Ribe Stifts Adresseaviser, 1833-04-23
Tyrkiske Anliggender. En Skrivelse fra Constantinopel af 24de Marts beretter, at i alle Krigsadministrationens Grene herskede nu den største Virksomhed, og at paa alle høie Statsembedsmænds Ansigter stod Bestyrtelse afmalet; thi Mehemed Ali vilde nu ikke meere høre om nogen Underhandling, men vilde i den tyrkiske Hovedstad selv dittere Freden. Han havde befalet sin Søn at bemægtige sig DardanellerSlottene og derfra iværksætte Overgangen til Europa. Han selv havde i Sinde at gaae ombord paa et Linieskib, og med 6 Fregatter, 8 Briggen og over 30 Kanonbaade at støde til den ægyptiske Flaade ved Rhodus, formodenlig i den Hensigt, at beskytte sine Landtroppers Overgang, eller hvis dette ikke behøvedes, saasom allerede en Deel af den ægyptiste Flaade var stationeret ved Smyrna, at bemægtige sig de Øer, som endnu vare under tyrkisk Herskab. Spændingen var derfor i Constantinopel stegen til det Høieste, og man saae afgjørende Begivenheder imøde. Porten kastede sig ganske i Ruslands Arme og bad om al mulig og hurtig Hjælp. Man bemærkede en ganske overordentlig Virksomhed imellem Sultanens Ministre og Hr. Butenieff; den russiske Hjælpehær var paa Marschen, langs med det sorte Havs Kyster og ventedes efter 14 Dages Forløb; dens Styrke angaves til henimod 60,000 Md.; Jbrahim havde 70,000 Md.; men hans Hær voxede daglig ved Skarer af Frivillige, og naar de nye Forstærkninger fra Alexandrig kom til, meente man, den vilde løbe op mod 200,000 Md., og at Jbrahim da maaskee nok kunde have Lyst tilat prøve et Tag, med Russerne. Constantinopels Jndvaanere vare i stor Bekymring; baade Christne og Musselmænd pakkede deres Sager sammen, for strax at kunne bringe dem i Sikkerhed. - Admiral Roussin var i største Forlegenhed; han skikkede Courerer, til alle Sider og syntes med Utaalmodighed at vente paa en fransk Flaades Ankomst, som han forsikkrede maatte for længe siden være udløben fra Toulon. Han havde skrevet til Adm. Hugon, som med 4 Krigskibe var stationeret ved Smyrne, og anmodet ham om at nærme sig Dardanellerne; men man vidste ikke, om denne vilde føie sig efter hans Ønske. J Slutningen af Skrivelsen siges: "Vi gaae mærkværdige Ting imode; den saa kunstig vedligeholdte europæiske Fred er atter compromitteret, og Jngen kan forudsee, hvorhen et Brud kan føre, om det ogsaa kommer fra Verdens yderste Ende. Admiral Roussin har det paa en vis Maade paa sin Samvittighed, om det kommer til Fiendtligheder imellem Magterne, eller om Osmannernes Rige styrtet sammen. De franske Diplomater have endnu for megen Forkjærlighed for den gamle napoleonske Skole, og kunne ikke vænne sig til mildere Former. Admiral Roussin vilde med eet Greb tage, hvad der kun ad en lang og conseqvent Vei var at opnaae, og seer sig nu følelig skuffet. Det kommer nu an paa, hvad den franske Regjering vil gjøre i denne kritiske Stilling, og hvorledes den vil løse den nu saa forviklede Knude. - Man læser nu i udenlandske Blade Admiral Roussins Breve til Mehemed Ali og Jbrahim, samt Mehemeds Svar, hvori han erklærer, at han vil foretrække en ærefuld Død for Skjændsel og at han derfor, hvor stor en Fare han end udsættet sig for, og hvor meget Blod der end vil komme til at flyde, dog har fast besluttet ikke at vige et Haardsbred fra de Betingelser (Afstaaelsen af Syrien og en Deel af Karamanien), som han gjennem Halil Pascha har foreslaaet Porten. Alle tre Breve, især Mehemeds Svar, ere interessante Actstykker, som vi dog ikke kunde optage, ligesaalidet, som en Artikel i Pariser-Moniteuren, hvilken National ledsager med bemærkninger, hvoraf den faaer det Resultat ud, at den franske Regjering har, ligesom oftere tilforn, saaledes ogsaa nu i de tyrkiske Anliggender prostitueret sig. - Den østerrigske Jnternuntius, Friherre v. Ottensels, har med Orlov begivet sig til Wien, efter et tiaarigt Ophold i Tyrkiets Hovedstad, hvor han har ethvervet sig overordentlig Agtelse. - At Hertugen af Orleans ufortøvet skulde afreise tilligemed Lord Granville til London, for at bringe det engelske Cabinets Anskuelser af de orientalske Anliggender i den muligste Overeensstemmelse med Tuilleriernes, var allerede den 14de April for Messager en afgjort Sag. Londonerbladet Times, derimod, som ogsaa omtaler Hertugens forventede Ankomst, kan ikke begribe, hvad vigtigt politisk Hverv man kan have overdraget denne Prinds; ligesom det ogsaa udsætter hans Reise i 4 Uger.