JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1801-01-01
En Uskik ved Vinhandlerlaget, som ønskedes afskaffet. Ved Vinhandlerlaget existerer den Indretning, at enhver Vinhandler er pligtig at lade sine Drenge i de 2 sidste Aar lære FadbinderProfessionen, paa egen nemlig HosbondensBekostning, hvor fejlfuld og uhensigtsmæsig denne Indretning er, er noget som burde fremstilles paa det allertydeligste, at Vedkommende kunde værdige samme den fornødne Opmærksomhed. Det gode, som denne Forbindelse imellem Professionen og Handelen skulde medføre, maae vel have været, at Staden, kunde af sine egne Børn erholde fornødne Fadbindere, men hvor saare kuap dette Øjemed er opnaaet, er indlysende af de yderst saa, som have opnaaet saa megen Indsigt deri at de har kunnet erhverve Mesterskab, og at saare mange Fadbindermestere behøves, er nok ikke troligt, da 2 a 3 er det højeste, som har existeret og i rum Tid kuns een. Naar nu det er Sandhed at kuns saa Mestere kan have Udkommen, hvorfor, og til hvad Nytte er det Baand da fornødent, at enhver Dreng skal lært eller rettere sagt, i 2de Aar være indskreven paa Fadbinderiet, forinden han kan blive antaget i Vinhandlerlaget som Svend. Af det meget, som jeg kunde anføre til at godtgjøre denne Indretnings Mangler og unyttige overflødige Forbindelse med Vinhandelen anmærkes kun. 1. At en Dreng for denne Aarsags skyld maa staae 2de Aar længere i Lære end ellers vilde skee. 2. At det er en Bekostning for Hosbonden, af 60 a 70 Rdlr., som er til aldeles ingen Nytte hverken for ham eller Drengen, fordi 3. at den Tid 3 Aar ikke er tilstrækkelig til at kunde lære Fadbinderiet i sit hele Omfang, saa han for en dygt.t Svend kan passere 4. og mindre, som det i Almindelighed er Tilfældet, at en Dreng, som neppe faaer Tid og Frihed af sin Hosbonde, at ansende 8 Dage a 4 Uger i det højeste, paa at lære samme, kan have mindste Gavn deraf. 5. At han naar han som Svend skal have si Ophold, ingen Øvelse kan have eller Nytte drage deraf, da kun Vinhandleren er den som behøver Svende. 6. At de fleste Drenge aldeles ingen Lyst og mange aldeles intet Anlæg have til at lære Fadbinderiet, og at mangen en Dreng, især den som ingen Lyst har til at lære Fadbinderiet, i den Tid han derpaa skal anvende, faaer Lejlighed til Udsvævelse, som ellers bliver ham besværligt at faae Lejlighed til. Af dette troer jeg er indiysende nok, hvor ønskeligt det var om Fadbinderiet aldeles blev adskilt fra Vinhandelen, uden at berøve Fad binderen sine Rettigheder som Borger og Adkomster til Vinhandelen, eller i det mindste at den Forandring blev truffet, at for Fremtiden den Dreng, som ingen Lyst havde, kunde være befriet for at spilde unyttige Aar paa en Ting, som han aldeles ikke kan nytte, naar han opnaaer den Periode i Livet, at han skal arbejde sig frem til at blive en nyttig Borger. Dersom De, min Herre finder disse Tanker passende for deres Blad, vil det være Skriveren særdeles kjært at see dem deri indrykkede, det glade Haab at han mulig kan bidrage noget til en af Oldtidens fra Tydskerne arvet naragtig og saa mange Penge spildende Indretning.
