JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Corsaren, 1842-02-18
Da det borgerlige dramatiske Selskab Onsdagen den 2den ds. afholdt en Maskerade paa Enighedsværn, tillod Hs. Durchlauchtighed, Landgreve Wilhelm, Stadens Gouverneur, at Vesterport stod aaben hele Natten. Man seer heraf, at Hs. Durchlauchtighed gjerne opfylder ethvert billigt Ønske.
Corsaren, 1842-02-18
Besøg i Hovedstadens mindre Kunstanstalter. II. Gustav Ochme's Jernbane. "Hvad gjør Tydsken ikke for Penge?" – Han svober en Dampvogn og en Jernbane ind i en Gulvmaatte eller andet Slags Maatte, pakker det paa en Vogn, fører det hertil og lader Dig see det i Hötel du Nord. Kan Du forlange Mere? Eller kan Du med Billighed undslaae Dig for at betale 2 P. derfor? Gaa op og see; men - det havde jeg nær glemt, det maa jeg dog endelig sige Dig, for Du træder derind: Tag Dig iagt for at lægge Albuen paa Jernbanen; thi saa risikerer Du, at den gaaer itu. Farvel, gaa nu - Aa nei, stop et Øieblik endnu: Du skulde dog vide, hvilken den der gaaer itu, om det er Din Albue eller Jernbanen - Kjære! det er Jernbanen; thi det er jo kun en Model. Gaa derop, Du bliver behandlet meget høfligt. Hr. Oehme er en hoi genlleman med en lille Knebelsbart; hans Kone er en lille Kone med en stor Beundring for sin Mand og hans Jernbane. Denne Jernbane er anlagt i en Cirtel, i hvis Midte Hr. Oehme befinder sig, og det i den allervideste Betydning; thi deels staaer han virkelig inde i det af Cirklen indesluttede Rum, deels er denne Cirkel hans Virkekreds, Horizonten for hans Liv og hans Virken, udenfor den ligger for ham Jntet - undtagen et Bord med Eutröbilletterne á 2 A. J Sandhed! Han elsker denne Jernbane, som en Moder kan elske sit Barn; han opbevarer endog Minderne om dens smaa Uartigheder: en Pind, som Vognen engang i ustyrlig Heftighed har sønderbrudt, fremviser han med en forgblandet Stolthed - sorgblandet, thi den viser jo ikke mere Barnets Kraft end dets Uartighed. Men, ligesom Moderen i sit Barn tillige elsker Faderen, saaledes elsker Hr. Oehme ikke blot sin Jernbane for dens egen Skyld, men ogsaa fordi den er en Model af den store DresdenerLeipziger Bane. Denne har han elsket, for han elskede sin egen. Og, saasom Kjærlighed jo altid gjør blind og anseer sin Gjenstand for den ypperste og eneste, er det intet Under, at Hr. Oehmeikke veed Andet, end at den lille Dresdener-Leipziger Bane, der er en Model efter en fransk Bane, der igjen er en Model efter en engelsk, er den største og ypperste, nei! den eneste i Verden. Og nu den sidste Lignelse: Ligesom Moderen i det elskede Barn gjenfinder Faderens Træk, Blik, Smiil og Miner, saaledes gjenfinder Gustav Oehme i sin Jernbane alle Træk af DresdenerLeipziger Banen: de ligne hinanden lige indtil Knapperne. De Tjenere, som sidde paa Hr. Oehmes Vogn, bære accurat lige saa mange Knapper i deres Livree som de virkelige Tjenere, der sidde paa den store Dresdener-Leipziger Banes. Naar man nu har seet sig mæt paa Alt dette, gaaer man hjem med en god Appetit og spiser til Aften.
Corsaren, 1842-02-18
Hans Majestæt har nu ladet præge en Medaille, der er bestemt til at overrækkes saadanne Libetale, der have gjort sig færlig fortjente. - Den Første der har modtaget Medaillen er J. P. Møller, der har gjort sig fortjent som Restaurator.
Corsaren, 1842-02-18
Kongen af Preussen har foræret Englands Kronprinds en Rangle og gjort ham til Ridder af den sorte Ørns Orden.
