JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1799-01-01
Om Spørtel-Reglement. Det er nu ti Aar siden, at de nødvendige Oplysninger indhentedes af det danske Cancellie til et Sportelreglements Affattelse for Justitsvæsenet uden for Hovedstaden. Men portelreglementet udeblev, uagtet man i Danmark behøvede samme lige saa højligen som i Norge, der for længst har faaet sit. Man nødes derfor at spørge om en PolitiMester i en Kjøbstæd er berettiget at fordre 4 Rdlr. for en Politiret, eller om han ikke bør lade sig nøje med de i Politianordningen af 179 1 ham tillagte 24 Sk. Mange Politisager henhvile uafgjorte i Kjøbstæder, hvor deres Afgjørelse for Retten koster saa meget. En endelig Bestemmelse heri tør derfor saa meget mere ventes, som man ved flere Lejligheder sporer Regjeringens roesværdige Opmærksomhed for det egentlige Politivæsen. Den i flere Henseende velgjørende Befaling, at Birkedommeren skal boe i deres Jurisdiktion, er en af de flere gode Virkninger denne Opmærksomhed yttrer. Maatte kun Befalingen nøje overholdes! maatte kun ikke og her Indflydelse, Konnexioner, Øudest og Birkepatroners Stilling o. s. v. kunde virke Dispensation.
Politivennen, 1798-01-01
Varsko til Bajonetterne. Ved Rebslagerbanen var Anmælderen, forleden Aften sildig, paa et Haar nær ved at rendes i Livet med en Rundvagts Bajonet. Kunde man ikke faae overtalt Landets Forsvarere, for at spare Borgerne, til at lade den Uskik at trave med en fældet Bajonet? Jeg veed ikke om det er saa, men det er et Sagn, at et Barn er engang af en om et Hjørne drejende Gefrejder uforvarende gjennemboret, dog jeg er vis paa at vort Krigsvæsens Foresatte ikke behøver posteriori at overbevises om et Militærpedanteries Skadelighed for at afskaffe det.
Politivennen, 1799-01-01
Om stemplede udenlandske Kort. Femten Skilling maae Publikum give for et Spil stemplede Kort, der fra Hamborg og Lybek kan kjøbes ikke allene af et lige saa got men og ofte bedre Slags for 6 ja 4 Skilling. Dog man veed, at Overskudet for disse stemplede Kort gaaer til en særdeles nyttig Indretning, og giver derfor villig disse 15 Sk. for en Ting, der desuden hører under Overdaadighedsartiklerne. Men sgameget har man dog vist Ret til at fordre, at de stemplede Kort altid bør være lige saa gode som de ustemplede. Jagttages dette ikke, da har man Aarsag til at dolere over Forbudet mod fremmede ustemplede Korts Indførsel især i Provindserne, hvor man har liden eller ingen Nytte af hin for Hovedstaden saa nyttige Indretning, hvortil Overskudet af de stemplede Kort bruges. Thi spørges derfor Vedkommende; hvorfor de ud til Provindserne sende os fra Hovedfiaden ringe lybske Kort, som de blot have forsynet med et Stempel og hvoraf et Gros vel ikke i Indkjøbsprisen er kommen dem over to til tre Mark? Overalt da Prisen for ethvert Spil stemplet Kort er den samme, burde da ikke og Boniteten være det ligesaa? burde ikke Boniteten af disse stemplede Kort være fuldkommen lige saa god som de der kan haves for langt ringere Priis udenlands fra? Men naar dette iagttages kunde man ønske, at Mulkten for dem, der handlede eller spillede med fremmede Kort maatte nedsættes; thi da kunde man være vissere paa, at Forbudet mod fremmede Korts Indførsel og Brug overholdtes.
