Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-01-29
Efter disse drabelige Bedrifter giver De Dem Mine af en stor Fægtemester, vil lære mig at raade Bod paa min Uvidenhed i Faget, kort behandler mig som En, der slet ikke veed, hvorledes han skal føre sin Klinge. Men, mon De ikke skulde have taget feil af mig, min Herre, Mon De ikke havde gjort klogest i at blive borte med Deres Oplysninger? Jeg for min Part behøvede dem ingenlunde, og det Publikum, der kan skjønne i Sagen, vist ikke heller. Og desuden, hvor kunne de Oplysninger, som De med saa megen Vigtighed og Air giver, hvor kunne de, spørger jeg, i mindste Maade tjene til at gjendrive mine Paastande, Veed De da ej, min Herre, at 30 ikkun udgjør Tiendedelen af 300. Eller troer De, at 78 Afhandlinger af over 300 Theologer i 15 Aar er noget stort, Er oven i Kjøbet ikke en god Deel af de Afhandlinger, De opregner, trykt i de tre udgivne Bind, og altsaa tillige indbefattet i min Regning? Hvortil paa dette Sted de Dødsefterretninger, som De med Deres Kors behager at give, Skulle ogsaa de vise, at jeg udbreder "Foragt for og Had imod den geistlige Stand, eller maaskee endog slaaer nogle af dens Medlemmer ihiel. Hvad vedkommer "Biskoppens 14 latinske Synodaltaler og 2 Prædikener, eller Provsternes 22 aarlige Prædikener, og alden øvrige 7 Alen lange og 7 Alen brede Snak, som De, min Herre, opvarter mig med - hvad vedkommer alt dette Sagen selv, der angaaer Standsningen af det videnskabelige Tidsskrift, Med Undtagelse af et et eneste Sted, som ret strax skal blive omtalt, "skuer" De hele Tiden hen over Præsternes Forfatning, som De meget nøie kjender, og mener fra denne sublime Synspunkt at have udfundet de sandsynlige Aarsager, ikke til Tidsskriftets Standsning, men til: "at der af Præsterne ikke ere oplæste flere Afhandlinger og at der i den senere Tid er indtruffet, som det synes, nogen Standsning (i hvad? J Oplæsningen, det forstaaer sig!). Haaber De virkelig, at De paa denne forkeette Maade har kunne overbevise mig eller nogen Forstandig, om at jeg foer med Tant, da jeg sagde, at Aarsagen til bemældte Tidsskrifts Standsning var Mangel paa Deeltagelse hos Geistligheden, Nei, det kan De ikke haabe; thi denne Aarsag indrømmer De ved hele Deres Tankegang at være gjældende. Og dog alligevel siger De paa det ene Sted, hvortil jeg nu nys sigtede, nemlig S. 354, 2den Spalte, med en næsten mageløs Dristighed: "Hvorfor Udgivelsen er standset, har Forfatteren ikke besvaret." Hvilken uhørt Selvmodsigelse, vil vel Mangen her udraabe. Dog ne! J Selvmodsigelse har De, min Herre! vel ikke, NB. paa dette Sted, gjort Dem skyldig; men De har begaaet noget langt værre: De har nemlig hængt Dem selv paa Ordet: Udgivelsen." – Hvad enten Deres anførte Ord skulle indeholde en Vittighed, eller De er saablind, at De ikke kan see, at Ordet Udgivelsen er af mig brugt sensu objectito om det videnskabelige Tidsskrift; eller De forsætligen har fordreiet mit Udtryks klare Mening; hvilket af disse tre tænkelige Tilfælde der end er det rettet har De dog hængt Dem selv paa meerbemældte Ord. Jeg beklager Dem i Sandhed, min Herre! Men De har jo selv gjort det, Skulde De muligen leve op igien, saa gjør dog saadant noget ikke oftere, thi det er virkelig alt for fælt! Lad os nu kortelig gjennemgaaende Aarsager til hin Standsning, som De ved Hjælp af ovenomtalte klare Skuen har udfundet. De fremfører dem under 5 Rubriker (ved en Trykfeil staaer 4 to Gange.