JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-05
Blandede Efterretninger. J Mexico gives kun et Theater, og det er ovenikjøbet meget elendigt. Det Jndre har Form af en Hestesko. De fornemste Familier i Staden have nomgængeligen en Loge dert, hvor de regelmæssigen hver Aften vise sig, og som tjener dem isteden for Selskabssal; thi i intet Huus seer man Fremmede hjemme hos sig selv. Der gjør man Damerne Kuur, og ingen giver Agt paa, hvad der foregaaer paa Scenen. Parkettet er deelt i vel afsondrede høie og lave Sæder, i Liighed med Chorstole, hvilke man kan leie for hele Aaret. Gamborino og Pietro 9 Garray, spanske Skuespillere af udmærket Talent, vare det mexikanske Publicum Yndlinger. De have ifølge Forviisnings loven imod Spanierne, maattet forlade Republikken. Man har temmelig gode Balletter, besatte af Hr. og Mad. Pautret, begge Franske, og Boleros og Fandangos, som dandses med den oprindelige Yppighed. Hvad Operaen betræffer, saa er den uden al Betydning. Da Garray kom til Mexico, vilde han oprette et italiensk Theater, men efter mange Bestræbelser opgav han denne Plan. Man røger i Theatret som overalt, og der er intet Sted, undtagen Kirken og de lovgivende Forsamlinger, hvor det ej skulde være tilladt at røge Ogsaa er det et sandt komisk Syn under Kamrenes Sessioner, at see alle Medlemmerne i en bestandig Procession og gaae Glip af over Halvdelen af Forhandlingerne, for at tilfredsstille den umodstaaelige Trang til at røge. "Jeg har kjendt, siger en engelsk Reisende, en Independent, som, paa Flugten fra Valpladsen, hvor han var dødelig saaret, udmattet af Anstrængelse og uden Næring i 48 Timer, forlangte af den Mand, som kaldte ham tilbage til Livet, hverken Brød eller Vand, men – en Cigarre. Fruentimmerne endog de som høre til den fine Verden, røge ogsaa, selv paa Gaderne og i deres Vogne, og først for nogle Aar siden have de, som beflitte sig paa yderste Ele gants, begyndt at opgive denne Vane, eller rettere: de tilfredsstille denne Trang hemmeligen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-05
Kjøbenhavns Børs, d. 6 October 1830. Hamburg 2 M. - a vista 217, Species 210 Specier solgtes til 12 Rbmk. 10 1/2 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler pr. 100 Specier 154, 155 Rbd. Sdl. Svenske Sedler. 482 Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgield. 88 1/2 Rbd. Sedl. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) 88 4 Rbd. Sedler. Dito over 2000 Rbd. Stk. Dito Dito. 83 83 1/2 i Banco.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-05
Nationalbank-Obligationer - Rbd. r. S. (af Laanet 4 Febr. 1820) 102. Dito Dito. . . 108 i Sedler. 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. Sr. S. Renter pr. 6 Januar 102 1/2 6 pCt. norsk Laan, - i Banco. ved Hambro & Søn 4 pCt. nye norske Obligat. ved Dito lydende paa r. S. - i Banco. 4 pCt. Dito Dito. - Rd. Banco, 4 pCt. uopsig, norske Statsobligat. L. Steel. 3 pCt. nye danske Obligationer, 62 1/2 i Sedler. Asiatiske Compagnies Actier . .
