Jyske Efterretninger, 1821-09-01
En Grækers Hach. Hvor Bjerget seer paa Marathan Og Marathon paa Havet seer. Jeg drømte i en Times Blund: At Hellas ei var Slave meer; Thi staaende paa Persers Grave, Jeg kunde ei tænke mig selv som Slave Fyld Glasset høit med samisk Sect, Thi Sulis Fjeld og Pargas Havn, Nu bære Levning af en Slægt, Som fostredes i Friheds Favn; Derfra maaskee den Sæd man sender, Som Herakliders Blod vedkjender. Lord Byren. Foltaires Spaadom om Grækernes Skjæbne: Rusland er det forbeholden at gjøre en Ende paa det tyrkiske Rige i Europa, at befrie Grækerne, og igjen opbygge Athenen og Syarta. Disse skjønne Dage viljeg ikke faae at see, men jeg fryder mig ved Haabet om at de vist ville komme, og Millioner Væsner da komme til at ogde en lykkelig Tilværelse de nu maa savne. Fyrst Demetrius Ypsilanti, en Broder til Alen ander Ypsilantii har udstædt følgende Proklamation. Landsmænd, frihedelskende Hellener, Af vort Folks Overfeldtherre, Alexander Ypsilantii, beskikket til at vende tilbage til det dyrebare de las, som den af ham udnævnte Overanfører i Pelopones og de øvrige Dele af Grækenland, er jeg med Gud Hielp ankommet til Øen Hydra. Saa mange af Eder der have grebet til Vaaben for vort rettroende Folks Frihed, bestræber Eder med al Jver for at vise Eder som værk dige Krigere, og fuldender Kampen mod vore Tyranner med ubøielig Tapperhed, med stadig Eendrægtighed, og med her given Lydighed imod Eders Anførere, Men saa mange af Eder, der endnu ere rolige, griber til Vaaben, fra al Kanter iler til at befrie Fædrenelandet, Naar Enigheds Baand omslynger os Alle, saa skal om kort Tid, vore T. ranner ganske blive undertvungne. Jkke venter jeg, at end- og kun En skulde findes iblandt Eder, som ikke vil træde Fædrenes Fodspor, stride som Mand, og vise sig værdige til at bære det helleniske Navn i denne Kamp, hvori Uvirksom hed ansees for en utilgivelig Brøde. Ærens Bane er at net, kjere Landsmænd, Hvo der er istand til at betræk den, han tøve ei, at man ei skal kalde ham en uegte He liner. Vor Kampes Maal er Frihed eller en ærefuld Dø Udødelig Hæder hos Gud og Menneskene, Belønninger i Forfremmelse skal ved vort Folks Gjenfødelse vorde Enhrtil Deel, i Forhold til hans Fortjenester og udviste Daas Hydra, den 12te Juli 1821 (i nye Stil den 24 Julii Demetrius Ypsilanti, Overfeldtherrens GenerallieutenanTit udlændingerne har Fyrst Apsilanti udstædt i gende Proklamation : Fædrenelandets Sønner! I som maaskee endnu haardt bløde af det haarde Gan Bonapartes ødelæggende Krige sloge Eder, J som R. og Modgang har indviklet i fortvivlede Kaar, J, som med skee lide Mangel paa Livets første Fornødenheder, til Ef henvender jeg mig, Eder opfordrer jeg til at komme Grækenland, og at ruste Eder til Kamp for Grækerne at Tyrker. Paa ethvert Sted staaer jeg beredt til at sørge Eders Bedste, hvor I end maatte henvende Eder for at tal ve for Grækenlands Frihed, hvilken en herlig Leilighed til at belønne Eder ved Tapperhed og Standhaftighed paa gammel græsk Grund, med en Hæder, som vil udslette al Eders Ulykke hos Efterverdenen. Eders Navne og Vedrivter skulle gaae fra Mund til Mund, fra Eders Sønner og deres Børn og Børnebørn indtil seneste Efterslægt. Herrens Haand vil være med Eder i Grækenland, og ikke forlade Eder, om endog allerede mange af Fjenderne staae paa græsk Grand, over deres Liig og Been skulle J kæmpe Eder til Eders Fædrenelands Grændser, jat manskee endog overskride samme, ikke for at gjøre Erobringer, eller for at overføre Krigsskuepladsen i vore Naboers Lande, men forat udrydde Menneskebedens Fjender, Tyrkerne, og derved tilveiebringe en varig Fred. I ere nu ulykkelige, kommer, jeg vil gjøre Eder til Græker, til Kristne, jeg vil læge de Saar, som ren frankiske Tyrk Bonaparte) slog Eder; kommer, bliver Græker. Ved dette Navn ville I erindre Eder Forfædrenes Tapperhed. Jeg haaber at J som græske Krigere, ved ædel Daad, stedse ville gjøre Eder værdige til den Ære, at have medvirket til Grækenlands Frihed. Saa gjerne jeg end løvede Eder en sikker Ledsagning til de græske Faner; saa er jeg dog alt for vel overtydet om den almindelige Enthusiasme for mit retfærdige Foretagende, til at jeg ikke turde haabe, at Eders Landsmænd ville sørge for at lede Eder, sikkere til mig, end ey vilde være istand til at gjøre det. Demetrius Opsilentii.