Berlingske Tidende, 1836-01-18
J Anledning af Committeens tredie Henstillingspunkt om, at Bestemmelsen i den første Paragraph af Placat af 23de April 1793 paa ny speciel maatte indskærpes, foreslog Etatsraad Hvidt endvidere, at Forsamlingen i dens Betænkning over Lovudkastet skulde udtale sig om, at denne Jndskærpelse af Placaten ikke skulde være til Hinder, for den Trælasthandlerne hidtil af det Kongelige Rentekammer tilstaaede Rettighed at kunne opsætte endeel deraf paa Land, for at de des lettere kunne komme til den underste Deel af Ladningen, hvilket af Forsamlingen blev vedtaget. Committeen havde i dens femte Henstillingspunkt foreslaaet, at de fremmede Trælasthandlere, i Liighed med den Afgift, som i Lovndkastet 12te § vil blive paalagt de danske Skibe, som fra Jsland directe til fremmede Steder udføre Landets Producter, skulle tilpligtes at erlægge 1 Procent af de islandske Varers Værdi, efter Stedets gangbare, Priser, som de maatte udføre, i hvilken Henseende den foreslog, at Skipperen, i Analogi med Fdn. af 13de Junii 1787 C. 1 § 14, skulde indgive til vedkommende Øvrighed en Liste over de Varer, som han paa ethvert Sted havde indhandlet, hvorefter Embedsmanden skulde oppebære denne Afgift. J Anledning heraf bemærkede et Medlem, at denne foreslaaede Afgift paa de fremmede Tømmerskibe ikke syntes tilraadelig; disse fremmede Handlende udførte nemlig næsten aldrig islandske Producter, der i Almindelighed ei ere afsættelige i deres Hjemstavn med Undtagelse af lidet Uld og uldne Varer; den foreslaaede Bestemmelse vilde derfor kun afskrække de Fremmede fra disse for Jsland, gavnlige Foretagender. Desuden staaer det ifølge Placat 1ste Juni 1821 i det Kongelige Rentekammers Magt, i ethvert enkelt Tilfælde, ved Bevillingens Meddelelse at foreskrive de betingelser, som Omstændighederne maatte gjøre fornødne, og den Afgift, som i enkelte Tilfælde maatte synes passende, kunde da paalægges saadanne Skibe paa en mere hensigtsmæssig Maade hvorimod nærværende Bestemmelse, da der ei gives noget Toldopsyn paa Jsland, vilde i dens practiske Udførelse møde mange Vanskeligheder. Den Kongelige Commissarius henholdt sig til foranførte bemærkninger og tilføiede, at det ikke saa meget vilde være Afgiftens Størrelse som den Gene og de Vilkaarligheder, der vilde være forbundne med dens Oppebørsel, der gav Anledning til den Betænkelighed, at Nordmændene – de eneste Fremmede, som hidtil have benyttet Plac. 1 Juni 1821 – derved vilde blive mindre tilbøielige til at tilbringe Jsland Tømmer, hvortil endnu vilde komme, at Reisegodtgjørelse og Sportler til vedkommende Øvrighed neppe kunde undgaaes, naar Henstillingspunktet blev fulgt. Han yttrede derhos, at om end den foreslaaede Afgift ikke fik hiin Virkning, saa vilde Jslands Jndvaanere dog let ledes tilat tilskrive det den nye Afgift, hvis den Forsyning med Tømmer ved Hjelp af norske Skibe, der for endeel har fundet Sted i de senere Aar, af andre Aarsager udeblev. Han bemærkede derhos, at Nordmændene hidtil kuni saa lidet Omfang have benyttet Placaten, at der ikke synes enten i Statskassens eller i den danske Handels Jnteresse at være tilstrækkelig Grund til at gjøre nogen Forandring, saalænge ei forandrede Omstændigheder, dertil maatte indeholde Opfordring, og maatte saaledes ogsaa finde dette Henstillingspunkt mindre tilraadeligt. For denne Committeens Henstilling blev under Discussionen anført, at