Aalborg Stiftstidende, 1836-10-22
J Anledning af det offentligen i Avisen yttrede Haab, at Skiftedagen, som just falder paa Reformationsfestens tredie Dag, maatte blive udsat, kunne vi med temmelig Vished melde, at Saadant ikke vil blive Tilfældet: Den 18de. Det vil sikkert være gaaet mangen af dette Blads Læsere, som det er gaaet mig, idet jeg med Forbauselse meddeelte den i Gaarsavisen indførte Beretning om at Skiftedagen for Tjenestetyende ikke skulde blive udsat Anledning af den forestaaende Reformationsfest - en Efterretning, som jeg har al Grund til at antage for paalidelig ; man vil visseligen idet mindste høiligen forundres over en saadan Bestemmelse. En vigtig og betydningsfuld Fest skal høitideligholdes, en aandig Frihedsfest, som kun een Gang hvert Aarhundrede vender tilbage, og Kongen befaler, at den mærkelige Begivenhed, hvorved den store Kirkeforbedring for 300 Aar siden blev grundfæstet Danmark, skal - saa lyde de kongel. Ord : bringe, Folket i levende Erindring, for at det, med Os kan bringe Herren Hjertets rørte Tak for saadan hans Naader, og nedbede Hans fortsatte faderlige Varetægt over Vor Land, saa at den himmelsendte Lære, hvis rette og ren Erkjendelse da blev fornyet, stedse maa blive vedligeholdt og mere og meere udvikle sin velgjørende Kraft." Og hvorledes lader sig nu hiin Bestemmelse forene med disse Kongens Ord, som desuden udtrykkeligen tilføie, at paa den tredie Fest=Dag skulle alle Arbeidsysler hvile, saaledes som i Henseende til Fest= og Helligdage er anordnet, man indvende ikke, at Festen ophører den første November ved Solens Nedgang (8 10), og at Tyendet da om Aftenen efter endt Fest kan søge sin Tjeneste. Hvo, som har mindste Kjendskab til det practiske Liv, veed ikke, at der næppgives nogen Dag det hele Aar igjennem, der meer - om jeg saa tør sige - lægger Beslag paa det verdslige Sind end netop Skiftedagen: - thi selv Flyttedagen med al dens Virvar giver dog hos mangen christelig Huusfade, Rum til en taknemlig Tanke paa et beskjærmende Forsyn. Men Skiftedagen er i en saadan Grad verdslig, at man næsten ordsprogsviis med Begrebet om den forener, Tanken om Letsind og Letfærdighed. Det er fra den tidlige Morgenstund en sand Forstyrrelsesdag for Huusmoder og Tyende; og neppe er denne Forstyrrelse til Ende, for paa mange Steder en, man kan desværre næsten sige saturnalisk Festdag begynder for Tyendet, som regner denne Deel af Dagen for sin egen, hvilken det har Lov at anvende som det vil, og ofte anvender saaledes som en sørgelig Erfaring noksom har lært, lige til det endeligen bliver fulgt i Condition, Det vil være tilstrækkeligt, saaledes blot at have antydet denne Dags Caracteer i Hovedstaden og mange Kjøbstæder Paa Landet kommer endnu en anden Omstændighed til, at nemlig Tyendet ofte skal skifte flere Mile, den hele Da gaaer da stundom bort med Jndpakning og Transport af Tyendets Tøi, Afsendelse af Hest og Vogn, med Mere, som stærkt vil hindre Gudstjenestens flittige Besøg. Og dertil kommer endnu den for dem, der et kjende den, utrolige Uro som paa denne Dag foraarsages Geistligheden ved Paategning af Skudsmaal, en Forstyrrelse, for hvilken denne, som netop i de Dage skal arbeide med fordobblet Nidkjærhed i Herrens Tjeneste, vel maatte have ventet sig forskaanet Jeg troer saaledes ved disse flygtige Træk nogenlunde at have viist, at der, saafremt Skiftedagen iaar skal vedblive den første November, lægges mangfoldige Christne en væsentlig Hindring i Veien for at bivaane denne store christe lige Fest, paa hvilken det ret levende skulde indpræntes det danske Folk, hvilket mægtigt Skridt fremad paa Civilisationens og Frihedens Bane det for tre Hundrede Aar siden netop : de Dage har gjort. Anordningens klar Ord vise, at det ei er Kongens Villie, at hans christne Undersaatter ved en underordnet Anordnings Bydende skulle formenes i, at feire Dagen i Medchristnes Samfund; og at det danske Cancelli - naar det erkjender de practiske Vanskeligheder, Skiftedagen medfører for Festens Helligholdelse - ikke vil tøre med, ligesom ved Reformationsfesten 1817, at indgaae med en allerunderdanigst Forestilling i denne Anledning, derom behøver man ikke at tvivle, aldenstund der iblandt de Mænd, som staae i dets Spidse, er en Anders Sandøe Ørsted, hvis religiøse Sind er ligesaa erkjendt, som hans lyse Aand og ædle Hjerte. Uvis om denne min Røst naaer de Steder, hvor den skulde virke, og i Erkiendelsen af, hvorlidet den ene formaaer naar den ner udtaler den offentlige Stemme, beder jeg de Redacteurer, der med mig maatte erkjende Gavnligheden og Velsignelsen af, at et sandtreligiøst Sindelag næres og styrkes, i dette Anliggende at forene deres Stemmer med min, for at ogsaa en talrig Classe af Medborgere - om den ønsker det, thi nogen Tvang tilsigtes ikke - kan glæ13de sig over denne mindeværdige Seir af Lyset, over Fordommes og Mysticismes Mørke. - Odense, Flyttedagen i October 1836. Ove Thomsen, Redacteur og Bogtrykkeri Eier. - (Det er vist at formode, at det her, neppe uden Føie, fremsatte Ønske vil blive opfyldt. Redacteuren.)