Corsaren, 1840-12-25
Jeg var i Torsdags oppe at høore paa Valgenes Udfald og blev da Vidne til følgende Samtale: A. Det er vanskeligt at finde Mænd, som man med fuld Fortrøstning og af inderlig Overbeviisning kan give sin Stemme ved dette Aars vigtige Valg. B. Det er accurat mine Ord, ved Gud! A. Jeg har derfor besluttet, kun at give min Stemme til saadanne Folk, som jeg kjender nøie og tilbunds som værdige Mænd, og ikke rette mig efter Avisskrivernes Præk. B. Hvilke ere disse Mænd, med Forlov? A. Ja, seer De, der er intet Sted, hvor Retsind, Humanitet og Borgeraand træder saaledes frem som ved Borgervæbningen, hvor alle Kjøbenhavns Borgere ere samlede i skjøn Eendrægtighed til Fødelandets Forsvar, og de Første der maae naturligviis være de første Borgere. Jeg stemmer derfor paa Stadshauptmand Conradt, Oberst Friedenreich, Lieutenant Garbrecht ..... B. Aa, stop! Laan mig Deres Blyant; det var en fortræffelig Idee. Paa et andet Sted hørte jeg følgende Dialog: A. Hvem sætter De der Kryds ved? B. Det er ved Bager Schersig. A. Det gaaer ikke an, at han bliver valgt. B. Hvorfor ikke det? A. Fordi jeg med temmelig Vished veed, at Grosserer Nathanson vil blive valgt, og kom saa Schersig med, kunde det jo give Scandale i Stænderne i Hvedebrødssagen.
Corsaren, 1842-02-18
Det vil maaskee interessere mange af vore Læsere at lægge Mærke til den Afdeling af "den danske Hof- og Statskalender for 1842", som indeholder Medlemmerne af Dannebrogsordenen. Fortegnelsen over disse indtager 146 tæt trykte Spalter; hver Spalte indeholder 72 Linier. Skulde denne Fortegnelse afnykkes i "Corsaren", vilde den fylde over 280 Spalter ɔː over 20 Nr. af Bladet (naar man nemlig for hver halv Aargang regner 6 beslaglagte Nr., hvilket itte er mere end billigt). Paa hver Spalte findes i Gjennemsnit 30 á 35 Decorerede, hvilket i Alt giver 4,600. Antager man, at hver af disse er 2 3/4 Alen lang, kunde man, ved at tænke sig dem udstrakte i lige Linier og derefter afmaalte med en Snor - række med denne herfra til Dyrehaven. - Ved at oversee denne imponerende Masse af Mænd, som ere blevne decorerede for deres Fortjenester, falder et Vers i Paludan-Müllers "Adam Homo" os ind: "Forresten gik Beskueren det her Som i de klare Nætter mange Gange, Hvor Biet ei et enkelt Lys kan fange, Fordi det drukner i den hele Hær. Han vidste, der af store Mænd vare mange, Han saae jo, at Fortjenesten var nær; Men just da Storheds Sum var saa uendelig, Hver enkelt Storhed hartad var ukjendelig."
Corsaren, 1842-02-18
Sundhedscollegiet har udsat en Priis af 500 Rbd. for gen statistisk Fremstilling af de forskjellige curopæiske Medicinal-(Sundheds-) Forfatninger tilligemed en critisk Sammenligning mellem disse og den i vort Fædreland bestaaende sygelige dito."
Corsaren, 1842-02-18
Samtale. En Lindbergianerinde. All det maa dog være et ugudeligt Skarn den Lehmann, siden ikke alene Retten dømmer ham, men Vorherre endog sender ham en Beenskade paa Halsen. En af "Corsarens" Mandskab. Hør, Mutter, tag hun sig vel ivare for, hvad hun siger: at alle de, som have Beenskader ere slette Mennesker.
Corsaren, 1842-02-18
Flere høie Personer skulle synes godt om de Principer betræffende la liberté des femmes, som den franske Mdm. Randcau for Tiden ønsker at skaffe Jndgang her. De sige, at det er den eneste liberté, der er Noget ved.
