JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1801-01-01
Om den Petersenske Enke-Pensionskasse, hvor Manden tillige erholder Godtgjørelse ifald Konen døer. Maaskee er denne Stiftelse endnu imellem de ufødtes Tal. Det er først under 11 Maj 1801, at Hr. Petersen har uidgivet en Indbydelsesplan dertil. Af denne seer man, at Medlemmerne i første Klasse skulle give, foruden noget, som sædvanligt, til Bogholderen, hvilket Embed Hr. Petersen har forud forbeholdet sig selv, aarlig 3 Mk. til hver Enke men at dette dog ikke skal gælde for flere end 24 Enker i Klassen. Skulde Enkernes Antal overstige 24, da skal de øvrige pensioneres af en Fond, som ved et besparende Operskud skal være samlet. Med anden og tredie Klasse er Forholdet det samme, kun at her gives og tages mindre. Hr. Petersen har slet ikke givet nogen Beregning, der kunde bestyrke i den Tro, at den samlede Fond kunde forslaae til det der kræves af den, og neppe vil denne Tro blive levende hos dem der gjennemlæse Indbydelsen. Den Besynderlighed ved Hr. Petersens Plan, at Enkemændene faae en Godtgjørelse for deres Kones Død, synes at maatte give Stof til megen Skemt.
Politivennen, 1801-01-01
Til Brolægningens Foresatte. Da det er umligt at Brolægningens ordent lige Forbedringstur snart kan komme til alle de Stræder, hvor Gangen er gjort mindre sikker og bekvem end den bør være, ved det at i Ildebranden deels Afviserne ere overslaaede, deels Fortogsfliserne sprængtet saa foreslaaer man de Foresatte den lettere midlertidige Forholdsregel, at lade de tilbageblevne Stumper af Afvisere afhugge lige med Broen, og at lade de meest forslagne Fortogsfliser vendes saaledes, at den Kant der før laae ud mod Rendestenen, og som egentlig er den der har lidt, kom til at vende ind imod Husene.
Politivennen, 1801-01-01
Uorden paa Vesterbro. Da jeg forleden Fredag d. 4 September Kl. 11 om Aftenen og i Gaar .tes paa samme Tid gik hjem, blev jeg ved Vægterhuset uden for Rebslagerkanerne paa Vesterbro ganske uformodentlig anfalden af en meget stor Bulbider, som skal tilhe ægteren. Min Paraply reddede mig fra at (live saaret. Al min Raaben paa Vægteren var forgæves jeg erholdt hverken Hjelp eller Svar, og jeg var nødt til at retirere baglænds forbi Skydebanen, hvor Hunden forlod mig. Den største Deel af Lygterne var allerede slykket. Man seer altsaa hvor farligt det er, at gaae efter Kl. 9 om Aftenen paa Vesterbro, da samme Hund har anfaldet flere Mennesker, og at den gode Indretning at oplyse Vesterbro ved Lygter, lider ved Vægterens Forsømmelse. Jeg beder derfor at Ejeren af Hunden maae beordres at lade binde eller afskaffe samme Hund, og at Lygterne maae holdes i den rette Orden.
Politivennen, 1801-01-01
Til Stadskonduktoren. Da den sidste store Ildebrand havde indjaget en panisk Skræk, og man troede, maaskee med Rette, ikke at kunne nok formindske den Mængde af Træ Overflader vore Bygninger udvendig have, udkom noge Regler for de Byggende i denne Henseende. Nogle af dem skal siden være indskrænkedet i det ringeste seer man overalt ved nye og gamle Bygninger, at Skrækken har sat sig. Man troer derfor at det vilde være godt, om det bekjendtgjordes igjen, hvad der i det hele var at iagtage for Husejere og Bygmestere, ved Træ Overslader paa Udsiderne af Bygninger.
Politivennen, 1801-01-01
En Pligt som burde paalægges Pramlaget. Det er den, at lade opmudre alle de Kanaler paa egen Bekostning, hvor deres Sandbaade lægge til for at lodse, da man kun behøver at see daglig ud over Bolværket, for at undres over den Skødesløshed hvormed dette gaaer for sig. Ligeledes maatte der nok ogsaa sørges for, at ved Baglasts Indtagelse ikke saa meget nedfaldt i Havnen, for derfra igjen paa kosthar Maade at optages.
