Aalborg Stiftstidende, 1840-07-17
Resultatet af den fra den 30te f. M. indtil den 13de dennes afholdte og i Dagen efterhaanden meddeelte mundtlige Examen theologicum er : 15 Laudabilis, 13 Haud illandabilis, 2 Non contemnendus, ialt 30. Med Hensyn til at Fædrelandet, har benægtet Sandheden af den Sætning i den kjøbenhavnske Adresse til Kongen, at kun faa Lande udenfor Norden have større Trykkefrihed end Danmark, oplyser Berl. T., at allerede Betingelserne for Pressens Afbenyttelse overhovedet ere langt strængere i Frankrig, end hos os, idet saavel Bogtrykkere som Boghandlere ikke faae Bevilling til sligt Næringsbrug, førend de have legitimeret deres Vandel og gode Sæder, og beediget deres Hengivenhed for Fædrelandet og Souverainen, og ligeledes skulle Boghandlere specielt beedige, at de ikke ville sælge, falbyde eller uddeele noget Værk, som er i Strid med Pligterne imod Souverainen og Statens Jnteresse. Der skal, førend noget trykkes, skee Anmeldelse derom for Politiet, og der føres af enhver Bogtrykker en autoriseret Protocol over Forfatterens Navn, Værkets Titel, Oplagets Størrelse m.v., hvilken Protocol altid staaer til Politiets Eftersyn. Jntet Skrift, eller andet Pressens Arbeide, maa sælges, eller paa nogen Maade udbredes, førend Exemplarer deraf ere deponerede hos Ovrigheden. Overtrædes dette, saa lægges Oplaget under Beslag og Bogtrykkeren eller Boghandleren mulcteres Men i det Tilfælde, at nogensomhelst Overtrædelse er blevet Bogtrykker eller Boghandler overbeviis, saa mister han sin Bevilling. Her er ikke engang Tale om Lovstridighed af Skriftets Jndhold!"- Da Ostifternes Provindsialstænder første Gang vare samlede, androge de paa, at Jndiciebeviser, det der udledes af flere sammenstødende Omstændigheder imod den, som en sigtet for en Forbrydelse, maatte ved en ny Lov tillægges fuld Gyldighed, og at Domstolene maatte ligeledes gives veiledende Forskrifter og hvad der bor antages at høre til et saadant Beviis. Regjeringen fandt det da mindre nødvendigt at gaae ind paa Stændernes Ønske, og det ikke blot af Hensyn til det Vanskelige i at meddele Forskriftet af saadan Natur, men især og fornemmeligt, fordi saavel Høiesteret som Cancelliet antog, at Jndiciebeviset var alt etableret ved Loven. Senere indtrufne Omstændigheder have imidlertid ledet til en anden Overbeviisning. Erfaring, - siges der herom i Coll. Tidenden - viser, at Egen tilstaaelse bliver sjeldnere, som Forbrydernes Snuhed tiltager, og mange Midler, hvorved de forhen bragtes til Bekjendelse, nu mere og forkastes, ligesom og Stændernes bemærkning om de frugtesløse Bestræbelsers skadelige Jndflydelse paa Jnqvisitorernes Jver for at bringe Sandheden frem, er fuldkommen vel grundet." Der bliver desaarsag nu forelagt Stænderne et Udkast til en Anordning, sigtende til at hjemle Jndiciebeviset den samme tilkommende Betydning m. m. Naar Indiciebeviset herefter kan fælde, vil det være saameget lettere at hæve, saaledes som flere Blade meget rigtigen have anket over, Frifindelsen for videre Tiltale, en Frifindelse, der, især efter den senere Lovgivning, indeholder en vedvarende Nedsættelse af den saaledes Frifundnes borgerlige Agtelse, og altsaa sig selv er en vedvarende Straf paa Grund af Mistanke. (Hels. Av.)¬