Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-01
Skal nu Provsten aarlig holde Syn med tiltagne Mænd over alle Kirker, Præstegaarde, Skoler i Herredet, og der er som her 12 Præstegaarde, 20 Kirker og 24 Skoler, tilsammen 56 Steder at tage Syn paa, og kan han saa de sommerlange Dage, inden Høet er indbragt i Husene, omtrent fra 16 Juli, holde Syn over 4, høit 5 Steder paa een Dag, eller omtrent i II Dage, saa troer jeg, at han har gjort det meget godt; men saa burde og Synsmændenes Gage om Dagen forandres. At de faae 1 Rbdlr. Sedler hver, naar de behøve en heel Dag til Syn et enkelt Sted, kan være godt nok, men at de ligeledes skulde have hver 1 Rbd., samt fri Fortæring, hvor de kommer hen, og det paa 4 til 5 Steder om Dagen, det er 4 til 5 Rbd. hver om Dagen, er vel haardt. Naar de kunne syne alle Herredets Kirker, Præstegaarde og Skoler, eller, som forommeldt, 12 Præstegaarde, 20 Kirker og 24 Skoler i 11 Dage, og kan faae 3 Mk. for hver Præstegaard, 3 Mk. for hver Kirke og 24 s. for hver Skole, der giør for Præstegaardene 6 Rbdlr., for Kirkerne 10 Rbdlr. og for Skolerne 6 Rbdlr., i Alt 22 Rbdlr., naar da hver Synsmand fik 1 Rbd. om Dagen, foruden fri Fortæring og Befordring, saa skulde man synes, at saadan Mand maatte være meget vel tjent. Regner man saa hertil 44 Dage til hvert Landemode, er 8 Dage, og 4 Dage til Amtmanden, for Fattig- og Skolevæsens Revision. Regner man nu saaledes, som forommeldt, omtrent 2 Maaneder til Provstens Embedsreisedage, foruden Præparationer dertil, og foruden alle andre uvisse og løbende Forretninger, som ere Legio; saa vil dog nok Enhver tilstaae, at han som Provst har ikke Lidet at forrette, endogsaa da, naar han som der raskeste Mand kan fuldføre Alt. Lægger man saa hertil alle hans præstelige heterogene Forretninger, med Fattigvæsenet, og hertil Forsørgelsesforslag i Concept, i Protocol, paa Prædikestol, for Byerne og Beboerne, til Amtmanden, saa Uddeling hver 14de og Maanedsdag, saa Regnskab i Concept, Protocol, til Amtmanden; saa med Syge, Medicamenter, Begravelse; fremdeles med Skolevæsenet, Gjordemødre, dødfødte Børn, smitsomme Sygdomme, Løsgængere, Nytaars-Jndberetninger til Bisp, Amtmænd, Skifteforvaltere. Neppe synes nogen Ting paa Landet, hvortil Præsten ikke kan anvendes. Og dette, foruden Præstens egentlige Forretninger med ugentlige Prædikener, Catechisationer, Confirmandere, med Bryllupper, Liig, Sygebesøg, Skolebesøg &c. Skulde man slutte fra den overordentlig hyppige Præsteresigneren, som nuværende Tid, fremfor al Fortid, fremstiller, og det under saa ringe Vilkaar (f. Ex. 23 Tønder, Byg eller 15 Tønder Byg og 1 Tønde Boghvede gryn, at det ikke er halvt imod en Skolelærers, som skal have 35 Tønder Byg, 6 Tdr. Rug, fri Bopæl, Brænde, Fourage, Jordlod, Degneindkomster, saa skulde man fristes til at troe, at Præsteembedet nu gav ham saa mange Besværligheder, at han, naar Manddommens raske Aar vare forbi, hellere overtog enhver Ringhed, end vedblev Embedets Byrder. Og er dette saa, da synes slig Ende paa Barndoms, Ungdom og tildeels Manddoms Anstrængelse og betydelige Bekostninger, samt øvrige Manddoms Besværligheder, vel meget afstikkende og uharmonisk. Endnu skulde Præsten have nogen Tid til Læsning, og til at gaae fremmed Tiderne; men naar og hvorledes er ofte ikke godt at sige Forenes nu alle disse præstelige Forretninger, der synes at give en Mand Hænderne fulde, med Provste Embedet, saa vil en Provst med 11 eller 12 Pastorater i sit Provstie, blive fuldkomment medtaget, at jeg ikke skal sige overlæsset, og at, hvis han faaer flere Pastorater, vilde det gaae ud over Forretningerne, som enten vilde blive forsømte eller overfarede. Og dersom der nu i Sielland, Kjøbenhavn undtagen, ere 239 Pastorater, og hver 12 Pastorater skulde udgjøre et Provstie, saa blev i Stedet for 30 tilforn værende Provstier ikkun 19. Dette kunde vel være overkommeligt, og derfor passeligt og gavnligt: men da maatte Provstierne aldeles ikke indrettes efter de gamle, eller efter Aaer, Aaser eller andre Grændser, som nu gjøre aldeles Jntet til Sagen, men efter ligesidede Qvadrater, saavidt mueligt (dog uden at forandre Pastoraterne, deres Kirker eller Skoler), da herved de korteste Veie kunde erholdes for Provsten, allerhelst om hans Bopæl kunde gives omtrent i Midten af Qvadraten. Men een Ting synes temmelig nødvendigt at forbindes med Provste-Embederne, og det er: Geistlighedens egen Skifteret; thi dersom det er bestemt ved Souverainiteten, synes det betænkeligt at ophæve det, med mindre det stifter betydelig Skade, som det dog ikke synes. Den verdslige Skifteret forstaaer sig aldeles ikke paa geistlige og theologiske Bøger, og kan hverken vurdere dem eller bringe dem i nogen Orden, om de have været i Uorden, eller forauctionere dem, ved at holde paa de betydelige Værker og