Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-04-05
Jndsendt. J Aarhuus Stiftstidende Nr. 5 d. A. raabtes for Hr. Kammerraad Dalgas et: Bravo, Jkke misundes Hr. Kammerraad Dalgas dette Bravo, men det undrer Jndsenderen heraf, at ingen Stemme lader sig høre for Hr. Kammerraad Drewsen, som alt, længe har fortjent et Bravo! Og virkelig af Mange af Hjertet erholdt det. Ham var det, som først begyndte til nogen Slags Fuldkommenhed med forbedret Agerdyrkning eller Vexeldrift forenet med Kreaturer nes Sommerstaldforring, og forbedrede Agerdyrkningsredskaders Jndførelse. Han lod dette ikke blive ved, hos sig selv at indføre dette for Landmand og Stat faa Gavnlige; men stræbte at faae denne Agerbrugsmaade udbredt, og alt Mange ærer ham derfor. Dette skete, som meldt, allerførst ved sit følgerige Exempel, dernæst ved at udgive sin skjønne og nyttige lille Bog omVexeldrist, og ved at forplante den udødelige Thaers Grund sætninger i Landoeconomien paa dansk Grund, som er den ubedrageligste Kilde hvoraf de fleste Agerdyrkningslærere øser. (Selv Hr. Kammerraad Dalgas har vist øst af denne Kilde, ved den første Udgave af sin Lærebog, maaskee og seden forandret Mening.) J samme Tid var Hr. Kammerraad Drewsen Medudgiver af den meget oplysende landeconomiske Tidende, ham vist til megen Opoffrelse af sin Tid, og mange Ubehageligheder, ved at fremlokke Meninger og bestride samme; men som sand Fædrenelandsven, for at befordre den gode Sag, blev han dog ved, indtil alt Mang udenom ogsaa begyndte at faae Øinene op og at skue ind i dette for Landet saa Gavnlige; selv hans aarlige smaae Anmærkninger i Almanakken have vakt mangen en ærlig Bondemands slumrende Aand. At det høikongelige Landhuusholdningsselskab goddædig og almeengavnlig har understøttet og opmuntret til den Drewsenske Agerbrugsmaade og bedre Agerredskabers Jndførelse i hele Landet er af Mange erkjendt med den inderligste Tak! Man kan blot betragte, eller spørge den paa Kbhvn, med Feedekreature handlende Mand, om ikke Sjælland nu for en stor Deel kan forsyne Kjøbenhavn med Kjød af kartoffelfedede Kreaturer, til ikke lidet Tab for Sted barnet Jylland; det ligger vist ligesaa tydelig for enhver Sandheden troe Mand, at Jyllands Agerdyrkning i de sidste Par Decennier har gjort betydelige Fremskridt, og allerede nu avler et Par Fold mere af sine Jorder end forhen. Trefold Held ønskes Alle de som have bidraget til dette hæderlige og gavnlige Maal. Drewsen hylder Vexeldrift forenet med halv eller heel Sommerstaldforring, og af Ploveredskaber særdeles Ploven uden Hjul – som fortjener al den Roes noget somhelst Slags Ploveredskaber kan tilkomme; at dette Redskab ofte kommer i uvante Hænder, kan ikke nedsætte det Dalgas hylder, om jeg har forstaaet ham ret, det overskaarne Kobbelbrug med Græsgang og særdeles Hjulploven, et forkasteligt Redskab. – Begge have maaskee Ret, hver paa sit Sted, mine Anskuelser over begge Agerbrugsmethoder vover jeg at fremsætte, uden derfor at have til Hensig at fornærme nogen af Parterne. Den Drewsenske Vexeldrift fordrer mere Aands=Sysselsættelse, og mere vedholdende Arbeide, som, naar med Jndsigt og fornøden Kraft indrettet, gaaer Slag paa Slag hele Aaret igjennem uden at Forretningerne kunne forstyrre hin anden; det beskjæftiger flere Hænder, føder flere Munde, saavel af Mennesker, som Dyr; Vexeldrift giver en betydelig Mængde mere godt Foder, føder altsaa bedre en Mængde Kreature, giver mere og bedre Gjødning. (Drewsen har engang paa sit Sted sagt, at Gjødning var i Ageren det samme som Blodet i Legemet; et andet Sted siger han, hvad skader det man kalder min Fodringsmaade inaturlig, naar jeg kuns har min Melkebotte fuld, min Koe feed, og min Mødding stor) Foruden den større Mængde Foder giver Vexeldrift ligesaamegen Kjerne som nogetsomhelst andet Agerbrug, og det giver mere frie Hænder. - Kobbelbruget kan muelig deels hielpe sig, deels nødes til at hielpe sig, med færre, baade Mennesker og Dyr, ved et lige Areals Dyrkning. Her tillader jeg mig at spørge med Schwertz: "Til hvilken Klasse, af Daarer regner man den Kjøbmand der sætter en større Capital i sin Handel end hans Naboe, eller af hvilket Slags Vanvittighed den Fabrikant er betagen, der sætter et Parhundrede flere Hænder i Arbeide end Andre af hans Lige? Af Anførte syntes mig i Sandhed at Hr. Kammerraad Drewsen har gjort sig fortjent til et Bravo, og Mange med mig udtale derfor, i Overbeviisning om hans udmærkede Fortjenester af det danske Landbrug, et hjerteligt Bravo, for Hr. Kammerraad Drewsen. Bonden. . . . . . . . . Entredie Skolelærer. Det var en skjøn Sommermorgen, Vognen skjar dybt i Sandet under Vægten af den vældige Herre og Dennes snakkesalige Kudsk Henrik, da man nærmede sig Kjøbstaden