Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-07-20
Hidindtil har ingen anden Nation været i Stand til at kappes med den brittiske Manufaktur væsen, hverken i Duelighed eller i Forskud, dog tilstaaer Colqvhoun at de Franske komme Englænderne nær i mange Deele, f. Ex. i Bomuldsmanufacturerne; men, siger han, det er ikke at befrygte at de franske Fabriker skulle blive i Stand til at giøre de Engelske Rangen stridig, og forskaffe sig en større Afsætning; uagtet de ikke betale en saa høi Arbeidsløn som i Engelland, da de mangle Englændernes Capitaler til at sætte i deres Drift; da de ikke har bragt deres Dampemaskiner saavidt, og da de mangle Steenkul til at drive dem, ikke heller har de saameget Jern og for saa godt Kiøb som Englænderne. Colqvhoun antager at 3 Millioner Mennesker i Storbrittannien leve af Fabrik væsnet, og at Manufakturerne indbringe aarligt 11423000 Pd. Sterl. og det blot for Arbeidet og naar de raae Materialiers Værd fraregnes. Af disse Manufakturer vare Bomulds og derefter de uldne meest indbringende. – Jrland er egentlig Sædet for de engelske Linned=Manufacturer; dog gives der ogsaa anseelige i Leeds, som ogsaa ere i Besiddelse af Maskinspinderier for Hør. J forrige Tider fik man det spundne Garn fra Tydskland; men da Handelen blev spærret under Krigen, saa faldt man paa at anvende Maskineriet paa Hør spindingen og i Egnen af Leeds har man sex saadanne store Maskiner; man forsikkrer, at Entrepreneurerne staae sig godt derved og bedre end som de, der har anlagt Bomuldspinderier. Disse Jndretninger give mange Mennesker Arbeide; det eene af disse Spinderier allene ernærer over 200 Arbeidere, hvoraf enhver fortiener ugentlig fra 6 til 30 engelske Skilling. Maskinerne drives af Dampe maskiner, som besidde en Kraft der svarer til 80 Hestes Styrke. Man har anlagt mange saadanne Hørspindsmaskinerier i Jrland og Skotland, men som overalt holdes meget hemmelige for Fremmede. Garnet som spindes paa disse Maskiner bliver meget jevnt og fast; men man har ikke nogensteds bragt det videre med Maskiner end til at spinde Garn af en middelmaadig Fiinhed; det meget fine Garn maa spindes paa Rokke. J Skottland og Jrland skal man ogsaa have begyndt at indføre Maskiner til at væve Lærred. – England har en riig Kilde til Silke i sit Bengalen, hvor man høster Silken 6 Gange om Aaret, det ostindiske Compagnie som har store Oplag deraf, giør sig Umage for at bringe Silkefabrikationen i Gang; men den staaer meget tilbage for den Franske og Jtalienske, den er især ufuldkommen i Henseende til Appreturen, man mener ogsaa at den stærke Steenkulsdamp er skadelig for den. Hovedsædet for de engelske Silkemanufakturer er Forstaden Spithfield ved London, hvor mange protestantiske franske Silkevævere, som i Ludvig den 14des Tid maatte flygte fra Frankerige, nedlode sig; Fabricationen steeg derved til en stor Høide, men den sank igien siden dybt, da det gif af Mode at bruge Silketøier og Klæder af Bomuld bleve almindelige; dog regnes den aarlige Jndførsel af raae Silke til 1,225,627 Pd. Sterl. og de deraf forfærdigede Silketøiers Værd til 300000 Pd. Silkestrømper blive fornemmelig vævede i London; men, uden at være bedre, koste de dobbelt saameget som de Franske. Sædet for Bomulds-Strømpe og Petinet=Fabrikerne er i Nottingham og for Uldstrømpefabricationen i Leicester. Man har søgt at bringe Strømpevæverstolene til en større Fuldkommenhed, og at give den en Jndretning at den lod sig drive ved Naturkræfter (f. Ex. Vind, Vand, Dampe) men forgiæves; man har stedse seet sig nødsaget til at vende igien tilbage til den gamle Maskine og har kun formaaet at anbringe et Par uvæsentlige Forbedringer ved den. (Strømpevæverstolen holdes for at være det konstigste Haandværksredskab som er til, og det største Mesterstykke af den menneskelige Opfindelses-Evne; den bestaaer af mere end 2500 Dele, og er saa sammensat, at den bekiendte Professor Langsdorf i Erlangen har i et i denne Bye udgivet Skrift i Aaret 1805 brugt 14 Kobbertavler og 260 Sider for at beskrive den.