Aalborg Stiftstidende, 1832-06-23
Hs. Maj. Kongens og Hs. Kgl. H. Prinds Frederiks Tilbagekomst fra Vensyssel forsamlede en uhyre Menneske Masse ved Fjordbreden, og Overfarten fra Sundby i den elegante Kongebaad, fulgt af en stor Mængde Lystseilere, var skjøn. Men noget af det skjønneste her vistnok i mange Aar har været seet her, var en Lystfart, af Hs. Kgl. Høihed Prindsen, paa Fjorden samme Aften. Det var temmelig mørkt, og derfor var det pompos at see fire Baade med Beegfakler foran og bag Kongebaaden, Befakler langs af Fjorden, Blus paa Sundbye og St. Hans Bakkerne, et udmærket skjønt og stort Olieblus, omgivet af Fakler, paa Frederiksminde, vor kjere Skovbakke. Foruden Musikken, der bestandig fulgte Kongebaaden, vare vel 150 andre Baade i Følge med; stundom oplyste Blaalys hele Toget, som især tog sig godt ud fra den høist smagfulde, med Løv, Blomster og Belysning prydede Slotsbro. Her laa ogsaa et smukt Kufskib hvorfra vaiede en Mængde Flag og hvorpaa var anbragt et udmærket smukt Transparent med skjønne Emblemer og Underskriften: Hav Gud udi Din Varetægt Den Fredegode og Hans Slægt. Paa hver Side af Kuffen laa i Halveirkel til Bolværket 8, Baade. Anden Dags Morgen toge de Kongelige Gjester til Nibe. holdte Middagstaffel i Lundbek og indtraf her igjen om Efterm. Kl. 6 1/2. (Nærmere Efterretninger fra Nibe ventes.) Hylding i en Sang, som herved meddeles: (Mel.: Ung Adelsteen paa Thinge stod.) Dyd høit Din Sang, og danske Folk Lyd over Slette, Strand og Bølge! Du være Følelsernes Tolk, Og til sit Hjem du Fredrik følge! Tordu over Land, tordne over Søe, Ledsag Ham til Hans elskte Øe Ja Konge, i Dit kjære Nord Vel Troskabsflammen skjønnest luer, Her stoltest luer den paa Jord, Thi Voldsbud ei den underkuer. - Ei Troskabsflammen slukkes kan, Som luer hos den danske Mand! Mens Syden lider Fredens Savn, Indbyrdes Tvedragt Alt forandrer, Mens did sees Rædsler uden Navn, Du blandt dit Folk saa rolig vandrer; Dig elsker huldt hver Danismand, Thi Du er Fader for Dit Land! Og Kjærligheden er det Baand, Som Dig og Folket ømt forener, Derfor og Himlens store Aand. Med Fred og Held Dit Land forlehner. Ja Troskab, Kjærlighed paa JordEr ædlest i Dit frie Nord! Modtag vor Hylding, elskte Drot, Modtag den, Læben den ei stammer, Den lyder i Dit Kongeslot, Som den i Folkets Hjerter flammer! Thi nu, som i vor Oldtid fjern, Er Folkets Hjerter Kongens Værn, Lev vel o ædle Drot, lev vel Gid Himlens Herre Dig ledsage, Gid varig Lykke, Fred og Held, Maa blidne skjønt Din Alders Dage! Og gid Dit gamle Cimbrien, Maa ofte favne Dig igjen. Det var i Slotshaven; der var aldeles ingen Uvedkommende tilstede, og Hs. Majestæt og Hs. Kgl. Høihed Prindsen, vare komne ned fra deres Værelser og stode blandt de Syngende. Sangen, der ledsagedes af Musik, var forfattet af Herr Premier=Lieutenant v. Münnich. Noget derefter holdte hele Latinskolens Disciple, med tvende af deres Lærere i Spidsen, et smukt Fakkeltog ind i Slotsgaarden og afsang i det talrig forsamlede Publicums Overværelse, følgende af en af Diciplene forfattet Sang: (Mel.: Kong Christian stod ved høien Mast.) Velkommen vær til Aalborghus, Du Danmarks Fryd, Med Kerter og med FakkelblusJstemme vi i Glædesrus: Velkommen vær til Aalborghus, Som Glavinds Lyn i Krigerarm, Troe, Fyrste, luer Flammen varm J Musasønnens unge Barm, Ved Sangens Jubellyd. Vel lærte vi ei Hildurs Leg, I Pallas's Slot - Vi kjende ei det blanke Sværd, At bruge diærvt i Ledingsfærd; Men dog vi skue grant Dit Værd, Dædle Drot! Ei Uveirsstormen i vort Nord, Ei Limfjords kolde Strøm formaaer, At slukke Hjertets Glød, som slaaer For Dig, vor gode Drot. Landsfader, hør vort simple Qvad, See ned til os Med Velbehag, Du Hulde, lad Dit Øie hvile paa vor Rad, Paa denne Hob, som sjunger glad Sin Konges Ros! Hold over os Din Faderhaand i Thi viid, den skjønne Troskabsaand, Der bandt Dit Folk med Tryllebaand, Besjæler ogsaa os Derefter udbragte den ene Lærer et Længe levet for Hs. Majestæt, der ledsagedes af Huraraab til høien Sky af det hele Folk. Vor allernaadigste Konge og naadigste Prinds, der hele Tiden stode for aabne Vinduer, takkede huldrigst. J Anledning af tidligere berørte offentlige Foranstaltninger, torde det vel uden at kaldes Smiger, vistnok her bemærkes, at den unge Herr Boss i sin Faders nu desværre paa 6te Aars Sengeliggenhed, med utrættelig Jver har stræbt for Brandcorpsets stedse fuldkommere Organisation, for Redskabernes særdeles gode Vedligeholdelse og god Takt i det Hele, hvilket tilvisse maa kunde fortjene Paaskjønnelse af hele Byen, naar betænkes Corpsets Nyttighed.