Den Vest-Sjællandske Avis, 1842-07-11
Stænderne i Roeskilde. Østifternes Provindsialstænders 4de Forsamling aabnedes i Torsdags i Roeskilde. Efter foregaaende offentlig Gudstjeneste i Domkirken, hvor Biskop Mynster holdt Talen over Texten af Hebr. 11, 1316, samledes man i Stændersalen. Af Forsamlingens 20 Medlemmer vare 68 tilstede. Den kgl. Commissarius, Hs. Excellence Geheimestatsminister og Generalprocureur Ørsted aabnede Forsamlingen med en Tale, af hvilken vi optage Følgende: "Hvad Stændernes Petitioner angaaer, saa har Kongen vel ikke seet sig istand til at indvillige alle disse. Men ved rolig Eftertanke vil det skjønnes, at det ere vigtige veloverveiede Grunde, som have bestemt Allerhøistsamme, hvor han ikke har kunnet gaae ind paa sine troe Stænders Begjæringer. Jsærdeleshed vil det, med Hensyn til den af disse Petitioner, som fornemmelig har bevæget den offentlige Mening, mere og mere finde almindelig Anerkjendelse, at den Forening imellem begge de Danske Stænderforsamlinger og disses Forbindelse med den Slesvigske, der blev udhævet som Hovedbetingelsen for Stænderinstitutionens Udvikling til større og meere fyldestgiørende Virksomhed, idetmindste for Tiden har saa store Betænkeligheder, at dens Jndvilgelse ikke vilde være til Folkets sande Gavn, og at Kongen saaledes ikke uden at krænke sine Regentpligter kunde føie sig efter dette Ønske. For imidlertid saa meget, som Forholdene i den Danske Stat tilstede det, at afhjælpe det Savn, - Aa der flyder af den Folket tilstaaede raadgivende Medvirknings Fordeling mellem flere adskilte Stænderforsamlinger, er Hs. Majestæt rede til at stifte en Forbindelse imellem alle disse, ved at give den Adgang til at udnævne enkelte Medlemmer, der paa hans nærmere befaling kunne træde sammen til fælles Overveielse af sær vigtige Anliggender. Kongen har imidlertid først villet erfare, hvorledes de forskjellige Stænderforsamlinger tænke med Hensyn til denne nye Jndretning, førend han vil lade dem forelægge et Udkast til den Lov, hvorved den skulde ordnes; og han har befalet mig at meddele Dem Oplysning om de Hovedtanker, der maatte lægges til Grund for samme; De ville da faae Leilighed til angaaende de nærmere Bestemmelser at yttre Deres Meninger og Ønsker, forat disse kunne komme under Overveielse ved Udarbeidelsen af hiint Lovudkast. De ville udentvivl, ved at overtænke denne Sag, finde, at en saadan ny Indretning vil være et virksomt Middel til at forskaffe Landet en Deel af de Fordele, som man har lovet sig af den attraaede Forening af de Danske Stænder. Og var der end en Side, hvorfra den kunde synes at staae tilbage, saa har den, paa den anden Side, den store og betydende Fordeel, at den vil tjene til efterhaanden at bringe Danmark og de med Samme i en fælles Stat og under en fælles Konge forenede Hertugdømmer hinanden nærmere, hvorimod der netop ved hiin Forening vilde været skabt en uheldbringende Adskillelse mellem disse forskjellige Dele af Staten. Denne lod sig nemlig ikke gjennemføre uden under betingelser, der vilde komme i den meest skjærende Strid enten med den Mening, som har yttret sig i Danmark, eller med den, der har viist sig hos vore Slesvigske og Holsteenske Brødre; thi det ligger for Dagen, at medens der i de Danske Stænders Petitioner tillige laae en bestem Protest mod de Slesvigske og de Holsteenske Stænders Forening, saaledes indeholdt omvendt disse to Stænderforsamlingers Bøn om deres indbyrdes Forening en ikke mindre bestemt Protest mod en eensidig Forening af de Danske Stænder, for ikke at tale om disses Forvindelse med den Slesvigske. Jeg kan ikke andet end fuldkommen dele deres Mening, som holde for, at Jntet meere vil tjene til at forøge Stændernes Anseelse og Virksomhed, end naar de lade Tanken og hiin undførlige Forening fare, og