Berlingske Tidende, 1836-01-18
Slutning af Sagen angaaende Udkast til en Placat, indeholdende nogle nærmere Bestemmelser med Hensyn til Anordningerne om den islandske Handel og Skibsfart. (See denne Tidende No. 4142. Ad imum. Den nu gjeldende Handels forordning 13de Juni 1787 Cap. 1 S 11, fr. Placat 18de August 1786 § 18, ei alene tillader, at et Skib maa indtage sin Ladning paa hvilketsomhelst Sted paa Kysten udenfor Kjøbstæderne og Udliggerstederne, hvor Vedkommende maatte finde for godt, men har endog i Cap. 11 § 9 udlovet en passende Understøttelse til de Mænd, som maatte ville anskaffe Jagter eller andre til Transporter tjenlige Fartøier, og i dette Øiemed virkeligen holde dem i Brug. Hvad der saaledes er bestemt om Tilladelse til Varetransporter tilsøes til og fra Handelstederne, hvad enten de foretages af Handelstanden, eller Jndbyggerne, bør ikke forandres, ad 12mum. Den Frihed for Told- og Consumtion, som hidtil har været forundt den islandske Handel, bør for nærværende Tid ikke ophæves, ad 13mum. Den ved Forordningen 11te September 1816 § 17 fastsatte Afgift af 5 Rbd. r. S. pr. Commercelæst bør indtil videre nedsættes til 2 Rbd. 32 s. S. pr. Commercelæst af ethvert Skibs hele Drægtighed, som herefter udsendes fra Jsland med dette Lands Handelsproducter til udenrigske Steder, dog at Rentekammeret bemyndiges til, naar særdeles Omstændigheder maatte tale derfor, og de fornødne didhen hørende beviisligheder af Vedkommende kunne tilveiebringes, da at eftergive eller tilbagebetale. en forholdsmæssig Deel af bemeldte Afgift, saafremt de solgte Vareqvanta have udgjort mindre, end hvad der svarer til Skibets hele Drægtighed, ad 14mm. Den Præmie af 14 Rbd. r. S. pr. Læst, som ved allerhøieste Resolution 28de Marts 1828 for Tiden indtil Udgangen af Aaret 1836 blev udsat for Skibe paa 8 til 15 Læster, der drive Fiskeri under Jsland, bør fra nysnævnte Tid nedsættes til det Halve, eller 7 Rbd. r. S. pr. Commercelæst, ligesom Præmien bør udloves udtrykkeligen blot for de næstpaafølgende 5, Aar eller til Udgangen af Aaret 1841, ad 13mum. Der bør ei udsættes nogensomhelst Præmie for Fiskeri under Jsland med Dæksfartøier af 4 til 8 Læsters Drægtighed. ad 16mum. Den ved allerhøieste Resolution 20de Marts 1789 udlovede Præmie af 5 Rbd. Sølv for hver Commercelæst af Skibe, som bygges i Jsland, vil for Fremtiden, kunne bortfalde, ad 17mum. Den Adgang, som, ifølge samme allerhøieste Resolution, er tilstaaet dem, som agte at opføre Bygninger i de islandske Kjøbstæder, til at erholde enten en Præmie af 10 Procent af Bygningsomkostningerne, eller og under visse Betingelser et Forskud af den halve Deel af bemeldte Omkostninger som et Laan, bør herefter aldeles bortfalde, dog at Adgang til denne Begunstigelse forbeholdes dem, som beviisliggenallerede, naar denne Bestemmelse udkommer, maatte have begyndt paa Opførelsen af deslige Kjøbstædbygninger, saafremt disse blive fuldendte inden en vis bestemt Tid, der, efter Omstændighederne, nærmere bliver at fastsætte til en Termin, som indtræffer omtrent eet Aar, efterat den herom gjeldende Anordning maatte udkomme, eller hvis denne udkommer tidligt om Foraaret, da til Udgangen af det Aar, hvori Publicationen skeer, ad 18mum Den Eed, som, ifølge Placaten 7de Marts 1787 § 3, ved Meddelelsen