W. "Stig af Henrik bød den godmodige Herre, Maaskee jeg i dette Huus kunde modtage lidt Forfriskning; jeg bliver saa forunderlig flan. – "Det kan saamænd ikke nytte noget – Herren maa helst bie til næste Værtshuus; de stakkels Folk have i Sandhed lidt nok selv. – "Jh – for en Ulykke! jeg kan jo betale, – Hvo boer her – kjender Du Manden "Ja, ligesaa godt som jeg kjender min egen Herre – det er Skoleholderen." "Aa Snak - Æsel, der er jo ingen Skole." "Nei, det har Herren, min Troe, Ret i; men i Aftes kjørte vi forbi et lille Huus ved Siden af Veien – det var Skolen. – "Jh. for en Ulykke! Du lyver Henrik, det er jo heel Miil borte. – "Ja, bare den stakkels Mand var fri med at gaae der hen; men han har to til, som ere maaskee ligesaa langt borte. – "Det er ikke muligt, Du lyver Henrik, Holder han maaskee Heste? – Pah. Kuns en Koe. See der, Han kommer just med den ud af Stalden." Den fremmede Herre dreiede Hovedet, og fik Øie paa en simpel Mand, af middel Størrelse, som syntes at være i sin bedste Alder. Dybt følte sig den Fremmede greben af Medlidenhed, da han betragtede Skoleholderen nøiere. Denne har en luvslidt, graa Vadmels Frakke, der var ligesaalidt fri for selve Huller, som for de tredobbelte Lapper, hvormed den overalt saaes at være besat; hans nøgne Fødder stak i et Par jernbeslagne Træeskoe. Under den skjødesløst tilinappede Frakke har han en Hvergarns-Brystdug, og under denne igjen en grov Skjorte. Nu havde Herren mønstret Skoleholderens hele Paak ædning, med Undtagelse af de gamle sorte Buxer, der uhyggeligen skjultes af Frakkefligerne. GodMorgen, tiltalte Skoleholderen Kudsken, med megen Fortrolighed, og trak Koen hen ved Siden af Vognen. Vil Du itte tage min Pose med til Mølle for mig, Henrik, – "Jo naar blot Herren tillader det. – – "Jh, gjerne var dennes Svar. Skoleholderen bukkede dybt for den Ubekjendte, og fremstammede sin ydmyge Tak, derpaa begyndte han trohjertigen igien: "Vi have saamænd ikke havt Brød i Huset i flere Dage, skjøndt jeg allerede i forrige Uge tarsk de Par Rug neeg lille Maren, raabte han et kommende Pigebarn imøde: "Nu kan Du rende tilbage med Trillebøren igjen, og takke for Laan, min Datter, nu bliver jeg fri for selv at tage til Møllen idag. "Men, Gud i Himlen, raabte den følsomme Fremmede, hvem alt dette syntes en Drøm: Er De ikke Embedsmand Skolelærer," Denne nikkede betydningsfuld med Hovedet, og gav et dybt Suk i Stedet for Svar. "Jh, saa maa De for en Ulykke, dog vel have saa meget derfor, at De kan leve anstændigt 3 – "Jeg har 16 Tdr. Byg efter Kap. T. og den Smule Offer, der falder i Kirken, hvor jeg af Somme faaer 4 s., af flere sletintet, naar jeg ikke havde en saa dygtig Kone, der med sit Haandarbeide kunde tjene en Skilling til Hjelp, da faae det ilde ud for mine 5 smaae Rollinger. Selv kan jeg intet fortjene; thi Vinkelskriverie er forbudet, og da jeg er forpligtet til – siden den Jndbyrdesunderviisning er indført med Religionstimen, Grmnastik og Journal-Føren, daglig at være 9 Timer i Skolen, foruden den lange Vei, jeg har at gaae derhen, hvor jeg skal undervise, saa bliver der kuns liden Tid tilovers. Desuden til svært Arbeide – det eneste man paa Landet kunde tjene lidt ved – har jeg ingen Kræfter, og saa meget mindre, da jeg aldrig lærte dette til nogen Fuldkommenhed, saasom jeg har opoffret min Ungdom til Skolen og paa Seminariet. – Den Spøg kostede min Fader 5 a 6 hundrede Daler. Havde han for de Peng fæstet en Gaard til mig, saa kunde jeg dog med den gode Villie, at ville frem i Verden, som den kjære Gud i min nuværende Stilling synes at have givet mig til Overflod – i det mindste have været en uafhængig Mand, og ikke en Stodder. Her er min Plet Græsning. Gud i Vold, tjenstvillige Ubekjendte. Adien li(Den, der veed meer fortæller.) 1. Veirforudsigelser. Dersom Mærkerne for tilkommende Veirligt holde Stik i Aar, som de have holdt det i de sidstforløbne 40 Aar, faaer Danmark og nogle flere Lande i dette Aar en meget før Sommer. Jdet Jndsenderen, paa Grund af den lange Erfaring, forventer Overbærelse med denne Forudsigelse, giver han sig den Frihed, at fremsætte for mindre erfarne Agerdyrkere følgende bemærkninger med Hensyn til en tør Sommer: En dybt pløiet Jord, naar ellers Underlaget tillader det, lider langt mindre af Tørke, end den grundtpløiede. 2) Den tidligt saaede Vaarsæd staaer sig bedre og giver rigeligere Afgrøde i langvarig Tørke, end den sildigt sagede. 3) Leret Jordsmon, der holdes smuldret foroven, udtørres langt senere, end det, der har en Skorpe og faaer Revne. 4) At harve og tromle paa Leerjord, naar Mulden er vaad og klæg, sammenklumper den til stor Skade saavel under Tørke som Væde; men at tromle vorder i alle andre Tilfælde gavnlig især i tørre Sommere.