Politivennen, 1799-01-01
Kilde til Almeenvelstand. For et Land som Danmark, der overalt er omgivet med Vand, er vel Fiskeriernes heldige Drivt ingen ubetydelig Velstandsartikel. Ogdog er der hidtildags udrettet saare lidet til deres Tarv. Ingen Under derfer, at den fattige Fisker slet ikke driver sin Haandtering med større Held, med mere Konst, end hans Farfader og Oldefader. Den haarde Levemaade, disse Folk maae nødvendigen føre; de mange Nøjsommeligheder, hvorfor de udsætte sig for at erhverve Brødet til Kone og Børn, der leve i Uvished, om den bortsejlende Huusfader nogensinde mere vender tilbage i deres Arme, den betydelige Kapital, der maae hensættes i de fornødne Redskabers Anskaffelse, synes at gjøre dem til en vigtig Gjenstand for Regieringens Omhu og Aarvaagenhed. Enhver Maade at lette Fiskeriernes bedre Drivt; ethvert Middel til at ophielpe den golkeklasse, som derved nærer sig, er tillige et værdigt Offer til Statskassen og en skjøn Anvendelse af menneskeforstandens Kræfter til Held for Almenet: Hører det! I, som have den tunge men lønnende Lod at sørge for Statens Tarv!
Politivennen, 1799-01-01
Et farligt Sted i Dyrehaven. Ved Broen, der gaaer over Aaen, ved hvilken Hr. Drevsens Strandmølle drives. savnes et saare nødvendigt Rækværk herimod hundrede Skridt, hvorved de mange Menneskees Liv og Lemmer, der om Sommeren befare denne skjønne Vej, og ikke om Aftenen drømme om Faren, der truer dem, uendelig vilde betrygges. Og Bekostningen? Skal den nævnes, hvor det gjelder et Menneskes Liv? - Skoven giver jo sagtens saa meget Træe af sig, at deraf kunde blive et Rækværk, som de Forbifarende hver Gang ville velsigne.
Politivennen, 1799-01-01
Endnu mere om Huller i Vejene. Atter Fredagen d. 6te September maatte Højesterets Advokat Lange tillige med tvende Fruentimmer, for at undgaae at vælte i et stort Hul i Vejen mellem Taarbek og Papirsmøllen, stige ud af deres Postvogn, og fortsætte Vejen til Fods fra Enden af Hr. Dremsens Grund til Gartnerhuset ved Søebakken i Taarbek, hvilket end ikke havde været gjørligt, hvis ikke Ejeren af Taarbeksdahl var saa god, at henlægge en Deel af sine Jorder paa den ene Side til Gangsti.
Politivennen, 1799-01-01
Et Par Ord om Brokkens Bod. Hr. Politiven! De har for nogen Tid siden et par Gange talt Sømændenes Sag, ved at anke paa det Ophold, som de saa ofte maae lide ved Bommens Tillukkelse om Helligdage. Ogi Sandhed dette Ophold, hvortil ogsaa kan regnes det, der skeer om Søgnedage, ved den sildige Aabning om Morgenen, og tidlige Tillukkelse om Aftenen, er saa meget mere trykkende, som Toldklareringen, af Aarsager dem jeg en anden Gang skal fremsætte, allerede forsinker Sømanden mere end nok, berøver ham ofte de kosthareste Øjeblikke, og altsaa maae, som enhver Sejladsens Hinder, med Rette bære Skylden for mangt et Skibbrud og mangt et tilluft Sømandsøje. Denne Gang er min Hensigt blot at bede Dem opfordre Navigasionspolitiet (for saadan en Ting maae der jo dog være hos os, om den end haves under et gandske andet Navn) eller ligefrem Admiralitetspræsidenten, til at laane den uværdige Brokkens Bod et forskende Øje. Dette Sted, hvor Danmarks Søemænd tilsætte de med Livsfare erhvervede Penge, er langt fra at være hvad et Vertshuus for Søfarende bør være, at det snarere seer ud som en skummel vederstyggelig Hververkippe. Man sætte blot Foden inden for, og man vil studse tilbage med Ækel ved den Oos, den fordærvede gvalmende Luft, hvori man seer en Mængde Mennesker af en saa nyttig og agtværdig Borgerklasse at sidde ved dyrt betalt Qvægelse eller Morskab. Dette usle Hul er omringet uden for og ligesom nedsynket i Exerementer, der forpeste Luften, og som det tilkommer Renovajionspolitiet at bortskaffe herfra, saavelsom fra Bagmurene af Aeciseboden. I Engelland, hvor man sætter Priis paa Sømændene, ere luftige, rummelige, begvemme og skjønne Vertshuse aabne for dem. En ærlig Matros er der anseet som en gentleman sajlor; og denne Agtelse gjør igjen at Matrosen agter sig selv, den bidrager til hans Levemaades Dannelse. Gid vi ogsaa her suart maatte see et begvemmere og rummeliget Sømands Vertshuus at kuesse ved Toldboden, og gjøre Fædrelandshavnen endnu kjærere for Fædrelandets søfarende Sønner.
