JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1798-01-01
Svar paa det i No. 9 opgivne Spørgsmaal: Om Hundenes Nedslagning u.  Hr. Politieven! At Hunde er baade nyttige og skadelige kan vel ikke nægtes. En vel afrettet Hund er nyt tig baade for sin Aarvaagenhed og Troskab; Men hvor ofte seer man ej, at en bidsk Hund *) Politievennen er Bladets Navn, i dette skrive mange hæderværdige Borgere; Jndsenderen vilde da vel egentlig her have meent Forfatteren til det i No. 13 indrykkede Stykke af et Forslag. J saa fald bede vi blot at læse Resten af Bidraget, og ikke al dømme det man endnu ikke kjender. Udgiveren. anfalder baade rorne Mennesker og Børn og hvor rædsom en Ulykke det er at blive bidt af en saadan i Tilfælde at den var gal, derpaa haves desværre mange Exempler. At her i Hovedstaden holdes en overdreven Mængde Hunde er enhver bekjendt. Hvad disse fortære aarlig kan neppe beregnes; men besynderligt er det, at den sattige Almue, som selv ved suurt Arbejd maae fortjene Brødet, holder en, to, tre ja fire Hunde og overdrive deres Hundekjerlighed endog til Modbydelighed, da de, endskjøndt deres Hund i samme Øjeblik har lugtet til en andens Bag, lade slikke sig af samme om Munden, ja endog smage Fløden i deres Potte. At disse Dyr desuden foraarsage megen Ureenlighed i Husene, som baade er væmmelig og skadelig, er og en Sandhed. Vel er den Anstalt føjet, at Natmesterens Folk skulde nedslaae Hundene i Juli og August Maaneder, men dette er utilstrækkeligt til at udrydde den største Deel af disse Dyr, saasom disse Folk sædvarlig hindres i deres Forretning af Gadedrengene, da en Skare af samme løber foran for at jage Hundene af Gaden eller og for at advare Hundenes Ejere om, at Natmesterens Folk komme. Der siges at de Hunde som ere betegnede med et blaat Baand om Halsen, blive ikke slagne. Om Vedkommende har gjort en saadan Akkord med Natmesterens Folk, skal jeg ikke sige for vist. Jmidlertid seer man dog mange Hunde saaledes betegnede. Den beqvemmeste Maade at hæve disse Dyrs Forplantelse, synes mig var: at enhver som holdt Hunde skulle for hver Hund (Lænkehunde undtagen) betale 4ss. maanedlig, som var 24ss. om Halvaaret, i Skat, hvilken skulle erlægges til hver Paaske og Mikaeli Flyttetid og maatte enhver Husejer forpligtes at angive, hvor mange Hunde han og Husfolk holde til deres Fornøielse. Bevar os vel! hører jeg nogle sige, kan vel nogen være saa uforskammet at foreslaae en nye Skat; har vi desuden ej Skatter og Udgivter nok? jeg svarer hertil: Da der betales Skatte af Heste, som holdes til Fornøielse og af Køer, som højst nødvendige Dyr, hvorfor da ikke ligesaavel af Hunde? Skatten er jo vilkaarlig, thi naar jeg ingen Hunde holder, betaler jeg ej heller nogen Skat. Den uformuende vil vrie sig ved at betale denne Skat, og for den Formuende Fornøielse, er det en gandske ubetydelig Afgift.
