Corsaren, 1842-02-05
Til Læserne. Vi have nu tre Nr. i Træk anmeldt Beslaglæggelser, uden at vore Anmeldelser ere komne dem tilhænde, som egentlig skulde have dem, idet nemlig Justitsraad Reiersen og Cancelliet, som dog meget godt selv vidste Alt uden at behøve Underretning fra os, have beholdt dem. Derfor ere vi nu næsten blevne liede af at anmelde Beslaglæggelser: Selv det Behageligste trætter i Længden. Himmel! Hvad have vi ikke anmeldt! J Nr. 64 bekjendtgjorde vi, at Nr. 63 var beslaglagt. Denne Bekjendtgjørelse blev actioneret, og i Nr. 65 blev Anmeldelsen af Actionen imod Anmeldelsen i Nr. 64 beslaglagt, hvilket suppleredes med, at i No. 66 Anmeldelsen af Beslaglæggelsen paa den i No. 65 indeholdte Anmeldelse af Actionen imod Anmeldelsen i Nr. 61 blev beslaglagt. Naar man ikke er saa godt inde i det som vi, kan man let løbe surr; men vi løbe ikke surr, vi sidde godt i det. Men foruden hine Ting er en Masse andre Artikler beslaglagte: En stor Artikel, betitlet "Folket og de Conservative ved Lehmanns Domfældelse", en dito, kaldet "Efterspil med tilhørende Dands", et Uddrag af Redactionens Forhandlingsprotocol, et Uddrag af Holbergs -Jacob v. Tyboek, to Tegninger m. M., hvilke tilsammen indtage et Areal af over 13 Spalter. At cen Spalte kunde døe af de 13, var nok faldet os ind, men alle 13? Ak. Alt! Alt! Alt! Man spørge os nu blot ikke, hvorfor alle disse Artikler ere beslaglagte - vi vide det ikke, de ere formodentlig alle lige skyldige. Vi længes ret efter at see Actorernes Jndlæg og dermed alle de deilige Allusioner o. s. v., som man gjør os den Ære at finde. Det er rigtignok egentlig ingen Ære at blive funden skyldig i de grueligste Forbrydelser; men, naar man siger Noget jevnt og ligefrem og dette da bliver taget for en aandrig Allusion, saa er det dog i visse Maader en Compliment, en Ære, der bevises En. Tilsidst, troe vi, behøve vi blot at sige: A. B. C., før man siger: Holdt! Det er en Allusion. A betyder: Adam Gottlob Greve af Moltke; B betyder: Bræstrup, og, idet det tillige kan betyde Bank, indeholder det en hadefuld Allusion til Optrinene efter Lehmanns Domfældelse; C. betyder Christian den Ottende, Konge til Danmark, de Venders og Gothers o. s. v., og, eftersom J ikke have dristet Eder til at sige Navnet heelt ud, ligger der bestemt en Fornærmelse mod vor Konge skjult deri. - Saa bliver denne Beslaglæggelse indsendt til Cancelliet, og, hvis dette nu ikke var saa humant, som det dog virkelig er, beordredes Action. Actor nedlagde da Paastand om, at den ansvarhavende Redacteur skulde dømmes efter Fong. 27. Septbr. 1799 § 2 og 7, cfr. Placaten 1. Novbr. 1837 § 1, 2 og 3. Efter 1 1/2 á 2 Aars Forløb falder den endelige Dom: "Frifunden mod at betale Actionens Omkostninger", vi betale 2 á 300 Rbd., og Publicum faaer Lov til at læse: A. B. C. Ved alle disse Beslaglæggelser er den sidste Tid ligesom død for os. Det maa for Publicum synes, at vi have sovet fra Alt, hvad der er skeet i "Kjøbenhavns store Uge." En kommende Slægt, i hvis Hænder tilfældigviis er faldet et complet Exemplar af Corsaren" for Januar Qvartal 1812, vil troe, at Januar Maaned slet ikke har existeret; thi den Slægt kan jor ikke vide, at vi i den vare komne i samme Casus, som de store Mestertyve pleie at komme i Vide J, hvorledes det gaaer dem? Naar der er Noget paafærde, Stads, Optog eller desl., arresterer Politiet dem, for at de ikke skulle benytte sig af Leiligheden til at begaae Tyverier, som man siden ikke kan faae dem straffede for. Saaledes ere vi blevne holdte inde, imedens her var nogen Bevægelse, og det er dog virkelig Synd: Vi skulde sandelig ikke have stjaalet Noget af Bevægelsen.