JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-22
Anecdoter og Hændelser. En stakkels Kone kom for kort Tid siden til Præsten for en Sognekirke i Sussex og beklagede sig over, at en Mand som var død af Børnekopper var begravet ved Siden af hendes Mand.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-22
En meget sørgelig Hændelse tildrog sig for fa Dage siden i Nemagh i Jreland. En Mand laante en Kat af sin Broder, da han var plaget at Rotter. Dyret blev angrebet af Vandskræk og beed Manden, hans Kone og Børn, en gammel Kone og en Tjenestepige. Den Sidste døde 3 Dage efter under de skrækkeligste Cunvulsioner og de andre svæve endnu imellem Liv og Død.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-22
En Dreng i Nærheden af Meadenhed, der havde lagt nogle Stikkelsbær og Fiskekroge i samme Lomme, kom uheldigviis til at nedsvælge en af Krogene og fik fat paa en Deel af Snoren i sin Mund, men da han bestræbede sig for at trække den ud fæstede Krogen sig i hans Mave. Han løb strax til en Læge; som ikke kjendte andet Middet end Følgende, der hældigviis hialp ham. Et lille Hul blev gjort gjennem en Blykugle og Snoren, puttet der igjennem, Drengen svælgte Kuglen, og Lægen holdt Snoren, nu løsnede Vægten af Kuglen Krogen, og begge bleve let trukne op.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-22
I et Avertissement, addresseret til en ung Dame, som var rømt bort, bliver hun paa det Jndstændigste anmodet om at vende tilbage til hendes trøstesløse Forældre, med Tillæg at om hun ikke skulle kunde lade sig overtale at komme selv, maae hun endelig sende - Røglentil Theeskrinet.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-22
Da der nyelig blev holdt Forhør i Anledning af de Soldater der havde skudt sig i Chatham, blev en stakkels Karl, en af det Afdødes Kammerater forhørt, i Anledning af denne Hændelse og erklærede om den Afdøde, blandt andet høitidelig under Eed: At han ikke var vidende om, at hiin nogen finde for havde begaaet en saadan, Handling. Le Gendre den franske Deputerede havde i et af sine Skrifter lignet Madame de Sta med Circe. Da man fortalte hende dette, svarede hun: Det troer jeg gjerne; thi jeg har forvandlet ham til et Bæst.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-22
Lord Trimbelstones private Theater i Jrland er overordentlig søgt. Hver Forestilling, sluttes altid med en behagelig Aften Underholdning i to Acter kaldet Spisen og Drikken; den sidste Act især, give Acteurerne ingen efter i hele Europa.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-22
Indenlandsk. Kjøbenhavns Kornpriser den 16de Juli. Rug 2 Rbd. 3 Mk. a 2 Rbd. 5 Mk., Byg Rbd. 2 Rbd. 1 Mk. Havre 1 Rbd. 3 Mk. 4 s. a. 1 Rbd. 4 Mk. pr. Td.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-22
Kjøbenhavns Børs, den 16de Juli. Cours. Hamb. 2 M. 233, a vista 236. Specier 238. Spec. solgtes til 14 Rbmk. 4 4/5 s. Disconto 5 pC. 4 pC. Kongl. Obligationer luden Renter) 93 1/2. Nationalbank-Obligationer (af Laanet, 4 Febr. 1820, uden Renter) 101 ½ a 102 Rbdlr. r. S. eller 120 1/2 a 121 1/2 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbd. rede Sølv. Thisted, den 22de Juli.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-22
