Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1778-04-17
en Slutningen af No. 15. Denne Nation holdt en skiøn Orden, i dens Handel og Kiøbmandskab. For Fabriquer og Haandverker vare ringe, Udgifter og faa Regler. Enhver af dem, naar de beviste ved Lære-Brev at være duelige Svenne eller Geseller, og som Gesell havde arbeidet et Par Aar i eller uden for Landet, kunde som Borger og Mæster sætte sig ned uden videre, Omkostning og uden at giøre Mæster Stykke, hvilket hos vore Naboer, Sveyserne, Tydskerne og de nordiske Nationer (siger Abbeden) ej lidet trykker, Haandverker og hindrer Fabriker. Men disse Folk vidste ei af Amter, mindre sluttede Amter. Derimod maatte en Handelsmand, Kræmmer eller Gros handler paa det nøyeste examineres, naar han vilde sætte sig ned, om han forstod Handelen, om han vidste at holde Bog, hvad Slags Handel han vilde drive og hvad Vahrer han vilde handle med, hvad Vahrer Landet behøvede fra fremmede, hvor de best vare at faae fra første Haand, hvor Landets Vahrer best og til høyeste Priis kunde afsettes, hvilke Manufacturer med mest Nytte kunde anlægges i Landet og til hvem best selges, med mere detslige, De maatte vide hvilke de beste HandelsStæder være ei allene i Middelhavet, men endog udenfor. Hvorfor de og havde udvidet deres Handel og Seylads ei alene til Æthioperne, men endog til de nørreste Stæder af Europa, som endnu ere os Rommere kun bekiendte, af et løst Rygte. Men ved Tidens Længde forfaldt alle de Sidoniers gode Jndretninger, da Republiken og Staden omsider hældede til Undergang, kunde ej længer imodstaae deres Fiender, men blev et Rov for de Assyriske Monarker. Aarsagerne til Stadens Forfald, holdes især for at have været Religionens Forværrelse og Ungddommens Forsømmelse. Deres Religion faldt hen mest til udvortes Ceremonier, og blev beblandet med fæle Offringer, end- og Menneske Offringer. Derover faldt mange hen til Atheisterie, somtrent som de saa kaldede sterke Aander hos os i Europa nu) (siger Abbeden) der troe intet uden hvad de kunde see, tage og føle paa, og altsaa bleve deres egne Lyster og Begierligheder deres eeneste Regler og Hoved Hensigt her i Livet. Og hvor kan man vente at saadanne skulde vove noget for det Almindelige. Den anden Aarsag til deres Fordervelse var Ungdommens Forsømmelse. Deres Prøve=Skoler og andre publique Skoler stode til sidst ledige. De Fornemme og Formuende blandt dem fandt andre Udveje til at befordre deres Børn til Ære-Stand, om de end intet havde lært. De af Middel-Standen, som havde Midler, vilde efterabe de Fornemme i at kiøbe deres Børn frem til Tie mester og Æmbeder, saavel i den civile og geystlige, som Krigs-Standen, Saa at Midlerne kom fra BorgerStanden, hvor den mest behøvedes til Handel og Fabriker at holde vedlige. Hovmod og Jndbildning tog saaledes overhaand i alle Stænder, Kiøbmænd, og Kræmmer vilde være Betiente. Og var en Tienester nok for dem, maatte de kiøbe Titler af dem. Enhver foragtede sin Stand og tragtede efter noget indbildt Høyere. Haandværker og Fabriqueurs vilde være Kiøbmænd, Bønder vilde være Borgere. Alt hvad, som var Arbeide ved, holdt de for ringe og nedrigt. Hovmod og Dovenskab forledede dem til at udvælge den mageligste Levemaade, saasom at selge og handle, item at holde Vertshuuse og Kroehuuse, ved hvilket Drik og Liderlighed blev forøget og tog overhaand. Giæstebude, Dants, Ball, Ringel-Renden tog overhaand, uden Maal og Maade, tilligemed Stads og Pragt i Klæder og Meubler. Og da saaledes de rette Næringsveie bleve stoppede ved Fabrikers Foragt og Forsømmelse, ved en fornuftig Handels Efterladelse, (thi de fattige Bønder-Drenge, som begyndte med Handel, forstod den ikke og mindre havde Formue at drive den) saa blev og Stadens Jndkomster formindskede, ligesom Overdaadighed tog til. Staden, kom til utrolig Giæld hos andre og blev banqueroute, og alting kom i Forvirrelse, da tilsidst Republiquen let blev omkastet og gjort til en afsyrisk Province. Efter at Sidon var ervbred, flygtede mange til Thyrus, som med Tiden tog til, og blev som bekiendt en mægtig Stat.