Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-12-02
En saadan Hjerteproces vilde man ikke fundet forunderlig hos de gamle Ægypter, der ansaae deres halsamerede Slægtningers Lig eller Mumier for den kostbareste Eiendom, som endog ved Laan agtedes for bedre Hypothek, end nu første Prioritets Obligationer. Men i Europa og i Aaret 1821 maa den forekomme os høist besynderlig. Sligt er imidlertid ikke uden Exempel i Frankrig, ligesaalidet som Hr. Flammands Jdee er ny. Allerede Voltaires Hjerte blev opbevaret med den Jndskrift: Hans Hjerte er her og hans Aand overalt. Dette er endda ikke saa slemt med et Hjerte, der, saaledes halsammeret, finder eet Steds Hvile. Men harmeligt var det at see, hvorledes Blumauers, Altingers og Wurmsers Hovedskal maatte trække omkring med Gall paa hans craniologiske Reiser i Europa. Havde det været ham saa vigtigt at paaberaabe sig dem, saa kunde jo Gibsaftryk gjort samme Tjeneste. Vandring fra Romsdalen til Lessøe, i Guldbrandsdalen (Gudbrandsdalen) Juli 1822. (Fortsættelse; see forr. No.) Nordmanden har mestendeels en munter og livlig Sindstemning, og ingensinde svække Møisommeligheder og Misheld den Munterhed, hvormed han begynder og fuldender alle Idrætter; men ligesom hans hele Væsen beherskes af en vis Værdighed, saaledes ogsaa hans glade Stemnings Yttringer, hvilke kun da udarte til Overdrivelse, naar han er beskiænket. - Denne Tilbøielighed til Drik er en Skyggeplet i det ellers saa delige og rene billede, som efter Alles Udsigende i vore Dage har grebet vidt om sig, til stor Skade for Nationen. Mange Præster beklagede sig for mig, over at de øiensynligt bemærkede Tiltagelsen af Lysten til en saa raa Udsvævelse blandt deres Kirkebørn, hvor vanskeligt det vilde vorde, at standse dette Onde i Fremtiden, da det er umuligt, i de enkelte Huusholdninger at afmaale det tilladte Brændeviins Qvantum. Enhver har nemlig Rettighed, tilat brænde saa meget Brændeviin, som udfordres til eget huusligt Brug; man kan tænke sig hvilken Misbrug, en saadan Rettighed maatte være underkastet, hvorledes derved Brændevinens Brug overmaade maatte efterhaanden blive til daglig Nødvendighed, da den ellers kun giorde sit til at høine Glæden til Overdrivelse ved overordentlige, festlige Leiligheder. Er Nordmanden, drukken, saa maa man vogte sig for Modsigelse og Meningsstrid; thi hans Selvfølelse vorder da til raaeste Jnsolents, hans Kraft til vild Furie, hans Aabenhiertighed til uvittig Uforskammenhed, hans Venlighed til modbydelig Paatrængenhed. Dog hvor i andre Lande vistes ikke det Lignende? – Slagsmaal ere derfor hyppige i deres Drikkelaug, og endedes i gamle Dage vel undertiden med Mord, da den saakaldte Kniv gang, en barbarisk Vedtægt fra Oldtiden, endnu fandt Sted. (Begge de Stridende bandt sig sammen om Livet, og huggede hinanden saalænge blodige med deres Knive - Kniven bærer hver Nordmand i en Skeede som en Art Dolk paa Hoften - indtil een faldt. Rigtig nok ingen større Galskab i sig selv, end Duellering overhoved.) Jeg tilstaaer, at visse Sider af den Norske Characteer, navnlig den fremstikkende Selvfølelse og Nationalstoltheden i Begyndelsen, mindre glædeligt overraskede mig, fordi jeg misforstod disse energiske Characteertræks Yttringer, forinden jeg blev fortroligere med den herlig Tænkemaade, hvilken besiæler den Norske Bierg boer. Men da jeg mere bekiendt med Sprog og Skikke andengang giennemvandrede Norges Dale, da erkiendede jeg først et Folks høie indvortes Værd, hvilket i mangen en af sine Stammer, f. C. i den paa Hardanger, har saa grundet en Beføielse til hiin Selvfølelse, i beundringsværdige Evner og sieldent ædelt Sindelav. Med Forhavselse hørte jeg hist undertiden paa mine Veivisere, hvilke formelig i Samtale med mig anstillede Forsøg paa at udfritte mig om for dem ubegribelige Ting, f. C. Grundene for Høidemaalingen med Barometret, – med en Videlyst, som paa lige saa forstandig som beskeden en Maade attraaede Tilfredsstillelse. Der gives neppe een, som jo kunde læse med Færdighed, sielden een, der jo forstaaer at skrive, og alle besidde den fundeste Forstand, den rigtigste dømmekraft; Evner, hvis Værd forhøjes ved rørende Hiertegodhed og en meget sin Følelse, for det Sømmelige. (Kun nogle Beviis. Da vi 1821 fra Odde besøgde Folgefondens Sneemarker, var Skolemesteren fra Odde, en ung, videlysten Mand. Hele Dagen fra Kl. 3 om Morgenen til 9 Slet om Aftenen tilbragde han med os paa den møisommelige og farefulde Excursion. Om Aftenen vendte tilbage til hans Faders Gaard, nøde vi nogle godmodigt os tilbudne Forfriskelser, og bade ham derpaa, at roe os over Søen fra Odde, saasom vi endnu om Natten ønskede at reise tilbage til Ullensvang. Villig samtykkede han vor Begiering; komne til den anden Bredd, maatte vi tage Afsked med ham, hvorfor vi bade ham, om at sige os, hvad vi vare ham skyldige for Dagens Møje og den budne Bevertning. Men dette var forgiæves, saasom han urokkelig forsikkrede, at det jo for ham selv havde været den største Glæde, at ledsage os, og at det vilde forekomme ham at være en Skam at forlange noget derfor, for sig og sine Kammerater. Med denne Besked vilde han strax ønske en lykkelig Reise og roe hjem, og kun efter megen Overtalelse lykkedes det os, at bevæge ham til Modtagelse af en Bagatel under Navnet af en Amindelse, da han aldeles ikke vilde have at det skulde ansees som Betaling. Ganske paa lignende Maade tede min Fører sig paa Agenten i Aaret 1822, en Knøs paa 18. Aar, som forsikkrede mig, han vel snarere var i min Gield for den Oplysning, som han havde faaet i Samtale med mig, han vilde desuden for en saa ringe Møie aldrig modtage noget af en fremmed Reisende. Og det sagde han, efterat han havde roet mig alene over den meget stormige, 1/4 Miil breede Fjord, over hvilken han nu maatte tage tilbage. Derhos saaes i hans hele Adfærd, i hans Bevægelser, i den Maade, at fremsætte sine Spørgsmaal, en Anstand, jeg torde sige, en Ynde, som visseligen maatte indtage enhver. Saaledes er den Norske Bonde i sin sande og oprindelige Ædelhed. - Kort sagt: det er et Folk, hvoraf Alt hvad det skal være kan skee, fordi det kun behøver en Vækkelse (Anregung), for ved saa stor en Forraad af indvortes og udvortes Kraft at fremkalde de mangfoldigste Udviklinger. Hvad kan man virke hos et Folk, hvor med saadanne Evner, en saadan Ypperlighed i Sindelav forenes en saadan Vedhængenhed ved Regieringen, en saadan religiøs, Ærbødighed for sammes Beslutninger! - o. s. v. (Fortsættes.) Noget om Drikkekarrene i Valhal.