Berlingske Tidende, 1831-10-20
udenlandske Efterretninger. Polen. At den Polske Armees Generalissimus, Skizyneck, fjernedes fra sin Post; at Cartoryski blev styrtet; at græsselige Vederstyg, geligheder forefaldt den 15de og 16de August d. A.; at Dembinski, som efter sin hæderfulde Tilbagekomst fra Litthauen var Nationens Afgud, inden føje Tid blev ringeagtet og tilbagesat: Alt dette var ikkun følge af hiin revolutionære og anarchiske Præponderanz, mod hvilken, udartet til et sandt Rædselsystem, Ingen meere mægtede at kæmpe. Dette var ogsaa Tilfældet, da den russiske Overfeldtherre gjorde et nyt og uventet Forsøg paa at sætte et Maal for denne ulykkelige Krig ved mindelig Afgjørelse, uden Blodsudgydelse. - De nøiere Omstændigheder ved disse mærkværdige Underhandlinger ere kun lidet bekjendte; følgende er en paalidelig Fremstilling, hvis Sandhed i hvert enkelt Punkt kan hjemles. - Den 5te f. M. kom en Parlammentair til de Polske Forposter med den Melding, at den russiske General Tannenberg ønskede en Samtale med en af vore Generaler. Derpaa blev Chefen for den Polske Generalstab, GeneralProndzynski, sendt til General Tannenberg. Denne erklærede, at han fra Feldtmarskal Paskewitsch havde det Hverv, at gjøre den Polske Regjering opmærksom paa, hvor ønskeligt det var for begge Parter, at der blev gjort Ende paa videre Blodsudgydelse, tillige forsikkrede han, at han paa enhver muelig Maade vilde fremskynde Underhandlingerne. Herpaa tog Samtalen en blot considentiel Vending, og General Tannenberg tilkjendegav blandt Andet, at H. M. Keiseren vilde tilstaae Polakkerne uindskrænket Amnestie, hensigtmæssige Forandringer i Statsforfatningen og fuldkommen Uafhængighed i Henseende til den indenlandske Bestyrelse, dersom Kongeriget Polen nu, inden Vaabenmagt afgjorde Tvisten, vilde vende tilbage til sin Pligt imod ham, dets Souverain. - Jngen ægte Patriot kunde nægte, at et saadant Tilbud, der aabnede en saa uformodet Leilighed til, ved mindelig Overeenskomst, at betrygge alle Nationalærens og Nationalvelfærds sande Interesser, og selv de ved foregaaende Begivenheder meest compromitterede Jndividuer, maatte betragtes som et overordentligen heldigt Tilfælde, hvis Benyttelse burde være Regjeringens helligste Pligt Desværre skuffedes ogsaa dette Haab. J det Øjeblik, dette Tilbud blev bekjendt, opløftede Clubisterne, i og udenfor Kammeret, de Exalterede af alle Stænder, og i Særdeleshed Redacteurerne af politiske Blade, et frygteligt Skrig imod dets Antagelse; i dette, dem saa uventede Tilbud, der menneskekiærligen kom den polske Nation imøde, saae de forblindede Daarer kun en Virkning af den russiske Feldtmarskal, ja selve det russiske Riges, høist mislige Stilling. - Et Slag maatte nu tilintetgjøre den russiske Armee ; een Anstrængelse, den sidste, maatte nu omstyrte det russiske Monarchie, Saaledes haranguerede hine Blade i deres Lidenskabelighed, og stemplede med Brændemærket "Forræderie enhver Tanke om Underhandlinger, saalænge Fjenden ikke var forbreven fra alle Polske Provindser. Krukowiecki var i Hjertet de Underhandlinger og billige Betingelser gunstig, som Feldtmarskal ken i Keiserens Navn havde tilbudet; men han var paa Club partiets Skuldre opløftet til den høieste Værdighed i Staten, havde tun ved Concessioner til dette Partie haandhævet Regjeringsmagten, og havde hverken Styrke eller Mod til at undertrykke dette Partie med kraftig Haand, til selvstændigen at optræde og handle, som hans Overbeviisning, hans Ære og Landets Vel bød ham. Skræmmet af Partiets Trudsler og den Agitation, som det havde fremvirket, søgde Kruckowiecki Beskyttelse bag Offentligheden; endskiønt han var forsynet med den fornødne Fuldmagt til at underhandle, forelagde han Rigsdagens Committeer Sagen til Overveielse, og da disse hertil erklærede imcompente, blev den foredraget Conseilet. Dette Conseil, der holdt sine Beraadslagninger under en ophidset Hobs Bulder, afgjorde med syv Stemmer imod tre, at General Krukowiecki, som Regjeringspræsident, skulde underskrive et af Conseilet samtykt Brev til Feldtmarskal Paskewitsch. Brevet, der afgik den 6te, var tvetydigt og aldeles ufyldestgiørende. Vaabene maatte nu afgjøre, og de afgjorde allerede paa den første Angrebsdag ugunstigen for os, efterdi Hovedstadens Forsvarskræfter, formedelst de betydelige Korps, der underLubienskis og Romarinos Anførsel - næsten Halvdelen af vor Armee, formodenlig i den Indbildning, at Russerne ikke vilde vove, at angribe vore Forskandsninger, - var bleven meget svækket. Den første Linie af disse Forskandsninger, tilligemed Posttionen ved Wola, der holdtes for uovervindelig, blev den 6te overvældet af Russerne, efter vore Troppers tappre Modværge, i hvis Rækker dog blandt Soldaterne bemærkedes en vis øiensynlig Nedslagenhed. Endnu eengang bleve Underhandlingerne indledede; dennesinde af Kruckowiecki, der - benyttende det Øjeblik om Natten imellem den 6te og 7de September, da Angst og Forviering havde naaet den høieste Grad i Warschau, - sendte Gen. Prondzynski til Feldtmarskal Paskewisch's Leie. Denne var ogsaa endnu tilbøielig til at bevilge de forhen tilbudte Betingelser, ja tilføiede endog, at alt det Skeete skulde være aldeles glemt og tilgivet; alle Polakker, uden Undtagelse, skulde tilstaaes fuldkommen Amnestie; Chartet skulde staae ved Magt; de Polske Tropper cantonnere i det Plozker Woiwodskab og en Deputation strax afsendes til Keiseren angaaende Bestemmelsen af deres fremlidige Skjebne. Kl. 1 om Eftermiddagen bestemtes som den sidste Termin. Under idelige Tergiversationer lod man, efterat enhver Udsigt til gunstigt Udfald for den Polske Sag ved Vaaben var forsvunden, ogsaa denne Frist ubenyttet forløbe. Clubisternes og Demagogernes Partie seirede ogsaa dennegang. Atter blev Blod spildt; omsider, efterat Russerne ogsaa havde taget den anden Linie af Forskandsningerne og Stadens Volde med Storm, toge hiine Uværdige, Ophavsmændene til saamange Ulykker, der rammede deres Fæderneland, først Flugten, og Warschaus Capitulation, som de havde fremskyndet, paafulgte Tyrkiet.