Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1839-11-19
Videnskabelighed. "Nordisk Kirketidende No. 45 har nu givet den (S. 794) belovede Efterretning om "Gjendøbere i Kjøbenhavn, der snart kunde synes utrolig, hvis ikke alle Omstændigheder vare saa nøiagtig beskrevne. Den første Ophavsmand til dette Uvæsen er en Præst J. G. Oncken, som de nordamerikanske Gjendebere for faa Aar siden sendte til Hamborg. Her bleve Nogle døbte om i Elben og en Menighed blev stiftet, iblandt hvis optagne Lemmer ogsaa var en født Jøde fra Odense ved Navn Købner *), som ligeledes blev døbt i Elben og blev Missionær hos dem. Sidstafvigte Sommer satte han sig i Forbindelse med de andelige Forsamlinger i Fyen og hørtes gjerne tale i disse om almindelige christelige Gjenstande, indtil han kom frem med sine An*) Denne, hvis Fader endnu lever her i Odense, er Graveur, Red. greb paa Barnedaaben. Efter at have hørt, at Graveur Mønster i Kjøbenhavn havde Hang til at laste Barnedaaben, drog han tilbage hertil og deeltog i en gudelig Forsamling, der i nogle Aar under Mønsters Jndflydelse har været holdt tildeels af Normanden Enoch Svee i Vognmagergaden. Herfra tog han til Langeland, prædikede ogsaa der i de gudelige Forsamlinger, indtil han ved en Forsamling i Tranekjær Sogn paa Pastor Graaes Angivelse blev ført til Birkedommer Holm, af hvem han fik et Tilhold at forlade Langeland. Derpaa tog han til Hamborg, men kom efter Opfordring med Præsten Oncken, tilbage til Kjøbenhavn, og Søndagen den 27 Octbr. stiftedes virkelig en Menighed, som for Tiden dog kun bestaaer af elleve Personer. Ved deres Daab gik det efter Beskrivelsen saaledes til, at efterat ni Personer Løverdag Aften den 26 Octbr. vare prøvede af Præsten og hver Enkelt forelagt tre Spørgsmaale, forlode de Søndag Morgen Kl. 6 Kjøbenhavn og samledes atter ved LundehuusSøen. Efter holdt Bøn afklædte de sig, Mændene afsides fra Qvinderne – thi Velanstændigheden saarede de ingenlunde. – og, iført Daabs=Skjorten, gik Oncken i Vandet med hver Enkelt af dem, lagde dem paa Ryggen - thi saaledes bliver Daaben dem en Begravelse med Christo - og dyppede dem under Vandet, i Navnet Faderens og Sønnens og den Helligaands." Efter Handlingens Fuldendelse blev der holdt Bøn, de modtog Haandspaalæggelsen og gik tilbage til Kjøbenhavn. Næste Dag døbtes endnu een og den følgende Onsdag atter een paa samme Maade, saa Tallet steeg til Elleve, Alle navngivne i Kirketidenden (foruden Graveur Mønster og Spisevært P. F. Ryding med deres Koner, en Muursvend med Kone, Rittbinder Enoch Svee, endnu en Muursvend, to Smedesvende og en Tømmermand. Oncken ordnede endnu samme Søndag Menighedens Anliggender, Mønster indsattes til dens Forstander med Fuldmagt til at forvalte Nadveren. De antoge Navnet "Daabs=Menigheden i Kjøbenhavn, og havde Nadveren og Aftenen, hvilken denne Gang forvaltedes af Købner, men senere af Mønster. Torsdagen derpaa tog Oncken tilbage til Hamborg: men Købner blev i Kjøbenhavn, for at virke videre for Sagen. Tvende Missions=Forsøg ere senere gjorte af dem, det ene til Amager, det andet til Helsingøer, men hidtil uden Frugt. Deres Nadver holde de siddende om et Bord, Forstanderen holder en Tale, bryder Brødet og uddeler det, sigende et eller andet opbyggeligt Ord dertil; Bægeret, rækkes fra den Ene til den Anden. De døbe paa afsides Steder og holde Nadveren inden lukte Dørre. Navnet Gjendøber vrage de, idet de paastaae, aldrig at gjentage hvad de kalde Daab. Kirketidenden giver den det Vidnesbyrd, at de bestræbe sig for at være gode Borgere og ere frie for borgerligt Sværmerie, hvorhos den mener, at vore gamle Love mod Gjendøberne ikke kunne anvendes mod dem. Som Beviser paa deres grove Vildfarelser anføres, at de erklære Sacramenterne for blotte Tegn, forkaste vor Kirkes Daab, ikke alene Barne=Daaben, men ogsaa Voxnes Daab, som de kun kalde en "Besprængelse. De nægte paa det Bestemteste Syndsforladelsen i Sacramenterne. Om Kirken og et Guds Ord i Kirken, som levende forplantes fra Slægt til Slægt, have de intet Begreb, men bygge deres Samfund og deres Jndretninger paa Skriften og deres Skrift-Kundskab. De antage ikke, at Daaben er nødvendig til Sallighed eller til Christendom, og kalde derfor alle Troende Christne, skjøndt de efter deres Overbeviisning ikke ere døbte. Købner har medbragt en lithographeret Opsats, hvori han paa sin Viis forklarer, at Daaben er en Neddyppelse i Vand; lærer, at naar Nogen dyppede et Menneske ned i Vandet, saa var det en Daab, skjøndt ikke den christelige, og laster Barnedaaben i de stærkeste Udtryk. - Det vil nu vise sig, fra hvilket Synspunkt Regjeringen vil betragte det nye Kirkesamfund. Kirketidendens Udgiver (som iøvrigt bemærker, at det ikke er Barne=Daaben, men "TvangsDaaben, her skal anklages) finder det ikke rimeligt, at Partiet vil finde synderlig Fremgang hos Os, men haaber, at der rundt om i Landet nok vil findes Mænd baade blandt Læge og Lærde, som, langt fra at bruge borgerlige Vaaben, ville sige med Luther: "Man skulde jo lade Enhver troe hvad han vilde. Med Skriften og Guds Ord skal Man møde og modstaae dem; med Jld vil Man lidet udrette."