JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-05
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. af Ros RoeskeEllevte Aargang. No. 55. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-05
Om det frankske Skuespiller Selskab fra Odense.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-05
(Jndsendt.)(Brev til en Ven i Holsten.) Da beder mig, meddele Dig en Bedømmelse over bet odenseiske Skuespiller Selskab, som for nærværende Tid opholder sig i Kjøbenhavn, for at sammenholde den med de bemærkninger Du selv agter at gjøre ved at see deres Skuespil paa din Tilbagerelse i Odense. For at opfylde denne din Begjering, og sandelig alene derfor, har jeg overtalt mig til at gaae hen paa Hoftheatret, og tilbragt 2de Aftener med at see disse Kunstens Dyrkeres Producter, og jeg maa oprigtig tilstaae, at dersom alle deres Forestillinger have lignet de tvende, jeg har seet, undrer jeg mig sandelig over, at det et blevet dem tilladt, at afbenytte et Kongl. Theater Locale, og at Selskabets Entrepeneur har kunnet tiltroe det kjøbenhavnske Publikum saa aldeles Mangel paa Smag for Skuespil, at det skulde kunne finde Behag i denne Trops særdeles maade lige Talenter. Jeg synes, at man saameget mere kunde have havt Grund til at nægte den frankske Trop Afbenyttelsen af et af de Kongel. Theatre, som Aarstiden frembyder en skjøn Leilighed til at skaffe Selskabet et betydeligt Lucrum, naar det i nærværende Kildetid vilde opslaae en Bod i Dyrehaugen, og der til almindelig More og Fornøjelse Løverdagen den 9 Juli 1814. opføre deres Operen und Ritterspiele for et mindre kræsent Publikum.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-05
Uden at indlade mig i Recensionen af de Stykker, jeg saae, vil jeg indskrænke mig til at gjøre Dig bekjendt med Troppens fornemste Subfecter, om ellers dette Bekjendtskab kan interessere. Dig, og tilføje min individnelle Dom om deres dramatiske Pund, saavel som Skuespillere som Sangere, thi af de 3 Stykker, jeg har seet, vare de 2de Syngestykker. Jeg vil da begynde med Skuespil-Direkteuren. Hr. Frank sen, skjøndt han i ingen anden Qua litet kunde fortjene at nævnes først. Jeg saae ham spille i Operaen die beiden Antone og i das Donauweibchen, og jeg maa tilstaae, til lige Grad af Fuldkommenhed. Han er foruden pere noble tillige Selskabets første Bassanger, og han kan sandelig sige, ich singe Bas wie ein Bar Foruden at han er aldeles blottet for Musikkundskab, er hans Stemme høist ubehagelig og raa, og hans Manerer bestaae i nydelige smaa Bastriller, af en gandske særegen geure, som kommer dem man stundom hører ved Perspectivkasserne meget nær Forresten er hans Spil inderlig roligt, og en vis majestætisk Alvorlighed gjør ham usigelig tækkelig Han gesticulerer bedst med et Par stive Handsker, hvori Haanden vipper frem og tilbage paa Maven, og Declamationen svarer fuldkommen til det øvrige. - Manden kan i øvrigt, som "Bürger und Schauspieldirecteur ans Odense have uhyre Fortjenester, men han er i mine Tanker en høist maadelig Skuespiller. En Søn af denne er Hr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Frank jun. som er Troppens første Komiker, formodentlig for Figurens Skyld, thi han holder, ligesom salig Kong Holopheres, 3 Alen og en lang Qvart, og er i det mindste ingen Apoll. Hans komiske Spil er ligesaa ofte til at græde som til at lee af, og lavt i høieste Grad. Det Komiske udtrykker han deels med Benene, deels med Øjenbrynene, hvilke han vreier og dreier i mangehaande forunderlige Skikkelser. Han er