Københavns Adresseavis, 1793-09-04
En Soelformørkelse bestaaer deri, at Maanen kommer til at staae imellem Solen og Jorden, saa at den forhindrer at Solen ikke kan skinne paa os, og vi ikke kan see Solen. Følgelig bliver Solen selv ikke mørk, men Jordkloden bliver formørket. For at faae et rigtigt Begreb om Solformørkelser, maa man vide: 1) at Maanen løber i en Kreds omkring Jordkloden, saa at den i hver Maaned kommer eengang rundt om den, 2) at Maanen er os nærmere end Solen. Naar det nu skeer, at Maanen kommer imellem Solen og Jorden, kan vi ikke see Solen, den synes os at være formørket. Man skulde vel tænke, da Maanen kommer hver Maaned rundtomkring Jerdkloden, at vi hver Maaned maatte see en Solformørkelse, men Maanens Løb er saaledes beskaffen, at Maanen ikke hver Gang kommer til at staae lige imellem Solen og Jordkloden, og af denne Beskaffenhed af Maanens Løb kommer det ogsaa, at Maanen i de fleste Solformørkelser ikkun bedekker et Stykke af Solen, meget sielden den hele Sol; thi det skeer meget sielden, at Maanen kommer til at staae ganske fuldkommen lige imellem Solen og Jorden. Og naar dette endda skeer, bedekker Maanen ikke altid den hele Sol, men undertiden bliver en Kreds af Solen rundt om Maanen tilovers. Saaledes er det med den Formørkelse, som vi have den 5te d. M. Aarsagen er følgende: Solen og Maanen synes at være omtrent lige store, thi endskiønt Maanen i sig selv er langt mindre end Solen, saa synes den dog at være lige saa stor, da den er os saa meget nærmere. Men Maanens synlige Størrelse er dog ikke altid eens, undertiden synes Maanen lidet større end Solen, undertiden, lidet mindre. Naar nu i en total Solformørkelse Maanen synes lige saa stor eller større end Solen, bedekker den Solen ganske *), men synes Maanen mindre end Solen, kan den ei bedekke den hele Sol, men der bliver rundt omkring en lys Kreds tilovers. Aarsagen hvorfor Maanen ikke altid synes lige stor, er denne: Maanens Løb er saaledes, at Maanen ikke altid har eens Frastand fra os, og det er begribeligt, at naar den er længere fra os, synes den os mindre end naar den er os nærmere Ligesom Maanen er Aarsag til Sol (eller rettere Jord Formørkelser, saa er Jordkuglen Aarsag til Maaneformørkelser. Maanen løber som sagt, rundt om Jordkloden, naar den staaer imellem Solen og Jorden, skeer en Sol= eller Jordformørkelse, naar Jordkuglen staaer imellem Solen og Maanen, skeer en Maaneformørkelse. I det hos Bogtrykker Hr. Popp om Solformørkelsen udkomne Skrift læses S. 24, "At Maanen skulde kunne detage os Solens hele Lys, eller at der skulde skee en total Solformørkelse, det begribes at være umueligt. Forfatteren burde i Stedet for en total Soelformørkelse, have sagt en total Jordformørkelse. Der gives totale Solformørkelser, men de strække sig ikkun over en Deel af Jordklodens Overflade. J en total Maaneformørkelse bliver den hele halve Overflade af Maanen, mørk, men i en total Solformørkelse bliver Solen ikkun for endeel af Jordklodens halve Overflade total formørket, saa at nogle af Jordklodens Jndbyggere see Solen heel formørket, nogle ikkun en Deel, nogle slet intet. Aarsagen, hvorfor en total Maaneformørkelse strækker sig over hele Maanen, men en total Jordformørkelse, ikkun over en Deel af Jordkloden, er, at Maanen er mindre end Jordkuglen.