Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1777-09-26
En Faders Erindring til sin Søn paa hans Ordinations=Dag. Den 26 Sept. 1777. At være aandelig, er Christendommens Ære, Og fordres af Enhver, som nævner Christi Navn. At leve aandelig maa med forenet være, Om ellers Christi Navn skal blive os til Gavn. Men hvad for Alle er, især paaligger Præster; Thi Præste=Navn og Dragt giør ei en aandelig. Forskjællen viser sig, naar man sin Tanke fæster Paa Ordets Bydende, som er usvigelig. Kom Søn, og lad os ret alvorlig efterspørge: Hvad er en aandlig Præst, hvorledes seer han ud? Naar Du veed billedet, da har Du at besørge, At Du i denne Dragt gaaer ind og ud for Gud, Hvad er en aandlig Præst, Det er ei til at kiøre, Veltalenhedens Hest med Roser Konst og Pral; Det er Guds Sandheds Ord i Mund og Hierte føre, Som kløver Steen og Træe, og smelter Jern og Staal. Hvad er en aandlig Præst, det er ei at bekiæmpe Syv Hundred Kietter Folk med Controversisk Mod; Det er med Himle Kraft syv tusind Laster dæmpe, Som stride Nat og Dag i vores Kiød og Blod. Hvad er en aandlig Præst. Det er ei at forgiette Liv Himmel Sallighed i fleng for hver og een; Det er Guds Sandheds Ord saaledes at fremsætte, At Naade Ordenen kun Synderen giør reen. Hvad er en aandlig Præst, Det er ei at bespise En Naade hungrig Siel med ufordøilig Mad; Det er, den bange til Forsoneren at vise, Og ved Forgiettelser hans Hierte giøre glad. Hvad er en aandlig Præst, Det er ci til at tælle Saa mange Hoveder og Jndkomsts Skillinger; Det er til Siæle Gavn de ædle Dyder vælle, Som i sit Pastorat vor store Præst begiær. Hvad er en aandlig Præst, Det er ei med en Krave En Kiortel og Bonet i ærbar Dragt at gaae; Det er den Bryllups Dragt ved Troen at modtage, Gud i det røde Blod som Sneen hvid lod toe. Du seer, en synlig Præst bør for en aandlig vige J Rang i Ædelhed i Himlens store Sag; Men, naar en synlig Præst er aandelig tillige, Saa har han dobbelt Ret til Ære og Behag. Hans Værdighed er ei i Travelhed og Orden, Hans Embed gaaer ei bort i Støi og Messe Kram; En saadan Hyrde kan med rette foere Hiorden, Paa Evighedens Græs og føde Christi Lam. Af Kamp med Kiød og Blod og Afgrunds Hoben trættet Men dog utrættet han engang fra Hiorden gaaer, Til Over=Hyrdens Fod han Hyrde=Staven sætter, Og siger, fød nu selv de mig fortroede Faar. Her har Du Hyrde Hiord og alt hvad Du har frelset, Vort Liv bestod i Dig vi ellers havde død, Din Naade haver gjort vi Dig i Troe har hilset, Og ei vor egen Kraft, Du selv os haver fød Ebr. 11. 13. Af dette som er sagt, Du selv kan Slutning giøre Paa Dig og andre i den geistlig Ordens Dragt, Til hvilken Klasse Du med Grund Dig kan henføre: Lad Naaden paa Dit Sind og Hierte have Magt! Jeg veed Du fik Dit Kald ei med urene Hænder, Og uden det, som til et vist Appendix er; Jeg veed, Du Livets Vei fra spæde Ungdom kiender, Jeg troer, Du til din Hiord det rette Hierte bær. Gid! da som synlig Præst Du aandelig maa blive Til Christendommens Roes og Kirkens sande Vel, I Hiertet Ord og Liv kun Christi Sag at drive, At frelse Faar og Lam, og saa Din egen Siæl Gak Første føde Kraft da frem i Kraftens Styrke Og Aanden Salvelse Dig giøre klog og viis! Tænk paa Dit Løfte til Du gaaer i Gravens Mørke, Saa baade her og hist Gud faaer sin Lov og Priis. Kiøbenhavn. Da Vemmetofte Frøken=Kloster er en Kongl. Stiftelse, som ved Hs. K. H. Princesse Sophia Hedevige Goddædighed blev til, for at opfylde den Hensigt, som Hendes Moder, den høisalige Dronning Charlotte Amalie havde haft: Og det tillige fandtes at denne store Dronning havde havt i Sinde at benaade saavel Priorinden som Conventualinderne med et Ordenstegn at bære, som et bestandigt Mærke paa den Kongl. Naade, der havde her beredet dem et anstændigt og angenemt Opholds=Sted. Saa har Hendes Majestæt, Landets uforglemmelige Moder, bedet Hs. Majestæt vor allernaadigste Konge at bringe til Virkelighed, hvad en Dronning havde tænkt og en Princesse ønsket. Hs. Majestæt har og nu sidste 4de September paa eengang villet forevige saavel den kjære Moder, som den Kongelige Stifterindes Minde, og derfor oprettet for disse Damer, saasnart de virkelig tiltræde Klosteret, og saa længe de i samme forblive, da at bære paa den venstre Side i et hvid vatret Baand, hvis begge Sider med en himmelblaae Kantning, gjennem hvilken atter gaaer en smal rød Stræg, ere indfattede til Ordenstegn et hvid emailleret Kors, indfattet i en blaae emailleret. Rand, og med en gylden Gloria omgivet, med i Midten paa den ene Side Hendes Majestæt vores allernaadigste EnkeDronnings Juliana Maria Navn paa rød Kristal Grund, og i de fire Hiørner af Korset Klosterets Stifterindes, Hendes Kongl. Høiheds Princesse Sophia Hedevigs Navn, og paa den anden Side i Midten et Sindbillede, forestillende Gudfrygtigheden, paa en rød emailleret Grund.