Aalborg Stiftstidende, 1840-04-11
. - Prof. Davids Udtrædelse af Fædrelandets Udgiver-Coalition har naturligviis vakt endeel Sensation. Man er vel ikke berettiget til at underlægge dette Skridt andre Motiver, end dem, der af D. selv ere nævnte, imidlertid synes disse dog lidet tilfredsstillende for Publicum ialmindelighed og, efter den af David bestandigt manifesterede politiske Tro, vilde det vel heller ikke være nogen tom Hypothese, naar man antog, at han ikke aldeles stemmede i med i den obbligatte Oppositionstone, Frædrelandet, som Dagblad, har slaaet ind i, og at hans Hylding af en mere moderat reformistisk Fremadstræben har adskilt ham fra hans mere ultrasindede Colleger. Hvad der udentvivl ogsaa for endeel eller hos Endeel har discreditteret Fædrelandet. er den stærke Indtrængen paa Personlighedernes Gebeet, som for et Blad, der er helliget de høiere Statsæmners Droftning, altid bliver noget smaaligt og uværdigt. Kam ren om Principperne og for Princierne, den store Kamp, hvoraf Sandheden, vor Tids hellige Symbol, luttret skal fremgaae, kan naturligviis ikke forskaane Jndivider for at blive dragne med ind under den Stridshede og undgjælde for den Skytstorden, som Kritiken af deres offentlige Handlinger og af de i disse indeholdte Grundsætninger har foranlediget. - thi Bedømmelsen af en Handling maa naturligviis referere sig til den Person, fra hvem Handlingen er udgaaet og det vulgaire Begreb om Personlighed eller Personligheds-Motiv ved enhver offentlig Kritik maa vel efterhaanden forsvinde for Anerkjendelsen af den offentlige Kritiks Nytte og Nødvendighed ; men det reent Personelle, de efter Opinionen om en Person hos ham formodede Bevæggrunde til en for Kritiken aaben Handling bør vistnok, ved den sidstes nok saa omhyggelige Dissecering aldrig fremdrages for Publicum, eftersom de ikke tilhøre det offentlige Forum. Fædrelandet, har, især ved Kritiken om Dr. Kalkars Competence til at søge Lectoratet i Sorø, som ved flere Leiligheder, gjort sig skyldig i denne Forseelse. Udtryk, som f. Ex. de om Kalkars klæbrige Paatrængenhed" og andre personelle Jrritationer, synes at forraade en Angrebssyge, der ofte har maattet svække Fædrelandets" moralske Anseelse, selv hos dem, der ved Forkjærligheden for det frisindede Princip, ved Agtelsen for den i Fædrelandets Udgiver=Qvinqvirat, forenede Dygtighed og ved Beundringen af Bladets stylistiske Fuldkommenhed, nødigst gave dets fødte Modstandere nok saa liden Medhold. Davids Navn er vistnok tilfredsstillende blevet remplaceret ved vor - som han vel tør kaldes - geniale Politiker, Mag. Monrad, der forøvrigt i længere Tid har leveret Artikler til Fædrelandet. Ligesom det derfor er at haabe, at dette Blad, ved Jagttagelse af en større Moderation og en blidere Behandling af de Personer, hvis Handlinger stævne dem ind for den offentlige Ret, vil vedblive at virke gavnende for Reformprincipets Fremadskriden, og befæstelse, saaledes tør man ogsaa haabe, at Prof. David, selv om hans Blik maatte være rettet mod en anden Virkekreds, end den journalistiske, ikke ganske vil forlade den (mod Retardationen) oppositionelle Journalistik, som i ham hos os saae sin første Skaber og i ham tæller en af sine hæderligste Kornphæer.