JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1809-01-01
Forslag til nogle nye Jndtægtskilder for Staten. (Fortsat fra No. 560. 651 og 552). For dem, som maatte finde en Beskattelse af Fremmede haard, bør anmærkes, at der dog ikke kan være noget billigere, end at Personer, der nyde samme Tryghed som Landets egne Borgere, alle de samme Rettigheder, som de Jndfødte, og derimod ere fritagne fra mange af disses Byrder, ved at betale Fremmedskatter, afdroge noget paa hvad de skylde for en saa udmærket Gæstfrihed, som neppe noget andet Land kan vise Mage til. m) Aftjening af Extraskatten med Arbejd. Mange Personer, der skulde betale denne Skat, maae aarligen fritages for Uformuenheds Skyld. Men ingen Arbejdsfør er uformuende til at erlægge denne Personskat, der, efter Varers og Penges nu værende Forhold til hinanden, er langt mindre tung, end da den først paalagdes. Det er at forstaae saaledes, at den Person eller Familie, for hvem Skatten i Penge blev ufremtvingelig, vilde langt lettere kunne gjøre saamange Dages Arbejd, der skjønnedes, at være Ligeværd mod Skatten. To Mark kan nu omtrent ansees som en Middeldagløn. Jstedet for 1 Rd. i Extraskat maatte altsaa gjøres 3 Dages Arbejd. J hvert Sogn optegnedes alle de, der vilde finde det haardt at udrede Skatten Penge. Alle de skatskyldige Arbejdsdage indførtes i Liste, og sendtes til Amtet, hvilket afhændede saamange til Købere, som Kongen ikke til muligt offentligt Arbejd selv vilde bruge. Det flød af sig selv og forudsættes under en mild Regjering, at alle for en Person eller Familie pligtige Arbejdsdage ikke æskedes forrettede tæt ved hinanden, men med passende Mellemtid. Paa denne Maade vilde et mindre Underskud finde Sted i den aarlige Extraskat. Ogsaa i Stæderne vilde paa denne Maade Arbejd kunne gaae istedet for Penge. Kun den Syge, den Alderstigne, den Vanføre bleve Undtagelser fra Skaten. n) Lotterialg af Jordegodser. Ved at sælge Jordegedser paa LotteriVis, vilde altid en betydelig Jndkomst kunne vindes for Staten. Meningen er ikke just, at de Staten tilhørende Godser skulde sælges, men at Godser af Regjeringen købtes, for igjen i Lotteri at bortspilles, hvor da Godset selv blev den største Lod, men den som vandt denne Lod, skulde draf afgive, enten i Penge eller Obligation, en anden og en tredie Lod. Jndtil 200 Prosent af Gods rnes Jndkøbspris kunde altid sikkert ventes at indkomme, især naar Lodderne ikke bleve for dyre. (Fortsættes).
