Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-05-02
Leipziger Allgemeine Zeitung meddeler følgende troværdige Beretning om den sidste Jødeforfølgelse i Damaskus: En græsk Geistlig, Pater Thomas, forsvandt pludseligt den 5te Februar tilligemed sin Tjener. Dagen efter iilte Tyrker og Græker til Jødernes Qvarteer; de paastode, at de den foregaaende Dag havde seet Pateren der, og slæbte en stakkels jødisk Barbeer, som først faldt dem i Hænderne, for Paskaen. Denne søgte strax ved alle mulige Piinsler, at bringe ham til Bekjendelse, og den Ulykkelige lod sig endelig af nogle Grækere overtale til, at vælte Skylden paa sine rige Troesbrødre, hvorpaa syv af de meest anseete Jøder bleve nævnte som Gierningsmændene, Brødrene David og Anton Harari, Joseph Jojado, Abulafia og Jenda skulde have lovet ham 300 Piastre, hvis han vilde slagte den Geistlige, da de kunde bruge hans Blod til deres Paaskebrød; men herpaa skulde han ikke have villet indlade sig, og vidste derfor heller ikke, hvorledes det siden var gaaet Pateren. Saaledes fik Barberen sin Frihed. Skummende af Vrede lod Paskaen de syv Angivne komme for sig og grusomt pidske; men under de frygteligste Jammerskrig paastode de Martrede deres Uskyldighed, da det ikke engang var tilladt at spise Blod, endnu mindre Menneskeblod. Da alle optænkelige Piinsler ikke bragte til nogen Bekjendelse, lod den Grusomme de tre Over-Rabbinere bringe til sig og spurgte dem, medens Kjødet blev revet fra deres Legemer, om det var sandt, at Menneskeblod var nødvendigt til deres Paaskebrød. De Ulykkelige opfordrede dem af deres Medbrødre, som have antaget Islam, til at bevidne det Modsatte. Tilsidst gik Paskaens Tyranni saavidt, at han begav sig til de jødiske Skoler og lode alle Børnene kaste i haardt Fængsel, saa at endogsaa een Moder tillige med hendes Datter saae sig nødt til at forlade sin Fædrenetro, for at frelse sine Børn. En anseet Jøde overgav sig selv til Døden, i det han bebreidede Paskaen hans grusomme Opførsel, og derfor blev han paa Barba rens Befaling saalænge pidsket, til han opgav Aanden. Nu drog Niddingen selv med 600 Mand til Jødernes Qvarteer, lod de syv Anklagedes smukke Huse forvandle til Gruusdynger, og, da dette Middel heller ikke virkede, bleve de syv Slagtoffre atter vidskede. Det var mere end til at udholde – i Haabom Frihed udsagde de Ulykkelige Alt, hvad man forlangte; Blodet selv vilde man finde hos Moses Abulafia, deres Medskyldige. Denne nægtede det i Begyndelsen; men hvad formaaer ikke Tortur og Pidskeslag. Han tilstod endelig, at han i sit Huus havde adskillige Flasker fyldte med Blod, fire Drabanter bare den Mishandlede til hans Bolig, hvor han i Stedet for Blod viste dem sine af Ducater fyldte Punge. J see - tilraabte han dem – Guldet er Blod, tag det, og giv mig fri!" Han blev ført tilbage og martret paany, indtil han gav det Løfte, at blive en Tyrk. Hver Dag blive de Ulykkelige forhørte, hver Dag ere deres Udsagn forandrede. Nu har ogsaa en tyrkisk Sandsiger paastaaet, at Betjenten, hvis lemlæstede Liig man havde fundet, ogsaa er bleven myrdet af ni andre Jøder, og disse ere da øieblikkeligt blevne fængslede; 4000 Familiefædre sørge over disse beklagelsesværdige Begivenheder. Flere anseete Mænd skulle have besluttet at forestille Sultanen, og Mehemed Ali Paskaens udviste Grusomhed. Den sande Grund til denne Bagvaskelse, der havde saa skrækkelige Følger, synes ikke at være Fanatisme, men derimod Handelsnid og maaskee Frygt for Jødernes sikkre Stilling i Orienten. - De nyeste Efterretninger fra Damaskus af 23de Marts berette, at de Syv, der vare anklagede som Pater Thomas's, Mordere, paa offentlig Plads ere blevne henrettede ved Strikken. De havde Alle antaget Jslam, for at redde deres Liv, men efterat have afsvoret deres Tro, bleve de alligevel henrettede paa Paskaens Befaling.