Viborger Samler, 1847-04-22
Handels- og Skibs-Efterretninger. Man maa vel nu snart med mere Alvor begynde at sporge sig selv, hvad det skal blive til her i Landet med Priserne paa Korn til Jndvaanernes egen Consumtion. Paa det kjøbenhavnske Torv er Hveden, nu ifærd med at opnaae, eller har allerede en Priis af 18 Rigsbankdaler Tønden og Rug 12 Rbd., saa at den tidligere omtalte Godseier, der vil vente indtil Hveden er stegen til 20 Rbd., synes snart at ville opnaae dette Tidspunkt. Og denne Stigen finder Sted her uagtet Kornpriserne i de af Misvært hjemsøgte Lande netop nu dale? Hvad anden Grund kan hertil være end den aldeles hensynsløse Kornspeculation? Foruden at man allerede ifjor og iaar herfra har udført langt større Qvantiteter af alle Slags Kornvarer end noget tidligere Aar, have endeel Handlende endnu forpligtet sig til i dette Foraar og den forestaaende Sommer at levere til Udlandet langt større Qvantiteter end de selv have i Forraad, og idet andre Speculanter, der som hiin Godseier ikke behøve at tage i Betænkning at vente, formodentlig især gjøre Regning paa hines Forlegenhed, er det vel derved at Priserne her for Tiden opnaae en Høide, der endog overstiger den i Udlandet. Eller hvikke andre Aarsager vil man paavise til en saadan Stigen, der giør, at et 8 Punds Rugbrød her i Kjøbenhavn nu koster 36 Sk., hvilket accurat er det Dobbelte af hvad et saadant Brød kostede for halvandet Aar siden, Og dog vil man endnu, som nylig et Provinds blad har søgt at gjøre gjeldende, at Hensynet til hine Handelsforhold til Udlandet skal vedblive fremdeles at være overveiende fremfor Hensynet til hvorledes Kornpriserne allerede staae og endnu ville stille sig her i Landet til Jndvaanernes eget Livsophold. Man trøster sig med Tilførsel af Rug fra Rusland. Men veed man hvilke Concurrenter der endnu kunne optræde paa det russiske Marked og hvilken Høide Priserne der endnu i Sommer kunne opnaae? Man søger at trøste sig med de Capitaler, som indkomme i Landet ved den større Udførsel til høiere Priser; men hvem kommer disse Capitaler til Gode? Er det dem, der nu betale dobbelte Brødpriser her og i Landets andre Stæder, Skulle de glæde og trøste sig med Haabet om, at der for dem muligviis engang i Tiden kan blive bedre Fortjeneste i deres respective Haandteringer ved Anvendelsen af de indkomne Capitaler, der nu enten sættes i Spare kasserne eller i Kjøb af Eiendomme eller lægges paa Kistebunden som blanke Dalere. En saadan Trøst ligner altfor meget Spot, til at kunne ansees for andet af den dagligt Trængende. Kan denne hele Confusion, hvori man til Udlandet udfører saa meget af et Produkt, at man igjen nødes til at indføre deraf fra Udlandet, kan den være statsøkonomisk rigtig, kan den være national, eller kan den andet end i det Høieste være til Fordeel for Enkelte eller en enkelt Classe af Samfundet, medens den derimod leder til i høi Grad at forarme andre Classer og desuden medfører et Arbeide ved en Omsætning, der i og for sig er aldeles unødvendig og kun er foranlediget ved, at man endnu ikke veed hvorledes man skal finde det for den frie Concurrence mindste stødende, Middel til først at sikkre den egne Nation for Mangel førend man forsyner andre Nationer med sin Overflod. Det er naturligviis Kjøbstædernes Arbeidsklasser og uformuende Befolkning, alle dem, der leve af en lille fast Jndtægt, en ringe Pension og dest. eller hvis Arbeidspriis ikke kan stige med Prisen paa Fødemidler, som haardest føle Trykket af den ved hine Speculationer konstig fremkaldte Dyrtid, dog maa den naturligviis ogsaa ramme den jordløse Landalmue, og det er saaledes ikke, som man ved et af de nyeste politiske Bondegilder har formanet til at vogte sig for, nogen bestemte Modsætning mellem Kjøbstæderne og Bondestanden, der hos os udvikler sig af dette og andre nye Forhold, men meget mere en Modsætning mellem dem, saavel i Kjøbstæderne som paa Landet, der skulle kjøbe Brødet, og dem, der sælge Kornet til hine af den aldeles ubundne Udførsel fremgaaende Priser - eller med andre Ord, det er en Modsætning mellem enkelte Producters Consumenter og Producenter, mellem Fattige og Rige, en Modsætning, som ved visse Forhold forøgede Betydning nu tiltager i langt stærkere Grad end den hidtil har gjort hos os.