Politivennen, 1809-01-01
Ønske om Marketenterier anlagte langs Kysterne. Det er naturligt, at i en Søkrig, som den Danmark paa nærværende Tid er indviklet i ere Kysterne mest udsatte, og da fra dem og skal ydes Hjep for vore Krydsere og Kapere, saa bør disse være, som ogsaa Tilfældet er, stærkest belagt med Jndkvartering. Jngen, som boer paa disse Strækninger, og ejer fædrelandsk Hjerte i Barmen, vil altsaa finde det unaturligt, at den Sikkerhed han nyder for den større Fare, han er udsat for fremfor de længere ind i Landet Boende, bør paalægge ham større Byrder. Han ønsker kun at kunne bære disByrder. Jndkvartering er en Byrde, forsaavidt der til samme fordres Husrum, Senge, Lys og Varme. Heri vil enhver være enig. Men forunderligt er det, at disse Byrder, som ingen vil kalde i Tvivl, ere de mindste. At levere et Maaltid forsvarlig varm Mad er en langt større. Hvorfor? Gives ikke 9 Skilling for et saadant Maaltid uden Brød? Jo, og det er unægteligt, at 9 Skilling er nok, overalt hvor Proviant er at faae. Men det er vitterligt nok, hvor vanskeligt det langs paa Kysten er at faae denne. Jalmindelighed hentes den inde i Kbhvn. Men let indsees hvor besværligt og bekosteligt dette er. Højligen maatte man derfor ønske, at gode Marketenterier anlagdes overalt ved Kysterne, hvor der ligger stærk Jndkvartering, eller, hvis dette ikke kunde skee, da Magasiner forlagdes i behørige Distanser, hvor de, som havde Jndkvartering, for anstændig Pris kunde erholde Gryn, Ærter, Flesk, Salt Kjød, Smør, Lys, Sild, Salt o. v. Ogsaa Brænde og Tørv er en Artikkel, som Jndkvarteringshaverne højligen maatte ønske sig overladte for billig Pris! Hvis dette ønske maatte værdiges allerhøjeste Opmærksomhed, vilde Kystbeboerne agte sig lykkelige ved, at kunne lettere opfylde de Fordringer, som deres Beliggenhed og Fædrenelandets Tarv lod falde i deres Lod. Det forstaaer sig, at Talen her ikke er om Gaardmænd, men om Husmænd, der skulle købe alle Levnetsmidler, og saadanne ere de fleste Kystbeboere.
Politivennen, 1809-01-01
Bekjendtgiørelse. Det tilsendte Spørgsmaal om et borgerligt Enke- og Brudegaveselskab, der skulde have en Bogholder eller Kasserer af Navnet Dech, kan ikke indrykkes, med mindre Forfatteren meddeler sit Navn og sin Stand, og kan hjemle det Omskrevne.
Politivennen, 1799-01-01
Uordener. 1) Huset No. 204 i Frideriksberg Gaden mangler en Gadedørsklokke, hvorved de hos ham Boende nødsages at banke paa Døren, ofte udi lang Tid uden at blive oplukkede, og herved forstyrre Naboers Natterolighed, som var Tilfældet Mandag Nat Kl. imellem 12 og 1; altsaa og i paakommende Jldsvaade kan være farlig om sligt skulde hendes. 2) For en afbrændt Grund paa Smedebakken, som ikke paabygges, staaer et Plankeværk langt ud paa Gaden, til Hinder for Passagen. 3) J Helsingørsgaden er Fortoget uden for 328 belemret med Bræder og Tømmer paa en for Fodgængere meget farlig Maade. Uden for Nabohuset ligger hele Fortoget forvandlet til en Kalkebænk, endskjøndt der ikke mures paa Forhuset. Selv uden for det andet Nabohus er der opstablet Steen paa Fortoget. 4) Paa Hjørnet af Skindergaden hænger enduu det verkbrudne Stolemagerskildt. 5) Omtrent i Midten af det brede Rendestensbræt, som ligger over Slusen i store Kongensgade lige ud for Hoppenslængde, er et stort Hul, hvor Mennesker om Aftenen let kan brække et Been.
