Berlingske Tidende, 1836-09-09
Udsigterne, som de sidste Begivenheder i Førstningen frembøde, havde vakt den Tro hos mig, at hine Begivenheder kun vare afsondrede Bevægelser, fremkaldte af Enkeltes Jnteresser eller Lidenskaber, og nærede af en forbigaaende eller kunstig ophidset Tilstand. Saalænge denne Overbeviisning var fremherskende hos mig, var det min Pligt at holde fast ved den bestaaende Tingenes Orden, og med Hensyn til Jværksættelsen af de nødvendige politiske Reformer, at følge den Plan, som jeg, i den Tanke at den bifaldtes af den almindelige Mening, havde foreslaaet. Jndtil de nyeste Begivenheder har jeg standhaftigt fulgt denne Vei. Heller ikke vilde jeg for Fremtiden afvige fra den, hvis ikke en utvetydig og almindelig Tilkjendegivelse fra Eders Side omsider havde gjort mig den hele Energi indlysende, der hersker i Eders ganske anderledes udsende Fordringer. Efterat Provindserne Andalusien og Arragonien havde erklæret sig for Constitutionen af 1812, meddeelte sig denne Bevægelse med Lynets Fart Provindserne Estremadura og Castilien, og selv i Rigets Hovedstad var det vanskeligt at standse den. Rundtom mig kunde man tydeligt see, hvorledes de brave Soldater, maatte gjøre Vold paa sig selv, naar de saae sig tvungne til, voldsomt at trykke det sig reisende Folk tilbage, med hvilket de saa inderligt sympathiserede. Denne Tingenes Tilstand maatte tydeligtgjøre mig Nationens Ønske, og da jeg hverken vilde eller turde frembyde et Paaskud til nye Forstyrrelser, saa har jeg besvoret Constitutionen af 1812, og udstedt de nødvendige befalinger til, at den skal proclameres og besværges i Kongerigets hele Omfang. Spaniere! Jkke ubekjendte ere mig de Jndvendinger, man her hjemme og i Udlandet har reist mod denne Forfatning. Men hiin Forfatning udgiver sig jo ikke for noget Mønster paa Fuldkommenhed; den tyder meget mere selv hen paa det Gjørlige i at foretage Reformer med samme, og angiver Maaden, paa hvilken disse kunne skee. Endog blandt de ivrigste Tilhængere af hiin Forfatning gives der ingen Forstandig, der ikke er gjennemtrængt af Nødvendigheden, at foretage en Revision med samme, ligesom ogsaa de Provindser, der have erklæret sig for den, uforbeholdent have anerkjendt, at nogle Forbedringer nødvendigviis maae finde Sted, hvilke kunne iværksættes af Cortes, der i dette Øjemeed skulle træde sammen. Vi maae haabe, at Viisdom og Omhue fra Cortes's Side, hvilke jeg netop nu indkalder til Fuldførelsen af dette saa vigtige Værk, ville fuldende denne ligesaa uundgaaelige som levende ønskede Revision. J kunne holde Eder overbeviste om, Spaniere, at Talen ikke skal være om, at formere visse Prærogativer og grundfæste forhadte Privilegier. Hiin Revision skal meget meer have den almindelige Orden og Velfærd til Formaal, saaledes som de svare til Landets Fornødenheder, og stemme med de almindelige Principer, der afgive Grundvold for de frie europæiske Forfatninger. Paa denne Maade bliver Constitutionen af 1812 atter til Statsgrundlov. Og hvo kunde betvivle, eller hvo kunde undre sig over, at den har været Gjenstanden for Eders Kjærlighed og Maalet for Eders Bestræbelser, Erden dog for Eder en Mindesteen og Nationens Ære, Værdighed og Uafhængighed. Det er Eder, der have grundet den og besvoret den; under dens Auspicier have J sejret; det var den, efter hvilken Nationens Anliggender bleve styrede, da Napoleons Ørn forfærdet veeg fra vort Fædrelands hellige Grund Denne Hæder formaaer hverken Tiden, eller den onde Villie eller Politiken at røve den, og den skrækkelige Skjæbnens Omskiftelse, der siden er blevet Eder til Deel, har ikke kunne handlyse denne herlige Erindring af Eders ædle Hjerter, i hvilke den med Flammeskrivt har indgravet sig. Værket, der syntes tilintetgjort, staaer gjenfødt op af sine Ruiner; Constitutionen reiser sig for det forhausede Europas Blikke. Saa leve den da, denne Constitution, Den leve, for i nærværende Kamp at være et Sejrens Symbol, ligesom den strax efter sin Fremkomst var det i hine hæderkronede Tider. Viser Europa, at J til Trods for al Bagvaskelse, elsker den, og vide at forsvare den. Udfaldet kan ikke være tvivlsom Constitutionen vil oplive Eders Anstrengelser med ny Energi, og hærde Eder til at bære de Byrder, som Sagernes øjeblikkelige Stilling paalægger Eder. Forgjeves ville vore Fjender have smigret sig med det Haab – som de gjøre ved enhver Leilighed – at hiin Begivenhed vil vorde Stof til Tvedragt og Uenighed blandt os. Til deres Fordærvelse vil det fordoblede Kampraseri, hvormed J nu angribe dem, vise dem, at deres Tilintetgjørelse er Hovedøjemedet med Eders høihjertede Opstand. Det er de Forventninger, jeg nærer om Eder, ædelsindede Folk, Ubegrændset er den Tillid, jeg sætter til Eders Dyder og Eders lyse Aand. Langt fra at ryste min ophøiede Datters Trone, vil denne store Forandring meget mere befæste hiin Trone, idet den giver samme Eders Kjærlighed til Støtte, og den Constitution til Grundlag, der paa engang kan takke en dristig og glimrende Opvaagnen til Frihed, og en grændsesløs Hengivenhed for den, da fangne Konge, for sin Tilværelse. Spaniere! Gid da denne Statslov, til hvilken vi alle sværge, for nu og bestandig være en Borgen for den helligste Eendrægtighed og den fasteste Sammenholden. Paa Eders Eendrægtighed beroer Eders Kraft, og af Eders Kraft er ogsaa min afhængig. Marie Christine.