Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-06-01
Vi staae nu ved Maalet af vor Schweizerreise, og have endnu kun at gjøre en liden Afstikker, til Slottet Chillon ved Genfersøen, hvortil dets ganske fortryllende Beliggenhed indbyder. Jndtil Aaret 1733 var det Sædet for Landfogderne af Vevay, men fra den Tid af blev det forvandlet til et Tøihuus og Kornmagazin. Jeg maa bede Dig, Ven, ikke for hastig at drage Øiet bort fra den herlige Schweizer natur, thi det Syn, der strax frembyder sig, er af en ganske anden Art, og vil bringe Din Siel til at gyse ligesaa meget, som den hidtil henrykkedes, ved at see Uskyldighedens Bolig midt blandt majestætiske Fielde. Vi behøve kun at vende omkring, og vi staae lige ved LeipzigsValplads, den 18de October 1813, om Eftermiddagen Kl. 2, eller den næstsidste Dag Paa den samme Slætte, Du her seer, seirede Gustaf Adolf d. 7 Sept. 1631 over Tilly. Tiderne have forandret sig, men ikke Menneskene. De samme Lidenskaber som da, beherske dem endnu, skjøndt under andre Former. Men hvad var Slaget mellem Gustaf og Tilly mod det imellem Napoleon og de Allierede, Under de første faldt 8000 Mand, under de sidste 100,000. Den Fjeder, som har sat dette uhyre Uhrværk i Gang, er den lille Mand, som, iført en graa Frakke, sidder her foran paa en høi hvid Hest, omgiven af sine Marchaller. Han bød, og tu finde Jldsvælg udspye Død og Rædsel rundt omkring. Han forlader Elba, og alle Europas, Folkeslag lige indtil Kirgisen i hans fjerne Ørk, maa stimle sammen, for at drive denne Eneste tilbage. Aldrig har noget Exil kostet Verden, mere, end det til Klippeøen St. Helena. Endnu holder Murat stolt ved Napoleons Side, og formoder mindst, at han om en føje Tid vilblive skudt, ikke paa Valpladsen, men paa Retterstedet i det Land, som engang kaldte ham sin Konge. At overskue alle de Grupper, som frembyde sig her, er umueligt. Øjet synes lige saa meget blændet af de kjæmpende og overalt fremrykkende Colonner, som Øret bedøvet af Canonernes Torden, der indhyller Luften i Røg. De langt fra brændende Landsbyer vække vor inderligste Deeltagelse. Dog, "Hvor Krigstorden dæmper de Døendes Skrig, Hvor Hingstene vrindske og trampe paa Liig, Hvor Damp skjuler Solen med kulsorte Sky Derfra vil vi flye." Heller ville vi tye til alle Templers Tempel, St. Petri Kirken i Rom, og beundre den menneskelige Storhed, ikke i sin Rædsomhed og Vildhed, men i sin Aandshøihed. Vi komme til ret beleilig Tid. Den nyvalgte Pave kommer os, under en prægtig Baldachin, i en høitidelig Procession, i Møde. Man betragter denne Kirke. med Føie som den nyere Bygningskonsts Mesterværk. Carlo Fontano fortæller i sit Værk fra 1694, at den allerede da havde kostet over 47 Mill. romerske Scudi (henved 50 Mill. Specier); men, at der siden den Tid er sat store Summer derpaa, er bekjendt. Pave Pius VI. bekostede allene paa det vaticanske Sacristie, som han indviede 1784, 3 Mill. romerske Dalere. Denne Kjæmpekirkes Størrelse overgaaer al Forestilling. Længden med Murene og Forhallerne er 666 pariser Fod, dens Høide fra Gulvet til Hvælvingens Slutning 142. Fod, og dens indvendige Længde 575 Fod. Alting i Verden bliver kun ved Sammenligning stort eller smaat. Vil Du have en beskuelig Jdee om St. Petri Kirke, saa maa Du sammenligne den med den største i Danmark, Roeskilde Domkirke. Denne er kun, Murene iberegnede, 140 Alen lang, 45 Alen bred, og fra Gulvet til Hvælvingen 41 Alen høi. Jndtil Kuppelen er saaledes St. Petri Kirke 11 Alen lavere end den Roeskildske Domkirke, men dens Længde er derimod det dobbelte. Man forbauses ved at betragte de colossalske Marmorsøiler, tildeels prydede med fortræffelige Basreliefer, Mosaiken, Stuccaturen, Maleriet, Billedhuggerarbeidet, Forgyldningen, som her overalt findes, men fremfor Alt over Berninis og Michel Angelo's Konst.