Politivennen, 1799-01-01
Vej- Forbedring. Der klages tit nok med Vrantenhed over Vejene, at man dog og undertiden bør rose dem. Saaledes traf jeg d. 17de Ang. Mil fra Ringsted, en Landsbye kaldet Hem, hvor Veien i Aar synes at være bleven indrettet til de Rejsendes Magelighed. Man klager i Almindelighed over, naar Vejene ere enten for hullede eller stenige; men det var Synd at sige sligt om denne. Der er nemlig føjet her den Foranstaltning, at saa meget Leer er henkjørt paa denne Vej, saa at den er saa saare blød og magelig, at saavel den meest mme Podagrist som den med Gigt og forn Ligtorne beladte Fattige, om de finde for got at spadsere der, kan gjøre det uden Vee, og uden at støde sig paa mindste Steen. Ja det som mere er, man kan, om man veltede der neppe, om man end vilde, brække Halsen. Jeg med nogle andre Rejsende lode vor Befordring kjøre, gik, og fandt det saare behageligt. End mere fandt vi for at forbedre Vejen? Mil fra Vetterslev hele 4 Mand i fuldt Arbejde, der sagde det samme som vi, da vi spurgte om her var eg Kongevej! cat denne Vej vilde blive ret skion, naar den først blev reent særdig.; En halv Miil derfra traf vi atter en Mand, som ligeledes arbejdede paa Vejforbedring. Sandt nok, en trættekjær Hypochondrist, som foer denne Vej, kunde vel falde paa at sige, at denne her beskrevne Vej, ved den Mængde Regn der er falden i Sommer paa de mange paa den henkjørte Leetdynger, var næsten gjort upassabel for Kjørende; men det kan man jo got besvare med: hvo skulde vel have tænkt, at der skulde have faldet saa megen Regn? og hvo siger, at Folk skal kjøre? de kan jo gaae. Følgeligen er hele denne Foranstaltning fer skjøn til, at den bør undlades at kundgjøres, dem til velfortjent Roes, som have føjet den, og ere beskikkede til at vaage derover.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal, Nestved - Byes Fattigvæsen angaaende. Ved et Legat af Sal. Grev Thott skal Renterne af 1000 Rdlr. være skjenkede til at uddeles til 10 af Byens fattige Borgere og deres Enker, under Øvrighedens og Byens Præsters Bestyrelse? - Nu spørges, om under disse fattige Borgere og Borgerenker, skal forstaaes saadanne, som der ere tilflyttede og derved have vundet Borgerskab, eller, om derved skal forstaaes Borgermænd, som ere fødte der, blevne fattige, og deres Enker? Da Drommedarier, Taskenspillere Biørnetrækkere o. s. v. saa jevnligen faae Tilladelse at more Publikum i Nestved, saa spørges: om ej Fattigvæsenet der har herved en anseelig Intrade; da formodentligen frie Foreftillinger til de Fattiges Bedste gives ligesom i Kjøbenhavn?
