JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-21
I dette Jnstitut bliver altid 6 Elever optagne, som Studidirecteuren udvælger af de Disciple, som i to Aar har bivaanet den offentlige Underviisning i Chirurgien, og i denne Tid især udmærket sig ved Talent, Flid og Fremgang. De erholde deres Dannelse ved privar Underviisning, som varer i to Aar, af Professor i den praktiske Chirurgie, Kern, og gjøre i det andet Aar enhver chirurgisk Operation paa de Syge, offentlig i alle Disciplernes og mange af Chirurgiens Venners Nærværelse. Enhver Discipel erholder, saalænge Underviisningen varer, aarlig 300 Gylden, og har efter fuldendt Dannelse, naar Leilighed gives, fremfor andre Krav paa offentlig Ansættelse. 2) (Sluttes næste Gang.) Det er jo naturligt at den Medicus eller Medico-Chirurg, som tillige har erhvervet sig en udmærket Færdighed i at foretage chirurgiske Operationer, kan ogsaa komme fortrinlig i Betragtning ved Besættelsen af høiere Poster; men man maae ynkes over at høre naar indbildske Chirurger ikke undsee sig ved at paastaae, at den Chirurg som har taget Examen Medicum og gjort videre Fremskridt i den egentlige Medicin, ikke mere bør ansees som virkelig Chirurg, og excluderes til velfortjent Straf fra ethvert chirurgiske Embede. Straf sen er vel haard dicteret af disse gode Herrer, thi de bedste, største og beqvemmeste Embeder falde jo den Danske Chi
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-21
Jndenlandske Efterretninger. En interessant Nekrolog over vor tabte Digter Jens Baggesen læses i Literaturtid. No. 45. og 46. Digterens Sønner har i den Anledning i den Jversenske Avis No. 164 paa deres Tilbagereise ladet indrykke en fra Odense under 12 d. M. dateret Anke over at der ei hos dem var søgt Oplysninger. Fra en anden Haand læses og en temmeligen udførlig i det Hele velskreven Nekrolog over ham (hvori dog nogle Feil ere indløbne) i Bilagene No. 312, 313 og 314 til Allgem. Zeitung. Af Digtet "Adam und Ewar, som udkommer til Nytaar i Goschen's Forlag i Leipzig, ere Prøver for nylig givne i det i Dresden udkommende Tidsskrift: "Abendzeitung. rurgs Lod. Ved velbemeldte medicinsk chirurgiske Josephs Academie kan vel neppe ogsaa hos den yngste Chirurg opstaa den fjerneste Tanke om en slig Grundlov til Befordring i et saakaldet chirurgisk Embede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-21
En af Akademiets hæderlig, saavel ved Skrifter som Directeur ved den chirurgisk medicinske Klinik, bekiendte Lærere, Hr. C. B. Zang, med et chirurg. Doct., har ofte berørt denne vigtige Gienstand i hans Forelæsninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-21
J hans Værk: Darstellung blütiger heilkunstlerischer Operationen, 1ster Th., Wien 1817. Pag. 12. udtrykker han sig, efter at have anført alt, hvad der grundigen kan anføres, for at den praktiske opererende Chirurg ogsaa bør være grundig Medicus, saaledes:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-21
Man maa hieraus entnehmen konnen, das ein Operateur, der kein Art ist, ein Ding sey, for das die Sprache einer cultivirten Nation kaum eine Benennung haben durfte, und dem jede Regierung das Handwerk legen sollte. Men denne Sandhed vil næppe smage. La verite pure a presque toujours le malheur en de netre paa entendue, og de nede paa faire gouter. Prevet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-21
