JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Viborger Samler, 1775-07-03
NB. Efter langt fraliggende Liebhaberes Forlangende er Thiemgaards Auction bleven opsat til d. 20 Julii, da den tilligemed Schaafhuus og Herningsholm bliver bortsolgt, og meldes til behagelig Efterretning for de Liebhavende at 20000 Rigsdaler kan blive staaendes udi Thiemgaard, og 10000 Rigsdaler udi Schaafhuuset, og 38000 Rigsdaler udi Herningsholm, alt udi første Prioritet. Samme Dag bliver Herningsholm, med dens anseelige Konge- og KirkeKorn-Tiender bortforpagtet paa 3 Aar, ifald der ikke skeer antagelig Bud ved Auctionen. Endelig er jeg og til Sinds at bortforpagte Palstrupgaard og Tiender, da der til den Ende skal straxen blive bygget det fornødne Huusværelse for den forpagtende. Der fødes og græsses 100 Stald=Stude, 50 Hollænderie=Kiør, foruden de der behøves til en stor Huusholdning, 300 gamle Faar og 36 Bester, desuden kan og foeres 50 Fødde stude, naar Grøden er god. De Libhabende behage at indfinde dem paa Herningsholm til ovenmelte Tiid. Friedenreich. Hvo, som haver tabt en Guldring, der ved en Musqveter af mit underhavende Compagnie er funden, kan samme bekomme imod en douceur til Finderen, og dette Avertissements Bekostning, naar han melder sig hos mig. Viborg d. 1 Julii 1775. Jacobi.
Viborger Samler, 1775-07-03
Paa Veien imellem Viborg og Skive, er d. 27 Junii sidst tabt en rødbruun Klædes Mandskjortel, indsvøbt i en blaat og hvidt Tørklæde, hvo samme har fundet, og her i Viborg Bogtrykkerie, hvor Efterlysningen skeer, indleverer, vederlegges med en anstændig Belønning: a Høiædle og Velhaarne Hr. Oberst=Lieutenant Peder Rosenørn til Hersom= og Corsegaarder, som d. 1 Junii sidst, ved Døden paa bemelte Hersomgaard afgik, udi sin, efter Kongel. allernaadigst Bevilling eller facultas testandi, skriftlig forfattede sidste Villie, har behaget at indsætte mig underskrevne som Executor af samme, og ei alleene ved offentlig Auction at bortselge og giøre i Penge alle Hans Efterladenskaber, intet undtagen i hvad Navn det end have kunde; Men endog derefter at deele de derved indkommende Penge, tilligemed Stervboens øvrige reede Midler, mellem de af Hannem udnævnede respective Vedkommende; Saa har jeg i Anledning deraf, saa hastig Dødsfaldet blev mig bekiendtgjort, straxen taget Hans Efterladenskaber ved begge Gaarder under vedbørlig Opagt ved Forseigling og i andre Maader; Samt til lovlig Registerin- og Vurdering berammet 30de Dagen at tage sin Begyndelse paa Hersomgaard Fredagen d. 30 Junii førstkommende. Og bliver nu herved til samme Forretnings videre Fremme, indkaldet alle denne Stervboes Credi= og Debitorer, de undtagen som efter Tinglyste Obligationer eller andre deslige Gields=Breve, der lyde paa de aarlige fastsatte Terminer, noget ere skyldige, eller imod Vente maatte have at fordre, at møde eller møde lade, til de i Loven foreskrevne Tider enten i Stervboen paa Hersomgaard eller hos mig her i Viborg; De første deres Fordringer at anmelde og legitimere, og de andre deres Gield at afbetale, da enhver i begge Tilfælde skal vederfares hvis Ret er. Viborg d. 17 Junii 1775. Hans Severin Rafn.
Viborger Samler, 1775-07-03
Deres Kongl. Majestets virkelige Kammerraad.
