Aalborg Stiftstidende, 1842-06-30
Jdag afholdtes Auction over endeel Løsøre, som Baptisterne, Brødrene Graveur P. C. Mønster og Student A. Mønster lade sælge, for at kunne udrede de dem idømte Mulcter og derved erholde deres personlige Frihed. Endeel Kjøbere havde indfundet sig og det Falbudne gik i temmelig høie Priser. Ved denne Auction er der ellers foregaaet den Mærkelighed, at Politidirecteuren har forbudt Trykningen af Auctionsplacaterne, fordi Overskriften var trykt med udhævet Skrift, og befalet andre trykte istedetfor. Dette sees af følgende i Fædrelandet af Landsoverretsprocurator F. M. Lange indrykkede Skrivelser: Til Politidirecteuren. Med stor Forhauselse overraskedes jeg i dette Øieblik ved et Bud fra Auctionscontoiret, der underretter mig om, at Deres Høivelbaarenhed skal have forbudt de af mig til Trykken besørgede Placater til Auctionen over Baptisterne Brødrene Mønsters Jndboer opslagne, og at Politiet havde foranstaltet et andet Oplag trykt til at opslaaes, hvor de af mig med udmærket store Typer indrettede Linier vare reducerede til simple Typer, samt Øiemedet af Auctionen undertrykt. – Er det muligt? Hvad Brøde har jeg begaaet, hvorfor maa hele Staden, ja hele Verden, ikke vide, at Brødrene Mønster, for at opnaae personlig Frihed, maa sælge deres Jndbo, i Udsigt til at ligge paa Straa hvilket Sidste endda ikke engang staaer i Placaten? Det staaer uanfægtet med udmærket Stil i Adresseavisen. Ordet "Vaurhall i Figaros sidste Placat er med mange Gange større Typer end de største, jeg har anvendt. Maae ikke Andre ogsaa bruge saa store Typer, som de ville, Eller er det Baptisterne forbudt, Og hvad Ret har De til at lade mit Arbeide eftertrykkes med en væsentlig Forvanskning, og slaae det saaledes op paa Stadens Hjørner? – Jeg skal overhoved tjenstligst bede mig underrettet om, hvad Hjemmel De mener at have til en saadan Færd, om De anseer det for en Overtrædelse af Trykkefriheds-Lovgivningen? (da er det af en ganske ny Art) om det er en Politiforseelse, og da dens Charakteer, om det maaskee ansees som et Attentat paa at tigge Folk til at betale høit paa Auctionen, eller hvadsomhelst Andet? Jeg har aldrig seet Mage til Politiforanstaltning, og fordrer Lov og Ret i dette Tilfælde. Har jeg forseet mig, saa bør jeg straffes, men har De forseet Dem ved denne Færd, bør jeg have Opreisning. Lad Retten dømme mellem os. Kjøbenhavn, den 25de Juni 1842, Aften Kl. 8 1/2. Ærbødigst F. M. Lange. Til det kgl. danske Cancelli. Jndlagt tager jeg mig den Frihed at tilstille det høie Collegium Afskrift af en Skrivelse, jeg iforgaarsaftes sendte Politidirecteuren, af hvilken Afskrift Høistsamme gunstigst vil erfare, hvad Anker jeg fører imod ham. Jeg venter ikke at faae Svar fra ham ifølge min Anmodning, og indstiller Sagen til det høie Collegiums Afgjørelse, idet jeg haaber af Dets Viisdom og Retfærdighed, at denne Embedsmand vil vorde given en Jrettesættelse for hans paaankede Færd, hvorhos jeg i saa Fald udbeder mig den Gunst, at Resolutionen herom maatte communiceres ogsaa mig. Et Exemplar af min Placat og et af Politiets Eftertryk tillader jeg mig at vedlægge. Jkke engang det uskyldige Ord Baytist har turdet komme i Politiets Eftertryk, hvilken stræng Censur, Og Eftertrykket laborerer af den plumpe Trykfeil, at Auctionen skal holdes om Eftermiddagen Kl. 9, istedet for om Formiddagen. Disse tvende Omstændigheder have undgaaet min Opmærksomhed, da jeg skrev det Ovenstaaende; og paa den sidste er min Opmærksomhed først bleven henvendt, da Politiet igaar sender mig et 2det Aftryk, hvori den rette Dags tid er nævnet. Hvormange kunne ikke være vildledede ved de med Trykfeil forsynede Placater? Kjøbenhavn, den 27de Juni 1832.