Aalborg Stiftstidende, 1840-12-05
Aalborg, den 5te Decbr. J Stændermødet den 28de November blev Sagen angaaende Lettelser for Liimfjordens vestlige Kjøbstæder og Fritagelse for Afgiften til Aalborg Havnekasse foretagen til endelig Behandling. Ved Afstemning blev 1) Committeens Jndstilling: At Kjøbstæderne Viborg, Thisted, Nykjøbing. Skive, Lemvig og Holstebro maatte oprettes til fuldstændige Toldsteder. antaget eenstemmigt med 43 Stemmer. a. Skal Petition indgives med Hensyn til den ved Refol. 23de Aug. 1826 paabudne Afgift til Havnekassen i Aalborg, besvaret bekræftende med 23 Stemmer mod 20. b. Proprietair Formanns Amendement: At Skibe, som passere Aalborg uden at anløbe denne By, herefter ikkun skulle betale halve Havnepenge i Sammenligning med hvad der er bestemt af Skibe, som anløbe denne By. Stedet, hvor Havnepengene skulle erlægges, vilde blive det samme som hvor Toldklareringen fandt Sted, mod Refusion til Aalborg Havnekasse. Havnepengene til Blødens Pæle maatte under saadanne Omstændigheder beregnes færskilt efter en egen Taxt, da denne Afgift vil være at erlægge som hidtil, med en lige stor Sum, hvad enten hine Pæle blive benyttede eller ikke. Og ville da med disse Havnepenges Refusion i fornødent Fald være at forholde paa samme Maade, som oven er nævnt." forkastet med 42 Stemmer mod 1. c. Minoritetens oprindelige, af Bankkasserer Otterstrom optagne. Jndstilling, At den ved Resol. af 23de Aug. 1826 paabudne Afgift til Havnekassen i Aalborg maatte ophæves for de Skibe og Ladninger, der ikke anløbe Havnen, imod at de Skibe, der benytte Ankerpladsen Bloden, herfor erlægge en passende Afgift, antaget med 25 Stemmer imod 18. Det glæder os, at vi see os istand til strax at kunne gjendrive en af en saakaldt, Liimfjordsbeboer, i Jyllandsposten Nr. 67 indrykket Artikel, hvori - det være nu af Nid eller hvilketsomhelst andet af Artikelen fremlysende uædelt Motiv - søges kastet en Skygge paa Godsforvalter Wulff paa Bjørnsholm, som om han havde benyttet sig af sin Stilling til at tilvende sig Fordele paa Godsets Bønders Bekostning, ved at skaffe disse Dilation med skyldige Restancer imod at de havde maatte beqvemme (!) sig til at indgaae saadanne Forpligtelser eller Haandfæstninger til Godsets Forvalter, at de imod den erhvervede Dilation, eller vel mulig (!) endog contant Forudbetaling, havde skriftlig maattet indgaae den betingelse, at udkjøre deres Gjodningsmasse paa Brakmarken, for at besaae denne med Raps, men naar nu Hosten var der, hvad skeete da, ja saa tog Forvalteren - Halvparten, Jsandhed bittre Renter!" ov. Hvorledes en Mands fortjenstlige Forhold saaledes kan fremstilles i et aldeles modsat Lys, viser sig netop ved denne Leilighed. Hr. W. har nemlig, for at op hjælpe Fæstebønderne og for at bidrage til Godsets forøgede Cultur paataget sig Opdyrkningen af adskillige af disses hidtil aldeles ucultiverede og raae Jorder og ladet dem besaae med Raps, Alt uden ringeste Uleilighed eller Udgift for Bønderne, og har herfor oppebaaret den halve Deel af den derpaa følgende Afgrøde. Hvorlidet denne nu kan være Vederlag for de saaledes havte Opdyrkningsudgifter, vil vel Enhver kunne indsee og at det i hvert Tilfælde bliver Fæstebonden, der høstet Fordelen ved saaledes at faae sine udyrkede Jorder uden nogen Bekostning eller Udgiftebragte under Cultur ved kun det første Aar, Culturtilstanden indtræder, at afgive den halve Deel af den Afgrøde, som en Anden har erhvervet for