Den Vest-Sjællandske Avis, 1815-12-29
Oversigt. af Dagens indenlandske Nyeheder. Den 5te December d. A. er i Følge Kongelig Resolution udstædet en Cancellie-Placat, som foreskriver: at den 31te og 35te §. af Reglementet for Fattigvæsnet af 5te Julii 1803 maae fortolkes derhen, at de som eie Hartkorn i et andet Sogn, enddet som af dem beboes, og ikke enten have bortfæster eller bortforpagtet samme (i hvilket Tilfælde Fæsteren, eller Forpagteren, have at svare Fattig- og Skoleskat af det Hartkorn de saaledes bruge) bør deraf svare til Sognets Fattigvæsen i Forhold til det Hartkorn de der eie, lige med andre Hartkorns Eiere, men ikke af deres øvrige Formue; samt at denne Bestemmelse ligeledes maatte gielde for den ved Anordningen af 29de Juli 1814, fastsatte Afgift til Skolevæsenet paa Landet. – Af de Slesv. Holst. Provinc. Berichte, sees at en Bondegaard i Marsken havde i 1813 en Fattigskat at betale 32 Rdlr. i rede Sølv, eller 128 Rbdlr. N. B. Det er et mærkværdigt Biedrag til Menneskekundskab, at man almindeligen erfarer, at de Penge som Menneskene nødigst betale, ere Biedrag til Fattigvæsnet; endskiøndt Menneskelighed burde tilsige os at man villigst burde betale disse Penge af alleen Kiøbmand som vinder eller har vundet Penge i tusindtal, finder det græsseligt naar han stal betale en eller 200 Rbdlr. eller 25 til 50 Rbdlr. i rede lader sig alle sine Varer betale efter Coursen; man Sølv til de Fattige om Aaret, uagtet han vist sølv burde dog eengang indsee, at man burde skamme sig ved at affærdige sine ulykkelige Medmenneskers Understøttelse med en Slik, og at denne er et Formaal hvorpaa ethvert honet Menneske burde godvillig anvende noget betydeligt om Aaret. Forunderligt er det at denne Feil i Menneskens Tænkemaade just skal finde Sted hos det ellers saa godgiørende Tanske Folk; thi den er virkelig temmelig almindelig; Justitsraad Bærens klagede allerede for en Deel Aar siden over, at rige Grosserere i Kiøbenhavn, som kunde giøre Giæstebuder, som kostede dem et Par Hundrede Rigsdaler af Gangen, skammede sig ikke ved at affærdige deres fattige Medmennesker med en 10 til 12 Rdlr. om Aaret; i alle Lande er denne Tænkemaade ikke herskende, f. Ex. Holland, Engelland og i Hamborg Engellænderen. Macferand forsikkrer at i Holland forsørges de Fattige rigelig blot ved de Collecter, som hver Søndag blive indsamlede i Kirkerne; at man er saa langt tilbage her i Danmark er udentvivl en Følge af Mangel paa tilstrækkelig Oplysning om Fattigvæsnets Nytte og Nødvendighed; men Forfatteren af disse Linier skal aldrig blive træt af at tale Armodens Sag, og aldrig skiælve for aabenhiertig og frimodig at bekjæmpe Eegennytte og Ubarmhiertighed; man maae tage ham det saa ilde og som man vil, derimod skal han ligesaa varmt privat og offentlig takke enhver som rækker ham Haanden til at afhielpe Sygdom, Trang og Elendighed. Fattigvæsenet i Forbindelse med Hospitalerne, og Kirkerne og Skolerne kalder man de offentlige Stiftelser, alt hvad der kan befordre deres ordentlige Bestyrelse bør være Statsborgerne kjærkommen. Saaledes har Stiftsøvrigheden for Fyens Stift nyelig udstædet en Jnstrux for Stiftsrevisor i Fyens Stift, som er bleven forsynet med Cancelliets Approbation og findes anført i Collegialtidenden for 1815 No. 50 Side 78594. Det var at ønske at denne, eller om mueligt en endnu fuldkomnere Jndstrux maatte blive alle Stiftsrevisorer meddeelt. J Følge det Kongelige Finantscollegii Svar paa en Forespørgsel fra Cancelliet, kunne Umyndiges Midler, som ellers efter Plakat af 20de April 1813 først skulle opbydes og dernæst tilbydes. Rigsbanken, naar Capitalen er under 100 Rbdlr. N. V. og altsaa ei kan modtages i Banken, strax indsættes i den Kongelige Banke, efter forgiæves at have været opbudte i Stiftets Avis.