Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-11-04
Om den i Kjøbenhavn arresterede Dame, der udgav sig for en Comtesse, siger Kbhposten: "Det er en Bedragerske", – naturligviis. Men hvilken forfærdelig Straf forlanger Man over denne foregivne Dame. Det forekommer os - uden dermed i nogen Maade at ville forsvare Personen iøvrigt, – at saaledes som Sagen fremstilles, er det ikke nogen egentlig Forbrydelse, hvori hun har gjort sig skyldig. Hun foregav at være flygtet fra sin Familie, for at undgaae et tvungent Ægteskab, og den unge Embedsmand, som naturligviis maa antages at have forelsket sig i hendes Personlighed, gav hun jo ikke dermed nogen bestemt Fordring til et Grevskab, saa at han, hvis hans Følelse for hende virkelig er ægte, ingen videre tilstrækkelig Grund synes at have til at bryde sin Pagt med hende. At hun vilde gjøre et Laan hos Conferentsraad Bræstrup, under et falsk Foregivende, kan da ikke i og for sig betegnes som Bedrageri, da hun jo kan have havt den oprigtigste Hensigt at tilbagebetale det, hvortil hendes nye Stilling vel ogsaa maatte give hende Udsigt. Hvorledes Man altsaa paa Grund af det Anførte har kunne arrestere hende selv om Hr. Leerbek har kjendt hende fra tidligere Tid - indsees ikke ret vel; forudsat, at hun ikke tillige skulde være beskyldt for værre Forbrydelser. det mindste kommer derved hendes Forlovede til at spille en meget ynkelig Rolle, da han ved at antage sig hende, som Man vel tør forudsætte, at han burde have gjort, maatte kunne have forhindret det. Det vilde da ene være blevet hans Sag, at hun havde indbildt ham at være af grevelig Stand, noget som han, hvis han virkelig elskede hende, vel havde kunne tilgive. Var det derimod kun et Grevskab eller Baroni, han fornemmelig attraaede, da han gav hende sit Ægteskabsløfte, saa - har han i det mindste fortjent sin Skjæbne." læser "Naar Man - siger "Dannevirke" Brudstykket af det kielske Senats Svar til Hs. Maj. Kongen, maa Man rigtignok tilstaae, at Dannerkongen har varmet en Slange ved sin Barm. Det er oprørende at høre disse Karle imod deres Konge og Herre, at pukke paa de tydske Universiteters Lærefrihed, da det dog er vitterligt, at det var Dannekongen Frederik den Sjette, der beskjermede Yttringsfriheden ved Kiels Universitet i de Dage, da de tydske Regenter satte deres Politimestre til at passe baade paa Professorer og Studenter, joge hine væk og spærrede disse i Fængsel. Vi ville blot fremhæve et Par Anecdoter fra hine Dage. En kieler Professor havde paa en Reise i Tydskland udtalt sig om en tydsk Regjering paa en saadan Maade, at denne fandt sig foranlediget til, gjennem sin Minister i Kjøbenhavn at klage over bemeldte Professor. Kongen bad, at Man maatte have ham undskyldt; Professoren Da havde ikke vidst andet, end at han var hjemme. den vidtløftige Jnqvisition om de tydske Burscher var endt, sendte den samme tydske Regjering en stor Bunke Acter til Kong Frederik, hvoraf oplystes, at danske Undersaatter, navnlig kieler Studenter havde taget Deel i de ulovlige hemmelige Forbindelser, og Ministeren vilde overrække Kongen dem med de Ord, at hans Konge havde i sin lange Regjering erfaret, at det var godt at kjende sine Folk. Kong Frederik svarede: Hils deres Konge og siig, at jeg er ogsaa en gammel Konge og har erfaret endeel; jeg har tid erfaret, at unge Mennesker, som sværme for Friheden, tidt blive de dygtigste Embedsmænd. Tag De deres Papirer tilbage, jeg vil ikke have dem." – Jmidlertid maae vi nu give Frederik Wilhelm Ret, at det er godt at kjende sine Folk, og tilstaae, at Kong Frederik har taget Feil, idet han meente, at det unge Tydsklands Frihedsværmerie var af samme ædle Natur som den Folkefrihed, hvorom de danske Digtere sang i Kong Frederiks unge Dage og for hvilken Danmarks Kronprinds selv var begeistret. Thi medens denne Staatenmacher=Sygdom i Tydskland blev hævet. ved Frederik Vilhelm radikale Kuur, er dens Basilisk Æg i "Schleswigholstein meerumschlungen" bleven udruget til et mangehovedet Uhyre, som spyer sin Edder, paa alle Blade, forgifter Folket og nu endog skræpper imod Landets Konge.