Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-08-07
J det borgerlige Samfund see vi adskillige Personer, som Regjeringen lovformelig tager under sin Varetægt, det den vil hindre dem fra at slutte nogen Accord, og den end er nok saa frivillig, naar den kan være dem sel til øiensynlig Skade. Under denne Rubrik hører uden Undtagelse alle Umyndige og Sindssvage; men i en lignende Forfatning befinde sig mange Personer, der i en forknyttet eller bekymret Stilling fole sig nødsagede til at indgaae en Accord, som er dem meget ufordeelagtig eller paatage sig Forpligtelser, som de i Fremtiden ikke kunne opfylde. Denne deres Stilling veed man jo ned benyttes ei sjelden paa en Maade, som hverken billigheeller Religion kunne bifalde. – Det kan ikke kaldes en frivillig Accord, naar et Menneske som er i Fare for at drukne, bliver af den, som kan redde ham, paalagt vanærende og ødelæggende Vilkaar, førend han vil yde ham den Bistand, som den Forulykkede strax behøver, og ikke har Tid til at tinge om. Men seer en Mand sig i Fan for at maatte forlade sin Fædrenegaard, til hvilken hans Hjerte fra Barndommen har fæstet sig, – seer han sig udsat for at vorde huusvild med Kone og smaa Børn, trues han med ængstlig Udsigt til et uvist, omvankende, kummerligt Liv, – og Nogen betjener sig af denne Leilighed til at gjøre den forlegne Person til sin Træl, udsat for haard og vilkaarlig Behandling, saa er den Accorsom indgaaes, ikke frivillig. Den, som giver den den Navn, spotter med Menneskets frie Villie, og den som nøder Nogen til at paatage sig fordærvelige Forpligtelser, er at agte lige med Aagerkarlen, der benytter sig af Umyndiges Eenfoldighed eller Ulykkeliges Elendighed, til at skaffe sig en ubillig Fordeel. – Naar Pranger snyder ved høie Eder og falske Forsikkringer, naar Kræmmeren bedrager ved at sælge uægte Varer for ægte, ved at skorte paa Maal eller Vægt, saa vide disse i Almindelighed at sikre sig mod Lovens Straf, men dog ikke mod Mishag og Ringeagt. Kieltringerne have vel mellem sig antaget visse Sætninger, som gjælde for dem: "enhver Mand er Tyv i sin Næring, naar Narren kommer til Torv, saa faaer Kræmmeren Penge", man skal tage Pengene, hvor de ere, "det er Profiten, man skal leve af men disse Sætninger bestaae ikke for Moralens Domstol, og deres Udøvelse, naar den er beviislig, straffes af Lovens her gjelder det imidlertid som oftest kun om en øieblikke lig og ubetydelig Fordeel, som den Bedragne er udsat formen det gjelder en heel Levetids Vel, ikke en enkelt Po sons, men ogsaa hans Efterkommeres Vel, ikke Jnd viders, men hele Samfundets Vel, naar Leiligheden til benyttes af den Egennyttige, til at gjøre sine Medbogere til sine Trælle eller Lastdyr. - Paa de Tider, da me ten stod i Spydstagen, var den Svage ofte nødt til 3 henvende sig til den Stærke, for at bede denne om Hjør- og Beskyttelse, thi Lovene kunde ikke give ham Trygge Naar nu den Svage ikke noget andetsteds kunde faae iskyttelse, saa var han nødt til, dersom Liv og Lemmer bi ham kjære, at modtage den paa de Vilkaar, som bi ham foreskrevne. Var det en frivillig Accord, Ar nu Beskytterens Søn i tredie eller fjerde Leed, ja i stryLed, paastaaer, at han af sin Stamfader har arvel be Rettighed, at beskytte Efterkommerne af den Svage forrige Tider gav sig under hiins Beskyttelse, – men saa paa de Underdanighedens og Trældoms Vilkaar, som den Svage i Nødens og Lovløshedens Tid maatte ind hage, saa kan dog vel denne Paastand ikke grundes paa den Accord, som man meget undlagtig kalder frivillig: da som blev indgaaet for 1 til 4 Aarhundreder siden, under forandrede Omstændigheder. – Nu er Tingenes Stilling Faaledes, at Jngen trænger til en enkelt Persons Beskyt gelse for Liv og Eiendom; han har sin Beskytter, naar han sin Stand lever som ærlig og driftig Mand, i Lovene, og i disses Haandhæver, som hos os er Kongen. Man er nu saa vidt, at man ikke kan eller vil troe, at fordi En nedstammer fra Sem eller Japhet, han derfor har Ret til at mishandle Chams Efterkommer, og som Jefferson, har sagt: "der fødes ingen med Sadler paa, for at tilrides af dem, som fødes med Sporer, enten disse ere af ægte eller uægte Metal. – Endog i den meest velordnede Stat gives der en Deel Mennesker i den Stilling, at de behøve Lovenes Beskyttelse mod ubillig Behandling af Egennytten. Faae de ikke denne Beskyt gelse, saa staae de Fare for at gaae over til Heloternes, Trællenes og Tiggernes Classer. Jngen maa, som Grundeier eller under noget andet Navn kunne arve eller kjøbe den Rettighed: at sætte sine Medmennesker i vanhæderlige Kaar eller paa Sultecuur. Hvor denne indildte Rettighed ikke bliver standset, men uhindret udøvet, og endog har Formalitetens Ægide for sig, der kan Landet let overfyldes med Almisselemmer eller med Jrlands hvide Drenge, der Jntet have at tabe, og snart blive vil ligge til enhver Misgierning. – "Hvem sigter dette til Dog vel ikke Ak, see Dig omkring, min kjære Sporger, og det skal meget fornøie os, om Du ikke kjender Nogen som det kunde sigte til." Saaledes udskrevet ved din gamle Ven Jver Fisker. Staae Brødpriserne, navnlig Prisen paa Rugbrød, Nykjøbing for Tiden i et passende Forhold til de nu saa betydeligt sjunkne og daglig synkende Priser paa Kornet? J Kjøbenhavn veiede i den sidste Uge af Juli et Tomarksbrod af dansk Meel 8 Pund; i Kjøbenhavns Adresseavis for Torsdagen den 5te August falbyder Bager Engel Rugbrød af dette Aars Afgrøde til 30 Skilling pr. 8 Pund. Er det ligesaa hos os, Eller kunde det ikke være saa Vor velvise Magistrat bede vi at skjænke denne Gjenstand velvillig Opmærksomhed; Brødtaxten for vor By have vi i rum Tid ikke seet noget til. 54.