Aalborg Stiftstidende, 1842-07-25
Udlandet. Hertuginden af Orleans kom den 16de til Neuilly, Den ulykkelige Enkes Møde med den kongelige Familie skal have været høist rørende. Jøvrigt forsikkrer man, at Hertuginden atter er paa Vei til at blive Moder. Dronningen er endnu meget angreben, imidlertid frembyder hendes Tilstand efter Lægernes Forsikkring intet Foruroligende. De sidste Ord, den døende Prinds havde talt, vare: "Luk Døren til, her er Jld!" J et Ministerconseil har Kongen udtalt sig saaledes om Prindsens Død: "Det Slag, som rammer os, er frygteligt, men det maa ikke tokke vor Tillid til Fremtiden. Vi ville overvinde alle Vanskeligheder!" "Jeg var for stolt af ham og for lykkelig ved ham, sagde Dronningen, Gud har taget ham fra mig." Marschal Soult har udstedt følgende Dagsbefaling til Armeen: "Kongen og Frankrig ere hensiunkne i Smerte. Kronprindsen, Hertugen, af Orleans, er igaar død af Følgerne af et Fald fra Vognen. Armeen vil deele denne Smette. Den vil begræd Tabet af en Prinds, Fædrelandets Haab som dets Hæder, saa meget bittrere, som han tog Deel i Soldatens Besværligheder og Farer, som han elskede Soldaten og som han gav ham Beviser paa sin Omhyggelighed og Exempel paa alle militaire Dyder, selv paa Commandens og paa den mee glimrende Tapperhed. Armeen skal anlægge Sorg og beholde den indtil videre. Fanerne og Standarterne indhylles i Flor, Trommerne overtrækkes, Trompeterne forsynes med Flor, Officererne bære Flor paa Kaarden. Den grusomme Tildragelse, som Frankrig beklager, vil vække Armeens Hengivenhed og knytte de Baand fastere, som forene den med Kongen og hans Familie." – Den Sympathie, som eenstemmig har udtalt sig i alle Classer af Befolkningen i Hovedstaden, har havt den meest velgjørende Jndflydelse paa Kongen. Fra alle Sider indløbe allerede Adresser til ham Hertugens Liig er nu aabnet og balsammeret. Hans Død var alene foraarsaget ved Beskadigelse af Hjernen. Jøvrigt synes den af Journal des Debats tagne Beretning om hiin ulykkelige Begivenhed at være urigtigEn Bonde, der havde seet ham falde, har nemlig forsikkret Ministeren for det Jndre, at den ulykkelige Prinds faldt paa Hovedet. Hvad der foranledigede Faldet, var, at hans Spore hang fast i en af Remmerne i Vognen. Besynderligt nok havde man for faa Dage siden talt ved Hoffet om Marquien af Waterfords Uheld ved at springe ud af Vognen, og Kongen havde erklæret, at det var bedre at blive siddende i Vognen, end at springe ud, hvis Hestene bleve løbske. Men Hertugen havde været af en anden Mening. - Hertugen af Remours er ogsaa kommen tilbage. – En af de første, der efter Kionprindsens Død begave sig til Kongen, var Laffitte. Denne Sammenkomst imellem den fordums Conseilpræsident, der nu i flere Aar er en af Oppositionens Ledere og Kongen, skal have været meget rørende. Laffittekastede sig for Kongens Fødder (?) og kyssede grædende hans Haand. Kongen reiste ham strax op og lod ham træde indi et Cabinet, hvor han underholdt sig en Time i Eenrum med ham. Da Laffitte gik bort, var han saa bevæget, at han neppe kunde holde sig opreist. Kongen bad en af sine Adjutanter om at følge ham hjem. Kronprindsens Liig skal d. 30te føres fra Capellet i Neuilly til Kirken Notre-Dame, hvorfra det den 3die August skal føres til Dreux. – La Presse vil vide, at Hertugen af Orleans har udtalt det Ønske i sit Testament, at Regentskabet ikke maa tilfalde hans Enke, men overdrages til en Mand, og samme Blad, tilføier, at Hertuginden er fuldkommen af samme Mening. Resultatet af alle Valgene er nu bekjendt. Det conservative Parti tæller 266 Deputerede, Oppositionen 193 – Fra alle italienske Kyststæder hører man det Rygte, at Prindsen af Jonville skal ægte en neapolitansk Prindsesse.