naturligviis tillige Sanger, og ligesaa umusikalsk som hans kjære Papa. Hans dumme Gartner nærmede sig alt formeget Caricatur, og hans Larifari i das Donauweibchen var mindre end intet. - Den første Elsker er Hr. Reindel, og fuldkommen værdig at danne et Kløverblad med den frankske Familie. Hans Spil er under al Critik, blottet for endog den ringeste Kundskab om hvad Declamation og Mimik er, staaer han som en Træstøtte, hvis ene Arm med en Snor trækkes i Veiret i lige Linie med Skulderen, ligesom salig Mester Jackels Dukker. Læg hertil en affecteret Udtale, og et uskjønt Ansigt, samt et Par just ikke snorlige Been, og Hr. Reindel staaer for Dig. - Et Slæng med Kroppen og en tarvelig Paaklædning som Cavalleer, som f. Ex. i der dumme Gartner, med Frak og Vandstøvler, gjør ham ikke ulig en Barbiergesell aus Dentschland. Han er desværre, saavidt jeg veed, ikke Solosanger. – Hr. Giron er i mine Tanker ret brav, i det mindste staaer han paa et højt Trin i Sammenligning med det forannævnte Treklover. Lidt mere Dannelse af hans Declamation og hans Spil kunde man med Føie fordre af ham naar han var engaaeret ved et andet Selskab. Hans Kone Mad. Giron spillede en Slags gammel Jomfrue, og ikke slet; men hendes skingrende Stemme og hæftige Geværder gjøre hende ikke synderlig tækkelig. Hr. Alvensleben, som, efter hvad jeg har hørt sige, skal være en af Troppens store Subjecter, har jeg seet i en ung lapset Greves Rolle, som han, i mine Tanker, gjorde til en afskyelig Caricatur. Mage til Cavalierspil har jeg rigtig nok endnu ikke oplevet. J das Donauwribchen var han en Minnisanger, og var særdeles rørig, uagtet han betitledes med: "der alte Greis, og alter Krappel. Han sprang meget lystelig omkring, og havde jeg ikke hørt de nævnte Titler og seet en forfærdelig Mængde Kulstreger i alle Directioner i Ansigtet paa Manden, havde det aldrig faldet mig ind, at tænke mig ham ældre, end nogle og Tyve Aar. Du kan altsaa slutte Dig til hvorledes hans Spil stemmede med Rollens Karakteer. Ellers maa jeg dog indrømme samme Hr. Alvensleben, at hans Declamation ingenlunde svarede til hans Spil men dette, især som beskjænkt var meget maadeligt. Hans Sang er just ikke meget bevendt; hvorimod han lader til at besidde mere Dannelse, end de øvrige Herrer Skuespillere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Om hans Gemalinde Mad. Alvensleben lader sig intet stort sige. Hun er prima amante og yderst ubetydelig, saavel i physisk, som dramatisk Gehalt. - En anden Familie er den Walterske. Dersom jeg havde ordnet Acteurerne og Actriserne efter deres Ypperlighed, burde denne, for et at dens Lemmers Skyld, have havt første Plads. Jfr. Walter er, saa at sige, den eneste i Selskabet, som fortjener Opmærksomhed. Uden at have noget indtagende Udvortes, er hun meget tækkelig, og besidder et ikke almindeligt Talent, især for naive Roller. Hun har tillige en naturlig stærk og behagelig Stemme. Hendes Spil, som das Donauweibchen var ret nydeligt, og med overmaade megen Fiinhed. Kun Skade at hendes Armbevægelser og Stillinger ere kun lidet smagfulde. Hendes Syngestemme skylder hun kun Naturen; thi Kunst er der ikke mindste Spor af deri. Den er stærk og gjennemtrængende, men haard og umoduleret og uden Maneer. Jmidlertid tvivler jeg ingenlunde paa, at hun under en Kungens Veiledning vilde blive en ikke almindelig Sangerinde, ligesom hendes Spil ved mere Dannelse og Jnstruction vilde gjøre hende til – hvad just ikke altid er Tilfældet – tillige en udmærket Skuespillerinde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
