Berlingske Tidende, 1772-02-21
Wiborg, den 6te Februarii. Saavel i Anledning af Kongens høye Fødsels Fæst, som af de tilsorn indfaldne og noksom bekiendte Forandringer, ved Hoffet have vi her, saavidt vores Byes fattige Omstændigheder tillade søgt at legge for Dagen den Deel vi tage i Nationens almindelige Glæde. Den 29de i forrige Maaned, Kl. 5 om Eftermiddagen blev efter Foranstaltning af Byens Velædle og Velvise Magistrat, et talrigt Sælskab forsamlet paa Raadhuset, hvor nogle StandsPersoner, næsten alle Kongelige Betiente her i Byen, og de fornemste af Borgerskabet indfunde sig, saa Sælskabet omtrent bestod af 100 Personer af begge Kiøn. Ved Maaltid bleve Kongens og det Kongel. Huses Sundheder erindrede under Paukers, Trompeters og Kanoners Lyd. Ballet vedvarede indtil henimod Dag Jndtil Midnat vare næsten alle Vinduer illuminerede. Søndagen den 2den hujus blev efter den forhen til Hans Høyædle Høværværdighed Hr. Biskoppen indløbne befaling i alle Byens Kirker aflagt offentlig Taksigelse til Gud, for den i disse Tider udviste Varetægt over Kongen og Hans Huus. Hr. Biskoppen havde ey allene foranstaltet, at alle Klokkerne Dagen tilforn bleve ringede, at der i Domkirken til Høymesse for Prædiken blev opført Musik, efter Prædiken siunget Te Deum, samt til Udgang den Plalme: Herren i din Nød høre dig, og efter Prædiken blæst udaf Taarnene, men til alles store Fornøyelse og Opbyggelse prædikede Hr. Biskop pen selv til Høymesse i Domkirken. Hans Høiærværdigheds Oratoriske Talenter ere saa bekiendte, at enhver lettelig vil troe, at han ved denne overordentlige Leylighed satte alle sine Tilhørere i usædvanlig Henrykkelse. Efter en Hiertrørende Bøn blev til Jndgang afhandlet Pr. 75, 4. Landet og alle de, som boe derudi, vare smeltede, Jeg, jeg befæstede dets Pillere. Sela! Disse Ord bleve meget utvungen hentydet paa den Tilstand, hvori disse Riger nylig har befundet sig, og den uformodentlige og glædelige Forandring, man deels havde seet, og deels kunde haabe. Ligesaa net og naturlig var overgangen herfra til af Dagens Text at vise: Herrens besynderlige Varetægt over vort kiære Fædre. nelands Pillere i denne Tid. Ashandlingen som indeholdte de ædelste Følelser af Christendom og Patriotisme, blev sluttet med rørende og eftertrykkelige Formaninger til alle Medborgere om at eftertænke, og nu og altid at udøve de Pligter, som denne Herrens Varetægt forbinder os til. J sær hørte man de alvorligste Advarkler og at skye deres Afveye, der ere frække nok til at bespotte Ma stæter, og søge at undergrave Religion, Dyd og Ærbarhed, Dertil bleve lagte de kraftigste Formaninger til at vedligeholde Nalionens ældgamle Caracteer, Nidkiærhed for Kongen og Fædrenelandet. Dronning Julianes og Prints Friderichs ædle og kjække hver for Kongen og Fædrenelandet blev med tilbørlig Roes erindget. Endelig bleve de ivrigste Bønner udøste om al Lyksalighed for Kongen og det Kongel. Huus. Strax efter Gudstienesten hørtes ved Raadhuset Trompeter og Pauker, under hvis Lyd 27 KanonSkud bleve affyrede. Om Aftenen vare paa adskillige Steder Jllumination indrettede: Hos Hr. Borgmester Malling, hvor tillige et Sælskab var forsamlede meest af unge Mennesker, som fornøyede sig med Dands, saaes følgende: 1) Et Skiold med Kron hver, hvori stod C7., derover svævede 2 Engle, som holdt paa Kronen med den ene Haand, og havde Palmegreene i den anden. Derunder: Himlen sender Skyts og Fred Til vor elskte Konge need. 4) En Engel holdende et Skjold, hvori stod J. M., derover for en Soel som bryder igiennem en mørk Skye. Derunder: Solen gjennem Mørket bryder. Ligesaa vor Dronnings Dyder. 4) Et Skjold heldende til et Altar, hvori var tegnet F. ArveprintsFriderich. Derunder: Gudefrygt, Borgerkiærlighed. Finder her et Tilflugt Sted. Den Bye i fuld Brand, oven over tegnet Wiborg, inden i Branden Vivat, derunder: Armod, Nød hvormed vi kiempe, Skal dog ey vor Vivat dæmpe.