Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-01-18
Regjeringen har desforuden anticiperet Stats-Jndtægterne for Aarhundreder ved de bekiendte saakaldte Stocks, og paa den Maade udholdt den sidste nogle og tyveaarige haarde Kamp med Frankrig, som vel endtes med Keisertronens Omstyrten, men let kan have gjort en forhen lagt Spire til Storbrittanniens eget Fald i Tiden ulægelig, ikke heller ere de Midler, som weekly Messenger foreslaaer, for at læge Brittanniens Saar, om de end der vare tilstrækkelige, anvendte i Norge, af nogen afgjørende Betydenhed; thi den Norske militair Etat er ved sidste Storthing nedsat i den Grad, at hvis Norge ellers skal have en staaende Armee, kunde den nok neppe være mindre. Denne af Storthinget bestemte Reduceren har udentvivl Nationen længe med Længsel seet imøde og undret sig over, at den ikke allerede er foregaaet. Hvorvidt Civil-Etaten derimod bør indskrænkes, kan jeg, som ikke har endog den fjerneste Deel i Statens Bestyrelse, ikke kjende saa tilfulde, at jeg kan ansee mig competent til at afgive uden enkelte Jdeer i saa Henseende, hvilke jeg nedenfor skal fremsætte, om de end maatte skurre i mangt et Øre, og om det end er at formode, at Storthinget, som deri ingen Jndskrænkning har paabudet, maa ansees at have bestemt, at ingen Jndskrænkning deri bør finde Sted. Jeg vil, siger jeg, fremsætte enkelte Jdeer om vor Civil-Liste, idet jeg i Korthed besvarer følgende Spørgsmaal: Hvad er Aarsagen til Norges nærværende mislige Forfatning, og hvilke Midler man efter mine ringe Tanker bør betjene sig af, for at søge, om det end ikke er mueligt aldeles at ophæve, saa dog at formindske den - Ligesom en Familie der stedse har Udgivter uden Jndtægter, eller hvis Jndtægter ikke staaer i Forhold til Udgivterne, i Tidens Længde maa komme til kort og ødelægges, saaledes gaaer det ogsaa med Stater; deres Huusholdning er i det Store, hvad Familiernes er i det Mindre. Norge trænger til at hente hos Fremmede ikke blot Luxus=Artikler, men endog Livets uundværligste Nødvendigheder - Mad= og Klædevarer: vi kunne i ingen Henseende af de sidste Artikler frembringe nok hos os selv (thi hvad vi mueligens kunne komme til i Tiden, hører ikke herhen); og hvormed betale vi disse deels virkelige, deels indbildte Nødvendigheder. - Med Fiskevarer, hvormed det Nordenfieldske maaskee endda slaaer sig nogenlunde godt igjennem. - Med Trælast, som Nationen for Øieblikket ikke sælger, men sløser bort ofte for mindre end intet, paa stedse opfyldte og opfyldende Markeder udenlands til Statens og Borgernes fælleds Undergang. - Med Fragthandel af Skibe, en Handel, som jeg troer, at man frit kan sige, ikke at existere for Øieblikket; thi den nærværende Skibsfart, hvorved Rederne, om de end ikke have andet Tab, som en stor Deel dog udentvivl have havt, have end ikke 4 PC. Renter af den Capital, som stikker i deres Skibe m.m., kan ikke regnes anderledes til Jndtægt for Staten, end at endeel Søfolk finde et knapt tilskaaret Udkomme: ja hvorledes det er beskaffent med denne Næringsgreen, skal man bedst kunne erfare, hvis man gjør Skibsrederne det Spørgsmaal, om de vel, naar Alderen har gjort de Skibe, som de nu eie, uduelige til videre Fart, ere istand til af de nærværende Fragter at oplægge saa meget, som der vilde udfordres til Anskaffelsen af andre Skibe istedet: jeg er temmelig viis paa, at man overalt vil erholde et benægtende Svar. (Fortsættes.) Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.