Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-11
Brev til Adolph angaaende Christiansfeldts Opdragelse anstalt for unge Piger. Du ønsker, kjæreste Ven, Efterretning om den Opdragelsesanstalt for unge Piger, til hvilken jeg for 2 Aar siden betroede en lille Pleiedatter, der dengang ikke var mere end 7 Aar gammel. Jeg opfylder med desto mere Tilfredshed dette Dit Ønske, da jeg nu atter nylig og med største Agtpaagivenhed har gjennemseet og undersøgt dette herlige Opdragelsesinstitut, og tillige nøjagtig overveiet alt hvad der kunde interessere, saavel mig, der har et Barn i Pleie hos disse agtværdige Mennesker, som Dig, der attraaer at betroe dem Din egen Datter. For altsaa kortelig at give Dig et Begreb om det, som jeg nys har været Øienvidne til, vil denne min Skrivelse næsten tage Form af en Dagbog, thi da jeg den 12 August sidstleden ankom til Christiansfeld, traf det sig, at Dagen derpaa d. 13de var det Stiftelsens Fest, som aarlig bliver høitideligholdt der paa Stedet. Meer end 600 Fremmede fra alle Steder i Omegnen vare komne til Christiansfeldt for at bivaane denne Høitidelighed, der virkelig havde noget Egent, ved den Andagt og Rolighed hvormed de Tilstedeværende forsamlede sig i Kirken. Denne kaldes, som Du veed, Bedehuset, og Børnene, saavel af det mandlige som qvindlige Jnstitut, sang Hymner, der afvexlede med Chor og med Menighedens Sange. Alt dette foregik med den største Orden; thi Orden i alle Henseender synes at være dette yndige Sted eiendommelig, og dette Hovedtræk af disse agtværdige Menneskers Charakteer forplanter sig paa Ungdommen, og bliver hos den til en Vane; i Pige-Jnstitutet hersker derfor og den største Orden og Regelmæssighed saavel i Børnenes Læremethode, som i deres Forlystelser og øvrige Livets Sysler; men tillige med den hersker ikke mindre blandt disse unge Piger en indbyrdes Tilfredshed og en gjensidig Kjerlighed. De skue intet uden gode Exempler af Eendragt og Mildhed. Med denne sidste blive de behandlede af deres, for det meste unge, og paa Stedet selv opdragne, Lærerinder. En anstændig Frihed hersker, og de unge Pigers Forlystelser bestaae meest i Nydelse af Naturens An digheder, i Spadseregange, og Lege under fri Himmel. Lærerinderne opmuntre dem til allehaande skyldfri Forlystelser, og ikke sjeldent deeltage de i disse med en Blidhed og Munterhed, som forøger Børnenes Glæde, men over al Beskrivelse er den Kierlighed, som de indbyrdes bære for hinanden, og hvis Liige jeg aldrig har seet; thi de nyde ingen Fornøielse, naar de ikke kan deele den med deres smaa Veninder. Tvist og Uenighed ere aldeles ubekiendte blandt disse Pigebørn, og skjøndt en Blanding af allehaande Nationer, thi endog fra det fjerne Vestindien, fra Norge, Sverrig og Tydskland sendes Børn til dette Opdragelses-Jnstitut, saa ere de dog alle enige, og elske hinanden hjerteligt. Netop da jeg var i Christiansfeldt fordrede amerikanske Forældre en ung Pige tilbage, der fra sin spæde Barndom af havde været i Jnstitutet, og jeg var Vidne til den almindelige Bedrøvelse som hendes Bortreise foraarsagede, og hvad hende selv angik, saa, uagtet hun i Hamborg skulde forenes med tre elskede Sødskende, var hun dog utrøstelig, og man maatte foranstalte Følgeskab til en vis Frastand, af een af Lærerinderne, samt nogle af hendes intime Veninder, for at lindre hendes Smerte. Denne indbyrdes