Corsaren, 1842-01-28
Besøg i Hovedstadens mindre Kunstanstalter. Bort med Politiken! ikke et Ord vil jeg mere tale om den. Allerede siden jeg læste Christian Comets "August Hasting", at den har forjaget Julegrød og Gaasesteg og til Erstatning ikke bragt Andet end Thevand og Tvebakker, har jeg gaaet og havt et Horn i Siden paa den: men, siden de Ulykker, den senere har forskaffet os, har jeg for min Part aldeles forsvoret den og istedetfor besluttet udelukkende at hellige mig til Kunsten. Og der er Meget af sidstnævnte her, i "Nordens Athen", og jeg skal benytte mit Otium fra Politiken til at levere en Revue over det. Jeg begynder med I. Carl Niebes Diorama. Carl Riebe er Professor, i hvilket Haandværk veed jeg ikke; men jeg troer i Barbeerkunsten. Ligemeget: han er Professor, og jeg traadte med megen Tillid ind i hans Theater i Hötel du Nord. Theatret er 3 Alen dybt, 7 Alen bredt og 4 1/2 Alen høit, og en Mathematiker, som jeg traf derinde, beregnede, at det kunde rumme 50 Mennesker NB. naar hele Rummet blev benyttet fra Loftet til Gulvet. Der var forresten god Plads derinde - hvilket kom af, at der var faa Tilskuere. Til Venstre er der et hvidt Gardin, bagved hvilket Orchestert befinder sig. Dette Orchester har det Gode fremfor det kongelige Theaters, at der aldrig kan blive to Spillende borte; thi der er kun een. Denne spiller Claveer. Da Ouverturen begyndte - med Cachucha - yttrede en af Tilskuerinderne, idet hun vendte sig til sin Cavalier, at hun syntes at kunne høre, at det nok var et Claveer, men ikke noget almindeligt Claveer. "Nei," sagde han, det er ogsaa et ualmindeligt Claveer", og han havde Ret; thi det var et Nuville vi-Alle spare-Claveer; Halvdelen af Strengene bruges kun ved høitidelige Leiligheder - naar det er blevet stemt. Efter Ouverturen gik Tæppet op, det vil sige: ned; thi Theatret er i denne Henseende indrettet efter gammelromersk Mønster, uden Tvivl for at forberede Publicum paa, at de Ting, der skulle sees, ere gammelromerske ɔː classiske. Det første billede skulde forestille Søslaget i Kjøgebugt. Kong Christian d. 5te holder paa en hvid Hest, hvis Bagdeel beskinnes af Solen. Han har Kaarden dragen og hævet som til Slag. Foran ham tænker man sig Søen og den danske og svenske Flaade i Kamp med hinanden. Dette tænker man sig saa meget lettere, som der til Venstre er anbragt en Mand, der tydelig sees at bede for den danske Flaades Held. En Ting er der dog at mærke derved. Uden Phantaft nytter det ikke at see paa Stykket. Det andet Billede: Bjergegn. To Bjerge ere anbragte ligeoverfor hinanden. For det Tilfælde, at det ene muligen kunde blive ildsprudlende, er det forsynet med Skorsteen. Tredie billede: Luther besøges af Djævelen. Luther sidder paa en Stol med et Ansigt, som om han ventede Besøg. Men der kommer Jngen. Pludselig trækkes Tæppet for, og saa opdager man først, at Djævelen allerede længe har staaet inde hos ham. Djævelen seer ud som en Hest, der staaer paa Bagbenene. Blækhornet har han faaet i Hovedet, inden Forestillingen begyndte. Fjerde billede: Forstod jeg ikke. En Mand befinder sig i Selskab med sin Kone og sin Hund. Konen ligger om hans Hals, Hunden ved hans Fødder. Førstnævnte har Dyveke-Krave paa, sidstnævnte er naturligviis nøgen. Hvad de bestille, seer man ikke. Femte billede: Norsk Bjergegn, først beskinnet af Solen, hvorefter det gradeviis bliver mørkt, indtil Morgenrøden igjen belyser det, hvornæst da Maanen staaer op. Maanen tager sig meget godt ud og udmærker sig fremfor den rette Maane derved, at den lyser igjennem Bjergene. Da Maanen staaer op, staaer ogsaa den aarvaagne Smed i den fremstillede Smedie op og begynder sit Dagværk. Paa samme Tid tændes Lys paa et Sted, som man hidtil ansaae for en Bjergfos, men som man nu seer er et Huus. Kommer jeg engang til Norge, skal jeg være meget forsigtig og ikke antage Noget for en Bjergstrøm, før jeg hos Naboerne har erkyndiget mig, om det ikke, rigtig beseet, er et Huus. Saa gaaer Tæppet ned, det vil sige op, og saa er Forestillingen forbi. Entré'en kostede mig 1 Mk.; det var ikke engang 4 s. for hvert Maleri. Og det er meget rigtigt beregnet af Hr. Professor Riebe; thi hvert Maleri er ikke 4 s. værdt.