(Jndsendt.) Direksionen for Kjøbenhavns Fattigvæsen, hvis skjønne Lod det blev at antage sig alle Trængende; hvem Landsfaderen betroede den offentlige og private Godgiørenheds milde Gaver til rettelig Anvendelse; i hvis Hænder Borgerne med Tryghed nedlagde betydelige Understøtninger til TrangsAfhielpning, og hvis Jver for Publicitet og offentlig Regnskab er saa almindelig bekjendt, vil sikkert ikke fortryde paa, at man ærbødigst anmoder Den om offentligen at oplyse Publicum omDe Nødvendigheder, som have foranlediget Direksionen til at forbyde Endeel af Lemmerne i det Almindelige Hospital at gaae ud i Byen, og at indskrænke Tilladelsen for de øvrige til Søndag efter Gudstjenesten Faae de Lemmer, som aldeles ere formente Udgang, saa tilstrækkelig og nærende Underholdning i Hospitalet, at de der ikke lide Nød. De mange, tildeels ublide, vist nok overilede og urigtige Domme, som omløber iblandt Publicum over disse Foranstaltninger, der upaatvivlelig derfor borger de mange agtværdige og oplyste Medlemmer Direksionen bestaar af - forud nøie ere omhandlede, og af hele Direksionen antagne, vilde sikkert gjøre Direksionen det til en, om ikke nødvendig, saa dog behagelig, Pligt, ved fyldestgjørende Oplysninger i denne Sag, end mere at grundfæste den Tiltroe, som Direksionen saa udelt har besiddet hos sine Medborgere, og som den har havt saa hellig Krav paa Ærbødig Bøn til den Herre, som straffer Veiarbeiderne korporlig paa Farimagsveien.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
(Jndsendt.)At Straf er nødvendig indseer Jndsenderen, men at den skeer offentlig ynder han ikke, uden i de Tilfælde som Lovgiveren har bestemt, og takker derfor inderlig vor ømme og milde Regjering, som deels har afskaffet og deels ikke paa offentlige Steder lader udøve visse Straffe, som til Pælstaaen, Spidsrodløben m. f. Det var derfor ham og medhavende Selskab, tildeels Damer, et ubehageligt Syn i Gaar, Mandag d. 4 Juli i Forbiekjøren paa Farimagsveien imod Øster Port at blive Vidne til hvorlunde en Underofficier tracteerte en dygtig Stok paa Ryggen af en Veiarbeider, formodentlig en Sapeur. Dette skeedte meget taktmæssig, og en civil velklædt Person, der stod ved Siden, var nok den som dicteerte Straffen, flere Secunder vare imellem hvert Slag, for at de desbedre kunde virke igjennem Forbryderens tynde maare Ryg, som med et gusten sygeligt Ansigt veemodig kastede et bønligt Blik til den strænge Herre, som havde den udøvende Magt; men saalænge vi kjørte paa den omtalte Vei og vort Øie kunde naae Straffestedet, vedvarede Executionen. Da dette Optrin for den Dag gjorde et ubehageligt Jndtryk paa os, saa er min ærbødige Begjering til denne Herre eller andre Vedkommende, om det ikke var mueligt, at slig en alvorlig Afstraffelse, naar den skulde skee, maatte udføres paa et afsides Sted, eller heller i en Vagtstue, og ikke paa en alfar Landevei. Kjøbenhavn, den 8 Juli 1818.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Et Par Ord om Danmarks store Finantsminister Peter Oxe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Jndsendt.) Frederik Sneedorff giver denne store Mand følgende Eftermæle: "Peter Oxe blev sat over Finantserne, nervus rerum gerendarum, og fra den Tid gik Alting godt, da Peter Oxe var een af de største Ministre, Danmark har havt. Han forbedrede mesterligen Finantsvæsenet, og sørgede saaledes for Søe- og Land-Etaten, at de ikke, som tilforn, bestandigt vare i Mangel for de nødvendige Penge. Hvo, der veed, hvilket høist vanskeligt Embede en Finantsministerpost er, vil aldrig nægte den Mand sin fuldkomneste Agtelse, der forestaaer det som han bør, og det gjorde Peter Oxe.