Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-04-19
Nyeste. derie af Kjøbendeele, Ellevte Aargang. No. 32. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 19 April 1814. Betragtninger i Anledning af de Allieredes Jndtog i Paris Dersom nogen i en anden Verdensdeel og blandt et Folk, der er ligesaa ubekjendt med vore offentlige Anliggender, som vi ere det med det hidtil af ingen Europæer besøgte indre Afrikas, vilde beskrive Frankriges Hændelser i de to sidste Aarti, saa er der ingen Tvivl om, at et saadant Folk vilde betragte en saadan Historie med samme Øjne, som vi betragte hine Æventyre, der ere bekjendte under Navn af Tusind og een Nat. Man vilde ansee den for Frugten af en levende Phantasie, og beler den, der vilde udgive den for en virkelig Historie. - Betragter man den franske Revolution i sit første Udspring og sin senere Udvikling, hvilke paafaldende Syner viser den os da ikke? Et Folk, vant i Aarhundreder til den monarkiske Regjering, omstyrter den med eet, ikke saa meget af egen Drivt, som tilskyndet af herskesyge Demagoger, træder alt hvad der er Mennesket helligt under Fødderne; udgyder Strømme af Borgerblod; overgiver sin retmæssige, godmodige Konge til Død og Skjænd sel; forvandler den meest uindskrænkede monarkiske Regjering til en næsten tøileløs republicansk, lader sine Hære midt under den største indvortes Forvirring og under en hundløs Statsgield, angribe og undertvinge andre Stater; forplanter Frihedsaanden med Sværdet i Haanden ligesom fordum Muhamed sin Religion, vælger sig en af sine lykkeligste Hærførere til Keiser, modtager af hans Haand Constitution, Love og en heel ny Bestyrelsesindretning i enhver Green af Statsforfatningen, medens han selv foreskriver æsten hele Europa Love; gjør sig frygtelig lige fra Elben til Ebro, lige fra Rhimen til Wesel; afsætter Konger i Sønden og true en mægtig Trone i Norden. - dette vidunderlige Folk seer nu sine Hære slagne og sin Hovedstad besat af fiendtlige Tropper. Hvilken Omvæltning! Hvilken Sammenkjædning af ubegribelige, uforudseete Hændelser. Saaledes viser den franske Revolution med sine Aarsager og Virkninger, sig ved første Øjekast, i et ganske eget Lys, og studsende ved alt hvad der er skeet, som ved det der skeer, forvilder man sig her i en evig Labyrinth af Modsigelser. Dog, betragter man Sagen med et roligt Øie og prøvende Eftertanke, saa finder man, at de forunderlige Blomster, man nu seer frempippe paa dette store politiske Bed, vel maa forekomme os fremmede, thi synlig var den Haand, der nedlagde Frøet dertil, men betragte vi enhver af disse Blomster særskilt, uden for den store brogede Vrimmel, hvori de staae, saa finde vi, at Naturen handler efter evig uforanderlige Love, og bliver sig selv altid tro. Om den end imellemstunder gaaer uden for de betegnede Grændser, vender den dog tidlig eller sildig tilbage til den Punct, den gik ud fra. Vort Fædrenelands nærværende politiske Forhold til Frankrige, fritager Forfatteren heraf naturligviis for at lægge Baand paa sine Tanker og Følelser; men Øjeblikket synes saa meget mindre at være beqvemt hertil, som det kunde synes upassende, at sige naar Lykkens Sol daler, det, som man enten ikke vilde eller kunde sige medens den straalede i sin hele Middagsglands. Men fuldkommen Taushed i et Øjeblik, som dette, kunde ikke undskyldes for Efterverdenen. Den maatte altid giøre sig en høist besynderlig Forestilling om en Tidsalder, der enten var frig eller fortsynet nok, til ikke at ville i ringeste Henseende yttre sine Tanker og een af Aarhundredets vigtigste og mærkværdigste Begivenheder.