Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-05-21
Det er fremdeles blevet gjentaget atter og atter: at der i den hele Nationalitets-Jver fra dansk Side er en beklagelig Sammenblanding af tvende hinanden vedkommende Momenter, af Nationalitetens og Stats eenhedens Jnteresse. Jnteressen nemlig for Sprogets, Nationalitetens, Literaturens Conservation, saa smuk og naturlig den end er, skal aldeles intet have at gjøre med Statens Eenhed; denne skal hvile paa ganske andre, positive Garantier, og disse skulle være saa tilstrækkelige og afgjørende, at det forsaavidt kan være ligegyldigt, om Slesvig forbliver halv dansk eller efterhaanden gaaer over til at blive heel tydsk, ligesom det ogsaa mangfoldige Gange er blevet yttret, at Hengivenheden for Forbindelsen med Danmark upaatvivlelig er ligesaa varm og stærk hos Hertugdømmernes tydske som hos de danske Jndbyggere. Men den seneste Tid har ogsaa i denne Henseende bragt mærkelige Vidnesbyrd for Lyset. Paa den ene Side er det Kjendsgierning, at hidindtil ethvert Skridt for at see den historisk juridiske Conservation af Statseenheden begrundet, har ført til Mod skridt, hvoraf indtil nærværende Øieblik intet andet Resultat har viist sig, end at Landets Borgere ere ligesaa uvidende som forhen om den sande Stilling af de Spørgsmaal, paa hvis Afgjørelse Landets politiske Fremtid beroer. Paa den anden Side er det Kjendsgierning, hvor stor en Rolle der netop tillægges det Sproglige og Nationale i den schleswigholsteinske Politik, hvor vigtigt det her agtes at faae det Danske ydmyget og fortrængt, at udbrede og ophøie tydsk Sprog og tydsk Skik, i Erkjendelsen af, hvor meget hermed vil være udrettet for Organisation og befæstelse af en schleswigholsteinsk Stat. Og ligeoverfor den schleswigholsteinske Proclamation af Hertugdømmernes Souverainitet og deres forestaaende Afløsning fra Danmark see vi – endnu førend Regjeringen har brudt Tausheden imod en Anmasselse, der turde søge sin Lige – de danske Slesvigere, som Statseenhedens Forkæmpere, som et levende Dannevirke, nedlægge deres Jndsigelse for hele Verdens Øine mod de statsopløsende Bestræbelser; erklære det for den største Ulykke, der kunde times Hertugdømmet Slesvig, hvis det blev skilt fra Danmark, sammeensmeltet med Tydskland og derpaa indlemmet i det tydske Forbund, erklære: "at, hvis nogensinde et Forsøg skulde blive gjort paa, saaledes at forvandle deres politiske Stilling, ville de værge sig derimod, saalænge de formaae. Det synes, som om den politiske Viisdom, der vrager de aandelige Naturkræfter og vil have det Nationale betragtet som et ligegyldigt Moment i Staternes Historie, her allerede har fundet sin Dom. Det er endvidere blevet sagt og atter sagt: at der jo vistnok lod sig tænke en vis Virksomhed fra dansk Side i den omhandlede Retning, som kunde passere for uskyldig, ja selv kunde ansees for vakker og priselig, – naar den nemlig aldeles indskrænkede sig til Sprogets og Underviisningens Enemærker, og naar her tillige Sagen blev holdt i fuldkommen Almindelighed, uden paa nogen Maade at indlade sig paa de Midler og de Betingelser, som agtedes fornødne til Øiemedets Opnaaelse. Paa den anden Maade vilde det nemlig ikke kunne undgaaes, at jo Tanke og Tale blev ført ind paa Hertugdømmets indre Forhold, og man appellerede til de notoriske danske Dyder, Maadehold og Beskedenhed, Varsomhed og Delicatesse, for at kalde disse Magter til Hjælp imod enhver saadan Jndblanding, som høist utilbørlig og skadelig. Hvortil nu en saa overvættes Resignation fører, hvormed der fra dansk Side gives Afkald paa at forhandle om de slesvigske Forhold, har atter den seneste Tid foreholdt os i practiske Exempler. Vi have seet den holstenske Stænderforsamling nytte Leiligheden til, upaatalt at behandle Slesvigs indre Anliggender som sine egne; vi have seet Stænderne i tydske Forbundstater, ligeledes upaatalt, udstrække deres Omsorg til Slesvigs indre Forhold, og vi have seet Censuren – en af Hovedinstitutionerne i det tydske Forbund - forvaltet saaledes i Holsten af Hs. Maj. Kongenscedbundne Embedsmænd, at det i Dagbladene omstændeligt drøftes, hvem det slesvig-holstenske Folk passeligst skal beklæde med Hertugkronen, naar Slesvig og Holsten, som det ligefrem forudsættes - blive adskilte fra Danmark. Ved saadanne Exempler træder den hele Forunderlighed frem af en National=Politik, der formelig gjør sig det til Opgave at bestride sin egen Competence, for at overlade Modstanderne Terrainet, og give vore virksomme tydske Naboer Anviisning paa at tilegne sig Hertugdømmet Slesvigs Anliggender i politisk og i national Henseende.