Ved den, som Benefice for Madame Olsen, sidstafvigte Onsdag givne Forestilling Hagbarth. og Signe, der i saa høi Grad vandt Alles bifald, blev ogsaa følgende af Hr. Bigum forfattede Prolog, under almindeligt Applaus fremsagt af Madame Olsen. Prolog For Tæppet sig for Scenens Løndom hæver, Og Skialdens Værk vi stille frem til Skue Tillad, orædle Folk, skjøndt Læben hæver, Jeg tolker Skaldens høie Kunstnerlue; Eet kruset Stormen Fjordens sølvblaa Vove, Skjøn Signe tankefuld paa Høiloft stander, Og skuer bange over Leires Skove, Hvor Konning Hagbarth med sin Snekke lander, Han kom som nordisk Helt, for Løv at vinde: Sin Jsse hæderkront med dem at smykke; Men see - han skuer Sjølunds skjønne Qvinde Og Kjerlighed nu vorder Helten Lykke. Heel nødig han i Kampens Midte træder, En ukjendt Frygt, sig leirer om hans Hjerte. Dog seirer han - men ei hans Daad ham glæder, Tilbage vender han med bange Smerte. For Signe træder han. Den skjønne Qvinde Sin Broders Drabsmand seer med ædel Harme, Dog Hagbarths Ord, til Hjertet Veien finde Hun gyser - synker i hans Helte Arme. Den vrede Norne, hører Troeskabs-Eeden. En grusom Moder staaer for deres Blikke, Med harmfuld Blik hun fryser: et Kjerligheden, Skal forten Jord med Eders Blod inddrikke!" Og ak, saa Skjebnen vil. Her Kjerligheden, Forgjeves søgte et Asyl. Der Himmel Først aabned sig, da bort til Himmelfreden. Der Aand sig svang blandt lyse Alfers Vrimmel. Saa Dannerskalden har sit Drapa sjunget Som, ædle Folk vi vove vil at tyde, I Leireskoven har dets Toner runget O! at ved Limfjords Bred de huldt gjenlyde - Dog, ædle Folk, med Skaansomhed du tage Det skjønne Værk. - og hvis du maatte finde, At vores Kunstnerevner kun var svage, Saa lad vor Stræben dog din Yndest vinde.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-22
Avertissement.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-22
Skuespil. Opføres: Søndag, Mandag, Onsdag og Fredag. Stykkerne som gives, bliver ved Placater nærmere bekjendtgjorte. Thisted, den 22de Juli 1824. G. Steiner.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-22
God broget Havre fra sidste Aars Avl, kan daglig i Tønde- og Skjeppeviis, erholdes hos Undertegnede. Priserne er 1 Rbd. Sedl. pr. Tønde. Thisted, den 21de Juli 1824. Joh. W. Holst.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-29
Utaknemmelighed.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-29
J Aaret 1769 kom en ung Jrlænder, en vis Rossiter til Livorno, for at søge sin Lykke, han havde ingen anden Anbefaling, end en smuk Figur, et indtagende Ansigt og en vis udvortes Dannelse. Strax efter hans Ankomst, saae en Dame som besad betydelige Rigdomme har, og blev hæftig forelsket, snart fulgte fra hendes Side et Forslag om at skjænke hende sin Kjerlighed (ingen ualmindelig Ting i Jtalien). Da han forløbigen havde erkyndiget sig om hendes Formue Omstændigheder og hendes Per for behagede ham, modtog han strax Tilbudet, og de nøde nu en Tid lang alle de Glæder, som Amor og Hymen forenet skienke Forelskede. Hendes Lidenskab for ham havde i Begyndelsen bragt hende til at tilsidesætte Anstændighedens Love, men efter at være bleven forenet med ham med ømmere Baand, synes hun at træde al Klogskab under Fødder; thi ikke allene tilfreds med at have kjøbt ham en Lieutnants Post i den franske Armee, søgte hun indtil Ødselhed at forekomme ethvert af hans Ønsker, og da hun var nødsaget til at gjøre nogle Slægtninger i en langt bortliggende Deel af Jtalien et Besøg, anbetroede hun ham i hendes Fraværelse, hendes Juveler, Penge, kort sagt Alt hvad hun eiede. Skulde man nu kunne formode, at en Mand, der blev elsket saa høit, ville svige en saadan Tiltroe, Hvem ville ikke forundres derover, men hvormeget større vil ikke din Forundring