Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-10-14
J forrige Uge fandt et mærkeligt Optog Sted, i en af Kjøbenhavns Hovedgader. En Arrestant, der skal være af den farligste Art, skulde transporteres til Varetægtsanstalten af nogle Politibetjente; formodentlig fandt han sig generet af deres Nærværelse, thi pludselig gav han sig i Kast med dem, slog til Høire og Venstre og var sikkerlig undvegen, dersom ikke Politibetjentene havde faaet Assistance af Forbigaaende. Først ved tilkommende Vagthjælp formaaedes Delinqventen til roligen at finde sig i (Aalb. Av.) sin Skjæbne. De sex første Aar af sine tyve Fængselsaar tilbragte Dr. Dampe i Citadellet. Her blev han, ifølge Beretningen i Kjøbenhavnsposten, behandlet med den yderste Strænghed. Commandanten vilde ikke tillade den Ulykkelige at trække frisk Luft uden med Lænker paa, og Følgen deraf var, at Dampe, der følte sig oprørt over denne Tvang og for hvem det var utaaleligt saaledes offentlig at blive sat i Klasse med de laveste og farligste Forbrydere, i disse sex Aar uafladeligen sad indespærret inden fire Mure og aldrig nød frisk Luft og Bevægelse. Hvilke rædsomme sex Aar disse maae have været for den Ulykkelige, kan man imidlertid først rigtig gjøre sig et Begreb om, naar man tillige erfarer, at i denne Da lange Tid aldeles var ham nægtet, at bringe sine Tanker paa Papiret – alle Skivematerialier vare ham berøvede, og tilstodes ham heller ikke, uagtet hans indstændige Bønner derom. Om mundtlig Meddelelse kunde der ligesaa lidet være Tale. Jngen fik Tilladelse til at komme til ham, undtagen i alt Fald Lægen, afdøde Prof. Wendt (der indtil den sidste Tid havde hørt iblandt Dampes intime Fortrolige, og saaledes afgivet Vidnesbyrd i Sagen), og heller ikke han maatte opholde sig længe hos Dampe eller tale med ham paa anden Maade end i væbnede Bevogteres Nærværelse. Jkke engang Dampes Børn en Søn og tre Døttre, som alle leve i Kjøbenhavn; de to ældste af Døttrene have alt i flere Aar været gifte, og Sønnen er nylig kommen paa et Kjøbmandscontoir) tilstedtes Adgang til deres Fader, med mindre man kan regne det for noget, at de ældste to Pigebørn saae ham et Par Gange med bevæbnede Mænd ved Siden, som havde befaling til, efter nogle faa Minutters Forløb igjen at skille Faderen fra Børnene. De to yngste havde dengang aldrig seet deres ulykkelige Fader; de saae ham første Gang, da han, efter over ti Aars Fangenskab, igjen var kommen over til Kjøbenhavn (fra Christianss) og atter sad i Citadellet. Paa Grund af flere tilstødende Omstændigheder seer Hr. Clausen sig nødsaget til at lade Jyllandspostens Udgivelse ophøre i dette Qvartal; hvorimod han formener, fra 1ste Januar næste Aar igjen at kunne fortsætte Samme. (Rand. Av.)J Lunos landoekonomiske Tidende", – hvor det hedder, at det hos Landmanden indtil den 22de September tilbageblevne Haab, at kunne bjerge hvad der til den Tid befandtes paa Markerne i en vid Omkreds af Kjøbenhavns Amt, aldeles er glippet, idet den ødelæggende Regn siden den 4de October har betaget ethvert Haab selv om at røgte Marken - udtaler Udgiveren Frygt for, at der næste Aar vil blive Rugmangel, da Jorden er aldeles utjenlig til Rugsaaning i rette Tid. Vi have Grund til at tiltræde denne Frygt, da de os tilhændekomne Efterretninger fra Landet desværre kun tjene til at bekræfte den. Det er os saaledes meddeelt, at Communicationen ad Landeveien mellem Kjøge og Ringsted skal være afbrudt ved en Vandflod, at Vandet omgiver mange lavtliggende Bygninger i den Grad, at disse saa godt som ere utilgængelige, at Vandmassen endog Natten efter afvigte Torsdag skal være trængt ind i Stalden paa en ved Kjøge beliggende Herregaard og sammesteds naaet en saadan Høide, at nogle Sviin druknede, samt endelig, at en Mængde Steenkister og Sluser ved Vandets Ansamling ere blevne gjennembrudte. Dette er saa meget desto forklarligere, som det er iagttaget, at den fra sidste Tirsdag til Fredag faldne Regnmængde udgjør mere end 1/4 af hvad der i et almindeligt Regnaar falder, nemlig 3 Tommer af et heelt Gjennemsnitaars 20 Tommer. (Fædrel.)"Dagen meddeler efter Nyt Magazin for Konstnere og Haandværkere en kort Udsigt over Silkeavlen i Sverrig, hvor denne Jndustrigreen allerede paa flere Steder afgiver en god Jndtægt for fattige Familier, og henleder ved den Leilighed Opmærksomheden paa de patriotiske Bestræbelser, Lehnsgreve Knuth til Knuthenborg paa Lolland har udviist for at indføre Silkeavlen paa sine Godser. Vi have hedder det – tidligere berettet, at denne unge Lehnsbesidder, der ogsaa i andre Retninger har ytret en gavnrig Virksomhed, saasom ved Anlæget af Bandholms Havn, af et Jernstøberie m. m. havde i ind deværende Sommer paa sin Bekostning sendt en af Grevskabets opvakte Skolelærere til Preussen, forat denne paa Stedet kunde gjøre sig bekjendt med Fremgangsmaaden med Silkeormenes Behandling, Silkens Hassning m.m. Denne Mand, der over Kjøbenhavn reiste til Preussen, blev heri Staden af vor, for alle nyttige Foretagender saa virksomme Conferentsraad H. C. Ørsted, forsynet med Anbefalingsskrivelse til den i dette Blad tidligere omtalte preussiske Regjerinsraad v. Türk, der nærmest staaer i Spidsen for det preussiske SilleavlsVæsen. Regjeringsraad v. Türk efterkom med største Beredvillighed den til ham gjorte Opfordring, tog selv oftere omkring paa de forskjellige vigtigste Puncter med vor lollandske Udsending og anvendte den største Flid paa at gjøre denne hans Ophold saa nyttigt som muligt. Den omtalte Skolelærer, er nu vendt tilbage til Lolland, og vi tør saaledes haabe, at vi ad Aare ville erfare fra Lolland, at Silkeavlen der allerede er i fuld Gang, ligesom vi tør haabe, at flere andre af vore indsigtsfulde og formuende Godseiere ville sætte en Ære i at følge den ædle Greves Exempel, og saaledes bidrage til Velstandens Udbredelse paa deres Godser, især blandt den værdige, men i Almindelighed trængende Skole lærerstand."