Jyske Efterretninger, 1767-07-31
Tanker. over de i No. 28 indsendte Tanker over Aalborg. et Land man billigen Utopien maae kalde, Hvor man ey finde kan Bagvaskelse og Svig For skal man Stiernerne fra Himlen see at fulde For Jorden overalt heri forandrer sig. Langt fra jeg Kiøbenhavn den Ære vil misunde, Gid det var ogsaa sandt, at ey Bagvaskelse, Og Svig der havde Sted. Gid den, som Dronning kunde I Dyder prunke, som i Pragt, blant Stæderne. Langt fra jeg Forsvars Skrift for Aalborg her vil skrive, At ey Bagvaskelse og Svig der haver Sted. Ukrud er overalt; Om man eet Sted kan blive En Rose vaer, saa seer man og en Nælde med. Lad være, at du kan, min Ven, i Aalborg finde Dem, der bagvaske, der kun see til eget Vel Du kan og finde dem, der Laas for Tungen binde Det have Sqvalder og giør hver Mand Ret og Skiel Og Og Aalborg hvorfor skal den et Exempel være Paa slige Laster, som hver Christen bør at skye: Hvorfore skal vel den saa slet et Stempel bære? Tænk, kiære Ven! tænk paa din egen Føde=Bye. Tag Kieppen i din Haand, gar giennem alle Stæder, Og sig mig saa Om ey Bagvaskelse og Svi Har fæstet der sin Boe. Ja du i alle Stræder. Skal see, den Øgle Art har der indsneget sig. Hvi vil du derfor det hos Aalborg erne laste, Som du kan finde, hvor du hen i Verden gaaer: Og naar du denne Stad for dette vil antaste, Da vid, du Handel med den heele Verden faaer. Fortsættelse af Samtalerne om Philosophien. 5. Den Joniske Sect. Er hun ikke endnu, Madame træt af at høre meere tale om disse gamle philosophiske Skolemestere, Dersom jeg fortæller hende, at denne Grækiske Philosoph Thales takkede Lykken for trende Ting: At han var et Menneske og ikke et umælende; At han var en Græker og ikke en Barbar: At han var en Mandsperson og ikke et Fruentimmer; Saa tænker jeg, hun forlanger ikke meere at vilde om ham. Hvorfor ikke det, svarede Fruen; Han kan jo have havt Aarsag til sin Taksigelse. Dog synes mig, han i sær burde have takket for, at han var klogere end de øvrige 6 Brødre, han havde, da der tilforn er mig sagt, at han var den klogeste af de 7 Viise; Det jeg ellers søger at faae at vide om ham, er: Om han har havt nogle adskilte Meeninger fra dem, vi allerede have talt om. J meget, sagde jeg, kommer han overeens med Pythagora, da de begge have drukket Viisdom af de samme Kilder. De gamle Jndianers og fleere til Indien grændsende Nationers Lærdomme kan man spore hos dem begge; Thales levede hen ved 700 Aar for Christi Fødsel, han troede med Jndianerne, at den første Grund til vor Verden var Vand: Da alle opvoxende faste Legemer fødes ved Vand, eller fremkomme af det Flydende, han ansaae den gandske Verden overalt opfyldt og besiælet, han opfandt først først Aarets Jnddeeling i 365 Dage; Nogle tillegge ham en retskaffen sund Kundskab om Guds Væsen og fuldkomne Egenskaber, han troede og Siælens Udødelighed, og kaldte den lyksalig, som havde et sundt Legeme, en riig Siæl og en lærvillig Natur, Hans Disciple dyrkede meget Natur=Læren, og forsømte Sæde=Lærens Dyrkelse. De grundede meget paa at kiende Grunden til adskillige Tildragelser, i Luften og paa Jorden, og paa at udfinde, at Maanen var en beboelig Verden, som fremviiste at have Vand, Bierge, og Daler, og saa længe opholdte sig i Luften og Maanen, at de tilsidst neppe kiendte sig selv og deres egen Herkomst. En iblant Thaletis Discipler ved Navn Anaximander troede, at Menneskene først vare avlede i Fiskenes Bug, og der opfødte, indtil de fik større Kræfter. 