Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-10-09
Efter alt Foranførte vil det være indlysende, at en Forandring af flere nuværende Omstændigheder vilde bidrage meget til et større Velvære, ikke blot for Arbeidsclassen, men for den hele Almue. Skjøndt det vistnok maa erkjendes for meget vanskeligt at angive hensigtssvarende Midler til at opnaae de forønskede Forandringer i Arbeidsclassens Tilstand baade i moralsk og physisk Henseende, og man letteligen maa erkjende denne Opgaves Løsning for at være over sine Kræfter, kunne vi dog ikke undlade at forsøge paa, forinden vil tage Afsked med denne Materie, at give enkelte Vink, som det gjerne overlades den mere Kyndige og Erfarne nærmere at udvikle eller gjendrive. Først forekommer det os let muligt for Forældre og Skolelærere hos Børnene at vække en større Sands for Sædelighed og navnligen hos Pigebørnene gjennem Undseelsen, den qvindelige Blufærdighed. Naar saaledes denne Spire til det Gode var vakt, maatte Huus bonder og Madmødre værne om den hos den opvoxende og voxne Ungdom, og ikke blot haandhævde deres Stilling som befalende i den sædvanlige Arbeidstid, men ogsaa uden for denne holde deres Tyende til et sædeligt Væsen og Levnet og navnligen ikke taale den nu saa almindelige Sammenstimlen og Støien om Aftenerne og tildeels Rætterne af Ungdommen af begge Kjøn. For endmere at befæste Sædeligheden synes det at kunne være gavnligt, om den Usædelige, mere end nu er Tilfældet, kom til at føle Følgerne af sit Levnet, navnligen derved, at gjentagen Løsagtighedsforseelse af Fruentimmer belagdes med exemplarisk Straf, og at udlagte Fædre til uægte Børn ikke fritoges for at yde Alimentationshielp, naar de uden Hensyn til Tid ikke vare frie for at have staaet i usædelig Forbindelse med Barnemoderen. Dernæst maatte allerede Børnene lære saadanne Haandarbeider, som kunde være dem en nyttig Beskjæftigelse, og stadig holdes til gavnlig Virksomhed og Orden. Fornemmelig maatte Pigebørnene fra den tidlige Alder af læres qvindelige Sysler, og i denne Hensigt var det neppe ugjørligt at oprette Haandgjerningsskoler, som i Almindelighed vilde kunne bestyres af Skolelærernes Koner, og hvori Pigebørnene vist uden Skade kunde sysselsættes i en Deel af den almindelige Skoletid, da de sikkert kunde have mere Nytte af hvad de her kunde lære, end af en Deel af den Underviisning, de i Skolen modtage i enkelte Gjenstande, som efter Skoleaarene snart ere forglemte. Var saaledes Sandsen vakt for Sædelighed, Orden og nyttig Beskjæftigelse, vilde den Unge ogsaa erkjende Tidens Værd, sætte sin Fornøielse i at anvende sine Fritimer i gavnlig Virksomhed til egen Fordeel, og, indseende Vigtigheden af at eie noget for engang at kunne etablere sig i en selvstændig Stilling, føle Nødvendigheden af at sammenspare noget; den unge Karl og Pige turde i det Hele taget haabes at ville reflectere mere over Omstændighederne i Livet, med mindre Ligegyldighed end nu ofte er Tilfældet at ville kunde tænke paa at kunne falde det Offentlige til Byrde, og saaledes først efter et modnere Overlæg vilde beslutte sig til at stifte Familie, hvorved allerede mangt et letsindigt og utidigt Ægteskab vilde forhindres. For end mere at virke til dette Øiemed vilde det vistnok ogsaa være hensigtsmæssigt, om det gjordes Enhver, som vilde etablere Familie til en Nødvendighed at godtgjøre, at han eiede noget, hvilket kunde opnaaes ved at fordre af Manden Beviis for, at han havde fæstet Huus, eller, dersom han vilde etablere sig som Jndsidder, at han havde skaffet sig Beboelsesleilighed, uden at vedkommende Sogneforstanderskab havde nogen grundet Jndsigelse imod den herom oprettede Contract, og at han havde forudbetalt et heelt eller et halvt Aars Leie. Med Hensyn til den Far for det Offentlige, at blive bebyrdet af Huusmænd og Jndsiddere som ikke kunne skaffe sig selv Huus, og for saameget som muligt at sikkre dem den Huusleilighed de engang have, kan det ikke andet end ansees for gavnligt, om alle Huse bortfæstedes paa Livstid, hvilket man tør haabe vilde opnaaes, uden at det var nødvendigt at gjøre Jndgreb i Eiendomsretten ved at paabyde det, naar blot Regjeringen i denne Henseende, ligesom i sin Tid med Hensyn til Hoveriets Afløsning, yttrede sit alvorlige Ønske. At bortfæste Beboelsesleiligheder til Jndsiddere, var vistnok mindre tilraadeligt, men naar enhver Eier af saadanne Leiligheder paalagdes en liden Kjendelse af f. Ex. 4 Rbd. til Sognets Fattigkasse, naar han skilte sig ved sin Jndsidder, da vilde herved virkes noget i samme Retning, som ved at give Huusmænd Fæste. Slutteligen bemærkes, at det tør antages at ville være i begge Parters Jnteresse, om det nu saa almindelige Ugedagsarbeide af Huse afskaffedes imod et bestemt aarligt Vederlag i Penge. Huusmanden blev herved fuldkommen Herre over sine Kræfter, og den Hoveriberettigede kunde for det ham ydede Vederlag skaffe sig den fornødne Arbeidskraft, som han kunde benytte med fuldkommen Frihed. At det ved større Avlsbrug skulde være vanskeligt at sikkre sig de nødvendige Arbeidere, er en Jndvending, som mindst kan gjøres af dem som mene, at Landet allerede er overfyldt af den arbeidende Classe, og fra denne Side er det kun, at den almindeligen fremsættes. -