Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-06-28
Tiden jeg i Følgebladet til Aarhuus Stiftstidende No. 91 læste Nogle Spørgsmaal til Hr. Walther paa Haraldslund underskreven "Danus", og derefter i Avisen No. 93 læste Hr. Walthers Svar, har jeg bestandig ventet, at enten Forfatteren til Spørgsmaalene vilde opgive sit Navn, eller at Hr. Walther ligefuldt havde besvaret de fremsatte Spørgsmaale, da det jo maa være om Sagen og ikke om Personen at gjøre. Men da min Forventning imidlertid ikke er gaaet i Opfyldelse, og disse Spørgs maales grundige Besvarelse særdeles meget ville interessere mig, deels fordi jeg under Læsningen af Hr. Walthers Jndrykkelse til Bonden . . . . . ved mig selv gjorde omtrent samme med flere Spørgsmaale, og deels fordi jeg i endeel Aar, men i afbrudt Række, har brugt Vexeldrivten i det Mindre og Kartoffelavl saa temmelig i det Store, saa haaber jeg at Hr. Walther for den almeennyttige Sags Skyld ville være af den Godhed at besvare og oplyse følgende Punkter og Spørgsmaale, 1) Hvor har Thaer anseet eller skattet det holpesteenske Agerbrug som det første, J hans Grundsætninger for Landoeconomien, oversat af vor Drewsen, i 2den Deel, sees at Vexelbruget, med Qvægets Staldforing er det der giver den største reene Jndtægt efter Omkostningers Fradrag. 2) Er det almindeligt eller overalt i Holsteen, at Landmanden der har en 3 Gange høiere Afgift, og hans Eiendomme en 4 Gange høiere Værd end her i Jylland, og at Hovedgrunden dertil ligger i Landbrugets forhøiede Cultur, 3) Er det almindeligt, at den holsteenske Bonde betaler 6 a 7 Rbd. rede Sølv i aarlig Forpagtningsafgift af hver Td. Land geometrisk Maal, foruden Skatter og andre Byrder, der som ovenmeldt, skal være 3 Gange høiere end her i Jylland, og har disse Bønder ikke andre Jndtægtskilder end det blotte Agerbrug, 4) Er det almindeligt, at de adelige Godser i Holsteen blive betalte med 120 til 150 Rbd. rede Sølv hver Td. Land, og er derved ikke andre Herligheder eller Jndtægtskilder, end Agerbruget? 5) Mener Hr. Walther, at det holsteenske Agerbrug fremfor Vexeldrivten eller anden god, her i Jylland brugelig Drivtsmaade, kunde bane Veien til et saadant Resultat, at Eiendommen her kunde svare en trefold høiere Afgift og faae en firefold høiere Værd, og skulde en duelig holsteensk Bonde, der driver paa holsteensk Viis, sammenlignet med en duelig jydsk Bonde, der bruger Vexeldrivt eller anden god Drivtsmaade, virkelig kunde avle fire Gange saamegen Sæd som Jyden, 6) Er det almindeligt, at ingen Koe paa de holsteenske Godser bortforpagtes under 25 a 30 Rbd. Stykket, den eneste Skorsteen, som Reglementet tilstæder i en saadan Bygning. De til saamange Afdelinger fornødne Skillerum formindske Pladsen saameget, at f. Ex. Pige= og Spiiskammer kun tildeels opfylde deres Bestemmelse. En indmuret Kjedet (Grue) kan af Mangel paa Plads ikke anbringes, ligesaalidt kan den formedelst de snevre Rum anbringes paa Arnestedet, skjøndt den ved Brygning, Vadsk og Indslagtning er aldeles uundværlig, ved slige Forretninger maae altsaa Læreren laane Huus hos een eller anden tjensivillig Naboe. Det knapt tilmaalte Rum i Udhuset hindrer Læreren fra foruden Fækreature, at holde Faar, Sviin, eller endog Fjerkræe, med mindre han selv vil