Politivennen, 1800-01-01
Uordener i Anledning af Kongens Fødselsdag. (Fortsat.) Der lod sig vel tænke adskillige Midler til at forebygge nogenledes saa mange Personers Indtrængelse, der ike egentlig ere af dem Ballet er bestemt for; men alle disse Forebyggelsesmaader vilde have deres Ulejligheder, og dog ingen fuldkommen Virkning. Jkke heller er det vel bevisligt, at blot Uberettigede * gjøre Optøjer. *) Skulde der holdes strængt over, at Uvedkommende bleve ude, saa maatte der ikke, Det ønskeligste var derfor, at vor Konges Fødselsdag højitideligholdtes ved værdigere Fester, end et Balpare, der hverken kan more den sædelige, eller hædre den gode Fyrste. Et nyt Tegterstykke er allerede nok til at afstedkomme den afskyeligste Uorden, med Trængsel og Slagsmaal imellem billetsøgerne, og med uhyre Fordel eller Prygl for Billetprangerne. Dette vil altid blive saa, saalænge et Publikum, der har faaet en rivende Hunger efter Tegter-Fornøjelser, og er stort nok til at underholde tre Teatre, ikkun har eet. Opføres dette nye Stykke i Anledning naar der er afspist, være saa godt som aaben Indgang for alle og enhver. Det fortjener og at advares imod, hvis der oftere holdes Balpare, at Karlene gaae paa Gangene, der primle af Mennesker, med uhyre store Kædler fulde af kogende Vand, hvorved saa let kunde skee Ubehageligheder, da Personer, der inden for kunne begaae saa store Uordener, ikke kunne være for gode til at løbe Karlene paa Armen. af Kongens Fødselsdag, saa vil dette fordøble Uordenernes Størrelse og Mængde, fordi der undertiden forefalder Epiloger, Prologer eller andet udsædvanligt, og endelig fordi Dragterne i Stykket pleje at være nye og kostbare, en Ting, som den største Del af vort Teaterpublikum har mere Forstand paa, end paa Stykkets eget Værd, der sjælden er stort. Med Mishag erfarer vist vor gode Konge, hvert Aar, at hans Fødselsdag ogsaa ved Komediehuset skal frembringe saa mange skændige Optøjer, at mangen stakkels Sjover, Soldat, o. sl. fl. skal fra den datere en fordærvet Helbred eller forbankede Lemmer. Med inderlig Mishag seer den gode Borger disse Optrin. Med Ængstlighed seer han hvert Aar en ny Kamp imøde mellem Politiet og Mængden, og hvad han endnu mere gruer for, imellem Militæret og hvad der tildeels er, men altsammen kalder sig Borgere. Et udøvende Politi, der uden at bruge strængere Midler, end den højeste Nødvendighed fordrer, adspreder en urolig Stimmel, der hævder Orden med den Værdighed Sindighed og Kraft, der virker saa overbevisende endog hos det raaeste Menneske, et saadant udøvende Politi er et uskaterligt Gode; men det ordnende Politi, Politiken, om man vil, kan endnu gjøre meer, kan dræbe Sæden til Sammenløb; og det bør den, for at ikke det udøvende Politi, ved idelig Brug imod Folket, skal tabe det imponerende, som kun det nye eller sjældne besidder - for at Aarsagerne til Opløbet, ifald dette endda skeer, kan have desmindre Skin af Ret og altsaa snarere bortjage, end tillokke enhver fornuftig Indvaaner - for at endelig det tilsyneladende kraftigste, men efter min Overbevisning skadeligste Middel til at holde Styr, det Militæres Medvirkning, kan undværes. (Fortsættes.)
Politivennen, 1800-01-01
Forestilling til Teaterbestyrelsen. Trykkeforordningen af 27 September f. A. har forbudt ikke allene den herskende, men endog alle andre her taalte Religioners Forhaanelse. Et Forbud, som gjør Lovgiveren sand Ære, og som er noget af det bedste i bemeldte Forordning. Der er ingen Tvivl om, at her ogsaa, hvis Tilfældet var, vilde taales et Cejlonsk Religionssamfund, da de med Ostindiefarerne for nogle Aar siden hjemkomne Malabaker, uforstyrrede fra Regjeringens Side; holdt deres Religionsøvelse, og da vor Regiering i de senere Tider har Udmgeret sig ved en prisværdig Grad af Tollerance. Hvad vilde imidlertid en Cejloner sige om vor Tollerance, naar han saae Balletten: Afguden paa Cejlon, og havde vi Ret til at harmes, om han ved sin Hjemkomst, for at bruge Gjengældsret, søgte at latterliggjøre os ved at bringe Alterens Sakramente, eller noget andet af det frappanteste i vor udvortes Gudstjeneste, paa det kejserlige Cejlønske Tegter. Men uden endog at sætte et saadant Exempel, som man kunde sige, vilde net æffe ind, tør man haabe, at bemeldte Ballet ikke mere opføres, naar man blot gjør Bestyrelsen opmærksom paa, at et Teater vel har Ret til, at revse Latterligheder i enkelt Mands Karakter og Handlemaade, i en Stands Fordømme, men ikke det latterlige i en Religion, allermindst i en fremmed. .
