Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1767-06-22
Den 16de i denne Maaned blev inden Raadstue=Retten sat Bager-Caxt, hvorefter Hvede-Brød for 1 Skilling skal veie 7 Lod 1 Qvintin; Skon=Roggen Brød for 1 Skilling 10 Lod; Simler 9 Lod 3 Qvintin, Kavringer 6 Lod 2 Qvintin. SamfængenBrød 1 Skaal-Pund 3 Lod; Klie-Brød for2 Skilling 1 Skaal-Pund 5 Lod. Fortsættelse af Brevet, afbrudt i No. 24. Disse Folk vare meget betænksomme med at udgive Love. Ligesom de i Ufreds- og KrigsTider holdt et Concilium in arena for nyttigt, saa holdt de derimod i Freds Tider for, at naar der ei var nogen Periculum in mora forhaanden, burde man gaae langsom frem og vel betænke sig. Blev en ny Lov eller Jndretning foreslagen, blev Forslaget strax sendt om i alle Provincer, og en hver tilladt at sige eller indsende derom sin Mening. Fik man da noget Snak og Sludder; Saa fik maa og noget godt iblandt. Af mange Betænkninger udtrækkede man det bedste. J denne Republiques Flor og Velmagt saa man derfor ikke mange Love og Forordninger. Men de saa, som udkomme, vare grundige og bleve derfor bestandige. Anderledes end hos os Romere (siger, den latinske Anthor) siden Friheden blev qvalt under Tibe, da vi see daglig nye Forordninger og Jndretninger, alt ligesom en Client eller frigiven Slave (hvilke gemeenlig ere Fremmede, faaer i Sinde at projectere. Derfor kaldes de fleste og tilbage inden føie Tid. Denne Nation holdt en skiøn Orden i dens Handel og Kiøbmandskab. For Fabriqueuere og Haandverker vare ringe Udgivter og faa Regler. Enhver af dem, naar de beviste ved Lære Brev at være duelige Svenne eller Geseller, og som Gesell havde arbeidet et Par Aar i eller uden for Landet, kunde som Borger og Mæster sætte sig ned uden videre Omkostning og uden at giøre Mæster-Stykke, hvilket hos vore Naboer, Svitserne, Tydskerne og de nordiske Nationer (siger Abbeden) ei lidet trykker Haandverker og hindter Fabriker. Men disse Folk vidste ei af Amter, mindre sluttede Amter. Derimod maatte en Handelsmand, Kræmmer eller Groshandler paa det nøieste examineres, naar han vilde sætte sig ned, om han forstod Handelen, om han vidste at helde Bog, hvad Slags Handel han vilde drive og hvad Varer han vilde handle med, hvad Varer, Landet behøvede fra Fremmede, hvor de bedste vare at faae fra første Haand, hvor Landets Varer bedst og til høieste Priis kunde afsættes, hvilke Manufacturer med mest Nytte kunde anlægges i Landet og til hvem bedst sælges, med mere dets lige. De maatte vide hvilke de bedste HandelsStæder vare ei allene i Middel-Havet men end og uden for. Hvorfor de og havde udvidet deres Handel og Seilads ei alene til Æthioperne, men end og til de nørreste Stæder af Europa, som endnu ere os Romere kun bekiendte af et løst Rygte. Men ved Tidens Længde forfaldt alle de Sidoniers gode Jndretninger, da Republiken og Staden omsider hældede til Undergang, kunde ei længer imodstaae deres Fiender, men blev et Rov for de Assyriske Monarker. Aarsagerne til Stadens Forfald holdes i sær for at have været Religionens Forværrelse og Ungdommens Forsømmelse. Deres Religion faldt hen mest til udvortes Ceremonier, og blev beblanded med fæle Ofringer end og Menneske-Ofringer. Derover faldt mange hen til Atheisterie (om trent som de saakaldede sterke Aander hos os i Europa nu, (siger Abbeden) der troe intet uden hvad de kunde see, tage og følge paa, og altsaa bleve deres egne Lyster og Begiærligheder deres eneste Regel og Hoved Hensigt her i Livet. Og hvor kand man vente at saadanne skulde vove noget for det Almindelige. Den anden Aarsag til deres Fordærvelse, var Ungdommens Forsømmelse. Deres PrøbeSkoler og andre publique Skoler stode til sidst ledige. De Fornemme og Formuende blandt dem fandt andre Udveie til at befordre deres Børn til Ære-Stand, om de end intet havde lært. Di af Middel-Standen, som havde Midler, vilde efterabe de Fornemme i at kiøbe deres Børn frem til Tienester og Æmbeder saavel i den civile og geistlige som Krigs-Standen. Saa at Midlerne kom fra Borger-Standen, hvor den mest behøvedes til Handel og Fabriker at holde vedlige. Hofmod og Jndbildning tog saaledes Overhaand i alle Stænder. Kiøbmænd og Kræmmere, vilde være Betiente. Og vare ei Tienester nok fordem, maatte de kiøbe Titler af dem. Enhver foragtede sin Stand og tragtede efter noget indbildt Høiere, Haandverker og Fabriqueurs vilde være Kiøbmænd. Bønder vilde være Borgere. Alt hvad, som var Arbeide ved, holdt de for ringe, og nedrigt. Hofmod og Dovenskab forledede dem til at udvælge den mageligste Leve-Maade, saasom at sælge og handle, item at holde Verts Huse og Kroe-Huse, ved hvilket Drik og Liderlighed blev forøged og tog Overhaand. GiæsteBude, Dands, Ball, Ringel-Renden tog Overhaand uden Maal og Maade tilligemed Stads og Pragt i Klæder og Meubler. Og da saaledes de rette Nærings Veie bleve stoppede ved Fabrikers Foragt og Forsømmelse, ved en fornuftig Handels Efterladelse (thi de fattige Bønder-Drenge, som begyndte med Handel, forstod den ikke og mindre havde Formue at drive den) saa blev og Statens Jndkomster formindskede ligesom O. verdaadighed tog til. Staten kom i utroelig Gield hos andre og blev banqueronte og alting kom i Forvirrelse, da tilsidst Republiken let blev omkasted og gjort til en assyrisk Province, fterat Siden var crobred, flygtede mange til Tyrus, som med Tiden tog til, og blev som bekiendt, en mægtig Stat. Saavidt gaaer den Extract, jeg har faaet til Laans af min Patron Hr. Abbed Manville, Altsaa kand jeg ei denne Gang meddeele mere. Og da jeg ei har faaet meere fra vor Ven i Paris, kand jeg ei heller meddele dig mere. Men lever, Kiære Phillaletha, Din skyldige Ven og Tiener Hamborg den 26de Febr. 1767.