Politivennen, 1799-01-01
Uorden med Gadernes Navne. Den Underlighed her i Byen, at een Ga. de ikke sjelden har tvende kontrasterende Navne, maae forekomme enhver Fremmed ligesaa besynderlig som fortredelig. Gaaer han f. Er. paa Nørregade og søger Skidenstræde, saa finder han rigtig denne Gade, da Navnet er malet paa dens Hjørne; men søger han den fra Fiolstræde, saa finder han Krystalgade. Bredgaden hedder og paa nogle af dens Hjørner Norgesgade, og saaledes med flere Gader. At ofte visse Mennesker, af en eller anden Aarsag, ikke kan bruge deres gamle Navne, er meget begribeligt; men hvorfor Gaderne ogsaa, uden Aarsag skal deelagtiggjøres i slig Forandring, begriber man ikke. Ere Navnene paa adskillige Gader ikke smukke nok, og man af den Aarsag vil have dem omdøbte, nu vel! saa kalde man Ulkegaden Sonvenirgade, Peer Madsens Gang Nymsegade, Sgvaldergaarden Solens Gade og lille Helliggesststræde Sladderrækken o. s. v. men NB. hver Gade maae have eet Navn og ikke blot omdøbes i den ene Ende som Skidenstræde, der tillige saa dejligt hedder 11. Krystalgaden.
Politivennen, 1799-01-01
Utilladelig Adfærd af en Kndsk i Bredgaden. Onsdagen d. 11 Sept. Kl. henved 4 om Eftermiddagen, da jeg fra Kongens Nytorv kom gaaende ned ad Bredgaden, mødte iig en Kudsk, som gik og førte et Par Vognheste for sig i fuld Seletøj, der toge saaledes afned at de ikke allene joge alle bort, som kom dem imøde, men gjorde endog det ene Fortong aldeles usikkert. Jeg gik just paa dette farlige Fortong, men retirerte i Tide til den anden Side. Da jeg her saae, at Karlen forsætlig med Pidsken foreerte sine Heste til at capriolere, og tillige saae et velklædt Fruentimmer, der ikke betids havde retireret fra Fortouget, at være i Fare og i Angest at krybe ind til Muren af Gehejmeraad Rosenkrandses Gaard, talte jeg til Karlen, at han skulde lade sit utilladelige Manøvre fare, medens jeg git hen for at føre det forskrækkede Fruentimmer forhi de vilde Heste. Karlen standsede et Øjeblik for at høre, hvad jeg havde at sige ham, men da han mærkede, at det var en Fretteftettelse for hans utilladelige Opførsel og Begserigg, at han vilde i det ringeste føre sine Heste midt ad Gaden og lade Folk paa Fortougene i Sikkerhed, hvilket var alt hvad jeg sagde ham, gav han mig Grovheder til Svar, og fortsatte sit forrige Manøvre. Jeg erfoer strar, at Karlen var kommen ud fra Hr. Kammerherre Lindenkrones Gaard paa Hjørnet af Bredgaden og St. AnnePlads; og hørte siden, at han paa lige Maade skal have ført sine Heste i Promenade samme Dags Eftermiddag imellem 6 og 7. Da nu slig Opførsel sikkert er utilladelig, og, fordi saa let Ulykke derved kan foraarsages, fortjener alvorlig Revselse; ligesom ogsaa den Uartighed en saadan Karl tør vise, naar han høflig bliver erindret om sin ulovlige Adfærd, er et aabenbart Beviis. hvor lidet Orden og Politilove ere i Agt hos saadanne Folk, var det uden Tvivl got, saavel for den offentlige Sikkerheds Skyld paa Gaden, som for dog ved nogen Strænghed at indprente Almuen lidt Respekt for Polikiet og dets Anordninger, at en saadan Karl blev opsøgt og tilbørlig afstraffet.
Politivennen, 1799-01-01
Uorden ved Befordringsvæsenet i Nestved. En vis Rejsende forlangte en Vogn fra Nestved til Kjøge d. 6te September sidstleden, Kl. 8; til at møde Kl. 10 slet samme Formiddag. Omtrent Kl. 1 1 fik den Rejsende den mundtlige Besked, at ingen af Vedkommende vilde kjøre. Man henvendte sig derpaa til Stædets Øvrighed og bekom endelig Kl. 1! om Eftermiddagen en yderst maadelig Befordring. Hos hvem søger man Oprejsning for slig en Forsinkelse, som undertiden har uberegnelige skadelige Følger for en Mand, der rejser i vigtige Ærinder? Herpaa ønsker man sig en lovkyndig Mands Svar. Jørgen Ordenselsker.
