Viborger Samler, 1779-02-15
Ved Tørringen selv omgaaes med paafølgende: Maade: Man renser Urter, Vexter og Rødder tilforn vel; toer dem med Vand, og søger dem saaledes ud, som man tillaver dem, naar de ellers skal kaages. Derpaa lader man Vandet løbe reent af, og breder Urterne ud paa Solde, eller paa et udspendt reent Stykke Linned, eller paa Bredder, hvortil Gulvet i et Kammer, som er vel lagt kan kan tiene, at det af Tørningen ved hængende Vand for det første kan løbe derfra, som, ved flittig at vende dem, kan befordres. Efterat de end paa saadan Maade ere vel til beredte til Tørningen, saa kan man sette dem paa Solde, eller Bredder paa et varm Sted, nær ved Bagerovnen, eller paa de Steder, og vend dem flittig om. Eller man skyder dem i en Bageroven, naar man har baget, og Ovnen er ikke meere heed, men kuns maadelig Varm. Det kommer da kuns derpaa an, at man flittig vender dem baade Urter, Blade og Rødder. Man tørrer dem, saalænge, indtil Stengelen let brækkes, naar man høier den, og til man kan gnide Bladene til Pulver imellem Fingrene. Derpaa bringer man dem i en Kielder, eller paa et andet maadelig fugtigt Sted saa længe indtil de igien kan lade sig trykke sammen, uden at brækkes. Dersom man ikke først fuldkommen udtørrede dem, skulle i det inderste af Urten blive en Fugtighed tilbage, som siden viist skulle befordre Mugenhed, og Fordærvelsen. Thi de i Vextens Tiid i Planten til beredte Safter ere langt tilbøieligere til at Fordærves, end den Fugtighed, som den tørrede Urt siden trekker af Luften, og gjør den noget sei, og derved tienlig til at indpakkes. Saa gjor man af Papiir saa kaldede Karduser, eller Tutter fra 4 til 8 Lod, fuldkommen saadanne, som Tobaks Karduser. Der stamper man med en Træe Støder, Præporatet fast udi. Man kan og bruge, smaae træe Kasser eller Æsker hertil, naar de kuns ikke ere gjorte af nye tørret Træe, af hvilke Urterne let tage Lugt og Smag. For den gemeene Mand kan og træe Bark være brugelig, at rulle dem derudi eller andre Træe Kar. Da Da Præparatet med at pakkes i Karduser bliver bragt i et snævert Rum, kan man let gjemme, og føre det med sig. Naar det er fast pakket, kan Luften ikke komme dertil og det bliver ikke heller saa let fugtig og skimlet: Man behøver ikke at frygte, at Støv, Ædderkopper, Flueskarn og Orm kan komme dertil; det kan længe beholde sine Kræfter. Blandingen af det, som egentlig udgjor en Ret, med andre Vexter, som man under Kaagningen pleier at komme dertil, som et Kryderie, kan skee allereede strax ved Kardusens Tillavning, efterdi alting bliver tor ret. F. C. Til Ærte Bælge kommes strax Peter sillie Blade; til hakket Hvidkaal strax Peber, Kommen, Log ed. e. Man blander mange Urter sammen til en Urtesuppe, Præporatet bliver længe got. Nogle Ting ere bedre end i deres raae Tilstand, fiin hakket Hvidkaal, hakkede Rodbeder. Andre ere ikke slettere, og intet er meget slettere. Hr. Eisen har til et Exempel giemt en Pakke meget fast sammenpresset Sellerie Rod med dens unge Urt indtil i det andet Aar i et fugtigt Kammer. Naar man brækker et Stykke deraf, saa er det endnu lige saar smukt grønt, og hviid, som det har været i Begyndelsen, og naar det er afkaagt med kaagende Vand, synes Skiverne tillige med deres grønne, neppe slettere end om Vexten først nyelig var skaaren i Stykker. Hr. Eisen, har sendt over 1000de Karduser af mange Slags, til mange store Stæder og de deraf tillavede Retter ham allevegne erholdet det fuldkommenste Biefald, Hr. Doct. Juckert som har havt Leilighed til at smage nogle Retter baade af de Eisenske Karduser, og af dem som Hr. Bele har forfærdiget maa ligeledes forsikre, at de ikke vare at skielne fra de frisk tillavede i Godhed og Smag. J Henseende til Brugen, lærer han, at man tager en Forholds mæssig Mængde efter Personernes Antal, omtrent 1 Lod, eller meere paa en Person, slaaer kaagende Vand derpaa, lader det og faae et par Opkaag dermed, siden kommes Kiødsuppe derpaa, og forfares dermed i alle Maader, som med de friske Vexter; saa bliver disse Sager for det meeste kogte møre i 10 til 15 Minuter. Skulle det tørre Præporat være blevne sandet, saa legger man det førend det kaages i kold Vand, og toer det behørig af. Man kan og, naar man har Tid dertil, legge Rødderne, Asparges, Erterie. d. e nogen Tid for Kaagningen i kold Vand; saa qvælde de destobedre op. Naar man haaber det for godt med adskillige Kiøkken Urter, at helde det første Afkaag bort, saa kan det samme ogsaa skee med disse tørrende Urter.