Kiøbenhavns Postrytter, 1798-05-04
Fra Padua mældes under 10de d. M.: at de østerrigske Tropper i betydeligt Antal rykke fra Sangvinettokanten ind i det forhenværende veronesiske; man slutter deraf, at de snart ligeledes vil besætte de øvrige exvenetianske Provindser. Mange ere bange for, at man af adskillige nyere Begivenheder kunde slutte, at Krigsluen snarligen torde udbryde paa nySchweit, den 18de April. Den niende blev i Untervalden holdet almindelig Forsamling, for at raadslaae om Constitutionens Antagelse eller Forkastelse. Mødet begyndte med, at Missionskorset blev plantet midt paa Forsamlingspladsen. Fem Præster tiltalte Folket efter hinanden. Dette er det sande Friehedstræe, sagde den ene, og peegede paa Korset. En anden giennemgik de 7 første Artikler af Constitutionen, og opholdt sig især ved den slette, og søgte at overtyde sine Tilhørere, at Religion og Friehed vare ugienkaldelig forlorne, hvis dette Udkast blev antaget. En tredie beviiste i sin Tale, at Satan havde opfundet denne Constitution, Luther fuldført den, og Zwingli den reformeerte Seets Stifter – lagt den sidste Haand derpaa. Saaledes forberededes Folket til Raadslagningen. Naturligviis blev Udkastet eenstemmig forkastet, og i Tummelen svaret, at de vilde samtlig omkomme indtil den sidste Mand, for de vilde samtykke dette Satansværk. J Schwyz, Urt, og som man forsikkrer i den hele østlige Deel af Schveits er samme Beslutning fattet, omtrent under samme Omstændigheder. Landsforsamlingen i Schwyz har endog besluttet, at enhver er berettiget at lægge Haand paa enhver, i hvis Hænder det Helvedes Skrifter. J Zug bleve mange, der vilde raade til Sindighed, slagne halv ihiel. General Schauenborg har givet en Frist paa 10 Dage til at tage en Beslutning om Antagelsen; denne løber til Ende den 14de. Af denne rasende Modstand, fulgte en høyst foruroligende Reaction paa de Cantoner, der ere tiltraadde Constitutionen, især paa Luzern, hvor hiine Stænders Exempel, og end meer deres hemmelige Rænker gandske forvende Folkemeeningen. Mange Stæder er Friehedstræet fældet, i nogle Dele af dette Canton skee Sammenrottelser; Udsendinge fra Schwyg og Zug snige sig fra Landsbye til Landsbye, og spare intet Middel til at opægge Folket; de tale om intet ringere, end at sætte Jld paa Byen, og myrde dens Jndvaanere. Næsten skulde man troe, det ikke var saa gandske hen i Væiret, Master Pitt havde sagt, det endnu ikke var ude med Schveits. Den 10de var en stormfuld Dag for Luzern; i talrige Klynger stode Landboerne samlede, og lagde aldeles intet Dølgsmaal paa deres Hensigter mod Staden. Vagterne fordobbledes, ja bleve tredobbelt besatte; men Regieringen er desværre svag, og uden Anseelse. Den streed fra tidlig om Morgenen den 10de til om Aftenen med Landboernes Deputerede, der æskede Kanoner og Munition, og fremstod, som ret truende Petitionairs, uden at man ret vovede at modsige dem; ja de vilde naaet deres Hensigt, havde Borgerskabet ikke holdt bedre Stand. Dette sendte fra sin Side Petitionairs, der kraftigen gave deres Uvillie tilkiende. Der blev sammenkaldet en almindelig Forsamling, hvori rimeligviis følgende Puncter ville komme til Beslutning: at giøre den provisoriske Regiering ansvarlig for enhver Fiendtlighed, Landboerne kunde begaae mod Staden; opfordre den, at besætte alle Tilgange til Staden med Kanoner, ladte med Cartescher, sende en Expres til Generalen og de øvrige i Bern værende franske Tilforordnede, og endelig ufortøvet tilveiebringe en Forening for samtlige Borgere.