Berlingske Tidende, 1816-11-29
udenlandske Efterretninger. Paris, den 11te November. Jaftes Klokken 8 overrakte den store Deputation fra Pairernes kammer Hs. Majestæt Kongen i Tronsalen den af deres Kammerterede Adresse af følgende Jndhold: Sire. De see Deres troe Undersaatter, Frankrigs Pairs, herstemtræde, at de for Deres Majestæts Fødder kunne fornye deres ufor inderlige Hengivenheds Hyldest. De lykønske sig og Deres Majestæt Til den Rolighed og Orden i det Jndre, som daglig mere befæstet, fedse mere og mere lægger en beskyttende Autoritets Aarvaagenhed ler Dagen. De have deeltaget i den Glæde, som Deres faderlige hjerte følte over den lykkelige Forbindelse, en af Prindserne, Deres Børn, har sluttet. Sire, vi kalde dem ligesom Deres Majestæt det Navn, De har givet dem, kan alene udtrykke alle de Følelser, som De opvække hos os. En ung Prindsesse forskjønner Deres Liv ved sin ungdommelige Ynde og sin Karakteer. Hun vil understøtte hendes Omhed og Omhu, der trøstede Dem i Deres Landflygtighed, og som formedelst sine heltemodige Dyder fortjener almindelig holdest. Sire! Folket er ligeledes en god Konges Familie. Deres Majestæt er inderlig rørt over de forbigaaende Uheld, som ved det uguntige Veirligt have rammet det; men Deres faderlige Forsorg har overtydet sig om, at Høstens Afgrøde vil være tilstrækkelig til Landets Forbrug; derfor ville de Uheld, De beklager, snart ophøre; thi Frygt alene kan fremvirke dem, naar de ikke virkelig ere forhaanden. Frankrig veed meget vel, at Offre ere nødvendige. Deres Maje sæt formilder dem, ved selv at overtage en Deel deraf. Vi erkjendeeres Kongelige Hjertes Godhed i hiin Sparsomhed, som man med nette kan kalde Monarkernes største Velgierning. Ulykker baarne med Mod ere ikke mindre hæderfulde end Seieren. Et Folk, der har vedligeholdt Agtelse hos sig selv og hos Europa, gjenfinder sin hele Værdighed i en ædel hengivenhed. Vi ville mindre føle de nærværende Lidelser, naar vi see hen til den Lykke som den retmæssige Regierings Fasthed vil berede vore Børn. Alle Ædeltsindedes Følelser ville forene sig, for hastig at fremskynde disse lykkelige Dage. Sædeligheden vil søge sin første Støtte i Religionens Grundsætninger, og saaledes paa ny gribe sit Scepter. De Underhandlinger, De endnu bestandig vedligeholde med den pavelige Stoel, og hvis nær forestaaende Tilendebringelse De bebudet, ville fuldende dette store Værk. Vi have ikke glemt, at det franske Monarchie opstod under den catholske Religions Auspicier, der formildede vore staae Forfædres Sæder. Naar Monarchiet hæver sig maa ogsaa Religionen igjen hæve sig under Bistand af det ophøiede Scepter, som fra Ludvig den Helliges Haand er kommen i Deres. Gudsdyrkelsen, og dens Tjenere have Krav paa for nærværende Tid at vente Alt hvad de trykkende Tidsomstændigheder tillade Nationalvelgiørenheden lat yde. Saa giennemtrængte vi ere af Følelsen af vore Pligter, saa trolig bille vi være den af Dem Selv givne Constitution hengivne. Paa denne og hiin Side af den constitutionelle Linie, som vi, stedse følgende Deres Fodspoer, betræde, er idel Fare og Forvirring. Styrresin ligger for nærværende Tid kun i Maadehold, Duelighed og Klogskab. Var det en stor Forbrydelse at have udstrakt den fra Aarhunredets Aand udgangne Bevægelse over Viisdommens og Sædelighedens Grændser, saa vilde det være meget urigtigt, ikke at ville følge denne Bevægelse til de Grændser, Fornuften har fastsat Strafværdige Forhaabninger maae forsvinde, unyttige Klager for kumme. Selv med de reeneste og ædleste Hensigter kan man tilintetjøre det Godes Virkninger, naar man uforsigtig vil fremskynde det. Med deres Blik bestandig henvendte paa Tronen ville Frankrigs Pairs med Ærefrygt følge den sikkre Styrelse, der har sit Udspring fra det Sted, hvor den øverste Lovgiver, som hersker over Alle, over stuer og bedømmer Alles Tarv og Trang. - Sire : Deres sidste Ord skulle være en Rettesnor for vor Vandel. Alle Partier, hvis der i indnu gives saadanne, ville blot tillade sig at overdrive de Følelsen af Kiærlighed og Høiagtelse, som forene dem her om Deres Maje sæt, og hvori Frankrigs Pairs stedse ville foregaae med deres frempel. Kongen svarede: "Jeg er meget rørt over Pairernes Kammers Følelser. I deres Adresse erkiender jeg med Fornøielse den gode Aand, hvoraf de ere besiælede, og som de stedse have lagt for Dagen. lig seer deri et Pant paa den hiertelige Eendrægtighed, som alene kan læge Frankrigs Saar og sikkre dets Rolighed og Lykke, der bestandig er Gienstanden for mine Ønsker.