Berlingske Tidende, 1836-05-21
Ved denne kan der her kun være Spørgsmaal om den større Handel, som til Udlandet afsætter Danmarks aarlige Overskud af Kornvarer. Da dette siden 1820 ingensinde har udgjort mindre end 800,000 Tønder, og i Gjennemsnit over 1 Million – i 1834 end- og over 1 1/2 Million- saa vil et Afgiftspaalæg i pecuniær Henseende være ligegyldigt for Handelstanden, saalænge Kornvarerne ei udelukkes fra Creditoplaget, men derimod vel have betydning i Henseende til Friheden i denne Handelstrafik, da ethvert, endogsaa det mindste, Paalæg undergiver Kornvarerne Angivelse og den generende Control med Toldopsynets Eftermaaling, saavel ved Jndførsel som Udførsel, ligesom ogsaa de qvartalsvise Eftersyn af Creditoplaget, men hvilke controllerende Formaliteter den Handlende, ligesaavel ved denne Varesort, som ved enhver anden, maa underkaste sig, saafremt der er tilstrækkelig Grund til dens Beskatning. 3. Consumenterne. De Priisforhold heri Landet, under hvilke Landmændene kunne, for at sikkres Afsætning paa det indenlandske Marked, ansees at behøve en Beskyttelsestold mod fremmede Kornvarers Jndførsel, ere naturligviis lave Kornpriser; thi under høie Priser kunne de ei antages at savne Afsætning til fremmede Steder, da det er det fremmede Forbrug, der stedse maa antages at bestemme Kornpriserne her i Landet, og hvorefter altsaa høie Priser maae tilkjendegive, at der i Udlandet er Trang til denne Vare. Men ved lave Kornpriser kan der ei være nogen Opfordring for Regjeringen til ved en frigiven Jndførsel endnu mere at formindske Jndkjøbs Priserne for Consumenterne, som allerede ved de uden saadant Forhold existerende Priser have deres Fødemidler billige. Naar det saaledes hverken har været med Hensyn til Finantsernes, de Handlendes eller Consumenternes Tarv, at Tariscommissionen har foreslaaet Jndførselstolden ophævet, da staaer ene Landmændenes Jnteresse tilbage som motiverende et saadant Forslag. Med Hensyn hertil antoges det i Tarif-Commissionen, ligesom senere i Toldkammer- og CommerceCollegiet, at da Danmark aarligen exporterer omtrent 1 Million Tønder Kornvarer, maa det for den Agerdyrkende være af særdeles Vigtighed, saavidt muligt at være sikkret en stadig Afsætning til Udlandet til passende Priser; men dette antoges ei hensigtsmæssigere at kunne opnaaes, end ved at bortrydde enhver Hindring for den Handelsfrihed, som et Kornmarked fremfor noget andet Marked trænger til, ligesom det ogsaa antoges, at naar Danmark skulde kunne opnaae at blive Markedsplads for nogen Varesort, da maatte dette fornemmelig være for Kornvarer, hvoraf Landet allerede uden fremmed Tilførsel har et saa betydeligt Overskud, at dette allerede maa fremkalde Søgning fra Udlandet, ligesom ogsaa Danmarks Beliggenhed, da dets Havne kunne beseiles baade tidligere om Foraaret, og sildigere om Efteraaret end de fleste Østersøiske Havne, hvorfra Kornexport af nogen Betydenhed drives, et gjør det usandsynligt, at fremmede Kornvarer fra Østersøen her kunne lagres, især for om Foraaret at kunne finde Afsætning til de vesteuropæiske Lande. Det var altsaa som et Middel til at hæve Kornhandelen i Danmark, at det foresloges at ophæve den paa disse Varer hidtil hvilende Udførselstold, og det blev derved antaget, at den Ulempe, som under extraordinært lave Kornpriser muligen kunde paafores Landmændene, langt vilde overveies ved den for dem af de stadigere Priser, som et større Kornmarked, frembyder, opstaaende Fordeel. Skulde nu Landmændene, hvis Tarv har været Øiemedet ved dette Forslag, troe dem brøstholdne ved samme, er det indlysende, at der fra Finantsernes Side Jntet kan være at erindre mod den Jndførselstold, som Committeen har foreslaaet. Kammerraad Drewsen yttrede, at det havde glædet ham, at Committeen, som har afgivet Betænkning om Lovudkastet, har fundet det tilraadeligt at ophæve al Told paa ufor malede Kornvarer, hvilken Yttring af Committeen imidlertid havde været ham uventet, efterat han havde læst, hvad den havde yttret