Københavns Adresseavis, 1775-11-14
Kard=Tidsels Cultur. En anseelig Jordegods=Eyer i Slesien, som driver Karde=Tidsel=Avling, og deraf ikke allene overhoved har betydelig Nytte, men endog ikke ubetydelige Fordeele forud for mange andre Landmænd der i Egnen, formedelst Varenes særdeles Godhed, haver holdt det for sin Pligt, at meddele en oprigtig Anviisning, saavel om hans Maade at dyrke denne Plante, som om de Fordele, han de af haver. Der gives to Slags Kardetidseler, hvoraf det enelgemeenlig kaldes den vilde, det andet den gode Tidsel. Den første har blødere og lige Pigge, findes ved Veyene eller ved Kratskov, og er ikke brugelig. Den gode derimod har krumme og saa haarde Pigge, at den ikke uden Besværlighed kan trykkes sammen, og saaledes bør den til Fabritanters Brug være Den elsker meer en stærk Leerjord, end let Sandbund. Man faaer Frøet om Foraaret, saa snart man kan komme i Jorden, og det seneste inden May Maaneds Udgang. Af det første Aars Planter flytter man sidst i Julii, eller først i August Maaned en Deel, som tages der hvor de staae tættest hen i en anden i Forveien tilberedet Ager, da de øvrige blive staaende. Ageren, hvorpaa Kardetidselen skal plantes, bliver giødet for Vinteren, og strax gravet. Det sidste Arbeyde igientages om Foraaret, og Jorden tilsaaes med Byg. Naar dette er hostet, graves Jorden atter, og derpaa plantes Tidslerne strax, hver Plante en halv Alen fra den anden. En Hovedsag ved Forplantningen er, at Planterne bliver saavel oven som neden til noget findsede, og at de flittig vandes, naar Veyrliget er tørt. Desuden maa Ukrudet vel afluges, og Jorden ophakkes, saa vel for at holde den reen fra Ukrud, som for stedse at holde den løs, som bidrager meget til en bedre Vext. Tidselernes Opskiering skeer, naar Bladene ville tilslutte sig omkring, og maa ingenlunde forsømmes, da ellers Vexten meget vil hindres J øvrigt kiender man den rette Tid til Jndhøstningen derpaa, naar alle Blomster fra overst til nederst ere udsprungne Naar de blive afskaarne i saadan Tilstand, ere de nyttigere og vare længere til Brug, end naar man tager dem tidligere af, eller lader dem staae længere. De afskieres med Stilken af en Fods Længde, og lægges op paa et luftigt Loft i tynde Hobe, hvor de tørres, derefter sorteres og bindes i Bundter. J hvert Bundt kommer 1000 Stykker baade store og smaa, og saaledes sælges de til Strømpevævere, Overskierere eller Olmerdugs Fabrikantere. Under Tørkningen og naar de bindes sammen paa Loftet, falder meget Frøe af, som tilsidst bliver opsanket og renset til Brug, Fordelen af Kardetidselers Avling er overmaade vigtig og belønner meget rigelig al anvendt Umage. J forrige Aar blev et Stykke Jord beplantet dermed en Have, som beløb 1 1/2 Skieppe (?) Udsæd, hvorefter først blev hostet 10 Skiepper Byg. Derpaa blev avlet 50000 Kardetidseler, og hvert Tusinde eller hvert Bundt solgt for 1 Rdlr., 6 Groschen, 6 Penninge. Arbeydet og Giødningen kostede omtrent 5 Rdlr., og bliver altsaa, Byghøsten uberegnet, 88 Rdlr. 2 Gr. 6 Pd. tilovers til Gevinst, som dette Stykke Jord paa halvanden Skieppes Udsæd havde indrentet. Hvorledes man kan lade udruge Æg formedelst en Lampe. (Af den Hamborgske Adresse-Avis.)Man finder hist og her Forskrifter, hvorledes man kan lade udruge Æg paa en kunstig Maade. Nogle foreslaae hertil en særdeles dertil gjort og indrettet Ovn, hvoraf Opfindelsen skal være kommen fra Egypten, hvor samme er sterit i Brug. Jkke langt fra Paris er et berømt Carthenser=Kloster, hvor