Københavns Adresseavis, 1777-02-05
I Henseende til de ikke alt for sterkt fyldte Nelliker har dette Grund. Jeg vil derpaa anføre et Exempel, og det af en ustuderet Gartner. Thi mangen en pleyer just ikke at ville troe os studerede. Et Exempel altsaa af en Mand, der ey vidste noget og Planternes forskiellige Kiøn, og var ligesaa uvidende om deres Befrugtning. Hr. Rosiner, en Gartner i Vordhausen, fik, efter Hr. Schmalings Fortælling i hans Ruhe auf dem Lande, formedelst den Efterretning, han fandt paa et Stykke Papiir, hvoraf der var gjort et Kræmmerhuus, om Blomsterstøvet og dets Natur og Virkning, det Jndfald, at sette en graa og en guulNellikestok ved hinanden, at Blomsterstøvet kunde drive af den ene paa den anden, og har af det af begge samlede Frøe, i Et Aar faaet femten Slags gru graae Nelliker. Fyldte Nelliker kan gandske vist (i det mindste kan enhver selv af Erfaring overbevise sig derom, deels blive befrugtede den ene af den anden, uden at man giør noget dertil, deels kan man og selv bifrugte den ene med den andens Støv, saafremt de ikke ere alt for sterkt fyldte, saa at enten deres Støvtraade (Slamina) eller deres Stempel (ristillum) som hos Nelliker er fordeelt i to Horn, er udgroet i Brømsterblade. Men med de fyldte Levcojer forholder det sig ikke saaledes. Man betragte saa mange fyldte Levcojeblomster, som nogensinde er mueligt, og man skal aldrig hos dem, ligesaalidet 1) finde en Egstok (Germen.) og altsaa heller intet Stempel, eller i det mindste intet ArStinma) paa Enstokken, (hvorfor det ogsaa er gandske umueligt, at de nogentid kan bære Frøe), saa lidet som man 2) skal finde Stavtraade (Filaments) hos dem, og altsaa heller ingen Støvkolbe (Antheræ) og derfor 3, endnu mindre Frøestøv, (ollen) hvorfor det ogsaa er gandske umueligt, at enkelte Blomster kan blive befrugtede af dem. Dersom de fyldte Levcojer virkelig havde Frørstøv, saa skulde man gandske vist troe, at kunne befrugte enkelte Bromstere dermed. Men det er saa tilforladelig vist, at de slet intet Frøestøv har, at gedristig opfordre, enhver, som har et Forstørrelses Glas, at opsøge samme, og jeg paastaaer med Vished, at han ligesaalidet med bevæbnet Øye skal see det derudi, saa lidet som han med blotte Øyne kan see Støvtraade deri, hvilke dog alligevel ligesaa godt maatte kunne sees uden Glas, som man tydelig kan see dem og deres Støv i Nellikker og andre Blomster. Dog, om endog de fyldte Levcojer virkelig havde Frøestøv, som de dog gandske vist ikke har, saa vilde det alligevel ikke hielpe at stille dem efter Vinden. Jeg undseer mig ikke ved, frimodig at bekiende, til andres Underviisning, og for at spare dem for en Umage, som gandske vist vil være forgieves, at jeg eengang, da jeg endnu ingen Jndsigt havde i Planternes Kiøns indvortes Beskaffenhed, og vidste endnu slet intet videre deraf, end hvad jeg havde hørt fortælle af andre, i to Aar efter hinanden, har hver gang saaledes besat et Beed med omtrent 60 fyldte Sommerleverier, at jeg stedse ved hver slette Plante satte en enkelt; men at jeg af det deraf bekomne Frøe har aldrig faaet noget, som har givet mig fyldte Stokke, endskiønt disse enkelte Planter vare rundt omkring omgivne med dobbelte Stykke. Aarsagen dertil kan enhver selv indsee med egne Øyne, naar han ikkun undersøger de enkelte Blomsters Beskaffenhed og indvortes Struktur, og jeg vil nu strax anføre samme ved den tredie Punkt, paa det at enhver, som har Lyst dertil, selv kan overbevise sig derom. Thi For det Tredie skal man kunde af en Levco=Stok frembringe adskillige Farver, naar man f. Ex bringer Frørstøvet af hvide i vivrette eller røde. Dette kan man giøre 1) ved alle de Blomster, hvis Støvtraade og Stempel rager frem over Røret, (uus) og hvis Frøestøv man altsaa kan aftage med en Pensel af Støvkolbene, og sætte det paa Stemplets Ar (Stigma), hvor det strax bliver hængende, fordi det er befrugtet med en slimagtig Fugtighed, ligesom med en Dug, meddeler det i Egstokken værende Frøe, sit indvortes Væsen, og befrugter det. Man kan 2, giøre det ved saadanne Blomster, hvis