Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-05-04
Svar til Hr. Pastor Fenger(paa hans Afhandling, som fulgte med den Vest siællandske Avis No. 35.) Jeg har læst Deres Velærværdigheds Skrivelse med megen Jnteresse; den er skreven som af en forstandig Mand, der forsvarer med Grunde den Sag, hvortil han bekiender sig. Jeg skal besvare Deres Henvendelse til mig med al muelig Sandhedskiærlighed; vi opklare derved hinanden og som vi opklare os selv, saaledes opklare vi ogsaa de Mennesker, som ville skiænke vore indbyrdes Forhandlinger deres Opmærksomhed og sammenligne hvad der er skrevet i denne Sag. De har selv Side 34 erkiendet denne Nytte af den opkomne Strid, hvilken jeg vil hellere kalde en Forhandling eller en Undersøgelse. 1. De har Side 34 sagt: at det er paa høie Tid at Folk oplyses om hvad det er for en Lærdom Mange føre af dem, der kalde sig Christne og Lutheraner, vel endog ere ansatte som Lærere i Kirker og i Skoler. Meget sandt saasnart saadanne Folk udgive Skrifter, saa at man kan bestemt angive hvad de have lært og og modsige det. Men hvorfor skal man indblande sig i Andres Embedsførelse? Lad denne være deres egen Samvittigheds Sag, og lad det være deres Saat paatale det, som ere deres Opsynsmænd. Bør ikke enhver holde sig til sit eget? Er det ædelt, erdet christeligt i Skrifter eller Prækener at udkaste Mistanke i en Menighed ved paa en ubestemt Maade at omtale falske Lærere og anderledes troende Christne. Det N. Test. er fuldt af Advarsler imod en saadan Fremgangsmaade. Lader og opfylde vore Pligter saa godt vi kunne, og lade andre Mennesker være i Roe. Maaskee desuden de kunne have Ret og vi Uret. 2. Side 5. Der er Forskiel paa at sige at Christi Kirkes Fiender altid komme tilkort og paa at sige: at Jngen kan forstyrre Christi Rige. De har sagt det første og ikke det sidste og hiint har jeg kun modsagt. 3. Side 56. Jeg har ikke sagt: at De har flygtigt studeret Historien og Theologien; men kun at Sætningens Urigtighed kan kiendes ved et flygtigt Studium deraf. Dog, De har Ret i at Udtrykket kunde misforstaaes, jeg gienkalder det. 3. Side 7–8. De forsvarer den Sætnings Rigtighed: at Christi Kirkes Fiender altid komme tilkort, saaledes at De har ikke forstaaet derunder den udvortes Christendom, men den indvortes, det Christi Rige, som ikke er af denne Verden. Men hvorledes vil De adskille Christi udvortes og indvortes Rige fra hinanden, Naar Mahomedanismens Sværd ødelægger christelige Lande udrydder deres Beboere, eller omvender dem til Mahomeds Bekiendelse, saa gaaer jo Christi aandelige Rige forlorent i hine Egne tilligemed det verdslige. Selv der hvor dette ikke forstyrres, bliver dog den sande Christendoms gode Sag ofte undertrykket. Har ikke Katholicismen gjort og giør endnu Protestantismen den kraftfuldeste Modstand og har de fleste Tilhængere, Dog vi ville ikke trættes om Ord, da De er enig med mig i Meningen. Jeg forstaaer det nu, De har kun villet sige: at Følelsen for Christendommen styrkes ved Modstand og Modgang, og der har De Ret. Apostlerne skildrede deres Tidsalders Trængsler, som et Middel til de Nyeomvendtes Forherligelse; men her i Landet lide de Christne ingen Forfølgelse. 