Berlingske Tidende, 1801-12-04
De ved det kongelige octrolerede Søeassurance-Compagnie i November Maaned 1801, til Udbetaling, deciderede Søe=Skader, ere: 1) For Skibet den unge Gerhard, ført af Skipper JanReiken Stuvitz. - Dispacherne angaaende dette Skibe tvende Havarier, paa en Reise, bleve indleverede den 7 Maji 98 og 25de Marts 99 ; men da Sagen var dubieus- og ikke uden tilstrækkelige Beviser i Hensyn til de fra Compagniets Side gjorte Erindringer kunde tilendebringes, saa har Afgiørelsen derefter henstaaet indtil den 9de Novbr. d. A. da den er bleven forenet paa Grund af de frembragte Beviser. 2) For Skibet Johanne, ført af Skipper Jens Johansen, Fink - Dispachen er indleveret den 20de October d. A. 3) For Skibet Margretha & Elisabeth, ført af Skipr. Balzar Engel Kofoed. - Dispachen er indleveret den 27de October d. A. 4) For Skibet Admiral Blengel, ført af Skipper LorersStelens - Dispachen er indleveret den 26de Octbr. d. A. Erstatningen for disse 4 Havarier er anviist til Udbetaling den 12te November. 5) For Skibet Anna Maria, ført af Skipper Anders Johan Tenger. - Dlepechen er indleveret den 29de October d. A. og Erstatningen anviist den 28de November. Kiøbenhavn udi Søeassurance-Compagniets Contoir den 1st Decbr. 1801. Ahrner. den i mindste Maade at ville berøve Hr. Grosserer Staal dagen den Tak, som enhver god Mand bør yde ham for hans roesværdige Forhold, at have opmuntret nogle helst, gøerske Færgefolk til at redde Mandskabet paa det af mig førte, og den 3die Nov sidstleden her paa Rehden under den strækkelige Orcan kantrede Skib, da disse Folk paa Siden af de meldte Skib kiæmpede mod Døden, og, formedelst de forfærdelige Brændinger af Søen, som uafladelig gik over Skibet, hvert Øieblik maatte frygte for at blive dens Offere: skylder jeg ikke blot mig selv, som havde den blidere Skjebne at være i Land, men endog min Rehders Commissionair, Hr. Grosserer Kellerman, at underrette Medborgere om, at ingen af os var, eller som Menneste kunde være ligegyldig ved at erfare den Nød, hvori fornævnte Folk paa hiin skrækkelig Dag vare bestedte; men at vi gjorde alt, hvad Pligt og Menneskekierlighed kunde byde, for at befrie dem fra deres Elendighed. Saavel Hr. Kellerman som jeg var den hele Dag paa Toldboden og søgte Hielp, men ingen var at overtale til at vove sig ud, førend om Eftermiddagen henimod Kl. 2. da Stormen syntes at sagtnes lidet. Forretninger, som en andet af min Rehders Skibe forvoldt, der ogsaa havde det Uheld at komme paa Grund, nødte Hr. Kellerman til at forlade Toldboden paa den Tid, men han efterlod sin Fuldmægtig og befalede ham ikke at spare noget Middel til det ommeldte Mandskabs Frelse. Denne talte ogsaa strax derpaa med en af de Helsingøerske Færg folk, og tilbød ham at betale 20 Rd. for hver Mand som de blergede, og mere om de forlangte det. Manden var villig, og erklærede, at han vilde gaae ud, naar han kunde faae sine Kammerater til at følge med. Nogle faa Minuter derefter saae jeg dem at seile ud, og efter omtrent en Times Forløb kom de med de 7 biergede Mænd tilbage. Strax derefter tog jeg Færgemanden Lars Bagge tilligemed Hr. Kellerman med mig til Hr. Dispacheur Buntzen, som er min Mægler, i hvis Overværelse vi begge tilbød at betale Bagg den forommeldte eller hvad anden Biergeløn han forlangte for Folkene; men han var ædelmodig nok til at afslaae os samme med de Ord at han ikke biergede sine Medmenneskers Liv for Penge. Denne Beretning er i alle sine Dele sandfærdig og kan med Vidner bevises. Kiøbenhavn den 28de Nov 1801. Nicolay Drewitz fra Flensburg. Stormen og de oprørte Bölger. i Isefiorden borskyllede. NIELS HöA NN. da hans Skib kantrede den 3die Novbr. som Menneske, Borger Christen, var han en agtværdig Mand af Forstand og sieldne Kundskaber. Mange sörge ved hans Död, og iblandt disse merge er Præsten i Everdrup. L. M. Wort. Ogsaa Da min inderlig elskte Broder. NLS O MA N. N. blev et af de ntallige Offere, hiin rasende Orcan sidstleden 3die Novbr. bragte Havet og Afgrunden. Martrende Fölelser zittrede giennem vemodsfulde Taaren, ved denne saa uventede, saa skrækkende Tidende. Dog - Trost! Christus var Dit Liv, og Døden derfor Din Vinding; Thi at forherlige Din Skaber, at ære Din Forlösen, ved en sund, oplyst Forstand, ved et reent, ædelt Hierte, ved en mandig Selvbeherskelse og en exemplarisk Vandel, dette var Din vigtigste Bestræbelse saalænge Dulerede her Din Död blev derfor intet andet end et sandt Middel til Din nærmere Forening med Gud i hine Lysets Egne. Beroeligelse nok for Dine dybtsaarede Sodskende og Venner: Visees, visamles engang igien i en fuldkommere Verden, hvor Lyksalighed er evigvarende, og de som nyde den ere udødelige. Velsignet være Dit ædle Minde! Vel Dig! Du blev vis paa evig Glæde, Du tandt Havn hag Dödens mörke Vraa, Vi, som Du, vil Dydens Vei betræde, Tak skee Jesu i Han os lærte saa. P. J. Houann.