Viborger Samler, 1775-07-03
Da Enkefrue Provstinde Magdalene Elsebeth Friedlieb i Mariager d. 9 Maji 1775, er ved Døden afgangen, bekiendtgiøres dette Dødsfald i Den Viborger Samler 3de Gange, meest i Henseende til en Søn efter den Sal. Provstinde, navnlig Jens S. Friedlieb, som er bortreist, og man ikke veed, hvor han sig opholder; Bemelte Jens S. Friedlieb indkaldes derfor at mælde sig for den Geistlige Skifte=Ret i Onsild Herred, eller i Stervboen i Mariager, inden den i Loven anbefalede Tiid; Næste Skiftesamling er berammet at holdes i Mariager d. 17 Juli førstkommende, til hvilken Tiid Stervboens Creditorer og Debitorer vilde møde, de første at anmelde de, res Fordringer, og de sidste at betale deres Gield; da enhver efter Loven skal vederfares Ret. Hobroe d. 14 Junii 1775. Jac. Timmerman.
Viborger Samler, 1775-07-10
en Mandagen den 10 Juli. (Fortsettelse af No. 27.)¬
Viborger Samler, 1775-07-10
Nyeheder. C. r. Oberste Jens de Poulson her i Byen har faaet Caracteer som General=Major af Cavalleriet.
Viborger Samler, 1775-07-10
Den 28 Junii er Hr. Jørgen Raun, hidtil Sognepræst for Louns og Alstrup Menigheder i Viborg Stift, allernaadigst beskikket til at være Sognepræst for Worre, Fisbech, og Rom lund Menigheder i bemelte Stift.
Viborger Samler, 1775-07-10
Under Dato 26 Junii 1775 haver Hans Kongelige Majestæt allernaadigst bevilget, at (S. T.) Hr. Brigadier William Hallings Hovedgaard i Jylland, Stiernholms Amt, Aarhuus Stift, forhen Bryschesborg kaldet, maae føre Navn af ham selv og kaldes Williamsborg. Her i Byen.
Viborger Samler, 1775-07-10
Copulerede. Den 6 Julii Mr. Søren Nebel Kobbersmed og Enken Mad. Anna Maria Amalia Holm.
Viborger Samler, 1775-07-10
Dødsfald. Her i Byen. Den 6 Julii, Philip Ernst Lyche, Faar ver, 48 Aar gammel.
Viborger Samler, 1775-07-10
Domme, afsagte i Høieste Ret. No. 89. Jens Marqvorsen, contra Sognepræst Hr. Pantlitz. (Afsagt d. 10 Maji) Sette=Herredsfogdens Kiendelse frafaldes, hvorimod det bør være Jens Marqvorsen uformeent, ifølge sit Stevnemaal af 16 Martii 1774, at faae sine indstevnte Vidner afhørte. afhørte. Denne Processes Omkostning ophæves; Til JustitsKassen betaler Sognepræsten Hr. Pantlitz som tabende 5 Rdlr. No. 88. Dito contra Dito. (Afsagt samme Dag.) Sætte Byefogdens Kiendelse frafaldes, hvorimod det bør være Jens Marqvorsen uformeent i følge sit Stevne maal af 16 Martii 1774 at faae sine indstevnte Vidner afhørte. Denne Processes Omkostning ophæves. Til JustitsKassen betaler Sognepræsten Hr. Pantlitz som tabende 5 Rdlr. No. 183. Hr. Geheimeraad Friderich Christian Rosenkrantz, contra Hr. General=Major Schested. (Afsagt d. 13 Maji.) Commissariernes Dom bør ved Magt at stande, dog saaledes, at Processens Omkostning for begge Retter ophæves. Til Justits=Kassen betaler General=Major Johan Friderich, Sehested som tabende 5 Rdlr. Sagen var om Leie af nogle Græssmarker, Høibemelte Citanten havde leiet til Rytterheste ved det Slesvigske Regiment.
Viborger Samler, 1775-07-10
Nr. 223. Procurator Nørager, contra Delinqventen Jens Andersen Frenderup og Broder Lars Andersen Frenderup.
