Aarhuus Stifts-Tidende, 1808-08-27
Af Hr. Capitain Müller paa Møllerup er mig venskabelig meddeelt et Brev i den Materie, fra en Bondemand i Lyngsaae Bye ved Voergaard i Vensyssel, ved Navn Peder Kock. Da Hr. Capitainen har tilladt mig at giøre Brug heraf til offentlig Bekiendtgiørelse, saa i Tillid, at ogsaa den gode Mand, Forfatteren, intet har derimod, lader jeg det Ord til andet aftrykke, da flere med mig vil uden Tvil forundre sig over, hvor ubekiendt man kan være med sin egen Provindses ikke allene de udyrkede muelige og gavnlige Jndustriegreene man endog med saadanne, som dog drives paa sine Steder, ikke ubetydeligt, ligesom det heele Brev i øvrigt er særdeles indholdsriigt til Veiledning for Enhver som vil benytte denne Deel af de Gaver, Naturens Herre, lange Strand sender os. Mandens Underretning lyder da saaledes :Man gaaer til Stranden med en Greeb og en Hjul baare og der opkaster man Tang, helst den som er drevet i Land i Efteraaret og i Vinteren bleven ligesom veiret eller vissen, men dog saaledes liggende at Havvandet kommer dertil hver Dag og om mueligt med Nordenvind, sydlig Vind giør Havet brak. Saltstoffen ligger i det salte Vand og ikke meget i Tangen, uden hvad det vedGiennemblødning indhuger; Denne Tang bliver paa Hiulbøren ført paa et beqvemt jevnt Sted, for at udstrøes som Høe, og derefter røgtes og tørres som Høe. Naar det nu er tørt, samles en liden Dynge tør Tang og stikkes Jld derpaa, og efterhaanden, som det brændes i Aske, lægges meere paa saalænge man har noget; har man meget Tang, giør man mange saadanne Dynger fjor i en Hast at brænde det. Asken bliver derefter ført hiem i Sække. Der bliver saa strøet en Røst paa Bunden af et Kar, accurat som til Ølbrygning ; derpaa kommer Asken i Karret næsten fuld; derpaa kommes Vand paa efterhaanden ; et Kar paa 1 1/2 Tønde af Aske tager ongefær ligesaa meget Vand, førend det kan løbe igiennem; den første Lage som løber, bliver slaget paa Karret igien, indtil den bliver klar; denne Lage bliver slaget paa et andet Kar, hvorudi er friske Aske, og ligeledes behandlet, og atter igien paa det tredie, indtil Lagen bliver saa stærk, sat et frisk Hønseæg kan ligge paa Siden svømmende sin trediedeel ovenfor, saa agtes den stærk nok til at koge ; jo stærkere Lagen er, jo snarere faaes der Salt, det bliver strid som grovt Sand; og jo slappere Lage, so meere langsomt, og Saltet bliver liin som Meel. "Denne Lage kommes i en Kiedel eller bedre en Jerngryde, og jo bredere eller videre Kiedlen eller Gryden, er, jo bedre. Man kommer saa Lagen til at koge og flittig skummer og renser den, naar den faaer saa koget en Siettedeel eller en Femtedeel ind, begynder der at sætte sig Salt paa Bunden af Kiedelen, det kan ellers sees ved at hænge en Traad Seilgarn ned i Kiedelen med nogle Knuder paa; der hænger sig Saltet allerførst paa Saltet bliver opsamlet fra Kiedelens Bund med en efter Kiedelens Bund skikket Rage, og kommes i en liden Ballie med et Hul paa Bunden for at den største Deel Fugtighed kan rinde af. Den Ballie sættes over det Ka som man har Forraadslagen samlet i, for ikke at spilde det som afdrypper. Naar det nu faaer afdryppet, kommes det i smaae Lærredsposer paa 1/2 Skieppe Rum; disse Poser bliver begravet i de tørre Aske 2 a 3 Dage og engang om Dagen flyttet, da de tørre Aske saa trækker den øvrige Fugtighed til sig, og Saltet bliver ganske tør. Naar nu en Kiedelfuld er saaledes uddampet, slaaes atter frisk Lage i Kiedelen, og fortfares; NB. Kiedelen giøres hver eller i det mindste hveranden Morgen reen, fra hvad som sætter sig paa Bunden; der te skeer ved at slaae Vand i den om Aftenen og lidt Jld under den, at det kan være lunket til om Morgenen. Dette Vand slaaer man paa Askekarret, for ikke at spilde de Saltdeele som det indeholder. "Paa den Maade er tilforn bleven kogt i Lyngsaae Bye 2 a 300 Tønder Salt og Aaret, og har været Byens eneste Næringsvei, naar Marken har slaget feil som ellers til indtræffer, men nu i en 10 Aars Tid er det næsten bleven aflagt, af Aarsag at Heeden hvor der blev taget Tørv til at koge Saltet, af med, er optaget til Huusmarker, og Brændselen, er nu saa ringe, at der ikke kan koges Salt dermed, man