Berlingske Tidende, 1792-01-27
Paris, den 9de Januarii. ditionalforsamlingen bliver idelig overvældet med Adresse hvilke der ikke forlanges andet end Krig. Man igien der den Eed, at ville vinde eller døe. - Dersom Kri tal erklæres vore Fiender, saa maae det skee i Kongens sen, ogen saadan Erklæring maae bekræftes af Nationen. der Fiendtlighed som ikke kommer fra disse berettigede sagter, kan ikke erkiendes derfor. For at forekomme sam har Kongen bekiendtgjort følgende Proclamation, at Januar 1792: "Kongen har givet Nationalforsamling: Efterretning om den Official=Note, som sidstafvigte 21de tember er bleven tilstillet den franske Gesandt hos Keise- J denne Official Note siges, at man befrygtede, at indske Riges Grund skulde, førend Nationens Villies kiendtgiørelse, og endogsaa imod Nationens Villie, blive som betrædet af Franskmænd. Af denne Bevæggrund er at Keiseren har givet sine Generaler i Nederlandene Beling, at begive sig paa Marchen, for at understøtte Chur gien af Trier. - Kongen har følet, hvor meget fornær de denne Frygt kunde have for det franske Folk. - Europa ser i stred, og, sandelig, det vil ikke blive de imod deres dreneland og Konge bestandig troe Franskmænd, hvilke uskal kunne forekaste, at de har forstyrret dets Rolighed. sim skulde ogsaa kunne troe, at Franskmænd vilde overtræFolkeretten og Troeskab i Forbund, for at ansee Men ster, hvilke Krigen ikke høitidelig er bleven erklæret, som Under! Den franske Redelighed frygter med Uvillie for en svarmende Mistanke. Jkke desto mindre var det mueligt, relse Indskydelser og listig opspundne Rænker kunde paa Steder foraarsage nogle Misforstaaelser imellem de re tive Grændsebeboere og Grændsetropperne, og at ubesinAnledninger kunde frembringe virkelig fiendtlige Optrin en for at tilintergiøre saadanne Anslag, er det nok at beudtgiøre dem. Kongen anbefaler altsaa de bestyrende For ninger og Generalerne, at anvende alle deres Kræfter, for at forebygge Virkningerne af saadanne Midler, som maaske kunde blive anvendte til at pirre Folkets Utaalmodighed. og Armeens Hidsighed. - Franskmænd, J den vigtige Omstændighed, hvori vi befinde os, staaer det i eders Magt at give Europa et mærkværdigt Exempel. Stærke ved eders gode Sag, og stolte af eders Friehed, maae eders Beskeden, hed og eders Underkastelse under Loven, forskaffe eder Agtelse hos eders Fiender. Vider at det er eders Pligt at oppebiLovens Signal, og at det var en Forbrydelse at forekomme den. - Kongen paastaaer stedse, i den franske Nations Navn, en Fyldelstgiørelse, hvilken Retfærdighed ligesaameget som Folkeretten og hele Europas Jnteresse fordrer. - Har Kongen gjort krigerske Anstalter, da har det været, fordi han forudsaae Mueligheden af en Væggring, og han maatte sætte sig i Stand til at overvinde en uretfærdig Modværge. Men Hs. Majestæt mistvivler endnu ikke og Følgen af sine Fordringer; Han har fornyet dem, og driver virksom paa dem, og han har Aarsag til at troe, at meere passende Erklæringer vil ogsaa frembringe billigere Tanker. De altsaa, som ved overilede Skridt og særdeles Angreb vilde vove at forstyrre Underhandlingernes Løb skulde være offentlige Fiender, være forhadte af alle Folk, og af alle Løve holdes for strafværdige. J Følge deraf : Befaler og anordner Kongen de bestyrende Forsamlinger, Generaler og Befalende over National- og Linietropperne, at vaage med største Opmærksomhed over, at alle og ethvert fremmed Gebeet bliver agtet helligt, saa og at være betænkte derpaa, at alle Fremmede, som kunne opholde sig i Frankrig, de være af hvad Nation der end være vilde maatte i alle Henseender nyde Giestfriehed og Lovenes Beskyttelse. naar de opføre sig efter samme; og endelig at føie de virksomste Anstalter til at ingen Tvistighed kan opkomme imellem de respective Grændsebeboere eller Grændsetropper og i Fald nogen opkom, den da hastig blev bilagt. - Hs. Majestæt paalægger samtlige bestyrende Forsamlinger, at vise alle dem som handle imod Lovenes Anordning, og kunde forsthere den offentlige Orden, til rette med deres hele Magt, og at forfølge dem. J øvrigt forordner Hs. Majestæt, at nærværende Proclamation skal blive trykt, forkyndt, og offentopslaaet i det hele Kongerige. Giver i Statsraadet, holdet i Paris, den 4de Januarii 1792. Ludvig. Saa viis som denne Kongens Fremgangsmaade er, og saa meget som man deraf tør love sig, at han saa meget mere vil forebygge ethvert ulovligt Angreb fra Grændse Departe, menternes og de underordnede Troppecorpsers Side, saa meget synes det paa den anden Side, at den endelige Fyldestgiørelse af Kongens Fordringer til Naboe=Fyrsterne i Tydskland, vil borttage Anledningen til et retmæssigt Angreb. Churfor sten af Trier, som hidtil har været den bestandigste iblant de tydske Fyrster, som beskyttede Emigranterne, har nu ved vores Gesandt i Coblenz lader sende en Official Nore til den fuldbyrdende Magt, hvilken Ministeren for de udenlandske Sager, Hr. Delessart, efter Kongens Befaling i Gaar meddeelte Nationalforsamlingen.