Corsaren, 1841-09-24
Uddrag af Redactionens ForhandlingsProtocol. Møde den 20de September. Præsidenten gjorde Forsamlingen opmærksom paa, at dette Møde var særdeles høitideligt, fordi det ikke alene var et sædvanligt, men ogsaa et Qvartalsmøde og desuden holdtes saa nær ved hans Fødselsdag. Denne vilde han feire med megen Pragt. J sin Have vilde han til Beviis paa Redactionens Kjærlighed for ham lade afbrænde et Fyrværleri, hvori man skulde see de Ord: Længe leve vor elskede Præsident! - "Des- uden," tilføiede han, ger jeg, som sagt, i en høitidelige Stemning formedelst Slutningen af Qvartalet. Naar jeg gjør Afregning med Boghandlerne, kommer jeg altid til at tænke paa den store Afregningsdag, og mine og "Corfarens" Synder falde da tungt paa min Sjæl (foruden at jeg har Umage med at undertrykke mine syndige Tanker, naar jeg seer Redactionskassen fuld). Jeg er da ogsaa meget tilbøielig til at høre paa de Klager, der fremføres imod "Corsaren". Saaledes har det skaaret mig i Hjertet at læse Dr. Haugsteds Svar til os i Anledning af, hvad vi havde sagt: at han fra sine Reiser kunde give Oplysning om, hvorledes Statens Penge spildes. Han har tilstrækkelig oplyst, at det var hans egne Penge, og i Hjertet har jeg derfor gjort ham Undskyldning for Feilen. Dernæst er der "Figaro" Den klager over, at vi ikke have levnet den Ære for 1 s. Men heri ere vi dog Alle lovlig undskyldte; thi jeg kan aflægge min corporlige Ed paa, at vi, da vi toge fat paa ham, ikkun forefandt for 2 s, hvorpaa der endda hvilede endeel Prioriteter. Der ere ogsaa andre Besværinger over den Maade, hvorpaa vi omtale de Store LApropos! Her falder det mig ind, at vi for næsten umindelige Tider siden nedsatte en Commission, bestaaende af to Medlemmer, blandt hvilke det militaire Medlem blev Præses, for at undersøge, ved hvilke Midler vi kunde erhverve os de Stores Gunst. Commissionen har tilmeldt mig, at den har havt det Uheld at sove i al den Tid, og beder nu om Prolongation til at fortsætte sine Arbeider; men jeg har istedetfor troet at burde sætte Commissionen under Tiltale og beder nu Forsamlingen dømme den. De vente deres Dom i Fængslet. Flere Medl. J Fængsel? Saa ere de jo straffede, før De ere blevne dømte; det er uforsvarligt. Præsident. Pr. Jngenlunde. Skulde de maaskee have Lov til at gaae frit omkring og sove og ved Exemplet forlede Andre dertil? Et Medl. Anførte de da Jniet til deres Undskyldning? Pr. Jo; de sagde, at de for at dømme om de Store havde maattet stille sig paa Folkets Standpunkt, og, saasnart de vare komne der, vare de faldne i Søvn. Flere Medl. Det er Undskyldning not! De ere paa barbarisk Maade fængslede. Præsident! Vi forestille den offentlige Mening, og vi understøtte herved en Baptist-Adresse til Dig, hvori i Menneskelighedens Navn fordres, at Du strax skal løsgive Fangerne og efter bedste Evne erstatte dem den forvoldte Uret. Dette bragte Præsidenten i Forlegenhed, og han afsendte en af sine Haandlangere for at sætte de Fangne i Frihed. Efter kort Tids Forløb, kom denne ene tilbage og berettede, at de Fangne ikke vilde følge med, før det var blevet erklæret, at de ingen Brøde havde begaaet. Den offentlige Mening, som Forsamlingen i dette Øieblik havde paataget sig at udgjøre, saae meget spændt paa Præsidenten for at erfare, hvad han i dette vanskelige Tilfælde vilde foretage. Den bemærkede, at han et Øieblik var noget forvirret; men pludselig reiste han sig og sagde: "Jeg kan ikke erklære at have feilet; det er under min Værdighed. Men jeg skal skynde mig at udarbeide en ny Lov, hvorefter en saadan Brøde for Fremtiden ikke bliver nogen Brøde. Den Lov give vi saa tilbagevirkende Kraft, og saa er det Hele i Orden." Flere Medl. Men den Straf, de allerede have udstaaet? Pr. Den slaae vi en Streg over. Den skal være aldeles glemt og ikke i nogen Maade komme dem til Skade paa gode Navn og Rygte. Dette bifaldt Forsamlingen, som repræsenterende den offentlige Mening. Præsidenten anmeldte derefter, at han til at dække nogle extraordinaire Depenser vilde tage endeel Penge af Kassen og i Regnskabet ansætte disse under "uforudselige