Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-06-14
De offentlige Blade have fortalt og den russiske Ministers Bermoloffs Gesandtskab til Persien, om hans Fordringer og om Ruslands Plan at aabne sig en Handelsvei igiennem dette Rige til Ostindien. Kammerraad Gloyer i Meldorf, en i Kundskaben om Asien og Ostindien bevandret Mand, og tillige den berømte Reisendes Niebuhrs Efterfølger og Fortroelige har viist i en lille nye Afhandling at den Handel, som Rusland nu driver med Bukariet igiennem den Kirgisiske Stoppe over Oxenburg: kunde med langt større Fordeel føres igiennem Persien og over det Caspiske Hav og Astrakan, og at den ostindiske Handel kunde igiennem de nu beroligede øst- og vestpersiske Riger ledes med Fordeel af samme Vei. Andre Efterretninger fortælle os, at Englands Opmærksomhed er herved bleven opvakt, især da en russisk Armee siges at have samlet sig ved det Caspiske Hav for at understøtte Greve Bermoloffs Demonstrationer, og som endog skal have sat Regieringen i Calcutta i Uroe. England skal derfore for nærværende Tid giøre sig megen Umage for at holde Eenigheden vedlige imellem Persien og Tyrkiet, som truede at blive forstyrret, ved det at Jbrahim Pascha, som var bleven afsat fra sin Commandant Plads i den mod Persien beliggende Grændse-Fæstning Bajazid, var flygtet til dette Rige, og som havde til Følge, da den nærmeste tyrkiske Pascha forgiæves forlangte ham udleveret, at Tyrkerne giorde et Jndfald i det tyrkiske Distrikt, og ødelagde en Deel Landsbyer, hvorpaa den persiske Thronarving Mirza Abbas, som residerer i Tebris, samlede en Armee og truede at forskaffe sig Godtgiørelse. Men disse Stridigheder bleve bilagte. England siges desuden at benytte sin Jndflydelse paa den persiske Regiering, og at afsende mange af sine Officerer, som staae paa halv Sold, for at lære Perserne den europæiske Krigskonst og for at give dette Rige Kraft, til i Forbindelse med Tyrkiet at bevare sin Selvstændighed. Men mon det vil vare længe inden der vil foregaae en Hovedforandring i Storbrittanniens Politik, ere ikke Begivenheder mødte, udvikle der sig ikke dagligt nye og større for vore Øine, som ville bevirke en saadan Hovedforandring i Nationernes og selv i de forskiellige Verdens Deeles indbyrdes Forhold, saa at England vil erkiende Gavnligheden af den store Catharinas Planer og finde sin Jnteresse i at understøtte dem. Som Bonapartes Plan at erobre Ægypten og giøre den til Colonie var et afgiørende Foretagende for at styrte Englands Handel paa Ostindien, saaledes synes Ægyptens Erobring. og Colonisering af England nu at være det erneste Middel for at frelse den; deels for at forhindre at den ikke skal tage en anden Vei igiennem Asien, og deels fordi det bliver stedse meere usandsynligt, at det bliver mueligt for England i Tiden at conservere sin Handel paa Ostindien paa den sædvanlige Vei, naar det saameget nærmere liggende Sydamerika kommer til at bestaae af uafhængige Stater; det maae nu være Kongeriger eller Republiker. Har ikke den ostindiske Handel fra Oldtiden af gaaet over det middellandske Hav, var det ikke blot det osmanniske Barbarie, som forstyrrede dens Fart og til Jordens Held nødte Europæerne at søge en anden Vei til Ostindien, Da England nu er i Besiddelse af Maltha og Gibraltar, saa er Veien banct for det til at bringe den ostindiske Handel tilbage i sin gamle Gang. Den franske Revolution og dens Mester Napoleon, æltede Politikens giærende Stof, Deien er nu i Ovnen; og dens store Bag værker ville efterhaanden fremkomme.