Berlingske Tidende, 1790-12-24
Den 8de hujus fik den Keiserlige Ambassadeur GrevMerey Argenteau, en Coureer fra Feldtmarskal Bender Bryssel med den Efterretning, at de Østerrigske Tropper havde den 6te hujus taget Mecheln og Antwerpen tilligemed Castellet i sidstnævnte Stad, uden ringeste Modstand, i Besiddelse. Ligeledes have Ost= og Vest=Flandern, Rüremonde og Dornick afsendt Deputerede til ham med deres Underkastelse. Altsaa (saaledes slutter Feldtmarskallen sin Efterretning) er den patriotiske Armee forsvundet og Krigen endt End ikke en Skygge er bleven tilbage af det Had og den Tvedragt, som næsten havde forvandlet dette smukke Land til en Øken. - Til Breda ankommer en Mængde Flygtende fra Brabant, og deriblant mange fornemme Geistlige. Man vil og vide, at de Herrer van der Noot og Eupen have ladet sig see forklædte i Bergen op Zoom. - Da nogle Soldatre, Brussel afpressede Folk Penge, lod Feldtmarskal Bender opreise en Galge og bekiendtgiøre, at den, som tog det ringeste fra nogen Borger, skulde strax blive hængt. Siden den Tier alting roligt. - Grev von Mercy Argentean har under 6te hujus tilskrevet Feldtmarskal Bender følgende Brev Hr. Marskal, Jeg tager den meest levende Andeel i den Fornøielse, som Deres Excellene maae føle over deres godt og vise Foranstaltningers hastige og lykkelige Udfald. Com ren, som overbragte mig Deres ærede Skrivelse af 2den hujus, ankom i Gaar Aftes. Vel havde jeg allerede Privatefterretninger om de fornemste Begivenheder, men det, som Deres Skrivelse siger mig, overstiger alle mine Forhaabninger. Deres ærefulde Løb kunde ikke krones bedre for Menneskeligheden og meere fyldestgiørende for vor høie Herres Hierte. Med hvilken Glæde vil denne store Fyrste ikke erfare, at allerede 3de Provindser have erkiendt hans retmessige Herredømme, saasnart det var dem tilladt, at udtrykke deres virkelige Sindelav under Beskyttelse af den Armee, som Hs. Majestæt til den Ende havde betroet til Deres Excellences Anførsel. Nu, min Hr. Marskal, vil Hs. Majestæt have den Fornøielse, at kunne udbrede alle sine Retfærdigheds og Velgiørenheds Skatte over disse Provindser. Jeg behøver ikke at sige Deres Excellence, at endog der, hvor endnu noget maatte mangle, for at give Underkastelsen den Grad af constitutionsmessig Tilforladelighed, som den vil faae af Nationens Repræsentantere, maae endog Mueligheden af Begrebet om en Erobring være borte, hvis sørgelige Billighed Hs. Majestæt aldrig vilde ønske at udøve imod sine Undersaattere. De kan, Hr. Marskal, paa det høitideligste forsikre, at Hs. Majestæt vil blot regiere ved samtlige Provindsers Love og Constitutioner, at hans Naade har ingen Grændser, og at han langt fra at ville indskrænke de almindelige eller særskilte Privilegier hellere vil arbeide paa at betegne enhver Dag af sin Regiering med nye Velgierninger. Det er Keiseren saa lidet imod, at paalægge sig Pligter for sine Undersaattere til Sikkerhed som deres Frihed og Eiendom, at Hs. Majestæt vil endog fremdeles indbyde de 3 allierede Hoffer, med hvilke jeg er bleven enig om alt hvad der er gjort til Beste for den Andeel, som de tage i disse Provindsers Vel, saavelsom det hele tydske Rig til at garandere den Constitution og de Privilegier, der udgiøre en Deel af samme. Og da Deres Excellence lykkelig har forebygget alle fortrædelige Følger af den under Deres Commando staaende Armees Jndmarch, saa er intet meere tilbage, end at befæste den offentlige Rolighed ved saadanne Midler, som lettest bringe Fortroeligheden tilbage. Det er altsaa i Fremtiden kun et eneste Partie, som uden Antagelse af Ordener og Classer, har forenet sig imod Slettænkende; alle Bestræbelser af det nu snart oprettende Gouvernement maae meget mere gaae ud paa at lede, end at støde de Misfornøiede tilbage; alle Benævnelser og Forskjælligheder, af Partier maae for bestandig falde bort, og dette smukke Land bør give Verden et Billede paa det uendelig meget Gode, der er forbundet med en god selskabelig Indretning. Jeg maae blot indskrænke mig til Ønsker; De, Hr. Marskal, er i Stand, til, ved Deres Klogskab og Standhaftighed, at give denne Tingenes saa lykkelige Tilstand den fornødne Fasthed, hvilken jeg uden Tvivl snart vil see frembragt ved Deres Bestræbelser. Jeg har den Ære, med al Følelse af den største Høiagtelse at forblive &c.