Aalborg Stiftstidende, 1846-10-07
Fædrelandets Nr. 234 er lagt under Beslag, – Man taler her almindeligt om den værdige og kraftige Maade, hvorpaa vor store Naturforsker, Conferentsr. Ørsted, har tilbageviist det Angreb, som Prof. Hegewisch i Kiel i et af Naturforskernes Møde gjorde paa Kjøbenhavns Universitet, hvis Professorer han bebreidede for Anti-Germanisme i den schlesvig-holsteinske Sag, samt iøvrigt omtalte Universitetet paa en mindre passende Maade. Ørsted skal da have reist sig i retfærdig Harme, og ikke alene gjort opmærksom paa det høist Upassende i, at indblande Politik i reent videnskabelige Sammenkomster, men tillige forsvaret og hævdet det kjøbenhavnske Universitets Ære ligeoverfor de tydske paa en Maade, der fortjener alle Patrioters Anerkjendelse. (Aarh. Av.,– En Hr. Johannes Mathias Firmenich i Berlin (der fornylig har havt det Uheld at faae sit Skrift "Mahnung, an das gesamme deutsche Vaterland beslaglagt af Overcensurretten) har udstædt en Opfordring til Scandinaviens Sprogkyndige om at meddele sig Folkedigte, Folkesange, Legender, Eventyr, Folkesagn ofv. i de forskjellige nulevende scandinaviske Mundarter, hvilke han vil indlemme i sit Nationalværk. Germaniens Volkerstimmen", hvori allerede nu 480 Mundarter ere repræsenterede i livsfriske Arbeider af den germaniske Folkedigtning." Allerede den anførte Titel paa dette Nationalværk synes at vise, at det kun er bestemt til at være nationalt for Tydskland, og da nu Scandinavien ikke er nogen Provinds af Germanien, og de scandinaviske Mundarter ikke ere Underafdelinger af det germaniske Sprog, men af en anden Hovedgreen af den Sprog stamme, hvortil dette Sprog hører, saa forekommer det os, bemærket "Nord. Litt. Td." – at de scandinaviske Dialecter ikke vilde finde nogen meget passende Plads i dette Nationalværk. Naar vi fremdeles vide, at den samme Hr. Firminich, fra hvem denne Opfordring til Scandinaviens Lærde kommer, fornylig har udstædt en anden Opfordring til sine Landsmænd om at danne et schleswig-holsteinsk Fond, som skal bruges til at fremme Erobringen af Scandinaviens Grændseland Slesvig for Tydskland, saa forekommer der os at være stor Sandsynlighed for, at han kun ønsker Scandinaviens Mundarter optagne i sit "Nationalværk, for at gjøre en sproglig Erobring til Bedste for Tydskland, eller for idetmindste at opreise pralende Trophæer, der skulle antyde Scandinaviens Underordnelse under og Afhængighed af Germanien, og vi troe derfor, at Scandinaviens Sprogkyndige ville handle forsigtigst og bedst tjene deres Nationalære ved ikke at efterkomme denne Opfordring. Ei heller dette Aars Manoeuvrer have været frie for de Uheld, som sædvanligt ledsage disse militaire Øvelser. Saaledes blev en Livjæger igaar skudt farligt i Ansigtet med en Steen, og en Husar, der faldt af Hesten, blev slemt fortraadt af denne. - Ved en af Bommene paa Roeskilde veien bleve endeel hjempermitterede Soldater forleden Nat afkrævet Bompenge. De vægrede sig ved at betale, og da Bommanden ikke vilde lade dem kjøre, greb de ham, bandt ham til Bommen, heisede den i Veiret, og kjørte deres Vei. I denne ubehagelige Stilling maatte han forblive flere Timer indtil der kom Hjælp og han blev befriet. (Aarh. Av.)