Berlingske Tidende, 1831-10-06
Fra Nordlands Amt læses i den sidst nedkomne Rigstidende Vor Vinter var en af de meest stadige, da de østlige Vind havde Herredømmet. Kulden var taalelig og steg ei høiere end til 17 1/2 Reaum., men jevnligen fra 9 til 147. Det stadige Veir gjorde Vinteren behagelig, da man overalt fandt aabne Vei og sikre Jse at fare over, og Færselen var meget almindelig. Dog vare Landvind=Stormene, endog inde i vore Fjorde, rasende i flere Uger. Fiskeriet ved Lofoden faldt ogsaa yderlig slet, saa at et Præstegield, der pleiede at sende til Bergen 7 Jagter med Fiske Ladninger, nu ei engang har 4. Vaaren begyndte meget tidlig allerede i April, da kun en liden Mængde Snee bedækkede Jorden. Under 2 ½ Varme pløiedes allerede i April i enkelte Dalegne, med derimod begyndte Mai Maaned med et stort Sneefald under 1 Kulde, og varierede mellem 17 og 4, indtil den 16de Mai hvilket gjorde, at Sneen laae meget længe paa Jorden og en almindelig Fodertrang udbredte sig overalt Varmen seg fra 16de Mai til 147 Reaum. i Skyggen, og borttog vel Sneen, men, da Jorden manglede Vædske, begyndte Vegetationen overmaade sildig. Jorden havde meget stor Tæle, hvilket foraarsagede, at Sædet den ei begyndte før efter den 18de Mai. Den 23de Mai skinnede Solen allerede med 23, Varme. Tørt Veir vedblev uafbrudt; derfor fik de, som havde saaet i April, en herlig Vær paa deres Agre, hvilke i Begyndelsen af Mai laae bedækkede med flere Alen dyb Snee. Egentlig Regn har ei existeret fra 18de Mai indtil 17de Juli, allene den 5te Juli undtagen, da en Skylregn vædede Marken, men dog kun lidet i Forhold til dens Tørhed. Engene ere afbrændte og Agrene paa grundlændte Jorder aftørrede i Braadden, saa at Axet ei er fremskudt; Lierne ere hvide, og baade Græs og Halm borte, ja der ere Gaarde, der føde 10 til 12 Creature og kunne neppe høste paa deres Hjem jord saa Meget, at de føde en Hest. Jndberetningerne fra Dalerne ere høist sørgelige, og hvad skal man slutte sig til at Varmegraden maa have været i disse, naar den ved Fjordbredden er stegen imellem 277 til 31, i Solen og i Skyggen fra 167 til 239, og Nat=Temperaturen ei har været under 100 Reaum. Bjergene vare saa gloende, at de ei kunde trædes paa med nogne Fødder. De nedkomne Lapper sige, at Gys=Uglen - StrixNyctoa - hvilken de kalde Varhauk, er kommen i usædvanlig Mængde paa Fieldene; et Forvarsel for Lemæns, Vand= og Skov Musens Ankomst. Efter Hundedagenes Begyndelse er Luften kold, vaad, meget skyet og Vinden nordlig, saa det er at befrygte ved Luftens Opklaring, at Nattefrost vil fortære de faa fra Solvarmen sparede Agre, især i Fieldegnene. - Rædsom var den 11te Juli, da hele Luften var saa tyk, mere end naar en Skye daler, og saa qvalm, at man neppe kunde drage Aande; Solen viste sig som en rød kobberfarvet Kugle paa Himlen, og havde aldeles tabt sit Skinn og Straaler Kl. 3 Eftermiddag; de nærmeste Gjenstande vare forsvundne. Luften var ellers uden Skyer, og saaledes har vor hele Sommer været. Den 9de Juli hørtes et Brag i Luften, der tilkjendegav, at vort Jordskjælv ei endnu er ophørt, som begyndte i Aaret 1819 og har stedse vedblevet: Rystelsen var kun ubetydelig nogle Steder, men skal paa fine Steder i Fieldegnene ei have været ubetydelig. - Oboernes Beretning er ligesaa sørgelig som Fjordfolkets, angaaende Aarets Væxt, saa man kan befrygte, at det hele Helgeland vil blive hjemsøgt af et desto føleligere Uaar, især for de Districter, der i tvende Aar have havt Frostaar, og nu faae lidet Korn og mindre Græs eller Høe, hvilket bliver i første Henseende for alle trykkende, da Kornpriserne vare ved afvigte Vaarstevne meget høje i Bergen, og i sidste Heenseende bliver utaalelig for Fieldmanden, hvis meste Ophold er hans Creature. Jngen mindes et saadant Aar.