Berlingske Tidende, 1832-11-14
Ostindien. Den berømte, lærde Bramin, Rammohun Roy, som den Engelske Board af Controul har kaldet til London, for at give Oplysninger om Jndiens Folkeslags Forfatning, har nyelig med deelt høist mærkværdige Details om denne Gjenstand. Det Væfentligste deraf er følgende. - Uagtet den Forskjellighed i physisk Henseende, som man hos Beboerne af et saa vidtudstrakt Land, som Jndien, bliver vaer, kan man dog i Almindelighed paastaae, at de ere mindre robuste, end Nordens Nationer. Dette aa tilskrives Climatets Hede, den Næring, som de religiøse Vedtægter byde, og Mangel paa legemlig Bevægelse og Virksomhed, en naturlig Følge af Jordbundens Frugtbarhed. Musselmændene i Indien, som nyde anmalsk Føde, udmærke sig ved en større Virksomhed og Stykke. Hvad Moraliteten angaaer, da udmærke de Bønder sig, som leve fjernt fra Stæderne og fra Domstolene, især i den nordlige Deel af Landet, ved deres Sædelighed, Uskyldighed, og Maadeholdenhed; de ere simple Sæder, retsindige, uafhængige og religiøse. - Jndvaanerne i Byerne, hvis Grundsætninger ere blevne rokkede ved deres Forbindelser med Udlændinge, have tabt deres oprindelige Charakster; de fleste af dem ere lastefulde, og man seer dem ofte endog tjene til Redskaber for grove Forbrydelser. Dog indbefatter denne Classe ogsaa et stort Antal agtværdige Undtagelser. Den tredie Classe bestaaer af Forpagterne Gemindarerne, de Lovkyndige og alle dem, som ikke have noget andet Subsistentsmiddel, end deres Duelighed, eller som, af Mangel paa Formue, ikke kunne opofste sig til Handelen; disse ere i Almindelighed de i moralsk Henseende dybest sjunkne Jndianere; dog udmærke nogle af dem sig ved en agtværdig Opførsel. – J Calcutta faae duelige Haandværkere, f. Ex. Tømmermænd, Smede o. del., 25 til 30 Franker og Maaneden; de mindre duelige faae 12 - 15 Fr. Murerne lige saa meget, Dagleierne 9 - 10 Fr., Gartnere, Agerdyrkere og Palankinbærere 10 Fr. om Maaneden. J andre Byer er Arbeidslønnen endnu ringere. - J Bengalen lever Almuen af Riis, nogle Vegetabilier, Salt, Kryderier og Fisk. J de øvre Provindser bruger man i Stedet for Riis Hvedemee, eller Bajarah (Lindser. Mahomedanerne nyde, foruden disse Næringsmidler, Kjød. En voxen Person consumerer 1 til 1 Pund om Dagen. - J det høiere liggende Bengalen og i de løvre vestlige Provindser boe Jndianerne i Leerhytter ; i det øst lige Bengalen bestaae Hytterne af Straa, Maatter og Pæle, kunde høiere Folkeclasser boe i Huse af brændte Steen og Kalk. - Hinduerne i de øvre Provindser bære en Turban, en Chadar eler et Klædningsstykke af Bomuld om Overkroppen og et andet, der naaer ned til Knæerne, om Hofterne; ofte bære de ogsaa en Lest under Chadaren. I de nedre Provindser gaae de med ube dekket Hoved; Underklædningen er mere aaben og naaer ned til Aallerne. De fattigste Almueclasser bære kun et Belte om Hofterne, af Agtelse for de offentlige Sæder. Muselmændene bære Turban de ere i det Hele bedre klædte. De høiere Stænder udmærke sig ved Luxus i deres Klædedragt. Folkemængden tiltager med utroelig Hurtighed, hvilken deels er følge af Folkets altfor tidlige Ægteskaber, deels deraf, at Mændene sjeldent forlade deres Familier, og aldrig udvandre fra deres Fæderneland. Elændighed, Hungersnød og Cholera sætte dog ofte Grændser, for Folkemængdens Forøgelse og skaffe dem, som disse Landeplager forskaane, nogenlunde større Beqvemmelighed. - - Mahomedanerne ere i industriel Henseende virksommere end Hinduerne; derimod ere disse taalmodigere, opmærksommere og omhyggeligere; i de øvrige Provindser staae de end ikke i Jndustrie og Virksomhed tilbage for Mahomedanerne. Hinduerne vige i Evner ikke nogetsomhelst andet Folk, og ere skikkede til at naae den høieste Grad af Civilisation. Siden den Musselmanske Jnvasion har Videnskabelighed i Jndien tabt meget af sin Glands, og er endog næsten aldeles forsvunden, undtagen iblandt Braminerne i en Deel af Decan og den østlige Deel af Jndien, som er længere borte fra Sædet for den Musselmanske