JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-17
J Frankrig har man nu, som forhen meldt, den Plan, at lade Besidderne af Rentefonds have Valget mellem at modtage samme udbetalte eller faae Renterne nedsatte fra 5 til 4 pC. Moniteuren udbreder sig over denne Gjenstand i en egen Undersøgelse paa følgende Maade: "Naar Statsrenters Cours eengang har naaet eller overskredet Pari, er det aabenlyst, at de Renter, som de ere afsluttede til, overgaaer Rentefoden af andre Laan. Denne Kjendsgierning allene er af lige Værd med en offentlig Beretning til Regjeringen, at den i Øieblikket kan faae Capitaler laante til en mindre Rente end den nu betaler sine Creditorer. En saadan Underretning bør ikke oversees af en klarsynet Bestyrelse. Den skylder de Bi dragende, som betale Renterne af den offentlige Gield, at lette dem denne Byrde, saasnart den seer Muelighed dertil. Det er iøvrigt denne Fremgangsmaade, som alle Privatfolk, der gjøre Laan, bruge. Saasnart deres forbedrede Credit tillader at erholde nogen Lettelse i Renterne, betale de deres Gield, i det de, naar det er nødvendigt, indgaae nye Forpligtelser enten med de samme Creditorer eller nye.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-17
Skjærtorsdag og Langfredag.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-17
Skjærtorsdag er en Helligdag, der har forskjellige Benævnelser i forskjellige Lande. J Tydskland kaldes den der grune Donnerstag, hos de gamle nedersaxsiske Forfattere der gute Donnerstag, i Schweitz der hohe Donnerstag, fordi den der regnes blandt de fornemste Festdage. Ellers kaldes den og paa Tydsk der veisse Donnerstag, fordi Præsterne vare hvidt klædte, og rimeligviis har den danske Benævnelse Skjærtorsdag sin Oprindelse heraf. Efter Adelung skal Benævnelsen: grune Donnerstag komme af et latinsk Ord fra Middelalderen, carene, Fasten, (Fransk careme), som udrigtigen blev udtalt crin, Krin. Menig Mand kjendte ikke Grunden til denne Benævnelse, da Udtalen havde forandret sig, men da i Almindelighed paa den Tid allerede noget Grønt pleier at være at faae, saa troede man at burde nyde dette, til Ære for denne Dag. Derfra den Skik at spise ung Grønkaal, som ogsaa er almindelig i Norge, hvor man om Skjærtorsdag maa have ni forskjellige Slags Kaal.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-17
Langfredag har ligesom Skjærtorsdag forskjellige Benævnelser i de forskjellige Lande.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-17
J Tydskland kaldes den Charfreytag, i Engelland god Friday og i Frankrig vendredi saint. I Videnskabers Selskabets Ordbog anføres ingen Grund for Benævnelsen Langfredag, som nu kun i Skandinavien er brugelig. Egentligen kommer denne fra de gamle Saxer, men Oprindelsen dertil vides ikke med Vished, med mindre man vilde antage, at den da brugelige lange Fasten og Gudstjeneste har givet Anledning dertil. End ikke veed man med Bestemthed den egentlige Oprindelse til den tydske Benævnelse Charfreytag. Nogle troe, at den kommer af det latinske corena, der betyder den fyrgetyvende Fastedag, fordi denne er den mærkværdigste i Fasten; Andre udlede den af det latinske charum, kjer, dyrebar, behagelig, og atter Andre af det gamle tydske Kar, der skal betyde det samme, som lide, bøde, straffe. Men da denne Dag kaldes paa Latin dies parascerer, Forberedelsesdagen, saa have Nogle meent, at Charfreytag kom af det gamle tydske Ord: gara(tilberede, hvoraf gar og Gaarküche), og at den oprindeligen kaldtes Garfreytag.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-17
Jndenlandske Efterretninger. Skjærtorsdag opførtes, til Fordeel for det Kgl. Capels Enkecasse i Trinitatis Kirke Geistlig Musik af Cherubini og Christus paa Oliebjerget af Boethoven. Der var langt fra ikke saa mange Tilhørere, som to saa fortræffelige Musikværker lode formode. Anmeld, vilde raade Vedkommende: heller i Fremtiden at give Passionsconcerter i Concertsale, da der deels Musiken, saaledes som Orchestret i Almindelighed, er besat, nok vilde tage sig bedre ud, og deels Jndtægten af adskillige Aarsager være større.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-17
