Berlingske Tidende, 1789-03-16
Haag, den 21de Februarii. I Henseende til det Franske Hoffes Svar, i hvilket det vægrer sig ved at betale de endnu resterende 2 1/2 Million Hollandske Gylden af de 4 1/2 Million, som samme havde paataget sig for at complettere Fredssummen af 1785, der skulde udbetales Keiseren, have Generalstaterne ladet overlevere følgende Note: "Da Deres Høimagtigheder lode ved deres Ambassadeur, ved Hans Allerchristeligste Majestæts Hof giøre Erindring omden Termins Udbetaling, der endnu resterte af de 4 1/2 Millioner Hollandske Gylden, som Hs. Majestæt havde behaget ved den imellem Keiseren og Republiken i Aaret 1785 sluttede Convention at paatage sig, kunde de ikke andet end være af det faste Haab, at Hs. Majestæt vilde opfylde denne Forbindtlighed paa de bestemte Terminer, eller i det mindste saasnart Tid og Omstændigheder tillade det. - Deres Høimægtigheder, have derfor med største Forundring seet af det Kongelige Ministeriums Svar, at Hs. Malestæt ikke troer sig forbunden til at opfylde denne Fordring. Deres Høimægtigheders Forundring har været desto større, da de ingenlunde ventede den Aarsag, som har bevæget Kongen til at giøre en saadan Erklæring; en Aarsag, der i Ministeriumets Svar er saaledes udtrykt, at Generalstaterne selv havde kuldkastes Grunden til deres Forlangende." - Deres Høimægtigheder, ville her ikke, uden at overveie andre Omstændigheder, forestille Gyldigheden af denne Forbindelse i sig selv betragtet ; de ville ikke heller anmærke, hvor særdeles forunderligt det er at see, at Opfyldelsen af en Forpligtelse, som blev indgaaet endnu førend Republiken havde den Ære at være allieret med Hs. Majestæt, finder nu efter en lykkelig sluttet Alliance, Vanskelighed. De ville og ikke opholde sig ved denne Forpligtelses Natur og Beskaffenhed, som i Hs. Majestæts Navn blev paataget af det da værende Ministerium i en Tidspunct, paa de have blevet afbrudt, og som allene bevægede Deres Ho hvilken Underhandlingen med den Reiserlige Minister just skulmægtigheder til at giøre Keiseren saa store Opofrelser. R.den er, som blev bevilget i Fredstractaten og som tillige aldrig ner bestandig indskrænkede til en langt ringere Summe, enpublikens Ambassadeurer i Paris vare ved deres Jnstructioskulde være bleven bevilget af Generalstaterne, uden det Konpaat og sig i Kongens Navn. - Deres Høimægtigheder troe sig gel. Ministeriums Mellemkomst og den Forpligtelse, som derikke at være i det Tilfælde, at maatte omstændelig anføre saadan, og endnu mange andre ville fremstille sig af sig selv for Hs. ne Grunde. De ville hellere smigre sig med, at sammes Styrkede bedragerske Forestillelser blive med Tiden udslettede, som Majestæts retfærdige og oplyste Tænkemaade, saasnart kun Folk, der misunde Republiken den Lykke og Rolighed, den Deres Høimægtigheder kunne dog ikke undlade at bringe de paa nærværende Tid nyder, have fundet Leilighed til at giøre Omstændigheder, som ere anførte i det Kongelige Minister riums Svar, i nærmere Overveielse. Generalstaterne hav ved alle givne Leiligheder lagt for Dagen de hierteligste Følen. hvor høilig de erkiende, at Kongen i den hele Tid, som deres ser af Taknemmelighed, og igientage her med Fornøielse Krig med Storbrittannien varede i (en Krig, i hvilken Rapubliken blev indviklet af Aarsager og Bevæggrunde, som ikke kunne være Hs. Majestæt ubekiendte) har givet dem udmærkede og tydelige Beviser paa sin Bevaagenhed. Deres Høimægtigheder skulle bestandig erindre sig, at Kongens Vaaben, tilføiede den fælleds Fiende emfindtlige Stød, da de deels bo varede Republikens Eiendomme for fiendtlige Anfald, deels toge tilbage igjen dem, som vare blevne den frarevne, og at Hs. Majestæt med en bestandig Ædelmodighed indrømmede dem igien ved Freden disse Besiddelser. Jgiennemtrængte af Taknemmelighed over disse Venskabs=Beviisninger og opfyldte af Forlængsel efter at blive i Stand til at kunne giøre Hs. Majestæt igjen fra deres Side Gientieneste, gave Deres Høimægtigheder tilkiende, hvor meget de ønskede at slutte en desensiv Alliance med Kongen; men de Stridigheder, som indfaldt imellem Hs. Keiserlige Majestæt og Republiken, forhalede Underhandlingerne om denne