Aarhuus Stifts-Tidende, 1812-11-18
Blandinger. Om Ruslands forskiellige Folkeslag af nymond historiske, grographiske, milifire og moralske Skildring af det russiske lige efter Moniteurens Udtog: Der er en de Forskellighed af Folkeslag i dette Riges Udstrækning. hvert udmærket sig ved forskellige Sæder, Skikke, bragt, ja stundom Love og Religion. Deces blotte hvortes er til nok til at kiende dem paa. De egentlige usser, som man her kalder Storrusserne, for at skille me fra Lillerussen eller Kosakken, udgiør en stærk sone J Stamme, af Middelvext og velskabt. Fruentimserne ere i Almindelighed velskabte, sædvanlig snarere de end magre, hvilket i Rusland ligesom i Asien synes Egenskab eller et Attribut ved Skiønheden. Russer 3 Organisation bebuder Styrke og Livskraft; Dødsserne give hyppige Exempler paa Hundredaarige. De simple og naturlige Levemaade, Brugen af Dampe J. Nationallegne hærde dem mod mange Uleiligheder; sin Nation kan lettere udholde Strabads. Raabet høi opægger ham til at styrte sig i de største Farer. sen, vedbliver Forfatteren, har et Physiognomie bebuder Adstadighed og Godmodighed; han er ar som, udholdende i sine Foretagender, har levende ser, hurtige Lidenskaber, vaemt Hierte; hans terog Sange, hans Nationalmusik bebude, at hans Føielsen af det Skiønne; men til veed han kun genes Overflads og gaaer ikke tilbunds i Videnskades Dyb. Hos hom er til den groveste Overtro formed religituse Jøder; intet tilværende Folk holder ter ved Præsternes Lærdomme; Russens religiense i letter, de Helginbilleder han opstiller i sit Huus, tet hans dyrebareste Kiender. Bonden, der er i Træl, som man reiser, kaster sig ned for sin Herres Fødder, og slæder sig lanes hen ed Jorden, trygler om Tilgivelse, pa kysser Strafferedskabet. Kosekkkerne eller de smaa Russer beboe Gouvernementerne Ukraine, Tom bow, Orel, Riæzen og Kiew. De udgiøre ikke mere et færskildt Folk, ere aldeles indsmeltide mellem Stor russerne, og have fælles Udvortes, Sprog og Dragt, nogle Grene undtagne, der tilsammentagne udgiøre omtrent sexhundrede tusinde Individuet. Kosakkerne eller de smaa Russie, inddeeles i 1) det sorte Hav Kosakker, de beboe dette havs Kyster i en Krog af Gouvernementet Taurien, have deres egne Hermane, og fælle omtrent 25,000 vaabendygtige Mand, som fra 1801 rekruttte sex Regimenter, hvert paa 578 Mand; de sysselsætte dem med Agertyrkning, Hauge dyrkning og Fiskerie. 2) Kosakkerne ved Bog, saaledes kaldede efter den Flod, de boe ved i Naboelauget af Cherson; de udgiøre i Alt 6383 Hoveder, der holde tre Regimenter, og have deres egen Herman 3) De donske Kosakker, der beboe et frugtbart Land langs denne Flod, deres Styrke er 182,285 Mand. deelte i 80 Regimenter, hvert paa 500 Mand, der er siger forf, kjække, ædrue og muntre Menneskee, men der villig henfalde til Ørkrelshed og Drik, de ere klædte paa Polsk og lægge dem efter Qvægavl, Agerdyrkning og Viinevl. Deres Boliger ere lette Træe huse; deres Fruentimmer, som ere arbeidsømme, holde, disse Huse meget eenlige; 4) de urolske Cojøkker ved Bredderne af Uralfløden, i Gouvernementet Astrakan, tre 30,000 i Tallet, og leve af deres Hjorde. De klæde dem paa Polsk, og en for det meste ganske velhavende, men plumpe, haardnakkede, og store Drankere. Der er endnu andre Cosakker paa forskellige Stæder, og lige ind i Siberien; de talrigste paa denne Side ere de stenbergske, der udgiøre en Styrke af 20,000 Ryttere. Foruden disse Folkeslag