Aalborg Stiftstidende, 1834-12-20
England. Robert Peel udnævntes den 10de December. til Skatkammer=Lord og har paataget sig at sammensætte et nyt Ministerium. Jndtil den 12te var imidlertid endnu ingen nye Udnævnelser paafulgte, og " Cabinettet bestod altsaa dengang endnu kun af Triumviratet; Peel, Wellington og Lyndhurst. Denne Kjerne af det nye Ministerium hører rigtignok aldeles til Tory=Partiet, men iøvrigt fremlyser det dog af de sidste Dages Forhandlinger, at man er kommen til den Overbeviisning, at et reent Tory=Cabinet ikke vil kunne love sig megen lang Varighed, thi Robert Peel har strax, efter at have modtaget Portefeuillen, afsendt et Tilbud til den Betydeligste af de saakaldte conservative Whigs, nemlig Lord Stanley, for at formaae ham til at indtræde i Ministeriet, i det Haab, at da ogsaa Sir James Graham, Hertugen af Richmand og Grev Ripon ville lade sig bevæge til at slutte sig til den nye Administration, og da troer Tory=Cabinettet at kunne byde den kraftigelModstand, som træder op imod det fra alle Kanter, Spidsen. Omendskjøndt denne Opfordring fra Robert Peelsk vækker det glade Haab, at han er kommen til den Jndsigt, at Reformen ikke meere lader sig hemme i sin Gang, saask vækker dog ogsaa paa den anden Side den Omstændighed, at Lord Stanley og hans Venner, netop af Frygt for en gjennemgribende Reform i Kirken i Jrland, i sin Tid forlode Cabinettet, den lidet trøstende Formodning, at dennes saa høist fornødne Kirke=Reform ikke hører med til dette nye Ministeriums Planer. Det vil vise sig, om Lords Stanley indlader sig paa at modtage det ham gjorte Tilbud, hvorom man af forskjellige Grunde begynder at ymte nogen Tvivl, hvilken da Torybladene igjen møde med den fornemme Paastand, at man meget vel vil kunne undvære saavel Lord Stanle som de øvrige conservative Whigs, da mani sit eget Parti kan finde dygtige Folk nok til de ledige Minister=Poster. Som en interimistisk Forholdsregel, deri 3 grunder sig paa, at Cabinettet endnu ikke er ordnet, maal man vel ansee det, at Parlamentet endvidere er prorogeret fra 18de Decbr. til 15de Januar, thi dets Opløsning. som vel er den rimeligste Følge af Omstændighederne kan gjerne derfor iværksættes i denne Mellemtid. Robert Peel er født den 5te Februar 1788, og begyndten sin parlamentariske Løbebane, som Medlem af Underhuset for Communen Cassel i Jrland i Aaret 1809, altsaa som en Yngling paa 21 Aar. Allerede Aaret derpaa blev han Un i der=Statssecretair og 1811 Statssecretair for Jrland. 1822 overtog han Indenrigs=Ministeriet i Viscount Sidmouths Sted, forlod det vel under Cannings Ministerium, men tiltraadte det paa ny under Wellingtons, indtil han i Aaret 1830 afgav sin Portefenille tilligemed sine daværende Colleger. J samme Aar døde hans Fader og han kom ved Arv i Besiddelse af en Privat=Formue, der ansees for en af de betydeligste i hele England. - Dette er vistnok en ikke uvigtig Støtte for en Mand, som desuden besidder anerkjendt Dygtighed og Talenter, men han kan, paa den Post, han nu beklæder, nok behøve al den Kraft, Naturen og Lykken, har udrustet ham med; thi Oppositionen imod hans Parti bliver ved at vise sig i fuld Virksomhed i alle 3 Kongeriger. Foreninger, som forberede sig til de forventende nye Valg, høre endnu til Dagens Orden. J Skotland gjør det libeFrale Partie ikke Regning paa at tabe meere end i det høieste 13 til 4 Stemmer, og Jrland vil idet mindste sende 75 Medlemmer til det nye Parlament, som samtlige have forpligtet sig til at træde i ubetinget Opposition imod Ministeriet, hvad enten det bliver en Wellington eller en Peel, der stilles i Spidsen for samme. Jmidlertid vendes dog ikke Landets Blik, under disse Omstændigheder, ganske fra den engelske Politik med Hensyn til Udlandet, men Opmærksomheden herpaa er tvertimod bleven vakt, netop i disse Dage, ved et Flyveskrift, som under Titelen : "England, Frankrig, Rusland og Tyrkiet", udbreder sig over den sidste Stats Fremtid, over det i Forholdsregler, ved hvilke det er lykkedes Rusland at underkaste sin Vilkaarlighed det ottomanniske Rige og derhos peger hen paa de skadelige Følger for Ligevægten i Europa, for Middelhavets Frihed, for Frankrigs, men end mere for Englands politiske Jnteresse, som det uundgaaelig maatte have, om Russerne erobrede Constantinopel og lukkede Dardanellerne. Dette Flyveskrift viser tillige hen til de Midler, ved hvilke det endnu kunde lykkes Storbrittannien at sætte en Dæmning imod Ruslands videre Forstørrelses=Planer. Et af disse Midler skulde bestaae i et forenet Angreb af en engelsk fransk Flaade paa Efterretninger fra Persien melde, at den gamle Schah, ligger for Døden, og man venter derfor hvert Øieblik Udbruddet af Arvefølgekrigen mellem Abbas Mirzas Søn og hans Oncler. Hvad der vil skade den Første betydeligt, er, at han har afskediget næsten alle de Tropper, som hans Fader, med megen Anstrængelse havde ladet organisere ved europæiske Officerer. Den tidligere omtalte engelske Oberst Pasmorebefinder sig saaledes endnu stedse i Teheran, hvor Cabalen; har holdt ham tilbage, uden at han der er i nogen Virksomhed.