Udgifter." Et Medl. Men jeg begriber ikke, hvorledes Du kan ansætte dette under uforudselige Udgifter. Pr. Saa? Kan Du eller Nogen Anden af Eder forudsee, naar jeg vil gjøre extraordinaire Depenser. Alle. Nei. Pr. (triumpherende). Naa, hører det saa ikke til de uforudselige Udgifter, hvis Størrelse det jo ifølge Statuterne tilkommer mig at bestemme? Dette maatte Forsamlingen indrømme. Man gik nu over til Forhandlingen af egentlige Redactionssager. Denne afbrødes pludselig ved et stærkt Spektakel udenfor Værelset. Da man ilede til for at aabne Døren, fandt man to af Præsidentens Haandlangere liggende paa Gulvet i en fortvivlet Kamp. Da man havde faaet dem skildte fra hinanden og spurgte, hvad denne upassende Adfærd skulde betyde, erfarede man, at den Ene havde villet vise den Anden, hvorledes Politiadjutanten bar sig ad med at slaae Hatten af Grottrup, hvorefter den anden til Gjengjæld havde villet vise ham, hvorledes Livvagtskarlen forleden Nat bar sig ad med at hugge Ørene af Fiskeren. Det blev betydet Begge, at de skulde afholde sig fra slige forargelige Skuespil. Efter at Forsamlingen atter havde taget Sæde, yttrede: Et Medl. Jeg har en vigtig Meddelelse at gjøre Forsamlingen; men jeg maa forud bede Eder troe mig paa mit Ord; thi den er noget besynderlig. Et andet Medl. Det er det Samme som strax at sige, at Du vil lyve. Den forr. Taler. Jeg tilsværger Eder, at jeg i min Fortælling skal være sanddru som en Qvæker, aabenhjertig som en Arrestant, der har været puttet ned i Nr. 1, og oprigtig som en skriftende Synderinde. Jeg har havt en Aabenbaring om, naar vi Danske ville faae Øinene op. Et Medlem. Det veed jeg uden Aabenbaring. Det er, naar Christus paa eengang helbreder alle Blindfødte. Den f. T. Snik, Snaki Lad mig tale. Jeg sad igaar Aftes hiemme og læste netop Sagnet og Fenrisulven og tænkte saa paa, hvorledes man kunde binde den slemme Aand, som nu holder Folket bundet i Søvnens Lænker. Saa aabnedes pludselig Loftet... Et Medl. (afbrydende). Det maa anmeldes for Brandinspectionen eller for Qvarterets Rodemester. Den f. T. Vistr ikke, neil Det var tilsyneladende; det er jo netop Aabenbaringen. Hvor var det, jeg slap? Rigtig. Saa aabnedes Loftet, og en deilig Kvinde kom tilsyne. Forsamlingen. Ah!!! Taleren. Og hun svævede ned imod mig... Det ældste Medl. (rystende paa Hovedet). Der see vi det! Frugten af den nymodens Opdragelse. Taleren. Herregud! Ti dog stille. Det var jo intet virkeligt Fruentimmer. - Og hun sagde til mig med høitidelig Stemme, der tonede som Klokkeklang fra Sphærernes Harmoni... Et Medlem.... cconcert paa Rosenlund? Taleren. Stille, for F-! - - Og hun sagde til mig. "Det kan skee. Den kan bindes med en Lænke, smeddet af Følgende: To Qvintin af de moralske Garantier, der tillige ere virkelige Garantier; 1/2 Lod af Stændernes Jndflydelse; tre Gran af Politiets Humanitet; 1/4 Gran af Biskoppens og Cancelliets Tolerance mod Baptisterne; 1/2 Qvintin af de Militaires Respect for Folket, samt saa mange Gran, som man kan opdrive af Folkets Mod. Dermed smillede hun yndigt, som Herskaberne, naar der raabes Hurra, og - forsvandt. Flere Medl. Det var dog forhausende. Men hvor finder man alle disse Ting? Præs. Efter min Formening bør vi allerede være glade over, at vi have Midlet; hvorledes vi skulle finde det, kan senere afgjøres. Vi bør i denne glædelige Anledning holde et Gildepare, hvilket passende kan slaaes sammen med det for iaften, saa at dette altsaa bliver et dobbelt. Der kan derfor ikke begyndes for tidligt derpaa, og jeg foreslaaer desaarsag at bryde op strax. Et Medl. Jeg maa dog i Forveien foreslaae en Forandring ved vore Gildepareer. Vi have nu i den lange Tid, vi have holdt dem, stadigt tømt Toaster for Alt det, som vi ønske; men istedetfor at opnaae det, ere vi tvertimod komne længere fra det. Det er Skjæbnen, der er os fjendsk. Lader os derfor narre Skjæbnen ved for Fremtiden at udbringe Toaster for det, vi ikke kunne lide. Flere Medl. Bravo! Det er et godt Forslag. Pr. Lad os nu gaae til Gildeparket. Jeg slutter nu Mødet ved efter Sædvane at udbringe et Hurra og en Skaal for Cancelliet.