Den Vest-Sjællandske Avis, 1839-07-22
Jfølge disse Domme er den bevæbnede Magt bragt sammen i større Forhold end hidtil i Faubourg St. Germain og ved Politiepræfecturet. Posterne ere fremdeles besatte med fordoblet Styrke. – Det hedder, at flere af Politiets Opraabere ere med Haan forjagne fra Pladserne hvor de bekjendtgjorde Dommen. Foran de Deputeredes Palads paa Carrouselpladsen og paa alle Qvais i Omegnen bemærkede man siden Kl. 2 om Eftermiddagen den 13de en truende Mængde, hvis Antal anslaaes til 6000. Særdeles talrig saae man hele Skoleungdommen strømme til: de udstødte vel intet Raab, men tilkjendegave dog deres Hensigt at ansøge Kongen om Afskaffelsen af Dødsstraffen. Kl. 2 1/2 udbredte det Rygte sig, at det allerede var kommet til Haandgemæng ved Deputeretkamret, og at flere Personer vare saarede. Den største Bekymring herskede overalt. Nationalgardens Generalstab var forsamlet hos Marschal Gerard og Ministerraadet hos Marschal Soult, som det hed, ventende paa en til Neuilly afsendt Officeers Tilbagekomst. Stærke Troppeafdelinger rykkede til Luxemburg, hvor det Rygte udbredte sig, at Barbes i Dagens Løb skulde henrettes. Kl. henimod 1 erfarede man følgende Details. En Hob af 3 til 400 Jndivider indfandt sig ved de Deputeredes Pallads; foran dem blev baaren en Fane og en stor Placat med Ordene: "Afskaffelse af Dødsstraffen." Snart traadte Overofficeren ud og opfordrede dem til at skilles ad, efterdi Deputeretkamret vægrede sig ved at høre dem som Petitionairer. Da Hoben ikke strax skiltes ad, saa rykkede en Afdeling af Municipalgarden frem og drev Massen hen til Ludvig Xvs Plads. Paa samme Tid bemægtigede man sig den Person, som bar Skriftet, og afleverede ham til Posten ved Kamret. Ved denne Leilighed uddeeltes nogle Sabelhug og to Personer bleve saarede. En halv Time efter erfarede man, at Studenterne og deres Tilhængere havde atter begivet sig til Luxemburg. Om Aftenen og ud paa Natten til den 14de Julgjennemstreifedes Gaderne af nogle Hobe unge Men nesker, og Marseillanermarschen blev sungen; men allerede ved Midnat var det lykkedes Politiet at adsprede disse Hobe. Natten hengik iøvrigt roligt Omendskjøndt Roligheden ikke er bleven alvorlig forstyrret, saa har dog en almindelig Bekymring udbredt sig. Fra den tidlige Morgenstund, den 11de, vare Gaderne opfyldte med Vogne, som ilede til Landet. Overmaade mange Fremmede have forladt Hovedstaden. Efterrettager fra Paris af 15de Juli, komne med Dueposten over Holland, melde: Dødsdommen over Barbes er bleven forandret til evigt Tvangsarbeide; men denne Forandring i Straffen begager lidet, man haaber fremdeles en Formildelse i Straffen. Efterskrift Kl. 4 1/2: Vi høre, at Baroes og Malon skulle afsendes til Galeierne ved Brest. Fængslingerne vedvare. Hovedstaden er forresten rolig. (Den omtalte Forandring i Straffen er i Virkeligheden for en Mand af Barbes's Stand og Charakteer ingen Formildelse, men en Skærpelse). – Den 12te Juli arresteredes Aug. Maillard, en Broder til en af de flygtede Maianklagede. – Den 13de Julii har Mad. Carle, Barbes's Søster, tilligemed sin Mand og en Beslægtet vidst at skaffe sig Audients hos Kongen. Han modtog dem med stor Godhed og Velvillie og har omtrent sagt Følgende: "Jeg er personlig meget tilbøielig til Overbærelse, men at løse dette Spørgsmaal er ikke afhængigt af mig allene. Conseilet har i Morges beskjeftiget sig med Sagen. Endnu er Jntet besluttet. Statsgrunde maae overveies tillige, stod det til mig, saa skulde De strax vende tilbage med Barbes's Benaadning. Haab De, og fat De Mod." – Fire Ministre skulle have udtalt sig for Straffens Forandring. Barbes har seet sin Broder og sin Forsvarer. Jntet kunde bevæge ham til at søge om Naade. Jfølge Gazette des Tribunaux har Barbes, da han hørte Dommen, sagt: "Jeg ventede det, men jeg er ikke Lieutenant Drouineans Morder." Og da man bemærkede, at Dommen betegnede ham som en Ophavsmand og ikke som Hovedophavsmanden til Mordet, sagde han: "Altsaa fordi jeg er Chefen for Jnsurrectionen - denne Kjendsgierning har jeg indrømmet. Da man spurgte ham, om han vilde modtage Religionens Tjener, sagde han: "Ja, uden Tvivl, jeg er en Christen, og den christelige Religion maa ikke være den ringeste Støtte for den republikanske Sag.