Berlingske Tidende, 1762-01-15
(Fortsættelse af den Slægtskabs= og Forenings-Tractat imellem Spanien og Frankrig.) Den 10de og 11te Art. indholder, at den tiltalte Magt ikke skal gjøre meere end een eneste Forstilling om den Hielpes Brug, som den skal levere til den Forlangende. Men sligt skal dog forstaaes allerne om det Tilfælde, naar eet Foretagende virkelig strax skal udføres, og ikke i Henseende til de sædvanlige Tilfælde, naar den Magt som skal levere Hielpen, blot er forbunden til at holde den Bereed, skab paa de Stæder i dens Lande, hvor det af den ansøgende Magt bliver anviist. J den 12te og 13de Art. fastsættes, at Hielpen skal være tilstrækkelig, paa den eene Side i Henseende til de Nødvendigheder at erholde samme, og paa den anden i Henseende til den Forbindtlighed at give den. Paa saadan maade kan dens Forskaffelse. ikke under hvad Paaskud det være vil blive gjort til intet: og skal, uden ringeste Jndvendning, det fastsatte Tal af de Skibe og Tropper 3 Maaneder efter Reqvisitionen saaledes ansees, som det hørte den reqvirerende Magt egentlig selv til. J Følge 14de og 15de Art. er man kommen overeens om, at de bemelte Skibe og Tropper af den Magt, som de ere blevne sendt til, skulle underholdes og den Magt som leverer samme, skal holde andre Skibe i Beredskab, for at complettere dem, som muelig i Fægtninger eller andre Tilfælde kunde gaae forlohrne. Ved Land=Tropperne forstaaes det ligeledes, i Henseende til de fornødne Recruten og Reparationer. Den 16de Art. indeholder, at denne fastsatte Succurs skal ansees for saadan een, som disse 2de Monarcher indtil det yderste have kundet giøre for hinanden. Men da deres Hensigt gaaer derhen, at den Krig, som udbryder for eller imod een af begge, skal an angaae den anden personlig, saa ere de blevne enige, at, saasnart de begge befinde sig i Krig mod den eller de Fiender, saa skulle deres Majestæter føre den tilfælles, og derved anvende al deres Magt; og at de da ville mellem sig oprette særskilte Conventioner, som skulle have Hensigt til Omstændighederne, og ville da tillige bestemme deres respect. Kræfters Anvendelse paa begge Sider, saavelsom deres politiske Planer og Operationer som med en fælles og fuldkommen Overeensstemmelse skulle udføres. Den 17de og 18de indeholde den formelige Forbindelse paa begge Sider, at de intet Forslag, til Fred med de fælles Fiender, skulle høre eller giøre uden med begges Minde, og at de skulle ansee den allierede Krones Tarv, som deres egen, være sig enten i Krig eller Fred; compensere hinanden den resp. Giæld og Fordeel, og saaledes gaae til Værk, som om begge Monarker alene udgjorde con og den selvsamme Magt. J Kraft af den 19 og 20de Art. stipulerer Kongen af Spanien for Kongen af Begge Sicilierne Tractatens Jndhold, og lover at lade samme ved denne Prinz ratificere, da det forstaaer sig, at Proportionen af den Hielp, som Hans Sicilianske Majestæt haver at levere, skal bestemmes efter Hans Magtes Størrelse. De 3 Monarker forbinde sig til i alt og i alle Tilfælde at vedligeholde deres Huses og alle af samme Blod nedstammende Prinzers Høyhed og Rettigheder. Formedelst den 21de og 22de Art. er afgjort, at ingen anden Magt, end de Magter, som nedstamme fra det Durchlauchtigste Bourbonske Huus, bliver indbuden til nærværende Tractat, ey heller kan blive antagen dertil. " Sammes resp. Lande og Undersaatter skulle tage Deel i den Forbindelse og de Fordeele, som ere fastsatte imellem Souverainerne, og de skulle ikke kunne gjøre eller foretage ge sig noget, som maatte stride imod sames fuldkomne Overeensstemmelse. Ved den 23de Art. bliver Droit" d'Aubaine (en Ret, i Følge hvilken de Godser, som Fremmede efterlade sig i Frankrig, hiemfalde til Kongen) til Bædste for deres Catholske og Sicilianske Majestæters Undersaatter afskaffet, da disse i Frankrig skulle nyde samme Fortrin, som de Jndfødte. De Franske, skulle ligeledes i Spanien og Begge Siciliernu behandles paa samme " Maade, som begge Monarchiers naturlige Undersaatter. Den 25de Art. er af det Jndhold, at man betids vil underrette de Magter, med hvilke de 3 contraherende Souverainer maatte have oprettet, eller herefter torde oprette Commerce=Tractater, at de Franskes Behandling i Spanien, og Begge Sicierne, Spaniernes i Frankrig og Begge Sicilierne, og Sicilianernes i Frankrig og i Spanien, ikke maa anføres eller tiene til Exempel; saasom Deres Allerchristeligste, Catholske og Sicilianske Majestæter er ville lade nogen anden Nation tage Deel i Deres respect. Undersaatters Fordeele. Ved den 26de Art. er stipuleret, at de contraherende Parter skulle meddeele hinanden Deres Alliancer og Underhandlinger, i sær naar samme maatte have nogen Hensigt til fælles Tarv; og skulle Deres Ministre ved alle Europæiske Hoffer leve i den fuldkomneste Forstaaelse og Tillid til hinanden. Den 27de Art. angaaer blot en Stipulation om den Ceremoniel, som de Franske og Spanske Ministre skulle have at tage i Agt imellem sig, i Henseende til deres Rang ved fremmede Hoffer, hvor de maatte residere. Den 28de Art. indeholder et Løfte om at ratificere Tractaten. Stockholm, den 7de Januar.