JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-13
Prof. og Dr. M. Howitz's Afhandling om Afsindighed og Tilregnelighed, og det af Hr. Algreen Ussing nyligen oversatte Hommelske Skrift: Om Belønning og Straf, har hos adskillige Læsere opvakt fortjent Opmærksomhed Det vil derfor neppe være den Deel af Publicum ukjert at læse her, hvad en udmærket Aand, Voltaire, længe førend Hommel, har skrevet omdenne Gjenstand. Hist og her har Oversætteren tilladt sig at tilføje nogle Anmærkninger, og til Slutningen sine egne Tanker om denne Gjenstand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-13
Af alle østerlandske Bøger, der ere komne til os, er Homer den ældste. Det er der, man finder den hedenske Oldtids Skikke, raae Helte, raae Guder, dannede efter Menneskets Billede. Men det er ogsaa der, hvor man finder blandt Drømmerier og Urimeligheder Philosophiens Sæd, og i Særdeleshed Jdeen om Skjebnen, som er Gudernes Herre, ligesom Guderne ere Verdens Herrer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-13
Naar den høimodige Hektor med Magt vil bekjæmpe den høimodige Achil, og han i dette Øjemed skyndsomst tager Flugten og løber tre Gange rundt omkring Byen, før han gaaer i Kamp, for at faae desto større Kraft, naar Homer sammenligner den letfodede Achil, der forfølger ham, med et Menneske, der sover; naar Madam Dacier henrives af Beundring, over Konsten og den dybe Sands i det ene Sted, da Jupiter vil redde den store Hektor, som har bragt ham saa mange Offere, og han raadfører sig med Skjebnen; han veier i en Vægtskaal Hektors og Achilles Skjebne (Jliaden XXII. Bog); han finder, at Trojaneren nødvendigen maa dræbes af Grækeren; han kan ikke modsætte sig det, og fra dette Øjeblik er Apoll, Hektors Skytsaand, nødsaget til at forlade ham. Vist nok er Hommer ofte, og især paa dette Sted, meget ødsel med ganske modstridende Jdeer, i Følge Oldtidens Forrettighed; men han er imidlertid dog den første, hos hvem man finder Begrebet om Skjebnen. Det var altsaa meget almindeligt i hans Tid. Pharisæerne antoge ikke Skjebnen førend adskillige Aarhundreder derefter; thi disse Pharisæer, som vare de første Lærde blandt Jøderne, vare meget nye. De sammenblandede i Alexandrien en Deel af Stoikernes Læresætninger med de gamle jødiske. St. Hieronymus paastaaer endog, at deres Sect ikke er meget ældre end vor almindelige Tidsregning. Philosopherne trænge aldrig hverken til Homer eller til Pharisæerne, for at overbevise sig om, at Alting skeer efter uforanderlige Love, at Alting er ordnet, at Alting er en nødvendig Virkning. De raisonnere saaledes: Verden er til ved sin egen Natur, ved sine egne physiske Love, eller et høieste Væsen har dannet den efter sine høieste Love; i begge Tilfælde ere Lovene uforanderlige; i begge Tilfælde er alting nødvendigt; Legemer holde sig til Jordens Middelpunkt, uden at kunne hvile i Luften. Æbletræet kan aldrig bære Annanas.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-13
En Vagtelhunds Jnstinct kan ikke være Struds fuglens Instinct. Alting er ordnet, gribende ind i hinanden og begrændset. Mennesket kan ikke have uden et vist Antal Tænder, Haar og Jdeer; der kommer en Tid, hvor det nødvendigen taber sine Tænder, sine Haar og sine Jdeer.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-13
