Københavns Adresseavis, 1760-03-17
Det saa kaldede Tyrkiske Klever er det som de Lærde kalder Onobryelis foliis vicise, fructuechinato, major. Det er i Almindelighed et sødt, sat tigt, nærende og sundt Foer for Heste, Faar og Horn=Qvæg. Dets Blade ligner mere Vikker end Klever. Det har langagtige Blomster, næsten som et Korn-Ax, af lyserød Farve, og seer ud som en Hanekam, naar de ere bøyede. Blomsterne giver ypperlig Næring for Bierne. Frøet er noget større end en Lindse, og den yderste Skal er braaddefuld, og indvendig seer ud som en fortebruun Bønne. Det kand saaes fra Martio til først i August, men ikke sildigere for Vinterkuldens Skyld. Man tager en Trediedeel meer Frøe end Korn til Udsæd. Naar man vil meye det tre til fire gange, saa maae det saaes i brede Rygge, som ere gandske rense de fra Græs og Ukrud. Det voxer i løs, feed tør, sandig, stenia, ja vel og Leerjord, saafremt den er ikke gruset, fugtig, og dyndet. Den sidste duer ikke, thi derudi gaaer Frøet ud, og Rødderne raadner. Vil man saae det i tør og let Sandjord, saa maae samme et Aar tilforn giødes og besaaes med Korn derpaa ristes om Efterhøsten, ployes dybt i Februarii Maaned, og fire eller fem Uger efter tilpløyes, og naar saa Kleverfrøet er saaet derudi, maae det pløyes, grundt ned, saa kand saadan unyttig Sandjord i mange Aar bære det beste Foer uden videre Giødning eller Bekostning. Paa samme Maade kand ogsaa gandske ufrugthare Sand=Heder forvandles til god Græsgang, naar de nemlig for Vinter bliver pløyede i Agre, siden dybt tværpløyede, i Februario atter grundt pløyede, og efter fire eller fom Uger anden gang pløyede igiennem, derpaa strax besaaede med Klever=Frøe, og nedpløye, de. Men Jorden maae giødes førend Saaningen skeer. Det skyder meget dybe Rødder, og staaer sig got i den største Tørke. Det voxer got paa Skraa brinker og høye Bakker. Det kommer frem en heel Maaned førend det ordinaire Græs, og er got Vinterfoer. Vil man saae det i en maver Græsgang, saa maae der først i nogle Aar saaes Korn udi, eller Grønsværen tages bort, og Jorden renses som AgerJord, saa voxer Kleveren got derudi. Man pløyer almindelig Frøet ned i Sand= eller tør Jord; men man kand ogsaa harve det ned paa langs og tvers over Furene. Dette Klever voxer endogsaa i maver Jord endskiønt den ikke er giødet. Dog maae Jorden ikke være saa slet, at der voxer slet intet Græs paa den, naar den ligger til Hvile, thi i saa Fald maae den giødes og brydes et Aar tilforn. Dette Klever giver allerbest Høe, naar det staaer i fulde Blomster, og er to til tre Fod høyt. Bliver det meget før, er det saa fuldt af Saft, at den løber ud af det. Eftergræsningen bliver ringe, det Afmeyede kand ikke tørre eller og brekkes naar man river det sammen. Skeer det sildigere, saa falder de beste Blade af det bliver ogsaa da for haardt til Foer i sær om det skal staae til Frørt bliver moedent. det sidste Fald kand det dog skieres til Hakkelse, ikke allene til Faar og Heste, men endog til Horn=Qvæget, og det uden Havre eller Høe; men til Køerne land man komme noget varmt Vand derpaa Men det første Aar efterat det er saaet, maae man ikke lade Faarene græsse derpaa, med mindre Jorden er haardt frossen, men siden har det ingen Skade deraf. Jligemaade maae Frøet ikkun pløyes grundt ned; thi ellers gaaer det ud. For Resten kand det voxe i mange Aar. J en forbeskreven, vel renset og ikke alt for feed Jord, varer det i tyve til tredive Aar. Naar dette Klever har voxet i nogle Aar paa en slet Jordbund, saa er den af de affaldne Blade og tykke Rødder næsten lige saa got giødet, som at man brød en en Græsmark, og bær saadan Sæd, som den tilforn, ikke var i Stand til.