Politivennen, 1800-01-01
Dito til Dito paa Legems og Klædebons Vegne. I Parterrelogerne ere de bageste Bænke i Almindelighed usædvarlig høje, og der er ikke Skamler nok til at sætte Fødderne paa, som giver, et meget ubehageligt) Sæder; Dette ønskedes forbedret. Ligeledes ønskede man at Bestyrelsen, vilde forebygge en Mængde Pelses, Buxers o. s. v. Sønderrivelse, ved at lade alle Bænkene eftersee, da der paa Kanterne staae lange skarpe Sømhoveder ud af de Søm, hvormed, Klædet er pagsiaaet. Hvis Bænke beklædes af nyt, var det at ønske at Klædet, maatte tages lidt bredere, for at det kunde slaaes fast under Bænkene og ikke paa Kanten. Hvis Bænke selv gjøres af nyt, maatte man bede, at disse ikke bleve hængslede eller til at opslaae fra Enden, men at en Trediedeel af Bænken paa hver Side af Logen stod fast, og at et Tverbræt over den mellemste Trediedeel blev til at løfte op for Færselen ud og ind.
Politivennen, 1800-01-01
Kudske-Uorden i Vimmelskæftet. Undertiden gjøre nogle af de Hyrekudske, som holde ved Sekketær Langebeks Gaard, hvor man siger, at der er en Gjennemfart, sig en Kudskefornøielse af at pidske forbigaaende Personers Hunde, for dog at fordrive Kedsommeligheden med noget. Denne barbariske Uskik ønskede man gjerne et Raad imod. Udgiveren veed intet Raad derimiod, uden dette, at lægge Mærke til Karetens Nummer, og saa angive Sagen paa Politikammeret. Eet Raad var der vel til at forebygge det: naar nemlig de mere veltænkende Kudske, baade af Medlidenhed mod et uskyldigt Dyr, og for Standens Ære udskammede en saadan Bengel saa kraftig, at han enten maatte forlade sin Unode eller sin Buk.
Politivennen, 1800-01-01
Uordener. 1) Paa Stentrapperne op til Børsen, isærpaa den Side, som vender mod Kristianshavn, staae de Gaaende saare let Fare for at gjøre et meget slemt Fald, da Is og Skarn i smaa og store Knuder forhindre Foden fra at fatte godt Fæste. 2) Den 13 Febr. gik alle Børssøgerne fra den østre Deel af Byen i ankelhøjt Vandhusskarn over Holmens Bro, som vore elendige Nattefarere havde med eller imod Villie lagt der. Det er højst forunderligt, at denne ækle Uorden saaledes kan vedblive. 3) Indfarten til Per Madsens Gang fra St. Grønnegade er næsten halv tilstoppet af en umaadelig Isbanke. 4) Fra Bryggergaarden paa Østergade nedskylle tre Tagtude deres Vand paa de stakkels Mennesker, der gaae igjennem Per Madsens Gang. Disse Mennesker ere virkelig at beklage; gaae de langs Husene, overskylles de eller nødes at træde i Dræk, og ville de nærme sig den i Midten af Gaden, udsætte de sig for de flydende Rendesten, Gadens Smalhed burVogne, som uagtet de udelukke Kørselen, dog fare herigjennem. *) Rendestenen