Det er modsigende, at det, som var i Gaar ikke har været, at det, som er i Dag, ikke skal være; det er ligeledes modsigende, at det, som maa være, ikke kan være. Dersom du kunde forandre en Flues Skjebne, saa vilde der ikke gives nogen Grund, der kunde forhindre dig i, at bestemme alle andre Fluers, alle andre Dyrs, alle andre Menneskers, og hele Naturens Skjebne; du vilde tilsidst finde dig mægtigere end Gud. Enfoldige sige, min Læge har frelst min Tante fra en dødelig Sygdom; han har bragt min Tante til at leve ti Aar længer, end hun skulde levet. Andre, der anstille sig som den Fornuftige, sige: det kloge Menneske skaber sin egen Skjebne (er sin egen Lykkes Smed). Nullum numen abest i sit prudentia, ved nos, Te facimus, fortuna, Deum cæloque locamus *).Men ofte bukker den Kloge under for sin Skjebne, langt fra at skabe den; det er Skjebnen, der skaber den Kloge, Dybsindige Statsmænd forsikkre, at dersom man havde myrdet Crommel, Ludlow, Jreton og et Dusin andre Parlementslemmer otte Dage førend man halshuggede Carl 1, saa kunde denne Konge endnu have levet og være død i sin Seng; de have Ret; de kunde endnu tilføje, at dersom hele Engelland var blevet opsluget af Havet, vilde denne Monark ikke være omkommen paa et Chaffot ved Whitehall, men Tingene vare saaledes ordnede, at Carl maatte miste Hovedet 17).*) Jngen Guddom er fraværende, naar Klogskab er tilstede, Dig, Lykke, vi sætte som Gudinde i Himmelen. Havde J. B. Drouet ikke netop været Postmester i St. Menehould, da Ludvig den 16de paa sin Flugt kom der igjennem, Cardinal Ossat har uden Tvivl været klogere end et Daarekistelem; men er det ikke aabenlyst, at den vise Ossats Organer have været anderledes dannede end den Afsindiges, ligesom en Rævs Organer ere forskjellige fra en Tranes eller Lærkes: Din Læge har frelst din Tante; men denne har visseligen heri ikke modsagt Naturens Orden, men fulgt den. Det er klart, at din Tante ikke kunde have forhindret, at være født i en saadan Stad, at have til en saadan Tid en vis Sygdom; at Lægen ikke kunde være i nogen anden By, end han var, at din Tante maatte lade ham kalde, at han maatte foreskrive hende de Midler, som helbredede hende, eller som man har troet, helbredede hende, medens Naturen var den eneste Læge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-13
En Bonde troer, at det tilfældigviis har haglet paa hans Mark, men Philosophen veed, at der skeer intet ved Tilfælde 2), og at det var var han f. Ex. ved en stærk Colik bleven forhindret, at ride paa en Bive til Varennes, for der at lade Monarken arrestere, saa var Ludvig kommet over Grændserne, og hvilke Følger havde denne Colik da ikke havt? Ei blot Ludvig og hans Gemalinde havde beholdt deres Hoveder, men ogsaa over 8 Million Mennesker, havde, om end Abbed Jolly's Regning ikke var saa ganske nøiagtig, dog i det Hele taget, undgaaet at bide i Græsset, og hele Europa havde nu havt en ganske anden Skikkelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-13
J hensvundne Uge har mange seet med Gysen en af Syndens Bedragerier forblindet Ynglings Halshuggelse. Ukyndig var denne nu paa Steil og Hjul Henlagde om Gud, og afskyelig var hans Daad. Dog var det ham ei ubekjendt, "Du skal ei slaae ihiel, ei bedrive Hoer, ei skjele, o. s. v., og at de, som blive ved dermed, uden Omvendelse, uden Sindsforandring, vorde fordømte. Men dette agtedes ikke af ham; thi han søgte kun deres Omgang, og saadanne Steder, hvor der bandes, hvor der sværges paa Løgne og føres utugtig Snak. Kun i dette Guds Huus kom han, naar han blev indtrommet, og da var han iblandt de Soldater, der løbe ud af en anden Kirkedør, for at vinde meere Tid til at vanhellige Herrens Dag paa Steder, hvor Lastefuldheder finde overflødigst Næring. Arbeide var ham modbydeligt. Ogsaa var han, efter Tilstaaelse for mig, det 6te Buds ofte gjentagne Overtræder. Sin, Landets Konge svorne Eed var eengang bleven overtraadt, men af mig ubekjendte Aarsager eftergivet, der fortjente Straf. Denne landsfaderlige Milde havde saa lidet rørt hans Hjerte, at han med tre andre af Regimentet vilde desertere til Holland. Reisepengene vilde han skaffe. Det videre er bekjendt nok. At han paa Veien til sin