Berlingske Tidende, 1808-02-19
No. 8 og 9 indeholdt blot Forespørgsel og Svar ang ende den engelske Ministers Afreise i Wien, i Følge ensinuation fra den østerrigske Regiering. No. 10, hvormed Correspondencen endes, er en Net hvormed de forlangte Passer fulgte. Papirer Rusland angaaende. No. 1 er en Note, hvori den russiske Premierminisk General Budberg tilkiendegiver Lord Gower en Vaabe, stilstands Slutning mellem Rusland og Frankerig. Nr. 2. Hr. Herlighed svarer, han haaber, at Unde handlingerne, som kunde finde Sted, ikke vilde blive re tielle, men indbefatte alle Allieredes Jnteresse. Paa rene Nøre svarede Gen. Budberg med en Række af Beskilninger mod den engelske Regiering, hvis Fremfærd, i de den skuffede Keiser Alexander i alle sine Forhaabninger og Cooperationer, nødte ham, at sørge for sin egen Sikke hed. "Den lovede Diversion, sagde Gen. Budborg, Pe ci allene ikke skeet, men man har endog afslaaet al Understrelse med Penge. Man beskylder os for, ei at have lette det Laan, der skulde underhandles i London, og blev i have tilbudet det faste Lands Magter en Summa af 8000 Pd. Sterl. til Subsidier, som, istedet for at være tilstrækkelig til at bestride de Allieredes Omkostninger, ikke enganvilde have forslaaet til Preussens Fornødenheder. Nr. 4 er en Nytte, hvori den russiske Gesandt Hr. Alpæus tilkiendegiver Undertegnelsen af Tractaten i Tilsitetilbyder Hs. Keiserl. Maj. Mægling til Fredens Fornyelsmellem Storbrittannien og Frankerig. No. 5, hvormed Correspondenen endes, er Hr. Ca nings Svar, hvori han under Betingelser antager den til budne Mægling; han forlanger tillige Meddelelsen i Tractatens Artikler og af de billige og ærefulde Grundsaninger, paa hvilke Hs. Keiserlige Majestæt troer, i Frankerig ønsker at slutte Fred med Storbrittannien. Følgende er et kort Udtog af den vakkre Tale, som den hæderlige Veteran Sheridan, (den for evigede Fores tro Ven) den bestandige Forsvarer af ad og liberale Grundsætninger og stedse den hæftigste Me stander af Krigsystemmet siden Aaret 1794, hold imod Ministrene i Debatterne i Underhuset de 21de: Han sagde: "Jeg kom i Parlamentet med det Fo sæt, ikke i Dag at tage nogen Deel i Debatterne, men de Prøve paa ministeriel Retfærdiggiørelse, som Skatkamerkantzleren (Peecival) har givet os, tvinger mig im min Villie til at tage Ordet. Det er mig ubegribelig hvorledes man ved en Begivenhed, der kan paatrykkesonal-Characteren en undslettelig Skamplet, vil søge at gielpesig ud med et usselt Haarkløverie. Man siger os at Ministrene ikke vare i Besiddelse af Tilsit Tractatens hemmelige Artikler, men blot af sammes væsentlige Jndhold. Hvorfor forelægger man da ikke Parlamentet dette væsentlige Jndhold. Kanzle ken har tillige tilladt sig nogle ilde anbragte bemærkninger og Spot over min Ven, den ædle Ponsonby, i Anledning af hans første Fremtrædelse som Oppositionstaler, en Spot der meget mere maatte falde tilbage paa Kanzleren som en kaa Begynder i Ministeriet. Har Hr. Percival da forhlent, at han blot en kort Tid har været Minister, Kan det være ham ubekiendt, at den hele Nation og hans egne Venner ikke kunde komme sig igien af deres Forundring. da behørte, at Kongen havde udnævnt ham til Minister Har han da saaledes bestaaet sin Prøve som Minister, at man ikke meere tør kalde ham en Begynder i Ministe trict, Naar Ministeriet ikke paa den meest indlysende Maade kan bevise deres Paastand, naar de ikke have de meest authentiske Documenter desangaaende, saa burde de ikke have begyndt paa at fornærme de helligste Følelser og Grundsætninger og at skiænde Hs. Majestæts helligede Nun. J den kongelige Declaration hedder det, at Danmark var traadt i et fiendtligt Forbund med Frankrig og Rusland. Rusland var altsaa Hovedfienden og under dette Paaskudbleve Danmarks Hovedstad bombarderet og dets Jndbyggere myrdede!! Hvorfor har man ikke angre det Rusland som Hovedfiende og borttaget Flaaden i Cronstadt, eller hvorfor har man ladet de fra Middelhavet kommende russiske Skibe undgaae vore Flaader, Ere Ministrenes indhentede Efterretninger falske, saa er Angrebet paa Kiøbenhavn høist uretfærdigt; og var Tractaten i Tilsit Anledning til en imod os stillet fiendtlig Conforderation, saa fortiente Ministrene at blive anklagede som Landsforrædere, fordi de ikke havde vendt det res Angreb imod Hovedfienden. - Men hvad have Ministrene gjort, Jstedet for at angribe Rusland, begierie de sammes Mægling i Anledning af det mod Danmark gjort Angred. Det er Ministrenes Pligt cathegorisk at erklære sig desangaaende. National Æren er skiændet, først ved Ministrenes Fremfærd og dernæst ved deres strafværdige Vægring, at give Parlamentet den nødvendige Oplysning. Dersom der ikke var nogen virkelig Fare, saa har Engelland ved sit Angreb mod Danmark, blot faaet Træ og Skibs Ammunition, der vil komme os dyrt at staae, de de bringe Vanære med sig. Engelland har bemægtiget sig Legemer, men Frankrig Sielen. Man vil giøre mig den Jndvending, at Jrland var ved en Expedition mod Kiøbenhavn bleven befriet for en fiendtlig Landgang. For Guds Skyld giører da hellere Fred med det irlandske Folk, førend J begaae de meest himmelskrigende Uretfærdigheder, for at forhindre en Landgang paa Jrland; beskyttet Jrland og J ville da ikke have nødig at stiæle Eders Alliertes Flaade, for at sætte Jrland i Sikkerhed mod et fiendtligt Angreb.