Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1798-11-02
den Ubenævntes mig tilsendte Underretning om Anchvis, som jeg ikke modtog førend den 25de October. Da den anførte Maade at nedlægge dem paa, har været en Hemmelighed, saa er det at haabe, at man i det mindste vil være saa kuris, at anstille Forsøg i det Smaa; man kunde jo først nedlægge blot for sin Husholdning, og fandt man da, at Sagen havde sin Rigtighed, som det efter den opgivne Metode ikke er at tvivle om, saa er jeg viis paa, at man med Alvor vil søge, at drage Fordeele deraf i det Store. Hvilken rig Kilde til privat Velstand og almindeligt Gavn aabner sig da for Entrepreneurerne: Umagen og Bekostningen med smaa Forsøg, er saa saare ubetydelig, at det var en utilgivelig Ligegyldighed, dersom man blot læste dette, og lagde Avisen hen med et Herved er intet at gjøre. Overalt er det at haabe, at man ikke vil lade dette Middel blive uforsøgt. Man ødsler saa mange Penge bort paa Ting der intet gavne, og taber med koldt Blod nogle Rigsdalere i Kortspil, og man skulde ikke ville anvende en mindre Udgivt paa en Gjenstand af saa stor Vigtighed, hvor de forhaabende Fordeele kunne blive saa store Sligt bør ikke formodes. M. C. P. Om at nedlægge Anchvis. Med Anchvis drive adskillige Lande en ganske betydelig Handel. De ligne Silden, ligesom man her ogsaa kalder den smaae Sild, men de ere meget forskjellige fra Sild. De ere langt mere fine og holdes for at være meget sunde. Da den til Anchvis tjenlige Fisk undertiden fiskes her omkring i en utrolig Mængde, saa kunde man tilvende Landet en ganske betydelig ExportationsArtikel og sig selv store Fordele, naar man alvorlig henvendte sin Opmærksomhed paa den At dette imidlertid hidindtil ikke er skeet, kommer formodentligen for det meste deraf, at manhar været ubekjendt med den egentlige Maade at nedlægge dem paa. Den Mand altsaa, som virkeligen kjender denne Maade, som med ædel Patriotisme sætter sig henud over de egennyttige Betragtninger, som den indknebne merkatoriske Aand lader anstille dem, der ikke have Sands for det Almindeliges høiere Vel: den Mand siger jeg, fortjener unegteligen vor Agtelse og Taknemmelighed; ham tilhører Borgerkrandsen, som det skiønsomme Fædreland vinder om den Ædles Tindinger. Saa egennyttig en Adfærd fremlyser af Christiania har i en lang Række Aar, ene med stor Fordeel benyttet sig af at nedlægge Anchois, og at forhandle samme i Kjøbenhavn, ja rundt om til Kjøbstæderne i Norge selv, ligesom den dertil forbrugende smaa Sild ej nogen andensteds i Norge var at erholde. Kuns Uvidenhed om den rette Behandlingsmaade, og virksom Opmuntring, troer jeg er Aarsagen, hvorfore ey ligesaa gode Anchvis kunne frembringes her Nordenfields. Om ingen anden vil, skylder jeg dog Publikum, at bekjendtgjøre Nedlægningsmaaden, saaledes som jeg af den – for sine nedlagde Anchvis saa vidt berømte – nu afdøde Madame Munch i Christiania, har erholdt Opskrivt paa samme, da denne maaskee hos Andre har været holdt som en utidig Hemmelighed. Her er den: De bedste smaa Sild falde efter Michelsdag. De skal være skarpe under Bugen, naar man stryger Fingrene paa dem; de som ikke ere skarpe, ere aldeles uduelige til Anchois. Man toer dem vel rene udi 2 til 3 Søevand, at Flassene gaaer vel af dem. Derefter lægges de i frisk Lage, der ei er stærkere end MakrelLage, i een Nat og en halv Dag. Deraf optages de, nedlægges i en Dunk eller Steenpotte paa Ryggen, med Bugen opad. Over hvert Lag strøes efterskrevne Species, som sammenblandes, nemlig: En halv Potte Lyneborger Salt, i Mangel deraf hvidt sinstødt fransk Salt, – men er spansk Salt. 3 Qvintin Allespeci. 2 Qvintin Jngser. 4 Lod spansk Humle. 2 til 3 gode Rødlog, vel hakkede og fiin stødt, saa og nogle Laurbærblade. Saadan Dunk bør holde 6 Potter i Maal. Efter 6 til 3 Ugers Tid ere de ganske færdige.