Viborger Samler, 1847-10-25
London, den 20de Octbr. Den siden Aaret 1839 i Liverpool bestaaende Privat=Actie-Bank (Royal Bank) har standset med sine Udbetalinger. Den af denne Bank til London sendte Deputation om at erholde Bistand, for atter at kunne stride til Udtællinger, er vendt tilbage med uforrettet Sag. De Tilbud, der gjordes Deputationen, vare ikke antagelige. Ved Efterretningen herom erklærede Liverpool-Banking-Company sig foranlediget til ogsaa at standse med sine Udtællinger. Denne Forholdsregel skal, efter Liverpool-Standard, kun gjælde for nogle Dage; tillige melder denne Journal, at i Tilfælde, hvor der trængtes paa Betaling, skal denne ikke være vægret. Royal-Banks Standsning var uventet; denne Bank nød en særdeles god Credit og dens Directeurer og Actionairer høre til de meest anseete Jndivider i Lancashire. Dog fattede man Mistanke i forrige Uge, da Bankens Actier, der have staaet 300 over pari, udbødes af en Mægler langt under deres Priis. Man vil ved denne Leilighed have bragt i Erfaring, at Banken har givet 3 Huse Forskud til et Beløb af 1 Mill. Lstl., og et Huus alene 430,000 Lstl. – uden tilstrækkelig Sikkerhed. (Sidstnævnte Efterretninger modsiges af Live. Standard). Denne Banks Capital udgjorde oprindelig 600,000 Lstl., senere besluttedes en Udstedelse af 2000 nye Actier til 100 Lstl., hvoraf Halvdelen erlagdes den 1ste Octbr. d. A. og den anden Halvdeel skal udredes førstkommende 1ste Decbr. Flere nye Fallissementer paa 90,000, 60,000 og 40,000 Lstl. have fundet Sted i London og Liverpool. J den Forsamling, som afholdtes den 17de af Delegerede for Fabrikarbeidere, vare 24 Fabrikdistricter repræsenterede, og der besluttedes at nedlægge Arbeidet den 21. Octbr., saafremt Fabrikherrerne ikke til den Tid tilbage toge deres Beslutning om Arbeidslønnens Nedsættelse. En Deputation af anseete Kjøbmænd, Banquiers og Rhedere fra Liverpool havde den 20de en Conference med Lord John Russell, for at overlevere denne et Memorandum, der slutte med den Begjæring, at Regjeringen ufortøvet maatte gribe de Forholdsregler, som den ansaae at egne sig til at afhjælpe det nuværende Tryk og Penge nøden. Deputationen udviklede for Lorden (Skatkammer cantsleren og Præsidenten for Handelsamtet vare tilstede, at der kun behøvedes en temporair Hjelp fra Regjeringens Side for atter at berolige alle Klasser, adsprede overdreven Ængstelse, og sætte store Capitaler i Omløb, som nu kun af Frygt holdtes tilbage. De Deputerede henleddede Ministerens Opmærksomhed paa de skadelige Følger, der maatte ramme de arbeidende Klasser i Fabrikdistricterne, naar Regjeringen ikke greb Handelstanden under Armene. Deputationen udhævede fremdeles, at alle Varer nu maatte sælges til Priser, langt under deres egentlige Værdi, hvilket ikke længere kunde finde Sted uden Kjøbmandens totale Ruin, og til samme Tid kunde de fra Udlandet indløbende Ordres ikke udføres, fordi man ikke mere kunde discontere Vexlerne. Lord John Russell forsikkrede, at Tingenes nuværende Tilstand sysselsatte Regjeringens Opmærksomhed; dog turde han ikke give Deputationen noget Haab om, at Regjeringen kunde indgribe paa en Maade, der kunde egne sig til at dæmpe Bekymringen i Almindelighed og udrive Jndividerne af deres Forlegenhed. Og da et Medlem af Deputationen tilføiede, at man om nogle Dage vilde indfinde sig med nye Forslag, gjentog Premierministeren, at han ikke kunde gjøre sig Haab om directe Intervention fra Regjeringens Side. Skatkammercantsleren yttrede sig paa samme Maade, men tilføiede imidlertid, at han hidtil ikke havde været tilbørlig underrettet om Udstrækningen af den almindelige Forlegenhed.