Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-11-15
Indenlandske Efterretninger. Hr. Dr. og Prof. Schumacher har, i Anledning af sin Promotion til Doctor Medicinæ honorarius, skjænket Universitetet en skjøn Sølvpocal med Laag, til Erstatning af den ved Bombardementet i 1807 ødelagte, hvilken Kong Jacobl. hertil havde givet. Paa Laaget staaer en smilende Apoll, og dertil hørende Jnscription: Latis arridet Apollo." Paa den anden Side af Pocalen staaer: In memoriam Jacobi ImiRegis Augustissimi Anglorum, Hans Tausen, den danske Luther, der bragte Luthers Lære til Danmark, var en Bondesøn fra Birkende i Fyen. Han blev Student fra Odense Skole, og gik 1815 i Korsbrødre Ordenen den Femte, om at faae deres Frænde fri igjen. Carl sendte omsider sin Søster, Prindsesse Maria, til v. Stadion. Han modtog hende med den Ærbødighed, han skyldte hendes høie Rang; men hun vilde ikke stige af Vognen, førend han havde lovet at opfylde hendes Bøn. Bispen lovede hende det. Da hun sagde, at hendes Begjering var at faae Aquila fri, studsede han og blev ganske bleg, thi han havde allerede besluttet, at lade ham næste Dag henrette; men han havde eengang givet sit Ord, og dette kunde han ikke tage tilbage. Aquila blev frigivet, men under den udtrykkelige Betingelse, at han inden nogle Timers Forløb skulde rydde sin Præstebolig, og i Fremtiden ikke betræde mere dette Sted. Han var Præst i Jengen, en Landsby i det Augsburgske, og da den for Flytningen bestemte Frist var saa kort, maatte han efterlade der alt sit Huusgeraad, alt sit Qvæg, og, hvad der fortrød ham allermeest, sine skrevne og trykte Bøger, der ikke kunde rummes paa to Vogne. (C. v. Stadion, Beschr. v. Augsburg, S. 1617. Stadion var iøvrigt baade en lærd og retskaffen Mand, men man seer her, hvortil blind Religionsiver alt kan føre, endog den Retskafne, og at Lærdom, uden forstandig dømmekraft, er en meget unyttig Ting. i Anderskov Kloster i Sielland. Ved sin Veltalenhed erhvervede han sig megen Agtelse, saa at Prioren Eskild tillod ham at reise til udenlandske Universiteter; men forbød ham at komme til Wittenberg, hvilket han dog siden gjorde, og hvor han hørte baade Luthers og Melauchtons Forelæsninger. Han tiltraadte sin Reise 1517, 23 Aar gammel. Efter hans Hjemkomst 1521 blev han Professor Theologi, efter at have holdet Collegier, i Kjøbenhavn. De kjøbenhavnske Professorer og Geistlige fornam med Forfærdelse, at Tausen var mere Lutheran end Papist. De formaaede derfor Prior Eskild til, at kalde ham tilbage; men da Tausen vedblev i Klosteret at udbrede Luthers forbedrede Lære, blev han 1524 sendt i Forvaring til Korsbrødreklosteret i Viborg (hvor Nørresogns Kirke nu er). Ogsaa her prædikede han Evangeliet, hvorfor han 1525 blev sat i Arrest; men endog der prædikede han ud af Fængselets Vindue. Viborgs Borgere og deres Borgermester Morten Hegelund ansøgte hos Kong Frederik den Første om, at Tausen maatte prædike for dem, hvilket Kongen tillod, og befalede, at man skulde overlade ham den ledige St. Hans Kirke (der laae paa det store Torv i Viborg). Dette modsatte den katholske Bisp Jørgen Friis sig, og lod Kirkedøren, lukke, saa at Tausen holdt sine første lutherske Prækener for Borgerne paa en gammel Liigsteen, der siden blev henlagt ved Søndresiden af Nørre sogns Kirkemuur, og for omtrent 20 Aar siden blev kjøbt af een paa Landet Boende. Denne Steen er ved Hs. H. Hr. Biskop og Command.