beblandes med Russerne endnu de med Rusland forenede Polakker, Servierne eller Raszierne der fra 1754 have været bosatte i Gouvernementerne Skatarinoslaw og Cherson; de bekiende sig samtlig til den grædske Religion, og er ikke stort over 8000 Jndivlduer, der næsten alle tale Vallachisk, og Letterne. Disse beboe Slettelandet i Liefland, hvor 1784 deres Antal beløb sig til 226,143 i Curland og Semgellen. Deres Landsbyer ere smaae, og bestaae i Avlsgaarde, der ligge langt fra hinanden. Letterne ere et fattigt og forgløst Folk, der ere ligegyldige for Livet. De ere deels lutherske, deels cotholske. Det nordlige Rusland frembyder i den finske Stamme adskilige Folkeclasser, der alle tilsammentagne beløber sig til 2,045000 Jndividuer, disse Classer ere: 1) De egentlig saakaldte Finner, der bede Gouvernementerne Petersborg, Wiborg, Olmutz, og den Deel af Finland den senest er frataget Sverrig. De udgiøre i disse Egne en Befolkning af henved 1,240,000 Siæle, ere arbeidsomme, dristige, og udgjøre en Classe af velhavende Bønder. Efter dem komme Enhlænderne, som Russerne kalde Tschoender; vornede tyrke de Jorden næsten uden at Jndustrie, og uden synderlig at bekymre dem om en bedre Skjæbne. Liverne, et lidet Folkefærd paa 300 Familier, der boe paa Sølisflodens Bredder, i Veddennekredsen i Lisland, og tæt ved Colke i Curland; Lepverne, hvis fornemste Rigdom bestaaer i deres Rensdyr: Primerne eller Blarmerne, der beboe Gouvernementet Primien; Sitianerne, der ere omspredte i Couvernementerne Nologa, Perin og Tobolsk, et dovent Folkefærd, der lever af sin Qvægavl og Agerdyrkning ; Vogolerne, en liden talrig Horde, der taler en finsk Dialect, og lever paa begge Bredder af Ourosfloden i Gouverne: menterne Prin og Tobolsk; Tschramisserne, en talrig Stamme, der beboer Gouvernementerne Viotka, Snedirsk, Casan og Orenburg; de tale en egen Dialekt, og ere næsten alle af den græske Religion; Votjokerne, den leve i Gouvernementerne Viantka, Casan og Orenburg. (Fortsættes.) Forhen bestod Janitschaterne af lutter Muhamedaners og Christenbørn, som man bestemte til dette Korps, opdroges som Muhamedaner; men nu tiens - alter Kastellans Beretning - ogsaa Jøder og Christne det. blandt, og mod Enden af forrige Aarhundrede indtradet Tilfælde, at endog den armeniske Patriark i Constantinopel, sin neistlige Værdighed uskadt, lod sig hverve som Janitschar. Han var nemlig hos nogle fornemme Lemmer af sin Menighed kommet under Miscanke for Catholicismus, og erfarede, at de ved Bestikkelser havde udvirket en befaling af Storviziren, at han skulde sendes paa Galeierne. Hurtig tog han et Partii, meldte sig hos en Janitscharlieutenant som Rekrut, og gav just sine nye Chefer, et Gilde, som andre fra Storviziren afsendte Janitscharer traadde ind, og vilde bringe ham paa Galeierne. Paa den Efterretning, han var selv Janitschar, gik de bort, og Steviziren selv, der ikke vovede at forgribe sig paa Korpsets Rettigheder, tog sin befaling tilbage. J øvrigt træde saare mange, ligerviis som blotte Æresmedlemmer ind ved Korpset for at tage Deel med i dets Privilegier, og uden at giørt egentlig Krigstieneste Kalmukkerne er en Green af den mongelske Nation, og alt længe for Dichengischau skal en Deel af dem fra deres Stammesæde, det østlige Asien, være udvandre til det vestlige. Resten, der blev i det store Tartarikaldtes af deres tartariske Naboer Kalimack eller Tilbageblevne, hvoraf da Navnet Kalmuk er kommet.