Jyske Efterretninger, 1788-07-18
Aalborg den 18. Julii. Luder Dato 20 Junii er udgivet en Kongelig Forord Ul ning om Stavnsbaandets Løsning fra Godserne for Bondestandens Mandkiøn i Danmark, af følgende Jndhold; At da Bondestanden indbefatter den talrigeste Deel af Landets Jndbyggere, og Statens Styrke, saavel i Hensigt til Forsvarsvæsenet, som den almindelige Velstand, fornemmeligen beroer paa denne betydelige Næringsstands Vindskibelighed, Mod og Fædrenelands Kierlighed; saa kunne Vi ikke gjøre et for Os selv kierere og for det Almindelige gavnligere Brug af Vor Kongelige Myndighed, end at anvende samme til at opmuntre, disse borgerlige Dyder, ved omhyggeligen at beskierme og med Kraft haandhæve Vore kiere og troe Undersaatter af Bondestanden i deres Rettigheder, i sær den personlige Frihed, som af Vor Hr. Oldefader, høilovlige Ihukommelse, Kong Frederich den Fierde i Forordningen af 21. Februar. 1702. ved den i nogle Provindser da brugelige Vornedrets Ophævelse, er bleven dem skienket, og som ikke mindre tilkommer denne end de øvrige Stænder. Og da Vi have befundet, at det Stavnsbaand, som for nærværende Tid hefter Bønderne i Vort Rige Danmark til det Gods, paa hvilke de have fyldt det 4de Aar, har sin Grund i den Indretning ved Landmilicen, at Jorddrotterne have været pligtige til at fremstille det til Krigshærens Vedligeholdelse fornødne Mandskab, i Forhold af deres Eiendommes matriculeerte Hartkorn, saa ville Vi allernaadigst fritage Jordegodseierne fra at levere Folk til Krigstienesten, hvilken herefter skal fordres umiddelbar, som en almindelig og personlig Pligt imod Os og Fædrenelandet. Og paa det at denne maae kunne opfyldes med desto større Lyst, have Vi forundt de af LandAlmuen udskrevne Soldater saadanne Fordele, som ei alene kan holde dem skadesløse for de med Krigstanden, forbundne Byrder, men endog være en passende Belønning for deres Tieneste. J øvrigt erklære Vi paa det høitideligste og ved Vort Kongelige Ord, at den Frihed, om herved tilsiges Bøndestanden i Vort Rige Danmark, ikke alene skal have sin Virkning til de i denne Lovgivning fastsatte Tidspunkter, men endog stedse være uigienkaldelig og paa ingen Maade kunne svækkes eller indskrænkes. Thi byde Vi herved og allernaadigst besale: H. 1. Stavnsbaandet til Godserne skal aldeles ophøre fra den 1ste Januarii Aar 1800, saa at alle af Bondestanden i Danmark, som da, i Følge de herefter anførte Bestemmelser, ere heftede til noget Gods, fra bemældte Tidspunkt skulle have Frihed til at opholde dem i de, til Landmilice=Indretningens Vedligeholdelse, foreskrevne Districter, indtil de af Sessionen have faaet Afskeeds= eller Frihedspasser, da det derefter maae være dem tilladt at nedsætte dem og søge Næring overalt i Riget. §. 2. Fra denne Vores Anordnings Bekiendtgiørelse. skulle alle de, som have opnaaet en saadan Alder, at det ikke kunne antages til Krigstienesten, strax gives Frihedspasser og være berettigede til at opholde dem paa hvad Sted i Landet de lyste. Denne Ret skal ligeledes herefter tilkomme alle dem, der have udtient og faaet Afskeed fra Krigstienesten. §. 3. Alt Mandkiøn af Bondestanden, som ved den ne Forordnings Udstædelse ei haver fyldt det 14de Aar. skal ikke være bundet til Godserne længere end til 3 Maaneder fra sammes Bekiendtgiørelse at regne, efter hvilken Tid de maae opholde dem i de herefter for det unge Mandskab og Landsoldaterne bestemte Districter, indtde af Sessionerne have faaet Afskeeds eller FrihedspasC. 4. De, som ved denne Anordnings Bekientrarelse have fyldt deres 14de Aar, skulle forblive paa de Godser, til hvilke de henhøre, indtil de have faaet Afskeed fra Krigstienesten, eller have opnaaet den Alder at de i dertil kunne antages; dog skal dette Baand aldeeles ophøre i Aaret 1800, saaledes som tilforn er bestemt: a) Men dersom Proprietairen ikke kan skaffe en saadan Bondekarl Tieneste paa Godset, imod billig Løn, bor det være ham tilladt, efter lovlig Opsigelse, at søge Næring paa et andet Sted i Districtet. b) Denne Ret bør ligeledes tilkomme de Huusmænd som ikke for billig Betaling kunne faae Græsning til en Koe; dog at de først lovligen rette for sig. Og naar der i denne Henseende maatte opstaae Tvistigheder imellem Jorddrotterne og Mandskabet, bør samme ufortøvet paakiendes af Amtmanden. C. 5. Sessionen bør give dem, der virkelig befindes at være Krøblinger, Udygtigheds=Passer i deres unge Aar, naar det af deres Forældre eller Værger begieres. Dog bør samme ikke meddeles nogen paa den Grund, at han ei holder det bestemte Maal til at være Soldat, eller fordi han maatte have en ringe Legems Feil, som dog ei gjor ham aldeles vanfør. Men saadanne Karle skulle blive staaende i Reserverullerne, indtil de have opnaaet den Alder, at de desformedelst ikke udskrives. C. 6. Alt Mandskab, som ikke er heftet til Godserne indtil Aaret 1800, bør saa længe det staaer enten i Reserverullen eller i virkeligt Rumer, forblive i det Amt hvorunder det hører, og de, som uden Tilladelse begive dem derfra, førend de af Sessionen have faaet Afskeeds eller Frihedspasser, skulle ansees og straffes som Rømningsmænd. Naar fleere Amter forestaaes af een Amtmand, da skal Districtet for Mandskabets Opholdsteder strække sig til saa mange af bemældte Amter, som grændse tilsammen. J øvrigt maae Amtmændene, naar der ikke er Mangel paa Tienestefolk i Amtet, give de Jndrullerede, fornemmelig dem, som ere Huusmænd, Pas til at begive dem til et andet District for at søge Næring, imod at de stille en boesiddende Mands Borgen for at komme tilstede, enten til en vis bestemt Tid, eller naar det fordres og Cautionisten derom advares Undviger den Jndrullerede, da skaffe Forloveren paa sin Bekostning en ligesaa dygtig Person i hans Sted. (Fortsættelsen følger i næste No.)