Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-06-11
Medens saaledes den brittiske Krigsmagt i Afganistan og China endnu befinder sig i en farefuld og høist usikker Stilling, og medens Uenigheden med de nordamericanske Fristater snarere synes at tiltage end aftage, har den mellem England og Frankrig herskende Spænding pludselig antaget en meget betænkelig Characteer. Ligesom begge disse Landes med hinanden kæmpende Jnteresser i Tunis for nogen Tid siden truede med at give Anledning til et fjendtligt Sammenstød, saaledes har det Samme i længere Tid været Tilfældet i Tripolis, hvis Pascha staaer i venskabelig Forbindelse med Frankrig, men forfølges af England, fornemmelig fordi han befordrer en meget udbredt Slavehandel, som især har været ført herfra, siden engelske Krydsere med saa megen Kraft begyndte at jage efter Slavehandlere ved Africas Vestkyst. Nu meldes pludselig fra Malta under 18de Mai, at Admiral Ovens Flaade, bestaaende af 5 Linieskibe og et Krigsdampskib, laae fuldkommen udrustet og seilfærdig med Proviant ombord for 4 Maaneder, og hvert Øieblik ventede paa Signalet til at lette Anker, samt at Sir Francis Mahre med 3 Linieskibe var paa Veien fra Tripolis for at støde til Oven. Denne Flaades Bestemmelse blev holdt hemmelig, men efter al Sandsynlighed gjaldt den Tripolis, og fra Paris meldes under 3die Juni, at den engelske Flaade allerede var afseilet for at besætte dette Landskab. Anledningen hertil skulde nærmest være, at Paschaen af Tripolis har ladet nogle Placater nedrive, hvori den engelske Consul i Dronningen af Englands Navn opfordrer Alle, som gave sig af med Slavehandel, til at ophøre dermed, hvilket ikke alene var Dronningens personlige Villie, men ogsaa hendes Ministres og den hele Nations, og den Dag kunde vel komme, da England kunde bevise Folket i Tripolis sin Velvillie. Consulen har havt en Sammenkomst med den arabiske Høvding Abdel-Dschelil, som er Paschaens Modstander, og som i Følge denne Samtale skal have ladet en anseelig Hær rykke imod Tripolis og lovet Englænderne at befrie 4000 Slaver og strængt at forfølge Slavehandelen. Saaledes forene sig her de to vigtigste Stridsgjenstande, mellem Frankrig og England: det sidste Lands Jver for at undertrykke Slavehandelen og dets Misundelse over Frankrigs Colonier i Algier. Frankrig kan neppe rolig see paa, at England besætter Tripolis, da det for ikke længe siden endog forhindrede en tyrkisk Expedition dertil med den Trudsel, at den franske Flaade med Magt vilde modsætte sig en saadan. For Øieblikket er den franske Sømagt i Middelhavet vistnok for svag til at gjøre en saa stærk engelsk Flaade Modstand, og det engelske Ministerium har maaskee gjort Regning paa Guizots fredelige Sindelag, men et Angreb paa Tripolis vilde nødvendig ophidse den offentlige Stemning i Frankrig saaledes, at dette vilde medføre Opløsningen af det nuværende Ministerium og Dannelsen af et nyt, mere krigersk findet og fjendtligt mod England. Det fortjener under disse Omstændigheder en høi Grad af Opmærksomhed, at Bladet Morning Post ligefrem taler om, at den engelske og den franske Gesandt skulle kaldes tilbage fra Paris og London. Dette Blad siger vel, at det ikke troer paa Krig, med mindre en uventet Begivenhed indtræffer, men opfordrer dog alle i Frankrig reisende og levende Englændere til at forlade et Land, hvor de i denne Sommer under de forestaaende Valgbevægelser kun have Had og Fornærmelse at vente. J Følge denne Spænding er det i et Ministerraad i Paris den 3die Juni besluttet, at Kongens 2 Sønner, Prindsen af Jonville og Hertugen af Anmale indtil videre skulle opgive en længe omtalt Reise til England, som de i disse Dage skulde have tiltraadt. Om Forhørerne over John Francis, som affyrede en Pistol mod Dronning Victoria, iagttages endnu den største Hemmelighed; han viser sig fattet og rolig og har ved flere Leiligheder til Personer, som have havt Adgang til Fængslet, erklæret, at Pistolen ikke var skarpt ladet. Uagtet alle Politiets Eftetforskninger er endnu intet Spor af Medskyldige opdaget.