Aalborg Stiftstidende, 1841-12-09
Forlangt Jndrykkelse. Som Svar til Hr. Procurator Kühnel paa Deres Jnserat i dette Blads Nr. 238, tjener: Ved at gjennemlæse dette Jnserat, vil Enhver, der blod er nogenlunde kjendt i Dronninglunds Herred, med eet Øie kunne see, at det Hele blot er nedskrevet for at infinuere Dem hos vedkommende Ovrighed, hvilket jo i Deres Stilling kan være meget nødvendigt, nyttigt og fordeelagtigt men naar De nu, under en saadan Jntuation, tillige vi prætendere at være en Elsker af Lov og Ret, da vil jeg meget betvivle, at De hos Jurisdictionens gode Mænd vil ved dette Jnserat, erholde et saadant Prædicath; thi skal jeg, naar De vil tage Deres meerbemeldte Jnserat ihænde, vise Dem, hvorledes De har smigret Deres Ovrighed, og angrebet min Ære, ubeføiet : 1) Naar De har yttret Deres Glæde -, som Elsker af Lov og Net -, ved at erfare, at det Kgl. Cancelli - efter min Mening: vor allernaadigste Konge - med nidkjær Hurtighed har udnævnt en Commission til at undersøge de begaaede Mord og Voldsomheder i Skjæve Sogn, hvorfor glæder De Dem da ikke over og tillige bemærker, at Commissoriet ligesaavel gaaer ud paa en Undersøgelse: om Motiverne hos Forbryderne have været Misfornøielse over, at en Mængde i Omegnen begaaede Misgierninger, i hvilke de Myrdede ansaaes skyldige, ikke paa behørig Maade fra Øvrighedens Side vare blevne forfulgte, da netop dette bø være den største Glæde! Thi at faae Forbryderne opdagede og afstraffede efter Loven, som Mordere, vilde jo være en hos Deres nidkjære Øvrighed, og vilde en Commis Ret ikke efter Kongens Mening - fyldestgjort, thi Forbrydernes subjective Grunde for denne Ugierning skulde til lige for Lyset og da kunde muligen - efter CommissorietJndhold - en ikke liden Deel af Tilregneligheden falde paa Stedets Øvrighed; desaarsag nedsatte vor vise Konge en Commission og desaarsag glæder Jurisdictionen sig; thi det er ikke nok for dem, at disse ulykkelige og vildfarende Mennesker blive afstraffede, men derved vil ogsaa slige Motiver hos andre Ligesindede blive hævede, og da først tør man dersteds forvente en Tilstand, som er bygget paa Lov og Ret. 2) Hvad De anfører, som Roes for Stedets Øvrighed, at han inden Commissionens Ankomst havde opdaget Forbryderne, da skal denne Opdagelse have været meget let da man nok ikke havde lagt megen Skjul paa Gierningen; hvad enten dette hidrørte fra, at man ikke ventede - Exemplet er endemisk - megen Forfølgelse eller man troede i Dem, Hr. Kühnel, at finde en saa duelig Defensor, at Straffen mulig kunde udeblive, tør jeg ikke sige, - men det veed jeg, at Herredets Beboere vel folte Glæde over Ov righedens nidkjære Hurtighed i at opdage Forbryderne, men ingen Forundring derover, da denne Embedsmand havde i de offentlige Blade, paa den Tid, faaet en saa betydelige Jmpuls. 2) Vil De have den Godhed at bemærke : at saavel dette Blads ærede Redacteur, som jeg - inden det forøvede Mord i Skjæve Sogn - omtalte Retstilstanden i Dronninglund. Herred, og vil saaledes Deres Dadel og Foragt i saa Henseende - er ipeo - falde tilbage paa Dem selv). 