Corsaren, 1842-02-18
Den ene af Brødrene Mønster er igjen bleven arresteret for at have forsøgt at vinde nogle Sjæle paa Holsteinborg Gods, og Arrestationen er skeet paa Foranstaltning af Præsterne paa nævnte Gods. - Det er dog underligt i denne Verden: Folk unde ikke hinanden 4 s. i jordisk Formue; men, naar Talen er om den himmelske Sallighed, kunne de ikke være spendable nok og slaaes endog med Jld og Sværd om, hvem der kan gjøre Fleest meddeelagtige i den.
Corsaren, 1842-02-18
Jmellem to Hofmænd skal det i disse Dage være kommet til en meget hæftig Strid om, i hvilken Henseende den afdøde Admiral Wulff meest har udmærket sig, nemlig: om ved at kjæmpe paa "Lougen" eller ved at digte den ene Side af Jndskriften paa Frederik den Sjettes lit de parade. Striden skal senere have udbredt sig videre og beskjæftige mange Gemytter.
Corsaren, 1842-02-18
"Kjøbenhavnsposten" yttrede efter vort sidste Nrs. Udkomst eller Ankomst eller Nedkomst eller hvad man vil kalde det, at det ikke var rigtig heelt, at der manglede Noget o. desl. Nu, er det noget Under? Naar man indbyder Gjæster paa Steg og Fisk, og Katten tager Stegen, kan man saa i en Fart servere med Andet end med Fisken?
Corsaren, 1842-02-18
En Samtale. A. Sig mig engang, Høistærede! Veed De ikke, hvorfor Hr. Algreen-Ussing tager sig saa grumme meget af sit Embede, at han ikke engang vil faae Tid til at møde i Stænderforsamlingen? B. Jo, det veed jeg sgul meget godt. Seer De: Hr. Ussing er en meget ordentlig Mand, og, naar han nu bliver borte fra Stænderne og passer sit Embede, saa er det blot for en Ordens Skyld.
Corsaren, 1842-02-18
Ledige Embeder. Skorsteensfeiertjenesten ved Soro Academie. 100 Rbd. og 3 Favne Brænde. En Districtslægepost ved Kbhvns. Fattigvæsen 100 Rbd. "Nei, saa vil jeg dog helst være Skorsteensseier."
Corsaren, 1842-02-18
Skizze. "Til blodig Kamp gaaer Stridens Kjæmpe ud."
Corsaren, 1842-02-18
"Berlingske Tidende" fortalte forleden blandt andre Nyheder, at det i Sverrig var blevet befalet at give Arrestanterne Brød af sammenblandet Rug og Byg. Dette har formodentlig givet den dristige Oeconom ved Jonstrup Seminarium, Hr. Greiersen, Jdeen til at forsøge en lignende Fremgangsmaade, og det glæder os at kunne berette, at nævnte Blanding af Rug og Byg ved de fortsatte Forsøg nu er lykkedes saa vel, at man i samme kun kan skjelne den ene Jngredients, nemlig den sidstnævnte.
Corsaren, 1842-02-18
Scene mellem Blok Toxen og en Haarskjærer. Haarsk. (nærmer sig ærbødigt). God Dag, Hr. Blok Tøxen! Hvorledes har De det? B. T. God Dag! Aa, jo saamæn, efter Omstændighederne ret godt. Haarsk. Hør, Hr. Blok Tøxen! De skriver saa smukke Digte... B. T. (med et Buk). De er altfor artig. Haarsk. Nei, hele Byen siger det. Alle ere enige om, at Deres Digte høre til de smukkeste i Adresseavisen. B. T. (bukker igjend. De er, som sagt, altfor artig. Har De læst mine sidste Epigrammer? Haarsk. Nei, Hr. Blok Tøxen! B. T. (stødt). Saa skulde De, min Sandten! læse dem; det er nok Umagen værdt. Haarst. Jeg skal læse dem iaften i Sengen. Jeg skal sige os: jeg har altid den Vane at læse mig i Søvn. - Men, hvad jeg vilde sige, og ikke lyve: Kjære Hr. Blok Tøxen! Gjør mig en Tjeneste, skriv mig for gode Ord og Betaling et lille Digt. B. T. Jeg skriver ikke for gode Ord og Betaling. Det Sidste er nok. Hvad vil De have skrevet om? Haarsk. Seer De, kjære Hr. Blok Tøxen, min Svigermoder havde saadan en deilig Hund, og den er nu død, og nu vilde hun saa gjerne have et Liqvers over den. Vil De skrive et? B. T. Hvad? Er han gal? Uforskammede Karl! (sagte) Der har jeg strax et godt Riim paa "gal" (vil gaae). Haarst. Af, tjære Hr. Blot Tøxen! skriv det Digt. Husk, hvor mangen god Gang jeg har klippet Dem uden.... B. T. (yderst forbittret). Gaa sin Vei, uforskammede Hundeklipper.
