Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-12-23
Captain Franklin havde derpaa seilet med Hr. Kendall og 6 Matroser ned af Mackenziefloden, som udgyder sig i Jishavet. 6 7 1/2 Engelske Mile foran Flodens Munding ligger Garryøen. Havet var dengang aldeles frit for Jis og var fuldt af Sælhunde og hvide Hvaler. Han opholdt sig i to Dage paa Øen og bestemte dens astronomiske Beliggenhed, som han fandt at være 69 29 nordlig Bredde. Han søgte at komme i Forbindelse med Esqvimauerne, de nordligst boende Mennesker; men var endnu ikke truffet paa dem. Den 6te September kom han tilbage til Vinterqvarteret i Fortet Franklin. Men vi ville vende tilbage til de politiske Forhold i det nordlige Amerika. Det vanskelige ved disse Forhold foruden de Forenede Staters rivaliserende Bestræbelser i Henseende til Handel og Jndustrie er af en tredobbelt Natur, først de Forenede Staters umiskiendelige Bestræbelser for at have Jndflydelse paa den Sydamerikanske Politik og giøre hos dem sine Grundsætninger og en fri Skibsfart gieldende, hvilke Præsidenten Adams bekiendte Adresse har i Aar lagt saa fuldeligt forDagen; imidlertid ere de videre følger af disse Bestræbelser blevne endnu Fremtiden forbeholdne. Men to andre politiske Discussioner ere imellem de Forenede Stater og Storbrittannien ligge nærmere for Haanden end disse den ene er det Engelske Cabinets Forbud af 27de Juli d. A. mod den Nordamerikanske Seillads paa alle de Engelske Colonier og den anden er Grændsestridighederne imellem de Forenede Stater især Staten Maine og den Engelske Colonie Nye Brunsvig; de sidste skulle være temmelig betydelige og have givet Anledning til Uordener paa Grændserne, hvorom vigtige Forhandlinger ere aabnede, og hvad de første angaaer saa meddeler os et Brev fra London af 17de November derom følgende Oplysning: En Jndberetning fra Handelskommitteen til den forrige Congres i Washington har opregnet alle de Punkter, hvorover Amerika har at føre billige Besværinger ved sine Handelsforbindelser med de Brittiske Colonier. Amerikanske Skibe og Varer, maae strax betale deres Told og Afgivter og ofte med store Opoffrelser, imedens der bliver givet de Brittiske Skibe en Credit paa 6 til 9 Maaneder. Ville Amerikanerne efterat de ere indløbne med deres Skibe i en Colonie, fordi de ikke kunne med Fordeel afsætte deres Varer, seile til en anden Colonie, saa maae de paa nye betale Told, hvorimod de Brittiske Skibe, naar de først engang have betalt den Amerikanske Told, kunne frit løbe indi alle de Forenede Staters Havne. Ogsaa ere de Brittiske Coloniers Producter f. Ex. Meel fra Canada langt mindre betyngede med Afgivter end de Nordamerikanske. Mange af disse Klager ere vel saaledes beskafne, at de kunne fortione at der tages Hensyn paa dem, kun er den sidste af den Natur, at man aldrig kan forvente, at den Engelske Regering vil give efter i denne Post, uagtet Spiren kan ligge der til en Krig i Fremtiden med Nardamerik; det Engelske Cabinets Forbud grunder sig paa at Englændernes Handel paa Nordamerika er ifølge heraf bleven indskrænket. – Differencerne med Nordamerika og Storbrittannien, hedder det i November Heftet af den Politiske Journal Side 10412 for i Aar, ere paa saamange Maader forviklede, at der udkræves den bedste Villie fra begge Sider for at bielægge alt i det Gode. De Forenede Staters Jalousie paa Englands Jndflydelse hos de nye Spanske Amerikanske Stater, og som har bevirket Ophævelsen af Planen til en Union imellem disse (?) maae ved ligge i Baggrunden derfor, thi Amerika stræber, ifølge de Engelske Blade, efter allene at føre Scepteret paa den vestlige Halvkugle; imedens Storbrittannien ligeledes betragter sig som en Amerikansk Magt og heller ikke vil der opgive sin Magt. Om kort eller lang Tid maae Vaabnene afgjøre denne Qvæstion (vi ville see) Hr. Loydsfra Massachusets havde i Congressen foreslaget en Eftergivelse fra de Forenede Staters Side; men som denne forkastede.