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
Jstedetfor den korte Udsigt, Brevet nu giver, ville Læserne vist med Interesse heller have følgende Udskrift af de mærkværdigste Steder i bemeldte Reise-Fournal: Wunschbach d. 6 Octbr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
For saa meget mueligt at undgaae alle Farer, især da jeg ikke var forsynet med Pas, tog jeg i Nürnberg, den Beslutning heller at gjøre en liden Omvej af nogle Mile, end passere Anspach og Feuchtwangen, hvor preussiske Militair laae, siden erfarede jeg til min Glæde, at jeg endog havde vundet ved den tagne Vei. Dinkesbithl d. Octbr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
To Timer fra Wunschbach kom jeg igjennem en liden Samling af hæslige Reder, Eschbach kaldet, hvor jeg første Gange havde det ælle Syn af en Kapuziner med sin smudsige brune Hætte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
J det store Vertshuus var hele Stuen fuld af Soldater; jeg troede her kunde være en Hverver plads, og antog Folkene for at være Rekruter, der maaskee skulde just nu føres bort til Armeen jeg skyndte mig derfor bort til det andet Vertshuus, hvor det ikke var meget bedre. Jeg erfarede her, at det idag var en Kirke-Jndvielsesfest, og at Soldaterne vare Borgere af en liden Nabostad. Ludvigsburg, tre Mile fra Stuttgard, nordvest ligt, d. 11 Octbr. Jeg gik strax til Schiller, der, efter en eller vegarig Fraværelse fra sit Fædreneland, nu paa 5 til 6 Uger har opholdt sig i Kredsen af sin Slægt og sine Ungdomsvenner. Han og hans Kone modtoge mig begge meget venligt; efterat jeg havde været der en Times Tid, gik jeg bort, for at see mig omkring paa Stedet og i Omegnen. Omtrent en Mils Vej til høire Haand fra Ludvigs burg, naar man seer ud fra Slottet imod Øst, skuer man paa Skraaningen af et Bjerg den liden Stad Marbach, Schillers Fødested; og til venstre imod Vesten, omtrent i samme Afstand, ligger Bjergfæstningen Hohenasberg; jeg ilede tilbagetil Schiller, der havde indbudet mig til Aftenspisning. D. 13 Octbr. Paa Lystslottet Solitude, 1 1/2 Mil fra Stuttgard boer Capitain Schiller, som har Opsigten med samme. Jeg besøgte ham, for i ham at kjende Schillers Fader. Han er allerede imod 60 Aar gammel. Min Ledsager didhen characteriserede ham, ved flere træffende Bemærkninger, som en meget forsigtig Mand. d. 16 Decbr. er 5 Aldingen kom Fyrstinden af D. kjørende. For at see hende gik jeg, da hun ikke var udstegen, derhen, det var en hæslig Skat, ikke den Umage værd, men hendes Almisser vidste hun at give med en fyrstelig Grandezza. En Betler komhen til Vogntrinet. Hendes Kammerjomfrue, som holdt hendes Pengepung, maatte nu give hende den; hun tog et Par Tre Kreuzerstykker ud, som hun gav sin Hofdame, denne igjen gav Kammer fruen dem, denne igjen Lakeien; og fra ham kom de i Betlerens Haand. - Jeg gik videre frem. Kort herfra mødte mig en katholsk Geistlig med et Fruentimmer i Vognen; han havde et kulsort Skjeg, i Forbikjørselen gav han mig sin Velsignelse. D. 1 Decbr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