Moster, sin Velgjørerinde, der havde opdraget ham, og glædte sig over at see ham, gav ham et Maaltid, og nu da han havde spiist sig mæt, drog en Strikke af Lommen, hvormed den stærke Yngling dræbte den svage Olding; at han, førend dette fuld bragtes, for at kunne bemægtige sig hendes Penge, flere Gange følte Gysen, Ængsteligheder, har han sagt mig. - Mit Arbeide med ham er fuldendt. Førend Henrettelsen bad han mig udvirke, at faae sin Moder i Tale. Han vilde, sagde han, anmode hende, at lade sin lille Broder gaae i Skole, for ikke at vorde et Skarnsmenneske. Syndens naturlige Følger og positive Straf var det øvrige af min Prædikens Jndhold. - Over Valløe, min første særdeles lykkelige Befordring; over Helsingøer, hvor mig megen Godhed bevistes, og hvor min Ungdoms Hustrue, efter at have født mig aatte Børn, med Sidstfødte ligger i St. Maria Kirke begraven, være Fred og Naade. Storehedinge i mit 35te Embedsaar ønskes, i Moralitet og Velstand at tage til, som det har fundet Sted i Henseende til det Første, men synes, om Tiderne ei forandre sig, i et Par Aar at tage af i det Sidste. A. Wøldike, Præst for Sognet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-13
Jndenlandske Efterretninger. Hs. Høihed Prinds Christian afseilede i Søndags Morges Kl. 4 til Bornholm paa Fregatten Freya.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-13
Her i Staden afgik ved Døden den 11te d. M. Hs. Høiærv. Pastor Lorenz Nicolai Fallesen. Han var født den 20 April 1757. i Bjert i Haderslev Amt, deponerede fra Haderslev 1777, blev 1784 residerende Capellan til Tikjøb i Sielland, 1790 Præst i Citadellet Frederikshavn, 1793 til Søborg og Gilleleie i Sielland, 1797 første Capellan ved Frue Kirke. i Kjøbenhavn og 1808 Sognepræst ved Trinitatis Kirke sammesteds, fra hvilket sidste Embede han, formedelst tiltagende Svaghed, efter allerunderdanigst Ansøgning allernaadigst entledige des først i indeværende Aar. Hans sidste Tak, Farvel og Velsignelse til Trinitatis Menighed manglede han den fornødne Kraft til at fremføre i Herrens Tempel, men maatte udtale samme fra Kjøbenhavns Adresseavis No. 69, den 22de Marts d. A. Han henslumrede roligt samme Dags Morgen som hans Eftermand i Embedet, Hs. H. Hr. Amtsprovst Ølgaard blev indsat af Hs. H. Hr. Stiftsprovst Clausen, hvilken, som den Afdødes mangeaarige Ven og Embedsbroder, tolkede sine Følelser i nogle hjertelige Ord til den Hedengangnes Minde. - J Literaturen er Fallesen bekjendt som Udgiver af: Magazin for Religionslærere, 6 Bind, 1793. 97, Nyt Magazin for Religionslærere, 6 Bind, 1798-1803; Theolog. Maanedskrift for Fædrenelandets Religionslærere, for Aarene 1806-8, og Qvartalskrift for 1809. (See mere Dansk norsk Literaturlexicon.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-13
Kjøbenhavns Børs, d. 13 Juli. Cours. Hamb. 2 M. 233, a vista 236. Spec. 238. - Specier solgtes til 14 Rbmk. 4 1/2 s.a 14 Rbmk. 5 s. Disconto 5 pC. - 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) 93 a 93 1/2. Nationalbank-Oblig. (af Laanet 4 Febr. 1820, uden Renter) 101 1/2 a 102 Rbd. r. S. ell. 121 Rbd. Sedl. pr. 100 Rbd. r. S. Hamborger Laan af 1819. 3000 Bcomk. 97 1/2. Dito 4000 Bcomk. 97. - 6 pC. norske Obligat. ved Hambro & Søn 105 a 105 1/2. Norske Speciessedler pr. 10 Spec. 16. - Svenske Sedler 55 1/2 a 66. - Asiatiske Actier, Anecdot.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-13
