Aalborg Stiftstidende, 1844-12-23
Provst Stochholm i Leyring har i Rand. Av. ladet indrykke Følgende: J flere Annoncer (!), der i den senere Tid have været indrykkede i forskjellige offentlige Blade, er den Skolelærerne paahvilende Forpligtelse til at besørge Embedsbreves Befordring bleven omtalt som skadelig for Skolelærerstandens Agtelse, og et enkelt Blad har i den seneste Tid endog tilladt sig at benytte den til at fremstille Skolelærerne i et latterligt Lys. "Da Skolelærerstanden efter min Overbeviisning ikke kan være vel tjent med denne Sagens Behandling, anseer jeg det ikke mig, ifølge min Stilling, uvedkommende at oplyse om, hvor urigtig den er. Anordningen af 29de Juli 1814 Bil. A . 31 byder: "Til Lettelse og Hjælp for ham (Kirkesangeren) skal der i hvert Sogn antages en Huusmand, under Navn af Kirkebud, der skal udføre saadanne Ærinder, som det vil falde Skolelærreren alt for besværligt selv at udrette. Dertil regnes især, at Kirkebudet befordrer Embedsbreve mellem Præsterne og besørger Kirkens Reengjørelse, m.v., som ham af Kirkefangeren maatte overdrages; dog alt under dennes Opsyn. For disse Forretninger tillægges Kirkebudet en aarlig Løn, som Amtsskoledirectionen fastsætter og reparterer paa dem, der nyde Jndkomster af det nedlagte Degnekald." Det er altsaa saa langt fra, at Lovgivningen paalægger Skolelærerens Person nogen Forpligtelse til at befordre Embeds breve, saa den endog udtrykkelig befaler, at denne Befordring, skal skee ved en Anden. At det nævnte Lovbud imidlertid ikke overalt er blevet sat i Kraft, har fornemmig sin Grund deri, at Skolelærerne have fundet det i oekonomisk Henseende fordeelagtigere (!) selv at besørge Embedsbreves Befordring end at lade denne udføre efter Andres Foranstaltning men paa deres Regning. "Det er nu vistnok, at denne Forpligtelse er en Byrde for Skolelærerne, og naar Sagen betragtes fra denne Side, kan jeg naturligviis Jntet have imod, at den er kommen under Ventilation, men jeg mener, at Skolelærerne have god Grund til at frabede sig enten at omtales eller afbildes som Expresser eller Brevbærere; thi dette ere de ikke efter Lovgivningen, og Jngen kan derfor forlange af dem, at de skulle være det. Endog i det Tilfælde, at de selv have overtaget at besørge Embedsbreve befordrede, vil der, i Analogie med hvad der ved mangfoldige lignende Leiligheder finder Sted, ikke kunne kræves meer af dem, end at Befordringen skeer ved paalideligt Bud. Hr. Provsten har neppe kunne gjøre "Corfarens Afbildning af Skolelæreren som Brevdrager en større Tjeneste end ved ovenstaaende Commentar. Thi Vittigheden kan ikke skabes uden ved Sandheden og den Sandhed, som ligger til Grund for hiin Afbildning er ikke den, at Skolelæreren er Brevdrager, men at Brevdrager-Foranstaltningens Beskaffenhed i Forening med Skolelærer-Embedets oekonomiske Beskaffenhed nøder ham til at være det. Hvad hjælper det vel, at Anordningen paabyder, at Brevbefordringen skal skee ved en Anden, men for Skolelærerens Regning? Og hvorledes skal Regningen vel holde Stik for den saa sparsomt aflagte Skolelærer, naar han endnu skal have saadanne Udgifter, som Budleining at tilsvare. Vi vide vel, at der gives bedre Skolelærerembeder i Justitsraad Withs Egn jo endog smækkede; og en anden Stænderdeputeret har med Sømands Jovialitet forsikkret os, at i hans Egn gave Skolelærerne endog Gildeparcer , men denne Glimmerside af Skolelærerembederne findes dog vist kun paa de færreste Steder og det er i alt Fald kun de magre Skolelærerembeder, hvis Magerhed ofte er kjendelig paa Skolelæreren selv, og hvis Antal vel udgjør den større Legion, hvilke Klagen gjælder. At det Lovbud, der befaler, at Brevbæringen skal skee ved Andre, ikke et holdt i Kraft, har derfor, efter vor Mening, heller ikke sin Grund i at Skolelæreren fandt det i oekonomisk Henseende fordeelagtigere selv at udføre Forretningen, men at hans Embedes Smalhans nødte ham til at skye hver Udgift og til at søge en bekonomisk Fordeel, om den end ikke i sit ydre Væsen stod i Harmonie med Lærerstandens Værdighed. Den agtede Jndsender saavelsom Skolelæreren have derfor vist ingen Grund til at gjøre Bebreidelse mod dette Corfarensbillede, thi Vittigheden naar den virkelig er dette og ikke, som kun for ofte, mangen nøgtern Flauhed eller kaade Bukkespring forvexles hermed – er altid den gode Sags sikkre Vaaben og uindtageligste Fæstning. Ogsaa er der en aabenbart aldeles feilagtig Opfatning af Billedets Point, naar der sees nogen Blame for Skolelæreren, da det ikke er den uskyldigt eller ubilligt paalæssede Skolelærer, men Foranstaltningens Skjævhed og Forholdets Forkeerthed, paa hvis Side Latteren maa blive.