Corsaren, 1842-02-18
Da "Preciosa" opførtes i Fredags Aftes arriverede Følgende: Hr. Ferslev (som Don Engenio) sagde til Preciosa, at nu vilde han gjøre sin tidligere Uret god igjen. Dette troede en Deel af Publicum, at han meente for Alvor, hvorfor det søgte at bestyrke ham i hans ædle Forsæt ved at raabe Bravo. Hr. Ferslev gik nu ud; men paa Veien faldt det ham formodentlig ind, at det var et uoverkommeligt Stykke Arbeide for ham. Betænkte han sig altsaa og overtalte istedetfor Hr. Holst til at komme ind og gjøre Alt godt.
Corsaren, 1842-02-18
Med de i Nr. 68 beslaglagte Nr. er der i Alt siden 1ste Januar d. A. beslaglagt for "Corsaren" 32 Spalter. Af "Corsaren" beroer der nu i det Hele henved 40,000 Exemplarer hos Politiet. - Politiet og Justitsraad Reiersen kunde hermed udstyre et heelt nyt Blad. Nei, Hr. 14 - 15. Det bekjendtgjøres herved for "Corsarens" Læsere, at der en af næstkommende Dage vil udgaae et Pragt-Extra-Nr. af "Corsaren", forfattet af en kongelig Embedsmand - naturligviis, hvis det ikke bliver lagt under Beslag. Foruden de ordinaire billetter er denne Gang indlagt Brev til Hr. C. L. Kö- og til den underlige Mand med det lange Navn.
Corsaren, 1842-02-28
For det Tilfælde, at Justitsraad Reiersen skulde (som det virkelig synes) have gjort sig til princip, hver Uge at beslaglægge eet Nr. af "Corsaren", har Redactionen troet at burde gjøre til Princip, hver Uge at udgive to, halve, af hvilke da det ene stadig kan underrette Publicum om det andets Endeligt og Dødsmaade.
Corsaren, 1842-02-28
Man har nok, ved at gjøre "Dansk Ugeskrifte" til det Organ, hvorigjennem Høiesteretsdommene skulle meddeles, troet at kunne gjøre dette "Ugeskrift" læst. Vi troe derimod - at man derved gjør Høiesteretsdommene ikke læste.
Corsaren, 1842-02-28
De Conservative have nu almindelig antaget den Skik at kalde de Liberale "Liberalister" for at tilkjendegive, at disse formeentlig bruge Liberaliteten til et Stalkeskjul for deres egne ondskabsfulde Hensigter. Vi have i denne Anledning fundet det passende ogsaa at give de Conservative et Navn, overeensstemmende med denne Terminologi, og skulle derfor for Fremtiden tillade os at kalde dem: Fornuftist-Troskabist-Uegennyttister.
Corsaren, 1842-02-28
Ved det Bal, som blev givet Husarerne for deres Conduite under Urolighederne den 20de Januar (efr. Frederiksborg-Amtstidende), skal det være gaaet meget fidelt til. Husarerne havde indbudt endeel Politibetjente med den smigrende bemærkning, at de alt i Forveien vare blevne slaaede til Æres medlemmer. Ved Bordet udbragtes flere Skaaler, blandt hvilke vi udhæve som de mærkeligste: For Hs. M. Kongen; for Orla Lehmann (ved en Husarunderofficier) Taleren udhævede som Motiv til Toasten den Omstændighed, at Lehmann var den, man egentlig havde det Hele at takke for, og at han i Grunden betalte Gildet.*) For Damerne (ved en Politibetjent); for Politiet (ved en Husar); for Husarerne (ved en Politibetjent). Taleren yttrede, at det gjorde ham ondt, at Politiet endnu ikke var blevet sat istand til at vise Husarerne en lignende Opmærksomhed, men han haabede, at det nok vilde komme, ja han havde Grund til at gjøre sig Haab om, at det vilde blive omtrent ved Store-Bededags-Tid.