Magt. Mahomedanerne, ligesom ogsaa Hinduerne af de høiere Classer, lægge fornemmelig Vind paa den Persiske og Arabiske Literatur, nogle studere Sanscrit, og man finder blandt disse Lærde Mænd af meget udmærkede Kundskaber, men som ikke ere kjendte at Europæerne. - Hvad Opdragelse og Manerer angaaer, da udmærke de Jndividuer, som ere opdragne ved Landets Fyrsters Hof, sig overordentligen ved Politur og Høflighed. Man finder endnu, f. Ex. i Benares, nogle Opdragelses-Jnstituter, som vedligeholdes paa Fyrsters eller rige Privates Bekostning, men ingenlunde paa en varig og regelmæssig Maade. Det Jndiske Collegium i Calcutta, stiftet under den Engelske Regierings Auspicier, er mangelfuldt i sin Grundlægning, thi det foredrages Videnskaberne blottede for disses Stytte for Religionen. - De Hinduiske Bønder synes at være ligegyldige i Henseende til den Enevoldsmagt, som England udøver over deres Land, eller vide ikke af, at en saadan existerer. De høiere Stænder have ingen Sympathie for denne Englands Vælde, Enkelte undtagne, der ere indviklede i Handels=Speculationer, og de mere Oplyste, som forudsee de Fordele, de Engelske Love engang kunne forskaffe Jndianerne. Det eneste Middel til at vinde de høiere Classer vilde være at aabne dem, efter deres Duelighed, Adgang til Embeder og Værdigheder, som kunde skaffe dem Agtelse og vise, at man havde Tillid til dem Paris, den 1ste November. Vi see her vigtige Begivenheder imøde. Saa lydeligen den offentlige Stemning end i Begyndelsen har erklæret sig imod det doctrinaire Ministerium, maa man dog tilstaae, at dette fører et Sprog imod de fremmede Magter, som i Energie langt overgaaer dets Forgængeres. Vist nok staaer dets Existents ligeoverfor Kamrene paa Spil, og Oppositionens mistroiske Politikere lade sig ikke afdisputere, at Alt, selv Special-Conventionen med England, kun er et nyt Konstgreb, for at lade høittravende Ord indflyde i næste Throntale, i hvilken man dog umueligt oftere kan anbringe de hundrede Gange gjentagne Trivialiteter, om det Belgisk Hollandske Spørgsmaal. Andre, som endnu ville skue dybere, troe endog at finde en Aftale med Kongen af Holland deri, og ville end ikke ved Hollands Vægring, at opfylde de Fordringer, man nyelig har gjort til det, lade sig overtale til at forandre deres prange Mening!!! Den Hollandske Regjering, mene de, har Jntet videre i Sinde, end at redde sin National Ære, og kan i Grunden ikke tabe meget ved at rømme Antmerpens Citadel, thi den beholder jo dog Viiessingen og Stats flandern, og desuden Nøglen til Scheldefloden, og Hovedspørgsmaalet angaaende Skibsfarten bliver derfor lige uafgjort. Nye Underhandlinger ville da finde Sted, og status qvo vil trække sig i Langdrag, medens det Franske Ministerium imidlertid faaes Fodefæste paa den parlamentariske Grund, og en muelig Forandring i det Britiske Cabinet maaskee endog kan bringe Vægtskaalen, til at helde til Hollands Fordeel. De ministerielle Blade tale imidlertid i en triumpherende Tone om Ministeriets Virksomhed. Elleve Dage efterat dette havde overtaget Forretningerne, har det formaaet England til at samtykke dets Beslutning angaaende den Belgiske Tractats Jværksættelse, og ved Udvexlingen af Conventionen af 22de October er Alt bragt til Ende. Jnden den 2den November maa Kong Vilhelm svare Ja eller Nei. Siger han Ja, saa har han 10 Dage til at rømme Antverpen og den øvrige Belgiske Territorium; vægrer han sig derimod, saa skulle de Hollandske Havne blokeres den 5te November, og den Franske Armee skal den 15de f. M. marschere mod Antverpens Citadel. Den franske Marine har gjort en Opdagelse, der betydeligen vil forringe Bekostningerne ved Skibsbygning. Man blanden nemlig Tjære med Tobaks=Essents, og betjener sig af denne Blanding til Skibenes Kalfatring, hvorved disse beskyttes imod Orme, som den saaledes tilberedte Tjære dræber. Man haaben derved, at gjøre Kobberbeslaget overflødigt og saaledes aarligen bespare flere Millioner Fr. Man anvender dertil Tobaksstilke, som hidtil bleve opbrændte.