvending seer jeg gjøres mig, hvor skal enhver efter saadan Forvirring, faae sin Tønde igjen, og til hvem skal han derom henholde sig, hvo skal herved være ham behielpelig? Hertil svarer jeg: alle Tønder af denne Slags gjøres i den hele Bye fuldkommen lige, undersøges nøje ved enhver Brandvisitation; der males paa dem: Brandtønde, intet videre, og naar jeg da har een, ligemeget hvis? er det jo nok; ingen maa tage dem fra Fortoget uden Ejeren, hans Folk, og den Sluffekarl, der lægger en tom, af samme Slags i Stedet og naar den skulde findes i Tyvehænder, ønskede jeg Tyven eller Hæleren haardere straffet for dette som og for andei Brandtøjs Ran, det man ej kan forvare men maa hænge saaledes, at det falder hver Mand i Øjnene. Det er mig det samme hvis Tønde jeg har; thi naar ej Uvedkommende befatte sig dermed, har en anden, der skal have en Tønde, min igjen, ingen maa have to, og de seer jo alle lige eens ud, derfor vil en retskaffen Brand-Visitation stedse sørge. Og overalt, om en Tønde engang gik reent forloren, som ej saa let kunde skee, naar Stjælen og Hælen med samme straffes tilbørlig, saa hvo vilde vel angre at have tabt den, naar en fæl truende Ild lykkelig blev dæmpet; det var jo ligesom naar jeg efter et Feltslag, hvorfra jeg var sluppen med Liv og hele Lemmer, vilde beklage mig over, jeg havde tabt min Hat i samme. Maaskee naar man engang tilfulde bliver overtydet om, at de kostbare nye BrandOxehoveder paa Karrene, ej vil svare til Forventningerne, og ej opfylde Hensigterne, maaskee, naar de engang sælges til SuurmelksTønder eller anden Næringsbrug, de da for samme udkommende Penge kunde anvendes til at forære enhver Huus- og Gaardeier i Kjøbenhavn, for deres egne Penge, en saadan Tønde, som den før foreslagne, der synes at være en vigtig Sag for Byen, hvis ej Forfatteren af dette maatte tager meget fejl.