Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-01-06
Bladet den Østerrigske Jagttager giendriver udførligt alle de Rygter, som have været udbredte i det Nederlandske Blad vrai liberal om Forhandlingerne i Trop pan, og erklærer, at der her slet ikke har været handlet om Ombytningen af noget Land, og at alt hvad der fortælles om de tre Protectorater, og om den Jtalienske og om Østersøe Føderationen, er intet andet end en reen Opdigtelse; ligesaa ugrundet ere Beretningerne og Machinationerne mod det Engelske Overherredømme paa Søen, og om den Note, som skal være overleveret i Anledning af Dronningens Proces; blot det er fandt at Hovedformaalet for disse Forhandlinger er at befæste den nærværende Tingenes Orden. – Saameget skriver man fra Wien er nu næsten saa godt som afgjort, at Hs. Majestæt den Russiske Keiser kommer til denne Residencestad; men hvorfra han efter et meget kort Ophold enten vil begive sig videre til Syden, eller tilbage til sit Rige, eftersom Kongen af Neapels Svar bliver paa den Jndbydelse, som er udgangen til ham; Coureren, som skal bringe Svaret var endnu den 20de Decbr. ikke kommen til Wien; man vidste vel, at Kongen var tilbøielig til at tage imod Jndbydelsen; men endnu ikke om det Neapolitanske Parlament vil give sit Samtykke dertil. – Denne Jndbydelses Skrivelse var paa en lige lydende Maade, udstædet af Keiserne af Østerrig, Rusland og Kongen af Preusen og var af følgende Jndhold, Min Hr. Broder og elskelige Svoger, ugunstige Omstændigheder tillode mig ikke at modtage de Breve, som Deres Majestæt har sendt til mig for 4 Maaneder siden. Men de Begivengeder, hvortil disse Breve havde Hensyn, have ikke ophørt at være Gienstænde for min alvorligste Eftertanke, og de Allierede Magter have forsamlet sig i Troppau for tillige at tage de Følger i Overveielse, hvormed disse Begivenheder true den øvrige Deel af den Jtalienske Halvøe og maaske hele Europa. Da vi fattede vor Beslutning efter vor fælleds Raadslagning, havde vi kun rettet os efter Transactionerne i Aarene 1814, 15 og 18, Deres Majestæt kiender ligesom hele Europa disse Transactioners Charakteer og Formaal, hvorpaa denne beskiærmende Alliance beroer og hvis Retning allene gaaer ud paa ved ethvert Angreb at sikkre alle Staters politiske Uafhængighed og Jntegriteten af deres Lande, ligesom Enropas Velfærd og Rolighed, saavelsom hver enkelt Stats, hvoraf denne Verdensdeel bestaaer. Deres Majestæt maae derfore ikke tvivle paa, at de her forenede Cabinetters Hensigt ikke er nogen anden endat forene den Jnterresse og den Lykke, som Deres Majestæts faderlige Omsorg maae ønske deres Nationer, med de Pligter, som de Allierede Monarker have at opfylde mod deres Stater og imod Verden; men vi ville ønske os til Lykke mine Allierede og Jeg, ved at kunne udøve disse høitidelige Forpligtelser med Deres Majestæts Bifald; og da vi blive de af os udtalte Grundsætninger troe saa forlange vi nu denne Medvirkning fra deres Side. Blot til dette eeneste Formaal giøre vi D. M. det Forslag at foreene sig med os i Staden Laybach. Deres Nærværelse Sire, vil, vi ere forvissede derom beskynde denne saa uundgaaelige Bilæggelse, og vi indbyde Dem derfore i Deres Kongeriges vigtigste Jnterresses Navn og med den Velvillie og Omsorg, hvorpaa vi troe at have givet Deres Majestæt mere end et Beviis, hermed til at De vil komme og modtage nye Beviser paa det sande Venskab som vi bære forDem, ligesom paa den Frimodighed, som udgjør Grundvolden for vor Politik. De ville modtage Forsikkringerne om den meest udmærkede Høiagtelse, og den uforanderlige Hengivenhed, hvormed jeg forbliver Deres gode Broder, Svoger og Allierede. Troppau, den 20de November 1820. - En Coureer, som er ankommen fra Neapel til Rom den 10de December, har medbragt følgende vigtige Efterretning: J det Neapolitanske Parlaments Møde af 8de December aflagte den Commission, som var udnævnt angaaende Kongens Budskab sin Beretning, som ikke faldt gunstig ud for Hans Majestæts Forslag. Der opstod desangaaende en heftig Debat, og det blev foreslaget at sætte de Ministre, som havde raadet Kongen dertil, under Anklage. Det af Commissionen foreslagne Decret blev antaget. Det lyder i det Væsentlige saaledes: "med Hensyn til den Kgl. Akt af 6te Juli d. A. hvorved den Spanske Constitution er bleven proclammeret, ligesom til Dekretet af 22de Julii, som bestemmer de Deputeredes Fuldmagt, i Henseende til den Eed som Hs. Majestæt har aflagt for den provisoriske Junta og Parlamentet; endelig med Hensyn til Akten af 28de November, hvorved Hs. Majestæt har gjort Brug af de ham overdragne Prærogativer i Anledning af Decretet om Statsraadet. J Overveielse af, at den Umuelighed giver sig tilkiende af alle disse Acter, at Parlamentet ikke kan bifalde, noget, som strider imod den Spanske Constitution, naar undtages de Modificationer som den har forbeholdet sig selv at foreslaae, og endelig i Overveielse af at denne Grundsætning maae tages Hensyn paa ved Anvendelsen af den Magt, som er indrømmet Parlamentet ved den 172 Artikel af den Spanske Constitution, beslutter Parlamentet. 1. At man bør forestille Hs. Majestæt, at Parlamentet ikke er beføiet til, at give det sit bifald som den Kgl. Declaration, hvilken ledsagede Budskabet af den 7de December, indeholder, og som strider imod den fælleds aflagte Eed og den Grundforening, hvorved den Spanske Constitution er bleven indført. 2. At Parlamentet ikke kan give sit Samtykke til Hs. Majestæts Afreise, naar denne ikke har til Formaal at holde den fælleds besværgede Spanske Constitution opret.