Et herligt Digt helliget Baggesens Mind har man fra Frue Brun, fød Munter. Deraf tillader man sig Slutningens Optagelse: Solange Daniens Sprache lieblich idnet Im Minnelied und leicht gewobnen Scher, So lang Sein Heilig" durch die Himmel tönet, Lebt Baggesen in seines Volkes Herz Drum brecht Zipressen, brecht des Lorbeers Aeste, Wallet zu der Stadt, in der sein Her ihm brach; Führt heim des hohen Dichters heilige Reste, Halle Klagetone, hallet dem Zuge nach! Ziebt ihm entgegen holde Jungfraun-Chöre Die feiernd oft im füssen Lied er sang, Dem Sohn der Unschuldgragie zur Chre, Ertöne sant der sussen Stimmen Klang, Dann ruhe still, benest von unsern Zahren, Du, unsers hehren Sangers heiliger Staub, Nicht Fruhlingskrange soll den Grad entbehren, Nicht das geweiste immergrune Laub, Aalborg, den 15 November. "Ligesom man forleden saae det sieldne Særsyn, at en Ladning Havre indførtes til Randers fra Kragerø, hvilket unægteligen er et mærkeligt Exempel paa den bagvendte Gang, som Handelen tager i vore Dage, saaledes finder man nu den ikke mindre paafaldende Efterretning i Udbyhøilisten, at der den 9de Dennes er fra Randersfjord afseilet en Skipper, Hendrik Jørgensen, af Hornbek, med saltede Sild til Aalborg. - Maa manda ikke ved at see slige Tegn og underlige Gierninger troe, at Verdens sidste Dage ere nær, Aalborg, den 16 November. I Tirsdags løb Hurtigløberen Wulff for en talrig Samling af Tilskuere Exerceerpladsen sine ti Gange rundt i den belovede Tid og derpaa den ellevte Gang extra. Jgaar afreiste han fra Aalborg.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-21
Viborg, den 15 November. Hurtigløberen Hr. Philip viste i Gaar sin Færdighed. - Uagtet en gjennemtrængende Østenvind løb han dog to Mile i 68 Minutter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-21
(Meddeelt.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-21
J en fransk Journal (Biographies des Contemporins par Mons. de Jouy) findes følgende Efterretninger om en dansk Mand der nyligen døde paa hans Gods ved Avignon, som Taknemmelighed mod den Afdøde ønsker at forplante paa dansk Grund. Baron Theodor v. Adler, Orlogscapitain og kongelig dansk Kammerherre, var af Danmarks ældste Familier. Hans svage Helbred havde nødt ham, i en ung Alder at forlade Tjenesten, hvorefter han sysselsatte sig med at forbedre Bøndernes Kaar paa hans Gods, hvilke kun havde været trælbundne Hoverie Bønder, som de fleste Bønder endnu ere i de nordlige Lande, men som af ham fik Arvefæste skjøder. Han skrev ogsaa et i Danmark høit agtet Værk over Agerdyrkningen, for hvilket Kongen benaadede ham med en Guldmedaille. Da hans svage Helbred havde bestemt ham til at boesætte sig i et varmere Land, reiste han til Frankrig, og efter nogle Maaneders Ophold i Paris, bestemte han sig for Provence. Næsten 80 Aar gammel gik denne Viismand over til et bedre Hjem, paa et Gods som han havde kjøbt sig 2 Mile fra Avignon. J de 25 Aar han var boesat i Departementet de Waucluse meddeelte han idelig Veiledninger i Agerdyrkningen til hans Naboer, og fremstillede et lysende Exempel af Selvfornægtelse og Dyd til alle hans Medborgere. De Fattiges Trang lindrede han saameget han formaaede, hvorfor hans Minde stedse vil blive alle Menneskevenner kjært.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-21
