Corsaren, 1840-10-28
Min Ulykke paa Flyttedagen. J vide Alle, mine kjære Læsere og Læserinder, at ingen Dag i Aaret er rigere paa Jammer og Ulykke end Flyttedagen; men hvad J ikke vide, og hvad der dog er sandt, det er, at min Ulykke paa Flyttedagen var størst af Alles, ja at den var høist sørgelig og beklagelsesværdig. Hed jeg Jeremias, da vilde jeg skrive en Jeremiæ Begrædelses-Bog, som skulde bringe følende Hjerter til at henflyde i Taarer. Men nu hedder jeg ikke Jeremias desværre, og derfor vil jeg nøies med simpelt og eenfoldigt at fortælle min uheldige Skjæbne. Jeg maa da først og fremmest fortælle, at jeg er med i "Corsarens" Redaction, og at jeg havde faaet det Hverv at skrive Nyhedsartiklen dertil, dog med den udtrykkelige betingelse, at der i samme ikke skulde indeholdes det, man kalder Nyheder eller Bynyt, men lutter nye, splinternye Jdeer. Du kan forestille Dig, kjære medfølende Læser, hvilket Hovedbrud dette maatte medføre for et Menneske som mig, der er vant til at lade fem være lige og ikke have andre nye Jdeer end dem, jeg læste i Aviserne. Jeg sagde det ogsaa til de andre i Redactionen: "Troer J, at jeg er en Hest", sagde jeg, "siden J paalægge mig et saadant Hundearbeide?" Al min Protest hjalp imidlertid ikke: jeg maatte bide i det sure Æble. Naa, jeg gav mig til at speculere og speculere, og jo længere jeg kom ind deri, desto bedre gik det, saa at jeg efter en Uges Tids Forløb havde en kjøn lille Samling af Jdeer. Der var især een af disse, som jeg gjorde meget af, ja som jeg ansaae for et Mesterstykke; det var en Tanke, som jeg ansaae for at være ligesaa stor og mægtig som den var ny og uhørt, en Tanke, der engang udfaret i Verden skulde være nok til at erhverve mig og "Corsaren" Udødelighed; den gik ikke ud paa Mindre end at anlægge et Magazin for Ideer. Jeg kan tænke, at man forstaaer ikke, hvad jeg mener, og jeg kommer derfor til at forklare mig tydeligere. Det skulde være et Establissement, hvor Enhver kunde sælge sine Jdeer og ligeledes faae Jdeer at kjøbe, en Anstalt, som ved at bringe de menneskelige Tanker i en uophørlig Circulation vilde være den mægtigste Løftestang for Civilisationen. Som jeg nu i Tirsdags Morges sidder og gjennemtænker denne Jdee i sin Detail og i Tanken møder alle de Jndvendinger, der kunde fremføres imod dens Udførelse, kommer min Værts Pige ind med Theevandet til mig og siger, at idag var det da sidste Gang for denne Gang, hun bragte mig Theevand. Dette mindede mig om, at jeg skulde flytte, og da jeg tænkte, at det var bedst at afgjøre Flytningen ligesaagodt først som sidst, reiste jeg mig og gik hen i mit nye Logis, og dermed var min Flytning tilende. Saasnart jeg havde orienteret mig lidt i mit nye Værelse, satte jeg mig hen for paany at tage fat paa min Jdee. Men uagtet alle Anstrængelser kunde jeg ikke komme paa den. "Naa", tænkte jeg, "saa kan Du tage en af Dine andre Jdeer frem saalænge; i det Mellemrum indfinder den anden sig vel nok." - Men hvo beskriver min Forbauselse og Skræk, da jeg opdager, at alle mine Jdeer ere borte, alle de herlige Tanker, som havde kostet mig saamange søvnløse Dage og Nætter. "Du maa bestemt have glemt dem i Dit forrige Logis", tænkte jeg. "Det var dog mærkeligt, at Du ikke fik dem med. Du maa derhen." - Jeg gik. Ganske undselig banker jeg paa hos den Mand, der var flyttet ind efter mig og endnu laa i Flytningens Uorden. "Med Forlov", sagde jeg, da jeg kom ind; "jeg ønskede gjerne i at see efter, om jeg ikke havde glemt Noget her." "Glemt Noget?" gjentog Manden. "Jkke det Ringeste. Men har De ellers ikke Noget, en ny Artikel, en ny Jdee, eller saadant Noget?" spurgte han. - "Hvad behager?" udbrød jeg overrasket, "det er jo min Jdee." - "Rigtig! en ny Jdee? lad os høre den. Kom kun med den uden Sky. Smaaideer betales med 3 Mk. pr. Stk., større dito med 1 Rbd., Universalideer med 10 Rbd. Lad høre." - "Men det er jo min Jdee", udbrød jeg i Fortvivlelse; "Menneske! gjør mig ikke rasende; giv mig min Jdee tilbage." - "Jngen Uartigheder, maa jeg be", svarede Manden. "Har De en Jdee, saa kom med dem; hvis ikke, saa maa jeg bede Dem forlade mig." - "Gavtyv! Røver!" udbrød jeg da rasende; "jeg qvæler Dig, hvis Du ikke øieblikkelig giver mig min Jdee heel og holden tilbage." Og dermed foer jeg ind paa ham. Men han var stærkere end jeg, og efter en kort Kamp rullede jeg ned af alle Trapperne. Ved en besynderlig Lykkens Styrelse fik jeg ingen videre Skade; men, da jeg kom hjem, var jeg syg og udmattet og bedrøvet indtil Sjælen. "Din Udødelighed er borte for evigt!" sagde jeg til mig selv, "og hiin elendige Karl vil om kort Tid besidde den. Hver Dag kan jeg vente at see hans Opfindelse (hans Opfindelse!) prale i Adresseavisen. Ak! forbandet være Flyttedagen, den usalige Flytning." Den næste Dag kom mine Colleger og forlangte mine nye Jdeer: thi nu skulde de trykkes, sagde de. "Gaaer Pokker i Vold!" sagde jeg; "J ville nok oven i Kjøbet gjøre Nar af mig. Jeg erklærer mig fallit, bankerot! Jeg gaaer i Compagni med "Dagens" Redacteur, Christian Hansen; vi gaae begge To fallit; commune naufragium dulce."