Berlingske Tidende, 1809-07-28
Til den 25de Bulletin var følgende Jndledning : General Grev Bertrand og det af ham kommanderede Corps havde allerede fra Maanedens første Dage Donau fuldkommen i sin Magt. Hs. Majestæt besluttede strax at sammentrække sin Armee paa Den Lobau, at debouchere paa den østerrigske Armee, og levere den en almindeligt Slag. Men dette skeete ikke, fordi den franske Armees Stilling ved Wien jo var meget god; som Hersker over Donaus hele høire Bred, Østerrig og en stor Deel af Sigarn havde den Overflødighed af Alt. Dersom der gaves Besværligheder ved at forsyne Wiens Folkemængde med Levnetsmidler, saa var Aarsagen dertil, Administrationens slette Organisation og nogle hindringer, som naturligviis maatte være Følger af de nærværende Forhold, og i et Land, hvor Kornhandelen er et udelukkende Privilegium for Gouvernementet. Men hvorfor skulle man blive adskilt fra den fiendtlige Armee ved en Canal 3 til 400 Tøiser bred, da Midlerne til Overgangen vare tilberedte og sikkrede? man ville derved have betræftet de Bagtagelser, som Fienden saa ødselt udspreder i sine egne og sine Naboers Lande, Tildragelserne ved Elling vare blevne Tvivl underkastede, man var bleven berettiget til at fatte den Formodning, at 3 saa forskellige Armeer vare i lige Forfatning, omendskiøndt den ene ved gientagne lykke lige Resultater og Seire har samlet Liv og Styrke, og den anden er bleven modløs ved de Vanheld, som stedse ville blive i Erindring. Alle Efterretninger fra den østerrigske Armee melde, at den var at betydelig Styrke og rekruteret ved talrige Reserver, ved Udskrivning ger i Mühren og Ungarn og ved Provindsernes Landevarn; de have ved Reqvisition i alle Kredse igien gjort deres Kavallerie bereden og giør deres Artillerie=Train tredobbelt ved uhyre Udskrivninger af Vogn, og Heste i Mähren, Bøhmen og Ungarn. For at skaffe sig nye Hielpemidler til deres Fordeel, havde de østerrigske Generaler anlagt Feldt Forskandsninger, hvis høire Fløi støttede sig til Gros=Aspern og den venstre Fløi til Engersdorff. Landsbyerne Aspern, Eslingen og Engersdorf og de Mellemrum, som skille dem fra hinanden, vare besatte med paalifaderede Skandser forsynede med spanske Ryttere og med mere end 150 fra de bøhmiske og mæhriske Fæstninger afhentede Kanoner. Det var for enhver en Gaade, hvorledes det kunde være muligt, at Keiseren med sin Krigserfarenhed vilde angribe et saa mægtig Værk, som var understøttet af en Armee paa 200,000 Mand deels Linietropper og Landmiliz, deels Landstorms=Tropper og ved et Artillerie af 3 til 900 Kanoner. Ende nu mere simpelt synes der, at slaae endnu nogle Broer over Donau nogle Mile længere ned og derved giøre den af Fienden udrustede Valplads unyttig; men i sidste Fald indsaae maa ikke, hvorledes de ubehagelige Tilfælde, som allerede engang havde bragt Ulykke over Armeen, kunne afvendes og hvorledes man paa 3 til 4 Dage kunne bringe det dertil at sætte de nye Broer i Sikkerhed for Fiendens Anlæg.) Paa den anden Side var Keiseren rolig ; man saae paa Øen Lobardet ene Arbeide fuldført efter det andet og paa samme Sted nogle Pæle broer og nogle Rader Palisader at anlægges. Den franske Armees Stilling under disse 2 store Besværligheder var ikke Fienden ubekiendt. Han tilstod, at hans talrige men ikke let bevægelige Armee ville udsætte sig for et uundgaaeligt Tab, dersom den gik angrebsviis til Værks; men tillige troede han det umueligt, at fordrive ham fra sin Centralposition, hvor han dækkede Bøhmen, Mähren, og endeel af Ungarn. Det er sandt, at denne Pesition dækkede ikke Wien og at de Franske vare Herrer af denne Hovedstad. Men denne Stilling var paa en vis Punkt stridig, efter i Østerrigerne holdt sig i Besiddelse af den ene Donanbred og forhindrede Tilførselen af de fordenne store Hovedstads Vedligeholdelse nødvendige Levnetsmidler. Saaledes vare Forhaabningerne, Frygten og Gienstanden for Underholdning grundede hos begge Armeer, da Keiseren den 1ste Juli. Kl. 4 om Morgenen forflyttede sit Hovedqvarteer til Øen Lobau, som Ingenieurerne allerede havde givet Navn af Napoleons=Øen ; en liden Øe, som man havde givet Hertugen af Moutebellos Navn og kunde beskyde Enzersdorf, var besat med 10 Morterer og 20 Attenpundinger. En anden De, den Spanske, var forsvaret med 6 Tolvpundinger og Morterer. Imellem begge disse Øer havde man anlagt et Batterie ligesaa stærkt, som det paa Øen Montebello og som ligeledes kunde beskyde Enzersdorf. Disse 64 Feldtstykker havde et og samme Formaal og skulle paa et Par Timer sløife Enzersdorf, forjage Fiender, derfra og ødelæggede derværende Værker. Paa den høire Fløi skulle den med 4 Morterer, 10 Tølvpundinger og mere end 12 Sexpundige Kanoner besatte Øe Alexander, beskyde Sletten og dække vore Broer Den 2den passerede Hertugen af Rivolis General=Adjutant med 500 Voltigeurer til Mühlen=Øen og bemægtigede sig den. Man befæstede denne Øe og forhandt den ved en lille Broe, som gik over til den venstre Bred, med det faste Land. Forved samme viiste man en lille Plet, som man kaldte den lille Redoute. Fra Skandserne ved Esling mærkedes om Aftenen, at dette var det første Batterie, som man ville lade spille imod dem. De fyrede paa det heftigste, Dette var just Hensigten ved Jndtagelsen af denne Øe; man vilde drage Fiendens Opmærksomhed derhen, for at aflede den fra Operationernes egentlige Formaal.