Blandede Efterretninger. I det Norske Morgenblad (No. 297) læses en Afhandling om Vigtigheden af en Unions-Ret. "Man seer i alle Unioner, undtagen den norsk svenske, nemlig: i den Nordamerikanske, i det Tydske Forbund, i det Schweitzerske Edsforbund o. s. v., at de have oprettet eller anvendt retlige Udveie til de nationale eller unionelle Stridigheders Afgjørelse. Selv i det gamle tydske Rige, som ellers vanskelig kan opstilles som et efterlignelsesværdigt Mønster for en Stats=Union, gaves der dog to retlige Jnstitutioner, nemlig: Kammerretten i Wetzlar og den keiserlige Hofret, som begge vare indrettede i det priselige Øiemed, at formindske indvortes Krige mellem det tydske Riges egne Medlemmer. En Sag der synes at qvalificere sig til retlig Afgjørelse for en Unions Ret er den Erstatning som tilkommer en Deel norske Jndvaanere for den Skade som blev foranlediget af de svenske Troppers Ophold i Norge, fornemlig efter 14 Aug. 1814. En anden afgjort Retsqvæstion imellem Norge og Sverrig, er nemlig: om Norge eller Sverrig tilkommer at eie og besidde de Planer og Korter, som, efter Kieler-Tractatens 21de Art., skulde udleveres af Danmark. – Da Norge allene har maattet bære Byrden af Kieler-Tractaten, uagtet begge Riger havde omtrent lige udvortes Fordele deraf, saa synes det blot af den Grund, at Norge og ikke Sverrig er den retmæssige Eier af hine Korter og Planer m.v. Jmidlertid er det dog, saavidt vi veed, bestemt ved en Kongl. Resolution af 15 Mai 1816, at de skulle forblive i Stokholm.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-21
For de mange Elskere af Dreierkunsten kan Anmeldelsen være behagelig om et udkommet got Skrift i Faget: Die Drehkunst in ihrem ganzen Umfange. Nach dem Frandsischen frey bearbeitet und mit vielen Zusatzen vermert von Dr. Theod. Thon. Jlmenau bei Voigt 1825. VIII u. 308 S. 8. Mit 95 Abbildd. Et fransk Skrift af Desormeaux, som i franske Literatur blade har været meget fordeelagtigt bedømt, er lagt til Grund i det tydske Skrift, der dog i det Hele mere maa ansees for en nye Bearbeidelse end for Oversættelse. Jen. alle Lit. Zeit. 1826. Egbl. 67.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-21
Anecdoter. 172. Erkebiskop af Canterbury blev ved en stor Hof-Fest ved det londonske Hof en overordentlig korpulent Dame vaer, hvis Figur paafaldt ham og som han ønskede at vide hvo var. Han spurgte en ung Mand, der stod hos ham, og som og saa var ham fremmed, hvo den tykke Soe var Denne tykke Soe, svarede den unge Mand, med en skarp Tone, er den svenske Ministers Gemalinde, og Moder til den Griis, som nu har den Ære at give deres Herlighed denne ønskede Oplysning.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-21
En Neger, som traf en grædende Bonde ved hans Herres Lyststed paa Landet, erfoer, at 2de Mennesker havde plyndret Bonden og frataget ham baade Klæder og Penge. Negeren var ikke seen med at kaste sine Klæder og opløbe Røverne, dem han med skrækkelig Stemme bød, at give det Røvede tilbage, hvis de vilde undgaae at slæbes øieblikkelig til Helvede! De bestyrtede Røvere, som troede at have den lede Satan forsig, bade skjelvende at maatte være i Fred, tøm mede Lommerne, kastede de stiaalne Klæder hastigst bort og ilede afsted. Utrolig er den Overtroe eller Dumhed, som en Geistlig, endog en protestantisk Geistlig, i det Schwabiske i Vinteren 1781 viste. Han lod i Skumringen ved en Dreng afskjære et Stykke af Taarnets Klokkereb og kaste ind i hans Gaard oven over Porten, paa det at samme kunde vorde henbragt paa dette Sted i Stilhed og der findes siden uformodentligt; dette Stykke Kirke reeb maatte hans Koe nedsluge for at blive drægtig. J Foraaret 1782, besørgede han sig atter ved saadan Dreng et lige Stykke Reeb af Kirkens Klokke, som hans 19-aarige Kone maatte bruge, som Middel mod Ufrugtbarhed, fordi hun ikke i de første 9 Maaneder havde gjort ham til Fader. O sancta simplicitas! Catharine af Medicis gjorde det Løfte: at naar et vist Forsæt maatte lykkes hende, saa vilde hun sende en Pilgrim tilfods ad Jerusalem til, som ved hvert tredie Trin fremad skulde gaae et Trin tilbage igjen. Der fandtes ogsaa en Mand, som havde Kræfter nok til Reisens Foretagelse tilfods, og Taalmodighed tilligemed at udholde den paa foreskrevne Maade, hvorfor han ved Hjemkomsten erholdt betydelige Pengebetalinger, Foræringer og Adelsbrev.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-21
