Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-12-28
En Brittisk Coureer blev afsendt over Land med denne Efterretning. Den Storbrittaniske Ambassadeur anmodede den Nederlandske, den Franske den Sardinske Gesandt om at vaage over de Englænderes og Franskes Jnterresser, som opholde sig i Constantinopel. Porten har kun saaledes søgt at vinde Tid, og Jnterventionen er bleven definitiv forkastet. Hovedstaden er vedvarende roelig. (Uagtet det synes ved denne Efterretning som at alt Haab om Fred er ude, saa kan man dog ikke endnu betragte Sagen som afgjort forend Gesandternes virkelige Afreise; thi det er ved et saa passioneret Cabinet, som det Tyrkiske altid mueligt, at det befinder sig i det Øieblik naar Gesandterne ville gaae ombord eller ville afseile, kalder dem tilbage, og foretrækker den tvivlsomme Udsigt om sin tilkommende Undergang, for den visse, som den udsætter sig for naar den strax begynder Krigen. Men det er mueligt, at Stemnigen i Tyrkiet er saaledes beskaffen at Sultanen, ikke kan give efter, og han derfor hellere foretrækker at føre Krig med sine Fiender end med sine egne Undersaattere). Ved Postens Afgang, havde man i det mindste i Hamborg atter faaet et Fredshaab; thi man havde der erfaret, at de Vienske Bankaktier, som ifølge de anførte Efterterretninger vare faldne til Tusinde og nogle og Tredive vare atter stegne til Tusinde og nogle og Halvtreds; (men de ere atter igien faldne.) Ogsaa gik Rygtet at Admiral Rigny havde biebragt nogle Græske Røverskibe et eftertrykkeligt Nederlag. Man læser nu udførligt den Note, som de tre Ambassadeure overgave den 10de Novbr. til Reis Effendi. Dens Jndhold er i Forveien bekiendt. Den slutter med, at Ambassadeurene forlangte at Reis-Effendi skulde uden videre Opsættelse tilkiendegive dem Pottens Sindelag. Et Tydsk Blad vil vide; men man veed ikke med hvilken Grund, at der skal holdes en Kongres i Ofen i Ungarn, hvor der skal nærmere forhandles med Porten og Conventionen af 6te Juli og Sagen skal blive definitiv afgjort. Fra Bucharest skrives under 18de Novbr.: at Tilstanden der er meget ubehagelig, da Porten ruster sig paa den ene Side og Russerne paa den anden; Handelen ligger reent stille, hvorimod den begynder at hæve sig i Jassy, hvor man saa at sige holder sig for at være Russisk, man trøster sig vel noget med at Porten ikke skal have isinde at forsvare Fyrstendømmerne; men blot at holde sig paa den anden Side af Donau, hvorved vel Landet undgaaer at blive en Skueplads for Krigen; men det er forarmet, og vil allerede lide meget ved at den Russiske Armee skal passere igiennem det. Man seer desuden meget trykkende Tider imøde; thi saa talrigt end det Russiske Riges Krigsmagt, er, og saa tappre dets Tropper og talentfulde deres Anførere end kunne være, saa maae man dog ikke forglemme, at Porten besidder Forsvarsmidler, som ikke ere at foragte, og at det ikke vil falde saa let at ødelægge dens Magt, som man i Almindelighed troer. Hvo som kiender det Terrain, som er bestemt til Krigsskuepladsen, maae være overbeviist om, at der udkræves meere dertil end at blot 100000 Mand lade sig see, for at kunne være vis paa Seieren. Mangler af alle Slags vente paa Krigerne og de Biergkiæder og Desileer, som tage deres Begyndelse 10 Mile, Sønden for Donau, give de Tyrkiske Soldater Leilighed til at indtage saadanne Stillinger, som de meest øvede Tropper maa holde for farlige at betvinge; ogsaa Søekysten er omgiven af steile næsten utilgængelige Klipper hvorved enhver Operativn og enhver Forpleining bliver næsten umulig, og 40,000 Tyrker kunne blive tilstrækkelige til at forhindre den stærkeste Armees Fremrykning. Et saadant Antal Tropper er foruden Garnisonerne i Fæstningerne allerede til Portens Disposition og den kan uden stor Vanskelighed opstille over 200,000 Mand ved Foraarets Begyndelse; thi ingen Regent kan føre Krig, med mindre Bekostning end Storpultanen. Hovedstaden selv staae 16000 Mand regulairt Jnfanterie; 6000 Mand regulairt Cavallerie og en Artilleriepark af 200 godt forspændte Kanoner.