Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-04-30
5. Ved Toldgrændsens Ophævelse ville besvares. . . . . . . . . . . . . . . . 18000 Rbd. Men da dens aarlige Jndtægt, muligt har været . . . . . . . 2000 – vilde den egentlige Besparelse ikkun udgjøre 16,000 – Jndtægterne torde vel være større, men da Jntet herover findes i Statsregnskabet, har man antaget det Sandsynlige. 6. Af 593 Consumtions Over= og Underbetjente, gagerede med 200,000 Rbd. vilde ved Forandringen i det Mindste entlediges Trefjerdedele, og bespares . . . . . . . . . . . . . 150,000 – Ved hvilket Alt udkommer den Summa 1,174,500 Rbd. el. 35,500 Rbd. mere end ovenanførte Brutto Jndtægtssumfor Aaret 1839, hvilke kunde tænkes anvendt som Bidrag, til det afgaaende Personales Pensionering naar Resten maatte henvises til den saakaldte aftagende Pensionsliste, For Nationen vilde en saadan Forandring være saa ønskelig som gavnlig, men hvis et træffes Forføininger til Toldgrændsens Ophævelse, vil den, med Hensyn til Jndsmugling være skadelig for Finantserne, thi under det Bestaaende vil Jndsmugling af Varer som af Brændeviin, aldrig kunne forebygges. Hvis altsaa Hertugdømmernes Beboere ei faae Brænderierne beskattede liig Kongerigets og de differerende Toldsatser ei blive udjævnede, da ville som sagt den her foreslaaede Forandring vel være gavnlig for det danske Folk, men ufordeelagtig for Statsindtægterne, thi uagtet Toldgrændsen nu er besat med 73 Personer, saa vil Erfarenhed snart vise, at Jndsmugling herefter som hidtil ei lader sig forebygge. – denne Forskjel som finder Sted, med Hensyn til Forbrug af frigjort Brændeviin i Grændseamtet mod andre Amter, er paafaldende, thi naar i et Amt til Forbrug i et Aar er frigjort 29 3/4 Potter Brændeviin, i andre 191817 og saaledes videre nedad, hvad deels ved Jndsmugling og deels ved utilladelig Brænding er foranlediget, saa er i Grændse amtet ikkun frigjørt 1 1/2 Potte pr. Jndivid for et heelt Aar, og aldrig vil Jndsmugling af Brændeviin og Varer vorde hævet, for en rimelig og billig Udjævning af Forholdene af Regjeringen foranstaltes, hvor da en frie Concurrence gjensidig kan tildeele den Handlende som Producenten lov hjemlede Fordeele. Og nu tillader jeg mig det Spørgsmaal, om mine ærede Medborgere og fornemmelig de som have medunderskrevet Petitionen, ei maatte finde tilraadeligt at et forslag som det sidstanførte fulgte Petitionen til allerhøieste Overveielse, Større Lettelse end deri er omtalt kunne vi neppe. vente, og rimeligere Fordeling vil vanskelig kunne fremsættes. Fulgte Regjeringen Østifternes Jndstilling, da vilde i Forhold til det her fremsatte, Landboerne bebyrdes med 484,000 Rbd., der for Tiden maa ansees som samme aldeles uvedkommende. Antages det her fremsatte, da ophævedes al Tvang, Kjøbstædbeboernes Jndførselsafgift faldt bort uden at dens Afløsning føltes ved Paalæg paa anden Maade; Residentsen har man rigtignok anført som tilsvarende det Mere, som den nu forholdsviis til de øvrige Kjøbstæder yder mere i Brændingsafgift erholdt den betydelig Lettelse; Hartkornet friholdtes for directe Skat, og Statskassen vil Jntet tabe, naar Forføininger træffes som umuliggjør Besvigelser, hvilket ikkun bliver muligt, naar vore Brødre i Hertugdommene sættes paa en lige Fod med Hs. Majestæts Undersaatter i Kongeriget i denne Henseende, om dem endog desaarsag forundtes tilsvarende Lettelser i andre Henseender. Nebel Mølle i April 1844. Hans Wulff.