Københavns Adresseavis, 1791-06-08
De Hr. Medlemmer af det forenede UnderstøttelsesSelskab, som endnu ikke have afhentet Billetter til den forestaaende Høitidelighed som holdes i Frue Kirke Torsdag den 9 Junii om Eftermiddagen Kl. 5, efter Anmodning : Borgervennen Nr. 45, ville behage jo før jo hellere at afhente Billetter hos Professor Adler i lille Kongensgade paa Christianshavn, hos Renteskriver Muus i Vimmelskaftet Nr. 21, og hos Præsten Thye i lille Fiolstræde No. 254, ligesom og herved bekiendtgjöres, at andre uden for Selskabet kan erholde Indgangs-Billetter til i Mk. for hver enkelsPerson, da Kummer i Tirkyn endnu tillader samme. Kirken aabnes Kl. 3 1/2 og lukkes præcise Kl. 5, da Höitideligheden, strax tager ha Begyndelse og ingen flere indlades - dog kan indtil Kl. 5 erholdes-Billetter ved Kirken for den ovenanførte Betaling. Den fortreffelige Musik, som ved denne Leilighed opføres, bestaaer af den 65 Davids Palmee, oversat ved Hr. Thaarup til Capelmester Reichardts Musik, og efter Talen Hr. Thaarups saa meget yndede Hymne, sat i Musik af Hr. Capelmester Schultz. At den agende Post, som ellers ikkun hver 14de Dag medtager Bankosedler, Pakker, med videre, til Jylland, skal formedelst Viborg Omslags=Termin imellem den 13de og 24 Junii, de 3de Postdage efter hinanden, nemlig den 4de, 11te og 18de Junii førstkommende, gaae her fra Kiøbenhavn til Jylland, og lige til Viborg medtage Penge, Bankosedler, Pakker og Reisende, som og, at den agende Post skal i samme Henseende afgaae fra Aalborg og ligeledes over Viborg den 6te, 13de og 20 Junii, det bliver til alle Vedkommendes Efterretning herved bekiendtgjort. General=Postamtet den 21 Mai 1791. Flebilis bonis omnihus. occidito En Drewsk. Pietatis sedula cultrik, Tutissimum afficcorum refugium, Familie decus grande præsidiumque, Fidissima conjun, Mater tenerrims Ingens posit th - Læser: Viid at Jorden gjemmer Støvet af den beste Mand Haus Reimer Staal, Sognepræst til Fuglsøe i Lolland, Han talte kuns nogle og fyrgetyve Aar, døde den 25 Mai 1791. Sørgelig er denne Retskafnes Tab, For en bedrøvet til Graven hældende Fader, For de kierligste, de beste Slegtninge, For Venner der kiendte hans Værd, De tabte: med ham al Glæde, al Støtte, al trofast Omgang. De græde. Ved hans Urne, og han fortiener det, Thi det er Pligt At græde ved den Dydiges Grav. Haus Vandel. Viiste Religion, viiste Menneskekierlighed, Han kiendte sit Kald, og med en glad Siel opfyldte dets Pligter. Hans Hierte var uden Svig. Det deelte med den Trængende, Og var varint for deres Vel, Det føelte andres Kummer, og lindrede den. Alt dette Er hans Roes, og det er evig Sandhed; Hvad Under. At han, som Lærer, Slægtning, som Ven Var elsket og æret; Hvad Under. At vi græde, vi sørge og yde hans Aske, Kierlighedens stille Taare. F. S.....g. K..... J. P. Jens Michaelst Bon. Cancellieraad. Indvaaner i Gientofte, den 1 Jan. 1720. den 29 May 1791. med Lovise Sophie Kagen, som for Ham forlod Støvet; Fader, til aatte Børn, af hvilke Fem overlevede Ham. Disse Hans Börn. med 3 Hans Svigersönner. samt mange Hans Lörnebörn, og endnu Rere Hans Venner og Medborgere, hædrede Hans Navn, velsignede Hans Minde. Han var en Hog og ædel Mand. Hans Erlighed; det var Hans Ere; Han var sin Gud og Konge troe, Hans Liv var Fryd, Hans Dod var Ras Tanker ved den unge Indlings Andreas Evald Meinerts Grav, som blev født den 8 Novbr. 1789 og døde den 2 Junii 1791. Vi studsed vel - da vi, dig Yngling, saae at blegne, Vi fældte Taarer - tænkte - hvorfor døde du Skal vi blandt Levende dit Navn ei længer nævne? O! hvorfor gik du dog saa hastig til din Gud, Hvor tungt for ømme Moders Hierte, Som fødte dig - som følte Smerte Da du blev til, og Livet fik, Hvorfra du dog saa hastig gik. Men kien i alt Guds Viisdoms Øie Som skuer alt - som kiender nøie Hvad der enhver best tiene kan, Det giør han - ja det giver han Derfore glæd Dem Fader, omme Moder, Thi De endnu har haabefulde Poder, Som lyder Faders Moders ømme Røst, Og engang blive skal Der Alders Trøst. Men han den skyldfrie Unge hviler nu Saa glad - saa rolig hos sin Gud. Han venter Dem i Himmelem, Hvor De ham favne skal igien. C. N. Dødsfald.