Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-12-27
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Toogtyvende Aargang. No. 104. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 27 December 1826. Keiser Alexander. Med Lynets Hurtighed og Tordenens Bulder forplanter den uventede Efterretning sig, at Keiser Alexander 1. af Rusland er død d. 1 Dec. i Taganrog, gjennem hele Europa. En saa mægtig Monarks Død, midt i sin kraftfuldeste Alder, kunde ikke andet end opvække en almindelig Sensation. Keiseren var født d. 23 (12te) Dec. 1777, og opnaaede saaledes, paa elleve Dage nær, en Alder af 49 Aar. Hans Fader var Keiser Paul I. (Petrowitsch. Catharina II., hans Bedstemoder, havde paataget sig Omsorgen for hans Opdragelse, for at danne ham til en Regent, der kunde fuldende det af Peter den Store begyndte og hende selv fortsatte. Kjæmpeværk. Denne, især fra Forstandens Side, saa sjeldne Herskerinde vilde ikke, at hendes Sønnesøn skulde opdrages af Paul, men hun udkastede en Opdragelsesplan for ham, og overdrog dens Udførelse til hans Overhofmester, Greve Nicolaus Soltikow. At den blandt andet skulde have indeholdt den Forskrift, at Storfyrsten ikke maatte undervises i Musik, synes i det mindste ikke overeenstemmende med Carrs Beretning, at en Engellænder, S., ved Skatkammeret, kort før Pauls Død, ideligen havde spillet Duetter paa Fløite med Alexander. De Lærere, som Keiserinden valgte til Prindsen, vare Laharpe, Prof. Kraft og den berømte Pallas. Den første var en Discipel af Voltaire, og een af de meest agtede franske Literatorer i det 18de Aarhundrede, den anden en grundig Videnskabsmand, der underviste Prindsen i Experimentalphysiken, og den tredie en navnkundig Naturhistoriker. Den forhen nævnte unge Engellænder blev opdragen med ham, og havde i tidligere Aar været hans Legebroder. Dette ansees ogsaa for Aarsagen til hans nøje Kundskab om det engelske Folk Sæder og Sprog. Ligesom han var omgiven af Engellændere, for hvilken Nation man syntes at indgyde ham en særdeles Forkjerlighed, saaledes var hans Broder, Constantin, kun omgiven af Grækere og havde græske Ammer. Cathrine ønskede at see Alexander tidligen gift, og allerede d. 9 Oct. 1793, altsaa i hans femtende Aar, blev han formælet med Elisabeth Alexiewna (forhen Louise Marie Auguste) en Datter af Arveprinds Carl Ludvig af Baden. Otte Aar derefter, i hans 23 Aar, besteg han sin Faders, Paul 1stes Trone. Hans første Skridt var, at slutte Fred med Engelland, og i sit Rige indførte han strax Forandringer, der viste, hvor forskjellige hans Grundsætninger vare fra hans Faders. Omstændighederne vare hans Plan, at civilisere sit Folk, saa meget gunstigere, som netop sex Uger efter hans Tronbestigelse Freden i Luneville blev sluttet. Men hvor tilbøielig han end var til at vedligeholde Freden, saa syntes det ham dog, under de daværende politiske Forhold, ikke længe mueligt, og 1805 traadte han med Engelland, Østerrige og Sverrig i Forbund, mod Frankrig. Men det lod ikke at de russiske Hære kunde udvirke noget Stort udenfor Rigets Grændser. Efterat Alexander havde været Vidne til Slaget ved Austerlitz og Østerriges Forsoning med Frankrige, drog han med sin Armee tilbage til Rusland, uden imidlertid selv at have sluttet Fred med Frankrige; men Grunden til hans venskabelige Forhold med Kong Fredrich Wilhelm III. af Preussen lagdes samme Aar, da de begge, ved Fredrich den Stores Kiste i Potsdam, sluttede et høitideligt Forbund, hvis store Virkninger viste sig siden, da Napoleon drev sin Herskesyge alt for vidt. Allerede i Aarene 18067 udbrød Krigen igjen med forøget Jver; men hidtil havde ingen Franskmand betraadt Ruslands Bund, som det franske