Berlingske Tidende, 1835-12-10
Portugal. Lissabon, den 22de November. Den nye Finants-Minister, Hr. Campos, skal have i Sinde at dække Underbalantsen i Jndtægterne ved et Eiendoms-Paalæg. Det farligste ved hele Sagen er den Omstændighed, at det er fremkaldt af Lissabons Garnison. Jfølge Chartet har Enhver, hvis Jndtægter beløbe sig til 100 Milreis, den Ret, at deeltage i Valgmændenes Valg. Herved ere mange Underofficerer og selv Gemeene kommet til at vælge, og da Hærens Aand i Gjennemsnit er antiministeriel, søgte man at betage dem hiin Ret. Obersterne paastode det, og Municipal-Øvrighederne afgjorde Sagen til Bedste for Soldaterne. Følgen var, at en uhyre Fleerhed af Valgmænd blev valgt mod Ministrene. Opbragt herover, lod Krigsministeren, Marschal Saldanha, flere Oberster og Officerer, der havde deeltaget i Valget, nedsættes paa halv Sold. Først seent om Aftenen erfarede Tropperne denne Befaling, og bleve saa urolige, at Officererne kun med Nød og Neppe kunde hindre dem fra, at rykke ud og begaae grove Excesser. Det andet Jnfanteri-Regiment forjog endog sin nye Oberst Florencio, den samme, der den 2den November 1833 bleve slaaet ved Alcaces. Den 19de November droge henved 200 Officerer af forskjellige Regimenter til Paladset Necessidades, til Dronningen, og erklærede samtlige at ville nedlægge deres Poster, hvis deres Kammerater ikke bleve indsatte igjen. Uhlanerne, der stode i Begreb med at marschere til Spanien, vægrede sig ved at rykke ud over Villa franca, hvis Dronningen ikke vilde bevillige deres Forlangende. Jkke desto mindre begik Krigsministeren den Forseelse, endnu at afsætte atten Officerer. Samme Dag var der Minister-Conseil, og saavel Saldanha som Palmella erklærede, at de maatte betragte Gjenindsættelsen af hine Officerer som deres Afsættelse. Dronningen, som havde modtaget Officererne meget venligt, gav Ministrene det Svar, at hun vilde antage deres Resignation, atter indsætte Officererne og overdrage Oberst Louretro det Hverv at danne et nyt Ministerium. Hele Dagen igjennem herskede der en feberagtig Spænding i Staden; om Aftenen stege Signal-Raketter og fra Casernerne, hvorved Soldaterne forkyndte deres Kammerater Ministrenes Fald. Dagen efter drog en Deel af Nationalgarden til Palladset, for at takke Dronningen, og hun lod sig bevæge til at kjøre langs med Casernerne, hvor hun blev modtaget med stor Enthusiasme. Den 19de gjorde Officererne deres Opvartning og tilbøde sig, til Landets Bedste at give Afkald paa en Deel af deres Sold. De nye Ministre tilbyde ligeledes store Offere; Dronningen selv vil nedsætte sin daglige Jndtægt 400 Mil reis, og et lignende Vink skal være blevet meddeelt Hertuginden af Braganga og Jnfantinderne. Det lader til, at Dronningens Formæling med Prinds Ferdinand af Coburg er udsat paa ubestemt Tid, da Marquis Loule egentlig slet ikke skal ønske samme. Mærkeligt er det imidlertid, at Den Luis Camara er udnævnt til Gesandt ved Hofferne i Briissel og Coburg. Endnu før sit Fald udnævnte Hertugen af Palmella sin Neven, GrevAlva, til Gesandt i Berlin, Hr. Bayard til Gesandt i Vien, og Hr. Almeida Garrett til Gesandt i Kjøbenhavn. Det nye Ministerium har ikke vovet, at tilbagekalde Ordren om Hjelpe-Corpsets Afsendelse til Spanien, og dette skulde derfor fortsætte sin Marsch. Mange meente, at Tropperne vilde gjøre Holdt i Almeida, for i Nødsfald at træde op mod en Reaction i Lissabon. Pressen har ganske forandret sin Characteer, og Ministerial-Bladene ere blevne til rasende Oppositionsblade. Det brittiske Krigsskib Kliv var afgaaet til Cadix og Gibraltar, for i Tilfælde af Uroligheder i Lissabon at beordre Linieskibet Endymion og Fregatten Malabar til Tajo.