Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-08-22
Robespierres og hans Tilhængeres Undergang. Ved at omstyrte ethvert andet mægtigt Partie i Frankerig, fra Orleans indtil He bert og Danton, havde Robespierre tilvendt sig en fuldkommen Overvegt i National=Conventen; men endnu ikke fornøiet med denne Magt, arbeidede han paa at rive den heele Regiering til sig. Til den Ende havde han faaet Velfærds= og Sikkerheds=Commissionerne samt den parisiske Magistrat størstedeels besat med sine Venner og Tilhængere, til hvilke han og kunde regne General=Commandanten i Paris. Han havde ogsaa vidst at bringe det dertil, at disse Commissioners Lemmer, som i Følge Jndretningen skulde efter visse Uger afløses, bleve Tid efter anden af N. C. paa nye bekræftede i deres Post. Velfærds=Commissionen, hvoraf Robespierre selv var et Medlem, havde derfor tiltaget sig saa stor en Myndighed, at National Conventen var næsten ikke andet end dens Echo. Robespierres voldsomme Adfærd, i hvormeget han end søgde at besmykke den med Patriotisme, republikansk Jver og Tidernes Nødvendighed, maatte nødvendig skaffe ham mange, i det mindste hemmelige Fiender, som enten vare misundelige over hans Fortrin og Anseelse, eller hadefulde, fordi han havde foraarsaget eller medvirket til deres Venners og Paarørendes Død og Elendighed. Louvet var den første, som vovede offentlig at beskylde Robespierre for at tragte efter Dictatur eller et Slags Overherredømme i Republiken, og Camille Desmouling skal have igientaget samme beskyldning i sine efterladte Skrifter. Robespierre kunde altsaa ikke være uvidende derom, at han havde Fiender; men det synes, at hans hidtil havde Lykke i at rydde enhver Modstander af Veien, hans formeente store Yndest hos det parisiske Folk, hans talrige mægtige Anhang, ja vel og hans bekiendte Tallegave, til at vende beskyldningen fra sig hen paa Modstanderen, have for det ham til at troe, sig stærk nok til ogsaa at seire denne Gang. Dog dette Haab slog seil; thi pludselig den 27de Julii blev efter N. C. Beslutning Robespierre og hans Broder, tilligemed Couthon, St. Just, alle 4 Lemmer af N. C. og de 3 tillige af Vels. Commiss., Henriot, General=Commandant i Paris, Dumas, Præsident i Revolutions Tribunalet, Papan Nationalagent; Fleuriot, Maire i Paris, samt flere Magistrats=Personer, tilsammen 22, sængslede, og den næst paa følgende Dag henrettede. Robespierres, Dumas og Henriots Hoveder bleve fremviiste til Skue for Folket. Da Robes pierres og Tilhængeres Arrest var besluttet, bleve de overleverte til Sikkerheds=Commissionen; men henimod Natten blev Huset omringet af et Antal Conspirantere, Dørrene med Gevalt aabnede, de Fængslede satte i Friehed, og henførte til Raadhuset, hvor Magistraten erklærede sig for at være i Rebellion imod N. Conventen. Conventen, som havde været samlet den heele Nat, udsendte strax 12 Deputerede til Nationalgaarden, for at anføre den i mod Raadhuset, og efter nogle Timers Forløb vare de paa nye, dog e ganske uden Modstand, sængslede. Robespierre fandt iblandt sine heftigste Anklagere nogle, som han havde anseet for sine beste Venner, saasom: Barrere, Collot d' Herbois, og Billand de Varennes, saa at det skal være gaaet ham, som hiin Konge, der maatte bekiende: at ligesom han havde gjort imod andre, saaledes have de og gjort imod ham.