Danske Mercurius, 1667-05-01
Den Danske MERCURIUS til den 1 May 1667. Danmarck. Olakkens sendebud om hielp i disse dage, Hos voris Konge var, och gaf væmodig klage Paa den u Christne Tyrk, mand vel mod hannem toeg Thi var hand vel tilfreds, och strax til Sverrig drog. Sig den Tartariske til hedenfart och lafver, Och alt sin afskeed her til Hofve fanget hafver. Nu venter hand kun bør. Jeg haabis hand ey kand Beklage sig, hand jo fuld vel sig her befand Christina Dronning her igjemmel voris Rige Til Sverrig dragen er. Mand ikke vist kand ge Om hun sig efterdags vil sette nu til re Och i sit føde-Land omsider fæste boDet Frandske Folk, som skal de tvende i Skib henføre. Som Cimber-Løfven her for Lillien loed giøre Til seyls er ferdig skøt. Af Skibe sligt et par Frankeriges Strand tilforen neppe var. Vor egen Flode sig och midlertid ey hviler; Men al sin magt och flid, til snart at seyle, stiller. Jeg er forsekrit paa, den gjenne skal i vraa De Lurendreyere, som efter bytte gaae. Fran Frankerige. FRandsosen med sin magt til Søes sig saare skynder, de Och moxen færdig er. Bloodfanen hand begynder At lade flyfve nu. Trommet och Tromme gaae. Hand til den sidste Mand vil frisk behiertit staae. Til Lands hand och er sterk, til foods och hest befolder En fast utallig Hær, och daglig munstring holder. Men ingen giette kand, hvort hand vil der med paa Dog veed mand vel, hand sig forgiefs ey væbner saa Engelland. HVorledis gaar det til, at Engelsken hand skrifver Til Staterne saa smukt och brødres nafn dem gifver: Hand i sin egen sko vist finder ømelse, Tør och vel være trængt til fred saa snart som de. Det skade var, hand ey det same mundhæld hafde, Den allerførste dag, der hand til krig sig lafvede. Eja hvor meget blood hand kunde der med spart, Och mangen erlig mand ved Fjor och Fæ bevart. Hand nu samtykke vil, at Freden for skal tagis. Och der paa til Breda strax mæglis skal och magis. Med nøysom fuldmagt hand sit budskab sende vil Der alting fremme skal som hører Freden til. Bekræfter der til med, at hvis paa begge sider Jndtaget være kand i disse Krigens tider hvorsomheldst det er, ey kræfvis skal igien: En hver skal blifve dog den andens gode ven. Hand Hand Allen Admiral dog loed til Søes uddrage. Hvo veed, hvor hand udi de Freds forhandlings dage Anlande skal. Thi hvad hand diss for inden faaer Der meener hand forvist nok angerløst bestaaer Holland. ALt det mand til Breda fornøden veed at være J god beredskab staar, den Edle Fred til ære. Mand hendes glade bud hvert øyeblick och tid Ned største hiertens lyst och længsel venter did. Sig al Evropa skøt begynder glad at giøre Och intet heller vil end Fredsens tiding høre. Ja den maa være gjort aff haarden steen og FlentDer heller ønsker Krig, end er med Freden tient. Dissmidlertid Her Gent sin skandse dog paavarer, Och om i Søen med et antal Skibe farer. Det er et gammelt Ord, at hvo sin vederpart For let och sekerlig vil troe, kand skuffis snart. En pact af Garanti, det er (paa Dansk at sige. En vedtægt sluttit er af Dansk och Frandsk tillige Sampt och af Holland, at hvis til Breda skal skee, Det skal til felgis gafn oc sekerhed hensee. Thi voct dig Engeland, om du har ont bag øre, Som du maa skee med sverd i sin tid vilt udføre, Naar du kandst see dig hold, mod een af parterne. hvad den enne skeer, det skeer dem alle tre. Po