Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-04-21
Med Christiania Avis fulgte nyligen en Erklæring paa et Qvartblad med Motto: Sic transit gloria mundi, fra Hr. Pastor Wergeland. Han takker først deri Forfatteren til Noterne i Jntelligentssedlerne No. 22, der med saa ædel Humanitet og fordomsfri Selvstændighed har betragtet hans Avertissement i Kjøbenhavns Skilderie fra den blideste Side, men siger, at Forf. lige saa lidet som han vel formodede, at han ogsaa i Christiania skulde see sig angreben og forurettiget, ligesom han ikke allerede noksom var bleven det. Dog er det skeet. "Jeg er, siger han, uforvarende bleven styrtet, og nu træder den ene efter den anden frem, eller rettere staaer bag Anonymitetens Skjærm og kaster sin Steen paa mig, ligesom det kunde være en Heltedaad. Hvo veed, hvor mange der endnu staae bag dette frige Skjold med hver sin Steen i Haanden. Førend jeg altsaa overvældes maaskee endog af dem, jeg havde ventet Beskyttelse af, maa jeg reise mig." Han anfører derpaa sine Grunde, hvorfor han i Begyndelsen ikke agtede at besvare Recensionen, og hvorfor han besvarer den nu. "Mine Medborgere ville, siger han endvidere, haaber jeg, tiltroe mig Forstand nok, til ikke at begaae den Taabelighed at paastaae, at mit Skrifter feilfrit, fordi visse Mænd have dømt fordeelagtigen derom, hvilket var det samme som at tillægge disse Mænd selv Ufeilbarhed." Grunden, hvorfor han ikke erholdt den fulde Præmie, vil erfares af Committeens Erklæring i Budstikken. Hvad de i Jntell. Sedl. No. 24 indførte Corollarier angaaer, da mener Hr. W., at Bedømmelsescommitteen maa have meget imod at see dem offentliggjorte. Forf. kan hverken være udtrykkeligen eller ikke udtrykkeligen bemyndiget til at fremkomme med saadanne Usandheder; thi da udbredes der en saare mørk Skygge over Committeen. De af Committeen skrevne Recensioner vare ikke 3, men kun 25 de vare kun meget indskrænkede, og kaldtes af Censorerne selv ubetydelige Anmærkninger; de stemmede kun overeens med to eller tre af de mange Feil Rec. paaankede. Han har ikke doleret i et fortroligt (nu forraadt) Brev over Committeens Noter under Texten; thi han beklagede sig deri over en ganske anden Sag, og der fandtes intet uden et Par Ord deri, som smertede ham. Han frabad sig ikke Committeens Noter under Texten; thi efter at have besvaret samme overlod han det til dens Godtbefindende, om den vilde tilføie dem eller ikke, dog udbad han sig, at i saa Fald hans Svar maatte blive hostrykt. "Jeg overlader det nu, siger Hr. W., til Jhændehaveren at lade, om han behager, aftrykke mine privat til ham skrevne Breve. Jeg skal ikke undlade at bilægge dem med Documenter, som ogsaa jeg maatte være i Besiddelse af til Sandhedens Bestyrkelse. Jeg frygter intet, min Sag er god, og jeg kan være bekjendt alt hvad jeg har skrevet. Skal alle Baand løses, og Bladet uden Tilbageholdenhed tages fra Munden, vel – saa lod det skee, at enhver kan faae Hr. W. slutter sin Riplik med følgende Ord: "Ja, lad end dem, jeg ventede Beskyttelse af, vende sig imod mig og bidrage deres til min Miskjendelse; jeg fortryder ikke at have skrevet Muemosyne; har det end skadet mig selv, forstyrret min Rolighed, forvoldet mig Krænkelser, Miskjendelse og Forhaanelse, og efterladt et Jndtryk paa min Siel, som maaskee aldrig vil udslettes - jeg har dog den trøstefulde Overbeviisning, at det har gavnet Fædrenelandet.