Politivennen, 1801-01-01
Advarsel for Kørende imod altfor villig Optagelse af Fodgængere. En Bonde kørte fra København sildig paa Aftenen, en af de første Dage i afvigte Febr. Maaned. Han naaede Damhuset omtrent Kl. 7. Her kommer en Person til ham af Udseende som en Kudsk i Liberi, og beder sig Tilladelse for Betaling at køre med til Roskildekroe. Bonden, der havde adskilligt lost paa Vognen, vilde ikke, men omsider efter dennes gjentagne Anmodning tillod han ham, for en billig Betaling, at sidde op, efter nu at have tilbagelagt et godt stykke Vej, kommer atter 2de og fordrer samme Villighed af Bonden, som han dog rent ud nægter, hvorpaa den første med mange Overtalelser søger at indprente ham Medlidenhed, for et par Fodgængere i slig koldt, møret Vejr og dertil Vintertid. Bonden, af et virkeligt godt Gemyt, lod sig deres Følge behage og tillod dem at age med for lige saa billig Betaling som den forste. Efter at have tilbagelagt en halv Miil, blev Vejret for utaaleligt efter den Førstes Mening, han foreslog de andre 2 at vende tilbage og overnatte i Damhuset, hvori de strax uden videre Modsigelse samtykkede og vilde samtlig betale Bonden ligefuldt. Nu bad de ham bytte dem en 5 Rdlr. Seddel, det kunde han ikke, 1 Rdlr. spørger de atter, og i det han her trækker Pungen frem for at give tilbage, snapper den første ham samme ud af Haanden, springer over Grøvt og Gærde, og bliver i Mørket strax usynlig for Bonden hvis Naab om Hielp, var forgævest de andre 2 Spidsbuber ilede ogsaa bort med stærke Skridt, Bonden saae sig sin Penge-Pung berøvet, hvori til Lykke var kun 3 Rdlr. og nogle Sk. Bonden, hvis Foretning er at lade sig ugentlig fragte mellen Roeskilde og København og som fører desaarsag mange Penge med sig, fortsatte nu sin Rejse, glad over at have sine Vare og Brevtaske, som just ikke var af ubetydelig Værdi, i Behold.
Politivennen, 1801-01-01
En onskabsfuld Handling i Kannikestræde. Onsdagen den 25 Febr. Kl. 10 om Formiddagen kom jeg i Forretninger i Huset No. 40 i st. Kannikestræde, og steeg op i tredie Etage for at tale med Verten, medens jeg stod her og bankede forgæves, faldt mine Øjne paa Trappen, jeg var kommen op af, og bemærkede jeg da, at Midten af hvert Trin var oversmurt med Fidt eller Sæbe og belagt med Ærter. Jeg faldt i den største Forbavselse over dette Syn, som viste at den meest djøvelske Ondskab her havde lagt en Snare for et Menneske, som man formodede enten at skulle stige op eller ned. Ved nærmere at overveje, formodede jeg at Snaren var lagt for et ungt Menneske siden blot Midten var besmurt og ikke Enderne af Trinnene hvilket ogsaa blev min Redning, da jeg, som Gammel, holdt mig til Rækværket. Jeg slap endelig ned igjen, men troer at en Embedsmand med Føje kunde forlange sig fritaget for at gaae ind i et Huus, hvor en saa strafværdig Letsindighed og Ondskab har sin Bopæl. Haagen. Rodemester.
Politivennen, 1801-01-01
Slemme Hunde paa Ordrupsvejen. Jeg har adskillige Gange passeret OrdrupsVejen baade kørende og ridende, og hver Gang bleven attakeret af 3 a 4 Stk. store Hunde, som nok tilhøre ? T. Hr. Baren Knuth, da de sees at komme fra hans Gaard igjennem et Stakitverk, hvorfra de paa een Gang fare ud paa Vejen og søge strax den eller de, som ride eller køre der forbit man er af den Aarsag udsat for den Ubehagelighed at komme i Grøften og brække Arme eller Been i Stykker, eller ogsaa at man selv eller Hesten bliver skambidt af saadanne glubske Hunde. Der er derfor at ønske at Hr. Baronen eller de som maatte tilhøre disse Hunde. ville foranstalte, at disse ej kan finde nogen Udgang til Vejen, men blive indesluttede paa det Sted, hvor de skal gjøre deres Nytte saa at de forbi passerende kan være i Sikkerhed, og Gaarden blive bevogtet.