fra Per Madsens Gang overskærer Fortoget af Østergade i en dyd Kiste; det var at ønske, at Brolægningens Foresatte vilde lade lægge et Bræt derover. - 6) Uden for 328 i Antonistræde kan et; Menneske i mørk Nat let falde ned i Gruberne, der gaae ned til den dybe Kælders Vinduer, og fartigen forslaae og forskære sig. Var der af Vejen, om dette ved et Rekværk forebyggedes? Hjørnehuset af Halmstræde og lille 7) Kongensgade har en 2 til 3 Alen udstaaende Tagtud, som strider imod Orden og Politi. 8) Vinhandleren ligeoverfor har vel saa? gode Vine, iblandt, andet saa god Maderaviin, at mangen Vandrer maaskee kunde være veltilfreds med at standses her, for at forfriske sig til videre Gang; men da der ogsaa er mange, som ikke have Lyst ellee Lejlighed dertil; og dog af det altfor udstaaende og tillige alt for, lave Kælderskur see sig ubehageligen stoppede, enten ved at Hatten stødes af, eller naar Panden faaer et godt Knups, saa maatte man meget bede Husejeren, eller i manglende Fald Politiet, at raade Bod herpaa.
Politivennen, 1800-01-01
I Anledning af den i No 95  indrykkede Erindring til Fattigvæsenets Bestyrelse. (Indsendt.) Anlediget af den i Politivennen No. 98 indrykkede Erindring til Bestyrelsen for Fattigvæsenet, ansee Undertegnede som p. t. Forsørgelses-Forstandere i 3die Hoved-Distrikt det passende at oplyse: at Jødsamlingen af frivillige Bidrag i benævnte Distrikt, for Kvartalet Juli, Aug. Sept., skeete inden Novbr. Maaneds Udgang og at Pengene derefter bleve indbetalte i Fattigvæsenets Hdvedkasse, saasnart det par muligt at faae de i Borteværendes Bopæle aflagte Subskriptionsblade tilbage. Denne Oplysning troe vi at skylde det Offentlige; Den kan tillige tjene til at retfærdiggjøre Distriktets Direktør Hr. Cathala, for den Langsomhed Anmælderen i sin Seindring bebreider nogle Direltører. Kiøbenhavn d. 29 Febr. 1850. Samtlige Forstandere i 3die Hoveddistrikt. Tsehierning, Bolt, Steenholt, Spiir, Tomsen, Conradt, Rosenstand, Lund.
Politivennen, 1800-01-01
Bøn til Theaterbestyrelsen. Da saa mange Mennesker i Mandags i det Øjeblik de fik Avisen løb April hen til Theaterkassereren, der forsikrede dem at Logerne til om Onsdagen alt vare borte, og da det er ubehageligt at løbe April; var det da ikke bedst at Bestyrelsen, for ikke uskyldigvis at være Aarsag dertil, averterede at Udleveringen af Kasserexen først næste Dag efter Avertissementets Indrykkelse skulde begynde til et vist Klokkeslet, og at da, for at afholde al mulig Mistanke, om et utilladeligt tidligt Udsalg, en af Bestyrerne var tilstæde og foreviste alle Logebilletterne for den forsamlede Mængde, førend der begyndte at sælges.
