Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-01-26
Hver Aften var jeg paa en ny og anden Opera eller Komedie. Den Pragt, som her bliver anvendt paa Operaer og Balletter, overgaaer alt, hvad jeg forhen har seet af det Slags. Stedse er jeg gaaet fra Theatret med bedøvede næsten af Anstrængelsen smertende Øine. Ogsaa den yppigste Smag bliver her tilfredsstillet, enhver Sands bliver overlæsset af Nydelse, især naar man endnu ikke er vant til de italienske Brunetters uimodstaaelige Ynde, der imod en tydsk Blondines er det samme som en blid Arie af Jakobi imod en fyrig Hymne af Schiller. Hvad den meest ødslende Luxus kan frembringe, bliver her forenet, bliver her koncentreret i et Brændepunkt, for at smelte den sandselige Jtalieners Hjerte i Fortryllelse og den Fremmede i en salig Tummel, af hvilken han ofte i hele denne Vinterglædens Tid ikke vaagner, og til hvilken han, naar han er vendt tilbage til det kolde Norden, skuer tilbage lig Adam paa det ham forevigt tillukkede Paradiis. Her hverve Marinellerne Maitresser for deres Fyrster og Skuespildirektørerne Sangere og Dandsere, hvis Struber og Fødder igjen kan ophielpe deres ødelagte Finantser, alt imedens mangt et Ægtepars Fred og mangt et Lands Rolighed lider. Tumlen paa Markuspladsen, Larmen af Liniedandsere, Markskrigere, Qvaksalvere, Bjørndragere, Luftspringere, Taskenspillere og enhver Art af Gøglere, Skielme; Lystigsettere ere ligesaa ubeskrivelig som uophørlig, det vedvarer fra den tidlige Morgen til sildige Midnat; J Venedig existerer egentlig ingen Nat, idetmindste ikke under Karnevaltiden; den ene Halvdeel af Jndvaanerne sværmer til den lyse Morgen, da den anden Halvdeel igjen staaer opfor at arbeide for den følgende Nats ny Nydelser. Jeg har nydt enhver Fornøielse, som den korte Tid af mit Ophold og min Børs tillod mig, og er fuldkommen tilfreds med denne Deel af min Reise. - Venedig er ikke saa overordentlig stor, men de utallige snevre, krumme, og vinklede Gader, de mange Kanaler og Broer, det Heles forvirrede, planløse Anlæg, gjør denne Stad til den meest labyrintiske af alle dem jeg kjender. - En Fremmed bruger efter Fleres Udsagn, som har gjort denne Erfaring, et heelt Aar og derover, førend han overalt, i enhver Deel af Staden lærer at finde Vei. Jeg har, omendskjøndt jeg uafbrudt gik omkring, i disse otte Dage ikke kunnet gjennemgaa sex Gader uden Cicerone eller Grundtegning af Venedig. Fra vort Logis til Markuspladsen, fra Markuspladsen til vort Logis var den eneste Vei, som jeg, uden Fare for at forvilde mig, kunde vove mig paa. Af de Bygninger, Statuer, Malerier o. s.v., som jeg har seet, vil jeg intet beskrive dig, thi intet er mere kjedsommeligt og unyttigt, end at læse saadanne Beskrivelser, og intet mere daarligt, end at beskrive for en Anden saadanne Ting. Jeg vil kun sige dig, at i Venedig findes de skønneste og meest himmelske blandt alle dødelige Skjønne, som mine Øine have seet, og at det italienske Sprog i en elskværdig Piges Mund er det sødeste som mit Øre har hørt. Vee den, som kommer til Venedig med et Hjerte der er let at røre; ethvert Blik af en skjøn Venetianerinde er en gjennemborende Piil, enhver Tone af deres blide Stemme en Sirenesangs Tryllestemme for den arme Flygtning; og man vover meget, naar man enten blot forfølger med Øinene, eller vel ogsaa sniger sig efter en skiøn Venetianerinde, der altid er ledsaget af en formummet eller uformummet Cicisbo. Ingen er mere iversyg end en venetiansk Cicisbeo eller Ægtemand. Allerede mange har her maattet for saadan uskyldig Glæde, bløde for snigmorderske Dolkestik. Venetianerne selv ere saa varsomme, at de ikke vove at see med Opmærksomhed eller vedholdende paa endog de mest udmærkede Skjønheder.