Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-06-09
Efterat først en Anonym havde, i No 43 af Lollands Falsters Stiftstidende for Aaret 1841, søgt at give sin Ondskab Luft, ved paa en fornærmelig Maade at omtale en Deel af min Behandling af en Justits-Sag mod Hjulmand Hans Mortensen i Ønsløv, betræffende et den 21de November 1840 stedfundet Klammeri og Slagsmaal imellem ham og Snedker Rasmus Pedersen i Ønsløv, har Sognepræsten for Ønsløv og Eskildstrup Sogne, C. F. Hansen, givet sig af med at sammenskrive et i samme Tidendes No 58 – 59 og No 60 for samme Aar indrykket, ligesaa megen Ukondighed i den Sag, han vil skrive om, som Lyst til, under Paaskud af Sandhedskjærlighed, at indvælte sig paa mig, røbende, Jnserat, i hvilket hans Lidenskabe, lighed endog har drevet ham, tvende christelige Menigheders Præst, til at yttre det ligesaa taabelige – som uchristelige Haab: "at Overretten vilde finde Anledning til at ansee mig. – hans Medchristen, hvis Feil han hellere burde dække med Kjærligheds Kaabe – for mit, i min i Sagen afsagte Dom, brugte Raisonnement over hans Embeds=Attestes Troværdighed." Ja han har endog ikke undseet sig ved, at yttre, hvorledes Opfyldelsen af et saadant Haab skulde inderlig glæde ham, og han har til denne Sottise føiet det ligesaa curieuse Haab om: "at hans Foresatte ikke vilde paalægge ham at sagsøge mig, fordi jeg, der, som Dommer, var pligtig at sentere over samtlige fremkomne Beviisligheder i Sagen, nærede den samme Kjærlighed for Sandhed og Ret, som han har Dristighed nok til at paaskyde som Grund for sin ufornødne Jndblandelse i Sagen, en Kjærlighed, som netop for mig var Motiv til at betegne hans Embeds-Attest som tvivlsom og tildeels upaalidelig. Men ikke dermed nok, Pastor Hansen, skjøndt han havde omtrent et Aar til at betænke sig i, har forøget Antallet af sine Publicum foreviste Curiositeter, ved i sin sædvanlige Tone at til skrive Actor ved Overretten om, at tage sig af hans (som han selv bekjender) i Fare stedte Embeds-Ære. og derved foranlediget en – naturligviis ikke til Følge tagen Paastand om, at jeg skulde ansees og min Bedømmelse af hans Embeds-Attest mortificeres. Det kunde ikke lettelig falde mig ind, at indlade mig i Avis=Kjævleri med en saadan Mand, som Pastor Hansen ved denne Leilighed har viist sig at være, saalænge jeg, som Beviis for det Jntetsigende i alt hans Skriveri og hans umiskjendelige Bestræbelser for at nedsætte mig i den Kredses Omdømme, i hvilken jeg skal leve og virke som Embedsmand, ikke kunde paaberaabe mig anden Autoritet, end min egen Behandling af og Dom i Sagen, ihvor overbeviist jeg ogsaa var om, at den i alt Væsentligt vilde blive stadfæstet, og jeg har derfor opsat nærværende ham tiltænkte Advarsel om, for Fremtiden at afholde sig fra at begynde utidige, for Alderdommen mindst passende, Avisfeider, indtil jeg kunde offentliggjøre det upartiske Vidnesbyrd, og Rigtigheden af min Anskuelse og Behandling af Sagen, som indeholdes i den under 28de Mai ved Overretten afsagte Dom, der lyder saaledes: Under nærværende fra Falsters Birks Extraret "hertil indankede Sag er det ved Tiltalte, Hjuulmand Hans Mortensen af Ønsløvs egen Tilstaaelse og "Sagens øvrige Omstændigheder oplyst, at Tiltalte, da "han om Aftenen den 24de November 1840 paa Hjem kjørselen fra Nykjøbing var indtruffen ved et Ledsted, der fører ind til hans Jordlod, og Snedker Rasmus "Pedersen, der kort forinden var ankommen samme"steds, var i Begreb med af en Gjenvei over Tiltaltes "Jord, som denne havde forbudt ham at benytte, at "begive sig hjem, kom i Ordstrid med Rasmus Pedersen, hvorunder der af dem Begge, imellem hvem der i længere Tid havde været Uenighed, i Anledning "af Afbenyttelsen af hiin Vei, blev brugt Skjeldsord og "Trudsler mod hinanden, samt at derpaa Tiltalte greb en i Nærheden staaende Pæl af 1/4 Alens Længde og 1 1/2 Tommes Gjennemsnit, hvormed han, ifølge hans Udsigende, da Rasmus Pedersen, efterat Tiltalte "havde nærmet sig ham, anfaldt ham og med en Kittekniv bibragte ham et Saar i Panden, tilføiede denne "forskellige Slag i Hovedet med Pælen, saa at Ras"mus Pedersen faldt til Jorden, hvorefter Tiltalte endnu bibragte ham flere Slag paa Kroppen og Armene, og derpaa forlod ham liggende paa Stedet, hvor han kort efter blev antruffen af Kludehandler Hans Germandsen, ved hvis Hjælp han blev ført "hjem.