om Beskyttelse for den indenlandske Jndustri, hvor et Princip er udtalt, med hvilket den her fremsatte Anskuelse neppe kan bestaae. Han bad imidlertid Landmændene betænke, at Committeen ikkun havde fraraadet fri Jndførsel af Kornvarer af de tre Grunde, at Told paa denne Artikel vilde blive uvirksom, at denne Told maatte ventes hævet, saasnart Jndførsel fra fremmede Steder maatte ansees gavnlig for Consumenterne, og at fremmede Kornvarer ikke kunne skjelnes fra Landets egne. Han maatte dernæst henlede Forsamlinlingens Opmærksomhed paa, at Committeen har yttret, at Hovedstaden ved Jndførselstold paa Kornvarer kan komme til at bringe Nationen et Offer. Han formeente nemlig, at hvis Told paa denne Artikel var fornøden, kunde der ikke blive Tale om noget Offer, men kun om en Rettighed, og at Hovedstaden, hvis Befolkning ikkun udgjør 1/12 af Statssamfundet, under ingen Omstændigheder kan gjøre Krav paa en Begunstigelse, der maatte geraade de øvrige 1/3 1/2 Dele af Landets Befolkning til Skade. Committeen har kaldet det fornuftstridigt, at Udlændingerne lægge Hindringer i Veien for Jndførselen af vore Producter i deres Havne, men dertil have de, hver for sig, deres gode Grunde, thi saalænge fri Samfærsel med denne Artikel ei tilstedes overalt, skylder hver Stat sig selv at beskytte sine egne Producter ved Told. Han indrømmede iøvrigt, at det kan være muligt, at de danske Fabriker kunne gaae til Grunde, uden at Staten derved ødelægges, men han advarede imod at experimentere med Agerbruget, idet han yttrede, at hvis Forsøget mislykkedes, vilde Fædrelandet for meget lang Tid være ødelagt. Overeensstemmelse med disse Yttringer, maatte han være af den Formening, at Jndførselstold paa Kornvarer var fornøden, og stillede derfor følgende Amendements: At en Jndførselstold stedse maa hvile paa den fremmede Sæd, nemlig: Paa Hvede 20 sk., Rug 48 s., Ærter 20 sk., 32 s., Havre 28 s., Vikker 52 s. 2) At det maatte behage Hans Majestæt at give Tilsagn om, at denne Jndførse stold ei temporær skal ophæves, medmindre Sæden stiger: Hvede over 8 Rbd., Rug over 5 Rbd., L. og over 4 Rbd., Havre over 3 Rbd., Ærter over 6 Rbd., Vikker over 5 Rbd., Kammerjunker Scavenius yttrede, at der neppe gaves nogen Landmand, der jo høiligen forundrede sig over, at det i det Forsamlingen forelagte Udkast til en ny Toldtrif var bestemt, at Tolden paa Kornvarer, skulde ophæves, og at han ingenlunde kunde dele deres Anskuelser, som ansaae det for at være i Landmændenes Jnteresse at begunstige Jndførselen af fremmede Kornvarer i vort saa kornrige Land. Han kunde derhos ikke indsee, hvorledes der skulde kunne gjøres Regning paa, at Udlændinge vilde søge vore Havne, for at kjøbe østersøisk Sæd, saalænge, de med færre Bekostninger kunde hente dem Landmanumiddelbart i de østersøiske Havne. den maa nødvendigen troe, at Lovudkastets Bestemmelser i denne Henseende ikkun sigtede til Hovedstadens Fordeel, men det vilde dog nok neppe være passende at lade en enkelt Deel af Nationen tilflyde Fordele paa det Heles Bekostning. Man har derhos anført, at Tolden paa Kornvarer ingen Jndtægt skal have bragt Statskassen, men er det saa, maa Grunden hertil uden Tvivl ligge i det paa Kornvarer tilstaaede Creditoplag, da det er noksom bekjendt, at Kjøbenhavns Jndvaanere helst ønske det Korn, som bages af østersøisk Sæd, og at Bagerne i Hovedstaden forbruge ikke uanseelige Partier, østersøisk Hvede og Rug. Han vilde ikke misunde Kjøbenhavns Jndvaanere den behagelige Nydelse de fandt i det hvidere Brød, som faaes af disse Sædearter, men meente dog, at dette var en Luxus, som vel kunde fortjene at beskattes. Blandt alle de Grunde, som anførtes for og imod en Toldansættelse for Kornvarer, fandt han imidlertid den Betragtning at være afgjørende, at næsten alle andre Lande saa godt som lukkede deres Havne for Jndførselen af vore Kornvarer. Ved under saadanne Omstændigheder at ville tilstede fri Jndførsel af fremmede Kornvarer, her i Landet, vilde man fjerne enhver Udsigt, for