Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-03-25
Nogle bemærkninger og Hr. Kammerraad Hillerups Project, at anlægge en ny Gade i Odense. (Sluttet; see Gaarsaavisen!) Hvad Skatterne angaaer, da behøve vi heller ingen nye Gadeanlæg for at faae dem tilveir, de voxe Aar for Aar i næsten alle Brancher og det endog med betydelige Summer, navnlig hvad Jndgarteringsvæsenet angaaer, hvilket er saa meget mere trykkende, som Militair= og Forsvarsvæsenet mere er en Statssag end den vedkommer den enkelte Commune. Men det er vistnok en for de Fleste vitterlig Sandhed, at det for Pluraliteten af Stadens Jndvaanere, navnlig i de senere Aar, falder meget trykkende at bære de forøgede Skattebyrder, hvisaarsag det forekommer os meget betænkeligt at forstørre Trykket meere end absolut fornødent gjøres. Dersom nu Anlæget af den projecterede Gade foruden den betydelige Forøgelse af Communens Gjæld og de aarlige Skatter skulde tillige have den følge, hvilket af Mange paastaaes, at de nuværende Eiendomme vilde falde betydeligt i Prisen og Huusleien synke, medens Skatterne maatte stige: da blev Tabet føleligt for de nærværende Grundeiere og Trykket større end de Fleste kunde taale. Det forekommer os derfor ei alene usandsynligt at Communen for Øieblikket skulde indlade sig paa et Foretagende, der maaskee endog i en temmelig fjern Fremtid ikke vil kunne ansees for nogen Fornødenhed; men det synes endog fast utroligt, at Communen under nærværende Omstændigheder (Alt vel overveiet) skulde for denne Sags Skyld paatage sig en betydelig Gjælds- og Skattebyrde, aldenstund den fattes Evne til at afhjælpe mindre kostbare, mere væsentlige og paatrængende Mangler i flere Retninger. Den gamle irrigulære Grundtaxt, hvorpaa Skatteligningen for en Deel baseres, trænger høilig til Om regulering og Forandring, men dertil haves ingen Penge, Flere af Byens Gader trænge ikke mindre til en ny Brolægning, og hvor ønskeligt var det ikke, at idetmindste Hovedgaderne og de meest befærdede Steder bleve forsynede med Fortougsfliser, men ogsaa disse Ting have hidtil hørt til de fromme Ønsker, paa Grund af Gjæld og Mangel paa Ressourser i denne Branche. Vandvæsenet, der er af den største Vigtighed for alle Communens Jndvaanere, har vel allerede modtaget væsentlige Forbedringer i de senere Aar; men endnu staaer Meget tilbage at ønske, saalænge flere Districter i Byen ved Sommerens Tid savne tilstrækkelig Forsyning med Vand; ogsaa her mangle Penge, men ikke Gjæld. Gadebelysningen om Vinteren kunde ogsaa taale nogen Forandring og Communens Jorder kunde have godt af en bedre Kultur, der nok kunde tilveiebringes ved en bedre Udgrøftning, ved Brak og Mergling. Byens nærmeste Omgivelser kunne paa flere Steder trænge til passende Forskjønnelser; men hvad der endnu er vigtigere, den betydelige Deel af Odense, den gamle St. Jørgens By, burde opretholdes, at den ikke skal miste sin Forbindelse med Landboerne og derved sin egentlige Livsnæring, hvorved den vil synke ned til at blive en complet Fattigcolonie, der vil tære haardt paa den øvrige Communes Marv. Til disse og andre lignende Foretagenders Fremme udfordres ikke ubetydelige Kapitaler; men at tilveiebringe disse ved Laan, eller Paalæg, hvorved de allerede stærkt voxende Skatter ville blive end mere trykkende for Borgerne, har Bestyrelsen ikke anseet for tilraadeligt, skjøndt det, saavidt vi have kunnet erfare, ikke fattes den paa god Villie til at foretage Forbedringer i alle her omtalte Brancher. Det forekommer os derfor aldeles usandsynligt, at Communen under nærværende Omstændigheder skulde indrømme den projecterede Gades Anlæg, naar dermed skal være forbunden en betydelig Gjælds- og aarlig Skatteforøgelse, ei at tale om de andre paapegede maaskee ligesaa umiddelbare Følger. Det kan vel ogsaa med Føie ansees for en stor Usandsynlighed, at Communens Bestyrelse, saalænge den ikke kan afhjælpe ældre Mangler og trængende Fornødenheder, vilde andrage paa noget Laan eller paadrage Communen nogen Gjæld i den omtalte Retning uden først dertil at have æsket det samtlige Borgerskabs Samtykke, og, ligesom det er vor fulde Overbeviisning, at Communens Jndvaanere uden Jagttagelse af denne lovmedholdelige Forholdsregel med gyldig Grund ville kunne protestere, saaledes nære vi ogsaa den Forviisning, at hverken Cancelliet eller Hans Majestæt vil samtykke i Laanet, uden at Borgerne først derom ere hørte. Sluttelig bemærkes, at vi have intet imod det paatænkte Gadeanlæg, naar det blot ikke skal bebyrde Communen med en trykkende Gjæld og Jndvaanerne med forøgede Skatter, og vi have overhovedet ingen anden Hensigt med disse Linier end at Nogle Jndvaanere i Odense. gavne. Hr. Bataillonschirurg Rosendahl helliget. Ædle hedenfarne Ven! kunde din lyse forklarede Aand skue ned fra sin Himmel til den Jord, Du forlod, høre de mange hjertegribende Veemods Klager, see de mange Tusinde Taarer, der rinde ved dit Savn, da vilde det vistnok fryde Dig at have endt dit Dagværk med saamegen Hæder og Ære, som trofast og blid Ægtefælle, kjærlig Fader, virksom og rastløs Læge, oprigtig, trofast og kjærlig Ven, de Nødlidendes Trøster, uegennyttige Hielper og varmeste Talsmand. Længe vil Du af alle Gode erindres, og i Mines og mit Dig hengivne Hjerter vil Dig en velfortjent Kjerminde stedse blomstre. S. 8. 12.