Jdag saae jeg Naturens store Skuespil, Rhinfaldet ved Lauffen, som det allerede fra Drengealderen havde været mit Ønske at see. Henimod ni gik jeg fra Schaffhausen, misfornøjet over slet Beværtning; men dog i en høitidelig Stemning. En Forudfølelse af Gysen over det Ophøiede gjennemtrængte mig ved alle de Forestillinger, som min Aand havde gjort sig over dette Skuespil, og som nu paatrængtes mig mere levende end nogensinde før. Da jeg traadte ud af Schaffhausen, fandt jeg Rhinen allerede beredende sig til den ophøiede Scene. Stormende og vaklende, som en lidenskabelig Yngling, bruser den forbi Schaffhausen, saaledes at intet Fartøi mere vil betroe sig til den. Faldets Torden kan man endogsaa ved fuldeste Strøm og den gunstigste Vind, ikke høre i Schaffhausen, fordi den nære Brusen af Strømmen dog vilde overdøve den bortfjernede Torden. Jeg troer det gjør Rhinfaldet Skade, at man først seer det foroven i en temmelig Frastand, og følgelig i en formindskende Synspunct. Den bemærkning man har gjort, at man finder mindre end man venter, bekræftedes ganske hos mig. Jeg følte ikke det store Indtryk og den mægtige Gysen over det Ophøiede, som jeg kunde vente efter flere Beskrivelser. J den største Nærhed, hvor man ligesom berører Faldet, i det lille Huus paa Bjerget ved Slottet, er Tordenen vistnok forfærdelig, og Kraften og Hurtigheden for kun et Moment, ubeskrivelig, om man ogsaa abstraherer fra denne Krafts Vedvarenhed og bestandige Gang. Aldrig er billedet af Evigheden bleven mig anskueligere, end her. Man skuer med Forfærdelse og Svingelhed i denne Tumult af et mægtigt Element, der maaskee kun overtræffes af Lynilden i Hurtighed; netop, fordi den store Hurtighed maae sees og umiddelbar føles, er det en Daarlighed at ville male denne Scene. Jeg har betragtet Rhinfaldet fra alle Sider og med Omhyggelighed; længere end tre Timer opholdt jeg mig der. Den mindre af begge Klipperne, der staaer grundet midt i Faldet, kan sikkert, omendskjønt den allerede synes at have lidt af Vandets Magt, endnu i Aarhundreder trodse dets Rasen. Ved denne Klippe er Conflicten i kraftigst Stykke; ved dens Fødder styrter Floden sammen fra tre Sider, som i en Kløft, og forvandler sig i Skum, mod hvilket endogsaa den hvideste Snee forekommer graae. Der hvor Floden, ikke ganske forvandlet til Skum, styrter ned, viser den sin Smaragd-Farve, der allerede i Schaffhausen overalt stikker saa smukt frem af den hurtigt derigjennem larmende Flod. Den Kraft, hvormed Vandet bliver drevet bort, vedvarer over hundrede Skridt ind i Strømmen. Begge Klipperne ere vel endnu ligesaa somfruelige og ubestigelige som Jomfruen i Schweitz's Jsbjerge. Hvad Meiner kunde frygte for ved Overfarten, er mig ubegribeligt; det er en munter Dands, som man gjør over Rhinen og Synet, i det Færgemanden styrer umiddelbart hen mod Faldet, er snarere henrivende, end skabt til at opvække Frygt. Lauffen ligger i sig selv yderst malerisk, og Klipperne, der, nedstyrtede fra den, ligge i Rhinen, ere frygtelige Spor af Ødelæggelsen, som netop her er paa sin Plads.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
Zürich, den 19 Decbr. Strax efter min Ankomst gik jeg til Lavater, som jeg kun havde mundtlige Anbefalinger til fra Reinhold og Lips. Jeg bemærkede, at han, især i Førstningen, betragtede mig med skarpe Blik, ved Reinholds Navn blev han meget varm og sagde: han havde vel paa sin sidste Reise lært at kjende mange fortræffelige Menneskeer; men ikke et i alle Henseender saa viist og godt Menneske som han er. Over min Beslutning, at reise med Baggesen, talte han med mig med sand faderlig Varme og Deltagelse, saa at jeg blev ganske rørt derover, saameget mere, som jeg kom til ham fuldkommen fremmed uden Anbefaling; men jeg mærkede, at han strax blev aabenhiertigere, da jeg sagde ham, at det var mig, af hvem han havde seet nogle Portrætter hos