Enighed og Kjerlighed er eet af Hovedtrækkene i disse Børns Charakteer, den aabner Hjertet for alle gode og ædle Følelser. Hvad Læremethoden angaaer, saa er den ypperlig, thi uafbrudt er Lærerindernes Omhu, uden nogensinde at trætte Børnene, og med Fornøielse og Velvillie gaae disse til deres fælles Arbeider i de dertil bestemte Timer. Børnenes Haandskrivt er ualmindelig skjøn, og da de have deres Skrivetimer i Forening, og efter de samme trykte Forskrifter, saa er følgen deraf, at de alle skrive en lige saa lig, som dejlig Haandskrivt. Det samme gielder om Haandarbeider, der ikke saa meget bestaae i elegante Broderier, som i huuslig nyttig Syening, i hvilken de nyde den fuldkomneste Undervisning. Historie, Geographie og Regning læres dem iligemaade til Fuldkommenhed, samt alt hvad der hører til Bibelhistorien og den christelige Lære, uden i mindste Maade at blande denne Underviisning med de af Broder- og Søsterskabet antagne Grundsætninger. Hvad Musiken, og især den instrumentale angaaer, er Undervisningen mageløs, eftersom de Børn, hvis Forældre ønske det, deri undervises af en Lærerinde, hvis Methode er ganske fortrinlig; thi, hvad sjeldent findes, hun lærer Børnene at dyrke Musiken med lige saa megen Smag som Følelse, og min lille Pleiedatter, som er begavet med Lyst og Gene for Tonekunsten, havde, blot efter et halvt Aars Underviisning, gjort herlige Fremskridt, og indtog mig ved den Reenhed og Følelse, med hvilken hun paa Piano udførte alt hvad hun spillede, som efter Lærerindens Grundsætning aldrig overstiger Barnets Kræfter. Hvad Renlighed og Orden angaaer, da vænnes Børnene fortrinligen. til samme. Deres Spiisning, og Undervisnings timer ere ligesaa bestemte som Tiden til at staae op af Sengen og at lægge sig. For at bibringe dem Smag for Huuslighed skiftes de til hverDag at hente Maden og sætte den paa Bordet, hvilket de gjøre med største Velvillie og Fornøielse. Ved Anstalten findes en smuk rummelig Have, hvor de i deres Fritimer have Tilladelse til at løbe om og at lege, og hvor ethvert af Børnene have et Blomsterbeed med allehaande Planter, som de dyrke efter egen Smag og Lyst til disse Naturfrembringelser. En eller flere afLærerinderne ere altid tilstede, og aldrig opstaaer mindste Tvist imellem disse Børn, blandt hvilke der hersker ikke allene Enighed, men ogsaa den fuldkomneste Lighed, da enhver af dem kaldes red Døbenavn og aldrig ved Familienavnet, saa at de intet Begreb have om Fortrin i Stand, eller Rang. Tre guulfarvede Piger fra St. Thomas deelte de andre Børns indbyrdes Kierlighed og deeltog i den uden mindste Forskjel selv min lille Pleiedatter kom ofte til mig, forat bede mig indstændig at holde ligesaa meget af disse, som af de andre, bringende mig sædvanligen en af dem til Besøg. Hvad Tegning angaaer, saa undervises deri af Lærerinderne selv, og mange af Børnene gjøre usædvanlige Fremskridt i denne Kunst. En almindelig Munterhed hersker i og udenfor Jnstitutet, og de saakaldte Søstre, langtfra at være alvorlige, barske, eller med Hovedet nedhængende, som man i Almindelighed beskylder dem for, ere i Christiansfeldt muntre og oprømte, blandende sig gjerne i Børnenes Lege. De udmærke sig blot ved den særegne Dragt, som ved sin Simplicitet og Reenlighed vænne Børnene til at dæmpe den hos unge Piger som oftest medfødte Forfængelighed, og skjøndt de bære hvad