Berlingske Tidende, 1834-12-17
Den 9de December. – De interessanteste Foredrag, der i den mærkelige Session i Gaar bleve holdte, vare af de HerrerSauzet og Thiers. Med Hensyn til Adressen yttrede den første blandt Andet, at denne kunde opfattes i følgende tre Ord: Sparsomhed, Værdighed, Maadehold. J alle tre Henseender belyste han nu Ministrenes Forhold, men paa en saare frygtsom Maade, og uden en eneste Gang at træde frem med en directe Dadel. Ved denne Lejlighed kom han ogsaa til at tale om den udenlandske Politik, dog kun om Alliantsen med England. Han haabede rigtignok, at det engelske Folks Genius vilde bevare den nye Administration for enhver Afvigelse fra Englands hidtilværende Politik, han yttrede vel det tillidsfulde Haab, at Englands Jnteresse i Orienten vilde være Frankerig en Borgen for dets vedvarende Forbindelse med det i de occidentalske Anliggender, men dersom man i den Wellingtønske Administration skulde finde en ligegyldig, maaskee avindsyg Nabo, istedetfor en medig Forbundsfælle, da kunde han ikke troe, at Kamret vilde ansee sig bundet ved noget Alliants-System med England. Efterat have omtalt Amnesti=Spørgsmaalet, der jo slet ikke forekom i Adressen, saa at den ministerielle Existents ej kunde være betinget af en Amnesties Udstedelse eller Jkke-Udstedelse; efterat have berørt Valgreformen, hvilken han rigtignok ansaae for hensigtsmæssig, men dog i Øjeblikket for mindre beleilig, idet en vis Stabilitet i Justitutionerne var saare ønskelig, sluttede han paa følgende Maade: "Naar Kamret uden Videre, og uden ifølge de, af Ministrene ønskede Motiver gaaer over til Dagens Orden, da vil dette sige: Kongen har udnævnt Eder, J Ministre, men vi vente paa Eders fremtidige Handlinger, for derefter at bedømme Eder. Vi ville ingenlunde fælde Dom over den forsvundne Tid, og ei heller binde os for Fremtiden. Derfor skulle ingen Fiendligheder yttres fra vor Side, men ei heller nogen Føjelighed. Dersom dette simple Sprog er Eder nok, saa ville vi, hver især, rolige fortsætte vore Forretninger. Derimod vilde en motiveret – i Ministrenes Aand motiveret – Overgang til Dagens Orden, indbefatte en Nedværdigelse for Kamret. Her blev Taleren afbrudt af flere Stemmer; thi i denne Ytring laae en Fornærmelse mod Kamret, nemlig i det Tilfælde, at det dog voterede for hiin motiverede Overgang til Dagens Orden. Hr. Sauzet søgte at bortdemonstrere denne Fornærmelse, men kom dog altid tilbage til sin første Paastand, som til en uigjendrivelig Sandhed, og bemærkede endelig, at han rigtignok ikke ønskede nogen Opløsning af det nærværende Cabinet, da en saadan Begivenhed bestandig maatte medføre en, om ogsaa kun forbigaaende Forstyrrelse i Regjerings=Maskinens Gang; men dersom Cabinettet alene kunde conserveres ved en motiveret Overgang til Dagens Orden, da vilde han heller see Ministrene træde fra, end Kammerets Ære vorde skjændet. – Derpaa hævede Hr. Persil sin Stemme, uden at fremføre noget egentlig Nyt. Mod standens saa ofte roeste System bestemte han neiere paa følgende Maade: Allerførst Modstand mod Restaurationen; en Jernmuur maa stille os fra den. Dernæst Modstand mod de demoeratiske Principers Overdrivelser. Erfaringen har lært, at disse kunne bringe en Stat til Fordærvelsens Afgrund. Derfor er det sikkrest at blive ved juste milien; der ligger den sande Viisdom. Endvidere forekastede han Hr. Dupin Jnconseqvents, idet han, der i Dag kæmpede saa ivrig mod en almindelig Billigelse af det ministerielle System, dog havde været en energisk Forsvarer af den tidligere, til Fordeel for det Parierske Ministerium udstedte Kammer=Beslutning, ifølge hvilken Kamret udtrykkeligt havde erklæret sig for stemmende med hiint Cabinets Politik. Hvad, der dengang var Ret og Pligt, kunde umuligt i Dag være en Nedværdigelse for Kamret. Heraf tog Hr. Dupin Anledning til, paany at bestige Talerstolen, for i en vidtløftig Deduction at indskrænke sig til Fralæggelsen af denne Dadel for Jnconseqvents. Omstændighederne, meente han, vare dengang ganske anderledes end nu; og dengang var Talen meer om den udvortes Politik, mindre om Handlemaaden i det Jndre, og allermindst og billigelsen af et saakaldt Regjerings-System. Desuden handlede Kamret dengang af egen Drivt, ikke som nu, provoceret af Ministrenes bydende Opfordringer. Endelig - sluttede han – vilde man dengang hverken fornægte eller critisere en Adresse, som man nu gjør. ortugal.