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Jndsenderen tilføier, lyst og stort Overblik, utrættelig Drivtighed, huusholderisk Benyttelse af Tiden, men, fremfor Alt, rask og kraftig Udførelse af alt Sandt og Godt, ligemeget, hvorfra det kom, ansaae Peter Oxe for en Finantsministers første Egenskaber, og disse besad han selv i høi Grad. Han forsømte derfor aldrig det Store for det Smaae, og naar han ansaae en Foranstaltning for gavnlig, saa iværksatte han den strax, for ikke, ved Opsættelse, at formindske, eller endog stundom tilintetgjøre dens Gavnlighed. Med dybeste Foragt behandlede han hver den Usling, Høi, eller Lav, som ikke, til Tiid og Sted, opfyldte sine Pligter imod Fædrelandet. Kort Peter Oxe var en Mand, som hver ædel Danneborger, der kjender Danmarks tabte store Mænd, veemodigen mindes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Jndenlandske Efterretninger. Jgjennem Finants Collegium er, under 29de Juni d. A., udfærdiget en Placat af følgende Jndhold: "Den ved Forordningen af 6te Januari 1813 antoriserede Sølvmynt, hvoraf 18 1/2 Rbdlr. indeholde 1 Mark fiint Sølv Cøllnsk Vægt, skal, efter Hans Majestæts allernaadigste Befaling, udpræges af 14 lødigt Sølv, være concap og randet med ophøiet Kant. Enrigsbankdalerne have paa Aversen Hans Majestæt Kongens Brystbillede, med Omskrift: Fridericus VI Dei gratia Ren, og paa Reversen det danske Vaaben, (saaledes som det findes paa Kong Christian den Fierdes Firemarksstykker) med Omskrift oventil: En Rigsbankdaler, og nedentil Aarstallet. – Udi disse Enrigsbankdalere, hvoraf et Partie nu er udpræget, og som i alle Sølvbetalinger fra og til den Kongelige Casse, og mellem Mand og Mand, uvægerligen skulle gaae og gielde efter deres paalydende Værdie, kan Enhver, som til de Kongelige Mynter enten i Kjøbenhavn eller i Altona vil indlevere Sølv, enten forarbeidet, eller i Barrer, eller myntet, erholde det udpræget mod 2 Procent i Myntomkostninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Den ved det Kongelige danske Gesandtskab i Paris som Legationssecretair ansatte Major v. Guillaume, Ridder af Dannebrogen, der nylig som Coureer var afsendt til Kjøbenhavn og igjen ankommen til Paris, er pludselig afgaaet ved Døden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
J Kirkeaaret 1813 ere i Danmark og Hertugdømmen copulerede 13,179, fødte 49,925, hvoraf 4100 udenfor Ægteskab; døde 39, 433, altsaa 10,492 flere Fødte end Døde; DødfødeSlutningen af Hr. Districtschirurg Rønned Sygejournal over Forbryderinden Karen Gade af Harboere, see forr. No.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Det var den 15 Martii, at oftnævnte Karen Gade første Gang glædede mig ved at besvare et Spørgsmaal af mig med Ja, og ved et andet Spørgsmaal, der fordrede benægtende Svar, fik jeg hende afpresset et utydeligt Nei. Taarerne randt hende herved strømmeviis ned af Kinderne; disse vare, af hendes Mine at slutte, idel Produet af om Taknemmelighed mod Forsynet og mig, dettes ringe Redskab til at bringe hende til Brug af et Lem, der stedse tilforn havde været hende af største Vigtighed. Jeg fra min Side maatte da ogsaa vise mig skjønsom imod hende, fordi hun nu vilde tale med mig, og paalagde derfor Fangevogteren at forsyne hende med tilstrækkelig Føde. At bringe hende for denne Gang til at tale mere var umuligt, da hendes Glædes Taarer qvalte