Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-08-23
Dette gamle Sagn fortælles af A. S. Vedel i hans Stamtavle over Absalons Æt, og af Morten Pedersen (i Absalons Herkomst S. 36). Den lærde O. Sperling behandler det som Kiærlingefabel 2), uden at han med al sin Lærdom kan giøre at forstyrre disse den ulykkelige Eriks Levninger i Gravens Mørke. Fabulæ avles. Vid. C. Sperling, not. ad TestamAbsalonis. Ser. N. D. A. N. P. 430. det indlysende, hvorfor man ikke sigesaa gierne kunde troe et Sagn, der har gaaet igiennem Aarhundreder og støttes ved tvende troværdige Vidnesbyrd, som en Gisning, der blot grunder sig paa, at der hos Saxo siges om Esbern natu præstat; hvilket ligesaavel kan betyde, at han som Tvillingbroder var Førstefødt. Heller end til denne lærde Vantro, der saa rask bryder Staven over Aarhundreders Tro, lytte vi til Øhlenschlægers fortræffelige Kæmpevise, hvori Digteren med sieldent Held har fremlekket de gamle Toner og givet det mindeværdige, halv udslettede Sagn en friskere Farve og et nyt Liv J. Ei tænker jeg, herved at ville nedsætte Sperlings dybe Lærdom; men kun troer jeg, at han her til Utide har anvendt sin Kritik, hvilken man seer, at Lan gebet heller ikke har ændset M. Absalon arvedFienneslev efter sin Fader Asser Ryg. J sit Testamente gav han sin hele fædrene Eiendom forum patrimonium suum) til Sorøe (1201) undtagen Fienneslev, hvilket han skienkede sin Broder Esbern, der overlevede ham 3 Aar og døde 1204. Efter Esbern Snares Død maa Fienneslev være bleven afhændet fra Familien, thi det eiedes siden af en Fru Christina, Enke efter Johannes Hvi ting af Nidløse. Hun gjorde sit Testamente, da hun endnu var gandske karsk, og udvalgte sit Gravsted i Sorøe Kirke. Tillige gav hun til Bedste for hendes Siæl og til at bestride hendes J See: De tvende Kirketaarne, en Kæmpevise. Danske Tilsk. 1808 No. 40. **) S. Script. R. D. T. W. p. 466. 549. At Sperling paa det anførte Sted er meget ubillig imod Morten Pedersen, er stensynligt. Liigfærd 20 Mark Sølv efter Collinsk Vægt til Sorøe Kloster, og for denne Sum pantsatte hun ikke allene Fienneslevlille med alle tilhørende Agre, Enge og Skove, hendes Eiendele af Frø mose, og en Eng kaldet Biskopsholm, beliggende imellem Alsted og Tyvelse; men hun bestemte endog, at saalænge Klosteret havde disse Eiendomme til Pant, skulde det trække alle Jndkomster deraf. Dette skete 1343 paa den hell. Knud Martyrs Dag. A. 1378 blev Biskopsholmen og hele Byen Fienneslevlille, undtagen Præstegaarden, tildømt Sorøe Kloster af Kong Oluf paa Tinger i Roeskilde. Fienneslev Kirke er liden, men har noget ærværdigt, antikt i sin Bygning; hvilken ogsaa har den Sønderlighed, at Taarnets Tagryg staaer tværs for Enden af Kirken. J Kirken finder man to, fem Alen høie Piller af den haardeste Granit, polerede som Marmor, hvilke bære den ene Side af Taarnet. De have en gandske simpel Knap og hvile paa en Fod af Graasteen, hvorpaa Løvverk, er udhugget. Alterbordet er særdeles skiønt, og bestaaer af en meget stor og tyk Plade af fiin sort Marmor. En anden Mærkværdighed opdagede jeg paa Loftet over Hvælvingen i denne Kirke, hvortil Opgangen var saare møisommelig. Her har tilforn