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. 1) Lygten i Nørreport er atter i en meget elendig Forfatning, og oplyser neppe den mindste Deel af Porten. At ophænge en ny Lygte vilde formodentlig være det bedste. 2) Uden for Justitsraad Frisches Port i Knabrostræde staae tvende Afvisere, hvis lange Afstand fra Porten gjør Fortoget farligt for Gaaende. 3) Naar man fra Højbropladsen bøjer ind i Læderstræde seer man paa Fortoget lige over for Synagogens Ruiner, en af Gadens forrige Huusafvisere at staae 1t Korter i Vejret, midt paa det nu saameget bedere Fortog, hvor man ikke formoder den, og altsaa staaer Fare for at falde over den.
Politivennen, 1801-01-01
Angaaende Hr. Bager Haysens i Pol. No. 147 Indrykkede om Blandingsbrød. Pro Memoria! I Anledning af et af Hr. Haysen i Politivennen No. 147 indrykket Promemoria angaaende Blandingsbrød af hans, sammenlignet med det der bages for Fattigvæsenet, har jeg seet mig nødsaget til at lade det til Fattigvæsenet udleverede Brød besigtige af 2de kyndige Bagere. Min Promemoria til disse Bagere tilligemed deres afgivne Erklæring (som indlagt følger in copa) skal jeg ærbedigst udbede at maa blive indrykket i Po-
Politivennen, 1801-01-01
Pro Memoria! I Følge en af Hr. Haysen i vedlagte Politiven No. 147 indrykket P. N. angaaende Blandingsbrød af hans, sammenlignet med det, der bages for Fattigvæsenet, og den derover afgivne Dom, saa, omendskjøndt Fattigvæsenets Direktion, saavelsom de Fattige, der have frie Raadighed til at købe og ikke købe af det Brød, som Bestyrelsen af Fattigvæsenet lader bage, er fornøjet med Brødet, finder jeg mig dog pligtig at oplyse, at bemeldte Brød ikke indeholder Bygsaarer og at Behandlingsmaaden dermed er forsvarlig. Jeg skulde derfor hermed anmode De Hrr. Bagermestere Nørek et Herlev at ulejlige Dem i det mig anfortroede Militaire-Bagerie i Citadellet Friderichshavn, for der at tage i Øjesyn og bedømme det Brød, som er forbagt, og hvoraf daglig udleveres til Fattigvæsenet, samt Meelet, hvoraf det forbages og derefter udbede mig Deres skrivtlige Betænkning over Brødets Bonitet og Behandlingsmaade, med videre. Kjøbenhavn den -9 Februari 1821. Rørbye.
Politivennen, 1801-01-01
Erklæring. Efter Deres Begjæring i P. M. til os af Gaars Dato har vi været i Dag i Proviants-Bageriet og Magasinerne i Citadellet Friderichshavn og besigtiget saavel det Brød der af Dem forbages og leveres til Direktionen for Kjøbenhavns Fattigvæsen som Meelet, hvoraf det forbages, og i Følge deraf herved erklære, at forommeldte Brød befandtes at indeholde halv frisk Rug-Meel, og halv godt siint sigtet Byg-Meel og at Brødet saavel ved Lægning som Bagning er paa bedste Maade behandlet, samt at der tillige blev os foreviist et betydeligt Forraad af fiint sigtet Byg-Meel. Denne vores Erklæring, som vi, naar paafordres, med Eed ville bekræfte, tillade vi Dem at lade trykke og indrykke, hvor De behager, Kjøbenhavn den 21 Februari 1801.
Politivennen, 1798-01-01
Dito ved Gammelstrand. Op til det Plankeværk, som er oprejst omkring det ved Gammelstrand nu under Arbeid værende Huus (lige overfor hvor Fiskerkonerne sidde) havde man forleden Dag opstablet flere Muursteen end det efter Anseende kunde bære. Erfaringen fra Raadhuusstræde har altsaa ej forslaaet for at vække de omvankende Politiebetjentes Agtpaagivenhed.