Politivennen, 1809-01-01
Heste Tyranni i Kjøbenhavn. Der er saa ofte med Grund anket over Menneskets Ufølsomhed mod Dyret; der er saa ofte med Varme ivret imod dette for Mennesket saa nedværdigende Dyreplageri, men Gud veed hvorlidet dette har virket paa Dem. Frugten deraf kan man ikke see. Jeg troer gjerne, at alt Skriveri i den Anledning er spildt, fordi ingen Authortet kan komme til her at virke men jeg finder Sindets Lettelse i at tolke den Mishandledes Sag, hvad enten det er et Menneske eller Dyrder er Gjenstanden. - Natten imellem d. 28de og 29de i d. M. blev jeg rækket ved stærk Støjen fra Gaden af, ledsaget med nogle skrækkelige Slag. Da jeg boer paa et Sted, hvor der om Natten er bestandig Tummel af passerende Renovationsvogne, formodede jeg (som og var rigtig at det var een af disse, der ved de usle Hestes Træthed var bleven standset i sin Fart; men at noget kristent Menneske kunde tære saa barbariskt, em han endog var Renovationskarl, at tyrannisere et stakkels Kræsaa vedholdende, som denne har viist, har jeg aldrig drømt om. Fra Kl. 3 til 6, i 3 hele Timer, vedblev dette Tyranni. - Vel hørte jeg Karlen anmode sine forbikørende Kolleger, at hielpe ham Læsset ovit Broen, men dels lod det, som om disse ikke hørte det, og deels hjalp de ham ej paa anden Maade, end ved at pidske Hestene med Piskeskafterne saalænge de kunne orke, og kørte derpaaf bort. - Skjøndt Karlen havde fuldkomment Bevis for, at det var umuligt at bringe Læsset over Broen, blev han dog ved til Kl. 6 med største Taalmodighed at martre disse ulykkelige Dyr, og hvoraf jeg Kl. 9 saae en næsten død uden for Skimmelmans Sukkerhus. Det er tungt, at man skal være roligt Vidne til sligt et Barbari. - Kunde ønske formaae noget, da var mit til Jnteressenterne i det lille Vognmandslang, at de vilde formaae Køresvendene til at vise sig kristelige imod de Umælende; thi ved Mulkter kunne de vel ej tvinges til Opfyldelsen af en ufuldkommen Pligt?
Politivennen, 1809-01-01
Tilbud fra Landet til Smeddelauget i Kbhavn, om at indføre Kul. Til Udgiveren er indsendt følgende Brev: Pro Memorial Af deres Blad Politivennen for August d. A., har jeg seet, at en Jnterrent i Smedelauget foreslaaer for det øvrige Lang, at bestemme en Premie i 3 Afdelinger, for den Landbeboer, som vilde paatage sig, at transportere det største Kvantum Brændekul til Kbhavn fra de gl. Skove ved Frederiksborg, for 2 til 3 Mk. hver Td. denne Anledning tilbyder jeg, som selv ejer et Landsted, og holder Heste og Vogn, at paatage mig 3000 Td. Kul at bringe til Kbhavn i Vinter, dersom Lauget er blevet enigt om de foreslagne Vilkaar, for 2 Mk. 8 Sk. Td. og den udlovede Premie, hvorom jeg tør bede, De behageligst vilde underrette Anmælderen, hvis Navn ej i Plitivennen var anført, og hvorfor jeg ogsaa maa bede mig udskyldt, at jeg henvender mig til Dem. Dog maae jeg tilføje, at, da det vilde dels blive vanskeligt at skaffe saamange Kulsække, deels ogsaa blive for stor Bekostning, fordres: at Langet vilde anskaffe 200 Sække, som skal blive tilbageleverede, naar Transporten er endt og endvidere, at enten en Opsynsmand medsendtes for at passe Maalets Rigtighed eller og at dette modtoges med Undermaal, da Udmaalingen af de kgl.Kul skeer med stryg Maal og endel Kul kuuses ved Transporten, hvilket absolut maa sakke i Tønderne. Heller ikke kan det Hele blive indført paa engang, men efterhaanden i Vinter, i det ringeste 100 Td. ad Gangen J øvrigt udbeder jeg mig Godhed, at De behageligst snarest muligt skriftlig vilde underrette mig, om Tilbudet antages, da jeg ikke holder noget af deres Blade, om De der skulde indrykke det. Om kort Tid afholdes Auxion over et stort Kvantum Kul, man siger 10000 Td., hvilket tjener til behagelig Efterretning ligesom at Jndførelsen strax kan begyndes. Frederiksborg d. 3die Des. 1808. Udgiveren har troet mest passende at aftrykke dette Tilbud i Politivennen, da det vor muligt, at flere, end Smeddelanget, vilde benytte sig deraf.
