Viborger Samler, 1848-04-12
J et af Danmarks meest kritiske Øieblikke bleve De, høi ærede Mænd, kaldte til Deres møisommelige og ansvarsfulde Poster. De havde Sjælskraft og Fædrelandskjærlighed nok til at følge Kongens og Folkets Kald. Fædrelandet skylder Dem Tak derfor. De have modtaget Staten søndersplitttet af et frembrydende Oprør, rystet ved Begivenhedernes Medfør i sine Forhold til Udlandet, bagvasket for en stor Deel af Europa ved et Parties længe fortsatte og lidet modarbeidede Rænker; De have modtaget Staten, stillet med sin retfærdige Sag overfor en stor Nations stormende Folkelidenskaber, som kun lidet ere istand til at høre paa Retfærdighedens Stemme; De have modtaget Staten efter en lang Fredstilstand belavet paa en fredelig Politik i det samme Øieblik, da dens Ære og Velfærd gjorde Krigen uundgaaelig; De have seet de Vanskeligheder, som optaarnede sig, og De have, sluttende Dem til vor folkekjære Konge, gaaet dem mandigen imøde. Allerede skylder Fædrelandet Dem en uvant hurtig og kraftig Udvikling af sine Stridskræfter, som bringer Oprørerne til at tvivle; Fædrelandet skylder Dem, at, hvilken Vending end Begivenhederne skulde tage, saa ere vi dog visse paa, at Æren vil blive reddet. Ja Krigen var bleven uundgaaelig. Oprøret var allerede til, da den offentlige Stemme, hævet til Fortvivlelsens Kraft, ved den truende Fare, kaldte Dem til Deres Poster. Det første Ord, Kongen efter Deres Raad udtalte i Svaret til Oprørernes Afsendinge, var Kraftens, Ærens og Retfærdighedens Ord. Lad dem, der i Stilhed skumle over det Skete, sige, om de kunne finde et bedre. De kunne det ikke. Aaret 1848 maa lide for mange Aars Forseelser. Det er en lang Række af foregaaende Statsfeil, hvis sørgelige Følger nu komme over os, Statsfeil, mod hvilke flere af Ministeriets Medlemmer selv paa det Kraftigste have advaret. Vi tvivle ikke paa, at der gives en hildet Synsmaade eller en ond Villie, som vil sige: "See, da disse Mænd kom til Roret, styrede de os strax midt ind i de politiske Elementers Kamp."Men Folket seer grandt. Det veed, fra hvem Ulykken er kommen, og fra hvem det skal vente sin Frelse. Folkekaarne Mænd i Ministerraadet! Alle Øine vogte paa Dem, og deriblandt ikke faa med Misgunst. Alle de, hvis Vaner, Fordomme eller Jnteresser hænge ved den gamle Tingenes Orden, alle de, som hertillands saalidet som andensteds formaae at tage Lære af Historien, ville hemmelig eller aabenbare virke imod Dem. Man vil benytte forefaldende Modgang (som Gud afvende) til at skildre Dem som skadelige, Medgang til at skildre Dem som overflødige. Men imod alle saadanne Bestræbelser sætter Folket et stort og kraftigt Ord: Folket har Tillid til sine Ministre; det seer i Den Udtrykket af sin egen Villie, det vil staae Last og Brast med Dem i Held og Uheld. Folk og Konge ere i dette Øieblik fast sammensluttede til Landets Frelse, til dets tilkommende Friheds og Lykkes Grundlæggelse. Lad ingen Ukaldet vove at trænge sig ind i dette hellige Forbund, Fortsætter derfor Deres begyndte Værk med freidigt Mod, og annammer til Tak for den Fortrøstning, Deres Virksomhed skjænker Folket, atter af Folket den moralske Kraft og Forvisning, som ogsaa De i fuldt Maal behøver i Deres store Kald: i Forening med vor dyrebare Konge at føre Landet til Seir og Fred, reorganisere Bestyrelsen og grundlægge Friheden, Folket byder dertil sin Arm og sit Gods, og Gud Herren vil skjænke den gode Sag sin Velsignelse. Gud velsigne Kongen og hans Raad, Gud velsigne Fædrelandet, Saaledes vedtaget i det offentlige Møde af den fædrelandske Association for Viborg By og Omegn, den 11te April 1848. Associationens permanente Comitee: Bahnson, G. Boye, Bregendahl, Adjunct. Kjøbm. og Borgerrepræsentant. Overretsassessor. M. P. Bruun, p. w. Been. Overretsassessor Buch, Stænderdeputeret. Præst. S. Buchwaldt, S. Hagemann, C. M. Jespersen, Stænderdeputeret. Kjøbmand og Kæmner. Stænderdeputeret, F. C. Olsen, Quistgaard, A. W. Sandberg, Rector. Overretsprocurator. Kjøbm. og Borgerrepræs. W. Ussing, A. S. Wesenberg, Overretsassessor Overlærer. Trykt i Udgiverens Bogtrykkeri.