Berlingske Tidende, 1826-02-27
Hs. Majestæt Kristen har anordnet i Anledning af Begivenhederne den 14de December, er, uden endnu at kunne have paa : Enden paa sine Forhanniinger, dog kommen saavidt, at den har faaet Beviser paa en Række af Kjendsgierninger, der godtgiøre Oprindelsen og Udvik ingen af nogle hemmelige Selskaber, samt de forskjel sige Former, under hvilke samme have bestaaer. De skrækkelige Planer, disse Selskaber have havt, skulde, om de havde kunne fuldbyrdes, have avlet store Forbrydelser og store Ulykker i Rusland. Vi meddelt en sammentrængt forelødig Beretning om disse Kjendsgierninger, efter Forhørerne og de Skyldiges egne Tilstaaelser. Deres Hensigter vare af den Natur, at det Antal af Mennesker, der havde samtykket i at deeltage i dem og iværksætte dem, maatte nudvendigen være meget ringe. Til Ære for det Russiske Navn, og til Glæde for alle gode Borgere, har man erholdt en trøstende Overbeviisning herom. Omstændighever, som nærmere skulle fortelles, vidne fremdeles om, at det Urimelige i Planen har lignet det Skrækkelige i samme; og til at vise, at de ikke kunde have have Fremgang, er det tilstrækkeligt at afsløre med faa Ord det Usammenhangende, Vaklende og Ustadig i de Sammensvornes samtlige Planer, Maaden, paa hvilken de selv ofte have gjort Tildageskridt i deres egne Projekter, og Ummigheden, som de stedse fandt i at faae uddeedt derens Grundsætninger og deres Compot. Sammensværgelsens første Ider er fattet af nogle unge Mennesker, af en varm og ved Indbildningsskraft, hvilke, henrevne af de faa lige Revolutions=Exempler, for hvilke Europa i 30 Aar har været Skuepladsen, og smittede af den blinde Artraa efter at kudkaste al det, der med saa mange Ulykker har præget den Tidsalder, hvori vil leve, havde forglemt de ædle Traditioner om den saade Patriotisme, som have bevaret sig i den Russiske Nations Hjerte, de hellige Pligremod Regenten og mod Staten, den Eed som de havde aflagt, den selskabelige Stilling, hvori de vare - for at overlade sig til en Drøm om en fuldkommen Forandring af Forfatningen i Rusland, og om at forbinde i det Skjulte de Midler, der skulde bringe den tilveie. Tet er af deres Oplysninger godtgjort: 1) At de for denne deres Hensigt imod Slutningen af 1815 og Begyndelsen af 1816 destrædte sig for at danns ethimmelig Samfund, som skulde have talrige Underafdelinger, og som havde et dobbelt Øj med. Den synlige Gjenstand var Veidædighed, men den sande Gjunstand, kun kjendt af et meget lidet Antal Indviede, gik ud paa en politisk Reform i Riget. 2) At de fra Aaret 1817, som den første Prøve af de Hensigter, der besjælde dem, raadsloge i Moskov om Midlerne til at forkorte Keiser Alexanders Dage, i det Øieblik da denne Monark med sin hele Familie besøgte denne Hovedstad, som hans Handlinger og hans Gavmildhed havde reist af dens Runer. En tildedet SouveralnsLiv forekom dem en uovervindelig hindring i Udførelsen af deres Planer. De vilde ved Lodkastning afgjøre imellem dem selv, hvo det skulde være hans Morder, da een af de Sammensvorne frivillig til død sig at være det. Men, hvad enten nu i det afgjørende Øjeblik det sidste Skrig af deres Samvittighed slog dem med Rædsel, eller de troede det nødvendigt, at deres Planer til en almindelig Omvæltning bedre modnedes - nok, de besluttede at opsætte dette Fadermord. 3) At de i 1818, da de fandt, at deres Samfund ikke uddidede sig tilstrækkelig, samlede sig paa ny i Moskov, og gave det en ny Organisation under det Navn: Selskabet af Venner af det almindelige Bedste, eller, af den grønne Bog. Dette Selskab vedblev at have et dobbelt Øiemed. Men alle ters Medlemmer skulde ikke blot deeltage i kristelig Kjærligheds Handlinger ; de vare ogsaa forpligtede til at hidrage til Oplysningens Fremskridt og Sædernes Forbedring.