Kjøbenhavns Børs, den 21 November 1826. Hamburg 2 M.a vista 226 Species 231.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-21
Specier solgtes til 13 Rbmk. 14 s. Bank-Disconto 5 pCt. Norske Speciessedler. - Rbd. Sedl. pr. 100 Specier Svenske Sedler pr. Rdlr. Rigsgield. 49,40 Rbs. Tegn. 4 pC. Kgl. Oblig. (u. R.) 82383 Rbd. Sedl. Dito Dito. . 7373 1/2 i Banco. Nationalbank Obligationer (af Laanet 4 Febr. 1820) 100, 1000 Rbd. r. S. Dito Dito. 116 1/2 116 Sedler 4 pC. uopsigel. Rigsbkobl. 9000 Rbd. r. S. Renter pr. 6 Januar 6 pC. norsk Laan, 1032 – i Banco ved Hambro & Søn. 4 pC. Dito nye..... i Banco. Asiatiske Actier...... i Sedler. 68 1/259. L. Sterl. 3 pC. nye danske Oblig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-21
Jnformation i det italienske Sprog tilbydes af en indfødt Jtaliener, som besidder Øvelse i at undervise og taler det danske, tydske og franske Sprog. Hvo som maatte ønske hans Veiledning, ville behage at opgive Navn og Bopæl i en forseglet Billet, mærket Jtalien, hvilken bedes aflagt hos Hr. Conditor Pedrin paa Gammeltorv Nr. 89. Kjøbenhavn. Forlagt af S. Soldin. Trykt i L. J. Jacobsens Bogtrykkerie, Østergade No. 60.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-25
Nyeste Stildernen Kl. den havn. mommoTreogtyvende Aargang. No. 94 udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 28 November 1826.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-25
Det medicinsk chirurgiske Studium. (Slutning; see forr. No.) Heitern Sinn und reine Jvecke, Und man kommt mohl eine Strecke. Gdte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-25
J en Række af Breve har jeg nu meddeelt Efterretning om det medicinskechirurgiske Studiums nærværende Tilstand i adskillige fremmede Stater, og har tillige ved given Leilighed peget paa hvad der i saa Henseende hos os kunde siges at være mindre fuldkomment. Bevidstheden. om min rene Hensigt: den at bidrage min Skjærv til Videnskabens Fremme og Fædrelandets Tarv, har væbnet mig med Frimodighed Da jeg ikke blot har brugt en idealsk Maalestok ved vore formeentlige Mangler og Savn, men, foruden trykte og skrevne Kilder, tillige selv som Øienvidne har indsamlet Erfaringer, saa vil jeg med Rolighed kunne høre det, om Nogen skulde benævne mine Synsmaader og Ønsker, Kabinetøspekulationer, eller hvad andet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-25
Den Videnskabsmand, som ikke stræber at holde Skridt med sin Tid, og bringe sit Fag paa et høiere Trin, kan maaskee med al udmærket Klogskab iagttage egen Fordeel, sin Kaldspligt imod Menneskeheden opfylder han dog neppe. Hvad og hvormeget jeg ved mine Yttringer skal virke, kan jeg naturligviis ikke forudsee. Det er mig nok, at have udstrøet Sæden, hvilken jeg overlader til den gode Genius at give Væxt. Engang modner ved Frugten. Gotta cavat lapidem non vi, ved tæpe cadendo. - For at man imidlertid kan see, at Endeel af hvad jeg har berørt, ikke er nyt, men allerede for 18 Aar siden, af selve det medicinske Facultets daværende høilærde Medlemmer, er bleven fremført for vedkommende Authoritet, vil jeg af et historisk Altstykke, en, under 8de Novbr. 1808, i velbemeldte Facultet udfærdiget Betænkning, uddrage de vigtigste Steder. Skulde jeg dertil finde mig anlediget, vil jeg maaskee i sin Tid meddele Mere, og atter og nok engang Mere. Almindeligt Hospital, d. 25 Novbr. 1826. Johan Christian Wilhelm Wendt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-25
