Aarhuus Stifts-Tidende, 1827-03-29
Viborg. Natten til 21de Marts undvege, vedat gjennemskjære med Knive Fængselsdøren, af Viborg, Arrest 2de Hestetyve, den ene en forhenværende jydske Dragon af Sahl Sogn, Friisholdt Gods, Peder Sørensen Sahl, 26 Aar gl., (almindelig beæret med Navnet Peder Stærk, fordi han staaer i Rygte for, at kunne stryge Jernene af sig og har Styrke) og Jørgen Andreas Jensen af Størslev Sogn, ikke 20 Aar gl., der for Hestetyverie var ved Under- og Overretten dømt til Kagstrygning og Slaverie paa Livstid. - Ved Udfarten forsynede de sig med Slutterens to Frakker og Hat og gik ud af hans Vinduer. - De bleve til Held for den offentlige Sikkerhed paagrebne og hertil atter indbragte den 22de Marte. Dette Par havde paa denne korte Udvandring dog ikke forsømt sig; hos Udflytteren Christen Jensen paa Qvols Mark, kom de ind næste Nat Kl. 1, Peder Stærk satte Manden en Strikke om Halsen og beed ham og hans Kone i Fingrene og truede dem til at sige hvor deres Penge vare forvarede, Jørgen Jensen tog en Kniv ned fra Bielken i Stuen og truede tillige med den; Christen, Jensen fik dog Leilighed til at faae et Par Fingre ind under Strikken for ikke at qvæles; men han og hans I Kone fandt det dog raadeligt, at anvise dem baade Lys og deres Gjemmer, tre Kister, dem de randsagede nøie, efterat have løsnet Strikken om Mandens Hals. A Penge fandtes dog kun 8 a 9 Mk. men de medtoge endeel Klædningsstykker. De krævede derpaa Spise, og den blev dem af de i Sengen liggende Angrebne anviist, og de holdt et godt Maaltid i 2 Timer. Jmidlertid, tænkte de dog paa, at Tjenestekarlen Jacob, der havde lagt i en anden Seng i Stuen og som Manden ofte havde raabt paa, kunde være gaaet ud for at tilkalde: Hjelp, og forlode derpaa Huset. Karlen Jacob var i Begyndelsen krøbet ud af Stuen og havde af Angest forstukket sig i Laden i Høet, hvor Manden fandt ham omsider, da Røverne vare borte. De havde begivet sig Hud af samme Vei de vare komne ind, ved at slaae en Væg ind i Bryggerset; Christen Jensen stod op, efterat de vare borte, og androg Sagen for Sognefogden, der strax kaldte Folk sammen for at sætte efter Forbryderne; han sporede dem til over Nybroe og henad Fiske bek og hørte der, at et gammelt Fruentimmer af den Ene var overfaldet; Fogden og nogle Mænd opdagede dem siden paa Romlund Hede. Sognefogden, der havde ladt Gevæhr med sig, holdt ved Respect af dette Peder Stærk fra Livet og fik ham til at gaae foran indtil flere Folk kom til Hjelp og fik ham taget fast og ført til Romlund; Jørgen Jensen var forhen i deres Vold. Det er saare nedslaaende at see disse 2de unge Mennesker med Ansigter, som selv Lavater vilde tilkjende Ærlighed og den yngste Blyfærdighed, at være faldne saa dybt. (Saavidt man veed, ere Opbringerpenge kun tilsagte for Desertører af Militaire og Slaveriet; men til Sognefogder og Andre, der indbringe de af Arrester ne Deserterede, ikke, da denne Sognefoged i Qvols og vel Flere ofte vove Livet af en Embedsiver, der ikke medfører Løn, synes det, til Statens Sikkerhed billigt, at vor landsfaderlige Regjering ville fartsætte for Disse som for Hine Opbringerbelønning. Den offentlige Sikkerhed vinder dog noksaameget ved Disses, som ved en deserteret Soldats Paagribelse.)