Politivennen, 1802-01-01
Præsten Holms Spørgsmaal angaaende dem, som forlade deres Egtefæller og trede ind i nye Egtesiaber. Da mange forarge sig over at ste, at Folk, som have levet en halv eller heel Snees Aar tilsammen i Egteslab og i dette avlet Børn, forlade omsider deres Egtefæller og indlade sig i nye Egteskaber, saa var det at ønske at en Mand af gode Jndsigter vilde give sig den Umage i et af Dagens Blade at besvare følgende Spørgsmaal. 1) Er det passende for fornuftige og sædelige Mennesker, at disse, efterat have levet i flere Aar i Egteskab og i dette avlet Børn, omsider forlade hinanden og indtræde i nye Egteskaber, eller ligner denne Forandring i Egteskaber ikke Dyrenes Parren, hvori enhver af de Parrede faaer oftest aarlig en nye Mage? og nærme slige Egteskaber sig desaarsag ikke - det Fæiske? Kan enhver, som forlader sin Egtefælle og gaaer ind i et nyt Egteskab gjøre sig sikker Regning paa at blive lykkeligere i sidste end i første Egteskab? Eller bør man troe, at de fleste, som ej have været lykkelige i det første Egteskab, vil ej Mller blive lykkelige i noget andet da der til at leve lykkelig i et hvert Selskab udfordres Blidhed og denne Overbærelse, som Apostlen Paulus anbe faler sigende! bærer hverandres Byrde og opfylder saa Kristi Lov Gal. 6, v. 2. Kan disse mange Forandringer i Egteskaber tjene til at gjøre Egtestanden mere hæderlig, eller er det at befrygte, at lovlige Egteskaber vil herved tabe efterhaanden i tilbørlig Agt, og endelig ombyttes med et uordentligt Levnet? 4) Kan de Børn vente nogen god Opdragelse, hvis Forældre have foriot hing1den og ere indtraadte i nye ogtesraber? eller er det at kefrygte, at Fo Uldre, som have viist sig saa kolde og ligegyldige imod hianden, vile ej have synderlig Omsorg for deres Børn, men efter det gamle Ordsprog, hener lade dem gaae for Lud og koldt Vand? Kan man med god Grund vente, at Egtefæller, som ej iagttage de Pligier de skylde hinanden, vil vise sig mere ret skafne i at iagttage de Pligter, som de enten skylde Staten i Almindelighed eller deres Medmennesker i Særdeleshed? eller bør man troe, at de ere i det ene som i det andet Hadere af alle Forbindelser og Pligter? Er det at formode, at Børn, som opdrages af slige Forældre ville i sin Tid blive gode Borgere og Egtefæller? eller har man Aarsag til at befrygte, at deres Forældres Usigtighed i Egteskab vil giøre, at de vil faae Afsky for lovligt Egteskab og blive Udsvævere. 7) Med hvilke Følelser kan de, som før have levet tilsammen i Egteskab mode hinanden med deres nye Egtefæller, hvor et Tilfælde samler dem? kan de see hinanden som Venner, eller vil den ene af dem ansee den anden som en Fiej og ønske den langt bortfiernet fra sig. 8) Med hville Følelser kan Børn, som ere komne til Skjønsomhed, see deres Forældre i e skab med disses nye Egrefæller? vil Bør ene glæde sig over Forældee eg hotndag i Egteskab eller ge oder saime og ønske at deres Fovæleres une cgtejæller vare paa Sprogøe eller noget længere borte? 9) Hvorledes skal man forstaae dette gamle Ordsprog: som de store giøre for, giøre de smaae eftee? kan dette vel sige mere, end at de smaae efterabe de store i Laster? om deres Efteraben i Dyder kan man neppe forstaae det, da man seer mange af forskiellige Stænder at løbe af et Egteskab ind i et andet, og det just paa en Tid, da det første Egtepar i Staden er saa exemplarisk dydigt, at man, uden at mistænkes for Smigreri, kan tilraabe alle andre Egtepar, værer deres Efterfølgere Er det at formode at mange verdslige Mænd vil efter ef Snees Aars Forløb indlade sig i lønligt Egteskab, saafremt denne Tillgdelse at gaae ud af et Egteskab og ind i et andet, vedvarer uden al Jndskrænkelse: eller er det ili umeligst, at Egteæstanden, under disse Vilkaar, efter anførte Tids Forløb vil ej have Sted uden hes de Geistlige og hes nogle saa samvittighedsfulde Folk af andre Stænder, som den Tids Gente Mænd da vil betitle med Navn af svage Hoveder eller smaae Siele? Kirke Helsinge d. 22de May 1802. Holm. Præst for Helsinge og Dresselberg Menigveder i Sjelland.