Berlingske Tidende, 1769-09-08
Constantinopel, den 17de Julii. Storsultanen lod den 4de huj. kundgjøre, at han havde udnævnet Ghiul Achmet Pachas Søn til Seraskier, og givet ham behørig Ordre til, med 100000 Mand at trænge ind i Pohlen. Den Manifest, hvorved Porten tikiendegiver sine Aarsager til at lade sine Tropper saaledes trænge ind i Pohlen, og hvilket blev den 1ste huj overleveret til de fremmede Ministere her, lyder Ord til andet saaledes: "De Betingelser, som Freeds= og Venskabs=Forbundet imellem den høye Port og det Russiske Hof, sluttet udi Hegyre Aaret 1152, indeholder, ere bestandig iagttagne fra den høy og Kæyserl. Portes Side; men Russerne, som lade Snedigheds og Rænkers Strømme løbe igjennem fordækte Kanaler, have ladet oprette adskillige Forteresser ved de Ottomanniske Grændser. - Saa ofte man har merket Rusland sine Absigter og Anslage af, har den høye Port ikke forsømt, at lade det paa een for dette høyanseelige Kæyserdom anstændig Maade advare, at det til begge Siders Undersaatteres Roligheds og Freeds Vedligeholdelse, samt til den indbyrdes Venskabs Tilvært, som bestod imellem de 2de Hoffer, udfordredes, at det afholdt sig fra alle de Skridt, som vare stridende imod samme Venskab. Efter disse Forestillinger, som paa adskillige Tider bleve gjorte i Mindelighed, og saaledes som Forbundene tilholdte, lagte det bemeldte Russiske Hoffes Resident adskillige Skrifter for Lyksaligheds Porten, hvilke fordreiede de sande Tildragelser, og sigtede allene til at dysse det Ottomanniske Hof i Sovn. - Jmidlertid var det saa langt fra at den høye Port sov, at den tilsyne havde antaget en vis Efterladenhed og Forstillelse, kuns for desto bedre at overtyde saavel bemeldte Russiske Hof, som alle andre sig med Venskab forbundne Magter, hvor fast og bestandig i sit Venskab samt tro i sine Lofter den er. Og da den var forsikret om, at Russerne med Tiden skulle selv falde i de Snarer som de udsatte, holdt den meget omhyggelig over, i ingen Maade at forandre sit gode og lovlige Forhold, som kunne tiene til Venskabs Vedligeholdelse, og nøye at iagttage Freds Forbundets Forskrifter, - Det Russiske Hoffes Forhold har ganske og aldeles viget fra den høye Portes: Dets dristige Foretagender og uforsigtige samt imod Freden anstødelige Skridte ere noksom aabenbare. Efter Konge Augusti III. af Pohlen Dødsfald lod dette Hof, under Paaskud at Garantie, og tvertimod de udtrykkelige Forbudde derimod, som de imellem begge Hoffer værende Forbunde indeholde, sine Russiske Tropper rykke ind i Pohlen: Et Skridt, hvilket til alle Tider har tilføyet den høye Portes Grændser og Undersaatter adskillig Forfang og Skade, forstyrret den gode Orden i dette høyanseelige Kærserdoms Gouvernement, og foranlediget Uvenskab imellem de 2de Hoffer, hvilket man har saa mange gange erfaret. - Under Paaskud af at oprette god Orden i Riget og Republikken Pohlens Sager, lod Rusland Dag for Dag forøge de Tropper, som det havde ladet rykke ind i samme Land, og forsyne dem med Krigs= og Mund Fornødenheder; det betiente sig af Snedighed og Rænker til at forvende den Pohlske Nations Rettigheder og tilintetgiøre dens Frihed; og, for at svække bemelte Republik, indsatte det med Sverdet i Haanden Poniatowski Son til Konge i Pohlen, bestyrkede det Parti som hang til ham, forfulgte og undertrykkede de Confoedererede. Ligesom det derefter vovede at betiene sig af adskillige Midler, som geraadede til uformerket og gradeviis at underminere denne Republikkes Styrke og Magt, brugte det Vold, for at udslette den Pohlske Friheds Herligheder; det udjagede alle denne Friheds Forsvarere af Riget, bemægtigede sig deres Gods og Midler, ødelagte deres gamle Huuse og Familler, og nedsablede for Fode alle de Pohlske Undersaatter, som ville giøre det Modstand; paa hvilken Maade alle de nidkiære