Viborger Samler, 1848-11-13
(Af Fædrelandets Fredagsnumer). Vore Læsere ville uden Tvivl blive ligesaa overraskede som vi ved at erfare, at efter Forlydende samtlige Statsraadets Medlemmer i Torsdags have besluttet at begjære deres Afsked af Hs. Majestæt. - Hvori skal man nu søge Forklaringen af det Uforklarlige, Det forekommer os, at det næsten er umuligt at søge den andensteds end der, hvor Rygtet ogsaa peger hen, i en Conflict mellem den kongelige Villie og de ansvarlige Ministres Overbeviisning. Er dette Tilfældet, saa synes private Raadgivere at have trængt sig ind mellem Kongen og hans offentlige Raadgivere, og det vil da snart vise sig, af hvem Camarillaen, hvis Tilværelse længe ikke har været nogen Hemmelighed, vil forsøge at sammensætte Statsraadet, og om Rigsforsamlingen, der med saa stor Glæde har hilset Kongen i sin Midte og i saa hjertelige og vægtige Ord nylig har bragt ham sin uskrømtede Hyldest, ogsaa deler Kongens Tillid til de nye Mænd, der skydes frem paa vor politiske Skueplads. Dog, det ville vi allerede idag ikke fordølge, derom nære vi stor Tvivl. Men hvad vi glæde os over, er, at denne Crisis, der kan føre til meget Ondt, ligesom den maaskee ogsaa kan føre til noget Godt, træffer Rigsforsamlingen samlet og, trods alle slumrende Meningsforskjelligheder, forenet i det alvorlige Forsæt, at udføre sit Kald til Fædrelandets Held og Ære. Dette Folkets lovlige Organ vil det da være, der har at bedømme, hvad der er skeet eller vil skee, og til at varetage det offenlige Vel ligeover for enhver Begivenhed, enhver Omvexling af Systemer og Personer. Det vil ikke svigte sin Pligt, J "Berlg. Td." Løverdagsnumer hedder det: "Siden igaarmorges siger Rygtet, at Ministrene have ansøgt Kongen om en Entledigelse. At en partiel Ministerforandring kan forestaae, er muligt; men ialfald ansee vi det for afgjort, at de Ministre, som ønske at opgive deres Post, ville klart og tydeligt forelægge Rigsforsamlingen, de Grunde, som kunne bevæge dem til et Skridt, der er saa betænkeligt netop i dette Øieblik. At vor folkelige Konge, i Tilfælde af en Meningsforskjellighed mellem ham og Ministrene, skulde have ladet sig paavirke af en Camarilla, tør vi med Bestemthed modsige. Kongen deler nu som altid fuldkommen den Nationalfølelse, som Folket nærer, og aldrig bør eller kan Folket troe eller tænke, at nogen Adskillelse er mulig mellem Kongens Hjerte og Folkets sunde og oplyste Stemning, eller at Nogen skulde vove eller med Held kunne forsøge at trænge sig ind mellem Kongen og Folket i Anledning af nogen enkelt Meningsforskjellighed. – Efterat vi have nedskrevet dette, erfare vi at Conseilspræsidenten, ved Slutningen af det idag afholdte hemmelige Rigsdagsmøde, paa Forespørgsel meddeelte, at Ministeriet ikke har indgivet nogen Dimission, og ikke modtaget nogen saadan At et Ministerskifte er nær forestaaende, synes at være udenfor al Tvivl, men hvorvidt dette vil omfatte hele Ministeriet eller enkelte Medlemmer af samme, skulle vi endnu lade være usagt. Saameget er vist, at flere af Ministrene efter et i Torsdags afholdt Statsraad besluttede at indgive deres Demission, og at Premierministeren Grev Moltke i denne Anledning er reist til Hs. Maj. Kongen paa Frederiksborg, hvorfra han endnu ikke i Fredags Eftermiddags var vendt tilbage. Anledningen til Demissionen angives paa forskjellig Maade. Hvad der synes at være Sandheden nærmest, er at Ministrene havde foreslaaet Hs. Maj. Kongen en Deeling af Slesvig som subsidiair Basis for Freden; men at Hs. Majestæt efter en Conference med nogle af de udenlandske Magters Gesandter skal have vægret sig ved at gaae ind herpaa. Naturligviis er Rygtet ivrigt beskjæftiget med en ny Ministercombination og at opstille Candidater i det Uendelige; men naar man har villet vide, at Grev Reventlau og General Oxholm i denne Anledning vare kaldte til Kongen, saa kunne vi forsikkre, at med den Sidste har det ikke været Tilfældet, da han hele Fredagen befandt sig i Hovedstaden. Hvad Reventlau angaaer, saa er han taget ud til Frederiksborg, nærmest for at erholde sine Creditiver til sin nærforestaaende Afreise til London. (Flp.)N. Postefterr. betegner Grev Carl Moltke som GrevKnuts mulige Efterfølger.