Aalborg Stiftstidende, 1842-09-29
Hs. M. Kongen har behaget at skjænke og egenhændig at overrække Prof. Ros fra Athen, en født Holstener, som for Øieblikket befinder sig her i Landet, Dannebrogs-Or(Berl. T.) denens Ridderkors. - Den ærværdige og høitagtede Provst Holm holdt igaar efter i 50 Aar at have virket med Kraft og Velsignelse som Herrens Ords Forkynder, og af dem de sidste 45 Aar som Præst ved Holmens Menighed her i Staden sit halvhundredaarige Embeds-Jubilæum. J denne Anledning havde Menigheden i talrig Mængde indfundet sig i Kirken, hvor ligeledes en stor Deel Præster saavel herfra Staden som fra Omegnen, Admiralitetets høiere Embedsmænd m. fl. havde samlet sig omkring Altaret for ved deres talrige Nærværelse at hædre Jubeloldingen. Gudstjenesten indlededes af Dr. Münter, der i Chordøren holdt en til Festdagens Høitid svarende hjertelig Bøn i Forening med den sædvanlige, hvorpaa den første Deel af en Cantate (at Pastor Kjerumgaard, Katechet, og Professor Bay, Cantor ved Kirken) blev afsungen. Biskoppen over Sjælland Stift holdt derpaa fra Altaret en Tale over Texten 2 Thim 4, 7–8 "Jeg haver stridt den gode Strid fuldkommet Løbet, bevaret Troen. Jøvrigt er Retfærdigheds Krone henlagt til mig, hvilken Herren, den retfærdige Dommer, skal give mig paa hiin Dag, og ikke alene mig, men ogsaa alle dem, som have elsket hans herlige Aabenbarelse" – hvis Ord han ligesaa smukt som sandt anvendte paa Jubeloldingen. Denne besteg dernæst, efter at et Chor var affunget, Prædikestolen og skildrede i et hjerteligt Foredrag de vigtigste Puncter i sit Liv og udtalte sin Tak til alle dem, som havde staaet i Forbindelse med ham og viist ham Hengivenhed. Hele Menigheden istemte nu med fuld Røst til Melodien "Vor Gud han er saa fast en Borg, en Psalme, hvorefter Jubeloldingen selv forrettede Tjenesten for Alteret, og Høitiden sluttedes af Pastor Riis ved i Chordøren at fremsige en hjertelig og gribende Bøn. J Anledning af denne Høitid har Hs. Maj. allern, udnævnt Provst Holm, R. af D. og Drid., til Commandeur af Dannebrogen; samt allernaadigst bemyndiget det theologiske Facultet ved Kjøbenhavns Universitet til at overrække Jubeloldingen Æres diplom som Doctor i Theologien. . - Den Sagfører, som paa Justitiarii Foranstaltning er bleven arresteret, er i disse Dage, efter Stadsphysici Attest, bleven udbragt paa Bidstrup Hospital for Afsindige. . - Det er en mærkelig Stilhed, der i denne Tid er indtraadt i vort politiske, ja det hele taget vort offentlige Liv. Ved de foregaaende Stænderforsamlinger var det Tilfældet, at de Discussioner, som førtes i den Roeskildske Stændersal, ogsaa forplantede sig til det offentlige Liv i Hovedstaden, og ydede Stof til Conversation endog lang Tid efterat Stænderforsamlingen var hævet; men dette er ikke denne Gang Tilfældet, og man kan frit sige, at Forhandlingerne ikke denne Gang have efterladt noget synderligt Spor i Folkets Gemytter, at Forventningen, som man ved Stænderforsamlingens Aabning nærede til dens Jver og Energie, til dens formodede Virksomhed, og navnlig til at Forfatningsspørgsmaalet vilde blive underkastet en grundig Drøftelse, ikke er bleven opfyldt. Hvad man maaskee meest har Aarsag til at være fornøiet med, er Commiteebetænkningen i Finantssagen, der isandhed ikke holder Bladet for Munden, men aabent udtaler sine Jndvendinger og Udsættelser, mod denne vigtige Deel af Forvaltningen. Ogsaa Lehmanns Tale i denne Sag kan i flere Henseender ansees som fortræffelig, især naar man veed, at han ikke egentlig er nogen Mand af Faget, og at det altsaa maa have kostet ham megen Møie, Flid og Arbeide, at skaffe sig de Oplysninger, der have tjent til Grundlag for hans Tale. Vi troe, at han ved denne har tilbageerhvervet sig endeel af hans politiske Anseelse, der ved hans Forhold under Sagen ang. de stænderske Committeer unægtelig har lidt et Skaar i den offentlige Opinion. - Ogsaa vore Blade ere temmeligt tørre, de fleste af dem ere opfyldte med Stænderreferater og frembyde Jntet af væsentlig Jnteresse. Den store Heibergske Feide med alle Bladene er nu ogsaa forbi, og det kan ved kun betragtes som et svagt Livspust, i denne Retning af Professoren, at han i "Danmark, det maleriske Atlas, ogsaa giver sin Harme Luft i polemiske Udfald baade mod den Ene og den Anden. J dette Skrift synes Polemik sikkert at være paa urette Sted. De poetiske Vignetter bør passe til Staalstikkene og være et Slags Text til dem, hvis de begge skulle have varig Jnteresse og hvis Skriftet skal svare til sit Øiemeed, ikke alene, at anskueliggjøre Gjenstandene for Nutiden, men ogsaa at give Efterverdenen et træffende billede af dem, og man gad nok vide, hvorledes en Efterverden skal kunne forstaae de mange Personligheder og temporaire Hentydninger, som indeholdes i disse poetiske Vignetter. Det synes saaledes, at Heibergs Smag og Tact ikke ved denne Leilighed kan tildeles den Rees, som han jo ellers gjør Krav paa.