Politivennen, 1801-01-01
Forunderlige Ting 1800. Er det ikke forunderligt, at saa afskyeligt Svineri, som det ved Toldboden og Østerport kan 1801 finde Sted og taales, og det i Nærheden af 2 Vagter, hvor blot en Skild, vagt kunde befales at gaae et par Skridt fra Vagten, for at afholde svinagtige menneskelige Skabninger fra at væmmeliggjøre og pestifisere en Passage, som er saa almindelig og hvor vore øverste Landsforsvareres Vej saa ofte falder - Hvo som vil overbevise sig om denne Forunderlighed, behøver blot, fra Toldboden af strax at dreje om paa højre Haand og gaae over Esplanaden til Østerport.
Politivennen, 1801-01-01
Et Ønske ved Toldbodvejen. Hvor ønskeligt var det ikke, at Grøvten imellem det levende Gærde og Rækværket, som gaaer langs med Toldbodvejen til Toldboden, blev opfyldt. - Mange gode Ting vilde deraf følge - 1) behøvedes ingen Rækværk mere, som vist er kostbart baade at opsætte og vedligeholde. 2) Blev Vejen for Fodgængere langt bredere og behageligere hvor altid er, og i Særdeleshed paa nærværende Tid vil blive stærk Passage til Toldboden kunde der plantes en Allee, som vilde være saare behagelig om Sommeren for Københavns Indvaanere 4) vilde Ren vations Vognene have et nærmere Sted at aflosse en ikke ubetydelig Mængde Læs? og paa saadan Maade undgikkes, at Vejene uden for Portene ikke bleve opfyldte af saa megen Ureenlighed, som ligger der til stor Skam, baade for Renovajions Contrahenterne og for Vedkommende Opsynsmænd. Dog forstaaer det sig af sig selv, at det øverste Lag ingenlunde maatte bestaae af slig Renovanion, men enten af Sand eller Gruus og allerbedst endnu af en vellagt Stenbro.
Politivennen, 1801-01-01
Bøn til Direxionen af det holstenske Selskab. Siden de Herrer engang have tilladt deres spillende Personer at offentligen og for Betaling vise sig for Publikum, som skede Søndagen den 22 Februari, da til Benefis for Hr. Preisler blev opført: Der Tag der Erlosungt, vilde De meget forbinde de Almene, dersom de flere Gange vilde tillade det, især om Søndagen, eftersom da ingen Skuespil paa den Kong. Theater ere tilladte at gives. Fordelen heraf vil sikkert blive gavnlig i det de vilde erholde en god Skilling der kunde anvendes til Selskabets Brug, og tilfredsstillende, eftersom en Ibsen, en d Andrade og en Troyel paa denne Maade bedst vilde blive bekjendte for deres Talenter udi Skuespilkunsten.
Politivennen, 1801-01-01
Til Generalvejkommissionen, Ejerne af Tommerpladserne, og Hr. Skimmel. Ingen Vej kan for nærværende Tid befindes i en ynkværdigere Tilstand, end den fra Vesterports Alleer ned til Tømmerpladserne. Jkke allene synker den saa at sige daglig ned, ved det at de hosliggende Grunde daglig ved Paafyldning stige i Vejret *)t men de Vognmænd, som bringe ovennævnte Fyld, handle overmaade skødesløst dermed, da Vejen findes saa godt som tildækket med Renovationsskarn. Og da Grøvterne ved Vejens Sider fyldes til, saa at Vandet ikke kan have Afløb saa maae ikke allene al Regn blive staaende, men Grunden gjennemvædes, som er den største Fordærvelse for en Vej. Først og fremmest bør enhver Anke over denne Vej henvendes til den Kongl. Generalvejkommission, der, som det hedder, har overtaget, imod aarlige 3000 Rdlr., fra Magistraten, Opsynet og Vedligehodelsen af *) Dadet er en Fordring til en god Vej, at den, for Afløbs øg Tørheds Skyld, bør ligge højere, om muligt, men for alting ikke lavere, end den paa begge Sider tilgrændsende Grund, saa synes det at burde indlemmes i Vejlovgivningen, at ingen Grundejer maatte ophøje sin til en offentlig eller andenmandsVej stødende Grund saaledes, at dens Overflade blev højere end Vejen, uden Tilladelse enten af vedkommende Kolleginm eller af Vejens Ejermand. Vejene paa Kjøbenhavns Grunde uden forVoldene. Men da ofte de Hosboende, ved et lidet dagligt Tilsyn, kunne udrette meer end selv det aarvaagenste Kollegium (i det ringeste mod daglig indløbende Smaaeovertrædelser), saa kan man ikke andet end anmode Hr. Skimmel paa Vesterbro, der skal eje den hosliggende Grund, som ved Paafyldning forbedres, at han vilde advare Kndskene om at skaane den Vej, der hielper ham til at gjøre sin Ejendom saa meget vigtigeret og ligeledes maae man bede Ejerne af Tømmerpladserne, hvis Vare skal bortføres ad denne Vej, der efter al Rimelighed er anlagt paa deres Formænds Ansøgning, at laane den et nidkjært omsorgsfuldt Øje.
