Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1827-10-26
Tyrkiet. Fra Constantinopel skrives, at den 15de Septbr. have de allierede Magters Gesandtere underrettet deres Regjeringers Undersaattere om at fjerne sig fra Constantinopel, da de selv stode paa Punctet at forlade Staden; men dette er senere ved et Budskab fra Porten gjort unødvendigt. Sultanen har nemlig ved Rets Effendi ladet dem betyde, at Underhandlingerne kunne blive fornyede, med det Tillæg at hvis det i Gierningen. kun angik Grækerland, saa var en Afgjørelse med det Gode ikke umulig: og det hedder endog i Breve fra Odessa at Storherren skulle have antaget Vaabenstilstanden; dog ere Efterretningerne ikke aldeles paalidelige. Besynderligt er det, at Storherren skal under 24de August have udstædt et Circulaire til alle sine Paschas af 3 Hesterumper, hvori han beklager sig over at Engeland har assisteret de rebelske Grækere og at de 3 Magters, Engeland, Frankerig og Ruslands Ministre ere fremkomne med en høist uretfærdig og usammenhængende Erklæring, hvori de bydende fordre Grækernes Uafhængighed og Myndiggjørelse, og han opfordrer til den Ende sine Vizirs og Paschas til at fremkomme med deres Formening i denne Sag, og at modsætte sig ethvert fjendtlig Angreb fra hine Magter; - men dette maa vel være førend Hs. Høihed fik rigtig betænkt sig? Spanien. Fra Paris skrives hiin mærkelige Yttring om den spanske Halvøe: Vi have deels hemmelige og deels offentlige Efterretninger af en saadan Art, at det giver kun lidet Haab, om at Urolighederne der, blive snart bilagte. Man har næsten Vished om, at den engelske Gesandt Hr. Lamb selv har forudseet en frygtelig langvarig Crisis, og at dette, og ikke huuslige Anliggender, er Aarsagen til hans Bortfjernelse fra Madrid. Hvad en Fred mellem Kongen og de Misfornøiede angaaer, da er samme kun muelig, naar Jnqvisitionen tilstaaes dem indført, og denne betingelse, tør vel neppe Monarken opfylde, for de europæiske Magters Skyld; en mærkelig Omstændighed er det ellers, at Rusland, har frasagt sig al diplommatisk Andeel i de spanske Anliggender, fra det Øieblik at den spanske Politik fik en saa apostolisk Tendents. Efter de seneste Efterretninger fra Catalonien havde Kongen i Sinde at forlænge sit Ophold i Tarragona, det bekræftes derved at han skal have tilsendt Dronningen en Anmodning om at følge efter ham. Kongen skal imidlertid have i Sinde at afvæbne alle royalistiske Frivillige, som kun foraarsage ham Fortrædeligheder. Den bekjendte Oprører Vidal, som dækkede Hulveien ved Ballaguer, blev angreben af General Manso med 1600 Md., medens Hs. Majestæt Kongen omgivet af1 Batailloner under Genetal d'Espagnas Anforsel nærmede sig paa den anden Side og befalede Vidal at give sig, men denne svarede med Gevæhrild, som besvaredes af Kongens Tropper, og Spanierne begyndte at falde paa begge Sider, da forlod Kongen sin Vogn og befalede med Udtryk af den dybeste Kummer at holde inde med Gevæhr Ilden, drog sine Tropper tilbage, og vendte tilbage til Tarragona. Jmidlertid ere dog Oprørerne slagne ved Hostalrich og ved Girona, de have maattet drage sig tilbage ved Cordova, og Reus er efter varm Kamp bleven befriet for Oprørerne, Juntaen i Manresa er oplast, og Staden har sendt en Deputation til Tarragona, og 800 Carlister have ved Tarragona underkastet sig - saa at Udviklingen af Tragedien maa snart nærme sig, Portugal. De sidste Efterretninger fra Lissabon over Engeland melde, at man der næsten ikke meere synes at bekymre sig enten og Chartets Ord eller Aand, alle liberale Blade ere undertrykte og det apostoliske Sludder lyder fra alle Kanter. J Villaviciosa have Don Miguels Tilhængere foranlediget Uroligheder og insulteret flere Constitutionelle, det samme har været Tilfældet i Braga, Linda og Velha, og det er ikke gaaet af uden Blodsudgydelse. Ved en Militair-Commission er endelig den brave General Stubb bleven frikjendt.