Viborger Samler, 1835-10-29
Jndenlandske Efterretninger. Kjøbenhavnsposten leverer følgende Beretning om Kjøbmand M. Cohns tidligere Livsforhold og hans Færd i den Sag, hvorved han nylig har hendraget Almeenhedens Opmærksomhed paa sin Person. – Det er notorisk, og kan godtgjøres af alle dem, som kjende M. A. Cohn, at han er en Mand uden egentlige Handelskundskaber, som neppe kan skrive sit Navn eller besidder de allersimpleste Skolevidenskaber, men som under Krigen, ved Handel med Manufacturvare, Colonialvare og Penge, fra Jntet af hævede sig til en formuende Mand. Med denne erhvervede Formue begyndte han omtrent Aar 1814 at indlade sig i Handel med Landets Producter og blev en Spekulant, men handlede efter samme Regler som Spilleren, der troer at vide hvilke Nummere der bør besættes høit i Lotteriet, hvoraf Følgen blev, at hans Handel forstørrede sig med hans Credit og at Begge forceredes saaledes, at Crediten omtrent i Aaret 1824 standsede Handelen, indtil den Første endelig blev realiseret ved Accord, hvorved ham eftergaves flere Tusinde Rbdlr. Derefter fortsattes samme Handel paa samme Maade og bragte samme Resultat – en uhyre Gjæld omtrent Aar 1830. Det vil være vanskeligt mod den almindelige Mening, at bevise, at denne Handel har været gavnlig for det Offentlige og det bemærkes derhos, at denne ufornuftige Handel har bevirket, at de solide Handelsmænd, som for vare i Ringkjøbing, enten trak sig ud af Handelen med deres Formue, eller nødsagedes til at nedlægge den efterat have tabt Alt hvad de eiede, og at Broderen Sammels Handel, der dreves paa samme Maade, havde til Følge en Fallit paa meere end 200,000 Rbd. r. S. At enkelte Mænd have havt Fordeel ved M. A. Cohns Handel, er af ingen Betydenhed, men, at der den Tid opstode Prangere paa Landet i Skokkeviis, der efter en kort Tid igjen afgik, efter som oftest at være blevne vante til Lediggang, Drik o. s. v., at Producterne under slige Prangeres Hænder forfalskedes paa alle Maader og derved tabte deres Værd og Efterspørgsel i Udlandet, at daarlige og unødvendige Var fra Udlandet indførtes i overdreven Mængde og afsattes tildeels ved Auctioner, som ofte, imod almindelig Skik, afholdtes til usædvanlige Tider, dette formenes at have været til meere Skade. Skulde den i Bladet Dagen "Velunderrettede" eller, efter dennes Anviisning "Autoriteterne i Ringkjøbing" kunne modbevise det her Anførte og give Beviis for Rigtigheden af den Paastand, at M. Cohns Handel har været overordentlig gavnlig for Landet, da vilde det glæde os, men NB. vi fordre Beviser og spørge, om han har gavnet Crediten, Fabrikvæsenet, bidraget til Producternes Forædling, foranlediget særdeles Hjælpemidler for Handelens eller andre Næringsveies Fremme o. s. f. - At han har drevet en stor Handel, kalde vi ingen Fortjeneste, særdeles naar denne Handel er fort ufornuftig og betroet Gods derved tilsat, og, at han har udført Landets Producter i egne Skibe, er ikke mere end Kjøbmændene i Ringkjøbing have gjort længe for M. A. Cohns Tid og tildeels gjøre endnu. - Vil man paastaae, at de høie Priser, han har givet for Landets Producter, absolut have gavnet, og at de Penge, han af egne og Andres derved har tilsat, maae antages at være komne Producenterne af Landets Producter tilgode, da indvendes, at hans Priser kun periodisk og i Tuskhandel have været høie, og at derefter