Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-11-21
Siden min seneste Skrivelse have adskillige forestillinger havt Sted, som mueligen kunne have Jnteresse for dig, og hvorom jeg derfor her vil give dig Efterretning. - Sidst blev jeg dig Anmeldelse skyldig af Jfr. Walthers anden Debut i Zemire og Azor. - Jeg saae ikke dette Syngestykke første Gang det blev spillet, men anden Gang, nemlig Tirsdagen den 17de October. Zemires ikke lette Rolle lykkedes Jfr. Walther særdeles vel. Hendes Udtale var næsten feilfri og skal, efter hvad jeg har hørt af flere, endog kjendeligen have forbedret sig siden første Gang, hun udførte dette Partie, dog syntes hendes Udtale af det danskes flere Steder at nærme sig det tydske sch, ligesaa forekom og enkelte Replikker mig altfor hurtigt fremsagte. Hendes Spil var fuldt af Liv og Følelse og overtydede mig end mere om, at hun, naar hun først har opnaaet fuldkommen Færdighed i Sproget, ogsaa med Held vil kunne bruges i Skuespil. Blandt de mange skiønne Steder maa jeg nævne dig den Scene i 2den Act, hvori Zmire søger at trøste sin Fader, da han er kommet tilbage fra sin uheldige Reise; hendes Minespil, da hun seer sin Fader og sine Søstre i det fortryllede Speil, og endelig Scenen i Begyndelsen af 4de Act, da hun river sig løs fra sin Fader, for at ile tilbage til Azor. - Af hendes Syngepartie vil jeg blot nævne dig Arien i tredie Act, hvor hun henrivende skjønt besynger Naturens Ynde, og Bravouren i fjerde Act med Eccho, hvor Gretrysskabende Genie nogetnær viser sig paa sin høieste Spidse *). Blandt de Medspillende fortjener Hr. Ziuck og Hr. Eenholm at nævnes, hiin for sin Azor, denne for sin rigtigt tegnede Alli. Hr. Kruse gav med Sandhed og Følelse Sander. Feen er nu kommet i Jfr. Bergs Hænder. - Du erindrer, før havde Mad. Martens denne Rolle. - Fodmodentlig kjender du denne Madammes Bekjendtgjørelse i Dagen, - hun fralægger sig deri høitideligen den mod hende udspredte Beskyldning: at hun skulde have ladet sig engagere ved er fremmed Theater (!) - Det Rygte har jeg ikke hørt, og havde jeg hørt det, jeg vilde sikkert ikke have fæstet Liid til det. - Løverdagen den 14de f. M. gaves til Fordeel for Capellets Enke casse Syngespillet de to Dage af Bouilly og Cherubini, og Balletten Amors og Balletmesterens Luner. J de to Dage udførte Mad. Frydendal med sædvanligt Held Constances svære Partie. Uskjønsomt viste, efter min Formening, Publicum *) Denne Aria, og den bekiendte Speilteret, vilde unægtelig være nok, til at hjemle ham Plads blandt Europas berømteste Componister. nig imod denne fortjente Sangerinde, der nu i mere end 30 Aar har været Polyhymnias fornemste, ja endog i de 15 deraf saagodtsom eneste Støtte. og som endnu bestandigen er vor ypperste Sangerinde, ved ikke at yde hende det Bifald, hun forhen har erholdt i denne Rolle. Hendes Syngestemme er endnu reen, høi og meget behagelig. - Hr. Frydendal spillede til den ham saa sædvanlige Characteerliighed den forfulgte Parlaments-Præsident Armand. Rind doublerede som Michelli lykkeligen vor desværre i saa betydelige Roller for Scenen tabte Knudsen. Dog var han ikke alle Steder fuldkommen istand til at udtrykke den muntre, medlidende Godmodighed, der tracteriserede dennes mesterlige Spil i dette Stykke. - Torsdagen den 19de f. M. opførtes Jndtoget, hvori Jfr. Clausen for første Gang spillede Mariane. Efterat have seet hende heri, som og senere i den lile Matros, troer jeg, at hun vil gjøre meest Lykke i ikke altfor svære Syngspartier. Hendes Syngestemme er meget behagelig, dog kan den ikke gaae ret høit, og Roulader ville neppe lykkes hende. Hendes Spil var ikke daddelfrit. Uføelsomhed maa der især lægges hende til Last. J Duetten med Johan i første Act stod hun som en Marmorstøtte, uden at vise mindste Liv og Følelse. Frygtsomhed pleier dog ellers ikke at være hendes Feil. Hr. Zinck som Frands Eberhard var upaaklagelig. Rinds Salomon Joseph gaves med ægte comisk Styrke. Eenholms Johan v. Thuren var Characteren troe, dog forekom det mig, at hans Stemme ikke altid i de forskjellige Syngenummere var fuldkommen klar.