Norske Intelligenssedler, 1773-05-05
Omendskiønt den grasserende Svaghed har udbredet sig i Norge langt stærkere end udi Sverrig, saa finder jeg dog ikke nogenstæds, at man til de Fattiges Oplysning offentlig har bekiendtgjort noget Hielpe-Middel til at forekomme og curere Svagheden. Derimod i Sverrig er udgaaen i Aviserne til Enhvers Nytte og Hielp, en Optegnelse paa de Medicamenter, som ere tienlige, hvoraf Gienpart følger indsluttet; Jeg sender den med saa meget større Fornøielse, som jeg selv har ladet fire Personer i min Tieneste, som vare syge, benytte sig af denne Opskrift, og ere de alle blevne helbredede uden nogen videre Doctors Hielp. Jeg ønskede derfor De kunde faae Jndlagde indrykket i Jntelligenz-Sedlen, da jeg anseer det for min og Enhvers Pligt at komme de Fattige til Hielp, til hvis Efterretning ellers meldes, at disse Medicamenter ere ikke kostbare. Omstændelig Beskrivelse over den farlige Fluss Feber, som udi Bahuus-Lehn grasserer, samt Hielpe-Middel og Preservativ derimod; Altsammen af Kongel. Liv- og Provincial-Medicus Hr. Doctor Leyonmark indgivet til Stiftamtmanden udi Giøtheborg og oplæst i Gustavi Dom-Kirke der paa Stædet den 4de April 1773. Sygdommen begynder gemeenlig med smaa Skielvinger og Rystning samt Heede om hinanden, tilligemed Hoved-Pine, liden eller ingen Lyst til Mad, Tunghed i den heele Krop, og Mathed. Nogle have derhos en beesk Smag i Munden, ere ækkel og gierne vil brække sig, samt have Susen eller Svimmel i Hovedet. Saaledes kunde de Syge gaae oppe og hængle i nogle Dage, indtil en stærk Kulde med paafølgende Heede kommer, som nødsager dem at gaae til Sengs. De meste begynder da at klage over ondt i Halsen, Hæshed, Stivhed udi Nakken, Stikning i Brystet og Ryggen, samt nogen tør Hoste, men i Besynderlighed have alle en stærk Hoved-Pine, hvilken ofte efter et Par Dage forvandles til meere og mindre Raseri, hvorhos hos mange viser sig smaa røde Flækker over Brystet, Halsen og den øvrige Krop, ligesom Loppebid, der slaar ud og ind, og efterat Sygdommen, saaledes har raset i 7, 9 eller 14 Jevndøgn, bryder den ud med en Sveed, som vedvarer heele 2 a 3 Jevndøgner, hvorefter en stærk Slim ophostes og den Syge kommer sig efter Haanden, eller og forbytter Feberen sig udi en stinkende Durkløb eller Mave-Syge, som ofte temmelig hastig giør Ende paa Livet, andre igien faaer en Tære-Syge, hvorunder de efter fleere Ugers Udmatning gemenlig sætter Livet til. Saaledes haver denne smitsomme og gangbare Sygdom alt siden Begyndelsen af dette Aar forholdet sig, hvorved er mærkeligt, at de, som i Sygdommens Begyndelse, enten ved Naturens egen Drift eller ved Tilhielp av tienlige Læge-Midler have haft tilstrækkelig Avføring, formedelst megen Brækning og løst Liv, har læt sluppet Feberen, eller og gaaet den gandske læt igiennem, og tvert om; Ligesom og er anmærkt, at hos dem som boe i smaa og lave Stuer, der mange Personer ere tilsammen, som leve ureenligt, og hvor der er en stinkende Lugt i Huuset, har Sygdommen altid haft meere Fremgang; Aareladning, som i mange Febere ellers er meget fortreflig, har her lidet eller aldrig Sted, særdeles er den højst skadelig om de Syge strax i Begyndelsen ere matte og have svag, lar og hastig eller ujevn Puls, hvorfore man og har fornummet, at de som hidindtil efter eget Behag have ladet sig aarelade, have meget sielden eller aldrig med Livet undkommen, altsaa bør de Syge i Begyndelsen, saasnart Sygdommen kommer i Huuset, og medens de endnu gaae oppe, paa følgende Maade forholde sig, nemlig: 170: Om Morgenen tages udi en Skefuld lunket Vand et Bræk Pulver, bestaaende af et Gran Tartarus emticus, og 1/2 Qvintin Cremor Tartari, og fortfares med samme Pulvers Jndtagelse hver Time, indtil at Brækningen begynder, da lunket Vand maa være ved Haanden, som drikkes flittigt imellem hver Opkastning, at man saaledes 4 eller 5 Gange faaer brække sig om Formiddag: Unge Børn tager den halve Part paa en Gang af dette Pulver. Jmod Aftenen tager den Syge 1 eller 2 gode Mad-Skeer fuld af Hylle-Saft, eller Enebær-Mos udi varm Øl-Ost Valle. 