Norske Intelligenssedler, 1766-07-02
Vores Uge-Blade ere meget mavre, maaskee de, som udgiver sin Styver for Bekiendtgiørelser, kunde og have Lyst til at læse noget andet. Skal JntelligenSædlerne være bestemte til Moralske, Politiske og Oeconomiske Afhandlinger, saa maa de indeholde noget som kand svare til Navnet, overladende til Læserne hvad Gavn, de vil drage deraf, siden Opsyns-Manden forlod Skue-Pladsen faaer vi Commodier Stykkeviis, da vi tilforn næsten kunde have en Morale samlet udi et Uge-Blad naar Materien og Avertissements vilde tillade det; troer og Forlægeren havde aftræk paa sine Vahre, fordi Læserne ventede ugentlig noget nyt. Skal vore Uge Blade faae sin første Skikkelse igien holder jeg for man maa indrage i den noget Oeconomisk, og siden jeg, der boer paa Landet, hører, at Stadens Jndvaanere ere elskere af Land-Væsenet, drister jeg mig til at benytte mig af en brav Autors Ord, siden Bogen maaskee er ikke i enhvers Hænder, og meddeele følgende: Med Land-Væsenet skal Tarvelighed være forenet; thi hvis ikke det er, kand Publicum ingen Nytte have deraf. Enhver tilstaaer, at det Land er det Lyksaligste som mindst trænger til Fremmede, og at det kand blive det rigeste, som har de fleeste Exporter. Men hvorledes kand det skee uden ved Tarvelighed; et Land som selv kand føde, klæde og huuse sine Jndvaanere, er Lyksaligt, og behøver ikke andre, og de som holder tarveligst Huus med sine egne Vahre, har, naar alting ellers ere lige, at udbringe til Fremmede. Heraf sees at Land-Væsenet og Tarvelighed ere u adskillige Grund-Støtter til et Lands Styrke og Lyksalighed. Skal nu disse Grund-Støtter være saa nøye forenede med hinanden, skiønt faae vil troe det, og endnu mindre ere de, som ville giøre derefter: Saa maa alt det røddes af Veyen som kand være hinder herudi. Bondestanden som skulde bæst og mest befordrer Land-Væsenet, hvad synes eder om den, Lever den ikke paa mange Stæder i yderlig Armod og Foragt, Det behøver man ikke at bevise. Hvad ere Aarsagerne at Jordyrkningen paa adskillige Stæder ingen fremgang haver, Det vil blive vidtløftigt at opregne dem alle, dog for at fyldestgiøre en nysgierrig Læsere, som maaskee vil paastaae: at disse nødvendige Folkes Vilkaar bør være slette: De bør ikke eye meer, end de Daglig kan Slæbe for naar de lide Nød, lærer de nok at Arbeide. Dersom Bonden ikke var bunden, var han værre en Hunden; og klapper du Bonden, da napper han dig (hvor patriotiske, christelige, ja menneskelige disse Tanker ere, overlades til de retsindiges Dom, saa maa jeg sige nogle, saasom: Mangel paa Kundskab, Armod, Overdaadighed og Pragt, høye Renter og Afgifter, Odels og Hævs-Rets Misbrug, for store og smaa Gaarde, Kiøbmændenes Gaarde paa Landet, Hoveri, SkovhugTømmer- og Kul-Drift a. Enhver af disse Poster fortiente sin egen Afhandling efter Stædernes og Omstændighedernes Beskaffenhed, hvilket kand give større Hoveder Anledning til at fremkomme med det som kunde være bæst og tienligst. Men saa længe disse Forhindringer findes og daglig voxer, skulle man snart troe, at BondeStanden og Lyksalighed vare to forskiællige Ting, der ikke kunde passe sig paa hinanden. En Bonde er et Menneske, og er han det, saa er det ja naturlig, at han befordrer sin Lyksalighed, og jo nærmere han kommer dette Maal, jo meere voxer hans Fliid og Stræbsomhed; men jo mindre Haab han haver, om at blive lykkelig, jo mindre Flid anvender han, og naar alt Haab er ude, giver han sig gandske over, hvad Følge deraf flyder, kand enhver Fornuftig indsee. Dette troer jeg, ingen som besidder Erfarenhed og Jndsigt i disse nyere Tider kand negte. Forsættelsen følger: