Berlingske Tidende, 1826-02-17
Parlamentsmødet den 2den Februar. J Overhuset androg Grev Vermam paa Tak i Adressen til Hs. Maj. Kongen. Han satte fra hinanden, at den K. Tale kuns omtaler to mindre glædelige Omstændigheder, den uventede Skræk, der havde udbredt en saadan Rød iblandt Pengemændene, og at Krigen i Jndien endnu ikke var tilendebragt. Hiin var opstaaet derved, at maa ikke havde vidst, hvad man skulde foretage sig med de mange Penge, der i forrige Aars Foraar havde været imellem Folk og derfor indladt sig i de galeste Speculationer, der havde foraarsaget Tab og Forlegenhed, finstnævnte var ikke begyndt af Erobringsyge, og maaskee i dette Øieblik allerede endt. Iøvrigt ipper Alt døist behageligt, og frem for alt er det glædeligt, at Tilstanden i Jrland hver Dag bliver bedre. Lord Cheffield understøttede Talen. Han beklagede det høistskadelige Udfald af saa mange Speculationer, men var af den Mening, at den solide Handel og Næringsveiene kuns havde lidt lidet, og at Landmændenes Tilstand var meget gunstig. Lord King yttrede, at maa, efter hans Anskuelse, ikke havde rigtig op ost Aarsagerne til hiin Forlegenhed. Ministrene, saave han, Bankvæsenet overhovedet, men fornemlig den Londonske Bank ere Skyld i Alt. Regjeringen har defordret Circulationen af Landbankernes Een og To Pundsnoter, den søgte kuns at nedsætte Renterne og drev derved alle Penge til Fondspil og til Projectmagerie. Barken har ved fine Operationer medvirket dertil. Dens Monopol er altfor udstrakt til at der kunde finde nogen tilbørlig Bestyrelse Sted. Siden Slutningen af Aaret 1823 har den sat 3 Millioner Papiir. penge mere i Omlob. En ædel Lord (Lord Liverpooi) vilde gjerne have inddraget Et Pundsvoterne, men han tør ikke. Landbankerne og Landmændene ere ham for overlegne. De Sidste ville opretholde deres Forpagtnings Afgifter og Priser. Et Spørgsmaal være mig tilladt, Har den ædle Lord en Forandring i Kornlovene til Hensigt, og naar vil han vor at foredrage sit Forslag, J denne Forsamling eller sildigere, (Lord Liverpool: jeg vil besvare dette ved Leilighed). Jeg glæder mig over at have faaet et Svar, men frygter meget for, at der ikke vil skee noget. Den ædle Lord Villie er god, meget god, men han har ikke Magten. Man hører saa meget om de skadelige Følger af Monopolerne, men det frygteligste, det meest trykkende er i de Brittiske Landmænds Hænder: det er et Brødmonopel. Det Nødvendigste, der nu vilde være at gjøre, er en Revision af Kornloven; den alene kan forøge og befæste Landets Velfærd, og jeg andraget derfor paa Antagelsen af den Tilsætning til Adressen, at Huset vil være rede til at e idere de nuværende Kornlove, som det bedste Middel til at befordre Rigets Handel og Velstand." Grev Grosvenor kastede al Skyld paa Ministrene, og forlangte Indskrænkninger, i Særdeleshed Formindskelse af Armeen, uden dog at understøtte Amendements-Forslaget. Grev Liverpool, jeg anseer mig ikke beføiet til for Øieblikket at henvende Husets Opmærksomhed nærmere paa det høist vigtige Jndhold af Talen fra Tronen; dog synes det mig nødvendigt, allerede nu at tænke paa et Anliggende, med Hensyn til hvilket Regjeringen vil gjøre Forslag. Allerede i Marts Maaned forrige Aar hentydede jeg paa de følger, man maatte befrygte af de vilde Speculationer, hvortil man overlod sa, og som i Løbet af de to sidste Aar ikke blot indskrænkede sig til Hovedstaden, men ogsaa udstrakte sig til det Indre. Landbankernes Noter have bidraget meget til dette Onde. J Aaret 1824 var Beløbet af disse 6 Millioner P. Sterl., men 1825 otte Millioner, og derefter dobbelt saa meget som i Aarene 1821, 1822 og 1823. Ved er ogsaa den Engelske Barks Papirer i denne Tid forøget, men ikke i det Forhold som Landbankernes. En ædel Lord gjorde Ministrene den Bedreidelse, at de ved Bestrædelsen for at nedsætte Statsgieldens Renter, havde bidraget til Landets almindelige Ulykke, og jeg tilstaaer, at de fortjente Dadel, naar de havde søgt at iværksætte det ved tvungne Forholdet gler; men dette er ikke Tilfældet. Paa Grund af den vedvarende Fred og den tiltagende Velstand stege Statspapirerne, og Renterne faldt, og Ministrene vilde have feillet, naar de ikke havde benyttet disse gunstige Omstændigheder til at lette Folkets Byrder. Ved denne Benyttelse lettedes Folkets Byrder omtrent 1,800,000 P. St. i Skatter og 1400000 P. St. i Renter paa een Gang, og 150,000 P. St. aarlig. En af de nye Forholdsregler, som Regieringen agter at anbefale Huset, har den Hensigt, at indskrænke Udgivelsen af smaa Noter fra Landbankernes Side, og et Forlig med den Engelske Bank til at forandre det Forhold, hvori denne Anstalt staaer til Publicum. Forretningerne paa Landet have vundet en alt for stor Udstrækning til at lade Bankens udelukkende Privilegium bestaae endnu længere. Bankens Privil giummaatte i en tidligere Periode have været Landet høist velgjørende. men nu er det skadeligt. Enhver Enkelt kan nu oprette en Landbank, og det skal ikke være en Forening af velhavende Mænd tilladt at gjøre dette, Parlamtet maa søge at give Landbankerne mere Fasthed. Hvad endelig det fra den ædle Lord Side til mig fiin de Spørgsmaal, angaaende Kornlovene, betræffer, saa gjentager jeg min i den forrige Samling yttrede Mening, at det tidligere eller stidigere vil være høist ønskeligt, at underkaste disse Loves System en Revision. Der maa imidlertid tages mange Omstændigheder i Betragtning med Hensyn til det Tirspunct, da det skal skee, og jeg bekjender uforbeholdent, at hverken jeg eller nogetsomhelst andet Medlem af Hs. Maj. Cabinet har den Hensigt under nærværende Samling at gjøre noget Andragende med Hensyn til denne Gjenstand. - Efter nogle bemærkninger af Lord Landerdale, der beviste, at de overspendte Speculationer og Projecter alene vare Skyld i Pengeforlegenheden, blev Adressen besluttet uden den af Lord King fortslaaede Forandring.