Københavns Adresseavis, 1773-01-26
Lovtale over Messias. Fredens Fyrste aabenbaredes (a), og Betlehem Epbrata (1) blev den mærkværdigste Stad i Verden, dersom ellers (k) Det er mærkeligt, at Jani Tempel i Rom var ved Christi Fødsel tillukt. Rommerne havde den Sædvane, at lade denne Tempels Dørre staae aabne i Krigs Tider, men at lukke dem i Fred. De har ikkun 5 Gange været tillukte: 1) under den rommerske Kong Numæ Regiering, 2) efter den første puniske Krig, 3) efterat Augus stus havde overvundet Antonius og Cleopatra, og derved lagt det hele rommerske Rige under hans Herredømme, 4) fire Aar derefter, da han kom tilbage fra den Krig, som han havde ført i Spanien med de Cantabrier, og 5) ligeledes under Augustus, da vor Frelsere blev født, til hvilken Tid der var en almindelig Fred i den hele bekiendte Verden, som varede i 12 Aar. En skiøn Afbildning paa den almindelige aandelige Fred, som Christus, den sande Freds Fyrste, skulde stifte, og tillige et fortræffeligt Middel at udbrede Rygtet om Messiær underfulde Fødsel desmere uforbinderligt over det rommerske Rige. (1) Denne Stad, som efter Propheren Michræ Spaadom i 5 Cap. 1 V. skulde være vor Frelseres FødeStad, kaldes Bethlehem Ephrata, for at skille den fra en anden lille Bye af samme Navn i Sebulons Stamme. Jos. 19, 10. 15. De guddommelige Spaadomme hader det tvetydige, her er Alting bestemt. Ensebius beretter, at Helena, Constantini Møder, lod opbygge en meget prægtig Tempel paa det Sted i Bethlehem, hvor vor Frelsere blev født. Nu omstunder er Bethlehem kun en stor Landsbye uden Mure, hvor der boer nogle Tyrker og Christne; men omtrent 200 Skridt fra denne Landsbye ligger et Kloster, befæstet med en høy og stærk Muur imod Arabernes Jndfald, hvor der opholder sig rommerske, grædske og armeniske Munke. en stor Mands Fødsel forædler det Sted, som faae ham førdes. Hvem vilde nu ikke rose sig af at være født i Bethlehem, hvor den største blant Menneskerne først har seet Lyset? Hans første Optrin i Verden var betegnet med saadanne Mærker, som lagde hans dobbelte Herkomst og hans Fødsels store Bestemmelse for Dagen. Ringhed og Høyhed, Foragt og Tilbedelse, Forfølgelse og Seyer, paa den forunderligste Maade forenet, flettede saadanne Svøb om hans Barndom, som ikkun kunde omgive et Guds Menneske. Engler og Hyrder vare de første Herolder og hans Fødsel, og en himmelsk Aabenbarelse (et Sindbillede paa dette opgaaende Hedningernes Lys) forhøyede hans Krybbes Ringhed (m).(m. Dette himmelske Syn bliver vel kaldet en Stierne, Matth. 2, 2. men kunde dog ikke være nogen Stierne, i egentlig Forstand. Det heder deels, at den fulgte de Viise fra Jernsalem til Bethlehem; deels at den stod over det Huus, hvor Barnet var, og derved viste dem Huset: men en virkelig Stierne kunde for fin umaadelige Afstand fra Jorden hverken giøre det ene eller andet. Det er altsaa rimeligt, at det kun har været et ildagtige Syn i vores Luftkugle, som efter den udvortes Anseeise. havde Skikkelsen af en Stierne, og bliver derfor kaldet saaledes. Viisdommen bruger og de korteste Veye til at befordre deres Øyemeed. Disse Stiernekyndiges Opmærksomhed maatte ved saadant overordentlig Luftsyn rødvendig blive opvakt, særdeles dersom de foruden de andre Spaadomme ogsaa har havt billeams Spaadom for Øyne, 4 Mos. B. 24, 17., som rimelig bleve