5. Side 9. Tilgive mig, at jeg yttrer det Ønske, at det hellige Land var i de Christnes Hænder. Mit Haab er, at det ved Forsynets Styrelse og vore Dages Begivenheder vil komme til at tilhøre dem; og jeg beklager, at de Christne i Korstogenes Dage vare, uagtet deres levende Troe paa Christum, saa lastværdige, at Forsynet ikke vilde understøtte deres virkelige uhyre Anstrængelser for at erobre det. Kun det har jeg villet derved gjøre opmærksom paa, at Troen ikke hielper til at erholde Guds Naade og Biestand, uden Dyden eller uden at en retskaffen Vandel ledsager den. Jeg spørger Dem christeligtsindede Mand, kan De af en anden Grund forklare Christendommens saa indskrænkede Fremgang paa Jordkloden efter 1800 Aars Forløb, Jeg kan det ikke. 6. Side 9-10 De ønsker en Forklaring over de Ord: Da en indvortes hellig Følelse bemægtiger sig min Siæl, som længe har lagt skiult i mit Hierte. - Forklaringen er ikke vanskelig Vore Følelser, Tanker og Beslutninger have alle deres Sæde i det samme aandelige Væsen; dette kaldes Hjerte, forsaavidt det er Sædet for Følelserne. Saalænge vore Forestillinger ere ledsagede af Følelser og forblive hos os i en rolig Tilstand, saa længe regne vi dem til Hiertet, naar de hæve sig og gaae over i Virksomhed, saa bemægtige de sig Siælen eller Tænkekraften, hvilken sætter Villien i Bevægelse. Jndvortes vil sige dybtliggende i Modsætning mod de flygtige og løse der ligesom svæve paa Overfladen. Alle Udtrykkene ere billed rige; thi vi maae altid betiene os af Billeder naar vi tale om vor aandelige Natur. 7. Side 10. Troen traadte i Fornuftens Sted. - Disse Ords Betydning er, at den blinde Mahomedanske Troe afløste den fornuftige Christelige; hvad de Christne troede var overeensstemmende med Fornuften. 8. Side 10. Mahomeds Lære, ledsaget af Sværdet, udbredte sig over Persien, hvor den magiske Religion herskede. - Under alle det GræskeKeiserdømmes Krige mod Persien lykkedes det ikke at skaffe Christendommen nogen betydelig Indgang i dette Land. Det er jo ganske rigtigt. 9. Side 9-12 Hvor har jeg Hr. Pastor Fenger, nægtet at Christendommens Lære skal forkyndes med Ord. Hvorfor vil De dog udlede mere af det Sagte end hvad der ligger deris Lærerne skulle vist nok forkynde Ordet. Men for dem, som ikke ere kaldede dertil, er det sikkert det bedste at de afholde sig derfra, uden just at ville forlange at de ikke skulle tale om deres Religion. Meningen er ganske simpel den: at efter Jesu Paamindelse er det det kraftigste Middel til hans Læres Udbredelse, at hans Tilhængere leve efter den og derved forskaffe den almindelig Aa telse. J et Land, hvori alle ere Christne, er denne Bekiendelses Maade af sin Christendom vist den passeligste. 10. De siger Side 1214. Skulde jeg tage feil naar jeg holder for, at det er Forfatterens Mening (min) at Christus ikke har villet gielde for andet end Lærer. - Jo de tager virkelig feil, som man gjerne giør, naar man vil udlede af en Mands Ord andet, end hvad de ligefremt udtrykke. - Jeg har blot sagt: at Jesus talte langt mere om Menneskenes Omvendelse end om sin Død for deres Frelse, dog uden at fortie denne. Jeg føler dette ved Evangeliernes Læsning med den inderligste Ærefrygt og Beundring for Jesu Christi moralske Storhed. Han vilde giøre Menneskene dydige, og tilbød sig som en Frelser for dem, naar de uagtet deres Kamp for det Gode ikke kunde opnaae det Formaal, som er foreskrevet Menneskenaturen. 