Viborger Samler, 1837-08-27
J Kjøbenhavnsposten No. 229 læses en Artikel med Overskrivt: Ordenscapitulets Secretariat og Contoirchefspost, med følgende Motto af Zetlitz: Ja, Cleon, Du har Ret, hvor fattigt Landet er, Saa er vor Ødselhed dog næsten uden Grændser, Vi, som har neppe Raad at lønne en Barbeer, Vi fødes, giftes, og vi de som Exellencer." Forfatteren gjør opmærksom paa, at Statscalenderen for 1837 bruger halvfemsindstyve tættrykte Qvartsider til at anføre de Mænd, der ere decorerede med Ordenens forskjellige Hæderstegn, hvilke de overeensstemmende med Hs. Maj. derom tilkjendegivne Villie kun have kunne erhverve ved udmærkede Fortjenester og Handlinger, og mener, at den Private, den ei altid kan opdage disse Fortjenester eller kjender disse Handlinger, maa berolige sig ved, at han ikke staaer Forholdene saa nær, at han kan blive disse vaer, uagtet det høiere staaende Øie dog har været istand til at opdage dem. J Spidsen for Ordens Capitulet opregnes i Statscalenderen Ordenens Medlemmer og Officianter; denne Udstaffering af Jnstitutionen, lader Forfatteren passere, da disse Poster, efter hvad han antager, ikke medfører nogen Løn. Men nu kommer han til Ordenscapitulets Contoir, ved hvilket man finder en Chef, en Cancellist, en Bogholder ved Ordenskassen og ved Dannebrogsmændenes Understøttelseskasse, en Cancellist ved dette Bogholdercontoir, en Revisor ved Capitulet og en Vaabenmaler. Alle disse Poster ere efter Forfatterens Mening fuldkomne Sinecurer og lønnes dog meget høit. Saaledes anslaaer han Contoirchefens Post med Emolumenter til henved tre tusinde Rigsdaler, og Bogholderen er aflagt med 1200 Rbd. At de Mænd, der ere i Besiddelse af disse Poster – mener Forfatteren - beholder dem og de medfølgende Emolumenter, indtil Vacance indtræffer, er billigt, men da burde Besparelser, indtræde. Forfatteren anker nemlig over, at ved Contoirchefens Etatsraad Bangerts, Død er Bogholderen, Cancelliraad Lindberg, udnævnt til hans Post med tilhørende Gage og Emolumenter, og Revisoren Smidt igien udnævnt til Bogholder, hvorved man har ladet Leiligheden til at bespare en aarlig Udgift for Staten af over 4000 Rbd. gaae ubenyttet forbi. Man kan - siger Forf.ikke undre sig over, at Publicum ved en Leilighed, som denne, kaster sine Øine paa de Lykkelige, der ere komne i Besiddelse af Poster, som ere saa fede og tillige saa magelige, og at man spørger, hvilke særdeles Fortjenester de da vel have, som qvalificere dem til en saadan Ansættelse, til hvilken det, saa længe en saadan Post skal bestaae, i det mindste synes, at aldrende Videnskabsmænd, eller fortjente gamle Officierer i trange Kaar og med stor Familie burde komme i fortrinlig Betragtning. Publicum har nu vel ikke været i Stand at indsee, hvilke særdeles Fortjenester de tvende ovennævnte Mænd have, saa at de, i en forholdsmæssig ung Alder, og saavidt vides i gode Kaar - have kunnet gjøre sig Haab om Poster, af hvilke den første er aflagt høiere end en Deputeret Plads i Cancelliet og en Assessorpost i Høiesteret, men da de begge ere Riddere af Dannebrogen, og dette, som ovenfor bemærket, forudsætter, at de have udmærkede Fortjenester, maa Publicum berolige sig herved, og antage, at ingen til disse Poster værdigere og meere qvalificeret Person har kunne findes.