Berlingske Tidende, 1832-10-03
Tyrkiet. Constantinopel, den 30te August. - Undersøger man nøiagtigen de egentlige Grunde til Vicekongen af Ægyptens Jbrahim Paschals, Kjempefremskridt og den Tyrkiske Armees gjentagne Nederlag, da finder man, at disse, foruden Sultanens ukloge Nolen og Vicekongens, Mehemed Alis, dristige Bestemt hed og Virksomhed, lade sig henføre til tre Hovedpunkter. Betragter man for det Første Forskjelligheden i Midlerne til at føre Krigen, da har Sultanen visselig langt flere saadanne til sin Raadighed, end den langt mindre mægtige Vicekonge, selv efterat denne er bleven Herre over Syrien. Derimod er denne i sit Ægypten, og nu sandsynligviis ogsaa i Syrien, langt mere uindskrænket Herre, end Sultanen i sit Rige. Ved overordentlige Paalæg (som egentligen ikke fortjene dette Navn da han, i Ordets bogstaveligste bemærkelse, udelukkende besidder al rørlig og urorlig Eiendom) kan han derfor i føje Tid skaffe ikke blot uhyre Pengesummer, men ogsaa Levnetsmidler i Overflod tilveie. Skulde han endog berøve de ulykkelige Nilboere, Alt, hvad deres saa frugtbare Jord frembringer, vover dog Jngen af dem at modsætte sig ham; skulde end hans Flaade ikke kunne løbe ud, saa levere de talrige Beduiner, som i lang Tid have været ham underdanige, Kammeler nok til sikkert at tilføre hans Armee Levnetsmidler igjennem Ørkenen. Sultanen derimod, - som endnu maa skjælve for sin egen Magt, og er omgiven af utallige Fiender, nemlig Tilhængerne af det gamle Janitschar-System. Sultanen, som aldrig har regjeret saa tyrannisk og despotisk som Mehemed Ali, og jo heller ikke færdes med Slaviske Arabere, men med de stolte og meere frisindede Tyrker, - maa endnu stedse gaae meget skaanende tilværk, og kan derfor, da Pluraliteten af hans Undersaatter aldeles ikke sympathiserer med ham, selv i overordentlige Tilfælde kun tage sin Tilflugt til sædvanlige, langsomme Midler. Men disse sædvanlige Hjelpemidler, og navnlig de financielle, ere i saa vold somt bevægede Tider ikke tilstrækkelige, deels fordi de i sig selv ere altfor ubetydelige (da de fleste Afgifter kun hville paa Ra jerne, d. : Jkke=Musselmændene), deels fordi Mangelen af en regelmæssig Bestyrelse forvolder, at den største Deel derat endnu røves af de forskjellige Paschaer og de dem underordnede Embedsmænd. Medens Sultanen, som øser af mange, ved uudtømmelige, men langsomt fremsprudlende Kilder, bedre end Mehemed Ali havde kunne udholde en langvarig Krig, kan Mehemed Ali nu hurtigen og kraftigen overraske sin Fiende paa en Maade, som denne ikke aner, men som let kunde volde hans Undergang. Kaster man for det Andet et Blik paa den Aand, som besjeler de forskjellige Folkestammer i det Tyrkiske Rige, da finder man ogsaa, at denne er Vicekongen gunstig. Troen paa Helligheden og Uforkrænkeligheden af Keiserens Person, som Prophetens Repræsentant, er nu ikke meere almindelig, og selv de, som endnu holde fast ved dette Princip, anvende det dog ikke paa Sultan Mahmud, deels fordi han har indført saa mange Europæiske Sæder og Skikke, der af Fanatikerne ansees for Brud paa Religionen, og deels fordi han har tabt hellige Lande til christne Magter. Uagtet Sultanens moderate Regjering ere fremdeles nogle meget betydelige Paschaliker, hvortil i Særdeles hed bør regnes Acre, Damask og Halep, udpiinte ved de fra Constantinopel udsendte Statholderes vilkaarlige Udsuelser, og af denne Grund utilfredse med Porten selv. Den hykkelske Mehemed Ali, som giver Sultanen Skyld for alle sine egne Feil saavel med Hensyn til de mod Jslamismen stridende Reformer, som til de for Folket saa trykkende Paalæg, optræder nu som Gjenopretter af den gamle Jslamismus og som de underkuede og ved Paschaernes Pengegriskhed forarmede Musselmænds Befrier, og finder, som Saadan, overalt talrige Tilhængere. Han behøvede kun at vise sig ved Dardanellerne, for her i selve Hovedstaden at bevirke en Folkeopstand til sin Fordeel. Den Tyrkiske Armee paralyseres ved Desertioner, som ogsaa svække Modet hos dem, der blive Sultanen troe; den Ægyptiske voxer derimod med hvert Skridt ved nye Frivillige, som endnu meer forøge de Ældres Kamplyst. Undersøger man desuden begge Armeers Bestanddele og moralske Kraft, saa finder man ogsaa her Meget til Skade for Sultanen, og hvoraf de forefaldne Uordener i hans Armee lade sig forklare. Naar den ulykkelige Ægyptiske Bonde ombytter Borgerstanden med den militaire, bliver hans Stilling meget bedre, og, om han endog i Begyndelsen ugjerne skilles fra sine sørgende Forældre, glemmer han dem dog snart, og finder Behag i sin ny og bedre Tilstand. Medens han i sit Fædernehuus med Stokkeprygl blev dreven til haardt Arbeide, og som Løn for sine Anstrængelser kun havde en Hundestald til Boelig, en grov, forreven Straasæk til Seng, Løg og Bønner til Næring og gamle Pialter til klæde sig i, er han som Soldat kun forpligtet til at exercere nogle Timer, boer i en velbygget, beqvem Caserne, er forsynet med gode Madratser eller i det mindste med uldne Dækkener, faaer Suppe, Durabrød, ofte endog Kjød at spise, er fra Hoved til Fod ordentligen klædt, og tør endog, hvad den troløse Araber sætter ikke ringe Priis paa, agere Tyran imod sine fortvivlende Medbrødre, plyndre og prygle dem. Slige Soldater, fra Ungdommen vante til Slavisk Lydighed og alle Slags Savn, skye da ingen Krigsbesværlighed, og vove ikke at knurre, om deres Hersker end fører dem den visse Død imøde, ja, man kan næsten sige, at de gjøre Alt med Lyst og Glæde, og derfor saa godt som mueligt, fordi de elske deres ny Stilling og høist sjeldent ønske sig tilbage i deres tidli(Sluttes i Morgen.) gere.