Berlingske Tidende, 1753-02-19
Slutning paa forrige Aars Merkværdigheder. Decembr. Den 5te hujus blev den hidtil commanderende General over de Franske Tropper paa Øen Corsica, Marqvis de Cursay, der havde stændig levet udi Uenighed med den Genuesiske General-Commissario, efter Hans Allerchristeligste Majestets Ordre gandske uformodentlig forkyndt Arrest, og Marqvis de Curzy fik derimod Commando igien udi hans Sted. Den 8de døde Princesse Wilhelming Aug sta, efterladte ældste Datter af afg. Hertug Ernst August til Saxen Weimar, Eisenach og Jena. Den 11te retournerede det Kongelige Polske og Churfyrstelige Saxiske Hof fra Polen lykkelig og vel til Dresden. Samme Dag døde og saa Hertug Adolph Frederich den Tredie, regierende Hertug til Meklenborg-Strelitz, og som han ingen Livs=Arvinger efterlod sig, saa faldt hans Lande til Prinz Adolph Friderich af Meklenborg Mirow. Den 15de bleve ved JldsClaus Vaade, som var kommen af Skiødesløshed, to Trediedeloge det af Staden Leutschau lagt udi Aske. Samme Dag fløy KjøbenKeyserlige Salterie-Laboratorium i Wien, ligeledes af Ugesandforsigtighed, op i Luften, hvorved adskillige Mennesker salmes Livet til. Samme Dag blev den regierende Fyrstinde landske Waldeck til Arolsen lykkelig forløst med en ung Prinz; og det at Dresden slog Stads=Klokken 3 Gange 10 (Aarsagen var J Ve at den ikke kunde slaae 11 og 12, førend den havde slage Fransk 10). Den 21de approberede General-Staterne i de foreldende nede Nederlande en Reduction ved deres Garde-Regimentergave Den 26de gave Deres Keyserlige Høyheder, Store-Fyrste Sam og Store-Fyrstinden af Rusland, sig paa Reyse til Moskov man Den 27de tiltraadde Hendes Majestet, Keyserinden selv, simedel Reyse didhen, og den 30te arriverede saa vel Hendes Keysen i serlige Majestet, som begge Deres Keyserlige Høyheder lykningkelig sammesteds. Den 29de lod det Engelske Ostindiskage et Compagnie bekiendtgiøre Omstændighederne af en stor Sey-Jld er, som Store Mogolens Armee, understøttet af de Engel-Jød ske, udi Martii Maaned havde vundet over Rebellerne der bytt i Landet, som de Franske holdte med, men toge stor Forliis fra ved dette Nederlag. Ellers dømte Kongen af Frankrige i lion denne Maaned udi den bekiendte Tvistighed imellem Parla-Wementet og Clericiet saaledes, at det skulde dependere af Geist, stor lighedens Kiendelse, udi hvad Fald Sacramenterne maatte i S nægtes; ved hvilken Dom Clericiet vandt en Slags Seyer me over Parlamentet, som havde declareret Geistlighedens Jnden dependence plat ud ugyldig, og dertil lagt den Allerhøyeste og Kongelige Myndighed til Grundvold. Jkke desmindre fat hel tede Parlamentet kort derefter den Slutning, da der paa nye var skeet Sacramenternes Nægtelse, at legge Arrest paa alle den Parisiske Erke-Biskops verdslige Jndkomster, hvilken Slutning Kongen ligeledes annullerede, dog Parlamentet registrerede ikke Annulleringen, men vilde først fornemme Jævningerne af Frankrige, eller de saa kaldede Pairs, deres Meening derom, hvis Sammenkaldelse Kongen dog forbød men samme begyndte ikke desmindre at giøre fælles Sag med Parlamentet, og ved allehaande Veltalenheds Forsøg søgte at forestille Kongen, hvorledes Hans Majestets egne høye Rettigheder vare grundede paa deres, men efter udvortes Anseelse udrettede derved slet intet. Jmedens saadant varede saae man igiennem Fingre med de Reformerte i den Franske Provinz Languedog, naar de, som tilforn, holdt deres Gudstieneste. Hans Kongelige Majestet af Preussen befoel, at alle de Vahre, som Kiøbmændene i Slesien hidindtil havde forsendt til Hamborg, skulde herefter passere over Stettin, hvilket man dog søgte ved Forestillinger at omgiøre igien.