En fattig Fisker, der boede i Nærheden af en Provindsialkjøbstad, var under Krigen saa heldig, at tage med sin Caperbaad to rige Ladninger, hvis Salg indbragte ham Hundrede Tusinde Rdlr. Han kjøbte sig nu i Kjøbstaden, en meget prægtig Gaard, som han paa det skjønneste udmøblerede til Vinterbeboelse, og en Miil fra Byen et deligt Landsted, som han med sin Familie kun beboede om Sommeren til sin Fornøielse, og som han derfor kaldte Blot til Lyst. Tiderne forandrede sig. Alt hvad han eiede blev solgt, og Lyststedet, som en Borger, der i Kjøbstaden beboede et meget lidet Huus, havde 15,000 Rdlr. staaende i, maatte denne, af Mangel paa en anden Lysthavende, lade sig udlægge. Men da han selv ikke kunde eller vilde benytte sig deraf, lod han, for at undgaae Folkesnak, føje til den ægte forgyldte Indskrift, over Hovedindgangen, som Fiskeren havde ladet sætte, et Ei, og nu læstes Ei blot til Lyst. Borgeren døde, og Stedet kjøbtes nu af en Mand, som agtede at boe der baade om Vinter og Sommeren. Men Tiderne bleve alt mere og mere besværlige, og Eieren saae sig aldeles ikke istand til at komme godt ud af det. Han lod det tilføiede Ei tage ud, og sætte istedet for Lyst: Ulyst. Nu læstes: Blot til Ulyst. Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-13
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeiststrædet No. 144. Enkelte Numere overlades ikke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-17
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Enogtyvende Aargang. No. 57. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge, Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 17 Juli 1824. Om Skjebnen. (Slutning; see forrige No.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-17
Hvad nu Tilregnelsen for begaaede Forbrydelser angaaer, da bør det, saalænge det om Forbryderen ikke er godtgjort, at han har været dens Brug berøvet, antages, at han har kunnet, men ikke villet bruge den. Mennesket handler i at straffe ham ikke uretfærdigere end Naturen selv, der hevner hver Misbrug af dens Gaver, og lader Straffen følge paa Overtrædelsen. Den, som begaaer en Forbrydelse, ikke af Naturtrang, men af Lidenskabelighed, gjør Misbrug af sin Fornuft, der blev ham givet, for at beseire Lidenskaber. Ere disse stegne til saadan Grad, at de ganske bemestre sig Fornuften, saa kan Forbrydelsen vel finde Strafformildelse for Domstolen, ikke fordi det kan eller bør antages som almindelig Regel, at Lidenskaberne ere Fornuftens Herrer, men fordi det paagieldende Jndivid maa regnes til Undtagelsernes Classe. Det Ordsprog, Enhver er sin egen Lykkes Smed, er altsaa ei saa urimeligt, som det i manges Øine synes. Billedet indeholder endog noget Malerisk. Smedden, som paa sin Ambolt hamrer et Stykke Jern, kan vist nok ikke med Vished vide forud, hvorledes den Ting vil blive, han agter at forfærdige. Det er endog mueligt, at Jernet er for skørt og kan springe under Hamringen. Men Materialier dertil har han eengang i sin Haand, og vil han høste Gavn deraf, maa han smedde medens det endnu er varmt. J de fleste Tilfælde vilde det komme meget an paa hans egen Duelighed og Færdighed i at behandle det. Vist nok kan det hænde, at medens Mesterens Jern springer, bliver Drengens til et godt Stykke Arbeide. Men Saadant hører til Sieldenhederne. Saaledes er det jo ogsaa Tilfælde, at en Qvaksalver kan helbrede Nogen for en Sygdom, som en kyndig Læge ikke har kunnet faae Bugt med. Men hvilken Fornuftig vilde imidlertid ikke hellere holde sig til den kyndige Læge end til Qvaksalveren, Jøvrigt have de Gamle selv været uenige om den her bestridte Punkt. Tacitus siger: Det er uvist om de menneskelige Ting fremrulles ved Skjebnen og en uforanderlig Nødvendighed eller ved Tilfældet *).*) In incerto judicium et fatone res mortalium et necessitate immutabili, an sorte Rolvantur. Den Føhr og Wilhelmine-Søbader 1824, med to Kort ogsem Tegninger. Fremstillet af Fr. v. Warnstedt. Schleswig 1824. 174 S.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-17