Politivennen, 1800-01-01
En ny Embeds Examen. Da det hænder sig, at Folk, som have at bestille med kongelige Embedsmænd, af disse tiltales eller begegnes mindre høfligen, end de havde troet at fortjene, da det endog ikke er uhørt, at en eller anden Embedsmand har tilladt sig hvad man kalder Overfuselse, Grovhed; o. s. v; saa troer Indsenderen ikke af Vejen at fremsætte et Middel imod dette Slags Onde. Dette Middel er en ny Embedsexamen, som ikke behøvedes at anstilles af Professorer, ne, ligesom den heller ikke skulde afløse den hidtil brugelige. Denne af mig foreslagne Examen skulde nemlig holdes den første Gang en Søgende blev gjort til Embedsmand, den burde holdes offentligen af et Par Mænd, der beklædte lige Embed, og i Overværelse af en af vedkommende Collegiums Medlemmer. De ved en saadan Examen, der kunde hede Adfærdsexamen, Opførselseramen e. dl., forefaldende Spørgsmaal kunde omtrent være af følgende Natur: Hvad vil det sige at være longelig Embedsmand? Fritager dette Ord fra eøsugheds Fordringer eller tvertimod? Har en Embedsmand Ret til at bide ad Folk. Har en Embedsmand Ret til at tie stille, naar der gjøres Spørgsnaal hans Embed vedkommende, om disse Spørgsmaal endog forekomme ham taabelige. Har en Embedsmand Ret til at sætte et vredt Ansigt op, naar Folk komme til ham med Sager ham vedkommende, der give ham meget at bestille? Klæder det en Embedsmand bedre at sige han til Smaafolk, end De? Bør en Embedsmand endog i sit udvortes søge at gjøre Embedsstanden elsket og agtet? Skylder han sin Konge og Folket dette? Kan Værdighed bestaae med Høflighed og Levemaade? o. s. v. o. s. v. o. s. v. Efterat disse og flere Spørgsmaale vare besvarede, burde den Examiperte aflægge nogle Prøver paa sin Opførsel. Til den Ende kunde man, da det torde hænde sig, at Kandidaten undertiden viste sig ufleben, holde et eller andet Menneske, enten tunghørigt, eller af sløv ? Æresfølelse, der da ikke græmmede sig om Prøven løb lidt galt af. Simpel Høflighed. Ved at indrykke ovenstaaende Jroni, tilføjer Udgiveren for en Sikkerhed, skjøndt den i sig selv er unødvendig, den Erklæring: at den til Standens Ære kun har sin Anledning af nogle saa Embedsmænds Opførsel En anden Erklæring, som han skylder Sandheden er denne: at denne her paastiklede Feil desmere mødes, o lavere man nedstiger i Embedsmændenes Klasse; neppe støder man paa den noget højt oppe deri, og med Fornøielse nedskriver han, hvad enhver med ham vil vedstaae, at ingen uden en ussel Bagvasker kunde beskylde vore højere Embedsmænd for denne vanærende Fejl.
Politivennen, 1800-01-01
Ulykke af Uorden. Det er meer end sørgeligt, naar man paa offentlig Gade her i Kjøbenhavn skal være Vidne til, at Uordener, som let kunde hæves afstedkomme en Ulykke efter en anden. D. 20 Fbr. om Aftenen Kl. 7 var Underdelen af en Karet posteret i Pilestræde et Par Huse ovenfor Hjørnet af Regnegade. En stærkgaaende Mandsperson er her saa ulykkelig at løbe Panden mod de høje Hjul saa han styrter overende, men af Angst for en forbikjørende Vogn kom han dog hurtig paa Benene igjen og, med Haanden for Ansigtet, ilte til den nærmeste Lygte paa Hjørnet af Myntergaden, for ved Lyset at erfare af en eller anden, hvorledes hans Pande saae ud. Blodet flød og snart følte han med smertelig Vished, at Karethjulet havde skamferet hele Ansigtet. Imellem Regnegade og Myntergade var paa samme Tid kun een Lygte tændt. Naar det endelig ikke kan være anderledes, end at Vogne, Marskandisskramlerier, Oxehoveder, Tønder, Bøtter, Ballier cc. skal ligge paa Gaderne om Natten, saa burde dog saadanne Tings Ejere tilholdes, under passende Mulkt, at lade en Lygte brænde, enten paa Huset, hvorved slige Ting var sat eller henlagt, eller - hvilket nok var rettest: paa disse, i Mørke saa farlige, Ting selv.