3tioDen følgende Dag indtages udi kold Øl-Ost-Valle et Laxeer-Pulver af 2/8 Deels Qvintin Rhabarber og ligesaa meget Cremor Tartari, og om efter 4 til 5 Timer derpaa ikke følger løst Liv, tages atter samme Pulver, eller allerne den halve Deel derav. 4to Skulle Sygdommen herved ikke give sig, men de Syge begynde at blive heede, med Hovedpine samt Værk i den heele Krop, bør et kiølende Pulver tillaves af 1 Lod lutred Salpeter, og 2 Lod Cremor Tartari, hvorav en Thee-Skee fuld eller 3 Knivs-Aadder tages at Gangen under Heeden hver anden Time, og om Aftenen tages noget Svededrivende Middel, av Hylle-Saft eller Campher-Pulver. 5toDerefter holder man den Orden, at hver anden Dag purgeres med Laxeer-Pulveret, deraf indtages lidet av Gangen og ofte, for Exempel, 2de Thee-Skeeder hver 3die Time, saa at den Syge haver 3, 4, 5 tynde Stoelgange i Jevndøgnet, og den anden paafølgende Dag bruges flittig enten det kiølende Pulver, eller og, ifald den Syge ikke haver Hoste, Mixtura Simpler 40 Draaber 3 eller 4 Gange om Dagen: i Besynderlighed ere sidstmelte Draaber fornødne, naar Flækker begynde at udslaa, og paa en saadan Maade fortfares alle Dage, indtil alt Raseri, Hoved-Pine, Heede og Smerte i Kroppen tilligemed Feberen er ophørt, og endelig des Da ved Feberens Slutning altid medfølger een stor Mathed, bør man være betænkt paa med styrkende Midler at hielpe Kræfterne, hvortil tiener Archiater von Rosensteins styrkende Mave-Elixir at tage 70 eller 80 Draaber et Par Gange om Dagen i koldt Vand; For det øvrige maa man vide, at al Medicin er unyttig, om ikke derhos med følger den tienlige Diet og Omgang, derfor bør de Syge ikke nyde hidsige Sager, ikke heller Kiød Mad, Salt og Fedt, men leve av Gryn-Supper, Vand-Grød, Øl-Ost og godt Brød. En tienlig Feber Drik tillaves af 3 eller 4 Haandfuld Byg, som forud bør være vel skyllet i varmt Vand, og derefter koges med 3 Potter Vand, til Bygget sprækker, da Vandet frasiles, og blandes dertil efter eget Behag en Saft, som giøres af en Pæl Honning og 1 1/2 Pælgod Viin-ædik, hvilke koges tilsammen; Denne Sirup eller Saft findes paa Apotheqvet og kaldes Oxymel Simplex; Herav maa drikkes lidt og til lunket. Værelset, hvor de Syge ere, bør ofte røges med Ener, og frisk Luft vedligeholdes; ikke heller maa Spiældet i Ovnen eller Skorstenen være tillukket. Den Syge bør jevnlig holdes med reent Linned, som ei er fugtigt. De som boer i Skoug Bøigden, bør altid have Jld paa Skorstenen eller Ovnen, baade Nat og Dag, og Reenlighed i Værelset maa nøje i Agt tages; Frisk Gran-Bar bør strøes paa Gulvet hver Morgen og Aften, og Reenlighed udi alle Ting at tages i Agt: Jkke heller bør de Syge og Friske ligge i et Værelse, og meget mindre i een Seng tilsammen; For de, som ere friske, er ingen Ting bedre at bruge til Preservativ, end den saa kaldede 4 Røveres Ædikke, som findes paa Apotheqvet, og hvorav de kunde indtage en Mad Skee hver Morgen, og desuden skylle Munden, dermed baade Middag og Aften, og det i Særdeleshed for de, som ere nødsagede at være hos de Syge; Naar de derhos forvare sig og er vel klædde imod stræng og kold Blæst, tage sig vare for vaade Klæder og Strømper, samt efter Muelighed undflye al usund Spise, i Besynderlighed av bedervede og slette Korn-Vahrer, samt raaden Fisk, og ikke uden i fornødne Tilfælde omgaaes de Syge; Saa haaber man, næst den Høiestes Hielp, de skal undgaae at blive besmittede.