Københavns Adresseavis, 1762-02-26
Avis=Discours. (Fortsættelsen følger.) Theophilus og Eusebius, to Venner, som havde foresat sig at drage Lærdom af alle forekommende Ting, spadserede en Dag uden Porten, og fik Lyst til at gaae indi et Vertshuus og hvile sig efter den sterke Solens Hede. Verten bad dem at spadsere ned i Haven, hvilket de og gjorde. De havde allerede passeret Keglebanen, og satte sig under nogle Skyggefulde Træer, hvor alle Bænke vare besatte med Giester. De sluttede deraf, at Verten maatte ære en omgiengelig Mand. Ved hvert Bord var et slut et Selskab, og hvert Selskab havde sin Discours. Disse sto Venner og Verten udvalgte sig en Græsbænk, hvor de og satte sig, og fandt Behag i at betragte Havens artige An Regning. Neppe havde de sat sig ned, førend der blev saa sterk en Allarm i et Lysthuus, faa Skridt fra dem, at de næsten vare paa veye at reyse sig igien, for at faae at vide, hvad der passerede. Der skeer visselig nogen stor Overlasgagde Theophilus; det er billigt, at vi gaaer derhen, for at styre til Rette. Ney, sagde Verten, det har ingen Nød; der bliver nok Rolighed ret nu, naar de først har raabt sig hæse. Dette Selskab samles hver Postdag med saadan Allarm, og da maae jeg have Aviserne til deres Tieneste; thi det er over Aviserne de commenterer nu, da de giøre denne store Allarm. Aldrig er der paa nogen Rigsdag bleven handlet og flere Ting, end i dette Lysthuus. Der settes Konger og Fyrster baade ind og af, uden at betænke, hvor liden eller slet ingen Myndighed de dertil har Der stiller de Armeer i Marken, som ingen Penge koster, at underholde. Der jager de et fiendtligt Partie efter det andet paa Flugten, og ere dog saa langt fra dem, at de ikke kand see mindre ramme dem. Der equippere de en Flode til Landgang, som ved Modvind og god Vind seyler, de langt. Der leverer de store Feldeslage, og udgyder dog ikke en Draabe Blod. Der underskriver og stadfæster, de Freds og Commerce=Tractater, som de rette Vedkommende aldrig ratificerer. Der allierer de Potentater ved Prinzers og Prinzessers Giftermaal, som endnu skal fo des. Den Forskiel er der allene paa de Slutninger, som giøres paa en Rigsdag og her i mit Lysthuus, at naar det besluttes paa Rigsdagen, at Armeen skal marschere: saa bryder den ogsaa virkelig op, en disse rører ikkuns Trommen med Munden, og altsaa marscherer ogsaa kuns Armeen i Jndbildninger. Kunde de vel udvælge sig et beqvemmere Sted til Stats=Cabinet end et Lysthuus, eftersom al deres Raadførsel er for Lyst og ikke for Alvor. Det er uforsvarligt sagde Theophilus, at gemeen Mand re friske og kunde giøre grovt Arbeyde, men naar de ere tør røre ved kronede Hoveder, uforstandigt at ville demme i de Sager, om hvilke man ikke er grundig oplyst; ubetænksomt at ville giøre Forslag om de Ting, udi hvilke man ey er forfaren; og utilbørligt at indtrænge sig i de Forretninger, hvortil man ikke er kaldet. Det er ikke, sagde Verten, enten kronede Hoveder til Fornærmelse, eller dem selv til nogen Vanære, at disse øve deres Forstand i saadanne Ting, som synes deres Kald uvedkommende. Hvor, som lader sig see paa Verdens store Skueplads, venter det forud, at enhver, som er Tilskuer, raisonnerer over ham, hvorledes han spiller sin Person. Ensebins sagde: Jeg vil paa et andet Sted tilkiendegive min Mening herom. Hvor Øvrigheden ellers ikke forbyder det, kand man jo gjerne taale at høre Folk snakke og giøre sig Reflexioner, men saasnart det foranlediger Partier og Sammenrytte, ser, kand det ikke længer taales. Og staaer, saa det paa Fienden svier.