Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-08-05
Advocat Lehmann henledede særlig Opmærksomheden paa et Punct, der var berørt af begge de foregaaende Talere, hvorlidet der nemlig var udrettet ved de Bestræbelser for at fremme Bondestandens Tarv, der foretoges i Slutningen af forrige Aarhundrede. Han viste, at Grunden hertil laae ganske nær, at Grunden hertil var den, at hine Bestræbelser ei udgik fra Bondestanden selv, Reformerne kom til den udenfra, uden at den forstod dem, anerkjendte dem eller forsvarede dem mod senere Angreb At man nu bestræbte sig for at lade Bondestanden selv arbeide for sine egne Jnteresser, det var som det skulde og burde være det var det ene Rigtige. Den Vei, der laae nærmest og som først var slaaet ind, at forlange en Undersøgelse ved offentlig Foranstaltning, havde ikke hidtil ført til noget, nu var det Bondestanden selv der maatte arbeide, maatte gjennem en enig og fast Villie vide at bringe Bondesagen fremad. De nærværende Mænd, som fra Øernes forskellige Egne her vare komne sammen, vare nogle af de mest oplyste og tænkende Mænd i deres Stand, de vare hver i sin Kreds agtede Mænd og besadde deres Standsfællers Tillid. De maatte nu her ikke nøies med at sidde tause og høre paa hvad Bestyrelsen fortalte dem, men de skulde ogsaa hver især reise sig og udtale sin Mening om de foreliggende Sager, og dernæst skulde de, naar de kom hjem, arbeide alvorligt og ufortrødent paa at levendegjøre for sig selv og Andre hvad de vilde, at opflamme hinanden til Ufortrødenhed i deres egen Sags - som ogsaa var Fædrelandets Sag – Tjeneste vel erindrende, at det var dem selv der skulde udføre Arbeidet, at det var Bestyrelsens Sag at være det Centralpunct, hvor Resultaterne samledes og hvorfra de igjen udgik som en Enhed, at være det Punct, der sammenholdt Foreningen som et Hele, men at alt det Øvrige paalaae Bondestanden selv. De maatte erindre, at det var dem, der skulde være deres Medborgeres Præster i denne Sag, dem, der tidlig og sildig opmuntrede, paamindede og tilskyndede de Øvrige, dem der gik foran med den eget Exempel. O. Rode fra Jdestrup Sogn paa Falster billigede de fremlagde Forslag, men han skulde tillade sig at fremkomme med endnu tvende andre, som Bondestanden i hans Egn almindelig ønskede at Selskabet vilde tage sig af. Det første var om at Forandring i den stænderske Valglov, saaledes, at enhver myndig Mand af uplettet Rygte kunde vælges; Bondestanden kjendte nemlig kun meget Faa udenfor Standen, som den turde vælge og de Enkelte i selve Standen, som have deres Medborger Tillid, vare som oftest ikke valgbare. Det andet Forslag var, om en forbedret tydeligere Lovgivning. Naar Nogen nu henvendte sig til en Procurator og spurgte om hans Mening i en eller anden Sag, saa fik han i Almindelighed til Svar: Ja efter det eller det Lovsted har du Ret, men henvendte hans Modpart sig til en anden Procurator, saa fik han som oftest de samme Svar. Dommerne havde viist ogsaa undertiden ondt ved at komme paa det Rene med, hvem af Parterne der efter de nærværende Lovgivning havde Ret, og han fandt det derfor høi ønskeligt, at vi fik en saa klar og tydelig Lov at denne Usikkerhed kunde forsvinde. Advocat Lehmann yttrede, at han vistnok ikke behøvede af sige, at han for sit Vedkommenge billigede begge disse Ønsker men, hvad det sidste af dem angik, da var det utvivlsomt, at det laa altfor langt udenfor Bondevennernes Selskabs Opgave, der allerede snarere var for viid udstrakt, end ikke omfattend nok. En forandret tydeligere Lovgivning angik ikke Bondestanden nærmere, end de øvrige Stænder, den var vel af Vigtighe- ogsaa for Bonden, dog ikke fordi han var Bonde, men fordi ha var Statsborger, og naar denne Sag kunde inddrages mi iblandt dem, Selskabet arbeidede for, saa laae ingensomhelst Sal udenfor dets Virken. Om en Udvidelse af Valgloven gjaldt va for en Deel det Samme, men den angik dog nærmere Bondestanden, som den, der næst Kjøbenhavn led meest under Valgievens Ufuldkommenhed. Jmidlertid maatte han ogsaa fraraad at man indlod sig paa denne Sag, ikke blot paa Grund af om Natur som et politisk Spørgsmaal, men hovedsagelig fordi og bestaaende Stænderindretning maatte ansees for ufuldkommen ly utilfredsstillende, og det var derfor urigtigt og uhensigtsmæseat petitionere angaaende een af de mange Ufuldkommenheder, hvorden nærværende Stænderinstitution led, til samme Tid, da in arbeidede for en heel anden Institution, der naturligviis mat bygges paa en langt anden udvidet og folkelig Valglov. Capt. Tscherning meddeelte, at Spørgsmaalet, om man skulde tage en Reform af Valgloven med blandt de Gjenstande, elskabet nærmest vilde tage sig af, allerede have været reist i Selskabets Bestyrelse; men at man, af de Grunde, Advocat Lehmand havde anført, havde troet at burde undlade dette, og han vilde opfordre O. Rode til at erklære, om han vilde tage sine Forslag tilbage. O. Rode erklærede, at han maatte erkjende Vægten af de Grunde, der vare anførte mod de af ham stillede Forslag, at han vilde meddele sine Standsfæller disse Grunde, og at han frafaldt sine Forslag. Efterat Jngen, efter Opfordring af Formanden, havde begjært Ordet for at fremkomme med andre Forslag end de af Proc. B. Christensen fremsatte, udtalte Gad. H. Olesen af Sæd dinge ved Rødby først sin Tak til Bestyrelsen for dens Virksom ved i Almindelighed og for Sammenkaldelsen til dette Møde i Særdeleshed, og dernæst udtalte han sig for Forslaget om en Landbocommission.