Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-01-16
Vi have med sidste Post, fra den Medarbeider, der har leveret os Artiklen angaaende den sidste Roeskildske Stænderforsamlings Virksomhed, modtaget nedenstaaende Svar til Berl. Tid. i Anledning af dens mageløs eenfoldige Angreb paa hiin Artikel. Det er længe siden, der er bleven beredet os en saadan Overraskelse som den, der blev os til Deel ved at læse den "Berl. Tid." for Mandagen den 6te Januar. J Anledning af en Artikel i 2de 1 af vort Blad, der indeholder en kort Charakteristik af den sidste Roeskildske Stænderforsamlings Virksomhed, har "Berl. Tid." gjort følgende curieuse" Angreb paa os: Vi have optaget den ovenstaaende Artikel som et Curiosum og for at give Læseren et Exempel paa, hvorledes man kan læse Stændertidenden, og hvilke Grundsætninger man igjennem Referater af Stænderforhandlingerne, kan søge at udbringe i Folket. Altsaa: Lollands-Falsters Stiftstidende kan ikke lide, at Stænderforsamlingen paa det Bestemteste har protesteret imod Alt hvad der kunde føre til et Jndgreb i Eiendoms rettigheden, og at den har proclammeret dens Hellighed. "Den vil ikke en Udvikling af vore Samfundsforhold, begrundet paa det Bestaaende, men ligend en Constitution, og da for Exempel hvilken, Den vil nok af med Censuren, af hvad Navn nævnes kan, men den vil, som det synes, ikke, at der maa stilles nogensomhelst Betingelser for den journalistiske Virksomhed af Frygt for at den skal komme i godt Folks Hænder. Den oversætter Stændernes Andragende om, at Staten skal conserveres som den er, derhen, at Stænderne ville, at det skal proclameres, at Dynastiet er til for Staten, og ikke Staten for Dynastiet, og skjøndt Stænderforsamlingen hverken har villet Proclamation af det Ene eller det Andet, seer det saaledes ud til, at vor lollandsk falsterske "Samtidige, helst vilde en Proclamation om, at Staten er til for Dynastiet, hvilket passer godt i den øvrige Kram. Endeligen vil den, at Fæsteforholdet skal afløses ved energiske Forholdsregler, og ikke ved en successiv, frivillig Overgang til Selvciendom", hvorfor vi maae antage, at den hylder Theorien om en Commission, halvt bestaaende af Bønder, som ved energiske Forholdsregler veed at sætte Taxt paa Bøndergaardene efter Localitet og Bonitet, og ved, i Lighed med Godtgjørelsen til Emigranterne i Frankrig, at tilstaae Godseierne 3 1/2 ProcenBons, kan senest inden 10 Aar omskabe alt Fæstegods til Selveiendom og derved hæve Fæsteforholdets derimerende Jndflydelse. paa Bonden. Hvor vil Landet dog ikke blive lykkeligt, naar den Dag engang oprinder, da disse Lærdomme blive de herskende i Stænderforsamlingerne og den conservative Aand bliver fortrængt af samme, der nu protesterer mod Alt, hvad der angriber Eiendomsretten, og naar de Deputerede ikke meere blive gjenvalgte, der ere ufornuftige nok til at proclamere dens Hellighed, og tilbagevise Forslag, der have Udseende af Radicalisme. Hvor ville Landboforholdene ikke udvikles og Bonden skride frem i Velstand og Oplysning, et nyt kraftigt, fædrelandske findet og constitutionelt Agricultur Ministerium, med Mænd, som ere besjælede af saadanne Grundsætninger i Spidsen, træder i Virksomhed, og da, efter Fædrelandets Forslag, Fæstegodset, disse gamle Communejorder, blive udskiftede imellem Godseierne, Communerne og Fæsterne. Da vil al Nød ophøre, og alle Klager standse; Danmarks Bondestand i det Hele og dens godsbundne Medlemmer i Særdeleshed ville have naaet Høidepunctet af Lyksalighed: endelig og fuldstændig Emancipation for Person, Eiendom og Virksomhed til virkelig Frihed og Lighed med Statens øvrige Borgere." Huusmandstandens uforskyldte og dem selv neppe tilregnelige Lidelser, ville ikke mere gjøre Kjøbenhavns Amtsraad det nødvendigt i hine offentlige Kundgjørelser at hentyde til Fristelsen for denne Borgerclasse til, for Tilegnelsen af bedre Kaar at støtte sig paa dens physiske og numeriske Overmagt, og en Deputeret vil ikke meere i Stænderforsamlingen, naar Grev Knuth, for at standse Optøier, henviser til Karlene med stærke Arme, finde sig opfordret til at fortælle Bondestanden, at disse Karle ere Bondens Sønner, og at, naar man skulde skikke Bud, efter Militairet, da ere ogsaa alle Soldater Bondens Sønner; han vil ikke meere høre sine forfærdelige Ord, som en tilsyneladende (thi han kjendte ham ikke) sindig Bonde svarede ham: Ja, gjøres ikke Noget for Bondestanden, saa frygter jeg for at Postelinet vil blive slaaet itut, eller ængstes for, at manda vil dandse Carmagnolen omkring Stumperne og synge ca fra til en dansk Melodi." Nei Melk og Honning flyder nu over hele Landet; Engvandingen blev overflødig; den hæderlige Bondestand er fuldstændig emanciperet; virkelig Lighed og Frihed tilveiebragt for alle Borgerclasser, det nye folkeligsindede Ministerium har læget alle Saar og aftørret alle Taarer; Huusmands standen er forsvunden af Jorden: Guldalderen er indtraadt.