Berlingske Tidende, 1767-04-03
Gens, den 30te Januari. J Dag have 12 af Folkets Commissarier, og 12 af de presenterende Borgere indfundet sig hos den Franske Redent Hr. Henning, og overleveret ham saa lydende Strikise: "De representerende Jndvaanere og Borgere, som de ganske betagne af Sorg over at have paadraget sig Hs. erbristel. Majeste Maade, og meget bedrøvede over deFadelige Følger, som deraf kunne finde for Republiken, ge Tilflugt til Eders ædelmodige Mellemhandling for des Fæderlands Belgaaende. – Naar vi betragte hvad Sindsbevægelse det har maattet koste en Monark, som en enkundig overalt for sin Godhed, at tage sin Bevaagenhed bort fra og, skal det være forgives at vi beraabe og paa vore gode Samvittigheders Vidnesbyrd; vi hør derfor de mindre troe at vi have ret. Men at bede, at Han Majest. ville mandtoe at fore et Ove paa Aarsagerne, som have forvoldet Uretten: Vi ere ikke vænnede til at tale med Kongers Ministere. Saasom vi ere alt for talrige til savn sig at samtales, maa vi nedse forespørge os om hvad vi have giøre. Ofve ere vi enige i vore Meeninger, men ad lidte i Maaden at udtrykke dem. Saaledes spildes ofte ge Dage uden at beslutte sig til noget; og vi see os oftehodsagede til at tile med vore Handlinger, dem Tid og erlæg skulde have gjort fuldkomne. Det er derfor at vi re ville byde til at retfærdige os i Henseende til den Maa se, paa hvilken vi have tilkiendegivet de høye garanterende Potentaters Ministere vore Tanker; men dette maatte tildes os at sige, at i alt vores Forhold i denne Post, saadelsom imod det høye Raad, have vore Hensigter stedse var get oprigtige, og enhver af os har fulgt sin Samvittighedshidnesbyrd. Vi alle, saa mange vi ere, men i sær Commissarierne, have stedse haaret den allerlivagtigste Taklemmelighed for Hs. Majest. Vi fragaae alt hvad saa kan ere indrykket i de offentlige Tidender, og alle Skrifter en Navn, som ikke kunne bestaae med saadan Taknemmehed: Protesterende offentlig, at vi derom have aldeles agen Kundskab haft, ligesom og, at vi stedse og altid sænge til Hs. Majests. høye Bevaagenhed. - Skulle vida vel forsætlig have sat og i Fare for at miste den samme, paa en Tid, da vore ulykkelige Tvedragter gjorte os den allermest nødvendig? Dersom man tilstaaer os aldrig saa liden Patriotisme, kan man da troe, at vi kunne aflade at attraae for den ganske Republik Hs. Majests. Velgierninger, uden hvilke den ikke skulle kunne bestaae, Monsieur, de ædle Forretninger, som J med saa stor Ære har skildt Eder ved, have giort, at vi indsee hvad Bestand vi trænge til. J skal ikke vegre en Republik Eders Forsorg, for hvilken J. fra Eders første Ankomst af, de tegnede Eders Velvillighed. Andre den Smerte, som vi vele over, at vi ikke kunne hos Hs. Excellence Ridder Branteville selv betegne vores Bedrøvelse, eller vores Anger derover, om vi imod vores Agt have kunne fortørne ham. Hans Godhed skal stedse være os i Minde: Behag at anmode ham om dens Vedvarende, at tilkiendegive ham de Tanker, som vi her udtrykke, og hvor høyt det smerter os, at vi ikke have kunnet betegne ham samme førend den ubehagelige Dag, paa hvilken han forlod vores Republik. Værdige at beskrive os hos Hans Excellence Hertugen af Cholsen, som ulyksalige Borgere, at formaa denne ædelmodige Minister til at bære over med os, Vi torde haabe dette, vi kiende hans høye Gemyt, det skal bevæge ham til at gaae i Forbøn for os hos en Monark, hvis Fromhed overgaaer hans Magt. Hvilken klar Dag skal den ikke vorde for Republiken, paa hvilken Hs. Majest. skal tilgive os den uvidende gjorte Fornærmise, og lade os vederfares sin forrige Gunst, Hvor henrykkede skulle vi ikke blive, om den samme Dag gjorte Begyndelsen i vores bedrøvede Repubilk til Fredens, indbyrdes Tillids og Overeensstemmelses imellem alle Statens Lemmer, deres Opret ning, Vi opløfte til Himmelen de haftigste Ønsker for Hs. Majests. hellige Person, saa og for Hs. Majest. Dronningen, Hs. Kongel. Høyhed Dauphin, og for den Høy kongel. Familie, for Hs. Majests, troe Ministere, og som - Paa denne Hs. Riges stedsevarende Velgaaende." Skrivelse svarede Resident Henning saaledes: "Jeg ønsker at dette saa sidig giorte Skridt maa hielpe til at forsone Hs. Majest., som saa billig er fortørnet over Eders Forhold. J see vel selv, at det ikke er mig mueligt at svare Eder, sø rend jeg har bekommet Ordre dertil. Jeg vil nu forlange samme, og tillige kundgiøre Hertugen af Chaiseul og Hans Excellence Hr. Ridder Beauteville det, som J nu have betegnet for mig. Værer i øvrigt forvissede om, at det sikkerste Middel, hvorved J kunne udvirke min Konges Bevaagenhed igien, er, efterdags af Eders Hierter at udrødde alt Had, hvilket er ligesaa ubilligt som farligt, og af Eders Tanker alle overdrevne Fordringer. – Det skulle have været mig meget kiærere, at have befundet Tegn paa Tillid til mig de mange gange forhen, naar jeg har søgt at forekomme Eders Feyler, end nu, da J begynde at fortryde dem. Men det er min Pligt, at stræbe at skynde til den lykkelige Dag, paa hvilken alting maa komme i sin Orden; og J skal altid finde mig reede til at understytte Eders Bemøyelser, for at komme til dette hældige Maal, naar jeg faaer Aarsag til at troe, at en oplyst Kiærlighed til Eders Fæderneland er den eneste Lidenskab som driver Edder.