Paa Grevskabet Holsteenborg have Beboerne af ni Sogne indgaaet en Forening, hvorefter Mændene ikke skulle indbydes til de saakaldte Qvindestuer, naar en Kone har gjort Barsel og ei heller Dans og Musik ved denne Leilighed finde Sted, med flere Jndskrænkninger i Sammenkomster ved Barnedaab og Bryllupper. Heller ikke skal en med Mad og Drikkevarer forsynet Madkurv føres til Kirken, naar Barsel eller Bryllup finder Sted uden for Kirkebyer, for der at uddeles til Gjæsterne, inden de gaae eller saasnart de komme af Guds Huus, Mad. og Brændeviin. Caffe, Punsch eller Viin maa ved alle de anførte Gilder aldeles ikke fremsættes, altsammen i Overtrædelsestilfælde under en Mulct fra 1 Mk. (?) til 12 Mk. Sølv. Det synes at være den høieste Tid, at man paa Landet begynder at gjøre saadanne Jndskrænkninger. Naar man ønsker at kjende den Ødselhed, der ofte hersker især ved Bønderbryllupper, saa læse man Pastor Junges Bog om den nordsiellandske Almue. Han beretter deri, at Bønderne, især hvor Brudeparret er ubemidlet, ligesom kappes med hverandre om at sende Fødevarer til Bryllupsgaarden. De Beslægtede give fortrinligen Brødet af hele Tønder Meel, andre Malt eller Øl ligeledes i Tøndeviis. Madden bliver overalt i stor Overflødighed frem baaren, især for Brudefoltene, som neppe have øst de første Skeefulde af Fadet, førend det igjen forbedres, alt paa Grund af den Overtro, at hvis de den Dag skulde mangle, vilde det være en ulykkelig Forbetydning for deres øvrige hele Ægteskab. Drikkevarerne, som da Junge skrev (1798) endnu kun bestod af Øl og Brændeviin, men som siden, især under Krigen, paa mange Steder afløstes af Punsch og Viin, skjenkes paa den Dag aldrig i Glasse, men sættes i Kruse og sorte Bouteiller paa Bordet. Bryllupssviren fortsættes i det mindste i tre Dage. Denne Misbrug, skulde vel ved Overdaadighedsforbud være indskrænket, men hvor der indrettes saakaldte Penge Bryllupper og ligesaadanne Barselgilder lader det sig ikke gjøre, da Bonden vil have fuld Værdie for sin Skilling og heller ligge et Par Dage syg, end give dem ud, som det hedder, for ingen Ting Trolovelsen høitideligholdes paa sine Steder ved tre Dages og Nætters Giestebud. Under stærk Escorte af bevæbnede Bønder fra Gundløv blev nyligen indbragt til Aarhuus arrest en heel Bande Landstrygere, baade Mandfolk og Fruentimmer, tolv i Tallet, af hvilke de Fleste vare bundne med Reb.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-17
Blandede Efterretninger. Reglen: "Den Prosit, som kom seent, er bedre end aldeles ingen, synes Nyhedsblades Udgivere i Almindelighed ei at bryde sig synderlig om. Naar deres Prosit ikke kan følge umiddelbart paa enhver Nyhedsnysen, saa tie de heller bomstille. Disse literaire Courere galoppere igjennem Literaturens Mark, og alt, hvad de medbringe, maa, ligesom Champagner, nydes som det kommer ud af Flasken, naar det ikke skal opløses i Skum. Blandt de Efterretninger, som saaledes, af lutter Hastværk, synes at være forbigaaede, er den om Høitidelighederne i Berlin den 28de November f. A., i Anledning af Kronprindsens Formæling med Prindsesse Elisabeth af Bayern. Det høie Par blev modtaget af Borgercorpset til Hest, alle, efter Overeenskomst, eens klædte, ikke i militair, men borgerlig Dragt. Det red i to lange Rækker paa hver Side af Prindsessens prægtige Stadsvogn, f. Ex. Kjøbmandsstanden paa Heste med eens Saddeltøi, i sort Dragt, trekantet Hat med Fjer i, og en liden Kaarde ved Siden. Ligesaa simpelt, men net, vare de øvrige Borgerafdelinger klædte. Al Glands og Pragt var forbeholdt Trompeterne, Basunblæserne og Paukerne, som rede foran. Toget aabnedes af 40 Postillioner, eller rettere af 40 i Postuniform klædte Musici. Ogsaa adskillige Tusinde Mestere og Svende, disse klædte i mørkebrune Overkjoler, hine i sorte Frakker, med deres forskjellige Haandværksredskaber, Laugenes Jnsignier, Modeller, Tegninger og Mesterstykker, vare ligeledes opstillede i første Række og ledsagede derpaa Prindsessens Vogn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-17