Patrioter bleve adskilte og paa alle Sider adspreedede, imedens at de andre, sukkende over Russerne Undertrykkelser og Haardheder, og af dem holdte ligesom Fanger, saae sig tvungne til at bukke under deres Aag. Da var det at Russerne lode deres Anslage komme for Lyset, og deres farlige Absigter afmasquere, og sendte en Armee til de Ottomanniske Grændser, som var forsynet med Kanoner og Munition, hvilken forstyrrede og ødelagte Balta og Landsbyen Craskowa, samt der nedsablede nogle Tusinde Muselmænd, som bleve Martyrer. - Da Russerne ved saadant Forhold havde aabenbare og skammelig overtraad Freeds=Tractaten, blev det befundet billigt og fornødent i Følge den hellige Fersa eller Lovens sigende, at paafore dem Kriig. Den høye Port blev betiids underrettet om denne deres Overtrædelse, og lod dem tilstille et Manifest, hvorudi den kortelig forestillede dem de Omstændigheder, som beviiste Sagen. J Følge bemelte Fredens Overtrædelse, gav den høye og Kæyserl. Port først den afdøde Krim Gueray, de Crimers Chan, Frihed til at falde ind Rusland; og denne Fyrste, da han var kommen til Bender, anholdt adskillige gange om høyeste Ordre til at giøre Jndfald baade i Rusland og Pohlen uden Forskiæl; men den høye og altid retfærdige Port tog i Betragtning, at Republikken Pohlen havde en fuldkommen Ret til dens Beskyttelse og Bistand, fordi den var omhygelig for intet at begaae, som var stridende imod den imellem begge Hoffer indgangne Carlowitzer=Tractat, og tilstillede Chan den Ordre, at han skulle vogte sig vel for nogensinde at sætte Fod paa Pohlsk Grund; tillige udfærdigede den Kæyserl. Ordres til alle Gouverneurer, Commandanter og alle høye Officiers paa de Ottomanniske Grændser, hvorved de bleve tilholdte at vaage over, at Poblakkerne ikke fra deres Side tilføyedes mindste Uret eller Skade. - Ved al saadan brugte Ombyggelighed for at forvisse Riget og Republikken Pohlen, med sammes Jndvaanere, om den høye Portes Beskyttelse og Bistand, havde Porten formodet at bemelte Republikke, til Taknemmelighed for saadanne Fordeele, skulle have været bestandig i at holde Haand over og iagttage Carlowitzer-Freeden; men det tildrog sig at Russerne, disse den Ottomanniske Religions og Kæyserdoms Fiender, de oprettede en Leyer eller en Armee inderst i Pohlen, samlede der Levnets=Midler sammen, tilveyebragte Underholdning for deres Tropper, og ginge paa Snedigheds og Rænkers Veye; at de tilsidst fandede den høye Portes Gisninger, i det de endnu denne Dag beviiste det, som er langvarigt Værende af Russiske Tropper i Pohlen stedse har lært, det er den Forurettelse og Skade som det tilfoyer de Ottomanniske Grændser. Denne Russiske Armee, i det den anticiperede Aarets Tiid, kom uformodentlig at anfalde og beleyre Choczym; men, ved den Allerhøyestes Hielp og Bistand, som er Hevnens og Fordervelsens Gud, blev den Ottomanniske Armee Seyerrig, og dens Fiender bleve overvundne og slagne. - Jmidlertid erfoer det Ottomanniske Hof, saavel af de Ans=Mahazz eller generale Ra porter, som det erholdt fra Grændserne, som ogsaa af Krigs=Fangernes og nogle Pohlske Confoedereredes Udsigende, at den imod Choczom marcherede Russiske Armee var sammensat af en tredie Part Russiske Tropper og to tredie Parter Pohlske Tropper, og at disse sidste handlede saaledes, nogle med Villie og Forsæt, og de øvrige af Tvang, som tvungne til at kaste sig under Russerne. Efter saadan erholdte Kundskab, lod den høye Port strængelig undersøge Aarsagerne til et saadam Forhold fra Pohlakkernes Side, da den blev oplyst om, at det Russiske og det Pohlske Hof, handlende imod Carlowitzer Freeden, havde for 2 Aar siden fornyet deres gamle Forbunde, og havde, ved imellem sig vexlede Tractater, aftalt, At naar nogen Kriig imellem det Ottomanniske Rige og Rusland maatte paakomme, skulle Pohlen være pligtig