Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-03-27
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. Hertugen af Gloucester er kommet tilbage til England. – Erkehertug Maximilian opholder sig endnu i dette Land. – Den Persiske Gesandt er paa Reisen dertil; Rygtet vil sige, at Hensigten af hans Reise er at underrette de Europærske Hoffer om den Alliance, som man saalænge har talt om, at de Mahomedanske Magter have afsluttet med hinanden for at afværge de farlige Følger, som de formene, at Oprettelsen af den hellige Alliance vil frembringe for dem, og ved denne Meddelelse at stemme de Europæiske Hoffer til et gunstigt Sindelag mod dem; dette Skridt af den Persiske Schach at sende en Ambassadeur til disse Hoffer er dog altid et Beviis paa at Orientens Monarker begynde at udvide deres politiske Begreber, og at Culturen er ikke ganske uden Virkning paa dem. Denne Følelse for Culturen lagde ogsaa den Persiske Gesandt for Dagen, da han var i Wien og tog Jngenieur-Academiet i Øiesyn, indtaget af dette Jnstituts fortreffelige Jndretning, erklærede han, at Schachen havde sendt nogle Elever for at dannes til et Jnstitut af dette Slags i London; men at han nu vilde raade sin Herre til hellere at sende nogle unge Mennesker til Wien for at modtage militairisk Dannelse. Jmidlertid anfører man fra Wien nogle Træk af denne Ambassadeur, som vise at Orienters Rust er ikke ganske afsleben af denne civiliserede Orientaler. Saaledes fortælles: at da han havde sin offentlige Audience hos den Østerrigske Keiser, saa havde man vel befriet ham fra det Ceremoniel som ellers er brugeligt, at gaae baglænds bort fra Thronen, for altid at vende Ansigtet til den, eftersom han undskyldte sig med at hans Tøfler, som Perserne betiene sig af, ikke vilde tillade ham det; men da to Truchsesser vilde være ham behielpelig i det han vilde vende sig omkring, saa troede han maaskee, at de vilde hindre ham deri og rev sig fra dem paa en saa plump Maade, at det var paafaldende for den hele Forsamling. Da han besaae Porcellain Fabriken, kiøbte han sig nogle Stykker, som ikke vare meget kostbare, men da man sagde til ham, at Hs. Majestæt Keiseren havde befalet, at man skulde lade ham faae uden Betaling de Stykker han havde Lyst til, saa forandrede han sit Valg og udsøgte de kostbareste Ting. Den Engelske Minister lod ham invitere til et stort Bal; han svarede: at han vilde komme, naar Ministeren selv vilde komme og invitere ham. Da han vilde reise bort besluttede Regieringen at lade ham frit beværte og at give ham en militairisk Escorte indtil Rigets Grændser; da man underrettede ham derom, forlangte han, at Escorten skulde commanderes af en General og at han i det høieste vilde tage tiltakke med en Oberst, men man gav ham kun en Lieutenant med. Da han forlod Wien saa gjorde han de talrige Betientere, som man havde givet ham til hans Opvartning en Present af 100 Gylden. Disse skiænkede dem strax til de Fattige og Hoffet paatog sig at belønne dem paa en hæderligere Maade. Statsraad von Hammer, som havde været Tolk hos ham, fik i Foræring af ham et Schavl med Fidtpletter paa og en uanseelig Hest, saa at Spottefuglene i Wien sagde: at Hr. von Hammer havde faaet et feed Schavl og en mager Hest. – (Nogle mene at Hovedhensigten af Ambassadeurens Reise er at forhandle med det Engelske Cabinet de mange Forhold, hvori Persien og de saameget udbredte Engelske Besiddelser, i Ostindien komme til at staae til hinanden.)