Remhold. Da han idag, saavel som alle Løverdagene, havde meget at bestille, saa bad han mig komme igien i Morgen, for at tale endnu mere med mig. Efter min Tilbagekomst gjorde jeg en Spadseretour ud over den anden Broe, hvor jeg bestyrtedes ved det ophøiede Syn af de Schweizerske Alper, og nød denne herlige, henrivende Udsigt over en Time i stum Beundring. Scenen ved Rhinfaldet forsvinder mod Herligheden af dette i Sandhed ophøiede Syn Jeg havde ikke tænkt mig denne Udsigt, især i en saadan Afstand, saa stor og prægtig. Jeg kunde længe ikke løsrive mig derfra, og kun tilfredsstillet med den Bevidsthed, at jeg idag og imorgen og oftere, paa enhver Tid af Dagen og ved enhver Belysning, igien kunde betragte den, forlod jeg Broen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
Ogsaa nu om Aftenen er Synet af Züricher Søen saa yndig og Rolighed aandende, hiint Fierne saa ophøiet, og Bredderne af Søens Overflade saa mildt beskinnede af de oplyste Vinduer, at jeg allerede har faaet mit lille Værelse dobbelt kjært. Schon isk, Mutter Natur, deiner Erfindungen Pracht, sang Klopstock her. Her tegnede Gesner sine idealske Malerier over Idylverdenen; her opflammedes Lavaters Phantasie til Begeistring i paradisiske Enge; her, hellige, evig skjønne Natur opvarm ogsaa mit Hjerte, styrk mit Sind, forædle min Aand, at jeg evig kun hylder Dig! Om Morgenen Klokken 8 gik jeg hen at høre Lavater i Petrikirken. Hans Prædiken handlede om de haarde Ord, Jesus skal have sagt ved forskjællige Leiligheder og til forskjællige Personer, Formedelst hans haarde Udtale og Menighedens evige Rømmen og Næsepudsen, forstod jeg ikke saameget, at jeg kan give en Dom over det Hele. Talen selv var uden al talerisk Prydelse og Prunk, mere en venskabelig hjertelig Tiltale, end en udarbeidet Prædiken. Efter Gudstjenesten gik jeg til Lavater, men fandt ham ikke ene. J Modtagelsesværelset, hvor jeg ogsaa var igaar, var rundt omkring et Bibliothek, størstedelen af hans egne Skrifter. En heel Side af Væggen indeholdt lutter Papirbøger og Futteraler, hvorpaa Opskriften tildeels var Tanker eller Levnetsbeskrivelser, eller Skitzer og lignende Sager, hvori den syntes at være lutter enkelte Blade, hvorpaa Lavater sandsynligvis skrev sine momentane Tanke, og Jndfald. En usigelig Mængde saadanne Tanker maae der være i de rundt omkringstaaende smaae Bind. Flere vare skrevne paa smaae Tavler i Glas og Ramme, og disse alle i Hexameter. Nogle af dem, der behagede mig bedst, og som jeg kan udenad, ere følgende: Leyre mit Wahrheitsliebe nur Weisheit lehrende Wahrheit. Frene dich jedes Genuses, der Kraft at nenem Genus giebt. Gieb dem Bittenden gern, und erfren auch den der nicht bittet. Flieh den lauernden Fragler, er ist ein verlaumrischer Schwatzer. Nie sag, kannst du helsen, zum Hule Verlangenden: Gott hil! Richte nicht, en du verhørst, und verhøre nicht, bist du nicht Richter! Brudstykke af et Brev fra Fernow til Professor Reenhold. Lavater har modtaget mig ret kjærligen, hans Øie flammede stærkere, og han trykkede mig i Haanden, da jeg nævnede Deres Navn. Men - jeg skriver Dem det med aabenhiertig Tiltroe - han misbilligede ganske, at Baggesen vilde tage fremmede Mennesker med. Ingen Stilling, sagde han, er misligere for mig, end denne, og overhovedet er mit Forhold til ham alt for ubestemt, til at det kan være af Varighed. Han vilde skrive desangaaende til Baggesen; han vilde lægge ham det omhyggeligt paa Hjertet, vel at overlægge, hvad han gjorde. Jeg veed ikke hvorledes dette vil løbe af, om Lavaters Bekymringer virkeligen ere saa grundede, og det er netop denne Uvished, der paa det stærkeste foruroliger mig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
