Viborger Samler, 1819-01-04
Viborg. J mange Aar, vel ikke i de sidste halvhundrede kan man mindes saa mildt Veir sidst i December og først i Januar, som i Aar. Det fryser saa lidet og Luften er derhos saa varm, at man got kan svare den halve Kakkelovns=Varme. Hyldetræets Knoppe seer man endog udvikle sig til Blade; ja Stærene sees der endnu enkelte af. J November og December saae man Spurven bygge for at lægge Unger ud, som de ellers først tænke paa i Februar. Heltfiskeriet er derfor og overordentlig rigt i denne Vinter, og for 10, 11 a 12 s. kar Stykket kiøbes nu, da man i Liimfjorden ved Dommerby og Krabbesholm fanger dem i Mængde, der forhen paa disse 2 Steder var ganske usædvanligt, foruden den Mængde der falder ved Hostrup og andensteds her i Liimfjorden. - J Anledning af denne saare vigtige Næringsvei for de fattige Beboere ved Fjordsiden, maae Avisens Udgiver, istedet for andet Nyaarsønske og foranlediget af det i No. 1 af Samleren Meddeelte og Vesterhavets Jndtrængen over Agger Sogns Flyvesand til Liimfjorden, yttre det Ønske: "At denne Sag, med Overlæg og Jndsigt, maatte tages under hastig og paa lotal Kundskab grundet Overveielse." Saare Mange ere De, som ønske: "At Vesterhavet maatte ved Liimfjorden forbindes med Østersøen. Hvilke ere vel Grundene for dette maaskee overilede Ønske Handelspeculationer, der paa denne Maade, uden kostbart Kanalanlæg, kunde forbinde 2 modsatte Have med hinanden, bliver vel det vigtigste Behikel for dette. Men skal en Strækning af 20 Mile paa hver Side Fiorden, for at berige nogle Handlende og Skibs=Rhedere befordre Udlændinger. nes Handel meere end vor egen, (thi fra Vesten eller England faae vi dog kuns Fabrikvare og Overdaadsartikler for vort Korn, Kiød, Flesk og Tælle, derfor berøves deres nuværende Enge, Kiære, Mosen og Bopæl, og fremfor Alt det aldeles indbringende Ferskvandsfiskerie af Sild, Aborre, Giedder og Brasen, At disse Fiske sorter nu søge den rolige Liimfjords Bugter og Vige for at lege, kan man være vis paa, er fordi det brakke Vand og de ved Breddenne værende Vandplanter lokke dem, med flere os endnu ubekiendt Aarsager; men sikkert vilde de, naar Vesterhaveforbandtes med Kattegat, hvad Aborre, Giedder, Brasen og Aal angaaer ikke leve der og mindre afsætte de mange Millioner Yngel aarlig. Derimod ville Havets Tyranner Halerne og Sælhundene, fortære og forjage hvad der levnedes af de andre Fiskearter. Man bedømme nøie Sildefiskeriets Vigtighed for Aalborg, Nibe, Løgstøer og de ved Fiord kysten Boende, der som Fiskere eller Fiskestaders Eier især i de senere Aar have drevet med Held efter en bedre Omgangsmaade, Sildesalteriet, foruden de mange der ere solgte ferske. Ville Silden vel, udsat for de den forfølgende Fiender fra Nordsøen, da saalænge og i saadan Mængde opholde sig i Fiorden: Vist nok ikke. Aalen, som fiskes selv af de til Havfiskeriet ganske opofrede Aggerboer, om Sommeren i saa betydelig Mængde, og desuden ernæret mange Fiordegne og forsendes til andre Stæder røgede og saltede, ville vist heller være tient med den salte Vand, og ifald Strømmen blev, som rimeligt, stridere, ganske forlade de vante Steder. Af hvad Vigtighed Heltfiskeriet er om Efteraar og Vinter og Foraar, kiende kuns de, som boe ved Fiorden, og, endskiøndt man antager, at disse fine velsmagende Fisk komme fra Kattegat?) ind i Fiorden for at legge, saa ville dette og vist nok forringes i saadan Grad at det ikke lønnede Umagen at bekoste de dertil brugelige kostbare Garn; thi ogsaa Helten ville udsættes for Rovsiskene der forstyrre dem i deres Leeg, opsluge dem, og de ville vel da hellere søge ind af Fiordene paa Landets Østside og de dermed forbundne Aaer. (Saaledes er og i denne Tid fisket endeel Helt høit oppe i Gudens Aae der ellers er en Sieldenhed). Dog er jeg aldeles af den Mening, at