Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-12-25
Da den Deputerede altsaa levende interesserede sig for Bondestandens Vel eller Udvidelsen af dens størst mulige Frihed, saa er følgende Træk deste mærkeligere. Vor nu regjerende Konge forelagde de sidste Stænder et Udkast til en Lov, hvorved de myndige Bønderkarle skulde gjengives den dem ved den ældre Lovgivning berøvede personlige Frihed, og som ikke alene af de liberaleste men af de fleste Medlemmer blev modtaget med den meest levende Taknemmelighed og Begeistring. J Stiftstidenden, No 123 bliver derimod den Deputerede P. West skarpt og retfærdigen dadlet, fordi han stemmede mod denne Udvidelse af den personlige Frihed. Den samme Dadel træffer netop vor Deputerede, thi ogsaa han talte gjentagne Gange imod denne Lov samt til Forsvar for den corporlige Huustugt og stemmede for Lovens fuldkomne Forkastelse. (1840 Vi ville ingenlunde nægte, at den Deputerede har godtgjort, at Frihedsdriften er levende hos ham; men, hvis dette ene var tilstrækkeligt, saa behøvede man ikke at have gjort 30 Aars Alderen til en nødvendig Qvalification for den, der skal kunne vælges til Deputeret, thi den samme Drift rører sig ogsaa i ethvert Menneske, ja endog for en lærd Mand - en Doctor, men er saa uheldig at træffe paa en Oldfux, der sætter ham i en slem Forlegenhed ved det paatrængende Spørgsmaal, om han da er Doctor Medicinæ, Juris, Theologi eller Philosophiær, og, da han efter mange comiske Udflugter endelig deciderer sig for at være Doctor i det Tredier, paadrager dette Hr. Doctoren i det Tredie, et Nederlag i bogstavelig Betydning. Jkkun ved en Majoritet af 6 Stemmer faldt Forslaget om en Takadresses Indgivelse, og saaledes bleve Stænderne maaskee for bestandig berøvede denne Leilighed, som en staaende Regel betragtet til at fremføre Et og Andet, som ligger Folket paa Hjertet, og som de ellers ikke let kunne faae Anledning til at udtale. i ethvert Barn, der netop siges at være uartigt?), naar det, for at tilfredsstille sin naturlige Drift til ubegrændset Frihed, benytter sig af hensigtsløse Midler. Frihedsdriften maa, naar den ikke er tempereret og ledet afstegen eller Andres Aandsmodenhed og Jntelligents, nødvendigviis føre paa ofte høist farlige Afveie. Forøvrigt er det vor Mening, at - paa den ene Side Tiden Tognighøi Gradretfærdiggjør Folkests Ønske om og Attraae efter, at dets Konge saavidt muligt sikkrer dets Fremtid med tidsvarende Garantier; men - paa den anden Side - bør dets Konge vente, alt Folket giver ham den eneste Garanti der staaer i dets Magt, foralt det er modent til slige Velgierninger, ved ikke at seende andre Mænd til den Forsamling, hvor, som vi haabe og vente, det Spørgsmaal vil komme under Forhandling, om og hvorledes disse Garantier, skulle gives, end de Mænd, der ere af utvivlsom Aandsmodenhed og om muligt tillige Jntelligents. Af denne Grund agte vi ikke at give den forrige Deputerede vor Stemme ved det forestaaende Valg. *) Man siger og en voxen Mand, at han er uartig, naar han, for at tilfredsstille sin øieblikkelige Drift til Frihed, bærer sig af som et Barn, eller benytter sig af saadanne hensigtsløse Midler, som ikkun kunne undskyldes hos Børn. (Jevnfør hermed Stændertidenden, 1838 I. P. 55, 65, 406411, 422 og 1840 P. 2389, 2912 om den Deputeredes Angreb og Beskyldninger mod hele Forsamlingen og et enkelt Medlem af samme, mod Danmarks Naturphilosoph, Commissarii Broder, Hans Christian Or sted, mod en for sine Kundskaber og sin Virken som Embedsmand almindelig agtet Medlem af Generaltoldkammeret, mod Brøndum og en anden os ubekjendt privat Mand, og endelig mod Kong Frederik den sjet- Den træffende tes Fortjenester af Bondestanden.) Satire og Critik falder ingen paa at kalde enten artig eller uartig, men vel efter de forskjellige Standpunkter velfortjent eller uretfærdig og Bagvaskelse.