Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-07-10
Udenlandske Etterretninger. Man klager i Frankerige meget over den Letsindighed i Behandlingen af de vigtigste Gjenstande, hvormed Kamrene brændemærke deres sidste Forsamlinger i dette Aar. Landlivets Forlystelser og Ho høsten ere mægtige Tiltrækkelsesmidler, især nu, da Udsæden af Ærestiller, Embeder og Ordenskors er forbi. For nylig var der af 150 Deputerede ikke engang Halvdelen tilstede i Paris. Ministeriet skal ogsaa være saa forbittret herover, at man endog taler om, at flere Courerer ere afsendte i forskjellige Retninger, for igjen at tilbagekalde disse bortflygtede Personer. Det er derfor intet Under, at i de fleste Stæder i Departementerne, som ved deres Dannelse og Rigdomme have skaffet sig Anseelse, viser sig en Aand og en Tænkemaade, der er meget forskjellig fra den, der yttrer sig i Paris, og skulle Kamrene, opløses, da ville Municipalvalgene naturligviis falde ganske anderledes ud, og man vilde neppe vælge sine Repræsentanter iblandt dem, der beskytte det gamle Aristocratie. Det er vel ogsaa paa Tiden, at man sørger mere for Staten og Borgerne i Almindelighed, end for enkelte priviligerede Stæder og Stænder. Man bør ikke stedse tage alene Hensyn til det glimrende Paris eller de store Søstæder, og derimod være aldeles uvidende om, at der i Midten af Provence i de uhyre Skove, som kaldes op efter Maurerne, gives en Menneskeclasse, hvis Civilisation er saa lav, at den nærmer sig til de Vildes Tilstand. Først for nylig har Præsten Guigon, rørt af Medlidenhed over deres Elendighed, søgt at vinde deres Tiltro og at bringe dem lidt efter lidt ud af deres raa og forvildede Forfatning; forhen havde de ikke staaet under det ringeste geistlige Tilsyn. De boede i Steenhytter, nærede sig af lidt Agerdyrkning, men meest af at vogte Gedder og at brænde Kul; de klædte sig i Geddeskind, levede i den ækleste Ureenlighed, klippede sjelden deres Haar eller Skjæg, og skare aldrig deres Negle. Sædvanlig herskede en død Taushed imellem dem, undtagen naar de i deres Skove udstødte et gjennemtrængende Skrig. Christelig Religion havde de ikke, men Fetischer, een af Lynet truffen Eeg indgjød dem en hellig Gysen og mange Huler antoge de for Aanders Boliger. – At ovenstaaende Anførte ikke er ugrundet, har man atter for nylig (den 29de Juni) havt et Beviis paa i de Deputeredes Kammer, da Budgettet af Ministeriet for det Jndre for 1838, uagtet det overstiger Beløbet for 1837 med 1 Million, blev afgjort i en Tid af 4 Timer. J Mødet den næste Dag, hvor man skulde discutere angaaende Budgettet for dette Aars Udgifter, til Beløb af over 1039 Millioner Fr., blev der voteret paa en meget tumultuens Maneer. Præsidenten, Dupin, gjorde sig forgjeves Umage for, at denne sidste Act af Kammeret kunde foretages med nogen Anstand, og han opfordrede de Deputerede hertil; men istedetfor at høre ham, over skrege de med vild Larm flere af de Deputeredes Taler og styrtede sig i ubændige Klynger mod Urnen, hvori de skulde kaste deres hvide eller sorte Kugler. Af de sidste fandtes kun 37 imod 254. De havde ikke Tid til at bie, og uagtet man har taget sin Tilflugt, for at holde de Deputerede tilbage, til General-Postdirectoren, og endskjøndt de kongelige Poster allerede siden den 4de, under Paaskud af Pakkers Forsendelse, ikke tage imod Passagerer, saa var dog Antallet paa de tilstedeværende Medlemmer i Kammeret den 1ste Juli sammensmeltede til 60. I Paris er der endnu megen Tale om MarschalClauzels Afsendelse til Spanien; men imidlertid rykker Don Carlos videre frem. Efter den nyeste telegraphiske Depesche fra Narbonne og Perpignan stode hans Forposter den 23de Juni i Nærheden af Barcellona. Baron de Meers Hovedqvarteer befandt sig i Martorell, kun 5 Lieues i Nordvest for Staden. Den 28de Juni havde Eroles affordret Staden Send'Urgel 10,000 Dollars under den Trudsel, ellers at vilde tænde den i Brand. J denne, som det synes, truende Fare, vedbliver Cortes-Forsamlingen med at udvise en aldeles mageløs Rolighed og Sikkerhed.