Med en halv Daler er jeg ankommen til Zürich, og dertil paa en saa ugunstig Tid, at jeg ikke endnu har kunnet skrive til Baggesen; her maae jeg i flere Dage leve i et dyrt Gjæstgiversted, uden at være viis paa, om jeg snart faaer Penge. Dog det kunde altsammen være godt, naar jeg kun ikke med Sandsynlighed maatte frygte, at alle mine Udsigter bleve til Vand. Nu savner jeg Deres Raad og Tale herom. Det var haardt af Skjæbnen, dersom jeg i det Øjeblik, da jeg skuede ind i Himlen, da jeg troede at have seiret over alle Hindringer, igjen skulde blive tilbagestødt, og dersom den Mand, der var saa mange Tusindes Trøster og Raadgiver, Lavater, nemlig uden at ville det, netop skulde være den, der afgjorde dette, den, jeg skulde tilskrive min Ulykke. Han viser mig megen Deeltagelse, thi jeg har frit og aabent tilstaaet, ham min Stilling; men han sagde: det var saameget mere hans Pligt mod Baggesen, alvorligen at paalægge ham, at betænke, hvad han gjør. Jeg maae give ham Ret heri, saameget end mit Hjerte bløder, at see alle mine Forhaabninger skuffede. Og sandelig, saa utrøstelig jeg end vilde være, dersom min Reise ikke skulde gaae for sig, saa vilde jeg dog frivilligen bringe dette store Offer, og ikke kuurre, saasnart jeg saae, at jeg faldt en Ven, som vilde mig det vel, til Byrde, eller kunde sætte ham i Forlegenhed; først imorgen kan jeg skrive til Baggesen. Jeg har foresat mig, ligeledes aabenhiertigen at sige ham, hvad jeg under disse Omstændigheder maae sige. Jeg vil besværge ham, selv at afgjøre, hvad han kan og vil, og ikke lade sig forvirre hverken af Lavaters Bekymringer, dersom de ikke ere grundede, eller af hans mig givne Ord, og af min Forlegenhed. Hans Løfte skal aldeles ikke binde ham, men paa den anden Side vilde jeg ogsaa nødig, for en Andens deeltagende Indblanding, endogsaa en Lavaters, forspilde en saa stor Lykke. Dersom jeg nu blot kunde tale en halv Time med Dem. - Hvorgodt jeg end overlægger Sagen, er jeg dog bange og frygtsom, thi jeg maa berøre ømme Strænge, som jeg helst ikke berørte. Nu velan, om nogle Dage maae min Skjæbne være afgjort. Udfaldet være hvordan det vil, jeg er ikke uforberedt. Aaret, som jeg har tilbragt i Deres Skole, har lært mig den Kunst, at trøste mig med Grunde, der ere uovervindeligen sejrende i enhver Modgang i Livet. Et styrende Forsyn, som jeg har Tillid til, en god Samvittighed og Sindighed ere tre mægtige Støtter, der holde os opreiste i enhver Ulykke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
Mandagen d. 21 Oct. Min Udsigt i Fremtiden er ligesaa mørk og skyet, som Udsigten over Søen. Jeg seer i begge Dele egentligen - Intet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
Den 24 Oct.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
