Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-08-15
J den Nordiske Kirketidende No. 31 læses følgende Artikel under Mag. Lindbergs Navn: "J Retssagen mellem Skolelærer R. Sørensen og Pastor Bastholm fandt et Møde Sted i Landsover- samt Hof= og Stadsretten den 27de Juli, ved hvilket Procurator Haagen paa Bastholms Vegne tog 4 Ugers Udsættelse, for at søge Opreisning i Sagen. Man seer altsaa, at Hr. Basiholm ogsaa er misfornøiet med den afsagte Dom, og vil endelig have R. Sørensen gandske anderledes dømt. Ad Aaret holder Danmark Mindefest og Reformationens Jndførelse i Landet for 300 Aar siden, men Hr. Bastholm maa trøste sig ved, at det skal blive en stor og stadselig Liigbegængelse af Lutherdommen, der skal feires herinde; thi unægtelig maa Luthers Troe og Lærdom være død og magtesløs, naar Hr. Bastholms Forsikkring om at Troen ei i stor Betragtning kommer, da Gierninger er vigtigere til Sallighed end Troen, og at det er Christi falske Venner, der forkynde, at Troen er Hovedsagen og gode Gierninger Troens nødvendige Frugt, naar siger jeg denne Bastholms Troe og Lære skal seire i Danmark i Reformationens Jubel=Aar! Det er nemlig at forudsee, at der ikke vil falde Dom i denne Sag førende – Aaret 1836."Hr. Apotheker Dahlerup i Thisted har i Randers Avis ladet indrykke følgende: "At min Anke over Fattigbestyrelsen hersteds fik en større Offentlighed end jeg havde formodet, og at jeg offentlig gjentager disse mine Anker oftere, end jeg havde bestemt at gjøre det af denne Vei, er foraarsaget ved Fattecommissionens Feilgreb og underlige Manoeuvre, som, efter min Mening, ikke tyde paa den rene Sag. Da jeg først fremtraadte, ønskede man mig straffet for Overtrædelse af Trykkefrihedssanordningerne, og spændte herved Opmærksomheden paa denne Gjenstand høiere end den vilde have blevet, om man havde ladet Tingen gaae sin vante Gang. Jeg havde haabet, at Commissionen, istedetfor at contravertere, havde draget mig til Ansvar for de gjorte Beskyldninger, og Udfaldet bestemme, om jeg skulde staae eller falde med min Sag, men i det Sted expectorerer den sig i Avisen i den bekjendte Replik; herefter sender den sin Agent ud blandt Publikum for at erhverve skriftlig Tilstaaelse om Tilfredsheden med Bestyrelsen, og da dette glipper, producerer den endelig et Vidnesbyrd, fra det høie Amt hersteds, og er nu reen som Snee. Af Agentens Bestræbelser kunde jeg lee, men ikke saa af Amtets Vidnesbyrd; thi dette giver Commissionens Handlemaade et vist Anstrøg af Rigtighed, og stempler følgelig mig som Bagvasker. – Da jeg, om jeg ikke vil see Sagen glemmes over Aviskjævlerier, fremtidig ikke har Andet at gjøre, end at formaae Commissionen til, enten at fralægge sig de gjorte Beskyldninger eller ændre det Paaankede, og jeg ikke gjennem nogensomhelst Avis lader høre fra mig, førend et af disse Resultater er tilveiebragt, saa er min venlige Begjering til Enhver, som denne Sag maatte interessere, at tilbageholde sin Dom indtil da. Herfra undtages Redactionen af Aalborg Avis, som efter den Sufficance, hvormed den i No. 113 har dømt mig, maa have et Monopol, ingen Anmodning kan afvende den fra at bruge. – Vi have seet en Fattigcommission – som paa en lignende Opfordring geraadede i en lignende fürchterlich Vrede, og som ligeledes vilde dræbe Opfordreren med Haanblik og Stridsord – betænke sig og indrømme det Attraade. Skulle Fattigcommissionen i Thisted, da ikke ogsaa blive at formaae til at betænke sig i den omskrevne Sag?"