Aalborg Stiftstidende, 1841-02-08
En ung, i Coblenz født, Propagandist ledsagede os igjennem de store, med Palme- og Laurbærgrene mykkede Gange i den pragtfulde Bygning ind til Salen, i hvis Baggrund Eleverne sade paa amphitheatralsk ordnede Bænke. Over dem hang et Billede af Hs. Hellighed GregoXVI og talrige Lysekroner oplyste Salen. De fleste Pladse vare allerede besatte af Fremmede: Tydskere, Englændere, Franskmænd, Belgiere, Tanske, Svenske og Russere. Kort derefter traadte 4 Eminenzer i deres Purpurgevandt, ledsagede af Schweizergarden, ind i Salen, iblandt disse ogsaa den i den literaire Verden saa høiberømte sprogkyndige Cardinal Mezzofanti. Til dem sluttede sig Dom Miguel, 12 Biskopper og forskjellige fremmede Fyrster. Nu begyndte den akademiske Handling med en latinsk Jntimationstale, holden af en Jllyrier. Derpaa optraadte en ung Propagandist fra Newyork og foredrog et hebraisk Digt, hvorpaa fulgte en af 2 Chaldæere holden rabbinsk Dialog. Addallad Asseman fra Bjerget Libanon declamerede syriske Vers, nogle i Betlehem fødte Elever talte samaritansk. Nu reiste sig 3 Chaldæere, for i deres Kirkesprog at foredrage en Ekloge, som de sluttede med en Sang at fulde Strubetoner. Lige som Alle, der hidtil havde ladet sig høre, bleve hilste med Vifaldsklap, saaledes var dette nær gientagne Gange Tilfældet med de Sidstanførte. En Perser talte derpaa i Chaldæernes Folkesprog, en Amerikaner fra Washington declammerede et italiensk Digt, men en ung Mand fra Libanon, der foredrog arabiske Vers, behagede især ved sin skjønne metriske Production og sin livs fulde kraftige Declamation. J det maltesiske Sprog talte en Aleppiner, og en Constantinopolitaner lod sig høre i sødt klingende tyrkiske Vers. Derpaa fulgte Foredrag i Armeniernes Skrift= og Folkesprog, derpaa i persisk Tungemaal, og i Schemsiernes eller Sabbæernes (Jldtilbedernes) Sprog. Derefter reiste sig 2 unge Jndiere fra Pegu i Keiserdømmet Birma, for at holde en Dialog i deres Modersmaal. Den yngste af disse Tvende, der tiltrak sig Opmærksomhed den ved deres sortebrune Ansigtsfarve, kunde neppe være 12 Aar gammel, men declammerede med saa megen Naturlighed, at en næsten formende Applaus blev Begge til Deel. En Armenier fra Ancyra i Lilleasien forredrog en latinsk Elegie, hvorpaa fulgte Foredrag af et gammelgræst Digt og nygræske Productioner. Mere velklingende end det kurdiske Sprog, som en ung Mand fra Kurdistan talte, tonede et celtisk Digt, der forredroges af en Amerikaner fra Ny=Skotland, til hvem derpaa en Jrlænder sluttede sig. Enaf en tydsk Propagandist foredragen smuk italiensk Sonnet, dannede Overgangen til Jllyrernes, Bulgarernes og Polakkernes Sprog, hvorefter Touren kom til det tydske Sprog. Johan Winkler beskrev det Behlehemitiske Barnemord i et meget vellykket Digt. Efter denne unge Dresdeners Foredrag fulgtes det tydske Sprog af det hollandske hvorefter Thomas Fergusson - som tidligere var britisk Artilleri officeer i Sidney i Nyholland, var vendt tilbage til den catholske Kirkes Skjød, og nu i 2 Aar havde været Elev i Propagandaen - foredrog et engelsk Digt, der af de tilsteværende Englændere blev modtagen med stort bifald. Der. paa kom det spanske Sprog, den cataloniske Dialect og det portugisiske Sprog. Wilhelm Vanderlinden fra Haag, holdt et framk Foredrag; en Albaneser og en Georgier, talte med velklingende Organer deres Modersmaal. Derpaa optraadte en ung Morian fra Landet Godscham forat lade sig høre i det Amhariske, Abyssiniernes Folkesprog; en Landsmand af ham, en ung Mand med endnu sortere Ansigt og funklende Øine, talte æthiopisk, to Ægyptere holdt en koptisk Dialet. Nu lod en Californier sig høre i sine vilde Landsmænds Tungemaal og sluttede sin Tale med en Sang af de Vilde af hans Stamme, hvilken han, efter hiint Lands Skik, istedetfor med Musik, ledsagede med en Klapper. Han blev umaadeligt applanderet, men endnu meer Jnteresse vakte efter ham en ung Chineser, Joachim Kup, fra Mellemprovindsen Horan, med sine barbariske Eenstavelsesord. Efterat en Amerikaner fra Newyork havde ladet klinge skjønne Terziner, talte en anden Chineser i Provindsen Cantons Dialekt, som neppe forstaaes af Beboerne i de øvrige chinesiske Provindser. To andre Chinesere fra Schanstviste sig i deres Nationaldragt og bøiede sig før og efter deres Forredrag efter chinesisk Skik heelt til Jorden for det forsamlede Eminentser, Biskopper og øvrige Tilhørere. De lode sig høre i deres Provindses Sprog og sluttede Høitideligheden med en velklingende chinesisk Sang, hvoraf man dog kun kunde forstaae det oftere gientagne høitidelige Hallelusa. Salen gjenlød af stormende bifaldsraab, hvorpaa til Slutningen den allerede omtalte lille Birmaner fra Pegu med en italiensk Ringraziamento tog Afsked med Tilhørerne. Rorte forlode ikke blot Catholikerne, men ogsaa de meget talrigt tilstedeværende protestantiske Fremmede det store Verdens=Seminarium, hvori Ynglinge af saa forskjellige Nationer blive forberedede til Præstestanden og til Missioner over hele Jordkloden. En Franskmand udraabte midt i Salen: dest le triomphe de notre eglige (der er vor Kirkes Seir) og kunde ikke skille sig fra Eleverne. En dansk Digter (ventelig Andersen) blev henreven af Begeistringen og gientog den ene Gang efter den anden: kun Verdensstaden Rom kan bringe saadanne Frugter. Da Salen ikke paa eengang kunde rumme Massen af de tilstrømmende Tilhørere, saa er denne akademiske Fest bleven gientagen og aner beæret med Cardinal Mezofantis og andre høie Personers Nærværelse.