Berlingske Tidende, 1775-11-01
De 12 Foreenede Americanske Coloniers Skrivelse til Jndbyggerne i Stor Britannien ved deres Delegerede paa General Congressen i Philladelphia. Venner, Medpatrioter og Brødre. Ved disse og alle andre Navne, som kan betegne de Baand, hvormed vi ere indbyrdes foreenede, begiære vi indstændig Eders alvorlige Agtsomhed paa dette andet Forsøg, som vi giøre, for at forekomme disse fælles Baands Sønderbrydelse. - Erindring af de gamle Venskabs Mærker; - Den Ære, som vi giøre os af vore fælles Forsædres berømmelige Bedrifter, og den Bevaagenhed, som vi bære til deres Dyders Arvinger, have hidindtil vedligeholdt vor fælles Forbindelse men da dette Venskab er blevet brudt ved de største Fornærmelser; da vore Forfædres Ære bliver os en Aarsag til Bebreyde, se; da vi ikke meere ere forenede, uden paa den Maade, som Tyranner og Slaver ere da vi see os bragte til den bedrøvelige Nødvendighed, at give Slip enten paa Eders Yndest, eller paa vor Frihed; - kan vi da længe være tvivlraadige hvad vi skal vælge, De Britter være selv i denne Sag vore Dommere! Udi den forrige Skrivelse, (?) som vi have addresseret til Eder, have vi fremsat vore Rettigheder, og beviist de Forurette ser, som man for den Tiid allerede havde tilføyet os. Vi haabede, at en Fremsættelse af vore Besværinger skulle have opvakt hos Eder den oprigtige Fortrydelse, som alt for længe i henseende til Eders egen Ære, og Rigets Velfærdt har lagt i en Slummer. Men man har ey tilladt os at føde dette smigrende Haab. - Hver Dag har bragt nye Besværinger i Hobetal; - Ministerii Jmagination har bestandig øvet sig i at opfinde nye Formeerelse af Eders Americanske Brødres Ulykker. - Efter at man havde antastet vor uskatterlige Lovgivelses Rettighed. - Da den Magt, som Eders Parlement brugte (udi hvilket vi ingen Representantere have og i henseende til Stædernes og andre Omstændigheder ey beqvemmelig kan have gjorde, at vi besadde vore Eiendomme, som af Naade og (a) See den Maanedlige Tidende for Januarii og Febr. med Parlementets Tilladelse; - Efter at man havde nægtet os den formelige dømmende Ret, som i lang Tiid har beskyttet vore Personer, og conserveret vor Frihed. - Efterat man ved adskillige Leyligheder har berøvet os, at nyde Got af de Love, som vi have faaet af vore fælles Forfædre, og man har underkastet os en vilkaarlig Lovbog, sammensanket under de Rommerske Tyranners Regiering; efterat man har ophævet de Friheds Breve, som opmuntrede vore Forfædre til at trodse Død og Fare, under hvilken Skikkelse den end fremstillede sig, paa ubekiendte Farvande, i Ørkener, hvorhen intet Menneske var kommet, midt iblandt barbariske Nationer der vare grumme mod Fremmede; - da heele Colonier bleve dømte uden ordentlig Rettergang, uden offentlig Anklagelse deres Handel ødelagt, deres Jndvaanere bragte i Elendighed; - Da Soldaterne bleve opmuntrede ved Tilbud af Strafs Eftergivelse til at væde deres Hænder i Americanernes Blod; - da man oprettede nye Domstoele til den Anklagtes Skade, og hvor Anklagelse drager efter sig alle de Forskrekkelser, som følger paa Overbeviisning; - da et despotisk Gouvernement blev oprettet i en nærliggende Provintz, og dens Grændser bleve udstrakte paa alle Sider over vore Grændse skiæl; da forestillede vi os aldeles ikke, at nogen anden Besværing kunde føyes til den sorte Liste af Uretfærdigheder, som man havde uden mindste given Aarsag tilføyet os. - Menvi have desværre taget Feyl, og det Brittiske Ministerii sidste Messyrer overtyde os tilfulde om, at dets Hensigt er at bring disse Colonier til Undergang og Slaverie. For at bekræfte dette Udsigende, da tillader os, at bringe Eder til at agte paa de Americanske Sager siden vort forrige Brev, tillader os, at