Landmanden til at høste Rytte af en Conjunctur i Kornhandelen, naar denne maatte indtræffe, hvorved han især vilde gjøre opmærksom paa Skaanes Beliggenhed, der gjør Afsætningen derfra til Kjøbenhavn langt lettere end fra nogen dansk Provinds. Det var i Særdeleshed med Hensyn hertil at han formeente, at en Told, og en ikke for Jnd ringe Told, burde lægges paa saadan førsel. Med Hensyn til at der gaves Anledning til at formode, at Creditoplagene misbruges til Omsætning af indenlandsk Sæd mod udenlansk, formeente han, at ikkun Transitoplag bør tilstedes for fremmede Kornvarer; thi naar Told er fastsat for en Vares Jndførsel, bør der vist nok træffes saadanne Foranstaltninger, at den virkelig oppebæres, og den Jndretning, der gjør en Toldansættelse illusorisk, bør derfor ikke vedblive at existere. Han maatte derhos bemærke, at man vel har anført, at Landmanden intet Tab derved led, da nødvendigviis et ligesaa stort Qvantum dansk Korn maatte udføres, som der af fremmed Korn gik over fra Creditoplaget til Consumtionen, men man glemte derved, at idet man saaledes skaffede den indenlandske Consument, der heller vil spise Brød af østersøisk Rug end af dansk, hiin fremmede Rug for bedre Kjøb, end han enten kunde fordre eller vente, tvang man derved det danske Korn til at søge det usikkre fremmede Marked istedetfor det sikkre indenlandske, og man satte aabenbart det udenlandske Korn i Stand til at concurrere med det indenlandske til en lavere Priis, end Saadant ellers vilde været muligt. Om endog disse Hensyn i Tiden, hvis Kornhandelen blev staaende og Prisen god, vilde være af ringere Betydenhed, blive de dog høist vigtige nu, da alle Havne enten lukkes, eller dog kun mod en enorm Told aabnes for vore Kornvarer. Han foreslog derfor det Amendement: At den Frihed, som hidtil har været tilstaaet at tage fremmede Kornvarer paa Creditoplag, ophæves, samt at det herefter ikkun tillades at tage saadanne Kornvarer paa Transitoplag. Proprietair Neergaard yttrede, at ogsaa han havde været ængstelig for den frie Korn indførsel, hvorpaa Udkastet gaaer ud, men at det dog forekom ham, at nogle af de andre Talere havde betragtet Sagen fra en alt for mørk Side. Dette synes at fremgaae af den Betragtning, at Danmark dog aarligen erporterer betydelige Qvantiteter Korn til fremmede Havne, og at der med Hensyn til at Fremmede derfor sjeldent ville finde deres Regning ved at føre deres Kornvarer til vore Havne, ikke kan være synderlig Grund til at befrygte, at saadan Tilførsel vil skee i Qvantiteter, der kunne trykke de indenlandske Kornpriser. Han indrømmede iøvrigt, at der vel fra Skaane kan transporteres Sædevarer til Kjøbenhavn, tildeels endog med ringere Bekostning end fra Danmarks egne Provindser, men han maatte dog derved bemærke, at Skaane ordentligviis producerer til Udførsel. ikkun Havre og lidet sexradet Byg, hvilket ei kan være farligt for den danske Kornhandel. Han var ikke destomindre af den Formening, for hvilken han ogsaa allerede i Committeen havde erklæret sig, at nogen Told bør lægges paa Kornvarer, for at forebygge, at Udlændinge ei skulle benytte øiebliklige Conjuncturer til at tilvende sig Fordeel paa det danske Agerbrugs Bekostning. Flere af Forsamlingens Medlemmer refererede sig til Kammerjunker Scavenius's Yttringer og understøttede det afham stillede Amendement. Andre formeente derimod, at Jndførselen af fremmede Kornvarer, navnlig af østersøisk Rug, havde igjennem den derved fremkaldte Concurrence virket særdeles gavnligt paa de danske Kornproducenter; at Ophævelsen af Creditoplags-Rettigheden vilde være til stor Skade for Kornhandelen og altsaa middelbart for Producenterne; at Jndførsel af fremmede Kornvarer i betydeligere Qvantiteter ikke var at formode, og at den af Committeen foreslaaede Jndførselstold. maatte ansees fuldkommen tilstrækkelig til at sikkre de danske Landmænd en gunstig Concurrence, da til denne Toldafgift endvidere maatte lægges Fragt, Provision, Assurance, og Udførselsafgifter paa det