Politivennen, 1801-01-01
Om Højbro. Man seer nu alvorlige Anstalter gjort til Højbroes Reparation, og formodentlig til dens Omdannelse til en Vindebro. Skulde denne sidste virkelig gaae for sig, endskjøndt Nytten deraf sandsynligvis ikke vil være stort saa maae man atter, mens det endnu er Tid, anmode Vedkommende for alting ikke at give os en saa hæsselig, smal, steil og HestedræBende Vindebro som Holmensbro eller som den endnu ærgerligere Knippelsbro.
Politivennen, 1801-01-01
Om Baades Gjennemfart ved Toldboden. Uagtet det engang i Politivennen har været ønsket, at der ved Bommens Bro maatte gjøres en mindre og blot for Baade, Barkasser, Slupper og deslige smaae Fartøjer bestemt Aabning, foruden den sædvanlige for større Skibe, synes det dog nødigt atter at forestille denne Sags Nødvendigbed. Intet synes sitar ved første Øjekast utimeligere end at en stor Flydebro, med Mandskab i Spillet, skal opvinkes for en lille Jolles Skyld, ligesaa fuldt som for et uhyre Krigsskib. Ogvirkelig finder den som er i Jollen alt for jøleligt, at denne Urimelighed er indlysende for Baadsmanden, der har Kommando, da denne gemeenlig lader ham vente længe nok, inden han kommanderer til at vinde op. Paa den anden Side maae det falde de Gaaende, der have nødvendigt Ærinde over Broen, meget fortrædeligt, at deres Vej hverandet Øjeblik skal afbrydes. Begge Ulejligheder kunde saa let lade sig hæve, En liden Aabning paa det Skot, som er opslaaet neden under Broen, forsynet med en lille Bom, der oppe paa Broen kunde aabnes, vilde være den hele Bekostning. Man bør haabe af det eller de Kollegier som denne Sag vedkommer, at denne Bekvemmelighed ikke vil nægtes Publikum!
Politivennen, 1801-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Den anklagede Hund i Kristianis Gaard paa Vesterbro, er nu bunden.
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. 1) Bageren paa Hjørnet af Pilestræde og Klareboderne, har en Loftvinde, som ved sin Skrigen er alle Naboer og Gjenboer til Besvær. 2) Ved Slagterens uden for Østerport paa Blegdamsvejen er en Hund, som anfalder og bider forbigaaende Personer. Man beder Ejeren binde eller afskaffe den. Det er overalt paafaldende, hvor slemme Slagternes Hunde ere, og maatte man derfor ønske, at enten Slagtermesterne vilde holde deres Drenge alvorlig fra at hidse Hundepe, eller det reent maatte forbydes dem at have løse Hunde. 3) No. 108 i Borgegaden er i saa forfalden en Stand, at man maatte ønske det nedrevet førend det styrter. 4) Uden for det smnkke røde Hus, i Midten af Silkegaden paa Solsiden, er paa Rendebrettet en meget skarp opstaaende Jernkrampe, som man maatte ønske at Husejeren, der ellers holder sin Bygning i saa smuk Stand, vilde lade borttage. 1) Lignende opstaaende Jernkramper der aldeles ikke have noget Brug, men kunne gjøre megen Skade, findes uden for Bagergaarden i Pilestræde paa Hjørnet af Antomestræde, og uden for No. 92 i Pilstræde. 6) I Skidenstræde er uden for Bogtrykkerens og Kleinsmedens paa Solsiden, en alt for stor Aabning i Fliserækken, hvilken man haaber at Brolægningskommissionen vilde raade Bod paa. Runde Kirkegaard er dog vel at ansee som ordentlig Gjennemgang, der ikke efter en Graverkarls Indfald kan aabnes og lukkes tidligere eller sildigere. Man haaber derfor, at han tilholdes at aabne til den bestemte Tid, og denne Tid burde vel være den, naar Solen staaer op og gaaer ned.