Politivennen, 1809-01-01
Ønske fremsat til vore PapirsFabrikantere. Den uhyre Pris, hvortil Papiret nu er steget, og den liden Udsigt der er til, at Aarsagen dertil kan hæves, nemlig Mangel paa fremmede Papirer og paa Klude, synes af sig selv at maatte minde Papir Fabrikkernes Ejer om to Hielpekilder, den ene at forhøje Betalingen af indsamlede Klude, da det var ligesaa godt, at give Pengene til Kludesamlerinderne, som til de ublue Skibsfragter, og dernæst at tye til Papirforfærdigelsen af Straa og af Hø. Var dette Papir end ej saa godt eller smukt, var dog meget vundet for det Hele, naar det ikkun var brugeligt.
Politivennen, 1809-01-01
Uorden. Det offentlige Rendebret, som gaaer tvers over Bredgaden, hvor denne støder til Hallandsaas, ligger saa urigtigt, at det vipper, naar man træder derpaa fra Thotts Pale af. Man haaber at Vedkommende tage det i Øjesyn.
Politivennen, 1809-01-01
Om uforsvarlig Kørsel. Uagtet det er sjældent, at Kudske og andre Kørekarle straffes paa Politikammeret for ulovlig stærk Kørsel, er den slemme Vane dog hos mange saa indgroet, hos andre Letsindigheden saa stor, at man ofte et Vidne til strafværdig Kørsel, og desværre stundom til bedrøvelige Følger deraf. Søndagen d. 11te Desbr. om Aftenen klev en Mand med sin Kone overkørt paa Østergade; men da de Tilstedeværendes Opmærksomhed nærmere var henvendt paa at række de Overkørte en hielpsom Haand, end paa at anholde Kudsken, fortsatte denne sin Fart, ubekymret om Virkningen af sin Uforsigtighed. Maske kunde det ønskes, at alle Vogne, indtil Herskabers Kareter iberegnede, fik Nummere paamalet, ikke paa Siden, eller som dog var bedre, paa begge Sider; men bag paa, da saaledes lettest toges Kjende paa den flygtende Vogn. Forunderligt er det med den Graadighed næsten alle de Tjenende, som deres Husbonder betroe Vogn og Heste, have efter at jage afsted, endog med svingende Læs og i det sletteste Føre, en Ting, som disse utroe Knegte dog vide at være tvertimod Husbondens Villie. Saadan hurtig Kørsel med tungt Læs fortjente at straffes endnu stærkere, end anden hurtig Kørsel, fordi den tillige er fordærvende i en høj Grad for brolagte Gader og for Veje, tyrannisk mod Dyrene, uredelig imod Husbonden, og farlig for Fodfærselen. Jndsenderen troer at have læst det ønske i et af disse Blade, at nogen af vore Mikanikusser vilde opfinde en Jndretning, at anbringe paa en Vogn, hvorved man efter Tykke kunde bestemme en vis Hurtighed, som den største Vognen maatte erholde. En saadan Opfindelse var sikkert meget nyttig og ønskelig; den er vist ikke heller umulig, og Jndsenderen vil købe den første, der sogrer til Hensigten.
