Ribe Stifts Adresseaviser, 1790-10-15
Kiøbenhavn, den 4de October. Torsdagen den 30te September afvigte bipaanede Hans Kongelige Høihed Kronprindsen, Hs. K. H. Arveprindsen tilligemed Universitetets Durchlauchtige Patron Prindsen af Augustenborg Universitetets Høitideligheder i Anledning af Hs. K. H. Kronprindsens Formæling, hvor da Universitetets Rector Hr. Doctor Moldenhauer, Professor Theologi p. o., holdte først en Lykønsknings=Tale, derefter blev afham som Decanus i det Theologiske Falcultet promoverede til Doctores i Theologien: Hr. J. Finnsen, Biskop over Skalholt Stift Jsland; Hr. F. Münter, Prof. Theol. p. o.;Hr. J. Strøm, Prof. Theol. extraord. Sognepræst i Eger a.; Hr. J. G. C. Adler, Prof. Theol. extraord. og Sognepræst til Friderichs Kirke paa Christianshavn; Hr. J. H. Tauber, Prof. eloqv. og Rector ved Roeskilde latinske Skole; Hr. N. Treschow, Magister Philos. og Rector i Christiania latinske Skole; Hr. N. C. Clausen, Provst i Elboe Herred, RiberStift, og Sognepræst i Fridericia; Hr. A. Birch, Præst ved det Kongelige Waysenhuusi Kiøbenhavn; Hr. Mag. R. Fleischer, Sognepræst i Callundborg; og Hr. C. C. Birch, Sognepræst til Brahe=Trolleborg og Krarup i Fyen. Derefter crerede Hr. Conferentsraad Colbiørnsen paa Decani facultatis Vegne til Doctores Juris de Herrer C. M. T. Cold, Prof. Juris p. extr., og J. F. G. Schlegel, Prof. Juris p. extr. Ligeledes Hr. Professon. Tode de Herrer J. Koefoed og H. Rosted til Doctores Medicine. Og Hr. Professor A. Kall til Doctores Philosophie eller Magistros de Herrer F. Plum, Præst ved Stadens Arresthuus; J Bloch, kaldet til Sognepræst for Bierrebye og Mørke Meenigheder i Sielland; J. G. Friis, slette Lectie Hører i vor Frue latinske Skole; J. Hørbroe fierde Lectie Hører, ibid.; G. Kierulf, Decanus ved det Kongel. Communitet, og P. A. Wedel. For Talen imellem og efter Promotionerne blev opført Vocal og Jnstrumental=Musik af Hr. Concertmester Hartmann, hvortil Texten var af Hr. Magister, F. Plum. Om Mahomed og hans Religion, Da han havde forskaffet sig et stort Anhang, af Christne, Jøder og Mohrer, gik han tilbage til Mecra, for der at forplante sin Religion og, om mueligt, at bemægtigede sig Mecca, som hans Forfædre havde været i Besiddelse af Der blev Oprør i Staden, og man søgte at sængsle ham, men han undkom ved Flugten til Medina Aar 622. Fra hvilken Flugt, Hegrakaldet, Mahomedanerne begyndte deres Tidsregning. Han bragte under store Løfter en Mængde Tilhængere sammen, og med dem indtog Mecca. Med samme fine Tilhængere, 319, i Tallet, overrumplede og udplyndrede en Koravane, som bestod af 1000 Koraischiter, hvorved han fik et stort Bytte. Han satte nu sine fornemste Tilhængere Abubeker, Osman, Omar, Ali, som og bleve hans Efterfølgere, til Generaler over sin samlede Hær. Aar 624 holdt han et Feldtslag med en Mængde Jøder, hvori han vel fik nogle Blessurer, men blev bog Seierherre. Da den Orientalske Keiser Heraclius havde Krig med Perserne, og Riget var i største Uorden, vandt han et Feldtslag efter et andet, saa han Aar 627 var næsten Herre over hele Arabien Palæstina, Syrien og Cilicien. Han døde Aar 633 i sit 63 Aar (andre sige i det 73) af en Feber og blev begravet i Medina. Han havde allerede i levende Live anordnet Pilegrimsfart til Mecca under Løfte om fortrinlige Lyksaligheder i hiin Verden. De Underverker, man tillegger ham, ere opdigtede, thi han nægter selv i Coranen, at have gjort Miracler. Han gav Tilladelse at tage mange Hustruer, havde selv 21 og 4 Medhustruer, med hvilke han avlede adskillige Sønner og Døttre. Een af hans 4 Døttre ægtede Alt, som er i stor Anseelse især hos de Persiske Mahomedaner. Sønnerne døde alle i Faderens levende Liv. (Mere om Koranen.