Corsaren, 1844-08-02
Tilhjælp Borgere! Til Aristocraternes ordenlige Begravelse! Hvad det er for en forstrækkelig Julii Maaned, der er oprunden over Aristocraterne; man bærer sig ad, ligesom om det var en af Røverstaterne, man havde at gjøre med. Jkke nok, at de viborgske Stænder drage imod Aristocratiet, storme løs paa Baronier og Grevskaber, saa Gud maa sig forbarme, uagtet den kongelige Commissarius forsvarer dem med sjeldent Heltemod, nei! endogsaa Borgerrepræsentationen, denne blide Borgerrepræsentation, som forhen kun befattede sig med Renovations- og Fattigvæsen, rykker pludselig frem for at styrte Aristocratiets Mure. Og paa hvilken Maade! Jkke som attige Fjender med klingende Spil og vaiende Faner, saa at Aristocraterne kunde faae Tid til at løbe deres Vei, nei, i Stilhed underminerer den Aristocratiets Grundpiller, og ryster det i sit Fundament. Det er nogle frygtelige Mennester, der ere i den Borgerrepræsentation, nogle rene Robespierrer. De ere endog værre end Robespierre; thi denne lod sig dog nøie med at henrette Folk; men deres Forfølgelser strække ud over dette Liv, ja begynde endogsaa først rigtig, naar Døden har afvæbnet deres Fjender. Tænk Eder, de gaae hen og raade, at der for Fremtiden kun skal være to Slags Ligvogne, og at Ligklæde, Skamler og deslige skulle følge med 2 Rbd.Vognen. Er det ikke rædsomt? Skal der da slet ikke være nogen Forskjel iblandt Menneskene? Skal maaskee i Fremtiden en General, en Lieutenant og en Spekhøkermadame puttes i en og samme Ligvogn? Maa ikke Tanken paa Døden blive dobbelt rædsom for enhver Høivelbaarenhed, naar han tænker sig, at den Ligvogn, hvori han skal kjøre, maaskee en Time i Forveien er bleven benyttet til en Radical, et Menneske, som er fordømt af Høiesteret og ikke vel seet af Hoffet? Ja, havde man endda bestemt, at saadanne Folk ikke maatte kjøre i Ligvogn, saa kunde det endda gaae an; man kunde jo benytte den blaae Vogn til dem, den bærer dog en af deres Yndlingsfarver. Men her nytte ingen Klager. Borgerrepræsentationen vil, at "Alle skulle være lige" strax efter Døden, og ikke vente, indtil de komme i Graven. Justitsraaden, Etatsraaden, ja selv Conferensraaden, kort Enhver, som er "raaden", maa i samme Ligvogn som Dagleieren, der har været i Ligkassen; skal kjøres af den samme Kudsk, der har den samme trekantede Hat og snevre Ligkappe paa som ved Dagleierens Begravelse. Ogsaa Ligtæppet er det samme, naar det bliver brugt i Generalkrigscommissairens Huus, som det, der nys blev brugt hos en Skræder, og de sølvbroderede Dødningehoveder have det samme venlige Smil hos Arbeidmanden som hos Hofmanden. Ja, J Aristocrater! Borgerrepræsenlationen har rystet en af Eders Grundpiller. Naar den Fattige nu strømmer til udenfor Eders Dør, naar J skulle begraves, saa troer han, at Himlen selv har faaet en norsk Constitution, og at J ikke komme tidligere derind end skikkelige Folk af den simple Klasse, siden der ikke ere flere Engle paa Eders Ligvogn end paa den, hvori han selv haaber at blive trillet til det Sovekammer, hvor det ikke mangler paa Kammertjenere. Det forstaaer sig, J kunne faae Marschalstave at leie tillige med Sørgemarschaller, der ere meget glade over den Fuuction, hvori Eders Død har sat dem; J kunne spænde flere Heste for Vognen, og ville det formodenlig ogsaa; thi det pleier jo sjelden at mangle paa Heste hos Eder; men Ligvognen, dette Hovedhjul i hele Begravelsesmaskineriet, bliver dog den samme. See, det kunne J takke Borgerrepræsentationen for. Arme Aristocrati, snart vil Du ikke meere være til i Danmark, hvis det vedbliver saaledes ; dog, lad det trøste Dig - vi skulle synge ved Din Grav. En Ligvogn bliver dog tilbage, som ikke er til Tjeneste for Enhver, det er den kongelige Ligvogn; men som gode Undersaatter unde vi gjerne de Kongelige deres egen stjønne Ligvogn.