Corsaren, 1842-02-28
"Dagen" har, som bekjendt, altid seet skjævt til at "Berlingske" fremfor den erholdt Efterretningerne om Communalbestyrelsens Møder. Den er derfor nu fremkommen med det uegennyttige Forslag, at ingen af dem skal have disse, men at der skal indrettes en særskilt Communaltidende til det Slags Sager. Altsaa er der dog ogsaa Misundelse og Fjendskab i den conservative, af Naadens Sol beskinnede Leir! Og hvor sandt strev altsaa Fatter Vessel: "To Acteurer i een Rolle, Tvende beilende til Een, Og to Hunde om eet Been, Aldrig kunne Venskab holde." Hvor træffende!
Corsaren, 1842-02-28
Literatur. En Mand ved Navn Franck, der, saavidt vi erindre, i "Adresseavisen" titulerer sig Krigssecretair, har pludselig besluttet at fremstaae for den forhausede Efterverden - og den nuværende Verden med - som en *) Denne Toast havde forresten nær givet Anledning til en Uenighed, idet det tilstedeværende Politi meente, at Ordren til at forhindre Raabene: "Orla Lehmann leve!" endnu bestod. Men de lode sig dog tale tilrette og istemmede ved Toastens Slutning begeistret: "Orla Lehmann leve!" stor Digter. Til den Ende har han ladet trykke et meget stort Oplag af Digte, som han har liggende i Springgaden, og som han venter, at Folk strax ville springe til at kjøbe. Blandt Andet har han oversat Göthes "Der Gott und die Bajadere". Han erklærer selv, at han har oversat det med et Stykke Blyant, paa staaende Fod, dreven af Sympathi, efter at han havde erfaret, at Oehlenschlager havde erklæret det for uoversætteligt. Vi kunne godt forestille os, hvilken Triumph Hr. Franck maa feire ved at have oversat et Digt, som Oehlenschlager har erklæret for uoversætteligt; men vi kunne ogsaa forestille os, hvorledes Oehlenschlager ikke destomindre siger, at det er uoversætteligt. Forøvrigt tør Hr. Franck nok ikke kaldes Oversætter i dette Ords egentlige Betydning; thi han gaaer ikke frem paa en almindelig Maade. Naar han vil oversætte et tydsk Digt, synes han først at læse det igjennem, derpaa at skrive et lignende paa Dansk, og, naar disse da ikke passe sammen, da forandre i Originalen, indtil de passe. Saaledes har han for at faae Ordet "Stjerne", som han nødvendigviis trængte til, ind i et Digt, forandret den tydske Original, som han har aftrykt ovenfor, fra: "Stimm an" til "Stern an". - Sluttelig skulle vi bemærke, at han kalder sig C. C. B. B. Franck, hvilket formodentlig skal betyde: See, see, bare Franck.
Corsaren, 1842-02-28
"Adresseavisen" stiller sig strax under endnu en Censor. Den har nemlig nu kun Jetsmark og Reiersen; men "alle gode Gange ere tre", og "man kan aldrig være forsigtig nok", siger Adresseavisen. - Lindberg betaler Statsgjælden, saa er den Nød endt. - Den Kjedsomhed, som opkommer ved, at Alt bliver saa roligt, fordriver det kongelige Theater hver Aften ved Hjælp af "de to Grenaderer". - "Hvad Sibbern vil gjøre?" Sibbern! Han er naturligviis dragen bort med de Misfornøiede for at bevise dem, hvor urimeligt det var, at de ikke vare fornøiede.- "Algreen-Ussing?" - Ja, det er meget vanskeligt at sige; men med den ene Skulder er han formodentlig dragen med, og med den anden er han bleven hjemme; thi han hitter altid en Udvei. "Dagen" og "Berlingske" og "Dansk Ugeskrift"? – Aa ja, dem havde vi nær glemt. De brast saamæn alle tre, da de en Dag anstrængte sig over Evne for at udtrompete deres Lovtaler i en høi Anledning. De jordedes paa Søqvæsthusets Kirkegaard. - Hof- og Stadsretten og Høiesteret have pludselig Jntet at bestille, medens de hidtil have været saa overlæssede med Arbeide. De see ret til og opdage, at det er, fordi Pressesagerne ere forbi. - Trykkefriheden behøver man ikke meer, da Straalerne, som man hidtil maatte overlade lidt af den, ere borte; man enes derfor om at ophæve den.
