Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1834-05-26
Frankerig. Allerede i Mødet den 15 d. blev Loven imod Vaaben, og Barrikader antaget af de Deputerede med en overveiende Fleerhed af 230 imod blot 88 Stemmer, og er den 17de forelagt Pairskammeret. Alle af Oppositionen foreslaaede Amendementer forkastedes efter hverandre, og hvad der er det Mærkeligste, Dødsstraffen, om hvis Afskaffelse for politiske Forbrydelser Kammeret i 1830, da Processen imod Carl Xdes Ministre forhandledes, indgaen Adresse til Kongen, er nu gjort anvendelig i flere Tilfælde. Ligesom Hr. Pages, der paastod, at det aldrig vilde lykkes at nedværdige Politiken ved Galeierne, men vel at adle disse ved Politiken, spurgte General Bertrand, om Juli-Mændene skulde behandles som Heloterne i Sparta og det forbydes dem at bære Vaaben, Kun de Fremmede og Stratenrøverne vilde høste Nytte af de Franskes Afvæbning. Det blev nemlig af Hr. Persil erklæret, at Juli=Kjemperne vare pligtige at aflevere de Schweitzerne og den kongelige Garde fratagne Vaaben, endog uden Godtgjørelse, som Noget, der for længst burde have skeet, hvortil Hr. Lafitte svarede, at han vilde see, om Man vilde afhente de hos ham i Juli 1830 opsamlede Vaaben, og drage ham til Straf. Til de forkastede Amendementer hørte Hr. Charamaules om at tilstaae Borgerne en Frist af 14 Dage, og et andet af Hr. Vivien, hvorefter den i 5 Artikel af Loven dikterede Dødsstraf for dem, som under et Oprør gjorde Brug af deres Vaaben, kun skulde anvendes, naar det beviislig skeete forat understøtte Opstanden. Ogsaa Hr. Odilon-Barrot, fandt dette stridende imod alle Retsbegreber, da der til en Forbrydelse hørte, at den onde Hensigt maatte bevises; thi ellers kunde let Nogen uvilkaarlig drages ind i en Tumult, f. Ex. en Jæger, der kom tilbage fra Jagten med Bøssen, paa Nakken. Den frygteligste Allarm opstod i Forsamlingen, da Seglbevareren Hr. Persil beskyldte Oppositionen for, at den stedse opofrede Selskabets Tarv for Oprørernes." Dette var mere, end den vel kunde taale. Præsidenten ringede; Hr. Persil drak et Glas Sukkervand. "Det er infamt!" raabte Hr. Larabit. Hr. v. Tracy. "De er en Bagvasker, og Hr. Corcelles: mordbrænderske Minister!" Næsten alle Medlemmer til høire og venstre Side forlangte Seglbevareren kaldet til Orden; men endskjøndt han gjentog beskyldningen med personlig Henpeg til Odilon-Barrot og hans Venner, formanede Præsidenten Hr. Dupin til rolig at høre ham, selv om han havde sagt Noget, som kunde saare enkelte Deputeredes Følelse." Nu greb Hr. Persil til den sædvanlige Udflugt: at han Jngen havde villet fornærme, hvorpaa flere Stemmer udbrød: "han kryber til Korset!" Men Hr. Odilon-Barrot fandt det utilgiveligt af en Kongelig Minister, at sigte Kammeret for, at det kun sympathiserede med Oprørere, og opfordrede Hr. Persil til at bevise, om Oppositionen nogensinde havde fremført noget Ord til at retfærdiggjøre eller blot undskylde Oprør. Meget meere havde den ved alle Leiligheder yttret sin Afskye for samme. Tilsidst blev der slig en Tummel, at Præsidenten maatte hæve Mødet til næste Dag, da Hr. Trach endnu tog Oppositionen i Forsvar imod Hr. Persil. Uagtet Hr. Lamartine ogsaa talede imod Dødstraffens Anvendelse, yttrende, at hvad Man fattedes var menneskekjerlige Love, der virkede stærkere end den brutale Magt, blev Hr. Viviens Amendement forkastet, ligesom et andet af Hr. Charamaule, der, af Delicatesse imod Juli Barrikaderne, ønskede Ordet Varrikader" udeladt som overflødigt, medens selv Hr. Garnier Pages vilde have det beholdt som bedst forstaaeligt af Folket.