Politivennen, 1800-01-01
Klage fra Kokkegaden. Pro Memoria! Vær saa god, min Herre! at gjøre Vedkommende opmærksomme, i Deres nyttige Ugeblad paa hvad jeg nødes til at andrage for Dem. Jeg har længe ventet, at man skulde tænke paa at bortsøre Sneen af Kokke Gaden bag ved Helliggejstes Kirke, der nu har lagt siden først i Januar, og maaskee længere. Den danner et Slags Vold op imod Kirkemuren, der gjør det ikke alleneste vanskeligt, men endog farligt for 2de Vogne at komme forbi hinanden. Ole Nielsen, Vognmand paa Vandkunsten, har havt en ubehagelig Prøve derpaa, da hans Karl allerede for mere end; Uger siden, ved at ville kjøre en anden Vogn forbi, veltede med en Karet, som saaledes blev beskadiget, at den vil koste ham betydeligt at sætte i Stand, som jeg undrer over, han ikke har andraget. Det som paa ny ivrer mig i denne Sag er Ildebranden paa Købmagergade afvigte Nat. Ildsvaade kalder Heste og Vogne tilsammen i bemeldte Gade for at afhente ( drøjter, Stiger, Broer til Slangerne og Vandkar, som der gjemmes i Sprøjtehuset og ved Kirkemuren. Enhver maae indsee, hvor vanskeligt det er om Nattetider i saadan Skynding med Heste og Vogne at komme frem og tilbage i en Gade, som er opfyldt med Banker og Snee og Iis. En fjorten Dages Forsømmelse i at afhente FejeSkarn, havde opdynget en anden betydelig Banke deraf, blandet med Sne og Is udenfor Bagerens og Præstegaarden. Tvende Vognmændslæs kunde ikke bortføre det altsammen, da man endelig bar Omsorg derfor. Det bliver nok Gade Kommissariernes Pligt, at have Opsyn hermed; men disse har i denne Sag seet meget igjennem Fingre. Den 21 Februar 1800.
Politivennen, 1798-01-01
Bekjendtgjørelse. Østergaden ved bliver endnu at vise det sørgeligste Syn for en Politieven. Jngen af de i dette Blad No. 1 paaankede Misbrug ere efter nu et Fjerdingaars Mellemløb rettede, et Bræt undtagen uden for Salomons Apothek. Endnu bortranes Fortoget paa den frækkeste og dumdristigste Maade af Grønkoner, Auksionsmænd og Frugthandlersker. Ja det er saa langt fra at disse Anmassere vise Skye for Politiet at deres Tal endog forøges. Saaledes har en ny Grønkone besluttet og ustraffet udført Erobringen af Fortoget under No. 50, hvo der ikke lyster at rive sine Klæder sønder paa hendes Bord, eller maaske at vælte dette, behage at traske i Kørebroens Skarn.
Politivennen, 1800-01-01
Uordener. 1) Paa den Række Lygter paa Slotspladsen, der staaer langs med Gammelstronds Kanal, seer man istedet for Blikbund for neden, en udstoppet ved en Line fastgjort Bold, som Vægteren formodentligen, naar han tænder Lygterne, stopper i den aabne Bund. Dette bør ikke tillades, da Vægteren paa denne Maade enten ved Storm, skødesløs Isætning Nattesværmeres Overgivenhed eller egen List kan, endnu lettere end ellers, faae Benefis-Lygter. 2) Huset imellem 198 og 19f i Gottersgaden har intet Nummer paamalet. 3) I store Brøndstræde er en publik Post, der paa to Alen i Runding er utilgængelig formedelst glat Is. Da saa let et Menneske om Natten i denne ikke alt for vel oplyste Gade kan forvilde sig for nær Posten, og falde, saa burde det vel paalægges Beboerne i den Gade, der søger Posten, og hvis Bekjendtere staaer meest Fare, at ophugge denne Is, som let var gjort. 