Aalborg Stiftstidende, 1841-01-18
Fædrelandet. Kjøbenhavn, den 14de Januar. Dagen nye Redacteur lægger saavel Bondestanden som Bondestandens Venner paa Hjerte at være yderst vaersomme i at vælge Mænd af selve Bondestanden til Stænderdeputerede: "Jkke frygte vi for. - yttrer han -at Nogen vil optage denne Advarsel som udsprungen af Miskjendelse eller af Ringeagt for Bondestanden, da vi som enhver Veltænkende have den Overbeviisning, at enhver Stand er god i og for sig, og at ingen Mand tilkommer noget Fortrin for Andre, fordi han hører til en bestemt Stand, men at enhver Enkelts Værd er i alle Fornuftiges Øine afhængig af det gode Rygte og Omdømme, han har og fortjener at have blandt sine Jevnlige. Men fordi en Mand kan være yderst agtet blandt sine Jevnlige og anseet som den Første blandt disse, derfor er det ingenlunde vist, at han er den bedste til at repræsentere dem og tale deres Sag i Samling med Mænd af andre Stænder; thi fordi han kan oversee den snævre Kreds, hvori han er vant til at virke, deraf er det ikke en følge, at han tillige skal have et klart Begreb om Gienstande, der ligge udenfor denne Kreds og ere af et videre Omfang og en høiere Betydning. Dette gjælder ikke mindre om enhver anden Stand, end Bondens skjøndt rigtignok meest om denne. Der gives vel i enhver Stand mange Mænd, der ikke ville kunne egne sig til Medlemmer af en Stænderforsamling, men at der kun ville være faa Mænd blandt Bondestanden, der med afgjort Dygtighed ville kunne varetage selv blot Bondens Jnteresser, end sige deeltage i Behandlingen af andre omfattende Sager, følger ikke alene af Bondens hidtilværende Dannelse, men ogsaa af mange andre udvortes Forhold. Kun faa Kjøbstadborgere, der ikke have nydt en anden Dannelse og Opdragelse end den almindelige, ere istand til at hæve sig over deres Sphære og med klart Blik overskue de Forhold, der ligge udenfor og ovenover dem, men under hvilke de dog skulle leve og røre sig; og dog er Communalbestytelsen gammel i Kjøbstæderne og i den nyere Tid endog givet et fornyet Liv *), men dette har endnu ikke kunnet gjen) Den egentlige selvstændige Styrelse af Communerne, hvorpaa her lægges Vægt og som dog alene kan være den, hvori pariamentariske Evner og høiere Almeensands har kunnet opfostres, kan dog ingenlunde i Kjøbstæderne siges at være gammel, ligesom det ogsaa vilde være en fuldkommen Miskjendelse af den ny Communalforfatnings store Værd og Betydning og den Aand, som derved har udbredt sig i Kjøbstædcommunerne, at sige, at disse derved have faaet, fornyet Live, da det egentlige Liv i disse først daterer sig fra den nye Communalforfatning, der har gjort Communemtrænge Communernes Medlemmer, thi enhver Ting skal have sin Tid. Er Forholdet nu ikke desto mindre saaledes i Kjøbstæderne, hvorledes skulde det da være et andet paa Landet, hvor Bondens Medvirkning til Bestyrelsen af hans nærmeste Anliggender hidtil saa godt som ikke har været fordret, hvor i alt Fald de faa Mænd, der paa en underordne Maade deeltoge i saadan Bestyrelse, ikke bleve valgte af deres Jevnlige og ikke aflagde noget Regnskab til disse for deres Forvaltning, hvilken derfor saa godt som var en Hemmelighed for de andre Landboere og saaledes uden nogen Jnteresse for disse. Det er ingenlunde - hedder det endvidere - vor Mening med det Foregaaende, at ingen Bonde, burde vælges til Deputeret, og at de Deputerede alene burde tages af de saakaldte dannede Classer, saaledes som i England, hvor den første betingelse for