4) Hvad De anfører, grundet paa Deres to Aars Erfaring, der skal bevise Publicum, at der i Dronninglunds Herred er et nidkjært og meget dueligt Politi, da staaer dette i Samklang med Deres øvrige Anjorte, thi, at der i Jurisdictionen er langt flere Sager paadømte end i de øvrige Amtets Jurisdictioner, beviser ikke, at der ikke burde have været paadømt og paatalt endnu langt flere, og at der, i det Tilfælde, at der bestandigen fra Politiets Side havde været udviist tilbørlig Nidkjærhed, da ikke vare blevet langt færre Forseelser begaaede; thi netop Erfaring viser, at hvor Politiet er som det bør at være, der existere saa Politiforseelser, og modsat. Tyvene ere nemlig som Ravne, de lugte, hvor Aadslet er sans comparason. 5) At de 3/4 Dele af paadømte Sager have havt Forbrydernes Afstraffelse til Følge, svækker lige saa lidet den moralske Overbeviisning : at det ikke fører til noget tilfredsstillende Resultat, dersteds at anmelde Tyverier, thi De omtaler blot de paadømte, men ikke de anmeldte og begaaede Tyverier, hvilke sidste Slags, vistnok i samme Tid, have været det tidobbelte Antal, saa De vil see: at jeg vel havde overlagt, hvad jeg nedskrev 6) Jeg vil tilstaae uden at skamme mig - at jeg ikke kjender eller kan begribe, hvad der fra Øvrighedens eller Overøvrighedens Side er foretaget for at afhjælpe den i Jurisdictionen store Mangel af en tilstrækkelig Arrest, men derimod veed jeg af Erfaring, at vi til Hjørring Amts=Repartitionsfond betale p. t. 88 Skill. pr. Tønde Hartkorn - hvilket er over, meer, end det oprindelig lovbefalede Paabud - og som for dette Amt udgjor en Capital aarlig af over 15,000 Rbd. Var det da Vedkommendes Villie og var Nødvendigheden at erholde en bedre Arrest saa presse. rende - en Mangel, der nu skal have Skyld for alle Forbrydelser i Dronninglund Herred - vilde vel et tilstrække. ligt Beløb dertil kunne afgives fra Repartitionsfondet, om man end for en Tid maatte ophøre med at koste paa Veie, der alligevel ere ufremkommelige, m. m. 1) Som den, der kjender Loven, har det netop forundret mig at erfare, at selv Forbrydere, der forhen have været straffede for Tyveri og igjen gribes i Tyverier, gaae paa fri Fod inden Sagen tilbørligen er undersøgt - og undertiden ikke undersøges, skjøndt anmeldt -, og har jeg derfor ikke skammet mig ved at yttre en saadan bemærkning, der synes at forundre Dem, der burde føle Skam ved at tilstaae, at De om saadanne Facta er uvidende, og 8) Naar De sluttelig i Deres Jnserat, for ligesom paa en theatralsk Maade at forlade Scenen og ende Deres Fordømmelse over mig, siger : at den Ottring af mig : at Dronninglund Herred synes at ligge norden for Lov og Rets, fortjener at modes med Foragt, da den saarer een af 1) At vor Bekymring for Retstilstanden ikke var ugrundet, blev des værre altfor snart erfaret. ere: at det kgl. Commissorium, senere end denne Yttring af mig er udsagt, har havt samme Anskuelse og Retstilstanden i meerbemeldte Herred, ligesom jeg endnu meget betvivler, at denne Embedsmand kan med Føie gjøre Krav paa Jurisdictionens Roes qva erecutiv Ovrighed, - hans øvrige, gode og humane Charakteer ufortalt - hvilket Embedsforhold jeg ene har berørt. Forøvrigt vil jeg fremdeles henstille det til Jurisdictionens gode Mænds Bedømmelse, hvad enten De, Hr. Kühnel! eller jeg fortjener den Foragt, som De saaledes sans sacon har behaget at udtale over mig. Dixi et salravi animam meam! Toftegaard, den 4de Decbr. 1841. B. Bøggild.