Jyske Efterretninger, 1794-06-27
i Fortsættelsen af den historiske Artikt. Mai Maaned d. A. (see Nr. 50.) Til de Ulykker, som hyppig ere med i Krigens Følge, skiøndt de just ikke Linne siges umiddelbar at være Følger af den, henhører, at det engelske Krigskib Ardent er forulykket i den middellandske Søe, ligesom Fregatten Ohernes i vore Farvande; hvorimod de Engelske have taget 3 franske Fregatter. Til de aldeles umiddelbare Følger af Krigen, henhøre derimod de i Frankrig vedvarende, eller rettere tiltagende. Henrettelser. Det, blandt denne Maaneds Offere, paa hvilket den almindelige Opmærksomhed og Medynk fornemmelig er fader, er uden Tvivl, Ludvigs Søster, den ulykkelige Elisaber. Har hun end - hvad vel neppe lader sig nægte - været Medviderske, ja vel endog Deeltagerske i alle de contrarevolutionistiske Anlæg, hvorved Ludvigs falske og herskesyge Venner styrtede ham i Fordærvelse; hvilken Søster vilde da ikke have gjort sig skyldig i samme Brøde, og hvilken thrønbaaren Prindselse vilde kunne finde noget Strafværdigt, i de Forsøg, der gjordes for at tilvende hendes Broder, en Magt, som fra hendes Synspunkt maatte forekomme hende at være ham paa den skiændigste Maade ved Vold og Rænker berøvet? For Menneskelighedens Domstoel, kunde hun, om hun end var Medskyldig i Alt, sikkerlig stedse vente Friekiendelse; men nu for Politikens Res dura egni novias me talia cogunt molitihar saa ofte været Tronernes Forsvar, og maae nu ogsaa være den ny Republiks, om hun var farlig, og om hendes Død var fornøden, dette er det een ste, der kunde siges til Undskyldning, og det kunne vi her ikke afgiøre. Alt vi i ovrigt ikke maae bedømme en Republik, og fremfor alt en ny Republik, efter monarkiske Grundsætninger, følger vel af sig. Satte hendes Liv virkelig den offentlige Tarv i Hare nu, da er det begribeligt, at hun maat i Aalborg. te vandre hen til saa mange andre kongelige Offere; og at hun ikke kunde være Conventet helligere end Johanna Gran var Maria af Engelland, Maria Stuart den store Elisabeth; Conradin af Schralen og Fredrik af Østerrig, Carl af Anion, Den Carlos af Spanien og Caromitzen Alerius, deres Fædre, den ulykkelige Jvan- og fl. Meest Opsigt næst hendes, har de mange Generalforpagteres opvakt, hvoraf og, og mellem dem den navnkundige Chemtter Lavvister, henrettedes paa en Dag. Forf. af denne Artikel henholder sig der til, hvad i ovenstaaende Diglog er samt, at intet Hoved faldet, uden at ogsaa han med Deeltagelse føler, den Henrettede var hans Broder; ja efter hans Philosophie torde der vel neppe være nogen Forbrydelse til, der, moralsk betragtet, qvaleficerede til Livstraf, ogsaa har kan stedse troet med Camille Desmouling i No. 4 af hans gamle, Cordelier: at der inden større, sind kan gives, end at man indbilder sig at kunne udrydde alle Republikens Fiender ved Guilletinen; at ikkenerneste betræder Skasottet, uden Republicanerne jo giør sig til Kiender blandt hans Frænder og Venner; og i Følge dette opser han end meere ved at see i enhver Henrettelse et forbud fornye. Hvo der imidlertid kiender noget til al den Udstelse, Undertrykkelse og Mishandling, Frankerig af Generalforpagterne har maattet udstaae, vil snarere undres over, at deres Time er kommen saa sildig. Blandt de øvrige Blodoffere er uden Tvil den fra den amerikanske Kriig navnkundige Grev Destning den