blive, Læser, naar jeg siger Dig, han berøvede hende ikke allene hendes Eiendom, men ogsaa hendes Liv Hun kom hurtigere tilbage til Livorno, end hun havde ventet, da hun følte hun har et Pandt paa hendes Ømhed for dette Uhyre, under sit Hjerte. Han modtog hende med alle Tegn paa uforandret Kjerlighed; - men myrdede hende endnu denne Nat, i det samme Sovekammer, der saa ofte havde været Vidne til hendes Svaghed og Hengivenhed for ham, et Sted, der blandt alle burde været ham mest ukrænket og helligt. Gjerningen blev snart opdaget, og Rossiter, greben, forhørt og dømt til at arbeide paa Gaa leierne for Livstid. Førend Dommen blev fuldbragt paa ham, blev han ført ud foran de opstilte Tropper, hans Sabel, brækket over hans Hoved, hans Uniform reven af ham og derpaa iført hans grove Slavedragt, og saaledes med en Strikke om Halsen blev han, efter at man havde viist ham et hvert Tegn paa Forhaanelse og Afskye, overgivet til Afstraffelse. Og dog kunde denne Nederdrægtige, saaledes brændemærket, opvække Kjerlighed hos det qvindelige Kjøn, der søgte enhver Anledning, til at forsyne ham med Levnetsmidler, og en Dame af Stand, anvendte endog al hendes Jndflydelse for at faae ham løsgivet, i Hensigt (som man sagde, for at ægte ham; men den ædle Keiser, Leopold afslog Anmodningen med Afskye, med den Erklæring, at han ville ansee den Mand, som en Vanære for hans Hof, der ville nedlade sig til at bede om Naade for et faadant Menneske. Hvor meer end fælsk, var ikke en Godhed, der kunde fæste sig paa et saadant Uhyre, som Rossiter, Idealerne eller de reisende Venner.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-29
Under det russiske Felttog, som voldsomt adskilte saamange gode Mennesker fra hinanden knyttede to unge Mænd, som Hændelsen førte sammen ved en Vagtild om Natten, et nøie Venskabs Forbund. Vilidald von Osten og Camillo von Arnim havde i Forening med hinanden seiret, over mange Ubehageligheder, i mangen varm Fegtning traade Døden kjækt under Øinene, og naar den rasende Kulde som allerede havde stivnet flere af deres Vaabenbrødre, ogsaa truede med at vilde overvælde deres Ungdom, saa trykkede, de troeBroderhjerter sig tæt til hinanden, for baade at gaae Døden og Livet forenede imøde. Da endelig al denne Skræk var overvunden, den fornyede Kamp førte Hærhobene seierige indi den gamle Hovedstad, og Freden var undertegnet bestemte begge Venner sig til at forlade det militaire Liv, men besluttede tillige ogsaa aldrig at skilles ad; da Gud havde saa underbar beskyttet, deres Liv. Og da de tilstrækkelig havde gjennem strøget det støiende Paris, beseet alt Mærkværdigt og Seeværdigt, og især havde besøgt de kostbare Gallerier, overlagde de i en fornøiet Aftenstund, at de ville gjøre en lille Lysttour, førend de droge hjem til deres Godser og Vilibald som gjerne spøgede med den alvorlige Camillo, sagde: Det skulle ogsaa være besynderligt hvis ikke mangen et Even tor skulle møde os. Hvad mener du føiede har spørgende til. Polakkerinderne vare ikke saa daarlige. Da vi laae hist i Qvarteer, i Omegnen 1 af Varschau har jeg seet skjønne indtagende Fruen. timmer. Dog den Gang var man som indvietil Døden. Behager mit Forslag Dig saa ville vil see os lidt mere om blandt de deillige Polakkerinder. Som Du vil, svarede Camillo, hvor Du lover Dig Fornøielse, findes der vel ogsaa nogen for mig; men Rhindalen, (føiede han efter en for Pause til, ønskede jeg vel at gjensee i en roligere Stemning.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-29
