Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1776-05-03
Da Hs. M. haver befundet, at de hidindtil udgivne Anordninger mod uberettiget Fiskerie og Handel under og paa Jsland, samt dertil hørende Øer, ikke ere aldeles overeensstemmende i Hensigt til de fastsatte Straffe, eller i øvrigt saa udførlige og tydelige, som nærværende Omstændigheder findes at udkræve; ligesom og adskillige derimod erfares at have ei allene drevet utilladelig Handel i Jsland, men og sammesteds øvet Voldsomheder; saa haver Hs. M. fundet for Godt, i Steden for de tilforn udgangne Anordninger og Forbude, at anordne og befale som følger: - Som alle og enhver, de af de Kongelig Undersaatter undtagne, som have været forsynede med særdeles Friheder, haver været fra Arilds Tid forbudet at beseile Jsland, saa maa og efterdags ingen andre, være sig enten fremmede eller Kongl. Undersaatters Skibe, gaae ind til de Jslandske Kyster, under Straf at blive paagrebne og confisqverede, med mindre de, enten for at forsyne sig med fersk Vand, eller formedelst Storm og Uveir, eller andre ulykkelige Tilfælde, maatte blive nødtvunge dertil, hvilket de strax ved deres Ankomst have at give, enten Handelens Kiøbmand, om nogen findes paa Stædet, den nær meest ved samme værende Sysselmand eller anden Betient, skriftlig tilkiende; ligesom deres Opholds=Tid der paa Stedet maa være saa kort som mueligt er, og de især, som gaae til Landet for at forsyne sig med Vand, ei opholde sig over 24 Timer. - Og som de, hvilke Jslands Be seiling allernaadigst er forundt, allene ere berettigede til al Handel og Kiøbmandskab saavel paa Vandet, som paa Landet, ligesom og Fiskeriet i Søen og under Kysterne rundt omkring Landet er dem og Jndbyggerne allene forbeholdet; saa bliver alle andre, være sig enten Fremmede eller Kongl. Undersaatter, som maatte erholde, Tilladelse at fiske under Island, herefter, som hidindtil, strængeligen forbudet, saavel at bruge Doggerie og Fiskerie rundtomkring Landets Kyster, samt at virke deres fangede Fisk enten paa Landet selv eller de derunder liggende Øer eller Klipper, som og at drive nogen Slags Handel med Indbyggerne ved at afkiøbe dem, naar de ere ude at fiske, enten deres Fiskefangst eller andre Vahre. - Skulde saadanne Uberettigede overbevises om, enten at bruge saadant forbudet Doggerie og Fiskerie, eller at drive noget Slags Handel, og det ved Visitation af deres Skibe, hvilken de privilegerede Handlende ere beføiede at foretage, bliver befundet, at noget saadant Skib er forsynet med Tobak, Brændeviin eller andre fremmede Vahre, i den Mængde, at samme ikke kunne ansees for rimelig Skibs=Provision, eller Vahrenes Mængde findes at overgaae det, som ved Conventioner kan være fastsat, skal Skibet og Vahrene, opbringes og dømmes at være confisqverede, de privilegerede Handlende til Fordeel. Naar saadant skeer, skal Dommeren i Island, saasnart Dommen er afsagt, tilkiendegive Skipperen, at det staaer ham frit for, at indstevne samme for Admiralitetet i Kiøbenhavn, da saadant opbragt Skib imidlertid ikke maa sælges. - Dersom det derimod, af den maadelige Mængde af Levnets=Midler og andre Vahre, som findes udi saadant Skib, hvis Equipage eller nogen af dets Folk, maatte blive truffen i ulovlig Handel, lader sig kiende, at Rederne ikke have nogen Deel i saadan Handel, men at den allene vedkommer Skibets Mandskab, da skulle alle de fremmede Vahre, som ikke kunne agtes at være bestemte til Skibets eget Brug, være confisqverede de privilegerede Handlende til Fordeel, og deraf desuden til samme betales ligesaa meget i Told, Consumption og Accise, som Vahrene ere værde, saa skal og Skipperen, ifald det er en indenrigs Skipper, udstaae de i Told=Rullen fastsatte 6 Maaneders Fæstnings Arbeide, eller og betale 200 Rdlr., som ligeledes tilfalde de privilegerede Handlende. Men om det er en fremmed Skipper, med hvis Fartøi dette Slags Forbrydelser findes, da skal han betale 200 Rdlr., hvilke Bøder han og underhavende Mandskab skulle være pligtige at erlægge. Men naar de ikke kunne enten strax udreede forbemeldte Bøder, eller stille for Betalingen