Politivennen, 1801-01-01
Om Theatret. (Efter Meddelt.) Theater Fornøielserne begynde nu, og da jes gierne undertiden har Lyst til at see et godt Skuespil, men har derimod ofte, med Ulyst, maattet forblive staaende fra Kl. 51 til Kl. 10 og derover, hvorimod mine Undersaatter sædvanligst have protesterett saa giver jeg mig den Frihed at foreslaae: om der ikke langs med Logerne i hele Halvsirklen paa Parterret, kunde foranstaltes nogle smalle Bænke, med eller uden Læderbetræk, hvorved 50 eller fleere Personer kunde nyde nogen Hvile for deres trætte Føddert thi de 4re Rader Bænke, som staae paa Parterret, kunne umuligen tilfredsstille alle dem, som istedet for at staae, ønske at sidde.
Politivennen, 1801-01-01
Til Hr. Almind i Admiralgaden. Lysestøber Hr. Almind ombedes af adskillige Nabøer: at skaffe dem frie for den ubehagelige Hundeglam, som hver Nat opføres i hans Gaard og som nu i lang Tid har forstyrret deres Nattero. Saalænge Allarmen kun hørtes fra een Hund, er den endda med Taalmodighed bleven hørtt men nu da flere Stemmer forøge den, og derved ganske bortjage den vederkvægende Søvn, saa kan denne Uorden ej længer stiltiende taales. Og skjøndt Vægterne, der ere paa Gaden for den offentlige Sikkerheds og Roligheds Vedligeholdelse, ikke kunne forekomme den Uorden, som finder Sted i indelukkede Gaarde, saa tvivler man dog aldeles ikke paa, at kunne ved Retten forskaffe sig Nattero, hvis en mindelig Begiering ikke hielper.
Politivennen, 1801-01-01
Rettelse i det Stykke om gl. Torv i no. 177. Ikke lidet forundrede det mig, af Politivennen no. 177 at erfare, at Folk endnu ere uvidende om, at der boer en Amtschirurg paa gammel Torv, da jeg omtrent i en Tid af halvandet Aar haver boet der, deels hvor den før saa bekjendte Simsen boede, og deels nu, det sidste halve Aar, der hvor jeg endnu boer i No. 1Z9 næst det afbrændte Vejsenhus. Jeg har paa begge Steder ofte seet Politiet, Vægterne og Torvemesteren paa Torvet uden for min Bopæl, saa at jeg med Grund ikke kan tilskrive det at den i Deres Blad omtalte saarede Dreng ikke blev bragt til mig, men til min Collega i Nyhavn, anden Aarsag, end at denne er ansat som Chirurg ved Politiet, hvilket just ogsaa Simsen var, der før Ildebranden boede paa Torvet. E. Schyte. Amtschirurg.
Politivennen, 1801-01-01
Feilagtig Adresse udi Politiven- nen No. 177. Det vedkommer ikke Stadskonduktøren at paasee at Bygningsanordninger befølges. Udi medfølgende Exemplar af min Beskrivelse over Kiøbenhavns seneste store Ildebrand, findes Bygningsreglerne indførte, Politivennen begager efter Behag at giøre Brug af samme. H. Ravert.
Politivennen, 1798-01-01
Spørgsmaal. En Person, som har fundet det 8 Marks-Øl, som han har faaet fra sin Brygger næsten reent udrikkeligt, opgiver til Politiet, Bryggerlauget, Vragerne, eller hvem der kan, at oplyse hvorledes det gaaer til at Øl, som er vraget, kan engang være godt og en anden gang usselt? Skulde Aarsagen hertil være at søge hos Vragerne eller hos Bryggerkarlene? Kan Vragernes Mærke forandres af Karlene? og burde ikke Vragerne have et Segl at sætte paa Tønderne? Hvormange Grader bør hver Sort Øl holde efter Taxt? og bør ikke dette bekjendtgiøres for alle, for at man kan prøve sit Øl med et ubestikkeligt Jnstrument, og naar dette tilsiger, klage? Kunde man ikke i al Fald undvære Vragerne, og kunde ikke det, som disse levende Ølprøver koste, bespares, og saaledes Priserne endog lettes?
