Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-03-19
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. En udenlandsk Consular=Agent, som i lang Tid har opholdet sig i Algier, og først i f. A. er reist derfra, har bekiendtgjort følgende bemærkninger: Den tyranske Deys Aly Paschas Tilflugtsboeligi det øverste Hiørne af Staden er ingenlunde et Slot eller Fæstning, ikke engang efter Østerlændernes befæstningsmaade. Man kan kun betragte det som et rummeligt og i forrige Tider stærkt Huus; det har hverken Grave eller Batterier, og det eneste Fortrin det har for det sædvanlige Pallais, bestaaer i, at det ikke kan blive beskudt fra de nærliggende Huustage; som er de vilde Janitscharers sædvanlige Middel, naar man ikke godvillig aabner Portene for dem; det behersker Staden, men bliver selv behersket, af de Banker, som ligge tæt ved Stadsmuren. Det var for lang Tid siden Deyens Boelig, men er nu meget forfaldet; og Casernen som hører dertil, ved hvis Jndstyrtning flere Tyrker bleve dræbte, havde den for nyelig myrdede Dey begyndt at lade ombygge. Den algierske Regiering har aldrig havt umaalelige, eller kun betydelige Skatte. Det er en i Algier temmelig bekiendt Sag, at allene den Tyrkiske Militses Sold, beløber sig til omtrent 200,000 Spanske Piaster over hvad de ordentlige Statsindkomsterindbringe. Dette Deficit, tilligemed Deyens og Civilstatens Underholdning o. s. v., maae dækkes ved de Europæiske Contributioner, og ved inden og udenlandske Plyndringer, hvoraf tillige Flaaden maae vedligeholdes, thi sielden bringe Caperierne mere ind, end hvad Skibenes Udrustning koster. En af de sidste Deyer tilstod sine Fortrolige, at den dobbelte Sold, som han havde maatte levere Soldaterne for at blive Dey, havde medtaget en sex Gange større Summa, end Cassen tillod, ogsaa var dens svage Tilstand ofte en Gienstand for den almindelige Byesnak i Algier, indtil Deyen under den sidste Krig i Spanien og Portugal solgte til de fremmede Armeer Tønden af sin Hvede fra 15 til 24 Piaster. J Algier har ingen en lovtig Adkomst til Dey-Værdigheden fra den første Minister til den ringeste Soldat have alle ligestor Ret til den. Den nuværende Dey er et Beviis derpaa. Regieringen er aldeles i Tyrkernes Hænder, som ere Udlændinge, og den regulaire Milits bestaaer blot af denne Nation. Deyens egen Søn, naar han er født i Algier, kan hverken blive Dey efter sin Fader, eller beklæde en Ministerpost; thi han ansees da ikke meere for at være en Tyrk (men regnes iblandt de saakaldte Coloris) længe kan den nærværende Tyran i Algier ikke holde sig i sin forfaldne Rede, og bør man i vore Tider forundre sig over noget, saa skulde det være over at Aly Pascha, som myrdede den forstandige Omar, hvilken var meget afholdt i Algier, har saa længe g kunnet beskiærme sit Liv. - Den Tunesiske Escadre paa 3 Krigskibe, under Captain Alires Commando, er nu atter i Søen. Den nye Storvezir i Constantinopel har begyndt sit Embede med megen Strenghed, og har afskaffet mange Politicuordner. En Janitschar, som holdt et berygtet Kaffeehuus, og en Græker, som havde stiaalet, har han ladet henrette. - En Persisk Gesandt er paa Beien til Constantinopel, han bringer kostbare Presenter med sig; udsøgte Heste, Elephanter, og 25 riigt beladte Muulæsler; egne Flaader ere byggede i Arsenalet for at bringe hans Sager over fra Asien. Jnsurgenterne i America havde nær faaet en ganske uventet Forstærkning, da Mandskabet paa et Hollandsk Orlogskib i Middelhavet har gjort et Complot, og havde i Sinde at myrde deres Officerer, og derpaa bringe Skibet til de Sydamerikanske Jnsurgentere; til Lykke blev det opdaget Tide. Admiralen er nu kommen til Gibraltar, og og har bragt Ophavsmændene i Lænker med sig Det hedder: at man har bemærket Tegn til ligesaadanne Oprør paa de øvrige Hollandske Skibe. 4 Lidt Krig skal man altid have paa Jordenfaaledes er Jeromme Bonapartes Huushofmester, bleven saaret af et Skud i Brystet, som formodentlig er en Virkning af en privat Hævn; man fortalte i Begyndelsen at det var Jerome selv som Skuddet havde truffet; han opholder sig nu paa Godset Schønau i Østerrig. – En Fransk Officeer har udfordret den Engelske Lord Stanhope, formedelst dennes Tale i Overhuset, hvori han paastod, at man ikke for snart burde trække der Engelske Armee ud af Frankerige; det hedder at Lorden vil tage imod Udfordringen. PrindsRegenten har tilskreven Hertugen af Wellington et meget forbindligt Brev i Anledning af det mordiske Angreb som er gjort paa hans Liv, hvis Ophavsmand er endnu ikke opdaget. Om Natten til den 1ste Marts hørte man atter et Flinteskud bag ved Hertugens Palais, som syntes at komme fra de Elysælske Marker. Den Brigadeer, som just giorde Patrouille begav sig strax hen til den Soldat, som der stod paa Post, og denne fortalte at han var bleven anfaldet af flere Personer, som med Magt vilde trænge ind i Hotellet, og at een af dem havde slaget ham i Ansigtet. Men da han blev ført hen til General Despinois, saa tilstod han at dette var en Opdigtelse, og at han havde selv af et Jndfald skudt Geværet løs. Ogsaa havde en anden Skildvagt, som kun stod 24 Skridt derfra vel hørt Skuddet; men ikke seet noget Menneske. Hertugen havde allerede gjort ham en Foræring af 100 Franker, men nu blev han bragt i (Fortsættes) Arrest.