Corsaren, 1842-07-22
"Suzettes Medgift", Græde-Comoedie i 4 Acter. "Min kjære Barbara! Jeg fatter ei, hvor al den Væde kommer fra." Peder Paars. Vi have aldrig været Vidne til, at en lignende Mængde Taarer er bleven udgydt paa Theatret, som i dette Stykke. En Lykke var det, at man ikke græd virkelig, idet Skuespillerne og Skuespillerinderne naturligviis kun lode, som om de græd; thi ellers kunde uberegnelige Ulykker være afstedkomne. Orchestret var druknet, Parquettet oversvømmet, Parterret havde idet mindste vadet i Vand indtil Knæerne. En anden Lykke var det, at Publicum ikke var tilstede i stort Antal, da ellers Mængden af dets sympathiske Taaremasse (der virkelig flød) kunde have forøget Ulykken. Jmidlertid fik Anmelderen dog en Frakke spoleret af de nedfaldende Draaber, og ved min Hjemkomst var mit Hoved saa vaadt, at min Kone troede, jeg havde været i Vandet (det havde jeg jo ogsaa; men hun meente naturligviis: i salt Vand -- naa, da! det havde jeg jo ogsaa virkelig; men hun meente: i salt Vand ved Ryssensteens Bastion) og gjorde mig Bebreidelser, fordi jeg gik i Vandet saa silde paa Dagen og ikke tænkte bedre paa at skaane min Helsen for Kone og Børn. Et kort Recit af Stykkets Jndhold vil vise, hvor ustandseligt Graaden gik for sig. Den unge Greve tillister sig et Stevnemøde med Sugette. Hun græder, fordi hun elsker Greven, men tillige veed, at hun aldrig kan faae ham, og derfor maa vise ham Kulde. Grevens Moder var et skjult Vidne til Scenen imellem de Elskende og træder pludselig frem. Halvt grædende lovpriser hun Sugettes Ædelmod og Styrke, z/4e grædende iler Greven bort, da han ikke kan faae Tilladelse til at ægte Sugette; heelt-grædende beslutter Sugette at gifte sig med en Anden for at betage ham alt Haab; rort indtil Taarer ɔː næsten grædende, beslutter Grevinden at belønne hende ved at gifte hende med en Studehandler; grædende gaaer Sugette bort med hende, da Partiet er afgjort. - Ende paa 1ste Act. 2den Act. Brylluppet skal gaae for sig. Jfr. Cadiche aabner Scenen; hun græder, fordi hun selv vilde havt Studehandleren. Derpaa kommer Grevinden og Suzette; sidstnævnte græder uafbrudt og Grevinden har heller ikke et Hjerte af Steen. Da Ægteskabscontracten skal undertegnes, kommer Greven, som man allerede troede vel forvaret ved Armeen, styrtende ind og forhindrer Alt ved at sige, at han og Suzette elske hinanden. Der bliver nu en Scene, som en Steen kunde græde over. Det kommer til en Forklaring mellem Studehandleren og den grædende Suzette. Han røres over hendes Beslutning at ville opoffre sig for Pligten, og for at hjælpe hende dertil fører han hende bort til en anden Provinds. Taarer betegne den Vei, hun har taget. Flere Aar gaae hen. Jmedens Studehandleren er bleven en Millionair ved den franske Revolution og nu med Sugette boer i Paris, er Grevinden ved den samme Revolution bleven nedstyrtet i Fattigdom. Hendes Søn er udvandret men har deeltaget i et Angreb paa Frankrig, er bleven fangen, og den Efterretning kommer, at han er bleven skudt. Et folende Hjerte kan forestille sig, hvormange Taarer dette koster og har kostet. Men Greven er ikke skudt. Ham og hans Moder fører et forbausende Dobbelttilfælde sammen i den rige Studehandlers Huus. Sidstnævnte viser den overordentlige Ædelmodighed at afstaae Suzette, som han elsker, men som han i 5 til 6 Aar har levet med "som med en Søster", til Greven. Grædende bringer han dette Offer, grædende tager Greven det imod, grædende styrter Sugette i hans Arme, grædende see Alle derpaa; thi hvilket Øie kunde vel her blive tørt? Vi kunde have Lyst til at see den Barbar. - Hermed er Stykket tilende.