Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-04-23
Den 29de Junii. Efterat have seer Klinten og den skiønneste Have i Danmark, maatte det synes, som Øiet vilde forsmaae alt andet; og der kunde være den, som vilde fordre, at jeg nu med saa danne Erindringer skulde forladt Møen, uden at søge hvad jeg alt havde fundet. Jeg tænkte ikke saa, og tabt har jeg dog i al Fald ikke. En halv Dag kunde jeg endnu tilbringe paa Møen, og den anvendte jeg for en Deel til at fuldende det omvendte Forhold. - Dersom min korte Beskrivelse over Haven ved Marienborg er tro, giør det vel ikke egentlig noget til Sagen, om den staaer først eller sidste En Miil fra Stege, i den nordvestlige End af Landet, ligger Herresædet Marienborg tilforn Nygaard) i en Slette, uden vide Udsigter, uden udmærket Omegn, men forskiønnet af den afdøde Kammerherre Calmette ved store og smagfuld 2 Dette Stykke er Slutningen af Breve paa en Reise til Møen i Sommeren 1810, der udgiøre en Deel af mine Ungdomsvandringer, 1 Fædrelandet. Bogen vil udkomme i næste Maaned. De af mine Venner udenfor Hovedstaden, der have modtaget Subskriptionsplaner, beder jeg venskabeligst, at tilbagesende mig samme det snareste muligt. Haveanlæg. Den flade Egn har hindret naturlig Afveksling; men Konsten har gjort alt for at bøde paa dette Savn, som rigtig nok er dobbelt føleligt, naar man kommer fra Liselund. Hovedgaarden er en meget beskeden, landlig Bygning af een Etage, der aldeles tilfredsstiller det Øie, som her ikke fordrer mere end Naturen, Rolighed og huuslig Simpelhed. Hvor hensigtsmæssig og harmonisk, hvor langt skiønnere end en med tom og overflødig Prydelse brammende Pragtbygning, er et saadant Landhuus paa dette Sted, hvor det ikke forstyrrer den simple Naturlighed, som Smag og Rigdom ikke har forsmaaet. Husets ene Side vender mod Haven, den anden mod en nydelig, aflukt Forgaard imellem to smaa Sidefløie, oplivet af Træer, Fuglehuse og Blomsterkurve. Den store Gaard omsluttes paa de tre andre Sider af Udhuse, hvis anseeligste Deel er Laden, der indtager Gaardens hele Længde, bygget af mægtige Kampestene, med alentykke Mure, synes den et Kæmpeværk mod de øvrige Bygninger, som den vil overleve mange Aarhundreder. Mod Haven er fra Huset en saa indtagende Udsigt, at den ikke let, hvor Konsten næsten har gjort Alt, kunde være i en skiønnere og mere naturlig Smag. En Canal, som vel taber endeel, men dog ikke Alt, ved Sammenligning med dem ved Liselund, slynger sig igiennem Havens Forgrund og danner midt for Huset en smuk lille Dam. Blomstersamlinger og Buskværk pryde hist og her i munter Afveksling den mellemliggende Eng, og denne lyse Forgrund begrændses af Træer, der hæve sig i skiønne Grupper, til disse tabe sig i en Skov af høie Bøge og Aske. Denne Skov aabner dog fri Udsigt fra Huset til Havens fierneste Ende, og den indsluttes tildeels paa begge Sider af Frugt- og Køkkenhaver, som atter omgives høie Træer, plantede i Rader. Vandringen i Skoven, der giennemskæres af Canaler og giennemkrydses af lønlige Gange, er inderlig behagelig. Jeg stødte ret uventet paa et Badehuus med en Eremithytte af Kampesteen, hvortil en halv underjordisk, steensat Gang ledder. Denne Plet, hvor man med eet finder sig saa eensom, i en mere vild og mørk Egn, behagede mig ret meget; men jeg sporede, at Anlægget forfalder.