Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-08-07
Det er vist, at de fleste saakaldte Landeveie i det Holsteenske aldeles ikke fortjene Navn af Veie. Paa Kiels Grund er Veien vel temmelig god, men undtages denne og den fire Milelange, vel vedligeholdte Landevei fra Altona til Pinneberg, og fra Altona til Blankenese, hvilken sidste for det meste vedligeholdes af de altonaiske og Hamburger Jndbyggere, som der i Egnen eie Lyststeder, saa ere de øvrige for størstedelen særdeles maadelige om Sommeren og usle om Vinteren. Vognene synke ned i Sandet, og Hestene maa anstrænges over deres Kræfter, for at slæbe Kjøretøiet frem. Veien forbi det Kielske Gebet over Neumünster og Bramstedt til Altona og Hamburg, som er Postrouten, og som jeg passerede, er taaleligst, forsaavidt man kommer over sandede Heder; men om Vinteren udsættes man, naar der er faldet megen Snee, for at forvildes, da de Sneepæle, som her ere opsatte, findes alt for sparsomt og stundom aldeles mangle, hvor de ere meest nødvendige. Hvor Heden slipper er Landeveien opfyldt med dybt Sand og Steenlægning, der stundom er saare maadelig. Jeg var saa heldig at reise paa en Tid af Aaret, da det, i det Hele taget, ikke havde regnet uden en enkelt Gang, men i fugtigt Veirlig skal man næsten ikke kunne komme frem her. Hist og her har man forbedret Veiene, men disse enkelte Forbedringer forøge kun Faren, da de ikke skee i Forbindelse med Hovedveien. Strækningen fra Neumünster over Brocklande til Bramstedt, der om Vinteren er Fragtvognene foreskreven, skal da aldeles ikke kunne passeres. Vist nok betales der, paa ubetydelige Undtagelser nær, i Holsteen, ingen Vei penge af de Reisende, men bedre var det, man lod sig betale samme og holdt Veiene i en saadan Stand, at den Reisende kunde komme frem, uden Fare for, at Vogn og Heste skulde tage Skade. J det Hele kan man antage, at der i Holsteen kun gives 10 Mile god Landevei, men forholdsviis er dette dog alt for ubetydeligt, naar man seer hen til Hertugdømmets Omfang. Befordringsvæsenet i Holsteen har jeg ikke fundet saa slet, som man stundom har skildret det. Vognsæderne hænge vel ikke i Fjedre, men de ere dog lige saa gode, som dem, man finder i Fyen og Sielland. Calescherne ere rigtig nok i en høist maadelig Tilstand, uagtet en saadan Maskine, der ofte neppe kan hænge sammen, betales med 2 Rbmk. hver Miil; men det er aldeles ikke at undres over, at Vedkommende ikke kunne anvende noget paa deres Kjøretøis Vedligeholdelse nu, da Dampskibsfarten truer Befordringsvæsenet med Undergang. Gjæstgiverne og Vognmændene klage lige lydeligen over det Afbræk, hiin har gjort dem. Sieldent eller aldrig kommer nogen mere til Lands til eller fra Hamburg, end ikke med Ageposten. Paa min Reise havde jeg Leilighed til at tale om denne Gjenstand, med en meget saakyndig og liberalt tænkende Mand. Jeg yttrede ham min Forundring over, at General-Postdirectionen ikke gjorde noget for at opretholde Befordringsvæsenet, der i sin Tid havde kostet saa stor Anstrængelse at bringe istand, og som dog er af saa overordentlig Vigtighed for Landet. Men han svarede mig meget rigtigen, at Dampskibsfarten er alt for stor en Opfindelse til at den jo bør ydes al muelig Opmuntring, skete det end paa Befordrings væsenets Bekostning. Enhver overordentlig Opfindelse maa virke i Begyndelsen ufordeelagtigen, paa de Enkelte, i hvis Fordeel den gjør Skaar. Men her maa Enkeltmands Fordeel vige for det almene Gavn. Bogtrykkerkonsten gjorde Tusinde, der levede af at afskrive Bøger, brødløse. Men for disse Afskriveres Skyld kunde denne store Opfindelse lige saa lidet undertrykkes, som nu Dampskibsfarten for Gjæstgivernes og Vogn mændenes Skyld. Jeg maatte give ham Ret, hvor meget jeg end forhen troede, at Befordringsvæsenet fortiente at tages under Armene.