Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1831-09-07
Ved Politieretten i Horsens er Grev v. Bandissen sen. for at have den 27 Juli sidstl. paa Gaden ubeføiet givet Skipper Peder Laussen Bagger et Slag med en Stok, tildømt at bøde trende 6 Lod Sølv og derhos erstatte Skipperen Sagens Omkostninger med 5 Rbd. Sølv. Christian Mathias Nielsen er, som overbeviist om Deelagtighed i et med Overlæg paa sin Hosbonde, Fæstegaardmand Mads Nielsen af Ørslev ved Wordingborg, forøver Drab, ved Høiesteretsdom af 27 Mai sidstl. funden skyldig til at miste sin Hals og Hovedet at sættes paa en Stage Da hverken Høiesteret eller Kancelliet fandt Anledning til at indstille ham til nogen Benaadning, er den 3 August at gaaet et allerhøieste Reskript til Amtmanden over Præste Amt om Straffens Fuldbyrdelse, dog at Hovedet efter, Gange 24 Timers Forløb maa nedtages af Stagen, for at nedgraves paa Retterstedet ved Kroppen. - Af den i Kollegialtidenden meddeelte Beretning om Sagens Omstændigheder erfares, at Delinqventen, der vedblev at benægte sin Deeltagelse i Forbrydelsen, var ved de tvende første Jnstantsers Domme frifundet for videre Tiltale, men da Høiesteret, ved Dom af 15 April 1830 bestemte, at nye Oplysninger skulde tilveiebringes og Sagen paa ny paakiendes, og den var overdraget 2 Kommissarier at anstille den fornødne yder, ligere Undersøgelse, tilstod han omsider at være skyldig i den Forbrydelse, hvorfor han sigtedes. Han er imidlertid stadig vedblevet den Forsikring, at det var den Myrdedes egen Kon og hendes Moder, som flere Gange og paa mange forskjellig Maader have forlokket og tilskyndet ham til at dræbe Mads Nielsen, deels ved Løvter og forøget Løn og Foræring af Sæt høistribede Klæder, deels ogsaa ved Foræringer, bland hvilke han mindedes 3 Skpr. Ærter og omtrent 1 1/2 DusiSølvknapper, samt ved Udsigt til Ægteskab med Mads Nielsens Hustrue, med hvem han stod i utilladeligt Forhold, og til Besiddelse af Fæstegaarden. En Gang tidligere havde han ogsaa gjort Forsøg paa at qvæle sin Husbond, ved at kaste ham omkuld paa Loegulvet og knibe Haanden fast om hans Strube; men da Mads bad til Gud om at være hans Siæl naadig, kunde Delinqventen ikke dengang fuldføre Forsættet, men slap ham løs. Han havde selv sener fortalt til Mads Nielsen, at dette Attentat paa hans Li var skeet ifølge hans Hustrues Tilskyndelse, som havde love Delinqventen hans høistribede Klæder for at dræbe ham. At Manden desuagtet ikke tog andre Forholdsregler enten imod Konen eller Karlen, vidner, foruden flere Omstændigheder, om stor Eenfoldighed og Svaghed. Da Delinqventen siden af sin Husbond var opsagt at fratræde sin Tjeneste og med hans Minde havde forladt denne før Skiftetid, anholdt begge Fruentimmerne atter hos ham om at udføre det foreslaaede Mord, hvorfor Konen først, som et Slags Kjøbe. sum, gav ham 2 Mk. og da han viste sig uvillig, endvider, 1 Rbd. Hun førte ham derpaa hjem til Gaarden, for at hente sit der endnu beroende Tøi, og da, uagtet hans Vægring, Fruentimmerne vedbleve at anspore ham, under Foregivende: "at Manden var et stort Drog, som ei duede til nogen Ting, og som det ei var Synd at skaffe af Dage Videre lovede Konen, at naar han blot vilde kaste Mads omkuld, skulde hun nok gjøre det af med ham, lod han sig overtale. Hun havde nemlig forsynet sig med en Rendesnøre, som hun, medens Delinqventen holdt Manden til Jorden, slog stiltiende om hans Hals, kastede den anden Ende af Rebet over Bielken i Laden og begyndte at heise op. Mads Nielsen gjorde slet ingen Modstand eller tog for sig, bad ei heller om sit Liv, men efterat have sagt: "Naa du er med Maren, og til Delinqventen: "Gud være din arme Siæl naadig Christian," slap Denne ham og løb sin Vei ud af Laden, uden at see hvad der siden passerede. Konen slæbte derefter den døde Mand ind paa Loen og bandt ham et stort Tørklæde om Halsen, for at det kunde lade som om han var død af Liigfald. Man aftalte derpaa, at Pigen, som var bortsendt i et Ærinde paa den Tid Mordet forøvedes, næste Morgen skulde hensendes i et Ærinde paa Loen, for saaledes at opdage den Døde, og for at dette strax kunde skee, skulde Christian Nielsen før sin Bortgang om Natten aabne Lods ren. Her viste det sig imidlertid, at den onde Samvittighed aldrig sover; thi da han ikke ene turde gaae hen til den Døde, maatte Konens Moder staae op af sin Seng og begive sig i Kjøkkenet, hvorfra hun igjennem et Kikhul saae ud til Loen, medens han tog Krogen fra Loedøren. Medens Forbryderen sad arresteret, blev han endnu jævnlig opmuntret af begge Fruentimmerne til ikke at bekjende. Jøvrigt har han udsagt, at det aldrig havde været hans Hensigt at ægte Konen, Maren Pedersdatter, da han frygtede for, i et sligt Ægteskab at kunne møde samme Skjebne som Mads Nielsen; men han tænkte at vende tilbage i hendes Tjeneste, for at tilvende sig saa mange Penge som muligt, som Belønning for sin Deelagtighed i Gjerningen, og naar han saaledes havde erhvervet sig en tilstrækkelig Formue, vilde han have seet at kjøbe sig et andet Sted. At den af Delinqventen afgivne Tilstaaelse om hans Deelagtighed i Forbrydelsen forholder sig rigtig, er bestyrket ved mange i Sagen erhvervede Oplysninger. Begge de Medtiltalte, Maren Pedersdatter og Marie Frandsdatter, have derimod stadigen modsagt den af Christian Mathias Nielsen afgivne Forklaring, og bleve derfor, af Mangel paa Beviis, ikke fundne skyldige til Straf for Mord; men dog ved Kommis. sionsdommen anseete, den Første med 5 og den Sidste med 2 Aars Forbedringshuus=Arbeide for deres i Anledning at det begaaede Mord brugte Forhold; men Høiesteret nedsatte Straffen for Maren Pedersdatter til 1 Aars Forbedringshuusarbeide og frikjendte Marie Frandsdatter for videre Tiltale. J første Jnstants vare de ogsaa Begge frifundne saavidt Mordet angik, hvorimod den Første blev, i Følge Forordningen af 4 Aug. 1819, for sin udviste Ligegyldighed i at frelse sin paa Loen fundne Mand, medens hans Død er endnu var vis, anseet med nogen Tids Fængsel paa Vand og Brød. Den Domfældte var en Rygters Søn, 22 Aar gl., konfirmeret med maadelige Religionskundskaber, og har forhen været straffet for første Gang begaaet simpelt Tyverie med Fængsel paa Vand og Brød. (Ovenmeldte Forbryders Henrettelse var bestemt at skulle gaae for sig ved Wordingborg den 30 August. De tvende i Sagen implicerede Qvinder skulde overvære Exekutionen og derpaa først faae den verdslige Dom om deres Frifindelse for Mordet at høre.)