Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1776-09-06
Nogle gamle Kongebreve stadfæster Byens Privilegier, saasom: Kong Erich af Pommerns Brev 1409. tager Svendborg Bye i sin Hærd og Beskiærmelse, samt forunder dem lige saa stoer Frelse og Naade, som Odense Borgere havde. Kong Christopher I. Brev af 1444. beraaber sig paa et Klagemaal af Byens Borgere over ulovlig Kiøbmandskab i ulovlige Havne, med Ind= og Udskibning til Nærings Hinder for Borgerskabet, hvilken Misbrug Lehnsmændene skulle afskaffe og dermed have Jndseende. Dernæst klagedes, at en Deel Huuse= og Gaardpladse i Byen laae øde, fordi de tilhørte deels Jordegne Bønder, deels Præster og Geistlige, som boede uden for Byen, eller og havde andre Gaarde at boe paa, men ei ville en ten bebygge deres Jorder eller deraf svare borgerlig Tynge. Dette sidste blev dem befalet, og naar de vægrede sig ved at bebygge deres Huus=Stæder, da maatte Magistraten lade dem bebygge, og sælge Jorden til dem, som ville svare al Tynge, lige ved andre Byemænd. Kong Christian I. Brev, som ligeledes forbyder ulovlig Havnes Brug til Forprang, og nævner særdeles Thurøe, Taasing, Strynøe, Birkholm, Hiortøe, Skarøe og Dreføe, hvis Beboere ikke maatte seile til Tyskland med deres Vahre, og derfra hente Humle, Staal, Salt, a. men sælge og kiøbe med Svendborg Byes Borgere. Kong Hanses Brev af 1481, igientager samme Forbud, og nævner derhos dem, som boede i Ørkel Bye, siger og Svendborgs Magistrat maatte fratage dem deres Skib og Gods, naar de ulovligen fore dermed. Kong Christian H. Brev af 1518, med Privilegium, at ingen Kiøbmand være sig fremmed eller indenlandsk, maatte til sine Vahres Udførsel, fragte udenbyes Skibe eller Baade, saafremt de i Svendborg kunde faaes for billig Betaling. For det andet, at ingen Giæst maatte kiøbe med Giæst undtagen i de offentlige Markeder, da Vahrene eller skulle hiemfalde halv til Kongen og halv til Byen. For det tredie, at en Giæst skal, foruden sin Giæsteskat, giøre aarlig Skud af en Skieppe til Kongen og 1 Skieppe til Byen. For det fierde, at ingen Borger maatte kiøbe med en Giestes Penge. For det femte, at ingen Giæst eller udenbyes Mand maatte holde Høkkerie i Svendborg, men sælge og kiøbe af Borgerne i Samfæng. Jkke heller maatte nogen Fremmed drive Kiøbmandskab paa to Mile nær ved Svendborg. Kong Christian H. Brev af 1555. at naar Høsten er forbi udi de Kongelige og Kronens Marker, som grændse til Svendborg, da maatte Borgerne der nyde frie Ævretsgræs for deres Kreature, uden at betale nogen Græsgiæld. Kong Friderich H. Brev af 1578. indeholdende at Svendborg Bye, førend Myndten blev omsat, altid havde betalt i aarlig Byeskat to hundrede Mark Danske, og nu siden Myndtens Omsættelse, betaledes hundrede gamle Dalere, hvilken Byeskat faldt dem alt for tung i Ligning mod andre Kiøbstæder. Kongen. havde derfor, af besynderlig Naade, efterladt dem en halvpart deraf, saa at de i Fremtiden skulle ikke udgive i aarlig Byeskat mere end et halvhundrede gamle Dalere. (Disse gode Svendborgere ville neppe have troet, det blev mueligt, at deres Bye i følgende Tider kunde kommet til at svare, i Steden for 100 Daler aarlig Skat, 3800 Rdlr. i Consumption; saaledes forandres Tiderne, Tingenes og Pengenes Værdie, Samme Konges Brev af 1560, til Lehnsmanden Frantz Brockenhuus, om at have nøie Jnd seende med de Pebersvenne paa Taasing og andre Øer omkring Svendborg, hvis Borgere idelig bleve fornærmede ved bemeldte Pebersvennes Forprang. Kong Erich Mendeved skal Aar 1304, have givet Svendborgerne Frihed, at de maatte tage deres Brænde i Thurøe Skove, hvilke da have været Kronen umiddelbar tilhørende. (meere følger.)