Aalborg Stiftstidende, 1845-02-24
Forlangt Jndrykkelse. Hr. Jngenieurcapit. v. Glahn har ved en Jnfertion i Stiftstidendens Nr. 23 forsøgt at tilbagevise de af mig igjennem Sammes Nr. 7 motiverede Jndsigelser imod den Berømmelse, der ved et andet Blad er udbragt om Jnspectionens særdeles Flid og Duelighed i Udførelsen af Chaussecanlæget ved Frederikshavn, og da jeg naturligviis ikke med Taushed kan forlade Sagen paa dette Standpunct, saa meget mindre som jeg ikke finder mig at være i nogen Maade, ved Hr. Capitainens ærede Replik, fortrængt fra det Gebret, som jeg i dette Tilfælde har vovet at betræde, saa være det mig tilladt at meddele disse Linier, der, ved min Fraværelse paa længere Tid fra Hjemmet, bleve forsinkede. Naar Hr. Capitainen undskylder de mig imputerede Urigtigheder i min Fremstilling dermed, at jeg boer fire Mile fra Arbeidsstedet og at jeg saaledes med egne Øine kun maa have seet de færreste af de Facta, jeg paaanker, da paaskjønner jeg vel denne Overbærelse; men den tilkommer mig ikke; thi jeg kan forsikkre, at ligesom jeg i det Væsentlige kun er gaaet frem efter objectiv Vished, saaledes har Hr. Capitainens eget Jnserat bestyrket de Data, hvorom jeg kun kunde være subjectiv overbeviist, og naar Hr. Capitainen forundrer sig over, at jeg har tilladt mig Ordet i denne Sag, istedetfor at give det til mine paalidelige Kildern, da maae vi staae heelt forundrede lige over for hinanden; thi jeg for min Deel indseer ikke, hvorfor det rører Hr. Capitainen, at netop jeg yttrer mig om Sagen og hvorfor jeg just skulde lade det komme an paa det høist usandsynlige Tilfælde, at see de Resultater, hvortil jeg som Beskuer at Chausseearbeidet er kommen, forplantede paa officiel Maade ved noget andet Organ. Forresten maa jeg, efter hvad jeg tilfældigviis har hørt, formode, hvorhen der peges; men jeg kan forsikkre Hr. Capitainen, at jeg forsmaaer at benytte hvad der af hadefulde Jnsinuationer imod Vei-Jnspectionen en masse udgaaer fra Kilder, som staae blottede for al Tillid og Agtelse. Hr. Capitainen undskylder Arbeidets langsomme Fremme deels dermed, at forrige Aars sildige Vinter først tillod Jord arbeidernes Paabegyndelse ved Jndgangen af Mai, deels med den regnfulde August og deels med at den vestlige Strækning af Veien ikke kunde paabegyndes før i Juni, saasom dens Retningslinie først da blev bestemt. Men disse Undskyldninger synes ikke at staae Prøve, thi naar vides, at Vinteren ophørte med den 28de Marts og at vi fra den Dag havde sindig To og igjennem hele April et mildt Veir uden anden Regn end to atre meget ubetydelige Regnbyger med lange Mellemrum, samt at Havresæden medio April var i fuld Gang, saa er det idetmindste mig uforklarligt, hvorledes Vinteren kan nævnes som Grund for at der ikke toges fat paa et Arbeide, der meget vel kunde været paabegyndt idetmindste 3 Uger tidligere; og var dette skeet, saa vilde man neppe have havt den af Hr. Capitainen omtalte ubetydelige Restance, der af Jordarbeidet stod tilbage med Jndtrædelsen af den regnfulde August, der forsinkede Udførelsen, som Hr. Capitainen opgiver, henved en Maaned. At Arbeidet paa Chausseens vestlige Strækning ikke kunde paabegyndes før i Juni Maaned, paa Grund af at Retningslinien først da blev bestemt, kan naturligviis ikke bebreides Hr. Capitainen; men at det for høiere Autoriteter, har været uoverkommeligt at komme til Resultat om Retningslinien saa betid, at dette ei skulde i Sommerens bedste Arbeidstid