JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Den engelske Regjering viste ikke saadan Ædelmodighed imod Nappertandy, Blackweil og andre Jrlændere, som ved et Skibbrud kastedes ind paa Norges Kyster, og reiste igjennem det Hamborg. skee for at komme til Paris. De vare blevne naturaliserede Franskmænd og vare Officerer i Republikens Tjeneste. Den engelske Minister i Hamborg, tvang Senatet til at arrestere dem paa deres Gjennemreise. - Og hvo skulde troe det, Hele Europaa sammensvor sig imod disse Ulykkelige. Den russiske og østerrigske Regjering understyttede den Engelskes Forlangende om Udlevering. Borgerne i Hamborg gjorde nogen Tid Modstand; . da de saae Frankrige styrtet fra sin Anseelse, og overvældet af Vanheld, saavel i Tydskland, som i Jtalien, endte de med at give efter.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Frankerige havde saa mange flere Grunde til at finde sig fortørnet over dette Forhold, som Staden, Hamborg længe havde været et Tilflugtsted for tyve tusinde franske Emigranter, som derfra havde organiseret Hære og smeddet Sammenrottelser imod Republiken, imedens de to ulykkelige Officerer, der bare Ulykkens og Skibbruddets hellige Præg, bleve overleverede.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Et Dekret af Konsulerne lagde Beslag paa de hamborgske Skibe, der befandtes i Frankerigs Havne, kaldte de franske diplomatiske og kommersielle Agenter tilbage fra Hamborg, og viste denne Stads Agenter i Frankerige bort derfra. Kort efter, da de franske Hære havde havt Lykke, og de heldige Forandringer den attende Brumaire hver Dag sporedes, ilede Senatet i Hamborg at skrive et langt Brev til Napoleon forat bevidne ham sin Anger. Napoleon svarede saaledes: Jeg har modtaget deres Brev, mine Herrer, det retfærdiggiør Dem ikke. Mod og Dyd bevare Staterne; Feighed og Forbrydelse, ere deres Undergang. De har krænket Gjæstfrihed, hvilket aldrig er hændet iblandt Ørknens meest barbariske Horder. Deres Medborgere ville stedse bebreide dem det. De to Ulykkelige, som De har udleveret, døe med Navn; men deres Blod vil gjøre deres Forfølgere større Skade, end en Hær skulle kunne gjøre.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
En høitidelig Deputation fra Senattet kom til Tuillerierne for at gjøre Napoleon offentlig Undskyldning. Han tilkjendegav dem paa nye, hele sin Harme, og da disse Gesandtere paaberaabte sig deres Svaghed, sagde han: Nu da, besad J ikke de svage Staters Hielpemiddel, Kunde J ikke lade dem undløbes.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Direktoriet havde antaget den Grundsætning, at underholde de franske Fanger i England, hvorimod Engeland skulde underholde Sine i Frankrige. Vi have i Engeland flere Fanger, end denne Magt havde i Frankerige; denne Tingenes Stilling var desaarsag til Byrde for dette. Hertil kom den ubehagelige Følge, at den engelske Regjering ved foranførte Fremgangsmaade bemyndiges til, under Paaskud af Ansvarlighed, at have Forstaaelser i Hjertet af Republiken. Consular regjeringen stræbte omhyggelig efter at forandre denne Indretning. Hver af de to Nationer paatog sig at sørge for de Fanger, den bevarede.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Det mærkværdige Brev fra d. h. F. Pave Pius den syvende til vor kjære Søn Napoleon.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Anecdoter. Keiser Frantz den 11.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
