Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-10-31
Fortsættelse af Khvnspostens Beretning om Kjøbmand Cohn i Ringkjøbing. (see Avisen No. 172)."Vi vende os nu til M. A. Cohns Fremgangsmaade for at faae sin Handel tilveirs igjen, og man vil da vide: at den første Speculation var, at laane en betydelig Sum af det Offentlige, hvisaarsag han søgte at erholde Attester, hvor det var muligt, for hans forhen førte store Handel og Virksomhed. Da dette Laan ikke kunde realiseres, men Hs. M. laante ham 2000 Rbd. under Betingelse, at han forresten kunde erholde Hielp hos sine Medborgere, blev denne Hjelp søgt deels ved Begjæring af M. Cohn selv og deels ved Anmodning af 2de Embedsmænd i Ringkjøbing, som ikke allene anvendte deres Jndflydelse i Ringkjøbing, men reiste til andre Byer. At disse Bestræbelser dog ikke bragte til det forønskede Maal, kan man vide deraf, at M. Cohn under et langt Ophold i Hamborg forandrede Speculationen, og ansøgte Laan, paa Actier efter det i No. 253 aftrykte Circulaire. (Disse Actier ere udstædte paa 100, 50 og 25 Specier; af den ved Laanet udkomne Capital skulde Tilbagebetalingen begynde i Decbr. Termin 1839 med 750 Stkr. Specier, der skulde betales efter en under Opsyn af Øvrigheden i Ringkjøbing foretagen Lodtrækning af Actiernes No. Laanet skulde skee paa hans Søns, Secher M. Cohns Navn, og som Sikkerhed, skulde denne pantsætte alle Faderens, nu til Sønnen overdragne Activa.) Dette Circulaire giver Anledning til nogle Spørgsmaal: Hvorfor skulde den nye Handel begyndes af Sønnen og Laanet skee af ham, Hvorfor vilde M. Cohn, som en saa virksom Mand, afstaae baade sin Handel og sine Eiendomme, naar de vare af den Betydenhed, at derom kunde tales som Hypothek for et Laan af 15,000 Specier, og kunde en trængende Familie, der søger Hjelp for at komme i Næringsvei, med slige Eiendomme, just være et Laan af 3500 Rbd. behøvende? Hvilke Ulykkestilfælde have sat M. Con ud af hans Handel, Har han tabt ved Søskade, Fallitter, eller hvorledes, Hvad har M. Cohn som Activa overleveret Sønnen, Havde M. Cohn dengang og har han endnu sin gamle Gjæld afgjort, eller hvorledes vilde det være ham muligt, at overdrage Sønnen, bevægelige og ubevægelige Eiendomme? Hvorledes kunde Faderen forpligte Sønnen, der velikke, som umyndig, kunde forpligte sig selv, og hvad forstaaes ved, at Sønnen skal være under Opsigt? Ere de 200 Rbd., som Hs. M. har laant M. A. Cohn, ogsaa søgte til Sønnen efter Betingelserne i dette Circulaire, At i alt Fald heller ikke denne Speculation vilde lade sig udføre til Fornøielse, kan vides deraf, at M. Cohn paa Landet søgte Understøttelse i Afsætning at Actiebreve paa mindre Summer end Bestemmelsen var i foranførte Circulaire, i hvilken Anledning skal ved Kirkerne være skeet Opfordring til Sognebeboerne om at være tilstede efterKirketjenesteen, ved hvilke Sammenkomster indfandt sig, i Stedet for den forventede Herredsfoged, M. A. Cohn med sine Actier; men denne Fremgangsmaade bragte Cohn ingen Held, ligesaalidet som den i andre Sogne brugte, at efter Opfordring til Møder visse Steder, 2de Mænd fra Ringkjøbing reiste dertil omkring paa Landet, hvorefter nu M. A. Cohn selv reiste omkring fra Sted til Sted, forsynet visse Steder med Fogdens Opfordring til Sognefogderne om Hjelp, hvorfor som oftest ogsaa Sognefogden, ellers en Skolelærer, Pranger eller hvem Cohn fandt bedst skikket, eller dertil kunde formaae, fulgte ham og var behielpelig ved Trygleriet, ja i nogle Districter skal endog Fogdens Fuldmægtig have indladt sig paa at yde denne Hjelp og Bistand. Disse Actiebreve (der udstædtes i hans eget Navn for en Sum at 2 1/2 Spec.) give Leilighed til at spørge: Om Laanet derefter er nyt for M. A. Cohns egen Regning og uvedkommende Laanet efter anførte Circulaire i Sønnens Firma, eller hvorfor M. Cohn ikke har givet de sidste Actier samme Underskrivter som de første? Hvorfor Bestemmelsen, angaaende Summen, der efter bestemt Lodtrækning skal tilbagebetales, er forskjellig efter Paategning paa de sidste Actiebreve fra Bestemmelsen i Circulairet, og ligeledes hvorledes denne Paategning siden kunde forandres eller de sidste Actiehavere gives Fortrin for de første Jnteressenter, gandske imod Circulairens Jndhold, der forpligter baade M. Cohn og Sønnen. Da en stor Deel, tildeels fattige Bønder, siden nægtede at yde Betalingen, fordi de ansaae sig førte bag Lyset, saavel ved M. Cohns Løvter som ved Actiebrevenes formeentlige Ugyldighed, bleve de i Hundredeviis af M. Cohr indkaldte for Forligelsescommissionen, og mange af dem, som ikke vare at overtale til Forlig, sagsøgtes. Da Søgsmaalet begyndte i Ringkjøbing i en Tid, da kun en Procurator vai Byen - som førte Cohns Sager – saa er det rimeligt, at mange Bønder indgik Forlig, alene fordi det vilde være dem mere bekosteligt at holde en Sagfører fra en anden Be paa nærmest 6 Miles Afstand, og ligeledes er det rimeligt, at de Bønder, der selv førte deres Sager, tabte; imidlertil have nogle Bønder indstevnet deres Sag for Landsoverretten, og mange Sager behandles endnu ved Underretterne - Vel falder det Bønderne vanskeligt, at bevise deres Udsagne angaaende M. Cohns Fremgangsmaade og Løvter ved Actiernes Afhændelse, da han som oftest kom til dem i deres Huus, hvor sjelden nødvendige Vidner vare tilstede; men det skal dog være vidnet og beediget i Ringkjøbing, at Cohn har truet Bønderne med Øvrigheden, baade Amtmanden, Fogden og Toldvæsenet, søgt Underskrivter for derefter at erholde Laanet af Finantserne, og selv antegnet og ladet antegne Nogles Navne uden deres specielle Tilladelse o. s. v. - At Afhændelsen af disse Actier har paa Landet foraarsaget meget Piquanteri, er let at indsee, der indtræffe let Collisioner mellem Familier i denne Anledning, især da nogle ere Actiehavere og Andre ikke, og foruden, at den mindre gode Stemning imod de Sognefogder, Skolelærere eller Andre, som have været M. Cohn behielpelige, ved mange Leiligheder kan virke skal delig, er den Omstændighed: at Ringkjøbings Amtmand – som er Dommernes og Procuratorernes Foresatte og selv eneste Forligelsescommissair for et stort District – skal være M.A. Cohns første Patron, ingenlunde af den Natur, at den kan bidrage til at overbevise Bønderne om, at deres Jnteresse ikke underordnes. Forlangte Jndrykkelser.