Ribe Stifts Adresseaviser, 1835-06-26
Ligesom Ørsteds Valg - siger Bladet Fædrelandet unægteligen var det kjæreste for Folket, saaledes var det ogsaa det klogeste, Regjeringen kunde træffe, naar vi eensidigen vilde betragte dens Jnteresse i Modsætning til Folkets; men denne Overeensstemmelse er selv et nyt Beviis paa, at der ingen Modsætning findes mellem begges velforstaaede Jnteresse. Thi dette Valg vil ved Ørsteds store Talenter, rige Erfaring og umaadelige Popularitet, give Regjeringen en aandig Overlegenhed, som vil lade den indtage en værdig, næsten imponerende Stilling ligeoverfor Stænderne. Men dette Ørsteds aandige Supprematie over Stænderne, som forresten vel har det tilfælleds med al jordisk Storhed, at det ikke er ganske fri for al Jllusion, forekommer os ingenlunde farligt for disses Selvvirksomhed og Uafhængighed; thi hans erkiendte Retfærdighed og Humanitet vil lade enhver forstandig Mening og enhver fornuftig Jnteresse vederfares sin fulde Ret. Ligesom han hos Stænderne vil finde en tillidsfuld Jmødekommen, saaledes vil han ogsaa paa Regieringens Vegne indrømme dem al den Frihed, som tilkommer dem. Man vil kunne gjøre sikker Regning paa, hos den kongelige Commissair at finde den største Velvillie og Kjærlighed for den Jnstitution, i hvis Tilblivelse han har saa stor og væsentlig Deel, og i hvilken han repræsenterer den Konge, som af fri Villie, af Kjærlighed til Sit Folk og af Agtelse for Tidens Fordringer selv har grundlagt samme. Af Ørsteds rige Kundskab kunne vi desuden vente en Mængde nøiagtige Oplysninger, og af hans Skarpsindighed en fylde af funde bemærkninger, som ville hæve mangen Vildfarelse, sprede mangen Fordom, og saaledes væsentligen medvirke til et fornuftigt og gavnligt Resultat af de Bestræbelser, hvorpaa vi Alle bage saa store Forhaabninger. Og for endeligen at berøre det som vi ansee for Hovedsagen: den kal. Commissair vil ansee sig, ikke som Regjeringens beskikkede Sagiører, men som en selvstændig Mellemmand imellem den og Stænderne, og ligesom han hos disse vil forsvare Regjeringens Propositioner, saaledes vil han sikkerligen hos denne være Stændernes Talsmand, og med rolig Fortrostning kunne disse derfor i hans Haand nedlægge de Petitioner, de maatte ønske at bringe for Kongens Trone. Med et Ord- saasandt Ørsted er en liberal og retsindig Mand, og saadant vi haabe, at en liberal og retsindig Aand vil besjæle vore Stænder, vil der imellem dem kun finde Sompathie og Tillid Sted, og denne gjensidige Velvillie og fælleds Stræben er os Borgen for Danmarks Fremtids vel. Vi ere derfor saa langt fra at dele den Frygt, som i Begyndelsen flere af Ørsteds Venner yttrede, at Roeskilde kunde blive hans skjønne Popularitets Grav, at vi tvertimod ikke haabe men tillidsfuldt vente, at han der vil sætte Kronen paa sit Livs ædle og gavnlige Virksom Den 22de d. afreiste Hs. Kongl. Høihed Gouverneuren fra Odense over Faaborg til Augustenborg, hvorhen ogsaa Oehlenschlager efter naadigst Jndbydelse ledsager Høistsamme. Lovisenlund. En særdeles mærkværdige Fest fandt her den 13de Juni Sted. Det var den halvhundredaarige Jubelhøitid for Landgreven Carl af Hessen, som Overdirektor for Pleiestiftelsen i Eckernforde. Kl. 11 om Middagen kom nogle og tyve Drenge med Janitscharmusik under Anførsel af deres Musiklærere; efter dem fulgte Pleiestiftelsens Direktion, alle Embedsmændene, Lærerne og Lærerinderne; derpaa en Deputation, bestaaende af tvende Jnvalider og tvende gamle Enker af Pleiestiftelsen, og derefter 50 Børn, Drenge og Piger parviis, med bekrandsede Buer over sig; tat foran dem bar en lille Pige paa en hvid Silkepude et Digt med Hensyn til Dagen. Da Toget nærmede sig, lod den fyrstelige Olding sig føre ned i Haven; her traadte Direttionen og Deputationen frem til den ferrede Fyrste og bragte ham deres Hyldest, hvorhos Stiftets Direktor, Major v. Mudersvach, holdt en kort, hjertelig Tale til Jubeloldingen, hvilken denne modtog med dyb Bevægelse, og i et salvelsesfuldt Svar lod med sin Tak indflyde lærerige Formaninger til Gamle og Unge. Derpaa faldt Musikken ind med en vakker Sang, der endte med et skingrende Hurra. Hvad der især gjorde dette Optrin høitideligt var vor almeenelskede Kongens Nærværelse, som behagede at istemme Folkets Jubel. Hans Majestæt bortjernede sig snart igjen, og strax efter satte hiin Nestor blandt Fyrsterne sig i Spidsen for Børnene og drog med Musik og Jubel hen under Kongens Vinduer, hvorhen det hele Publikum fulgte. Her udbragte den fyrstelige Olding med hjertelige Ord: et længe leve forden Bedste blandt Kongerne, som den hele Forsamling istemmede, ledsaget af Musik og Kanonernes Torden fra Landgrevens Jagtskib paa Slien. Hs. Majestæt traadte ud og omfavnede den feirede Olding under Mængdens Jubel. Nu istemmede Børnene, ledsaget af Musikken, en Hs. Majestæt helliget Sang, og Alle sang med, grebne af hjertelig Glæde. Ved Slutningen af Sangen tordnede paa eenanne et almindeligt Hurra for Kongen, som Hs. Majestæt besvarede med et for Landgreven; hvorpaa Processionen drog bort til det nærliggende Værtshuus, hvor et Gjæstebud var tilberedt forPleiehusets Embedsmænd og Børnene.