Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-07-18
Dette Spørgsmaal vil mange Gamle formodentlig uden Betænkning besvare med et tillidsfuldt Ja De vil tillige beraabe sig paa deres egen Erfaring, som et ufeilbarligt Beviis for den Paastand, at vore Vintere sædvanlig ere koldere og vore Foraare og Sommere ikke nær saa milde som de vare i deres Ungdoms Aar. De erindre sig meget vel, at de da allerede i April, ja vel i Martii=Maaned følte e) Taget af det Haderslevske Maanedskrivt. saa megen Varme i Luften, at deres Vinterklæder bleve dem til Byrde o. s. v. Men nu derimod siger deres Følelse dem uimodsigeligen, at det ofte i Mai og Junii Maaned er saa koldt, at de ikke uden at gyse kunne komme ud i Luften. Skulle Aarstiderne virkelig have forandret sig saaledes, saa maatte man falde paa den Formeening at Jorden nu havde forandret sit Stade imod Solen; hvilken Slutning derfor ogsaa een og anden drager af foranførte Erfaring. Men hvo der forstaaer, hvor overordentlig og naturlig saadan Forandring vilde være, den skal snart forkaste denne Tanke. Der imod kan man umuelig afdisputere hiine ærværdige Gamle den Erfaring, som de saa ofte og saa uimodsigeligen have havt, om denne følelige Forandring. Nei, vi vil tilstaae at de virkelig føle en mærkelig Forandring; men om denne Forandring findes i Luften eller hos dem selv, derom maae de tillade os at tvivle. Herkan deres Følelse ikke være Dommer, dette maae afgiøres ved Grunde. At Følelsen i slige Tilfælde ikke er tilstrækkelig til at grunde en rigtig Erfaring paa, kan vi, dersom vi vil, lære ved mange Leiligheder. Naar vi for Exempel gaae ned i en Kielder og Vinteren, finde vi der, som hver Mand veed, Luften meget mild; men komme vi derned paa en varm Sommerdag, saa møder os en følelig Kulde. Vilde man nu troe, at det om Sommeren var meget koldere i en Kielder, end om Vinteren, saa skuffedes man. Thi naar man lader et Thermometer ( Veir glas) hænge der, baade Vinter og Sommer, saa viser dette, at Kieldervarmen er ligesaastor, ja endda lidt større, om Sommeren, end som om Vinteren. Gaaer man om Vinteren, af en varm Stue ind i er koldt Værelse, saa føler man strax en mærkelig Kulde; men kommer man ind i samme Værelse efter at have været en Tidlang i den kolde Luft uden for Huset, saa finder man det mildt derinde. End nu een. Erfaring: Naar det, som ofte skeer, treffer sig, at den ene Haand er varm og den anden kold, og man lægger den ene Haan efter den anden paa en lunken Kakkelovn, saa finder man samme med den kolde Haand varm og med den varme kold. Alle disse og flere Erfaringer lære, at vores Følelse ikke dømmer rigtig om Luftens virkelige Kulde eller Varme. Kuns dette siget den os Hvorledes Luften virker paa os. Kanskee finde vi det Veirligt under disse Omstændigheder ubehageligt og koldt, som vi under andre Omstændigheder vilde finde mildt. Da vi vare unge og fyrige, følede vi en liden Kulde aldeles ikke, derimod virkede en maadelig Grad af Varme stærkt paa os. Naar vi blive ældre, løber Blodet langsommere, og Legemet har mindre Varme i sig selv, derfor føl vi strax en maadelig Grad af Kulde stærkere end forhen, uagtet vi ellers kan være sunde og ved gode Kræfter. Vi have altsaa Grund nok til at være overbeviiste om, at den Forandring vi føle ikke saameget findes i Luften som i vort eget Legeme. Efter alle rimelige Slutninger har Veirliget bestandig været som der endnu er; et Aar mildere end det andet. Dersom vi havde Jagttabelser af Kulde og Varme, fra de ældre Tider af, efter er rigtigt Veirglas, saa kunde man uimodsigeligen overbevise sig derom. Men i Mangel heraf vil jeg meddele mine Læsere en Klage over Veirligets Barskhed ved Midsommers Tider, for 69 Aar siden, som kan tiene til Beviis at man undertiden havde umilde Sommere ligesaavel da som nu. Denne Klage findes i Holbergs Levnetsbeskrivelse, hvoraf jeg derfor vil udskrive følgende Stykke: Jeg besluttede, siger han, at reise til det varme Bad i Achen, forsynede mig med et kongeligt Pas, og tiltraadde først i Junii Maaned 1725 min Reise. Veirliget var saa umildt i dette Aar, at jeg endog i den ne Aarstid hver Dag blev plaget af Kulde og Storm. Overfarten over Belterne var vanskelig, ja paa det lille Belt var jeg i Livsfare. Efterat have overstaaet alle disse Besværligheder, kom jeg omsider til Hadersleb. Han fortæller derpaa sin Reise over Flensborg til Hamborg. Hvorledes det gik ham fra Hamborg til Bremmen see vi af følgende Beskrivelse: "Efter to Dages Reise kom jeg til Bremen; men syg, stiv af Kulde og giennem vaad. Thi Veiret var saa barsk, det regnede saa stærkt og stormede saa heftig, at vi frygtede for at den rasende Blæst skulde nedslænge Træerne paa vores Vogn; hist og her laae der omblæste Træer. hvert et Værtshuus maatte vi lade antænde Jld i Kakkelovnen, thi naar vi kom ind vare vi halv døde af Kulde. Alt dette skeede midt i Junii Maaned.