Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-03-11
J China er dette endnu tilladt, da den ualmindeligt frugtbare Jordbund ikke er mere istand tilat føde en Befolkning af 300 Mill., endskjøndt den er dyrket som en Have, og Chineseren ikke forsmaaer noget Slags Næringsstof, ikke engang halvraadne Planter eller omkommet Kræ. De to berømteste af Oldtidens Philosopher tillode Barn mord og Skjørlevnet, for at beskytte Staten imodOverbefolkning. Aristoteles vilde, at Mandfolk ikke skulde gifte sig førend det 37de Aar og kun avle Børn til det 55de. Efter den Tid tillod han, ligesom Plato, regelløs Sammenblanding, og avledes derved Børn skulde de kunne udsættes. Plato vil i sin Republik, at Mandfolk ikke skulde gifte sig førend det 30de og Frenentimmer ikke førend det 20de Aar. Efter det 55de og det 40de skulde de ikke mere avle Børn. - Christendommen kom og gav Verden en anden Skikkelse, og under Culturens Vinger, formerede Menneskeslægten sig. Jmidlertid overstiger dog ofte Befolkningen Summen af Levnetsmidler, og i det den Fattige kun nyder slette Fødemidler, og disse end- og i ringere Antal, bliver hans Legeme undfangeligt for Sygdom og Smitte – som bortmeis Overfyldingen. Pesten og den sorte Død synes nu at være veget for en større Reenlighed og bedre Levemaade - om for stedse, er ikke at bestemme. Nogle Aars frugtbar Høst, kunne, naar de komme efter hinanden, fremkalde en stor Befolkning - og følge da 2 Uaar derpaa, saa opstaaer en Elendighed, som ingen menneskelig Magt formaaer at standse. Man sige ikke det er et at befrygte; thi Høsten mislykkes ikke allevegne, og naar Europa lider, maa America hielpe. Naar der er fuldkommen Misvært, saa hielper et Nabolands Overflod intet, fordi dette ikke giver den for intet, naar man mangler Penge til at kjøbe den. Lader og tage Frankrig til Exempel. Man kan, efter Landets store Skattebog, regne et Aars Grøde for 1600 Millioner. Mangler en Trediedeel i Høsten, saa maa der inføres for 500. Men nu beløbe alle rede Penge i Frankrig sig kun til 10 a 1500 Millioner – altsaa maatte det anvende Halvparten af sine rede Penge, forat kjøbe Korn, og intet Land paa Jorden avler saa meget, at det kunde udføre saa meget. Følgen heraf er, at forholdsviis kun lidet indføres, at de fleste Menneskeer kun bruge 2/8 Deel Føde. Men da de Rige endnu ligesom før spise sig mæt, altsaa forbruge deres hele Portion, saa bliver de Fattiges saa meget mindre. - Sverrig leverer et Beviis paa det Anførte. J sædvanlige Aar behøver det 10 Million Tønder Korn, og indfører 400,000 Tønder. Jndtræffer en Misvært, saa at 1/4 Deel mangler, saa erstattes dette ikke ved Jndførsel af 2 1/2 Mill. Tdr., men ved Hunger og Barkbrøds Nydelse; thi i saadanne Aar stiger Jndførslen kun 160,000 For at formindske den Ulykke, der flyder af Overbefolkning, maa Staten indføre en lige Fordeling af de paa hinanden følgende Aars Høst, ved at oplægge en Deel af Høsten i rige Aar. Denne Ligning vil i Fremtiden lettes den derved, at tidlige Giftermaal blive sjeldnere, fordi alle Mandfolk indtil det 24de Aar maa tjene i Hæren. Det er sikkrere paa denne Maade forudsende at formindske de lavere Stænders Nød, end siden ved Fattiganstalter. Disse lindre i det Øieblik, de fremkomme, altid Nøden og Elendigheden. Men efter 10 Aars Forløb mærker man, at de have fremmet den, fordi de have forøget Ægteskaberne og Folkemængden, saaledes som man nu seer i Engelland. Men saa er det umueligt at træde tilbage, fordi da, uden Fattiganstalten, de Hielpeløses Tal blev saa stort, at Selskabets Rolighed staaer paa Spil. Den sænkende Fonds Angribelse vilde i Engelland være mindre farlig, end Fattigskattens pludselige Ophøren. - Af det Anførte er det klart, hvilken Fare der flyder af Selskabets ualmindelige Tilbøielighed til at formere sig i større Forhold end der findes Fødemidler, – hvilken Fare deraf kan opstaae for den inder Rolighed, og hvorledes Lovgiveren med Forndseenhed maa lægge Mærke hertil i sine Love.