Viborger Samler, 1840-07-14
Af den med Mærket, 12 i den berlingske Tidende indrykkede Artikel: "Om de ultraliberale Blades Taktik meddeles Følgende: "De ultraliberale Blades ensidige Udlægning af det Kongelige Svar til Repræsentanterne finder sin naturlige Forklaring i deres dadelværdige Hensigt. Kun saaledes kunde dette Svar bruges paa en uskyldigt ladende Maade til et Vehikel for Bladenes besynderlige Paastand, at Borgerrepræsentanterne skulde finde sig foranledigede til at fratræde deres Post, naar deres Fremgangsmaade ikke bagefter ratihaberedes af deres Vælgere". Hvad have disses Ratihabition at betyde, i en Sag, hvor Talen er omet Foretagende, hvortil Repræsentanterne ikke vare udkaarede ved deres Valg, At Repræsentanternes Nidkjærhed i deres rette Kald paaskjønnes af Kjøbenhavns Borgere, veed Enhver, og Kongen har Selv behaget at tilkjendegive dem Sin Tilfredshed i den Henseende. Hiin Paastand synes derfor kun at være et Foster af dybere liggende Planer. Dette vil vise sig, naar "Takadressen" offentliggjøres. Men ogsaa uden en saadan vilde Repræsentanterne slet have svaret til deres Vælgeres Tillid, naar de vilde fratræde deres vigtige Kald, fordi et udenfor dettes Grændser gjort Skridt ikke havde de ønskede Følger. – Dog, de Partifortolkninger, som vi hidtil have afsloret for Læserne, have lidet at betydei Sammenligning med, hvad man har tilladt sig i Henseende til de 1145s Adresse og Kongens klare Yttringer i dennes naadige Besvarelse. Naturligviis, Begge disse Facta tale høit imod de ultraliberale Tendentser. De turde svække Forventningerne og Udfaldet af de i denne Retning forberedede Skridt, og om saadanne upolitiske Smaating som Logik eller ærlig Bestræbelse for at opfatte Adressens og Svarets Mening, kunde der ikke blive Spørgsmaal for Kjøbenhavnsposten" eller Fædrelandet." Det første Skridt, var allerede gjort med at den hensigtsmæssige Uforfærdet hed, som noget ensant perdu i et fransk Voltigeurcompagnie kunde have viist. Det var sagt: "det er utvivlsomt, at Onsket om en Connitution ogsaa deri (de 1145s Adresse) er blevet udtalt, (Fædrel. Nr. 106) og hvem skulde vove at betvivle det Utvivlsomme. – Vi ere langt fra at dadle Borgerrepræsentanternes Adresse som Vidnesbyrd, om personligt Sindelag. Tvertimod, vi agte oprigtigt de Mænd, der udtale, hvad de føle, uden Menneskefrygt, og for vor egen Overbeviisning vente vi samme Agtelse. Men vi have ikke kunnet undgaae at omtale Borgerrepræsentanternes Adresse i sit sande Forhold til den private Adresse. Til at belyse de Ultraliberale" Blades Spring og Bugter var dette uundværligt. Heller ikke tænke vi paa at nægte, at Repræsentanternes Adresse udtaler Tillid til Kongen. Jngen ærlig Dansk er uden denne. Men en saadan Tillid, som vor Adresse – thi det er Jndsenderens paa fuld Overbeviisning støttede, Deeltagelse i at slutte sig til den private Kronningsadresse, som fornemmelig har givet ham Pennen i Haand en saadan Tillid kan den ikke vise, og allerede herved falder alle de Ultraliberales Fortolkning. Sagen er simpel. Vi sætte, at en Mand har et Velfærdsanliggende. Han taler derom til en Ven, som er istand til og villig til at udføre det for ham. J hvilket Tilfælde viser han nu sin Ven størst Tillid, enten naar han siger: jeg betroer Sagens Udførelse ganske til Dig! eller: jeg stoler trygt paa Din Bistand; men jeg vil selv være med Jndsenderen er vi paa enhver tænkende Læsers Svar. - Men just denne fulde Tillid finder man ikke i Borgerrepræsentanternes Adresse. Af den fremgaaer ikke Erkjendelse af, at der kun gives een eneste sand Garantie for det Gode, Moralitet. Og denne findes ikke i noget skrevet Bogstave den kan kun findes i den Levendes Barm, og fuld Tillid er dens Livsnæring, under Jndvirkning paa Næstens Vel og Vee. Om derfor ogsaa de 1145 deelte alle Repræsentanternes Ønsker i det Enkelte for Danmark Nutid og Fremtid, saa stemme de dog ikke overeens i Valget af Midler til disse Ønskers Opfyldelse. Vi stole paa Kongen, og paa hans oplyste og kraftige Villie, understøttet af alle ærlige Danskes, navnlig af vore Stænders Jntelligents - paa vore bestaaende Jnstitutioner og deres Udvikling i disses egen Aand; men Borgerrepræsentanterne ønske jo "Nationens forenede Stænder en besluttende Medvirkning. – Det er denne fulde Tillid, som Kongen i sit Svar har opfattet og besvaret. Han veed, hvad vi mene, og finder med os Forandringer i de Jnstitutioner, som knytte sig til Rigets Grundlov, ubetimelige.