antagelig Forsikring; da, paa det Skibet, til Reedernes Skade, ikke skal opholdes, maae det være saadan en Skipper og hans Mandskab tilladt, at udgive for Beløbet en Vexel stillet paa Reederne, som da blive pligtige den at hønorere imod Regres til Skipperen, og hans Mandskab, hvilken Vexel vedkommende i Island, skulle være forbundne at modtage, saa længe slige Vexler promte blive betalte. Men i Fald det skulde i Fremtiden, indtreffe, at en saadan Vexel ikke strax og rigtig blev betalt, haver Directionen for Handelen at indberette det, da det derefter skal være samme tilladt, i Henseende til meerbemeldte Mulcter og Bøder, med videre at holde sig til de Skibe selv, hvis Skipper eller Mandskab maatte befindes i forbemeldte Forbrydelse. - Dersom og nogen Skipper, eller nogen af hans Mandskab bliver befunden at handle med Jndbyggerne paa Jsland med islandske Vahrer, eller om der, ved en Visitation, som skeer paa et Skib, findes noget af dette Lands Vahrer, saasom Fisk, Tran, Strømper og Vanter, med videre, som ikke kan ansees at være enten fanget af Mandskabet selv, eller af dem medtaget hiemme fra, da bliver i saa Fald, i alt at forholde, som i næstforegaaende Art. er anordnet. - Skulde det og hende sig, at enten Kongel. Undersaatters, eller fremmede Fartøier, naar enten Handelens Krydsere, eller andre dertil udsendte, nærme sig til dem, for dem at visitere, kaste over Bord, endog det allermindste, af hvis de have inde af forbudne Vahre, da skulle ei allene alle saadanne udkastede Vahre, om de paa fersk Gierning blive opfiskede, confisqveres, samt deraf svares Told, Consumption og Accise, som før er meldt; men saadanne Skyldige skulle ogsaa betale den samme Mulct af 200 Rdlr., som i Følge Told=Ordinancen bør erlægges, naar Vahre, paa et ulovligt Sted udlosses eller indtages. Dog maae, for saadanne Told=Rigtigheder og Bøder, i Mangel af anden Betaling, udgives og modtages Vexler, og dermed forholdes, som før er anordnet. - Jligemaade skal det og være Jndbyggerne paa Island og underliggende Øer paa det strængeste forbudet, uden i Nøds=Tilfælde, saavel at gaae og Bord paa noget Fartøi, som ikke er indenlandsk, de allene undtagne, som til den allernaadigst privilegerede Handel og Fiskefangst ere henhørende, samt at have nogen Omgiængelse med saadanne Fartøiers Mandskab, som og at drive nogen Handel med dem. Fordrister nogen sig herimod at gjøre, da skal han, om han haver nogen Bestalling eller Ombud, ei allene have samme forbrudt, men endog desuden tiltales til Penge=Straf efter Sagens Omstændigheder, og det uden Forskiæl, enten han selv handler med Uberettigede, eller tilstæder Landets Jndbyggere at handle med dem. Skulde nogen af Almuen blive befunden med ulovlig Handel, da skal han ei allene have til de privilegerede Handlende forbrudt alle de indenlandske og fremmede Vahre, som han maatte overbevises om, at have eller ville have brugt til saadan Handel, men og desuden belægges med Pengestraf efter Vahrenes Beløb og hans Formue. Skulde derimod nogen af Almuen ikkun befindes at have gaaet og Bord paa uberettigede Fartøier, eller med sammes Mandskab holdt Omgang, bliver han allene med den vilkaarlige Penge=Straf efter Sagens Omstændigheder og hans Formue at belegge; hvilke samtlige Penge=Bøder, i Mangel af anden Betaling, blive at afsone med Straf paa Kroppen. - Alle de Bøder, hvori Jndbyggerne efter foregaaende Art. maatte forfalde, skulle gaae til lige Deeling imellem Angiveren og det Steds Fattige, hvor Forbrydelsen skeer, og desuden kan Angiveren vente at nyde af Handelens Casse en Belønning, i Forhold til Sagens Betydenhed, indtil 500 Rdlr. Frem for alle skal det være paalagt, samtlige Embeds= og Ombuds=Mænd, og Sysselmændene i Særdeleshed, at de i alle heraf flydende Sager og Forretninger, uden mindste Vegring eller Ophold, gaae tilhaande med Rettens Pleie, som og al anden muelig Hielpsomhed, da de derfor kunne vente at nyde af Handelen ei allene billig Betaling for deres Forretninger efter Omstændighederne, men og en Belønning, naar noget betydeligt herudi maatte af dem af egen Drift foranstaltes og opdages.