Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-08-07
Skattebevillingsretten og de herom indkomne Petitioner have allerede, som meldt, foranlediget heftige Discussioner i den roeskildske Stænderforsamling. Den kgl. Commissarius havde i Anledning heraf formeent, at det neppe har været Petitionairerne bevidst Hvad det er, de søge om, nemlig intet mindre end en Omstødning af Kongeloven; men at andrage paa en saadan laae udenfor de raadgivende Provindsialstænders Competence. Det vilde – formeente han fremdeles – være en aabenbar Urimelighed, at Provindsialstænderne skulde have Skattebevillingsret, thi naar den ene Forsamling bevilgede Skatter og den anden nægtede dem, saa vilde naturligviis de under hiin hørende Provindser blive overbebyrdede. Allerede Afsondringen mellem Danmark og Hertugdømmernes Stænder gjøre Skattebevillingsretten aldeles umulig, og at forene alle fire Stænderforsamlinger vilde have uovervindelige Vanskeligheder. Prof. Bang holdt derimod for, at det vilde være beklageligt omdenne Sag, der allerede har sat saamange Gemytter i Bevægelse, strax vilde blive afviist uden Afstemning, da en grundig omfattende Drøftelse vilde i al Fald tjene ligesaameget til Beroligelse, som dens øieblikkelige Forkastelse kunde have den modsatte Virkning." Ogsaa Prof. Clausen meente, at naar Yttringer af den Natur fremkom fra flere Sider for Stænderne, da vilde disse forfeile deres Bestemmelse, som Organ mellem Regjeringen og Folket, dersom de tilbageviste dem uden nogen Drøftelse, der forekom ham at være ligesaameget i Regjeringens som i Folkets Jnteresser. Men Grev Ahlefeld ansaae det for stridende mod den Eed, han som Officeer havde aflagt til Kongen, at indlade sig i Discussioner, der havde Jndskrænkninger i Kongens absolut og souveraine Enevoldsmagt til Formaal, hvortil Etatsraad Steenfeldt, svarte: at naar Kongen giver sine Embedsmænd Tilladelse til at tage Sæde i Stænderforsamlingen, saa antog han, at den er given uden Betingelse, da Stænderne ellers kun vilde være lidet tjente med at have Embedsmænd til Medlemmer. Professor Clausen, understøttede denne Mening med et Citat af Anordn. 15de Mai 1834 § 68, hvor det hedder: "at enhver Deputeret alene haver at yttre sig efter sin samvittighedsfulde Overbeviisning om Hvad der kan fremme det almindelige Vel." Amtmand Neergaard meente, at Stænderne ere berettigede til at petitionere om hvilkensomhelst Gjenstand, hvorimod Prof. Finn Magnussen og Biskop Mynster ansaae Skattebevillingssagen udenfor Stænderfors. Competence. Paa en bemærkning af Hr. Tutein, at Hs. Majestæt, som vitterligt er, jo har modtaget mange Adresser, der indeholde Ønsker om Forandringer i Regjeringsformen, bemærkede den kgl. Commissarius: at fordi Hs. M. med Naade og Velvillie havde modtaget de i slige Adresser indeholdte Yttringer af Hengivenhed og Tillid, og derved havde overseet Hvad der i Forbindelse dermed kunde være antydet om Forandringer i Statsforfatningen, saa kunde deraf ikke udledes noget Beviis for, at det er tilladeligt at fremkomme med slige Andragender. Kongen havde desuden altid antydet, at Han ei kunde indlade sig paa Hvad som der maatte være andraget om Forandring i Forfatningen. Commissarius havde ingen befaling til at forbyde Sagens Forhandling, men han maatte protestere mod Stændernes Competence til at indgaae med en Petition af det omhandlede Jndhold. Til Slutning havde Præsidenten erklæret, at hvis han, som Embedsmand, skulde være underkastet andre Forpligtelser end Forsamlingens øvrige Medlemmer, da vilde han uopholdeligen ansøge Hs. M. om at entlediges fra sit Hverv. - Resultatet af Sagens Discussioner blev, som forhen meldt, at der blev nedsat en Committee. (St. Td.)- Contra Petitionen mod Skattebevillingsretten vil ikke lykkes. Lindbergs Tale (i danske Samfunds Locale), hvori det hedte, at Skattebevillings retten vilde deele Statsmagten, stifte Partier, a. fandt saare liden Deeltagelse. Orla Lehmann og Hr. Barfoed havde analyseret Magisterens Tale og viist dens Tomhed, hvilket Begge gjorde med stort Talent, men den Første især med ægte talersk Kraft, Kunst og Snildhed; ja et saadant Jndtryk gjorde Lehmanns Tale paa Lindberg, at skjøndt Denne havde begyndt med en ubetinget Forkastelse af Skattebevillingsretten, saa fandt han det, efter at L. havde talt, tjenligst, at forkaste den kun for Øieblikket. Endnu Trediedagen vare Underskrifterne meget faa, og deriblandt slet ingen bekjendte Navne. Men forties bør det dog ikke, at Lindberg har faaet to Deserteurer fra Modstanderne: to Skomagere, som havde underskrevet Skattebevillings Petitionen, lode sig omvende, og have nu taget deres Navne tilbage og underskrevet den Petition som begjærer, at Skattebevillingsret ikke maa tilstaaes. (Rd. Av.) Fra Sjælland. Gaarden Cathrineholm, 1 1/2 Miil fra Slagelse, er af Hr. Hansen solgt til Hr. Mackeprang fra Falster for 72,000 Rbd. Hr. Hansen har, for tre Aar siden, kjøbt denne Eiendom for 33,000 Rbd. - For ikke længe siden lovede Alt, Vintermarkerne især, den rigeste Høst. Nu klages fra flere Egne over, at Vintersæden er stærkt angreben af Rust og Orm, og hele Hvedemarker, som endnu forkort siden lovede et usædvanligtigt Udbytte, ere øde(Md.) lagte.