Politivennen, 1798-01-01
Drengeuorden. Ved at gaae fra Højbroe langs med Slotskirken, forbi de afbrændte Stalde, herimod Garderstalden, ved Stormbroen, hører jeg en Støj af Drenge, som gav tilkjende at de havde vigtige Ting for, da jeg nu kom nærmere saae jeg med største Misfornøielse at en Flok Drenge var oven paa Sandkisten og alle de store og smaae Stene, (som der var Forraad paa) at kastes i Kanalen. Og da jeg gaaer hen for at see hvad slig Optog skulde betyde, var det efter en Bold som var faldet i Vandet, ventelig for at drive den til Bolverket, nu var det mit Forsæt at tale til dem, for om mueligt at afværge deres vigtige Arbejde, men af Frygt for at jeg skulde faae heele Sværmen til at følge mig hjem, afstod jeg fra mit Farsæt. At Drenge spøge og ikke tage i Betænkning at fylde Havnen for at faae en Bold igjen, er naturligt. Men det er beklageligt at Politiet ikke kan indgyde vore Gadedrenge saa megen Respekt, at en fornuftig Mand tør tale til dem uden at vente Mishandling.
Politivennen, 1799-01-01
Den brune Mand. Ikke ham, af hvis Papirer Muller i Itjehoe siger at have laant sine interressante Romaner; ikke heller nogen af dem, hvis Hud de mere lodrette søelstraaler brune, skulle her være Gjenstanden for mine Betragtninger. Den brune Mand jeg mener, er ham, som man fra om Morgenen Kl. 7 til samme Tid om Aftenen uafladelig vil sinde staaende i Compagnistrædet paa den Plet, som ligger imellem Hyskenstræde og Naboløs. Ethvert Menneske, hvis Vej flere Gange dagligen falder derigjennem, vil sikkerligen, som jeg, med yderste Forundring see denne brunfrakkede Mand til enhver Tid af Dagen staae der med Armene over Kors og dræbe Tiden. Dersom man føler Sandheden af hiin Sentens: e Hvo som ikke vil arbejde han æde ej heller,2 saa seer man med Uvillie paa denne velnærede Tidsmyrder, og det er et væmmeligt Syn for enhver, der flere Gange om Dagen er nødt til at see det, hvilket i en Rad af flere Maaneder har været mit Tilfælde. Det er at beklage, at det nyttige Selskab, som søger at anbringe unge Mennesker af den jødiske Nation til Konster og Haandværker, ikke før er bleven stiftet; Kjøbenhavn skulde da rimeligen have havt en Dagdriver færre. Rygtet vil rigtig nok sige, at samme brunfrakkede Mand har en vis Hensigt med at staae der; men Rygtets Fortælling er intet juridisk Beviis, og altsaa tier jeg hermed.
Politivennen, 1799-01-01
Farlige Huller paa Kjøbenhavns Gader. Mandagen d. 23 September om Aftenen Kl. 10 halv 11, gik jeg over gl. Torv. Da jeg kom ved Frideriksberggaden, hørte jeg en Raaben og Støjen i Nyegade; jeg gik da tilbage. Paa Hjørnet af gl. Torv og Nyegaden saae jeg nu et Optog, som kunde blevet farligt, men gik dog af uden Ulykke. En stor Postvogn med 1 Heste for, som kom fra Landet, hvorpaa var endeel Pasagerer, laae og var veltet paa dette Sted, hvor der er gravet, formodentlig til at anlægge et nyt Fortog. Gaden er rigtig nok spærret, men paa den Side, hvor der ikke er gravet; Vognene ere altsaa nødte til at kjøre til den Side hvor der er gravet, og der er ingen Løgte, som kan advare dem. De raabte paa Vægteren, men der var ingen Vægter og kom ingen. De Omkringstaaende hjalp da til at faae Vognen op igjen. Paa dette Sted er det tillige meget farlig, da der er nogle dybe Grunde, som Pasagererne? havde styrtet ned i, dersom der ikke havde lagt nogle Steen, som havde hindret dem 1 Farten. Burde ikke Broelægningsvæsenet paalægges enten gandske at spærre Gaden, eller ogsaa at sætte en Løgte.