Nu, med Reisen til Polen har det ikke saa stor Hast; det forbliver derved - sagde Wilibald altsaa over Rhinen til høiere og venstre, hvorledes og hvorhen Du vil Reisende som vi, behøve ikke at skye nogen Omvei, kun udbeder jeg mig, da man ikke kan indestaae for noget, allermindste Hjertet - at hvis i Rhindalen det gamle Smærmerie skulle overraske Dig, Du dog kommer med til Polen, det vil Du ikke blive frietaget forCamillo rakte sin Wilibald troehjertig Haanden, men denne meente; Ja nu lover Du godt, dog skal jeg nok tage Vare paa Dig og skulle Dit Hjerte komme alt for meget i Brand, saa betroe Dig kun til mig, jeg har altid lovet at føre Dig ind i Wieliekas Bjergværker, der vil jeg saaledes forvilde Dig i denne underjordiske Verdens Labyrinter, at Du uden en Ariadne vist ikke skal finde Veien allene tilbage. Nu, jeg er jo heller ingen Theesens - svarede Camillo - heller ikke behøver jeg nogen Ariadue, Vennens Haand, min Selskabsbroder i Liv og Død, vil ikke forlade mig! Saaledes er Du altid, min Camillol Du maae ikke betragte Livet fra en saa alvorlig Synspunct; glæd Dig, at vi endnu kunne spøge. Med disse Ord, omfavnede Wilibald sin Ven og begge vare rørte. Jmidlertid vidste den muntre Wilibald snart ved sin Anordninger til den forestaaende Afreise at adsprede den dybsindige Camillo. Omsorgen for deres Beqvemmelighed paa Veien sysselsatte dem aldeles; enhver havde en lille uundværlig Ting at tage med, de søgte at bevise hinanden Velvilligheder og Taknemmelighed drog paa nye et tæt Baand om deres Hjerter. En skjøn Morgenstund bestege de, i den gladeste Stemning Reisevognen, sagde de indtagende franske. Piger et flygtig Lev vel, og som om det gik gjennem Siberiens øde Heedet, saa vel havde de provianteret alle Vognens Ledikker. Muntert Lun og Tilfredshed vare deres troe Ledsageere paa Reisen, hvor vist nok et heenkastet Blik paa de nedtraaede Marker og ødelagte Landsbyer, oplivede igjen hos dem mangen smertelig Erindring fra den nyelihenrundne Tid.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-29
Den skjønne frugtbare Rhindal med sine ophøiede Natur=Skjønheder var forrige Gang kun flygtig bleven nydt af dem, disse beskede de nu, fængslet af Ærefrygt med dyb Rørelse. Fortiden med dens Underværden traaede dem nu nærmere, og da Camillo nærmede sig den Egn, hvor Ruinerne af Borgen Adolph Eck ere, da sukkede han Ja dengang gaves der endnu troefast Kjerlighed, Tænker jeg mig blot den skjønne Jmagina, som døde af Græmmelse over hendes Herres og Gemals Død Gjemmer du endnu paa den Fortælling? – saa de bebreidende Wilibald som om der nu tildags ingen troe Kjerlighed mere gaves, sandeligen, en net Compliment for vores nulevende Fruentimmer. Tilgive mig, dyrebare Ven! - gjentog Camil 10 - Du kjender mig og veed hvor sjelden mi Sind er muntert; Skjebnen har jo ogsaa kun sjelden smillet til mig. Ved Dig - her omslyngede han Wilibald med den ham egne Varme. gik først Livets Soel op for mig, Hvor mange Beviis paa skjændig Troløshed har jeg ikke seet og tænk Dig kun, - føiede han til Naar den Ene hviler kold ved den andens Side og neppe endnu Skyggen af hiin Henrykkelse er tilbage, medens det troe elskende Væsen forgiæves bestræber sig for, at gyde glødende Jld i den kolde Aske Hvilken uhyre Smerte, naar Tilværelsen overlever Kjerligheden. See det vidste Jmagina, hun formaaede ikke at leve uden hendes Adolph. Kjerligheden til ham indviede hende til Heltinde og hans Død havde ogsaa truffet hendes Liv, hans