Idag saae jeg Lavaters Kone og Datter, da jeg første Gang var i hans Familie-Værelser. Det er ubeskriveligt, hvilken Mængde Malerier og Tegninger Lavater besidder. Alle hans Repositorier ere opfyldte med Porteseuiller, alle Væggene med Malerier og Tegninger, og utallige ligge rundtomkring i hans Arbejdskammer. Jeg holder hans Samling, overhovedet tagen, for at være lige saa eneste i sit Slags, som han selv er Endnu stedse en foruroligende Uvished over min Fremtid. Mit Haab svinder stedse mere og mere; usalige Stilling naar man ingen Penge har. Den 25 Oct. Eenstavelsen, er bruger man her fornemmeligen ved Sammensætning af Verber, og man har mange Verber med er, som ellers i Tydskland ere ubekjendte, saaledes siger man erklagen, istedetfor beklagen. Et Ord, erweiben, som man her bruger istedetfor, erheirathen, fortjener at optages i Bogsproget. Endnu maae jeg vente 48 Timer, førend min Skjebnes Afgjørelse erfares, førend Brev fra Baggesen kan modtages.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
Søndag d. 27 Oct. Eftermidd. Kl. 4. Omsider Bønhørelse, Opfyldelse over al min Forventning, mit høieste, mit eneste, mit hedeste Ønske opfyldt. Brev fra Baggesen. Deri 4 nye Louisd'orer. Hvo kan være saligere end jeg i dette Øieblik. Jeg maa da komme, dyrebare Baggesen, Du har reddet mig af en Helvedqval J saa skrækkelig, trængende, usigelig pinlig, martrende Uvished var jeg aldrig. Den Smerte er usigelig at blive fra en himmelsk Udsigt pludselig kastet i en Helved-Jld, men Millioner Gange mere usigelig er den Salighed, jeg nu nyder, da jeg fra den Pinebænk, paa hvilken jeg har lagt i 8 Dage, er hævet til Himlen. Hvor trangt er det mig nu i Værelset, og i Zürich, og ud for den hele himmelhøie, himmelsk skjønne Alpevæg, Hvorfor skal jeg endnu tilbringe her en heel Nat, dog jeg er tilfreds, lykkelig som ingen Dødelig kan være det. Jo nærmere Afgjørelses Øjeblikket, jo utaalmodigere, jo mere qvælende min Uro. J nogle Timer af denne Formiddag rev jeg mig med Magt ud af denne usalige Stilling, og nedskrev et Digt til Haabet. En skjøn, soelrig, Glæde aandende Dag. Med takfuldt Hjerte gik jeg for Solens Nedgang ud i den frie Luft, og dvælede ved, hvad der førend den pludselige Overgang fra Qval til Henrykkelse havde været mit Øies Yndling i den livløse Natur, Sneebjergene, med sammes glindsende af evig Snee bedækkede Toppe, ligge til deres sidste Rosenrøde. Fortsættes.) Diliencer og Hostbefordring.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
(Af Hr. P. Frontins nyelig udkomne Skrift: indeholdende Technologiske, mercantilske og flere bemærkninger, især iagttagne i Udlandet.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
Dette Slags Kjøretør, som nu saa almindeligen er indført i de fleste europæiske Stater, saaledes i England Stage og Mail-Coaches, i Frankerig Diligencer, Celeriseres, i Tydskland Schnell Wagen, i Jtalien, Holland, i Schweitz, ja endog i Spanien og Portugal haves Diligencer, finder man ikke i Norden, hvor den Reisende (som ikke har Raad til at betale extra Befordring) kjøres paa Vogne, hvis Sæder som oftest et engang hænge i Fjedre og som altsaa foraarsage en uhyre Skumpling, udsat for Sommerens Hede, Støv og Regn, eller for det haarde Veir om Vinteren. Var Nordboen ikke des haardførere, da vilde en eneste nogenlunde lang Postreise være tilstrækkelig for at knække hans Helbred. Naar Reisen gaaer hurtig, spares meget; den langsomme Reise er altid dyr, eftersom Tiden, det kostbareste af Alt, tabes, sædvanlig kan man ved at opholde sig paa Stationerne ikke slippe uden Penge, skal man ligge over om Natten i et Vertshuus, da koster det endnu mere. J England reiser man med Stagen, Bedning og alt Ophold iberegnet, 8 engelske Miil om Timen. Posten (The Royal Mail) kjører endnu hurtigere. Stationerne ere kun korte, sædvanlig 10 engelske Mile. Ved Post Carethens Ankomst til Stationen staae Hestene parate paa Veien med Seletøiet paa, og hele Omskiftningen