Berlingske Tidende, 1833-01-22
J tidligere Adresser har jeg kundgjort min Overbeviisning, at Anvendelsen af Centralregjeringens Fonds til indvortes Forbedringer, som ei ere fuldkommen nationale, ikke hjemles af Constitutionen, og jeg har, for at gjøre Ende paa en Fremgangsmaade af Lovgivningen, som lettelig kunde tilintetgjøre Regjeringens Reenhed, fremstillet Nødvendigheden af at føre denne Sag tilbage til en fast bestemt Regel. Da der maaskee aldrig frembyder sig en saa gunstig Leilighed, som den nærværende, til at afgjøre dette Anliggende, saa udbeder jeg mig Tilladelse, endnu engang at anbefale denne Gienstand til Deres Opmærksomhed, den visse almindelige og nøie bestemte Grundsætninger, hvorved de Gienstande, for indenlandske Forbedringer blive betegnede, paa hvilke Nationens Formue ifølge Constitutionen tør anvendes, vil naturligviis denne Magts Anvendelse aldrig vorde fordeel gjørende. Uden at tale om den Fare, for hvilken Congressen, udsætter sig, overilet at anvise Summer til Understyttelse for saadanne Foretagender, hvis Beskaffenhed ofte er den ganske ubekjendt, vil dette ogsaa have en skadelig Jndflydelse paa Valgene, ved at skuffe Folket med det bedragerske Haab, at Valget af en eller anden Candidat vil gjøre en nærliggende Bær eller Flod seilbar, bringe Handelen i Opkomst og forhøie Eiendommenes Værdie. Saaledes ville da Planer understyttes, som adsplitte Landets Formue til en Mængde locale Øjemeed, og dette er ligesaa fordærveligt for Lovgivningen, som for Statsmændenes uplettede Rygter. Dersom man ikke kan udfinde noget System, som stemmer overeens med Constitutionen, og som er frit for en saadan Retning, saa bør man erindre, at dette Documents Jndhold betegner, hvorledes det kan forbedres, og at Centralregieringen følgelig ikke kan undskyldes, om den tiltager sig en tvetydig Myndighed. Skulde den Magt, som utvetydigen tilkommer den, ikke være tilstrækkelig til at opnaae dens oprindelige Bestemmelse, saa kan den til enhver Tid forlange dens Udvidelse; og det er ikke sandsynligt, at en saadan Ansøgning, grundet paa den offentlige Jnteresse, nogensinde vorder afslaaet. Men dersom Nødvendigheden af den foreslagne forøgede Myndighed ikke skulde være indlysende nok til at antages af tre Fjerdedele af Unionsstaterne, saa er dette den bedste Grund, man kan tænke sig, til ikke efter en tvivlsom Autoritet at tilegne sig denne Magt; thi naar over een Fjerdedeel af Unionsstaterne ikke giver sit Samtykke, saa vilde Sagen, dersom den iværk sattes, give Anledning til Misfornøielse, og langt opveie enhver deraf flydende Fordeel. Enhver maa inddrømme, at Jntet saa meget fortjener Regjeringens uafbrudte Opmærksomhed, som Folkets Enighed. "Jeg er gjennemtrængt af den faste Overbeviisning, at en forøget Magt, for at foretage Forbedringer i Landets Jndre, vil true vort Lands vigtigste Jnteresser, dersom denne Myndighed overskrider de bestemte Grændser, endog om den holdtes for overeensstemmende med Constitutionen. Derfor anbefaler jeg Congressen paa det Alvorligste, i tvivlsomme Tilfælde ikke at udøve den, med mindre det skulde være med Hensyn til begyndte Forbedringer, men først hos Unionsstaterne udvirke et saadant Amendement i Constitutionen, som kan bestemme denne Magts Characteer og Grændser. Naar Unionsstaterne selv holde sig for beføiede til at raade over disse Anliggender, hvi skulde da Regjeringen ønske, at forskaffe sig en saadan Myndighed; Men ere Staterne ikke af den Mening, da ville de intet Øjeblik betænke sig paa at inddrømme Centralregjeringen denne Magt. Begge Regieringsmaader ere Nationens Regjering, og naar hine langt simplere og occonomiske Statsmaskiner, - jeg mener de enkelte Unionsstaters Regjeringer ere i Stand til at tilvejebringe og anvende Pengene, saa vil det uden Tvivl være langt gavnligere for Rationen, end om man forøgede Contralregjeringens Glands, Patronatskab og Magt. Men dersom de enkelte Forbundstaters Jndvaanere tænke anderledes, saa ville de amendere Constitutionen, og alle bør da være villige til at underkaste sig deres Villie.