Berlingske Tidende, 1768-10-24
Petersborg, den 20de Augusti. Udi Indgangen til det Manifest under 9de Julii sidstl., som Keiserinden har ladet kundgiøre i Pohlen, angaaende de Uordener, som der ere øvede af den grædske Religions Tilhængere, udlader Hs. M. Sig saaledes: "Vi haabede, at Vi snart skulle see de sande Frugter af vort Arbeyde og af Vore til Beste for den sande Russisk grædske Kirke i Republiken Pohlens underliggende Lande, anvendte Midler, særdeles efterat de urolige Hoveder og Uvenner, som i Ba havde reyst sig imod hende og deres Fæderneland, vare adspredede; men vi have med største Mishag erfaret, at de af Vores Religion, i Steden for at de tilbørlig skulle takke Gud, og udi Fred og Roe i Fædernelandet begynde at besidde den Lighed udi borgerlige Rettigheder og Herligheder, som er dem tilveyebragt, endog førend de have smagt denne Lighed foretage sig ny Uordener; at Bønderne i sær have tilsidesat den Lydagtighed, som de ere deres Herrer skydige og paa nogle Steder øvet Mord og andre Gud mishagelige Voldsomheder. Jmidlertid vide Vi, at de fleste af dem, som, efter de Bariske Oprøreres Exempel, have reyst sig imod deres retmæssige Herrer de synde af Uvidenhed; ere af en Røverbande bedragede og forførte, hvilken, under det Foregivende, at den udgjorte endeel af vore tro Tropper fra Nizaws og Zaporowsk, og at den efter Vores Ordre var udsendt, har plyndret, skændt og brændt adskillige Stæder og Egne, og vedbliver endnu at trække uskyldige og lettroende Jndvaanere til sig, ved at forevise dem falske Ukase(Forordninger.) Jo mere da denne Røverbandes Formastelse fortiener at straffes exemplarisk, desto meere alvorlig have vi anbefalet alle vore Commandanter over Vore Tropper i Pohlen og paa Grændserne, at anvende al Flid paa, saasnart mueligt er at gribe disse Stratenrøvere med deres Tilhængere, paa det at de maa faae deres fortiente Straf. Men, Vi ville ikke med eens Straf belegge Hovedmændene, og dem, som enten ved falske foreviiste Forordninger ere forførte, eller ere vorden nødede til at reyse sig, af de Forfølgelser som de enten nu eller forhen have udstaaet af de Jndvaanere, som ere af den herskende Religion a." Dernæst erklærer Hs. M.: 1) At ingen fra Hs. Side er sendet til Pohlen at tilskynde nogen af den grædske Religion at staae op imod deres Medborgere af en anden Religion. 2) At altsaa de, som give sig ud derfor ere Røvere og Bedragere. 3) Og bør forfølges af Hs. Majests. Armee, og straffes efter Fortieneste naar de paagribes. 4) At de, som enten ved Forførelse, eller maaskee af Hævn gierrigheds Drift, have slaget sig til deres Bande, kunne endnu erlange Naade for alt det, som er foreganget, dersom de i Fred vende tilbage til deres Huse og Boliger, og strax aflade fra at øve videre Uordener og Vold, samt efterleve deres Stands Pligter, med den Lydighed, de skylde deres retmæssige Herrer og Republiken. 5) At endog de Deelagtige i Mord og deslige Voldsomheder, kunne er lange samme Naade, naar de angre deres Feyl, og hielpe til at paagribe Hovedmændene. 6) At de Bønder, som ik kt efter dette Manifestes Kundgiørelse aflade fra deres Oprør, paadrage sig Følgerne af Hs. Majests. Ungade imod Hs. Villie og Tilbøyelighed; thi, som Hun paa en Side har anseet det at være sin Pligt, den Hun med Fornøyelse har fulgt, udi deres Land at tage dem af Hs. Msts. Religion udi Forsvar, som Hun har tilveyebragt den dem efter Lovene tilbørlige Lighed med deres Medborgere af den herskende Religion; saa har Hun paa den anden Side foresaSig, efterat have opfyldet Sin Pligt imod Religionen og Sin Krones Forbindtligheder, at tilføye hele Republiken lige Ret, at garantere dens Regierings=Form og Rolighed, at haandhæve de ved sidste Rigsdag i Warschan satte Love, hvis mindste Ryggelse Hun vil ansee anstødelig og forhaanende imod Sit Keiserdom.