Viborger Samler, 1841-08-17
J Rand. Av. læses Følgende under Overskrift: "Til Dhrr. A. F. Tang paa Nørre-Wosborg og C. B. Claudi paa Grydsbek Enige i, at Vester-Jylland trænger til en directere og hurtigere Afsætning for dets Producter til oversøiske Stæder, end hidtil, og altfor lidet bekjendt med Qvantiteten af hiint Lands Frembringelser for det udenlandske Marked, til at jeg skulde vove at modsige, at – som Mhrr. skrive – et Dampskib med dem kunde emploieres 25 Reiser om Aaret, og til Fordeel, staaer nu tilbage, først at omtale, om Aggercanalen nu under alle Omstændigheder er befarbar med Dampskib, – Efter det, hvad Mænd, som jeg med fuld Føie kan antage at have nøie Kjendskab til Localomstændighederne ved hiint Jndløb, have sagt mig derom, da har den almindeligt kun 8 Fods Dybde, men stundom endog ikkuns 5 Fod, og er underkastet den, for Søfart paa et Jndløb værste Omstændighed, at Løbet skifter, d. v. s. det er ikke altid paa eet og samme Sted, men forandrer sig ubestemt, stundom i kun een eneste Nats Tid, med Storm, Uveir og Søbrydning paa Landet. Forudsat, at dette forholder sig som opgivet, hvorledes veed da den fraværende Fører af Dampskibet, hvilket Sted han tør vove at duve Kysten an, for at finde det rette Jndløb, og under Tilfælde, hvor ingen Loots kan komme ombord til ham til hans Veiledning? – At dette maa være en saa periculeus Stilling at logge sig i med et Dampskib (nemlig, blindlings at løbe løs paa en Jndseiling paa en brydende Kyst, uden at vide hvor den er), som vel tænkes kan, vil endog den mindre Søefarne indsee, og jeg betvivler høiligen, at der nogetsteds vil findes Assurandeurer for Skib eller Ladning, naar Saadant bliver dem bekjendt? – Er Skibet først inde i Liimfjorden, da anseer jeg det for at have sikker Stoppehavn for sine Ankere, overalt, saa at Talen, fra min Side, aldrig kan være og større Fare, end at enhver Assurandeur tør og vil assurere for, der, kun Faren paa Kysterne udenfor, er dem jeg sigter til. – Sæt det Tilfælde, at Dampskibet kom udenfor Kysten med en Storm og svær Søgang af V. og af NV., og ikke kunde komme ind et Tilfælde, som vi absolut maa forudsætte, een eller anden Gang skal indtræffe), da er kun eet af de tre Ting at vælge: a) enten at ankre op; b) prøve med forøget Dampkraft at kryde tilsøes igjen, eller c) om ingen af de anførte Deele lykkes, at landløbe. – At ankre op paa Vestkysten af Jylland med en paalands Storm og dens oprørte Hav, er for af mig bleven omtalt som et uanvendeligt Redningsmiddel. Jeg kan ikke fravige hiin min Mening, at saadant et Experiment kun maa forsøges i yderste Nød. – At kryde tilsøes igjen ved Hjælp af Dampkraft er tilraadeligere, forudsat, at man har et overordentligt kraftigt Maskineri i Forhold til Skibets Volumen, og dernæst den meget vigtige Ting taget vel i Betragtning, om man, efterat have næsten tilbagelagt hele Reisen, endnu har Steenkul nok tilovers, til at anvende paa slig – jeg kalder det saa en Redningstour? – Man betænke, at der skal 4 a 5 Tønder til i Timen, (altsaa 100 a 120 Tdr., til en Bekostning af et Par Hundrede Rigsbankdaler i Dognet) forudsat, at Skibet er af 110 a 120 Hestes Kraft; og et mindre Dampskib vil man vel ikke ansee competent til at befare Nordsøen? – En af mine første Farter over Nordsøen med Dampskib var 1824, med Hs. brittanniske Majestæts Dampskib the Comet, der, bygget