Jyske Efterretninger, 1799-10-14
Skildring paa Buonaparte, indeholdende hans Liv og Levnet og store Bedrivter, heftet 20 sk. Forsoningen, Skuespil af Kotzebue, oversat ved Schwartz, heftet 2 Mk. Hvorfor er det saa vanskeligt at holde Tienestefolk, og hvorledes kan dette daglig voxende Op de best afhielpes, heftet 12 s. Staunings offentlige Taler, til at forebygge muelig Forvirrelse af den i Religionsvæsenet opkomne Giæring, (nyelig udkommen) paa Postp. 1 Rd. 8 s., og paa Trykp. 5 Mk.; indbunden 1 Rd. 2 s. Tyksell. J nogle Aftryk af sidste Avis, staaer paa 6 Spalte, 38 Linie Frederich, læs, Fændrik. Køn. alborgske, Mandagen den Slutningen af Fororord. ingen om Trykkefrihedens Grændser (see for. No.) 11. S. Fornærmelser, som tilføies private Persosoner, ved Trykkefrihedens Misbrug, overlades til de Vedkommende selv at paatale ved Lovmaal. Men, da det er magtpaaliggende for Os og det Almindel ge, at Vore Embedsmænds Rygter ere udemmettede, skulle de være pligtige til, naar der endog blot giøres ærerørige Beskyldninger imod deres private Karatter og Handlinger, at fral egge dem samme ved Dom. 12 s. Ligesom Æreskiænderie og uforskyldte Angreb paa Medborgeres gode Ravn og Rygte ere, med Hensyn til Virkningen, meere krænkende for de Vedkommende, naar samme kundgiøres offentligen ved Trykken, end naar de blot mundtligen fremføres; saa er og Forbrydelsen, fra Moralitetens Side betragtet, større, i det første end i de sidste Tilfælde, efterdi Handlingen da udføres med Overlæg: Straffen (hvis Øiemærke er: at værne om den borgerlige Agtelse, bør altsaa fastsættes i Forhold derti Vi befale derfor, at hvo, som i et trykt Skrivt tillægger nogen uskyldig Mand saadanne ærerørige Beskyldninger, som Lovens 6 B. 21 Cap. 2, 3 og 7 Art. omhandle, skal naar beskyldningen er i høie ste Graværetr niende, og dertil ei er givet mindste Anledning fra en Fornærmedes Side, foruden den Straf, der foreskrives i bemeldte Artikler, dømmes til Tugthuusarbeide, fra 2 Maaneder til 2 Aar, efter Sagens Beskaffenhed; og, dersom Forseelsen er af det Slags, der findes anført i bemeldte Capitels 4 Artikel, da straffes den Skyldige med tilstrættelige Pengebøder, fra 30 Rdlr. til 1000 Rdlr. til Stedets Fattige, i Forhold af Fornærmelsens Grad. 13 §. Dersom det strafværdige eller fornærmende i et Strivt er indtlædet i Allegere eller legge, hvoraf dog Meningen og den onde Hensigt er umiskiendelig, da skal Forfatteren dømmes skyldig til samme Straf, som om han havde udtrykket sig ligefrem og uden Forstillelse: Men, dersom det kan ansees tvivlsomt, om Meningen deraf er strafværdig eller farnærmelig, skal Dommeren, i at frikiende Farfatteren for Straf, foreholde ham hans Uforsigtighed, i Doms Slutningen, og advare ham, at bruge herefter bedre Overlæg i hvad han maatte skrive. 14 s. De Bestemmelser, der indeholdes i 9de og 13de 8, gielde ogsaa om usædelige og alchoriske Kobber og Træsnitstykker, eller andre Bileder, som falholdes eller udgives. Paa disse skal ogsaa Kobberstifteren satte sit Navn, under Straf af 200 Rdlrs. Bøger til Stedets Fattige. 15 J. Jngen maae udøge Bogtrykkerkonsten, uden dertil at have erholdet Vort eget Privelegium, som udfærdiges igiennem Vort Danske Cancellie; Og de nu værende Bogtrykkere, der er aterede ere privilegerede, kunne, paa Ansøgning, vente samme gratis meddeelte. 16 J. Enhver, som lader trykte noget Skrivt (lidet eller stort, skal paa Titelbladet nævne sig som Forfatter, ved sit fulde Navn, Embeds eller anden Karatteer, eller Haandtering, samt om han selv, eller hvilken anden er Forlægger; saa skal og Stedet, hvor Strivtet er tryttet, tilligemed Bogtrykkeren nævnes. J øvrigt maae intet tryttes, uden hos de privilegerede Bogtrykkere. Dersom nogen handler herimod, skal Skrivtet, confisquere, og saael Forlæggeren som Bogtrykkeren dømmes til at bøde 200 Rdlr. til Stedets Fattigvæsen, samt de foruden til lige Straf med Forfatteren, ifald Jndholde af det udgivne Skrivt befindes at være straf rog. 17 J. Forlæggeren og Trykkeren af et Skrivt skulle ogsaa begge indestaae for, at den derpaa navnene Forfatter er den sande, samt at han, dersom Skrivtet paatales, er og bliver tilstæde, saa at han ved Lovmaal og Dom kan drage til Ansvar og Undgieldelse, for dets Jndhold. Brister saadan Hiemmel dem, da skulde de staae i Forfatterens Sted, og dømmes til at lide den Straf som vilde have rammet ham, ifald han havde været tilst de. 18 S. Dersom nogen er sat under Justitiens Tiltale, formedelst Misbrug af Trykkefriheden, maae ingen Bogtrykker antage et Stridt fra ham til Trykning, saalænge han staaer under offentlig Anklage, med mindre en boesiddende Borger giver sin skrivtlige Erilæring, at ville indestaae for Skrivtets Jndhold. til Ansvar, og dømmes, ligesom om han selv var J Mangel af saadan Borgen, skal Bogtrykteren staae Forfatter af Skrivtet. Naar Justits=Action anlægges imod nogen, for Misbrug af Trykken, skal samme derfor strax bekiendtgiøres til vedkommendes Efterretning, i alle indenrigske Aviser, fra den Øvrighed, som befaler Actionen. 19 C. J alle Journaler og periodiske Blade, skulle ikke allene Forlæggeren og Bogtrykkeren, men tillige Forfatteren af hver Artikel, saavelsom Redacteuren, nævnet; hvilken sidste skal staae til Ansvar ligemed Forfatteren, for hvad der indføres i Journalen, eller Bladet.