Mange Skrifter over Brønde og Bade ere udarbeidede paa en forskjønnende Maade, ligesom Brude=Portraiter fædvanligen pleie at males.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-17
Om det for os liggende Skrift henhører til denne Classe af forskjønnende, være her uafgjort. Det er ikke Hensigten at tale om Bogens topsgraphiske, historiske og poetiske Deel, men om sammes medicinske Deel maa det vel være Lægen tilladt at fremføre et Ord. Værkets aabenbare Hensigt er: at rose Vadet paa Føhr, og det, at rose og anbefale det paa de, især indenlandske, Bades Bekostning, som ere beliggende ved Østersøen. Mottoet siger: "Der gives to Ting, som i Universet vanskeligen finde deres Lige - Solen paa Himmelen og Nordsøen, paa Jorden!" Efter Walter Scott. Jeg veed ikke, hvem W. Scott har lagt disse Ord i Munden, sandsynligt ingen Søfarende, men maaskee en Fisker, som aldrig har passeret Canalen. Sandsynligt er det ogsaa, at Scott ikke vilde valgt et sligt Motto for et Skrift, der er dediceret til en Prindsesse, hvis Fædrenerige for største Delen ligger i eller ved Østersøen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-17
J fjerde Afsnits Overskrift hedder det: Badene ved Østersøen, Dobberan, Travemunde, Apenrade, Kiel; ved Nordsøen; Nordereng, Ritzebuttel, Føhr o. s. v. Men om Dobberan tales i syv Linier, om Travemunde i to; paa Apenrade og Kiel tilsammen kommen halvanden Linie. S. 124 kaldes Badet paa Føhr ligefrem en for Danmark og Nordtydskland vig tig og nyttig Lægeanstalt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-17
Jmod denne Ros for Badet paa Fohr, med Tilsidesættelse og paa Bekostning af andre indenlandske Søbade, er det tilladt og i min Stilling Pligt, at fremsætte nogle Tvivl og forsvarende Ord. Naar Beboerne paa Føhr indrette sig et Bad, naar Indbyggerne i Husum, Bredstedt, Tøndern gjerne besøge det, naar Hr. Dr. Friedlieb, som Stifter af Badet paa Føhr, erholder den fortjente Ros: saa er Alt dette i sin Orden. Vel findes hist hverken en Eeg eller en Bøg; men det er maaskee det eneste til Badning passende Sted paa Vestkysten, og naar sammes Beboere handle efter den Maxime: quandon na paa ce que Pon ame, il fant gimer ce que lon 4, saa vil det aldrig falde noget Menneske ind at modsige dem. Men naar Badeanstalten paa Føhr emphatisk og uden Undtagelse kaldes en Lægeanstalt for Danmark og Nordtydskland, naar der tydelig paastaaes, at kun Badet paa Fohr er nyttigt for Syge, og andre "pralende Bade derimod passe for Jkke syge, saa tør og bør der modsiges af de bedste Grunde. Talen er her, først, om medicinsk Sandhed, dernæst, om deres moralske Characteer, som have befordret Anlægget af Søbadeanstalter ved Østersøens Bredder. Det ligefremme Spørgsmaal er følgende: Ere de, der navnligen have befordret Indretningen af Søbadet i Kiel, Charlataner, eller have de, i det de paa egen Bekostning begyndte at udføre, hvad Regjeringen lydeligen havde udsagt at ville giøre, handlet som ærlige Mænd, saavel i en god Hensigt, som og efter gode Grunde? Hvorfor findes i Medicinen endnu altid saa megen Modsigelse? Fordi man ikke har Agtelse nok for Kiendsgierninger; ikke til Udfindelsen af samme anvender saa megen Kritik paa Vidnerne, som Criminaldommeren, og fordi der, desværre, findes ikke faa Læger som skuffe sig selv, og søge at forvirre det Factiske. Kiendsgierninger over Søbade ere os især leverede, ved Nordsøen af mange Engelske Iagttagere, ved Østersøen af Dr. Vogel i Rostock, Storhertugelig Meklenborgsk Livlæge. Geheimeraad Vogel, Badelægge i Dobberan fra Badets Stiftelse af, er een af Tydsklands meest agtede Læger. J en heel Menneskealder har denne ærlige Læges Opmærksomhed hver Sommer været henvendt paa Virkningen af Søbadet i Dobberan, og hans aarlige Beretninger udgjøre en saadan Masse af Erfaringer, at ingen Sætning i