fremmede Sted, hvor Kornvarerne indkjøbes. Vicepræsidenten bemærkede, at Spørgsmaalet ikke længere syntes ham at være, om der skulde lægges en Told paa fremmede Kornvarers Jndførsel, eller om denne skulde, saaledes som i Lovudkastet er antaget, for Fremtiden være afgiftsfri, thi efter hvad der under Discussionerne var fra saa mange Sider blevet yttret, maatte han ansee det for de almindelige om ikke eenstemmige Mening Forsamlingen, at Kornindførselen bør belægges med Told. Dette havde ogsaa været Committeens Mening og var ligeledes hans Spørgsmaalet syntes saaledes egentligen kun at angaae Størrelsen af denne Told, og ved sit Forslag desangaaende havde Committeen troet at burde tage Hensyn til de Lande, som derved, at de producerede Kornet med ligesaa ringe Omkostninger som Danmark, vare i Stand til at optræde som Concurrenter paa det danske Marked, ligesom og til den Kraft, hvormed de kunde optræde. J denne Henseende havde Committeen, da Kornet i alle andre østersøiske Havne kom Producenten til at staae dyrere end her, ikkun kunne tænke sig Skaane, som de danske Kornproducenters Rival, og dette endda ikke i nogen betydelig Grad, efterdi det hele øvrige Sverrig trænger til Korn, og det i Skaane frembragte Korn naturligviis indgaaer toldfrit i alle andre svenske Havne. Committeen havde derfor, ved at bestemme de foreslaaede Toldsatser, troet væsentligen kun at burde opstille et Æqvivalent imod den Lethed i Transporten til Kjøbenhavn, hvoraf Skaane er i Besiddelse, og derhos i Særdeleshed at burde tage i Betragtning, at disse Salser ei foresloges høiere, end at de, endog naar Priserne formedelst en maadelig Høst stige, kunde bibeholdes. Han maatte i denne Henseende lægge Forsamlingen, og Særdeleshed dem af Forsamlingen, som ansaae sig beskyttede ved en Korntold, paa Hjerte, Jn at det stemmede langt mere med deres teresse, at denne Told blev moderat, end at den blev saa høi, som den hidtil havde været, hvilken Ansættelse var skeet paa en Tid, da Kornvarerne havde en fra den nuværende ganske forskjellig Værdi. Var Tolden moderat, kunde man vente, at den vilde blive staaende uforandret, om endogsaa Kornpriserne stege, og der var da ogsaa Anledning for Forsamlingen til at ansøge Kongen herom, hvorimod det, naar Tolden var høi, var at befrygte, at Jndførselen vilde, saasnart Priserne stege, blive erklæret afgiftsfri. For Landmanden maatte det, efter hans Formening, ligesom for Kornhandleren være langt ligtigere, at Tolden var vis og uforanderlig end at den var høi. Han maatte derfor anbefale Committeens Forslag, der var, ligesom ved Forordn. 1ste Febr. 1797 var skeet, beregnet til 8 pCt. af en Gjennemsnits Værdi i en Række af Aar. Med Hensyn hertil skulde han ogsaa foreslaae, at Forsamlingen i dens etænkning til Kongen yttrer, dog ikke som nogen bestemt Jndstilling: At den, da den anseer det for langt vigtigere for Producenten, at Sikkerhed i Kornhandelen tilveiebringes, end at Toldsatserne ansættes til høie Størrelser, holder sig overbeviist, om, at det baade er ønskeligt og tilraadeligt, at hverken Udførselen af danske Kornprodukter ved interimistiske Foranstaltninger nogensinde vorder forbudt, eller en afgiftsfri Jndførsel af fremmede Kornvarer paa lige Maade, fordi Kornpriserne. nogensinde vorder tilladt, her i Landet stige. En saadan Jndstilling troede han at ville have væsentlige Fortrin for det allerede af Et af Forsamlingens Medlemmer stillede Amendement, der gik ud paa, at Tolden ei burde ophæves, førend Priserne i Landet vare stegne, til en vis Høide, deels fordi det ogsaa indbefattede interimistiske Forbud mod Udførselen af danske Kornvarer, som det vist maatte være den danske Kornproducent endnu vigtigere at forebygge, end at forhindre, at Jndførselstolden for fremmed Korn ophævedes, deels ogsaa fordi de i det andet Amendement, opgivne Priser ikke vare høiere, end at Agerbruget derved blev lønnende, og han ikke kunde antage, at Tolden burde ophøre, fordi Priserne vare stegne til et saadant Punkt.