Corsaren, 1842-02-28
Da alle Misfornøiede ere borte, ere jo lutter Fornøiede tilbage. Naar Alle ere fornøiede, behøver man kun en lille Smule Politi for at holde Orden i deres Fornøielse; det øvrige Politi ophæver man altsaa. Til Gjengjæld gjør enhver Huusfader og Huusmoder sig til Politibetjent i deres Kreds og stræbe at komme til det samme Punct, som nylig en Polak naaede, idet han angav sin Søn, der var deserteret fra den russiske Hær, for sin Herre og Keiser, Selvhersteren over alle Russer - og altsaa at gjøre sig værdig til den samme Naade, der blev den ædle Polak tildeel. Kort: en ny Periode opkommer, en Periode af idyllisk Ro, Tilfredshed og Fornøielse. Naar de see over til os Bortdragne, staae Taarerne dem i Øinene - ak! Taarer af Glæde, af inderlig, dyb Tilfredshed.
Corsaren, 1842-03-04
Charivari. Cancelliet har stadfæstet Beslaglæggelsen paa Nr. 70 og beordret Redacteuren tiltalt. Den actionerede Artikel indeholder et ordret Uddrag af Oehlenschlagers Tragedie "Palnatoie", og i Henhold til Actionerne imod Barfod som Forfatter af en Artikel, for hvilken "Fædrelandets" Redacteur tillige sattes under Tiltale, og imod Gjødvad tilligemed Ploug, vente vi derfor nu at see en Bekjendtgjørelse fra Cancelliet lydende paa, at Etatsraad Oehlenschlager, Commandeur af Dannebroge, er besørget inddraget under den nye Action, hvormed cand. philos. Morthensen saaledes er hjemsøgt, "hvilket herved bekjendtgjøres i Overeensstemmelse med Fog. 27de Septbr. 1799 § 18."
Corsaren, 1842-03-04
Aarsagen til, at vor Kronprindsesses Søster døde, berettes at have været, at hendes Hjerte var for stort. - Det er, Gud skee Lov! en Sygdom, som ikke er almindelig blandt fyrstelige Personer.
Corsaren, 1842-03-04
Ved den sidste Børsauction solgtes et Parti Virak for den mageløs billige Priis 12 s. pr. B. medens vi have staaet i den Formening, at Prisen selv for den allersletteste Sort var 3 Mk. - Men vi have nok tænkt det: Naar der bliver budt altfor megen Virak tilsalgs, saa taber den i Priis, endog hos de allermeest Lysthavende.
Corsaren, 1842-03-04
Hs. Excellence Geheime-Conferentsraad v. Møsting har taget sin Afsted som Minister m. M. Vi istemme af Hjertet det Ønske, at vi snart maae see hans Efterfølger.
Corsaren, 1842-03-04
Fabel. (Efter det Tydske). Løven (læser Theaterplacaten og siger). Ballet? Bon! En Muus (inæler for den og overrækker den en Bønskrift). Løven (bævende). For Guds Skyld! der maa Jntet blive overralt mig personlig. Elephanten. Hvad behager De, at der skal gjøres ved denne Klagerinde, Sire? Løven (endnu hævende). Skulde jeg dog ikke først læse, hvad hun vil? Elephanten fryster paa Hovedet). Løven. Man sætte hende i ti Aar paa Fæstningen. Clephanten. Tillader De, Sire, at jeg afgjør Sagen kortere? (Den hæver Foden og træder Musen ihjel). Musen (døende). Jeg anbefaler mig allerunderdanigst i Deres gunstigste Bevaagenhed. Løven (som endnu stedse har zittret, drager igjen frit Aande og kjører til Theatret).
