Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-02-20
J "Dansk Ugeskrift har Prof. H. N. Clausen anstillet nogle "Betragtninger over Trykkefrihed og Censur, som vel fortjene at kaldes et Ord i rette Tid, idet han med den Klarhed og Besindighed, som stedse udmærke denne Lærdes Arbeider, viser: "at den Dag, om den nogensinde skulde komme, der berøvede Danmark Pressens Frihed ved Censurens Lænke, vilde bringe Sorg over Danmark Folk og varsle Ondt for den kommende Tid;" - idet han veier deres Mening, som – efterat Landets Regent for 35 Aar siden erklærede, ikke at ville indføre Censur i Landet, fordi den er en ubehagelig Tvang for enhver god og oplyst Mand." - nu antage det at være den rette Tid til at indføre denne Censur, som Middel for det danske Folk, for Danmarks gode og oplyste Mænd til at luttre og lede Almeenaanden; – idet han paaviser, at en Politik, som i Særdeleshed kan ansees rettet imod Pressens Brug, maatte for Enhver, som vurderer dens Frihed høit og vilde sørge dybt paa Fædrelandets Vegne, om den skulde lide nogen Jndskrænkning, være Opfordring til at bruge Pressen, medens det er Tid, bruge den til at værne om dens Brug." Uden at oversee Pressens Misbrug, eller de "mangfoldige Ud værter af en falskelig, saakaldet Liberalisme, Samtingsstedet for allehaande urene og usunde Vædsker," eller "det tomme, modbydelige Maskespil, hvor krænket Forfængelighed, glimresyg Eqvisme søger sit Skjul under brammende Phraser og fripostige Miner, fremhæver Forfatteren klart dette uægte Væsens Modsætning: en, hos altid flere og Flere i det Jnderste sig rodfæstende Tænkemaade, som fortjener at kaldes med Liberalismens Navn: en fra det Jnderste frem gaaende, af smaalige Hensyn uafhængig Jd og Tragten efter at gjøre i Mennesket og i Menneskenes Samfund Fornuftens Stemme gieldende mod Ufornuft og Vilkaarlighed, som glæder sig ved at opsøge, at finde og at understøtte enhver Yttring, ethvert Fremskridt, af Fornuftens Liv i den menneskelige Virken og Samvirken. Den hele Artikel er et herligt Bidrag til Drøftelse af det Æmne, der for Øieblikket især sysselsætter de dannede Kredse. (Hp. Av.) Censur i Danmark. Under denne Overskrivelæses følgende i Khonsp. No. 40: "Jngen Regjering sætter med Magt allene sine Lovbud igjennem Den ufornuftige ei, fordi den ikke kan det; thi den kan ikke tvinge et heelt Folk, ikke sætte et heelt Folk i Tugthuset. Den fornuftige og oplyste Regjering gjør det ikke, fordi den ikke vil det. Den veed, at den blot ved et Lovbud ikke naaer sit Øiemed, den veed, at deri Staten findes et Væsen, som ingen kan gribe med Hænderne, som ingen kan paavise, og som dog udøver en særegen Magt: det er den offentlige Mening Den oplyste Regjering veed, at dens bedste Støtte, dens virksomste Medhielper er den offentlige Mening, Den oplyste Regjering veed, at den ikke kan tvinge, men vel lede den offentlige Mening; og først, ved at bringe denne paa sin Side, naaer sine Øiemed. Selv i de Stater, hvor Offentligheden endnu ikke i nogen høi Grad har udviklet sig, vil den offentlige Mening yttre sig, især igjennem Pressen. Det er derfor fornemmeligen paa Pressens Stemme, at den oplyste Regjering maa agte, og den vil letteligen vid at skjelne det Modne fra det Umodne, det Veloverlagte fra det Udverlagte. – Den offentlige Stemme i Danmark har saavel gjennem Pressen som gjennem dens andre Organer til alle Tider yttret sig mod Censuren. - Det er nu over to Menneskealdere siden vor oplyste Regjering ophævede Censuren; meer end een Menneskealder er henvunden, siden Kongen gav det Løfte ikke at ville indføre Censuren igjen, uagtet en strafværdig Frækhed dagligen antastede og forhaanede alt, hvad der i ethvert Borgersamfund er helligt og agtbart (see Forordn. 27de Septbr. 1799, Præm.) Den Slægt, som i den Tid er opvoxen, er, i Tillid til det kgl. Løfte, opdragen i den Tro, at Censur aldrig vil blive indført i Danmark. Og hvor kan vel tvivle herpaa, Den franske Revolution, som udbredte sin Gjæring over hele Europa, kunde ikke rokke denne Overbeviisning hos Regjeringen og Censurens Skadelighed, uagtet den frembragte en saadan Tilstand, som Forordningen beskriver i sine Præmisser. Regjeringen hævder og vil vedblive at hævde sig som een af de meest oplyste i Europa. Et Hovedtræk i den danske Nations Characteer er Sindighed, som forhindrer fra at lade sig vildlede af tømme Declamationer, og intet lader befrygte, at en saa stor Udskeielse nogensinde igjen skulde indtræde som den, der fandt Sted i Tidspunktet for 1799. Den offentlige Mening har derfor Ret i at troe paa, at Trykkefriheden er den danske Friheds Palladium, og at den aldrig vil blive indskrænket ved Censur.