Politivennen, 1809-01-01
Noget i Anledning af et Ønske i No. 553 af Politivennen, om Marketenterier anlagte langs Kysterne. J Politivennen No. 553 har Jndsenderen med Fornøielse læst et ønske til Fordel for de med Jndkvartering belagte Kystboere i Sjælland, der højlig fortjener at gaae i Opfyldelse, at nemlig Marketenterier der fra Sted til Sted maatte vorde anlagte. Dette var ikke allene til Fordel for alle de Kystbeboere, der ej ere Gaardmænd, og det ere de færreste, men ogsaa for de Jndkvarterede selv, der nu hos een finde det godt, hos en anden maadeligt, uagtet de selv maae tilstaae, at det ikke har været muligt at anskaffe bedre, naar der ikke kan indkøbes i store Mængder. Eet maae Jndsenderen dog udsætte paa hin Jndrykkelse, dette nemlig, at der yttres Ønske enten om Marketenterier eller om kongelige Magasiner af Levnetsmidler anlagte langs nær Kysterne. Jndsenderen troer, at Ønsket burde være udtrykt saaledes: baade Marketenterier og Magasiner til Udsalg af Fødevare. - Thi hvor let blev ikke ellers selve Marketenteren forlægen, naar han, om han endog aldrig vilde betale saa godt fandt det umligt at faae Vogne ind til Kbhavn. Det er tillige en Mangel hos ovennævnte Bidrag, at deri er forbigaaet den store Forlægenhed de Ejere af Steder paa Kysten ere underkastede, som ikke bestandig boe paa disse Steder. Og det er i Sandhed næsten ubegribeligt, hvormeget det toster dem, at faae hos andre Kystbeboere deres Jndkvartering indtinget til saadan forsvarlig Kost, som enhver god Mand gjerne vil ønske sit Fædrenelands Krigere. Dersom det skulde synes ugjørligt, at faae Marketenterier anlagte paa de Sjællandske Kyster, da ejes endnu det Raad, at befale enhver privilegeret Kromand, at holde et godt og sundt Bord for Stedets eller Omegnens Jndkværtering. Men da maatte i Sandhed ogsaa Kromanden vide et eller andet Kongeligt Magasin, hvor Fødemidler vare at erholde gode og til en taalelig Pris. Man ønsker, at dette, ligesom de Tanker, der foranledigede den, maatte værdiges Allerhøjeste Opmærksomhed. - Saaledes som det nu er, findes der Ejere af Sikder ved Kysten, der have en stor Jndkvartering, og som for at skaffe disse god Mad betale endog villigen noget Betydeligt daglig, til dem, som de tinge dem i Kost hos, - maae fee med Misfornøjelse, at de Jndkvarterte dog ikke altid kunne faae slig Mad som de ønskede, fordi dels Mad ej er at faae, eller og at faae saa langt borte, at Vognlejen sluger Profitten.
Politivennen, 1809-01-01
Bekjendtgiørelse. Den forhen i dette Blad paaankede Uorden i Bagsværd Kro, Mangel nemlig af Tag og Vægge, samt hele Krybber i Stalden, er nu afbødet, da Taget er lagt, Væggene istandsatte, og Lister slagne saaledes paa Krybberne, at de Rejsende over disse Poster ikke mere kunne have Aarsag at klage.
Politivennen, 1809-01-01
Matros Fuglefængeri med forgivtede Kjødstykker, hvorved Hunde, muligt og andre Dyr, ja hvo veed om ikke Mennesker, ere for Fare udsatte. Sidstleden Søndag den 18de d. m. spadserede Jndsenderen fra Vesterport lange ad Farimagsvejen til Nørreport; en Puddel, der tilhørte ham, fulgte med, og løb, som sædvanligt, adskillige Gange over Grøvterne ind paa Marken paa begge Sider af Vejene. - Paa lille Købmagergade styrter Hunden voldsom ned for Jndsender ns Fødder, faaer et Slag, og i mindre end 3 Minutter er den død. - Jndsenderen troede det var tilfældigt og lod bringe Hunden bort, da en af hans Venner kom til, saae det Passerte og spurgte, om han havde været uden for Porten, hvilket han bejaede, og hvorpaa han sagde ham, at saa var Hunden forgivet, efterdi nogle Matroser udlagde forgiftede Kødstykker paa Marken, for derpaa at fange Krager, som de sælge. Dersom det forholder sig saaledes, som Manden paastod med megen Vished at vide, synes Jndsenderen det fortjener offentlig Omtale til Afskaffelse. For 20 Rdlr. havde jeg ej mistet dette Kreatur, og ingen som passerer denne Vej med Hund, er jo er for at den kan Jndhave samme Skæbne som denne. - senderen haaber al mulig Virkning af denne Bekjendtgjørelse, hvis ikke ellers, som han dog neppe troer, denne Sag skulde ligge uden for Embedsmandens Grændser.