at paa fore Krig tilligemed; og at, naar derimod nogen Krig maatte paakomme imellem den høye Port og Pohlen, skulle Rusland ligeledes være pligtig at paaføre Krig tilligemed." Denne Omstændighed er ikke aleene kundgjort og forestillet ved det Ottomanniske Hof af Potocki og Crasinski, som ere anseelige og værdige Folk, Republikken Pohlen, og hvilke have taget deres Tilflugt til den høye og Kæyserl. Ottomanniske Hof; men, efter de desangaaende gjorte Undersøgninger, findes den endog vedganget og stadfæstet ved et af det Russiske Hoffes Resident Hr. Obreskow med egen Haandskrevne og underskrevne Skrift, hvilken Resident, efter dette høy anseelige Kæyserdoms Sædvane, holdes fangen i den Kæyserl, Leyer. - Det sees altsaa klart og aabenbare, saavel ved Fornuftens Lys, som ved de indhentede Oplysninger samt af Tildragel, serne selv, at Republikken Pohlen befindes at have, deels med fri Villie, deels af Tvang, forstyrret Freeden og overtraad Carlowitzer-Tractaten. Derimod har den høye Port stedse efterleve alle dens Freeds og Venskabs Tractaters Forpligtelser; den har stedse befriet og garanteret Pohlakkerne, som en Naboe=Nation fra al Forsang og Skade; og, omendskiønt at den i lang Tiid havde merket Russernes slette Forhold, har den dog betient sig af Forstillelse imod dem, i Haab at vedligeholde Freed og Rolighed, og at afværge Undersaatternes Ødeleggelse paa begge Sider. Men da de ikke have skiønnet paa saa skinnende Velgierninger, og have tordet betiene sig af Sneedighed og Bedragerie og Kunstgreeb, og have ladet deres Fiendskab imod den høye Port bryde ud, har den altsaa seet sig nødsaget til at paaføre saadanne Fiender Kriig, og at tragte efter at udrødde dem overalt hvor de forefindes. Og omendskiønt at den høye og sig selv altid lignende Port er i Henseen, de til dette Skridt aldeles at undskylde; og at det baade er billigt og fornødent, at paaføre Pohlakkerne Kriig, ligesom den hell. Fetfaeller Loven saadant udtrykkelig byder, da Pohlakkerne, i Henseende til den Punkt og Freedens Overtrædelse, ere at ansee med samme Øyne som Russerne; og altsaa at forfare imod alle de Pohlakker, som i Forening med Russerne komme at falde an paa eller slaaes med den Ottomanniske Armee, paa lige Maade som Loven tilholder at forfare med Russerne; saa dog, og til Overflødighed, have ovenmelte Crasinski og Potocki, Stor=Marechaller af Republikken Lohlen, indstændig anmodet det Ottomanniske Hoff, at det af Medynk og Forbarmelse ville lade en Ottomannisk Armee, trænge ind i Pohlen, for der udaf at jage og udrødde Russerne, og alle dem undergivne; til hvilken Ende bemelte Potocki ogsaa har indfundet sig i den Kæyserl. Leyer, og overleveret et forseglet Papiir, handlende derudinden ikke alene af sig selv, men ogsaa efter Fuldmagt. - Vi have altsaa besluttet det, som ethver skiønsomt og fornuftigt Menneske skal eragte at være billig og ret at lade en Ottomannisk Armee trænge ind i Pohlen, for at faldt an paa og stride imod de der værende Russer, og imod alle dem undergivne Pohlakker, og saaledes at hevne Os over vore Fiender J Følge deraf er en Seraskier eller commanderende General sendt til Pohlen med en talrig Armee, forsynet med Munition og med en fuldkomment Artillerie, med Ordre til, der at udrødde alle Russer, samt de Pohlakker, som ere dem undergivne og fægte med dem, og derimod at bære Omsorg for at skaane fra al Overlast og Skade de Pohlakker, som fortfare at være vore Venner og bede om Naade, - Om dette er det at Vi ved nærværende Manifest erkyndige alle de den høye Port med Venskab forbundne Magter. Den 21de Julii. Under Kanonernes 3de gange Lysning fra Seraillet den 17de huj, blev tilkiendegivet, at nær ved Caminier er forefaldet en blodig Trefning; at den paa begge Sider har kostet meget Blod; men at vore Tropper have beholdt ValPladsen.