Aalborg Stiftstidende, 1837-09-30
Den, den 28de August af Leon Jriartes oprørske Jægere ved Dørtærskelen af hans eget Huus Pampelona myrdede General Sarsfield var af irsk Herkomst og nedstammede fra den berømte Greve af Lucca, hvem hans Troskab imod Jacob den Anden nødsagede til med sin Familie at forlade sit Fædreneland og sine rige Besiddelser i samme. Sarsfield blev født i Spanien og traadte allerede tidligt ind i Hæren med ingen andre Midler til at gjøre Lykke end Sværdet og den i hans Huus arvelige Ærekjærhed. Han tjente i Uafhængigheds krigen med Udmærkelse, og drev det med at lære Krigshaandværket, under Hertugen af Wellington, saa ivrigt, at Hærens almindelig Stemme snart betegnede ham som den dygtigste Officeer. Han var baade en practisk og en videnskabelig uddanne Soldat, og hans Brugbarhed var Ferdinand den, 7de saa vel bekiendt, at han to Gange, 1827 og 1832, overdrog ham Overcommandoen over Jagttagelseshæren paa Grændsen af Portugal. Efter Kon Ferdinands Død ventede man, at han strax vilde erklære sig for Don Carlos; men et Budskab fra den forviste Prætendent i Portugal traf ham ikke, som man fortæller, og Sarsfield hyldede Dronningen, hvem han saae i ubestridt Besiddelse af Tronen. Han blev strax kaldet til at undertrykke den Opstand, der først udbrød i Bilbao og Vittoria, men efterat han med Kraft havde bragt disse Byer til at underkaste sig Dronning Jsabelle, blev hans fjernet fra Overcommanden ved en af de i Madridste kun altfor hyppige Jntriguer. Siden den Tid var han, efter Navnet, General-Gouverneur af Navarre og commanderede i Pampelona; hans Stolthed var dybt krænket, og forbittret over den ham vederfarede Behandling vægrede han sig fra den Tid af for at overtage nogensomhelst activ Stilling. Hans Caracteer, fra Begyndelsen ikke meget aaben, sank bestandig dybere ned til mørk Utilfredshed. Han udelukkede sig meer og meere fra Verden og tilbragte ofte flere Dage uden at nogen af hans Officerer fik ham lat see. Onde Tunger paastode, at han i denne Retraite hengav sig til den umaadeligste Drik, og det kan ikke negtes, at han drev den irske Kjærlighed til god Viin saa vidt som nogen af hans Landsmænd. Allerede i hans Ungdom var han bekjendt som en Dranker og senere blev hans Kjærlighed til Flasken notorisk. Desuagtet lede hans Aands=Evner ikke ved denne bestandige Suus og Duus, meget mere trængte disse til Vinen, for at opnaae deres fulde og fri Udvikling. Ædru var han ærgerlig og drømmende, men begeistret af hans Yndlingsdrik vandt hans Geni hele sin Spændkraft og Udvikling og alle Officerer bleve henrevne til Beundring over det Kiøge og Rigtige ved hans Oplysninger. Han holdt paa en større Disciplin og var en erklæret Fiende af Tøilesløsheden i den spanske Hær; den af ham commanderede Afdeling var stedse indøvet. Jøvrigt var han en Særling, fuld af Luner. Hans Stab var Gjenstanden, snart for hans Tilbøielighed, snart for hans Luner. Soldaterne elskede og beundrede ham, og det ner et stærkt Beviis paa den totale Opløsning af at Disciplin og den Tøilesløshed, hvortil de sidste Aars slette Krigs- og Regjerings=System i Spanien endelig har bragt Soldaterne, at han maatte falde for disses Haand. Sarsfield forhindrede snarere Jrlændernes Overfart til Spanien end han begunstigede den; men traf han paa En, der henvendte sig til ham, saa tog han sig af ham paa den meest udmærkede Maade. Selv modig som en Løve, ansaae han personligt Mod som en nødvendig Egenskab for en Mand af Ære og var med Grund overbeviist om, at hos en Mand hidrører enhver Jammerlighed fra Feigheden. Efter nogle Dages Bekjendtskab med Nogen, som han ønskede et nøiere Bekjendtskab med, tvang han en saadan til at møde sig paa korte Sabler, for at prøve om han var en kjæk Mand eller ikke. Vægrede sig den Fremmede, brød Sarsfilisig ikke videre om ham; men forstod han som en Mand af Aand at trække sig ud af Prøven, saa om armede han ham som en Ven og begyndte at drikke med ham. Den foreslaaede Duel var ikke paa Li og Død, og han drev det sielden videre end til at prøve Modet og Dueligheden. Da han selv var en fuldendt Fægtemester, saa havde han ingen alvorlig Fare at befrygte og vogtede sig, naar hans Modstander ikke var meget duelig, for at drive Sagen til det Yderste. Det var meget ofte Dueller uden Blod som han paa denne Maade fægtede, og foruden nogle Skrammer, som han gav og modtog, og som han ikke brød sig om, havde de ingen videre Følger. Med disse Feil og Særheder var Sarsfield er Kriger af store militaire Kundskaber, og uden Modsigelse den spanske Armees bedste Soldat. Han var udholdende, hurtig og kraftig, stedse færdig til Kam for sin Person, men meere forsigtig med sine Folk Liv. Sarsfield er ikke det første Exempel paa at store Dyder i det offentlige Liv ere forbundne med store Særheder i det private Liv, og paa, at en for Folkets Øine klog og alvorlig Mand ofte i sit Huus ynder humoristiske Daarskaber. Om han og saa ikke var uden Skyld i den Tingenes Tilstand, som tilsidst forvoldte hans Død, maa dog Enhver beklage den Skjæbne, der ikke tillod en saa tapper Kriger at falde paa Ærens Mark, men som anviste ham Døden for drukne Soldaters Kugler, rettede mod hans Ryg.