Jyske Efterretninger, 1768-08-26
han har i Engeland, skriver den berømte Hume, ikke først i vore Tider begyndt at skrive om Agerdyrkningen og Landhuusholdningen. Den kunde leveres en anseelig Fortegnelse paa Bøger, og smaae Skrifter, som alt under Jacob den Førstes Regiering ere udgivne om Agerdyrkningen. Jmidlertid maatte dog Nationen hente deres daglige Brød fra Fremmede. Ridder Walter Naleigh giør Beregning paa, at der paa engang er gaaen to Millioner ud af Landet for Korn. For det femte Aar af Dronning Elisabeths Regiering var det ikke tilladt at udføre Korn, og Cambden anmærker, at fra dette Øyeblik af har Agerdyrkningen faaet Liv og Styrke. - Ved ethvert Land finder man tillige det, som kan giøre det frugtbar til Underholdning og Næring. Saasnart en en Egn ikkuns beboes af arbeydsomme Mennesker og besættes med Qvæg-Creature, saasnart begynder Grunden, naar den dyrkes, og faaer tillige nogen Gjødning, ligesonfrivillig at forandre sin Natur og antage Skikkelse af en Land, der er frugtbart til Menneskenes og Fæets Nytte, Skal man troe, at Luften frugtbargiøres af de Dyriske Uddunstninger, og at disse, efterat de ere opløste, have foreenet sig med andre i Luften befindende Materier, og i dette almindelige Magazin ere tilbørligen tilberedte, de da her og ven fra meddeeles Jorden til dens Næring: Jo meere enkelte og fiine Deelene ere, jo kraftigere virkede. Hvor forandret seer en tør ufrugtbar Grund ud, naar en Krigshær ikkun nogle Maaneder har staaet derpaa, og voxe ikke Træer og Urter meget behageligere, naar de ere plantede nær ved Menneskernes Boeligger og ved Fæehuusene, end naarsomhelst de staae afsides fra dem, Den Marken saa nærende Taage er meget tykkere over Huuse og Stalde, end over ubeboede Steder. Forsyn en Eng med Mennesker, og Qvæg, udryd den Fordom, at en Grund lige hen er ufrugtbar, saa bliver der en behagelig have af en Udørken -J de sydlige Provincer af China har man hvert Aar tre Høste. Der ligger nær ved Stæderne og Landsbyerne, saaat sige, ikke en Haandsbred Jord udyrket, og Markene ere fra Morgen til Aften opfyldte med Arbeydere. Alt hvad man har i Europa, Havre, Hirse, Bønner, Erter og deslige, voxe der. Den, der eyer Jorden, deeler det Ind avlede med hans Arbeydsfolk, og giver dem af hvert Slags det halve J China der agtes Landmanden desuden meget høyere end Kiøbmanden og Kunstneren. Keyseren selv skammer sig ikke ved Agerdyrkningen, han udsætter Belønninger for dem, som forbedre og forfremme Jorddyrkningen. Eftersom Chinesernatroe, at de have i deres eget Land alt, hvad de behøve, saa befatte de sig ikke med udenlandsk Handel, men deres indenlanske Handel er derfor destomeere blomstrende Chineseren sætter Rigdom i Nydelsen, og denne kan, efter hans Meening, ethvert Folk nyde i det Land, som han beboer. Ved at omsætte et Lands Produkter, beforders Pengenes Omløb. Men naar der er meere af Metallerne Mm 2 Sølv. Sølv og Guld forhaanden, end Omsættelsen af Landets Produkter udfordre, eller naar de Handlende byde de Vahre tilfals, som kunde undværes, bringe dem ud iblant Folk for umaadelige Priser, og paa saadan Maade gjøre sig rige, og deres Medborgere fattige, saa hindres derved Brugen eller den sande Rigdom. Ge Sev for Fablen. om den Blinde og den Lamme. En Lam engang en Blind maae finde Paa Veyen ene siddende; Med Glæde haabede den Blinde At finde her en Leedere. Jeg, sagde hin, dig skulde lede Jeg Stakkel neppe selv kan gaae, Men dine Skuldre synes brede, At de en Byrde bære maae. Dersom du mig nu frem vil bære, Jeg Veyen dig da sige vil, Din stærke Foed mit Been skal være, Mit Øye dig skal høre til. Han nu paa Ryggen af den Blinde Sig hænger fast, den Blinde gaaer, Ved fælles Hielp de giørligt finde, Hvad ey enhver for sig formaaer. En anden fattes, hvad du haver, Og hvad han har, det fattes dig Paa Paa disse ufuldkomne Gaver Vort fælles Samqvæm grunder sig.