Corsaren, 1840-12-25
Literaire Anmeldelser. J Julen holde Folk i Almindelighed Ferie, og deraf benytte Skribenterne sig og sende dem en uhyre Mængde Bøger i Huset,  for at forkorte dem Tiden," som de sige. Men Mange af dem bevirke accurat det Modsatte af det, de ville, og gjøre de stakkels Folk Tiden saa lang at de ofte ønske, at det aldrig var Juul. Det er derfor en sand Venskabs-Tjeneste, som et Blads Redaction beviser sine Læsere, naar den gjennemlæser alle disse Bøger, udsøger de gode iblandt dem og gjør opmærksom paa disse, og denne Tjeneste vil "Corsaren" bevise sine Læsere uden at forlange mere end en simpel Tak derfor.
Corsaren, 1842-03-04
"Aalborg Avis" har optaget en Beretning om den heri Byen almindelig bekjendte Sag, at Hr. Algreen-Ussing i et Borgerrepræsentant-Møde faldt paa at fremkomme med en Besværing over, at Lehmanns Fængsel ikke var strengt nok, eftersom han kunde modtage Besøg o. s. v. - Vi troe, at man ved at bedømme denne Hr. Algreen-Ussings Adfærd i Almindelighed har miskjendt ham - ligesom han i al sin Tid er bleven meget miskjendt (efr. bl. A. Guldpocalen) - idet man har anseet denne Yttring som et Beviis paa et yderligere Frafald fra den liberale Sag. Vi troe, som sagt, at man har miskjendt ham. Hr. Algreen- Ussing har kun villet paavise det for Friheden Farlige, det Uforsigtige, i den "Hylding", man bringer Orla Lehmann, og han har meent, at hans Stemme burde have fortrinlig Vægt ved en saadan Leilighed, fordi han bedst kunde paavise, hvor let en saadan altfor stor Tillid bliver skuffet.
Corsaren, 1842-03-04
Hvorfor skjælder den conservalive Presse indirecte paa os ved at sige, at "Fædrelandets" daarlige Vittigheder ere "Corsfar-Vittigheder"? Hvorfor ikke hellere dadle os directe og ligefrem sige om vore Vittigheder, at de ere "Fædrelands"-Vittigheder?
Corsaren, 1842-03-04
Som et Beviis paa, hvor meget Hensyn Cancelliet dog tager til Pressen, havde "Kjøbenhavnsposten" anført, at Collegiet efter nævnte Blads derover førte Anke har forbudt Embedsmændene under Auctionscontoiret. at tage imod Douceurer, og nu kommer "Fædrelandet" og fortæller, at det er Hof- og Stadsretten, hvem dette skyldes. Den Ære kunde "Fædrelandet" dog gjerne have undt Cancelliet ubestaaren.
Corsaren, 1842-03-04
Lindbergianerne fattede som bekjendt den Plan at afbetale Statsgjælden ved frivillige Bidrag, omtrent paa den Tid, da "Corsaren" No 2 udkom. Da "Corsaren" No 69 udkom, vare de komne saavidt, at de holdt en Forsamling til at raadslaae om Planens Realisation. I de mellemliggende 1 1/2 Aar er Statsgielden allerede bragt ned fra 123 til 116 Millioner Rbd. Blive de altsaa saaledes ved, vil Gjælden nok tilsidst blive betalt.
Corsaren, 1842-03-04
Hiin Forsamling skal imidlertid ikke være kommen til nogen fast Beslutning, hvilket foranledigedes ved en Tale, som en af de Hellige holdt, og som maaskee indeholder en meget rigtig bemærkning: "Som den Guds Magister, Mand Lindberg - hvad jeg vilde sige: som den Guds Mand, Magister Lindberg, sagde, at Statsgjælden næsten er det eneste Onde i vort velsignede Land, i dette Land, hvor der ifølge den elskelige "Dag" end ikke gives den ringeste Grund til Misfornøielse og Utilfredshed - saaledes er det. Men uctop fordi den er vort eneste Onde, frygter jeg for at give Noget til dens Udryddelse; thi Herren har sikkert sendt os den i sin Viisdom, og, skildte vi os, og navnlig Regjeringen, paa denne Maade ved den, kunde han maaskee i sin Viisdom tillade, at der blev sendt os en ny og endnu større." – Som sagt: Den er maaskee en meget rigtig bemærkning.