Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-10-19
J den roligere Afkrog, hvor det blide Forsyn tillader mig, skiult og lykkelig at ende mine Dage, bekymrer jeg mig vel egentlig ikke og Verdens Tummel, men den megen Skrig og Friehed, om Oplysning, om Menneskeværdighed, om Almuens Ophøielse, m. m. som skal omdanne vor Jord til Lyksaligheds Boelig, har dog gjort mig opmerksom, og ladet mig ønske ydermeere at kiende den opstandne Slægt af Genier, som Menneskekiønnet og mit Fædreland i sær skal have at takke for denne Velgierning. Trykkefriheden har tændt dette herlige Lys, fortalte mig en Ven, og nu begynder Nationen at tænke! Jeg har Tid tilovers, svarede jeg, og mine Øine taale endnu Læsning; jeg vil forskaffe mig alle disse ypperlige Værker, og glæde mig med Efterslægten over den tilstundende gyldne Tid. De tør ikke frygte, tillagde min Ven, for besværligheden af det Studium, som De foretager; det hører med til vore Tiders hældige Maade at udbreede Oplysning, at det skeer i smaa Blade, høist i Hefter af 3. til 4 Ark. Fleere af disse Skrifter kan De læse i en Time, og være vis paa at De ikke behøve at læse dem anden Gang. Der hersker saadan Klarhed, saadan Overbeviisning i vore nyere Broschurer, at Autors Selvtillid er Læseren Borgen for hans Sætningers Rigtighed. Jkke saa let tænkte jeg, studerte jeg i min Ungdom Ciceros philosophiske Skrifter, og jeg erindrer vel, at jeg den Tid hellere havde ønsket, at Manden tydelig og bestemt havde fremsat sin Meening, og ikke paabyrdet min egen Dømmekraft saa meget: maaskee dog denne Maade ikke var saa vrang, og hvo veed, om den nyere Ufeilbarhed ikke nu vil støde mig lige saa stærkt. Men jeg vil læse, og ikke dømme forud. Dette har jeg gjort, og gjort det med Eftertanke. - Jkke vover jeg at yttre min Dom, over de enkelte Skrifter. Gud frie mig fra en Pennefeide med den stridbare Hæt af Genier, hvis hellige Jld blusser stærkest i Angreb mod enkelt Mand, eller mod de offentlige Indretninger, og Foranstaltninger: men allene det Suk af et ærligt Dansk Bryst kan jeg ikke undertrykke, at det er beklageligt, at de fleeste Skrifter af Trykkefriehedens Periode næsten ikke kan fremvise et eneste Skrift af sand Vigtighed til Lærdoms og Kundskabs Udbredelse, eller dog intet, som ikke under Censuren kunde være skrevet, og at de mange saa kaldede frie Flyveblade, om ikke andet, saa dog have forhindret og ikke befordret nyttig og sand Oplysnings Udbredelse ved at spilde Læserens Tid og Penge, som han kunde have anvendt til virkelig gode Bøgers Læsning. Det Onde, at Ordenes oprindelige bemærkelse, almindelig antagne Begreber, og beviiste Sætninger omvendes, er ikke mindre, og kan have de farligste Følger. Det er ikke meere en dyrket Forstand, erhvervede Kundskaber og Færdigheder, reene Sæder og Dyd, som maa bestemme Menneskets Værd. Nu er Menneskeværdighed medfødt hver Skab, ning paa to Been med Tungemæle; den skal egentlig vise sig i at trodse de Forbindelser i Staten og Familier, hvorved der altid har været, og maa være, Bydende og Adlydende, Lønnende og Tienende, Høie og Lave; at erkiende sin Menneskeadel, det er at troe sig selv liig hveranden, uden Forskiel af Alder, Stand eller Ævner. Liighed blant Menneskeer maa ikke merre indskrænkes til den første naturlige Tilstand, eller i det borgerlige Selskab holdes inden Lovens Kreds; nei, under hver Synspunkt, skal et Menneske til alt have lige Ret og Adgang som det andet, og egentlig hidder dette, enhver kan sætte sig selv over alle andre, og paastaae at befale, saasnart han kun kan erhverve sig Magt til at udføre sine befalinger. Denne Liighed, er det, som skal forsikkre Menneskerne det høieste Gode, Friehed. Men hvad Slags Friehed, der kan følge af en saa vrang forstaaet Liighed, det har en Pariser Nøgen bag (Sansculotte,) ypperlig forklaret for Nat. Forsaml., i det han udraabte: Saa er Folket jo ikke meere frit, naar det ikke kan giøre hvad det vil. At prædike meer eller mindre aabenbar saadanne Lærdomme, det er dog for en Deel den nyere Oplysning; og vist fører denne Oplysning lige frem til Uvidenhed og Barbarie. Naar Autor Ære og Anseelse kan erholdes ved falske Sætningers dristige Udspredelse, ved ublue og upoleret Stil og Sprog; saa foretrækker hveranden denne letkiøbte Roes; ingen behøver at være lærd, det er nok at være oplyst; og oplyst er man ved fræk Paastaaenhed, at alle andres Meeninger ere Fordomme, om ikke værre.