Danske Mercurius, 1673-02-01
Den Danske RIUS IE til den 1. Februarii. 1673. Danmark. Hvor høyt vi Jordiske vor glædes tanker spende, Saa findes sorgen dog at være glædens ende. Saa glad en Jubel-fang i gaar jeg ey paafandDen jo til graad och fuk i dag omvendes kand Ja dyrebare Qvist, och store Kongers Spire, Prinds Christian Vilhelm, hvad hialp det os at re Din fødsels glade Dag med skud och fryde-skrig: Hvad hialp vor felgis bøn, hvad hialp vort haab om dig. Hvad hialp din høye byrd af Fader och af Moder, Oves øyne strømme nu med længsels græde-floder, Ahney, din blifve Tid blant os var alt for kort: Dit glas for snart udløeb. dig Himien rykte bort. Afdine straalers pract och høye glandses lueBleef os ikkun tilladt, en liden glimt at skue. Der med var det och gjort som i et øyeblik At den forsvandt igien, och os af siune gik Dog see, Jeg mig forseer. Jeg det en korthed kalder, Som Himlens Almanak for en fuldkommen alder Dog skrifver op. Oney-Guds tal och regning gaaer Paa Siæls fuldkommenhed, och ey paa Tid och Aar. Hans almagt self fuldkom, hvis dig af Aar och Dage Paa Jorden her afgik, och vilde derfor tage Din Høyheds frelste Siæl saa snart til Himlens borg, Och vide den forvart fra Syndsens smeed och forg. Zel kunde Lykken gjort af dig en mægtig Herre: Men ahi det megle blood, som øses ud (diss verre For magt och herredom i voris Jerne Tid, Der for din ædle Siæl er Engel-reen och hvid. Det skiønne Lifsens Land er nu din arf og Rige, Som ingen blod-Tyran kand voldelig bestige. Du med trium och pract blant Englers glade flok Fornøyes, och af fryd ævindelig har nok Den rest af dig, som her med støf och muld betækkes, Den skal i sin Tid och til same fryd opvækkes. Med blomstre midlertid din graf vi pryde tæt, Och sige: vær, o Jord, hans been och aske let. 2 Fra Gottorp tiding er, at Holsteins Hertuginde, Sig der i barselseng nu lykkelig skal finde Med vel en deylig Søn, som kaldet er ved nafn Her Christian Avgust. Gid nafnet følge gafn Som Hollands Floode nu befand, sig uden fare Til Søes at kunde gaae med sine Kiøbmands vare, Gik den fra Kiøbenhafn, omskønt det noget fres, Och, som berettes, er hiemkommen skadeløs. 4 Mand fra Chur Brandenborg et Bud for nogle Dage Fornam, til Sverrig op om noget sært at drage. Paa reysen hand och her med Kongen och hans Mænd J tale noget var, och gjorde sig bekiend. 5 Den falske tiding om vor Danske Gyldenløfve, Den af sig self forgik, och ikke stoed sin prøfve. Ney ney, saa frisk en Helt och høyforfaren Mand Af Kongens høye Stat och os ey mistes kand Men den som der paa fandt, har vist en Skalk i Sinde: Hvad hand ey tør med magt, det hand med løgn vil vinde Vi bander hannem ey. Sin velfortiente løn Hand dog vel faaer, end och foruden voris hønTydskland. 1 Naar Lykken hielpe vil, Chur-Brandenborg ey lenter. Hand nylig var i færd med tvende Regimenter, Som hand de Biskoper af Cöln och Mynsters Land Med Helte-Mood och sverd frasloeg och ofvervand. 2 Det Mynsterske Forbed hand der med ofverdrager, Och hvor hand kommer frem af Landet brandskat tager. Turaine did hen och sig skynder hastelig, Och skal, som meenes fast, mod hannem røre sig. Hans Chur-Førstinde, som er och ey sky for trommen. Men følger hannem alt, i barselseng er kommen, Och hafver fød en Prinds, hvis nafn er Carl Philip: Faaer hand sin Faders Sind, da staaer hand paa sit NipMen om de Keyserske mand deert er veed at stile, Thi de sig hafve slet nedlagt til vinter-hvile. Foruden Ungersken, hvis bulder och oprør Ey dæmpet er end nu, men daglig skade giør. De Lyneborgiske tilsammen nylig vaare, Paa Kredsens felgis gafn at raadslaae vel saa saare: Der paa vedtagen bleef, langs op med Wesers Flood En velbevæbnet Hær at sætte strax paa ford.