4) Paa Hjørnet af Aabenraa og Myntergaden staaer Fortoget i den førstnævnte Gade fuldt af Fade, Hjulbøre og andet Urtekræmmeren tilhørende. Det kan dog vist ikke være for dette Slags Brug at Brolæningsvæsetet har anlagt og Staden bekostet hugne Fliser lagte paa dette Fortog? *) I Kristenbernikovstræde, paa Hjørnet af Antonistræde staaer altid en Mængde Skramleri, som ikke har der at gjøre, men som bør sættes i en Gaard eller andensteds. 6) Alt forhen har Politivennen viist Skadeligheden af, at det tillades Drage,e at staae, som Skildter paa deres Handtering, paa Fortoget ved Hjørnerne, ikke allene ørkesløse, men til Hinder for Gaaende, og til Anledning til usædelige Optrin med forbigaaende Tjenestepiger; Udgiveren foreslog dengang et Middel derimod, der forekom ham antageligt, at nemlig kun indskrevne og nummererede Folk maatte bære med Bør, og at disse kunde bestilles og træffes i visse Kældere, uden for hvilke et Skildt af en forgyldt Bærebør ophængtes. Skulde dette Forslag ike kunne imod Forventning opfyldes, saa ønskede man dog at Politimesteren vilde gjøre to Ting: 1) anvise Bør Dragerne visse Pladser at staae paa, hvor de ej vare i Vej, for alting intet Hjørne. 2) Hvis han tillader dem, som nu, at sætte Børen op til Husene, hvorved Fortoget mindskes, han da vil befale dem at vende de skidne Been af Børen ind mod Muren, og ike ud til de Gaaendes Klæder.
Politivennen, 1800-01-01
Irettesættelse fra Stege paa Møen. Til Politivennen! De har paa mere end eet Sted i Deres Blade paatalt den Urenlighed, hvori de danske Købsteder ligge nedsjunkne. De har fuldkommen Ret til at føre Anke herover ved mange og, paa meget saa nær, hos de fleste af disse Smaabyer, der hos andre Nationer neppe vilde hede Flekker, og som vi kalde Stæder. Men over dem alle, ganske uden Undtagelse, lader Klagen sig ikke søre; thi jeg kjender i det mindste een lille Købstæd, som har meget rene Gader, og det er (tak være vor aarvaagne Byfoged Jørgensen) Staden Stege paa Møen. Jeg skulde ikke havt nødig at gjøre denne Undtagelse her, dersom Stege ikke laae saa afsides, thi havde dens Lægd været paa de store Veje til Tydskland eller Sverrig, hvor Rejsende idelig fare, saa var denne prisværdige Omstændighed alt for lang Tid siden bleven anmærket i Rejsebeskrivelser. Midlertid fandt jeg hos mig saa meget stærkere Krav til at nærne offentlig saavel Tingen som Manden, ved hvem den er bevirket, som det langtfra ikke er en gængse Ting, enten paa vor Ø eller paa Naboøen Falster, at træffe gode og rene Veje, eller Udmærket Nidkjærhed for at forbedre Dem. Enhver, som har rejst paa disse Øer, veed at Vejene ere sataniske. Skylden derfor kastes snart paa denne snart paa hin. Midlertid maae den Rejsende lide, der saafuldt brækker sin Vogn i en hullet Vej eller udaser sine Heste i en Ælte, enten General Vejkommissionen, eller Amtmanden, eller Herredsfogden er den, hvis Forsømmelse er Grunden til det Onde.
Politivennen, 1800-01-01
Til Adreskontorets Bestyrelse. Alt forhen i No. 48 omspurgtes i Fjor ved disse Tider, hvorfor man maatte savne det Underretning, man forhen i Avisen havde fundet, om hvilke Prædikantere man om Ogsdagen og Fredagen, helst i Fasten kunde vente at høre. Dette Spørgsnaal igjentages atter af Personer, som ikke ansee det for en ligegyldig Sag, hvem de høre. Dersom Adreskontoret ikke vil indrykke denne Underretning, saa kunde jo den Artikel optages af et eller andet af vore Blade; thi at Præsterne skulde være imod, at den meddeles, kan neppe formodes.