Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1798-08-24
De, der have læst den værdige Hr. Pastor Qvist's Religionstaler, ville, – til Ære for Sandheden troer jeg det, – have følt sig igjennemtrængt af de Pligter, der paaligge os mod vore trængende Medmennesker. Under denne Forudsætning haaber jeg, at det følgende Forslag ikke vil være uvelkommen. Hensigten er, at forskaffe den lidende Deel af vore Brødre i Vinterens Tid nogen Brænde, hvorved de kunne varme sig, og være mindre udsatte for Kuldens Grumhed. Det forstaaer sig, at mit Forslag udfordrer nogle Dalere, men jeg bør ikke for møde, at man vil blive bange for en saadan Udgivt, allerhelst da man mange Gange i Utrængsmaal bortødsler en langt større Sum, end jeg nu vil forlange. Man tager ikke i Betænkning, at anvende et halvthundrede Rigsdalere, og mere paa et Giestebud, et Bal a. hvor kun en Deel Folk der have Mad Hjemme, kunne mætte sig eller rettere fylde Maven med alskens Sager, imedens at mange Hundrede, udenfor Ædelaugets Huus, sulte og vansmægte. Hvad, om man nu gav et eneste Giestebud om Aaret mindre, og derimod anvendte det, et saadant Gjestebud kostede, til at kjøbe i Tide Brænde for - Brænde for fattige Medbrødre, Jeg sætter at kun 20 Formuende saaledes forenede sig i denne skjønne Hensigt; jeg vil antage, at ethvert Gjestebud kostede kun 30 Rdlr., saa havde man en Sum af 600 Rdlr., hvorfore kunde indkjøbes omtrent 480 a 500 FavnerGranbrænde, naar de bleve kjøbte i denne Tid, thi mod Vinterens Komme er det, som bekjendt, undertiden 50 Procent dyrere. Dette Qvantum Brænde, uddeelt til sande Trængende i Vinterens Tid, vilde væderqvæge et meget stort Antal, og tilvejebringe Giverne, – forudsadt, at de handlede i moralsk Hensigt, – en langt større Fornøielse, end et Fraadsegilde nogensinde kunde forskaffe dem. De tabte altsaa intet derved, imedens at den trængende Deel af deres Medborgere vandt. - Der er saa tit talt til Bedste for vor lidende Art, og det har saa lidet frugtet, at det nok er forgjeves, at spilde flere Ord, der dog ikke kunne blødgjøre steenhaarde Hjerter; imidlertid bør vi dog erindre, at der kommer en Tid, hvor det Blik vi kaste tilbage. paa vore forløbne Handlinger, skal være ledsaget af de bittreste Fornemmelser, saafremt vi ikke her have anvendt vor Overflødighed til den Hensigt, hvortil vi bør anvende den. - Og hvo ved, om ikke Regnskabsdagen allerede, imedens vi endnu leve, – – dog jeg vil ikke fortsætte denne Tanke. Retfærdig er vor Harme naar vi betragte somme af vor Art, hvorledes de i kostbare, saakaldede Giestebude forøde store Summer, hvorved saa mangen en Trængende kunde udrives af sin Nød, saa mangen en brav, men fattig Haandværksmand ophielpes, saa mangen en Lidende qvæges. Jeg har altid anseet det som et Rau imod den trængende Deel af Medbrødrene, naar man forøder en stor Deel af sin Overflødighed i intetbetydende Gjestebude og Ædelange. Det er en ussel Jndvending, man sædvanligen pleier at fremkomme med, at man kan gjøre med Sit, hvad man vil Dette negter vist Jngen, men en urigtig Anvendelse bliver dog altid en Brøde: den er i det anførte Tilfælde saa meget større, da det dog ikke kan negtes, at alle Mennesker have en naturlig Ret til ethvert Gode, Jorden yder, for saavidt det uundgaaeligen tjener til Vedligeholdelsen af deres physiske Tilværelse. Falder det nu i min Lod, at have en større Deel af Lykkens Goder, end Andre, saa bør jeg unegteligen meddele til dem der trænge og ej ved Stræbsomhed kunne afhielpe deres Trang. Gjordjeg dette ikke, saa handler jeg imod de Pligter, der paaligge mig, og som Morallæren, byder; jeg handler imod Albestyrerens Hensigter, der ikke uden Aarsag lod det blive min Lod, at have mere end tusinde af mine Brødre. - Usselt maa dog den Mands Siel være, og mørkt maa det see ud inden hos ham, der dynger Skatter paa Skatter, og søger en foragtelig Lyksalighed i Forøgelsen af jordiske Ting, hvoraf Jntet nytter ham paa hiin Side af Graven. - Kort er vor Tilværelse herneden. Lader os da gjøre alt det Gode vi kunne Lader os betænke, at vore gode Gjerninger følge efter os! M. C. P. 12te Søndag efter Trinitatis prædike: Aftensang. Høimesse. Hr. Stabell. Domkr. Hr. Angell. Fruckr. Hr. Stiftsprovst Wille. Hr. Schavland. Hospitalskirken Hr. Støren.