lade de ubetydelige gaae. De verdslige Auctionsforvaltere ere ligesaa fremmede for Naadsensaarets Beregning og Bestemmelse. Naar de verdslige Skifteforvaltere boer i Kjøbstæderne, og der skal reises lang Vei efter dem, saa boer Provsterne i Nærheden, og man behøver ikke at gjøre dobbelte Reiser i alskens Aarstid og Veie, nu til Kjøbstæden efter Skifteforvalteren, nu til Provsten, at indberette Præstens Dødsfald. Naar verdslige Skifteforvaltere komme, skulle de have deres bestemte Betaling; men de Geistlige have ofte i fattige Boer og for Enker og Børn gjort Alt omsonst. Kommer der Disput imellem Formand og Eftermand, saa ere og verdslige Skifteforvaltere fremmede for disse geistlige Sager, hvori de dog skulle give Kiendelse; ofte er der Egenheder eller Rettigheder ved et Kald, som Jngen veed og kjender uden Provsten, der seer dem af Herredsprotocollen. Ogsaa er det langt fra, at en forladt Enke og Børn kunne have den Trøst og Opmuntring af, og den frimodige Tillid om Hjelp og Raad til, en verdslig Skifteforvalter eller hans Fuldmægtig, som til Provsten, hendes Mands Herredspræst, Ven og Provst; og naar Kierlighed og Fortrolighed her skeer hos Enke og Børn til Provsten, saa hersker Frygt og Skræk for den verdslige Skifteforvalter, som Retfærdigheds Haandhæver. Og naar paa den anden Side Omsorg og Omhyggelighed for Enke og Børn hersker hos Provsten, saa hersker den strenge Ret hos den verdslige Skifteforvalter. Een og samme Ting kan endog gjøres lige godt af Tvende; men Maaden, ofte endog Forestillingen, gjor den Enns Gierning behagelig, og den Andens frygtelig. Den verdslige Skifteforvalter i Kjøbstaden, erkjendt der for retskaffen Mand, og yndet og elsket, er paa Landet, som ukjendt, og som den, der ikke bær Sværdet forgjeves, afskrækkende. Man tænke ikke her, at Provstens Forretninger herved meget forøgedes; thi af 11 Præster, vilde dog i det Høieste, efter almindelige Regler, ikkun een døe hvort 3die Aar, og i Henseende til 24 Skolelærere var det ikke een om Aaret; og endda, naar dette skeete, saa kunde ligesaavel Stedets Præst, som den verdslige Skifteforvalters Fuldmægtig, tage det Værste af for Provsten, forsegle, registrere og vurdere med tiltagne Mænd &c. Misceller. Hvor megen Umage, Engellænderne gjøre sig, for at oplyse en historisk Kiendsgierning, og var det end kun, om en Dronning har været smuk, og i hvilken Grad hun har været det – et Spørgsmaal, som ved den her omhandlede Sag rigtig nok er af stor Vigtighed, beviser følgende Anecdot: Da George Chalmers vilde levere til sit nyligen udgivne Værk: The Live of Mary Stuart &c., denne Dronnings kobberstukne Portrait, lod han det ikke stikke efter de Malerier, som allerede ere til, men overdrog til den duelige Maler Pailon at sammensætte et Malerie af de tilværende Portraiter, Mynter og andre Tegninger. Adskillige anseete og lærde Engellændere, som Sir Joseph Bank, Horace Walpole, Carl of Morton o. fl., interesserede sig levende for Sagen. Horace Wal pole skrev et lærdt Brev om alle de forskjellige Portraiter, der gives af Maria, som han alle erklærede for ei at være antentiske, men han fandt det, som Carl Morton eier, og som blev malet, da Maria befandt sig i Fangenskab i Lochleven, at være det fortrinligste, ligesom han og anbefalede, at tage Figuren efter hendes Ligsteen i Westminster. Pailon gjennemreiste Engelland, Skotland, Nederlandene og Frankrige, for nøie at undersøge de forskjellige Copier, der ere til, af Marias Portrait, og i det han tog det almindelige Omrids efter det Mortonske Portrait, udmalede han det øvrige i Overenstemmelse med sine Undersøgelser. Paa denne Maade har man faaet et finstukket Kobber af en smuk Dronning, og unægteligen en tro Afbildning af hendes Klædedragt. Hvilken Opmuntring maa Boghandelen ikke nyde i et Land, hvor man kan anvende saa stor Møje og Anstrængelse paa et saadant literarisk Foretagende, Dr. Gall og Spursheim, der, som bekjendt, længe arbeidede i Forening, ere omsider blevne saa uenige, at den første siger i sin Antomie et Physiologie du Systeme nerveus en general, et du Cerveau en particulier om Spurzheim "at denne hverken i Valget af sine nye Benævneder eller i Bestemmelserne af Fundamental=Faculteterne har været heldig, at hans Pronologie er compileret i en Hast, og de otte af ham tilføiede Organer uden Grund, at han behandler Alt pelermele, at hans Sprog er ustadigt og modsigende" &c. - Mærkeligt er det ellers, at Gall S. 258 i T. 3 af ovennævnte Værk bemærker ved Napoleons Hoved Mord-Organet, medens nærværende Anmeld, meget godt erindrer, at Doctoren, i de Forelæsninger, han holdt i Kjøbenhavn for 15 Aar siden, udtrykkeligen sagde, at naar man vilde undersøge Napoleons Hoved, skulde man vel finde der Kamp, men aldrig Mord organet, Saaledes kunne politiske Omvæltninger ogsaa virke paa Craniologien.