Københavns Adresseavis, 1762-03-26
Fortsettelse af Efterretningen om Kiøbenhavns Kirker. See No. 12. H. Nicolai Kirke. Nicolai Kirke er den tredie Sogne=Kirke i Staden, men Vi i henseende til dens ind- og udvendige Zirater kand nu billig kaldes den første og fornemste. Dens nyere Bygning blev just færdig 1517. i Reformationens Tid, og derfor fik de evangelisk findede her Frihed, at høre det uforfalskede Guds Ord, først af den Tydske Prædikant Magister Martinus, som Kong Christian 2, lod forskrive fra Sachsen, og siden af Mag. Hans Thausen, som Kong Friderich 1, i den Hensigt antog til sin Hof=Prædikant, hvilken og 1529, i denne Kirke lod giøre en Begyndelse med at synge Palmerne paa Dansk Af Begyndelsen havde denne Kirke intet Taarn, indtil Christoffer Walckendorf her ligesom ved Hellig=Geistes lod det opføre 1582., og anvendte sine egne Penge paa at kiøbe Kalk og Steen dertil, ligesom han og ofte umagede sig med at stige op paa Stilladsen, og see til med Arbeyderne. Spiret paa dette Taarn var ikke høyt, og ey heller forsvarligen bygget; thi Ar. 1627. blev det ved en haard Vesten=Vind (som man mener har havt et Jordskielv i Følge med sig) nedkastet langs paa Kirken, og det med saadan Magt, at Hvelvingen søndersloges, og Kirken blev saa uryddelig, at den i Aar og Dag ikke kunde bruges, men Meenigheden imidlertid maatte holde Guds Tieneste under aaben Himmel paa Kirkegaarden. Af dette Onde kom imidlertid saa meget got, at Kirken siden blev langt lysere formedelst det nye Chor, som Kong Christian 4 lod opbygge, og forsyne med flere og høyere Vinduer, samt udvortes pryde med trende smaa, dog meget ziirlige Spiire, og legge Kaabber=Tag paa den hele Kirke. Hoved=Spiret paa Taarnet selv blev i mange Aar ikkun en plat og nedrig Spidse, ligesom det, der forhen var paa Christianshavns Taarn; thi man samlede imidlertid paa de 30000 Rdlr., som Anno 1666. og følgende Aar bleve anvendte paa det meget ziirlige og anseelige Spiir, som nu findes, og overalt ikke finder mange, som kunde settes i Ligning med det, hvilket tillige med Kirken havde den Lykke. Den den 26 Mart. at samme i den store Jldebrand blev frelst fra Jldens Lue, og derfor endnu kand vise den Pragt, som de to forbenævnte Kirker og flere ved denne ulykkelige Hendelse bleve berøvede. Fløy=Stangen derpaa blev ikke opsat førend i Aaret 1669., og da skal en Trompetter, som sad paa Livet, have frelst sig derved, at han, efter frivilligt Tilbud, gik op og stod paa Fløyet uden mindste Rygstød, og blæste et Stykke i sin Trompett, samt udtømmede paa Kongens Sundhed nogle Viinglasse, hvilke fandtes hele liggende i Græsset paa Kirke=Gaarden, da de bleve nedkastede. Denne Kirke skal engang være bleven beskadiget af Tordenslag, nemlig i Aaret 1566. J næstfølgende Aar skal efter J. L. Wolfs Beretning i Encom. D. p. 382. her have tildraget sig noget underligt, nemlig dette, at da en gammel Qvinde blev viet til en ung Mand, og Almuen trængte sig til at see dette, som et Vidunder, lovede Bruden, at man næste Søndag skulde faae en gandske anden Trængsel. Dette skede ogsaa; thi da under Prædiken blev et usædvanligt Mørke, faldt en terror panicus, Banghed og Forskrekkelse paa alle de som i Kirken vare forsamlede, saa at de med en hastig Flugt igiennem Døre og Vinduer sønderreve hverandres Klæder. Endskiønt nu denne sidste Hændelse kunde være ligesaa naturlig som tilfældig, og maaskee enten var bleven foraarsaget ved en tyk TordenSkye, og Frygten bleven forøget ved Qvindens Spaadom, saa blev dog den gamle Kone antastet, som en Troldqvinde, og efter de Tiders Maade, levende brændt.