Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-10-07
Man har i England til alle Tider betragtet Brødets Dyrhed, som en stor Ulykke, og vi give deri Statsoeconomiens Lærere vort Biefald, at man i Henseende til dette Levnetsmiddel maae søge at tilveiebringe en saa moderat og for de fattigere Folkeklasser tilveiebringelig Betaling, som mueligt. (Dette kunde bedst opnaaes ved offentlige Magaziner, som tilhørte Communerne, og stode under deres specielle Opsyn, og som selv valgte de Mænd, til hvilke de havde den største Tillid, for at føre dette Opsyn. Derved befordredes Afsætningen i lette, formindskedes Kostbar heden i dyre Aar. Jblandt de gjorte Forslag til dette Formaals Opnaaelse forekomme os dog mange uforenelige med Landets Vel, f. Ex. det Forslag at tillade den frie Korn indførsel i England. Efter vor Mening er dette Lægemiddel meget værre end det Onde selv; for at forskaffe den ene Deel af Jndvaanerne Lettelse, vil man ruinere den andens Velfærd, dette kan dog kun være Tilfældet i de Lande, som i England, hvori Landmanden er trykket af alt for høie Skatter. Forfatteren betænker ikke at samme Princip kunde anvendes i andre Lande med Hensyn til det Brittiske Manufak udvæsen, og anvendes virkeligen saaledes allerede i nogle, f. Ex. i Rusland). Vi ville slutte fra den nærværende Tilstand. Man kan ikke sige, at Kornpriserne ere meget høie, de have tvertimod aldrig været mere moderate, og desuagtet er den almindelige Pengeforlegenhed steget til det Høieste. – Erfaringen har lært det, at saa ofte Prisen paa Levnetsmidler er saaledes beskaffen, at Producenterne ikke kunne fortiene noget derved, saa lider det hele borgerlige Selskab derunder. Det er vistnok, at den agerdyrkende Klasse kan nu ved sit Arbeide neppe fortiene sit Livs Underholdning; hvorledes skal den nu blive istand til at betale. Fornøielsens og Luxusartikler, ved hvis Afsætning Manufakturisterne allene kunne holdes i Virksomhed desuden ved alt for lave Kornpriser svækkes Jnteressen for Jordbruget; der bliver da ikke dyrket mere end det høist fornødne; mange Arbeidsfolk komme til at gaae ledige og brødløse, og indtræffer da engang et Misværtsaar, saa opstaaer en Mangel paa Livets nødvendigste Artikler.) Det var vistnok at ønske, at Folket kunde forskaffe sig sin vigtigste Fornødenhed for en Betaling, der stod i Forhold til dets svage Penge-Resouret, og hertil indsee vi kun en Udvei, naar ikke en anden Folkeklasses Jnteresse skal lide Skade derved, nemlig at Jordbruget, ligesom andre Grene, maae anvende en større Oeconomie i sine Produktionssmidler, og til dette Formaals Opnaaelse kunde Anvendelsen af Dampen virke, hvilken allerede har gavnet saameget med Hensyn til Transportsystemet. Det er unægteligt, at det nye Befordringssystem frembringer en stor Forandring i Henseende til Anvendelsen af Hestekraften. Jfølge en Beretning, som er bleven forelagt Parlamentet, udgjorde Antallet af de Heste, som bleve brugte i Aaret 1832 til offentlige Vogne, 192000; regnes nu dertil de Heste, som bruges til Handel og Agerdyrkning, saa kan Antallet anslaaes til 600,000. Nu har man udregnet at 8 Mennesker kunne ernæres af et Stykke Jord, som udkræves til Føde for een Hest. Kunde man derfor afskaffe Brugen af Heste, saa kunde 4,800,000 Mennesker leve i England og Skotland foruden det Menneskeantal, som nu lever i disse Lande, og saaledes henimad 1/2 