Berlingske Tidende, 1829-06-02
En Artikel i the times, betræffende Grækenlands Anliggender og vore Forhold til Rusland, har opvakt nogen Sensation, Da dette især maa tilskrives den Mening, at bemeldte Artikel havde en officiel Characteer, saa er det blevet nødvendigt, at gjøre nogle Modbemærkninger herved. Uden for al Tvivl er det, at den endelige og mueligt hurtigste Regulering af de græske Anliggender er af en høi politisk Jnteresse, saavel for Tyrkiet, som for de mæglende Magter, Storbrittanien og Frankrig. Ligesaalidt kan det nægtes, at Tyrkiets vigtigste Jnteresser - vi ville ikke tilføie dets hele Existence - ere afhængige af Udfaldet af de verserende Underhandlinger. Men den omhandlede Artikel synes at trænge paa en hurtig Regulering af den græske Qvæstion, mindre i den Hensigt, for derved at see Grækenlands Uafhængighed befæstet, end for at Frankrig og England, men især England, derved kunne blive satte i Stand til at antage en truende Stilling, imod Rusland. Med andre Ord, man søger, at give at forstaae, at det brittiske Cabinet er fjendtligt findet imod Rusland, og ingen Tillid sætter til de af Keiser Nikolai givne Forsikkringer, at han ligesaalidt tragter efter Tyrkiets Udstykning som efter egne Erobringer. Men slige Yttringer tør ei blive ubesvarede. Om en Erobring af Tyrkiet kan Talen paa ingen Maade være, efterat Rusland saa utvetydigen og gjentagne Gange har givet en ganske modsat Erklæring. De andre Magters Jntervention for at forhindre en Ting, der aldeles ikke ligger i Ruslands Hensigt, er saaledes unødvendig. Og naar man fortæller os, at det er Ruslands bestemte Interesse, at forekomme eller forhale, Tilendebringelsen af Kampen imellem Grækenland og Tyrkiet, saa kunne vil vel med Rette spørge, om det er et Beviis paa saadant Sindelag, at Rusland har indvilliget i at lade sig repræsentere af de forbundne Magters Gesandter ved de Underhandlinger, som i Constantinopel ville finde Sted om de græske Anliggenders endelige Afgjørelse? Ogsaa synes det herved at være blevet aldeles overseet, at vi i den hele Sag gaae pari passu frem med Frankrig, og at begge Cabinetter handle efter een og den samme Politik, samt at alt det Skeete har havt hiint Cabinets Samtykke. Med Hensyn til Dardanellernes Blokade er det vel sandt, at Rusland, ved Krigens Begyndelse med Tyrkiet, har erklæret, ikke i Middelhavet at ville gjøre en krigførende Magts Rettigheder gieldende. Men saasnart det overtydede sig om, at Fjenden af denne Erklæring hentede Midler til at fortsætte Krigen med større Eftertryk, saa var det upaatvivleligen ogsaa berettiget til at tage denne Erklæring tilbage. Vi have desaarsag heller ingen Ret til at forhindre dette, eller til at paastaae, at det skal forblive ved den oprindelige Bestemmelse. Vi kunne ikke protestere imod Blokaden, uden at fordømme de Grundsætninger, efter hvilke vi selv bestandig have handlet. Hvad endeligen Jrlands daværende Tilstand angaaer, da ere vi fuldkommen overbeviste om, at denne aldrig vilde have forhindret Hertugen af Wellington fra at gribe saadanne Forholdsregler imod Rusland, eller hvilkensomhelst anden Stat, som Storbrittanniens Jnteresse og Værdighed maatte have udkrævet. Vi ere, i Overeensstemmelse med the Times beredte til at tilstaae, at de græske Anliggenders Tilendebringelse i dette Øieblik er en meget ønskværdig Sag. Morca og Øerne ere blevet erklærede uafhængige af Porten, og man har antaget det Princip, at den nye græske Stat skal indbefatte dette Gebeet, og intet videre. Under saadanne Omstændigheder vilde det ikke saa let være muligt, at komme i offensiv Berørelse med Porten, end Tilfældet vilde være, hvis Grækenlands Grændser skulle blive udvidede indtil de af os for kort Tid siden nævnte Linier. Sandt er det, at der ikke hersker i det brittiske Cabinet nogen fjendtlig Stemning imod Rusland. Men Forfatteren til den omhandlede Artikel i the Times vedbliver dog, uagtet han selv tilstaaer, at der ikke er nogen fjendtlig Stemning forhaanden, bestandigen at betyde paa en Tingenes Tilstand, som nu ikke finder Sted, med vel kan komme til at finde Sted. "Jfald, siger han, Rusland handlede efter Planer, som ligesaalidt vare begrundede i dets Rettigheder, som Udførelsen af samme kunde bestaae med andre Regjeringers uomtvistede Rettigheder, eller med Europas Roe og Sikkerhed o. s. v. Herpaa kunne vi meget passende svare: "Vent indtil Rusland handler efter saadanne Planer. Det har udtrykkeligen frasagt sig ethvert Ønske om Udstykning eller Erobring. Har det maaskee handlet i en Aand, som stred imod disse Ord? Det forlanger tvertimod kun tilstrækkelig Sikkerhed for en troe Opfyldelse af de bestaaende Overeenskomster, og Skadesløsholdelse i Penge for Krigsomkostningerne. Det Første fordrer Tyrkierselv. Begge Parter angive som Aarsag til Krigen, at Tractaterne ere blevet overtraadte, og forlange saadanne Garantier, som ere i Stand til for Fremtiden at forebygge slige Brud. Hvad Penge=Erstatningen angaaer, da kunde Rusland ikke have ventet at erholde den, endog om det sidste Feldttog var udfaldet meget gunstigere, en det er skeet. Men, siger man endvidere, skjøndt Udstykning og Erobring, er bleven benægtet som et directe Formaal for Krigen, saa har man dog ikke frasagt sig dette som et Alternativ, i Tilfælde nemlig at Rusland skulde holde det for Ret at vælge dette. Med Hensyn til dette Punct, sige vi, at en brittisk Minister, forinden saadanne Alternativer virkelig indtræde, ikke er beføiet til nogen Jntervention. Naturligviis kan Tilendebringelsen af de græske Anliggender fra Ruslands Side ikke betragtes i Forbindelse med dets Fordringer til Porten, da dets Strid med Tyrkiet beroer paa en ganske forskjellig Basis. Om hine Anliggender vare komne paa Tale eller ikke, saa vilde Rusland dog have ført Krig med Porten, om det end maa inddrømmes, at den forhalede Afgjørelse af den græske Sag for Rusland har været meget gunstig til denne Krigs Fortsættelse. the morning post siger, at Parlamentets Prorogation er bestemt til den 16de Juni, andre Blade paastaae, at det først vil skee i Maanedens Slutning.