Politivennen, 1809-01-01
Atter et Exempel paa, at Kbhans ejer Mennesker, der kunne begaae den Skændighed at anfalde Fruentimmer paa mordisk Vis. Tvende skikkelige Tjenestepiger gik i Søndags Aftes d. 18de Debr. Kl. 6 1/2 fra deres Hjem og bleve i Bredgaden antastede af 2de Mandspersoner med yderlige Grovheder, hvortil Pigerne tang og søgte blot at undflye; dette lykkedes dem ved flere Menneskers Tilkomst. Da de vare komne ved Holmens Kanal, kom begge Forfølgerne igjen, overste de stakkels værgeløse Slabninger med Skældsord og Grovheder. Den modigste af Pigerne sagde da, at de vare inpertinente og at de skulde lade dem gaae i Fred, hvorpaa de forsøgte at rive hende om, som dog ej lykkedes. - Den anden Pige derimod, som var mere frygtsom, ilede i Forvejen for at undflye Voldsmændene; disse naaede hende dog strax, lastede hende overende med Ansigtet imod een af Lygtepælene uden for Erichsens Gaard hvorved det halve Ansigt blev slaaet fordærvet og blødte stærkt, Tænderne paa den ene Side sloges løse, og Pigen af Angest saaledes betoges, at hun maatte ind i et nærved liggende Hus, hvor hun var kjendt; sammesteds, maatte hun formedelst gjentagne Besvimelser og efterfølgende Mathed overnatte, og føler endnu i Dag Smerter og er vanskabt i Ansigtet. Hvor højligen var det at ønske, at slige udædige Niddinger, som finde Fornøjelse, i at anfalde stakkels uskyldige Fruentimmer paa morderisk Maade, maatte vorde opdagede og straffede efter Lovenes strængeste Fortolkning. Kbhavn d. 2de Des. 1808.
Politivennen, 1809-01-01
Ønske om Kødtart og Brodtaxt i Helsingør. J Kbhavn har man i Desember faaet Kjødtaxt. Man ønskede derfor her i Helsingør, at der snart maatte ogsaa her fastsættes og kundgjøres en saadan. Man giver hidtil 1 Mk. for et Pund Kjød, og hvor gjerne maatte man ikke derfor ønske en Taxt, som nedsatte denne høie Pris. Ogsaa for Bagerne ønskedes en ny Taxt sat, og i samme gjort Forskjæl i Pris mellem ægte Rugbrød, og det nu saa gængse Blandingsbrød af Rug og Byg.
Politivennen, 1809-01-01
Uorden ved Helsingørs Kirkenhr. Uhret paa Helsingørs Kirke har nu næsten i et Aar gaaet en halv Time udligere end Kbhavns, og dette gie. en Uorden for den Rejsende, og muligt stundom en fladelig Forvirrelse. Man kaa derfor sige med Rette, at den, som rejser til Helsingør fra Kbhavn, kommer en halv Time for silde, og den som fra Helsingør tager til Kbhavn kommer en halv Time for tidlig. Det var at ønske, at alle Sindes Uhre, der ikke have noget Observatorium, befaledes rettede efter Hovedstadens Uhre, der igjen alle burde stilles efter eet, som bestemmedes til at være Hoveduhret.
