Aarhuus Stifts-Tidende, 1812-08-18
Jfølge de sidste fra Ring til Gothenborg ankomne beretninger, havde Gouverneuren sammesteds ved Proklamation opfordret Jndvaanerne til, at holde beredte paa en Beleiring, efter at han den 27de f. M. de publiceret det rienoprettede vinskabelige Forhold Storbritanien. Tillige ere ogsaa de Preusiske Havne ene erklærede i Blokad tilstand. - Ligeledes havde meral Barelay de Tolly udstædt en meget efter trykkelig klamation til Vestarmeen. - De med Brevsækker, Anholt til London ankomne Breve melde, at Jnd nerne i St. Petersborg skulde være blevne meget lyrtlede ved Efterretningen om de Franskes Overgang Niemen. Jndvaanerne i Riga flygte i største Ju fra. - Til alle Engelske Kommandanter har Regiegen afsendt befalinger og Jnstructioner at anholde amerikanske Skibe uden Undtagelse, og sende dem England. Paa samme Tid blev der lagt Embargo paa i de i Londons Havn værende amerikanske Skibe, og Portsmouth var der ankommet befaling at bemægle sig al amerikansk Eiendom. (Jndsende.) Kjære Kresten dasagger! Destoværre er det sandt hvad De siger: at Navnet Hovedsagen naar man skriver noget, det Stempeefter alle se. Jeg skrev for noget siden en Elegien mener De ikke at Folk sagde, den var over minbriont, og at Præsten i vor By havde betjent sig at jeg troet det var et Pleudonym de kaldte det - i at vise fine poetiske Talenter, da en Ladefoged ikke de flyde saa højt. Poesien havde altsaa været god naar blot et vægtigere Navn havde staaet underhovsten er rigtignok mere su fisant end jeg; thi han udler med Stude, feder Svin, og kjøber Uld - da lase, og gjøre Vert, jo tag ham der, naar jeg undtaget en gammel Huspostil, som han øser fine Prækener af, tror jeg ikke han læser Aviserne engang. Siden udgav jeg en Bog, men blev hæsselig skamfuttet i en lærd Tidende bare for mit Navns Skyld; saa jeg tror der er Faa som berømme Hvad der skrives, men Hvem der skriver. Men det var ogsaa Vers, nu er jeg omvendt, og kan sige: før jeg fløi og i Olympens Sale. da var jeg sværmende og hjerteglad da yndte jeg kun skan poetisk Talle og selv til rimet Prosa bar jeg Had; men Nu, mit Lune er saa reent forandret at Vers jeg haver som den lede Synd, og selv den fule Aand er fra mig vandret som fak mig før i Sværmeriets Dynd. Ser De, kjære Kresten, jeg rider ikke mer paa Pegasus, men paa Tidsalderens Kjephest: Ekonomien. Nu har jeg udarbeidet en ekonomisk Afhandling som bestaar af 5000 Besparelsesfor, og tilegnet til den Mand der skrev om Straahattenes Dyrhed, ja det er en Mand, men Skade han er navnløs, i Aviserne at forstaae. Jeg vil give Dem et Par af mine Forslag til en Prøve. Mener De ikke der kunde besvares en betydelig Hoben Blæk, naar Man hverken sat Prik over J eller Y. Og nu Smørret, en smuk Mand gjorde for noget siden det Forslag: at man skulde brede Honning paa sit Brød, men jeg gaar endnu videre, og naar man vilde lyde mig, kunne vi spare baade Smør og Honning. Hvorfor kunne vi ikke ligesom den Guds Mand Etechiel 4, 15. smøre Komog paa vor Kavring, saa blev jo baade Smør og Honning spart? Gode Kresten, nu er jeg bange for mine Forslag skulle ryge i Lyset, blot for mit Navns Skyld. Den lærde Mand, som er Redaktør af Literaturtidenden kjender jeg ikke, ellers var han maa skeer saa god at støde i Famas Basun - saa var jeg viis paa, om jeg blev angrebet Man ikke fik Lov til at laste mig i hans Blad - og visa versa. Penge og Titel har jeg heller ikke som kunne give mit Navn Vægt. Giv mig nu et got Raad hvorledes jeg skal blive hørt, og De vil derved meget forbinde Deres tjenstvillige Jesper Ladefoged.