Politivennen, 1801-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Den paaankede Jernkrampe uden for det røde Hus paa Nordsiden i Silkegaden er borttaget.
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. 1) Ude paa Vesterbro, imellem Eutin og Egypten finder man et meget stærkt stinkende Hul, hvori der kastes det raadne af slagtede Dyr, som ej allene fornærmer baade Lugten og Synet, men ogsaa er skadelig for Sundheden. Man kan ej begribe hvordan denne Uorden tør begaaes i vore Tider, især i den fortrinligste Forstad ved København, hvor man ej allene sørger for at fornøje, men ogsaa at garne det Almindelige. Man ønsker altsaa, at Slagterne smukt vilde bekvemme sig til at bortskaffe dette afskyelige Syn. 2) Den Amagerkone, som sidder udenfor No. 11 paa Vimmelskaftet, sætter sine Bøtter alt for langt ud, hvilket man vilde ønske hun for Fremtiden vilde forandre.
Politivennen, 1801-01-01
Svar fra det oekonomiske Velfærdsselskabs Direktion paa Politivennens Opfordring i Bladet No. 171 d. A. I Politivennen No. 171, pag. 2723 p. p. har en Ubenævnt opfordret det oekonomiske Velfærdsselskabs Direction til at meddele offentlig Underretning om Fordelene eller Manglerne ved de forskjællige Indretninger, hvis Hensigt er at bespare Brændsel, saavel til Madlavning, som til Værelsers Opvarming, have undersøgt. Opfordreren har tillige, og det uden Tvivl efter meget rigtige Grundsætninger, angivet hvilke han anseer for de Hovedomstændigheder, der ved Bedømmelsen af deslige brændselbesparende Indretninger bør især komme i Betragtning. Allerede har bemeldte Selskabs Direction i Aaret 1799 i et foreløbigt Svar paa det Spørgsmaal: hvad har det oeconomiske Velfærdsselskab udrettet, forfattet ved et af dets Medlemmer, meddelt Underretning om, at Selskabet var ifærd med at anstille Prøver over adskillige Kakkelovns-Skorsteensog KjøkkenIndretninger, hvortil i saadan Henseende af adskillige dets Medlemmer var indkommen Forslage, Tegninger og Modeller, og at Resultatet nærmere skulle bekjendtgjøres. Det har i indeværende Aar fornyet den Underretning, det gav for to Aar siden, ved at lade hiint lidet Skrivt paa ny aftrykke, os videre angivet summarisk, hvad det da havde at anmelde, dog kun fornemmelig til Underretning for Selskabets Medlemmer. Den finder det imidlertid aldeles overeensstemmende med Selskabets Øjemed og følgelig med samtlige dets Medlemmers Ønske og Villie, efter den gjorte Opfordring, herved, formedelst Politivensbladet at meddele til offentlig Kundskab, hvad der, om de forskiellige her udførte eller endnu i Forslag værende brændselsparende Indretninger, os er bekjendt. Foreløbig anføres Indretningerne her i den Orden samme ere indkomne til Selskabet: a) Ovne. 1, Chryselii Stucovn. 2, Viths dito. 3, Den hellandske Poteller Cahyts Ovn, af Josephssohn 4, Bauers Potovn. 1, Josephssohns Triphtong Ovn. 6, Flobergs Stuevarmer. 6) Kjøkkenindretninger. 1, Bauers Comfourer. 2, Selbmanns Kogeindretning. 3, Løsers dito. 4, Svedsbergs Kjøkkenindretning. Denne sidste har ligeledes indgivet Modell til en Brændselsparende Maltkølle-Indretning. (Fortsættelsen følger.)
Politivennen, 1801-01-01
Uorden med Tobaksomløbere. Disse Omløbere har nu tiltaget saa stærk med at sælge Tobak, saa den almindelige Mand ved deres Handelbedrages megett thi de som købe af de omløbende veed ej hvad de har købt, førend de aabne Cardusernet saa er det først de erfarer, at det er mugent, bedærvet ja stinker og er meget skadelig for Brystet og Helbreden. Man troer at slige Mennesker burde forbydes at omløbe med slige bedærvede Tobakker, thi da ellers alle bedærvede Vahre fratages Omløbere, hvorfore da ikke bedærvede Tobakker, allerhelst, da her i Staden kan erholdes alle Sorter Tobakker hos TobaksFabriguererne, saavel af gode Boniteter som billige Priiser.