kun til at gjøre Fart og ei til at indtage Ladning, og med et fortrinligt 110 Hestekrafts Maskineri, vel kan antages at have været et Dampskib, der kunde trodse Søen. Paa Høiden af Kysten af Holland fik vi en Storm af Nord; Skibet væltede sig noget ganske rædsomt i Søen, indtil vi endelig indsaae, at vi ikke kunde seile fort i den Cours (vestlig, og Følgen var, at vi maatte sætte Næsen imod Søen og Vinden, hvorved Skibet arbeidede ulige mindre. Saaledes krøbe vi da med forøget Dampkraft, just med saa megen Fart imod Søen, at vi kunde holde hvad vi havde, og havde vi ikke havt næsten hele Lasten fyldt med Steenkul, saa vilde vi neppe have rakt Deptford med Dampkraft, hvor vi ankom med swept Deeks (seiet Dæk), Paddelborer, Ruf, Rystværker og alt Løst overbordskyllet. Vores Olie til Maskinsmørelse var gaaet op, og man maa nok undre sig over, naar jeg fortæller den Sandhed, at jeg der saae Maskinmesteren bruge Søvand istedetfor Olie og Fidt, til Smørelse, for ikke at lade Maskinen arbeide tør. - Et Dampskib, der maatte see sig i den Nødvendighed at sætte Coursen nordlig med en Storm af Vestlig for ikke at strande paa Jylland, vilde altsaa være stædt i en lignende Forlegenhed, som vi dengang vare: en Stilling, der for den Nyheds Skyld det dengang var, og for de lange Ansigter den foraarsagede ombord, aldrig vil gaae mig i Glemme. – Jeg tillader mig altsaa, ifølge af det, som jeg allerede har sagt, og ifølge af det, som jeg ellers kjender til Dampskibe, Søfart, KysterBarrer, skiftende Barrer og Braadsøer &c., storligen at betvivlhvad deres Correspondent i Rotterdam har sagt Dem: "at Dampskibet kan til alle Tider gaae imod og over Braadsøerne ved Aggercanal," og jeg tilraader at tage ham paa Ordet, at lade ham være dets Assurandeur; thi Beløbet af et saadant Dampskibs Bekostning er jo dog virkelig ingen Bagatel at spøg med. Vel veed jeg, at ogsaa Sømandskab daglig forbedres og at der, i de 3 Aar, som jeg ikke har havt Anledning i at holde Følgeskab med saadanne Forbedringer og Forandringer ved Dampskibe, mangen Ting af de nyere Jnventioner er mig ubekjendt –, men, man tilgive mig min frie Yttring, Paastanden og Forslaget fra Rotterdam lyder saa chimærisk og usømandsmæssigt, at jeg appellerer til kun enhver almindelig practisk Sømands Dom, om man bør troe det, eller indlade sig derpaa Modsiges det derimod, at Agercanalens Løb ikke er som af mig beskreven – efter de Efterretninger jeg har modtaget –, og bevises det, at den under alle Omstændigheder kan befares med Dampskibe – de falder jo min Jndsigelse bort. – Hvad Følgerne vilde blive af den under c. forudsatte Landløbning, indseer Enhver, og behøver altsaa ingen videre Beskrivning. – Jeg har fraraadet Kreaturers (især Hestes) Førsel, ikke over Nordsøen fra Hjerting og Havnene syden for til Holland, men over Nordsøen til London og til England i det Hele, og jeg gjentager at skal Saadent forsøges, da bør det skee Høisommerdage fra medio Mai til medio August. – Den denne Sag mindre vedkommende Paastand, at "Løven" (efter "Fædrelandet for 1837 Nr. 116) ikke var noget godt Dampskib, mødes med den bemærkning, at jeg virkelig aldrig for hørte eller læste Saadant. Udtrykket godt er relativt, og Folk tale ofte om Ting, som de ikke forstaae, og afsige en Dom, svarende de res egne Hensigter bedst, og saalænge Fædrelandet, ikke angiver sin Hjemmelsmand