Berlingske Tidende, 1789-01-26
Kiøbenhavn, den 26de Januarii. en Endeel Borgere og Jndvaanere paa Bornholm have den sidstligen, under 30te Aug. f. A., i deres eget og dette Lands ge lige Jndvaaneres Navn, aflagt allerunderdanigst Taksalse til Hs. Majestæt Kongen, for den Velgierning, som de Forordningen af 6te Junii næstforhen, om Kornhande, i Danmark og Norge, er beviist dem blant andre Hs. Ma res Undersaatter, saaledes lydende : "Allernaadigste Konge! Jndvaanerne paa Bornholm, hvis Forfædre en ang reve sig løs fra et fremmed Aag, for at kaste sig igien der Deres Majestæts ærefulde Arvehuses faderlige Regieling, fordriste sig i dybeste Underdanighed at nedlægge for deres Konges Trone efterskrevne Linier. De indeholde inden Smiger, det er trohiertige Undersaatters og lykkelige Børns inderste Erkiendtlighed for deres sande Landsfaders Godhed og Naade, som dette Blad allerunderdanigst frem ringer. Forordningen af 6te Junii sidst, den, der afkaster alle de Baand, som forhen indskrænkede Kornhandelen, en Plant saa mange faderlige Velgierninger den, som især bringer vore taknemmelige Hierter i Luc. Vore Brødre i de Øvrige Danske Provindser kan vinde en jevn Priis paa disse undværlige Vare; de kan opmuntres til at dyrke og bring: denlandske Producter af denne Art til den mueligste Fuldkommenhed; Bornholm omfavner i denne faderlige Tilladelse en sikker Trøst imod Hungersnød. Dette Land har et sig meget uligt Jordsmon. Endeel Marker fordre det betimeligste Veirligt tillige med en omhyggelig Agerdyrkning, og om nogen af disse feiler, savner Landet Føde til sin talPrige Folkemængde. Tvende Gange i Mands Minde har den gyselige Hungersnød svævet over Landet, og de forsigtigste Anstalter kunde neppe afværge den. Afsides og langt fra de øvrige Fædrelandets Provindser beliggende, er Bornholm især, naar haarde Vintre og Haviis indsperre det, fuldkommen som et Skib i Søen overladt sin egen Skjæbne. "Nu er denne frygtelige Udsigt aldeles forsvunden. Truer Mangel vores Land, kan vi betimelig søge Redning i de os saa nær liggende Kornlands Overflødighed, og vi ere nu Pikke forpligtede at give til Priis vores sidste Eiendom for deres Vindesyge, der gjemte Brødet for deres Brødre, forat berige sig af deres Elendighed. "O Konge! vi vide, at Ædelmod lønner sig selv, og at det Hierte, der veed, at det har virket manges sande Lyksalighed, har en Himmel til Eiendom; men desuagtet ville vi have troet os uskiønsomme, om vi tause imodtoge denne tilligemed saa mange andre Velgierninger. Derfor vove vi herved at nedlægge vores allerunderdanigste Taksigelse "for Deres Majestæts Fødder. Uden Misundelse kan vil høre andre Nationer at berømme sig af glimrende Foretagender og af en fortrinlig Færdighed i den ulykkelige Kunst, at forstyrre den menneskelige Lyksalighed. Vi overlade dem gjerne at være andres og deres egen PlaEge, imedens vi uforstyrrede nyde den Glæde, at føle os det lykkelige Undersaatter af den viseste, den retfærdigste og den meest velgiørende af de oplyste Europas Fyrster." Denne Bornholms Jndvaaneres skrivtlige Taksigelse, som af Rentekammeret er bleven allerunderdanigst resereret, har Hs. Majestæt ved allerhøiest Resolution af 21de i denne Maaned anseet med allernaadigst Velbehag, og tilføiet: at ligesom Allerhøistsamme ved bemelte Forordning af 6te Junii. forrige Aar har søgt at give Kornhandelen i begge Riger en med Hs. Majestæts Undersaatters Vel i Almindelighed passende Jndretning; saa venter Hs. Majestæt og, at den for Bornholms Jndvaanere i Særdeleshed vil medføre de gode Følger, om hvilke disse, efter berørte allerunderdanigste Skrivelse, giøre sig Haab. J øvrigt har Hs. Majestæt tilladt, at allerhøistbemelte Resolution maae ved Amtmanden, bekiendtgiøres for dem af Landets Jndvaanere, som have undertegnet Skrivelsen.