En Arm af Donaufloden adskiller Wien fra Forstaden Leopaldstadt. Et indtræffende Tøeveir, havde sat en Deel af denne Forstad under Vand og Jsen havde ført den Broe bort med sig, som foreener den med Hovedstaden. Leopoldstads Beboere begyndte at lide den største Mangel paa Levnetsmidler. Et Antal af Baade bleve samlede og fyldte med Brød, men ikke En var dristig nok at vove sig ud med dem, da Passagen blev gjort overmaade farlig ved Driv=Jsen. Keiser Frant; den Ilden stod ved Strandbredden; han bad, formanede, truede og udlovede de største Belønninger, medens hans Undersaattere paa den anden Strandbred, vansmægtende af Hunger, udstrakte deres Hænder og anraabte om Hjelp. Monarkens dybe Følelse, overvandt slutteligen hans Klogskab, han løb ene ud i en Baad, der var ladt med Brød, og begyndte selv at brug Aarene i det han uraabte: Jngen skal kunne sige at jeg nægtede at gjøre noget for dem, som vovede deres Alt for mig." Keiserens Exempel, løb som electrisk Funke gjennem alle Tilskuerne, der nu kastede sig Hobeviis i Baadene, vovede sig heldig ud i Floden, og naaede Forstaden, just som den kjække Monark med en Medlidenheds Taare i Øiet, uddeelte det Brød han havde ført over med vsfare.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
En Præst prækede i en Landsbyekirke i NordAmerica, og havde valgt hans Text af Jobs Bog, som der er meget almindelig i korte Prækener, han gjentog flere Gange de Ord, og Satan var ogsaa iblandt dem." En stakkels Neger med et Træbeen, som stod neden under troede det gialt ham og raabte: "Nu vel, mig formoder da, Du er glad over at see Din Fader.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Blandet. Den londonner Understøttelses=Commitee for de oversvømmede Egne af Nordtyskland, har allerede bevilget 4,000 Pd. Sterl. for Hannover, 500. Pd. for Altona, 500 for Oldenborg og 150 Pd. for Amtet Ritzebittel. J Brevet til Central Commissionen i Altona udbeder Committeen sig en fuldstændig Beretning om Omfanget af den i Slesvig og Holsteen anrettede Skade, for derved at have en Rettesnoer for sine fremtidige Bestræbelser. I Amsterdam er der nu heller ikke meere den forrige raske Omsats i Colonialvarene, hvilket naturligviis de sidste slaae Beretninger fra England nødvendigen maatte bevirke. Dog viste Eierne, megen Fasthed, og vilde ikkun sælge til høie Priser.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
J Antverpen har den 7de Dennes tildraget sig en stor Ulykke. Kjeden til en Vindebroe brast pindselig, hvorved nogle og 30 Personer styrtede, i Vandet. 9 af dem druknede strax, de øvrige, bleve rigtignok trukne op af Vandet; men der er kun lidet Haab om deres Redning.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Den engelske Ostindiefarer Kent, med 600 Mands Besætning, er den 1ste Marts opbrændt i Biscaya-Bugten. J To Timer havde Jlden allerede raset ombord, og Mandskabets og Passagerernes Tilstand grændsede til Fortvivlelse, da øinede man en fjern Seiler. Det var Skibet Cambria, bestemt til Mexico med engelske Bjergfolk. Med stor Anstrængelse bleve 547 Personer reddede; 90 Soldater kunde ikke meere afhentes og fandt en rædsom Død i Luerne. Om Natten Kl. 2 fløi det brændende Skib i Luften. En gunstig Vind bragt te Cambria i 2 Dage lykkelig tilbage til Falmouth.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Indenlandsk. Guldsmedlaugets Svende i Kbhvn, have uopfordret til Magistraten indsendt en Deposito=Obligation paa 1000 Rbd. r. S. bestemt til Understøttelse for de Vandlidte.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Paketskibet, Støren, ført af Skipper Møller, bestemt fra Kiel til Kjøbenhavn, er strandet ved Stevns. Man tvivler om at redde Skibet, og en Deel af Ladningen vil vel ogsaa gaae tabt eller fordærves.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
