Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-06-05
(Af Tidsskriftet Columbus, Marts 1827, hvorved det bleve anmeldt at Manuskriptet er oprindeligt Fransk og var blevet indsendt med den Begiæring, at det maatte blive oversat og meddeelt.) Til de mange Ord, som man betiener sig af uden at forbinde et tydeligt Begreb dermed, hører udentvivl ogsaa Ordet: den politiske Ligevæg(la balance des puissauces, the balance of Power.) – For at holde den politiske Ligevægt, opret, som er for Mange en saa hellig Sag, at enhver der ikke vil ansees for at være en poltisk Kiætter, maae troe paa dens Existence i Enropa, ere blevne førte utallige Krige siden Midten af det 17de Aarhundrede, og man synes for nærværende Tid, at ville rose sig af, at den er bleven etableret paa nye siden Napoleons Overvindelse; men den politiske Ligevægt, det vil sige den vexelvise Opretholdelse af de som ergine Staters Selvstændighed betragtede man som en Støtte for det Europæiske Statsystem, men kun saalænge, som vor Deel af Jorden allereglædede sig med politisk Cultur og saalænge den vrige store Deel af dens Overflade kun syntes at være skabt til, for efter Leilighed at contribuere paa ethvert Punkt, som man holdt for passende dertil, som Colonie eller Dependentie til det almægtige Europa, imedens endog enkelte Riger tragtede efter at forbyde de øvrige udenlandske Flags Søefarter dertil; kort sagt saalænge som der ikke var dannet noget andet Statssystem ligeoverfor det Europæiske. Saalænge; men ikke heller længere, kunde Talen være om et Enropæisk Statsystem og om dets Støtte, nemlig Grundsætningen at vedligeholde dets politiske Ligevægt. Vi sige: at der ikke blev talt derom; thi ingen som kiender de Europæiske Staters Historie i de sidste Aartiender førend Napoleon vil kunne nægte at dette Statsystem var bestandig meget vaklende i Henseende til Ligevægten og at det allerede dengang gaves Magter uden hvis Tilladelse intet Kanonskud torde løsnes; men som lode Krigsluen opblusse saasnart deres særskilte Statsinterresse udkrævede det. De Prædominerende Magter vedligeholdt og forstyrrede enhver politisk Ligevægt efter Godtbefindende, eftersom de fandt det meest fordeelagtigt for deres egen Jnterresse. De beskyldte hinanden giensidigen for den Hensigt at ville rive alting til sig og der gaves og gives endnu Skribenter, som opløfte en Anklage imod denne eller hiin Magt paa Grund af at den vil tiltage sig Herredømmet over Jorden. Netop de Cabinetter, som lydeligen yttre ved enhver Leilighed deres heftige Uroe forat den politiske Ligevægt skal blive forstyrre vare netop de, som ved mødende gunstigere Leiligheder vare meest farlige for deres mindre mægtige Naboers Uafhængighed, og som i det und ste ledte dem efter deres Villie ved diplomatisk Jndflydelse; men de egentlige prædominerede Magter, ere ikke de, som ved erobrende Jndgreb og ved Jnvasioner kun foraarsage Allarm, men det er en som vi næsten maatte kalde den hierarkisk Statsklogskab, der gaaer i Arv fra et Ministerium til et andet og som ikke bestaaer i just at ville beherske andre Stater; men som allene tragte efter at giøre dem tienstpligtige af deres Nations specielle Jnterresse for at den kan blive den mægtigste. Disse mægtigste betiene sig netop hyppigst ved deres diplomatiske Documenter, af Ordet: Den politiske Ligevægt, som et Løsningsord. Det er tydeligt: at vi under den Magt, som siden Pariserfreden af 10de Februar 1763 virkelig prædominerer i Europa, ikke kan forstaae nogen anden end Storbrittannien. Denne mærkværdige Fredslutning hvorved denne Øestat erhvervede sig Herredømmet over hele Nordamerika kastede Haabets Anker ud paa Ostindiens Kyster, og blev erkiendet for at være den første Søemagt, var ligesom Grundvolden for at oprette et subtilt Herredømme over Jorden, hvortil Universalhistorien, ikke kiender Magen. Storbrittanien forlanger ingen Underkastelse, saaledes som Fortidens Erobrere eller som Napoleon forlangte det; det forlanger allene, at dets Handel bliver favoriseret, at der tilstaaes det frie Jndførsel af Brittiske Manufakturer og Fabrikater over hele Jorden at Produkterne skulle raae og uforarbeide tilføres. de Brittiske Øer, kort sagt det forlanger Jndustriens Ruin paa den hele øvrige Deel af Jorden. Alle Stater som føie sig i Storbrittanniens merkantile Love blive fortrinligen begunstigede som venskabellige Magter. Den hele Brittiske Regierings Digten og Tragten, gaaer ud paa at befæste dette store og merkantile System, for hvilket ogsaa Folket er villigt til at opoffre alt. Britternes merkantille Herredømme kan aldeles ikke sammenlignes med den Jndflydelse som i de ældste Tider Phoenicerne og i de nyeste Venedig, Hansestæderne, Portugal og Nederlandene udøvede. Disse Handelsmagter virkede i en Tidsalder, hvori Regieringerne ikke vare i den Grad afhængige af deres Statspapirers Cours, som nu, hvori mange Fyrster og Herrer endnu besadde rigelig fyldte Skatkammere. Kort sagt, hvori det forholdt sig paa en anden Maade om just ikke bedre med Financerne end i vore Tider.