Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1827-01-23
Blandinger. J et lille Stykke i Litterarische Blitter der Børsenhalle, betitlet: "Den sande Tid og Middeltiden" seer man at den, der troer, ved at rette sit Uhr efter Solen hele Aaret igjennem, at dette bestandig skal gaae rigtig, feiler storligen, thi Solens Bevægelse er ikke altid eens, men snart hurtigere og snart langsommere. Saaledes er Solens Afvigelse fra den rigtige Tidsregning størst mod den 1ste og 2den November, nemlig 16 Minutter 14 Sekunder, denne Forskiel taber sig igjen lidt efter lidt indtil den 23de December, fra denne Tid af og til 15de April følger den rigtige Tidsregning og Solen hinanden, fra 15de April til 15de Juni, er Solens Bevægelse igjen for huttig, fra 15de Juni til 15de August langsommere &c. Kun 4 Gang, om Aaret kunne almindelige Uhre, indtil paa nogle Sekunder stemme med Solen, nemlig: 15de April, 15de Juni, 31te August og 23de December. De offentlige Uhre i London, Amsterodam og Gens blive derfor nu regulerede efter en Middeltid, saaledes at Afvigelsen det hele Aar ikke bliver saa betydelig. Maanens Jndflydelse paa Planter og Dyr har indtil nu kun i ringe Grad beskjæftiget de Lærdes Opmærksomhed, naar man undtager Efterforskninger ne, som de havde gjort for at bestemme Theorien for Ebbe og Flod. Maaden, hvorpaa Maanen fremskynder den dyriske Forraadnelse, er hidtil kun bleven bemærket af en vis Menneskeklasse, som, om de end ikke toge Deel i de philosophiske Kundskabers Fremskridt, dog desto bedre kjende deres egen Fordeel. Hvad som derfor er vist, og som bekræftes af alle Søefolk, er, at naar man til visse Tider og paa visse Steder udsætter et nyelig slagtet Dyr for Fuldmaanens Lys, og lader det nogle Timer oplyses af samme, saa danner det strax en ganske fordærvet Masse, medens et andet Dyr, der kun hænger nogle Fod fra hiint, men ikke udsat for Maanelyset, befinder sig i den bedste Tilstand. - Man veed kun saameget, at Maanen udøver en stor Jndflydelse paa Vegetationen, fordi man har bemærket, at den for dens Lys udsatte Frugt modnes langt lettere end den, som ikke er berørt deraf. De faae strax langt livligere Farver, naar man bringer dem i Maanelyset. Dertil slutter sig ogsaa andre, men langt mindre bekjendte Kjendsgierninger. Vi takke Hr. Edmonstone, der i tredive Aar forestod Opsynet over Skovene i Damera, for flere interessante Bemærkninger i denne Henseende, hvoraf Følgende: Jeg har meget beskjeftiget mig med Maanens Jndflydelse paa Træerne - siger han - thi den er saa synlig og saa stor, at det er plat umuligt ikke at bemærke den. Naar man fælder et Træe i fuld Maane, saa rævner det strax, som om det med tvende ubyre Kiler fra begge Ender blev drevet fra hinanden. Derfor ere saadanne Træer næsten ikke af den ringeste Nytte. Kort Tid efter deres Omhug ning blive de angrebne af en Orm, der ligner den som findes i amerikansk Meel. De raadne langt snarere ind om man fældte dem paa en anden Tid. Denne bemærkning er anvendelig paa alle Træer, som voxe i Ostindien og i alle Sydamerikas engelske Kolonier. Derfor fælder man dem ogsaa kun i de første og sidste Qvarterer, hvis man vil anvende dem til Bygningsstræe. Saften stiger i Fuldmaaden stedse indtil Træets Top, og synker igjen saasnart denne Planet forsvinder.