Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-02-04
Janitscharmusiken i Frederiksberg Hauge fandt han slet besat og slet udført. Kongens Equipage, Heste og Lakaier smaae og pragtløs klædte, og det forekom ham som om han paa et Træsnit saae Friedrich den Store kjøre ud i Berlin, i Danzig ere de rige Kjøbmænds Privatequipager smukkere, kostbarere og smagfuldere. Privatequipagerne i Kjøbenhavn ere slettere end nogensteds. Hestene ere, som alt det udvortes, klodsede og smagløse; hverken hos Borgerne eller de Militaire fandt han smukke Heste, alle vare tykke, svære, klodsede Bæster, som true at slaae Brostenene ind og ikke kunne komme af Pletten. - Denne Brevskriver har saaledes fundet alt i Kjøbenhavn, lige fra Menneskene indtil de Umælende, slet, klodset, dumt og taabeligt. - S. 243 forsikkrer Forf., at han, da han neppe havde tilbragt tre Dage i Kjøbenhavn og neppe seet en Tiendedeel deraf, allerede ønskede at komme bort igjen, da den Engelske Flaade begyndte den 11 Aug. at bloquere Kiøbenhavn. Fra nu af aabner vor Forf. alle sine Vittighedssluser, for ret at oversvømme os med Grovheder og Sottiser, og for at faae disse Sluser ret til at løbe, tillader han sig enhver Løgn. Saaledes fortæller han, at der var 6000 Mand regulaire Tropper i Kjøbenhavn; at der foruden disse samledes her efter Regjeringens Befaling 10,000 Mand Landmilitsat alle Kongelige Skatte bragdes til Kiel, at man ved at hverve Folk til Blokskibene og Canonbaadenne præssede alle Matroser paa fremmede Skibe, lige indtil Styrmænd, og naar de vægrede sig eller viste Modstand, førte dem med Mishandling og Slag til Slagterbænken; at alle de, der forringe Forseelser sadde i Arrest som Jnjurianter, bleve i Naade satte paa fri Fod, men de maatte ogsaa tage Tjeneste paa Blokkeskibene, og naar de ikke vilde modtage den, blev den dem ind pryglet. Dette mødte især Fremmede, der ikke udmærkede sig ved Stand, saaledes havde f. Ex. en Tydsk Matros forseet sig mod Havnemesteren; han blev dømt til fjorten Dages Arrest (efter hvilken Lov mon han blev dømt?), og havde ogsaa begyndt at underkaste sig denne Straf, man satte ham nu paa fri Fod, men tilkjendegav ham ogsaa hans Forbindtlighed; han vilde heller udholde sin Straf, man truede; han blev ikke rørt; man slog; han modsatte sig, og da endelig en Mængde Prygl endnu ikke kunde bevæge ham, blev han bunden og slæbt til Blokskibene. Efter at have opvartet fine Læsere med alle disse Løgne, bliver vor Forf. hidsig og udbryder: "Naar Algier og Tunis udøver saadanne og lignende Handlinger professionsmæssig, saa kan man tage sig lagt, og den Ulykkelige, som Skjebnens og Havets Bølger tilfældigen spiller dem i Hænderne, kan ikke vente nogen bedre Lod end Slaverie, men at Mennesker, der prale med Frihed, Moral og Hospitalitet, paagribe deres uskyldige Gjæster og istedet for at beskytte dem, føre dem Døden eller en elendig Lemlæstelse i Møde, det er foragteligere, skrækkeligere end Sørøverens bekiendte Handling. Vare disse Ulykkelige bedre end Galeislaver, Arbeide og Død, ved mager Kost, i Nødsfald ogsaa Prygl, ventede dem hvert Øieblik, Blokskibene *) kunne let beskydes af Engellænderne, brændes og sprænges i Luften; man erindrer sig hvorledes Nelson tilredte disse 1801. - Det samme gielder omCanonchalouperne, hvoraf to søndersplittedes og *) Her tales bestandig om Blokskibe, og der existerede kun et eneste Blokskib.