Stempel ved ikke rager frem over Røret, men hvis Rør dog er saa vidt, at man frit kan see Stemplet i samme, og kan bringe Frøe støvet paa sammes Ar. Det første skeer ved Nelliker, paa hvis Horn man kan bringe Støvet med en Pensel, ja vel og med Spidsen af Fingeren, og just derved kan frembringe nye Tegninger. Det sidste skeer ved Aurikler og Primuler, hvis Støvkolde sidde vel ind i Røret, men staae dog lige med sammes Aabning, og rage vel ikke frem ovenfor samme, men lade dog saa meget tømt Rum imellem sig, at man kan see det neden til i Røret paa Egstokken, staaende Stempel, og altsaa kan ryste Frøestøvet af et andet Blomster ned igiennem denne Aabning paa samme. Just deraf kommer det, at man af Nellikers, Auriklers og Primulers Frøe fielden faaer fuldkommen saaledes tegnede Blomster igien, men stedse i det mindste noget anderledes tegnede. Thi om end ikke Menneskens Kunst giør det, saa fører dog Vinden, eller Jnsekterne, Frøestøvet fra andre Blomster, som har andre Farver, hen paa samme, og deraf kommer stedse nye Tegninger, og anderledes blande de Farver. Men ved de frøebærende enkelte Levcojer finder ingen af Deelene Sted. Det første ikke; thi 1) seer man aldrig deres Enstok, eller deres med et Ar forsynede Ansatz til Frøebælge; denne sidder neden til i Røret gandske skiult, og ommer først da tilsyne, naar Befrugtningen er skeet, Blomsterbladene falde af, den derpaa begynder at voxe i Længden, og Bægerbladene nu ogsaa begynde at falde af2) Seer man heller ikke noget af Støvkolbene den første Dag, efterat Blomsteret har aabnet sig, og ofte heller ikke den anden eller tredie Dag, naar der just da indfalder koldt Veyrligt; disse Støvkolbe ere ligesom indsluttede i Røret; Blomsteret synes at være gandske huult, hvorfor ogsaa de enkelte Leveøjer af nogle kaldes hule Levcojer; først efter nogle Dage, eller saasnart Solen skinner ret varm, trænger Støvtraadene sig noget frem, og man seer da først de gule Støvkobe i Aabningen af Røret, omendskiønt de aldrig komme egentlig frem af samme. Disse Støvtraade ere i Tallet sex, og de staae tre paa hver Side af den unge i Blomsteret værende Frugt, som er aflang og flad; paa hver brede Side af den staaer to Støvtraade; sammes smaa Traade (tilammerta) har lige Høyde med Frugten; de paa dem siddende Støvkolbe staaer net oven for den; imellem disse to par Støvtraade staaer altid dybt ned i Røret endnu en imod hver Kant af den flade Frugt; de fire Støvkolbe, som rager frem oven for Frugten ere især saa fast sammensluttede i Røret, at der intet fremmed Frøestøv kan falde ved derimellem, hvorfor ogsaa Levcojerne aldrig af sig selv udarteer; saa at det og synes mig gandske umueligt, at bringe fremmet Frøestøv ned imellem disse fire Støvkolde paa Frugtens Ar, og jeg næsten tvivler, om man nogentid ved Kunsten skal kunne frembringe picotterede Levcojer. Jeg haver dog engang forsøgt det, og jeg vil beskrive den Maade, jeg brugte i den Hensigt, for derved at give andre Blomsterelskere Anledning til videre Eftertanke, og til ligeledes at anstille Forsøg. Men først maae jeg mælde noget om det Frøestøv, jeg har brugt til disse Forsøg saavelsom og hvad for Blomster jeg har valgt til Befrugtning. Hvad Frøestøvet angaaer, som man vil betiene sig af, saa er Blomsteret enten endnu ikke gandske aabnet, men dets fire Blade ere endnu ligesom foede om hinanden, og da har Støvkobenendnu ikke begyndt at udkaste Frøestøvet, eller og det har nylig aabnet sig, og da ere Støvkolbene rundt omkring, bedekkede med Frøestøv, og nu kan maa bruge det til Befrugtning; eller Blomsteret har allerede i nogle Dage været i Flor, og det udkaffede Frøestøv har tildeels begyndt at falde ned, tildeels er det allerede bortført af de smaaJnsekter, som krybe ind i Blomsteret, og da bliver paa Kolbene ikkun saa lidet Støv tilbage, at man dermed enten slet ikke meere kan befrugte, eller og at det under Arbeydet gandske bortflyver. Hvad de Blomster angaaer, som man vil tage til Befrugtning, saa ere de slet ikke tienlige dertil, som allerede har været udsprungne i nogle Dage.