Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-01-02
Vi skulle idag nærmere udtale os over det sidstafholdte Prøvevalg, og dertil knytte et Par bemærkninger i Anledning af Jnseraterne i O. Th. Avis for 30 Decbr. Som bekjendt stilledes Hr. Prok. Skolekasserer, J. J. Hansen som Candidat, og fik under den meget store Adsplittelse af Stemmerne det største Antal af disse, næst efter Kammerherre Abrahamson. Vi vilde imidlertid ansee dette Valg for et lidet heldigt, og vi skulle nu sige hvorfor. Hr. J. J. Hansen er en agtet Mand, er som Sagfører routineret i juridiske Forretninger og har ved en enkelt Leilighed viist, at han interesserer sig for den Commune hvori han har Ophold. Men Hr. H. er uden egentlig høiere Dannelse, og saavidt vi have kunne skjønne, neppe heller i Besiddelse af nogen særdeles Klarhed eller Overblik over mere omfattende Gjenstande eller de vigtigere politiske Spørgsmaal; Hr. H. er, uagtet vi erkjende at han fører en god Pen, dog neppe saa hurtig en Arbeider, som aktiv Deeltagelse i Stændernes Forhandlinger gjør ønskeligt; Hr. H. er endelig, tør vi sige, aldeles ikke begavet med den Evne til i klart og tydeligt mundtligt Foredrag at fremstille sine Tanker, som vi troe at burde fordre af en Stænderdeputeret, og vi ere, af Alt hvad her er foregaaet siden sidste Tirsdag, aldeles sikkre paa her at udtale den almindelige Mening, navnlig blandt Alle, som have overværet Prøvevalget. Af disse faktiske Grunde maatte vi allerede, med al vor Agtelse for Hr. H., bestemt fraraade hans Valg. Men hertil kommer endnu den væsentlige Omstændighed, at der aldeles ikke er givet nogen Sikkerhed for at Hr. Hansens politiske Anskuelser stemme overeens med hans Vælgeres, eftersom Hr. H., uagtet den ham givne Anledning, kun afgav en uklar og lidet fyldestgjørende Erklæring. Vi troe, at de Herrer, som havde foranlediget Hr. J. J. Hansens Kandidatur, og navnlig Hr. C. H. Hansen, have indseet at de havde gjort et Misgreb, og at dette er Grunden til at Hr. C. H. Hansen synes at opgive den af ham selv foreslaaede konservative Embedsmand, og erklærer sig selv villig til at modtage Valg – saavidt vi have forstaaet hans Jnserat i O. Th. Avis rigtigt. Vi indrømme nu gjerne at denne Opsats, *) paa en meningsløs Sætning og eet upassende Udtryk nær, er ret ordentlig redigeret og holdt indenfor det Sømmeliges Grændser; vi have Jntet at indvende imod, at Hr. Hansen, da her er givet ham Anledning dertil, taler om sig selv; vi agte hans konstitutionelle og nationale Overbeviisninger, som vore Artikler tilstrækkelig have viist at vi dele, og der er dem iblandt os, som kunne bekræfte at Hr. Hansen idetmindste i flere Tilfælde har viist mere end almindelig Redebonhed ved at understøtte patriotiske Bestræbelser. Men alligevel troe vi, at den af os foreslaaede Suppleant, Pastor Leth, har væsentlige Fortrin. Vi ville paavise disse deels i Pastor L. større Dannelse, deels i den større Vægt og Jndflydelse hans Ord maae forventes at faae i Stændersalen, hans *) J samme No. af Th.s Avis findes et nyt Stykke som Fortsættelse af den forhen omtalte Advarsel. Vi vilde ikke spilde et eneste Ord paa denne Gienstand, men foranlediges dog til een bemærkning. Efter Hr. C. H. Hansens Yttringer ved Prøvevalget skulde vi nødes til at tillægge Hr. H. Forfatterskabet eller dog Deelagtighed i de paagieldende tvende Artikler. Dette vilde gjøre os ondt, baade formedelst deres