dyrebare Eiendom. Lad det være godt  gjentog Wilibald - hvem veed, hvor der her møder os en anden Jmagina, og da indestaaer jeg for intet, dog nei, jeg aftræder hende til Dig, jeg udsøger mig en skjelmsk Polakkerinde. Men for at Du kan see hvor høit jeg elsker Dig, saa lad os strax i Morgen saa tidlig som muligt, vandre ned til DinKlippedal ved Orde. Du maae dog nøiere beskue det troe Kjerligheds Paradiis og maaske hilser den troe Jmaginas Aand os i Klipper grotterne. Og neppe brød den hulde Morgenrøde frem paa den natlige Himmel, da vores Venner forlode Schmalsbach. Allerede saae man Solens første Straaler glimte gjennem Skovens Træer og jublende sang Lærkerne deres Hymner til Skaberens Priis.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-29
Udenlandsk. Doctor Philip Frantz v. Silhold af Würtemberg reiser i denne Tid i Japan, hvor han tænker at forblive i 6 Aar og er nu beskjæftiget med en Afhandling om dette Land, som skal trykkes i Batavia.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-29
Priserne paa Rug var i Hamborg den 17de Dennes meget staue. God Havre derimod var meget søgt og blev betalt med 5 a 6 Mk. høiere end forrige Postdag. Bygget holdt sin Priis.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-29
Indenlandsk. Kjøbenhavns Kornpriser den 23de Juli. Rug 2 Rbd. 2 Mk. a 2 Rbd. 4 Mk., Byg 2 Rbd. a 2 Rbd. 1 Mk. Havre 1 Rbd. 3 Mk. 8 s. - 1 Rbd. 4 Mk. pr. Td.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-29
Kjøbenhavns Børs, den 23de Juli. Cours. Hamb. 2 M. 233, a vista 236. Specier 238. Spec. solgtes til 14 Rbmk. 4 1/4 s. Disconto 5 pC. 4 pC. Kongl. Obligationer (uden Renter) 93 1/2 a 94. Nationalbank-Obligationer (af Laanet, 4 Febr. 1820, uden Renter) 101 ½ a 102 Rbdlr. r. S. eller 120 3/4 a 121 1/2 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbd. rede Sølv.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-29
Avertissement. Hos Madame Dokkedal er tvende meublerede Værelser at faae til Leie. Leilighederne ere meget beqvemme for 2de Skole=Disciple. Kosten kan om forlanges bekommes i Huset.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-08-05
De ulykkelige Fruentimmer som i Lykkens Dage havde sluttet et nøie Venskabs=Forbund, forenede nu deres kummerfulde Hjerter, endnu uopløseligere med hinanden. Siden - sagde Grevinden dybtrørt - leve vi sammen som Søstre, hvilke et lige stort Tab have truffen og som fra Himmelen er sendt hinanden til Trøst, min lille Oscar bliver ogsaa elsket af Jdola som om det var hendes egen Søn. Jdola der bemærkede, endskjøndt hun stod i nogen Frastand, hendes Venindes Samtale med Wilibald von Osten, traaede til og Grevindens Øine, der glimrede af Taarer, sagde hende at den havde været om den forbigangne Tid. Og saa hun følte sig dybt bevæget. Hendes hele Væsen var som oplyst i Smerte og Glæde en nye Jld synes at oplive alle hendes Træk, det skjønne Øine straalede af Henrykkelse og dog var hendes Bryst som tilsluttet. Gjerne havde hun, for alle de Fremmedes Aasyn omfavnet hende, forat fortælle, hvorledes ogsaa Camillo von Arnim hendes Ridder, havde været Døden meget nær i Krigen, og hvorledes Gud underbar havde beskyttet ham og sendt hende ham, der i Liighed var den dyrebare Broder saa nær beslægtet, til hendes Skytsengel. Alt dette laae tungt paa hendes Hjerte, og dog hun maatte indslutte sin stille. Lykke hos sig selv, og tog ingen Deel i Samtalen, førend hun igjen ankom til hendes Venindes Slot, Kun naar Camillo til Hest nærmede sig Vognen. talede Angest, Bekymring og Kjerlighed af hen- og des Blikke. Den høie Figur, Dristigheden hvormed han forstod at tæmme den vilde Hingst, de skjønne mørke Øine, som fuld af Kjerlighed ydmyg søgte at udspeide hendes Ønsker, Alt henrykte hende, og stille overlod Jdola sig til den Tanke, at Skjæbnen i Camillo havde sendt hende sin Ledsager paa Livets Bane.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-08-05
