Aalborg Stiftstidende, 1835-05-30
Kjøbenhavn, den 26de Mai. Hs. K. H. Prindsesse Wilhelmine Marie reiser, d. 10de Juni med Hs. M. Kongen til Hertugdømmerne. Allerhs. Sulte best. af følgende Personer. Hs. Exc. Hr. Overkammeth., Overhofm. og Overstaldm. v. Hauch; Hs. Exc. Hr. Generall., Generaladj. v. Bülow; kgl. Livchir. 3 Hr. Etatsr., Prof. Fenger; Hr. Oberstl., Divisionsads. v. til Hansen; Hr. Cabinets=Secr., Justitsr. Feddersen; Hof=Jnsp., Overkrigsc. Schønberg; Krigsraaderne Holmer og Smidt; Kammerr. Howitz; Kammerfour. Hansen; Kammerlag. Westergaard; kgl. Jæger Hester; kgl. Lag. Christensen. Her i Hovedstaden agtes oprettet et nyt Selskab, under Navn af Læseforeningen, hvis Øiemed er en til alle Klasser af Hovedstadens Folkemængde udvidet Adgang til Læsning af almeennyttige Tidsskrifter, samt af interessante, og gavnlige Skrifter i Almindelighed. Jdet vi ønske denne Forening, der tæller omtrent 200 Medlemmer og saaledes endnu ikke er talrig nok til strax at træde i Virksomhed, alt det Held og Fremme, dens gavnlige og roesværdige Formaal fortjener, kunne vi ikke lade uberørt et Factum, som staaer i Forbindelse med dette Selskab. J Overeensstemmelse med Planen og Jndbydelsen, meldte sig ogsaa som Deeltagere 8 Underofficerer af H. D. Prinds Wilhelms Regiment, og da med Hensyn til deres Carakteer og Forhold Jntet fandtes til Hinder derimod, bleve de optagne til Medlemmer. Kort efter modtog den provisoriske Bestyrelse imidlertid en Skrivelse fra disse Underofficerer, i hvilken de meldte at de, paa Grund af et Forbud fra deres Chef, saae sig nødsagede til at udtræde. Som man erfarer er dette Forbud, i bestemte Udtryk og som befaling, bleven dem tilkjendegivet af Kjøbenhavns høie Gouverneur, H. D. Prinds Wilhelm til Hessen, og samtidigen hermed have samtlig øvrige herværende Regimetschefer ladet Underofficererne ved de respektive Regimenter tilkjendegive, at de ikke maae indtræde i nogetsomhelst Selskab eller Forening, som ligger udenforsk deres militaire Pligters Ressort. Denne Tilkjendegivelse er af enkelte Chefer skeet mere i Form af et Ønske end af en militair Ordre; men det er en Selvfølge, at et af saadant Vei meddeelt Ønske dog ei er at betragte anderledes endsom en befaling. - Skulde virkeligen dette Forbud have specielt Hensyn til Indtrædelsen i et Læseselskab: Js et Land, hvor det er gjort Enhver til Pligt at kunne læse, og hvor der er foretaget saa overordentlig Meget til Oplysningens Fremme i alle Klasser, synes det utroligt, at man skulde ville formene Nogen at øve en Færdighed, hvis Erhvervelse man har gjort ham til Pligt, eller at benytte de ham fra Statens Tjeneste levnede Fritimer til Udvidelse af hans Kundskaber. Men maaske finder man Commoreren af Underofficerer og deres Superieurer i et og samme Selskab skadelig, og troer at det muligt kunde svække Subordinationen eller det militaire Respectsforhold Vi kunne ikke deele denne Anskuelse. Naar Underofficererne kom civilklædte i Læseforeningen, vilde vist ingen Officeer af Humanitet og Dannelse gjøre Fordring paa, at de ved hans Jndtrædelse skulde reise sig fra Læsebordet og vise ham militair Honneur; og fra de Underofficerers Side der ønskede at deeltage i en Forening som den nævnte, tord man vel allermindst have nogensomhelst Malconduite at befrygte. - Forbudet forekommer os saaledes - forsaavidt det virkelig skulde gielde Læseforeningen - at være udsprunget af en ubetimelig Frygt, der er os aldeles Kbhpst.) uforklarlig.