Berlingske Tidende, 1809-05-05
Giensvar paa Hr. Over=Krigs-Kommissair Jngerslevs Svar i Statstidenden No. 31. Jesper Ridefoged til Exasmus Montanus. Kan ikke Degnen binde Munden til paa Jer, saa kan jeg 1) finder jeg i min Samvittighed, at Jer Mening er falsk; 2) siger jeg, at Alt hvad J har talt er lutter Løgn. Denne Disputeermaade var vel den korteste, men dens Anvendelse her, hytter jeg mig nok for, endog fordi det for Hr. Over=Krigskommissair Ingerslef, der godtgiør med samme Grundighed som Mousieur, Montanus sin Paastand, at Peder Degn er en Hane; den omtrent ligesaa rigtige Paastand, at Silkeborg er 447,575 Rdlr. værd, ja derover, og den importanteste Græsgaard i Landet, hvis blot omtrent halve Skovgræsning ene kan give 2682 Rdlr. aarlig, vilde være en smal Sag, at giøre mig til hvad for et Moostrum i den legemlige eller moralske Verden, han behagelig fandt for godt, naar jeg ei begegnede ham med grundigere Modsigelse. Undskyldelig - dog kun nogenlunde og knap nok - kunde Tings Fremstillelse i er saa høi Grad urigtig Lys, vel antages at være, formedelst Anledigelse af en alt for løsselig Betragtning derover, men naar nogen - ei af Dumhed men af Egennytte - forsvarer med Troeskyldighedens kolde roelige tillidvindende Sprog, og bliver fast ved, som var det kun den reeneste af Ondskab forbunklede Sandhed, at sort en hvidt, skievt er ret, intet er noget saare betydeligt, da fattes der blot, at han skulde ligge til: troe mig kun, jeg er en ærlig Mand der veed heele Verden. Jeg siger med Hr. Over=Krigskommissair Jngerslef: hvem beskriver ikke den Eiendom han vil sælge, saa fordeelagtig som muligt, men kan han komme til rette med sin Samvittighed om at sige med mig, ingen redelig, ingen agtværdig Mand beskriver den saa svigagtig og usandfærdig som muligt, den der forsættelig gjør det, der udgiver simple Glaspærer for kostbare Ædelstene, Tin for Sølv, Toemarker, for Dalere, ham river jeg Masken af, om end Verdens store Vrimmel istemmer mod mig han søger paa en uædel Maade at kaste Skygge paa en Andens Eiendom, han er som uvedkommende Mand uberettiget og ubeføiet hertil, Maaskee holder Hr. Over=Krigskommissairen sig hellere til den Regel: Odiosa maae man ikke berøre, helst naar hele Verden tage dem for gode Vare. Klogt nok, men ei godt nok. Hobens skieve Dom - deres, hvis Begrebs ugiennembrydelige Taage er tillader dem at sine Forskiellen imellem en Tings muligst fordeelagtige og dens muligst svigagtige Beskrivning, og deres der nære Sæden i deres Siel til lige Daad - undgaaer han, men burde ikke de Enkeltes Stemmer holde ham mere end skadesløs for hines Hvislen, der af rigtig Følelse for sand Ære og streng Redelighed dømte anderledes og fant at han ikke havde handlet nædelt, endog naar kun Had mod Handlingen og den der var istand til at udøve den, havde drevet ham, men derimod saare ædelt, om Hensigt til at afværge dens Skade Snaren, udspendtes for, tillige var hans Motiv. Den omvent tilerede Beregning være nu bleven til, i hvad Hensigt den vil, overdreven uden al Ende og Maade er den, den giør Jntet til Stort og meget Betydeligt, og udbringer et alt for høi og aldeles upaalidelig Resultat, dette er den rene den simpleste Sandhed. Om Beregningen er gjort saaledes forsættelig eller uforsættelig, derom dømme, Ingerslefs Samvittighed og de der kiende ham og Silkeborg og hans Speculation og Plan dermed. Sært nok ellers om Hr. Professor Begtrup ei skulde paa en Maade have havt Tilladelse at lade Beregningen trykke - saadanne Mænd pleie dog ikke