Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-05-11
J disse Dage er udkommen: Ungdoms Digtninger af S. Hert, (264 S. i Lvo). Til Prøve afskriver Anmeld, her Prologen, der giver et kort Begreb om den Aand, hvori disse Digte ere skrevne: Tør vel en Yngling fra sin bunkle Vraa, O Danmarks Piger, frem for Eder træde? Med uvant Haand han spiller bange paa Sin lille Cithar Livets Sorg og Glæde O vil J lyttende omkring ham staae, Naar nu han smiller, naar han nu maa græde? Blandt Eder sang han stedse dobbelt sød, Blandt Eder Strængen mere salig lød! Af ei han stander i den favre Lund, Hvor Evighedens Krandse mildt sig slynge, Hvor trindtomkring paa Jordens grønne Bund Naturens Fylde mon sig huld forynge, Hvor i begeistrende og hellig Stund, Ved Kæmpers Bantasteen de Skialde synge - Ak! der han stander ei - der Harpens KlanFremstormer høitidsfuldt til stolte Sang. Men udenfor der staaer en lille Steen, Af Rosenbuskens røde Blomst omvunden, Hvor Duer kurre paa den tynde Green, Som kjærligt bøier sig fra Blomsterinden, Hvor gyldne Stierne blinker ned saa reen Og Maanen venligt lysner Aftenstunden, Hvor Kjærlighed paa Æthervingen huld Forklaret svinger sig henover Muld -Der tør han fjunge i den stille Ro Til Længslen smelter i et Suk i Døden, Hvor Jdealets lyse Blomster groe, J Natten Herren gav ham Morgenrøden -Der, Piger, stokkes om hans lille Bo Hans Løn er Eders Hjertes milde Gløden, Der, Danmark Piger, der J smile til Den yngste Sangers svage Citharspil! Slagelse, den 9de Mai. Denne Kjøbstæds Arrest erholder nu ogsaa den høist gavnlige Forbedring, at den faaer et Par Værelser beklædt med tykke Planker, hvorved det bliver saa meget vanskeligt for Forbryderne at undvige, ganske nye Erfaringer har tilstrækkelig lært, hvor let det er for saadanne Mennesker, at skille sig ved de Lænker, hvormed de ere belagte, deels ved at skiule en Fiil paa saadanne Steder, hvor den ikke er at opdage, uagtet den strængeste Visiteren, og deels ved at gjøre saadanne Bevægelser med Lænkerne at Laasene springe op, og er først Haanden fri, saa er det en let Sag at faae Muurstenene i en Væg fra hinanden. (Slagelse Av.)J Aarhuus Avis læses følgende: Peber Rods Anlæg. Bør denne saa brugelige og sunde Rod ikke dyrkes overalt i Danmark, hvor Jorden dertil er beqvem, og da den danske Peberrod er meget stærkere og bedre end den udenlandske, er det da Ret at vi give Udlandet vores Penge for det, som vi kunne avle bedre selv. Nei, det er jo at fornærme vore kjere Fødeland, og jeg forsikkrer, at vort Land kan frembringe mere end vi behøver, naar det dyrkes paa følgende Maade: Den bedste Jord til Peberrod er den fugtige og leermuldige, ja i muldig og sandmuldig Jord kan og gaae an men høi eller fandig Jord nytter ikke. Den Jord som man har bestemt til Peberrod, graver man derefter triner man den af i Beder, hver Beed 1 1/2 Alen bredt, derpaa opkaster man smaae Grøfter mesten 1 Qvarteer dybe midt over Bedet, og mesten 1/2 Alen imellem hver Grøft; derpaa vælger man sig de længste Planter man kan faae af det som ikke tjener til at rives, ja om de ikke ere tykkere end en liden Pibestilk; disse Planter skraber man ganske løselig med en Kniv indtil man faaer de smaae Frugt-Øine ud, undtagen en Tomme i hver Ende maae ikke skrabes, da den ene fæster Rod og den anden giver Top. Er Jorden, mager saa kan man komme lidt Gjødning i Grøfterne, og rag saa lidt Jord derpaa, da Plenterne maa ikke røre ved Gjødningen; saa tager man Planterne og lægger to Planter i hver Grøft med Toppen ud imod Gangene, saasnart Bedet er lagt kommes den opkastede Jord paa Planterne og trines vel fast, naar de saa faaer Blade af en tre Tommer Høide, hyppes de lidet; man vare sig at ingen Jord kommer paa Bladene, og at de ikke brækkes. Og saaledes renses det med Hypjernet naar Ukrudt vil tage overhaand. Anlægget maae skee om Foraaret; saasnart Jorden er beqvem er det Foraar; derefter vil det skyde Frøe stengel, maae man for alt passe paa at skiere den væk tæt ved Roden, ellers bliver det træet. 1 1/2 Aar maae det vare inden man graver det op Saa tager man sin Spade og skierer Hypningen forsigtig bort, indtil man kommer til den tykke Rod som ligger langs hen i Hypningen, stikker man hen ved Siden af Roden og ved Enderne, at man ikke gjør Planterne Skade; saa rager man Jorden paa Planterne igjen og lader dem ligge til Foraaret, man vil lægge igien; da de paa denne Maade holder sig bedst. Skulde der være nogen som vil gjøre et Anlæg med en eller to Skjepper Land, da vil jeg, saa vidt jeg kan, for mine egne Anlæg, om de ønsker det, komme til dem for at de destydeligere kan see hvordan det skal være, og imod at de befordre mig frem og tilbage, og for en billig Betaling. Enhver Gaard eller Huusmand som vil komme til mig, viser jeg det gratis hos mig selv; og jeg vil ønske, at enhver Huusmand som Forsynet har betroet Jord, vil følge mit Exempel. Jngen troe, at jeg fremsætter dette for at vinde Præmie. Nei, men Pligt byder mig, ikke allene at gavne mig selv, men ogsaa vort kjere Fødeland, da jeg som Ulært, men ved Flid og Erfaring har fundet, at denne Maade er god, thi af hvert Bed af 26 Alens Længde har jeg avlet over 1 1/2 Lispund. - Miesing den 16de April 1816. - P. Jensen, forhen Skolelærer.