Berlingske Tidende, 1809-05-12
Ved Ankomsten til Geislehaum sik jeg Ordre af den kommanderende General, at afreise til Steckholm for i største Til at overlevere hans underdanige Rapport til Deres Kongelige Høihed. - Efterat have modtaget Deres Kongelige Høiheds Befaling, at afgaae med Deres Skrivelse til Hs. Russisk Reiserlige Majestæt, kom jeg atter til Grieleham, den 19de, og fandt den russiske General Kuleff med nogle hundrede Mand Rosakker og Dragoner, hvilke den kommanderende General, for ei at lægge hindringer i Veien for Underhandlingerne, tillod at blive der Natten over; jeg fik ligeledes den Underretning af Hr. Generalmajor von Døbeln, at han ved erholdt Rapport, om, at fiendtlige Kolonner viste sig paa Havet, havde afsendt en Parlementair med Skrivelse til General Knorring af Jndhold: at de afden russiske Krigsminister begierte Fredsunderhandlinger, skulde den paafølgende Dag indfinde sig ved Aland, imod at ingen russiske Tropper, satte Fod paa svensk Grund. Saavel den russiske Krigsminister som Generalerne, der nu ansaae det for afgjort, at Deres Kongelige Høihed som Rigsforstander vilde indgaae de gjorte Fredsforslag, udstedte tillige Ordre, ikke allene til de ved Eckerøe staaende Kolønner, som skulde afgaae til Grisleham, men ogsaa til de over Bugten marscherteTropper, at de strax skulde vende tilbage. Natten imellem den 20de og 21de ankom jeg til det russiske Hovedqvarteer paa Aland, og blev som forventet Fredsunderhandler modtagen med megen Glæde, men da jeg tilkiendegav, at Deres Kongelige Høibet gandske sikkert ønskede Fredens Oprettelse, dog en særskilt me Rusland, men en for og almindelig Fred med alle Sverrigs Fiender, samt at jeg nu blot var befalet. en saa lang Retraite, (da ikke allene til hele Trossets og endeel af Maat overbringe Hs. Kongelige Høihed Rigsforstanderens Skrivelse tilhe. Russisk Keiserlige Majestæt, forvandledes de russiske Generalers Tilfredshed til meget Bekymring, og man erklærede mig, at skiøndt den i Sverrig skeete Regieringsforandring vist nok gav alt Haab om Fredens Gienoprettelse, var dog Keiserens Ordre til Armeen, at gaae over til Sverrig, saa bestemt, at Generalerne ikke vovede at giøre Opsættelse deri, da Fredsforslagene ei vare blevne antagne; men at Ordre nu strax skulde gives til Tropperne, at gaae over Havet den følgende Dag, og tillige Ordre til den ved Umeaa værende Armee, at fuldføre sine Operationer. - For at forebygge dette for Fædrenelandet farlige Skridt, og i det glade Haab, at Deres Kongelige Høihelnaadigen vilde bifalde min Handling, troede jeg, at burde vove af indgaae den Forbindelse, jeg med Coureer oversendte til Deres Kongelige Høihed. Hovedpunkten i samme var, at der fra svensk Side ikke skulde blive gjort noget Forsøg paa, at tage Aland tilbage, saalænge Fredsunderhandlingerne vedvarede, hvorimod jeg paastod, at Hovedstyrken af den paa Aland værende Armee skulde beordres, at vende tilbagetil Finland. At dette blev bevilget af de russiske Generaler, formoden jeg at hidrøre fra deres Overbeviisning om Keiserens Beredvillighed, til at indlade sig i Underhandlinger, saasnart Han fik Underretning om, at Deres Kongelige Høihed havde paataget sig Rigsbestyrelsen, og da jeg var sendt fra Deres Kongelige Høihed, blev det mig let at afværge den for Sverrig saa truende Fare. Hvorledes dette Skridt af de russiske Generaler vil blive anseet af Hs. Keiserlige Majestæt, samt hvorledes jeg i øvrigt i mit Ærende har udført den mig naadigst givne befaling, har jeg havt den Naade i Underdanighed mundtlig at rapportere Deres Kongelige Høihed. Stockholm, den 12te April 1809. G. Lagerbring, Paris, den 2den Maji. Over=Adjutant og Oberst.