Viborger Samler, 1846-11-23
Nyeste Postefterretninger. Fristaten Krakau. Fra Grændsen, den 9de Novbr. "Jeg meddeler Dem, at de tre Skytsmagter, have, efter tilforladelig Efterretning, fattet den Beslutning at giøre Ende paa Fristaten Krakaus Selvstændighed, – denne Republik, hvis Selvstændighed er saa betænkelig for Nabo staternes Rolighed; – og ufortøvet at factionere Foreningen af dens Gebeet med de østerrigske Stater, tilhvilke den desuden havde hørt før Aaret 1809. Da de ved Conferencen i Wien accrediterede preussiske og russiske Gesandter skulle have erholdt Fuldmagter fra deres Hoffer til at fremme Berigtigelsen af den endelige Afgjørelse med Hensyn til flere med hiin Jndlemmelse i Forbindelse staaende Handels- og Samfærsels=Forhold, uden desangaaende at være bundne til en provisorisk Meddelelse til Berlin og St. Petersborg, – og disse Forhold ikke synes at frembyde nogen særdeles Vanskelighed, saa er det at antage, at Publicationen af den af de tre Commissairer fattede Beslutning vil allerede i de næste Dage finde Sted i Krakau, af hvilken Grund De kan ansee Ophævelsen af Republiken Krakou og Gjenforening af dennes lidet Gebeet med den østerrigske Stat som et allerede fuldbragt Factum. Krakaus Bestaaen som en selvstændig Stat blev erkjendt som en med de polske Landes Rolighed ligesaavel som med Tydsklands Sikkerhed ufordragelig Tilstand, og de tre Magter, der uden Deeltagelsen af, ja uden den allermindste Medvirkning af nogensomhelst anden europæisk Magt havde oprettet Fristaten ligesom et Slags Forsøg paa, om en Skygge af polsk Selvregjering, endnu var mulig, besluttede sig omsider at bringe deres eget Værk – der ikke har viist sig at svare til Hensigten - til en definitiv Oplysning. Jeg sagde, at Republikens Oprettelse var skeet til Forsøg, da det saavel oprindeligen som og ved senere Overeenskomster var blevet udtrykkeligt fastsat af Skytsmagterne, at Fristaten, saafremt Omstændighederne skulde giøre Republikens Bestaaen farlig eller mindre tilraadelig i saa Tilfælde vilde være at ophæve, og Landet derefter at forene med Østerrig. Republiken Krakaus Oprettelse var saaledes af Magterne, det være nu forudseeligt eller i dunkel Forudfølelse af de senere Begivenheder, bragt i Forbindelse med denne Fristats betegnede Existents."Med Foranstaaende sammenholde man den Tale, som Lord Palmersion holdt den 17de Aug. d. A. i Underhuset angaaende Forholdene i Krakau: "Hvad Wienertractaten angaaer, da maa jeg erklære, at det er umuligt at ville drage i Tvivl at denne Tractaten jo er krænket ved de nyeste Begivenheder. Wienertractaten er med Hensyn til Krakau ulvetydig. Tractaten erklærer udtrykkeligt, at Republiken Krakau skal være en fri og uafhængig Stat og denne Bestemmelse have ikke Østerrig, Rusland og Preussen alene, men Storbritannien, Frankerig og alle Undertegnerne af Wienertractaten anerkjendt. Udentvivl indsaae man imidlertid, at en saadan lille, midt imellem store og mægtige Stater beliggende Stat behøvede Beskyttelse, og i Krakaus Jnteresse blev denne Stat desaarsaa stillet under Ruslands, Preussens og Østerrigs fælleds Beskyttelse, og det netop i den Hensigt, at deres indbyrdes stridende Jnteresser skulde danne en virksom Garantie for den lille Stats Uafhængighed. Jntet er derfor mere klart, end at Wienertractaten paalægger de tre Magter som en Pligt at beskytte Krakaus Uafhængighed, men at den paa ingen Maade berettiger dem til at true, end mindre til at omstyrte samme. Jeg nærer en altfor stor Mening om Skytsmagternes Retfærdighedsfølelse, og jeg er overbeviist om at de ville indsee, at man maa betragte Wienertractaten, ligesaavel som enhver anden, som et Heelt, og at det ikke kan være nogen af de deri interesserede Regjeringer tilladt paa den ene Side at udvælge af Tractaten de Artikler, som den vil følge, og paa den anden Side udpege de Puncter, som den er tilsinds at krænke. Fremdeles maa jeg sige, at naar nogensomhelst Magt har Jnteresse deri, at Wienertractaten forbliver ukrænket, da er det netop de tydske Magter, hvis Skarpsindighed det ei kan være undgaaet, at, naar Wienertractaten ikke gjælder Noget ved Weichselen, da maa den være af ligesaa liden Betydenhed ved Po og ved Rhinen. Jeg er desaarsag overbeviist om, at ikke alene deres Retfærdighedsfølelse, men ogsaa deres egen Jnteresse vil føre hine Magter til den Jndsigt, at Wienertractaten maa respecteres som et Heelt, og at dette Hele maa respecteres i alle sine enkelte Deele. Ogsaa giver jeg Huset den Forsikring, at der fra Hs. Majestæts Side ikke vil blive forsømt Noget, og at alle fornødne Argumenter ville vorde forelagte hine Maa ter for at formaae dem til at handle i Overeensstemmelse med Tractaterne, saafremt der dertil skulde udfordres Argumenter." – Efter en saa utvetydig Erklæring, der dog paa en meere moderat Maade - ogsaa blev afgiven i Overhuset af den ædle Marquis af Lansdowne, kan det britiske Ministerium umulig lade sig gefalde en Argumentation, saaledes som samme findes i foranstaaende Artikel af "Augsb. Allg. Zeit., en Artikel, der at dømme efter dens Tone, synes at ville give sig Mine af, ret som om den udtaler sig i Overeensstemmelse med de absolute Magters Anskuelser.