Politivennen, 1801-01-01
En nyopfunden særdeles brændesparende Stueovn. I de tydske Aviser har man allerede for lang Tid siden læst, at en af Hr. Floberg opfunden Stueovn er paa det herværende Oekonomie- og Kommers Kollegiums Befaling bleven undersøgt, og at den sparer de tre Fjerdedele af Brændsel. Det maae baade forundre og ikke forundre enhver, at man først i et fremmed Blad skal lære at kjende en Landsmands Opfindelse, helst een, som lover at vorde til saa megen Gavn. For dem, som boe i København, er slig Bekjendtgjørelse vel ike nødvendig, da de hos Opfinderen selv allerbedst kunne overbevise sig om Sandheden af den Opfindelsen tillagte Berømmelse. Men for deres Skyld, som boe i Provindserne, troer jeg, at det er billigt, offentlig at beskrive den. Ovnens Fortrin grunder sig paa den Regel, at en Stueovn desbedre ogdeslettere opvarmer et Værelse, jo større Overstade den byder Værelsets Luft. Denne sande Regel er endnu aldrig saa fuldkommen bleven fulgt ved nogen Stucovn, som ved den Flobergske. Ovnen selv er af Jernblik, kun har den ikke den paralellopipedalske Form, da man ingen Bundplade har. Siderne løbe sammen forneden i en spids Vinkel, som gjør at Brændselet falder desbedre sammen over en huul i Vinkelen liggende Nist. Røgen gaaer igjennem tre Tommer vide Blikrør op til Loftet, derfra ned under Ovnen og op igien 10 Gange. Saaledes varmes Røgen hvergang Røret gaaer under eller igjennem Ovnen, og den store Overflade af Rørene opvarmer Stuens Luft i en utrolig Hast og til en meget stor Grad, saasnart blot et Par smaahuggede Pinde indlægges. Ovnen trækker tillige godt, og det Tilfælde, at den skulde kunne fylde et 30 Alens Rør med Sod, og denne antændes, lader sig ilke tænke. Kun det Nør, som først gaaer op fra Ovnen sætter Sod, og denne kan ved en derpaa anbragt Laage let afskrabes.
