Viborger Samler, 1828-08-07
Det Forslag, der i de Deputeredes seneste Mader har været omhandlet, nemlig at gjenoprette den parisiske Nationalgarde harfremkaldt en mærkværdig Afhandling i Courter Francais. Den er indsendt fra eet af Departementerne og undertegnet D. P. (de Pradt.) Den er skreven i et et saare diærvt Sprog, og kaster meget Lys paa de to stridende Partiers forskjellige Jnteresser. Blandt Andet siger de Pradt: "Disse Møder ere i mange Henseender meget nedslaaende, imidlertid indeholde de dog ogsaa nogle Grunde til Trost. I det Hele er Jntet vigtigere end at kjende den Grund, hvorpaa man staaer, og de Folk, med hvem man har at gjøre, denne Fordeel har disse to Møder skjænket os. J Fremtiden er ingen Feiltagelse meere mulig: den venstre Side kan ikke meere nære den Vildfarelse, som den har opoffret saa meget Haabet om Majoriteten og at den høire Side skulde gaae i sig selv. Den finder den ikke anderledes, end den har været siden 1815, end den var som høire Side i den constituerende Forsamling og i Udvandringen - samme Aand, samme Mening, samme Gienstande, for dens Had, samme Sprog. J Coblenz taldte man den 14de Juli en Ulykkesdag tjour nefuste), det samme gjor Hr. de la Bourdonnaye igjen den 14de Juli 1828 i Paris. Af alt dette viser sig tydeligt, at der i Kammeret har været og endnu er en dobbelt Aand og ligesom 2 Nationer, hvoraf den Ene udelukker og forkaster, hvad den Anden bifalder, at hvad den Ene ønsker at skulle falde med Skjændsel, det ønsker den Anden at skulle seire med Hæder. Og hvad er den fundamentale, hvad er Elementar Gienstanden for denne Tvedragt Det er Revolutionen, det vil sige, den i Aaret 1789 begyndende sociale Reform. Den vil man til Livs, den er det, man proscriberer; og den siden 1815 gjorte Brug af, hvad Omstændighederne ikke tillode at forkaste og proscribere, viser tilstrækkelig det Sindelag, der næres i Henseende til hiin Reform. Det var klart, at det i Anledning af Petitionerne om Nationalgardens Gjenoprettelse maatte komme til Udbrud, o. s. v. Men har da den høire Side været enig med den venstre i nogen anden Gjenstand, der i mindste Maade angik den soriale Reform, det vil sige Revolutionen. En meere eller mindre fuldstændig Enighed fandt kun Sted i Henseende til Forvaltningen eller andre saadanne Gienstande, som laae uden for Betingelsen af Revolutionens Tilværelse. Udtales og forebringes ikke Sammes Benævnelse endnu stedse i en forbadt Betydning: Altsaa kan ingen Overeensstemmelse mellem begge Partier i Kammeret tilveibringes i Elementarsporgsmaalene, i Spørgsmaale om National-Rettighederne; de forstaae disse i en forskjellig, aldeles modsat, Mening. Hvad andre Resultater kan komme heraf, end de, som vi dagligen see for vore Øine, Dobbelte Stemmeforsøg, som føre til gjentagne Stemmetællinger, hvormed Tiden gaaer hen, og hvorved den usalige Splid i Kammeret viser sig. Denne Splid er en uberegnelig stor Ulykke. De meest Formaaende paa den venstre Side maatte fremfor Alt have stræbt efter at forvisse sig om Gemytternes Stemning. Ved denne Undersøgelse vilde de have indseet Umuligheden af efter deres Ønske at opnaae Majoriteten; de vilde have indseet, at de, selv om de havde opnaaet den, ikke vilde have kunnet gjøre noget Brug deraf, da de havde et dem næsten voxent Partie mod sig, at de, saaledes som Sagerne staae, ikke vilde kunne udrette meere mod den høire Side, end den Høire udretter mod den Venstre, thi formedelst Ligevægten kan man paa ingen af Siderne gjøre, hvad man vil eller hvad man burde ville. De vilde da have undgaaet den uhyre Feil i 3 Mennesker (de 3 Hovedmænd i det forrige Ministerium) at personificere det for 40 Aar siden gjældende System, det mod Reformen fjendtlig findede Parties Yndlingsystem det System, som fra 1815, da det fik Jndflydelse, moisommelig har banet: Veien, for hine 3 Mænd, hvem man har benævnet "det beklagelsesværdige System paa en Tid da de dog kun vare dettes Agenter. Mange Mennesker forundre sig over, hvorledes det 1827 valgte Kammer har kunnet fatte denne eller hiin af den offentlige Mening forkastede Beslutning, da det dog har gjort alt dette, netop fordi det blev valgt 1827, o. s. v. Anklagen mod de 3 Ministre vil, da den strider mod Systemet, have samme Skjebne (?), som Petitionerne for Nationalgaden, da den er bragt for den samme Domstol. Pen nu maa den venstre Side indsee sin Stilling, thi den ligger aabenlyst for Dagen; den maa angre den forsømte kostbare Tid. Den tabte Leilighed kommer aldrig tilbage, det seer man i Portugal, fordi man har tøvet, fordi man har givet Fjenden Tid, er man geraadet i Fordærvelse. Ogsaa hist haabede man meget af Tiden, af Skaansel, af hemmelige Tilhængeres Tiltrædelse; hvad er der bleven af alt dette, Nationernes Anliggender maae betragtes fra en høiere Synspunct, behandles efter en større, Maalestok; de, der ere kaldede til at behandle disse, maae vel udførste deres Beskaffenhed, beregne deres Gang, og derefter ordne deres egne Planer. Hvilken mærkelig Forandring i Frankrigs Stilling har ved denne, i sin Begyndelse af saa mange Ønsker og Forhaabninger ledsagede, Session, bevirket, og hvilken Opgave af det store Antal, som denne Stilling har medført. har den vel løst? Kan vel Frankrig nu forblive i denne Tilstand af Skjermydsering midt i selve Legislaturens Skjød uden nogen sitter synlig Majoritet, det vil sig uden vis Antydelse af den herskende Mening, hvilket i Repræsentativ=Systemet er det samme, som uden bevægende Kraft."