har derfor maattet lade sig nøie, om man kunde samle det man bruger selv. Dog er i dette Aar, siden Saltet blev saa dyre, begyndt paa frisk igien med at samle Aske, men hvormed de skal blive afkogt, vides for de fleste ikke, der kunde ganske vist udbringes et Par hundrede Tønder, af de Aske som er samlet.""Jeg kunde have skrevet en 8 Dage før, men i samme Tiid kom her i Egnen en Professor og en Student, kke fra Kiøbenhavn, som jeg troer, reiser om i Landet for at opdage Saltminer. Disse have lært ) Og det var allerede den 29de Junii, dette er Brevets Datum. ) Hr. Prof. Bechtrup og Hr. Mynster, om ret vides. os at reense og forbedre vores Salt betydeligt, hvilket jeg for sin Vigtigheds Skyld endnu vil opgive; Naar Saltlagen er kommen i Kiedelen for at koges, sænker vi et breed Leeefad som Potmageren giør, midt paa Bunden af Kiedelen, og lader den saa koge dygtig saalænge til der vil falde Salt, saa tages Fadet op. Ved den Opvælten rundt og Fadet er det kastet en heel Deel ureen Tøi deri, som fornævnte Herrer berettede bestod af Sode eller Potaske og Soed af Tangrøgen og Kalk. ) Hos os har vi af 5 Skiepper Salt, en Skieppe af det ureene Tøi. NB. i Kanten af Fadet et børet 3 Huller ligesom paa en Vægtskaale, der er befæstet Snorer, ligesom paa en Vægtskaale hvorved Fadet tages op, man helder Lagen forsigtig ud af den ene Side af Fadet, da det ureene Tøi saa bliver liggende overalt paa Fadet saa tyk som en Finger. Jeg troer herved at have opgivet alt saa nøie som det behøves, men jeg tviler meget paa, at Tangen eller rettere Vandet er der oppe i Beltet salt nok til det Brug." Saavidt Manden Peder Kok i Lyngsaae. Samme Mand skal være en udmærket Signetstikker, har Hr. Capitainen tillige været saa god at fortælle mig i sit Brev. Andre Erfaringer har Hr. Korsgaard i Edeltoft havt den Godhed at meddeele mig tilligemed Salt prøver den ene fuldt saa hvid som Lyneborg Salt; Kornenes Størrelse, omtrent som det saakaldede smaae Salt, den anden, lidt mere faldende i det guulagtige, men ganske fiint og liin som Meel, det første Slags neppe eftergivende det Spanske i Skarpheden. Brevet, som jeg ligeledes for dets Jndholdsriighed lader aftrykke, lyder saaledes: Ved min Hiemkomst fra Aarhuus var der endeel god Tang i Land dreven, hvoraf jeg tog ongefær saa meget som et lidet Bøndelæs; da det faldt mig indat prøve om ikke paa en Maade var mueligt, at forskaffe Salt, ligesaa hviid af Tang som den Norske Salt. Jeg vidste vel, at jeg manglede Hovedspecien dertil, og var ikke at faae; endelig resolverede jeg at tage gamle Kiødlage 2 Potter, og 1 Pæl stor Salt, og kom i Tapkarret, da Asken var bleven mæsket, og lod det staae i 24 Timer. Først kogte samme kuns i 6 Timer, tog da 1 Fierdingkar Salt, som var grov men hviid. Om Morgenen derpaa lod jeg den kuns koge igjen en halv Time, lod den blive kold, da bekom jeg atter et Fierdingkar af den ) Mon der ere Kalkoeele i Tangen, maaskee af Muskel skallerne deri. ) At denne stinke Mand har seilet i denne Formodning, viser det, at i Fridericia er virket; og faldbydes TønPrøve, som medfølger; det laae paa Bunden i adskillige Lag, atter tredie Gang gav jeg Kiedelen er Opkog, lod den igien blive kold, og bekom da næsten 1 Fdkr. fiint Salt, hvoraf medfølger og en Prøve. Om Tangaskens Brug til Vask, behager det end videre Velbenævnte Hr. Organist og Skolelærer Kors gaard at skrive; saaledes: "Tanglund at berede til Vaskning: Man tager Tangaske efter den Beskaffenhed som Tvætten skal være stor til, fersk Vand skal der bruges til den, og et lidet Kog maa den og have, siden sættes den henfor at Asken kan synke. Naar man vil bruge den, er det bedst, at lade den tynde Sous koge, naar der skal vaskes. Paa den Maade har jeg befunden at den er bedst og er brugelig uden Sæbe. "Saafremt jeg kan nogenlunde faae Leilighed, vil jeg have prøvet, at koge Sæbe af Tang-Asken. P. S. Disse tynde Stykker Salt medfølger til Beviis paa, at Saltet er lavet her hiemme. Jeg har viist adskillige denne Salt, men de har ikke villet troe, at den var lavet af Tang, førend de saae af disse Stykker. De vare ganske tynde Lag, ikke synderlig tykkere end et tykt Blad Papiir. Det vare af den mellem ste Kogning.