enhver Lyd; men da det endnu den næstpaafølgende Dag gik heel maadeligt og stammende med hendes Tale, ja hun ei engang kunde udtale adskillige velbekjendte Ord, saa gjorde jeg hende, der stod i den Formening, at hendes Tunge vel, efterat have været lam saa længe, kunde behøve nogen Tid for at erholde sin forrige Færdighed, opmærksom paa at denne Mening var falsk, og bestyrkede min Forsikkring ved atter at unddrage hende Føde. Dette havde den forønskede Virkning; thi to Dage senere talte hun fuldkommen frit, mig modtog hun med megen Godhed og Ynde, forsikkrede mig, at hun paaskjønnede min Uleilighed, saa meget mere, som jeg vel allerede længe maatte have hørt om hende, at hun holdt inderlig meget af unge Mandfolk. - Dette var den mig af Øvrigheden til Helbredelse overdragne Karen Gade; det var hende, der i saa rum Tid havde spillet Gjæk med sine Foresatte, ja end- og indbildt de meest Oplyste, at hendes Lidelser, vare virkelige, og at hun her udstod Martyrplager; det var hende, som herved i saa lang Tid havde unddraget sig den offentlige Straf ved at straffe sig selv paa en saa lastværdig Maade. Dog endnu var hun ikke restitueret; endnu var hun lam, og kunde ei røre sig af Sengen; kunde jeg hielpe hende herfor, saa vilde hun paa sine blotte Knæe takke og prise mig. Dog dette lykkedes mig et tilfulde. For at gjøre et Forsøg herpaa, paalagde jeg Fangefogden at sætte Maden saa langt fra hendes Seng, at hun umuligen kunde naae den uden at udstrække den svage Arm. Den paafølgende Dag var Maden allerede af hende taget og fortæret, og fik jeg hende i kort Tid bragt saavidt, at hun ved Hjelp af en Stok i hendes Haand gik omkring i Fange fogdens Værelse. Jeg troede hende nu moden til Tugthuuset, og at hun der kunde vorde et nogenlunde nyttigt Medlem; hun afgik derfor til dette Sted ved Slutningen af Marti Maaned d. A.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Kjøbenhavns Børs den 8de Juli. Cours. Hamb. 2 M. 516 3/5, a vista 520 1/2. London 2 M. 19 Rbdlr., a vista 19 1/2. Spec. 625. Specier solgtes til 31 3/4 Rbmk., for Committeesedler blev givet 65 pr. 100.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Blandede Efterretninger. Udtog af en Skrivelse fra Egnen af Hamborg St. Hansdag. – J Hamborg hersker nu største Virksomhed; man gaaer allerede hen over Ruinerne uden at tænke noget mere derved. Hamborgernes Jndustrie er mageløs. Gaaer man kun fra Altona til Hamborg, øiner man mange paafaldende Skuespil. Her har en benyttet Stumpen af en nedstyrtet Skorsteen til en Billedboutiqve, for det meste da Carricaturer. Hist sidder en blind Musikant, paa en Træstub af de omhuggede gamle Lindetræer, der tilforn ydede den Vandrende velgjørende Skygge. Her tjener en Dynge af Muurruiner til Spillebord for Tærninger. Hist en rummelig Gaardsplads til Ringeriden under stadig Musik. Her imellem Borde med Spise for Russerne og saaledes søger enhver at fortjene sig en Skjærv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
En Mængde Træboder staae allerede mellem Altona og Hamborg, der falbyde alskens Varer. J Baggrunden af de for nogle Aar siden nye opførte prægtige, og nu ødelagte, Bygninger, Joachimsthal og Drøge, er allerede indrettet Locale for Gjæster, og man klavrer med Koner og Børn (ofte ikke uden Fare) over Dynger af Muurbrokker, for i en Telt eller i en Fjellebod at drikke Thee. Hamborgeren er iøvrigt den samme han var for den sidste Catastrophe, samme Pengestolthed, samme Handelsaand, den ene bekymrer sig ikke om den anden, ikke mindste Sands for