Snedkerlauget udmærkede sig især med sit mangfoldige Værktøi, dernæst Tømmerfolkene med deres blanke Øxer, Steenhuggerne med Modellet af et Tempel, Pottemagerne med et af en Ovn, Skibsbyggerne med et af et Skib o. s. v. Hvert Laug havde sine Faner og sit Musikchor foran Tæt for Slotsbroen var opreist en prægtig Æreport, der havde en Høide af 53 Fod. Her blev Prindsessen modtagen af 150 festligt og hvidt klædte Borgerdøttre. Om Aftenen var Staden, paa det prægtigste illumineret. H. F. Autenrieth paastaaer i sin interessante Oversigt over Folkesygdommene i Storbritannien, hvoraf 1823 er udkommen en tydsk Oversættelse, at i det uhyre Kulleie Norden for Engelland, aarligen brydes 560 Mill. Centner Steenkul, men at der desuagtet endnu er tilstrækkeligt Forraad for - 1000 Aar.Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-17
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeiststrædet Nr. 144. Enkelte Numere overlades ikke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-17
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-20
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. 2000000 Ro Eenogtyvende Aargang. No. 32. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 20 April 1824.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-20
Om forberedede Arbeider til det danske Sprogs Oplysning, og særdeles: om et dansk Diglect-Lexicon.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-20
Professor og Bibliothek-Secretair, C. Molbech.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-20
Ved i en lang Række Aar at anvende en betydelig Deel af mine Fritimer paa lexicalske og andre Arbeider til Modersmaalets Oplysning, er efterhaanden meer end een Plan til Værker, som have dette Formaal, modnet hos mig til Udførelse. Efter nogle af mine Venners og min egen Formening, vil det ei kunne holdes for upassende eller overflødigt, ved en foreløbig, og skiøndt tidlig, dog maaskee ei for tidlig Anmeldelse, at giøre et større Publicum nærmere bekiendt med hine Arbeiders Natur og Formaal. Det er i denne Hensigt, her meddeles følgende korte Efterretning om de Værker til dansk Sprogkyndigheds Fremme, som, tildeels alt i lang Tid forberedede, kunne vente at see Lyset, hvis det bliver min Skjebne at opleve de Aar, som deres Fuldendelse vil medtage, og hvis deres Udgivelse finder det Bifald og den Understøttelse, som kan giøre samme mulig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-20
Foruden et Skrift, hvis Gienstand skulde være Fremstillingen af det danske Sprogs og den danske Nationallitteraturs Historie, fra Middelalderen indtil vore Dage, og som her forbigaaes, da det tilforn af mig er blevet offentlig omtalt *), ere bemeldte Værker følgende: I. En fuldstændig dansk Ordbog. Trangen til og Gavnligheden af en Ordbog, der fremstillede det danske Sprog i dets nærværende Skikkelse, der indeholdt den Ordrigdom, som tilhører vort nuværende Tale og Skriftsprog, og med fornøden Sprogkritik oplyste ethvert Ords Brug og forskiellige bemærkelser, *) See Forerindringen til min "Jndledning til Forelæsninger over det danske Sprogs og den danske National Litteraturs Historie. Kiøbenh. hos Dir. Schulz. 