Aalborg Stiftstidende, 1845-01-18
Udlandet. Den nylig afdøde rige og ædle Salomon Heine i Hamborg var en sjelden, elskelig og interessant Personlighed. Han var født i Hannover i Aaret 1767 og blev opdragen i stor Armod. Da han var 16 Aar gammel forlod han sin Fødeby og vandrede med 16 Groschen i Lommen paa Lykke og Fromme til Hamborg. Han havde der hverken Familie, Venner eller Bekjendte; men han havde et opvakt Hoved og Mod i Brystet. Han søgte nu en Plads og erholdt ogsaa en saadan paa et Banquierhuus, Poperts Comptoir. Da han forlod dette, associerede han sig med en Vexelmægler; senere optraadte han selvstændig som Vexelmægler, Ved sin vakkre, aabne Charakteer, ved Virksomhed, udholdende Flid og stræng Redelighed vandt han som Mægler stor og almindelig Tillid. 1797 forlod han Mægler=Forretningerne og etablerede i Forening med sin Ven Heckscher et Banquierhuus, i hvilket senere d'Hr. Lewin, Hertz og Jacob Oppenheimer optoges som Deeltagere. Her lagde han den egentlige Grund til sin finantsielle Storhed. 1818 udtraadte de tre Compagnoner og etablerede sig særskilt, og Heine optraadte nu som eneste Chef for Huset. Heines Formue var dengang omtrent 1 Million. Fra nu af udviklede han en stedse stigende, rastløs Virksomhed, udførte en talrig Mængde store, veludtænkte Handelsforetagender, som kronedes med Held, og hans Firma steg stedse meer og meer i Anseelse. Firmaet Salomon Heine opnaaede en europæisk Navnkundighed og intet Firma i Verden stod, hvad Credit og Agtelse angaaer, i større Anseelse. – En af de Retninger, i hvilke Heines Godgjørenhed især stedse har viist sig overordentlig virksom og hvortil han anvendte store Capitaler, var ved at skjænke unge Piger Brudeudstyr, Naar han af de af hans Bekjendte, til hvem han havde Tillid, gjordes opmærksom paa en fattig, værdig Pige, der var forlovet, var han strax beredt til at skjænke en vis fastsat, ret klækkelig Sum til Brudeudstyr. Det vilde være interessant at kjende Antallet af de Piger, han saaledes har udstyret, vi troe, at Antallet er i hundredeviis. Denne Omstændighed, ligesom hans Godgiørenhed ialmindelighed, var formodentlig ogsaa Aarsag til, at Sal. Heine, der iøvrigt havde et smukt Udvortes, stod i stor Undest hos Damerne, ligesom han ogsaa stedse med stor Glæde samtalede med forstandige, interessante Damer. For nogle faa Aar siden havde et stort Antal anseete Damer forenet sig om selv at forfærdige et i høieste Grad elegant Bordtæppe, som overraktes Heine paa hans Fødselsdag, ledsaget af en smigrende Skrivelse, undertegnet et Antal Damere. – En Vexel mægler, som han interesserede sig meget for, havde han advaret for at indlade sig med et Huus: denne gjorde det alligevel, og da Huset senere fallerede, var Mægleren interesseret for femogtyve Tusinde Mark Banco derved; dette Tab kunde denne ikkun ved at realisere Alt hvad han eiede bære. Mismod havde alt bemestret sig ham, da han pludseligt overraskedes af et Brev fra Salamon Heine, der sendte ham en Vexel paa dette Beløb og paatog sig at bære hele Tabet, men tilføiede tillige den bemærkning, at han haabede, at han (Mægleren) for Fremtiden vilde være forsigtigere. – Da man i Ottense agtede at oprette en Skole og i den Anledning lod udgaae en Collect, henvendte man sig først til Heine. Heine bad om, at man først vilde henvende sig til en af de bekjendte chrichne rige Kjøbmænd, da det forekom ham, at det ikke vilde see godt ud, naar han som Jøde stod først tegnet som Yder til en christen Skole; han lovede derimod, da Planen fandt hans bifald, at ville, naar først en Anden havde tegnet sig, skjænke den hele manglende Rest. Man gik derpaa til en anden bekjendt riig Mand, der, underrettet om det Forrefaldne, tegnede sig for Halvdelen af den hele til Foretagendet nødvendige Sum, og tilføiede udtrykkelig den bemærkning, at det skeete af christelig Kjærligheds. Listen kom derpaa til Heine, der tegnede sig for den anden Halvpart med den bemærkning: at det skeete af jødisk Kjærlighed. Heines Liv var iøvrigt ikke rigt paa Glæder for ham, mange huuslige Sorger nedbøiede ham. Alle hans Børn mistede han som Voxne, i en haabefuld Alder, paa to nær, som overleve ham, en Søn og en Datter. Sønnen vil sandsynligviis fortsætte Forretningerne; Datteren er gaaer over til Christendommen og er nu gift med Dr. juris Halle, Præses i Handesretten. Herne yndede ikke Pragt, men levede efter sin Stilling simpel; hans Klædedragt var i høi Grad simpel. Han havde et smukt Udvortes; hans Øine vare livfulde og i hans Ansigtstræk var Godheden præget. (Eft. Ah. Av.)