Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-05-18
Lollands Falsters Stift Tidende. Redigeret, trykt og udgivet af W. F. Laub i Nykjøbing. No 38. Løverdagen den 18. Mai. Til de gode Sider af den det danske Folk saa stærkt betegnende Ligevægt i Sindet, hører ogsaa, at det er en Hader af alt Eensidigt, af alt Yderligt, Overdrevent og Kunstlet. Det fransketydske Markskrigeri, siger Hr. Bergsøe, som gjør Tænderne lige ved Hjælp af Tandpulver, og helbreder Svindsoet ved Hjælp af Brystsukker, er derfor saagodtsom ukjendt i Danmark; de tydske Universiteters Renomistvæsen med dets Affødning, det letsindige Duelvæsen har aldrig faaet Jndpas her i Landet, vor Literatur og det mundtlige Foredrag paa vore Lærestole har stedse holdt sig fri for alt Slags hvittravende Svulst, og den søgte Stræben efter at indhylle Alt i et Uforstaaelighedens og Dunkelhedens med techniske Udtryk gjennemvævet Slør, hvortil den for Tydskerne charakteristiske Stræben efter det Dybtgaaende i den nyere Tid er udartet, har derfor kun fundet lidet Jndpas i Danmark, hvor største Deelen af de philosophiske Videnskabers Dyrkere heldigviis endnu synes at hylde Sætningen: Hvad Du ei klart kan sige, veed Du ei. En anden Nationalsvaghed, som Forfatteren fremhæver, er den af det offentlige Livs Forhold avlede Respect for Titler og Decorationer. "Medens der saaledes i Holbergs Tid kun vare 23 Kammerjunkere i Danmark og Norge, er der nu alene i Danmark 270, og medens de med en dansk Decoration benaadede Privatmænds Antal dengang i Danmark og Norge kun var henved 100, er der nu omtrent 2,500 Privatmænd alene i Danmark, som ere benaadede med danske Ordenstegn og Kammerherre=Nøgler." Med Hensyn til det Sidste maa vi dog bemærke, at det har sin naturlige Forklaring i Dannebrog-Ordenens Udvidelse, der nu gjør den tilgængelig for et langt større Antal Jndivider, end før, da Ridderværdigheden (med Storkors) kun blev tildeelt høie Rangspersoner. Vi mene iøvrigt, at Grunden til denne Higen efter Titler og Ordener ikke ligger saameget i national Svaghed for disse Ranglerier, Feilen ligger vistnok meere hos Regjeringen, end den er begrundet i Nationalcharakteren; Regjeringen har ikke villet indsee og vil endnu ikke indsee, at det, at vænne Nationen til at ansee Noget for Værdifuldt og Fortjenstligt, hvad der i og for sig, hverken har Værdi eller Fortjeneste, maa have en skadelig Jndflydelse paa Nationalcharakteren. Hvorvidt iøvrigt Forfængelighed i Almindelighed, eller den Svaghed at overvurdere smaa tilfældige Goder og Fortrin, kan siges at være meere charakteristisk for de Danske end for andre Nationer, ville vi lade være uafgjort, men vi ville dog bemærke, at vore Halvsødskende,) Holstenerne, paastaae det. De kalde os "die eitlen Danen", og saa ganske ubeføiet er dette vel ikke. Vi troe med Føie at kunne kalde dem saaledes, da det er vist, at det ædle holsteenske Blod i de fire hundrede Aar, hvori Landet har været forbundet med Darmark, har faaet en stærk Tilsætning af det nædle danske Blod. En altforvidt dreven Lyst til atville more sig, under hvilken de ædlere Jnteresser ofte maa lide, er en Svaghed for den danske Nation", bemærker Forfatteren, og vimaa sande hans Ord. Det hidrører fra den Disposition til Magelighed, der ligger i Nationens Temperament, og som giør, at den har en vis Sky for det Anstrængende og foretrækker det Morende, og vi maa tilstaae, det er især hos Nationens anden halve Deel, den qvindelige, at vi finde denne Egenskab fremtrædende. Meget ligger unægtelig i Opdragelsen, der, navnlig hos en stor Deel af Middelstanden, kun synes at gaae ud paa at bibringe de unge Piger det Begreb, at hendes Bestemmelse i Livet er: Moerskab. Hun lærer alskens Sprog, lidt Musik, Sang og Dands, men da der gjennem den hele Opdragelse ikke gaaer nogen Alvor, da det stadigt foreprædikes hende, at en Pige maa have Talenter, at hun maa forstaae at gjøre dem gjældende, osv., saa kan det ikke undgaaes, at den Tro maa bibringes hende, at hun lærer det altsammen, kun for at paradere dermed ved given Leilighed; det kan ikke undgaaes, at der udvikler sig en fordærvelig Higen efter Adspredelse og Moerskab, der kun finder liden Tilfredsstillelse i Hverdagslivets eensformige Sysler. Vi ansee iøvrigt denne Svaghed for en af dem, som Nationen lettest vil være istand til at overvinde; det er en af de Feil, over hvilken Opdragelsen udøver megen Magt.