mærkværdigste. Allerede 1790 var ham mere end mistænkt, og i Rabands blistorie taget old tien beskyldes han for at have spillet en Rølle, der - efter Republikanernes Paastand - gav Anledning til de saa berygtede c. og 6. Octoberscener, og der i deres Øine ikke kunde andet end være en Forbrydelse. Naar man imidlertid erindrer, at det efter hans udtrykkelig yttrede Overbeviisning var enhver Franskmands Pligt at være til en vis Grad Rojalist, naar man mindes de betydelige Tienester, han har gjort Frankerig, kan man ikke undlade at ønske, en saadan Mand ikke maatte have forøget de Henrettedes talrige Liste. Derimod er og den evige Mytter St. Huruge, den blodtøistige Santerre, og den berygtede Pache faldne for Revolutionens Sværd. Luillier, Bloddommeren fra 2 Sept., har aflivet sig i Fængslet; men efterladt sig en Angivelse om ny Sammenrottelser, som spandtes der. Rebecque, en af Girondisterne kjækkeste Formænd, hardruknet sig i Marseille. Det er Tid at vende Øiet fra disse Blodserner til det ny Religionsdecret, Conventet efter Robespierres Forredrag har udstædt. J dette erkiendes det høieste Væsens Tilværelse og Sielens Udødelighed Nøiagtig Opfyldelse af Menneskepligtern angives som det høieste Væsens værdigste Dyrkelse. Overst mellem Pligterne sættes, at hade Uredelighed og Tyranie, at straffe Tyranner og Forrædere, at hielpe de Ulyksalige, at giøre andre alt muligt Godt, ikke at være uretfærdig mod nogen, ære de Svage, og forsvare de Undertrykke. Der indsættes Nationalfester for at opvække Mennesket til Tanken om Guddommen, og om sit Væsens Værdighed. Disse Høitider skulle laane deres Navn af Revolutionens ærefulde Tildragelser (er 21 Januarii og 31 Maj virkelig mellem disse?) af Naturens tigste Dyder. Aarlige Fester ere 14 Julii, 10 August, største Velgierninger, og af Menneskets kiereste og nyt 21 Januarii og 31 Maj. Decadefester ere for det høieste Væsen og Natur, for Menneskeslægten, for det franske Folk, for Menneskelighedens Velgiørere, for Frichedens Martyrer, for Friehed og Liighed, for Republiken, for Verdens Friehed, for Fædrelands Kierlighed, forHad til Tyranner og Forrædere, for Sandhed, for Retfærd, for Bluefærdighed, for Ære og Udødelighed, for Venskab, for Tarvelighed, for Mod, for Ærlighed, for Heltemod, for Uegennyttighed, for Stoicisme, forKiærlighed, for Ægtekiærlighed, for Faderkiærlighed, for Moderømhed, for broderlig Kiærlighed, for Barndommen, for Ungdommen, for Mindommen, for Alderdommen, for Ulykken, for Agerdyrkningen, for Vindskibelighed, for vore Forfædre, for Efterslægten, for Lykken. Ydermeere vedligeholdes Religionsfriheden; dog forbydes al aristocratisk Samling under dette Paaskud, som stered med mod den offentlige Orden. Og hvis der i denne Anledning opkom nogen Uroelighed, skal saavel de, der vakte den ved sanatiske Prædikener og contrarevolutionaire Udspredninger, som de, der fremkaldte den ved ubillige og ugrundede Varsomheder, lige strax ses efter Lovenes Strænghed. At ingen, der ærlig bekiender sig til Christendommen, heri kan see andet end et lutt et Afguderie, som lettelig, i Følge Conventens Opfordring til Kunstnere ved deres Talenter at give denne Dyrkelse meere udvortes Glands, hos den uoplyste Almue kan udarte til grovere Billeddyrkelse, er vel ikke at nægte. For den tænkende Deist torde den paa den anden Side have formeget Sandseligt.