Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-04-29
Til Slutning tillade man mig nu med et Par Ord at omtale mine egne fornævnte Smaa forsøg i den omhandlede Sag. Vore Heder kunde anvendes enten til Skovplantning eller Agerdyrkning. Til begge Deele har, som bekjendt, Regjeringen gjort Anvendelse af Alheden. Men hvad Skovplantningen eller Skovsaaningen der angaaer, da begik man fra først af den Feil, at man valgte Fyrren, der har nedløbende Rod, til Træet, man vilde opelske. Jmidlertid vil nok neppe noget Træ lykkes der til det middelmaadige, end sige til Fuldkommenhed, da Alen ligger der ikke dybere end fra nogle Tommer til 1/2 Alen. At vore Heder ellers i Fortiden for en stor Deel have været overgroede med Skov, dette have vi ikke engang nødig at hente Beviis for hos Adam af Bremen, da vore Tørvemoser i Hederne vidne noksom derom, ved den Mængde af de i samme begravede Gran, Fyrre og Birketræer *). Da Alen ikke findes i de fleste *) Jeg har ofte med Forundring betragtet de næsten uforklarlige Revolutioner og Omvæltninger med Træerne i disse Moser. J een og samme Mose sidde tilsyne i nuværende øvrige Heder, saa kunde de ringere og skarpere Stykker af disse, og især de mangfoldige Lyngbanker, som Naturen bestemte til Skov, og ikke lade sig anvende til Andet, og der nu ligge der og frembyde et modbydeligt Syn, beqvemt anvendes til Naaletræ og Birkeplantasier. Hederne her til Byen bleve først i den senere Tid, efter Overflade Rødder af Birketræer, graver man i samme finder man snart eet, snart et andet af ovennævnte Slags Træer liggende med eller uden Rod, under disse igjen en Rod, siddende paa det Sted hvor sammes Træ er groet, og derpaa, 1/2 eller 1 Alen under denne Rod, igjen en Træstamme, og endeligen paa Sandbunden Fyrkongler og Nødder. Jeg har ofte fundet i bemeldte vore Moser første Slags Frøhuse, sjeldnere sidste Slags, men aldrig noget andet Slags. Gran- og Fyr stammer har jeg fundet, paa hvilke jeg har kunnet see Længden af hvert Aars Skud, og til min Fornøielse overbeviist mig om, at dette Slags Træer i hine af Naturen selv anlagte Plantasier, aldeles ikke have voxet stærkere, end i de vi nu selv anlægge Fandtes ikke disse Naaletræer i Mængde i vore Moser, vilde vi vel ikke have vidst, at her engang ligesaavel have været naturlige Skove af dette Slags Træer, som af Løvtræer. en Deel mødende Vanskeligheder, udskiftede. Med ovennævnte Lod af samme, der tilfaldt Præstegaarden, og ligger fra 2 til fuldt 1/4 Miil fra den, var min Plan lagt. Da jeg fra første Ungdom af har været lidenskabelig Ven af Træplantning, da jeg med Fornøielse saae de flere Tusinde Naaletræer, som jeg i mine yngre Aar havde plantet ved en Herregaard her i Egnen, tilligemed alle dem, hvormed jeg derefter havde omplantet Præstegaarden og dens Have, i en saadan Vext, at det i samme baade hist og her snart ere Sparrer, og i enkelte snart Smaabjelker; ja, da endeligen ingen Skov i det sid. Aarhundrede havde været til Præstegaarden, saa vilde jeg anvende det Yderste af bemeldte Hedelod til Plantasie, derhos bygge et Huus, der skulde have Tilsyn med samme, og hvortil skulde efterhaanden opdyrkes saa meget af den omliggende Hedejord som mueligt; det Nærmeste agtede jeg at drive i Forbindelse med Præstegaardens ubetydelige, kuns af 43 Tdr. Land bestaaende Jndmark. Nok, fra 1814 til 1817 inddigede jeg omtrent 7 Tdr. Land, og beplantede samme med 10-12000 forskjellige Slags Naale og Løvtræer, som jeg for det meste selv af Frø havde opelsket. Digevoldene bleve beplantede med Piil, almindelig, canadisk og carolinsk Poppel. At jeg, ikke ligesaavel anvendte Besaaening som Beplantning, dertil var blandt andre Aarsager den, at jeg dertil ikke var istand til at tilveiebringe den tilstrækkelige Mængde Frøe *). Det Meste af det Plantede, og især af Birk og Naaletræatterne, slog temmelig vel an. Men nu indtraf de to sidste tørre paa hinanden følgende Sommere, i hvilke den høist sparsomme Regn sjeldent naaede til Korn- og neppe nogensinde til Træfoden - nok, to Aars Tørre, i Forening med den stærke Nattefrost fra sidste 29 til 31 Mai, der her mange Steder ganske fordærvede