Viborger Samler, 1828-09-09
Den fugtige Sommer og vanskelige Host i dette Aar foraarsager, at saavel Sæden som Høet paa mange Steder bliver indhøstet meget fugtigt, man maa derfor befrygte, at betydelige Sygdomme kunne opstaae saavel blandt Mennesker som Kreature, hvis man ikke ved Brugen deraf iagttager en mere end almindelig Forsigtighed. Jsær bør man være opmærksom paa Rugens Beskaffenhed og Brødets Tillavning deraf. Det er dog muligt, ved behørig Forsigtighed af undgaae Sygdomme, om man endog er nødt til at bruge saadant vaadt indhøstet Korn til Brød og anden Fødde. Jeg vil derfor herved i Overeensstemmelse med det Kongelige Danske Cancellies Circulairskrivelse af 19de April 1800) advare Almuen om det Skadelige ved samme, og tilraade saameget som muligt, at lagt tage følgende Regler: 1) J Laden bør skaffes saamegen Trækvind som mulig, for at faae den der liggende Sæd til at ud dunste det meste mulig. At strøe Salt mellem hvert Lag af Reeg eller Høe, bidrager ogsaa meget til at forbygge Muggenhed, og det saaledes nedsaltede Foder ædes gjerne af Kreaturerne. 2) Den tærskede Rug skal nøie renses fra al Urcenlighed, især fra Brandkorn og Klinte. Begge Deele skilles let fra Rugen, ved Kastningen paa Loen (da de ere lettere end Rugen) eller ved Sold. 3) Naar den aftærskede Sad er reen, eller vel renset, men fugtig eller blodere end vel modent og tor indhøstet Korn bør være, da skal den lægges paa et Loft tyndt udspredt, at den kan tørres godt igjennem af Luften; den bør ofte kastes for at den understliggende kan komme ovenpaa og ogsaa tørres. Jo længere man kan lade den saaledes ligge paa Loftet inden den males, jo bedre. 1) Er man nødt til at bruge saadan vaad ind hostet Rug, da skal den tørres først inden den males. Tørringen kan skee, enten i Bagerovn, hvoraf Brødet nylig er udtaget, eller paa en Kølle. 5) Saadan Rug maa males finere end ellers, the den er overhovedet mere tykskallet og rigere paa Klid. Derfor bør den og være godt tørret i Forveien. Man gjør vel i, ei at lade male stort Forraad paa eengang, og hvad der ei bruges strax bør omrøres et Par Gange om Ugen. 6) Det Meel, som ei bruges strax, maa gjemmes paa et ret tort Sted ellers bliver det snart oret, og godt er det om man tørrer det noget paa en Kølle eller i en Ovn inden man bager det. Hvad det derved svinder i Vægt, er dog ei tabt, da det bliver saameget drøiere. 7) Naar man vil lægge Deig deraf, skal man tage mindre Vand dertil end til andet Meel. Kan man blande Melet med en Deel, saasom Halvdelen af Meel af velhøstet Rug, eller af det forrige Aars Afgrøde, da gjor det Brødet meget bedre. Det er og godt, at blande en Trediedeel godt Bygmeel, deri, det giver bedre og lettere Brød. 8) Man skal tage god skarp Suurdeig dertil og noget mere end ellers. Man bør og tage dobbelt saameget Salt, som ellers, paa hver Skjeppe Meel en god Haandfuld. At ælte Kommen i Deigen, gjør den og sund og mindre opblæsende. 9) Naar man skal ælte Deigen op igien, gjor man vel i, at tage ret tørt Meel, helst af forrige Aars Afgrøde, eller Meel, som er vel tørret paa Kolle eller Ovn, ogsaa gjennemarbeide Deigen stærkt, og gjøre den saa stiv som mulig, lade den saa faae megen Tid at løfte sig, og ikke ile dermed til Bagerovnen. 10. Ovnen maa ei være for beed, thi da faae Brødene kun en haard Skorpe uden paa og blive raae inden i. Den maa hellere være forlidet varm, thi da bages Brødene igjennem. Ovnens Hede pro ves bedst, ved at lægge en Haandfuld Meel i Mundingen; bliver det strax sort, da er Ovnen for heed, bliver det ved at være hvidt, er den ei varm not, bliver det bruunt, da er den tilpas varm, 11. Hvo som maa spise af saadan daarlig Rug, skal saavidt muelig ikke spise det bare Brød, men dertil helst Flesk, Smør og deslige fede Ting, og tillige Melkemad Grød, Kaal, Ærter Roer, Kartofler og alle Slags Havesager, især Løg. 12. Skulle desuagtet Sygdomme opstaae af saadanne fugtige Kornvarers Brug, er det af Vigtighed at forekomme deres fuldkomne Udbrud, ved strax at søge en Læges Hielp; thi overladte til dem selv blive de let farlige og dødelige. De første onde Virtninger, som vise sig af saadant fordærvet Korn ere: Qvalme, Brækning, Trykning i Underlivet, især under Hjertet, Hovedsvimmel, undertiden Durkløb der endog kan blive dræbende; undertiden en stikkende, krybende Fornemmelse (som af Myrer) der begynder i Fingre og Tæer, siden udbreder sig videre, og let ender med Krampeslag. Det bedste er i Almindelighed, strax at tage et Brækmiddel, og holde en sparsom Diæt, bestaaende af Grynsuppe, Vandgrød o. des., og skulde Sygdommen ikke derved ophøre i et Par Dage, da bør man ikke forsømme at søge en Læges Hjelp.