Indenlandsk. Ved offentlig Auction som afholdes paa Nyekjøbing Byes Raadstue, Fredagen den 13de August om Formiddagen Klokken 10, bliver i Følge det Kongelige Rentekammers Ordre opraabt til Bortforpagtning paa 10 Aar, den Hans Majestæt Kongen tilhørende Jagtrettighed paa Dutrup Sogns Marker.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-08-05
Kjøbenhavns Kornpriser den 30te Juli. Rug 2 Rbd. 2 Mk. a 2 Rbd. 4 Mk., Byg 1 Rbd. 5 Mk. a 2 Rbd. Havre 1 Rbd. 3 Mk. 8 s. - 1 Rbd. 4 Mk. pr. Td.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-08-05
Kjøbenhavns Børs, den 30te Juli. Cours. Hamb. 2 M. 233, a vista 236. Specier 238. Spec. solgtes til 14 Rbmk. 4 1/4 s. Disconto 5 pC. 4 pC. Kongl. Obligationer (uden Renter) 91 a 91 1/2. Nationalbank=Obligationer (af Laanet 4 Febr. 1829, uden Renter) 101 ½ a 102 Rbdlr. r. S. eller 120 3/4 a 121 1/2 Rbdlr. Sedler pr. 100 Rbd. rede Sølv. Til Madame Olsen som Clementine. Natur og Konst forenede hos Dig Vi fandt - hvert Bryst slog høit af hellig Lue Hvo saae dit skjønne Spil - hvis Hjerte rørtes el, Ved Dig i Fængslets dybe Mørke skue? Ja ofte ved Dit underskjønne Spil, De rørte Hjerters Veemods Taarer fløde; Hos os Dit Minde derfor leve vil, Ved Dig saa mangen Glæde til vi nøde: Avertissement.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-08-05
Skuespil. Opføres: Søndag den 8de August, Mandag den 9de gives sidste Forestilling. Stykkerne blive ved Placater nærmere bekjendtgjorte. Thisted den 6te August 1824. G. Steiner. I Henhold til den Ret de Kongelige Anordninger hjemler mig, advares alle de, som maatte befatte sig med at faldholde Vare, hvortil jeg som Apotheker ene er berettiget, fra at fortsætte slig Handel. Saadanne Vare ere Camfer, Hofmannsdraaber, Lebens Balsom, Kron=Essence, Harlemmerolie &c. &c. Skulle jeg mod Formodning bringe i Erfaring, at man uagtet denne Advarsel, vedblev dermed, da maae den Overbeviste tilskrive sig selv al den af slig Handel, flydende Uleilighed. Thisted den 3die August 1824. Dahlerup, Apotheker.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-08-12
en Bjergskakten.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-08-12
Over en romantisk dunke Dal i de Sachsiske Ertzgeberge, rager Toppen af de grønt bevoxne Bjerge steilt op i Luften, og gives der end paa dem ingen Ruiner, som hensætte Phantasien i en Tidsalder, hvor her prangede Slotte, hvorfra Munterhed, og Liv udbredte sig rundt omkring, saa gaaer dog Sagnet, at allerede i den længst forløbne Tid regjerede en Slægt her, som i vedvarende Feider ødelagde hinanden. Den sidste Green af samme, Ridder Berthold von Hakenau, skal af alle sine Anherrers store Rigdomme Jntet have havt tilbage uden en nanseelig Borg, der laae paa en af Bjerghøiene, som endnu fører Navn af Slotshøien, og en Deel af den vildbevoxne Dal, fra hvis skrækkelige Dybde, man fornemmer en Mølles Klapren har ligeledes beholdt indtil den nærværende Tid det gamle Navn: Diævelsmøllen. Var nu ogsaa den Glands, der hævede Herrerne von Hakenau til de Rigeste i det hele Land, udslukket; saa ønskede dog