flere. (Men vedblev man saaledes at drive Alt med Maskiner, hvad skulde disse Millioner Mennesker faae at bestille,) – Men vilde man indvende, naar Jndførselen af 1,600,000 Qvarters, som kun er 1/2 Deel af det som England producerer, allerede holdes for skadeligt, hvad vilde der komme ud af et Systen, hvorved den indenlandske Consumption blev 1/2 mindre; vilde ikke Agerbrugerne endnu blive mere sikker paa at blive ruinerede end ved Ophævelsen af Kornlovene. – Men denne Synsmaade er eensidigt og derfor ogsaa urigtig Naar dette nye System blev indført, saa vilde Jndførselen af Levnetsmidler fra Jrland høre op, og som burde tiene til dets egne Jndvaaneres Underholdning, hvorved Landmandens Virksomhed i England svækkes og Fattigskatten fordobles, (da de fattige Jrlændere strømme i Mængde til England for at søge om Arbeide. Men betiener man sig af Dampen, saa kan ikke allene England producere det Fornødne til sit eget Forbrug; men ogsaa til at udføre (Hvorhen,) Endvidere vil ved Anvendelse af Dampen Arbeidslonnen blive nedsat. (Men hvoraf skulle da de mangfoldige, ledige Arbeidsfolk Leve?) Reductionen vil blive saa betydelig, at Landmanden vil endog ved de laveste Priser have en anseelig Fordeel. (Dette System kunde gaae an saalænge Englands Manufacturproduction lader sig udvide og finde Afsætning i de fremmede Fordens Deele.) Thi Hestenes Underholdning koster Bonden en betydelig Sum og er hans største Udgift. – Doct. Colghoun beregner i sit vigtige Værk om Eiendommenes aarlige Tilvært i England og Jrland, at Hestenes Underholdning i England koster over 25 Mill. Pd. St. (et Pd. St. er omtret 8 Rbdlr.) Deel af Agerdyrkningens Udbytte gaaer saaledes med for at underholde Hestene; og de kunne fuldkommen erstattes svev Dampen, i hvor høit, man endog vil anslaae Anskaffelsen af de nye Maskiner (hvortil dog ogsaa Brændsel og Vedligeholdelsen maae regnes.) – Vanskeligheden ved at anvende Dampen til Landvæsens Formaal, vil neppe være større end andre Jndustrie-Grene, Man tænke allene paa de uhyre Vanskeligheder som maatte overvindes inden man kunde anvende Dampskibsfarten paa det Atlantiske Havs stormende Bølger. Var den Brittiske National-Karakteer ligesaameget stemt for at giøre Fremskridt i Henseende til Landvæsnet, som til store Handels-Foretagender, saa vilde vist alle Hindringer for længe siden have været overvundne. Men naar Nødvendigheden først udkræver det, saa vil nok det Vanskelige blive let. Ere først Hestene kommer af Brug foran Vognene, saa vilde de vel ogsaa forsvinde foran Ploven. Vi vide af Samtale med duelige Maskinbyggere, og ved selv at have taget Modellerne i Øiesyn, at alle Tvivl hos Jordbrugerne om Anvendeligheden af Dampen til at pløie med ere ugrundede, og at der, naar man kun først alvorlig vil det, kan forventes en meget sikker og følgerig Forbedring i Anvendelsen af Dampen. (Det forstaaer sig der er allerede iværksat saameget beundringsværdigt, og som man skulde holde for utroeligt, at man næsten ikke tør længere erklære noget for umuelig; imidlertid maae man tillade sig to Betænkligheder. 1. Vil Brændselmaterialiet tilsidst kunne slaae til, naar der saaledes bliver ødslet med dets Forbrug 2. Kan en Styrer af en Dampvogn eller en Damp ploug saaledes lempe dem paa en ujevn Vei, eller Jordsmon efter Terrainets Forandringer som det kan skee, naar Vognen eller Plougen trækkes af Heste,