Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-06-10
Om en ung Herre, som gjorde megen Gield og afspiste sine talrige Creditorer med tomme Lofter, sagde Forte: "Det er et meget lovende ungt Menneske. Man talede om den overordentlige Ømhed hos Fruentimmerne i Indien, der efter deres Mænds Død give sig til Priis for Flammerne. forte bemærkede: De engelske Damer vare endnu meget ømmere; thi for Ægteskabet pleiede de at brænde for deres første Mand, og siden for deres anden. Et Menneske af en noget tvivlsom Characteer roste sig for Forte af sin Ligefremhed og Aabenhed. "Mit Hjerte, sagde han, svæver mig altid paa Tungen." – "Det har jeg nok tænkt mig, svarede Forte, "at det ikke sidder paa sit rette Sted. Om Aanden og Dristigheden i de bidende Svar han ofte gav, vidner følgende: Mod Enden af et stort Gjestebud, da Hovederne vare temmelig hede af Vinen, vendte Lord Sandwich sig til forte med de Ord: "Jeg har ofte ønsket at vide, hvad De engang vil komme til at døe af, enten af den galante Syge, eller i Galgen". Forte svarede rolig: "Det vil beroe paa, enten jeg holder mig til Deres Herligheds Maitresse eller til Deres Grundsætninger (Flere Underretninger om Fodte i Hr. J. Chr. Riises Archiv for Historie og Geographie. May d. A.) Afdøde Kammerraad og Veikasserer Jacob Baden om en dansk ortografisk Ordbog(Slutning; see forr. No.) Jøvrigt har jeg saa nøiagtig som mulige søgt at sætte Ordene i stræng alfabetisk Orden, og udmærket og adskilt dem efter deres Taledele a. Substantivernes Kiøn bemærkes ved Artiklen en eller et, og hvor Pluralis er afvigende, eller nogen Vanskelighed underkastet, vedføiet samme. b. Adj. Adv. Conj. a. bemærkes ved at tilføie, Adj. Adv. Conj. o. s. v., ligesom jeg og saavel har vedføiet deres afvigende Pluralis, som udført deres Comparativ og Superlativ, hvor disse haves, f. Ex. saa, færre, færrest, høi høiere, høiest, seen, senere, seneste c. Verberne efter den første og anden Conjugation angives med 1 og 2, men de efter den tredie, som ere saa uregelmæssige, at der ingen Regler kan gives for, har jeg udført i Imperfectum og Perfectum, som rider, red, har ridt, gaaer, gik, er gaaet (gangen) staaer, stod, har staaet &c. Ordenes Retskrivning har saaledes fornemmelig været mit Hovedøiemed, for dog engang at kunne tilbyde den Uvisse et Hielpemiddel har kunde raadføre sig med, og naar det da tillige kunde vinde det ærede Selskabs Bifald, burde ingen tage i Betænkning at følge, uden videre Grandsken eller Skruplen, hvad saa bekiendte Mænd som dette Selskabs Medlemmer havde anbefalet. Jkke destomindre syntes mig dog, at denne tørre Opregning af Ord, blot for Retskrivningens Skyld, ikke førte al den Nytte med sig, eller var saa hensigtsmæssig, som ma burde vente af et Lexicon. Fornemmelig ville det lade Fremmede, der ønskede at kiende Sproget, i den samme Tvivlraadighed og Hielpeløs hed, som saa ofte er ført billig Klage over Endskiønt det vilde betydelig forøge Ordbogens Størrelse, og medtage langt mere Tid, og koste megen Umage, har jeg dog ej taget i Betænkning at vedføie Ordene deres bemærkelser, som i mange ere baade yderst forskiællige, eller ikke have faaet det Omløb at de ere bekiendte nok. Ved de vanskeligste har jeg oplyst disse med Exempler, med den Korthed som var nødvendig. Ligeledes har jeg under ethvert Ord anført de til samme henhørende Ordsprog.