Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-09-22
Odense Borgerrepræsentations Forhandlinger. Aar 1845. (Fortsættelse fra No. 180).(Slutning om til Magistraten afgivne Erklæring om Forhøielse i Vand=, Vægter= og Broskatten, er saa lydende:) Ligesom nu det hele Beskatnings Princip efter Bygningernes Fagade ikkun bliver en Kjæde af Modsigelser og Feil, saaledes viser det ved Siden af disse Abnormiteter, den Besynderlighed, at en stor Deel af Byens formuende Jndvaanere ere ganske fri for Beskatningen, fordi de ikke ere Huuseiere, endskjøndt Lovens 363 lærer i Forbindelse med dets authentiske Fortolkning i mangfoldige Tilfælde, og General-Procureurens Afhandling i hans juridiske Haandbog 3 B. 1 Hefte. Pag. 26667, at samtlige Byens Jndvaanere, geistlige som verdslige skulle deeltage i Udredelsen, fordi Gjenstandene, hvortil Skatten anvendes, nemlig i Vande, Vægter Lygte= og Brolægningsvæsenet ikke saameget angaaer Bygningerne, som disses Beboere, til hvis Nytte, Beqvemmelighed og Sikkerhed de ere anskaffede. Dette Princip var ogsaa i større og mindre Grad det gjeldende indtil det, ved de meget uheldige Jndstillinger i Aarene 1806 og 1826 bleve fortrængte. - Lygteskatten var ved Reskript af 29 Juni 1763 regleret efter Bygningernes Assurance. Vandskatten efter Resk. af 23 October 1767 skulle udredes ikke alene af Gaard eieren, men af alle Beboere og Jndvaanere. Vægter skatten efter Frdn. af 22 Febr. 1737, blev udredet af alle Jndbyggere, Geistlige og verdslige, hvilken Ligningsmaade blev fornyet ved Frdn. af 21 Juni 1761, medens dog alle disse mere hensigtsmæssige og tildeels med Lovens 363 samstemmende Regulativer bleve, som bemærket, suspenderede ved Resk. af 27 Juni 1806. Jøvrigt er den her indførte og imod ovenmeldte Lovsteds Grundsætning aldeles stridende Skatteligning, uden Exempel i de øvrige danske Communer, og det bliver da af forestaaende vore bemærkninger i Forbindelse med Committeebetænkningen en Selvfølge, at et andet og bedre Princip for Udliigningen bør indføres, saafremt Byrden ikke skal blive uoverkommelig, da i andet Fald, Repræsentationen paa det bestemteste maa erklære sig imod Forhøielsen, og skjøndt stridende imod Communens Tarv, fordre Vand- og Brocommissionens Virksomhed i den Grad indskrænket at Forhøielse kan undgaaes. Hvad selve Forandringer i Lignings Principet angaaer, da vil den paa nogle Steder brugende Factor Grund-Taxten eller Grund og Næring ikke her kunne komme til Anvendelse, fordi Grundtaxt Matriculen ved sin Ælde deels er ubrugelig, og deels ufuldstændig. At vælge Bygningernes Assurancesum, eller Bygningsskattens Maalestok, som Grundlag ville være at anbefale, hvis Spørgsmaalet alene var og en Beskatning paa de faste Eiendomme, eller og noget, der alene var i Gaard- og Huuseiernes afsondrede Jnteresse; men da dette ikke er Tilfældet, medens derimod Beskatningen anvendes til Sikkerhed, Beqvemmelighed, Nytte og Gavn for Alle i Communen sig opholdende Jndivider, saa vil eiheller nogen af disse Beskatningsmaader være passende. - Derimod forekommer det os klart, at den i forskjellige Communer fulgte Regel, at Fornødenhederne i Vand, Vægter= og Lygtevæsenet lignes efter samme Grundsætning, som Skole= og Fattigskatten, nemlig efter Formue og Leilighed, er den ene Rigtige; derved faaer alle de Momenter der bør influere paa Reguleringen sin tilbørlige Virkning, i det nemlig Gaard- og Huuseiere, som Saadanne den øvrige Formue, Næringsbruget og enhver anden Resourceerholder sin vedbørlige Vurdering, og den dertil svarende An sætning. Ved den ligelige Fordeling og Uniformitet i Byrden, som derved opnaaes, i Forhold til enhver Jndvaaners Evne og Leilighed, vil da den Ubillighed ophøre, at Grund eieren alene skulle afholde en Beskatning, der vedkommer en stor Deel af Communens øvrige Medlemmer circa 1000 Jndivider, – medens tillige den Anomalie, som hidtil fandt Sted i Udligningen paa de faste Eiendomme, og som har ført til de urimeligste og ubilligste Resultater, ligeledes ville udjevnes. Jmod denne saaledes ædskede Forandring har man fra enkelt Mand hørt yttre den Betænkelighed, at de Jndvaanere som ikke ved faste Eiendomme, men kun ved Pengeformue vare bundne til Byen, kunne ved en forandret Liigning finde sig foranledigede at forlade Communen; men vi skulle dog formene, at en saadan Betragtning er uden Betydning, idet vi maa betvivle, at Aspecterne i andre Communer skulle kunne forlede nogen til en Omflytning, medens vi derhos præsummerer den billighedsfølelse hos enhver Vedkommende her i Communen, der hidtil nød Begunstigelse, paa Grundeierens Regning, at disse ikke ville forlade et Samfund, fordi dette afskaffer det, som er urigtigt og ubilligt i sit BeskatningsSystem. Af denne Betragtning kunne vi ei heller tilraade det i Committeebetænkningen opstillede Alternativ, at fordeele Skatten halvt paa Formue og Leilighed, og halvt paa Bygningernes Assurancesum, hvorved desuden Grundeieren fremdeles ville lide, skjøndt i en mindre Grad, en Forurettelse, som de kun alt forlænge har maattet bære. Den af Repræsentationen ædskede Ligningsmaade paa Formue og Leilighed er jo desuden vedbørlig understøttet i danske Lovs 363, og at dette Lovsted endnu har sin fulde Betydning, saaledes, at Commune-Afgivten qv. bør lignes efter Formue og Leilighed, derom har det Kongel. danske Cancellie under 7 August 1827 afgivet en saa klar og tydelig Bestemmelse, at Tvivl desangaaende ikke kan versere. - J Henhold til alt foranførte maa vi saaledes indstille: at det af Vand=, Brand= og Brolægnings-Commissionen forlangte Tilskud af 50 pCt. i den Deel af Beskatningen qv. der lignes paa Bygningernes Fagade bevilges med en Sum af c. 1624 Rbd., imod at den ved Reskr. af 27 Juni 1806 og 18 Aug. 1826 anordnede Skatteligning, saaledes forandres, at det samlede Beløb, c. 487 Rbd. udlignes paa samtlige Byens Jndvaanere efter Principet for Communeskatten, nemlig paa Formue og Leilighed. Det blev derhos en Selvfølge, at de særegne og normerede Afgivter for Vand-Afledninger fra Byens Rendelæg og for større Vand Forbrug m. fl. vedblive uforandrede, saavelsom den Kirkerne paalignede Afgivt, imedens derimod den paa nogle offentlige Bygninger, saasom Raadhuset og Borgerskolen lignede Afgivt synes at maatte bortfalde. Odense Borger-Repræsentation den 8 Aug. 1815.