1822. saavel ved Forklaringer, som ved Exempler, har længe været erkiendt. - Vel besidder vor Litteratur i den danske Ordbog, som det Kongel. Videnskabers=Selskab i henved 50 Aar (eller siden 1777) har ladet udarbeide og ved en egen Commission giennemsee og udgive, et Værk, der altid vil blive et ligesaa hæderligt Sprog Monument, som et i Historisk og linguistisk Henseende umisteligt Magazin for den danske Sproggrandsker. Men mit nøie Kiendskab til dette Værk, hvorved jeg selv i en lang Række Aar har været Medarbeider, har tilfulde overbeviist mig om, at det ingenlunde har gjort eller kan giøre den fuldstændige danske Ordbog, jeg agter at udgive, overflødig. Uden her at indlade mig paa en udførlig Udvikling af Grundene for denne Overbeviisning, indskrænker jeg mig til de tvende Bemærkninger, som maae være indlysende for Enhver: At et Værk, som, engang fuldendt, vil udgiøre i det mindste 6 store Quartbind, var det end nok saa fortrinligt, ved dets blotte Størrelse hindres fra at opnaae almindelig udbredt Brug; og at en Ordbog, hvorpaa der, naar den sluttes, har været arbeidet over et halvt Seculum, af saamange forskiellige Forfattere, og med høist forskiellige Grundsætninger og afvigende Planer for Værkets Udførelse, hverken selv kan besidde kritisk og consequent Eenhed, eller giøre en dansk Ordbog overflødig, der heel igiennem har en saadan Eenhed til sit Formaal, og der vil fremstille det danske Sprog, ikke som det var 1777, eller endog for 120 Aar siden (da Moths Ordbog udarbeidedes) men i dets nærværende Skikkelse. Langt fra i øvrigt at ville nedsætte den Værdi, som hiint, for vor Litteratur saa ære, fulde Værk besidder, eller paa en saadan Nedsættelse at ville grunde nogen Anbefaling for mit eget Arbeide, bør jeg erkiende: at dette formodentlig ligesaa lidt uden Videnskabernes Selskabs Ordbog var blevet til, som denne var bleven til, naar ikke de i sin Tid beundringsværdige lexicalske Arbeider over det danske Sprog af Moth og Langebek havde været dens Hoved-Grundvold.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-20
Bestemmelsen af min danske Ordbog er den: at give saavel den Studerende, som enhver anden, der ønsker en fuldstændig og sikker Veiledning til Kundskab om den nærværende danske Sprogbrug, en Bog i Hænde, der med Beqvemhed i Brug forener den muligste billighed i Priis. Alt hvad derfor ikke hører til en saadan Plan, bliver, som overflødigt, udelukt, hverken forældede Ord, Udtryk af Almuesproget, naturhistoriske Navne, eller andre end de almindeligste Konstord optages. Derimod forklares nøiagtigen ethvert i Skriftsproget og den dannede Tale almindeligt Ord, i dets forskiellige Brug og bemærkelser; eenstydige Ord oplyses og bestemmes, og den fornødne Kritik anvendes paa at udrense og forkaste Alt, hvad der strider imod vor Tids erkiendte og dannede Sprogbrug, saavelsom Alt, hvad der ikke tilhører denne, men kun enkelte Forfatteres tiltagne og vilkaarlige Voldmagt over Sproget.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-20
J Skrivemaade følges i det Hele de samme Grundsætninger, som i min 1813 udgivne orthographiske Haand-Ordbog ere fulgte, og som have erhvervet denne Bog kyndige Sproggrandskeres og Publicums Bifald. Ved den strengeste Korthed i Ordforklaringer og Exempler, og ved en oeconomisk Tryk, vil en saadan Ordbog kunne rummes i eet eller to Octavbind i stor Format, tilsammen omtrent paa 80 til 90 Ark.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-20
Da en noget udførligere, med en Prøve af Ordbogen ledsaget Anmeldelse af samme i sin Tid vil udgives, tilføier jeg blot, at dette Værk vil udkomme paa den Gyldendalske Boghandlings Forlag, og at dets Udarbeidelse er saa vidt fremmet, at jeg tør haabe at see det fuldført til Udgangen af 1825. Under dette Arbeides Fremme har jeg ligesaalidt, som i de foregaaende Aar, tilsidesat et med dette beslægtet Sprogværk, hvis Udgivelse saare længe har været blandt mine Yndlingsstanker. Jeg mener II. et dansk Dialect-Lexikon, eller en Landskabs-Ordbog Det er bekiendt nok, at i ethvert Sprog gives der en betydelig Mængde Ord, Udtryk, egentlige