Den Vest-Sjællandske Avis, 1831-11-26
Det er interessant at læse en Udlændings Skildring af den Folkeforsamling, som blev holdet i Kron og Anker Tavernen i London den 31te October. Kl. 12 bleve Dørene aabnede og i faa Minuter var den store Sal, hvori ofte saadanne Ting ere passerede, propfuld, kun blev et lidet ophøiet Rum holdet aabent for Committeen og et andet i Musikgalleriet i den anden Ende af Salen for Hurtigskriverne. Endnu var Sir Francis Burdett, som skulde føre Forsædet, ikke kommen. Nu traadte pludselig en Gentleman frem paa Musik Galleriet og raabte ned til Haandværksfolkene, som udgjorde Pluraliteten: at Kommitteen havde erklæret sig mod den almindelige Stemmeret og havde kun Middelstandens Jnteresse for Øie, hvorfor de arbeidende Classer ikke skulde bryde sig videre om Sagen. Nu opstod en Larmen og Raaben, Piben og Hyssen, saa at Huset rystede; man hørte de moersomste Vittigheder; den uindbudne Taler pakkede sig i en Snup, og Tumulten endtes med en skingrende Latter. Et Medlem af Committeen stod op paa et Bord og forkyndte, at en utallig Mængde Mennesker stode udenfor Salen, hvorfor man havde besluttet at holde Forsamlingen under aaben Himmel, saaledes som det kunde være værdigt for et frit Folk. Dette Forslag blev modtaget med et jublende Biefaldsraab og alle styrtede hen til den anviiste Plads Lincoln Jun Sqvare; hvor en Stol var anbragt paa Altanen foran Family Hotel, for Præsidenten, som var omgiven af omtrent 40 Personer, deels Medlemmer af Committeen, deels andre Personer som vilde ha rangere Folket. Neden for den fra Jorden 10 Alen ophøiede Altan stod en Kreds af over 20,000 Mennesker, til høire Side omgiven af en høi Muur. til venstre af en Række af Vogne og Folk til Hest, og bag til af en prægtig Lindealler; Træerne stod i fulde Blomster af Gentlemen af Haandværks standen. Forsamlingen selv indeholdt den meest buntede Blanding af Monderinger og Gesichter og var flankeret af Glædespiger og flere hundrede lattermilde og skraalende Gadedrenge. - Pludselig gienlød det fra Mund til Mund: Sir Francis, Sir Francis, og alle, selv Pøbelkrammet i Pialter og med de raaeste Phystognomier udtalte dette Navn med en saadan Jnderlighed, som han var een af deres Slægtninge. - Man saae nu en mager Figur, saa lang som et Postetræe, med skarpe, markerede Ansigtstræk, kort graat Haar, lyse og godmodige Øine, som venligen saae omkring paa Folkemængden, hvilken klappede, svingede med Hattene og raabte Hurrab, imedens han holdt Hatten i den høire Haand i en urolig Bevægelse, for at hilse til alle Sider. Han er een af de meest agtede Charakterer i England, agtet af alle Partier og en gammel Talsmand for Reformsagen; da han tillige er een af de største Talere i Underhuset og desuden besidder en uhyre Formue saa smigrer det Folkemassen, at denne mangeaarige Repræsentant for Vestminster bestandig træder frem som Folkets Anfører. - Nu giorde han Mine til at ville tale; tusinde Stemmer raabte at han skulde sætte Hatten paa. Han giorde det, og talte nu omtrent i en Time, og denne ene Stemme beherskede 20,000 Mennesker, som med jublende Glæde fulgte Tankerne i hans af Vid Lune og Forstand opfyldte Foredrag. Han formanede Folket til at holde fast ved Kongen, Ministeriet, Underhuset og de Pairs, som havde stemt for billen, og ikke at bære sig af som i Bristol, Hattene bleve nu svingede i tusindtal og en rystende Raaben paafulgte hvori Tilhørerne tilkiendegave at de vilde handle saaledes som han raadte dem. Det var en høist imponerende Scene.