Aalborg Stiftstidende, 1831-11-26
Da Lord Exmouths Tog imod Algier i 1817 faldt godt ud, saa vilde Stadens Jndbyggere, og fornemmelig Embedsmændene, hævne de tyrkiske Vaabens Vanheld paa deres Regent, og en Sammensværgelse forvoldede Omer Paschas Drab samme Aar; man vogtede sig med megen Varsomhed for at indlemme Hussein i Hemmeligheden, da han sikkerligen havde vovet sit Liv for sin Beskytter. En Ali, der var Hovedophavsmanden for Complottet, blev af Divanet udraabt som Dey og af Folket anerkjendt. Ali=Pascha var et nedrigt Menneske, alle Lasters og tøileløse Lidenskabers Tilbeder; at han havde røvet en ung Kristenpige til sit Serail, som han trods hendes Forældres kraftige Reclamationer ikke vilde udlevere, gjorde hans Undersaatter opbragt imod ham, og da han ogsaa trødsede deres Vrede, da tragtedes han efter Livet. Han indesluttede sig nu i et Castel, men hvor Pesten rammede og bortrev ham efter ti Maaneders Regentskab. Døende erklærede han i sit Testament, at Hussein var den eneste han vilde have til Regent efter sig. Jkke af Respect for den Afdødes sidste Villie blev Hussein nu Regent, men fordi han nu længe i sine høie Embeder havde kjendt hele Landets Forfatning og bestyret alle dets Anliggender omhyggelig og retskaffen. Hussein havde altsaa regjeret i den for en Pascha lange Tid af 13 Aar, og i hele denne lange Tid havde han ikke forladt det samme isoleerte Castel hvor Ali døde (Cassaba) mere end nogle faa Timer, men holdt sig som en Fange indesluttet i samme. Han havde ikke som Ali at frygte for sit Liv, thi han var overalt høiagtet, men Exemplet, at hans Velgiører Omer=Pascha, der som god Regent alligevel blev myrdet, svævede ham stedse for Øie, og derfor vilde han saalidet som muligt unddrage sig Folkets Blikke medens han derimod, efter Castellets Beliggenhed, kunde have Folket og dets Vel bestandig for Øinene, og forsvare sig i Tilfælde af Revolution, naar hans egne Folk i Castellet ikke bleve Forrædere imod ham. Hvilken Tilværelse i Fangenskab, naar man er Kongel men hans Kjerlighed til Arbeide hans Omhyggelighed for sin Familie gjorde ham dog hans Stilling lettere. Han havde hans Ministre og Embedsmænd under Øinene og havde ikke paa nogen Maade Overbærelse med Efterladenhed i Opfyldelsen af deres Pligter. Paa det nøiagtigste maatte der gives ham Beretning om hvad der foregik i det Jndre af Landet. J Alting maatte holdes den strængeste Orden, og af denne er han endnu en saadan Ven, at han aldrig gaaer til Sengs nogen Aften førend han han betalt Alt hvad han skylder. Førend hans Tid vare Algiers Finantser i Uorden og Underbalance, men han hævede dem betydeligt. Til hans Familie var han saa attacheret, at han hver Aften suspenderte g fra alle Forretninger som Regent og tilbragte Tiden i Skjødet af Familien som Fader. Om Paris siger han, at han intetsteds hellere vilde være, og at han elskede Opholdet her, som om han kunde være en indfødt Franskmand, men gjeg var værd at Hjertet skulde rives mig udaf Barmen, dersom jeg vilde forlade min Familie i Livorno. Grusomheder laae ikke i Husseins Karakteer og han sagde engang med Tillid, lad den Mand af alle mine Undersaattere komme frem og sige jeg har gjort ham Uret, da maa han faae mit Skatkammer. Den kristelige Pige som hans Formand havde røvet, overleverede han strax til hendes, Familie, gav hende et Udstyr og 10000 Sølvpjastre. Jntet af hans Formands Gods, hvorved der klæbede Vanære beholdte han i Arv, skjøndt han dertil var berettiget. J at nyde Livet afviger han fra de fleste tyrkiske Stormænd, thi han var og er høist maadeholden.