deres fattige Arving, at en saa berømt Slægt ikke skulle uddøe med ham. Paa en Frøkens Haand, der bragte ham Rigdomme, som kunde hæve ethvert Slags Onde, forde Berthold vist nol intet Krav gjøre, han bød de for en fattig, men dydig Riddersdatter sin Haand og førte hende snart som Gemalinde til sin gamle Borg. Allerede for hans Formæling havde han ofte om Morgenen med tungt Hjerte hilset den opgaaende Soel, uden at vide hvormed han den Dag skulle bespise sig og et Par Riddersvende som han ikke kunde undvære; men denne Nød var i hine herlige Tider intet imod den Ulykke han havde med Frue Adelheit, som omendskjøndt fattigere end ham, ville have alting fuldt op, og som gjorde ham mange Gange Helvede heedt nok.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-08-12
Fra denne Dag af, fik den fattige Bertholds Skjæbne en anden Vending, og det varede ikke længe, saa blev han i Almindelighed kaldet den rige Ber hold; thi han havde ladet komme Bjergfolk til sig fra Freiberg af, hvor endnu ikke for lang Tid siden rige Gruber vare blevne aabnede og havde funden en Skakt, som gav et uudtømmeligt Udbytte. Jkke allene de rigeste Sølvaarer udbredte sig i Bjerget, men endogsaa Guld og mange ædle Stene, hvor, iblandt Rubiner, Granater, Jaspis og Amethister, som han havde seet funkle i hiin Grotte, bragte Arbeiderne frem for Dagens Lys.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-08-12
(Jndsendt.) Guds Røst i Tordenveiret. (En frie Oversættelse af Davids 29de Palme.) Ærer Herren J Jordens Vældige, Nedlægger eders Styrke for hans Fødders Fodskammel! Hædrer hans hellige Navn, nedknæler for ham i fæstlig Prydelse! thi hør. - Herrens Røst er over Vandet - Ærens Gud tordner - Han gaaer henover det store Verdens Hav. Herrens Røst er hans Kraftes Budskab - hans Stemme forkynder hans Herlighed. Den sønderknuser Cedrerne - Libanons vældige Cedrer - den splitter dem ad, som en Hjord af unge Kalve; Libanon og Sition selv hæve som Eenhjorningens Føl. Jehovas Røst udslynger Ildsluer, den bringer Ørkens Jndvaanere til at skjælve; og Kades Ørk til at bæve. - Af Skræk føde Hinderne i Utide, og Skovene, blottes for Yngel; men Mennesket flyer til Helligdommen, og giver hans Navn Ære. Herren har siddet paa sin Trone før Syndfloden kom, og han skal sidde dersom en Konge evindelig. Ved hans Kraft skal Jsrael vinde, og han skal derefter velsigne sit udvalgte Folk med Freden.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-08-12
Indenlandsk.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-08-12
Thisted, den 12te August. J Onsdags Morges indstrandede paa Klitmøller Strand en lille Skonnert Jagarn, kommende fra Gothenborg og bestemt til Hamburg med 22 Portugisere, som ere Mandskabet paa et mellem Skagen og Gothenborg forliist Skib, los Qva tro Amigos kaldet, ført af Captain Jozer Forrciras. Da det blæste haardt og Skoner en, der kun er circa en 4 Commerce Læster, var saa læk at de ikke kunde hverken forcere med Seil eller holde læns, bleve de nødsagede til at sætte paa Stranden og vare saa heldige foruden deres Liv, ogsaa at bjerge deres Tøi. J Morgen Eftermiddag Kl. 4 er Auctionen over Skonnertbaaden, med tilhørende Jnventarium berammet, hvorefter de indstrandede Folk have i Sinde at fortsætte Reisen over Land til Hamborg.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-08-12
Kjøbenhavns Kornpriser den 6te August. Rug 2 Rbd. 8 s. a 2 Rbd. 2 Mk. 8 s., Byg 1 Rbd. 5 Mk. a 1 Rbd. 5 Mk. 8 s. Havre 1 Rbd. 3 Mk. a 1 Rbd. 4 Mk. pr. Td.