Aarhuus Stifts-Tidende, 1843-01-12
J Hjortsvang Præstegaard, 3 Mile Vesten for Horsens, er Natten imellem den 27de og 28de Decbr. begaaet et grovt Jndbrudstyveri, hvorved er bortstiaalet Sengeklæder, Fødevarer, &c. Frederik den Sjettes Mindestøtte skal, som bekjendt, opføres paa Plateauet paa Skanderborg Slotshakke. Efter Ny Porteseuille er denne Plateau omtrent af 90 Alens Diameter, og Monumentet vil blive opreist i en Afstand af omtr. 70 Alen fra det runde, mægtige, endnu af Tiden urørte Slotstaarn. Monumentet vil bestaae af en fiirkantet, aflang Granitblok, der kommer til at hvile paa en Sokkel af samme Masse, Alt efter Prof. Hetschs Tegning. De fire Sider af Støtten ville blive prydede med Basrelieffer af Thorvaldsen, og Jnscriptionerne forfattede af Digteren H. P. Holst. De fire Basrelieffer ville komme til at antyde de væsentligste Momenter i Frederik den Sjettes Regentvirksomhed: Stavnsbaandets og Livegenskabets Ophævelse - hans Fortjenester af Kunster, Videnskaber og Folkeoplysning - af Almeenaandens Oplivelse ved Anordningen om Provindsialstænderne - og endeligen hans Fortjenester af Lovgivning i Almindelighed og Mildhed og Retfærdighed i dens Haandhævelse. Disse Basrelieffer tilligemed Kongens Buste ville blive udførte i hvidt Marmor af Billedhugger Holbeli Rom. De tvende af Thorvaldsens Basrelieffer, ere allerede færdige. Carl Rappo, den berømte Kunstner, som i denne Tid ventes til Khvn. Om denne Kunstner, som for Øieblikket giver Forestillinger i Gothenborg (og fra tidligere Dage ogsaa er bekjendt i Aarhuus og andre danske Byer), meddeler Göteborgs Handels og Sjöfarts-Tidning følgende Reise=Eventyr, Han havde i Petersborg givet flere Forestillinger, hvoraf han havde havt gode Jndkomster, og reiste derpaa sydefter. Sidst afvigte Julii Maaned vare ti Aar forløbne, siden han foretog denne Reise. J Rischnei-Nowgorod, hvor der just var Marked, optraadte han med meget bifald. Dette store Marked, havde ført en Mængde Mennesker sammen fra næsten hele Europa, men deriblandt flere slette Mennesker, saaledes at Rappo under sit derværende Ophold flere Gange blev bestiaalet i sit eget Huus. Ledsaget af 11 Tjenere og 5 vel dresserede Hunde, hvoraf 3 vare blevne ham skjænkede af Munkene paa St. Bernhard, og de to andre vare Dogger, afreiste han med sin Familie i fire Vogne, hvoraf hver efter russisk Skik og Brug var forspændt med 4 Heste ved Siden af hinanden. J det bedste Lune forlod han Nischnei-Nowgorod og agtede at tage Coursen over Kasan til Simbirsk. Den første Vogn kjørte han selv, og som en Følge af den sandede og stenede Vei gik Reisen kun meget langsomt fra Haanden. Omtrent midt i Simbirskek-Skoven sprang pludseligt 4 sværtede Karle frem af et Skjul, forsynede med et tommetykt Toug, som var fastgjort ved et Træ, for at kunne knyttes i et Træ paa den anden Side af Veien, og paa denne Maade standse Vognene. Deres Hensigt var tydelig nok, og Rappe havde neppe Tid til at raabe til sine Folk, at de skulde forsvare sig tappert, da her ingen Pardon var at vente. Medens Alle i den største Hast bevæbnede sig med de i Vognene værende Pistoler og Geværer, styrtede en Mængde Røvere frem fra Skoven, grebe Hestenes Tøi ler og søgte at bemægtige sig de medførte Effecter. Nu udfordredes Aandsnærværelse og Tapperhed. Hurtigt vexledes Skud, Hestene bleve skye og kastede Vognene omkuld. Dette uagtet vedblev man at skyde, at uddele Sabelhug og Kolbeslag. Rappo, omringet af flere Banditter, anbefalede sin Sjæl i Guds Vold og stred kjækt, uagtet han allerede havde erholdt flere Saar. Røverne vilde ei lade sit Rov undslippe, og de Overfaldne vilde vistnok uden al Redning have været fortabte, da Røvernes Antal, omtrent 30, var saa overlegent, dersom ikke de 5 Hunde med Raseri havde anfaldet deres Herres Fiender. Ved Hundenes Vid sattes omtrent Halvdelen af Røverne ud af Stand til at udholde Striden, og bleve endog bidte tildøde, saaledes at de Øvrige, meer eller mindre saarede, begave sig paa Flugten. Syv bleve grebne og bundne; Ni vare faldne. Rappo havde desværre mistet sit yngste Barn, en ni Maaneders Pige, som havde faaet et Skud i Brystet, ligesom han ogsaa mistede et fem Aars gammelt Pleiebarn, som blev dræbt ved et Kolbeslag. En Tjener og to Kudske bleve dræbte, og to Tjenere og en Kudsk bleve dødeligt saarede. Rappos Hustru, som opholdt sig ved den ene Vogn, og som kun tænkte paa sit Barns Redning, slap med et ubetydeligt Saar. Af Hundene bleve 3 dræbte. Rappo fortsatte Reisen til Simbirsk med den endnu brugbare Vogn, bagpaa hvilken de syv Fanger bleve fastbundne med stærke Reeb. Han havde endnu tre Heste at spænde for Vognen, medens de andre vare saa ilde tilredte, at de ei kunde reise sig. I Simbirsk overleverede han Fangerne til Gouverneuren til velfortjent Straf. Under Striden havde man haabet, at de hist og her, til de Reisendes Sikkerhed stationerede Kosakpiketer skulde komme de Overfaldne til Hjælp, da de nødvendigt maatte høre Skuddene. Men først da det var for seent viste sig En og Anden af dem, hvilket lader formode, at de have været i Ledtog med Røverne og kun kom for at dele Rovet. Denne Formodning bestyrkedes ogsaa derved, at senere, efter skeet Undersøgelse, flere Kosakker forvistes til Siberien. Rappo anholdt herefter senere hos den russiske Regjering om Skadeserstatning, som udbetaltes ham med 15000 Rbl., og siden blev han selv personlig forestillet den russiske Keiser. Nitten Maaneder gik henmed at læge Rappos Saar, som beløb sig til over 30. Den ene tiloversblevne, men lamskudte Hund erholdt sit velfortjente Ophold hos sin Huusbond til sin Død, som først indtraf forrige Aar; den anden, som kom aldeles uskadt ud af Striden, tilhører nu Kongen af Danmark.