Ribe Stifts Adresseaviser, 1797-10-24
Haag, den 14 Octbr. Vor store Flaades Skiøbne, er desværre den 4de Dag efterat den forlod Texelen, afgjort paa den førgeligste Maade. 8 af vore Linieskibe, hvoriblandt og saa begge Flagskibene, paa hvilke Admiral Winter og Viceadmiral Reyntes befandt sig, ere, tilligemed AdMiralerne selv, faldne Englænderne i Hænderne. Vor Flaade som bestod af 15 Linieskibe, 12 Fregatter og nogle Cuttere, holdt sig, efter at den forlod Texeln, den 7de, bestandig i Nærheden af vore Koster, da den den 11te opdagede den engelske Flaade, 16 Linieskibe, stærk, den havde altsaa ei allene 1 Skib flere end vor, men var tillige vor langt overlegen i Styrke og Kanoner. Slaget tog sin Begyndelse om Morgenen Kl. 10. Kanonernes Torden hørtes meget lydelig i Egnen ved Haag, og dette blødige Slag endtes til vort Tab, da blot 7 Linieskibe, 12 Fregatter og en Kutter, kom tilbage til Texelen, og disse vare endda for største Deelen saa temmelig hilsede. Fiskerne ved Scheveningen have efter dette Slag opfisket mangfoldige Skibs=Redskaber. J Nat kom et Brev hertil fra den fangne Admiral Winter, som han med AdmiralDuncans Tilladelse havde skrevet, som følger: Viceadmiral Vinters Skrivelse til Marine Udskuddet. Med smerteligst Følelse giver jeg Eder den Efterretning, at i Gaar Morges blev den engelske Flaade opdaget af os Vi stilte os i Slagtorden, og jeg gav Signal, saa tæt muelig at slutte til hinanden, men denne befaling blev ikke paa det beste fulgt, deels formedelst en temmelig haard Kuling og stærk Søe, deels formedelst nogle af Skibenes slette Seilen, Kl. 11 angreb Fienden den bagerste Deel af Linien, og seilede trodsig tværs igiennem samme; dettte saae jeg gierne, og troede at kunde have afskaaret disse fra de andre, hvorfor jeg og strax gav det bagerste Skib Signal, at formindske Seilene; men det hialp intet. Lidet derefter kom vi alle i Fægtning; jeg blev paa eengang angrebet af 3 Skibe. Skibet Hercules, som i Linien var det andet Skib fra mig, begyndte at brænde og drev bag efter mig; jeg maatte altsaa, saa vidt muelig holde mig tilbage, hvorved jeg kom for det 4de engelske Skib, nemlig Admiralskibet. Næsten alt Tougværk var mig bortskudt, og da jeg vilde give Signal til andre Skibe at komme mig til Hielp, blev Flaget skudt mig af Haanden. Da nu alt blev mig bortskudt, og Tabet var betydelig af mine Folk, vilde jeg med de faa Seil jeg havde tilbage, søge at komme forbi de 5 engelske Skibe, som næsten havde omringet mig, men forgiæves. Kl. 2 faldt alle mine tre Master; endnu vedblev jeg en halv Time at forsvare mig, men da intet Haab mere var tilbage, hørte Mandskabet, som til det halve var sommensmeltet, med eet op at fyre. Kl. 3 kom en engelsk Fregat, hvis Officier kom ombord og bragte mig ombord til Admiral Duncan. Skibet. Gelykheid, som laae ikke vidt fra mig, gjorde ingen Modstand mere, dets Seil vare ogsaa itu. Hvortedes det gik til, veed jeg ligesaa lidet, som af Admiralerne de Bries, Delft og Haarlem at sige. Hercules, som var i Brand, kappede sin Besanmast og slukkede Jnden, dette bragte baade mig og sig selv i Midten af de Engelske Skibe, hvorfor det ogsaa blev taget. Med Officiererne og Mandskabet er jeg meget vel tilfreds, da de have viist, at de ere Folk, som forsvare sig til det yderste. Paa begge Sider er Tabet stort, og dette var for mig den ulykkeligste Dag. Jeg skal saasnart Leilighed gives, have den Ære at give Dem nærmere Efterretning, og anbefaler Dem de ulykkelige Enker og Faderløse, især den værdige Capitain van Rossums Kone og Børn, Kl. halv 2 blev hans ene Hofte afskudt, han er endnu ikke død, men har kun lidet Haab tilbage. To Cadetter mistede hver sit venstre Been. Marinelieutenant Cranenburg er død; de øvrige Officierer befinde sig vel. Hvormange Engelske Skibe der er skudt i Grund, veed jeg endnu ikke, dog tæller jeg kun 10 omkring mig. Jeg anbefaler mig, og haaber man tillader mig at gaae tilbage til Holland, for nærmere at bevise min Uskyld. Jeg er Deres ulykkelige Admiral de Winter.