Viborger Samler, 1831-01-12
J Modet den 29de traad den kongelige Generalprocureur, Hr. Pertil, frem, og erklærede, at han uagtet den Tilbageholdenhed, som hans Stilling, paalagde ham, ikke længere torde blive fremmed for den stedfindende Debatte (over Landets Tilstand og de forskjellige Partier), hvorhos han dog blot vilde indskrænke sig til Angivelsen af Facta. Revolutionen i Juli, sagde han, havde opfrisket Haabet hos nogle gamle Republicanere, der ikke havde ladet sig undervise af Erfaring, og Carlisterne søgte ved en forehyklet Sympathie med disse at naae deres Maal. Derfra reiste sig Bevægelserne i October Maaned, der dog aabenbar vare umodne hvorfor ogsaa deres Fortsættelse blev udsat til Ministerprocessen. Til Beviis herpaa forelæste Hr. Persil følgende Brev"Leiligheden til at skrive Dem til, med Vished om at De faaer mine Breve, er saa sjelden, at jeg priser mig lykkelig ved nu at finde en saadann. Hr. de hvis Tænkemaade er mig bekjendt, melder mig just nu, at han reiser til London, for derfra at begive sig til Lulworth. Han priser sig, som han siger, lykkelig ved at kunne bevise den kongelige Familie sin Hengivenhed. Følgende er en Skildring, af Dagens Anliggender: Vi maae have en Republik, for at kunne forjage Huset OrIdans. Uden en Republik have vi Intet at haabe; man maa være virksom for at oprette denne. Flere Clubber have dannet sig; jeg hører til Flere af disse. Den Hidsigste er Folkevennernes Selskab. De Deputeredes Kammer er forskrækket derover. Det vil snart komme til en Kamp imellem Folket og Nationalgaden. Det første Angreb vil give Losenet til Borgerkrigen til hiin blodige Krig, hvori man slagter hinanden for et skjært Øiekast. De Ængsteligste ville liste sig bort de Dristigste ville blive; jeg skal standhaftigt holde ud, for at varetage vore Jnteresser. Republiken vil maaskee reise sig over M. 1s. (efter andre Blade B. D. eller B. L. Hoved, da han har mistet vor Tillid, siden han er bleven en Orleamst. Jeg har seet Royalister, der i den Grad have ladet sig skuffe, at de troe, at Hertugen af Orleans ikke længere vil være Konge. Muligt at han har skuffet sig i de Forhaabninger, han har gjort sig om Kongemagten, men om han ogsaa er tjed af at bære Kronen, saa vil han dog derfor ikke uden videre give den fra sig, men tvertimod anvende Alt, for at skaffe den Fasthed. Han har netop aldrig havt større Lyst til at regjere, end nu. Hvad der ængster ham, er Frygten for at blive styrtet, en Skjebne, som han dog ikke kan undgaae, uagtet de i Palais-Royal tjenestgiørende Officierer af Nationalgarden dagligen spise ved den saakaldte Konges Taffel, hvor han bærer Omsorg for, behørigen at underholde sine Folk, for at skaffe sig Forsvarere. Men han bedrager sig; Nationalgarden er ikke istand, til at skrække os. Den bestaaer af Familiefædre, der Alle maae frygte for deres Liv medens vi trodse alle Farer og Døden ikke kan indjage os nogen Frygt. Krudt og Kugler oplive os og formere vort Mod. (Almindelig Latter. Flere Stemmer: Det have vi seet i Julii Maaned.) Underskrivten forelæste Generalprocureuren ikke. - Ogsaa forsikkrer Allg. Zeit. i en Skrivelse fra Frankrig af 28de Decbr., at det er afgjort, at Talen ikke blot var om Exministrenes Død, men ogsaa om at bemægtige sig Regjeringen, hvilket Project ogsaa uden Nationalgardens militaire Holdning vilde være lykkets. Det er - siger dette Blad - beviist: 1) at der er uddeelt Penge, 2) at nogle Generaler af Napoleons Armee ere secte mellem Masserne 3) at Nationalgardens Kanonerer, et Corps, der er særdeles republicansk stemt, havde besluttet at forene sig med Folket (see nedenfor); ligeledes forholdt det sig med Municipalgaden; 4) at flere af Regjeringens Agenter ikke vare fremmede for Bevægelsen. Den slette Aand der under Urolighederne har viis, sig ved Nationalgadens Artillerie har foranledigen en kongelig Ordonants, ifølge hvilken dette Artillerie skal opløses og anderledes organiseres; under de meest critiske Omstændigheder havde Medlemmer at dette Corps erklæret, at det paa ingen Maade vilde fyre paa det toileløse Folk. - De domfældte Exministre ere ankomne til deres Bestemmelsested, Forte Ham i Picardie. - Den af Præfecten for Seine departementet, Hr. Odillon=Barrot forlangte Afsked er ikke bevilget ham. - En vis Geslain, forhen Kammertjener hos Hertuginden af Berry, er hæftet. Et Rygte siger, at han er Forfatter til det af Hr. Persil forelæste Brev. - Den belgiske Regjerings interimistiske Gesandt Hr. Gendebien har havt Audients hos Kongen. Efter Forlydende vil han senere blive afløst af Grev de Celles, en Svoger til Marschal Gerard og personlig Ven af Kong Ludvig Philip. Hr. Firmin Rogier er udnævnt til første Legationssecretair. - Grev de Rayneval skal være udnævnt til fransk Gesandt i Rom(en vigtig Post under Conclavet).