Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1826-04-24
Det er forbudt at indføre den i Rom udkommende papistiske Kirke-Journal her i Riget, hvilket dog ikke er Oppositionsbladene tilpas, som et Jndgreeb i Menings friheden. Bestyrerne for Opdragelses-Anstalterne ere ved et Cirkulaire fra Universitetet opfordrede til, at skikke deres Elever til Jubilæet. De franske Kardinaler, Erkebiskopper og Biskopper have nu ogsaa den 10 d. ladet Hs. Majestæt overgive en mærkelig Deklaration, af følgende væsentlige Jndhold: Kun for længe har Religionen maattet sukke over Udbredelsen af hine ugudelige og tøileløse Lærdomme, som have til Hensigt, at oprøre alle Lidenskaber imod den guddommelige og menneskelige Magt. Frankerigs Biskopper have bestræbt sig for at bevare deres Hjord for denne fordærvelige Smitte; men derfor og været udsatte for Angreeb, der kunne blive farlige for Stat og Religion. Maximer, som den franske Kirke har antaget, udraabes høit for et Attentat paa den katholske Kirkes guddommelige Konstitution, som et Schisma t og Kjetterie, som en Bekjendelse af Atheime, hvilket kontrasterer saa meget med den Agtelse og Kjerlighed, Petri Efterfølgere stedse have beteet samme Kirke. Men det værste er endnu den Kaadhed, hvormed Man søger at gjøre den Mening gieldende, som vare Souverainerne saa afhængige af den geistlige Magt, at denne i visse Tilfælde kunde løse Undersaatterne fra deres Troskabs-Eed. Vistnok - vedblive disse Biskopper - giver den retfærdige og gode Gud ikke Souverainerne Ret til at undertrykke Folkene eller forfølge Religionen og befale Kjetterie, vist nok ere Jordens Fyrster, ligesom de øvrige Kristne, i geistlige Sager den geistlige Magt underdanige; men at paastaae, at deres Troløshed mod den guddommelige Lov skulde nedbryde deres Rettigheder som Souverainer, at det pavelige Overherredømme kunde gaae saavidt at berøve dem deres Kroner, er en Lære, som hverken findes grundet i Evangeliet, de apostoliske Traditioner, Kirkefædrenes Skrifter eller de Helligges Exempler fra de første kristne Tider, (hvorfor mon de Herrer Biskopper her overspringe Kirkehistorien?). J Overeenstemmelse hermed erklære Udstæderne, at de ere Lærren omSouverainernes Rettighed og Uafhængighed i verdslige Sager ubrødelig troe; men tilføie dog for en Feils Skyld, at de, med alle Katholiker (nu kommer Hjertesproget!) fordømme dem, som under Frihedens Navn ikke skamme sig ved at bestride den hellige Peters og hans Efterfølgeres, de rommerske Pavers Overherredømme, hvilke Jesus Christus selv har indsat, samt den dem og den apostoliske Stols ærværdige Majestæt af alle Kristne tilkommende Lydighed. De regne sig det derfor til en Ære, at give de Troende et Exempel paa den dybeste Agtelse og barnlige Kjerlighed imod den hellige Fader &c. Det er i Alt underskrevet af 14 geistlige Herrer, med Kardinal de la Fare i Spidsen. Derimod har Erkebiskoppen af Paris fundet sig foranlediget i en særskilt Skrivelse til Hs. Majestæt at erklære, at uagtet han bekjender sig til samme Mening, har han dog, paa mundtlig anførte Grunde, ikke troet at burde underskrive et Aftstykke, som indeholder Grundsætninger i Henseende til den geistlige Magts Grændser, hvorom han oftere har yttret sin Mening og hvorom Præsterne i hans Distrikt slet ikke ere uenige.