Rugen og afklædte selve Træerne i sluttede Skove deres Løv, ødelagde mig ganske 23000 meest Løvtræer, *) Jmidlertid har jeg, for at fremme Træplantning og Lyst til samme, foruden mange Frugttræer, og gratis uddeelt flere Tusinde, især Naaletræer. Men Jngen har været at formaae til at modtage dem til Anlæg af Smaaplantasier. der dog stode i ret god og ikke tør Jord. Efter dette Nederlag randt mig Ruslands Peter i Tanker, der, efter det første ulykkelige Slag med Svensken ved Narva, sagde: Fienden vil vel endnu ofte overvinde os, men jeg haaber, at han omsider vil lære os at overvinde sig. Saameget har jeg imidlertid allerede lært, at det er noget ganske andet at plante paa vore Øer, end her under et barskere Klima paa de aabne Heder – at har man her Banker mod Nordvest, som jeg ikke har, bag hvilke man kan begynde sin Plantasie, er der overmaade meget vundet – at hvis slige Banker ikke gives, maa man opføre Diget mod dette, Vegetationen ugunstige Hjørne, saa høit som muligt, gjøre Volden bag samme saa bred som muligt, og beplante denne tæt, og med een Rad Piil bag en anden, - udplante de første Rader, af Træer ligeledes ikke for vidt, ikke over et Par Alen fra hinanden, – for Alting sørge for, saaledes først at faae det ret til at groe, og at ly for hinanden fra denne Side af, uden at gaae for hastig fremad med sin Plantasie fra Lyet, at vil og kan man bruge Besaaening, enten i sammenhængende Strækning efter Pløining, eller pletviis i Huller efter Gravning og Hakning, iste detfor Udplantning, maa den øverste Jordskjold, eller Lyngtørven, ingenlunde afgraves, men vendes med Underlaget og raadne i samme, - og endeligen, at blandt Løvtræerne lykkes Birken, og blandt Naaletræerne Lærketræet bedst paa vore Heder *).*) Birken saaer sig selv omkring i vore Heder, eller rettere, dens fine Frø føres i Fuglenes Fjer hen over samme, og opspringe der saa let, at hvis Hederne vare fredede, bleve de med Tiden, blot ved Fuglene, til Birkeskove. Men intet Træ har hos mig bedre holdt ud i al Slags Jord, imod Tørre og Kulde, end Lærketræet, der herhos langt snarere fremgroer end Grannen og Fyrren. Dette herlige Træ, som Forstmanden Lange først indførte i Frederik V's Tid, fortjener megen Anbefaling. J indeværende Foraar sælges efter det Kongl. Rentekammers Befaling 1000 Pund Lærkefrøe hos Beck ved Frederichsborg, for 5 Rbmk. Tegn pr. Pd. Men førend jeg ender disse bemærkninger, maa jeg, til Bekræftelse for min oven yttrede Paastand, at Hedernes Opdyrkning vilde, i noget gunstigere Tider end de nærværende, ikke medføre saa store Vanskeligheder, anføre Exemplet af det Huus jeg, efter ovennævnte min Plan, opførte i Heden, deels til at have Opsyn med Plantasien, deels for ved samme med Tiden at giøre en stor Deel af disse Jorder frugtbringende, der formedelst deres Fjernhed ikke vare til mindste Nytte for Præstegaarden. Og jeg kan da forsikkre, at Bekostning og Arbeide med at bringe Hedejorden omkring dette Huus i den Tilstand, at den frembringer ligesaa godt Korn som Byens Jndmark har været saare ubetydelig. Hvor Hedejorden er god, som her, og saa er den saa mange Steder, der findes gjerne under Lyngen et tæt Lag guuMos. Er Lyngen ikke altfor lang og stærk, pløier man den med Mos og Alt ned. Faaer kuns Jorden derhos nok et Par Pløininger, og Alt faaer sin tilbørlige Tid til at raadne, saa har man allerede halvt gjødet. Mange brænde Lyng og Mos i Aske og pløier saa denne ned. Men denne Maade er ikke nær saa tjenlig til Jordens Frugtbargjørelse som den anden. For at faae Gjødning til Hedejorden, uden at tage den fra de allerede opdyrkede Jorder, graver man Hedetørv, kjører dem sammen og brænder dem i Aske, og lader denne ligge til den er raadden. Dette er den simple Maade, jeg for det første har betjent mig af, for at bringe dette Huses Hedejord i Drift, en Drift, der nu med hvert Aar mere og mere udvides. Og man tør vel slutte, at hvad der har ladet sig gjøre i det Mindre, lod sig og gjøre i det Større, naar Penge hertil kunde tilveiebringes, og end mere trængende Gjenstande ikke først havde Krav paa samme. H. Bjerregaard, Præst til Hiermind i Viborg Stift.