Viborger Samler, 1775-07-10
(Afsagt d. 31 Maji.) Jens Andersen Frenderup bør indsættes til Arbeide i Rasphuuset i eet Aar. Lars Andersen Frenderup bør for Actors videre Tiltale i denne Sag fri at være. (See Landstings=Dommen i No. 9. Pag. 72.)
Viborger Samler, 1775-07-10
Kiøbslutninger. Christen Hassing Skræder solgt sin Gaard i St. Hans gaden til Klokker Sr. Niels Faarup for 275 Rdlr. Afg. Jens Thuesens Enke solgt sit Huus i St. Mogensgade, til Slagter Jens Bøstrup for 60 Rdlr. Claus Clausen, solgt sit Huus i samme Gade til Christian Knudsen for 65 Rdlr. 4 Mk.
Viborger Samler, 1775-07-10
Tillæg.) Tredie Tillæg Aarg, Jan. til den Viborger Samler No. 28.
Viborger Samler, 1775-07-10
Mandagen den 10 Julii 1775
Viborger Samler, 1775-07-10
Deres Kongl. Majestets virkelige Kammerraad. Doruden det forlængst af 28 April 1774 udstædde Proclama, i de privilegerede Kiøbenhavnske Post=Tidender, efter Sal. afg. Hr. Christian Sadolin her i Viborg, bliver end videre herved i Den Viborger Samler 3de Postdage efter hinanden indkaldede, saavel alle den Salig Mands Arvinger, som alle og eenhver, der kunde have noget at erindre, gielde eller fordre, at møde udi Skifte=Samlingen, som til dette Skiftes ydermere Fremme, af nærværende Arvinger er besluttet at holdes Tirsdagen d. 1 August Kl. 10 Formiddag førstkommende i Skif Viborg d. 24 Junii 1775. W. A. Worsøe. te-Forvalterens Huus.
Viborger Samler, 1775-07-10
Hos Kiøbmand Christian Lassen Hübert, boende paa Gammel-Torv i Aalborg, kan faaes alle Sorter skaaren Glas Runder, af adskillige Størrelser og Bonite for billige Priser, ligeledes Kister Vindue Glas, af Bonite med Lybsk Glas, og i Kurve af Bonite med Engelsk Glas, hvilket alt er af det Norske Glas=Manufacturer, som meldes til behagelig Efterretning for De Herrer Landmænd, der samme maatte være behøvende og fra Aalborg agter at vilde ordinere. Aalborg d. 8 Junii 1775.
Viborger Samler, 1775-07-10
Paa Veien imellem Viborg og Skive, er d. 27 Junii sidst tabt en rødbruun Klædes Mandskjortel, indsvøbt i en blaat og hvidt Tørklæde, hvo samme har fundet, og her i Viborg Bogtrykkerie, hvor Efterlysningen skeer, indleverer, vederlegges med en anstændig Belønning.
Viborger Samler, 1775-07-10
Paa Jungetgaards Gods i Salling, er en god LandsbyeSmeddeplads for Junget og Thorum Sogne, formedelst den forrige Smeds Dødsfald bleven ledig, hvo samme attraaer, kan blive efterrettiget om Konditionerne paa Jungetgaard; Til Stædet er og anseelig Hartkorn, som den fæstende tillige nyder.
