Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-10-01
Parlamentsforhandlinger angaaende den ved Udbrudet af Krigen mellem Danmark og Engelland condemmerede Danske Privateiendom. (Af en Engelsk Avis, som en fra Engelland flygtet Dansk Mand har medbragt.) (Fortsat, see forrige No.) Jeg tilstaaer, at i Syvaarskrigen Skibe, uden at den offentlige Mening havde nogen muelig sandsynlig Udsigt til eller Frygt for Fiendtligheder, anholdtes og siden condemmeredes som lovlige Priser, men jeg befrygter, at nærværende Tilfælde ikke er af samme Natur. Førend endnu Fienden gjorde noget Skridt, havde Kongen af Preussen i dette Fald sat sig i Besiddelse af Documenter, hvorved hans Modstandere havde forbundet sig, at deele hans Kongerige imellem sig. De Nationer, hvis Skibe bleve anholdte og confiskerede af Preussen, vare allerede førend dette skeede, traadte i virkelig Krigstand mod dette Land. Begivenhederne i den Americanske Krig og befalingen fra 1801, at anholde alle Danske og Svenske Skibe, vil maaskee anføres som en Retfærdiggjørelse for den nuværende Fremfærd mod Dannemark, ogsaa dette Tilfælde er overordentligt og finder her ingen Anvendelse. En virkelig og ikke blot forudsat Aarsag til Krig gaves den Gang og disse Lande kunde betragtes som virkelig i Færd med Fiendtligheder. Jeg foreslaaer derfor, da, i Følge det Kongel. Geheimeraads Befaling, Danske Skibe, der have været i Færd med at drive uskyldig Handel, ere anholdte, opbragte og prisdømte, Beløbet af disse Skibe maatte blive anvendte til at skadesløsholde Eierne for deres liidte Tab og Brittiske Undersaatter for det Tab, de have liidt ved deres Eiendoms Sequestrering i Dannemark. – Fremdeles er det min Hensigt at foreslaae, at de uskyldige Søfolk, der have været ansatte ombord paa disse Skibe og som til disses Beskyttelse og Sikkerhed, ere blevne tilbage, maatte, under Betingelser, som Hs. Maj. maatte behage at fastsætte, blive frigivne. Dette er alt hvad jeg har at sige om denne Gjenstand. Der er endnu een Punct tilbage, hvorover jeg med nogle flere bemærkninger vil oplyse D. H., og det er en Punct, der taler saa meget for sig, at jeg ikke indseer, hvorledes noget i nogen muelig Henseende kan indvendes derimod. mener det Tilfælde, at uskyldige Danske Skibe, der indbragtes som Priser førend Ordrens Udstædelse, og mod hvilke Proces i Admiralitetet anlagdes og som efter anstillet Undersøgelse bleve frikiendte, men som inden de kunde gjøre Brug af denne Velgierning, paa ny anholdtes og i Følge Ordren siden prisdømtes. (Lord Sidmouth indlod sig derpaa i en Undersøgelse, for at vise det Uretfærdige og Grusomme i dette Skridt, og vedblev da at tale saaledes:) Jeg er saa meget mere bleven foranlediget til, at søge Hjelp for disse uskyldige Mennesker, som jeg i alle den nuværende Regjerings offentlige Acter og Documenter har sporet et Hang til at afvige fra de store og almindelige Grundsætninger, som hidtil tjente Landets Raadgivere til Polarstjerne. Den synes mig at antage, at naar den nøie bandt sig til disse Regler, vilde Landet staae i en ufordeelagtig Stilling mod en Fiende, der miskjender den, og at man, for at modstaae Fienden, maa angribe ham med hans egne Vaaben. Denne Politik maa jeg imidlertid for evig fordømme. Vore gamle Grundsætninger ere den Talisman, som af dette lille Land skabte et stort Land. De udgjorde dets Storhed og Rigdom og Hæder, og jeg troer, at om end Retfærdigheden, var bandlyst fra hele Jorden, maatte den dog finde et Fristed i Engelland, overbevist om, at hvor længe det end maatte trykkes og bestormes, vil Engellands Nød dog kun vare for en Tid, saafremt man holder fast ved disse Grundsætninger, og at det, naar Stormen er viftet bort over det, vil vedblive at glimre med uforandret Glands. Lord Sidmouth gjentog derpaa sit Forslag. Lord Cantsleren reiste sig op af sin Uldsæk, og søgte at gjendrive Lord Sidmouth. Han indrømmede, at Retfærdighedens Grundsætninger, som han havde beraabt sig paa, vare evig uforanderlige. Jmidlertid var Spørgsmaalet her, om de kunne gjøres anvendelige, Han forsikkrede, at hverken han eller hans Venner havde den Jdee, at fornegte disse Grundsætninger eller