I det franske Blad Corsaire fortælles, at en dansk Alcide ved Navn Christianof opvækker stor Beundring hos Kjøbenhavns Jndvaanere, idet han, førstegang den 8de Decbr., i Nærværelse af en utallig Mængde Mennesker, gik rundtomkring paa Kongens Nytorv med en Oxe paa Skuldrene, som veiede 700 Pund. (Denne Historie kjende vi slet ikke noget til herhjemme,
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Amtmanden over Skanderborg Amt, Kammerjunker N. P. v. Rosenkrantz, er ved Døden afgaaet.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Den Spaadom, som bebudede Høivande eller Oversvømmelse sidstafvigte 4de Marts, skal have sat Amagers Beboere i en saa panisk Skræk, at flere Familier flygtede til Kjøbenhavn, for der at vente hiin rædsomme Dag. Ei heller Hovedstadens Jndbyggere vare gandske uden Frygt, thi nogle i Nyehavn boende Familier rykkede op i øverste Etage. Et ungt Menneske derimod, som just netop Natten imellem bemeldte 4de og paafølgende 5te Marts, havde besluttet at deeltage en Maskerade, indfandt sig først strax efter Kl. 12, klædt som en Vægter, og afsang med den sædvanlige Vægtermelodie følgende Vers: Hou Vægter, Klokken er slagen Tolv, Den 4de Marts er svunden, Og Faren er forbi; See - Dagen er udrunden, Og endnu leve vi Vi Syn for Sagen har Vort Selskab herIn salvo er - Propheten var en Nar Ved en Maskerade i en af Hovedstadens Klub der Onsdagen den anden Marts saae man en Dame iklædt en holsteensk Bondepiges Dragt. Hun havde stillet sig ved et Perspectiv, der forestillede Glückstadt i den ved Oversvømmelsen den 3die og 4de Febr. sørgelige Situation. Trykte Exemplarer af et i denne Anledning affattet Digt laae derved, og savnede naturligviis ikke Afsætning.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Det Beckerske Skuespillerselskab er nu fortiden i Fredericia og det Steinerske i Kolding.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
En Tjenestepige, 2426 Aar gl., hos Skovfoged Olsen ved Grønsund paa Falster, har født i Dølgsmaal og dræbt sit Foster. Hun havde vidst saa omhyggelig at skjule sit Svangerskab, at det end ikke bemærkedes af et andet Fruentimmer, som sov hos hende hver Nat. Da hun mærkede Fødselstimens Komme, forlod hun om Natten Sengen, gik ud i Kjøkkenet og fødte der et levende Barn, som hun med en Spade tilføiede 2de dødelige Saar i Hovedet og derpaa nedgrov i Skoven. Skjøndt hun næste Dag som sædvanlig forrettede sin Huusgierning, fattede dog Huusbonden Mistanke om det Passerede, ved at finde Blodpletter paa Kjøkkengulvet og den pludselige foregaaende Forandring med Pigens Forhed. Hun. blev desaarsag strax sat under Forhør, tilstod Forbrydelsen i sin hele afskyelige Omfang, og venter nu sin fortjente Straf.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
