Jyske Efterretninger, 1795-03-09
Fortsættelsen af de Historiske Betragtninge franske Revolution og dens Følger. (seDa tilkommende Generationer ville altsaa afgiøre, hvilken Høiagtelse de constituerende franske Lovgivere fortiente. Den derpaa følgende Forsamling kunde kun synes ærværdig for en bedaaret Frihedsven, endskiønt den end- og, lignet med Conventen fortiente dette Biord. Denne Convent, den besynderligste Forsamling som maaskee har været nogen Tid paa Jorden, bestræbede sig ligesom paa at kyse Nationerne tilbage fra den Tanke om Frihed. Den hulde Gudinde blev opstillet som et afskyeligt Uhyre, istæden for hendes Fyldhorn og Musernes Følge, saae man ved Uhyret Kloer og Køller, hvormed det nophørlig var beskieftiget at morde og at sønderknuse; det thronede paa Liig, udaandede intet uden Gift, og udbredede Odelæggelse langt omkring sig. Alle den menneskelige Elendigheds Forbrydelser, Laster og Vanskabninger tilsammen, dannede dens afskyelige Høigeskab, som Natten skiulte. Dette var Jacobinernes Værk, som man, Himlen veed med hvilken Ret har kaldet Revolutionens Jesuiter. Men hvilken Forskiel, Jesuiterne udmærkede sig ved Eendrægtighed, ved den fineste Politik, ved Forslagenhed og Talenter, vel forfulgte de alle store Mænd, der viste sig som deres Modstandere, men Videnskaberne, avlet i deres ledet Skiød, var dem velkommen; de paatog efter Omstændighedernes Beskaffenhed alle Slags Skikkelser, og vidste med stor Overlæg at bruge deres Magt, hvis Virkninger de stedse nøie beregnede. Herskab var deres felles Motto, og alle Midler at komme dertil, var dem Ret. Aldrig tabte de Klogskaben af Øinene, og hvor de kunde herske, skede det med Værdighed; men de viiste og Ydmyghed, hvor det skulde være. Er dette Jacobinernes Billede, Kuns allene den Syge at herske havde disse med Seletterne tilfellede; af alt dette øvrige passer intet paa de første, som altid levede i den største Tvedragt iblandt hinanden, aldrig gjorde en klog Brug af deres Magt, som forfulgde Geniet selv midt iblandt dem, foragtede Talenter, Konster, Videnskaber og Cultur, og aldrig viste Værdighed, ja ikke en eneste Gang, saa længe de af deres Hule beherskede det ulykkelige Frankrig, beviiste Moderation. Jesuiterne holdt sig og nogle Aarhundrede igiennem, men Jacobinernes Herskab varede kuns en Række af Maaneder. Deres Magt Epoke var Conventens Fremkomst, denne Forsamling som opløste alt, og endelig tilintetgjorde og selv det herskende Societet. Med Conventen forsvandt og de sidste Forhaabninger, at see i Frankrig en paa Frihed grundet viis Lovgivning. Det nye milde System, som vi ved Sammenligning ere tilbøielig til at beundre, er dog endnu slet ikke af den Art, igjen at opflamme de udslukte Forhaabninger i ube fangne Menneskers Øine. Endnu have de franske An til Jacobiniske Magthavere ikke udmærket sig meget ved viise Love, men vel var det dem, som forordnede Marats Apotheose, som ved et Decret erklærede le Comrefor afsindig, formedelst hans Anklage imod Robespierres Medskyldige, som endnu ved Enden af Aaret 1794 kappedes i Conventen om den Ære, at have stemt for Ludvigs Mord; som behandlede Uhyret Carrier med gruelig Skaansel; som til Krigsforsøg, uden Hensigt til Borgerblod og Menneskeoffer, sendte turaniske Befalinger, og ved en Lov formelig bekræftede Confiskationerne af vedkiendt uskyldig Paadømtes Eiendomme. Midt under disse en strækkelig Nyheds Scener fremstiller Holland os et overordentlig Phenomen. Hvad hører der til en frygtelig Krigs=Marine? En stor Skibsfart, Søefolk og Penge. Holland besad alt dette i saadant Maal, at der var alle Nationers Beundring, saavelsom Gienstanden af deres Misundelse. Og dette Folk som ved en blodig Søetrefning i den amerikanske Krig, i det mindste viiste, at det hørte til de europæiske Søemagter, er i en Krig som truer dets Cristen selv, gandske uvirksom til Søes, seer roelig til hvorledes dets Skibe bliver tagen i hundrede Tal, ja behøver endog Engelske Krigskibe til at værne for dets egne Kyster; og alt dette imedens denne Stats Magthavere ere fulde at god Villie, og uden at agte paa deres Modstanderes Particaand i det Jndre af Landet, give Millioner til Land Subsidier til fremmede Magter. (Slutningen følger.)