af et islandsk Sopas gjennem Rentekammeret affordres Rederne, og, hvis Skibet er befragtet til Andre, da ogsaa Befragterne, bør for Eftertiden udstrækkes derhen, at samme ogsaa skal indbefatte den Forpligtelse, at Skibet ikke med disse Personers Vidende paa nogen af de Farter, hvortil det, imedens det er forsynet med bemeldte Pas, maatte anvendes, skal komme til at indeholde nogen Ladning, der ikke udelukkende tilhører Hans Majestæts Undersaatter. Og skal, naar og saa ofte et saadant Skib, efter at være ankommet til Jsland, af Vedkommende bliver bestemt til at gjøre en Reise til en udenrigsk Havn, for derfra at vende tilbage til Jsland med en ny Ladning, det islandske Sopas for Afreisen tilføies en Paategning af Stedets Under øvrighed, hvorved det gjøres gjeldende ogsaa for den hver Gang forehavende Reise baade fra og tilbage til Jsland. Ved enhver saadan Paategning bliver, foruden hvad, i Overeensstemmelse med Sportelreglementet 10de September 1830 §. 62, for samme tilkommer fogden eller Sysselmanden, endvidere det samme Gebyr, som nu erlægges for et nyt Pas gjennem Rentekammeret, at betale til Hans Majestæts Kasse. Dette Gebyr bli sver at oppebære af fornævnte Underøvrighed, om derefter i det Sildigste inden hvert Aars Udgang indsender samtlige oppebaarne Gebyrer med dertil hørende Forklaringer til vedkommende Amtmand, som derpaa har til Jordebogskassen i Jsland at indbetale alle i Aarets Løb inden Amtet oppebaarne Paategningsgebyrer, og for dette Beløb med behørig Forklaring snarest muligt at tilsende Rentekammeret Landfogdens prima Qvittering. Rentekammeret, som aldeles henholdt sig til Commissionens Forestilling, bemærkede, at da, hvis Forslaget maatte bifaldes, den væsentlige Forskiel imellem Kjøbstæder og Udliggersteder paa Jsland vil bortfalde, syntes det passende, at disse aldeles sættes paa samme Fod, og gives een benævnelse, nemlig autoriserede Handelsteder, dog at Reikavig beholder Navnet Kjøbstad, efterdi den allerede, som saadan, har erholdt særegen Jurisdiction. Derhos tilføiede Kammeret: ad tum at det vel med Commissionen maatte være enigt i, at meget taler for, aldeles at ophæve Adgang til den hidtil bevilgede Fiskepræmie, naar den Tid, for hvilken deslige Præmier sildigst ved allerhøieste Resolution Marts 1828 bleve udlovede, er udløben, det er ved Udgangen af Aaret 1836, men at imidlertid den af Commissionen foreslaaede Fremgangsmaade, først for et kort Tidsrum, at bevilge en nedsat Præmie, for at erfare, hvilken Virkning dette vil have paa Fiskeriet, fra flere Synspunkter syntes hensigtsmæssig. Dog formeentes, at et Tidsrum af 3 Aar, fra Begyndelsen af Aaret 1837 at regne, forsaavidt vilde være tilstrækkeligt; hvorhos der og tillige bor drages Omsorg for, at den til deslige Præmier reglementerede Sum ikke overstiges. Dette Punkt angaaende Fiske præmie er nu afgjort ved en allerhøieste Resolution, hvorimod samtlige øvrige Poster ere optagne i efterfølgende Udkast til en Placat, som ifølge allerhøieste Resolution blev forelagt Stænderforsamlingen til Betænkning Dette Udkast er af følgende Jndhold: 1. Den hidtil stedfundne Forskjel imellem Kjøbstæder og autoriserede Udliggersteder, paa Jsland skal for Fremtiden være hævet. Dog skal Reikavig i Sønder-Amtet, der, i Overensstemmelse med