Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1837-08-08
(Forlangt Jndrykkelse.) Om de Helliger. For dem af de Hellige, der muligen kunne fæste Troe til det udbredte Rygte, at den vittige Seminarist, Mors lands Antonius, Præst og Prophet i Duode, skulle har det Uhæld, at en gammel Væder skal have stødt et af sine Horn i Siden paa ham, da han kom for nærTorslaget til Faarene, tjener til Beroligelse, at hvis dette Uhæld er modt ham, han da er igien fuldkommen restitueret og uddeler Trost og Qvægelse til de med Synder beladte Søstre og Brødre. billigt maa mange fristes til at sporge: hvorfra kommer den Aand over de Snedstedske Seminarister, der kan gjøre dem til Omstrippende", Jesuitiske Sværmere med et Topmaal af aandelig Hovmod Enhver, der kjender Forstanderen, vil vist holde sig overbeviist om, at han som udmærket Lærd, kjender saameget til det menneskelige Hoved og Hierte, at han en sætter, sine Elever, Mennesker uden forberedende Kundskaber ind i Religionens Metaphysik, eller giver deres Jndbildningskraft en utidig religes Virksomhed paa Forstandens Bekostning; gjorde han det, da var Sværmeren snart færdig, efter som de Fleste komme paa Skolen i Børnealderen, uden at kunne tænke selv, og uden at have hørt og lært Andet, end nogle ufordøiede Stumper af de ved Skolen brugelige Bøger; dog dette siger jeg kan ingen troe; men Forstanderen bør udentvivl ogsaa have et Øie med de andre ved Skolen ansatte Læ Den eene af disse Hr. Pfaff (saavidt vides en Slægtning af den berømte holsteenske Professor) der med fleersidig Dannelse og Sprogkundskaber forener udmærkede Læregaver, anskaffede for 4 Aar siden en Jord og Himmelglode til Skolen, for ved Hielp af denne at tydeliggjøre den mathematiske Geographie og de første Grunde i Astronomien for Seminaristerne; man skulle seet, hvilke Øinendisse gjorde, da Instrumenterne ankom, det var nær gaaet dem, som det gik Uhret hos Molboen - det var som man havde budet dem Asa föetid, de vendte sig om og forsede sig, og ere den Dag i Dag ganske uvidende som begges Brug. Jmidlertid gives deren Plet, paa Jorden, hvilken 9de med Jver studere, og denne er Palæstinu,"*) hvilket da endelig er andlog med den Underviisning, der loftere gives Almues Barnet, der skal kjende den jødiske Historie paa et Haar, medens Jngen forlanger det skal kjende Mallings store og gode Handlinger af Danskeligen om V bryde og nu omstunder ikke om hvad Hr. Pfaff inderviser os i sige de, naar man spørger dem om Læregjenstandene, thi det bringer ikke det christelige Liv, og den verdslige Viisdom er til liden Nytte. Nu hvad bryde I Jer da om Algreen, han lærer os at troe og bede - han er en Broder, &c. Denne Underlærer, paa Skolen hører til Frimesterne" og "de levende Christne og har holdt mangen opbyggelig Tale, og gjort mangen Bøn, for de Hellige i Mors og Salling, og læder sig som en Engel i Himlen, naar der vindes en Siel for Troesbrødrene, selv om den ei har mere Siebeligt end en Snegl." Man seer her Grunden til den herskende Aand paa Seminariet, og til Elevernes Hang til theologiske Diskourser, i hvilke man erkiender nymodens Bogstavtvang og Mysticisme. Det var jo rigtig nok Uret, at kjemme alle Seminarister over een Kam; thi fordi Een af dem her paa Øen har viist sig fra en Side, at man er uvis om, til hvilken Classe han hen borer, og fordi man finder Prækelyst hos en og Anden, saa følger deraf ikke, at de Alle have prophetisk Gave, eller søge som "Omstrippende" at forplante deres Jdeer, men da der aarlig udgaae en 12 a 14 Personer fra Skolen, saa kan der maaskee blive nok endda, der, hvis udvortes Omstændigheder føre den gode Villie, med Jver ville udbrede Grundsætninger, hvilke i Fald de ligne hiin Seminarist, kunne bevises af priori at være Samfundet af ation. ad Os nas skadelige.