Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-10-16
Samme Dag ere mange Belgier afmarscherede fra Paris, syngende den Parisiske Marsch og med en Brabantsk Fane i Spidsen, hvorpaa de Ord stode: Belgierne ile deres Brødre tilhielp. De marscherede saaledes igiennem flere Qvartere af Paris; de vare 300 i Tallet. Herfra begave de sig paa Posthuset, og kiørte derfra bort under det Udraab leve Frieheden, leve Pariserne, hvorpaa Pariserne igien svarede: leve belgierne. - Men i England er man bleven afficeret over denne stærke Udtagelse af Tropper i Frankerige; man har beroeliget sig noget derved, at de Franske Ministre have givet de bestemteste Forsikkringer i de Deputeredes Kammer om, at denne Troppendtagelse ikke har Hensyn paa Krig, og at alt i Enropa bebuder Fredens Varighed. (Man kunde troe disse Forsikkringer, naar ikke Frankeriges og Belgiens Forfatning giorde Krigen næsten til en Fornødenhed.) Disse beroligende Forsikkringer om at Frankerige ikke vil blande sig noget i Belgiens Anliggender, virkede vel i Begyndelsen gunstigt paa Stoks og hævede de consoliderede Fonds paa 87 1/2, men de faldt igien siden, fordi man var noget mistroisk imod de Franske Forsikkringer. Forresten skriver man fra London, at de forskielligste Rygter ere i Omløb om de Forholdsregler, som det Engelske Cabinet vil tage med Hensyn til de belgiske Anliggender; imedens man paa den ene Side paastaaer, at Hertugen af Vellington har bestemt erklæret sig imod enhver Jntervention, saa vil man paa den anden Side vide at Premierministeren har besluttet at blande sig i dette Anliggende. Man har endog talt om at Lord Beresford skulde afgaae til Nederlandene for at tilveiebringe en Forsoning imellem de stridende Partier. Jen nyere Efterretning fra London af 4de October hedder det: at Sagen maaskee bedste kunde blive bilagt ved det at en billig Tractat blev oprettet imellem Belgien og Holland under de store Magters Mægling; men det Engelske Cabinet betragter dog endnu denne Sag kun som et Nederlandsk og ikke som et Europæisk Anliggende, og vil som det lader, ikke paa en virksom Maade blande sig i Sagen, naar ingen udenlandsk Magt erklærer sig til Fordeel for Belgiernes politiske Uafhængighed; eller Belgierne ikke selv proklamere deres Løsrivelse fra den det regierende Dynastie. De to sidste vigtige Kabinetsforsamlinger, som nylig ere holdte, skulle have fattet denne Beslutning, hvilken strax er bleven den Nederlandske Minister notificeret. Den offentlige Mening i hele England skal afgjort erklære sig for den fuldkomneste Neutralitet i denne Sag. Man stoler imidlertid paa at den nærværende Franske Regiering vil ligeleds iagttage den fuldkomneste Neutralitet i denne Sag. Mandfrygter desuden for at en bevæbnet Demonstration imod Belgien vil tilveiebringe en almindelig continental Krig, og man holder det unægteligt for muligt at en saadan kan ved Sagens videre Fremgang finde Sted. Fyrsten af Talleyrand har den 6te Octbr. havt sin Tiltrædelses Audience hos Kongen af England; Nogle mene, at han vil tilendebringe sine Dage i England, da man vil vide af en sikker Kilde, at han lader sin uhyre Formue bringe til dette Land. Vistnok tegner den Belgiske Affaire til at blive i høi Grad alvorlig; thi Centralcommissionen for den provisoriske Regiering i Belgien har under 4de Octbr. udstædet følgende Dekret: J Betragtning af at det er væsentligt nødvendigt at bestemme Belgiens tilkommende Tilstand besluttes: Art. 1) At de med Magt fra Holland løsrevne Provinser skulle danne en uafhængig Stat. Art. 2) Centralcommitteen vil saasnart som mueligt beskjæftige sig med et Udkast til en Constitution. Art. 3) Der skal sammenkaldes en Nationalcongres, for at repræsentere de provinsiale Jnteresser; prøve Udkastet til en Belgisk Constitution og modificere den saavidt som det kan være passende, og derpaa føre den definitive Constitution i Udførelse over hele Belgien. Underskrevet af De Potter, Charles Rogier. Sylvan van de Weyer, Greve Felix von Merode.