at Nogen kan admitteres til Parlamentet, efter den almindelige Folkemenning, er den, at han er en gentleman d. er henhører til den dannede Classe af Selskabet ved Opførsel, Klædedragt og Manerer. Vi ere tvertimod overbeviste om, at den sunde Tænkemaade og de hyppige gode Naturanlæg, som vi agte hos vor Bondestand, tilligemed dens ved længere Tids Frihed, erhvervede Selvstændighed, vil i Tidens Fylde kunne afgive en herlig Stamme for Folkerepræsentanter, men ogsaa først i Tidens Fylde, naar den nye Communallov for Landet, for hvilken dette er Kongen taknemmelig som en Gave af hans personlige Velvillie og Forsorg, har kunne slaae dybe Rødder i Bondens Sind, har vænnet og øvet denne i at samle Forholdene i og udenfor hans egen Kreds, til at fatte den Stilling, hvori de andre Borgerclasser staae til ham, og han til dem. Denne Tumlen i Communalliver vil befæste Bondens Jndsigt i hans nærmeste Retsforhold, opvække Jdeer hos ham, hvis Forfølgelse vil lede til ny Oplysning om Landets Anliggender, løsne hans Tunge i Sogneraads Møderne og afgive den fortrinligste Planteskole for tilkommende Folkerepræsentanter. Naar Bonden har naaet saavidt, da ville vi finde det i sin Orden, at han sendes til Stændersalen, thi naar Evnerne og Jndsigterne ere lige eller dog ei i høi Grad ulige, da varetages upaatvivleligen bedst hver Stands Jnteresser af den, der selv lever i dem. Men indtil den Tid er kommen, vil det vist være i Bondestandens egen Jnteresse at være særdeles vaersom i at vælge Stænderdeputerede af dens egen Midte, og da kun saadanne, der ved deres ualmindelige Naturanlæg og Færden i Livet ligesom rage frem blandt deres Jevnlige, men saadanne Mænd, der egentligen kunne siges at være nerne myndige til at styres ved deres egne Udvalgte og emanciperet dem fra det Amtmands-Dominium, hvorunder de for sorterede. forud for deres Tidsalder, ere kun saa; i Stænderforsamlingerne have vi endnu kun seet een Ole Kirk. (Hvad Ole Kirk angaaer maa det ogsaa bemærkes, at han tidligere i flere Aar har arbeidet paa en Embedsmands Comptoir og saaledes havt Leilighed til at erhverve nogen mere Jntelligents end den, for hvilken hans Stand under sædvanlige Forhold er tilgiængelig).J Anledning af Collegialteformen indeholder Loll. Falst. Av. Følgende: "Det lader sig ikke nægte, at Christian den 8de forstaaer at vælge sine Mænd, og vi have kun hørt een Mening om, at samtlige Collegier ikke kunde være blevne bedre besatte, end de ere blevne; men det viser ogsaa, at Collegial Besætningen ikke har været saa ringe, som Mange have meent, thi det nye Personale er ganske sammensat af de forhaanden værende Elementer. Man vilde imidlertid gjøre de afgaaede Embedsmænd Uret, om man vilde søge Aarsagen til deres Afsked i deres Udduelighed eller mindre Duelighed; vel ere vi af den Mening, at det er Elitten, som man har beholdt tilbage, men ogsaa at der blandt de Afgaaede findes udmærket duelige Mænd, vi ville blot som Exempel nævne den forrige Committerede i Generaltoldk. Preusser, en Mand, hvem Regjeringen vist ogsaa snart vil anvende i et andet Embede. Det fremgaaer iøvrigt af den stedfundne Reorganisation, at man, saameget som det har kunnet lade sig gjøre, uden ganske at opgive Collegialformen, har søgt at indpode den ministerielle eller departementale Bestyrelse. De nye Departementschefer ville blive temmelig uafhængige af hinanden, og der er ingen Tvivl om at det vil have en heldig Jndflydelse paa Forretningernes conseqvente og hurtige Expedition.