Aalborg Stiftstidende, 1833-10-19
J Nr. 241 og 242 af Dagen har Hr. Algreen=Ussing, ved at gjøre opmærksom paa det af Hr. Overlærer Hage ved Roeskilde lærde Skole nylig udgivne Skrift, under Titel: Nogle bemærkninger ved vore lærde Skolers Tilstand, ogsaa ladet sin Stemme høre og Reform i Skolevæsenet. Det vil ikke siger han være Nogen, der har fulgt Tidsaandens Retning og den periodiske Literaturs seneste Frembringelser, ubekjendt, at der i de sidste Aar har reist sig en kraftig Opposition imod den overveiende Vigtighed, der i de lærde Skoler, ved examen artium og de øvrige academiske Examina lægges paa de gamle Sprog, og at man har fordret, at andre, for Livet langt vigtigere, Videnskaber burde optages med i den lærde Skole-Underviisning : eller, saavidt de allerede der lære, drives paa en ganske anden og grundigere Maade, end hidtil, og de døde Sprog der imod trænges tilbage og give Plads for disse, efter Videnskabernes nærværende Standpunct, vigtigere Kundskabsfag, Det er, som Enhver veed, især Naturvidenskaberne og de levende Sprog, for hvis Opkomst der saaledes kæmpes," og at de virkelig i de lærde Skoler ville komme til at indtage den Plads, som nu er tilstaaet det døde Latin Græsk og Hebraisk, derom anseer Forfatteren sig for overbeviist, da det Nye altid vil seire i Kampen mod det Gamle og det i alle Dele naar Tidens Fylde kommer. Vi skulle seel, siger den ærede Forfatter, at det Tidspunct ikke er saa langt botte, som de tro, der blot leve i latinske Citater og kjende Lidet eller Jntet til Tidens Fordringer, hvor vort lærde Skolevæsen vil undergaae en væsentlig Reform, og hvor man vil lære at indsee, at Skolers Øiemeed er at danne brugbare Mennesker for Verden og Livet; at udruste Ungdommen med Kundskaber, hvoraf den kan have anden Nytte, end blot den at lære dem igjen fra sig til Andre, og ikke at skabe taagede Pedanter, der sidde hele Foraar bort for at berigtige en Trykkeil i en støvet Foliant. - Bland de af Hr. Ovrelærer Hage i hans ovenanførte Skrift foreslaaede Reformer i det lærde Skolevæsen staaer en aldeles Afskaffelse af latinsk Stiil og Hebraisk øverst. Dernæst foreslaaer han en Forandring i Skoletiden, da det er formeget forlangt, at Disciplene, selv i de nederste Klasser, skulle arbeide 6 a 7 Timer paa Skolen og desforuden en 4 Timer hjemme, altsaa 11 Timer daglig. Han anseer det fremdeles for urigtigt, at Rector skal være uindskrænket Regent i Skolen, saa at han, selv om alle Lærerne ere af anden Mening, kan dimittere og omflytte som han vil; hvorfor den foreslaaes, at saavel Omflytning som Dimission skulde foretages efter de fleste Stemmer; dog saaledes, at Rector havde to Stemmer, og at hans Stemme gjorde Udslaget, hvor de øvrige Stemmer vare lige. Over Skolebibliothekernes maa delige Tilstand doleres med Rette, og det er sørgeligt at er fare, at man i Roeskilde, der er Landets rigeste Skole, i en Række af Aar kun har havt 20 Rbd. til aarligt Jndkjøbs indtil for et Par Aar siden en ældre Bestemmelse blev fornyet, hvorefter der nu kan anvendes 70 Rbd. aarligt til dette Brug. Fremdeles forestilles Nødvendigheden af at forbedre Lærerpersonalets Lønninger, og Forfatteren mener, at det Fornødne hertil og til Ansættelsen af Lærere i Naturvidenskaberne kunde tilveiebringes ved Afskaffelsen af de af det Offentlige funderede Stipender, da der nu haves Studenten nok til Embedernes rigelige Besættelse, uden at man ved Stipendier behøver at opmuntre Folk til at lade deres Børn studere; samt ved Nedlæggelsen af nogle af de lærde Skoler, i hvilken Henseende Forf. ved en Sammenligning oplyser, at Danmark, i Forhold til sin Folkemængde, har omtrent dobbelt saamange Skoler som Preussen, der dog staaer paa et saa høit Dannelsestrin. Hvad nu Forslaget om den latinske Stiils fuldkomne Afskaffelse i Skolerne angaaer (hvorom Hr. Algreen=Ussing yttrer: at et saadant