og figurlige Talemaader, som deels aldrig have været almindelige over det hele Land, hvor Sproget tales, og saaledes aldrig have været optagne enten i Skriftsproget eller i det cultiverede Talesprog, deels engang have havt en almindelig eller mere udbredt Brug, end den, de nu nøies med, i et enkelt Landskab, Herred eller Sogn, men af en eller anden Aarsag have tabt sig af det almindelige Omgangsprog og af Skriftsproget. Meget af denne endnu levende, men indskrænket levende Deel af Sproget, hører til dets ældste Bestanddele, og kan saaledes have betydelig Vigtighed for Sprogets Historie og Etymologie *); den hører ogsaa til Sprogets *) Jvf. herom P. C. Müller om det islandske Sprogs Vigtighed S. 106-117. indvortes Rigdom og productive Kraft, og kan undertiden tiene til at oplyse og fuldstændiggjøre dets Grammatik, den giver endelig mangen et interessant Bidrag til Kundskab om nationale Egenheder, om et eiendommeligt Folkeliv i Landet, om Almuens Tænkemaade, Sæder og Cultur i de forskiellige Provindser. For Enhver, som vil opnaae fuldstændig Kundskab om disse Gienstande, ligesom for enhver Sprogelsker og Sproggrandsker, er derfor en Samling af de allene blandt Almuen gængse Ord og Udtryk et ønskeligt og umisteligt Arbeide. Jntet Sprog er fuldkommen oplyst, saalænge det savner et nogenlunde fuldstændigt almindeligt Dialect-Lexikon. Særskilte Samlinger fra enkelte Egne ere nyttige, men give aldrig noget Heelt; og at blande Almuens Udtryk og Sprog-Egenheder i en Ordbog over Skriftsproget og det cultiverede Talesprog, er at forstyrre al Eenhed i Planen for et saadant Værk. Moth begik denne Feil i sin Ordbog, og den er fra hans Arbeide gaaet over i Videnskabernes Selskabs Ordbog, hvor en stor Mængde Ord og bemærkelser, som allene tilhøre det danske Almuessprog fra Begyndelsen af det 18de Aarhundrede, findes blandede imellem Skriftsprogets Udtryk, uden al Veiledning til at skielne imellem begge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-20
Den her fremsatte Overbeviisning ledede mig allerede for meer end 12 Aar siden til at tænke paa, at bringe en dansk Landskabs-Ordbog for Lyset; og i et lidet Skrift, udkommet 1811), indbød jeg Modersmaalets Venner til at med*) Om Dialecter eller Mundarter og Samling af danske Landskabsord, med en Jndledning og en Jndbydelse til det danske Sprogs Venner. Kbh. 1811. 45 S. 8. hele mig Bidrag hertil fra Rigets forskiellige Provindser; thi kun ved Fleres forenede Bestræhelser kan et saadant Værk fremstaae. Oftere, baade i dette Blad, og andensteds, har jeg bragt denne Sag i Erindring. Min Plan til en saadan Ordbogs Udgivelse har ogsaa udenlands fundet Bifald *); ligesom min Anmodning om Bidrag til en almindelig Samling af danske Almuesord ikke har været frugtesløs. Fra mange Egne af Landet, særdeles fra Jylland, har jeg modtaget saadanne Bidrag, og tildeels meget vigtige, min Samling er heller ikke lidet beriget ved Afskrifter af de til det Kongel. danske Videnskabers=Selskab, efter en 1807 udgaaet Jndbydelse, indsendte Bidrag af Landskabsord; og enkelte Samlinger af denne Art haves trykte i danske Topographier. Endelig har jeg været saa heldig at opdage en betydelig, meer end 100 Aar gammel haandskreven Samling af jydske Ord fra forskiellige Egne af Landet, som netop ved dens Alder har stor Vigtighed, og indeholder ikke faa Ord, der fattes i alle mine øvrige Samlinger fra de samme Egne; hvilket bestyrker den Erfaring, at Almuens Tungemaal efterhaanden taber mange gamle Ord, ved den tiltagende Cultur, hvorved saaledes Tid efter anden mere og mere af denne Deel af Sproget gaaer aldeles tabt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-20