at giøre sligt uden at vide sig fuldkommen berettiget dertil - dog ond Hensigt er det ei skeet, og den staaer jo ogsaa ikke i Bogen som Hr. Over Krigskommissanens Produkt, men saaledes, at den kan passere for Hr. Professorens eget ;men bedst havde det rigtig nok været, den aldrig enten under den enes eller andens Egnde havde dristet sig ud paa Publicitetens alfare Vei, hvor den ei kunde vente at blive udemærket af Bekiendtere, men smuk holdt sig til Sniqveiene og kun sadet sig see af Fremmede, der kunde tage den for hvad den syntest at være og aldrig drømme om hvad den virkelig var ; der i disse Snedighedens ofte heldige Løngange kunde maaskee en lovlig Taxations Forretning have tient den som Ligitimation for at være kommen af ægte Byrd, men for hele Publikum at beraabe sig paa en slig Alt - hvo kiender i Almindelighed disses logiske Værd (deres Moralske lade man staae derhen) han sige om han kan med Sandhed, nu have vi ikke længere Vidnesbyrd behov. Vend Handsken gode Publikum, Jngerslef vil sandelig vise Dig hans Herlighed ved den skinbarlige Løgtemand - tænkte Du vel at han vilde byde Dig sligt? Vel kunde dette ene Beviis være fuldkommen nok, men hold alligevel engang hans fom Brillanter (thi blændende Skin har de 5 Giendrivelsesposter i hans Svar, rigtig nok); paa Erfarenheds og Sandheds ubedragelige Prøvesteen og see da deres Ægthed. 1) En Rigsdaler for Græsningen paa en Tønde Skovland, naar den kan bruges, er stivt nok paa skarp Bund, thi 24 s. a 3 Mk. er den Almindelige, men kan den ei bruges, da er det 96 s. formeget. Til Haarup og Wirklunds forbeholdne 2682 Tdr. Skovlands Græsning 2 Tdr. Land regnet til et Hoved, krævedes 1341 fulde Hoveder ; til Silkeborg endeels Skovgrund, Resten af de angivne 5000 Tdr. Land 2318 Tdr., krævedes 1159 Stykker. Siger J kyndige Landmænd som kiender Silkeborg, kunde vel Silkeborgs Besiddere nogensindvære tjent med at holde 2500, skriver Toe Tusinde og Fem hundrede, Græshøveder paa Skoven, eller maatte de hellere ønske aldrig at holde et eneste der, Var det muligt at faae af Egnen et nok saa ringe AntaFæekreature i Leie paa denne dræbende Græsning, blev den endog anbuden for 3 Mk. pr. Hoved? Men de 2682 Tdr. Skovland ere jo fodet meste henlagte til Fredning og Skovopelskning, hvordan kan de de baade frede og græsse 1341 Hoveder, hvortil Hr. Over=Krigskommissairen vil have taget ogsaa Ungevæg og Faar, 2) 3) og 4) Det viser rigtig nok, at Tvivlsmaale ikke generer Hr. Over=Krigskommissairen i hans Beregninger, naar han ansætter Silkeborg Skove til 5000 Tdr. Land uden nogen matematisk Vished, blot fordi det hele Areal bestandig har været anseet derfor, men Lauen og Haarup og maaskee flere Byers før denne Eiers Tid med Stæderne afhændede Skove, var nok indbegreben under disse 5000 Tdr. og om nu bemeldte Strækninger udgjorde 1 32000 Tdr. deraf, Urigtigere end dette blev det vel ikke heller, hvorledes det Tilbageværendes Beskaffenhed er, thi skiøndt der er aabne Pladser i ethvert Skovrevier, saa er der dog neppe store Strækninger af Flyvesand og Birkekrumpler, i de der skal indeholde 40 Favne Brænde pr. Td. Land. Jeg kunde nævne en af Landets gode Skove stor 600 Tdr. Land, der af Kammerraad Bruels egne Underhavende kun blev taxeret til Salg for 20000 Favne, og befandtes siden temmelig truffen - der vilde Antagelsen af Kammerraadens og Professor Begtrups Medium, der ikke i ethver Tilfælde er Anvendelsen uden i Sammenhold med det Locale, ei have baadet Kiøberen. Men kan end Hr. Over=Krigskommissair Jngerslef