De tvende fra Nyborg Fæstning undvegne Slaver ere blevne grebne i Skagen og under Militair Bedækning forleden transporterede tilbage til Fyen.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Efter passeret Udlæg og Udlægshaveres Begjæring foretages een eneste offentlig Auction som afholdes Tirsdagen den 12te April næstkommende Kl. 11. Formiddag over Helligkildegaard i Hvidberg Sogn paa Thyeholm i Thisted Amt med Eiendomme af Hartkorn 18 Tdr. 3 Skpr. 1 Fd. 1 Uld, den derved værende Smedie og liden Vandmølle med tilhørende Jnventarium. Gaardens Eiendomme, er meget bekjendte for sin Godhed. Den aarlige Udsæd har været 100 a 1100 Tønder Korn, af Rug Byg og Havre, og der har hidtil kunnet fordres og græsses omtrent 50 Fækreaturer foruden Heste og 150 til 50 Faar. Auctionen holdes i selve Gaarden, og Kjøbesummen kan i det hele blive indestaaende i Eiendommene, ligesom Conditionerne. og iøvrigt blive meget favorable for Kjøberen.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Kjøbenhavns Børs, den 15de Marts. Cours. Hamb. 2 M. 213, a vista 216. Spec. 217. Specier solgtes til 13 1/2 s. Rbmk. a 13 Mk. 11 s. Disc. 5. 4 pC. Kgl. Oblig. (uden Renter) 93 a. 93 3/4. Nationalbank-Obligationer (af Laanet i Febr. 1820, uden Renter) 102 Rbd. r. S. eller 1103. a 111 Rbd. Sedl. pr. 100 Rbd. r. S.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
Avertissements. Undertegnede har i Commission at sælge 9 Stkr. Fyrrebjelker, 13 a 14 Alen lange og circa 12 Tommer i Qvadrat a 4 Mk. 4 s. Tegn, pr. Alen. Lars Holst.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-18
En af Hr. Dandselærer P. J. Kaastrup nye lig udgivet Dandsebog, er at faae tilkjøbs i hans Logie hos Hr. Møgelvang.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-25
Blandinger af engelske Aviser. For nogen Tid siden væddede to unge Mennesker, den Ene kaldet Joseph Gowlett, og den Anden, en Kuldrager, om hvem der kunde bande bedst. Hvorpaa Gowlett efter i nogle Minutter at have fremstødt de græsseligste Eder, blev stum, kunde ikke yttre en eneste Stavel, se, og hvad der er besynderligst, har for bestandig siden været berøvet Talens Brug, og er altsaa et levende Exempel paa deres Straf, der tage Guds Navn forfængelig. snorwich paper.)
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-25
Afvigte Aar døde ved Landrake Oberstleutenant O'Dogherty, maaskee en af de meest eccentriske og forunderlige Caracterer i Engeland. J mere end 20 Aar havde han regelmæssig, redet til Plymouth Market, paa en maver, hvis Hest, en sand Rosinante, hvis tynde Udvortes, forenet med hans egen særegne Paaklædning, gave hans hele Optog det bedrøveligste Udseende, man kan forestille sig. Paa hans sidste Reise til Plymouth, satte han sig paa Trinene uden for Telegraph=Contoiret i Plymouth for at spise et Æble. Hans Dragt bestod da af en skiden Nathue, hvorpaa sad Pullen, af en gammel Hat uden Skygge, en grov Vest, som var lappet overalt, fedtede Læderbeenklæder, der bleve holdte oppe ved en Seele af Klædelister hæftede paa den ydre Side af Vesten, og bunden neden til fast med Halmbaand. J Haanden førte han en Stave af et Gjerde. Uagtet hans hele tilsyneladende Trang, besad han dog nogle ypperlige Selveier, Gaarde med en udsøgt Besætning til, men valgte alligevel hellere end at boe i hans Familiebolig, at leve i en lille Hytte i Nabolauget, uden en eneste Glas Rude i Vinduerne. Om Natten gik han ind deraf ved Hielp af en Stige, som han drog op efter sig, og sov i Hjørnet af et af Værelserne paa en Halmmadrasse. Dette forunderlige Menneske havde kort for sin Død gjort et Testamente, hvori han testamenterede 1000 Pd. Sterling til forskellige Personer og skjænkede Overskudet, i det mindste 40000 Pd. Sterling til en C. Carpenter Esqvire i Moditon; men denne havde den Ædelmodighed at give det hele igjen til den Afdødes Børn: En Søn og tre ugifte Døttre, som ikke engang vare nævnte i Testamentet.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-25