Gienstand. Hans Allerchristeligste Majestæt var paa den ene Side forenet med Keiseren ved de stærkeste Baand og havde paa den anden Sid besluttet, at giøre sig Republiken forbunden ved en fortrarende Følge af Velgierninger. Han fandt altsaa for godt, Fødselen at qvæle en Krig, som kunde have havt de bedrøvelige ste Følger for den da nyelig oprettede Fred i Europa. Kongens anvendte hertil sin mægtige Jntercession, og for at vise, hvor magtpaaliggende disse ubehagelige Stridigheders Afgiørelse var ham, paat og han selv sig, at give en Deel af den Summa, til hvilken Keiserens Fordringer vare blevne forvandlede. Og umiddelbar efter Undertegnelsen af Conventionen. med Keiseren blev Defensiv=Alliancen imellem Hs. Majestæn- og Republiken bragt til endelig Slutning. - Ved selvsamme Tudskredte det, at en af de forenede Provindser gjorde Deres Høimægtigheder det Forslag, at tilbyde Hs. Majestæt de 2 Finieskibe, om hvilke der tales i Ministeriumets Svar ; men mendskiønt der da blev talet mere end en Gang derom, saa en der dog aldrig bleven fattet nogen Resolution af GeneralstaaHane, at lade virkeligen giøre Kongen dette Tilbud. Deres indassadeurer have og aldrig faaet nogen Ordre dertil. - medens Deres Høimægtigheder overlode sig til den Glæde. da en saa forønsket Tildragelse, som Alliance Slutningen ud Hs. Majestæt indgydede dem, udviklede sig de ulykkelige Hueligheder, som allerede havde sat Staten i Bevægelse, und en forskrækkelig Hurtighed indvortes i Republiken. Visse Uroeligheder havde deres Grund i en fordervelig Forhindringslyst, der, som en smitsom Syge, har i vore Dage Udbredet sig i mere end en Stat, og endnu yttrer sin skadelige Jndflydelse i samme. Benævnte Uroeligheder i Republiker, bleve vedligeholdte af Folk, der ikke undsaae sig for at brug r. Majestæts helligede Navn for at bilde andre ind, at Hør Majestæt begunstigede deres Kuldkastelses Project og vilde staae dem bl i at kaste overende Statens Constitution. J det begjorde sig færdige til at udføre dette Project med bevæbnes baand, gik de saavidt, at de endog brugte dertil Hs. Maje sets Undersaattere, som stode i Hans militaire Tieneste. Deres Høimægtigheder har ladet fremlægge Beviser derpaa ser Kongens Øine, for at lade Ham see, i hvilken høi Grad han har søgt, at bringe Ham bag Lyset. - Ophavs anden til disse Uroeligheder vare saa uforskammet stolte at te Midler, som de troede, at kunne bruge efter deres Velbehag, at de drev deres Voldsomhed indtil at afsætte de Per siner, som Lovene havde anbetroet Regieringen ; de besatte Pladserne med deres egne Creature og lagde det utaaleligste Tyrannies Aag paa alle dem, som ikke hørte til deres Partier, af hvad Rang de endog maatte være. De undsaae sig end atte for at forgribe sig paa Prinds Arvestatholderens høie Demahlinde ; en Prindsesse, som saavel Hendes høie Fødse som Hendes store Egenskaber giøre til en Gienstand for denrefrygtfuldeste Beundring hos enhver, som kun har mindste Følelse af Ære og Dyd. En saadan Forbrydelse kunde ik blive ustraffet. Hs. Majestæt Kongen af Preussen, inderlig tørt over den Beskammelse, som blev tilføiet Hans Familie Prindsessens Hans Søsters Person, ansaae den som udøver mod Ham selv, og forlangte en tilstrækkelig Satissaction af Ophavsmændene til denne Fornærmelse, som var begaaer Provindsen Holland. Deres Høimægtigheder gjorde selv stenne Provindses Stater igientagne Forestillinger, for at vage dem til ikke at nægte den forlangte Statiosaction han en Cabale, som var vandt til at bøie alting under bies Villies Magt, vilde hellere udsætte Fædrenelandet for en Krigs Forskrækkeligheder, end give Retfærdigdedens og Fornuftens gavnlige Raad Gehør. Man saar nu Preussiske Tropper at rykke ind i Provindsin Holland, for ved Vaabens Magt at forskaffe sig en alt for længe opsat Satisfaction. Den undertrykte Nation i nyt Mod; dens Stemme opløftede sig til Beste for Lovene og den retmessige Regiering, og inden faa Dage blev en Revolution bragt i Stand, som evig vil blive merkværdig i Hilstoriens Aarbøger, eftersom den ikke har bidraget til nogen Forstørrelse, men blot tient til at opreise Statens gamle og retmessige Constitution paa en fastere Grundvold. (Slutningen følger.)