Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1837-05-16
Fædrelandet. Videnskabelighed. Beretningen om Generalforsamlingen den 28 April i Selskabet for Trykkefrihedens rette Brug, er fortsat og sluttet i et Dobbeltnummer af Folkebladet. Efterat først Forslaget om at stille en Sum fra 500 indtil 800 Rbd. til Formandens Disposition, at han for denne kan skaffe sig den fornødne Bistand til Udførelse af Selskabets betydeligt forøgede Forretninger, var antaget med stor Majoritet, indlededes Discussionen om det David ske Forslag til adskillige Forandringer i Lovenes 65 (S. 310 og 326). Man maa beundre den diplomatiske Fiinhed og øvede Takt, hvormed de eminenteste Genier faaes at opbyde deres Talenter i Forhold til Gjenstandens Vigtighed. Hovedkjemperne vare paa den ene Side Proponenten (Prof. David), Kand. Lehmann og Assessor Algreen-Ussing, paa den anden Formanden (Pastor Gad), Professor Clausen, Prof. Schouw og Etatsraad Ørsted. Først stred Man om Selskabets Forhold til Filialerne, hvis Gavnlighed Professor David vel erkjendte, men advarede derhos for at drive Kjærligheden til dem saa vidt, at Man derved bandt Hænderne paa sig selv, og saa at sige forlededes til at begaae et Selvmord." Filiallerne havde, eller kunde i det mindste have en meget betydelig Jndflydelse, ved den Ret, som var dem indrømmet til at deeltage i Valget af Selskabets Repræsentanter", de valgte desuden selv deres egen Bestyrelse, uden at Moderselskabet her kunde faae Jndflydelse, skjøndt denne Bestyrelse, naar Filialerne eller nogle af dem, som det var at ønske og haabe, engang i Tiden fremtraadte med selvstændig Virksomhed, kunde blive af særdeles Vigtighed." At der nu for Tiden ikke kunde være Spørgsmaal om Generalforsamlingens Competence til at forandre Selskabets Grundlove, deri var han med Kommitteen aldeles enig; men af det senere Passerede havde han erfaret, at Mistanken om den sande Grund, hvorfor Man havde talt imod den af Justitsraad Guldberg foreslaaede Petitions Jndgivelse til Stænderne, virkelig var grundet, siden Repræsentationen efterhaanden var rykket ud med Sproget, og var bleven mere og meere vaersom med Hensyn til Alt hvad der i fjerneste Maade lugtede af Politik, en Lugt, som jo var Mange ubehagelig." Skulde det Argument gjøres gjeldende, at Selskabets Natur forandredes ved en nok saa ringe Forandring i Lovene, da overlod han frit Forsamlingens Medlemmer at bedømme, som ikke deres vel begrundede Ret til at være Herrer i deres eget Huus med det Samme var tilintetgjort." Jngen kunde mindre end han ønske et Schisma i Selskabet, og han fandt det rimeligt og ønskeligt, at det, saavidt det kunde bestaae med dets Værdighed, tog Hensyn til og læmpede sig efter de Mænds Mening, hvem det skyldte sin Tilværelse og som havde gjort sig særdeles fortjente af det; men ligesom han ikke kunde andet end beklage, at Nogle vare komne fremmed Trudsel om at ville udtræde af Selskabet, saasnart en Anskuelse, der var deres modsat, blev tagen til Følge, saaledes maatte Selskabet dog ikke af Agtelse for enkelte Mænd berove sig sin Selvstændighed og, ved at binde Hænderne paa sig selv og dets tilkommende Medlemmer, hindre sig fra efterhaanden at udvikle sig. Endnu maatte han bemærke, at det ligger i ethvert Selskabs Natur at udvikle sig, og at det vel ikke er første Gang, at et Selskab er voxet dets første Stifteres Hensigt over Hovedet." Herimod bemærkede Formanden bl. a. at Repræsentantskabet kun havde yttret sig een Gang om at indgive en Petition som den først af Kand. Lehmann og senere af Justitsraad Guldberg foreslaaede; det kunde altsaa ikke have gjort sig skyldig i nogen Jnkonseqvents, og da Sagen, Den Bolster anden Gang var bragt paa Bane af Justitsraad Guldberg, havde Denne taget sit Forslag tilbage, saa at Repræsentantskabet ikke havde faaet Leilighed til at udtale sin Anskuelse. Professor Clausen fandt, at Generalforsamlingens saakaldte Souverainitet maa være indskrænket ved den Grundlov, der bestemmer Tendentsen af Selskabets Virken, og Prof. Schouw yttrede, at Tillæggene ikke allene vare overflødige, men ogsaa skadelige; thi faldt en Souverain paa at gjøre et Tillæg til Grundloven, hvorved han tillagde sig Souverainitet, maatte det dog let falde hans Folk ind, at der hidtil kunde have været Tvivl, om han ogsaa havde været i Besiddelse af Souverainiteten." - De, som ikke maatte finde denne Prove tilstrækkelig, henvises til Bladet selv, kun fremhæves endnu Prof. Davids sindrige bemærkning, da Etatsraad Ørsted, yttrede, at han vilde bede sine Medborgere ikke at tilføie Lovene, hvad der maatte ansees aldeles overflødigt: "at hvor meget Magt end en Bøn, som den nylig fremsatte, af en Mand, der var i Besiddelse af Selskabets Tillid som Etatsraad Ørsted, maatte antages at have, saa kunde han dog ikke andet end forundre sig over, at Man valgte Bønnens ikke Argumentationens Form." Da han ligeledes maatte beklage, at Formanden havde forladt den ham ved hans Stilling anviste neutrale Post og taget synligt Partie imod Forslaget, erklærede Formanden, at forsaavidt han ikke havde holdt sig neutral, maatte det ikke oversees, at han havde en dobbelt Stilling, deels som For handlingens Leder, deels som Repræsentantskabets Organ."