Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-01
J Heidelberger Jahrbücher der Literatur for Mai 1822 læses en udførlig Bedømmelse over de i Kjøbenhavn og Stokholm udkomne Udgaver af begge Eddar. Den er forfattet af F. J. Mone, og begynder saaledes: "Saa meget er for Aabningen af Kilderne til det nordiske Hedendom hidtil ikke gjort i eet Aar, som i de fire første ovennævnte Skrifter. Nu ligge Actstykkerne fuldstændige for Dagen; den, som bærer Kierlighed eller Had til Sagen, finder her nok, hvorpaa han kan prøve sine Kræfter. Alt Skrig mod Edda har, fordi det var ufornuftigt og gehaltløst, kun tjent til at befordre Kjerligheden til og Grundigheden af det eddaske Studium. Blandt Danske, Svenske og Tydske er der paagnet en ædel Kappestrid for Edda, der vil lede til mangen vigtig Oplysning, fordi den er grundig, og den Overfladiskhed, hvormed man tidligere betragtede de eddaske Sange og i Oversættelser udstafferede dem, er ophørt. De Danske have den største Fortjeneste af Edda, overhoved af den hele gammelnordiske Literatur, thi hvilket tydsk Folk kan opvise en Arnas Magnæus, og hvor længe vil det endnu vare, inden der nogetsteds i Tydskland vil danne sig en Commission for fædrelandske Oldsagers Opbevaring, der kan sættes ved Siden af den danske, De haarde Begivenheder, der allerede i dette Aarhundrede have hjemsøgt Danmark, kunde ikke forringe Jveren; Midlerne strakte ikke til, at trykke aarligen flere end 28 Sider af den store Edda, da gav ædelmodigen Børge Thorlacius 1000 Rbdlr. af egen Formue, og derved blev det andet Bind af den store Udgave lykkeligen fuldendt. Han vilde ikke nævnes, men jeg veed af tilforladelige Kilder, at han er den fortiede Velgiører, som Udgiverne S. XXXIV. tilbørligen takke, og anseer det for Pligt, offentligen at berømme en i denne Videnskabsmark sjelden Gavmildhed. Jmellem det første og andet Binds Offentliggjørelse ere 31 Aar forløbne; i Tydskland vilde man ikke tænke mere paa Fortsættelsen af et saadant Værk, men danske Oldgrandskeres faste og grundige Jver, kunne ublide Omstændigheder vel standse, der kan vel en Menneskealder døe bort derimellem, uden at de opgive deres Værk. Saadan Flid og saadan Udholdenhed have vi ikke allene at takke for Fortsættelsen af Edda, men ogsaa for Fortsættelsen af Heimskringla, og det er ikke Ros, men kun Retfærdighed, at disse Bestræbelser og Fortjenester i fuldt Maal paaskjønnes." – Rec. roser derpaa meget Rask og Afzelius's Bestræbelser, første Gang at have udgivet Texten til begge Eddar fuldstændige i en Haandudgave. Havde Rask, siger han, intet videre gjort, saa fortjente han allerede derfor Efterverdenens Tak, men ogsaa hans øvrige Fortjenester af den gammelnordiske Literatur forhøie Værdien og Brugbarheden af hans Arbeid. Rec. er ikke fornøiet med Biskop Münters Skrift om den Odinske Religion, som han paastaaer gik foran hine store Bestræbelser, (men der tager han nok Feil, thi det Münterske Skrift udkom, saavidt Anm. veed, efter at Udgaverne af Edda vare paabegyndte og Rask Reise tiltraadt). Rec. siger, at dette "Leilighedsskrift gjør endnu et Forsøg, at sværte den Odinske Religion, som et Væv af Løgn og Bedragerie, som en herskesyg Udlændings Taskenspillerie. Men at det er Rec. ubegribeligt, hvorledes en saa stor Sætning kan bevises i en Bog paa 112 Octavsider. Han anfører derpaa af Afzelius's Fortale følgende Yttring: "Blandt de fædrenelandske Bearbeidere af de eddaske Saar kan man nævne den lærde Rudbek og den flittige Gransøn. Disse have, ved deres overdrevne Jver, høstet et halvt Aarhundredes Utaknemmelighed; - men den ringe Kundskab, som Europas Lærde den Gang havde om Edda, var Aarsag i deres umodne og uretfærdige Domme over disse literariske Martyrer a. Her tilføjer Rec. følgende Anmærkning: Selv Schløger yttrede i hans Skrift: Jsl. Lit. und Gesch., ogsaa at der gaves en dobbelt Edda at Voluspa og Havemaal vare en Levning af den ældre, ere lutter Jndfald af Biskop Brynolf. Anmærkn. af Afzelius. - Disse trodsige Usandheder sendte Schløger ud i Verden, da allerede et Aarhundrede førend ham, den yngre Edda og enkelte Dele af den ældre, navnligen Veluspa og Havemaal, vare trykte i adskillige Oplag.