Berlingske Tidende, 1835-11-03
Da Dronningen af England nylig paa hendes Tilbagereise fra Oxford opholdt sig i Strathfields hos Hertugen af Wellington, opstod der ved et Kakelovnsrør tilfældigviis Jld i Baghuset, som ogsaa strax stod i lys Lue. Jlden blev dog tidsnok slukket. Foruden O'Connell have – som allerede omtalt – tvende Andre, nemlig Sir John Campbell og Sir W. W. Follet, holdt Taler, men i en, hinanden aldeles modsat Aand. Med Hensyn til Taler-Valget ved Sessionens Aabning i Aar sagde Sir Follet, efterat han havde roest den daværende PeelWellingtonske Administration: Valgene have viist, at Englands Befolkning i det mindste var denne conservative Administration hengiven. Men i Underhuset blev en Forening af Partier bragt istand, en Sammenblanding, en Coalition, saa overordentlig, saa uhørt, saa stridende mod alle Principer, som nogensinde har plettet de politiske Jntrigers Historie i dette Land. Det skal for bestandig udgjøre min største Glæde, at jeg kunde tage en, om endog nok saa ubetydelig Andeel i den Kamp, der dengang blev udfægtet for Landets Forfatning, under hiin berømte Statsmands Banner, til hvem Landet i Nødens og Farens Time saae op med Tillid, og til hvem det snart igjen vil tage sin Tilflugt, (enthusiastiske Bifald. Den slette Aand, i hvilken hiin Forening var sluttet, viiste sig strax ved Valget af en Taler og ved Voteringen over Adressen til Kongen. De havde derved intet andet Øjemed, end at drive Ministrene fra deres Post, uden at høre dem eller at oppebie deres Forholdsregler. Men Gud skee Lov deres strafbare Forhold lykkedes dem ikke ganske. Sir Campbelle derimod yttrede, efterat han havde ydet Peels og Wellingtons øvrige Fortjenester og Talenter den fortjente Roes, Følgende: "Men, mine Herrer, med alle hans (Hertugen af Wellingtons) militaire Kundskaber og militaire Sæder, med hans selskabelige Forbindelser, hans Fordomme, hans Grundsætninger og hans aldeles Mangel paa Kundskab til de Principer, et liberalt Ministerium maa følge, har han bestandig været uskikket og vil bestandig blive uskikket til, som Minister at styre dette Lands Regjering; og ethvert Forsøg paa at indsætte ham igjen, vilde overalt finde den kraftigste Modstand. Han fordærvede Alt, han gjorde Landet ulykkeligt ved sin forkeerte Regjering. Overalt i Landet var der dengang kun Utilfredshed og Anarki, paa mange Steder Nød og Fattigdom, paa nogle Steder endog aabenbar Opstand, Blodsudgydelse og Mordbrand. Dette er den Tilstand, i hvilken Landet maatte falde tilbage, hvis vi paany vilde taale en Tory-Forvaltning; derfor kunde vi ikke være tvivlraadige om, hvilken Vei, vi burde betræde, saasnart Parlamentet var aabnet. Den første Gang, vi kunde træde op, var ved Taler-Valget, og jeg er stolt af at kunne sige, at jeg har arbeidet baade Dag og Nat, forat vi ikke paany skulde faae en Tory paa Underhusets Præsidentstol. Jeg maa oprigtig tilstaae, jeg anseer det for et stort Misgreb af den Greyske Forvaltning, at den, da det første reformerede Underhuus traadte sammen, lod Sir Chr. M. Sutton blive dette Huses Taler. Efter min Mening maatte en Reformer blive valgt til Taler, og ingen syntes meer passende dertil end den Deputerede for Edinburgh, Hr. Abercromby Efter lang Modstand indvilligede han og vi foresloge ham til Candidat. En hæderligere Kamp fandt aldrig Sted i Parlamentet. Torierne troede, at have alle Fordeele paa deres Side. De tvivlede slet ikke meer, endnu paa Valgdagen, om Morgenen, indgik de høje Veddemaal. Endelig kom det critiste Øjeblik, da Candidaten blev foreslaaet, Talerne holdte, Stemmerne talte. Torverne vare endnu fulde af Haab og jublede højt i Veiret, da Stemmetællerne raabte 306 Stemmer for Sutton. Nu kom Tællerne over til os; de talte 303, 304, 305, 306 – da blegnede hine de talte videre, 314. Slaget var vundet, Toryerne styrtede."Sir Charles Richard Vaugham, forhen overordentlig Gesandt ved de forenede nordamericanske Stater, er fra sin Mission kommet her tilbage fra New-York.