Hovedqvarteer, ved Tilsitslaget, dog var kommet saa nær. Nu kom d. 9 Juni 1807, da de to mægtigste Monarker paa det faste Land af Europa, som Venner, rakte hinanden Haanden til Forsoning, og dette paa en Tømmerslaade i Niemen, og lovede tilfælles at arbeide til eet stort Maal: Fredens Opnaaelse. Den Gang ahnede det ingen, at sex Aar derefter Napoleon, vilde sætte sig paa Czarernes Trone i Moscou- og derpaa, af Luerne fordreven derfra, flygte i en Slæde til Paris, eller at Alexander i denne Frankrigs Hovedstad, vilde foreskrive dette Kjæmperige Love. Foranlediget ved sit Løvte, at hævde det mod Storbritannien valgte Fastlands system, fortsatte han den allerede tidligere mod Porten begyndte Krig, og en Kamp med Sverrig udbrød, hvorved dette sidste Rige mistede sit Kornkammer, Finland, og den første Stat tabte en skjøn Landstrækning indtil Pruth. Endnu i 1808 var Alexander Napoleons Bundsforvandt og havde forenet sig med ham om, at tilbyde Storbritannien Fred; han havde endog næste Aar givet ham i den ny Krig mod Østerrige et Hjelpe corps, for hvilket han fik en gallizisk Provinds. Baandet mellem begge syntes uopløseligt, da det pludseligen ved en, i sig selv ikke betydelig, Omstændighed, blev sønderrevet. Den, som har nok, vil have mere, og Napoleon, der nu besad saamange Kroner, at han, for at lette sig selv Byrden, maatte deele dem med sine Brødre, havde forenet det lille Hertugdømme Oldenborg, som skyldte Ruslands Høimodighed sin Tilværelse, med Frankrige, trods Keiser Alexanders Jndsigelse derimod. En Spænding mellem begge Monarker opstod, og forøgedes ved Ruslands gjenoprettede Handelsforhold med Storbritannien. Den ubetydelige Gnist optændtes til en mægtig Lue, som drog den bekiendte store Catastrophe efter sig, der styrtede den franske Keisertrone og gav Europa sin gamle Form tilbage. Alexanders Værk var den hellige Alliance, hvis Formaal er, at forebygge enhver Revolution i Europa. - Hvad hans Personlighed angaaer, da har et Øjenvidne, Engellænderen Carr, for atten Aar siden leveret følgende Skilderie af ham: "Han har et fuldt, meget skjønt Ansigt, af noget bleg Farve, og blaae Øine. Af Figurer han høi, før og velproportioneret, men da han ikke hører godt, saa bukker han sig sædvanligen ned til den Talende." – Keiserinden var kun fjorten Aar, da hun blev formælet med ham, og et saa tidligt Ægteskab berettigede med Grund til det Haab, som Catharine II. saa levende nærede, at det vilde forskaffe hende mange Afkom. Men dette blev saa langt fra Tilfældet, at Keiseren døde endog aldeles børneløs. Hans ældste Broder Constantin Pawlowitsch Cæsarowitscher allerede d. 8 Dec. bleven proclammeret til Keiser, under Navn af Constantin, og d. 9de hyldet. Den ny Keiser er født d. 8de Mai 1779 og formælet første Gang 26 Febr. 1796 med Anne Feodorowna (Juliane Henriette Ulrike) Prindsesse af Sachsen Coburg-Saalfeld, født 23 Sept. 1780, som siden igjen vendte hjem til sit Fædrenehof. Hint pludselige Dødsfald har frembragt en mageløs Bestyrtelse i Handelen med Statspapirer. Efterretningen derom indtraf just paa en Tid, da Pengemangelen og den stegne Disconto havde foraarsaget den største Forlegenhed og tvunget adskillige betydelige Huse i Engelland tilat standse med Betalingen. Der manglede kun endnu et saadant Stød, for at gjøre Forvirringen fuldkommen. Saa omskiftelige ere alle menneskelige Anliggender. Endnu i Fjor paastode, at der var en saadan Overflødighed paa Penge, og saa liden Leilighed til at anbringe dem, at Disconton kun var to til 2 1/2 pC. nu er denne Overflødighed med eet saa forsvunden, at Disconton staaer i 9 til 10 pC. Endnu i Sommer stode alle 4 pC. Obligationer mellem 90 og 100 - nu i nogle og 20. II.