derimod benytte Jnstitutionen saaledes, som den af dens forevigede Stifter er given, og med de nærmere Bestemmelser, som den, uden Forandring af dens væsentlige Grundlag, kunde ved Kongens vise Omhu modtage. Herved er allerede en viid Mark aabnet for dygtige og velsindede Mænd til at understøtte Kongen i hans Bestræbelser for at befordre en stadig og sikker Fremskriden til det Bedre. Det er dernæst mit Ærinde at bringe Dem de Forslag til nye Love, som Kongen vil have overgivet til Deres Prøvelse. Nogle af de Sager, som Kongen havde ønsket at forelægge Dem, ere ikke komne saa vidt, at dette hans Ønske kan træde i Opfyldelse, Heriblandt var især et Lovudkast af en dybt indgrivende Vigtighed, det, hvorved den Værnepligt, der nu udelukkende hviler paa Bondestanden, skulde blive fælles for alle Borgerklasser. Men dog ere de Lovudkast, som jeg har at forelægge Dem, ikke faa, og nogle af dem ere af særdeles Betydenhed." Dernæst blev det sat under Discussion, hvorvidt Grev Schulin kunde være competent til at møde i Forsamlingen, da han er constitueret som Committeret ar i det kgl. Rentekammer; det afgjordes ved Afstemning med 31 Stemmer imod 33, at han kunde vedblive sit Sæde i Forsamlingen. Man skred dernæst til Valget af en Præsident, hvilket i Overeensstemmelse med Stænderanordningen blev foranstaltet ved Forsamlingens ældste Medlem, Geheimeconferentsraad Grev C. Moltke til Aagaard, og efterat denne havde indledet Forhandlingerne med en Tale, gik man over til Valget. Af de 68 Stemmer, som afgaves, fandtes for Dr. Theol. Professor Clausen 38 og for Etatsraad, Bankdirecteur Bang 27 (Etatsraad Hvidt og Professor Larsen hver 1 Stemme. Professor Clausen blev saaledes Præsident og indtog det for denne bestemte Sæde og foranledigede Valget af en Vicepræsident, hvilket faldt paa Statsraad, Bankdirecteur Hvidt med 36 Stemmer, medens Etatsraad Bang erholdt 28, Etatsraad Neergaard til Gundersløvholm 3 Stemmer og Raadmand Hansen 1. Ved Valger paa Forsamlingens tvende Secretairer faldt de fleste Stemmer paa Justitsraad Povelsen, der erholdt 67, og Cancellieraad Feddersen, der fik 40 Stemmer. Justitsraad Harhoff erholdt 21, Kammerherre, Scavenius og Cancellieraad Bang hver 2 Stemmer, og 1 Stemme faldt paa Landsoverretsprocurator Christensen. - Til at redigere Stændertidenden valgtes med 65 Stemmer Professor Algreen-Ussing og med 11 Stemmer Etatsraad, Bankdirecteur Bang, Den kgl. Commissarius meddeelte dernæst Forsamlingen den kongelige Bekjendtgjørelse om Resultaterne af Stændernes under deres Forsamlini 1810 afgivne Betænkninger og øvrige indgivne Andragender. Af de Anordninger, hvortil Udkast have været Stænderne forelagt, ere 25 udkomne. Med Hensyn til de af Stænderne indgivne 13 Andragender, ere 5 ganske eller tildeels bevilgede; ved de øvrige angives Grundene, hvorfor de ikke have kunnet opfyldes. Vi uddrage deraf følgende: "Forsaavidt Vore troe Provindsialstænder i Deres indgivne Petition angaaende Modificationer i Stænderinstitutionen have udhævet de hidtil adskilte Forsamlingers Forening eller Forbindelse, da kunne Vi vel ligesaalidet nu som forhen bifalde en Forening af Stænderne. Derimod have Vi taget det under Overveielse, om ikke stænderske Comiteer, som paa Vor allerhøieste befaling kunne afgive Betænkning over Anliggender, der angaae flere Provindser eller den hele Stat, kunde være at indføre som en densigtsmæssig Udvikling af Provindsialstændernes Jnstitution, og have Vi bemyndiget Vor Commissarius til at meddele de Oplysninger, som maatte være fornødne, og foranledige en Yttring desangaaende af Vore Stænder, for at der i saa Henseende kunde forelægges den næste Forsamling et Lovudkast. Jøvrigt have vi ikke fundet Os foranledigede til at foretage den af Stænderne foreslaaede Revision af Stænder=Anordningerne.