Politivennen, 1799-01-01
Anmeldelse fra Christianshavn. Paa Hjørnet af lille Torvegade og Overgaden neden Vandet, Høset No. 83, er det halve Rendestensbræt borte; det var at ønske at Vedkommende ville paadrive samme snarest muelig istandbragt, da det meget ved Aftens Tiid sikkrer Enhver som passerer denne Vej, for at brække Arme og Been.
Politivennen, 1799-01-01
Om nedfaldende Tagstene. I Lavendelstræde No. 87 ligend for Michelbryggersgade laae Onsdagen d. 25 Sept. nogle Muursvende paa Taget og reparerede som lod adskillige Tagsteen falde ned, hvoriblandt en traf een Pige, som gik med en Skaal og slog hende Skaalen af Haanden. Jeg vil sætte den havde truffet hende i Hovedet, kunde den gjerne have slaget hende død. Det er imod Forordningen, da den befaler at der skal spærres ved begge Ender af Huset og udhænges en Tagsteen. Begge Dele fattedes her.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal. Da man nogle Gange har observeret, at der i det Rum, der er fra Vimmelskaftet om bag Helliggejstes Kirke har staaet fraspændte Vogne; saa spørges. om bemeldte Rum er en offentlig Gade, eller et Sted hvor alle og enhver kan lade Vogne hensætte?
Politivennen, 1799-01-01
Svar i Anledning af ommeldt utilladelig Adfærdaf en Kudsk i Bredgaden. I Anledning af det i Ugeskrivtet Politivennen under Navn af: Utilladelig Adfærd af en Kudsk i Bredgaden; indførte Stykke, erklæres herved! At da jeg om Sommeren ligger paa Landet, og for nærværende Tid ikke holder uden Materialheste, saa var det hverken min Kudsk eller Heste, som efter Sigende Onsdagen d. 11de September Kl. henved 4 om Eftermiddagen kom den paaankede Uorden afsted. Marienborg paa Friderichsdal d. 29de Sept. 1799. Lindenerone.
Politivennen, 1799-01-01
Om Frihedsstøtten. Ved at passere forbi Frihedsstotten uden Vesterport, har jeg bemærket at der inden for Gitteret er begroet med høje Borrer, Kanuller og andet Ukrud. Foruden at dette seer slemt ud, vil disse Planters Rødder med Tiden løsne og fordærve Broen, og Ukrudtet vil skjule Indskrifterne. Det var derfor at ønske, at man nu og da lugede paa dette Sted. Gitteret behøver nok ogsaa at males for ej for hastig at rustne. Det var ogsaa godt, om Statuerne om Vinteren bleve bedækkede med et Overtræk af grovt Klæde og beeget Sesldug oven over: thi den italienske Marmor forvittrer i streng og langvarig Frost, og uden slig Forsynlighed vil dette Konsistykke ikke i mange Aar holde sig.