ham. At Forvalteren saaledes ogsaa paa Godsets Vegne viser en fortjenstlig Conduite ved at udvide Jordernes Cultur og forbedre Fæstebondens Tilstand, behøver vist ingen nærmere Belysning. Naar det endvidere hedder, at Forvalteren har eller har havt Andeel i Fiskeriet paa Liimfjorden (Liimfjordsbeboeren, er maaskee en Havmand eller en Rovfisk, der ved Fiskeriet i Liimfjorden forstyrres i sin Ro), ja at han saagar har Deel med i Teglbrænderiet, ja hvad meget værre er (!),at han i adskillige Aar trak svær Jndtægt af den Jord, som han forberedede til Skovplantning i Kjærene da maa det bemærkes, at Hr. W. har Fiskeriet i Forpagtning af Rentekammeret (saa at hverken Fiskene eller nogen anden Liimfjordsbeboer kunne besvære sig over den Jndtægt, han herved maatte have, at han ligeledes har Teglbrænderiet i Forpagtning og ligeledes af Rentekammeret har Tilladelse til at benytte Skovjorderne mod en Afgift, saa at den Jndtægt, dette muligt giver ham, baade er lovlig og billig, eftersom Jngen overtager sig Forpagtninger uden at man agter at drage Fordeel deraf, selv om denne, hvad vel ikke sieldent skeer, misundes af andre, dorske og uvirksomme, Jndivider. Dette til foreløbig Berigtigelse af den vrange Forestilling, som man seer Liimfjordsbeboeren, har søgt at vække herpaa Landjorden. Hvad Sagens Detail angaaer, vil Hr. W. udentvivl ikke selv undlade at tage til Gjenmæle. Naar Liimfjordsbeboeren imidlertid af sine fortræffelige Præmisser drager den tilsvarende Conclusion, at det vilde være det slemt Misgreb, at vælge, denne rige Mand til Stænderdeputeret, da vide vi ikke, hvorvidt det anførte Prædicat tilkommer Hr. W. eller ikke, men har Jndsenderen ingen bedre Jndvendinger at gjøre mod Hr. Ws Egenskaber som Deputeret, da maa den udvortes Selvstændighed, som Velstand tilsikkrer, vist snarere være en anbefalende Egenskab, naar den, saaledes som vi her vel tør sige er Tilfældet, er forbunden med Charakterens Selvstændighed, Jndsigt, redelig Villie og øvrige for en duelig Deputeret fornødne Qvalificationer; thi selv ved Besiddelsen af disse Egenskaber er en Mand ofte uskikket til at udfolde sine Evner og sin Villie til det Offentliges Bedste naar ikke tillige hans Kaar og Stilling giør ham uafhængig af alle de Følger, som en selvstændig Handlemaade kunde medføre. En desværre mere beføiet Indvending mod Hr. Wulffs Valg til Deputeret have vi af Andre hørt fremfore, nemlig hans svækkede Hørelse; dog maae vi med Hensyn hertil bemærke, at Hr. Wils Tunghørighed vel havde taget en beklagelig Retning, men at han i den senere Tid, ved duelige Lægers Hjælp atter har vundet noget af sin Hørelse igjen og at der er Udsigt til at denne vil blive aldeles gjenvunden. Skulde denne Udsigt derimod ikke eller kun svagt være tilstede, er det desuden at vente at Hr. W. selv itide vil gjøre Vælgerne opmærksom herpaa. Den Ulempe, som en ikke altfor svækket Hørelse vilde medføre i Stænderforsamlingen, vilde vel ogsaa være at overvinde. Man erindre sig de Betænkeligheder, der i sin Tid gjordes ved at vælge en Mand, som desværre er Øiets Brug aldeles berøvet, til Deputeret; muligt at ogsaa denne manglende Sands i Forsamlingen eller i Committeerne kan have medført sin Ulempe; men ikke destomindre vil man dog vist i 3 Stænderforsamlinger være kommen til den Overbeviisning, at netop denne blinde Mand var en af dem, som saae allerklarest i Tingene, og som har udgjort et af Forsamlingens virksomste og dygtigste Medlemmer.