Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-01-06
J det 1ste Hefte af Prof. Molbechs nordiske Tidsskrift findes blandt andet en interessant Afhandling om Pali=Sproget og PaliHaandskrifter i det store Kongl. Bibliothek. Efterretningerne om hint mærkværdige Sprog ere for det meste uddragne af et i Paris 1826 udkommet Skrift: Essaisurle Pali&c. par E. Burnauf & Chr. Lassen, hvorimod her er tilføjet en original Fortegnelse over hine mange Pali-Haandskrifter (langt talrigere end de der findes i Paris), som nu haves her i Staden, Hans Majestæt tilhørende, forfattet af Prof. Rask, der selv har medbragt dem fra sin ostindiske Reise. Om disse Gienstande gives ellers følgende Underretning i Prof. Finn Magnusens nylig i 4 Bind udkomne Skrift: Eddalæren og dens Oprindelse, 1ste Deel (trykt 1824) S. 130 o. f. (i en almindelig Oversigt over den gamle Verdens mærkværdigste Religioner) :"Fra det vestlige eller Brahmanske Indien komme vi til den store østlige Halvøe, hvis fleste Riger og Jndvaanere hylde Buddhals, Tro. Den ansees for en Gren af den Lamaiske; maaske rettere omvendt. Ellers er den herskende i Birmannernes store Stat, som nu bestaar af Kongerigerne Pegu, Ava, Arrakan o. fl., samt ligeledes, med liden Forandring, i Siam, Laas, Tunkin, Kambodscha og Cochin China. Præsternes hellige Bøger, hvorpaa deres Lærdomme ere bygte, ere affattede i det ældgamle Beli- eller Pali-Sprog, som nu ikke bruges mere i daglig Tale, og det er, efter alle kyndige Lærdes Vidnesbyrd, kun en Dialekt af Sanskrit, som har havt den samme Skjæbne, skjønt begge disse Sprog ere beslægtede med de Persiske, samt de fornemste europæiske Tungemaal, især de thraciske og Gothiskagermaniske. Derimod ere de indfødte Ur-Jndvaaneres almindelige Sprog af en ganske anden Stamme, og rimeligvis enten oprundne af Enstavelsesprogene, eller meget blandede med dem. Buddha's Tro maa altsaa, ligesom dens hellige Skrifter, være indført af en fremmed Folkestamme, og synes selv desuden at være oprunden af den samme Rod som den Brahmanske Hovedsekt. Af uimodsigelige Mindemærker og visse gamle Forfatteres Beretninger er det klart: at den budhhistiske Tro har i forrige Tider været gjængse i adskillige af For-Jndiens Stater, hvorfra den brahmanske siden har fortrængt den gandske. Adskillige Lærde paastaae og, understøttede af mange Sandsynligheds Grunde, at hiin virkelig er ældre, og at Buddha (eller Boda) menes de østlige Sabæers Bad eller Maha Bad, samt at denne Religion engang har været udbredt over en uhyre Ur-Stat, der indbefattede en Deel af Jndien, Persien, Chaldæa, Arabien o. s. v.,men denne Mening kan neppe nogensinde bevises. Dog finder man vel adskillige Spor af BuddhasDyrkelse i de fleste af disse Lande, og nogle ville endog udstrække den til Ægypten. Men skjønt vi kun ansee alt dette som blotte Hypotheser, er det dog vist, at denne Cultus, som endnu har de talrigste Tilhængere blandt Jordens Folk, har i ældgamle Tider udbredt sig over Nepal, Assam, hele Bag-Jndien, Ceylon, Java, Balli og flere indiske Øer, det Japanske Rige, det uhyre store og folkerige China (rettere Sing) den største Del af Tartariet, Tibet og andre nærliggende Lamaiske Præstestater, ja gjenfindes endog i mange vilde eller halvvilde, i det uhyre Russiske Rige adspredte Folkeslags Tro eller Overtro, endog ved Jshavets fjerneste Kyster, og vi have seet, at disse Secters Klerke, vare allerede bekiendte i det hedenske Skandinavien under deres rette Navn. Ogsaa bliver Buddhavirkeligen dyrket endnu i det brahman ske Jndien som en Jncarnation af Vischumen hans ægte Tro skal i gamle Dage have hersket i visse Egne af de bag ved Indien liggende Bjergstrækninger, nu tilhørende det store Afganske Rige, f. Ex. i Bamian, Balk eller Baktra, da uhyre Stenmonumenter, som Huler, koldsalske Afgudsstøtter samt smaa Idoler som findes i Jorden m. m. vidne endnu derom, men under det nærværende muhamedanske Herredømme, eller maaskee endnu før, er Bud das Tro her gaaet gandske til Grunde. Ellers kan man formode, at det netop er fra disse Egne, at den har udbredt sig over Indien og den halve gamle Verden, samt at de Krigerstammer (Kohetrier eller Khetrier) som Bramanernes Partie efter deres ældste Beretninger, ødelagde eller uddrev af For-Jndien, have bestaaet af Fyrster, Krigere og Præster som dyrkede Buddha Derefter følger en Udsigt over Buddhisters og Schamaners vigtigste Sekter og Folkeslag. Vi tilføie kun følgende hertil hørende Anmærkning (S. 194), "Prof. Rask har paa Ceylon nøje undersøgt Palli-Sproget, og han anseer det vel for at være meget gammelt, men dog yngre end Sanskrit og vistnok nedstammende derfra. Han har ført med sig hertil et stort Antal undgivne Haandskrifter i Pali og Singalisisk, vedkommende Buddhisternes Tro, Liturgi, Mythologi, Historie o. s. v. Rask agter at udgive en Udsigt over de nævnte Sprog, saavel som andre i det sydlige Jndien (den Malabariske Sprogklasse), hvoraf de første Ark (forde singalisiske Typers Skyld) ere trykte i Colombo paa Ceylon.