Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-01-01
Nyeste Post Efterretninger. Vi ere i Henseende til den store politiske Knu des Opløsning ikke komne videre end vi vare sidste Gang; thi vi have ikke faaet nyere Efterretninger fra Constantinopel. Det eneste væsentlig nye som man har hørt, er som der skrives fra Vien, at den Engelske Ambassadeur i denne Stad, Sir Henty Vellesley, skal ved en Coureer af 29de Novbr. faaet det Budskab fra Hr. Strafford Canning: at han ikke skulde sende ham flere Courere til Constantinopel; men derimod til Corfu da Coureren ikke kunde længere træffe ham i denne Hovedstad. Ogsaa hedder det nu at den Østerrigske Regiering har afsluttet en Contrakt med en Leverandeur i Vien om at levere 20,000 Heste til den Keiserlige Armee. Bankaktierne staae lavt. Man vil vide i London at der ere ankomne Depescher dertil fra Hr. Strafford Canning som naae til den 24de Novbr., og at han der skal have sagt: at hans næste Depesche vil blive dateret fra et Skib, dersom kun Sultanen, vil tillade ham at afreise. Man har den 25de og 26de ventet i London med største Utaalmodighed, paa nye Depescher fra ham; men de ere ikke komne. Man formoder at de ville blive af en ualmindelig Vigtighed. (Man har virkelig Aarsag til at være utaalmadig i England, thi først veed man, at der er megen Brittisk Eiendom i Constantinopel som det er ikke mueligt at bringe bort, thi hverken er der Skibe nok dertil, ikke heller kunne disse komme igiennem Dardanellerne, ogsaa vilde det kun opvække Mistanke, om man bragte Varene ombord. Men en langt vigtigere Aarsag til Foruroligelse er dog Gesandternes egen Skjebne; thi naar Porten nægter dem imod al Folkeret de fornødne Passe til at afreise, saa kunne de resikere alt, inden de slippe forbie Castellerne ved Bosphorus eller Dardanellerne. Commandanterne kunne betragte dem som pasløse Personer og lade Skibene skyde i Sænk. Maaskee Porten hemmelig foranstalter en saadan Masakrering, for at bruge den som Signalet til et almindeligt Blodbad paa alle Christne, dog lader os hellere haabe det bedste, end befrygte det værste; haabe at Sultanen befinder sig i det afgiørende Øieblik.) Dette afgiørende Øieblik er nær for Haanden. Det maae snart komme, man kan ikke tvivle derpaa; thi det er saa godt som officielt sagt: at den Russiske Keiser vil have en Ende paa Tingene. Man læser nemlig Efterretninger fra St. Petersborg af 30te Novbr. under Form af en Skrivelse fra den Russiske Grændse. Det hedder deri, at man i denne Hovedstad vidste hvad der var passeret i Constantinopel og ven tede hvert Øieblik paa, at det vilde komme til Brud med Porten og at Hr. von Ribeaupierre vilde afreise. Alle Departementer ere i den største Virksomhed og Feldtjægere blive afsendte i alle Retninger. Flere Stabsofficere vare afreiste til den sydlige Armee, og som man troer med vigtige Depescher til Cheferne. Generalerne Diebitsch, Woronzow og Tschernitscheff havde holdet Conferencer med Greven af Nesselrode og Finance ministeren; Man sluttede sig til deraf at Feldttoget snart skulde aabnes. Saavel heele Rigets som de private Personers Jnterresse havde lidt for længe ved Uenighederne i Orienten til at man ikke skulde ønske Sagen maatte hurtig afgiøres, og det Petersborgske Cabinet ikke skulde paadrive at de Orientalske Anliggender maatte dog eengang bestemt blive ordnede. Man var i Petersborg af den bestemte Meening, at naar Porten har isinde at ville under de nærværende Omstændigheder fortsætte det temporiserende System, som den har antaget, og naar det skulde lykkes, den ved en forstilt Eftergivenhed, eller ved andre Midler at opholde Gesandterne i Constantinopel med Haabet om en fredelig Afgiørelse af Sagen. saa havde det Russiske Cabinet fattet sin Beslutning, og vilde giøre en Ende paa Sagen ved et afgiørende Skridt. J de sidste Dage af Novbr. skal der være udstædet Erklæringer angaaende dette Forsæt til alle store Magter, saavel til Med contrahenterne af den Londonske Traktat som til de neutrale, hvori det Petersborgske Cabinet gientaget forsikkrer, at det ikke har nogen anden Hensigt end at gjenoprette Handelsinterresserne, og at erholde Erstatning for de i de sidste Aar lidte Tab. Det ønsker at alle Magter ville medvirke til at formaae Porten uden Ophold til at erkiende Ruslands billige Fordringer, saa at Grækenlands Pacisikation kan blive tilveiebragt saa hurtigt som mueligt, og saaledes at intet videre Stof til Besværinger bliver tilbage; det lover de allierede Magter at det skal nøie holde sig til den Londonske Traktat, saalænge den er skikket til hurtigt og sikkert at føre til Opløsningen af dens Formaal; men det vil heller ikke skiule, at dersom Nødvendigheden skulde udkræve det, saa føler Rusland sig stærk nok til at giøre Ende paa Sagen med Kraft. – Der meldes nu fra Odessa