Aarhuus Stifts-Tidende, 1824-04-24
En reisende Skotlænder har til Naturhistorieselskabet i Edinburg indsendt et Brev fra Jndien, som indeholder endeel mærkværdige Data om de Battas, en Nation paa Sumatra, hvoraf følgende er et Udtog At de ere Canibaler (Menneskeædere) er upaatvivleligt men Maaden, hvorpaa de ere det, er uden for alt Exempel. Menneskeæderie finder ikke blot Sted i Krigen, som hos nogle andre vilde Nationer, men at blive ædt er en høitidelig Straf, som bliver tilkjendt ved Raadslagning for visse Capital-Forbrydelser. Der give fem Tilfælde, hvori der bliver forordnet at fortære Forbryderen. Af disse er Ægteskabsbrud den største Forbrydelse. Dommen bliver forkyndt i en Raadsforsamling af Overhovederne og tre Dage efter bliver den fuldført, i hele Nabolavets Paasyn. Offeret bliver derpaa bundet med udstrakte Hænder, og den fornærmede Part bliver nu spurgt hvad han forlanger. Han forlanger f. Ex. Ørene; disse blive nu øieblikligen af skjaarne, og den Fornærmede fortærer dem ganske roligen enten raae med Peber og Citron eller tillavet som han helst vil. Enhver nærværende Person afskjærer og fortærer hvad han har Lyst til. Fladerne inde i Haanden og Fodsaalerne blive holdte for Lækkerbidskener, og naar alle have styret deres Lyst, saa afskjærer Hovedmodstanderen Hovedet, bringer det hjem med sig i sit Huus og sætter det op paa Gavlen af det. Saaledes bliver da Forbryderen bogstaveligen levende opædt med et Overlæg og en Kulde, som er gandske original. Man behøver ikke at tvivle paa Sandheden af disse Gierninger, da Jndvaanerne gandske simpelt fortalte dem til Brevskriveren og hans Ledsagere, ligesom der var ikke noget deri. De Battas ere af hinduisk Herkomst og denne Skik er et nyt Beviis paa denne Religions milde Aand, som erklærer det høist fordømmelsesværdigt at dræbe en Koe eller en Myre, men derimod leger med Menneskers Liv og menneskelige Følelser. Tilforn var det Skik hos de Battas at opæde deres Forældre naar de bleve for gamle og ikke kunne bruges til at forrette noget nyttigt Arbeide; men de sige, at denne Skik er kommen af Brug i den nyere Tid. Man maatte nu naturligviis formode at dette Folk staaer paa det høieste Trin af Barbarie; men besynderligt nok at det er ikke Tilfældet, meget mere har det mange ædle og agtværdige Egenskaber. Med Hensyn til Æresfølelse og Sanddruhed staaer de langt over Bengaleserne. - Der findes ogsaa meget Egent hos dette Folk. En Mand maa f. Ex. ikke tage nogen Kone til Ægte af sin egen Stamme, men maa opsøge sig en af en anden Stamme, som har gandske forskjellige Forfædre. Overtrædelsen af denne Lov straffes med at blive opspiist. Naar to Mænd komme i Strid med hinanden, og ikke kunne blive udsonede, saa bekæmpe de hinanden, men førend de kunne begynde Fjendtlighederne, maa Kampenvære offentlig erklæret paa Torvet, for at den Anden kan være paa sin Post. Skulde den Ene dræbe den Anden uden først offentlig at have forkyndet Fjendtlighederne, saa vilde han blive fordømt til at blive opspiist; men ogsaa efter offentlig erklæret Fjendtlighed imellem to enkelte Personer maa han kun dræbe sin Modstander, men ikke opspise ham. Kun ved store Anledninger, hvor hele Nationen drager i Krig, er det tilladt at opspise Fjenderne. Det er en Æressag, at der paa Torvet ikke maa finde nogen Voldsomhed eller noget Forræderie Sted; hvor som derfor kommer paa Torvet med en Flint stikker en grøn Qvist i Løbet, til Tegn paa hans fredelige Sindelaa. - De Battas have en Modbydelighed for at see Søen, og holde Kystbeboerne for en ringere Race, de erkjende et høieste Væsen, og antage tre ringere Guddomme.