Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-05-06
Jfølge en denne Sag betræffende Adresse fra Communalforstanderne har nemlig Klosterprovsten i Preetz sammenkaldt disse Forstandere, saavelsom Bondefogderne, og erklæret dem, at han, da det synes at være et almindeligt Ønske, for Fremtiden vil tiltale dem med "De". Ved denne mødekommen vil Hr. Klosterprovsten - hedder det i K. C. - vist vinde meere i Kjærlighed og Høiagtelse hos sine Undergivne, end ved en ubøielig Fastholden af en Form, der i vor Tid ikke mere ansees for passende."J forrige Uge har et moersomt Felttog fundet Sted i Nærheden af Apenrade. En Skov ved Fjorden, Varnæs Tykskov kaldet, har i en Række af Aar været Opholdsted for Kornkrager, som fandtes der i utallig Mængde. Om Aftenen saae man Kragerne fra alle Kanter vende tilbage til denne deres Coloni, hvor Træ ved Træ i en viid Omkreds var fuldt af Kragereder, indtil 2030 i eet Træ. Skoven selv leed meget af disse Fugle, men for de omkringliggende Marker bleve de ved deres stedse tiltagende Mængde en sand Landplage. For at indskrænke deres Formerelse, blev der hver Sommer, førend den ny udklækkede Yngel kunde flyve, anstillet Kragejagter i Tykskoven, men uden synderligt Resultat. Kragernes Antal tiltog med hvert Aar, og hvad der meldes fra Østerlandene og Græshopperne, at man ikke kan see Solen for deres Sværme, kunde uden mindste Overdrivelse anvendes paa Tykskovens Kornkrager. Hvor en saadan Sværm nedlod sig, helst paa Havremarker, der var Jorden i bogstavelig Forstand bedækket med Krager. Bøndernes velbegrundede Klager foranledigede, at man i forrige Uge har forsøgt at bortskræmme Fuglene. En stor Mængde Personer, forsynede med alle Slags Skydevaaben, vedligeholdt i over 24 Timer en uafbrudt Skydning i Tykskoven; desforuden havde man faaet en Kanon bragt ind i Skoven, hvis jevnlige Skud rystede de høie Træer. Efter at henimod 3 Lpd. Krudt vare forbrugte, saae man ikke en eneste Krage meere. Da det, vi vide ikke af hvad Grund, ikkun var Hensigten, at fordrive, og ikke at udrydde de skadelige Fugle, blev der kun fyret løse Skud. Øiemedet synes forsaavidt opnaaet, at Kragerne ere forsvundne af Tyk skoven. Jevnlige Skud, som Dagene derefter hørtes fra forskjellige Sider, vidne om, at man heller ikke paa andre Steder agter at lade de besværlige sorte Gjæster have Fred. Yngelen for i Aar er derved forhindret. (Apenr. Ugebl.) Blandt Formaalet for den store Mængde af Foreninger, Actieselskaber og deslige, som Nutiden er saa frugtbar paa, fortjener neppe Noget i den Grad Opmærksomhed, som det, det landoeconomiske Selskab i Ringkjøbing Amt har for Øie, nemlig Engvandingen i det Store af de mange uopdyrkede Strækninger, som Jyllands vestlige Strømme gjennemskjære. At Regjeringen ogsaa fremmer dette Foretagende, er saare glædeligt. Hs. Maj. Kongen har nemlig ved sit Ophold ifjor Sommer i disse Hede-Egne havt Leilighed til selv at see et heldigt Engvandingsforsøg i det Mindre i Rind Sogn, og han har nu beordret Generalstaben til at komme bemeldte Selskab til Hjælp med Hensyn til den foreløbige Udmaaling og Nivelering af det til hine Strømme stødende Jordsmon, i hvilken Anledning Chefen for Generalstabens topographiske Section, Major O. von Olsen, i disse Dage er afreist, for at indlede denne Sag med det respective Amtsraad og det landoeconomiske Selskab i ovenanførte Amt. (Fædrel.)¬