Følgende Bekjendtgjørelse staaer indført i Fre mans Dublins Journal. En Mand ved Navn Richard Evan, Accisebetjent i Missulburgh, blev funden død i Rabonlauget af Dal keith, tidlig paa Løverdag Morgen, og døde strax efter. Efter Udseende, er der Aarsag at formode, at er han bleven slet behandlet af en eller anden. To skrækkelige Mord have funden Sted i Nærheden af Hull. En Snedker har dræbt sin Broder, der var Slagter, med en Øre, og en Arbeidsmand Percival Thorpe fra Appleton har skaaret Halsen over paa sin Kone. Han svarede paa Rettens Spørgsmaal, at der havde været en lille Trætte imellem dem om noget, der var bleven borte. Hun havde da, med det samme sagt, hun havde en anden Ting at fortælle ham, som han ikke skulle forundres over, og det var, at hun havde nyelig følt sig frugtsommelig Han vendte sig da vred om til hende, og sagde, at det ikke var med ham. Hun erklærede at det var. Hun var paa den Tid sysselsat med at vaske og rydde op, og kom til at rive ned et Skaar, hvorpaa laae en gammel Ragekniv. Hun tog den i hendes Haand. Det faldt ham da ind, at tage sin nye Ragekniv fra Skuffen og skjule den i hans Buxelomme. Han tog den tilsengs med sig. Efterat de havde lagt sig, vedvarede Trætten mellem dem. Han slog hende med begge Hænder. Hun raabte da, col William, hvorledes skal jeg kunne udholde denne Nat, og over staaer jeg denne, hvorledes skal jeg da udholde den Næste. Jeg har levet saalænge sammen med Dig og baaren enhver Byrde, og jeg vil ogsaa bære denne, i Fald du vil lægge den paa mig. Deliqventen siger, at hun i det hele talte meget fornuftigt med ham. Han tog endelig fat i hende og reev hende hen til sig. Hun kastede sig i hans Arme saa ømt og saa kjerligt, som hun nogensinde for havde gjort i sit Liv, og lagde hendes Hoved tilbage paa hans Skulder. Da han nu havde en saa skjøn Leilighed, tog han Ragekniven frem, som han havde skjult og trykkede den ind i Struden paa hende. Han blev naturligviis af Retten strax dømt til Døden.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-25
Følgende Anekdote fortælles om den franske Krigsminister, Marqvis de Latour Maubourg. Hans Been maatte afsættes som en Følge af et svært Saar han havde faaet af en Musketkugle i Laaret. Han opførste sig under Amputationen med megen Ligegyldighed, og da Operationen var forbi talede han meget oprømt med dem, der omringede ham. Da han mærkede at hans Tjener græd, sagde han til ham. Du forestiller dig, som du græd, men du skal ikke narre mig. Jeg veed duer en doven Knægt, og at du er hemmelig glad over at see mig i denne Tilstand; thi hidentil har du havt to Støvler at børste, nu vil du kun have een.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-25
Det er en almindelig bekjendt Sandhed, at Aarsagen hvorfor Høns ikke lægge Æg om Vinteren, er af Mangel paa Kalk eller limagtig Materie til at danne Skallet. Lad dem have Adgang til Hvede, som indeholder noget Kalkagtigt, eller til Kalk selv, og de ville lægge Æg, saavel om Vinteren, som om Sommeren.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-25
Et Brev fra en Officeer i Baltimore, giver følgende Beskrivelse over Øen Juan Fernandes, Alexander Selkirs eller den saa vidtberømte Robinson Crusøes forrige Opholdsted.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-25