Politivennen, 1801-01-01
Svar fra det oekonomiske Velfærdsselskabs Direktion paa Politivennens Opfordring i Bladet No. 171 d. A. (Fortsat.) Af Modeller, Indretninger i det smaae samt Tegninger, er indkommet følgende: 1) Model af den saakaldede Pensylvaniske Camin, hvori der kan kaages, indleveret af Hr. Mechanikus Mitchel, som paa samme har anbragt en Opsats af Røggang for desbedre at opvarme Værelset. 2) En dito til en Skorsteens og Kjøkkeninde retning, indleveret af Hr. Snedkermester Pengel. 3) Hr. Kobbersmed Conradts Vandvarmnings- Maskine. 4) Model af en Stueovn hidsendt fra Hr. Jess Muller paa Als. En dito til Køkkenindretning med et Kogehul, indleveret af Svedberg. En dito til dito med 2de dito, af samme indleveret. Fra Hr. G. Scharffenberg er indkommen Tegning paa en oekonomisk Indretning, som men Brændselsparing koger eller opvarmer flydende Ting, især tienlig i Eddikkeog Øll-Bryggerier, Brændeviinsbrænderier, Blegerier, o. s. v. For ikke at afbryde Indretningernes Beskriveise der i følgende No. skal afhandles, bliver for denne Gang intet videre at anføre. (Fortsættelsen følger.,
Politivennen, 1801-01-01
Gadelysning i mørkt Maanskin. (Efter Meddelt.) Den 30 September om Aftenen Kl. 111 kom jeg tilligemed et Par andre Venner gaaende fra et Familieselskab paa Nørregade, paa Gaden var Mørket saa stærkt, at man havde ondt med at vejlede sigt min Vej gik igjennea kidenstrædet, hvor jeg maatte staae mig frem ved en Stok, af Frygt for at komme under, Rendestenen eller og at blive overkørt af de Kørende. Jeg raabte paa Vægterne og spurgte hvad Aarsagen var, hvorfor Lygterne ej vare tændte i et saa ubehageligt Mørke, formodende at saadant maatte være en Efterladenhed, af dem, men de svarede mig at de ingen Ordre havde til Lygternes Antændelse. MinVej blev altsaa videre fortsat, igjennem Landemærket, Slippen og Gothersgaden, men fandt ikke heller der nogen Lygter antændtet den Frygt jeg gik i forinden jeg opnaaede min Bopæl, for Overkørsel, Overfald af drukne Mennesker, samt for Fald og Stød tillod mig kun denne Tanke, at Hovedstaden i dette Øjeblik lignede en af de ufleste Købstæder i Provintserne. Maatte dog engang den Indretning træffes, at Lygterne ikke blot tændtes, naar Maanen ikke kan lyse, men ogsaa naar den virkelig ikke lyser. Skulde den nu svarende Lygteskat, hvor klækkelig den end synes, ikke forslaae dertil, saa troer jeg de Skatteydende foretrak heller at give mere, for at nyde Lyssaa ofte det behøves, end som nu at svare Lygteskat og dog gaae i Mørke.