Politivennen, 1799-01-01
Uordener. 1) Paa lille Kjøbmagergade uden for No. 57 Lit. B, ligger et Rendesteensbræt, hvorved en Pige ser kort Tid siden havde det Uheld, betydelig at beskadige sit Been mellem dette og det tilstødende Bræt, da en Mandsperson, der gik for ved hende, traadde paa Enden, og Brættet vippede. Man formoder, at Ejeren, for at forebygge videre Skade, efter denne velmeente Advarsel anvender en ringe Bekostning paa dets Istandsættelse. 2) Endnu ligge de i No. 66 paaankede meget store Stykker Træ ved Rundekirkes Muur i Springgaden, hvortil kommer den sammesteds omtalte Arbejdsvogn, som ligeledes der synes at have fast Plads. Man skulde troe, at der var en Eier til disse Ting og han burde vide, at her er Gade og ikke Vognskuur eller Gaardsrum. 3) De 2de paa Fortonget 112 og 11Z i Rosengaarden liggende Trærender ere endnu ikke borttagne, hvorved Fortouget alt for meget indskrænkes. 4) Det halve Fortoug af Klareboderne, høire Side, naar man kommer fra Kjøbmagergade er nu gandske optaget af Urtekræmmerens Kasser og Foustager og de 2de Marskandiseres Natkommoder, Kufferter og øvrige Skrammel. En Politibetient, som tilfældigviis gik denne Vej, kunde dog sporge disse godt Folk, om de troede disse Ting burde saa være? *) Uden for det andet Huus i Borgergade fra Prindsensgade af ned mod Nyeboder har nogle Gange staaet en holsteensk Vogn om Aftenen kjørt ind paa Fortonget. Fodgængeren, som ikke venter sligt, kunde i mørke Aftener let komme til Skade og altsaa troer man, at Ejeren efter denne Erindring sætter den for Fremtiden paa et passeligere Sted.
Politivennen, 1799-01-01
Saugspaaners Selvantændelighed. I det Hannoverske Maganin er anført følgende Bemærkning, som egsaa her kunde fortjene Sted. I Aaret 1797 blev lagt et Gulv i anden Etage og Rummet imellem Indskudsbræderne og Gulvbræderne blev fyldt med Saugspaaner. Sæbeluden, hvormed man siden har skuret, maa have trængt igjennem, uagtet Bræderne vare pløjede; -thi allerede i Begyndelsen af Vinteren mærkede man en ubehagelig Lugt i de øverste og underste Værelser og ved Pintsetid opdagede man Aarsagen dertil. Indskudsloftet styrtede ind i det ene Værelse. Straaet i Leeret var fortæret, Træet i Indskudsbræderne vare vel ikke blevne til Kul men smulrede som Tørv og selv Sidebjelkerne vare angrebne. Nu undersøgte man Stuen og fandt ogsaa der alting varmt. H. Baagøe.
Politivennen, 1799-01-01
Uordener 1) Fra Lyststedet Søebakken i Fiskerlejet Taarbek gaae tvende dybe og ildelugtende Render ud i den hule Landevej, der saaledes den hele Sommer igjennem har været og endnu er opfyldt med Vand, hvor igjennem Fodgjængeren nok lader være at vade med Skoe. Da dette Sted saa aldeles contrasterer med Naturens mange Pndigheder omkring og i denne Egn; og da det, tilfrosset, vil vorde en sand Ulykkesstister baade for Kjørende og Gaaende; tvivler Indsenderen ikke om, at Lysistedets Ejer jo vil sørge baade for sin egen, Medboernes og de Rejsendes Begvemmelighed, ved at give disse fæle Render et andet Afløb. 2) Paa samme Lyststed ere to glubske, ubundne Hunde, der sætte de Forbigaaende i Skræk og d. 19de September om Aftenen mellem 6 og 7 anfaldt en der i ægnen boende Mand, snappede ham i Kjolen og satte ham i saadan Fittren, som endnu vedvarede Dagen efter, da Indsenderen saae og talede med ham. Peddant til disse Hunde er en, der, efter Sigende, tilhører Smeden i Virum, og som forfølger Fodg ængeren et stort Stykke op i Byen. Der er i dette Blad saa ofte ført Anke over saadanne Hunde, og Lovene - de danske Love hjemle enhver Klager saa øjensinlig Ret til sin Anke, at man vel blot behøver at gjøre Vedkommende opmærksomme paa denne Uskik, for at see den afskaffet. Kan desuden de største Pengedynger nogensinde betale den Dødsangest, hvormed man forlader Faren, og som mangen en beholder sit hele Liv igjennem? Miehelsen. Lærer ved Admiralitetets Pigestole.