ei sige at have befunden sig ilde ved Anvendelsen i Skovberegninger af disse almindelige Regler i hvordan Sod en end var, saa kan dog nok en fordum formedelst Flid og Handelsheld Formuende, men nu formedelst en bekiendt Skovhandel maaskee ødelagt Mand i Omegnen af Rugaard, samt hans Kone og Børn give en smerteligt Vidnesbyrd derom, og om hvad det betyder at sætte en blind Tillid til en udraabt god og ærlig Mands runde Beregninger over hans egne Eiendomme. Arbevise 4 Rd. pr. Favn, regnet for 3 Aar siden, som holdne Penge, ei var for høit, ved at paaberaabe sig at Favnen i disse Tider har kostet i Randers 9 Rd. 4 Mk., kommer mig for som at paastaae, at den der for 3 Aar siden havde regnet en TøndTiære for 30 Rd. aldeles ikke havde overdrevet det, da den nys har koster circa 60 Rd. - Hr. Over=Krigscommissairen gjorde ellers vel i ei at tale om hans Mirakler paa Gudens Aar, maaskee kunde man er bare sig for at tale med - for Tiden anmærkes kun, at saa sandt som man skulde troe Hr. Over=Krigscommissairens tilsyneladende uskyldige Udladelse om at han har oprenset Gudens Aar, forholder sig uden Undtagelse fuldkommen rigtig, siden han ligefrem uden Undtagelse offentlig siger det, saa er dog omtrent de 2/3 Dele deraf puur Usandhed, thi fra Ans til Randers, circa 7 Mile af 10 11, har han ikke oprenset den mindste, og fra Bering Mølle til Randers har han ei engang giørt Mine til den paatagne eller ham paalagte ordentlige Trækkeveis Anlæg En 50,000 Rdlr. Operation er det ikke han har gjort til Dato, der tør jeg paatage mig at godtgiøre saavel de 3 Dele er overdreven. 5) Det erne Teglværk har virkelig været øde i flere Aar, derfore er det, veed jeg ret, heller ikke indført i Jordebogen ved Panteforskriveningen til den kongelige Kasse. - At det kan med Vished erfares, jeg virkelig kalder Afsætningens Muelighed i Tvivl, ja endog er overbeviist om dens Umuelighed, saa tilbyder jeg herved 70,000 Muursteen aarlig i 10 Aar, for 7 Rdlr. pr. 1000, velsorterede og af god Bonitet, modtagne eftersom de komme af Ovnen ved et Værk nærmer Gudens Aae, og noget nærmere Randers end Silkeborg Teglværk, og biefalder iøvrigt ganske at det ei er værd at tale om en fiernere Forseendelse. Saaledes staaer da nok endnu hvad jeg i Opfordringen har sagt; og hvis det ei kan tages som Smaatting, at der i en Beregning til 447,575 Rdlr., er allene formeget for Græsning hver Skilling af 670,500 Rdlr.; for Favneved blot i Priisansætning, uden at holde sig til den dog nok meget store Urigtighed i Qvantum=Ansætningen, i den mindste 70000 Rdlr., og for Teglværkerne Circa 20000 Rdlr., (thi for 3 a 4000 Rdlr. faldbyder jeg herved et beqvem Teglværk med Ovne til 40 a 50000 Muursteen af særdeles god Bonitet) saa kan jeg nok spare flere Anmærkninger, hvilke ellers gjerne kunde komme, og klarligen fremstille de fleste af Beregningens øvrige Poster, som en fuldkommen værdig Pendant til de allerede berørte. Nu modtager jeg da særdeles roelig Publikums Dom over mig - og Contrastevner Hr. Over=Krigs-Kommissair Jngerslef til ogsaa at høre den over sig - Min Synd er: jeg har ikke kundet undertrykke den Lyst, at blotte Hr. Over=Krigs-Kommissairens korible Overdrivelser, naar de vare forsættelige, og ei havt Barmhiertighed nok til at lade dem passere, naar de vare uforsættelige, eller blot Fostre af Enfoldighed, som da, sandt nok, maatte være ligesaa ynkværdig, som utroelig stor - Hvad Hr. Over=Krigs-Kommissairens Synd er, bekiende han nu ligesaarlig. Windumavlsgaard, den 16de April 1809. Sjørslet.