Københavns Adresseavis, 1778-04-15
Pendenten af Lheureuse Rencontre, nemlig La Mau vai e Rencontre, er nu at faae hos mig til Liebhaberes behagelige Efterretning for 2 Mk. Danske. Endnu haves ogsaa nogle Exemplaria af Arve=Prinds Friderichs Portrait, Conferentsraad Wasserschlebe, Cardinal Bouillon og Bachanale til de bekiendte Priiser. Preisler, paa Charlottenburg. Følelser ved Frue Conferentsraadinde Graahs Død. Ney, Sorgen blev mig kun til Deel, Som Natten mørk den mig forfølger, Og Glæden flyer for min Siel, Som virvler og blant sorte Bølger. Tit skimter jeg et Glimt af Trøst, Men kun et Blink, som strax forsvinder. Ach! evig borte er min Lyst, Min svundne Røe jeg meer en finder. Med dobbelt Magt jeg føler nu Paa nye det Tab, hvorfor jeg grued, Den Gang, O Evige! at du Opløfted Sverdet, som ham trued, Jeg bad - jeg sukked - Taarer flød, Men intet Himlens Dom formildte, Du slog, og ach, min Ven var død, Og Graad mit Syn i Mulm indhyldte. Endnu ey lægt mit ømme BrystJgien maae føle Sorgens Smerte Ved Tordenen af den grumme Røst, Nu bristede den Frommes Hierte, Hvis Mine skildred Yndighed, Hvis Smiil den reene Siel udviste, Hvis Fremhed og Oprigtighed, Endog i mindste Handling lyste. Hun Død! Ol Skræk omgiver mig Orcanen liig, som Blomstret brækked, Uventet Døden røved Dig, Som for med mørke Varsler skrækked, Tit raste Sygdom, men Du stod Som Klippen fast, naar Storme hvine, Og smiilte Pinslerne imod Med Heltens uforfærded Mine. O! kunde Sangen hæve sig Med Ørnens Flugt høyt til Din Ære, Som Døden røved pludselig, Maaskee for god til her at være, Da skulde jeg, skiøndt skiælvende, Mig en seraphisk Flugt udbede, om Dog til - jeg Tabet følende, Kan kun ved Dydens Urne græde. J Anledning sler, af en kiær, i Livet haabefuld og dydig Søster, Jomfr. Marthe Christine Heerfordts dødelige Afgang i Farum den 9de April 1778. . Min Søster grumme Ord. Det bange Hierte hæves! Du - Tungen skiuler sig for det som Øyet seer, Og dette søger Skiul i Taarer, men forgiæves! Min Søster, alt for sandt, min Søster er ei meer, Som naar vi hylles om med Torden svangre Dekker, Som tause glimte først og stænkte Trudsler ud, Som med et grusomt Brøl fra alle Hiørner brekker, Og rulde buldrende fra Thronen og fra Gud; Som naar, men bange Skræk, kan vel en Pensel fatte, Kan Pennen skildre det, som Hiertet føler, ney Der er al Digt for svag og Lignelserne matte, Hvor Følelserne selv giør at man føler ey. De bange Sukke flyer tilbage til der Hierte, Men det fordriver dem med heftigere Stød, De flyer sig ubevidst, og kiender knap der Smerte, Knap kom et Klukke frem; Ach Søster Du er død. Min Gud, du gav, du tog, dig være evig Ære, Den Tanke styrtes, som ophøyer sig mod dig! Du tog en Søster bort, men vil selv Trøster være, Hvad sørger vi da for, da Hun er lykkelig? Tør Du og Graaden af den efterladte Moder, Og mine Sødskende, som Sorrig trykker ned; Tre Ting i Eders Sorg, saavelsom min, frimoder; Den engang visse Død, vor Gud, hans Sallighed. Herudi gjemmes. til ærefuld Opstandelse paa hiin Dag Støvet af en klog Abigaael, en hengiven Sara, en kiærlig og trofast Naomi, en Martha i Huuset, en Maria ved Jesu Fødder. Thi saadan var i Livet den fordum Velædle og Velfornemme. Frue Karen Mathias Datter Møller, fød i Arendal den 5 Septembris 1684. Gift første Gang 1714 med Velfornemme. Sr. Hans Christensen Frich, Borger i den Kongelige Residence=Stad, død den 24 Maji 1731. Anden Gang 1734, med Høylærde Mand. Velædle og Velærværdige. Hr. Lambert Windekilde, Provst i Liunge Frederichsborg Herred, Sognepræst til Liunge og Uggeløse, død den 16 April 1760. Hendes dobbelte Ægteskab var, efter Herrens Raad ufrugthar .men Hendes Liv frugthar paa gode Gierninger, Hendes Død den 8de April 1778 omsider salig. Gak Vandrings=Mand, bort at giøre ligesaa og suk paa Veyen. Min Siel døe den Retfærdiges Død. Efterretning Jndføds=Skolernes