Det medicinske Facultet er efter de nuværende Indretninger, i Sammenligning med de øvrige Faculteter og det Chirurgiske Akademie, en i Virkekreds høist indskrænket Foranstaltning. Da der kun haves 30 medicinske og derimod over 200 civile og militaire chirurgiske Embeder, saa vil den comparative Udsigt til Befordring have den uundgaaelige Virkning, at Antallet af chirurgiske og medicinske Candidater stedse vil forholde sig som 200 til 30, eller at i det mindste nogle og halvtredsindstyve ville vælge Chirurgien, naar 8 vælge Medicinen til deres videnskabelige Bane. Jo vissere dette er, desto vigtigere bliver den af den høie Direction iagttagede Ligegyldighed iblandt Chirurgiens unge Dyrkere. Chirurgi ere nemlig efter Fundatsen for det Kongelige Chirurgiske Akademie, ligesaavel som Medici, berettigede til uindskrænket Praxis i Medicin og Chirurgie, og den største Deel af den practiske Læges Beskjæftigelser (han kalde sig Medicus eller Chirurgus) ere desuden, endog i Krigstider, efter erfarne Feldtlægers Vidnesbyrd, fordet meste medicinske.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-25
Lections-Catalogerne fra det chirurgiske Academie for de henrundne 24 Aar ere næsten uniforme. De vise, at der ved denne Underviisningsanstalt kun læses udførligen over visse af Lægekonstens Grene, og at følgeligen de øvrige ikke foredrages som egne Doctriner, men kun naar andre afhandles, leilighedsviis og uden systematisk Sammenhæng. Saaledes kan Læreren, umulig afhandle Physiologis generalis, Pathologiør generalis og Therapia generalis, hvilke Grene af Lægevidenskaben, dog saa fortrinligen udmærke den videnskabelige Læge, og skulle ligesom afgive Fundamentet for alle hans practiske, saavel medicinske som chirurgiske, Jdrætter. Fremdeles sees af samme Lections-Cataloger *), at *) Den Lektions-Katalog, som nu ventes, vil sikkert blive underkastet en stræng Kritik, baade en foregaaende af dem der udstæde den, især i Henseende Fødselsvidenskaben stedse ved Academiet er bleven doceret af unge Mænd, som almindeligen ikke selv have havt Øvelse i denne Green af Videnskaben, og som dertil efter nogen Tid igjen afløstes af andre, som da først skulde indarbeide sig i denne Underviisningsgreen. Det kan vel ikke nægtes, at en saadan Underviisning maa være mindre frugtbringende, end naar Indretningen paalagde de Studerende at lade sig, saavel i det Theoretiske som i det Praktiske, veilede af den beskikkede Lærer i Fødselsvidenskaben og første Fødselshielper ved Stiftelsen. Fødsels videnskaben er en alt for vigtig Deel af Lægekonsten, til at den ved et Underviisnings-Jnstitut ikke skulde have sin egen Lærer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-25