Politivennen, 1801-01-01
Fragmenter af en Tale, som var bestemt til at holdes i et Selskab paa Kongens Fodselsdag. (Fortsat.) Saadan er ikke vor Lod m. V. - Jkke tilblinker os den frydende Drue fra vore Høje ikke bølger den kjernefulde Riis i vore Dale. Vor Sol kan ikke afsondre vore Haves Salt, eller modne os Sukker i saftfulde Rør. Vore Afgrunde yde os ingen varmende Kul, ingen glimrende af Spotteren først betitlede ædle Metaller. Ja, (thi ikke glemmer Danen sit Broderskab) selv mange af os see intet fødende Korn omkring sine Boliger, nogle endog intet græssende Qvæg paa Marken, ingen malkende Ko i sine Stalde. Selv Danen og Holsten have endnu kun det næstbedste Korn i deres Brød. Den norske Broder maae for endeel nøjes med Havren, og vor Lap, vor Islænder, vor Grønlænder, have slet intet Korn paa deres uhyre Landstrækninger. Kulden, vort Klimats alvorlige Regent, synes at have gjort hint Bud til sit: i dit Ansigts Sved skal duæde dit Brød. Den paalægger mange tunge Nødvendigheder, som Sydboen undgaaer, og hvis Erhvervelse koster Nordboen store Anstrængelser. Et tyndt Skjul er nok for hins Legem, og snarere endog en Overdaadighed end et Behov, medens denne maae afholde Frosten ved tykke og Vædens Virkninger ved mange Klædeskifter. og aabne Værelser forslaaer til hin, medens denne maae bygge sit Huus saa tæt, at ingen stormende Nordvest, ingen Efteraars Kegnskyl, ingen Vintersnefog kan finde Adgang, g saa rummeligt, at Folk og Kreature og et halvaarigt Forraad af Føde for dem alle kunde finde Plads. - Og dette Huus maae han give Varme i al den lange Tid af Aaret, da ti Qvadratgraders aandende Væsener leve sammenstuvede i Vraaer, som samlede ikke udgjorde en Tiendedel Qvadratmils Areal. - Sydlingens Leje kan købes for en Uges Sveed, og Nordboens er af lige Værd med en dygtig Karls tre bedste Ungdomsaars Arbejd. - Hin henter sit Smør af et Olietræ sit Klædebon af en Bomuldsplante, Naturen brygger og blander for ham i en Drue, selv hans Drikkekar fremvore af Kalabassens Stamne, Brødtræet er hans Bagerovn, og naar Fuglen taber et Frø af sit Næb opvoxer en skyggefuld Løvhytte, hvorunder han i hvilende Mag kan betragte de eviggrønne Marke, de paa en og samme Tid blomstrende, vorende, modnende Frugter, Skabningens Herlighed og sit egen uvurderlige Hæld.
Politivennen, 1801-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Den i Nørreport hængende Lygte, som var omklaget, er reengjort. 2) Den i Politivennen paaankede skævtliggende Fortogssteen uden for No. 308 i Kristenbernikovstræde er lagt tilrette.
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. 1) Nogle Fliser uden for Hovedvagten paa Kongens Nytorv ønskedes rettede, saa at de kom til at ligge lige, istedet for de hælde og ligge skæve. Det samme ønskedes uden for Traktør Møllers Gaard sammesteds. Uagtet der før i Politivennen er anket herover, er der dog ingen Bedring endnu gjort, hvilket dog var at ønske, da disse ofte foraarsage de Gaaendes Fald, som muligt derved kunde komme til Skade. 2) I Vimmelskaftet No. 11 som er Huset, der støder til Kirkemuren, er lige for sammes Bontigue Dør Rendebrettet i maadelig Stand og trænger højlig til at blive istandbragt, for at silkre de Forbigaaende. 3) Iblandt de i dette Blad paaklagede Uordener, hvoraf mange til almindelig Fordeel ere rettede, er meer end engang paaklaget, at en Hund i Bredgaden tilhørende enten Cadet Akademiet eller Frideriks Hospital, tuder og skaaer sig meget ilde hele Aftener og Nætter igjennem - hvormegen Uro, Afsky og Lidelse dette end forvolder alle Naboer vedbliver dog samme Hund ynkeligen at tude. Man haaber at vedkommende Ejere dog engang skaffe den bort. 4) I Nybrogade ere paa Husene No. 17 og 18 nogle af de hæsselige fra Taget over Fodgængerne udstaaende Spøjter, som man maatte ønske borttagne og i deres Sted gode Tagrendepiber anbragte. *) Ved Hjørnet af Knabrostræde og Nybrogaden ere nogle Sluser ned til Slamkisterne, som ikke ere dækkede nok med Bræt, og heller ikke med Stænger forvaredet og dog vil enhver Beskuer finde det muligt, at et Barn, et beruset eller sygt Menneske, som af Vanvare faldt deri, naar der tillige var stort Skyl, let kunde nedrives i Kisten. Dette er oftere paaanket, man haabes, at der dos engang gjøres noget ved,
