Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-09-05
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. Man læser nu i de offentlige Blade et Brev fra den omtalte Læge hos Napoleon, O'Meara, til Gouverneuren paa St. Helena, hvori han besværer sig bittert over, at denne har forlangt af ham, at han skulde agere Spion hos sin Patient, og at han har behandlet ham ilde, fordi han ikke har villet giøre det. – Det er forresten mærkeligt hvor stærkt Frygten for Napoleons Undvigelse har taget til, og hvormeget Forsigtighedsreglerne ere blevne skiærpede, saaledes findes i den Madrasser Avis en Beretning fra en Officeer i det 66 Regiment, som ligger paa St. Helena, og hvori han melder, at da han var paa Øen i Fior Sommer, saa havde Kapitain Blakney som den ældste Officeer Opsynet med den Fangne, og af den Aarsag et Værelse i Bonapartes Huus, to Gange om Dagen maatte han give et Tegn at han havde seet ham; men han faae ham igiennem Vinduet, og fik ham aldrig Tale. Det er forresten ikke rimeligt at Bonaparte kan undvige, da en Kiæde af Skildvagter er opstillet omkring hans Huus, som om Dagen kun staae en fierdedeel af en Fierdingvei, og om Natten kun 10 Alen fra hinanden. Jeg maatte, siger Officeren visitere Posterne hver 3die Nat og vi havde Ordre til derved ikke at tale for høit for ikke at forstyrre vor Fanges Rolighed, den første Gang jeg saae Bonaparte giorde hans Udseende og Stemme et saa dybt Jndtryk paa mig, at jeg kunde kiende ham om jeg saa saae ham først igien efter 40 Aars Forløb og det i den fierneste Afkrog i Verden. - De Journaler, som udkomme i Nederlandene og redigeres af Bonapartister, fortælle det Eventyr, at to Geistlige ville have dræbt den unge Napoleon; men at de bleve røbede om Morgenen og endnu henrettede den samme Aften, at man i deres Papirer havde opdaget Anstifterne til dette Foretagende, og at Publikum havde taget den største Andeel i Prindsens Skjebne, og at det da han kom ind i Skuespilhuset, og det der faae, at hans høire Arm, hvori han var bleven saaret, var forbundet, men at han dog var frelset, saa udbrød i lydelige Biefaldsraab. – Man hører fra Wien, at Patentet, hvorved Prindsen blev udnævnet til Hertug af Reichstadt, blev den 1ste August opslaget paa alle Gadehiørner og Kirkedøre, som strax bleve beleirede af en Mængde Nysgierrige, indtil den Wiener Tidende kom ud og giorde denne Nyhed almindelig bekiendt. Den lille Bye Reichstadt, af hvilken Prindsen har faaet sin Titel tilhørte hidindtil Storhertugens af Toscanas Familie Besiddelser, som i Tiden skulle overdrages Prindsen, disse Godser skulle nu tilsammen udgiøre Hertugdømmet Reichstadt, de ligge 12 Miile fra Prag, henimod Lausitz, de udgiøre et Allodium, som ved Enden af det 17de Aarhundrede blev overdraget af en Hertuginde af Lauenborg, som var gift med Johann Gaston af Florenz, til hendes Datter, Maria Anna Caroling, Hertug Ferdinand af Baierns Gemalinde; fra den Tid af tilhørte det Churbajern, indtil det i de sidste Aar blev overdraget til Hertugen af Z weybrukken, og af denne til Fyrsterne af Waldeck, fra hvilke det siden kom i Storhertugen af Toscanas Besiddelse. Residencestaden er Reichstadt, som har 230 Huuse, men den største Bye er Zwickau, som har 330 Huuse; Jndvaanerne i dette Hertugdømme ernære sig meest af Spinderie, endskiøndt tillige ogsaa af Agerdyrkning, som dog ikke er meget indbringende. – Bonapartes hengivne Ven, Greve Las casas lever meget stille og ingetogen i Baden i Storhertugdommet af samme Navn; han har sin Boelig i Nærheden af Slottet, men kommer aldrig ned i Byen, kun paa de skovbeklædte Høie omkring hiint foretager han sine Spadseertoure, og søger at undgaae at møde nogen; hans Sundhed er kiendelig svækket, og han seer meget lidende og nedbøiet ud; de Lidelser han selv har udstaaet under St. Helenas brændende Klima, lade ham saameget mere levende føle Napoleons Lidelser; hans Formaal er blot at fremstille disse og at udvirke en Lettelse i hans Skjebne; han arbeider paa Udgivelsen af nogle Skrifter, som ville opvække megen Deeltagelse, og hvori han vil erklære sig over det bekiendte Manuskript fra St. Helene, som hverken skal være ganske opdigtet, eller ganske ægte; han vogter sig for at omgaaes med andre Franske; hans Gemalinde og Børn ere nu ankomne til ham i Baden. - Af Bonapartes, eller i det mindste den Franske Revolutions Tilhængere, leve nu en stor Deel i Landflygtighed, nogle haabe paa at faae Tilladelse til at vende tilbage til Frankerige. Carnot lever i et privat Huus i Magdeborg, hvor han er vel optaget, han har knap 3000 Franker om Aaret at leve af, han arbeider paa et stort mathematisk Værk, og faaer de Bøger han dertil skal bruge tilsendte fra det Kongelige Bibliothek i Berlin. Napoleons forrige Cabinets-Secretair Leion Jdeville har i Sachsen maattet gribe til SnedkerHaandværket. General Fressinet opholder sig i Nederlandene, han har ikke Penge nok til at betale Overfarten for sig og Familie til Nordamerika. Bory St. Vincent lever i en Udkant af Preussen; den forrige Præfect i Colmar, Felix Desportes lever i Baden, han er riig og hielper sine Medflygtninger; Felix Lepalletier har samme Held, men den bekiendte Generallieutnant Excelmanns er i trange Omstændigheder. General Allit har anlagt et Brændeviinsbrænderie ved Rhinegnen. Hertugen af Bassano boer i Grätz; Fouche er i Linz; Thibeonden i Prag, og Regnault de St. Jean Ange y i Nederlandene; mange Bonapartister ere gaaede til Amerika.