igiendrive vore Fienders falske Beskyldninger, og at underrette Eder om de Farer, hvormed vor Ødeleggelse truer Eder. Eendeel af Eders Med Undersaattere, hvis Beliggende skiller dem ved alle andre Hielpemidler, havde deres Underholdning af Havet, men da vor Friheds Berøvelse ikke var i Stand til at tilfredsstille vore Fienders Forbittrelse, bleve end ydermeere lagte dertil de forskrekkelige Elendigheder af Hungersnød, og et Brittisk Parlement, som udi lykkeligere Tider var Uskyldigheds Beskyttere, og Menneskeligheds Patron, har berøvet nogle 1000 Jndvaanere, uden Forskiæl af Alder eller Kiøn den Underholdning, som de pleyede at have af den uudtømmelige Kilde, hvilken Skaberens godgiørende Haand havde sat nær ved dem. En anden Act af Eders lovgivende Magt tilsperrer vore Havne, og forbyder vor Handel med alle andre Lande, und tagende, med hvilke den store Lov af egen Conservation foraarsager os en absolut Nødvendighed, for nærværende Tiid at ophæve al Handel. Men i hvad end Hensigten af denne Acte kan have været, saa ansee vi den snarere som skadelig for Eders Rigdomme, end for vore Fordeele. Al vor Handel løb i Eders Skiød, og de Rigdomme som vi samlede Udenlands fra, bleve snart ombyttede mod Eders Overflødigheder. - Vore Remisser maae altsaa ophøre med vor Handel; vore behagelige og overdaadige Fornødenheder med vor Overflødig hed. Vi haabe dog, at de Love, som skille os ved al vor Formue, undtagen en Jord, som overflødig frembringer alle Livets Fornødenheder, og en Frihed, som forsikrer os om at nyde dem, skal ikke i ringeste Maade svække vor Fyrighed til at forsvare samme. Og her er det Sted til at anmærke deres Haarhed og salske Slutning, som imedens de offentlig forkleine os, ved skammelige og uanstændige Tilnavne, giøre sig tillige al Umage for at skille os ved alle Forsvars Midler, ved det de adressere sig til fremmede Magter, for paa saadan Maade, at overlevere os til et ubarmhiertigt Krigsfolks selvraadige Plynderier. Men vi ere til Lykke ikke uden Undsætning, og endskiønt et Brittisk Ministerii ydmyge Bønner kan gielde meere hos fremmede Nationer, saa skal dog Vindskibelighed, opmuntret ved Nødvendighed, ikke lade os mangle den fornødne Understøttelse. Vi ville ønske, at vi ey vare nødte til at gaae videre, og at kunde, for ey at krænke det menneskelige Øre, stiltiende forbigaae de strenge Undertrykkelses Acter, som man hver Dag fuldfører i Staden Boston, dersom vi ikke formodede, at J ved at nægte denne Omgangs Maade, og straffe dem, som have gjort sig skyldige derudi, skulle snart hævne det Brittiske Navns Ære, og igien oprette de overtraadte Retfærdigheds Love. - Denne Stad, som forhen har været saa folkerig, i saa stor en Flor, og ført saa anseelig en Handel, er nu en Garnisons Plads, indtagen af en Armee, som man har sendt derhen, ikke for at beskytte Jndvaanerne, men for at bringe dem under Trældoms Aag. Dens borgerlige Gouvernement er omkastet, og en militairisk Despotismus oprettet paa sammes Ruiner. - Uden Lov, uden Ret tiltager man sig en Magt, som Constitutionen veed intet af, man angriber paa en uretfærdig Maade enkelte Personers Eiendoms Ret; Jndvaanerne ere hver Dag udsatte for Krigsfolkets Selvraadighed; Uagtet de Rettigheder, som Naturen har givet dem, har man overtraadt de høytideligste Conventioner, og forbude dem at begive sig bort, eller dersom man efter lange og møysommelige Anmodninger, bevilger dem et Reysepas, holdes man dog deres Effecter tilbage, ja endog de, som blive meest yndede, have dog intet andet Val, end Fattigdom, eller Slaverie. Mange Tusinde Borgeres Elendighed, hvilke man med et muntert Sind og af blot Fornøyelse skiller ved Livets Fornødenheder, er en Sag, som vi heller ønskede, ey vitløftig at melde om.