Berlingske Tidende, 1775-02-17
Haag, den 3die Januarii. Breve fra en sikker Haand i Wien angive de Aarsager, som have bevæget det Keyserl. Hof til at lade besætte et vist District, af Moldau med sine Tropper. Det er bekiendt, heder det i bemeldte Breve, at det Wienske Hof for nogle 100 Aar siden har haft adskillige Grændse=Tvistigheder med Porten, som efter adskillige Krige og andre Tilfælde ikke have kundet blive bielagte; at Jndvaanerne i Moldau og Wallachiet siden Tid efter anden have borttaget adskillige til Siebenbürgen hørende Stykker Land, hvorved er reyst sig endnu større Uenighed over Grændsernes Bestemmelse; at det Wienske Hof efter Krigens Begyndelse imellem Rusland og Porten har seet sig nødt til at lade sine Tropper trække en Cordon, for at forhindre Pestens Udbredelse, og de fremmede Troppers Røverier, og ladet denne Cordon udmærke ved Grændse Pæle med Keyserlige Vaaben; at det Wienske Hof ved denne Leylighed, for ey at eftergive noget af sine Rettigheder, har seet sig nødt til at drage ind med i Cordonen visse Districter, som Porten uretmæssig besidder, og hvorover man ikke er enig; og at af den Grund det District af Bucovinen i Bucotien er blevet besat af de Keiserl. Tropper. Disse Breve føye til, at enhver veed hvor vanskeligt, ja hvor umueligt det er, at bringe Tyrkerne til at udnævne en Commission til Grændsernes Bestemmelse, naar man paa den anden Side ikke er saa lykkelig at have samme i Besiddelse. - General=Staterne have under 23de Jan. bekiendtgjort en Declaration af følgende Jndhold: Da Keiseren af Marocco har fundet for got uden al Aarsag at bryde den med os i Aaret 1752 sluttede Fred, og at erklære, at alle denne Republiks Jndvaanere tilhørende Skibe, som maatte blive antrufne af hans Corsarer fra den 1ste Jan. h. a., skulle optages og ansees som gode Priser, og da vi altsaa see os nødte til at gjøre vor mueligste Flid, at beskytte vore Jndvaaneres Handling og Skibsfart, og tillige at betiene os af den Ret, som bemeldte Keisers Forhold giver os, igjen at tilføie ham og hans Undersaattere al muelig Skade, saa have vi af disse Aarsager givet de fornødne Ordres til at udruste adskillige Krigs=Fregatter, og til desmere Opmuntring for Søefolkene og til almindelig Beste have vi besluttet: 1) Naar vore Krigskibe borttage de Maroccanske Skibe, da skal til Belønning den heele Andeel, som ellers tilfaldt Staten, tilhøre dem. 2) For hver Mand, som i Begyndelsen af Trefningen har befundet sig paa det fiendtlige Skib, skal betales 50 Gylden. 3) Denne Belønning skal ikke allene have Sted, naar det fiendtlige Skib bliver erobret og opbragt, men og om det imidlertid er siunket, eller paa anden Maade forulykket. 4) Men naar det siendtlige Skib drives paa Grund, og dets Equipage redder sig til Landet, saa betales ikkun Halvdelen af denne Premie. 5) Saasom bemeldte fiendtlige Skibe ikke beqvem kan bringes til denne Republiks Havn, saa skal det staae den commanderende Officier frit, at føre dem til hvilken Havn han vil, naar ikkun en Minister, Consul, eller anden her værende Stats=Betient der residerer. 6) De Skibe, som fratage Marocca nerne saadanne Fartøyer, eller Effecter, som tilhøre denne Republiks Jndvaanere, skal bekomme den 5te Deel af bemeldte Skibes eller Effecters sande Værdie, naar TilbageErobringen er skeet i 2 gange 24 Timer, men er den skeet seenere, saa skal den 4de Deel af Værdien tilhøre dem &c. Livorno, den 19de Januarii.