Viborger Samler, 1788-01-06
Men her lader man sig ofte lede af blind Hendelse, naar man selv skal vælge, og ey har nogen Veiviser i Videnskabernes og Smagens vidtløftige Rige. Man veed ei, hvad man skal læse; man veed ei, hvorledes man skal læse, man anseer det, som fortreffeligt, der blot er middelmaadigt; man agter det for Skjønhed, som blot er Sminke. Og hvo kan, uden Advarsel, tage sig i Agt for de Skrifter, som misbruge Vittighedens, Jndbildningens og Konstens Konstens Tillokkelser, til at besmykke Vildfarelser og Fordomme, til at ophidse Jndbildnings=Kraften, og til at forgifte det uskyldige Hjerte. Vel sandt, der gives Lærde nok, som bedømme nye og gamle Skrifter, Men de fleeste af disse læses sielden af andre, end dem, som høre til deres egen Klasse; deres Efterretninger kan sielden bruges af dem, som blot gjøre Videnskaberne til en Bie=Sag ved deres Forretninger. Og just for denne Kasse af Mennesker har Samleren bestemt et Blad, om Ugen. At nytte og fornøie vare de tvende Love, som den foreskrev sig, og enhver seer heraf, at dens Plan er meget uindskrænket. Originaler og Oversættelser finde i den Plads ved Siden af hinanden. Afhandlinger, Breve, Fortællinger i løs eller bunden Stiil, Spørgsmaal og Besvarelser, Udtog af nye Skrifter eller Bedømmelse over samme, alt dette modtager Samleren, naar han har erhvervet sin Aristarks Biefald. Og, hvad Materien angaaer, da er Samlerens Plan, ligesaa uindskrænket. Den modtager Udarbeidelser og Oversættelser, som angaae Religionen og Sæde Lærren, den danske Lovkyndighed og Stats Videnskaben, Historien og Jord beskrivelsen, Læge Konsten, Natur=Læren og Opdragelsen. Ja, den vil med Glæde modtage enhver Opfindelse og ethvert Forslag, hvorved Handelen kan befordres, Agerdyrkningen forbedres, Natur=Produkterne formeeres og tilberedes, eller anvendes paa den fordeelagtigste Maade, samt Haandverker og Konster ophielpes; disse vil den bekjendtgjøre, naar man vil betroe dem til den, eller, om de ei ere bekjendte nok, da vil den videre udbrede og anprise dem. Jntet ligger uden for dens Plan, uden unyttige og kiedsommelige Keglerier, smudsige Fortællinger, og grove Satirer. Disse vil den for bede sig, da den ej agter at antage et eneste Stykke, som strider imod gode Sæder. Man Man vilde fordre alt for meget af den, om man forlangte, at den skulde berige Verden med Opdagelsen af nye og ubekiendte Sandheder. Thi iblandt de Sandheder, som skulde forbedre det menneskelige Hjerte, ere de nyttigste stedse tillige de bekjendteste, og disse kunde ej tidt nok igientages. Samleren vil derfor ofte forredrage de bekjendte, ste Sandheder. Men her vil den bestræbe sig for et ædelt Sprog, og da haaber den, at saadan Gjentagelse vil for veltænkende Siele være ligesaa lidet ubehagelig, som Foraarets aarlige Gjenkomst. Endelig vil den og gaae en Bebreidelse i Møde, som man i de sidste Tider har gjort den. Man har sagt, at den sielden var underholdende, og tilsidst ganske vilde tabe sig. Den første beskyldning kan den ej nægte, og den sidste Spaadoms Opfyldelse frygter den højlig for, dersom For mynderne ej meere, end hidindtil er skeet, vil tage sig af deres Myndling. Og hvem ere vel dens Formyndere, Disse ere alle indsigtsfulde Mænd i og uden for Byen, geistlige og verdslige, som ved deres samlede Bestræbelser vel vare i Stand til at give den en anstændig Dragt. Ved de beskyldninger, som gjøres imod Samleren, opfordres disse til i Fremtiden at give den en bedre Opdragelse. Til Gjengjeld derfor lover den dem, paa sine sorte Vinger at henbringe deres fordeelagtige Rygte i de inderste Vraaer, eller, om sligt mishager dem, at iagttage en ubrødelig Taushed. Men den kan ei slutte, uden at bevidne sin inderlige Taknemmelighed imod dem, som i forbiegangne Aar have beæret den med nyttige og underholdende Biedrage. Af disse kunde den vel nævne nogle, som især have udmærket sig fra en fordeelagtig Side, men her har Pablikum allerede forekommet dens Dom. Til disse Fosteres Fædre især, henvender Samleren sig med sine Bønner, at de vilde i dette Aar fordoble fordoble deres Godhed imod den, og give den saadan Paaklædning, at den med Friemodighed kan møde for den sunde Kritiks Domstoel. Allersidst aflægger den og sin Taksigelse til sine Abonnenter, som ved virksom Understyttelse have opholdet den ved Live. Og naar den ønsker, at disses saare ringe Antal maatte i det følgende Aar fordobles, da er, der vist ingen, som tvivler om, at den jo her siger sit Hjertes sande Meening.