Viborger Samler, 1832-05-01
Man forsikkrer, at den preussiske og østerrigske Natification af Conferencetractaten er tilveiebragt ved Concessioner fra Frankrigs Side. Begge hine Magter havde nemlig fremfor Alt forlangt Anconas Rom ning; dog var denne betingelse ikke bestemt til Publicitet, og derfor underhandledes der ikke om den i London, men directe mellem det parisiske Cabinet og dem i Wien og Berlin. Opsættelsen af Ratificationerne, der allerede tidligere vare afgaaede til London, hidrører i Øvrigt ikke fra Reformbillen (?), hvis Skjebne endnu ingenlunde kan ansees for afgjort, men fra Conseilspræsidentens Sygdom, da man i London frygtede for, at der tilligemed en Minister vexel ogsaa vilde indtræde en Forandring i det politiske System. Denne Frygt skal, som man erfarer, være hævet ved en egenhændig Skrivelse fra Ludvig Philip, hvor han yttrer den faste Beslutning, at oppebie Conseilspræsidentens Helbredelse eller det værste Tilfælde at vælge ham en Efterfølger i samme Aand. Heraf kan man forklare sig, at man ikke har skredet til ny Besættelse af denne vigtige Post, endskjøndt de faa Personer, der have erholdt Adgang til Hr. Petier, ansee det for umuligt, at han igjen vil kunne tiltræde sine Forretninger, hvilket hans Familie ogsaa skal have meget imod. Efterretningen om, at hans Kone og hans Søn, Paul Perier, ere angrebne af Chiolern, skal have bidraget til at forværre hans Tilstand. Hr. Barthe er ud interim udnævnt til at undertegne for ham og Grev Montalivet for Grev Ar gout, men disse Herrer ere aabenbart ikke en saadan Byrde voxen, og dette Provisorium kan saa meget mindre bestaae, da ogsaa Hr. d'Argouts Tilstand, har forværret sig. Den 19de April afgik en Telegraphdepesche til Bayonne, hvor Grev de Raineval befinder sig; han skal der oppebie Regjeringens videre befalinger, for i Nødsfald at overtage den udenrigske Portescuille. Mærkeligt er det, at Hr. Odillon-Barrot ikke meere nævnes ved Hoffet i nogen politisk Combination, og synes der at have tabt sin hele Jndflydelse. Driftigheden i den diplomatiske Verden har taget meget af, og de fremmede Gesandters Conferencer have aldeles ophørt, en Forsamling af dette Slags pleiede at holdes hos den nu af Cholera døde Marquise de Montcalm, der gjennem sin Broder, Hertugen af Richelien, stod i nøie Forbindelse med det russiske Gesandtskab. Ogsaa i det østerrigske Gesandtskabshotel ere flere Choleratilfælde forekomne. Paris er i Øvrigt roligt, og de fleste Troppebevægelser til Departementerne ere contremanderede, da man befrygter, derved at udbrede Cliolerd. Rygtet om Udnævnelsen af Hr. Decares istedetfor Hr. Perier vedbliver imidlertid at holde sig; men man kan være viis paa, at ingen Forandring af Personer i Ministeriet vil medføre nogen, Forandring i Frankrigs politiske System, ved hvilket Kongen hænger med en Fasthed, der grændser til Haardnakkenhed. Ogsaa Decazes var angreben, af Cholern, men er restitueret; Argout er ifølge de sidste Efterretninger i Bedring. Rygtet nævner desuden Dhrr. Dupin og Guizot som tilkommende Ministre. Præfecten for Seine Departementet, Grev de Bondi, har endnu ikke faaet sin Afsked, men skal have erklæret, at han under Decazes ikke vilde forblive paa sin Post. Carlisterne ere rasende opbragte imod ham, fordi han, ikke nøiet med at afslaae Hertuginden af Berris, ved Hr. Chateaubriand tilstillede, Gave, har ladet sit Svar indrykke i Le Alloniteur saalydende: "Hr. Vicomte. Jeg beklager, at jeg ikke i Staden Paris's Navn kan modtage de 12000 Fr. som De har viist mig den Ære at tilstille mig. J Kilden, hvorfra den af dem tilbudte Sum kommer, vilde man bag tilsyneladende Velgiørenhed see en politisk Combination, mod hvilken Paris's hele Befolkning ved Vægring maatte protestere. Jeg er o. s. v. Grev de Bondi, Præfect for Seine Departementet."