Priserne paa udenlandske Vare vare anførte høie i Forhold, hvorved den contante Handel flyttede fra Ringkjøbing, og, at det let indsees, at den Kjøbmand, der indlader sig i en Handel, han ikke forstaaer, og stedse har en betydelig Gjæld at forrente med høie Procenter, snart kan komme i Decadence uden at have gavnet Handelen eller hans Tab have tilflydt hans Handelskunder. Vi vende os nu til M. A. Cohns Fremgangsmaade for at faae sin Handel tilveirs igien, og man vil da vide: at den første Speculation var at laane en betydelig Sum af det Offentlige, hvisaarsag han søgte at erholde Attester, hvor det var muligt, for hans forhen førte store Handel og Virksomhed. Da dette Laan ikke kunde realiseres, men Hans Majestæt laante ham 2000 Rbd. under betingelse, at han forresten kunde erholde Hjelp hos sine Medborgere, blev denne Hielp søgt deels ved Begjæring af M. Cohn selv og deels ved Anmodning af 2de Embedsmænd i Ringkjøbing, som ikke alene anvendte deres Jndflydelse i Ringkjøbing, men reiste til andre Byer. At disse Bestræbelser dog ikke bragte til det forønskede Maal, kan man vide deraf, at M. Cohn under et langt Ophold i Hamborg forandrede Speculationen, og ansøgte Laan paa Actier efter det i No. 253 aftrykte Circulaire. (Disse Actier ere udstædte paa 100, 50 og 25 Specier; af den ved Laanet udkomne Capital skulde Tilbagebetalingen begynde i Decbr. Termin 1839 med 750 Stkr. Specier, der skulde betales efter en under Opsyn af Øvrigheden i Ringkjøbing foretagen Lodtrækning af Actiernes No. Laanet skulde skee paa hans Søns, Secher M. Cohns Navn, og som Sikkerhed skulde denne pantsætte alle Faderens, nu til Sønnen overdragne, Activa.) Dette Circulaire giver Anledning til nogle Spørgsmaal: Hvorfor skulde den nye Handel begyndes af Sønnen og Laanet skee af ham, Hvorfor vilde M. Cohn, som en saa virksom Mand, afstaae baade sin Handel og sine Eiendomme, naar de vare af den Betydenhed, at derom kunde tales som Hypothek for et Laan af 15,000 Specier, og kunde en trængende Familie, der søger Hjelp for at komme i Næringsvei, med slige Eiendomme, just være et Laan af 30,000 Rbd. behøvende? Hvilke Ulykkestilfælde have sat M. Cohn ud af hans Handel, har han tabt ved Søskade, Fallitter, eller hvorledes, Hvad har M. Cohn som Activa overleveret Sønnen, Havde M. Cohn dengang og har han endnu sin gamle Gjæld afgjort, eller hvorledes vilde det være ham muligt, at overdrage Sønnen bevægelige og ubevægelige Eiendomme? Hvorledes kunde Faderen forpligte Sønnen, der vel ikke, som umyndig, kunde forpligte sig selv, og hvad forstaaes ved, at Sønnen skal være under Opsigt? Ere de 2000 Rbd., som Hs. Maj. har laant M. A. Cohn, ogsaa søgte til Sønnen efter Betingelserne i dette Circulaire. At i alt Fald heller ikke denne Speculation vilde lade sig udføre til Fornøielse, kan vides deraf, at M. Cohn paa Landet søgte Understøttelse i Afsætning af Actiebreve paa mindre Summer end Bestemmelsen var i foranførte Circulaire, i hvilken Anledning skal ved Kirkerne være skeet Opfordring til Sognebeboerne om at være tilstede efter Kirketienesten, ved hvilke Sammenkomster indfandt sig, i Stedet for den forventede Herredsfoged, M. A. Cohn med sine Actier; men denne Fremgangsmaade bragte Cohn ingen Held, ligesaalidet som den i andre Sogne brugte, at efter Opfordring til Moder visse Steder, 2 Mænd fra Ringkjøbing reiste dertil