Efter Fundatsen for det chirurgiske Akademie skulle Lærerne ved denne UnderviisningsAnstalt, ved indtræffende Varancer, fuccedere hverandre efter en bestemt Orden; Reservechirurgen avancere til Adjunct, denne til Professor og første Chirurg ved Frederiks Hospital, siden til Hoschirurg og til General-Directeur. Jkke at tale om, at herved synes den Inconvenients at være, at naar f. Ex. den yngste Professors ham udmærkende Hovedsag var Anatomie, saa vilde han derfor ikke saa lige være den iblandt sine Colleger dueligste til den praktiske Post i Hospitalet og klinisk Veileder for Ungdommen, endskjønt dette hidtil har været Tilfældet – saa synes dog denne befalede Indretning i det mindste umueligen at være til Fremme for det medicinske Studium iblandt Chirurgerne. Naar Lærerens til de unge Mænd der betroes at docere i vigtige Fag, der fordre at Docenten er vel hjemme i samme, og siden, naar det lærde Publicum faaer den. Embedsbane er saa bestemt og saa uniform for alle, uden Hensigt til enkelt Mands YndlingsVidenskab, saa er intet naturligere, end at Alles Studiia i Fremtiden ville faae een Retninmeest afpasset efter de Embeder, de skulde beklæde, og at derfor ikke Medicinen, med omtalte dens vigtige Grene, men især Anatomie og Chirurgie, ville dyrkes fortrinligen ved Akademiet, saaledes som det ogsaa hidindtil iblandt dets Elever virkelig har været Tilfældet. Alligevel berettiger Examen ved Akademiet til medicinsk saavelsom chirurgisk Praxis.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-25
Endnu fra Oldtiden, da Menneskene i Kundskabernes Barndom ikkun kjendte alting i afrevne Stykker, men ikke kjendte de Baand, som forene Videnskabens Grene eller disses Stilling i vore Kundskabers System efter deres indbyrdes Forhold og de Forkundskaber, de fordre, nedledes efter Historiens Vidnesbyrd den Adskillelse, som Vane, Fordomme og paa disse grundet Partiaand igjennem uvidende og barbariske Tider har vedligeholdt, indtil endelig den liberalere Tænkemaade, som nu fører Studium medicum og chirurgicum langt mere Haand i Haand ad samme Bane, har heldigen begyndt at nedrive et saa skadeligt Skillerum, men dog er den ikke fuldkommen ophørte Adskillelse imellem Medici og Chirurgi stor nok til at hindre de Studerende fra indbyrdes Æmulation, og det kan vel ei undgaaes, at ogsaa den Omstændighed, at den ustudeerte Klasse af Læger udelukkende henføres til Chirurgerne, maae lade de Studeerte af disse føle en vis Mangel paa Opmuntring, ja vel en Grad af Hindring paa Veien til ægte videnskabeligt Studium. Det vil vel ogsaa stedse være uundgaaeligt, at de, som egentlig kalde sig Medici, troe sig mindre forbundne til at studere med Alvor Chirurgien, som de dog i Fremtiden her i Byen kun vanskelig, og i Provindserne aldeles ikke, kunde undvære praktisk Kundskab i omvendt ville Chirurgerne troe sig mindre nødte til et grundigt medicinsk Studium, da dog ingensteds, end ei her i Byen, en Mand kan leve af Chirurgien allene, men de saakaldte Chirurgers fleste Forretninger ere medicinske. De fleste Patienter ere medicinske, og de fleste Læger ere Chirurger; men enhver Læge burde være baade Medicus og Chirurgus; men de hidtil bestaaende Anstalter synes ikke at opmuntre og veilede hertil.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-25
Det har allerede behaget Hs. Majestæt ved et Sundheds-Collegii Oprettelse, at forene nogenlunde den almindelige Omsorg og Bestyrelse af Embedsaffairerne i begge Fag; men dette første saare gavnlige Skridt vil neppe naae sin fulde Frugt, førend ogsaa Examina og derfor ogsaa Læreanstalterne og Adgang til Embederne blive fælles for begge, saa at endog Titlen Medicus og Chirurgus for Fremtiden reent ophørte, uden for saavidt som en enkelt Mand ogsaa hidindtil er kaldet per excellentiom, f. Ex. en Anatom, en Physiolog o. s. v., hvorved man jo ingenlunde har antaget ham for at høre til nogen særegen Art af Læger, men