for hiin Beskyldning, saa bør man ikke ændse den Jmpuls, en Unavngiven har givet hiin Blad. "Løven var et nyt Dampskib, bygget 1834, med 60 Heste Krafts Maskineri, kjøbt til Danmark i 1835, og je opkaster det Spørgsmaal offentligt: om det, paa de 29 Efteraarstoure, som jeg, saavel i Storm som Stille, gjorde med det, nogensinde svigtede – een Dag kun i Godtveir undtagen, da vi maatte tærne en paa den nye Dampkjedel opkommen Lækkage. Man smigrer sig dog ikke med, at en lignende Bagatelhindring ikke ogsaa vil finde Sted, paa endoet bedre Dampskib, paa 29 Reiser! – Ved den Materie, v. her omhandle, bliver det ikke Sagen at undersøge, om "Loven var et godt eller ikke godt Dampskib; men om dets Farter kunde betale sig Skibet gik sine, da yderst streng forcerede Toure regelmæssig, og havde det end været de bedste Dampskib, det vilde ligefuldt have tabt Penge, da Conflux - denne Hovedsagen ved Dampskibsfart mang lede, og desformedelst Farten maatte gaae i Staa. – Angaaende at mit Forslag med Seilskibe ikke er tilfredsstillende og at man allerede har Seilskibe, da bemærkes, at Seilskibe og velbeseilte Skibe ere to forskjellige Ting: man indvende mig dog ikke, at en Fanø-Jagt, eller dansk Jagt overhovedet talt (som man saameget udraaber for at kunne seile), er et velbeseilet Skib i Nordsøen, i Ligning med en Berwick Smak, eller een af de Kuttere, der i sin Tid foer imellem Harwich og Curhavn eller Harwich og Gothenborg, jeg har talt om velbeseilte Skibe, og saadanne, som de Sidstnævnte af Model, om ikke af Størrelse og Bekostning, ere det i alle Farvande; de danskbyggede Fartøier, havskaarne, almindelig for kort byggede, tildeels med Ruf belæmrede Jagter og Galeaser derimod kun i smulere Vande, ikke i Nordsøen i en Storm og i svær Søgang. – J en Storm og i svær Søgang, d. v. s. naar det blæser saa haardt, at neppe et 3redet Kutterseil og en rebet Fok kan staae, da er et velbeseilet Skib et langt mindre periculeust Logis, end et Dampskib, stædte paa Lægerval begge to –, og anbefaler jeg Særdeleshed Modellen af vore fordums, efter det kgl Constructions-Kammers Tegning glatdækbyggede Kaper og Provideringsskonnerter, som ogsaa de paa Cravel byggede Slupper fra Levang ved Kragero i Norge. Med begge Slags, saavelsom med Jagter, har jeg befare Nordsøen i flere Aar, og fandt de Første de fortrinligste, til saavel at skyde Fart, bouve en So af, som, ifølge deraf, mu naturligviis til at clare en Lægerval med. - At kun Jnteresse for et saa fædrelandsk Foretagende, og ikke Oppositionslyst leder min Pen, forsikkrer jeg, og takker jeg Mhrr. for, at De tiltroe mig Saadant; men Planen er af altfor stor Vigtighed, til at den ikke skulde kunne taale Drøftelse: Jo mere der bliver talt pro & contra i Sagen, desto modnere bliver den til Udførelse, og jeg tilstaaer, at jeg hænger ved den Tro og det Haab, at stadig Fart dog engang vil komme i Gang imellem Vester-Jylland og de oversøiske – især de engelske - Steder, til nu uberegneligt Opsving for os, og her bliver da atter at opkaste Spørgsmaalet, kan der da ikke gjøres noget Klækkeligt for Aggercanalen, der kan sikkre Farten under alle Omstædigheder, – Tør man ikke vente og haabe at danske Folk først og fremmest ville aabne en Subscription til dette Øiemeed? Jeg er, med megen Agtelse og Redebonhed, Mhrrs. ærbødige Fornæs pr. Greenaa, den 9de Aug. 1841. F. W. Born.