Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-09-03
(Corresp.) Det nordlige Sjælland, den 30te August. De spørger i Deres sidste Brev: "Hvad siger man paa det kongelige Odsherreds Gods til den allerhøieste Resolution af 1ste Juli angaaende Jndførelsen af Arvefæste, Besvarelsen af dette Sporgsmaal beroer ganske paa, hvad De forstaaer ved dette Mand. De mere Dannede, som kunne betragte Sagen fra et almindeligt Synspunct, og selv ikke ere personlig interesserede deri, glæde sig oprigtig over, at der nu er aabnet sikker Udsigt til det forkeerte, al Fremgang hæmmende Fæstevæsens Ophør i denne Egn, i det Mindste efter Forløbet af en Menneskealder; de indsee, at om end de fleste nuværende Fæstere og tildeels deres Børn ikke ville høste nogen directe Fordeel af dette Kongebud, saa vil det dog bidrage til, at her efterhaanden vil fremstaae en saa velhavende, selvstændig og oplyst Bondestand, som neppe vilde være mulig under Livsfæste, skjøndt dette paa Statens Godser og navnlig det herværende ingenlunde medfører samme Ulemper for Bønderne, som paa private Godser, de erkjende, at den tilsigtede Forandring, uden Tab for Bondestanden som et Hele, vil betydelig forøge Statens Jndtægter af dette Gods, hvis Administration hidtil har været forbundet med saa overordentlige Udgifter,); endelig finde de den Bestemmelse, at en Trediedeel af Kjøbesummen i ethvert Tilfælde bliver skjænket Fæsteren eller hans Familie, ikke alene billig og liberal, men ogsaa i stats oeconomisk Henseende klog, da den vil være en kraftig Spore for de nuværende Besiddere til ikke at skye Opoffrelser paa Bygningernes Vedligeholdelse og Jordernes Forbedring. - Hvad derimod Fæstebønderne, de rette Vedkommende, sige dertil, er ikke saa let at angive. J Almindelighed synes de endnu ikke tilfulde at have opfattet Resolutionens Bestemmelser og Tilbud, og saa meget *) Ifølge det i 1841 allern, approberede Normalreglement havde Netto=Indtægten af Godsets 3000 Tdr. Hartkorn Bøndergods med 500 Gaarde, efter Gjennemsnit af 3 Aar, ikkun udgjort 9,420 Rbd., og af Skovene 10,000 Rbd., medens Udgifterne vare omtrent 28,000 Rbd. Disse Udgifter ville næsten ganske bortfalde, naar Arvefæste bliver fuldstændig indført. er vist, at de i det Hele taget endnu ikke ere tilbøielige til at benytte sig deraf. Aarsagen hertil er fornemmelig den, at de mene at have et fuldgyldigt Retskrav paa at erholde Arvefæste paa langt gunstigere Vilkaar, end de nu fremsatte, ja Mange af dem ansee endog dette Krav for saa klart, at de ved Lov og Ret maatte kunne tiltvinge sig dets Opfyldelse, naar ikkun Alle kunde blive enige om at føre Proces med Administrationen derom. Sagen har megen Liighed med Forholdet paa det classenske Fideicommisgods paa Falster og forholder sig saaledes: Allerede i det første Aar, efterat Frederik den Sjette havde faaet Andeel i Regjeringen, (9de November 1785) udtalte han som Kongens Villie, at de odsherredske Bønder skulde forskaffes Frihed og Eiendom", og under 9de Mai 1792 udkom en allerhøieste Resolution, som bestemte, at Bønderne uden nogen særegen Kjøbesum kunde faae Arvefæste, imod at svare de samme Afgifter, som erlagdes af Livsfæsterne. At ikkun forholdsviis meget Faa benyttede sig heraf, har deels sin Grund i Mangel paa Jndsigt i deres sande Fordeel, deels og fornemmelig i den overordentlige og mageløse Liberalitet, som blev udviist mod Fæstegaardmændene, og som naturligviis ikke komArvefæsterne tilgode, da disse som virkelige Eiere vare udtraadte fra Administrationens Formynderskab. Det kongelige Tilbud om Arvefæste paa saa billige Vilkaar skal senere flere Gange være gjentaget af Rentekammeret, synes at forudsættes som bestandig gjældende i flere kongelige Resolutioner, og endnu i Slutningen af Frederik den Sjettes Regjering blev det (i Aaret 1838) uden Modsigelse benyttet af en Mand, som kun i faa Aar havde havt sin Gaard i Fæste. Men pludselig, saavidt jeg veed i Aaret 1840 – afslog Rentekammeret en heel Deel Ansøgninger om Arvefæste, bevilgede dem kun for de Enkelte, der havde havt deres Gaarde i Fæste for 1792, og gjorde saaledes den Anskuelse gjældende, at hiint Kongeord ikkun skulde have Hensyn til de da levende Fæstere, en Tanke, som aldrig var falden nogen Mand paa Godset og vistnok heller ikke den tidligere Regjering eller Godsaministration ind Naar Bønderne saaledes troe sig berettigede til at faae Arvefæste uden nogen Kjøbesum, er det ikke at fortænke dem i, at de nu trykke sig ved at betale to Trediedele af Gaardenes fulde Salgsværdi, og om de i Fremtiden ville blive tilbøielige til at indlade sig herpaa, vil vist fornemmelig beroe paa, hvorvidt denne Værdi, som Rentekammeret har forbeholdt sig at bestemme, maa blive ansat virkelig billigt. Før de i saa Henseende have nogle Exempler for sig, kunne de ikke gjøre sig nogen klar Forestilling om Betydningen af den kongelige Resolution.