Øen Juan Fernandes har i mange Aar været ubeboet, indtil Slutningen af Aaret 1821. Den er nu Opholdstedet for nogle Soldatre paa omtrent 60 Mand stærk, og for 20 230 Forbrydere, under Opsynet af en Oberstlieutenant; men de ere elendige Skabninger, som ere nær ved at omkomme af Hunger, da de kun havde faaet 4 Maaneders Provision med dem, med Løfte om, at de snart skulle faae frisk Understøttelse, men da der intet var ankommen, gave vi dem lidt Meel. Øen er frugt bar og tjenlig til Dyrkning, den frembringer Ferskener, Æbler, Jordbær &c., de Forrige troer jeg bleve oprindelig her plantede af Lord Anson. Af Fisk gives her Overflødighed, og Duer haves heri Mængde, endskjøndt vilde, og give en skjøn Jagt. Vild Havre og Rædikker gives her i temmelig Mængde; Synet af det Første, er for Søemanden intet ubekjendt Syn.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-25
Ligesom de engelske Aviser indeholde mange Sager af en sørgelig Natur, saaledes finder man ogsaa adskillige Komiske deri, for Exempel i the British Pres Nr 156.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-25
Skaden beløb sig til 20 Shilling og Magistrats personen spurgte om han var villig til at betale det strax Nei, deres Majestæt, svarede han, ikke i tyve Aar, vil jeg betale det. Da det imidlertid ville falde noget kjedsomme. ligt for Klageren, et bie en saa lang Tid, for at erfare om den Anklagedes Sindelav forandrede: sig, vare de tilfreds med at han blev sat i Fængsel i tyve Dage, og Gielden saaledes blev afbetalt en Shilling hver Dag. Marie Anne Charlotte Cordand'Armans. Charlotte Corday var en Datter af Johan Frants Corday og Charlotte Godier, var født 1768 i St. Saturnin ved Setz i det forrige Normandie og blev opdragen i Caen hos en Slægtning. Med sit Kjøns Ynde forenede hun et sjeldent Mod. Hun har forskaffet sig et Navn i Verdenshistorien ved at myrde den berygtede Marat. Det er interessant at erfare hvad der gav hende den første Idee til denne Handling Hun elskede og var igjen elsket af en ung Officier i Garnisonen i Caen ved Navn Belsunce. Han var anklaget af Marat som Sammensvoren mod Republikens Frihed og blev myrdet. Dette ophidsede Charlotte Corday til Hevn. Ved Læsning af Fortidens Historie havde hun fattet et heftigt Had mod al Undertrykkelse. Mucius Scævora, der havde opofret sig selv for at redde Rom, havde gjort et stærkt Jndtryk paa hende. Hun besluttede at give sit Fædreneland et lignende Exempel, og at støde Marat, Ophavsmanden til hendes Elskers Død, en Dolk i Hjertet. Endnu en anden Bevæggrund hævede hendes Mod. Adskillige Deputerede af Girondisterne (Barbaroux, Louvet, Gandet a.) som den 31te Mai 1792 vare forviste af Marat, flygtede til Calvados, hvor Charlotte Corday lærte at kjende dem og hyldede deres Grundsætninger. Hun forlod nu sit rolige Hjem, kom den 12te Julii 1793 til Paris, men opgav Planen at opofre den Forhadte midt i Conventet, og begav sig to Gange til hans Bolig, hvor hun dog, alle Bønner, uagtet, ei blev indladt. Med koldt og modent Overlæg skrev hun derpaa følgende Billet til ham: Borger jeg kommer lige fra Caen. Deres Kjerlighed til Fædrenelandet lader mig forudsætte at De med Fornøielse vil søge at afgjøre hiin ulykkelige Provindses Begivenheder. Jeg vil begive mig til Dem; hav den Godhed at modtage mig og unde mig et Øiebliks Samtale. Jeg har vigtige Hemmeligheder at opdage Dem og vil skaffe dem Leilighed at gjøre Frankerig en stor Tjeneste." Den følgende Dag kjøbte hun en Dolk i Palais Royal og med den i Barmen begav hun sig til Marats Bolig; han var just ifærd med at gaae af Badet, da han hørte hendes Stemme og befalede strax at lade hende komme ind. Forsamlingerne i Calvados vare den første Gienstand for Samtalen; Marat hørte med Begjerlighed, Navnene paa de Deputerede, der oplivede disse Sammenkomster og opskrev dem som Charlotte Corday dicterede dem. Alle disse, udbrød, han, skulle snart bøde paa Schaffortet!" Han havde afsagt sin egen Dødsdom; thi i samme Øieblik fremdrog Charlotte sin Dolk og stødte Uhyret den i Brystet. Han opgav Aanden paa Øieblikket med et Skrig. Men hun stod rolig midt imellem Larmen af de tililende Domestikker og Naboer.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-25