Politivennen, 1809-01-01
Forslag til en Forsørgelses Anstalt for Kunstneres Enker og gamle hielpelose Kunstnere. England, dette Røverhjem, denne Rede for Uretfærdighed, Graadighed, Selvmord og Mord, Tyveri og Stimandsbaad, med eet Ord for alle en grundfordærvet Nations Laster, har dog adskilligt Godt, som man selv hos sin Fjende bør lade vederfares Ret. Saaledes har man der et Selskab for Musikanternes Enker, og for svage og syge Musici. Alle Musici, som ere i Selskabet, holde i Fællig store Konserter; hvor da alt hvad der over Udgivterne indkommer tilflyder hin velgjørende Anstalt. Da denne allerede har staaet i endel Aar, haves alt en temmelig Kapital, og ikke saa Personer af de ovennævnte nyde Hielp. J Kjøbenhavn bør Kunsternes og Kunstnernes Skæbne i Sandhed indgyde den højesle Deltagelse. Og det i de sidste Tider endnu mere end forhen. Og dog ere Kunstuerne saa værdige Nationens Agt og skjønsomme Kjærlighed. For at gjøre denne Slæbne taaleligere, og maae om muligt, at Kunstnerne idetmindste kunne have den trøstefulde Vished, at deres Enker dog ikke skulle sulte ihiel, gjøres følgende Forslag til en Hielpekasse Stiftelse for Enker efter Kunstnere, og for udlevede, forarmede, syge eller med eet Ord trængende Kustuere: Alle Kunstnere i Kbhavn forene sig til et Kunstmuseums Oprettelse, hvortil Adgang skulde staae Publikum aaben imod en vis Jndgangspenges Erlæggelse. Her maatte enhver Kunstner hensætte et eller andet Stykke af sin Frembringelse. Kunstnere som Musiei, hvis Kunst ikke var for Øjet men for Øret, maatte opføre visse Konserter aarlig, og af disse forenere Jndtægter skulde en Kapital samles og udsættes, og Beennyttelse skee af dens Renter til det tilsigtede Øjemeds Opnaaelse. Et saadant Museum vilde tillige tjene til at gjøre Kunstnere bekjendte i Publikum, og til at forøge Smagen for Kunst hos Publikum.
Politivennen, 1809-01-01
Uordener. 1) J Gaarden hvor Adreskontoret er, hjemmehører en stor Bulbiderhund, der er en sand Plage for den tilstødende Del a Torvet, hvor den anløber og bebjeffer Folk, ja endog springer paa dem. Jkke sjælden jager den Bønder i Rendestenen, og idelig sætter den en eller anden Gaaende i Forskrække e. Men det er intet Under, at Hunden begaaer sligt, naar Mennesker kunne tillade sig det Bære. Thi mange Gange sees Drenge og vorne Mennesker i Porten at hidse Hunden paa de Forbigaaende, ja man har seet en velklædt Mand fra et af Vinduerne med velbehagelig Latter at være Tilskuer af Hundens Udyd. Det var at ønske, at Hundens Ejer maatte ved denne Bekjendtgjørelse finde sig bevævet til, at lade Hunden binde eller drukne, og henlægge til en eller anden Fattig den vist temmelig klækkelige Føde, Dyret fortærer. 2) J en Kælder i Nærheden af hin Gaard, der beboes af en af disse Hørere, lukkes daglig Kl. 5 eller saa omtrent, en lille Hund ud paa Gaden, som ved sin Bjessen i den tidlige Morgenstund forstyrrer mange Nærboendes Plighed. Om end dette ikke vil sige noget for stiste Folk, saa er det dog utilbørligt at forstyrre den, der kunde være sig. Man beder derfor denne Fældermand, at bie lid længer med at lukke Hunden ud.
Politivennen, 1809-01-01
Halvtredsindstyve Rdlrs Belønning for den, der opdager hvo der har afskrabet Barken af de plantede Træer paa Jagtvejen mellem Vibenshus og Falkoner-Alleen. For nogen Tid siden er atter paa Jagtvejen imellem Vibenshus og Falkoner, Alleen af de der plantede Træer, en 30 Stykker bleven afskrabet Barken. For den, som beviseligen kan opdage Gjerningsmanden til denne skjændige Handling, udloves en Dosør af 50 Rd. og om forlanges Angiverens Navn fortiet. Rosenberg, Oberstlieut. og Overveimester.
Politivennen, 1809-01-01
Spørgsmaal til Udgiveren af Statseglenderen. Hvorfor ere ikke Medlemmerne i det kgl.norske Videnskabers Selskab anførte i den danske Statskalender for dette Aar (Side 200), da dog Medlemmerne af det Kal danske Videnskabers Selskab og af det Skandingviske Selskab staae der?