Politivennen, 1801-01-01
Om Rakkerkulen. Den saa almindelig yndede Promenade fra Citadellet forbi Conferensraad Clajens Hange til gamle og nye Øster Kalkfabrike, den eneste Promenade Hovedstaden har langs Søen og Reden, har den Ubehagelighed at man passerer forbi Aadselkulen, hvor der i denne hede Tid henlægges en usædvarlig Mængde af flaaede og uflaaede Hunde, alle i en Bunke uden at nedgraves, hvilket foraarsager en saa gjennemtrængende Stank, at alt i Nærheden maa flygte med Afsky. Det Medisinske Collegium maae overlades at bedømme hvorvidt det kan skade de omkring Boende, hvoraf nogle Huuse kun ligge 2 a 300 Skridt derfrat Lugten kan fornemmes over 2000 Skridt derfra, og i min Have, ungefær 400 Skridt fra Kulen, kan Lugten efter 3 Dages Forløb endnu fornemmes naar man berører Planter eller Træer. Dette maae jeg tillige anmærke, at for nogle Aar siden, da Aadsler af Heste bleve henlagte, indfandt sig store Flokke af Ravne og Krager, men bliver nu en enkelt ved Stanken tillokket, flygter den strax uden at berøre noget, hvilket man temmelig sikker kan antage som Bevis, at Aadsler af Hunde maae være ulige giftigere end af Heste eller Hornkvæg dem man dog iblandt alle kultiverede Nationer søger at skjule i Jorden hvor det er mueligtt og hvor let er dette her gjørligt, naar Natmanden fulgte den Ordre, som efter Sigelse skal være ham given af Magistratent dette har jeg som en Ven af Mennesker og Sundhed, ikke kunnet undlade at gjøre Vedkommende opmærksomme paa. D. 21 Angust 18o1. I. Karlebye. Indsenderen bedes at undskylde at dette Bidrag ikke før er indrykkett det er skeet af et blot Tilfælde, og uden Udgiverens Skyld.
Politivennen, 1801-01-01
Svar paa Politivennens i No. 178 fremsatte Uordeners 1ste Punkt. Jeg troer at skylde Anmælderen følgende Oplysning: Den uden for Eutin befindende Grøft, var efter Øvrighedens Befaling ikke tilkastet. I dette Aars Sommer er 2de Gange faldet Børn i Grøften, den er altsaa baade farlig og til almindelig Fornærmelse. Men at derudi, (som Anmælderen fortæller) kastes det raadne af slagtede Dyr, er Usandhed, hvilket jeg, som bruger Slagteriet ved Eutin, kan bevidne. Profitten ved Slagteriet er ikke saa stor, at man skulde gjemme Kødet indtil det raadner og bortkaste sammet men at denne Grøft, som modtager Gadeureenligheden, giver suur og stinkende Lugt fra sig, især i Varme er en naturlig Følge. Maatte denne Groft tilkastes, ville vist Fleres ønske opnaaes. M. C. Lange.
Politivennen, 1801-01-01
Spørgsmaal til Addresseavisernes Bestyrere. Hvad berettiger Sætteren til at udelade et enr andet i Avertissementerne, som man betaler for til Indrykkelse, og hvorledes kan det være, at Korrektøren overseer sligt? Det er nu hændet igjent man giver derfor et Vink herom til Vedkommende at forebygge sligtt thi enhver kan med Rette fordre sit Avertissement indrykket igjen for intet, men man er dermed ikke altid tjent.
Politivennen, 1798-01-01
Varsko i Amiralgaden. Mandagen d. 17 Sepb. gik der et ungt Menneske igjennem Amiralgaden, og blev ufortjent hilset med halvbrukne Mursten, fra en derværende Bygning paa Hjørnet af Amiralgaden og Dyvensgade; efter at have retireret sig i Sikkerhed, erfoer han at en Mandsperson i Murdragt var den der kastede, saasom han vedblev at kaste efter en Hund, som stod under Bygningen, og undertiden skjulte sig bag Lysestøber Alminds Gavl; Man skylder derfor sine Medborgere, at advare dem naar de gaaer forbi denne Bygning, at de iagttage sig for slige Murstenskugler, som kunde have skadelige Følger for deres Lemmer og Helbred.
