Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1802-12-20
Den mageløse store Fredsetat i Henseende til Landmagten for 1803 bestaaer af 110066 Md., hvis Underholdnings=Omkostning er anslaaet til 5 Millioner 270056 Pd. Sterling, hvortil Jrland maae bidrage 1 Million 381776 Pund. Af disse Tropper skulle 66574 tiene i Storbrittannien og Jrland og Resten i Vestindien. Den ne Landmagts Fredsetat, der den 8de ved Krigsekretær ren blev fremlagt i Underhuset, gav Anledning til en De batte, der varede til om Morgenen Kl. 4. Krigs sekretæren erklærede, at den franske Regierings Æresyge, gjorde stort Jndtryk paa Alle, ikke allene i Storbrittannien, men over heele Europa og at det maatte være Engellands System, at vedligeholde Freden saalænge som den kunde bestaae med Æren, at undvige enhver Udfordring, men og tillige at imodstaae ethvert Angreb. Frankerig, sagde han, har nu 428000 Md. paa Benene og kan bringe det til 930000 Md. Til Slutning viisde han ogsaa, at Engelland inden kort Tid kan bringe dets Armee til 200000 Rd. - Lord Temple gik los paa Ministrene og bebreidede dem, at de havde givet saa meget efter for Bonapartes Æresyge. - Sheridan, der ved denne Leilighed lod sig høre for første Gang i det nye Parlament, holdt en meget farkastisk og lunefuld Tale, der varede i halvanden Time. Frankerig, sagde han, kaldte blot sine Tropper tilbage fra Helvetien for at føre det i sin Snare. Han vilde gjerne undgaae at fortørne den første Konsul; men det kunde neppe undgaaes, da den blotte Opremning af det der var skeet, kunde allerede ansees for en Fornærmelse. Til at indsee Nødvendigheden af en stor Militæretat behøvede man blot at kaste Øinene paa Landkortet over Europa. Om man endog endnu var istand til at maale det franske Gebeets Omgang og beregne dets Folkemængde, saa var det ikke saa let at maale og beregne Bonapartes Æresyge. De forrige franske Konger behøvede ikke, som Bonaparte, at opstille Naboernes Bytte Bonaparte maatte derimod giøre den Akkord med sine Undersaatter Værer mine Slaver, og jeg vil giøre Eder til Verdens Herrer. Han meente at blot Kappelyst med Engellands Handel ikke var Bonapartes Hensigt; derimod frygtede han for, at Engelland var hans første Morgentanke og Gienstanden for enhver Aftenbøn, som han opsendte til Guddommen, hvad enten nu denne Guddom var Jupiter, Mahomed, Bellona, eller Fornuftens Gudinde. Han spottede ogsaa meget over den occidentalske Familie eller Nation, om hvilken Bonaparte havde talt med Fox. Sheridan dadlede ogsaa Misfornøielsen med det nærværende engelske Ministerium, om hvilket man havde sagt, at det var en væmmelig Mixtur. Pitt var noget drikfældig, hvilket han just ikke lagde ham til Last, men paastod dog, at det nærværende Ministerium, udgjorde en ligesaa god Mixtur, som det forrige. - Fog tog, ligesom forrige Gang, Fredens Partie. J Anled. ning af Sheridans Tale trøstede han Engelland med, at om det end trængte til en Philippica, saa trængte det dog ikke til en Demosthenes. - Windham gav sig til at giøe af Fox, fordi han nu var bleven Frankerigs Lovtaler. Havde General Melaar, sagde han tilsidst, ikke troet, at det var umueligt at marschere over Alperne, saa havde han maaskee ikke tabt Slaget ved Marengo. Lad os tænke paa Meløs, Hr. For raader til at svare; men jeg troer, at 20000 Rd. forskaffe meere Sikkerhed ved en Jnvasion, end ligesaa mange Pund Sterling. - Den 9de blev Debatten fortsat i Underhuset. I Slutningen, af samme berørte Doctor Lawrende, at den med engelske Passer forsynede Prinds af Bouillon var bleven arresteret i Paris og forhørt over sit Forhold i Henseende til Pitt og Windham, hvorefter han var bleven forviist fra Frankerig. - Minister Addington tilstod at bemeldte Arrestering havde gaaet ham nær og at han strax havde lidet giøre Forestillinger desangaaende i Paris hvore ter Prindsen igien var bleven at paa fri Fod. - De hele Kiævlerie endtes med at alle Krigsekretærens Forslag bleve bevilgede og saaledes staaer nu Freden blottet imellem to store avindsyge Nationer, hvis uhøre Hærskare staae færdige til paa første Vink at stode den Sværdet Brystet.