Medicinen har en sikkrere Basis end denne: at de igjennem en Menneskealder ved Østersøen, iagttagne nyttige Virkninger af Bade fuldkommen stemme overeens med de af Engelske Læger erkjendte Virkninger af Badningen ved de Engelske Kyster. Tusinde i Dobberan Helbredede og Styrkede afgive Vidnesbyrd for denne Sætning. De første Berliner Læger, navnlig Huseland, rose ubetinget Søbadet ved Østersøen, og have desaarsag anbefalet og befordret Anlægget af et Bad ved den Preussiske Kyst, i Putbus paa Rügen. Af alle disse Kjendsgierninger har Herr Kammerjunker v. W. ikke taget nogen Notits Han nævner rigtig nok Russel, Buchhan, Vogel, ja endog Celsus, men med Undtagelse af den Sidstes almindelige Baderegler citeres intet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-17
Vor Professor Paffs Skrift over Søbadet i Kiel bliver aldeles ikke omtalt. Alt hvad der kommer fra Østkysten synes at være forhadt; det maa komme fra Vestkysten for at være godt. Derfor laaner Hr. Kammerjunker v. W., til sine Læseres Nytte, det Medicinske, han anseer fornødent, af en obseur Opsats ved Dr. R., som strax begynder med Galimathias. Ved et besynderligt Tilfælde straffer Jdiosyncratien sig, nemlig ved ikke at benytte det bedste indenlandske Skrift over Søbade, udgivet af Professor Pfaff, bekjendt som een af de første Physiker, men derimod aftrykke det usaltede Skrift af Dr. R. S. S. 161, Lin. 18.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-17
At de nyere Anlæg af Søbade ved Østersøen, i Travemunde, Putbus, Wismar, Apenrade, ikke ere foretagne letsindigen; at i Særdeleshed Foretagendet med Søbadet i Kiel ikke er skeet letsindigen, beviser følgende Momenter; 1) Den trediveaarige Erfaring i Dobberan. Dette er et uomstødeligt Beviis for Badene i Østersøen. At Østersøen har havt mindre Salt gehalt end Vesterhavet, er ingen ny Opdagelse, lige saa lidet som at Østersøen bærer Skibe saa godt som hiint. At det Quantative allene ikke er nogen rigtig Maalestok i Medicinen, er ligeledes een af de ældste Sandheder, som ikke kan være ubekjendt for Begynderen i Medicinen. To Draaber Koppegift virke ikke mere og ikke mindre end een Draabe. At en dobbelt Dosis af et Lægedomsmiddel ubetinget bliver et dobbelt Lægemiddel, er en ikke ringere Fordom, end om Nogen vilde troe, at kunne skyde meget bedre med een og samme Flint med 2 eller 3 Gange saa meget Krudt. Hvo som af en Smed lader sig give en Haandfuld Jernfiilspaan, har mere Jern end han fortærer, naar han i hele Uger drikker i Pyrmont. Men, hvad behøves Slutninger af Analogien, Her er umiddelbar Erfaring, den første Dommer i Medicinen. Trediveaarig Erfaring beviser, at Dobberan yder Alt, hvad man kan vente af et Søbad, der har valgt, de Engelske Søbade til Mønster.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1824-07-17
2) Kiels Havn har, efter Hr. Professor Pfaffs omhyggeligste Analyse, det samme Søvand som Kysten ved Dobberan. Havnens Munding er forenet med det store Belt, ved hvilket Østersøen fornemmeligen forbindes med Nordsøen. 3) Forlanges Autoriteter, Velan. Her er Hr. Etatsraad Brandis's Ord, af en Forestilling paa Embedsvegne, medens Samme, endnu var Professor i Kiel. "Egnen ved Düsternbroock forener alle Fordele ved de berømteste Søbade i Tydskland og selv i Engelland, og besidder ingen af de Ufordeelagtigheder, som saa meget forhindrer mangen et tydsk Søbads Opkomst." Denne Autoritet maa være tilstrækkelig, til at bringe dem til at tie, som af Uforstand eller maaskee endog af ond Villie ved deres Tale søge at formindske Tilliden til Lægekraften ved KielsSøbad. Kiels Bad kan ikke undgaae alle til blivende Anstalters almindelige Skjebne, at kjæmpe med de Misundelige. Men sæt, at det var nødvendigt, enten at være misundelig eller