Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1835-02-09
J Aalborg Stiftstidende No. 6 læses en Suppleants Bemærkninger" saavel om Valgets Udfald i 11te District i Særdeleshed, som om de Gjenstande der fornemmelig burde komme i Betragtning ved Stænderforsamlingen i Almindelighed; samt om, hvem der burde eller ikke burde vælges til Deputeeet Hvad Hr. Suppleanten anfører om Bønders Valg til Deputerede forekommer os at være grunoet paa Jndsigt og Erfaring, ligesom det Hele er skeevet med Conduite. Jmidlertid er det et Punct, som nærmest angaae es Bønder, og over hvilket vi ønskede, at Hr. Suppleanten vilde yttre sig over ligere, det nemlig: hvorfor det ikke kunde tillades Landmanden overalt at brænde Brændeviin under visse Jndskrænkninger, blandt hvilke den fornemste del maatte være den, at han kun maatte brænde til eget Forbrug. Vi Bønder kunde ikke begribe, hvorfor Hr. Suppleanten anseet en almindelig Tilladelse for absolut skabelig; vi synes tvertimod, at den maatte være absolut gavnlig for Landmanden. og det er jo kun om ham Talen er. Han vilde herved faae den naturlige Rettighed tilbage, til, ef er bedste Skjønnende at anbringe sine Producter. fri under de end bestaaende Forhold ere ham de tagne, og han vilde paa mere end een Maadedrage Fordeel deraf. Det Misforhold, som nu existerer imellem Brændevinens Priis og Kornets Priis. vilde derved ophøre, og den fornuftige Bondes Mal kekoer og Svin vilde ved at tøgtes med Spølen erstatte endeel af det Tab af Jldebrændsel og Tidsspilde som Brændeviinsbrænden medfører Ogsaa kan det det ansees som Fordeel, at han paa denne Maade altid kan være forsynet med Brændeviin, naar Aarstiden kræver strængt Arbeide og mang Folk, da det under nærværende Omstændigheder ikke er sjeldent, at vi maae fare en lang Vel efter Brændeviin, og i der Forlegenhed betale det ur melig bret; thi Enhver veed jo at ingen Landmand. det har Folk i sit Arbeide, kan undvære det. H. af følger da, at Tilladelse til at brænde Brændeviin maatte være almindelig, og ikke, som Hr. Supleanten formener i disse Miles Afstand fra Kjøbstæderne; thi deels vilde de Sogne, som havde det Uhæld at ligge for nær om Kjøbstæderne, blive behandlede uretfærdigen, om de skulde vedblive at da re det gamle Aag, som hele Landet slag fri for; deels vilde det blive vanskeligt at holde Control især paa de Steder som ligge nærmest Frihedsgrændsen; og deels vilde Kjøbstæderne – for hvis Skyld og nærmest liggende Sogne skulde udelukkes fra Tilladelse til at brænde Brændeviin - kun have liden Nytte deraf, da disse Sognes Beboere vilde forsyne sig med deres fornødne Brændeviin fra Landet, hvor de vist kunde have det for bedre Kjøb end fra Kjøbstæderne; og end ikke den strængeste Jnspection vilde være istand til at controllere saadan utilladelig Handel. De Jndvendinger som her imed kunde gjøres, ville vist nok meest gaae ud paa at Landmanden, og især Bonden vilde misbruge er saaden Fehed, og ved Brændeviinsbrænden og Brændeviinsdrikken ødelægge sig selv og sin Formue. Ve sandt, Jngen Regel uden Undtagelse. Jmidlertitroe vi, at saadan Misbrug mindst vilde være at befrygte, og om det endog des enkelt Mand kunde blive Tilfældet, saa burde et deelt Lands Jndvaanere vel neppe lide derunder, og en saadan Ufornuftig vilde jo, om han end ikke havde Tilladelse til selv at brænde, altid finde Leilighed nek til at tilfredsstille sine Lyster paa Formuens Bekostning. Derpaa have vi desværre Beviser nekHvad Opsige der kunde ansees tilstrækkelig til at forebygge Misbrug, ligger uden for ver indskrænkede Synskreds. Dog formene vi, at Sognepræsten i Forening med Sognefogden og et Par andre dog tige Mænd af hvert Sogn kunde overdrages en saadan Opsigt; og maatte det da gjøres dem til ufravigelig Pligt paa det nøiagtigste at paasee, at den forværdelige Nattesvir og Spil, som stedse tager mere og mere Overhaand, og hvortil ei alene Byernes unge Karle, men endogsaa Mænd forsamles, og forøde deres Penge og Helbred, maatte ophøre; ligesom det og paa det strængeste maatte forbydes og overholdes, at der ved de saakaldte Legestuer, som man endog ville tillade dem – hverken maatte falholdes eller udskjænkes Brændeviin eller anden spiritues Drik, saaledes som nu er Tilfældet, da de i deres nærværende Form snarere ere at ansee som ligesaa mange Fristeder for alle Mørkhedens Gjerninger, end som uskyldige Selskabet opfunden til Ungdommens Fornøielse. To Bonder.