Jyske Efterretninger, 1768-07-22
Den Dag for Sytten Aar de Britter har oplivet, Der just paa samme Tid med Sorrig var omgivet For deres elskte Prinz af Wallis, som var død, Kort før, Princessen blev til deres Glæde fød (?). Den Dag blev siden og til disse Rigers Nytte, Den Soel, der bist oprandt, sig maatte hid forflytte, Den midt i Sorgen her saa ønskelig frembrød, At Tvende Riger derved dobbelt Glæde nød. Ja Hendes Fødsels=Dag os kan nye Glæde føde, Hvert Aar den Ønskerne og Tanken gaaer imøde, Jo oftere hun den blant os opleve maae, Jo fleere Ønsker Hun til samme Dag skal faae. En reen Opoffrelse af Bønner skyldes Hen De, Hvis milde Hiertelav sig giver saa tilkiende, At Sorøe=Amt er ey det eneste Beviis (ry Hvorpaa der sættes bør al underdanigst Priis. Vi derfor denne Dag med Fryd vil helligholde, Og Troeskabs Røgelse paa Hiertets Alter tolde, Gid Hun forfremmed seer i Rigerne sin Lyst, Da Moders Kierlighed Hun bær udi sit Bryst. Men hvad optænkeligt kan Dronningen fornøye? Saa længe Sin Gemahl Hun savner af sit Øye, Dog Hiertet være vil, hvor det, man elsker, er, Saa er fraværendes Hun altid Kongen nær. Gud med vor Konge vær, Hans Liv i Sundhed spare Fra Reysers Farlighed H Am hen og hiem bevare Gid vi snart høre maae, Han paa Hiemreysen er, Det ønsker hver i sær, der har sin Konge kiær. Saal. 6) Hendes Kongelige Majestæt er fød den 22. Juli 1751. kort efter sin Faders Død. ) See Adresse=Cont. Efterretn. for 1767. udi No. 170. Saa lev Marmina vell ja lev vor Moder længe, Vort Børne=Skrig skal paa Bønhøring daglig trænge, Gud spar Jedidia, Din og vor dyre Skat, Som paa sin Miskundhed Gud os til Pant har sat Sølv Sød Sød Afhandling om Ferskener. Tagen af det Medicinske Ugeskrift, Lægen kaldet.) Terskener er en Art af Frugt, som af Anseelse ligne Æble ne, men egentlig henhøre til Steen=Frugt, ere meget behagelige, og meget saftigere end Æble og Pærer, Ferskner ne komme fra Persien, som deres Latinske Navn tilkiendegiver, (Persica Mala) og derfra kom de først til Grækenland, hvor man alt længe havde ædt dem, før de bleve bekiendte i Rom. Theophrastus, som levede faa Aar efter Aristoteles, taler allerede om dem, dog som om en fremmed Frugt. Først 30 Aar for Naturalisten Plinius bleve de tidlige Ferskener bekiendte i Rom, og den Gang vare de udvalgte Ferskener saa dyre, at mangen en blev betalt med 300 Sestertzier, hvilket var en yderlig Dyrhed. Frankrig kan rose sig, siden hundrede Aar og derover, at det i Egnene af Montreuil avler Ferskener, som ikke let hverken i Henseende til Størrelse eller Skiønhed kunne overtreffes, efterat en vis ancien Mousqvetaire, navnlig Girador, som ret maae have forstaaet den Konst at opelske Ferskener, da han solgte for nogle tusende Livres aarlig af samme, til Bagnolet havde gjort Begyndelse at bringe de ældgamle slette Forskener fra Corbeil af Moden i Paris. Man kan just ikke paastaae, at det var en stor Hemmelighed at avle store og ypperlige Ferskener. Træerne selv ere haardføre nok, og byde tidt de haardeste Vintre Trods. De tage ogsaa til Takke med en slet sandig Jordbund, naar den kuns har Vand. Allene, i Blomster=Tiden ere disse Træer meget skrøbelige, og deres Blomster kunne af en liden Natfrost ulægeligen fordærves, dersom man ey ved Og 2 Dæk Dækker eller Halm=Huer, eller allerbest ved Vindver har forvaret dem for al paafaldende Dug, Taage, Riimfrost og Regn, hvilket er den eneste Betingelse, under hvilken Foraars Frosten kan skade Persik Blomsterne. Efter denne Forsigtighed kommer alting an paa, at man indslutter Per fik Træerne inden Vægge, som kaste Solens Straaler tilbage paa dennem, og afholde alle skarpe Vinde fra dem, og at man omgaaes meget reenlig med deres Stammer, Greene, Blomster og Frugter, og rydder af Veyen alt det, der kunde imod deres Bark udøve nogen Voldsomhed, end ogsaa Regn Draaberne. J det ringeste ere disse de Hoved Fordeele, hvoraf Jndbyggerne i Montreuil betiene sig, for at fortiene bifald og Beundring af heele Paris. Man har fornemmelig tvende Arter af Ferskener, nemlig de løse, som lade fra deres Kierne, og de saa kaldede Jndianske, som sidde fast ved Kiernen, have et fastere Kiød, og i Georgien, Carolina, Virginien, o. s. v. allene bruges til Brændeviin. Man har begge Sorter i disse Provintser; Men de have ikke saa hvas en Hud, som nogle af vores, hvilke holdes af mange for de smukkeste, men deres Skall er glat overalt.