Viborger Samler, 1775-07-17
Mandagen den 17 Julii. (Fortsettelse af No. 28.)lle de, som fattede den Slutning at følge enten Fornuften eller Religionen, bleve uafladelig, undertiden af Lidenskaberne, undertiden af Begierlighederne, fristede til at forlade Veien, og begge havde Aarsag at være fornøiede med den Lykke deres List havde. Thi der bleve saa mange førte paa Afveie, at enhver Vei var folkerigere, end den rette. Begierlighedernes Anfald var stærkest, men Lidenskabernes varede længst. Begierlighederne leedte deres Følgere lige fra den rette Vei; men Lidenskaberne toge i Begyndelsen en Ven, der næsten Tredie Aargang. Eff. havde. havde samme Lob, som Fornuftens og Religionens; men efterhaanden vigede af fra Veien, indtil de omsider gandske forandrede Løbet. Begierlighederne indtoge de Svage, og Lidenskaberne de Muntre. Af Begierlighederne var Vellyst den stærkeste, og af Lidenskaberne Forfængelighed. Man maatte da befrygte det mægtigste Angreb, naar en Lidenskab og en Begierlighed forenede deres Tillokkelse, og man fulgte best Fornuftens Vei, naar en Lidenskab fristede paa den ene, og en Begierlighed paa den anden Side. Disse Forførere havde den største Lykke hos Fornuftens Tilhængere, over hvilke de fast altid fik Overhaand, uden naar de selv hindrede hinanden. Men saadan en Seier fik de ikke over Religionens Tilhængere; Thi endskiønt og disse ofte lode sig føre noget fra Veien, kaldte dog Religionen ved hendes udsendte, Samvittigheden, dem mestendeels tilbage, førend Sædvanen fik Tiid til at legge hendes Kieder paa dem. Men de, som havde forbundet sig til at adlyde Fornuften, vendte sielden tilbage, naar de eengang havde forladt hende, saasom hun havde intet andet Sendebud, der kunde hente dem tilbage, end Stolthed, og han handlede mestendeels troeløs imod hende, og anvendte ald sin Kunst paa at understøtte Lidenskaberne; og naar han endog undertiden gjorde sin Skyldighed, formaaede han dog intet, om Sædvanen imidlertid var kommen imellem. Jeg saae strax, at Religionens Tilhængere, havde den største Fare at befrygte blot af Sædvaanerne. Enhver anden Magt kunde de let modstaae, og det faldt dem ei heller tungt, naar de engang af UagtUagtsomhed havde forladt hende, igien at finde hende ved Samvittighedens Veiledning, dersom de ei gave Sædvanen Tiid til at fæste sine Kieder bag ved dem, og derved tilsperre dem den Vei, som de alt vare gangne. Med nogle af dem maatte man billig bære Medynk, saasom de ved hvert Raab af Samvittigheden vendte om, og stræbte, skiønt forgiæves, at bryde Sædvanens Kiæder; De saae Religionen noget fra sig, saae hende medErbodighed, og ønskede at foreene sig med hende, men naar de nærmede sig til hende, bleve de af Sædvanerne holdte tilbage, og forsmægtede i et nedrigt Slaverie, af hvilket de ei kunde undflye, endskiønt de baade foragtede og hadede det.
Viborger Samler, 1775-07-17
Man kunde og merke, at Sædvanerne ved en saadan igientagen Strid bleve langt fra ei svagere, men at hver Modstand, naar de ei gandske bleve overvundne, formeerede deres Størrelse og Styrke, og en Sædvane, som havde fundet Modstand, og dog faaet Overhaand, var altid meer, end dobbelt saa stærk, som for Striden. Den Maade, paa hvilken de, som vare kiede af hendes Tyrannie, søgte at rive sig løs fra hende, var meestendeels, som Udfaldet viiste, slet valgt; De prøvede at opløse, en Kiede efter en anden, og altsaa gradviis, ligesom de vare gangne frem, at drage sig tilbage. Men førend deres Befrielse blev færdig, lagde Sædvaanen nye Kieder paa disse Overløbere, og ingen fik Lykke til at undflye hende, uden de, som ved en hastig og heftig Anvendelse af Kræfterne brækkede Kiederne, og lod dem ligge efter sig. Ja endog blant disse vare mange, som løbe for hastig, og over deres egen Skræk ei torde standse der, hvor de dog vare uden Fare; Disse bleve udmattede ved deres egen Heftig Heftighed, og faldt paa nye i det Tyrannie, som man saa besværligen undflyede, og som man snart ei følede, uden naar man satte sig derimod. Dette uagtet, fandtes altid nogle, som, naar de merkede, at de vare under Sædvanens