En Politieofficeer optog et Forhør og Charlotte Corday blev bragt til Abbediets Fængsel. Da Postmesteren Dronet fulgte hende til Abbediet og erindrede Pøbelen, som vilde dræbe hende, om Lovene, faldt hun i Afmagt. Da hun kom sig igjen, var hun forundret over at Pøbelen havde ladet hende leve. Qvindernes Taarer smertede hende meget, men hun sagde: Hvo der redder sit Fædreneland er ubekymret om hvad det koster. Man fandt hos hende Skeden til Dolken, nogle Penge, hendes Døbeattest og Pas, et Gulduhr og en Addresse til Folket. Da hun var ved Abbediet, løben Yngling til og bad at man vilde opofre ham istedet for hende; ogsaa han maatte døe. Hendes største Omsorg var at skrive til sin Fader og anraabe om Tilgivelse for den Kummer hun foraarsagede ham. Derpaa skrev hun til Barbaroux. Begge Breve vidne om den høieste Aandsdannelse og den meest ophøiede Tænkemagde. J Morgen Klokken 5, skriver hun den Sidste, til, begynder min Proces og jeg haaber endnu samme Dag at møde Brutus og andre af de Gamle i Elystum; thi de Nyere gjør intet Jndtryk paa mig, da de ere saa slette. Hun viste sig for Revolutionstribunalet med Værdighed; hendes Svar vare bestemte og ædle: Dommerne spurgte hende, om hun var svanger, Rødmende svarede hun, jeg har ingen Mand fundet, som jeg ansaae mig værdig, thi Marat levede endnu. Hverken Dommernes Forbiurelse eller Pobelens Rasen. kunde et Øieblik forstyrre hendes Rolighed; langtfra at ville forsvare sig, talte hun om sin Daad som en Pligt, hun havde opfyldt mod Fædrenelandet."Jeg havde, sagde hun, Ret til at dræ de Marat, thi han selv befalde Mordet. Den offentlige Meening havde allerede for længe siden, fordømt ham og jeg fuldbyrdede blot Dommen." Hendes Forsvarer, fuld af Beundring over et sligt Mod, udbrød, J hører den Anklagede selv, hun tilstaaer sin Forbrydelse, hun skjuler ingen Omstændighed, hun selv vil ingen Retfærdiggjørelse &c. Da hun var dømt til Døden, vendte hun sig til sin Forsvarer (Chanveau la-Garde) med disse Ord: De har villet forsvare mig ligesaa fiint, som ædelt, og dette allene var passende med min Stilling. Jeg takker Dem derfor og gjerne vilde jeg give dem et Tegn paa den Agtelse, Dehar indgydet mig. Dog disse Herrer underrette mig nu netop om, at min Formue er confiskeret; men i mit Fængsel har jeg nogen Smaagield at afgjøre og denne Pligt overdrager jeg Dem. Indhyllet i en rød Kappe blev hun nu ført til Retterstedet; med en smillende Mine gik hun igjennem det Folk, for hvilket hun døde, og som forvandede hende. Et Øienvidne har forsikkret, at da hun besteeg Skafottet, var hendes Ansigt farvet af den inderligste Tilfredsheds Colorit. Fuld af : Beundring over hendes Mod, udbrød en Stemme. blandt Mængden: See hun er større end Bru rus. Det var en Deputeret fra Staden Main ved Navn Adam Lux. Han skrev til Tribunalet for at følge hende i Graven, og forlangte at døe som Charlotte Corday. Hun døde under Guillotinens Øxe den 27de Juli 1793.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1825-03-25
Efterretning om en meget virksom og riig vorden Bedrager.