bevirke en Standsning af det paabegyndte Chaussecanlæg, er saa langt fra at svække, at det endog maa tjene til Retfærdiggjørelse af mit Henpeg paa Værkets langsomme Fremme. Sandheden af, at Entrepreneurerne, ved at paafore Plasterstenene et Sandlag, have forstaaet endog paa længere Tid at skuffe Veiopsynets Aarvaagenhed, indrømmer Hr. Capitainen, saavelsom at man først blev opmærksom derpaa, da Vedkommende gjorde det for grovt, og saaledes er min Anke ogsaa i denne Henseende retfærdiggjort, men naar nu vides, at en Opsynsbetjent ved en Chausseebygning ialmindelighed kan controllere 100 Arbeidere daglig, og at der paa Ghausseen qv., der stykkeviis og i korte Distancer fuldendtes, langtfra ikke, idetmindste ikke ved Kjørebanens Construction har været hver Betjent et saadant Persontal underordnet, samt at tvende Opsynsbetjente – uden at tale omOveropsynet – idelig paa disse korte Distancer controllerede Arbeiderne, saa kunne Misligheder, som de begaaede, aldrig forenes med Begrebet om pligtmæssig Paapassenhed; ligesom det ogsaa naar man kommer til Kundskab om Sligt, er meget undskyldeligt, at der i den almindelige Mening kan reises Tvivl om Soliditeten af en Velbygning, der udføres under et saa let omgaaeligt Opsyn. Hr. Capit. v. G. søger at undskylde Opsynet, idet han henpeger paa, at der med Vinden altid føres noget Sand fra de tilgrændsende Sandmarker og den nærliggende gamle Vei ind paa Chausseen, saa at Opdagelsen af Bedrageriet derved vanskeliggjordes. Men denne Undskyldning, skjøndt med Alvor nedskreven, maa jeg tillade mig at optage i Spøg: thi foruden at de østen for Knivholt til Veien grændsende Jorder ikke, saavidt jeg mindes, ere af den lette Art, der flyve for Vinden, vare de i al Fald, paa den Tid, Misligheden blev begaaet, dækkede ved en Vegetation, der maatte umuliggjøre slig Sandflugt, og da Chausseen for endeel falder i den gamle Vei, der i den Strækning er den mindst sandede, saa antager jeg, at det Støv, den nu og da kunde afgive, maaskee nok kunde endmere blænde Opsynet, men ikke skade Plaster laget. At iøvrigt Plasteret, forsaavidt som det paa fornævnte Maade var sandbelagt, maatte af Entrepreneurerne heelt omlægges – hvilket da ikke har været et Arbeide af ringe Omfang – bør og vil jeg troe, da Hr. Capitainen siger det, idet jeg antager at han personlig har forvisset sig om at det er skeet, og denne Erklæring maa da ogsaa lade det vistnok usande Rygte forstumme om, at kun Noget deraf, og dette endog for Veikassens Regning, blev omlagt; samt at man skulde have taget tiltakke med, at endeel af Sandet blot blev affeiet og opkraadset af Steenlagets Jntervaller. Min Skildring af det Jaskerie der, da jeg passerede Velinien, kom mig for Øie, har afficeret Hr. Capitainen i den Grad, at han ligesom ved et Magtsprog forbyder alle fornuftige Læsere at have Tillid til den, og forsaavidt som han erklærer denne Skildring for overdreven og – forudsat at han har opfattet min Mening – falsk, altsaa usand, maa jeg beklage, at vi her træffe haardere sammen end jeg kunde ønske; thi ingen fornuftig Læser vil antage, at jeg under opslaaet Vezier vilde begaae den Daarlighed at træde Hr. Capitainen imøde med en plump Usandhed om det der kort forud laae aabent for mit Øie; medens jeg derimod meget villigere holder ham tilgode, at det som jeg har seet, kan, da han har Bopæl 4 Mile fra Arbeidstedet – og ved derfor jævnlig har maattet fjerne sig fra dette være undgaaet hans Opmærksomhed.