Viborger Samler, 1844-06-06
Den engelske Presse tilbagekalder i sin Erindring den Kamplyst, Prindsen lagde for Dagen i Aaret 1840, da han paa Efterretningen om at et Brud skulde være uundgaarligt imellem England og Frankerig, og sættende Tillid til et Rygte og Krigens Udbrud - satte sin med Napoleons Liig fra St. Helen tilbagevendende Fregat i slagfærdig Stand, og vil derfor ogsaa i denne Pamphlet mere see en Udgydelse af gallisk Antipathie imod England end en videnskabelig Discussion. Morv. Chron. – Lord Palmerstons Organ - denne Journal, som i fire Aar udmærker sig ved sin fiendtlige Tone imod Frankerig, udbryder: En af Ludvig Philips Sønner, en ung Mand med Qvægsølvstemperament, der med Sømandshaandteringen ogsaa forener Sømandens hensynsløse Væsen, har affyret en Bombe, der er falden og sprungen i Guizots fredelige Ministerium. J tre Aar bestræbte Guizot sig for at dæmpe den politiske Gjæring, der yttrede sig i Skrigene om Søndrustninger og Sømandsbedrifter. Kamrenes Debatter angaaende Marinebudgettet vare for ham de værste og farligste i enhver Parlementssession; enhver Landrotte fra Frankerigs Jndre paasede om Dampkjedler, og Bramseil. Prindsens Jdeer ere Dufaures og Thiers's, derfor maa hans Broschure ansees som en Oppositions handling; thi ogsaa den unge Prinds paastaaer, at Thiers handlede klogt, da han i Aaret 1840 kaldte den franske Flaade tilbage fra Syriens Kyst, fordi Frankerig dengang ikke var istand til at modstaae England tilsøes. Man siger, at Kongen skal være utilfreds med dette hans Felt og Søtog, der rigtignok kun figurerer paa Papiret. Det er politiske og anstændigt at give sig et saadant Skin men i Grunden er Ludvig Philip lige indtaget som Sønnen i at skaffe Krigsmateriale tilveie. Vi erindre ret godt, hvormeget den lille Thiers's Lyst til Krig oppustedes og næredes af Tuileriernes Hof for at sætte Hærens Materiale i fuldstændig Stand. Ligesaa sikkert vilde tre eller fire Millioner Lstl. være velkomne for at kunne bygge og bemande Krigsdampskibe... Men vi maae bemærke, at vi ikke alene ere de Franske overlegne med Hensyn til Antallet af Skibe og Matroser, men ogsaa med Hensyn til vor større Duelighed i Maskinbygningsvæsenet; vore Matroser ere dygtigere end de franske, vore Steenkul bedre; vore Dampskibsførere ere de franske langt overlegne. Jkke heller smigrer Prindsen sig med noget tillidsfuldt Haab om et gunstigt Resultat af den franske Rivalitet; han tilraader ikke store Feltslag i rum Sø; han anbefaler kun natlige Marodeurexpeditioner imod britiske Havne og britiske Koffardimænd. Prindsens Forslag røber mere Trods end Helteaand, større Higen efter at skaffe sig et Navn end Klogskab." – The Times er høfligere, men siger imidlertid, at Prindsens Broschure er et Signal for det taabelige Krigsparti i Frankerig. Vel forsikkrer Forfatteren, at han ikke ønsker Krig med England, men han skriver dog med Forkjærlighed om den bedste Maade at føre Krig paa. Saaledes sagde ogsaa hiin Qvæker: "Ven jeg fraraader enhver Blodsudgydelse; men naar Du vil træffe hine Mænd i de blaae Trøier, saa skulde Du holde Løbet af dit Gevær tre Tommer høiere." - Ogsaa den liberale uafhængige Journal the Sun er utilfreds med Prindsens Afhandling, og spøger over den forhausende Til vært af vore Dages prindselige Literatur. Kong David digtede Psalmer; Keiser Hadrian var Forfatter, og Marcus Antonius skrev Betragtninger over sig selv. Senere skreve tydske Keisere Jagthistorier og forfattede Minuesange; vor engelske Reformator Henrik den Ottende skrev en Bog imod Luther; hans store Datter Elisabeth oversatte Boethius, og Kong Jacob den Første skrev om Fyrstens Opdragelse og imod Hexer og Tobaksrygere. Men hvad ere disse Enkeltheder imod vore Dages Frugtbarhed! Literaturen adles nu isandhed; den boer ikke længere i Tagkamrene; den er bleven hoffähig." Dog mener the Sun at den fornemme Concurrence ikke hidtil har tilføiet den lærde Stands republicanske Forfatning noget betydelig Afbræk