Københavns Adresseavis, 1780-10-03
Foruden hvis saaledes efter foregaaende 5te Artikel af alt bemeldte Ager og Engs, samt Skovskyld Hartkorn udi Dannemark bliver at udreede, skal 1. Enhver Hovedgaards Eiere eller Forpagter, til Udgifternes Udredelse for det næst forløbne Aar, med hvert paa følgende October=Qvartals Skatter svare 6 Sk. af hvert Høved, som udi Octo ter Maaned paa en Hovedgaard findes, eller til dens Besætning henhører, hvorover Gaardens Eiere eller Forpagter med vedkommende Rettens Betient i bemeldte Maade skal forfatte paalidelige Optegnelser, saaledes at de i al Fald med Eed kan bekræfte deres Rigtighed, hvilke med den derefter svarende Afgifts Beløb udi vedkommende Amt Stue skal indleveres. 2. Enhver Kiøbstæd i Forhold af dens Størrelse, Beboernes Vilkaar og Næringer i Almindelighed, samt med Hensigt til det ungefærlige Antal Qvæg, som holdes udi samme, ansættes for et taaleligt Tilskud til forbemeldte Udgifters Erstatning, hvis Bestemmelse, saavelsom de Regler, hvorefter samme ved Magistraterne og Byefogderne bør paalignes enhver Kiøbstæds Jndvaanere, Vii allernaadigst ville have Os forbeholden at fastsætte ved den forommeldte aarlige Forordning, naar i Forveien alle herhid hørende Oplysninger, og Efterretninger først ere indhentede. Og bliver i sin Tid med denne Afgifts Betaling og Jnddrivelse at forholde paa samme Maade, som med Vore Skatter af Kiøbstæderne, efter de derom, udgangne Anordninger. Forbemeldte Afgifters Beløb skal, naar samme udi Vores Casse er indkommen, hvilket skeer første Gang i Aaret 1782 og siden aarlig, saalænge de i foregaaende 4de Articul anmeldte Udgifter og Bekostninger i Anledning af Qvæg=Sygen her i Riget forefalde, komme Eierne og Brugerne af det udi berørte Articul ommeldte Hartkorn tilgode, og til den Ende ved Ligningen for det næstfølgende Aar afdrages udi de i det forbigangne Aar forefaldne Udgifters og Bekostningers Beløb, saa at ikkun det derefter tilbageblivende Overskud da paalignes Hartkornet. Derimod ville Vi af Landsfaderlig Omhue være betænkt paa at tilveiebringe de blandt Vore Undersaatter, hvis Qvæg Besætninger af Sygen i Fremtiden kunde vorde hiemsøgte, en fornøden og billig Lindring af deres derved forringede Vilkaar, og have i den Henseende indtil videre allernaadigst bevilget: 1. At enhver Beboer af contribaable Hartkorn i bemeldte Vore Danske Provindser, som formedelst Qvægsygen i Fremtiden maatte miste sin halve Qvæg=Besætning eller derover, hvad enten den paa anordnet Maade bliver ihielslagen, eller den af Sygen er død, maae nyde lige Skattefriehed, paa et Aar, som afbrændte Gaardes Beboere bevilges, og den, som mister mindre end sin halve Qvæg=Besætning, Skattefriehed paa et halvt eller Fierding=Aar i Forhold af hans Tabs og VilkaarsBeskaffenhed. Ansøgningerne og saadan Skatte friehed have Vedkommende at overlevere til deres foresatte Amtmand, som ved Paategning forklarer, hvad Tab de have lidt og hvorledes deres Vilkaar ere beskafne, samt derefter giver sin Eragtning, hvor lang Friehed dem i Overeensstemmelse med det foranførte kan være at tilstaae, og dernæst indsender Ansøgningerne til den i Anledning af Qvægsygen anordnede Commission, til hvilken Vi allernaadigst have overladt, at foreslaae Skattefrieheden udi saadanne Tilfælde, og paa hvis Forlangende Vort Rentekammer altsaa foranstalter Godtgiørelsen. 2. At Eiere eller Forpagtere af Hovedgaarde udi samme Vore Danske Provindser ligeledes maae forundes Eftergivelse af og Moderation udi den Consumtion, Familie= og Folkeskat, som erlægges af frie Hovedgaards Taxter, nemlig: paa 2 eller fleere Aar, naar de have mistet Gaardens halve Qvæg=Besætning eller derover, og paa et halvt til halvandet Aar, naar de have mistet mindre end den halve Besætning; alt efter Tabets Størrelse, og enhvers Vilkaar. Og melde Vedkommende sig angaaende denne Skattefriehed med Ansøgning til Commissionen, paa lige Maade, som under 1ste Post er foreskrevet, hvorefter Vort Vestindiske Guineiske Rente og General=Told Kammer paa sammes Forlangende, føyer den fornødne Anstalt til Godtgiørelsen. 3. De af Præsteskabet, hvis Qvæg=Besætninger af Sygen blive hiemsøgle, kunne, naar de derom, med Ansøgning paa samme Maade henvende sig. til Commissionen, ligeledes vente en forholdsmæsig Eftergivelse udi den pro cento Skat, de Følge Forordningen af 12 Junii 1770 af deres Kalds Jndkomster udrede, efter Commissionens befindende eller Vores nærmere allernaadigste Resolution udi ethvert enkelt Tilfælde. 4. At det, for saavidt andre Beboere udi Kiøbstæderne og paa Landet, som ikke eie eller bruge contribuerende Hartkorn, men dog kunne have et lidet Antal Qvæg, betreffer, maae være meer bemeldte Vores Commission overladt, efter deres Tabs og Vilkaars Beskaffenhed og de derom fra vedkommende Stift og Amtmænd indkommende Erklæringer, samt paa Vores nærmere allernaadigste Approbation, at tilstaae dem en passende Godtgiørelse udi Penge, som dennem siden igiennem Vort Rentekammer anvises. 5. Endelig bliver enhver af Vore Undersaatter, som saaledes nyder nogen Skattefriehed eller anden Understøttelse til Forlindring af hans Tab ved Qvæg=Sygen i den tilkommende Tid, fra 1ste Januarii 1781 at regne, tillige forskaanet, saalænge slig ham bevilget Skattefriehed vedvarer, for Deeltagelse udi den Liigning og det Tilskud som i Følge foranførte 5te og 6te Art. af andre Vore Undersaatter bør udreedes og ellers kunde falde paa hans Andeel at tilsvare. Hvorefter de Vedkommende sig allerunderdanigst have at rette. Givet paa Vort Slot Fredensborg den 20 September 1780.