Politivennen, 1801-01-01
Købstad-Værn. Af 27 Febr. sidstl. har Hans Maj. bestemt de Forholdsregler og den Orden, hvorunder Købstædernes Indvaanere herefter i Krigstider have at virke til Landsforsvar. Købstædindvaanere inddeles i den Henseende i to Klasser. 1) Borgernes og 2)de øvrige Indvaaneres. Den første af disse Klasser ordnes strax til et Militær, den anden først i Tilfælde af Overfald. Geværer skulle strax anskaffes og forvares paa hver Stads Raadstue. Denne ypperlige Indretning, hvis berørte Organisation ved Tingenes Natur er bleven saa modsat det øvrige Landværns, og derimod saa overmaade stemmende med det ældre Danmarks og Norges Landsforsvars Gang og Aand, fortjener saa meget mere her at anføres, som den tillige vil vorde en kraftig Politiforbedring for vore Provintsstæder, da den strax organiserende Borgerklasse tillige skal, paa Øvrighedens Befaling og under dens Anordning, hielpe til at vedligeholde Orden og god Politi, til hvilken Ende det, efter Anmælderens uforgribelige Mening, nok vilde være tjenligere at dette staaende Borgermilitær beholdt deres Geværer hjemme. Denne hædrende Tiltroe kunde endog bruges som et moralsk Straffe, eller Forbedringsmiddel, naar Geværet offentlig fratoges til Forvaring ikkun den Borger der for Fuldskab, Balstyrighed, Slagsmaal o. dl. havde to Gange betalt Politibøder, eller vidnesfast havde undsagt nogen. Da Magistraterne herefter ville ifølge Kongens Bud ile at anskaffe Geværer, saa maatte man ønske denne Sag baade lettet for dem og tillige bedre fremmet, ved at give dem Lejlighed til at faae gode eenskalibrerte Geværer, samt Anvisning til at prøve og bevare dem paa bedste Maade. Sikkert kan man vente al mulig Smaasplid hævet ved en nøje Bestemmelse af hvo der hører i den første Klasse og hvo ikke.
Politivennen, 1801-01-01
En Bøn til Prof. Astron. Hr. Justitsraad Bugge. Da der i Almanakkerne, som under Deres Bestyrelse udgives, findes, foruden den astronomiske og kalendariske Deel, saavelsom den saa undværlige Prognostik, ogsaa anført nogle i Aarets Løb mærkværdige Punkter f. Ex. Midsommer, korteste og længste Dag, Hundedagene m. fl. saa maatte man meget ønske, at til almindelig Nytte ogsaa deri maatte kortelig nævnes Termintiderne og deres Udløbsdage, Tienestetyendernes Skiftedage, Beboernes Flyttedage, Tjenesters og Huslejligheds Opsigelsesdage, o. dl. Dette vilde sikkert behage Mange. Ligesom det sikkert staaer i Deres Magt, som Udgiver, at give Almanakken den her foreslagne Berigtigelse, hvis De dømmer den tjenlig, saa sikkert troer man, at det i nærværende Epoke, paa Hr. Justitsraadens Forestilling, vilde sikkert tillades, for Fremtiden ikke allene at udelade det meteorologiske Charlatanerie, som ingen kan være større Fiende af end De selv, men endogsaa efterhaanden at sige Helgenerne opt naar da alle Tyrog Jomfru Tegn o.s. v. faldt væk, og de aftronomiske Angivelser sattes under hver Uge, saa blev ikke allene et skiønne Rum der, hvorpaa der kunde af Landhusholdningsselskabet indføres hvilke Forretninger Aarstiden medførte for Agerdyrkeren, Gartneren og deslige, men istedet for de aftakkende Helgener kunde efterhaanden enten en paa den og den Dag udøvet herlig Daad af Landsmand anføres eller blot hans Navn nævnes. Det forstaaer sig, at denne ærefulde Amindelse blot maatte tilkjendes den gavnlige Statsborger af det hele Folks Talsmand, Fyrsten. Almanakken blev derved et Slags Pan-theon, og saameget hæderligere, og til Efterlignelse nyttigere, som Mindesmærkerne mange Gange om Aaret beskuedes af den hele Nahion fra Bondepogen af indtil Tronens nærmeste Mand.