Norske Intelligenssedler, 1799-10-09
Norske Jntelligen- og No. 41. Onsdagen den 9. October 1799. J Anledning af en Normands Opfordring i Jntelligenz-Sedlen Nr. 400. Forfatteren Skaaer sig, saa man gjerne kunde faae Aarsag at udraabe: Hvader paa Færde Blinde Norge jeg beklager Dig. - Mangel paa Bogtrykkerier. Havde Sch. sagt at Mangel paa Læselyst, og altsaa Mangel paa Afsætning, da vilde man troet ham, og da kunde han med Føje lagt til at der ei kan være flere Bogtrykkerier. Men Hr. Sch., hvorfor forespurgte De skulde forespurgt dem først med følgende Forlæggere, De sig ej førend De blev Projectmager, her i Stiftet: Hr. Justitsraad Hammer, Hr. Professor Wilse, Forlæggerne af den Topographiske Journal (som har især mange formaaende Taalmænd); havde de talt med Udgiveren af Hermoder, jeg troer, (at uagtet det gaaer meget langsomt, og det af gyldige Aarsager), at De gjerne meget overlod Dem deres Ret til samme, naar De fik betalt netop det udlagte, uden at ville gjøre Fordring paa ringeste Fordeel, langt mindre for sin Umage. Jeg vil ej vise hen til en af Boghandlerne i Christiania, der efter tvende Tilbud i Sommer i Christiania Aviser, vilde sælge en af ham forlagt baade god og nyttig Piece, 7 Ark stor, og tillige indhæftet for 6 sk. Stykket. Tvivler Hr. Sch. derom, lunde han henvende sig til ham selv, da han vist vil overlade Ham 4 a 500 Stykker til den Pris; i det ringeste sagde Hen mig for 14 Dage siden, at Han havde saa mange igjen. Et skammeligt Monocoll Hr. Sch. veed vel ikke selv hvad Han siger, og til Straf burde Han blive den første, som blev befalet at anlægge et Bogtrykkerie. Men dog vil jeg venske belig raade Ham i Forveien at for spørge sig hos Directeurerne for den borgerlige Skole i Trondhjem, for at faae at vide hvad Fordeel Skolen eller Stiftelsen høstede, af at faae Bogtrykkeriet lagt under Stiftelsen; og endelig at bede aabenhiertig fortælle i hvad for Stand de fik det, og i hvordan Tilstand de forlod det, Her Sch. forespurgt sig, om Han ej kunde faae det Han havde at trykke trykt - i Landet, siden Han rent ud synes at benægte det, Bergen, Christiansand og Trondhjem er dog vel ikke forflyttet ud af Landet, Og saa vigtigt et Arbeide er det vel ikke, Han jo kan faae det trykt i et af de 4 Stifters Bogtrykkerier (naar vedkommende havde Sikkerhed for sig), uden saa er, at det bestaaer af Hebraisk, Græsk, Caldæisk, Syrisk eller Arabisk, thi i det Tilfælde tør jeg forsikkre, det for nærværende Tid ej lader sig giøre, uden vedkommende vilde lade disse Sprog trykke med latinske eller danske Bogstaver, og hvilken Mangel man vil haabe, bliver afhjulpet naar Hr. Sch. anlægger et nyt Bogtrykkerie, hvilket især er nødvendig, naar han skal trykke for de lærde Stiftelser, Med at trykke Psalmebøger haaber jeg Hr. Sch. vil være saa ædelmodig, at afstaae fra saadant Forsæt, da Vaisenhuset har lidt et næsten uoprettelig Tab, uden at Han ogsaa vilde ønske, at tilføje det mere Tab. Jeg tvivler aldeles om, at Hr. Sch skal kunde levere Psalmebogen for ringere Priis naar Han bliver Bogtrykker, Aldrig troer jeg Hr. Sch. skal kunde bevise, at det nogensinde har været Mangel paa de saa kaldte Almuens Læse- og Lærebøger, men dog ønskede man, at Vaisenhuset blev tilholdt at have et Oplags Magazin i hver af Norges 4 Stifts-Hovedstæder; dog ej paa andre, end som Psalmebøger, Bibler og flere, som de kunde have Privilegium paa, til Lettelse for saadanne Bogbindere, der ej have Leilighed at forskrive i Partier, men kunde faae dem kjøbt, ligesom paa Vaisenhuset; hvilken Lettelse i Deres Næringsvei, om ei just for deres Siele. - Thi hvad for Jndflydelse flere Bogtrykkerier kan have paa vores Siele har ei Hr. Sch. bevist, og hvormeget moralst bedre maa ej Odense Jndvaanere være mod Christiania, Og hvad moralsk gode maae da ei Kjøbenhavns Jndvaanere i Almindelighed være, der har saa mange Tøgtrykkerier, Arme og elendige Norge, Du bør i det ringeste have et Bogtrykkerie i hver Kiøbsted, og især paa et behageligt Sted i Nordland, for de arme Finners Skyld. Lad deres Røst lyde L. M. M. Natten til 27de September sidstleden, Klokken imellem 12 og 1, opkom i Rommedals Præstegaard paa Hedemarken fra Bagerhuset - Sandsynligt formedelst en Sprække i Wuren - en haa pludselig Jldebrand, at, forinden Redning kunde gives, stod den ganske Bygning i Lue. dertil stødende Drængestue, Haandværkskammer og Vognskiul, med mere, blev øjeblikkeligen antændt. Paa Overværelset i samme Bygning logerede Capellanen, den yngre Hr. Grüner, der blev opvakt af Jldens Bragen, hvis Flammer Sloge allerede paa Vinduerne, og, med Overdelen af sit Chatol paa Armen, reddede denne agtværdige Mand sit bløtte Liv. Saaledes blev da ikke allene hans i flere han Aar - med sjeldent Valg - indkjøbte Samling af gode Bøger, samt mange smukke enaf sin Mødrenearv havde tillagt sig, et Røv for Luen, men og det Skab, hvori Kaldets publiqve Bøger og Papirer, tilligemed Forligelses-Protocollen, laae forvarede. Næsten alle Tjenestefolkenes Kister, Klæder og liden Formue blev ligeledes opbrændt. Nu paa Anskriget tililede alle omkring liggende - af sin trygge Søvn opvakte - Naboer, men - forinden, var allerede Hovedbygningen ligeoverfor omspændt af Luen, og de mange brave Folkes ivrigste Bestræbelser bleve nu frugtesløse, thi ogsaa denne Hovedbygning blev snart lagt i Aske, Jnedens fordeelte alle hielpsomme Hænder sig, nogle for at redde, hvad af Huusgeraad reddes kunde, andre for at afholde Jlden fra de nær omliggende Udhuse, hvilket sidste ogsaa lykkedes deres sindige og ufortrødne Mod. Hvad og hvorledes der under saadan Jilfærdighed kan være reddet af denne brave og nu beklagelige Families mange gode Ting, vil man let kunne forestille sig. Hvordan den af Alder og end mere af Svaghed ned bøiede Huusfader med sin talrige - nu adsplittede - kiære Familie er bleven tilmode, tør men neppe berøre. Fortrøstning til den Almægtige, og ædle Medmenneskers føelsomme Deeltagelse er nu kun tilbage.