Magt, kaldede Fornuften eller Religionen til Hielp. Enhver af disse kom villig dem, der bade om Bistand, til Hielp, men hverken med lige Styrke eller med lige Lykke. Sædvanen, stolt af sin Magt, understod sig ofte at indlade sig i Underhandlinger med Fornuften, og tilbød at løse nogle af sine Kieder, naar de andre maatte blive. Fornuften, som aldrig var vis paa sin Seier, indgik ofte dette, men fandt og altid, at dette Samtykke var skadeligt, og saae Sædvanen føre disse Fanger i deres forrige Slaverie. Religionen indlod sig aldrig i saadanne Underhandlinger, men udrakte Haanden i fast Haab om Seier, og naar den Fange, som hun rakte Haanden, ei forlod sit Sted, førte hun ham altid bort i Triumph, og stillede ham paa den rette Vei til Lyksaligheds Tempel, hvor Fornuften aldrig efterlod at ønske ham Lykke med saadan hans Befrielse, og at opmuntre ham stedse at holde sig til den Magt, hvis betimelige Bistand han maatte tilskrive sin Befrielse.
Viborger Samler, 1775-07-17
Naar Vandringsmanden atter var kommen paa Lyksalighedens Vei, saae jeg og atter Sædvanen liste sig for ved ham, men nu igjen bragt ned til en Dværgs Størrelse, uden Kræfter og uden Virksomhed, undtagen naar Lidenskaberne eller Begierlighederne, som tilforn havde forført ham, nærmede sig; thi da voxte Sædvanen paa eengang, og stødte ham mod dem med en uventet Heftighed. Den Ynkværdige, der paa den ene Side blev stødt fort, og paa den anden Side fristet og lokket, forlod alt for ofte Lyksalighedens Vei, til hvilken han efter den anden Afvigelse sielden vendte tilbage. Men naar Religionen i Tide blev kaldet til Hielp, og Sædvanens Magt derved blev kraftesløs, saa bleve hendes Angreb stedse svagere, og alt Samfund med Fienden omsider gandske ophævet. Sædvanerne begyndte saa at anvende deres virksomme Kræfter til Fordeel for den Magt, som de ei kunde overvinde; Og da de igien tiltoge i Størrelse og Styrke, saa rensede de Veien til Lyksalighed fra Anstødsteene. Fra denne Vei kunde jeg ei let drage min Opmærksomhed tilbage, da alle de, som vandrede paa den, syntes fornøiede og vel tilfreds; og jo videre de gik frem, jo større syntes deres Munterhed og Overbeviisning om deres Ledsagerindes Viisdom. Nogle, som paa nogle smaa Afvigelser nær aldrig havde forladt Veien, fik midt paa Reisen Sædvanens Hielp, som tappert understøttede dem i at bortdrive Lidenskaberne og Begierlighederne, der vilde afbryde deres Fremgang. Andre, som sildig vare komne, paa denne Vei, eller længe havde forladt den, stræbte at komme fort, uden mindste Bistand af Sædvaanen, ja endog oftest imod hendes Hindringer. Men jeg merkede, at naar de nærmede sig til Biergets ufrugtbare Top, vare kun faa af dem i Stand til at komme afsted uden Sædvanens Hielp, og at de, hvis Sædvane var stærk, gik løs paa Taagen, uden at det faldt dem tungt, og kom omsider gandske rolige og tillidsfulde ind i den. Siden vare de allene for Religionens Øine synlige, og endskiønt Fornuften med megen Nysgierrighed saae efter dem, fik hun dog kun et svagt Glimt, naar hendes Herskerinde løftede hende op fra Jorden, for at hielpe hende til at see destobedre. Dette uagtet, indsaae Fornuften alene, at de vare i Sikkerhed, men Religionen vidste, at de vare lykkelige. Nu Cheodor, sagde min Skytsaand, vend dito Syn fra Mørkheds Egne, og betragt deres Skiebne, som, siden Opdragelsen forlod dem, ei have. villet antage anden Anførsel, end Fornuftens See, hvor de vanke omkring, og bliv viis. Nyeheder. Fanders. Mandagen d. 26 Junii opkom meget pludselig i Landsbyen Vissing, halvanden Miil herfra, en forfærdelig Jldebrand, som fra Kl. 9 Formiddag indtil Middag afbrændte 14 Bøndergaarde og 12 Huuse. Den stærke Vind foraarsagede, at Jlden sprang fra den ene Ende af Byen til den anden, og uagtet alle Anstalter og tilsendte Hielp herfra, kunde dog intet standse dens Heftighed; Det bedrøveligste er, at Birkedommer Sørensens Enke blev fortæret af Jlden; saaog 4 smaa Børn, der, for at redde sig, var krøbne ind i et Skorsteens Hull. Jldens Aarsag er meget mistænkelig, dog vides endnu ei tilvisse, hvorfra den er kommet.
