Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1784-04-30
London den 12te April. Vores nærværende Statsuveir, hvis Udbrud, man kan regne fra den 18de November af, da Hr. For bragte sin berygtede ostindiske Bill i Underhuset, har givet et nyt Beviis paa, at Nationen har en Afskye for enhver Fornyelse, som skal foregaae med Constitutionen. Kongen har tillige ved alle disse Uroligheder, der fra nærværende Optrin haver været uadskillelige, og som for ham ikke har været en ringe Beroligelse, formærket, at Han og det Kongelige Huus kunde giøre vis Regning paa den største Deel af Nationens Kierlighed, og Understøttelse; desaarsag har man og betient sig af det Udtryk, at Kongen har følt Natio vens Puls, og befundet den at slaae vel Af alle Omstændigheder sees tydelig, at Jndretningen med Parlamentets Dissolution, hvorom der er talt og skrevet saameget, aldrig var kommet i Kongens Plan, som derved skulde have tabt sit Øiemeed. Havde Kongen ophævet Underhuuset, hvis Majoritet paa stod ubetinget og uden alle Aarsager Ministernes Afskedigelse, saa skulde Lommerne have sagt, da de gik hiem; Vi have Ret til at paastaae, at Kongen maae afskedige sine Ministre, og for at beholde dem, har han maattet gribe, til det voldsomme Skridt af Dissolution. Følgen heraf skal have været, at den første Facti en i det nye Parlament, som havde kundet erhverve sig de fleste Stemmer, skal have gjort et lige Forsøg mod Kongens Prærogativer og Ministerium. Dette Onde er i det ringeste afhiulpen. Kongen har beholdt sine Ministre, og Underhuuset. eller meget mere Factionen, som hidintil har her skeet derudi, er bleven opvakt af sin falske Drøm om Almagt, og indseer nu at Kongen ikke er forbunden til at følge enhver Resolution af den ge menne Mand, som et Magtsprog. At Kongens Beslutning i denne Begivenhed har været fast og uryggelig, beviser iblandt andet ogsaa den nye Vicekonge, Hertugen af Rusland, hans Afreise til Dublin, og Greven af Chiesterfield hans Afreise til Madrit. Den førstes Pakvogn med Sølvtøiet, blev strax efter hans Afreise ikke langt fra London angrebet af 3 bevæbnede Røvere, hvori af de tvende strax toge Flugten, saasnart man skiød iblandt dem. At fortælle alle de Optrin, som paa kort Tid ved disse betænkelige Forvirringer har fundet Sted, tillader Rummet ikke. Hendes Majestet Dronningen har selv derved været særdeles uroelig, og man fortæller, at en fornemme Staats Dame komfor kort siden, i Følge hendes Forretninger, indi hendes Majestets Kammer, og formerkede at Dronningens Ansigtsfarve pludselig havde forandret sig: Hun gjorde Dronningen det Spørsmaal, om Hendes Majestet ikke befandt sig vel, og fik igien det Svar: Hvor kan det vel være anderledes, naar den Person træder ind i mit Kammer, som handler uretfærdig med min Gemahl, forfører min Søn og stifter Splid og Uenighed i et Land, som jeg havde fattet saa megen Kierlighed for. Denne Person var Hr. Fores Svigerinde, Lady Holland. Hvor højt ellers Forbittrelsen og Partieraseriet i visse Gemytter var stegen, kan man slutte deraf, at en anden anseelig Dame havde ved et stort Aftensmaaltid frembragt en saa farlig Sundhed, at een af de værende Kongelige Officierer i Øieblikket var staaet op fra Taffelet og gaaet bort. - Ved et, virkelig baccisk Aftensmaaltid, som her af forskillige af Coalitionen var foranstaltet, har en Dame, hvis moralske Caracteer let lader sig bedømme, med blottet Bryst, opskiørtet Kioel og bare Knæe kastet sig paa Jorden, og med Pocalen i Haanden tildrukket een af de anseeligste Staatmænd af det værende Ministerium, den ene end Øxe den anden en Strikke. Af den noksom bekiendte her værende politiske Gadeallarm, og begge Partiers Bestræbelser, for enten at forskaffe eller tilkiøbe sig Pøbelens Gunst, vil jeg kun anføre saa meget, at Hr. For ved disse Stridigheder er kommen meget tilkort. Aldrig steeg han ved Parlementet ind eller ud af Vognen, førend den forsamlede Pøbel gjorde en undstaaelig Allarm af Hvislen, Hylen, Giøen, Grynten og Brølen. - Engang i forrige Maaned drog denne Folkets forrige Yndling ud af Vestmünster i sin Karette, og Mængden, som fulgte Vognen bestod alle af usle og pialtede Betlere, som uagtet den strænge Kulde, ingen Strømper havde paa. - Hr. Fox bliver nu af mange ikke kaldet meere Folkets Mand, men Shakespears Mand, fordi han i den politiske Klub i Shakespears Tavern endnu har mange Tilhængere. Men overhovedet det Had med ham og Coalitionen gaaer saa vidt, at de Geistlige paa forskillige Steder, har offentlig af Prædikestolen gjort Taksigelse for hans Afskedigelse, og forskillige nye Parlementslemmer, have høitidelig ved Valget maattet love deres Constituenter, at de ville understøtte Hr. Pitt med deres Stemme. (Mere følger.) Jndfald.