Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-05-08
Jndenlandske Efterretninger. J Tirsdags Eftermiddag Kl. 3 1/2 ankom Deres Majestæter Kongen og Dronningen, ledsagede af Hs. Kgl. Høihed Kronprindsen, til Sorgenfri, hvor de ved Jndkjørselen til Slottet bleve modtagne af en talrig Skare af alle Stænder. Ligeoverfor Jndkjørselen var opført en særdeles smuk med Grønt beklædt terrasseformig Forhøining, fra hvis Spidse det danske Flag varede, og under dette stod et Musikcorps, der accompagnerede Afsyngelsen af nedenstaaende smukke af Carl Borgaard digtede Sang. Da Majestæterne vare ankomne til dette Sted, stege De og hele Følget ud af Vognene, og efterat Birkedommeren, Assessor Normann, i de Tilstedeværendes Navn havde henvendt nogle Velkomstord til Hs. Majestæt, istemmedes Sangen af Jndvaanere fra Lyngbye og Omegnens Bondebyer. Mel. Danmark, deligst Vang og Vænge. Atter gjennem danske Sunde Risler Bølgen blaa; Snart de stolte Bøgelunde Sommergrønne staae. Drotten hid med Længsel iler, Hvor hans Barndomsplet ham smiler, Hvor hver lille Blomst han finder, Vækker gamle Minder. Der var tyst i Kongeborgen, Syg var Drottens Søn. Hele Danmark deelte Sorgen, Sendte Gud sin Bøn: Fader, Du hans Liv beskytte! Vi til ham vor Fremtid knytte; Lad ei, mens vort Haab vi miste, Faderhjertet briste!" Og da Vaaren med Violer Ned til Jorden steg, Blegnende for Livets Straaler. Dødens Engel veeg. Atter med sin Fader kommer Sønnen karsk i Livets Sommer: Mægtigt op mod Lysets Rige. Danmarks Tak, Du stige! Drotten under Kronens Smykke. Tungt nedbøies til; BiAf den stille Borgers Lykke Ryder han kun lidt. Christian, med Din Viv, den kjære, Fri for Sorger her Du være. Her, til Folkets Vel at finde, Nyskabt Kraft Du vinde! Snart paa Seilets brede Vinge, Flyver Snekken ud, Fredrik hjem en Viv at bringe, Dig en Datter prud. Naar da Parret til os kommer J den smilende Skjærsommer, Skal de danske Hjerter gløde Kjærligt det imede! Efter Sangen gjenlød et 3 Gange gjentaget Leve for deres Majestæter og Kronprindsen. Hans Majestæt takkede med de venligste og hjerte ligste Ord for den Deeltagelse, Folket havde viist ham og hans Søn, medens denne var knyttet til Sygeleiet, en Deeltagelse, hvorpaa han idag havde modtaget et saa levende Beviis. Hans Majestæt nedbad Himlens Velsignelse over Danmark og Kraft, og Held for sig og sin Søn til at gjøre Landet saa lykkeligt som de begge attraaede. Han omfavnede og kyssede derpaa Kronprindsen og bad dybt rørt, at Forsynet vilde giengive denne sin Sundhed og Styrke til Held for Danmarks Fremtid. Folket istemmede begeistret. Det give Gud, og et mange Gange gjentaget Hurra for Deres Majestæter og Kronprindsen gjenlød medens Herskabet begav sig af Alleen op til Slottet. Om Aftenen Kl. 9 afsang den forsamlede glade og det ædle Kongehuus inderligt hengivne Mængde paany den ovenanførte skjønne Sang, og udbragte et levende Hurra mod Slottet, hvorpaa en stor Deel af Bønderne, da Birkedommeren havde underrettet dem om, at Hs. Majestæt havde yttret, at han ikke ønskede at Lyngbye blev illumineret, da Hs. Kongl. Høihed Kronprindsen ikke kunde taale Aftenluften og saaledes ikke kunde tage Jlluminationen i Øiesyn, hvorfor de ikke kunde vente paany at see Hs. Majestæt iblandt dem, toge hjem. Deres Majestæter med Suitee, som imidlertid fra Slottet havde været Vidne til dette nye Udbrud af Folkets Kjærlighed, begave sig ned blandt den endnu talrige Mængde og bleve atter hilsede med Jubel. Efter B. T. og Dagen.)