blot at udmærke sig i det Fag, man kaldte ham efter og det almindelige Navn Læge blev brugt til alle, som gjorde Profession af at helbrede, saavel udvortes som indvortes Sygdomme. En saadan Forening er ogsaa aldeles grundet i Videnskabens Natur, det vil findes ved at sammenligne de bedste Haandbøger i Chirurgie og i Medicin, at de have mangfoldige Kapitler tilfælles, og begge grunde sig aldeles paa de samme Forvidenskaber. Naar alle Læger, som ansættes i Embederne, saaledes henhørte til samme Art (kun forskjellige i Graden, men ei i Arten af Kundskaber) vilde Navnet Læge faae sin rette Betydning, betegne hver den, som forstod at helbrede Sygdomme, uden Hensyn til om disse vare medicinske eller chirurgiske, da vilde derved tillige Enighed og Partieaands Forandring til gavnlig og hæderlig Æmulation, Simplicitet, upaaanket og unødvendig Subordination, Sammenhæng og Hurtighed i Forretningerne opnaaes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-25
Regjeringen vilde ei, ved at skjænke et eller andet af Landets Stæder eller Districter en læge kyndig Embedmand, staae i Tvivl om han skulde vælges blandt Medici eller Chirurger. De Syge stode ei Fare for at henvende sig til den Urette, og f. Ex. nogle Mile borte paa Landet at søge en blot Medicus, naar deres Sygdom, dem selv afvidende, c. gr. indklemt Brok, udfordrede en Operation, som ei kunde opsættes. Alle Embeder vilde staae aabne for enhver videnskabelig Læge, naar han gjorde sig duelig dertil, og den dueligere unge Mand vilde ei ugjerne lade sig hensætte i et af de ofte smaae Embeder, som nu kaldes Districts-Chirurgicater, BataillonsChirurgicater o. s. v., naar han kunde haabe ved fortsat Flid at opnaae hvad man hidtil har kaldet: Physicater, Regiments-Chirurgicater o. s. v.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-25
J Krigstider vilde alle Læger kunde bruges ved Armeerne, og f. Ex. Physici ved Landeværnet. Ved en saadan Forening ophørte de Jndvendinger, man synes at kunde frembringe imod den hidtilværende Indretning, at i een By underviser eet Corpus i Medicin og Chirurgie og et andet i Chirurgie og Medicin, og begge give deres Candidater Rettighed til at udøve begge Videnskaber, og dog ere der to Slags Embeder, og til hvert af disse have kun en Skoles Discipler Adgang, endskjønt alle disse Embeder fordre eens Kundskaber og paalægge eens Pligter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-25
Hvad angaaer at det chirurgiske Akademies Lærere hidtil ikke have denne Grad, og dette efter den foreslagne Indretning maaskee maatte synes passeligt eller nødvendigt, da kunde Facultetet, som Beviis paa sin Agtelse, tilstille de Ældre blandt samme, med den høie Directions Samtykke, Diplomet, og det kunde af Regjeringen paalægges de Yngere at disputere progradn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-25
Dersom disse vore Anmærkninger og Forslag maatte finde Directionens høie bifald, andrage vi underdanigst og ærbødigst paa, at det maatte behage samme, at foranstalte en Sammentrædelse af det Kongl. Chirurgiske Akademies Professorer med Facultetet, for at overlægge samtligen og foreslaae den nærmere Detail.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-25
Trykfeil i No. 93. S. 1467. L. 12 af Noten læs, paregoricum, istedetfor, parigoricum,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-25
(Jndsendt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-11-25
Tillæg til Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn, No. 94. Løverdagen den 25 November 1826.