Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-05-20
2) Mine Berigtigelser ere ubetydelige eller ligefrem urigtige. Om mine Berigtigelser ere ubetydelige, maae Andre bedømme; men urigtige? Det maa Lect. H. bevise, før troer jeg det ikke. 3) Min Fremgangsmaade er uretfærdig, fordi jeg ganske lukker Øjet for det Allervæsentligste ved Bogen, at den er et Udkast. Med hvilken Pande siger Lect. H. det? Jeg har anført Bogens Titel fuldstændigt og i min Recens. P. 248. ordret anført hans eget Efterskrift, hvori han fortæller, at han stoler paa Overbærelse med Bogens Feil, fordi den er ret Udkast; jeg anførte just dette Efterskrift, fordi det forekom mig, at det tilstrækkeligt charakteriserede hele Bogen. Bestaaer min Uretfærdighed, maaskee deri, at jeg ikke ret kan finde mig i, at man under det Flag Udkast, fører al Slags Skjødesløshed og Uvidenhed. - Men er det ogsaa sandt, at Bogen kun er offentliggjort for at høre Andres Dom? Hvad betyde da følgende Ord i Lect. H.s Fortale (P. 6) Til Slutning maajeg erklære, at den schematiske Udførlighed, saavelsom min Anførelse af mange bekiendte Ting, der maaskee kunde blive mig bebreidet som overflødigt, alene havde til Øiemed mueligen at formaae Nogen til at undervise en Enkelt derefter. Thi først naar dette skeer, kan en afgjørende Dom fældes om mit Arbeides Værd. Altsaa skulde Nogen hengive i det Mindste een af sine Disciple til Prøveklud, For mig gjerne. 4) Mine Beskyldninger ere uhjemlede. Det maa Lect. H. bevise. Hvad jeg har fremført, har jeg beviist, saavidt en Recensions snevre Grændser tillode det. Skulde jeg have fuldstændigt, gjendrevet alle de heelt og halvt falske Bemærkninger, der findes i Bogen, maatte jeg have skrevet en Bog af samme Størrelse, som Lect. H.s; men dertil havde jeg hverken Lyst eller Tid eller Raad; thi om ogsaa Enhver, der kjøbte Lect. H.s Bog, vilde kjøbe et Exemplar af mit Skrift, vilde Afsætningen rimeligviis være maadelig nok. Jeg bebreidede ellers Bogen Mangel paa Orden; denne Mangel har Lect. H. selv indrømmet i sit Efterskrift, og jeg anførte derpaa et Exempel (P. 248 f.); jeg klagede over Dunkelhed i Udtrykket og anførte eet Sted til Prøve, hvori der blandt Andet tales om den strænge Kraft, de virker i Dybden, og opstiller Grundtrækkene for det hele Kunstværk o. s. v. (P. 249 s.). Om nu dette Sted er dunkelt eller ikke, kan hverken Lect. H. eller jeg afgjøre: han maa jo vel kunne forstaae det, dersom han har tænkt Noget ved at skrive det; jeg har allerede erklæret, at jeg ikke kan fatte, om det har nogen Mening. Kunne Andre fatte det, ligger Feilen i min Bornerthed; men er dette ikke Tilfældet, ligger Feilen vel i den Hjortske Philosophie, om hvilken jeg refererer mig til den omtalte Mand i Skilderiet (l. c. P. 1074), der paatog sig at tugte Lect. H.s overmodige Selvtillid, hans drengeagtige Skrivemaade, hans selvbehagelige Snakkesyge, hans skrydende Paastande og hans mystiske, nonsensikalske Philosophie, og meente (P. 1078), at hans Philosophie træder ud af den sunde Menneskeforstands Centrum og ind i Peripherien af uendeligt Pølsesnak." Mig forekom hans i Bogen adspredte philosophiske Stumper ufordøielige; men kanskee har Lect. H. erfaret, af Ungdommen ved nogen Øvelse kan bringes til at lade, som om den forstaaer Tirader som den af mig anførte, medens jeg Stakkel indbildte mig, at Lichtenberg har Ret, naar han ønsker, at man kunde opdrage Børn saaledes, at alt Utydeligt var dem fuldkomment uforstaaeligt. - Fremdeles søgte jeg at bevise, at Lect. H. forstaaer saa aldeles Jntet af den Philologiske Kritik, at han antager Conjecturer i Plautus for fuldkomment omtvistede og uomtvistelige Læsemaader og bruger dem som Beviser for Plautinske Former (P. 268 s.). Er jeg kanskee ogsaa her uefterrettelig? – Skulde det ellers være et eller andet Punkt i den Græske eller Latinske Syniax, som Lect. H. savner Hjemmel for, er jeg paa Anfordring villig til at give ham saa megen Oplysning, som han med Billighed kan forlange. 5) Min Sammenligning mellem Lect. H. og andre Forfattere, der have skrevet over samme Gjenstand, er ubillig og upaalidelig. Er det ubilligt, at jeg har viist, at Lect. H.s Conjugationssystem allerede er fremsat af Andre, Vi Philologer kalde den Fremgangsmaade at laane Andres Jdeer, som ere fremsatte i mindre bekiendte Skrifter, uden at nævne dem, at begaae et Plagiat; maaskee har Naturphilosophien et mildere Navn paa det. At min Sammenligning er upaalidelig, maa bevises. 6) Min Satire er flau. Ja Herre Gud! vi kunne ikke alle være saa vittige som Lect. H. Hvilke Steder i min Recension sigtes der vel ellers til Min medbragte Forestilling.