Selskabelighed – ligesom tilforn. Overalt synes den sidste sørgelige Erfaring ikke at have frembragt alt det Gode, man ventede. Ved Hansenternes Jndtog forefaldt Scener, der rørte endog kolde Tilskuere indtil Taarer. Levnetsmidlerne ere nu overordentlig godt Kjøb, især Colonialvarer: Et Pd. fineste Caffe koster 10 s., fiin Raffinade 12 s., Manufacturvarer, som Callicos, Cambris o. s. v., ligge næsten paa Gaderne. Dog er endnu Alting kun i Tilblivende, endnu er Jntet i noget Fag som det kan blive. Venteligen først til næste Foraar kan man vente nogen fast Gang i Handelen. Pengemangelen er et stor. (Jversens Avis.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
J Tillægget til den Svenske Litteratur=Tidende Nr. 5 d. A., findes følgende Nekrolog over den bekjendte Konstner Johan Tobias Sergell. Længe maatte den nordiske Natur samle sine Kræfter, inden en plastisk Konstner kunde opstaae i vort Fædreneland; men endelig frembragte den ogsaa Sergell. Det er bekjendt, at denne udødelige Mand har opnaaet den øverste Plads blandt hans samtidige Konstbrødre, i det mindste er Canovas Fortrin endnu ganske uafgjort, thi med den yderst fuldendte Smag i Udførelsen, som man indrømmer den Jtalienske Billedhugger, har Sergells Kjæmpegenie forenet denne Jdeens Dybhed og undergjørende Kraft, som de Gamle elskede under Navn af ro dæscovien *) i Opfindelse; og som nu synes ene at være hjemme i det nordlige Europas Konstværker. Vi tilstaae imidlertid oprigtig, at Sergells *) Egentlig hans egen nave og ofte brugte Oversættelse: "det tusandiestat i Konsten. meest omtalde Værk, Amor og Plyche, ikke synes os at være det ypperste af hans Arbeider. Mueligt har det noget af den franske Skoles kold Ziirlighed, og man skulle kunne sige om den af Lampen rindende Olie, at den er mere et Legeværk af stor Virtuesitet, end et Udtryk af den stille og høitidelige Sysselsættelse, i hvilken den rene Konstner Jndgivelse yttrer sig. Men træd ind i Adolph Fredriks Kirke, og see hans af Graven stigende Christus! – Jgjennem Aarhundreder have Konstnere hearbeidet og Theorister begrundet dette sikkerligen Konstens vanskeligste Problem. Her er det løst, om det nogensinde fuldkommen kan løses med den du ligste og beundringsværdigste Mesterhaand. Man synes vil at see en Menneskikkelse svæve op fra den aabne Grav, men den har dog bortkastet alt legemligt, alt menneskeligt, ligesom Gevandtet nedruller fra dens himmelskeskjønne Former. Hans Blik, hans levende Bryst, hans Armbevægelse, hans lette Flugt, alt siger: det er en Gud - og for endnu stærkere at udmærke dette ved en Contrast, har han i Stridsknegtens Person, lagt et levende Udtryk af den reeneste Menneskelig hed. - Men - hvorfor findes dette uudgrundelige Mesterstykke ikke bevaret i det evige Marmor! Desuden, hvilken høi, djerv og sand genialsk Tank ligger der ikke i Monumentet over Cartesius, Hvilken Blanding af Energie og Gratie, af brændende Harme og fortærende Smerte i den skjønne Gruppe Cythere og Mars, Endog Kong Gustaf III. Statue, (som Sergell maatte opoffre sin Originalitet), er dog rig paa visse ham egne Skjønheder. - Men skulle end, hvorom vi tvivle, Canova være større som Billedhugger, overtræffer han dog ikke Sergell i Medailleur=Konsten. Selv Antiken kan ei fremvise noget varrere end hvad Sergell har modelleret, f. Ex. over Kellgreen, Gorwell, Bellman, Adlerbeth, A. Chrensward m. fl. Ved at bibeholde den nøie 1ste, den meest charakteristiske Jndividualisering, har tillige hans forunderlige Konst givet dem dette idealske Udtryk af den høieste, almindelige Menneskelighed, uden hvilket ethvert Slags Portrait, som Konstværk betragtet, savner alt Værd.