at afvige fra et LovkyndighedsSystem, som allerede i saa lang Tid har havt Nationens Lovbekræftelse. De specielle Regler, som Lord Sidmouth fremsatte, fandt han imidlertid ikke af den almindelige Brug sanctionerede, og han beraabte sig paa adskillige Tilfælde, for at retfærdiggjøre de Skridt, Regjeringen ved denne Leilighed har gjort. Fremdeles gjorde han den Jndvending, at ethvert Tilfælde af det Slags har særegne Grundvold og kan bestemmes efter sine særegne Meriter. Naar man derfor, sagde han, vilde indlade sig i de særegne Omstændigheder ved dette Tilfælde og undersøge den efter dens rigtige Grundvold, saa maatte der derved tages Hensyn til mange Ting. Dette vilde foranledige en Undersøgelse angaaende det Retfærdige eller Uretfærdige i Krigen mod Dannemark, hvorover der i dette Huus allerede er debatteret saa meget, og en Undersøgelse af andre Puncter, som allerede længe ere lagde tilside, og det skulde gjøre mig ondt, dersom man rippede dem op igien. Af disse Grunde ønskede han, at ingen Debatter angaaende denne Gjenstand, maatte finde Sted. – Lord Erskine paastod derpaa med sin sædvanlige Veltalenhed det Haarde og Uretfærdige i det, de uskyldige og redelige Kjøbmænd have liidt, hvis Skibe i Følge en competent Dommers Decret ere blevne frikiendte, men som paa Grund af Cabinetsordren havde mistet deres Eiendom igjen og med den Frugterne af Rettens Kiendelse. Kan disse Mennesker bebreides noget? Naar det kan godtgjøres, at de af Skjødesløshed, eller uden Nødvendighed forlængede deres Ophold i Brittiske Havne, indtil Cabinetsordren manede dem, saa ere de at laste; men naar intet af dette er Tilfældet, saa er det sikkert høist uretfærdigt, at imputere som en Forbrydelse hvad de ved ingen muelig Aarvaagenhed kunde undgaae. Det er ligesaa lidet lovligt af en Stat som af en Privatmand, at høste Fordeel af egne Uretfærdigheder. Jeg maa overlade det til D. H. egen Overveielse, om Dannemarks Forfatning var, da vi gjorde Angrebet, som Forfatningen af et Huus, man maatte nedbryde for at standse en Jldebrand? Jeg indrømmer endog for Øieblik ket, at dette har været Tilfældet, saasom D. H. ved tidligere Leiligheder synes at have paastaaet dette, det kan derfor ikke være underkastet nogen Strid, at saa nødvendigt det end er, i visse Tilfælde, ved Jldebrand at ødelægge Privatfolks Eiendom, for at redde vor egen Eiendom og forekomme videre Ødelæggelse, ligesaa fornødent er det ogsaa i alle disse Tilfælde, at remunerere de enkelte Personer, hvis Eiendom er bleven opoffret blot for vor egen Selvbevaring. Jeg vil nu ikke kives om den Danske Expedition, men for Øieblikket indrømme, at vor Regjering turde anholde Danske Skibe, var det da ikke ligefuldt Uret, at tilfrie de Jndividuer Skade, som vare blevne forledte til at sætte den yderste Tillid til deres Eiendoms Sikkerhed, saalænge samme fandtes i vore Havne. Jeg maa endnu engang hviske D. H. i Øret, at der paa den Tid de Danske Skibe bleve anholdte og borttagne ingen Fiendtligheder vare begyndte. Dette sees endog af de Proclamationer, som Lord Cathcart og Admiral Gambier havde udstædt uden for Kjøbenhavn. Det kan ikke negtes, at de, selv efter deres Ankomst i Østersøen, authoriserede af Regjeringen, offentlig erklærede, at der fra Engellands Side ingen fiendtlig Disposition mod Dannemark finder Sted. Af denne Aarsag paastod Lord Erskine, at det fra Engellands Side vilde være en bestemt Troskabs=Brøde og følgelig en uretfærdig Handling, ikke at skadesløsholde de Jndividuer, der i Expeditionens Tid have mistet deres Eiendom. 4 Lord Hawlesbury sagde, at han ikke kunde gaae saavidt som hans Modstander, at paastaae, Retsgrundsætningerne ere efter deres Natur uforanderlige. Han paastaaer ydermere, at almindelige Regler maa forandre sig efter Omstændighederne. Hvad Selvforsvars Ret i eet Tilfælde medfører er forskjelligt fra det, som det i et andet kræver; saaledes er det ogsaa med Gjengieldelsesretten. Vel paastaaer jeg ikke, sagde han, at Gjengjeldelsesretten ikke har egne Grændser, hvorlangt den end udvides af Fienden, men jeg siger kun, at Gjengieldelsesretten i en vis Grad maa udvides og indskrænkes efter Fiendens Adfærd.