Viborger Samler, 1833-02-14
J Aalborg Avis findes meddeelt følgende Jndrykkelse, der, som ikke alene anvendelig paa Aalborg men ogsaa paa Viborg og Landets øvrige Kjøbstæder, maaskee kunde have Jnteresse for vore Læsere: Handelen staaer nu paa saa svage Fødder i Aalborg, at det kunde være saare ønskeligt at see Forholdsregler tagne imod Aarsagerne hertil, hvis ikke Handelsstanden i Almindelighed, med Undtagelse af nogle faa Kjøbmænd, skal høre til den meest beklagelsesværdige. Den overhaandstagende Brændeviinsbrænden af Kræmmerhandel paa Landet ere væsentlige Grunde til det Anførte; thi ei allene at mange ørkesløse Mennesker, hvoriblandt især, og med føie, klages over de saakaldte Ribe-Kræmmere, der strøife hele Landet om og, da de ei betale Skatter eller Told, sælge Alting for Spotpriis, at disse fordærve Handelen, men i mangfoldige Landsbyer gives 1 a 2 bosiddende Kræmmere, der ofte drive det saa vidt, at de af Bønderne lade sig kalde Hr. Kjøbmand. Saaledes have for kun at nævne Enkelte, Bonden Eskildsen i Nørkjær og Niels Smed i Alstrup fuldstændige Boutikker, hvilken sidste endog trodser Aalborg Kjøbmænd med at byde over for dem paa Vare-Auctioner og gjør større Jndkjøb end mange af disse tilsammentagen, som ikke er at undres over, naar man seer hans Varelager og hans Boutik, der er af betydeligt Omfang. Den Skade, der derved afstedkommes for en Kjøbstad er uberegnelig og kan Meddeeleren heraf, der har været Øievidne til, da dette Uvæsen blev afskaffet i Aarhuus og Randers Amter, forsikkre, at Randers især derved er opblomstret i Handel og Vandel, og at det Liv der i disse Erhvervegrene pludselig var indtraadt der, tilfulde maa vidne herom, thi aldrig saa snart var der gjort Jagt efter ulovlig Brænden og Kræmmeri, førend Bønderne strømmede Skareviis indtil Kjøbstaden, saaat Onsdag og Løverdag var mere Commerce der end naar der er et stort Marked i Aalborg. Bonden, der vilde enten sælge eller kjøbe det Ringeste, maatte nu tye til Kjøbmanden i Kjøbstaden, hvorved i Førstningen vel endeel baade Kjøbmænd og Bønder vare misfornøiede, da de første mistede deres Kræmmere og de sidste maatte tye til Kjøbstaden for det ubetydeligste Ærindes Skyld, men snart indsaae Kjøbmanden, at Tabet blev ham erstattet ved desto stærkere Søgning, og Bonden ikke mindre, ved at faae sine Frembringelser bedre betalt end af Kræmmeren, og desforuden ved at erholde reelere og bedre Varer, som Kjøbmanden nødvendigviis maa lægge sig efter at forskaffe. Desuden er vel intet Misbrug saa stort, at dets Udryddelse dog har sine Modstandere." Afdøde Major Tetens, Byfoged i Matager og Herredsfoged i adskillige Herreder, var, saavidt Med deleren mindes, den første, der hemmede dette Uvæsen, først ved Jndskjærpningen af de Kongl. Forordninger til Sognefogderne, og siden ved selv at foretage Reiser for at mquirere efter Brændeviinstøier og Varelagere paa Landet, og han har ikke forfeilet Maalet, efter i Forveien at have forskaffet sig Underretning om, at Bønderne gjemte deres Brændeviinstøier enten paa det yderste Kirkeloft, ved Hjelp af den Bonde der ringede, eller nedgrov dem i Lader, Potter og Damme, ligeledes at Varelagerne vare at opdage i Fade burene. Da det confiskerede Gods nu ei alene maatte vandre med den strænge Herredsfoged, men en klækkelig Mulct paafulgte tillige, saa tabte Bonden Lyst til ulovlig Haandtering og tog igjen fat paa Plov og Harve. Denne Herredsfogeds Plan blev trolig fulgt af hans ligesaa værdige og dygtige Eftermand, sal. KrigsraadSchjøn, saavelsom af flere Herredsfogder i Randers Amt. Til een af disse, Hr. Krigsraad Wesenberg, skal Aarhuus Kjøbmænd, der havde gjort Jagt paa Omløbere, have henvendt sig med Anmodning om, ved hans Sognefogder, at faae disse anholdte, naar de kom i hans Jurisdiction, hvorpaa han skal have givet det nidkjære Svar: "Jkke mine Sognefogder, men jeg selv skal gjøre mig al mulig Flid for at udrydde dette Onde.