Politivennen, 1801-01-01
Om Forestillingen d. 7 Okt. til Bedste for de Kvæstedes Efterladte. Skuespillet den 7 Oktob. blev givet til bedste for de den 2 April Saaredes og Faldnes Efterladte, og i den Anledning bekiendtgjordes i Adr. Avisen No. 331. B For dem, der ville betale Biletterne højere end den sastsatte Priis, ere samme at bekomme førstkommende Mandag og Tirsdag Formiddag hos Kasserer Krehn, boende paa Kongens Nyetorv No. 104 fra Kl. 8 til 11. For den som betaler den sædvarlige Priis, bekommes Biletterne Foresitllingsdagen i Skuespilhusets Forfal fra Kl. 11 til 1. De som maatte behage at betale Billeterne højere end sædvarlig, vilde i en skriftlig Billet til Kasseren anmelde den givne Sum." I Anledning af denne Bekjendtgjørelse blev sendt Tirsdagen den 6 Octob. en Billet til Kassereren hvori man udbad sig 2 Partere Biletter for indlagte 2 Rd.t men istedet for Biletter fik Budet til Svar: at samme bleve paa Forestillingsdagen udgivne paa Skuespilhusets Forsal, da man troede Budet ikke havde forrettet sit Ærende rigtig, maatte samme gaae igjen, men Svaret var ligesom forhent og flere skal det have passeret ligeledes. At Indtægten derved rimelig taber, kan vel neppe nægtes, da man dog heller maatte ønske samme forøget, hvilket formodentlig og er Hensigten ved ovenmeldte Bekjendtgiørelse. Indsenderen troer det sin Pligt at gjøre Vedkommende opmærksom herpaa, at slige Misforstaaelser i Fremtiden ved andre Leiligheder kunne blive forebyggede, siden han umelig kan troe, at den frie Forhøielses Priis skulde allene finde Sted ved heele Loger, Pladsloger og Hofdameloger.
Politivennen, 1801-01-01
Om Ildebranden uden for Byen. (efter Indsendt.) Den Uvished hvori Folk vare i Gaar Aftes om Stedet, hvor den stærke Ild saaes, har bragt mig i Erindring om en Indretning, som findes paa mange Steder i Tydskland, og som tjener til med nogenledes Vished at bestemme hvor Ilden er. Paa et Taarn anbringes faststaaende Skiver med Linier i alle Direxioner. Ved hver Linie anmærkes alle de Steder, som ligge i en vis Frastand i samme Direxionen som Liniens, og paa den Maade er detlet, naar Ild udbryder om Natten, omtrent at bestemme hvor den ert hvilket især er af Vigtighed for Gaardejere fra Landet, som opholde sig i Byen. Den 6 Oktober 1Z01.
Politivennen, 1801-01-01
Ønske til Købmændene i de norske Stæder. Da Engellænderne i Foraaret afskar al Sejlads til Norge steeg Kornmangelen der til en meget høj Grad, og truede med den største Elendighed. Men burde denne Mangel kunne fundet Sted? Umuligt. Et Land som ikke frembringer i sit Skjød tilstrækkelig Mængde af Fødemidler for sine egne Indbyggere, kan gjøre Fordring paa, at forsynes med disse uundværlige Vare i saadan Grad, at selv en uformodentlig Krig ikke formaaer at nedsænke det i Mangel og Hungersnød. Men hvem paaligger denne Pligt: Mon Regjeringen?- Nej - Købmændenes Pligt er det. Hver Stad i Norge har sit Opland hvoraf dens Handelsmænd drage deres Fordeel. Og mon det ikke er altsaa hver Stads Købmanskabs Pligt, at sørge for sit Oplands Forsørgelse, eller at indkøbe i Tide et saadant Kvantum Kornvare, som forslaaer, for et Aar, til Oplandets Forbrug. Til denne Ende burde Købmændene i en saadan Stad, til en vis Tid om Aaret træde sammen, for at bedømme, hvor stort et Kvantum Kornvare, der efter Udsigten af den forestaaende Høst maatte skjønnes nødvendigt. Naar dette var udsundet, undersøgtes, hvor mange Læster S ibsfragt hertil Udkrævedes, og hvor mange Skibe man altsaa maatte sende ned til Danmark eller ind i Østersøen efter Korn. For at ingen skulde tabe ved en ringere Fragt, maatte enten ved Lod afgjøres hvis Slibe skulde gaae, eller de samtlig udredede en Godtgjørelsessum for den, som tabte fordelagtigere Fragter, medens han gik paa Kornrejser. Handledes bestandig efter denne Plan, da vilde Barken aldrig males i Norge, da vilde Bonden velsigne Købmanden, og Hungerens Sværd vilde aldrig forene sig med Fjendens Kanoner.