Viborger Samler, 1837-03-14
Under ovenstaaende Titel har Hr. Rector N. V. Dorph paa den Gyldendalske Boghandels Forlag, udgivet et lidet Skrift, som indeholder flere interessante Oplysninger om de saakaldte jydske Zigennere, Kjeldringer, Tatere eller Natmændsfolk, og hvori han gjør adskillige Forslag hensigtende til at udrydde dette, for den offentlige Orden høist farlige, Vandre selskab, der tildeels gaaer ud paa, at et ridende Corps paa 50 eller 100 Mand maatte oprettes, Chefen derfor allene være fast ansat, hvorimod Officererne og Underofficererne commanderedes dertil fra de forskjellige Regimenter, hvorved deres egentlige Gage besparedes, og kun det saa nødvendige Cantonnements-Tillæg vilde blive at udrede. Hestene kunde afgives af det eller de Cavallerie-Regimenter, som havde Stamheste, hvilke alligevel skulle underholdes offentligen, og nu paa denne Maade kunde gjøre offentlige Nytte. Udgiften paa Hesteholdet, vilde saaledes blive ubetydelig. Der maatte i enhver af de 3 Provindser, Nørre-Jylland, Slesvig, og Holsteen, oprettes en Tvangsarbeidsanstalt, hvori enhver arbeidsfor og dog ørkesløs Person, som ikke kunde godtgjøre, at han ernærede sig lovligt, uden saadan foregaaende Vidtløftighed og Bekostning, som ere uundgaaelige førend en Straffedom kan afsiges, kunde indsættes i Medfør af Forordningen 21de August 1829 61. For Tvangsanstalten i Jylland vilde formeentligen Viborg være det beqvemmeste Sted saavel formedelst dens Beliggenhed midt i Provindsen som Forbedringshusets Tilværelse der, da Arbeidshuset kunde sættes i Forbindelse med samme, saaledes at begge Stiftelser i mange Maader kunde understøtte hinanden til deres fælleds Formaal: Lasternes og Forbrydelsernes Formindskelse. - Udgifterne til dette Corps's Underholdning og overhovedet til de Foranstaltninger, der maatte ansees fornødne til Standsningen af de omhandlede Landstrygeres Uordener, kunde, foruden de forhen nævnte Kilder, for største Deelen afholdes af de jydske Amters Repartitionsfonds eller Delinqventasser, og de dertil svarende Casser i Hertugdømmerne. Thi regner man, at disse 8000 ørkesløse Mennesker af Landets Producter til ikke ringeste Nytte fortære en Værdi af over 40,000 Rbd. om Aaret, som nu vilde spares; regner man, at det Offentlige vilde spare de uhyre Delinqvent-Omkostninger, og Bondende mange Ægter, der maae ydes for disse Kieldringers Skyld, og at Landmanden fik Sikkerhed for Person og Eiendom, hvilken paa mange Maader fravendes ham af Natmændsfolkene, ved Trusler, Tiggeri, Tyveri, Røveri, Plyndring, Jldspaasættelse (oftest af Hævngjerrighed), naar man betænker, hvilken Recrutering denne Stamme afgiver til vore Straffeanstalte og Fængsler (næsten det Halve af Fange Antallet i Viborg Tugthuus); betænker man, naar denne feiende og indbydende Leilighed til Forbrydelser ophørte, hvilken Besparelse i Straffe-Anstalterne deraf vilde flyde, naar man endelig betænker den uendelige Mængde af Ulykker som derved vilde afværges, og disse høist beklagelsesværdige Menneskers sørgelige Tilstand, som ved Fødselen, ja ved Undfangelsen selv allerede ere stemplede til Fordærvelse: saa vil man see, at Sagen er af yderste Vigtighed, og at den Opoffrelse, der er bragt i Forslag, er saare ubetydelig mod hvad disse Mennesker koste og ville ved blive at koste Landet, ifald ikke en radical Cur anvendes mod dem; ligesom det og vil være klart, at Landalmuen med Glæde vilde gjøre betydelige Opoffrelser for at befries fra dette bestandig nærende Onde.