gjemt i de østerlandske Archiver. Chalcidius skriver i hans Commentario over Platonis Timotrum, det er en hellig og ærværdig Fortælling, som beretter ys, at ved en Stiernes Opgang hverken Sygdomme, eller Dødsfald, men en tilbedelsesværdig Guddoms Nedstigelse til Menneskernes Frelse er bleven forkyndet, og da de chaldaiske Viise have seet denne Stierne om Natten paa deres Reyse, siger man, at de have Det er en Egenskab hos den sande Storhed, at den i en vis Afstand skianer klarest, hvorhen den forfølgende Misundelse som i Nærheden undertrykker den, ikke kan naae. Dette erfarede dette guddommelige Barn. Jmedens østerlandske Viise (a) forglemte deres Reysers Besværligheder over den Lykke, at de forde tilbede alle Verdeners Beherskere, murede et ugudeligt Hof om at dræbe dets Frelse, og udrydde en heel Verdens Forventelse. Er da Messins kommen for at herske eller at tiene? At om styrte Throner, at sønderbryde Zeptere, at oprette sig Ære, Støtter paa hans Menneskers Blod, eller for at udøse sit Blod for Slaverne saavelsom for deres Konger, men Ondskaber er mistænkelig, og Misundelsen gruesom; optændt af disse Lidenskaber (o), fatter Jødernes Konge den blodige Beslutning at opofre Bethlehems Børn for sin Grumhed (p) Ulykkelige Landsbye, naar ikke Messias var født under dine Hytter, Biergene gave Gienlyd af Veeklager, og imedens Morderen frydede sig i sin indbildte Seyer, blandede de bedrøvede Mødre deres Børns Blod med deres Taarer, uvidende, at de døde for dens Skyld, som vilde døe for alle søgt denne Guds Opgang, og efterat de havde fundet den barnelige Majestæt, tilbedet samme og gjort de Løfter, som de skyldede saa stor en Gud "(n) Disse Viise kaldes i Grundsproget Magni, hvilket Ord efter dets Oprindelse ikke betyder Troldmænd, men en vis Sekt Verdsligviise. I de gamle Tider have de de om Gud og Naturen sammenlignelseviis de beste Begreber, og deres Jndsigter i Lærdom og Statskunsten være særdeles udmærkede. Men da de siden lagde sig efter Hexekunster, blev dette Ord forhadt, saa at Magie og Hexekunst nu omstunder ere eensbetydende, Navne. Disse, om hvilke Matthæus skriver, ere komne fra Østerland, og rimelig fra Persien, hvorved han skiller dem fra de ægyptiske, som vare Troldmænd. (a) Jøderne have ikke anseet den forsættede Messias for Verdens Frelsere, men udtydet de Spaadomme, som handlede og hans aandelige Rige paa hans jordiske Rige. I denne vildfarende Tanke var selv hans Discipler til hans Død, Matt. 20, 21. Luc. 19, 11. Act. 1, 6. Det var og Aarsagen, hvorfor Herodes vildedræbe Messias, af Frygt for at berøves hans Rige ved ham. (a) Det synes vel underligt, at Josephuus, som ellers har beskrevet Herrodis Levnet saa omstændelig, ikke melder om dette Børnemord; men det er rimeligt, at han ikke har fundet noget derom i de jødiske Aarbøger, da vi ikke kan formode, at Jøderne skulde have optegnet en saa skammelig Gierning. Men derimod har Macrobius, en hedensk Skribent, berettet, at Herodes havde ladet nogle Børn, som vare under 2 Aar, og iblant dem een af sine egne Sønner henrætte, hvorpaa Augustus havde sagt, at det var bedre at være hans Sviin end hans Søn, Macrob. Saturaal. Lib. 2. C. 4. (Dette er taget af den nyelig udkomne Lovtale over Messias, forfattet af Hr. Magister C. Bastholm, Præst i Citadellet, og sælges hos Mad. Godiche. Nyeheder.