Berlingske Tidende, 1764-07-02
Børsen, den 21de Junii. Defensin-Forening, Tractaten imellem vores Konge og Rescringen af Rusland, underskreven den 11te April næstleden, og nu unkt i Fransk Sprog, lyder saaledes : I den hellige Trefoldigheds Navn: Efterat Hans Majestæt Kongen af Preussen, og Hendes Majestæt Konserinden for alle Russer have vel overlagt befunden, at intet kan bedne bestaae med deres fælles Gavn og Fordele, heller intet er beqvemmere til at sindfæste den et Eurog saa skelig mom oprettede Freds Vedvarende, end at tilknytte fastene de Venskabs og god Fanstaaelses Baand, hvilke for han allerider have hersker imellem begge Hoffer, og indnu minlig bestaae imellem dem, og at bekræfte saadan Fares ning ved en Defensiv=Alians=Tracrat, hvilken ingen anden Hensigt har, end begge Parters Landes og Besiddelsers Sikkersted; have de foresat sig at bringe er saa antrige Vært til Fuldkommenhed, og til den Ende udvalgt og udnævnes befuldmægtigede Ministere, nemlig: Hs. Majestæt Kongen af Preussen Hr. Victor Friderich Græve af Solm, sin virkelige Kammerherre, geheime Larions Raad, eraardimere Ennane og befuldmægtigen Minister ves Hendes Maeftet Keiserindens Hof= og Hendes Majest. Keiserinden for alle Russer, Hr. Nistitra nan Pant, Hs. Keiserl. Høyhed Storfyrstens Hofmester, virkelig Geheime=Raad, Seauteur og Ridder af Hendes Orden, tillige med Fyrste Alt rander Gallitzen, Hendes Vile=Kangeler, Geheime=Raad virkelig Kammerherre, Ridder af Alexander Newsky= og at ten Pohiske hvide Ørus=Orden. Disse befuldmægtigede Ministere, efterat de paa retmæssig og behørig Maade have udversen deres Fuldmagter til hinanden, have forlige sig med hinanden om efterskrevne Artikler: Artikel 1. Hans Majestæt Kongen af Preussen, og Hendes Majest. Keiserinde for alle Russer forpligte sig ved denne Venskabs= og Defesin Forresnings=Tractat, for dem, deres Arvinger og Efterfulgere, at omgaaes hinanden saaledes, som det paaligger sande Bundsfornandte og øvrigtige Venner ; at enhver fra sin Side vil ansee den andens Fordeel som sin egen, og, efter Muelighed afværge alt det, som kunde geraade den til Afbræst. Art. 2. De høye contraherende Parrer, sukke ansee den almindelige Roligheds Beflestelse, til den menneskelige Kiøns Fordeel, som derte Forsunds første Regel, og som ders valitiske Snstemmes Grundsætning, forbeholde sig i Følge deraf, paa en Side, at kunde indgaae Ticrater med saadan de Potenanter, som, langt fra ved deres Forening at ud se fornærme, eller legge nogen Forhindring i Venen for Hvad Hensigten af denne Trarrer, kunde give den man Kraft og Eftertryk. Paa den anden Side tilsige da hinanden, ikke at indgaae nogen Forbindelse, som maatte fine mas denne Tractat, til hvilken de, efter fælles Aftale vid lidende og antage andre af lige Sindslang omma affer. Tor de sætte sig ikke allene for, som tren at foretage, som maatte være dem skadelig, og løbe imod dette overvættes Forbund, men endog af alle Kræften at forhindre at inter deslige fortages af andre, middelbar eller umiddelhaar, da hund Maade der og maatte sker. For at give denne Forening en desin større Eftertryk, forpagte de sig paa begge Sider at garantere hinanden, og de garantere værkelig paa den forbindtligste Maade, og uden Undtagelse, alle ind dens Lande, Fyrstendommer, Svænskaben, Henskaber, Provincer, Territarier og Stæder, som de nu, ved denne Traeries Slutning, besidda Europa, ligeledes at forsvare hinanden af alle Kræfter imod enhver, hvom det og maatte være, for at bevare hinanden ved alle forbemeldte deres Staters fuldkomne og rolige Besiddelse. Art. 3. J Følge den udt 2den Artikel fastsatte Garantie, og i der Fuld (hvilket dog Gud afværge, at den ene en ler den anden af de høye Contrahentere blev angresten af en eller anden Magt, eller paa nogen Maade forurgligen sine Starers og Provineens Besiddelse, lavede, og forpligte sig til hmanden, først og fornemmelig at anvende, saasnart de derom blive anmodede, deres mindelige Benævelser en at afvende alle Fiendtligheder, og at tilveiebringe den fornærmede Part den skuldige Erstatning. Men, saasnart som disse mindelige Bemanelser ikke skulle være Alstrækkelige til at forskaffe en hastig Erstatning, da love de paa begge Sider, at staae hinanden bie med 10000 Mand Fodfolk, og 2000 Mand Rytterie, 3 Maaneder efter den første Begiæring. Art. 4. Deres Majestæter love tillige at fortsætte og underholde bemeldte Undsætning, indtil at Fiendtlighederne ganske ophøre. Skulle det imidlertid hende sig, at de benævnte Hielpe=Tropper ikke bleve tilstrækkelige til at igiendrive eller dæmpe Fiendernes Angreber, og ganske at udslukke Krigs=Luen; da, i saadant yderligste Tilfælde, forbeholde de sig, i Overeensstemmelse med deres Hoved=Hensigt, at betiene sig af de allerbeqvemmeste Midler til Rolighedens Opretning og Stadfæstelse, og at forene sig om Midler til at forøge bemeldte Hielpe=Tropper, samt, om det er uundgængelig, at anvende alle deres Kræfter til deres sæl les Forsvar, for mueligst hastig at giøre Ende paa Krigen, og forhindre dens Fortgang. Art. 5. Det Hof, fra hvilket Hielpe=Tropperne bliver meddeelte, maa forsyne dem med det fornødne Feldt=Artillerie, Munition, og med alt hvad de, i Forhold med deres Antal, behøve, saa og besolde, og aarlig recrutere dem. De sædvanlige Nationer og Portioner af Fourage og LevnetsMidler, tilligemed Qvarterer, skal derimod gives dem at det begierende Hof, paa samme Fod som det underholder, eller kommer til at underholde sine egne Tropper i Feldten og i Qvartererne. Art. 6. Hielpe=Tropperne skal staae under Chefens for det begierende Hoffes Armee, umiddelbare Commando, dog skal de ikke tage befaling uden af deres egne Generaler, og uden Modsigelse lade sig bruge ved alle militaire Foretagender, efter sædvanlig Krigs=Brug. Jmidlertid skal KrigsRaadet forhen, udi den Generals Nærværelse, som skal commandere, regulere og bestemme disse Operationer.