Berlingske Tidende, 1831-07-29
polen. Fra den Preussisk Litthauiske Grændse, den 19de Juli. - Det Polske Corps, som om Morgenen den 15de under Generalerne Rohland og Szimanowski gik over den Preussiske Grændse ved Heidekrug (s. Stk. No. 120) bestaaer omtrent at 4000 Mand af alle Vaabenarter (hvoriblandt 200 Officerer) og har 21 Kanoner med sig. Disse Troppers Holdning er fortrinlig; de russiske som tidligere forsprængtes hen til denne Egn, stode i enhver Henseende tilbage for dem. De holde Qvarantaine Egnen omkring Tilsit. Spor til mistænkelige Sygdomme have ikke yttret sig. - General Dembinski er endnu ikke flygte ind paa Preussisk Gebeet; man troer at turde antage, at har har vidst at slaae sig igjennem i Egnen af Georgenburg. Publicum sørger for de Polske Tropper, der holde Qvarantaine ved Memel. Man iler med, ved Collecter, gratis at levere Brædder, a. til Hytter, samt Linned og Skoetøi til de fattige Soldater, Warschau, den 19de Juli. - J en Skrivelse fra en Officeer, dateret Minsk af 16de d. M. siges: "Jeg kan meddeele følgende Details angaaende det hæderlige Udfald af Træfningen i Forgaars, hvortil jeg selv var Øjevidne. Efterat vi vare opbrudte fra Siemniza, kom vi den 18de til Kobjerne paa den Chaussee der fører til Minsk, hvor General Rybinskis Division forenede sig med os. Den følgende Dag om Morgenen fik vor Brigade, under Oberst Mlokoslewiczes Commando, Ordre til at rykke frem mod Minsk, men efter en halv Times Marsch overdrog Corps=Chefen, General Chrzanowski, det Hverv til Oberst Mlokoslewitz, med 1 Batailloner af det 11te Linieregiment, een Bataillon af det 1ste Livregiment, 2 Eskadroner Cavallerie og 4 lette Kanoner, at vende sig mod Landsbyen Cyganka, for at falde Fjenden i Ryggen paa den gamle Kalutzyner Landevei. Vi brøde strax opNarschen til denne Landevei blev os, formedelst de mange Huul veje, meget besværlig. Da vi havde naaet den, befalede Obersten een Bataillon af det 11te Linie-Infanterieregiment at trække til Venstre mod Landsbyen Wisniew, for at forhindre Fjenden fra at tournere vor Flanke; vi Andre rykkede hurtigt frem mod Kalusyn, i det vi underveis hørte Kanontordenen, fra Omegnen af Minsk, under Slaget imellem General Chrzanowski og Russerne. Vore Krigere vare yderst udmattede, da vi allerede frugtesløs havde tilbagelagt fem Mile, fra Koblerne til tæt ved Kallutzyn. Den sidste Miil var den besværligste; Soldaterne bleve liggende afmægtige paa Veien; de vilde gjerne have hvilet, men Obersteensagde, at vi forgiæves havde gjort den lange Marsch, dersom vil ikke ankom til rette Tid og Sted; vi ansporede vore Tropper, og saaledes gik det raskt fremad. Vi ankom lykkeligen og betimeligen til det bestemte Sted og toge en Position i en Skov paa den venstre Side af Landeveien; Artilleriet besatte en Bakke. Snart begyndte ogsaa de retirerende russiske Colonner, at nærme sig fra Minsk. Kanonaden begyndte; vi udviklede en TirailleurJld; derpaa marscheredes til Angreb; vi trængte Fjenden tildage 1 over Chausseen ind i Skoven og dreve ham stedse meere til Siden. Man kan forestille sig vore Troppers Mod; Halvdelen af Jnfanteriet maatte af Mathed undlade at stride, og med ikke fuldt 1000 Mand sprængte vi 3 russiske Infanterie=Regimenter. Vort Tab, var meget ubetydeligt og bestod blot af nogle Døde og noget over ti Saarede. Alle kæmpede med overordentlig Begeistring, især udmærkede den 1ste Bataillon af det 11te Regiment sig under Capitain Szwnykowski, som tog en Officeer af høiere Rang, adskillige Subalterne og henimod 50 Gemene til Fanger. Vi erobrede saa mange Geværer, at alle Høeledragerne i dette Regiment bleve forsynede dermed. Havde Cavalleriet angredet i tilstrækkelig Mængde, saa vilde hele dette Corps være blevet tilintetgjort.