Munkene ligeledes formedelst en Ovn lade udruge et stort Antal Æg, hvilket jeg selv har seet Andre foreslaae andre Midler, hvilke at anføre her allesammen, skulde blive for vidtløftigt. Alt dette bragte (?) Slesik; mig paa de Tanker, om der ikke skulde kunne udfindes et ganske let og simpelt Middel, hvorved dette ligeledes kunde udrettes. Det berver altsammen derpaa, at man kan tilveiebringe en bestandig lige jevn Varme, som er sterk nok til at tilveyebringe Udrugningen, men som og maa være meget nøye afpasset, fordi en alt for sterk Grad af Hede skulde forderve det altsammen. Adskillige Forsøg, som jag har anstillet herover, sloge feyl, som de fleste Tider pleyer at skee ved de første Forsøg. Endelig lod jeg giøre en firekantet Træekasse, halvanden Fod i Qvadrat; jeg lo oventil i samme i Midten indskiære et rundt Hul, der omtrent var saa stort som et stort Ølgias. Omkring dette Hul lod jeg fæste tre Træenagler i Trekant, omtrent halvanden Tomme høye, for derudi at giøre den Leerpotte fast, som skulde sættes derpaa. Neden under i denne Kasse lod jeg giøre en Skuffe, en halv Fod høy, for der beqvemmeligen at kunne sætte en liden Glaslampe, ret midt under det øverste Hul. J denne Lampe kom jeg først noget Vand, og siden fyldte jeg den fuld med Bomolie. For at faae en Væge, som til alle Tider var lige tyk (paa det at Heden ikke skulde eengang blive større, end paa en anden Tid, hvorpaa det altsammen kommer an), flakte jeg Sir med en Pennekniv, og tog den indvendige Marv ud, hvilket gaaer meget let an. Bønderne vide dette, og brug den til deres Lamper. Jeg lod samme vel tørre og forvare paa et tørt Sted. Ved denne Væge var jeg vi paa, at den altid var lige tyk, og at følgelig Heden ogsaa maatte være lige eens. Lige over Lampen fæstede jeg en tyndt Jernblik i Kassen, saa at det kom omtrent til at staae to Tommer høyt over Lampen, paa det at Luen kunde først slaae derpaa; herved blev Faren afvendt, at den skulde ikke tænde Jld. Dernæst tog jeg en Leerpotte, hvis nederste Runding eller Bunden var saa stor, at den kunde staae op fra Kassen paa de tre Nagler over Hullet; jeg fyldte paa Bunden deraf omtrent tre Tommer høyt vel vasket og tørret Strø sand; oven paa denne Sand lagde jeg et uldent Klæde, og ovenpaa dette Klæde en god Deel fiin Mosse i Form af en Rede; (man kan og i Stedet for Mossen tage Pelsverk dertil ); herpaa tændte jeg min Lampe an, satte Potten paa sit Sted, og lod den staae, paa det at Varmen kunde trænge igiennem alle Steder, og al den Fugtighed, som fandtes i Potten, kunde uddunste. Herpaa tog jeg 15 nye lagte friske Eg, lagde samme jevnsides hinanden ordentlig deri, saaledes som man lægger dem under Honer, tildækkede samme med adskillige Stykker af gammelt Pelsverk, saaledes lod jeg den staae i 8 Dage, og gav ikkun Agt paa, ofte at forsyne Lampen med frisk Olie. Derpaa tog jeg Engene op, holdt ethvert Stykke imod et brændende Lys, for at for om de alle vare ankomne. To deraf vare gandske giennemsigtige, og følgelig fordervede, altsaa lastede jeg dem bort; men de andre vare gandske dunkle, og havde begyndt at sætte an. Jeg lagde dem ordentlig i Potten igien, og efter 3 Ugers Forløb havde jeg den Fornøyelse, paa denne Maade at have udruget 13 Kyllinger. Efterat de vare blevne tørre, gav jeg dem fine Gryn at æde, og satte Melk for dem at deikke. Saasnart de vare mætte, satte jeg dem i Potten igien. Dette continuerede jeg med saa længe, indtil de vare saa store, at de kunde taale den frie Luft.