Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-06-18
Om Agerdyrkning og Landvæsen. Af Pastor Wedel i Everdrup. Hør, Else! har du læst de slemme Skoser, der staaer i Skilderiet om Landsbyepiger med Kam i Haaret?" – "O ja men lad dem kun skrive, min Tøs, saadan Aftenpost=Sladder; du og jeg vil dog blive ved at pynte os efter vor Tykke. Mon vi ikke være ligesaa gode som en eller anden fornem Jomfrue, og ligesaa kjønne, og ligesaa dydige. Men vidste jeg, hvo der saadan havde skrevet om os; ja, ja, skrive kan jeg ei igjen, men, men - - "Det er en let Sag, du seer hans - "Mon han me Navn under dette Lapperie. ner sin egen Byes Piger?" - "Nei, saa min Sex, gjør han ikke han lader Pennen løbe, og tænker, naar man slaaer imellem en Flok Hunde!!! dog fy Lignelsen er absord, som min Frue fordum sagde, naar der var en hæslig Lugt. Men veed du hvad, min Søster, Vi skulle nok hævne os paa ham. Vi ville gaae op paa Comtored, og sige Avistrykkeren, at han vil afertere, at ingen honet Pige maa tjene der i Huset, og naar han da ingen Fruentimmer faaer, uden Bønderklodse, saa seer det maadeligt ud med Vaskning, Madlavning, Reengjøren o. s. v.; thi brygge og bage og malke, det kan enhver Maren Amme; men vi, som have tjent i Kjøbenhavn, forstaae allene det fine, det anstændige Huusvæsen." - "Nei, min Søster, det er Snav, for den, der har Penge, faaer nok Folk, enten en eller anden; men vi kan nok hævne os alligevel. Jeg skal fortælle dig, hvorledes det gik med den rige Forpagter i A., for en Snes Aar siden. Folkene bleve vrede paa ham, baade Karle og Piger; thi han gav dem rigtig nok god Føde og Løn, men han gik og hængte over dem altid, og altid skulde de arbeide, og enhver Ting eftersaae han, om det var gjort Ret, ellers maatte det gjøres om igien, og han skrev noget i KonomisMakosis herom, strax bleve Folkene og deres Venner obstinace over hans Malisiosvurenhed, og lovede ham en Ufærd, som der staaer i Bogen om Riber Hexer. Viveke gik hen til en gammel Mormoder, som kunde lidt mere end Fadervor, lagde i alle Folkenes Navn 4 Kroner paa Sengen; hvad skeer, Forpagteren blev forgjort. Jeg fortæller, som jeg har hørt af en Pige, jeg tjente i Gaard med, som var Halvsøster til Vivekes Næstsødskendebarns Mand, og det er saa vist, som 3 og 5 er 9. Hys! der kommer Madamen og kalder paa mig. Farvel Farvel!""Naar skal dog denne Kulde og Blæst faae Ende?" siger Søren. - "Naar vor Herre vil, svarer Degnen. - "Ja, Faer kan sagtens snakke, han har de Kløver og Rapgræs, og det andet Snavserie; men vi stakkels Bønder - "J have en Nød – kan J give saa mange Penge ud ved en anden Leilighed, saa ynker jeg er ikke. Veiret bliv nok godt igjen, naar Tid er. Det er allerbedst, at lade vor Herre raade; thi hvad kan denne Klunken dog hielpe. Forandrer J noget af Blæst, Storm og Kuld med Eders Mukken og Klynken. Naar det nu siden regner, og det varer for længe, saa er det atter galt. J ere altid utilfreds - endog i Vinter, da J fik 150 Rdlr. for 1 Tønde Rug og 250 Rdlr. for en Favn Brænde. Jeg føler, ligesaa vel som J, at det er ubehageligt med saa mange Ting, der just ikke ere efter vore Ønsker; men jeg lader 3 være lige, skjøndt jeg har smaae Børn, liden Jndkomst og en sygelig Kone. J seer mig dog aldrig at hænge med Hovedet!" - "Ja, sagde Søren, "derfor har Faer og lært sin Bog; men vi ere enfoldige. "Du siger det nok, men du troer, og flere med dig, at du er saare klog. Ville nogen for Alvor sige, at du var eenfoldig, fik han vist paa Kjæften. Nei, du har dog lært din Christendom, fornuftig anvendt, vil den lære dig, at være forsigtig i Medgang, taalmodig i Modgang. Det hielper kun lidet, at have hele Næver fulde af HundrededalersSedler, naar du ikke er Herre over dig selv. Jeg eier ikke 20 Rdlr., og er maaskee gladere end de fleste; thi jeg tænker paa Menneskets Bestemmelse, at vi burde have Fortrin for Dyrene, da vi kunne tænke, tale, haabe o. s. v.