Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-02-20
Nyeste Post-Efterretninger. Der meldes i en Skrivelse fra Wien af 7 Febr.:at det var den 30te og ikke den 31te Jan. at Hertugen af Gallo ankom til Laybach. Han begav sig strax til Hs. Majestæt Kongen af Neapel, modtog Kongens Befalinger og var samme Aften overværende ved en Conference med alle Ministerne, som kun meddeelte ham hvad der var forhandlet til hans Efterretning; uden at indlade sig med ham i nogen Forhandling. Han har nu forladt Laybach den 1ste Februar, for at overbringe Prins-Regenten en Skrivelse fra hans Kongelige Fader, hvori denne melder ham Monarkernes Beslutning, ikke før at ville indlade sig paa nogen Underhandling, førend det Makværk af en Constitution, som er bleven frembragt ved et Oprør, er bleven tilintetgjort og Kongen paa nye indsat i den hele Fylde af sin Magt. Kongen har i dette Brev formanet sin Søn til at skaane Landet for den Nødvendighed, at den nærværende Tilstand skal kuldkastes med Vaabenmagt. - Alle Gesandterne fra Jtalienske Fyrster vare tilstæde ved denne Conference, og alle Dokumenterne bleve Hertugen af Gallo forelæste. Hertugen har saaledes ikke havt andet at giøre ved Congressen, end blot at modtage dets Ultimatum, og Fyrsten af Ruffo har saaledes været Kongen af Neapels egentlige Underhandler derved. Allene denne Omstændighed opklarer fuldkommen den Resolution, som Hs. Majestat har fattet, og tilintetgiør de modsatte Rygter, som f. Ex. at Kongen skal have erklæret, at han vil ikke begive sig til Wien, men at han længes efter snart at komme tilbage til Neapel, og at han ikke skal have udviist saa stor en Eftergivenhed, som man havde ventet, men at han skal have erklæret, at han kun vil underhandle i Forbindelse med Parlamentet. Alle disse Rygter giendrives bedst derved, at den Østerrigske Armee er i fuld Bevægelse. Allerede i Begyndelsen af Januar nærmede de Østerrigske Tropper sig stærkt til Pofloden; den 23de bragte en Coureer den befaling, at de skulde gaae over denne Flod, hvilket ogsaa strax skeete, især paa den Kant hvor Ferrara og Bologna ligger, og begge disse Stæder ere allerede besatte af Tropperne, den pavelige Regiering i Bologna har erklæret Borgerne, at Jndrykkelsen af Tropperne er skeet efter en foregaaende Overeenskomst, og den har formanet dem til at modtage deres nye Giæster paa en venskabelig Maade. – Der skrives forresten fra de Jtalienske Grændser: at der yttrer sig blandt alle Klaser af Jndvaanerne en umiskiendelig Deeltagelse ved Neapels ulykkelige Forfatning. Den Østerrigske Armee var den 26de Januari ikke marscheret indi Toscana; men man venter hvert Øieblik, at det skal skee, og man troer at General-Greven af Valmoden skal commandere denne Deel af Armeen; kort sagt Krigen er lige ved sit Udbrud og kan efter al Sandsynlighed ikke undgaaes. Paa en betydelig Modstand skriver man fra Laybach, er ikke at tænke, og alt hvad man har fortalt i Aviserne om Forsvars Anstalterne i Neapel er ugrundet. Neapolitanerne hedder det videre leve i den største indvortes Uenighed med hinanden, og Provinserne længes efter Rolighed. Allerede triumpherer man lydelig og det hedder: at ligesom Aaret 1820 var Revolutionernes Aar saaledes bliver Aaret 1821. Contrarevolutionernes, og at det ikke behøver at bevises, at Monarkerne ikke kunne ynde Nutidens constitutionelle Grundsætninger, som ere fremgaaede fra Spanien. - Man forsikkrer ogsaa, at Kong Ferdinand skal have givet sit Samtykke til at den Østerrigske Armee rykker ind i hans Kongerige, dersom de øverste Authoriteter i Neapel ikke fuldkomment føie sig efter det, som han har foreskrevet dem i den befaling som han har udstædet til dem og som skal bekiendtgiøres dem ved Prins-Regenten.