Viborger Samler, 1775-07-17
Ribe d. 8 Julii. Løverdagen d. 17 Junii havde Ribe Bye den Lykke at modtage sin Biskop, Hans Høiærværdighed Hr. Tønne Bloch, som havde hastet med sin Hidreise, at Han ikke ved Landemodet d. 21 skulde savnes. Samme Dag, som var en Onsdag, prædikede, til den sædvanlige Tieneste, Stiftsprovsten og Domkirkens Sognepræst, Velærværdige og Høilærde Hr. Mag. Peder Jacobsen Tetens, over Texten Edr. 13. v. 18. Derefter crerede biskoppen 3 Provster, nemlig over Hierum-Herred, Hr. Jens Windfeld, Sognepræst til Naur og Siir, over Hind=Herred Hr. Maturin Endorph, Sognepræst til Stadil; og over Nørre=Herred Hr. Hans Bertram Fogtmann, Sognepræst til Sønder= og Nørbork, og holdt ved den Leilighed, en latinsk Tale, hvori 210 Jor 65, Joh. K. 12. 13. blev beviist, efter de af vor Frelser anførte 6 Kiendemerker, at være enhver ærlig og og retsindig Jesu Christi Tiener og beskikket Til Tilsynsmand i alle Stænder; da disse Sprog ellers ved en urigtig Oversettelse urigtig hentydes paa troeløse og letsindige Lærere.
Viborger Samler, 1775-07-17
Den 24de reiste Hans Høiærværdighed igien til Middelfart, da han med sin Frue og 2yngste Børn igien forlod om Onsdagen d. 28 samme Bye og sine kiære Menigheder, der, saavel da som ofte før, viiste Prøver paa den inderligste Kierlighed til Dem, og den største Sorrig over, at de nu maatte miste Dem; De ankom Torsdagen d. 29de til Ribe Gaar d. 7 Julii holdt Hr. Biskoppen Præste=Ordination, da til Personel-Capellaner bleve inviede Hr. Otto Jacobi With, for Nustrup, samt Hr. Christian Plesner for Borberg og Ryde Meenigheder, og af sin antagne Ordinations Text, Apost Giern. 11. 23. Barnabas, da han var ankommen til Antiochien, og fik Øie paa den Naade af Gud, da frydede han sig, og formanede alle med den Hiertets Frenleggelse at forblive hos Herren, forestillede han: Et styrkende Syn for tiltrædende Lærere og Tilsynsmænd. 1. Det livlige Syn, der setter Mod i dem paa den anviste Post. Da Barnabas var ankommen til Antiochien. b) Fik han Øie paa den Naade af Gud, 2. Den Hierte=Styrkning, som de deraf A Hente for Dem selv, da frydede han sig B Bringe andre, og han formanede alle med den Hiertets Fremleggelse at forblive hos Herren. Hvilket alt Hans Høiærværdighed saa vel udførte, at alle Tilstædeværende maatte erkiende ham for en stor og grundig Talere.