og Forspændingen gaaer i et Minut. For Frokost tilstaaes Passagererne 1/4 Time og for Spiisning til Middag 25 a 30 Minuter. Man finder Alt i Vertshusene parat til at modtage Gjæsterne, og naar den til Maaltidet bestemte Tid er forløben, indfinder Kudsken sig af sig selv, for at paaminde Passagererne om at stige til Vogns. Et All right, udtalt af Kudsken og sædvanlig besvaret med samme Replique af Passagererne, tilkjendegiver, at der er intet i Veien forAffarten. Det gaaer da nu ventre a tørre, og Hestene ere saa vel afrettede til at gaae hurtig, at at de sjelden behøve noget af Pidsken; de ere endog som oftest saa vælige, at de springe i fuld Galop, og Kudsken behøver al sin Magt for at holde dem. De engelske Diligencer (Stages) see ud som Stads-Carether, fortrinlig lakerede og altid som nye, især ere de holdte udmærket reene og pene Hestene svare fuldkommen til Equipagen, Messing Seletøiet glimrer, og det Hele røber en høi Grad af Reenlighed, Orden og Velstand, den tykke John Bull af en Kudsk sidder gandske stolt paa sit Sæde, han seer ud som en Gentleman, forstaaer sin Dont, men indlader sig forresten ikke i Samtale med Passagererne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
For Oeconomiens Skyld reiser man sædvanlig i England udvendig paa Carethen (antside), og placeres de Reisende da saaledes: En ved Kudsken, 4 foran paa Carethens Dæksel, 3 bagved paa Dækselet og 3 i en Stoel, som gaaer ud fra den bagerste Deel af Stagen. Jndvendig i Carethen er Plads til 4 Personer, i alt et Personale af 16 Personer. Vognen er i Forhold til sin Størrelse meget let bygget, men af fortrinlige Materialier; enhver Stage er nummereret og maae betale aarlig noget Vist for Numrene.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
De franske Diligencer ere af en anden Beskaffenhed og Construction; de ere saa at sige tredobbelte, det er: de see ud som 3 Careth Fadninger, een tosædig og to firesædige, vare syede sammen, og danne saaledes følgende Distinctioner: leCoupe, Interieur & la Rotonde, den første af disse Afdelinger rummer 3, hver af de andre 6 Personer. Kudsken eller rettere Postillionen rider paa den nærmere Stanghest og kjører paa samme Tid de øvrige, der ere sædvanligen 5 Heste for en slig fransk Diligence. Ovenpaa er endnu Plads for 2 a 3 Passagerer, og naar Vognen er fuld, maae Conducteuren sidde ovenpaa Fadningen (surTimperial), man kjører noget mindre hurtigt end i England, hvilket er naturligt, thi Kjøretøiet er meget svært og Veiene mindre gode; med alt dette gaaer det dog hurtigt, vel er Postillionen nødt til ubarmhiertigen at pidske de arme Heste, eller rettere Hingster, hvilke man i Almindelighed spænder for Diligencerne. Endskjøndt de franske Diligencer mangle den Elegance, som udmærker de Engelske, og ei heller ere holdte saa rene som disse, saa ere de dog meget magelige, og man har den Fordeel, at man altid har Tag over Hovedet. Seletøiet er gandske simpelt og Liner og Skaaler af Reeb. Man kommer som sagt hurtig afsted, der skeer intet Ophold ved Omskiftning af Heste, da disse staae med Seletøi paa Veien og venter Diligencens Ankomst; til Maaltiderne er ligeledes kun lidt Tid tilstaaet. Befordringen er desuden godt Kjøb.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-10-09
J Tydskland har den preussiske Regjering gjort meget for de Reisendes Beqvemmelighed, ved at indrette de saakaldte Schnell Wagen, som ikke skulle give de engelske eller franske synderligt efter.