Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-10-28
(Jndsendt.) Phantasie, Jndbildning, er en Sieleevne, som giør Fornuften til sin Slave, men lader sig derimod beherske af Ønsket og Villien; den danner sig saavel behagelige som ubehagelige Billeder, den giør sig Forestillinger om Ting, dem Øiet aldrig saae og Øret aldrig hørte. Det er Jndbildningen, som hielper Konstneren til at give sit Arbeide et skiønnere og for Øiet mere fortryllende Udseende. Jndbildningen har sat mangen en ung Herre Briller paa Næsen og klippet Skulderstykket af mangen en smuk Dames Kiole. Det er Jndbildningen, som lader Digteren male Smaaeting som store, betydningsfulde og henrivende, og at forestille os det Langtfraværende som Nærværende. Hvad var det andet end Jndbildningen, der tilskyndte den bekiendte Peder Paars til at seile til Aars, forat omfavne sin fortryllende Dorothen, Hvad andet end Jndbildningen, som forstørrede ham alle de Vanheld og Ulykker, der, ved hans uhældige Skibbrud paa Anholdt, i Hobetal styrtede ind paa ham, J Jndbildningen kunne Nationer tilintetgiøres, gamle Troner omstyrtes og nye opreises. Jndbildningen er mægtig nok til at omskabe den hele Jord til, det den ikke er, enten et Himmerig eller et Helvede. Men det vilde blive, ikke blot for vidtløftigt, men endog trættende, at tale om alt det, Jndbildningen formaaer at udrette; her vil jeg indskrænke mig til en eneste Gienstand, hvor Jndbildningen i vore Dage spiller en meget betydelig Rolle, og det er: Pengevæsenet, hvorover der skriges og skraales forskrækkeligt, og det ligefra Hovedstaden ned til Skagen, og jeg vover at sige: at det er Jndbildningen, som foraarsager dette kiedsommelige Skrigerie. Nu vil det komme an paa om jeg kan bevise det. Dengang da Handel og Søefort havde naaet en betydelig Høide her i Landet og Frugterne af samme udbredte sig iblandt alle Klasser af Nationer, da opstode ved den Leilighed flere og flere Handlende, hvis første Bestræbelser fornemmelig gik ud paa: at skaffe sig Anseelse og det man, i Almindelighed kalder Kredit, og, for at opnaae dette, indbildte man sig, at det var nødvendigt at giøre Opsigt; Jndbildningen tvang dem nu derfor til at flytte fra de tilvante smaae og til Tarveligheden passende Værelser ind i store Palladser; Disse maatte dekoreres med nye og prægtige Møbker, med smagfulde og kostbare Malerier, kort alt hvad, som hører til den udvortes Glands ved store Giæstebude, maatte anskaffes; hertil hentede man fra Udlandet alt det, som Jndbildningen kunde udfinde kostbart, skiønt og pragtfuldt. Ved Gjæstebuddene belæssede man Bordene med alt det, der kunde tænkes glimrende for Øiet og kildrende for Ganen; man lod sig ikke nøie med Landets Retter, tillavede af Landets Børn, heller ikke var eet Slags Viin tilstrækkelig, man indbildte sig, at fremmede Kokke lavede bedre Mad, Jndbildningen fik os til at troe, at der til 12 a 16 Retter behøvedes i det mindste 5 Sorter Vine, ja, det gik endog saavidt, at man indbildte sig: at en Poste, forskreven directe fra Frankerig, var nødvendig, for at vise Smagens Fuldkommenhed. Familieforbindelser, indbildte Nødvendigheder og mangfoldige andre Bihensigter indbøde Folk af forskiellige Klasser til saadanne Giæstebuder; enhver af de Jndbudne blev det af Jndbildningen paalagt at giøre Giengield, og hertil maatte de fleste gribe sig an over deres Evne, fordi Jndbildningen uafladeligen hviskede dem i Øret: Velanstændigheden befaler det. Dette Gøglerie greb om sig, og, inden man vidste et Ord deraf, havde det forplantet sig til den simpleste Klasse af Borgersamfundet, den ene kappedes med den anden om at vise sig; man maatte være med overalt, om Sommeren paa Skov- og Lystturer, om Vinteren paa Komoedier, Concerter, Baller, Maskerader og alt det, som Opfindsomheden tilveiebragte for at dræbe Tiden, ligeindtil det, som Udlandet, underrettet om Nationens Skrøbelighed, overøste os med at beskue, ikke blot i Dyrehaugen, men endog paa Vesterbro, hvorved man tilsidesatte eller forsømte, ikke blot de huuslige, men meget ofte ogsaa Embedspligter ne, og hvorfor, fordi Jndbildningen forestilte os alt dette som en Nødvendighed; thi derved kunde man vise sig i de store Selskaber, man kunde tiadre med og ofte indbilde andre, at man besad Smag og Kundskaber til at bedømme, recensere, kritisere o. s. v. Men ikke nok hermed, Jndbildningen gik endnu videre, den paalagde os som en Nødvendighed; en idelig Afvexling og Forandring i Klædedragten, især for det andet Kiøn hertil krævedes: ikke blot en stor, men en kostbar Garderobe, ja, der var endogsaa nogle, som gik saavidt i deres Daarskaber, at de lode Klæderne sye enten i Hamborg, London eller Paris.