Aalborg Stiftstidende, 1833-03-28
Fra denne Tidspunct af indtil 1749 var Fabricanternes Begjæring om aldeles fri Handel en vedvarende Gienstand, for parlamentariske Forhandlinger. Man fandt, at Handelen ikke kunde drives i betydelig Omfang, saalænge der ikke havdes Forter paa den africanske Kyst og England var dengang saa begierlig efter Slavehandelen, at en Committee af Underhuset i 1729 gjorde følgende Forslag : 1) Handelen, skal være fri. 2) Den bør ikke beskattes til Forternes Oprettelse og Vedligeholdelse. 3) Forter ere imidlertid nødvendige til sammes Beskyttelse. 4) Parlamentet bør derfor bevilge en Sum for disse Forter. Disse Forslag antoges dog med den Forandring sub Nr. 3, at der kom til at staae, som Tegn paa britisk Besiddelse istedet for til Handelens Beskyttelse. Endelig i Aaret 1749 under Georg den 2den udkom omsider en Lov, som ophævede alle Hindringer, der hidtil havde været i Veien for Privates Virksomhed, ledsaget af en Erklæring liig den tidligere, angaaende det Nyttige og Fordeelagtige i Slavehandelen for Storbritanien og sammes Colonier. Medens saaledes Englænderne arbeidede paa at tilintetgjøre det Monopol, som i deres eget Land indskrænkede Slavehandelen, arbeidede de efter samme Grundsætninger ikke mindre paa at opstille et Monopol mod alle Fremmede og udelukke Enhver, der ikke var britisk Undersaat fra gen for Kongeriget saa fordeelagtig Handel. Paa en angaaende Navigalitionsacten opstanden juridisk Qvæstion, som af Kronen henvistes til Stor=Dommerne, resolverede disse at efter deres uforgribelige Mening ere Negre en Vare og at det derfor vilde stride mod Navigationsacten, som beskytter Handelens og Rhederiets Jnteresse i disse Riger, hvis man tillod en Udlænding at handle paa Jamaica og andre Colonier, eller fremmede Skibe at udføre Negre dertil. Dette Responsumvar underskrevet af Lord=Overdommeren og 9 andre Dom mere. Herved blev man imidlertid ikke staaende. Coloni erne selv ønskede at indskrænke Handelen indtil et vist Punc- og lagde derfor Told paa Jndførelsen af Negre, men i England nægtedes alle dertil sigtende Love Sanction. J Aare 1760 udgav Sydcarolina, dengang endnu engelsk Colonie en Lov, ved hvilken den fremtidige Jndførsel forbødes; Storbritanien derimod forkastede med Uvillie dette Forslag og erklærede, at Slavehandelen var nyttig og nødvendig for Moderlandet. Gouverneuren i Sydcarolina, som havde givet sit Samtykke til hiin Lov, fik en Jrettesættelse og til samt lige andre Gouverneurer udstædtes et Circulaire, i hvilket de advaredes mod at begaae lignende Sottiser. Endnu et Forsøg gjorde Colonierne i Aaret 1765, da en Bill, som sig tede til at indskrænke Jndførselen, 2 Gange læstes i House of Assembly paa Jamaica, men Gouverneuren tilkjendeganu Forsamlingen, at han, ifølge sine Jnstructioner, maatte nægte Billen Sanction. Sagen faldt derfor hen og for at forekomme hvert videre Forsøg til Jndskrænkning i denne Handel publiceredes nogle Aar efter følgende Kgl. Rescript. Til vor tro og elskelige Sir Basil Keit, Gouverneur paa Jamaica &c., Da, uagtet de Jnstructioner, som gjentagne Gange ere givne Gouverneurerne paa Jamaica, saavel af Os, som af vore Kongelige Forfædre, om ingen Lov atsanctionere, som bebyrde Jndførselen af Slaver med Afgifter, slige Love dog af og til ere gangne igjennem, og dal det er bleven Os forestillet, at for nylig slige Afgifter, til stor Skade for Kjøbmændene i dette Kongerige, ere forhøiede, saa give Vi Dig herved tilkjende, at Du, under Straf af Afsættelse ikke maa sanctionere nogen Lov, hvorved Afgifter paa Slavers Jndførsel bliver høiere end den var 1764 eller iøvrigt nogen Forandring i Forholdet af slige Afgifter afstedkommes. Colonisterne gjorde vel Forestillinger mod denne Regjeringens Beslutning, men Grev Dartmouth, formodentlig den daværende Colonialminister, svarede: "Vi kunne ikke tillade, at Colonierne paa nogen Maade hindre eller bebyrde en for Nationen saa fordeelagtig Handel." stande. Paa disse Facta grunde nu Colonisterne følgende Paa1) At Negerhandelen baade er grundet og fremmet ved engelske Kjøbmænd og Fabrikanter; 2) At disse have reguleret Prisen, for hvilken Negrene ere blevne solgte i Colonierne; 3) At de vestindiske Planteurer - for at hiin Handel kunde blive desto fordeelagtigere for de engelske Kjøbmænd og Fabricanter - ere blevne tvungne til at dyrke deres Besiddelser ved Slaver; 1) At det under slige Omstændigheder vide være den største Uretfærdighed at tvinge Colonisterne til at give Slip kommen Erstatning for samme.