under 27de Novbr. at alt er færdigt til Krigen. Søendrustningerne for længe siden, selv de fornødne Pontons for at gaae over Donau floden ere afsendte under Convoi af 3 Fregatter, Embargen var hævet, men den blev paalagt paanye den 23de efter at Tahir Pascha var ankommen til Constantinopel. – De Efterretninger som man har om hvad der sidst var passeret i Constantinopel indeholde blot nogle nærmere Omstændigheder. - Saaledes fortælles: at Reis Effendi skal have svaret Ministrene i Conferencen den 24de Octbr. paa det Spørgsmaal, om Sultanen ønskede endnu at vedligeholde venskabelige Forhold, at det var det største Beviis derpaa, at man tillod de tre Hoffers Ministre, efter deres Angreb ved Navarino, som var stridende mod al Folkeret, endnu at giøre Propositioner, og at man endnu hørte paa dem. Og paa det Spørgsmaal om Porten havde taget Noten af 10de Novbr. i Overveielse, svarede han, at den skulde nok selv tilveiebringe Pacificationen, ved at tvinge sine oprøriske Undersaatter til at underkaste sig. Ministrene havde derpaa opfordret deres Souverainers Undersaatter til at bringe deres Anliggender i Orden, for at disse, ifald de selv skulde afreise kunde inden tre Dage forlade Constantinopel. Reis Effendi skal ogsaa i Svaret til de Dragomanns paa Ministrenes sidste Nole af 24de Øctbr. bestemt have vægret sig ved at antage de gjorte Propositioner og sagt at Porten vil vel beqvemme sig til alt hvad der ikke angriber deres helligste Rettigheder; men at den aldrig vil fornedre sig saa dybt, at den vil underskrive sin egen Skiændsel og at den foretrækker en hæderfuld Undergang. – Sultanen sad i et Værelse ved Siden og hørte paa Forhandlingerne den 24; men saaledes at ingen kunde see ham. Reis Effendi skal have talt i en meget roelig Tone og skal godt have holdet Contenancen. Efter dette afgiørende Svar holdt Gesandterne og selv den Østerrigske Jnternuntius sig overtydet om, at det ikke var at tænke paa nogen Udsoning og den 28de om Morgenen lod Gesandterne forlange deres Passe, hvorpaa Reis Effendi svarede at de behøvede ingen ved Divanets med Folkeretten overeensstemmende Grundsætninger. Hr. v. Ribeaupierre vilde nu afseile med de to Krigskibe, som ligge til hans Disposition, til Odessa, og Hr. Stratfard Canning og Hr. Guilliminot med Sardinske Skibe til Corfu hvor de ville oppebie nærmere Ordrer fra deres Hoffer. - Den bekiendte Galing Hr. Hunt, har nyelig i Communeraadet i London politiseret paa følgende Maade: Man kunde ikke vide om Regieringen ikke har isinde at ryste et Par Millioner ud af Folks Lommer, for at hielpe vor gode allierede Rusland til at dethronisere vor gode allierede Sultanen, for at hielpe hiin til at komme nærmere til vore egne Røverier i Orienten. (Men hvo lægger Mærke til gale Folks eller til Børns Tale?)Man har ganske modsatte Efterretninger om Paschaen af Ægyptens Forhold ved Beretningen. om hans Flaades Ødelæggelse. J de Franske Blade hedder det: at han har fundet sig meget godt i sit Vanheld og at Begivenheden kun vil bevirke at han ikke blander sig videre i de Græske Sager eller lader flere Krigskibe bygge. Men i England vil man vide direkte derfra, at han er bleven yderlig opbragt, og har ladet arrestere de tre Magters Undersaatter og forlangt at de skulle erstatte ham Skaden. Jblandt de Arresterede er ogsaa den Engelske Reisende Hr. Montestore. Man vil vide paa Corfu, at Paschaen faldt i en Afmagt, da han fik Efterretningen om Nederlaget, og at i tre Dage kunde ingen komme til ham; men derpaa kaldte han den Engelske og Franske Consul til sig, og sagde: at ifald han ikke fik Erstatning for sin ødelagte Flaade, saa skulde han nok tage saadanne Forholdsregler at Frankrige og England skulde komme til at føle det, og han skulde lægge Seqvester paa al Eiendom, som tilhører disse Nationers Undersaattere og Embargo paa deres Skibe. – Man vil vide at Jbrahim nu har tabt Modet. Han skal have trukket sine Tropper tilbage imellem Navarino og Modon og rømmet Tripoliza, som er strax bleven besat af Colokothron; han skal have afskediget alle Mahomedanske Albanesere, fordi han, som han skal have sagt, har neppe Levnetsmidler nok til sine egne Soldater, og at han skal have bekiendtgjort, at hvo der fornærmer en Franker skal straffes med Døden. Man siger at Patras har overgivet sig til Gen. Church og at den Græske Regiering har ifølge Admiralernes Forestilling dekreteret at 40 Skibe skulde udrustes for at giøre Ende paa Søerøveriet. – Det hedder at Admiral Rigny har opbrændt flere Græske Skibe ved Øen Scio, fordi de ikke vilde høre op med at angribe denne Øe, som liger udenfor den Linie, som er trukket af de Allierede ved Krigstilstanden, imellem Tyrkerne og Grækerne. Ogsaa hedder det: at Primaterne paa Øen Hydra har maattet tage Flugten fordi Folket har gjort Opstand imod dem.