lidet værdige Tone og fordi det vilde være en stor Ubesindighed af en Mand paa 50 Aar, at angribe endog dem, til hvem han i politisk Henseende slutter sig. Saafremt Hr. H. derfor ikke udtrykkelig offentlig maatte vedkjende sig disse Jnserater, ville vi være aldeles villige til at troe, at vi have misforstaaet hvad der blev yttret sidste Tirsdag. Os selv ere slige Angreb iøvrigt aldeles ligegyldige, men vi troe det er Pligt, overalt men især her i Byen, efter Evne at værne om en med Forstand og Sømmelighed forenelig Brug af Pressen. Raad hos Regjeringen, deels endelig i den Omstændighed, at Hr. C. H. Hansen ikke af Opinionen stilles ligehøit med Pastor L., ikke ansees for en Personlighed, der er fuldkommen ligesaa skikket til at repræsentere det hele Lands næststørste Commune, som hiin. J Korthed: valgtes Hr. Hansen, vilde vi ikke betragte det som et Tab, valgtes Pastor L., ansee vi det for en Vinding. Om Førstnævnte turde vi maaskee sige, at han kan, om den Sidste, at han bør vælges. Den eneste Jndvending, som endnu kunde tænkes fremført, er den næsten fuldkommen forslidte, at Pastor L. ikke boer i Odense. Herpaa er vort Svar som forhen: hellere en god Repræsentant fra en anden By, end en mindre god fra vor egen. At en stor Mængde Vælgere, uagtet Adskillelsen af Stemmerne ved Prøvevalget, deele vor Anskuelse angaaende Ønskeligheden af Pastor L.s Valg, derom ere vi i disse Dage blevne overtydede. Vore Candidater ere saaledes fremdeles for Odense, Deputeret: Kammerherre Abrahamson. Suppleant: Pastor Leth. Odense den 2 Januar 1847. Flere Fædrelandsvenner. (Forlangt indrykket.) Samtale imellem 2 Borgere i Odense. B. Efter hvad man erfarer, skal en vis fornem Embedsmand her ivrigen ønske og paa alle optænkelige Maader bestræbe sig for at blive valgt til Stænderdeputeret. K. Ja man hører jo daglig fortælle, hvorledes han lader Vælgerne kalde til sig, trakterer dem med Viin og Kage og directe eller indirekte beder om deres Stemme ved Valget. Du har vel ogsaa været hos ham, B. Nei, endskjøndt han har havt flere Bud hos mig; men Du? K. Ja hos mig har rigtignok været en Rangsperson som Sendebud; men jeg vilde ikke sælge min Stemme for et Glas Viin, eiheller gaae til Nar for Folk. B. Haar Du hørt hvilke Kunster den Mand ellers bruger for at hverve Stemmer? K. Ja jeg har hørt mange forunderlige Ting; men jeg vil haabe, at Odense Borgere ikke saaledes ere tilfals. B. Jeg synes ogsaa, der er kun ringe Ære ved at blive valgt til Deputeret paa saadan Maade. K. Og jeg mener, det vilde være en stor Skam for Odense By, dersom dens Borgere saaledes kunne lokkes og ledes som umyndige Børn efter Andres Lyster. B. Jeg finder det desuden stridende imod sund Forstand, at vælge en Embedsmand og dertil en høistaaende, thi Stænderne ere jo til for Folkets Skyld, at Kongen kan erfare Folkets Ønsker og Raad, og ikke for Embedsmændene, hvis Mening om enhver Sag han kan erfare hele Aaret igjennem, naar han lyster. K. Deri har du fuldkommen Ret min Ven! og det er i Grunden paafaldende, at saamange Embedsmænd, hidtil ere valgte til Deputerede; men Tiden kan forandre meget, og jeg mener derfor, at Borgere, der ere retskafne og oplyste, bedst forsvarer og taler Borgerens Sag. B. Ja saa troer jeg vi ere paa det Rene og vi give hinanden herved ærligt og trofast Haandslag paa, at vælge 2de gode oplyste Borgere af vor egen Midte, hvorpaa vi Gud skee Tak ikke har Mangel.