Endskiøndt hidtil kun en Deel af mine Ordsamlinger ere uddragne og behørigen ordnede til Brug for et Dialect-Lexikon, kan jeg dog beregne, allerede i det mindste at have en Samling af 5 til 6000 danske Ord og Udtryk af Almuens Tungemaal, som Skriftsproget fattes. *) See Hallische Allg. Litteratur=Beitung. 1813. S. 47. 1822. 3 Bind. S. 529534. Enhver vil skiønne, at allerede dette Antal kan give en ypperlig Grundvold til en almindelig Landskabs-Ordbog, men jeg ønsker og haaber, at see det endnu betydelig forøget i de 2 eller 3 Aar, som ville forløbe, inden min hele Samling kan være i Stand til at overgives til Trykken, forsynet med de Ordforklaringer, etymologiske Bemærkninger og andre Oplysninger, som den kan og bør modtage. Fra endeel af mine Venner i Provindserne har jeg allerede Løfter om saadanne Berigelser. De Egne i Danmark, hvorfra jeg endnu særdeles ønsker mig Ordsamlinger og Bidrag til Kundskab om Almuessproget, ere fornemmelig de mindre danske Øer (deriblandt især Langeland, Thorseng, Ærøe, Samføe m. fl.), Syd siælland, Odsherred, Viborg Stift, den nordlige Deel af Ribe Stift, Egnen om Grenaa, eller det forrige Kalløe Amt, Aalborg Stift, Sønden for Liimfjorden, og den Deel af Sønderjylland, hvor det danske Sprog hersker. - Jeg gientager her min venlige Anmodning til Enhver, hvis Stilling og Kald sætter ham i Stand til, under jævnlig Omgang med Almuen, at optegne Ord og Udtryk af dens Tungemaal, at ville understøtte mig ved saadanne Bidrag til et dansk Dialect-Lexikon; og haaber, at ligesaa lidt denne, som mine forrige Anmodninger, vil være uden Frugter for et Foretagende, som jeg tænker om faa Aar at skulle bringe til Udførelse, og hvorved jeg tillige erkiendtligen skal nævne Enhver, som dertil har bidraget. Med Taknemmelighed modtager jeg enhver saadan Samling af Almuesord og Talemaader, dens Kreds og Omfang være liden eller stor, og ethvert Bidrag, selv fra Egne, hvorfra jeg tilforn har modtaget Ordsamlinger, vil give sit Udbytte; thi Erfaring har lært, at flere Samlere give en rigere Høst, og at i hvert Herred, ja hvert Sogn i Danmark, kan høres Ord og Udtryk, som andensteds savnes. Tilsidst vil jeg her endnu med faa Ord omtale det tredie Arbeide til det danske Sprogslexicalske Oplysning, som jeg ønsker engang maa kunne slutte sig til de to foregaaende: III. et dansk Glossarium.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-04-20
Hvad man ved et saadant, eller ved et Lexicon, over Sprogets forældede Ord, vil og kan opnaae, er i historisk Henseende: at oplyse Sprogets Tilstand, Art, Charakteer, Rigdom, grammaticalske Beskaffenhed m.m. i forbigangne Tider, i linguistisk Henseende: at bidrage til Fortolkning og Oplysning, ja selv til gavnlig Berigelse af det nyere Sprog, ved at fremdrage Levninger af det ældre. Hiint kan nemlig i Forhold til dette betragtes, deels som Rodskud af en fældet eller bortdød Stamme; deels som indpodede Grene af udenlandsk, skiøndt sædvanligen mere eller mindre beslægtet Art og Herkomst. - Forældede Ord ere saadanne, som Sprogbrugen har udskudt, enten af Sproget overhovedet, eller blot af det dannede Tale og Skriftsprog (thi ikke sielden kunne forældede Ord findes levende bevarede i Almuesproget.) Uagtet nu Sprogbrugen - et Resultat af en Nations aandelige Virken og levende Yttring giennem Sprogets Organ i en længere Tid eller Aarrække vel kan strække sin Myndighed til at udskyde Ord, Udtryk og Talemaader af det almindelig herskende Tale og Skriftsprog hos den cultiverede Deel af Nationen; kan den dog ei tilintetgiøre hvad den saaledes udskyder, eller vise det udenfor Sprogets Grændser, saafremt det i skriftlige Mindemærker har levnet Spor af at det engang levede i Brugen. Et Glossarium over det forældede Sprog hører derfor, som et uundværligt Supplement, til Ordbogen over det nuværende, som det hersker i Tale og Skrift, hos Almuen og i den dannede Verden; hvis Sprogets hele Eiendom fuldstændigen skal fremstilles. At udvikle enhver Frugt, det kan yde Sproggrandskeren, Historikeren, den Lovkyndige, tillader Rummet her ikke.