Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1828-03-25
Efter Opfordring af Redactionen for Viborger Samler til de Avisudgivere, som i deres Blade have optaget det i Thisted Avis indførte curieuse "Brev fra Koested til hans Correspondent i Hjarbek, meddeles herved følgende i No. 27 af Samleren dertil givne Svar: "Der har i Tillægget til Thisted Avis, den nordembriske Mercurd kaldet, for nogen Tid siden været indrykket et fra en Sieur Koested til hans Correspondent i Hjarbek indført Brev, sprudende af Vittigheder og tildeels galdeagtige bemærkninger over Aviserne i Aalborg, Viborg, den ny Toldbod i Aalborg, Tobaks fabriken paa Morss, Røgelse eller Stænk paa Nibe og dens Handel, og meget mere, endog til Tøflerne med Træsollerne, som fabrikeres i Viborg. – Jkke bør man mene, at en slig aanderig Skribent skulde, hvis hans Navn kommer fra Landsbyen Koested, der ligger i Fjends Herred, en Miil fra Hjarbek, stænke saa megen Uhumskhed fra sig, dersom han ikke havde et godt Rygstød i nordembriske Mercurs Hestehale, naar den farer afsted med Rytteren. – Held og Lykke, Hr. Koested vil glimre i vore Aarbøger og 100,000 Aar, naar salig Holberg ikke meere kan see og gotte sig over det Vittighedssand, Nordembriens Mercur kaster sine Læsere i Øinene; men Hr. eller Sieur Koested har behaget at beære Viborger Samler med Uqvemsordet Løgn i hans Anførsel om Marsviin- og Sælhundefangst m. m. Dette er ikke lovligt rigtigt og Hr. Redacteuren kunde sparet sig videre Uleilighed med at udslette et sligt bondeagtigt og inhumant Udtryk. Samlerens Redaction ændsede heller ikke sligt Myggestik fra en Stad, der i fremfarne Tider havde fatale Besættelseshistorier og en Magister Bjørn - men da man har fundet for godt i de fleste Blade (Hempels og Slagelse Avis og maaskee flere undtagne) at indføre det koestedske Vittighedsproduct, skylder Viborger Samler dog sine Læsere og sin egen Sag at forstændige Sieur Koested og Consorter: At han, netop fordi Sagen har faaet en Offentlighed, er rede til at bevise Publicum, at SieurKoested ikke er en agtsom Avislæser eller Naturkyndig; thi Viborger Samler har aldrig sagt: At der var Marsviin og Sælhunde ved Thy-Hovedstaden eller Thisted, endskjøndt de muligt dog vare der. Senere har man (saavidt mindes) fortalt efter bemeldte den thisted ske Avis, at der var slige Dyr i Aggercanalen. (Daman nu ikke har denne ved Haanden, skal det dog, om mere Tale og Snak og vittigt Vrøvl fra Koested, fremføres, tilbørlig vorde documenteret.) Jmidlertid vil man raade den med Løgnudtryk saa runde Koested, at begive sig med Næsen lige paa Grunden i Aggercanalen og ligge der 3 Gange 24 Timer, indtil han er ganske vis paa, at der aldeles ingen Marsviin kan komme ind. Viborger Samlers Redaction er da aldeles villig til at tilstaae, at Marsviin ikke kan findes der. Men hvad siger man da i Thisted til Hvalen paa Sylt? – J No. 20 af Thisted Avis læstes derpaa igjen følgende Dødsanmeldelse: "Til sørgelig Efterretning for Slægt og Venner bekjendtgjøres herved: at den agtbare Handelsmand og yndede Skribent, Hr. Peder Koested, ved en pludselig Død er bortvandret til et bedre Liv, hvor uskyldig Spøg ikke miskjendes, men Fortjenesten skeer sin Ret. – J Torsdags Kl. 12 faldt Viborger Samler No. 27 ham i Haanden, og omendskjøndt han sjelden læser dette Blad, vilde dog Ulykken, at han denne Gang fæstede Øiet paa Papiret, og traf paa den ligesaa skarpe som vittige Correction, hvormed Redacteuren havde angrebet hans Tænkemaade. – "Naal Hille den sorte Jøde!" skreeg han i en Art af Vildelse, jeg troer paa min Sallighed det er mig han mener, Hvad siger Du, Ole? Jo. Jo! det passer som Liigtorne i snevre Støvler. Ach, Herre jemini, Du kjender mig Broder Ole. Jeg plaget af galdeagtige bemærkninger sprudende af Vittigheder, og det i Halen paa Mercurius, Fy for en Ulykke, hvem kjender vel Koested igjen i sligt forbandet Contrafei. Ærlighed varer længst, og forgiæves søger han at sætte mig ud med mine Kunder – Jeg skulde forhaane de berømmelige Træsko, og Tobakken, som jeg selv saa begierlig tygger kaste Vrag paa min Fødeby og foragte Thisted, fordi Fanden reed Conrectoren der for to hundrede Aar siden - Herre Gud, give mig et Glas koldt Vand! nei saa dum har Koested aldrig været; men Vee mig, at mit Brev er falden i slige Hænder. - Her faldt Bladet den Ulykkelige af Haanden - Han var truffen af en Rørelse; men forlangte dog, at jeg skulde læse Recensionen til Ende. Ulykkeligviis opfyldte jeg denne hans sidste Anmodning, og han syntes med mageløs Taalmodighed at holde Pinen ud; men da jeg kom til det picante Sted, hvori Redactionen paalægger ham i 3 Gange 24 Timer at stikke sin Næse i Bunden af Aggercanalen for at vogte Marsviin, udstødte han et ængsteligt Suk, foldede sine Hænder og udraabte i Angest: "Gud fri os, Gud fri og 16 og Koested var ikke meere. – J Venner, som kjendte den salige Afdødes harmfri Sjæl, som vide hvor lidt han formodede, at hans uskyldige Spøg skulde fornærme noget Menneske, yder ham en deeltagende Taare, og J ædle Herrer Redacteurer, som yndede Mandens Talenter og hyldede hans Originalitet, henplanter en Mindeblomst paa hans Grav, men fordømmer ikke hans Banemand; thi sandelig jeg siger Eder, han vidste ikke selv hvad han gjorde. Ole Koested."