langs med Væggen været Malerier, Vaabner og menneskelige Figurer af betydelig Størrelse, hvoraf vel de fleste ere overkalkede; men nogle skimtede jeg endnu i den svage Lysning, som her kunde falde. Flere havde min Cicerone, en gammel Skoleholder seet, da Taget for et Par Aar siden blev skandsar. Det var i høi Grad urimeligt at troe, at disse Figurer med Hensigt vare malede paa et Sted, hvor knap noget menneskeligt Øie kunde opdage dem. Derfor er det at formode, at Kirkens Hvælvinger fordum have været høiere, og for Brøstfældigheds Skyld (maaskee samme Gang, som Taarnene bleve ombygte) ere nedtagne, og Loftet da blevet lavere. Man har da ikke agtet paa hin gamle katholske Billeder; men gjerne overgivet dem til Forglemmelsens Mørke. – Opgangen i Taarnet er meget besværlig, og bestaaer ikke, som sædvanligen, af en Vindelgang, men af en mørk, smal steil Trappe, hvilket formodentlig ogsaa skriver sig fra Taarnenes Ombygning. Saa nær ved Alsted, Hovedsognet til Fienneslev, en lille halv Miil sønden for dette Sted, ikke langt fra Suusaa, kunde jeg ikke andet end besøge en By, som Navn og Ælde giør mærkværdig. At den er saare gammel og i Alder kan maale sig med Sigersted, viser Historien hos Sax om Nederlaget, som skete paa Hakes, Kong Sigar Banemands Hær. Ved denne Leilighed fortæller Saxo, at en Deel af Hakes Flaade, som han havde ladet seile op af Suusaa, da han landede ved Hær viig (Callundborg), samledes ved Axelsted, og af Hakes Hær ved dette Sted blev slagen af de Danske efter en meget haard Træfning, som varede i to Dage. Da nu Tildragelsen med Signe og Haber, og hvad derpaa fulgte, efter Suhm falder ind i Midten af det 4de Aarhundrede, saa maa Alsted, hvis man vil fæste Liid til Saxo, holdes for en af de ældste Byer i Siælland, som Historien nævner. Hvad Byens Navn angaaer, da vil Suhm udlede det af et Mandsnavn Aløde Oles, siden Herredet i Waldemar U. Jordeborg skrives Klæstatherret) hvilken Etymologie ikke synes meget naturlig. Andre ville tilskrive Absalon, hvis rette danske Navn var Axel, Byens Opkomst og formene, at den har faaet Navn efter ham. Jntet kan være mere urigtigt, naar man ligefrem læser Saxo. Stædernes Beliggenhed viser, at han ikke kan mene nogen anden By, end det nuværende Alsted, som han kalder Axelstada. Vilde man altsaa troe, at dette Navn skrev sig fra Absalon, da maatte man forudsætte, at Byen, som efter Saxo er en 800 Aar ældre end Absalon, i hans Tid var bleven omdøbt. Men det hele Vilderede forsvinder, naar man antager, at Byen fra Arilds Tid og længe for Absalon har hed Axelsted, hvoraf siden er gjort Alested og Alsted. 20 Alsted Kirke har to Vaabenhuse, i det søndre fandt Worm i Muren en vel bevaret Runesteen, 5 1/2 Alen lang, 1 1/2 Alen bred, med en meget læse lig Jndskrift, som i en aflang Halvkreds omgiver et Kors. Den er indmuret saaledes, at dens nederste Kant gaaer ned i Gulvet; hvorfor Worm lod *) Scripr. Rer. Dan. VII. P. 527. 590. J F. C. Beyer i hans Beskr. over Bringstrup og Sigersted p. 7. Uvist er det vel og, om de andre Landsbyer omkring Sorøe, som B. mener have Navn efter Absalons Forsædre og Slægtninge (saasom Tokshøi, Ebberup, Afserup, og sk.) ikke ere ældre.