Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-10-16
Læser man de Engelske og visse andre offentlige Blade saa skulde man komme paa den Tanke, at man havde ifinde at opgive Christendommen i Europa og gaae over til Jslamismen, og at Egennytten havde udslettet at Følelse for Menneskelighedens og Culturens Sag, saa ligegyldig, saa udeeltagende og med en saa kiendelig Anmositet taler man om de ulykkelige Grækeres Bestræbelse for at afryste det skammelige Tyrkiske Aag; men den oplyste og lænkende Deel af det Europæiske Publikum nærer ikke dette Sindelag. Man saae nyelig et Exempel derpaa paa Theatret i Dresden; thi da i Lessings Stykke. Minna af Barnhelm, Skuespilleren sagde de Ord: Lader os fægte mod Tyrkerne, istedetfor, som det staaer i Stykket imod Perserne og Prins Heraclius, saa udbrød det lydeligste biefalds Klappen og Bravoraab paa hele Theatret, saa at Publikum syntes som ganske elertriseret deraf. Ogsaa er der i Paris blevet oprettet et Selskab for at samle milde Gaver til de ulykkelige Grækere, som staaer under den bekiendte Dr. Corais Bestyrelse. J Constantinopel skal man leve i en indvortes Uroe for Krigens Udbrud med Rusland, og denne Frygt bedrager til at vedlige holde den udvortes Rolighed. Det er af Frygt for Russerne at Porten beqvemmede sig til at afsætte Klavn Bal, som hidindtil har ført Overcommanden i Moldau og Wallachiet og som havde tilladt sig saa store Grusomheder, og udvalgt Salt, Pascha i hans Sted, som nu holder saalænge det varer en streng Mandstugt og har udstædet i den Anledning en Bekiendtgiørelse fra Sultanen. Den Østerrigste Jagttager fortæller os, at det nu lykkes ham at tilveiebringe Orden og Rolighed i disse Lande. Ligeledes fortæller samme Østerrigste Jagttager os, at Tyrkerne igien have Overhaand i Macedonien, hvor Grækerne blot ere indstrænkede til Bierget Athos og Halvøen Cassandra, hvilken de have giennemskaaret. Fremdeles foreæller det, at der skal være udbrudt Jld i den Fæstning, hvori Ali Pascha holder sig og at Rygtet om hans Død er paa nye i Omløb. – Endelig fortæller dette Blad, at der bestandig hersker en indvortes Forvirring paa Miovn, og at Grækerne. ikke udrette noget, at Demetrius Ypsitanti ligger i Strid med de øvrige Hærførere; al Subordination mangler ligesom ogsaa det fornødne Krigsforraad J midlertid berettes dog fra Odessa, at Grækerne have nyelig faaet Fæstningen Monambasig i deres Hænder ved Capitulation, og at de derved ere komne i Besiddelse af 110 Kanoner, 10,000 Flint og et stort Forraad af Krudt og andre Krigsfornødenheder. – Der meldes fra Livorno under 28de September, at den Tyrkiske Flaade er den 14de September ankommen paa Rheden af Zante. Den bestod af 34 Skibe, nemlig 3 Orlogskibe, 4 Fregatter og 2 Corvetter; de øvrige Skibe vare Brigger og Transportskibe. Paschaen af Ægyptens Eskadre befandt sig derved. Den Østerrigske Jagttager vil nu paastaae, at der slet ingen Søebataille er forefalden; men Sammenhængen er dog formodentlig denne, at det er lykkedes Grækerne at ødelægge en Afdeling af Flaaden, og derved at forhindre Udførelsen af Expeditionen imod Samos; men at derimod en anden Afdeling af den Tyrkiske Flaade, som havde taget Flugten, har havt det Held, at forene sig med den Ægyptiske Eskadre og derpaa at undkommen til de Joniske Øer. Man har det Rygte paa Maltha, at Englænderne vilde forlange, at de Græske Skibe skulle afvæbnes, da ellers den Engelske Eskadre vil behandle ethvert Skib som Søerøver, der ikke fører et Flag, som er erkiendt af de Europæiske Magter.