Berlingske Tidende, 1836-11-26
Underhandlingerne aabnes med et Gudskab til Dronningen, og allerede havde Herr Passos Mandel begyndt at opsætte et Memorial, da de Herrer Lun og Jose Maria de Sousa ankom fra Belem og meddeelte Nationalgardens Befalingsmænd fra Dronningen, at hendes Raadgivere indsaae Nødvendigheden af et Forlig, og at de ikke havde troet, at Forfatningen af 1840 havde fundet en saa afgjort Gjenklang blandt Folket; hun forlangte derfor nogle Commissairers Afsendelse til Belem, der kunde træde i Underhandlinger med de af hende udnævnte Commissairer. Herr Passos Mandel tilbød sig strax at være en af de Deputerede, Herr Sousa Søraiva valgtes til den anden, og de begave dem derpaa strax til Belem. Jmidlertid valgte man en Commission, der i de constituerede Øvrigheders Fraværelse skulde overtage Sagernes Bestyrelse. Den blev sammensat af Nationalgardens Bataillons-Commandeurer: Bareto, Feid, Sousa Seraiva, Salva Sanches, Alerander de Campos og Costa Cabral. Denne Commission overdrog Vis conde de Sa da Bandeira Over-Befalingen over den forsamlede Troppemagt, og Herr Svares Calde fra Over-Befalingen over Nationalgarden. Umiddelbart efter deres Ankomst til Belem traadte Pas sos Mandel og Saraiva sammen med de af Dronningen udnævnte Commissairer, Marquis Saldanha, Hertugen af Palmella og Herr Trigoso, og modtoge følgende Forslag: 1) Øjeblikkelig Sammenkaldelse af Cortes og Befuldmægtigelse for samme til i Chartet af 1826 og i Constitutionen af 1822 at foretage de Forandringer, der synes nødvendige til Sikkringen af den portugisiske Nations lovmæssige Frihed og Tronens Prærogativer, og som stemme med de af Europas andre constitutionelle Monarkier antagne Grundsætninger, 2) At Pairskamret, saaledes sammensat som for den 10de Sept. d. A., skulde tage Deel i Forhandlingerne, forsaavidt disse ikke have Hensyn til selve Pairskamret. 3) Opretholdelse. af det repræsentative Monarkies System. Under Forhandlingerne over disse Forslag, som Folke Commissairerne omsider toge ad referendum, bleve disse, trods de Herrer Terceiras og Saldanhas Bestræbelser for at beskytte dem, overøste med Trudsler og Skjeldsord; man gjorde endog Mine til at dræbe dem. Paa Efterretningen herom vilde Nationalgarden drage til Belem, for at befrie dem: men et Brev fra Herr Passos, hvori han lovede, snart at komme tilbage og bad om Rolighedens Opretholdelse, forandrede denne Beslutning. Da Folke-Commissairerne vare komne tilbage til Campo d'Ourique, fandt mellem dem, Nationalgardens Bataillons-Commandeurer og Hovedstadens anseeteste Jndvaanere en Bergadslagning Sted over de kongelige Commissairers Forslag; Resultatet var en Beslutning af følgende Jndhold: 1) At antage den første Deel af de kongelige Forslag, dog med den Jndskrænkning, at de Forandringer, der blive at foretage i Forfatningen ikke stride mod den paa samme i September aflagte Eed; 2) udtrykkeligt at garantere Regjeringens, siden den 10de September foretagne Handlinger, navnlig dens Decreter; 3) at et andet Ministerium, der besidder Nationens Tillid, udnævnes ; 4) at det er Portugisernes Ønske, at sikkre de offentlige Friheder og bevare Kronens Prærogativer, saavelsom Kronens Værdighed. Dette Svar affærdigedes til Dronningen, men vistes tilbage af de brittiske Marine-Soldaters Forposter, der imidlertid vare landede og havde opstilt sig ved Belem.