Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1826-08-11
Løverdagen den 22de Juli henimod Middag indtraf her følgende sørgelige Tilfælde, Røgteren her paa Gaarden, en af Grevskabets boesatte Huusmænd, fandtes liggende, sig selv kun halv bevidst, i den Mark, hvor Qvæget græssede. Alle Hovederne stode i Tøire tilligemed Tyren, da Manden opdagedes af Malkepigerne. Han blev bragt hjem, og erholdt strax al den Pleie, som man skylder den Ulykkelige. Han blev synet, og ingen Plet paa hans Legeme fandtes, som kunde lade befrygte et voldsomt Støds Virkning. Han kunde bevæge Arme og Been, dog de første med Besværlighed. Vi troede nu alle, at Skrækken var Aarsag til dette Tilfælde, og bleve enige om at lade ham aarlade. Efter Aarladningen var han saa vel, at han spiste nogle Tvebakker, og forlangde en Snaps dertil. Han fik den, og vi troede alle, at han om nogle faa Dage atter ville kunne være rask. Søndag Formiddag, den 23de Juli, var han i samme Tilstand, som Eftermiddagen forud. Han forklarede da, at han var gaaet hen til Tyren, som stod tøiret, og kjælet for den; men at denne havde, da han gik fra den, med Hornene kastet ham nogle Skridt fra Tøireslaget, og ved Faldet havde han følt Smerter indvortes. Henad Søndag Eftermiddag forværredes hans Tilstand, da han blev ganske følesløs i Armene. Der blev nu føiet Anstalter til Doctorens Afhentelse; men inden disse vare skeete døde Manden, der efterlader sig tre uforsørgede Børn. Her er Sagens hele Sammenhæng, fremsat paa Ære og Samvittighed, og saaledes som Vidner, blandt hvilke den Afdødes Enke er, med Eed kan bekræfte. Nu læse man efter denne Beretning af Sagen Anon een om dette Tilfælde i Lollands og Falsters Stifts Addressecontoirs Efterretninger No. 60, og den Upartiske og Veltænkende vil da letteligen finde det Usandfærdige i Fremsættelsen af dette ulykkelige Tilfælde. Jkke vil jeg carachterisere Vedkommendes Fremgangsmaade imod mig i denne Sag, men blot udpege nogle af de groveste Usandheder, f. Ex.: "Manden døde to Dage efter, han levede kun 36 Timer efter Tilfældet. Han var paa det skrækkeligste mishandlet af Tyren, og dog var der ikke en eneste Plet paa hans Legeme, der kunde vidne om udvortes Vold. "Den Afdøde efterlod sig 5 Børn, han har kun tre umyndige Børn, og de øvrige to fortjene sig selv deres Klæde og Føde. Ligeledes har den Afdøde aldrig talt til mig om at Tyren maatte holdes inde, han troede stedse at have Magt over den, og aldrig gik den løs - og dog siger Anoncen det Modsatte. Døden løste op for denne da Ulykkelige forinden Lægen kom, men intet Menneske var, efter de anførte Omstændigheder, heri Skyld. At Tyren har stødt ham nogetsteds paa Legemet er Usandhed; efter den Afdødes eget Udsagn tog den ham i Klæderne paa Hornene og kastede ham udenfor Tøireslaget, det herved foraarsagede Fald var vistnok Aarsag i at han er sprængt indvendig, muligt og at Rygbenet derved er blevet læderet. Han leed de skrækkeligste Smerter, siger Anoncen. Nei, Gud skee Lov, han var ganske følesløs i de sidste 6 Timer af sit Liv, og syntes ikke at lide betydeligt. Med Forbeholdenhed af min Ret til at paatale for juridisk Damstoel den Fornærmelse, Vedkommende har søgt at udøve imod mig, sætter jeg ikke videre Pen paa Papiir i denne Sag, uden at jeg skulde nødes til ved Lands Lov og Ret at værne om min Ære og borgerlige Sikkerhed. Rubbelykke Præstegaard, den 10de August 1826. Nielsen.