de mindre Fiordvige, hvori Sælhunde, Marsviin, Nordkapere og Haler m. m. ei kunde søge ind, ville vælges af Helten til Legesteder, da de gaae i store Flokke og vise samme Frygt som Silden for Rov fisken. Dernæst kand man med Grund spørge: "Vildet mod Kysten vældig brydende Vesterhav, der allerede langs Kysten har i de forgangne Aarhundreder dannet sig en tredobbelt Vold af Sandgrunde, ikke og, naar det blev indladt i Fjorden, frem vælte Sandbjergene og stoppe for Skibene Farten igjennem Landet?"Jeg troer det vil skee. Man betragte med egne Øine Kysten fra Skagen til Harboøer; man see der, især i Agger Sogn, hvad Vælde Stormene have til at opdynge og flytte Sandbjerge og bedække disse engang i Oldtiden frugtbare og med Skov begroede Egne og, man tvivler ikke paa, det jo er et Døgns Sag, at Stormene kunne udslette menneskelig Arbeide og Konst, Man sammenligne disse farlige Sandgrunde paa det jydske Rif med Logstøers Grunde i den stille Liimfjord, der nu hindre store Skibe fra at gaae op, og, indlysende vorder det da, at Qvægsandet formaaer i et Øieblik mere til Ødelæggelse end menneskelig Konst i flere Aldere kunne jævne og afværge. Heller ikke kan man nægte at jo mangfoldige Tønder Land der nu ved Fjordsiderne ere Enge og Moser ville blive Sumper og Motadser, naar Havet indledtes i Fjorden; ved enhver nogenlunde stærk Storm at V. og S. V. ville man kunde vente Oversvømmelse og Vandets Stigen og, hvor ofte have vi ikke vestlige Vinde her tillands, Dersom der tillige følger a) Som bekiendt falder Heften (Salmo Lavaretus, ikke paa den danske Østkyst eller ved Øerne Øster for Jylland, ja ikke heller for Holsteens Kyster af den Størrelse, som i Liimfjorden (3 Pund vægtig og derover. Ved Elben falder en mindre Sort og ved Pommerens Kyster en større. Qvægsand med ville endnu Ødelæggelsen vorde større. Marsklandene og deres kostbare Diger kunne sige os, hvad Vesterhavets Naboeskab betyder for Engene og det dyrkede Land. Endelig maae det og komme under Betragtning: "hvorvidt et Land som Danmark, forudsat at virkelig Søefart derved opnaaedes igjennem Jylland, var tjent med, i Krigstilfælde at have en slig for fjendtlig Søemag, aaben Indgang?" At denne vigtige Provindses Tab som langt fjernet fra Hovedstaden og Forsvarsmidlerne var temmelig vis lader sig forudsee. Nu er jydske Riffet en Formuur, som baade vi og andre respektere, fordi det kuns med Livsfare er muligt at anløbe denne Kyst. - Der er da nu tilbage det Spørsmaal: "Hvad er der da at gjøre, for at afværge Havets videre Ødelæggelser." Jeg troer en Dæmning, anbragt af passende Material f. Ex. Kampesteen og Leer eller Kalk, ville her gjøre Nytte. - Den egentlige gamle Landstrimmel imellem Fjorden og Vesterhavet er kun 600 Alen bred; det var over denne at en af vor Oldtids Konger trak sine smaae Krigskibe for at befeide sine Fiender i Liimfjorden. J Grunden er vist nok en tilstrækkelig Steenmasse, saa at der er fast Vold at bygge en konstig Dæmning paa - og, Materialier kunde got bringes op af Fjorden dertil, om endeel deraf ikke vare nærmere at faae. Ligesom det er vist, at Den, der har kjendt og seet de mange Stykker Vesterhavet aarlig borttager af Jyllands Vestside paa denne Kant, ikke vil kunde nægte, at Agger og HarborSogne jo ville vinde betydelig ved en saadan For muur for Havets Voldsomhed, der berøver den ald Græsning og Agerland Tørveskiær a.; saaledes bør man ønske at dette sande Nationalanliggende førend Havet baner sig mere Vei, maatte komme under høiere Betragtning. Fortiden ødelagde Vestkantens Skove; Havet ødelagde mange fordum frugtbare Egne - men, skulle vi ligegyldige see den fiskerige Liimfjord omdannet til det Modsatte af hvad den i Aartusender var for Landet: Aldrig ville Vesterhavets Forening med Liimfjorden være andet, end skadeligt Vands Jndledning.