det kunde antages, at der udførtes et ei ubetydeligt Qvantum af islandske Varer med disse fremmede Trælastskibe, at det kunde være tænkeligt, at disse Skibe kunde tilvinde sig den betydelige Afsætning af islandsk Uld, som nu fra Kjøbenhavn føres til Sverrig, og endeligen at det maatte synes fuldkommen retfærdigt, at disse Skibe, ved en saadan Udførsel fra Jsland erlagde en lignende Afgift, som den, de danske Handlende, have at svare ifølge dette Lovudkast 12te Paragraph. Den Kongelige Commissarius gjorde endvidere med Hensyn til Committeens Jndstillingspost under Litr. B, i hvilken Committeen har foreslaaet, at den eller de Dage, som maatte medgaae, forinden Skipperne maatte kunne erholde den i 87. befalede Paategning paa Skibspapirerne af Sysselmanden, forsaavidt denne ikke maatte være bosat paa eller i Nærheden af Handels stedet, ogsaa skulde fraregnes de i 69 Speculanten, tilstaaede 4 Uger, opmærksom paa de Betænkeligheder, som den her foreslaaede Bestemmelse vilde medføre, idet nemlig Speculanten muligen ved at bevirke et Ophold med Skibspapirernes Eftersyn kunde udvide sin Handelsfrihed, thi om han ikke kan foretage noget endeligt Salg eller Kjøb af Varer, forinden han har faaet Papirerne paategnede, kan han dog meget vel benytte Tiden til Transactioner, der staae i Forbindelse med hans Handel. Han gjorde derhos opmærksom paa de Tvivlsmaal, Bestemmelsen i sin Anvendelse kunde medføre, t. Ex. fra hvilken Tid de 4 Uger skulde regnes, naar den Handlende ei hed, der. maatte ville benytte sig af den Leilighvis det ovenomhandlede Henstillingspunkt tages til Følge, vil blive given ham til, imod et særligt Gebyr, at faae sine Papirer paategnede af den i Nærheden boende dertil Constituerede. Jmidlertid erkjendte han, at den foreslaaede Udvidelse, hvis foranførte Betænkelighed ikke skulde findes at være af nogen afgjørende practisk Vigtighed, aldeles svarer til Udkast Anordningens Øiemed, nemlig at give Speculanthandelen al den Frihed, som samme kan nyde uden at gjøre den faste Han det Afbræk. Ved Committeens Jndstillingspunkt under Litr. C. der gaaer ud paa, at de Handlende, som eie Establissementer, paa Jsland, skulle være pligtige at udleie til ethvert Skib, som maatte ankre paa Havnen, deres faste Fortøiningsredskaber, men at denne Pligt ikke i Fremtiden skal paa hvile dem med Hensyn til Landtouge eller andre ved Handelstedet værende løse Fortøiningsmidler, yttrede han, at den Kongelige Resolution af 23 April 1788 udtrykkeligen paalægger de Handlende, der kjøbte de Kongelige Establissementer, at udleie de til Establissementerne hørende Landtouge, som dengang fulgte med samme, til ethvert Skib, der maatte ankre paa Havnen, og at det dog lunde være Spørgsmaal om ikke de Vedkommende, som vare pligtige til med de til Etablissementerne hørende Jnventarier at assistere andre, ogsaa maatte være pligtige til, naar de daværende Landtouge vare blevne udrugelige, at erstatte dem med nye. Forøvsig fandt han i det Væsentlige intet at er andre ved Committeens andre Forslag. Efterat Committeens Referent gjentagne Gan havde yttret sig i Anledning af de forskjellige under Sagens Discussion opstaaede Spørgsmaal, og flere af Forsamlingens sedlemmer ligeledes havde udtalt sig om gen, blev Discussionen sluttet, og Commitrens Forslag samt ovennævnte Amendement, ene under Afstemning og afgjorte saaledes, Forsamlingens Betænkning vil findes ført.