Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-03-25
Jmedens den engelske Regiering og Undersaatternes Speculation anlægger og benytter Kolonier, er det Methodisternes Aand, tillige at svække den biskoppelige Moderkirkes og det dem ugunstige brittiske Ministeriums Anseelse ved Oppositioner. Methodisternes Kirke omvender i Vestindien Slaverne og formilder deres haarde Aag ved methodistiske Planteure og Embedsmænd. Methodisterne forøge ved deres talrige Missioner Agtelsen for practisk Christendom, uden egen Fordeel og uden at befordre deres egne Hierarchers Stolthed paa nogen Maade. De Geistlige af denne Kirke have færre Philologer; men de have en aaben Sands for alt hvad der i Tidens Længde kan være nyttig for Menneskeheden og for Oslysningen. Derfor have deres Missioner i Asien Fremgang, misundte ikke blot af den katholske, men ogsaa af den græske Geistlighed, som nyelig kaldte dem Protestantismens Jesuiter. Mange Medlemmer af denne Kirke ere rige og exalterede ved den ophøiede Lære, altid at opoffre Eqvismen for Almeennytten. Methodisterne udgiøre Fleerheden af Christenheden i de forenede nordamerikanske Fristater, og de ere desto talrigere i disse, jo nordligere de enkelte Fristater ligge. Sielden opvarmer Methodisterne Kronens, Ministernes eller Fædrenelandets Politik; men saare ofte opvarme de desto meere en Opposition med ædlere idealske eller virkelige Øiemeed, end de ministerielle ere eller synes at være. Methodisterne af de fleste og ædlere Secter opflammes i Almindelighed af enhver human og menneskekiærlig Jdee; de give rigelige Bidrag til Grækernes Understøttelse. Blandt de Britter og Nordamerikaner, som ere de ædleste af Slægt og Sind, træffer man hyppig Methodister. Jngen Regiering ere de hengivne naar de synes, at denne lader Menneskehedens og Christendommens høieste Øiemed synke. De bringe Understøttelse til de Fattiges Hytter, undervise i Søndagsskoler, og tiene deres Kirke og Menneskeheden med Fornøielse og uden Betaling. Methodisternes Moral vurdere Rigdom meere som et Middel og mindre som et Øiemed, den ærer Dyden uden Hensyn til den Dydiges Dogmer, og den forhøier ved dette Sindelag sin Humanitet. J England arbeide alle Methodister for den katholske Kirkes Emancipation, uden at tænke paa at skaffe deres egen Kirke en lignende politisk Vægt, og fordi de talrige Methodister i England ere saa virksomme for Katholikernes Emancipation, saa ere de brittiske Biskopper og andre, som beklæde Værdigheder i den biskoppelige Kirke, saameget imod Emancipationen. Thi saasnart den er gaaet igiennem, ville Methodisterne arbeide paa, at den gierrige biskoppelige Kirkes uhyre Dotationer kunne faae en nyttigere Bestemmelse for det almindelige Bedste. Denne Nøgle til den engelsk biskoppelige Kirkes høiere Embedsmænds Fiendskab maa man have for Øie, naar man vil forklare deres Uvillie mod Katholikernes Emancipation. Jntet er meere conseqvent end den rigtig beregnende Egennytte; denne Classe er frygtelig ved sin Enighed. Methodisternes Moral arbeider fremfor alt mod Menneskenes Eqvismus. J Ostindien begynde Methodisterne allerede mærkeligt at udrydde Jslamismen og Troen paa Buddha og Brama, de forkynde den reneste Moral, de ere Sielen i alle ugennyttige Bibelselskaber, de have ingen særegne politiske Hensyn, de stifte Underviisningsskoler og Velgiørenhedsanstalter og lindre den menneskelige Elendighed, hvor de kunne.