Berlingske Tidende, 1759-01-01
Regensborg, den 29. Nov. Det Evangeliske Corps har her i Dag ladet følgende publicere: Hs. Keyserl. Majest. har i Henseende til Rigets Velgaaende, ved hans Vall ofte ladet sig forstaae med, og gandske tydeligen forsikret, at han vilde holde sig den Vestphalske Fred og i sær den 20 Artikel i den nye Val-Capitulation efterretlig, og det uden paa nogen Maade, at have sig noget forbeholden; men da det Evangeliske Corps i Tydskland er bekymret for, at saadanne endskiønt særdeles klare Ord skulle forbigaaes, og bemeldte Artikels Anliggenhed underkastes en almindelig Rigs-Forsamling, samt det Tydske Riges Forfatning i Følge heraf sættes i en særdeles Fare, altsaa har man, til ethvert af de i Tydskland sig befindende Evangeliske Corps Sikkerhed, og i Henseende til visse for samme med Tiden følgende ubehagelige Sviter fundet for got at beslutte: (1) At man, hvad det Evangeliske Corps angaaer, ikke vil tilstaae eller bevilge nogen Forandring i Rigs-Constitutionen og i sær den Keyserlige svorne Val-Capitulations 20 Artikel, paa hvad Maade og ved hvilken Leilighed det ogsaa maatte være, men med behørig Standhaftighed sætte sig imod samme i paakommende Tilfælde. (2) At alt det, som alligevel maatte skee herimod, af samme Corpus Evangelicorum, bestandig skal ansees, som noget, der er en Følge af den Ret og de Bevillinger, som Val-Capitulationen selv. Art. 20 §. 10 meddeler og befaler. Art. Januarii Maaneds Artikel XX. Keyserlige Val-Capitulation. §. 1. Vi skal og vil og aldeles i Acts- og Oberacts=Sager agte det som noget os vedkommende, hvad der er bleven forligt og statueret i Følge Jnstrumenti Pacis i den sidste Rigs Afskeed; Og derefter i den Münsterske- og Osnabrüchiske Fredsslutning. §. 2. Men besynderlig og at paastaae, at ingen fremdeeles af høy eller nedrig Stand Churfyrst, Fyrste, eller anden bliver erklæret eller bragt i Act eller Oberact, uden retmæssig og tilstrækkelig Aarsag, uforhørt og uden det Hellige Riges Churfyrsters, Fyrsters og Stænders Forudvidende, Raad og Bevilgning. §. 3. Men i indfaldende Casibus at procedere og forfare efter Forseelsens Beskaffenhed til Acten eller Privation enten paa Keiserlig Fiskal-EmbedsVegne, eller paa den læderte og anklagede Deels Paaæskning, og derover vi paakaldes og imploreres enten til Rigshofraadet, eller Vores og RigsCammerets pro administratione justitie, først at raadslaae om de til Rigs acten eller Privation henhørende Mandater, derpaa at give nøye og med Flid Act paa det Hellige Riges herover forhen fastsatte Love og Kammerets Anordning i at udføre fremdeles Sagerne indtil Enden, paa det at den anklagede ikke præcipiteres, men bliver anhørt i hans havende retmæssige Defension efter Nødvendighed. §. 4. Naar det da kommer til Sagernes Slutning, saa skal Acta føres til en offentlig Rigsdag ved visse hertil besynderlig eedsorne Stænder, (Prælat og Grævestanden med indbefattet) examineres og overlægges af alle tre RigsCollegiis med et lige Antal af Religionerne, deres Gotfindende refereres til de samtlige Churfyrster, Fyrster og Stænder, af hvilke den endelige Slutning giøres. §. 5. Og den saaledes gjorte Slutning, efter at den ligeledes er bleven approbert af Os eller Vores Commissario, publicert i Vores Navn, Executionen ogsaa foretages og fuldføres saa vel i denne som andre Tilfælde ikke anderledes end efter Executions Anordningens Jndhold i den Kreds, hvori Acterne sidder og henhører. §. 6. Hvad saaledes fratages dem, som ere erklærte i Acten, det skal og vil Vi ikke tilegne Os og Vores Familie, men det skal tilhøre Riget, men for alle Ting skal den fornærmede Deel deraf satisfaceres. §. 7. Dog alligevel, saameget som angaaer de Particular Lehn, som ikke immediate have deres Oprindelse fra Os og Riget, men fra andre, at Lehn herrerne, og ellers Kammerrets Anordningen, og enhver ikke lider Skade, paa sin Ret og Rettigheder. §. 8. Saaledes og naar en Acter i det Hell. Rommerske Rige har forbrudt sit Gods, saa skal sammes Forseelse ikke komme Agnaterne, og alle andre, som Stats=Tidender for Aar 1759. som kan have Ret dertil, og ikke i Gierningen have gjort sig deelagtige i Forseelsen, til nogen Præjudice i deres Jure succedendi in Feudum og Stamme gods, men det Principium skal ikke have Sted, som om Magnati innocentes skulde priveres de derved forbrudte Lehne og andre propter Feloniam Actoris. §. 9. Og naar den paa en voldsom Maade spolerte, pendente Processu Ban ni skulde anholde og Restitution, saa skal og vil vi see derpaa, at Anklageren efter befindende, uden Opsættelse og uden at vente paa Udgangen af den quaad Poenam Banni formerte Processer forhielpes cum pleno Effectu strax til hans Redintegration ved tilstrækkelige Midler i Følge af Kammerrets Anordningen og andre Keiserlige Constitutioner, §. 10. Og naar der ikke forfares efter foreskrevne Maade, Art og Form, som kan sees fra Punct til Punct, saa skal samme Actserklæring og Execution holdes ipso jure for nul og intet. §. 11. Og saameget som angaaer Bannum Contumaciæ, saa vil Vi gandske afskaffe samme, som et af mange Considerationer utilstrækkeligt Middel, og lade det blive ved civilibus Causis, og ved civilibus mediis coercendi et compellendi. Copie af en Skrivelse fra Hr. Generallieutenant, Græve af Dohna til Hr. Generallieutenant von Lantingshausen, fra Hoved-Quarteeret til Greifswald, den 12. Jan. Det kan ikke være Eders Excellence ubekiendt, at Besætningerne i An clam og Demmin ere afskaarne ald Undsætning, og ikke i Stand til at holde sig. De derinde commanderende Officierer vilde vise en Slags Egensindighed uden Nytte, hvis de vegrede sig ved Overgivelse. Man maatte ellers tvinge dem dertil; og hvis bemeldte Stæder derved bleve ødelagde, saa maa den upartiske Verden retferdige, at vi skride til en Art af Repressalier, som er os usædvanlig, og som man gjerne vil forbiegaae, men i saa Fald ikke kand Man maatte giøre sig ret Umage for, at lade en af de beste Stæder her i Landet reent udplyndre, og derpaa opbrænde. Det beroer paa Eders Excellence, at afvende dette Onde fra dette Land og dets Jndbyggere, hvilket at giøre skulde gaae mig ligesaa nær som det er vist, at vi paa vor Side i disse Egne ingen Anledning give til Krigen. Veyen til at forekomme de bedrøvelige Følger, som af saadant vil flyde, bliver denne, at Deres Excellence meddeeler de i Anclam og Demmin commanderende Officierer herom de udfordrende Ordres. Deres Svar med nærværende Trompeter vil bestemme min Beslutning, som i vidrig Fald imod min Villie maa binde mig til det, som forhen er meldet. Jeg forbliver med all Høyagtelse &c. &c.C. von Dohna. Hr. Januar. Maaneds Stats=Tidender for Aar 1759.