Viborger Samler, 1775-07-17
Samme Dag reiste Hans Høiærværdighed til sin Visitats, som Han har foretaget sig at holde i Skodborg, Van fuld, Hierum, Ginding, Hammerum, Ulvborg, Hind og Bølling Herreder fra d. 11 Julii til d. 13 Sept., paa hvilken Tour ikke bliver een eneste Hviledag for ham. Af samme Tour kan berettes følgende Dage: Løverdagen d. 29 Julii i Weirum. Søndagen d. 30te i Hierum. Mandagen d. 31te i Naur. Tirsdagen d. 1 August i Giørding. Onsdagen d. 2 i Meierup. Torsdagen d. 3 i Borberg. Fredagen d. 4 i Estvad. Løverdagen d. 5 i Eising. Søndagen d. 6 i Sahl. Mandag d. 7 i Sevel. Tirsdag d. 8 i Haderup. Torsdag d. 10 i Bording. Copu¬
Viborger Samler, 1775-07-17
Copulerede. Randers. Den 21 Junii Borger og Brændeviinsmand Sr. Søren Mørk og Jomf. Birgitte Jensdatter Linde. Den 28 Mag. Christ. Carl Frider. v. Fuchs Rector ved den latinske Skole og Jomfr. Mariane Cathrine Bredahl. Den 6 Julii Mester Hattemager Søren Christensen Brylling og Jomfr. Mette Sophie Christensdatter.
Viborger Samler, 1775-07-17
Domme, afsagte i Høieste Ret. No. 75. Oberstlieutnant Gyldenfeldt, contra Kammerherre Sehested med øvrige Medarvinger. (Afsagt d. 2. Maji.)
Viborger Samler, 1775-07-17
Naar Oberstlieutnant Christian v. Gyldenfeldt paa hans Frues vegne, herefter som tilforn, nyder den hende ved Frue Admiralinde Wessels Testamente af 11 Maji 1750, fastsatte Fæderne og Møderne Arv, paa den Maade, som Testamentet foreskriver, bør Contra=Citanterne for Citantens videre Tiltale i denne Sag frie at være. De af Contra=Citanter ne imod Oberstlieutenant Christian v. Gyldenfeldt og Frue anførte beskyldninger bør døde og magtesløse at være, og ei komme Dem eller Familie til Fornærmelse eller Forkleinelse i nogen Maade. Processens Omkostning ophæves; Til JustitsKassen betaler Oberstlieutnant Christian v. Gyldenfeldt som tabende 5 Rdlr. No. 202. Kammerraad Richter, contra hans Bønde Han Jørgensen.
Viborger Samler, 1775-07-17
(Afsagt d. 31 Maji.) Hans Jørgensen bør have sit Fæste forbrudt; J øvrigt bør Landsdommernes Dom ved Magt at stande. Denne Processes Omkostning betaler Hans Jørgensen til Kammerraad Richter med 50 Rdlr. Saa betaler han og til JustitsKassen for unødig Trette 24 Rdlr. og end videre til samme Kasse 5 Rdlr. Sagens Jndhold sees i Samleren 1773, S. 222. No. 7. og Landstings=Dommen i Samleren 1774, S. 407. No. 2. No. 225. Frue Etatsraadinde de Moldrup, contra Jøden Philip Joseph Cohn. (Afsagt d. 1 Junii.) Hof= og Stats=Rettens Dom bør ved Magt at stande Denne Processes Omkostning ophæves; Til Justits=Kassen betaler Frue Etatsraadinde de Moldrup som tabende 5 Rdlr. Sagen var om en Gieldsfordring, og ved Hof= og Stats=Retten var Citantinden paalagt Eed.
Viborger Samler, 1775-07-17
Tillæg.) Tredie Tillæg Aargang til den Viborger Samler No. 29.
Viborger Samler, 1775-07-17
Mandagen den 17 Julii 1775.