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Denne Mand, Sverrigs Ære og sin Tidsalders Hæder, er ikke mere. Han hensov i Stockholm den 26 Febr. d. A. i hans 74 Aar. – – Sergell var fød de 8 Sepbr. 1740 i Stockholm, hvor hans Fader var Hof=Perlestikker. Hans Levebane, begyndte han som Steenhugger-Lærling ved Slots bygningen. Siden blev han, i Aaret 1756, een af Archeveques Elever. J dennes Selskab gjorde han 1759 en Reise til Frankrige, og efter Hjemkomsten s. A. hialp han ham at modellere Gustaf I. og Gustaf II. Adolphs Statuer. 1767. reiste han med Kongelig Understøttelse *) til Jtalien, og ankom til Rom i August f. A., hvorfra han, efterat have erhvervet sig et hæderligt Navn, atter vendte tilbage 1778. Først reiste han til Paris, hvor han blev antagen til Medlem af Academie des beaux Arts, efterat han havde indgivet sit Receptionsstykke Othrygdes, og efter et halvt Aars Ophold der, reiste han til London. Her blev han kun et Par Maaneder, og kom igjen tilbage til Fædrenelandet i Juli 1779.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
(Af Hamb. Corresp., Alt. Merk. og Lab. Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Dresden, d. 27de Juli. Et Krudtmagazin og Laboratorium, hvori befandtes over 100,000 Centner Krudt, er fløiet i Luften. Alt hvad af Mennesker og Dyr i en Afstand af 1000 Skridt, befandt sig i Nærheden, bleve Offere for Jlden. Granater fløi i Husene. Alle Vinduerne i over 1000 Huse sprang. Nogle Mennesker i lang Afstand kastedes i deres Værelser af Stolen, hvorpaa de sad. Man opsamler Menneskebeen i Kurve En Lykke var det, at Vinden ikke har paa Staden. Ulykken skal være afstedkommet ved militaire Øvelser i Nærheden, hvor man fyrede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Til Wien vare 40000 Fremmede ankomne for at see Hs. Majestæt Keiserens høitidelige Jndtog. Baiern giver Tyrol og Vorarberg tilbage og faaer Wartzburg og Afschaffenburg i Skadesløsholdelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Wien, d. 18de Junii. Man haaber at modtage Hs. Majestæt Keiseren af Rusland paa Grændsen af Østerrig den 8de Juli. Man forventer, at Kongressen, der samler sig i Wien, vil trykke det sidste faste Segl paa den almindelige Freds Bestemmelser, og venter den derfor med Længsel. Man troer, at Keiseren vil forsamle en almindelig Rigsdag i Ungarn.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Mannheim, d. 20de Junii. De badenske Tropper have forladt den venstre Rhinbred og trukket sig til den høire. Bayerske Tropper besætte nu den venstre Rhinbred. Storhertugen af Baden agter at gaae til Kongressen i Wien. Mainz troer man, bliver en fri Stad.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Paris, d. 24 Junii. Den 18de kom Marschal Davoust til Paris og afreiste strax til sit Landgods i Savigny. Prinds Eugen har taget Afskeed fra Kongen, og er i Begreb med at afreise til München.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-07-09
Düsseldorff, d. 25 Junii. Deres Majestæter, Keiseren af Rusland og Kongen af Preussen ville den 25 Juni lande i Ostende og derfra gaae over Antwerpen til Haag, for at aflægge et Besøg hos den souveraine Fyrste i Holland. Deres Majestæter agte at opholde sig til den 1ste Juli i Holland, og siden fortsætte Veien til Carlsruhe. Deres Majestæters Følge er ikke talrigt; det bestaaer kun af 12 Vogne, og kun 60 Heste holdes paa hver Station i Beredskab.