Anordningen af 17de 10 har erholdt sin egen November 1786 s. Jurisdiction, fremdeles benævnes Kjøbstad. De øvrige hidtil saakaldte Kjøbstæder, nemlig Eskefjord og Øfjord i Øster- og Norder-Amtet samt Grønnefjord i Vester-Amtet, skulle for Eftertiden, tilligemed de autoriserede Udliggersteder, nemlig Havnefjord, Kjeblevig, Orebak og Westermanne i Sønder-Amtet, Berefjord, Wapnefjord, Husevig, Hofsaas, Skagestrand og Randarhavn i Øster- og Norder Amtet, samt Reikefjord, Jsefjord, Dyrefjord, Vildal, Patriksfjord, Flatoe, Stikkesholm, Olufsvig og Budenstad i Vester-Amtet benævnes autoriserede Handelsteder. 2. Som Følge heraf skal det være Enhver, der, efter de gjeldende Anordninger, er berettiget til at nedsætte sig paa Jsland som Handlende, tilladt at etablere sig i hvilketsomhelst af de til Handel autoriserede Steder paa bemeldte Land, med samme Ret til at handle paa samtlige disse, som der hidtil har været tilstaaet enhver i nogen islandsk Kjøbstad bosat Kjøbmand, med Hensyn til alle de Steder, der, under Navn af Udliggersteder, have været autoriserede til Handel. Dog skal den, som saaledes agter at nedsætte sig, i Forveien hos vedkommende Underøvrighed erhverve et Antagelsesbrev til at maatte etablere Vandel paa et af disse Steder, som navnlig maa opgives. For et saadant Antagelsesbrev erlægges det i Sportel-Reglementet af 10de September 1830 § 61 fastsatte Gebyr. 3. Da den ved Anordningen af 17de November 1786 8, 4 og 5 Kjøbstæderne paa Jsland tilstaaede Vegunstigelse, at erholde den fornødne Grund for Kongelig Regning, alene blev forundt de Kjøbstæder, som da oprettedes, og disse kun forsaavidt deres første Anlæg angik, bortfalder samme for Fremtiden aldeles. 4. Ligeledes skal den Adgang, som, ifølge allerhøieste Resolution af 20de Marts 1789. er tilstaaet dem, som agte at opføre Bygninger i de islandske Kjøbstæder, til at erholde enten en Præmie af 10 Procent af Bygningsomkostningerne, eller og, under visse Betingelser, et Forskud af den halve Deel af bemeldte Omkostninger som et Laan, herefter aldeles ophøre. Dog bliver, efter Omstændighederne, Adgang til denne Begunstigelse forbeholdt dem. som beviisligen allerede ved denne Placats Publication have begyndt paa Opførelse af bygninger i Reikavig, Eskefjord, Øfjord eller Grønnefjord, saafremt disse Bygninger fuld Udgang. endes inden. J 5. De øvrige, Kjøbstæderne i Jsland nu tilkommende Rettigheder og Friheder skulle for Fremtiden være samtlige autoriserede Handels steder forundte. Jmidlertid skal den, bemeldte Kjøbstæder sildigst ved allerhøieste Resolution, af 3die December 1823, bekjendtgjort ved Rentekammer=Placat af 23de i samme Maaned bevilgede Afgifts-Frihed for 20 Aar kun vedblive at gjelde de i foregaaende § 4 nævnte Steder. 6. Den i Forordningen af 13de Juni 1787 Cap. I § 12 indeholdte Befaling, at Jngen maa anlægge fast Handel paa noget af de autoriserede Udliggersteder, medmindre han har et Forraad af Varer til en Værdi af i det Mindste 500 Rigsdaler – nu 500 Rbd. r. S. - hvoraf Halvdelen bør være Kornvarer og den anden Halvdeel Tømmer, og andre til Næringernes Drift fornødne Varer, skal for Eftertiden gielde ligesaavel i Reikavig Kjøbstad, som samtlige autoriserede. Handelsteder. Og have vedkommende Øvrigheder at paasee det i saadan Henseende, Fornødne.