Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-07-10
Det brittiske Jndiens nyeste Historie. (Slutningen). Mills Historie om det Ostindiske Compagnie efter at dette var bleven Souverain over Ostindien, er af den Aarsag saa paalidelig, fordi han havde alle de Documenter, Jnstructioner, Depescher, Breve o. s.v. for sig, som han kunde ønske sig, eftersom disse paa den Tid maatte forelægges af Underhuset, da Statsprocessen blev ført imod Hastings, og gives i Trykken. Alle Gouverneurernes og Embedsmændenes Stats-Forbrydelser ere deri, uden Skiul, blevne opdagede. Stykket om Hastings er fortrinlig godt udarbeidet og tiltrækkende. Følgerne af Lord Clives ustraffede Forbrydelse vedvare endnu altid, og Himmelen veed, hvad for Ulykker de endnu ville bringe over det Brittiske Rige. For at tænke sig hvad for en Kiæde af Undertrykkelser og Udsuelser denne Historie indeholde, har man blot nødig at erindre sig de Ord, som den berømte Burke sagde i Anledning af den nyelig omtalte Proces; "at derikke gives en eneste Fyrste, Stat eller Anfører, med hvilken det Ostindiske Compagnie er kommet i Forbindelse, uden at det har forraadet dem for Penge; at det aldrig kan slutte en Tractat, uden igien at brække den; at en Stat eller Fyrste aldrig fatter Tillid til det, uden ganske at gaae til Grunde derved." Det Ostindiske Compagnies Directeurer i England, ere for langt borte til, at det kan i Ostindien nøie vaage over sine befalinger. Saaledes unddrog man sig der for, at efterkomme de bestemteste befalinger, angaaende Afskaffelsen af Monopolier. Det gik ligesaadan til med de saakaldte Presenter (det vil sige Bestikkelser. J Clives Tid lokkede man næsten 6 Millioner fra en eneste Fyrstefamilie. For at giøre Ende paa alle disse Afskyeligheder, holdt man for i England, at man 1) skulde fratage det Ostindiske Compagnie en Deel af sin Magt, og give Ministerne den; 2) at man deri skulde indføre den Engelske Rettergang. Begge Hielpemidler bleve virkelig udførte i Aaret 1773. Følgerne deraf have været, at det forrige Onde har ti Gange formeret sig og Compagniet er altid kommet i større Gield. Man kunde aldrig have faaet et mere ubesindigt Jndfald, som Forfatteren godtgiør, end at ville forplante til Ostindien den Engelske Jurisprudenz, hvorom Englænderne have latterlige overspændte Begreber. Over den himmelraabende Proees, som Hastings lod anlægge mod Nuncommer, og over den sidstes Henrettelse er det Umagen værd at efterlæse Forfatteren. Begge de berømte biller af For og Pitt om de Ostindiske Anliggender blive fortreffeligt giennemgaaede, i Særdeleshed den sidste, som gik igiennem i Parlementet, og efter hvilken de vidtløftige Ostindiske Besiddelser blive regierede. Ved denne Lov kom det Ostindiske Compagnies Directeurer under det Stats=Collegiums Opsyn og Auctoritet, som kaldes Board of control, men i Grunden blot dets Præsidents, som er en Minister. Forfatteren undersøger skarpsindig, hvad for en Jndflydelse Directeurerne og dette Collegium have med hinanden havt paa Ostindien. Pitts Hensigt var, som det syntes, at de begge skulle virke imod hinanden, fordi de havde en Tendenz til den modsatte slette Bestyrelse. Men Mill bemærker meget rigtigt, at Følgen af alle saadanne Stats=Konstgreb er, at begge Deele snart lære at forstaae hinanden, og at den ene lader den anden raade, fordi den anden skal igien see igiennem Fingre med den paa samme Naade. Ved at sammenligne den gamle Regieringsplan med den nye, maae man beholde den Hovedomstændighed for Øie, at saalænge de Ostindiske Anliggender vare afhængige af Ministeriet, havde dette ingen Jnterresse for at skiule de begaaede Feil og herskende Misbrug; det kunde endog forskaffe sig Anseelse og Tillid, naar det bekiendgjorte dem; men nu maae det være Ministeriet meget magtnaaliggende, at forhindre Publicitet, at inddysse Mistanken og at qvæle alle Forslag til Undersøgelse. Man vil læse med megen Deeltagelse, hvad for sørgelige Virkninger Jndførfelen af den Brittiske Retsplere har havt – Alle Forbrydelser, have siden den Tid formeeret sig, hverken Personer eller Eiendomme, ere længere sikkre for Røverbander, og Forarmelsen griber dybere indDer staaer mange Hovedhindringer i Veien for en bedre Retspleie; men fornemmelig den, at dermangler i Ostindien en høiere og en Mellem Folke klasse, af hvis Retskaffenhed og Jndsigter Regieringen kunde erholde Biestand; og derefter at de Engelske Øvrigheds Personer i Ostindien, fattes de Kundskaber, som kunne sætte dem i Stand til, at bedømme Sandheden eller Falskheden af de Udsigender, som giøres for Retten; thi oprigtige Englændere, som sige Sandheden, tilstaae, at de uagtet et langt Ophold i Ostindien, vide lidet eller intet om de Jndfødtes Tænkemaade, Sæder og Sprog. En Europæer og en Hinduer ere ligesaa forskiellige fra hinanden, som Dag og Nat. Det er aldeles ikke at tænke paa Sanddruhed hos Hinduerne; alle lyve, og alle sværge falsk. Hvorledes skulle da Europæiske Begreber og Retfærdighed blive der anvendelige, naar Retfærdighed skal bestaae, saa maae Folket selv hielpe til; men under de nærværende Omstændigheder, hvor det Jndiske Folk er saa slet opdraget, og saa yderst fordærvet, lader der sig ikke vente nogen Forbedring. Skal det nu altid blive saaledes, Herpaa giver Mill et forstandigt Svar, og viser hvori Knuden længe har lagt, og endnu ligger ved denne jammerlige Tilstand. Den Engelske Regiering har nemlig af en ugrundet Frygt, altid sat sig imod, at de Europæiske Undersaattere, nedsætte sig i Ostindien, for at disse ikke eengang skulle afkaste Aaget, og oprette en egen Stat. Desuagtet paastaae alle velunderrettede Personer, at der ikke er at tænke paa nogen Forbedring, naar ikke Folk af Grundsætninger og Dannelse blive boesiddende, og udbrede sig over det heele Land, for at biedrage til, at indføre bedre Anstalter. For nærværende Tid, gives der ingen Folkeklasse der besidder disse Egenskaber; thi vilde man betroe Zemindarerne Politiet, saa vilde man overalt aabne Døren for den afskyeligste Despotisme. Til hvor stor en Fordeel for Retspleien, ere ikke de mangfoldige Gentlemenn, som findes overalt paa Landet i England. Naar man kun paa samme Maade havde opmuntret retskafne og velhavende Englændere, til at nedsætte sig der, som Grundeiere, Kiøbmænd og Manufacturister, saa vilde de nu have været fordeelte i heele Ostindien, og alle vilde staae sig bedre derved. De vilde da have besadt den Kundskab om de Jndfødte, hvilken de Englændere, som nu opholde sig der, (ligesom Trækfugle), saa meget savne, de burde blande sig imellem Hinduerne, og omgaaes med dem, have Jndflydelse paa alt, og bidrage til at holde den borgelige Tugt og Orden opret