Aalborg Stiftstidende, 1834-09-15
J Landdagens Møde indgav Gesandten fra Canton Bern, paa sin Regjerings Forlangende, den Begjæring, at Landdagen vilde udgive en befaling: "Det neuenburgske Contingent i Leiren ved Thun skal ufortøvet ombytte den hidtil brugte Cocarde spreussisk Farve) med Nationalfarven, og tillige, fra nu af, i Samlinger med Schveizer=Forbundets Tropper, ophøre at bære Medailler, hvilke kun bringe en Borgerkrigs beklagelige Tildragelser i Erindring. Denne Begjæring begrundede Gesandten ved en omstændelig Critik af Forbunds=Acten fra 1815, som intet Bestemt herom indeholdes ligesom den overhovedet ikke er bygget paa rigtige Grundsætninger; alle rigtige Grundsætninger - mener han - som Bern tilligemed alle andre Cantoner siden 1830 have antaget, tilstede ikke at en Cantons Milits bærer en fremme Fyrstes Distinctioner. Desuden er det bekjendt, hvilken Uvillie det har foraarsaget i Canton Bern at anlægge denne Farve, især i Egnen af Thun, ikkun med stor Anstrængelsk er det lykkedes hans Regjering at forhindre Udbrud, men under en længere Tavshed fra Landdagens Side vilde det ikke lykkes den fremdeles, at holde Folkemassens billige Uvillie Tømme; den neuenburgske Regjerings Adfærd forekom han saa meget mere som en Provocation, da Kongen af Preussen, paa Grund af en speciel Ansøgning, tillod, at Neuenburg, Tropper, ved alle Samlinger med Schveizerne, bare, istedet for de preussiske, Cantonens Farver. Meest havde det, efter hans Formening, forbittret, at Medailler vare baarne, som Tegn paa Seir over Mænd, der kjæmpede for Grundsætninger, det bernske Folk hyldede. Gesandten slutter med dens Bemærkning at hans Regjering nu har opfyldt sin Pligt, at gjøre opmærksom paa en truende Fare, og fralægger sig ethvert Ansvar. Landdagens Præsidium (Zürich) yttrede, at dens Beslutninger over denne Gienstand kunde have vigtige Følger, at det var beklageligt at Sagerne her vare bragte paa Bane; den dirigerende Canton havde allerede corresponderet derom med Neuschatel, men hiin Cantons Regjering havde vægret sig ved at opfylde Begjeringen; iøvrigt havde Commandanten for Tropperne i Thun, Oberst Hirzel, forsikkret, at ingen Uroligheder vare mere at befrygte, og at ligeledes fra Troppernes Side sikkerlig Intet vilde være forefaldet, dersom ikke stedse visse civile Embedsmænd sværmede om Leiren, hvilke med Flid stræbte at udstrøe Tvedragt; at derimod, naar Berns Andragende blev gjort til Landdags=Beslutning, vare blodige Optrin at befrygte. - Den omtalte Correspondence blev Stænderne forelagt. Neuenburgs Gesandt henholdt sig til de oplæste Actstykker, og bemærkede, at i Feldttoget 1805, ved alle schveierske Jnspectioner, i alle Øvelses=Leire i de sidste 18 Aar havde den neuenburgske Milits med disse Farver (de preussiske, staaet i Række og Geled med de øvrige schveiserske Tropper, uden Indvending af nogen Cantons Embedsmænd. Saadan Rettighed maatte betragtes - paastod han - som en Souverainitet for Neuenburg, som for de andre Stænder. Naar de af Neuen burgs Cantonal-Milits baarne Cocarder lignede af Farve de preussiske, vare de ikke derfor mindre deres Cantonal-Cocarder. Hvad Medaillerne angaaer, saa forlangte han, at man først og fremmest skulde adskille Begivenhederne i 1831 fra dem i Aaret 1832, hvor udisputeerlig Oprør, Rov og Mord havde været at bekjempe, Medaillerne vare ikke givne som et Minde om Seiren i Borgerkrigen, men som en Belønning for opfyldte Pligter. Gesandten fandt sig i at Forsamlingen skreed til Dagens Orden, men reserverede sin Cantons Souverainitet. - Ved Votering blev det afgjort, at Berns Andragende skulde optages i Landdagens Slutnings=Protocol, for at Stænderne derom kunde instruere til næste Landdag deres Gesandte.