Berlingske Tidende, 1767-09-04
Warschen, den 8de Augusti. Førsten Radstue, som den Pohlske General-Confoedeperations Marschal, da han paa her til Staden ankommen, kundgjorte sin Ankomst for Forsten Cortorvett, Bøymodaf Rusland, som Præsident i Krigs-Commissionen, med Begiering, at ham maatte gives den Vagt, som tilkom ham, som Marschal: Hvorpaa Hr. Wøymoden lod ham svare, at han for nogle Dage siden havde formelig need lagt den Den som han i Krigs-Commissionen beklædede, at Vagterne altsaa ikke længer stode under hans Bestyrelse; men at bemeldte Prandium nu faae til Hr. Podoski, BeymodDenne sidstnævnte har ogsaa strax derpaa sen af Plog. det Forsten Marskalen en Bøgt af Artillerie Corpset, saasom her i Staden eller i Egnen her omkring den Tid intet sandet Regiment var ved Haanden, undtagen det Kongelige Garde Corps. Saaledes holdes nu i det Ratzisiske Pa lis 2 Corps de Garde, et Russisk ved den høyre, og et Pebisk ved den venstre Side. Polakkerne giøre Vagt for Palladsets Porte, Russerne inden i det; Polakkerne i Forgemattet, Russerne i de indere Gemakker. – Det Conforderations Manises, som de 3 store Stader i Provincen Preussen, Thorn, Elling og Danzig, have udstædet, saades som det den 5te Mai sidstl. blev oplæst udi Raadet i Danzig, lyder saaledes: "Dersom man undersøger Provinken Preussens og vore Staders nærværende Tilstand, og ligner den med sammes ældgamle Grundforfatninger, saaledes som vore Rettigheder, Privilegier og Sadvaner der udkræve; dersom man tillige overveyer at vore Forsadre have Forbeholder sig disse, da de af egen Drist, og uden at være af nogen Sever vindende Tvang nødsaget dertil, have undertaget sig Kongernes af Pohlen Herredem og Beskyttelse, Da skal man ved disse 2 Stater befinde en mærkelig Forskal, men skal lade os, at vi med rette ansee derpaa: Man skal vorde vaer, at os er ikke bleven andet tilovers, end en Skone, eller, bedre sagt, Erindringen af den gamle Frihed, for hvis Handhævelse, saavelsom for at afkaste KredsBrødernes Undertrykkelser, vore Forfædre have vovet Liv ses Gods: Man skal endelig befinde, at man underkaster os uvedkommende Love, dem man har bygget paa Ruinerne af dem, som egnede os, og som vi havde forbeholdes Den Tid vi frivilligen underkastede os Kongerne af Polen, have vi ikke haft mindste Hensigt til Republiken, eller dens civile Forfatninger, men vi have forbeholdet os den Regierings Form, som ved vores gamle Regimente var anlagt. Kongerne betragtedes i Steden for Kryds Brødrene, og kuns at træde i deres Rettigheder; og Magten var deelt imellem Kongen og Provincens Raad, under Navn af Causarum notabilium. - Man finder ogsaa i Underkastelses-Tractaten, under Navn af Privilegium, Incorporationis, iblant Grundlovene, denne Hoved LovAt saadanne vigtige Sager udi Provincen ikke skune behandles og afgiøres uden for Provincen, men inden samme, af Kongen med Provincens Raad. – Hvor mange fornærmelige Sager imod os og vore Herligheder har man ikke ladet komme fore og besluttet paa Rigets Rigsdage, Man har ganget til Værk, som om vi havde hverken Frihed eller private Herligheder, og som om vi vare Republiken Pohlens uden Jndskrænkelse undergivne Underdanere. De Manisestationer, som vore Forfædre og vi have udgivet imod Jndgrebene udi vore Herligheder, til vor Friheds Forsvar og Bevaring, bare noksom Vidne derom. - Med alle vore Jnsigelser har det ikke været os mueligt, ganske at undgaae de Voldsomheder som man tilføyede os. Vi have et Exempel derpaa den besværlige Kopskat, som man har paalagt os ved Rigsdagen 1717, og som man indtil denne Dag har tvunget os til at betale. Ligesaa lidet have vore giorte Paastande kunne afværge, at man har tilsidesat, mishandlet eller opkastet Tvivlsmaale over vore allervigtigste Herligheder, saasom Told-Friheden, Myndte Rettigheden, og saa mange andre, som vi fra umindelige Tider besadde. Man forandrer, ja ganske forstyrrer vore saavel geistlige som verdslige Forfatninger, uanseet hvor længe vi have besiddet dem; man har herudi handlet imod Oliva Fredens udtrykkelige Ord, hvor det hedder: "At alting, saavel i Henseende til det Geistlige som Verdslige, skulle uryggelig forblive udi den Stand, som de vare i førend Krigen." Staden herne sidste Exempel tiener os til Vidnesbyrd, at vore saavel geistlige som verdslige Grundforfatninger blive oven synligen fornærmede eller til intet giorte ved Kiendelsen af 1624, en Kiendelse imod vore Herligheder, som blev afsagt af en uberettiget Ret: Man gaaer ustraffet hen og træk ter os ind snart for geistlige, snart for verdslige Retter i Proviacen, som slet ingen Jurisdiction have over es: J Ægteskabs Sager dømmer man os efter Meeninger, som ere aldeles stridende imod den Protestantiske Lærdom: Man overvalder os med Falsmaals Kiendelser: Underkaster og ulovlige Executioner: Og det er ikke uden med stor Møye og Penge-Spilde at vi ere i Stand til at værge os imod Undertrykkelser og at sætte os i Sikkerhed for Vold og Overlast. - Ve ville tiltiende forbigaae de aldre Constitutioner, og nøyes med allene at tale om dem, som bleve udgivne paa Convocations-Rigsdagen til Konge-Bølget og Kroningen, og paa den sidste i Warschan holdte ordentlige Rigsdag, hvor man indførte saa mange Nyheder, alle sigtende til vores Regimentes aldeles Undergang. Der dømte man over os uden nogen foregangen Procedure fra Commissionernes Side: Man ophævede Told Friheden og paalagte en General-Told: Man betog os det Privilegien at myndte Penge; Paatvang os Love uden Provincens Minde eller Vedtagelse. Vi ere ganske nyligen vorden varelede at møde for det K. Raad, der at bevise vores Mandt Rettighed, og at giøre Regnskab for vore myntede Penge; og saaledes tiltager man sig, ved en Rettes Kiendelse at trække os under den høyanseelige Republikes Love, tvert imod Underkastelses Tractaten, og uden at betænke, At vi ikke anderledes have ganget over til Pohlen, end med denne Hoved Betingelse, at den Rettighed at myndte Penge, som vi have besidder i hele Aarhundrede, som var os tilstaaet i Kryds-Brødrenes Tider og da det Preussiske Provincial-Raad blev oprettet, at den blev os forbeholdet: ey heller at denne Rettighed er vorden høytideligen stadfæstet os af Kongerne af Pohlen selv. Saadan Omgang lader og noksom indsee, at man har i Sinde, ved en Rettes (eller Naadere) Kiendelse at betage os vore Friheder, som ere byggede paa saa fast en Grund; og at vi følgelig trues med en overhængende og aldeles Ødeltagelse.