Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-05-24
- Slutningen af Jndbydelsen i Tirsdagsavisen No. 84. Men de danske Districter, som udgjøre over den halve Deel af Hertugdommet, have deres talrige Lærer- og Embedsstand: de have Skoler, hvori Underviisningen gives paa Dansk, Kirker, i hvilke der prædikes Dansk, og Retsbetiente og Øvrighedspersoner ere anviste til at skulle bruge det danske Sprog i Embedsforhold. Naar nu denne Lærer- og Embedsstand ikke vedkjender sig Folkets Sprog, blandt hvilket de leve og for hvilket de arbeide, som deres eget, da tyder dette hen paa høist uregelmæssige og i deres Virkninger fordærvelige Forhold. Uagtet det danske Sprog er Modersmaalet i det mindste for den balve Deel af det slesvigske Folk, gives der dog i Hertugdommet intet dansk Skolelærer=Seminarium, ingen dansk lærd Skole, og ved det danske Universitet savnes tilstrækkelige Foranstaltninger for danske Slesvigere, som ønskede der at fuldende deres Ungdoms Dannelse. De danske Skolelærere i Slesvig ere desaarsag for den største Deel dannede paa Seminariet i Tønder, hvor Underviisningen er rydsk, for Embedsveien og den høiere Dannelse ere de danske Slesvigere henviste til lærde Skoler, som alle ere rydske, og de unge Jurister ere alle nødsagede til at søge hen til det rydske Universitet i Kiel. Saaledes dannede, ville de som Embedsmænd vel kunne blive i Stand til nødtørftigt at udtrykke sig i det danske Sprog; men det vilde være ubilligt, at forlange Færdighed i Sproget, og endnu mindre Kundskab eller Kjærlighed til den danske Litteratur. Under saadanne Forhold vil det danske Sprog i Slesvig naturligviis ikke kunne blive til Andet end en Folkedialeet; det maa synke bestandig dybere i Reenhed som i Agtelse, og med Sproget tillige den danske Nationalitet forfalde."Men de danske Slesvigere finde det ikke stemmende med Retfærdighed, at de skulle være omgivne af en Embedstand, hvor det hører til Undtagelser, naar Nogen deler nogen af deres nationale Jnteresser, at de skulle savne enhver Underviisnings- og Dannelses=Anstalt, hvorfra en danskdannet og danskfindet Embedsstand skal kunne ventes at ville udgaae; og de mene, at deres danske Brødre i Kongeriget ikke kunne andet end finde Opfordring til at staae dem bi, for at tilvende dem saa naturlige og saa væsenlige Goder. Og i denne Forudsætning kunne de ikke fare vild. Om mange andre fædrelandske Anliggender ville Stemmerne være deelte. Forskjellighed i Charakteer og Dannelse, i Stand og Livsvilkaar vil føre Anskuelse og Jnteresse ud i forskjellig Retning. Men ikke mange danske Mænd og Qvinder ville stille sig udenfor, naar vi sætte det som et Maal for Nationens Ønske, Forventning og Bestræbelse: at i Hertugdommet Slesvig dansk og tydsk Nationalitet, hver inden sine rette Enemærker, maa stilles paa aldeles lige Fod, at de begge maa blive, ved gjennemførte administrative Forholdsregler, lige betryggede i deres gode Ret mod Anfægtelse og Overlast. paatvivleligt vil, førend dette Maal kan siges at være nogenlunde naaet, en Række af Regjerings Foranstaltninger blive fornøden; og herved kan den Vanskelighed ikke oversees, at Jnteressen for dansk Sprogs og dansk Nationalitets Bevarelse i Hertugdømmet natueligen ikke kan være den samme hos de forskjellige danske og tydske Regjerings-Organer.