Aalborg Stiftstidende, 1837-12-30
(Af Kjøbenhavnsposten.) Den franske Konge staaer hver Morgen op Klokken 8. Hans første Foretagende er at læse de til ham indløbne Breve og affærdige Dagens mest trængende Forretninger. Efter Tilendebringelsen af disse Arbeider gaaer han Kl. 9 til sit Paaklædningsværelse, hvor hans Familie indfinder sig hos ham. Meden Dronningen, Prindsesserne og deres Brødre sædvanlig meget levende, muntert og ugeneert underholde sig med hverandre, barberer Kongen sig selv og anvender særdeles megen Omhyggelighed paa sine Tænder, der ere meget hvide og melmæssige. Efter fuldendt, Paaklædning tager Kongen Plads i Midten af sit Familie, i hvis Underholdning han imidlertid bestandig har deeltaget, omarmer sine Børn og fryder sig ved deres Munterhed, som han ved sit eget Exen pel søger at forøge. Kl. 10 nyder Kongen en fru gal Frokost, der kun varer kort Tid og sædvanlig bestaaer af meget simpelt tillavede Kartofler. Derpaa besøger han de forskjellige Bygningsarbeider, der stedt foretages paa Slottet. Jkke sjeldent seer man han vende tilbage fra disse Excursioner med Klæderne bedækkede af Kalkstøv, thi hyppigt bestiger han Stilladserne, ja endog Tagene, for selv at overtyde sig om Maaden, hvorpaa hans befalinger fuldbyrdes og tale med Arbeiderne, som ofte ikke ane, at den Mand, der saa ligefremt underholde sig med dem var de Franskes Konge. Disse Excursioner vare sædvanlig en Time, hvorefter det er paa den Tid at Dagen, da Ministerconseilet begynder. Ved dette udebliver Kongen aldrig. Han sætter sig ved det fælles Bord, tager et Stykke Papir, et Omslag, og tegner paa samme, medens han opmærksom hører paa Raadslagningerne, med Pennen allehaande groteske eller Phantasi=Figurer. Ved disse Croquis finde man at være fremherskende det, som Kunstnerne kaldet Chique. Den Dag Alibeaud iværksatte sit Attentat mod Hs. Majestæts Liv, havde Kongen tegnet gen Gruppe af Vandfugle, som, har man sagt, Fielding gjerne vilde have vedkjendt sig. Kongen slutter Conseilsmødet med Resumering af Raadslagningerne, hvorved han næsten bestandig antyder den Gang, der bør følges i Sagerne. Efter Conseilet bortfjerner han sig, tager Afsked med Ministrene, som derpaa rives om de af den kongelige Pen fremgaaede Tegninger. Disse berige Hofdammernes Album, uden at Kunstneren, der har tegnet dem, i mindste Maade tænker paa den Værd, man tillægger hans Croquis. Kongen gjennemvandrer nu Tullerierne og Louvre og træder hyppigt ind i de mange Kunstneres Ateliers, som have Arbeide i Louvre. De Malere, han fortrinlig ynder, ere Alaux og Court. Kongen sætter sig ned hos dem, prøver, som Kjender, Ski jerne, giver gode Raad, der næsten altid røbe en sundCritikaand, og glæder sig med Godmodighed over den nære Tilendebringelse af de af ham bestilte Malerier, Ved Udtrædelsen af disse Ateliers undslipper ham undertiden et Suk, og han kaster et melankolsk Bli hen over Louvrepladserne og Quaierne. Han mindes med venlig Længsel den Tid, da han, med sin Patraplui under Armen, vandrede alene gjennem Gader, ne i Paris, besøgte hvert under Arbeide værende Huus og blev staaende foran Lithographi= og Kobberstikhandlernes Boutiker. Man kjender den Yttring, hvormed han for to Aar siden tiltalte en af Hoffets Officerer, der vilde bebreide en Capitain ved Nationalgaden at han ganske overstænket med Smuds havde sat sig ved det kongelige Taffel: "De maa for Alting ingen Bebreidelse gjøre ham, han er saare lykkelig, at han saaledes kan lade sig overstænke. Naar den til Diner fastsatte Time er kommen, sætter Dronningen sig alene med sine Børn, sin Svigerinde og de indbudne Personer til Bord, uden at man venter paa Kongen, der først kommer mod Slutningen af Taffelet. Han tager sig selv en Tallerken Suppe, hvor paa han dog ofte maa gjøre Affald, fordi den allerede er bleven kold; derpaa sættes en Høne med Riis for ham, som han skærer itu og næsten hver Gan spiser reent op. Derpaa tager han sig en Viindrue eller nogle tørrede Frugter, reiser sig og gaaer med sin Dessert i Haanden ind i et tilstødende Værelse, hvor alle i Frankrig udkommende Journaler ere henlagte. Kongen gjennemlæser opmærksom denne Sammenblanding af politiske Dissertationer og morer sig meget over de nærbødige Vittigheder, hvorfor de mindre Journaler ikke forskaane ham. J den Tid, de Charivari og Carikaturel næsten hver Dag gjorde et Angreb paa hans Person, saaes han hyppig at lee over disse kunstneriske Udskeielser, tale om Aftenen i sin Familie derom og undertiden endog selv forevise de groteske Billeder. Efter Læsningen af Journalerne gaaer Kongen ind i Dronningens Salon og modtager der de Personer, som den Aften have Adgang til Hoffet. Kongens Underholdning er, naar ellers intet Dagen over har formørket hans gode Lune, fuld af Belæring og Germodighed. Han har seet meget, veed meget, fortæller godt og gjerne. Kl. 10 præcise gaaer Kongen tilbage til sine Gemakkeraftlæder sig, trækker sin Sloprok paa og arbeider ofte indtil Kl. 2 eller 3 om Morgenen. Ludvig Philip undertegner ikke Noget, uden først at have gjennemseet det. Naar Kl. endnu ikke er bleven altfor mange, gaaer Kongen derpaa ind i Dronningens Gemakker, eller en Kammertjener gjør ham en Feltseng til Rette, hvis ringe Blødhed vel kan minde den kal Sover om Skolelæreren i Reichenau.