11. Side 1417. Vi komme nu til den Hovedpunkt, som er Dem den vigtigste, og virkelig ogsaa mig, den om Troen paa Jesum eller en retskaffen Vandel efter hans Lære er Hovedmidlet for at erholde Guddommens Naade. Grunden er det jo kun Ordstrid, thi De siger jo ligefremt: at det er Kiendetegn paa den sande Troe at den virker Helliggiørelse (Side 17). (det jeg kalder at føre et dydigt og retskaffent Levnet). Heraf følger jo, at naar en Christen ikke giør sig Umage for at føre det, saa er hans Troe ikke sand og saa hielper den ham ikke, og dette er vist nok Bibelens sande Lære, som man vil finde, naar man vil tilbørligt studere den. Altsaa er jo vor Trætte forbi; thi jeg har da ingenlunde sagt eller meent, at vi ikke skulde troe paa Christum, eller at Troen paa ham var ligegyldig, eller at vi med vor Retskaffenhed kunne fortiene Guds Naade, og betragte den som en Rettighed. Men Meningen er: at naar et Menneske enten feilede i sin Troe og giorde sig en urigtig Forestilling om een eller anden Punkt, af sin Religion; eller naar han feilede i at han var ligegyldig ved at føre en retskaffen Vandel; saa vilde det sidste tilregnes ham meget mere end det første, fordi hans Troe staaer ikke altid i hans Magt; men derimod hans Villie (endskiønt ikke altid hans Evner, hvorom dog Gud allene kan dømme), giør det. F. Ex. lad en Lutheraner tænke aldeles overeensstemmende med sin Kirkes Lære, men ofte give efter for fine syndige Tilbøieligheder, og derimod en Reformeret, (som efter vor Kirkes Lære feiler i sin Troe) giør sig al Umage for at leve efter Jesu Lære, saa bliver denne dog vist meere Gud velbehagelig, meere sikker paa at erholde Guds Naade end hiin. Det er for vidtløftigt at demonstrere dette her af Bibelen; men det kan paa en afgiørende Maade bevises, at dette er Skriftens Lære, og denne er, som De veed, Grundvolden for Protestanternes Troe, for hvilken vi alle maae bøie os. Det jeg altsaa dadler, det er naar Troen hæves for meget i Religions Foredrag, og det ikke forklares tillige, at denne Troe er ikke sand, naar den bevirker ikke Helliggiørelse og altsaa ikke hielper til Sallighed; da saaledes Foredraget bliver moralsk skadeligt og strider mod Christendommens sande Aand; og at denne Feil begaaes meget hyppigt i vore Dage og at det har frembragt saare skadelige Virkninger, har min Erfaring desværre lært mig. Derfor er jeg traadt op med den Afhandling, som De opponerer imod. Nu har De vist forstaaet mig; jeg indbyder Dem til at erklære, at De heri tænker overeensstemmende med mig. Til nærmere Oplysning i denne i sig selv simple men for sine Følger vigtige Sag, tiener forresten fortreffeligt Skolens lærde Rector Qvistgaards Anmærkninger til Greve Holsteins Sendebrev. 11. Side 1718. Da Hr. Pastor Fenger har i det Foregaaende forklaret hvori den sande Troe bestaaer, saa falder alt det bort, som han behager her at sige om det stridende mod den Augsborgske Troesbekiendelse. Men om selv saa var, saa maae det være enhver Skribent tilladt at bevise at den var stridende imod den hellige Skrift, dersom det virkeligt saaledes forholdt sig, og den burde da kaldes til nye Prøvelse af Kirken; thi Protestantismens Grundprincip er at Bibelen skal giøre Udslaget. Jeg vil anføre Ordene i selve Grundsproget. Credimus, confitemus et docemus unican regulam et normann, secundum qvam omnie Dogmata, omnes Doctores æstimari et judicari oporteat, nullam omnino aliam