Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-12-11
Nykjøbing den 11te Decbr. 1843. Af et os til Afbenyttelse velvillig tilstillet Brev, tillade vi os at optage efterstaaende Brudstykke, fordi vi antage, at det netop for Øieblikket vil have en særegen Jnteresse for Nykjøbings Jndvaanere. Og dog har Jntet af hvad Du i Dit sidste Brev har meddeelt, glædet mig meere de end den Udsigt, som synes at aabne sig for vor kjære Fødeby til at faae en ny Organist. Jngen vil kunne nægte, at musikalsk Dannelse har en overordentlig Magt til at virke forædlende paa den Kreds hvor den findes, og da den nye Organist hos Eder, for at kunne finde sit Udkomme, nødvendigviis tillige maa være en dygtig Musiklærer, saa er der al glædelig og rimelig Anledning til at haabe, at han vil faae en betydelig Jndflydelse i Henseende til Uddannelsen af det musikalske Element, der dog sikkert ligesaavel findes i Nykjøbing som paa ethvert andet Sted. Men lad os først betragte Mandens Virksomhed som Organist, vi ville da siden komme tilbage til Musiklæreren. Jeg har ikke glemt, at da jeg i Efteraaret besøgte Dig, og Du om Søndagen ikke vilde følge med mig i Kirke, jeg da skjændte over Nykjøbingernes Ligegyldighed forden offentlige Gudsdyrkelse og foreholdt Eder, at man ret vel kunde føle sig opbygget ved i Forening med den øvrige Menighed at overvære Gudstjenesten, om ogsaa man fik en mindre god Prædiken, om end Kirkesangen var ubehagelig og Orgelspillet under al Critik, men jeg erindrer ogsaa, at da jeg kom hjem fra Kirken, tilgav jeg af Hjertet mine kjære Byesbørn for deres Ulyst til at gaae i Kirke. Men jeg havde ogsaa overværet en Gudstjeneste, der var saa uhyggelig - om jeg forøvrigt tør bruge dette Ord – at det maatte overgaae den dristigste Forventning i denne Retning. Prædikenen selv var vel meget god, og jeg hørte den med Glæde og til virkelig Opbyggelse, men til en ret Gudstjeneste ønsker jeg at see en Præst i Ornat. Dog, da Prædikanten ikke var Præst, og der til min store Forundring ingen Messe fandt Sted, var Præsten heller ikke tilstede. Men over al Beskrivelse slet var Orgelspillet; om Organisten var beskienket eller ikke, skal jeg lade være usagt; men det veed jeg, at han spillede saa uforskammet slet, at det aldrig oftere burde tillades ham at røre Orgelet. Flere Gange blev Melodien reent borte for Stymperen, til stor Forargelse for Menigheden, der hver Gang maatte gjøre et Ophold i Sangen, indtil den ulyksalige Organist havde fundet de rette Tangenter. Om Chordegnen vil jeg kun bemærke, at hans Stemme er i saa høi Grad ubehagelig, at den aldrig burde være den prædominerende eller ledende ved Kirkesangen. Hvorvidt han havde en bedre Stemme den Gang han blev udnævnt til Kirkesanger, er mig ikke bekjendt, men hvis dette ikke har været Tilfældet, da er det vist, at en saadan Ansættelse maa synes meget beklagelig. Desværre træffer man endnu rundt om i Landet ikke faa Exempler paa uforsvarlige Valg af Kirkesangere, og det synes som omde Kaldsberettigede i forrige Tider ved disse Embeders Besættelse have anseet en hele Menigheden overdøvende Stemme for Hovedbetingelse, hvorimod en velklingende Stemme har været Bisag: en Omstændighed, som udentvivl for en stor Deel maa bære Skylden for den Vanskelighed, der paa mange Steder er mødt, hvor man har forsøgt at vække Sands for god Musik og harmonisk Sang. For at det slette Jndtryk af denne Gudstjeneste kunde vedligeholdes indtil Enden, blev til Udgang præluderet noget som lignede en Galopade. Vel husker jeg, at da jeg kom fra Kirke blev alt dette omtalt og bedømt paa det allernøiagtigste; men da jeg har foresat mig i dette Brev at berøre de Hovedforandringer, som Gudstjenesten i Nykjøbing fornemmelig trænger til, maa Du tilgive, at jeg atter har stillet den stygge Side frem for Lyset. Vil man stræbe efter noget bedre, maa man nødvendigviis først rigtig vide hvad man savner, og kjende det Slette, som bør afskaffes. J Henseende til Prædikanter har Nykjøbingerne i rum Tid ikke været for godt vante. En god Prædikant, vil sikkert kunne bevirke en flittigere Kirkegang, og det er derfor meget glædeligt, at Eders nye Biskop, der er bekjendt som en fortrinlig begavet Taler, jevnlig prædiker i Nykjøbing Kirke. Han vil derved, mere end ellers, have Leilighed til at kjende Gudstjenestens Mangler, og Biskoppen vil kunne gjøre Meget for at forskjønne og høitideliggjøre den. Men hvad Kirken for Øieblikket fornemmelig savner, er som sagt – en dygtig Organist, og en saadan vil man neppe have megen Vanskelighed for at finde, naar man blot ikke vil forhaste sig med Antagelsen. Den musikalske Uddannelse er, navnlig i Hovedstaden, saa almindelig, at der uden tvil vil findes flere unge Mænd med fortrinlig musikalske Evner, der med Glæde ville modtage Organistjenesten, naar kun et tarveligt Udkomme, kan sikkres. Den faste Løn er vel kun ringe, og bliver det endmere, ifald Halvdelen skal fradrages til den gamle Organist Pensionering; men Organisten bliver formodentlig ansat som Lærer i Sang saavel ved Latin, som Borgerskolen, og er han - hvad han bør være – en dygtig Musiklærer, vil han neppe fortjene Ubetydeligt ved privat Jnformation. Endeel Accidencer, f. Ex. ved at spille Orgelet til Bryllupper og Barnedaab, vil der vel ogsaa falde mellem Aar og Dag. Desuden lønnes han jo som Borgercorpsets Musikdirecteur og ved Commedier og Baller bliver der ogsaa Noget at fortjene Her har Du min Mening om hvad den nye Organist maa kunne paatage sig, og det vil være af største Vigtighed, at man forsikkrer sig om, at han kan præstere det til Fuldkommenhed, forinden man giver ham Tjenesten." –