Politivennen, 1806-01-01
Om Københavns Stankfabrikker. Denne Materie er forhen kun alt ofte omhandlet og paaanket i disse Blade, skjøndt bidtil med liden Frugt. Vore Jurister have ligeledes mere end engang her været opfordrede, til at udvikle om og hvorledes en Stadbeboer kunde faae Ret imod enhver, der, ved at nedsætte sig i hans Nabolag, og der drive en stinkende (det samme gælder om buldrende og støjende) Næringsvej, forværrer kjendelig hans Tilværelse, skader hans Helbred, forringer hans Husejendom, og saaledes middelbar bestjæler og myrder ham. Man troede, at dette Emne maatte have Deeltagelighed nok for en Jurist af sund Fornemmelse; man troede endog, at den Omstændighed at denne Del af Stadretten (som Stadretten overhov det) fra Arilds Tid var forsømt, saameget mere burde vække den dulige Jurists Æresfølelse. Men dette ønske var forgæves. Udgiveren kan, som uindviet i Lovkyndigheden, kun tolke Lægmandens Harme, ved de Fornærmelser nogle Borgere uden mindste Samvittighed daglig og øjebliklig begaae imod deres Medborgere, og begaae ustraffet, fordi vi mangle Love, der tage den Fornærmede i Beskyttelse, og lægge Bidsel paa Foruretteren. Jeg troer, at det i en stor Stad, og navnlig i København, ved Lov bør være en Kallundshandlerinde forbudet, at brænde Benene og Kløverne under sine Kædler; at en Lov bør for skrive en Fiskebløder, paa hvilken Tid han maa (og under Straf ikke paa anden) udkaste sit afskyelige Vand; - at samme Tvang bør være for Sæbesyderierne, Garverierne, Feldberederierne, Stivelsesfabrikkerne og Slagterierne; - at det ved Lov bør være aldeles forbudet, at drive Slagterhaandverk inden Københavns Volde; - - at den vise Politilov, der forbyder alt Huld af Svin i København, bør uden Undtagelse udstrækkes til Gedder Faar og fornemmelig til Køer. Jeg anseer det ønskeligt og retfærdigt at en Lov sikrer Københavns Husejer fra at forurettes paa sin Formue (Helbreden ikke at tale om, hvad Øjeblik det falder en Fiskebløder, en Slagter, en Brædevinsbrænder, en Kallunsrenserinde, en Stivelsefabrikør, og slige flere, ind at boe i Nærheden, af hans Huus. Vi have andre Love, der ere af fuldkommen Overenstemmelse i Prinsp med denne Foreslagne. Skulde man ikke troe at jeg maatte gjøre et Hul paa min egen VægNej, ikke naar jeg derved forringer min Naboes Tilværelse, ved at udsætte ham for at overgloes. - Synes det ikke rimeligt, at jeg maatte bygge mit Hus saa bøjt som mig lyster? - Nej, ikke dersom jeg derved udsætter Naboerne for Jldsfare. - Jeg maa ikke aflede det Vand, der fordærver min egen Jord, naar en anden Mand derved vilde see sin Vandmølle standset. Vilde man nu ikke fordrive Stanknæringerne reent ud af Staden, da en saadan Grundforbedring kunde fordre for stort Pengendlæg til Skadesløsholdelser; saa var det dog hverken bekosteligt eller Stadens Jndvaanere til Afbræk, men tvertimod stemmende med den sandeste Retfærdighed, om det forbødes, at drive dem paa noget Sted inden Voldene, der ej hidtil uafbrudt anvendtes dertil. Herved var Kilden afskaaren til nye Fornærmelser; og efterhaanden, ved Dødsfald eller ved Næringsvejs Forandring, tilbagevandtes de Steder, der alt befindes opofrede til disse Næringer. For den nye Begynder, kunde det ikke regnes haardt, at han henvistes af Magistraten til Forstæderne, naar han saae, at det gik alle nye Begyndere i den og lignende Næringer, ligervis som ham. Ved enhver Bortskedelse af en Bygning i Kbhvn burde da i Skedet mældes hvor mange Huse eller Gader der var fra Bygningen tilnærmeste Brændevinsbrænder Slagter, Fiskebløder, o.s. v. Husejeren saae sig saaledes i Besiddelse af et Dokument, hvormed han kunde godtgjøre sin Paastand, saasnart nogen vilde bringe ham Stanken nærmere. Saalænge vi endnu ikke have saadan Anordning, vilde det imidlertid være en vældig Skranke mod Stankfabrikanternes Fornærmelset, hvis enhver, som derved fandt sig besværet, strax klagede. Politiet vilde da, dels i disse Klager finde Grund til at foreslaae Love mod Ulemper, der nu ere uden Tøjle, dels alvorlig straffe, hvor Love allerede hjemle Straf. Skade at Folk ere alt for forsømmelige i at klage. Hvad nytter det, at der er Straffelove, naar man ikke vil anraabe dem. Et Politi, var det end tifold talrigere, end vort, kan ikke opdage selv enhver Uret. Heri bør Borgere, som Ret og Orden ligger paa Hjertet, komme det til Hielp. Man skal klage, men ikke nøjes med at beklage sig. Det første giver Politiet Lejlighed til at udstrække sin Arm, det andet er ikke allene unyttigt, men skadeligt, og paa en Maade det samme som at skumle paa den Anthoritet under hvilken sligt hører. Jngen Ting er almindeligere, end at høre Folk holde Jereminder over vore Brændevinsbrændere. At de paa den skændigste Maade forpeste Luften er Gud og hver Mand bekjendt. En Sjældenhed er den Brændeviinsbrænder (der NB tillige er Koholder som ej enten udskyller sit Ko- og Vandhusskarn i Rendestenen, eller ved højlys Dag lader begge Dele udføre sammen. Man seer det, man ækles, man bander, man gjør en Jammersang derover, men - man undlader at klage, og derved faae Manden straffet, eller, som var det samme, Uskikken hævet; thi blev en Brændevinsbrænder var, at der fulgte en Mulkt paa enhver slig Svinagtighedssynt, holdt han det ikke mere for et Rov at være sin egen Spaniefarer. Ja, siger man, men denne Klagen er en vanskelig Sag. - Hvorfor da? - Jo, man skal flere Gange gaae paa Politikamm ret, og dog er det ikke altid sagt, at min udretter noget. - Jeg svarer, fordi man bær sig galt ad, medens det dog var overmaade let at gjøre Tingen rigtig: Er man i Selskab med flere Vidne til, at der enten paa samme Øjeblik udskylles Skarneller umiskjendelige Levninger ligge i Renden, da kan jo Klagen indgives underskreden af dem alle; Ligeledes, naar man seer en Vogn med Menneske- og Koskarn under Tilladning. Er man ikke ledsaget af Vidner, da behøver man blot at gaae tilnærmeste Hus, hvor Folk vist ikke vil være utilbødelige til at paategne en Klage, over en Ækkelhed, hvorved de lide saameget. en Klage saaledes forsynet med Bevislighed, da vil Klageren neppe vorde mange Gange opkaldet paa Politikammeret. Thi da haves jo Bevis i Hænde, som den Skyldige ikke kan rykke, og som kan ydermere bestyrkes, ved at lade undersøge hos det lille Vognmandslag, naar han der sidst havde ladet tage Vogn. Et godt Politi ønsker intet heller, end at Folk klager, naar de troer sig fornærmede. Hvor ingen klager, kan Politiet ikke ane Forurettelser; og at fordre, at det skal hielpe mig, nar jeg selv ikke gider aabnet min Mund, er en stor Uretfærdighed.