Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-05-17
Den Spanske Historieskriver Herrera skal sige dette; men Llorente beviser, at Herrera har tvertimod dokumenteret, at Negerhandelen har længe existeret for den Tid, og at han aldeles ikke i denne Henseende giør nogen Beskyldning imod Las Casas, og at han selv enten slet ikke eller kun flygtig er bleven læst af Las Casas Forsvarere. Las Casas gik i Aaret 1520 med en Hob Colonister til Cumana og nedlod sig i Toledo; men i hans Fraværelse løb endeel af Skibene ud paa Røverie og den øvrige Deel af Colonisterne blev overfaldet af de Jndfødte, da de ikke vilde lade sig fratage den Ret at sælge deres Børn til Spa nerne for at kiøbe Viin af dem. Nu fandt han ikke længere nogen Tiltroe hos de offentlige Authoriteter paa Domingo i sin Paastand, at man allene med det Gode kunde komme ud af det med Amerikanerne; han leed nu Nød, blev forladt af alle, kun ikke af sig selv. Efterat han i Aarene 1521 og 23 var traadt ind i Dominicanerordenen og han var sat under Biskoppen af Nicaraguas Opsyn, saa fortsatte han Omvendelsesværket vidt og bredt og erholdt endelig det Resultat deraf, som han saalænge havde ønsket; nemlig at et stort Landskab (Vera Paz) blev bragt til Underkastelse uden Soldater. Han antog sig nu Amerikanerne med een nye Begeistring, og vi see ham fra Aarene 1530 til 1536 snart i Svanien snart i Peru og Mexico og derpaa igien i Spanien; da den Anklage blev gjort imod ham, at han ved sine overspændte Begreber forvirrede hele Tienesten, trodsede de offentlige Antoriteter, giorde Soldaterne ulydige og de Jndfødte oprøriske. Da han gik til Spanien maatte Dominicanerprioren, Minaya reise til Rom og han erholdt stor Jndflydelse, efterat han var kommen tilbage til Mexico ved sit inderlige Venskab med Vicekongen i Mendoza. For at forhindre et nyt Krigstog, reiste han i 1539 til Spanien, hvor han imedens han ventede paa Keiseren, opsatte flere Skrifter og forberedede den Bestyrelsesplan, som blev antaget i Aaret 1543; men destoværre aldrig udført. Karl den 5te agtede meget Las Casas og vilde give ham det rige Bisvedømme Cuzco, hvilket han afslog og istedet for dette modtog han den maadeligt doterede biskoppelige Stol i Chiapa. Han begav sig strax dertil i Aaret 184, og indskiærpede de Geistlige i et offentligt Skels Confessionario, at de skulde nægte de Spanier Absolution, som ikke vilde sætte de Nordamerikanske Slaver i Frihed. Han forsvarede denne Lære i Mexico for de forsamlede Biskopper i den nye Verden, sendte sit Skrift til det høie Raad i Jndien, ogsaa her var de lærde Theologers Kiendelse til Fordeel for den. Men de Spanske Godseiere i America vilde ikke tage deres Skriftefædre til Dommere over deres Eiendomme, de Jndfødte nægtede Lydighed og at giøre Herre tieneste; Embedsmændene klagede over at Las Casas bragte alt i Oprør med sin Lære og at han bestred selv Retmæssigheden af Kongens Magt i America. Han blev kaldet til Spanien, for at forsvare sig og ført derhen af Rettens Tienere i Aaret 1547. Raadet af Jndien var tilfreds med hans Forsvar; imidlertid geraadede han dog i en Pennekrig med den Kongelige Historiograph Sepulvede. Begge vare eenige deri, at man skulde bruge voldsomme Midler imod Troensfornægtere og Kiættere; men Casas paastod at man skulde kun omvende dom med det Gode, men siden kun i Nødsfald vedligeholde dem i Troen med Magten; derimod meente Sepulveda omvendt, at man skulde først crobre, og at derpaa Korset med Lethed vilde vedligeholde den Lydighed, som Sværdet havde lært, Dette Stridspørgsmaal opvakte den største Jnterresse hos alle dannede Spanier paa den Tid, paa vilken den Europæiske Tænkekraft gjorde selvstændige Forsøg i det Store (det var nemlig Reformationens Tidsalder). Keiseren lod forhandle derom i en stor Forsamling af Statsmænd og Lærde, hvorved de Stridførende ogsaa vare tilstæde; og han modtog derpaa i Aaret 1550 den mesterlige Jndberetning fra sin Skriftefader Soto. Herpaa forlangte Raadet af Jndien en Betænkning af Las Casas om Forbedringen af de Amerikanske Slavers Tilstand; men lod ham ikke gaae tilbage til Amerika. Hans høie Alder havde vel ikke afholdet ham derfra; thi da han allerede var 90 Aar gammel foretog han sig i Aaret 1562 en Reise fra Valadolid til Madrid, da Hoffet kom tilbage dertil, da han haabede at kunne der virksommere tale for Amerikanernes Sag, og da han desuden havde uophørlig offentlig skrevet til deres Forsvar. Han bøde der i Aaret 1566. (Hans Bestræbelser bleve i Tidens Følge ikke heller frugtesløse; den Spanske Regiering tilstod Amerikanerne deres Frihed og har siden stedse behandlet dem med Mildhed og den Spanske Geistlighed har udviist den største Tolerance imod dem. Jndianerne de svaae, hedder det i dens Decreter, derfor bør de skaanes, Spanien taber derfor ikke i vore Tider sit kostbare Amerika, for at straffes for Fortidens Forbrydelser; men fordi Tidens Fylde er kommen, fordi Jordens skiønneste Deel skal blive uafhængig og gaae frem til en Modenheds Tilstand. Denne er, som det er ofte sagt, vor Tidsalders Hovedbegivenhed; derfor fortiener alt, hvad der angaaer Amerika, i en saa høi Grad vor Opmærksomhed og vor Betragtning).