Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-18
Efterat Johannes Jensen, i en Tid, som han selv har forklaret, af henved et Qvarteer, havde holdt Drengen saaledes i Vandet og denne, der imidlertid ikke gjorde nogem Modstand eller viiste Tegn paa Smerte, derpaa endnu, ved at drage Aande, røbede at han havde Liv, betragtede Johannes Jensen ham nogle Øieblikke, men dykkede ham igjen, paa samme Maade som forhen, med i Vandet, hvorpaa han da, i føie Tid tabte Aandedrættet, og altsaa af sin Banemand maatte antages for døde Denne roede derpaa med Drengens affjælede Legeme lige til Landet, og lagde dette, saaledes at det, efter hans Mening, maatte ligge flodfrit, op paa Strandbredden, lige ud for Gjørningstedet, og paa et Sted, hvor alt hvad der paa den Tid af Dagen (ved Middagstid nemlig) paaserede kunde sees af hvem der maatte være tilstede paa Gaarden Dyrstad. Han begav sig derefter tilbaget paa Hjemveien, og da han kom lige ud for Selsætter, roede han i Land og gik op paa Gaarden Da han her vigtignok, som Pigen havde sagt, ikke fandt Lehnsmanden hjemme, anmodede han dennes Hustro om at modtage, til Bevaring, en færlig Tyv, som han havde bragt med sig. Da hun imidlertid, paa Grund af sin Mands Fraværelse, herfor undskyldte sig, gik han en føie Tid bort, og ved sin Tilbagekomst, bekymringsfuld fortalte hende, at Tyven, som han havde medbragt bunden i en Baad, havde i hans Fraværelse slidt sig lys og var undløben, hvorfor nu baade hun og Omegnens Beboere maatte tage dem vel vare for at bliverbestiaalne, da der intet Middel havde for ham været stærkt nok til at afvænne den Undløbne fra sine Tyverier, eller hindre ham i sammes UdSumat, 3 Mk. 6 s. Pd. Snorrotringen, 6 Mk. Pd. avelse. Derpaa gik Jensen tilbage til sin Baad, og fortsatte Reisen hjem. Paa Veien tog han igjen Pigen ind ved Havneviig, og for hende, da hun spurgde om han var bleven af med Drengen, fortalte den samme opdigtede Tildragelse som han for Lehnsmandens Hustro havde opgivet. Samme Fortælling gjentog han, ved sin Hjemkomst, for sin egen Hustro, samt for flere sine Naboer, hvorimod han i rum Tid eil for nogen aabenbarede Sagens sande Sammenhæng. Først den sidste Dag i Maji Maaned samme Aar, paa hvilken han og Huusfolk havde været i Kirke og communiceret, fortalte han sin Huustroe, Begivenheden, saaledes som den var foregaaet, og da man, allerede paa den Tid, havde fundet Drengens afsjælede Legeme paa Strandbredden ved Dyrstad, hvilket anledigede nærmere Undersøgelse, tilstod han, strax da han kom for Retten, næsten i eet og alt Handlingen saaledes som den nu er fortalt. - - Mandvil ved første Øiekast være tilbøielig til at tillægge Drengen, efter de i en Række af flere Aar og saare ofte, de anvendte Revselsersuagtet, gjentagne Tyverier, en særdeles Hang til denne Last. Jmidlertid torde maaskee, dette ei være aldeles afgjort. Detnermærkeligt, at Drengen aldrig fravendte nogen andet end Fødemidler, dem han dog ikke gjemte, men strax fortærede. Vel forsynede man ham nu hjemme med Mad og Drikke, saaledes som man troede et Menneske af hans Alder, maatte have det beholDet er nidlertid vel mueligt, at Drengens physiske Constitution har været af den Beskaffenhed, at han kundet trænge, til flere Levnetsmidler end man for hans der vilde ansee nødvendige eller tjenlige, og da det ikke vides, om Drengen er bleven forsynet med de flere Fødemidler, hans Constitution saaledes mueligen have krævet, og om man først, naar han ikke destod mindre, og de givne Advarsler uagtet, har stiaalet, har anvendt Revselse: mod ham, saa kan det vel synes tvivlsomt om Drengens Handlemaade maaer tilskrives en afgjort Hang til Tyverie i Almindelighed, der nok sædvanlig ei vil indskrænke sig til Ting af bestemt Slags, til det der allene afhielper Øiebliks Trang, og som strax fortæres, eller om den maaskee har været mær mest grundet i en paatrængende physisk Nødvendighed, der in oprigt vist nok ingenlunde kan und Fylde Maaden paa hvilken den sogtes tilfrede alle saa meget mindre som Drengen, efter hans Pleie forældres øvrige Adfærd mod ham, kunde haabe at man vilde sørge for i denne Henseende at afhielpe hans Trang. - Denne bemærkning kan imidlertid lede til at gienkalder den for vort moralske Liv og Samværen saa saare vigtige Regel, ei at ville bedømme et Menneskes Caracteer efter enkelte Handlinger, eller at tillægge det, paa Grund af saadanne, en afgjorthivnd. Tilbøielighed, da der kunne være Omstændigheder, som fremkalde Handlingen, uden at en bestemt, i fordærvet Caracteer grundet og overlagt, eller forsætlig Beslutning ene eller fortrinlig har anlediget dem. Det forstaaer sig, at den i og for sig slette Handling derved ikke ophører, at være slet; men denne Handling berettiger os ikke til derfor at fordømme den Handlende, som et aldelis slet, eller at ansee ham forvet uforbederligt Menneske. Maaskee at mangen, om hvem man saaledes har opgivet Haabet, kunde, naar man havde tænkt og arbeidet paa, ved passende Midler at forbedre ham, været bragt tilbage fra den Afvei, paa hvilken han befandt sig, da derimod en Hvemgangsmaade fra andres Side, der røbede, at man ansaae ham forfaldeles fordærvet, derøvede ham det Mod, og den Kraft til Forbedring, af hvilken han dog endnu var i Besiddelse, og saaledes, netop fremskyndte hans Forværrelse. - Betragter man, i sin hele Sammenhæng og Fremgang, det med Drengen fra Johannes Jensens Side passerte, da frembyder dette vist nok Anledning til meer end een psycologisk interessant bemærkning. Thinvel er det vist, at, vil høist sieldent, og mindst for saa underlige Stillinger, som den Johannes Jensen vari, kunne med afgjort Vished af andres Handlinger slutte til det, der har bestemt dem til at handlennetop saaledes: som de gjorde. Men der gives dog visse Regleronefter hvilke, som Erfaringensklærer, som oftest Tænkning, Overveielse, Beslutning, og (naar et uforudseete eller beregnede udvortes, Omstændigheder hindre det Handlingen selv foregaaer og udføres, og det er, om jeg i meget feiler for det tænkende Menneske særdelen, interessant, at bedømme de Handlinger man seer, efter disse Regler, en Beskjeftigelse, der, naar man vil tillige foretage den med stadigt Hensyn til og Anvendelse paa sin egen Caracteer, kan være ligsaa nyttige som interessant. 3 a 472 Efter udgav orts.)