Corsaren, 1843-08-04
Et Brev fra General Bugeaud, til den franske Krigsminister, Marschal Soult. (De to eneste Steder i Europa, hvor der for Tiden føres egenlig Krig, ere Tscherkessien og Algier. Om det førstnævnte Sted tør vi Jntet fortælle- det vilde berøre Rusland. Med sidstnævnte Land have vi, efter Charivari, oftere beskjæftiget os. Efterstaaende Artikel synes os ganske kostelig at udtrykke Franskmændenes Higen efter at faae den kjække Abd-el-Kader fat, og dres saa ofte feilslagne Forhaabninger, efter at de havde hengivet sig til den største Glæde over, at nu var da Krigen endt.) Algier, 15de Mai. Padischah. Ære være Mahomet! Gid Propheten udstrøe paa Din Portefeuille sit Paradises Sinecurer! Gid Hourierne binde Dig en Krands af spanske Malerier! Din Tjener Sidi Bugeand af den sørgelige Skikkelse hilser Dig og beder: Allah holde Dig fast paa Ministeriets Caschba. Jeg har idag en stor Nyhed at fortælle Dig. Dine Vadischah-Øine ville ikke troe sig selv, naar de læse det. En Beni Zoug-Zoug, som er ankommen i strakt Gallop fra Sletten, beretter mig, at Emiren Abd- el-Kader er bleven rammet af en Kugle; Kuglen er trængt gjennem Hoften og har knust Hoftebenet. Emiren ligger paa en Burnus, som tjener ham til Madradse. Seiren er vor. Jeg tvivler ikke om, at denne Nyhed vil give Dig Lyst til at forskaffe den ivrigste af dine Tjenere Marschalsstaven. 20de Mai. Veni Joug-Zoug var en Slyngel. Jngen Kugle har læderet Emirens Hofte; han galopperer endnu bestandig, den Vindbeutel. BeniZoug-Zoug har kostet mig femhundrede Boudjous, som han skjændigen har snydt mig for. Jeg har givet Ordre til hans Arrestation; men han er forsvunden som en Skygge, uden at sige naar han kommer igjen. De femhundrede Boudjous ville nu figurere under en eller anden Udgiftspost. Den Satan af Zoug-Zoug! C. St. Mahomet leve! Hurra! Jil til Notre-Dame-Moskeen for at berømme Propheten! Mit Hjerte kviddrer som en Bulbul. BeniAmar kommer i dette Øieblik fra la Minas Bredder: Beni Zoug-Zoug har taget Feil af Lemmet - Sultanen har faaet en Kugle i Skulderen, Nøglebenet er i Stumper og Stykker, Abd-el-Kader døer bestemt deraf. Udnævn mig til Marschal. 25de Mai. O Harme, o Fortvivlelse, Gavtyv af en Beni-Amar! Han har trukket mig om ved Næsen for trehundrede Boudjous, ikke det mindste Nøglebeen er brækket. Abdeel-Kaders Skulder befinder sig som Du og jeg. Jeg er sørgende som en Cypresse og fortredelig som en Vinterhimmel. Selv Pennen har ikke meere nogen Ynde for mit Hjerle. O Padischa! Hvilken Bitterhed er der ei i en Erobrers Haandværk! 28de Mai. Gud er Gud, og Marschal Soult hans Prophet. Saarene komme efter hinanden; men de ligne ikke hinanden. En Garrabas er stegen af Hesten udenfor mit Palads; hans skummende Hest viser, hvilken Vei han har tilbagelagt. Garabassen bringer mig en Nyhed, som faaer mit Hjerte til at dandse som en ung Ged. Mahiddins Søn har faaet sin Knæskal slaaet istykker af en Haubitskugle. Hvorhen han end flygter, vil jeg vente ham. Tusinde Boudjous til Garabassen. Min Stav, min Marschalsstav! 30te Mai. Jeg har decreteret Garabassernes Udryddelse. Det er en Samling af lutter Gavtyve; man skal ikke for Jntet snyde mig for tusinde Boudjous. Haubitskuglen var et Eventyr og den brukne Knæstal en Chimære! Mahiddins Søn traver om i Ørken, og jeg er nødt til at henføre de tusinde Boudjous under de uforudselige Udgifters Rubrik. Pokker tage Garabasserne! Jeg indvier dem alle til Engelen Asrael. C. St. Alt er dog ikke tabt, man signaliserer i dette Øieblik en Stafette fra Flittaherne. Stafetten har bragt mig en Skrivelse fra Stammens Kaide. Trommer og Clarinetter, gjører Eders Pligt! Denne dydige Kaide melder mig, at den ubetvingelige Jugurtha er falden i et Baghold, som Flittaherne lagde for ham. Han blev rammet af tre Kugler, og han blev liggende som død paa Valpladsen. Naar man har fundet hans Legeme, vil jeg sende Dig hans Øren. Finder Du ikke, o Occidentens Meteor, Cabinettets Lys, at Kaiden fortjener Æreslegionskorset? Jeg sender ham imidlertid, 1500 Boudjous. 5te Juni, om Middagen. Man har fundet Legemet; men det havde intet Hoved. 5te Juni, Kl. 8. Man har fundet Hovedet; men det havde ingen Næse. 6te Juni. Man har fundet Ræsen, men den tilhører en Menig af de Regulaire.... Bittre Spøg! 1500 Boudjous for Næsen af en Menig! Min Gud, hvor skulle nu disse 1500 Boudjous putæs hen, Maaskee ogsaa under de uforudselige Udgifter? 8de Juni. O, Du Krigens Sol, Du Hærens uovervindelige Glavind og Sultan, til til Neuilly og bring Kongen den Nyhed, der faaer mig til at gispe som en Kameel efter et langt Løb. En Overløber er imorges kommen til os. Emiren er virkelig faldet i et Baghold. Han er Fange: forgjæves har han forsøgt at flygte; vore Allierede have gjenkjendt og grebet ham. Jaften illuminerer jeg. Jeg venter Staven ved Courerens Tilbagekomst. 9de Junii. Add-el-Kader ankommer til Mascara; jeg iler dertil. 10de Juni. O Fortvivlelse! Vi have en Fange ved Navn Ab-el-Kader; men denne Addb-el-Kader er en Kokkedreng. Jeg har antaget ham i min Tjeneste. Han skal lave vor Couscous. 11te Juni. Er det atter en Jllusion! Kadien af Duled-Buran underretter mig skriftlig om Emirens Død. En Feber, som han har paadrager sig ved at spise for mange Meloner, har bragt ham i Graven. Skylde vi ikke Doctoren titusinde Boudjous? Har jeg da nu Ret til Marschalstaven? 12te Junii. Abd-el-Kader har ikke engang havt Colik. Kadien er ligesaa stor Gavtyv som alle de Andre. Jeg renoncerer paa at slaae Emiren ihjel. Bugeand Africanus.