Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-11-27
paa J Sandhed, ret paalidelige Tienestefolk maa denne Levemaade danne; thi som Logerende ere de ofte bekiendte med alt det Pak, Staden eier, og som naturligviis i Tieneperidden indfinde sig forat stiæle. Og af saadanne Subjecter overgaae siden endeel til Madmødre i Almueklassen og den lavere Borgerstand. Deraf igien ulykkelige Ægteskaber, idelige Skilsmisser, slet Børneopdragelse og Huustugt, men lislige Udsigter for Tyvene; thi Hæler familier kan der, under disse Omstændigheder, ikke let kommes til kort paa. Forordningen af 27de November 1775, sætter vel Skranker for løsagtige Fruentimmer; Politiebetienternes Jnstruction af 1790 vidner om, at Forordningen endnu den Gang var gieldende – men om der siden er skeet nogen Forandring heri, er mig ubekiendt. For nogle Aar siden nedsattes en Commission med Hensyn til en forbedret Jndretning med den tienende Classe. Hvor vil Staden ikke være denne Commission forbunden for det meget Gode og Nyttige, dens Forhandlinger sikkert vil medføre, og seer man derfor med Længsel, Resultatet imode. Nødvendigheden af en saadan Forandring synes ogsaa dagligen at blive mere paafaldende, hvis Baandene mellem Huus bonder og Tienestefolk ikke skulle tabe deres første Egenskab. – Tilliden. Da Anmeld. Side 1298 med Føie anseer det for et Beviis paa Moralitet, at Forbedringshuus straf for Tyverie medfører, i den almindelige Mening, Vanære, saa kunde det maaskee være tvivlsomt, om det ikke var demoraliserende at formilde Straffen for første Gang begaaet Tyverie, saasom det for Mængden, vilde see ud som om Lovgiveren, selv fandt Tyverie mindre forbrydersk, og derfor formindskede Straffen. Præmisserne til en saadan Anordning, om de end kunde bygges paa uforkastelige Grunde, vilde hos Mængden, hvis den end- og læste dem, snart forglemmes, og den simple Slutning: Straffen for første Gang begaaet Tyverie er formindsket, følgelig er det ingen stor Forbrydelse at stiæle første Gang, allene blive tilbage. Skulde man ikke kunde tænke sig, at Mennesker, som ellers ikke vilde have givet sig af med sligt, da fristedes til at forsøge deres Lykke saalænge det vilde gaae, formedelst den mindre Risico, og formedelst den mindre Vanære, Lovgiveren forbandt med Straffen. Jkke er jeg Jurist, og kan derfor mueligen lettere feile i dette Slags Undersøgelser; men det være mig tilladt at yttre min individuelle Mening om Virkningen af criminelle Straffes lovbestemte Formildelser. Det er bekiendt, at skiøndt Rov, Plyndring og al den Usikkerhed, der anlediges af et raat, vildt, og meere krigsvant Sindelag, i de meget ældre Tider vare hyppigere end i nærværende, saa vare dog udentvivl Tyverier og Bedragerier langt mere end nu foragtede, afskyede og sieldne. Hvis Tyverier da straffedes paa Livet, vedligeholdt denne Straf i det mindste det moralske Begreb om Forbrydelsens Nederdrægtighed. Ved Tyvsstraffenes successive Formildelse vil det naturligviis have været Følge, at Afskyen for Forbrydelsen er mindsket i den offentlige Mening, og at Fristelsen derimod, hos de i denne Henseende Svage, maa have faaet mere Indflydelse ligesom Frygten aftog. Paa de senere Tider lærer Elfalenhed, at Tyvesagernes Antal ved Politieretten i Kiøbenhavn er steget meget betydelig, saa at der nu maae føres indtil 8 Politieprotocoller. Neppe kan Grunden hertil antages at være hyppiger, Opdagelser end, forhen, eftersom Byen synes nu tilstrækkeligere end nogensinde forsynet med dette Slags Mennesker. Aaret 1808 vare blandt 594 i Forbedringshuset. inddømte Personer, kun (!) 234 Tyve. Derimod fandtes i Aaret 1812 imellem det inddømte mindre Antal af 363 Mennesker, 364 Tyve. Hvilken rædsom Progression, især naar de fleste af disse udgaae slettere end de kom ind. Uden i mindste Maade at miskiende Forbedringshusets flere nyttige Indretninger, troer jeg det dog af Vigtighed, at ingen af de Jnddømte befandt sin Tilstand beqvemmere der end udenfor. Ønskeligt vilde det udentvivl ogsaa være, hvis det kunde giøres mueligt, at hensætte de Jnddømte i saadanne enlige Aflukker, som fordum i Pustervigs ypperlige Straffe huus, hvor letsindige eller slettænkende Mennesker kunde komme til gavnlig Eftertanke, og Meddelelsen af de slette Grundsætninger forebygges, hvormed de nu indbyrdes anstikke hinanden, og som i saadant Selskab modnes som i et Drivhuus. Til det nysanførte betydelige Antal Tyve, tvivler jeg paa, at Kiøbenhavns Omegn kan have leveret noget synderligt Antal, og kan man altsaa antage, at omtrent 1/2 Deel af de i Kiøbenhavn aarlig fødte - hvis endog Forholdet af 364 ikke længere skulde være progressivt – kunne giøre Regning paa at inddømmes i Forbedringshuset for Tyverie. Vel befinde sig flere af de Jnddømte der 2den Gang, men ei heller kan det nægtes, at jo mange af de aarlig Fødte, forlade denne Verden, i en saa tidlig Alder, at de ikke kunne have havt Leilighed til at qualificere sig til Tyvsstraf. Lægger man nu hertil det store Antal militaire Tyve der ikke inddømmes i Forbedringshuset, samt det store Antal Stiælende, der ikke paagribes eller overbevises, saa faaer man et just ikke frydefuldt Resultat for den tilkommende Tid.