omkring paa Landet, hvorefter nu M. A. Cohn selv reiste omkring fra Sted til Sted, forsynet visse Steder med Fogdens Opfordring til Sognefogderne om Hjelp, hvorfor som oftest ogsaa Sognefogden, ellers en Skolelærer, Pranger eller hvem Cohn fandt bedst skikket, eller dertil kunde formaae, fulgte ham og var behielpelig ved Trygle riet, ja i nogle Districter skal endog Fogdens Fuldmægtig have indladt sig paa at yde denne Hielp og Bistand. - Disse Actiebreve (der udstædtes i hans eget Navn for en Sum af 2 1/2 Spec.) give Leilighed til at spørge: Om Laanet derefter er nyt for M. A. Cohns egen Regning og uvedkommende Laanet efter anførte Circulaire i Sønnens Firma, eller hvorfor M. Cohn ikke har givet de sidste Actier samme Underskrivter som de første? Hvorfor Bestemmelsen, angaaende Summen, der efter bestemt Lodtrækning skal tilbagebetales, er forskjellig efter Paategningen paa de sidste Actiebreve fra Bestemmelsen i Circulairet, og ligeledes hvorledes denne Paategning siden kunde forandres eller de sidste Actiehavere, gives Fortrin for de første Jnteressenter, ganske imod Circulairens Jndhold, der forpligter baade M. Cohn og Sønnen. Da en stor Deel, tildeels fattige Bønder, siden nægtede at yde Betalingen, fordi de ansaae sig førte bag Lyset saavel ved M. Cohns Løvter som ved Actiebreve nes formeentlige Ugyldighed bleve de i Hundredeviis af M. Cohn indkaldte for Forligelsescommissionen, og mange af dem, som ikke vare at overtale til Forlig, sagsøgtes. Da Sogsmaalet begyndte i Ringkjøbing i en Tid, da kun en Procurator var i Byen - som førte Cohns Sager - saa er det rimeligt, at mange Bønder indgik Forlig, alene fordi det vilde være dem mere bekosteligt at holde en Sagforer fra en anden By paa nærmest 6 Miles Afstand og ligeledes er det rimeligt, at de Bønder, der selv førte deres Sager, tabte; imidlertid have nogle Bønder indstevnet deres Sag for Landsoverretten, og mange Sager behandles endnu ved Underretterne. Den første af disse Sager er nu paakiendt af Landsoverretten, ved hvilken Dom see Tillæg til No. 132den Saggivne frikiendtes og Cohn tilpligtedes at betale Processens Omkostninger samt Mulct for undig Trætte.) – Vel falder det Bonderne vanskeligt, at bevise deres Udsagn angaaende M. Cohns Fremgangsmaade, og Lovter ved Actiernes Afhændelse, da han som oftest kom til dem i deres Huus, hvor sjelden nødvendige Vidner vare tilstede; men det skal dog være vidnet og beediget i Ringkjøbing, at Cohn har truet Bønderne med Øvrigheden, baade Amtmanden, Fogden og Toldvæsenet, søgt Underskrivter for derefter at erholde Laanet af Finantserne, og selv antegnet og ladet antegne Nogles Navne uden deres specielle Tilladelse o.s. v. - At Afhændelsen af disse Actier har paa Landet foraarsaget meget Piquanteri, er let at indsee, der indtræffe let Collisioner imellem Familier i denne Anledning, især da nogle ere Actiehavere og Andre ikke, og foruden, at den mindre gode Stemning imod de Sognefogder, Skolelærere eller Andre, som have været M. Cohn behielpelige, ved mange Leiligheder kan virke skadelig, er den Omstændighed: at Ringkjøbings Amtmand – som er Dommernes og Procuratorernes Foresatte og selv eneste Forligelsescommissair for et stort District skal være M. A. Cohns første Patron, ingenlunde af den Natur, at den kan bidrage til at overbevise Bønderne om, at deres Jnteresse ikke underordnes.