Aalborg Stiftstidende, 1840-10-29
At Borgerrepræsentantskabet i Udførelsen af denne Function vil vide Byens Jnteresse, endog med tilbørlig Strænghed, iagttagen, derom har vist aldrig kunne næres nogen Tvivl og en Retfærdiggjørelse i saa Henseende, vil ingen ærekjær Commune kunne tænke paa at affordre sine valgte Repræsentanter. Hensigten med en successiv Offentliggjørelse af Repræsentantskabets Forhandlinger kan jo kun være den: at give Communen Leilighed til at følge disses Gang og til overhovedet derved at holde Sandsen for de communale Anliggender vaagen, og ikke - idetmindste uden særegen Opfordring dertil maatte være tilstede, at gjøre Rede for den Maade, paa hvilken der er bleven vigileret over Udførelsen af Communens Arbeider. Da det saaledes aldrig kan have været Pligt, at offentliggjøre Noget i denne Henseende, har det vistnok været saa meget meer uventet, at see en saadan Offentliggjørelse, hvorved en Mands Arbeidsdygtighed omtales paa en Maade, der baade maa være krænkende for ham som ærekjær Mand og tillige kunde udøve en skadende Jndflydelse paa hans Næringsvei: Hensyn, der, hvor Offentlighed var gjort til Pligt, vel maatte vige, men som i det modsatte Tilfælde med saa megen mere Føie kunde fordre at de Committee her er bleven valgt, forekommer os ogsaa saameget meer ublid, da den Paagjældende almindeligt er anerkjendt som en særdeles respectabel og imod Enhver, med hvem han staaer i Forbindelse, villig og eftergivende Mand, der altsaa heller ikke ved nogen Modtvillighed eller Stridighed sære gent har kunne foranledige en offentlig Udpegning af Manglerne ved hans Arbeide. Dersom ikke, desværre, hos vore Haandværkere Æresfølelsen vel ofte nødes til at give efter forandre Pligter, vilde Offentliggjørelser af den Natur, som den omhandlede, ogsaa let i anden Henseende kunne blive skadende for Communen og have til følge, at mangen brav Haandværker, af Frygt for at see mulige Feil ved sit Arbeide paapegede offentligen, undslog sig for at paatage sig Byens Arbeide. Som ovenfor sagt, vil saadanne Vægringer vel vanskelig kunne ventes, men selv Betryggelsen i denne Henseende burde dog ikke gjøre det ønskeligt, at Communen saaledes skal udsætte sig forat gjøre Vold paa nogen Borgers Æresfølelse. Forøvrigt har det naturligviis kun været vor Mening, ved disse Linier at henstille nogle Betragtninger og Rigtigheden af den ved den omhandlede Offentliggjørelse anvendte Fremgangsmaade. At der, hvad Udsættelserne paa Hr. Gels Arbeide angaaer, er handlet med Føie, derom kan fra vor, ligesaalidt som vist fra nogen Side, haves nogen Tvivl. Thi ligesom Borgerrepræsentantskabets Medlemmer, efter deres communale Jndsigt, heri maae være de competenteste Dommere, saaledes kan der vistnok heller ikke andet end haves fuld Overbeviisning om, at de ved Bedømmelsen af Arbeiderne kun ville handle overeensstemmende, med Retfærdighed og Communens Tarv. Jmidlertid maae vi dog, med Hensyn til Offentliggjørelses-Committeens Yttringer om Hr. Ges Arbeidsdygtighed ialmindelighed (see d. B. Nr. 210, tillade os at bemærke, at det dog har Sandsyndligheden, for sig, at der ikke for har været nogen Grund til Utilfredshed med hans Arbeider *), da man dog ellers ikke vilde have truffet fornyede Arbeids=Accordter med ham, istedetfor - hvad der endog ved Arbeids=Leverancer af den Betydenhed med Billighed kunde fordres - at stille disse til offentlig Licitation; og hvad den af den ærede Committee, til Beflyrkelsen af sin Utilfredshed, skeete Henviisning til dens sidst udgivne Beretning angaaer, da taler denne netop til Fordeel for Hr. G., idet der nemlig p. 15, hvori man omtaler en Reform i Brolægningen, siges at man vil prøve, at lade brolægge med hugne Steen", hvilket hidtil ei er fordret, og at det altsaa har været Materialiserne ved Brolægningen og ikke Brolæggeren man har villet reformere. (Red.)) Efter hvad vi have erfaret skal det Arbeide, hvorpaa Udsættelserne skete, ogsaa være det, som udførtes under Hr. Gierums Reise til Kiøbenhavn.