esse qvanprophetica et apostolica scripta cum Veteris et novi Testamenti (Formula Concord. Epit. Initia - Articula Smalcaldensia Pars 11 Edit. Rechenb. Pag. 308). Angaaende denne Post appellerer jeg forresten til det theologiske Facultets Kiendelse. Men jeg troer, at naar man ophæver den frie Undersøgelse af den hellige Skrifts Jndhold udenfor en Theologs egentlige Function som Kirkens Lærer, saa bliver Protestantismen og selve Christendommen angreben i sin Grundvold. Kirken eller den symbolske Theologies Bekiendere maae altid, ifølge Protestantismens Grundprincip, være beredte paa at besvare enhver Jndvending som tages af den hellige Skrift, og kan den det ikke, da maae den vige for den eller den handler uredeligt. 12. Side 18. 4de Artikel ganske rigtigt efter de af Hr. Pastor Fenger Pag. 17 anførte Kiendetegn paa Troen. 13. Side 18. 6te Artikel aldeles enig, saaledes har jeg ogsaa udeladt mig om Sagen i min Afhandling. 14. Side 19. 12te Artikel og 20de Artikel. Jeg har ligeledes indrømmet det. Læs hvad jeg har sagt (Vestsiæll. Avis No. 28 Pag. 436). Alt dette er meget rigtigt. Hr. Pastor Fenger anfører tilsidst de Ord: Syndernes Forladelse og Naade faaer man kun ved Troen, og fordi den Helligaand annammes ved Troen, saa fornyes nu Hierterne og iføres et nyt Sind, saa at de kunne frembringe gode Gierninger. (Deraf følger da: at naar vore Hierter ikke blive fornyede ved Troen og vi ikke iføres et nyt Sind, saa at vi ikke frembringe gode Gierninger, saa er vor Troe falsk, og en saadan Troe kan ikke skaffe os Syndernes Forladelse). Deres Velærværdighed vil saaledes indsee at vi ere ganske enige i, at der ved vor Sallighed skal tages Hensyn paa vore Handlinger. Og hermed er altsaa tilstrækkeligt af Hr. Pastor Fengers egen Bekiendelse giendrevet og besvaret hvad han anfører Side 19-22. 15. Side 2223. Endelig kommer Hr. Pastor Fenger til Bibelen. Hvad der staaer deri, og hvorledes det hænger sammen dermed, er en Sag, som man ikke saaledes kan feie af paa halvanden Side; men udkræver at gaae lidt dybere til Bunds; men hvortil vist nok ikke for mig gives Leilighed i dette mit Svar. Kun vil jeg bemærke nogle smaaeting. a) Først, at Beviisstedet af Marcus 16, 16 ikke bør anføres, fordi der svæver en historisk Uvished over det, da man ikke med Sikkerhed veed om de sidste 12 Vers ogsaa ere af Evangelisten selv eller et fremmet Jndskud. - Der gives kun et Par Steder i det N. T. hvorved denne Tvivl finder Sted. b) Ved alle de øvrige Steder og Salligheden, ved Troen paa Christum; mangler blot Oplysningen af Sammenhænget om hvad de hellige Forfattere forstode under det Ord Troe. Saaledes bliver Stedet i Johannes Evangelium 3, 16 anført, men Ordene V. 19-21 ere forbigaaede, saaledes ogsaa Marcus 3 V. 35. og især det tydelige Hovedsted Mathæus 7, 21 som jeg har anført i min Afhandling og hvorpaa man ikke vil indlade sig. J samme Kapitel V. 22 hedder det, at mange ville paa hiin Dag sige: vi have propheteret i dit Navn o. s. v. og V. 23 og da vil jeg, (siger Jesus) bekiende for dem jeg kjendte Eder aldrig: viger bort fra mig, J som beflitte Eder paa Uret. - (Det er ganske tydeligt d) Det samme er Tilfældet med Paulus, man seer tydeligt hvad han tænkte om Sagen, naar man med Opmærksomhed læser hans Breve. Man føler det levende, at han er i bestandig Frygt for, naar han taler med