Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-02-05
Angaaende det i Skilderiets No. 4. d. A.,P. 57 og 58, med Overskrift: de jydske Heder, Jndførte, erindrer Viborger Samler af 21 Jan. d. A. følgende: "Hvad Man siden lærte af Ahihedens Cultivering, stadfæstede ikke v. Justis Mening og har ikke synderlig beriget Statskassen. - De Bække og Ager, han omtaler at findes i nogle Heders Dale, ere kun sparsomme: saa at Mangel af Eng for det første udgjør en Hovedhindring for slige Coloniers Anlæg, men vist er det, at mange, især de flade Hedestrækninger, fortrinlig de, som ligge Nord og Øster paa Landet, deels have gode Jorder, deels ere fortræffeligt skikkede til Faareavl, og Avl af Kartofler, Boghvede, Rug og Blandkorn, ville vel i sin Tid yde Dyrkerne Føden, da det første og sidste er saa anvendeligt til Qvægfoder. - Men, i saa penge trange Tider som nu, ville endog det bedste Haab om denne Plans Udførelse standse, med mindre det var tænkeligt, at Kolonisterne vare besiælede af samme Fredsommeligheds, Arbeidsomheds og Nøisomheds Aand, som de mæhriske Brødre, der anlagde Christiansfeld, og som for dem, der kjende denne By fra sit Anlæg af til nu, ikke kan andet end gjøre den værd, at opstilles til Exempel. Vel er den danske Bonde= og Almuestand i mange Egne, NB. de maare, meget tardelig og arbeidsom; men den Lyst til at givte sig med tomme Hænder, volder, at slige Anlæg standses meget, naar Huusmoderen skal passe en Børneflok og forsømme Husets Bestyrelse. Den Fattige bliver gjerne altid fattig. Forskudskapitalen og Skattefrihed i en Snees Aar, kan vel friste Mange; men ikke bekæmpe alle mødende Hindringer. Man burde, for at sætte den tjenende Klasse i Stand til, saavelsom den mere velhavende Borger, at gaae Tidens Pengeomvæltninger imøde og sikkres som Givt for Armodens Ulykker, først alvorlig arbeide paa Sparekasser, hvorom saa meget hidtil forgiæves er talt og skrevet; men hvis Gavnrighed dog er synlig nok paa de Stæder, hvor den nu er bleven Mode. At lære Tarvelighed i Ungdommen, er ikke saa lige vor Tids Dyd. – Naar den flittige Bonde med sin Sved aftvinger Jorden sin Føde, saa sidder mangen Knos i Kroe- og Spillehuse og troer at have ret herligt sat sine Penge ud. Hans Gaard og Qvæg og Dyner sælges ikke for Skatter; han troer Verden er en Pengesæk, hvori han blot behøver at stikke Næven ind, for at faae den fuld Vor Almueliteratur er i denne Tid bleven beriget med et Skrift, der fortjener at læses saa almindeligen som mueligt, og derfor ikke noksom kan bringes til offentlig Kundskab. Det er Anders Kjærbye af Vissenberg Sogn, en Læsebog især for Fynboer, Kbh. 1721. 250 S., Fortale og Jndhold XVI. Den er egentligen udarbeidet efter L. P. Jassieus Simon af Nantua, der, som bekjendt, i Frankrig har vundet den for den bedste Almue-Elementarbog udsatte Belønning. Men Simon de Nantua fremtræder her i saa ægte dansk Dragt, at intet fremmed Træk er mere kjendeligt paa den brave og oplyste Fynboe Anders Kjærbye. Hs. Høiærværdighed Hr. Biskop Plum har saa ganske omarbeidet Bogen efter vore Sæder og Jndretninger, at den ret godt kan gielde for en dansk Original. At Hans Høiærv, har henlagt Scenen til den Provinds, hvis ypperste Geistlig han i ti Aar har været, og hvis Almues aandige Tarv han saa fuldelig kjender, ville vist de fleste vide ham Tak for. Anders Kjærbye fremtræder ikke som nogen lærd, men snarere som en belærende Mand, der, udrustet af Naturen med en god Forstand og sandhedelskende Hjerte, har vidst at forskaffe sig Kundskab om sit Fædrenelands Skjebne i ældre og nyere Tider, og giør sig en Glæde af at meddele sine Jevnlige samme. Bogen skulde ikke være for vidtløftig, og derfor har allerede Jussen, havt den heldige Jdee, at lade Simon fatte sit Sædelære og Levnetsphilosophie i korte Fyndsprog, der, altid anbragte paa deres rigtige Sted, gjøre saa meget større Jndtryk. Den fortræffelige Kjør bye bliver os kjer ved det første Bekjendtskab. Vi see her en Mand, der ved Eftertanke er bleven klog, ved Erfaring viis og ved Redelighed og Stræbsomhed velholden og lykkelig. Han veed at benytte sig af enhver Leilighed og enhver Samtale til sine Medmenneskers Gavn. Bogen er inddeelt i 39 Capitler, der hvert har sin Overskrift, som bebuder Læseren, hvad han har at vente sig. Overalt møder man her Landsmænd og danske Hædersdaad. Det Hele bevæger sig i en fædrenelandsk Sphære, Moral, occonomiske Raad og Fordele, og skjønne Minder fra Oldtiden afvexle paa den behageligste Maade. Alt aander Fædrenelandskjerlighed og Religiøsitet. Hvad der endnu særdeles maa forhøie Bogens indvortes Værd er det reene, ædle, jevne og dog smukke Sprog, hvori den er forfattet. Uagtet den nærmest er bestemt for den fyenske Almue, saa er den dog skikket til at læses i alle danske Almueskoler og Almuekredse uden Forskjel. Selv de mere dannede Classer ville ikke fortryde at have læst den, da den ikke er mindre underholdende end lærerig. Anmeld, ønsker den ædle Forfatter endnu i mange Aar Lyst, Kraft og Helbred til at berige vor Literatur med flere lignende heldbringende Skrifter. St. Thomas, d. 19 Dec. 1821. J Løbet af denne Maaned berøvede Døden os den almeenagtede Etatsraad Pram. Formedelst hans Sygelighed havde han i November Maaned faaet Tilladelse til, næste Foraar at reise til Kjøbenhavn.