bekoste de fornødne Indretninger dertil. Endnu en Beqvemmelighed, der staaer i nøie Forbindelse med Begrebet om en anstændig Bopæl, ansees ogsaa overflødig skjøndt samme, saavel for Velanstændigheds, som for Helbreds Skyld, især om Vinteren var temmelig nødvendig. Jkke saa sjeldent har Læreren den bittersøde Fornøielse, at høre den fattige Huusmand forundre sig over Skolelærerens indskrænkede Huusleilighed, og beklage ham; og i Sandhed, neppe vil Menigmand deraf drage nogen fordeelagtig Slutning om den Maade hvorpaa Læreren ansees, eller skal ansees. At Landsbylæreren, efter sin Stilling, ikke bør have en efter nyeste Mode (fashionable) opført Bygning, er vistnok meget rige tigt; men ligesaa ubilligt torde det maaskee være, at nægte ham en hyggelig (comfortable) Bolig. Neppe vilde Nogen misunde Læreren den Opmuntring, efter 7 Timers møisommeligt Arbeide daglig, at kunne tilbringe sin Fritid i en Bopæl, som skienkede ham de Beqvemmeligheder, der deels ere blevne en Vane for den Dannede, deels endog ere uundværlige i det daglige Liv, og endnu mindre vil Nogen, der betragter denne Skizze efter Naturen, fristes til at ansee Landsbylærerens Embede for et behageligt Sinecure. Hvorledes det gaaer til, at man saa meget misbilliger de den sidste Tid førte Klager over Skolelærernes Kaar, er ikke let at indsee, naar man ret betænker, mange Skolelæreres meget maadelige Forfatning. Man behøver blot at være ret fortrolig med Skolelærernes virkelige Stilling, for at indsee at denne Stand forholdsviis er mere fortrykt, end nogen anden. Dette er ogsaa længe indseet af Skolelærerne, men Følelsen deraf paatrænger sig især i et Aar som nærværende, da den ellers tarvelige Jndtægt er indskrumpet ved det lave Kapitelskjøb, og det synes at fortjene Berømmelse, at Skolelærerne have tiet indtil et Aar som nærværende nødte dem til at klage. Det skjønne Beviis paa Skjønsomhed: Takdressen fra Vensyssel, siger intet. Denne Adresse var, saa vidt erindres, underskrevet af 36 Skolelærere, men ikke af Alle. Der er vel 36 Skolelærerembeder til i Vensyssel, hvor Lærerne kunne have det smaat nok fordi nogle kunne hjelpe dem. Og skulde man end troe det Utrolige, at Vensyssel, Skolelærere alle have fuldt op at leve af, saa er Veusysseikke Aarhuus Stift. Der faaes maaskee anordningsmæssiLøn der, hvilket ingenlunde her er Tilfældet. Man siger at Skolelærerne opgive deres Jndkomster falskeligen, med andre Ord, at de Klagende lyve. Men naar intet videre Beviis for denne Paastand gives, hvad er den saa, Kan man ikke, i det man harmer sig over det Lumpne i en saadan Beskyldning, der tilmed gjøres offentlig, dog saa trøste sig ved, at Paastanden indtil Beviis gives, kan henføres til hvad man kalder uhjemlet. Hvorfor nævner den sig ikke, der indbilTrykt og udgivet af A. F. Elmquist. der sig at vide saa god Beskeed, og troer sig beføiet til at føre et saa myndigt, hovmestererende Sprog. Man beder ham at gjøre dette, og glæder sig da til, at Sagen vil faae et andet Udseende; thi naar grundede Klager vilde blive hørte, da er der desværre Mange, der have Aarsag til at klage, ja da Mange ere endog nødte dertil, saa indsees ikke hvad der saameget skulde afholde dem derfra, saa at det i Avisen saa dristigt foreslaaede Veddemaal vist vil gaae tabt.