Viborger Samler, 1846-10-03
Roeskilde Stænder. Det 64de Møde aabnedes af Præsidenten med disse Ord: Førend Forhandlingerne idag tage deres Begyndelse, skal jeg tillade mig at henvende det Spørgsmaal til den høitagtede kongelige Commissarius, hvorvidt han maatte være i Stand til at meddele Oplysning angaaende et Punct, hvorom der ogsaa ellers i denne Sal kunde være Anledning til at ønske Oplysning. Jmidlertid har jeg faaet en bestemt Anledning til at fremsætte dette Spørgsmaal; det angaaer Placaten af 3die Juni 1846 om nogle midlertidige Lempelser i den bestaaende Trykkefrihedslovgivning. Der er nemlig indløbet en Skrivelse til mig fra Redactionen af Bladet Fædrelandet, med Anmodning om at foranledige det Spørgsmaal henvendt til den kongl. Commissarius, om Regjeringen agter at lade det den roeskildske Forsamling i 1844 forelagte Udkast til en Trykkefrihedslovgivning udkomme som Lov, saasnart den viborgske Forsamlings Betænkning derover er indhentet, eller om det er dens Hensigt, at lade Placaten af 3die Juni d. A. om nogle midlertidige Lempelser i Trykkefrihedslovgivningen fremdeles bestaae, efterat hiint Udkast er drøftet fra Stændernes Side." Denne Anmodning er motiveret ved, som det hedder i denne Skrivelse, at de Kaar, hvorunder Pressen er stillet, siden hiint Udkast droftedes af den roeskildske Forsamling, have forværret sig saaledes, at vor alt forhen lammede og sygnende Virksomhed snart synes at skulle vorde aldeles qvalt", idet den bemeldte Placat indfører nye Skjær pelser for Journalistiken, idet den yderligere indskrænker det tilladte Stof og udvider det Strafbares Gebet Brevskriverne tilføie: "at Klagerne ikke ville forstumme, før det forhadte, fra alle Sider forkastelige Gjennemsyn med dets Beslag magt, hvoraf Ulemper og Uskikke ere meere eller mindre nødvendige Følger, og hvorved Journalistens Virksomhed lider næsten daglige, hans Sind forbittrende og nedtrykkende, hans Kraft sløvende, Enkeltes personlige Jrritabilitet maaskee tilfredsstillende, men for Statens Velfærd aldeles unodige Afbrydelser og Forstyrrelser. Da nu dette Gjennemsyns Ophør er det med stor Kraft og Grundighed udviklede Hovedpunct i den roeskildske Forsamlings Betænkning over det i 1844 forelagte Udkast til en Presselov, da Forsamlingen udtrykkeligen har gjort sit Samtykke til Lovens Udgivelse afhængigt af denne Betingelse, og den viborgske Forsamling utvivlsomt vil være fuldkommen enig heri, saa at det altsaa er at haabe, at Regjeringen, naar den nye Lov udgives, vil afskaffe denne uforsvarlige Indretning, saa maae vi ansee den nye Lovs Udgivelse – samme være iøvrigt nok saa lidt gunstig for os, for en Vinding i Sammenligning med den bestaaende Tilstand, Det er min personlige Overbeviisning, at den omhandlede Placat, saaledes som den ogsaa er anmeldt i den kongelige Kundgjørelse, kun er provisorisk, og jeg antager, at dette ogsaa er den almindelige Forudsætning her i Forsamlingen, da Samme vel ellers vilde have fundet Opfordring til at forlange, at Placaten skulde forelægges Stænderne. Jeg har imidlertid, efter denne udtrykkelige Anmodning, ikke kunnet tage i Betænkning, at henvende mig til den høitagtede kongelige Commissarius med det Spørgsmaal, hvorvidt han i denne Henseende kunde meddele nogen Oplysning, som det ogsaa vilde være i denne Forsamlings Jnteresse at erholde. – Den kongelige Commissarius svarede: Jeg kan ikke finde mig beføiet, til at indlade mig paa den omhandlede Gienstand, der ikke paa anordningsmæssig Maade er bragt til Forhandling i denne Session. - Præsidenten vedblev, Uagtet saaledes den kongelige Commissarius har meddeelt et afslaaende Svar og afviist det stillede Spørgsmaal, maa jeg dog henholde mig til det jeg har udtalt som min Overbeviisning: at denne Lovbestemmelse kun er emaneret som provisorisk, da det tør antages, at Regjeringen ellers ikke vilde have undladt at forelægge den for Forsamlingen, og at Forsamlingen ellers fra sin Side heller ikke vilde have undladt at begiere den forelagt til nærmere Droftelse. – Den kongelige Commissarius: J Anledning af disse Hr. Præsidentens Yttringer finder jeg mig endnu forpligtet til at tilføie, at jeg maa ansee en Discussion om dette Anliggende for stridende imod Frdn. af 15de Mai 1834 § 68 og 58, og at den saaledes ligger udenfor de anordningsmæssige Forhandlinger. – Præsidenten, Rigtigheden heraf kan jeg paa ingen Maade indrømme. Spørgsmaal i lignende Tilfælde er oftere bleven fremsat til den kongelige Commissarius, og Discussionen har ikke fundet Sted; der er alene givet en Motivering af Spørgsmaalet, uden hvilken dette selv ikke kunde have været stillet. (Stændert.)