Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1837-07-04
Jndsendt. Parturiunt montes . . . . . . . . . . . . . . . . Ved i Lollands=Posten Nr. 75 at læse Resultatet af Visitationen af Rakskov Apothek den 20de Mai d. A., paatvinger sig øieblikkelig den Tanke, i hvad Hensigt og til hvilken Nytte har Hr. Apotheker Schmidt, der antages at have besørget hiint Resultat indført, villet underrette Publicum om den sidste Apotheker=Visitats i Nakskov, Har han derved troet at kunne hæve Publicums formodede Tvivl om hans Varers Qvalitet og Qvantitet, kan man forsikkre ham, at hans Bekjendtgjørelse har været aldeles overflødig. Thi Publicum har vist aldrig tvivlet om hans Medicamenters Godhed og Mang foldighed, og havde det virkelig havt Grund til at tvivle i saa Henseende, maatte han vel, som Apotheker, kunne indsee, at Attesten, angaaende sidste Visitation, ikke er aldeles tilstrækkelig til at tilintetgjøre en saadan Tvivl. Jfølge Anordningerne skulle Apothekerne, i det Mindste een Gang om Aaret, uden foregaaende Anmeldelse for Apothekerne, visiteres. At slige Visitationer have deres store Rytte kan ingenlunde betvivles, men det begribes letteligen, at en Attest, angaaende en Apotheker Visitats, ikke kan tjene som Norm til at bedømme et Apotheks sande Status. Er Apothekeren derimod duelig i sit Fag, og har han virkelig Jnteresse for samme, er han tillige formuende, eller i det Mindste velhavende, og dertil en retskaffen og samvittighedsfuld Mand, saa har Publicum i disse Egenskaber den sikkreste Borgen for at hans Medicamenter ere gode og forsvarlige, og deres Priser tillige overeensstemmende med de kongelige Anordninger. Og man tør paastaae, at Dannemark, saa godt som noget Land, er forsynet med duelige og samv ittighedsfulde Apothekere, som ikke mangle Attester angaaende deres Apothekers gode Tilstand. Men saavidt vides har ingen Apotheker i Dannemark, for Hr. Schmidt, med Undtagelse af nylig etablerede, havt den lykkelige Jdee at offentliggjøre Attester angaaende Visitationerne. Hr. Schmidt, formodes derfor at være den Første, der viser Publicum denne Opmærksomhed. J ethvert Tilfælde havde det været ret net, om han havde ladet sin Attest ledsage af nogle saa indledende Ord, thi i den Nuditet, hvori den er fremtraadt gjør den deels ingen synderlig Effovergivet Trykken af de attesterende Herrer. Disse Strøetanker vare ikke blevne nedskrevne, dersom Hr. Schmidt ikke ved at offentliggjøre bemeldte Attest havde tillagt den for megen Betydning. Og havde han ikke valgt et offentligt Blad, til det Organ, hvorigjennem han har troet at burde underrette Publicum om sit Apotheks Tilstand den 20de Maji Anno 1837, og derved forekommet os at være Elsker af Publiciteten, skulde man heller ikke af denne Vei have gjort ham opmærksom paa, at Anskaffelsen af en Urtehave udentvivl maatte være ham til megen Nytte og Fornøielse. Jsær vilde den, da han ingen Discipel har havt i sit Officin i omtrent 2 Aar – en Occonomie som sikkerligen saa af hans Collegaer vilde finde Regning ved at efterligne - være til megen Nytte for hans eventuelle Disciple. Forresten skulle Apothekerne, ifølge Forordningen 4de December 1672 § 15, have deres egne Urtehaver og Hr. Schmidt burde derfor paa ingen Maade, da han kjøbte Nakskov Apothek, have ladet den til samme henhørende gode Urtehave separere derfra. Skulde man, imod Forventning, oftere finde sig foranlediget til, at erindre Hr. Apotheker Schmid om en eller anden Mangel ved hans Apothek, er man fuldkommen overbeviist om, at han vil optage slige Erindringer med den Velvillie, man forudsætter hos en Mand, der er besjælet af sand Jnteresse for sit Fag. t. d.