6. Den Socratiske Sect. Philosophien gik saaledes Tid efter anden ved disses Flid længere bort fra dens nyttige Hensigt, indtil ved 400 Aar. for Christi Fødsel, da blev en ved Navn Socrates, som var af Thaletis Discipler oplært i Natur=Viidenskab, opvakt til at kiende, hvor nødvendig en Forandring var for Philosophien, der i saa lang en Tid havde henvendt sig allene til kunstige Opdagelser og Efterforskninger uden at have Hensigt paa nyttig eller det, som tiente til den menneskelige Forbedring; Han, som var udrustet med store Naturens Gaver, og besad saa stor Dybsindighed og ligestor Sinds Munterhed, som kunde foreene det Grundige med det Nyttige, og det Fornuftige med det for Sandserne behagelige og rørende; Han bragte Philosophien, som havde aflagt alt det Naturlige for at stige i det Høye ved blotte Fornuft=Slutninger, til at gaae tilbage til Jorden. for at gjøre Mennesker der Nytte, Man sagde derfor omham, at han havde bragt Philosophien fra Himlen til at boe iblant Mennesker paa Jorden; Han gav Philosophien saaledes efter nogle Aarhundrede Liv igien, og gjorde den almindelig bekiendt ved en utvungen og fattelig Lære=Maade, som han fremsatte Philosophien paa, saavel i offentlige Taler, som og ved alle Leyligheder i Samtaler, da han ikke saa meget indskrænkede Philosophien til noget Sted i Særdeleshed og allene for visse at høre, som hidtil havde gjort. gjort Philosophien saa tør tvungen og ubrugelig for Mennesker i Almindelighed; Hans Veltalenhed var saa forunderlig stor til at overtale og røre alle, som hørte ham, hans Jndsigt i Sandheder ikke mindre, saa at ventelig den Pythagoriske overtroiske Lærdom om Skyts=Engle, der endnu hængte ved Folk, gjorde, at man tillagde ham en Skyts=Engel eller særdeles Geist, der underrettede ham om adskillige Ting, kort sagt, Madamme, han var saa fuldkommen en Philosoph, at ikke allene i den Verdens Alder han levede udi, men end og i en langt seenere og meere oplyst Alder, kunde fordre Opmerksomhed og største Høyagtelse; Hans Lærdomme vare i Korthed disse Philosophie var den sande Vey til Lyksalighed, Gud var det fuldkomneste Væsen i sig selv, en Opholdere af sine Skabninger, i Særdeleshed Menneskerne, og en retfærdig Dommere i at belønne og straffe Menneskerne i det tilkommede Liv efter Fortieneste. Siælene tillagde han altsaa Udødelighed, og sagde dem at have været til før Legemet; Hvor reen og fuldkommen hans Sæde Lære maae have været, kan hun nogenlunde deraf slutte; Nogle faa af hans moralske Tanker vil jeg allene anføre: En retfærdig Mand og en lyksalig Mand var een og den samme, det Sande kunde aldrig skilles fra det Nyttige, da de begge af Naturen vare allernærmest forenede. Jo meere man nærmede sig til Lighed med det høyeste Væsen, jo mindre manglede man, og den var rigest, som med mindst var fornøyet. Nogle i Verden leve for at æde og drikke, de Gode æd og drikke for at kunde leve. Adelskab bestaaer allene i Sindets Fuldkommenhed, i Maadelighed og Legemets Afhold fra Laster; De Daarlige fanges ved Lovtaler, ligesom Harene ved Hunde, og naar Mennesker skal formildes, maae det skee enten ved Gaver, Høflighed eller og ved en indtagende Vellyst. En god Regents Pligt er at berige og lyksaliggiøre sine Lande. Disse Tanker, sagde Fruen, saavelsom de øvrige Lærdomme ere efter mine Tanker saa sunde, at de noksom kan overbevise enhver om denne Philosophs muntre og grundige Tænkemaade; Og, da Philosophien saaledes ved ham blev fornyet og reuset, og tillige blev gjort meere almindelig, saa forunsort sild, tale : hun phirette den forundrer det mig, hvorledes Philosophien igien kunde i en sildigere Alder blive saa ureen og dunkel, som han har fortalt mig, den var, da Epicuræerne lærte den. Det maae hun ikke forundre sig over, Madame, svarede jeg, Philosophien har alletider meere rettet sig efter Tiden, end den har rettet Tiden; Det varede ikke indtil Epicuræernes Tid, inden det Lys, som Socrates havde tilbragt Philosophien, syntes at tabe meget af sin Kraft. 7. Den Cyrenaiske Sect.