Forslag, Ad indgiven blot til Understes=Directionen fra en, end nok saa anseet Skolemand, vistnok var bleven optaget med et medlidende Smiil, som en forfløien Ide; hvorimod den behandlet offentlig paa Prent, sikkert vil finde tusindfold Gjenklang hos den frisindede og virkelig oplyste Deel af Publicum, da mener den ærede Forfatter, at for Latinens historiske Brug, er den latinske Stiil aldeles ikke vigtig, eftersom man godt kan forstaae enhver i et fremmed Sprog skreven Bog, uden at kunne skrive Sproget, og den Aandsøvelse, som især Latinskriven skal meddele, er i sin Art aldeles ikke forskjellig fra den, som ogsaa de nyere Sprogs Skriven bevirker. Hvad Forfatteren, efter at have udviklet dette, herom endvidere anfører, vil man tillade sig her ordret at hidsætte, som følger: Vil man have den Øvelse, som Stilskriven i et fremmed Sprog unægtelig medfører, hvorfor vælger man da ikke hellere Tydsk, Naar Øvelsen omtrent er den Samme, naar latinsk Stiil slet ikke er nødvendig for til historisk Brug at forstaae Latin, hvorfor anvender man da en saadan Tids masse paa en Gienstand, der siden kun vil komme En af Hundrede, og knap det engang tilgode, Som lærd Sprog gaaer Latin Dag for Dag mere af Mode; det vegeterer kuni Disputatser, Universiteternes Leilighedsskrifter, lærde Commentarer og deslige. Behøver endelig den Lærde ogsaa for Fremtiden at skrive Latin, saa maa han betragte det som en Deel af sin lærde Dannelse; Skolens Hensigt er ikke at danne Lærde, ligesaalidt som at danne Theologer og Jurister; den skal give det for dem Alle fælleds Grundlag. Tydskskriven kommer derimod de Allerfleste tilgode. Afskaffes latinsk Stiil i Skolerne - vi haabe, at det ikke vil vare længe, - kan det latinske Sprog ikke længere blive i Brug ved Universitetets Examina; og sandelig dets Afskaffelse her vilde snarere være Gevinst, end Tab. Examinanden og ikke sielden Examinator plage sig her med et fremmed, fattigt Sprogs stive Former, der hver Øieblik lader dem i Stikken, naar der forekommer et philosophisk Udtryk, en Gjenstand, som Oldtiden ikke kjendte, o. des. Opmærksomheden bortledes fra Hovedsagen: Materien, der handles om. Det vilde vistnok være sværere for en Candidat at bestaae uden, end med Latin. Det fremmede Sprog tilhyller megen Svaghed. Udtrykker Candidaten sig forkeert, kan Examinator ei vide, om det er Ukyndighed i Sproget eller i Materien, der foranlediger det skjæve Svar. Af Frygt for at gjøre ham Uret, vil Examinator da sikkert ofte tilskrive Latinen det, som rei 1ste sig af Mangel paa Sagkundskab. Nylig skal det ogsaa have været under Overveielse, hvorvidt Latin ved Examina burde afskaffes. Det skulde glæde Forfatteren, om Tidsaanden faaer Bugt hermed. Jeg har opholdt mig længe ved dette Punct, da jeg er overbeviist om, at den Tid, der anvendes paa latinsk Stiil, næsten ganske er tabt for Ungdommen. Der drives et uforsvarligt Afguderi hermed i vore Skoler, og en uhyre Tidsmasse anvendes derpaa. Disciplene skjælve og hæve for latinsk Stiil ved første Exammen, da den især afgjør deres Optagelse eller Forkastelse, og at skrive en god latinsk Stiil ansees som Mærke paa en godt gjørelse herom, af 24de August d. A., lyder saaledes : "Ved allerhøieste Resolutioner af 22de Februar og 23de Mai f.A. tillod Hs. Majestæt allernaadigst, at de, i en for Færø Amt paatænkt Sparekasse indsættende Summer, maatte modtages til Forretning i Statsgjeldskassen indtil et Beløb af 2000 Rbd. Sedler imod 4 Procent i aarlig Rente, samt at de Indskud, som maatte skee i denne Kasse, skulde være fritagne for at kunne belægges med Arrest og Beslag. Efter foregaaende Bekjendtgjørelse i samtlige Syssler, blev dernæst Sparekassen aabnet den 24de August f. A., og da denne Stiftelse saaledes nu har bestaaet et Aar, er i samme indsat 1621 Rbd. Sedler og 684 Rbd. r. S. Kassen svarer til Interessenterne 3 pCt om Aaret.