Varme om Troen paa Jesum og Naaden for hans Døds Skyld, at man skal misforstaae ham og ikke erkiende Dydens uadskillelige Forbindelse med Troen; han indleder enten sin Tale dermed, eller føier noget til derom bag efter, saaledes naar han i 2det Brev til de Corinther 5 Cap. V. 19-21 paa det stærkeske udtaler sig om denne Sag, saa har han sagt i Forveien V. 10. thi os bør alle (altsaa alle Troende) at aabenbares for Christi Domstol, at hver kan faae efter det som skeet er ved Legemet, efter det som han haver gjort godt eller ondt. (Hvad kan nu bedre udtrykke Apostelens sande Mening, at der ogsaa ved de Troendes Sallighed skal tages Hensyn paa deres Vandel,) Jeg vil bede enhver efterslaae og læse Galaterne 6 Kap. V. 79. - 2 Corinth. 13 Kap. V. 13 hedder det: Saa bliver da Troe, Haab, Kiærlighed disse tre, men størst blandt disse er Kiærligheden (altsaa er denne vigtigere end Troen). Man bør altid forklare Lærdommen af de Steder i Bibelen, hvor Forfatteren har udtalt sig med de tydeligste Ord og uden billeder, og uden at have med Modstanderne at giøre. De anfører Epheserne 2 Kap. V. 8, men glemmer at anføre V. 10, hvor det hedder: thi vi ere hans Værk skabte i Christo Jesu til gode Gierninger, til hvilken Gud forud beredte os, at vi skulle vandre i dem. - De anfører ligeledes Gal. 5, 4, men omtaler ikke V. 21 og til 26. At Paulus forstaaer under Retfærdiggiørelse af Gierninger den mosaiske ceremoniel Lovs Bud, veed Deres Velærværdighed vist ligesaa godt som jeg 16. Hvad De siger og Bibelens Uddeling og om Concilier Side 2325, vil jeg ikke videre indlade mig paa, da De kan læse min Forklaring, derover i mit Svar til Greve Holstein. Jeg vil blot gjøre opmærksom paa at vor Kirke antager de 3 første ocumeniske Symboler og at dens symbolske Bøger, den Augsborgske Confession og de Schmatkaldiske Artikler, ere tilveiebragte paa samme Maade, som Conciliernes Troesbekiendelse. 17. Paa det gjorte Forslag Side 25-26, vil jeg ikke indlade mig, da Deres Velærværdighed har indstillet det til Hs. Majestæt Kongen. Jeg har nu blot at tilføie: at det bliver mig stedse klarere, at der danner sig en Sect her i Landet, som lægger an paa at tilveiebringe en Skilsmisse i Kirken og som ved at fremstille Troen, som den eneste Vei til Sallighed, uden i Overeensstemmelse med den Augsborgske Confessions Aand og Skriftens Ord at sætte det i det tilbørlige Lys, hvorledes Troen skal forstaaes, drager de syndefulde Mennesker til sig, som hellere ville modtage Frelsen ved den blotte Troe paa Jesum, end ved efter hans og hele Skriftens Lære blive helliggjorte Mennesker og hans Læres og hans Exempels Efterfølgere, og som nok ville holde sig til ham som Frelser; men ikke bryde sig meget om ham som Lærer. Jeg holder dette Partie for meget skadeligt for Staten og Kirken, for Menneskets sande Bestemmelse og for Hensigten af Jesu Komme til Verden. Foruden at det udmærker sig ved hierarkisk Aand og ved Forfølgelses Syge. Derfor er jeg traadt offentlig op imod det, uagtet min Alder og de Ubehageligheder det kan volde mig. Regieringen, Kirkens Foresatte og det tænkende Publikum ville dømme om jeg feiler heri eller om det forholder sig saaledes. Og hermed har jeg meddeelt al fornøden Oplysning og derfor sluttet min Erklæring i denne Saa og jeg overdrager nu den videre Kamp, ifald den skal fø red, til Andre.