Politivennen, 1808-01-01
Et allerunderdanigst uforgribeligt Forslag til at lette Land-JndkvarteringsByrderne og paa samme Tid gavne Landet, og Kongens Krigere. (Fortsat fra No. 544). Mit Forslag er nemlig følgende: 1) Saasnart der gives Arbejd, som Krigerne kunne forrette uden at rykkes længere fra det Sted, hvor Statens Vel fordrer deres Tilstædeværelse, end at de paa givet Tegn for Øjet eller Øret hastig nok kunne være ved Haanden, da skullede være pligtige at forrette samme; vel at forstaae imod Betaling af den, som Arbejdet gjøres for. 2) For at det tilsigtede Øjemed kan opnaaes skal ingen tinge paa egen Haand med Folkene, men den, som vil have Arbejd gjort, mælder sig hos deres Offiser mundtlig eller skrivtlig, forlangende saa mange Arbejdere, i saadan Tid, til saadant Arbejd, 3) Offiseren, der bedst maae kunne vide om nogen og hvormange til den Tid ere frie for Vagthald eller Exersering, giver Ordre til Folkene, at gaae til det forlangte Arbejd. 4) En Underoffiser holder Bog over de indkomne Begjæringer, og de paa bestilt Arbejd afbeordrede Soldater. 5) For de forskjællige Arbejder bestemmes en billig Dagløn og Halvdagløn. Denne Bestemmelse maatte være eens i en Provinds og have allerhøjest Bifald. 6) Det halve af denne Arbejdsløn burde samme Dags Aften udbetales Soldaten selv; men den anden Hælvt til hans Offiser, og ovenomtalte Underoffiser føre det i Bog. 7) Af denne Hælvt skulde en Tiendedel afdrages til Godtgjørelse for Offiserens og Underoffiserens Tid og Umage, Protokols Anskaffelse o. f. v. Fire Tiendedele skulde opgæmmes indtil Karlen havde udtjent, og ham da med Renter udbetales. Til den Ende maatte de saaledes ved hvert Regiment eller Korps samlede af Arbejdspenges Halvdel maanedlig tilstilles vede kommende Amtsforvalter, af hvem der igjen maanedlig fordredes, hvad der for denne Post blev at udbetale til udtjente og afskedigende Krigere. 6) Disse med samt Renterne tabtes af den Soldat, som ved Tyveri, Jnsubordination eller anden stor Forseelse dømres til legemlig Straf. De tilfalde da Regimentets eller Korpsets Soldatkasse. 9) De øvrige fem Tiendedele af den til Offiseren afgivende Hælvt skulde bruges til at stifte en saa kaldelig Soldatkasse, hvis Nytte og Brug kunde være mangehaande. Saaledes kunde af den gives Pensioner til de gamle udtjente Krigere, som Hielp til den Pension Staten giver dem, videre Understøttelse til Soldaterfamilier, Opdragelse til forladte Soldaterbørn, og aarlige Belønninger til den Soldat i ethvert Kompagni, der af sine Offiserer erholdt Navn af den for Soldat og Menneskedyder mest udmærkede i Kompagniet. Flere Brug ville kunne udtænkes med Tiden. - Og for at Kassen kunde hertil strække maatte disse 1/2, ligesom forhen om de er sagt, maanedligen afgives tilnærmeste Amtsforvalter, da de i Kongens Brug kunde bære deres lovlige Renter. Jeg tør underdanigst troe, at dette Forslags Udførelse, med den fornødne Jver og Overholdelse, hvortil hørte Protokollens og Regnskabsvæsenets ufortrødne Gjennemsyn, vilde have mangehaande højst ønskelige Følger: a) Den Landmand, der nu bærer de største Byrder af Jndkvartering, vandt det, at han ogsaa var sikkerst paa at faae Hænder til sit Arbejd. b) Prisen engang fastsat, var derom ingen videre Uenighed, Afprutning eller Opskruelse mulig. Man vidste hvormeget man havde at give og til hvem c) Krigeren forfaldt ikke til Dovenskab, tabte ikke ved Døsevane Lysten til Gjerning, eller Færdigheden til det Bondeverk, hvorved han engang, udtjent, skal have sit Udkomme, og vorde Staten en nyttig Gaardeller Husmand. d) Offiseren lærte at kjende den flinke Arbejder (thi det er naturligt, at den, i hvis Arbejd saadanne Karle vare, maatte være berettiget til at klage over den, der var doven ved samme, og paa saadan Klage maatte, efter Offiserens Skjønnende, de til Karlen for den Dag opgæmmende tilfalde Regimentets eller Korpsets Soldaterkasse, og den saaledes erkjendte Uvillige, af den halve oppebaarne Dagløn, erlægge; til Stedets Fattigvæsen. Den raske og villige Arbejder vil ogsaa være rask og ufortrøden ved Krigens Strabadser. Kundskab om Folkene i denne Henseende var derfor ikke uvigtig for deres Offiser. c) En stor Opmuntring vandtes for Almuen til Soldattjenesten, naar den saae den Udtjente komme hjem med en lille Kapital (de af Hælvten og dens Renter, som ovenfor omtalt, der vil for en heel Tjenestetid kunne blive 100 til 150 Rd. 1) En større Agtelse og Kjærlighed vandtes vist, og det ikke i liden Grad, ved de Frugter, den her foreslagne SoldaterKasse kunde fremkringe. 3) At give Soldaten en hel Dagløn, kan avle Spil og Svir. Af Kongen har han et tilstrækkeligt Udkomme. Kongen kan derfor uden Uretfærdighed gjøre de Bestemmelser over hans halve Dagløn, som ovenfor ere overslagne. (Fortsættes.)