Corsaren, 1842-04-29
"Johan Ludvig Heiberg efter Døden", Narschandiser-Boutik paa Literaturens "Hjørnet af Læderftræde og Amagertorv". tilhørende Hr. Adam Howitz. Vi kunde gjerne strax i Henhold til denne Titel vise, hvorledes Hr. Adam Howitz af en af Heibergs literaire Frakker har lavet en Kjole og en Vest i Miniatur og af et Par Corsark-Beenklæder en Frakke i dito; men vi foretrække at deducere Sagen grundigt, forelægge Publicum en etymologisk og historisk Undersøgelse over hiint Særsyn i dets Heelhed. For endeel Aar siden boede i Grønnegade en Hosetræmmer Howitz. Vi kunne endog erindre Huusnummeret; det var Nr. 288. Denne Mand døde i Aaret 1827 eller 28, altsaa paa den Tid, da Heiberg paa sin flyvende Posts Vinger havde hævet sig til Culminationspunctet. En Mand, hvis Legeme var legemlig Hosekræmmer, maatte naturligviis som Aand blive aandelig Hofekræmmer, og saaledes skete det ogsaa. Hvorlænge Hr. Howitz allerede har drevet Næringsveien, paa en Andens Navn, vide vi ikke, skjøndt man har havt stærk Mistanke om, at mange af de gamle Sager, hvormed "Figaro" i lang Tid har viist sig assorteret, tilhørte ham. Nu har han derimod selv aabnet Boutik og udhængt sit Skildt, og først nu kan man altsaa undersøge hans Jnventarium og Bo. Som Aand kunde han naturligviis kun kjøbe brugte Sager i Stervboer. Strax da han hørte, at Heiberg, var død, fik han fat i dennes "Sjæl efter Døden". Paa samme Tid hørte han, at der skete en stor Mængde Mordattentater paa "Corsaren", og, da han ikke kunde troe Andet, end at idet mindste eet af disse maatte lykkes, tilvendte han sig forud endeel af "Corsarens" formodede Efterladenskab, nemlig adskillige Scener imellem Bladene, saasom: "Berlingskes" og "Dagens" Besøg hos Hr. Folket angaaende de moralske Garantier, Attentatet paa Hr. Trykkefrihed, Hr. Haabets Begravelse o. s. v.; men, da de allerede vare lidt gamle og forslidte, lod han dem sye om, saa at de see ud som nye. Desuden kjøbte han nogle Smaating, Pynt, saasom fra "Corsaren: "Dagens" Ed "Ved Alt, hvad der er helligt og dyrt - ved Kongen og ved Hofetaten"; fra vor afdøde, af Adam Homo saa ynkeligt ihjelslagne, Paludan-Müllers Stervbo: "---- Velichow. Den eneste af alle danske Mænd, Hvis Navn sig rime kan paa Elskov," hvilket han lod forandre til: "Som af den unge Molbech, (Hvis Navn alene rimer sig paa Holbek)" m. m. M. Forsynet med Alt dette aabnede han altsaa sin literaire Boutik, eller med andre Ord --: Han har udgivet en Bog. Og denne Bog er sammenflikket af det ovenfor Paaviste, og denne Bog kaldes "Johan Ludvig Heiberg efter Døden", og ved denne Bog maa endnu mærkes, at selve dens Jdee: Heibergs Død, er laant fra Corsarene. Det var et lille Stykke skjært Kjød, "Corsaren" fandt og tillavede for sine Abonnenter; de Been, der vare paa, kastede den bort; men dem fandt Hr. Howitz og lavede derpaa sin 4 Acter lange Suppe. Det eneste Nye, der findes i Bogen, er om "Figaro". Denne fremstilles som Forstandigheden selv, som den, der ved alle Leiligheder tager den fornuftigste Beslutning. Men dette er da ogsaa til Gjengjæld fuldstændig nyt. Endnu noget Nyt har Forf. troet at byde, nemlig: at "Corsaren" er fræk. Men det er heller ikke nyt. tvertimod! det er en saare gammel og bekjendt Sag. Alle de, som ikke have havt Andet at sige paa os, have sagt dette, og, uagtet Hr. Justitsraad Reiersen troligen har pillet "Frækheden" ud af os lige indtil den mindste Trævl, siger man det dog endnu stadig, formodentlig af Veneration imod dette som imod alt andet Gammelt, fordi man nu engang er kommen i Vane med at sige det. "Corsaren" kunde gjerne slaae aldeles om og blive f. Ex. som "Dagen", og man vilde dog sige, at den var fræk - - ja, om Forladelse! det var nu ogsaa et uheldigt Exempel at vælge. "Men hvorfor skjælder da Hr. Adam Howitz tilsidst saavan paa "Corfaren", da han dog i Førstningen holder saa gode Miner med den?" - Hvorfor? Jb. det er let at begribe. Det er jo ganske almindeligt, at Folk, naar de have laant af En og imidlertid holdt sig gode Venner med En, naar de skulle betale det tilbage, blive vrede. Møder man dem paa Gaden, see de En stivt i Øinene uden at hilse og udøse derefter deres Harme til Alle dem, de træffe paa, ved at fortælle, hvilken grulig schofel Karl man er. Det er jo ganske almindeligt. Efterskrift. Vi erfare, at Laanesystemet ved denne Bog er drevet til det Høieste. Efter at have laant selve Bogen, laaner Forfatteren igjen af Bogen til en Anmeldelse i "Figaro's" Jntelligentsblade, der, som bekjendt, ogsaa ere laante, lige indtil Titelen.