for Klædninger deres Forældre eller Jnstitutet foranstalter, saa sørger man dog for, at der hersker en vis Simplicitet, som ikke lader nogen af dem bemærke Forskjellen, blandt de rigere og de mindre rige. Hvad Omkostningerne angaaer, saa ere de meget mindre end de i Hovedstadens Jnstituter; de ere, kjereste Adolph, meget ubetydelige i Forhold til saavel hvad Ungdommens Lærdom som deres Pleie betræffer. Jeg kan bevidne, at Alt i Alt beregnet, overstige de ikke 100 Specier. Den derværende Jnspecteur, som bestyrer alt der paa Stedet, hvad saavel Instituterne som Menigheden angaaer, den vakkre Hr. Sønnichsen, sørger saavel for Sparsommelighed, som for Børnenes Lærdom og Moralitet. Hans eget Exempel paa Dyd og Retskaffenhed saavelsom Sparsommelighed i hans agtværdige og interessante Familiekreds, opmuntrer til at udøve gode, dydige og ædle Handlinger; hvo af Forældrene, som har den Lykke at have ham til Ven, og hans Hjerte er besynderlig aabent for Venskab, kan med Tryghed betroe ham deres Børns Opdragelse; thi han og hans Familie bærer den største Forkjerlighed for Børn, og søger ved alle Leiligheder at gjøre sig den Tillid, som man beviser dem, fortjent. Der har Du nu, min kjæreste Ven, en kort Beskrivelse over mine Iagttagelser paa det yndige Christiansfeldt, hvis Omegn er særdeles fortryllende, og hvor man, med største Tilfredshed, skal kunne tilbringe en Deel af den skjønne Aarstid, da et smukt, reenligt og elegant Værtshuus findes der paa Stedet, hvori man nyder alle Livets Beqvemmeligheder, især da en stor med fortræffelige Kobberstykker og Malerier prydet Sal, tjener til Forening for ankomne Reisende, og afbenyttes besynderlig af dem der have deres Børn i Pleie ved Jnstitutet. Spadseregangene og den nærliggende Skov kaldet Christine=Ro, ere fortryllende, og tjene til Forlystelse saavel for Fremmede, som for de unge Piger af Læreanstalten, der ofte, især om Søndagen, føres did af deres tro og muntre Lærerinder. Mit Brev er bleven langt, og vilde være bleven det endnu mere, dersom jeg havde forsøgt at gjøre Dig en udførlig Beskrivelse af det skjønne Christiansfeld, og den Virksomhed som hersker blandt dets vindskibelige Beboere; men jeg har sagt Dig nok, for at bestemme Dig, og med Sandhed tør jeg forsikkre Dig, at Du ingensinde vil fortryde om Du tog den Beslutning, at betroe Din nysselige lille Adolphines Opdragelse til den herlige Læreanstalt i Christiansfeldt, hvis Formaal er aldeles uegennyttig, og blot bestemt til at danne nyttige og oplyste Borgerinder til Menneskesamfundet. Jeg agter at lade min Pleiedatter nyde denne fortræffelige Opdragelse endog længe efter hendes Confirmation, da de fleste Forældre af Frygt for at deres Børn skulle indfuge denne Sekts Grundsætninger, kalde for tidlig og næsten endnu uopdragne, deres Døttre hjem. Jeg har den Overbeviisning, at ingen af denne Sekts Medlemmer ere Propagandister. Selve strider det imod deres egennyttige Grundsætninger, thi Frihed i deres Vandel, Ærefrygt for Lovene, et virksomt Liv og den nøjagtigste Opfyldelse af deres Pligter mod sig selv og Andre, ere Hovedtræk i disse Menneskers Charakteer. Lev vel, kjæreste Adolph, og dersom Du ønsker flere Oplysninger angaaende denne Opdragelsesanstalt, saa henvend Dig frit til Din tro og hengivne Ungdomsven Kjøbenhavn, d. 28 October 1826. H. S. En Haandbillet fra Frederik den Eneste.