Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-05-29
som Skriverdreng paa Bøgelund, kjørende i en prægtig, Karet med fire sorte Bæster for og to grønne dag. Jeg blev reent perplex. Hvad tænkte jeg, Din Collega Frantsen, som endnu var Dreng, dal Du blev Karl, skal kjøre i en Karet med tol Spænd Heste for, og være Herremand, og Du skal henslide Dit unge Liv i Slutteriet? Fy Jesper! sagde jeg til mig selv, Dubør skamme Har: Dig! du ikke ligesaa godt et Hoved som at Frants, "Til Helved med Slutteriet!" Bør Du ikke heller tænke paa at blive Herremand, Jeg havde netop endnu 4 Mark i Lommen, som var mit hele Cassebehold, og gik derfor strax ned i en Viinkielder, og lod mig give en Pægel, for at samle mig lidt Courage. Avisen laae just paa Bordet. Det første, jeg begyndte at læse, var Artiklen Gaarde og Huse. Her fundt jeg da at Commissionair, havde i Cammission at sælge en stor Deel Jordegodse, Gaarde og Huse, alt til den billigste Priis og til de ubetydeligste Udbetalinger. Min første Vei var op til Commissionairen. "Min Herre, sagde jeg, jeg havde maaskee nok Lyst til at kjøbe mig en Herregaard." Han. Den kan De faae hos mig til hvilken Priis og til hvilken Caliber. De vil. (Her tog han en Liste frem, hvorpaa der sikkerti fandtes over 60 Herregaade, og oplæste den for mig). - Jeg. No. 7 havde jeg nok Lyst til, thi der er Skov og Jagtrettighed til, og saadanne Herligheder vil jeg just have. Hvad skal den koste – Han. Den er temmelig dyr. To Tønder Guld. Jeg. Hvor meget skal der udbetales. – Han. 50,000 Rdlr., men ikke førend næste Aar. - Jeg. Godt. Vil De ge til Eieren, at jeg beholder den for de 2 Tønder Guld? – Han. Men min Herve har jo endnu ikke seet den. - Jeg. Det er ligemeget. Jeg kjender den saa omtrent. - Jngen var gladere end Commissionæren. Han rendte strax afsted. Jnden Aften var Kjøbet sluttet og jeg Herre til Sneppedal med jus patronatus til to Kirker. Det værste var, at jeg skulde betale de halve Fattig penge, og dem manglede jeg just, og vidste heller ikke hvor jeg skulde tage dem fra paa en Studs Men til Lykke havde min Kone just endnu liggende et Par gamle Pendelokker, som hun havde arvet efter sin salig Faster, og disse maatte nu gjøre en lille Vandring til Assistencehuset. Alle Folk lye nu af mig; Sælgeren los, Commissionæren loe, og hele Byen havde i tre Uger ikke andet at lee af end det Kjøbmandskab, jeg havde gjort. Alle vare enige om, at Godset ikke var 150,000 Rdlr. værdt, alle havde deres evige Løier med mig. Jmidlertid tænkde jeg, den leer bedst, som leer sidst. Jmellemstunder blev jeg vel lidt heed om Ørene, naar endog mine virkelige Venner fortalte mig, at Hr. Grib, som jeg havde kjøbt Godset af, var den første Optrækker, i Landet, og havde allerede meer end eengang taget Folk Dynen af Sengen, naar de ikke kunde opfylde de Contracter, de havde indgaaet med ham. Men jeg fattede mig dog altid snart, og tænkde: den Dag den Sorg, Jesper. Du kan i al Fald nok faae en lurvet Dyne igjen. En Dag, da jeg mindste drømte derom, kom. Commissionairen ganske forpustet løbende optil mig, og spurgte mig, om jeg vilde sælge God sot. Jeg. Maaskee og maaskee ikke. Hans Betænk, min Herre, De har kjøbt dyrt, meget dyrt, nu er der just en Leilighed til at slippe heelskindet, derfra. - Jeg Oh, det bryder jeg mig ikke om. Jeg har Penge nok, og need ikke hvad jeg skal bruge dem til, Sneppedalgiergjust et Gods efter mit Hoved. Jeg holder meget af Jagt og min Kone meget af Fiskerie. Nu har jeg allerede antaget en Jæger, hvorskal den arme Diævel, hen, naar jeg sælger Eiendommen. Han (Commissionairen, saae sig lidt omkring i Stuen, og synkes at gjøre store Øine). Hvad det angaaer, saa skal jeg mok mage det saa, at han kan blive ved Godset. - Jags Ada boubeuskan De skaffe tre Tønden, Guld, saa ladgaae Han forundret. Herren behager nok at skjemte tre Tønder Guld? – Efter megen Snakafrem- og tilbage, hvori jeg bestandig lod som om det var mig ligegyldigt enten jeg solgte eller ei, blev jeg endelig enig med Commissionairen om, at han skulde have Godset for 208,000 Rdlr. Om Eftermiddagen kom han tilbage med Hr. Grib, som betalte mig 8000 Rdlr., imod at jeg gav Slip paa Kjøbet, og ingen var gladere end han, da han fik Contracten tilbage. Ligesom man nu før havde leet af mig, fordi jeg havde kjøbt, saaledes loe man nu igjen af mig, fordi jeg havde solgt; men jeg lod hele Verden lee, og puttede mine 8000 Rd. i Lommen. Nu svingede jeg igjen min Kone lystig omkring, sange Fryd dig ved Livet levede som en Herremand " uden Herregaard, og fandt, at det er med Tingene i denne Verden som med Nattevandrerne; de gaae bedst, naar man lader dem gaae deres skjæve Gang. Senere syntes det rigtig nok igjen at see lidt mørkt ud for mig, men Skyerne forsvandt snart igjen. Da de 8000 Rd. vare fløiteen, maatte jeg imod en god Douceur laane 5000 Rdlr., som skulde tilbagebetales med 500 Rd. om Aaret, og hvis den første Termin ikke i rette Tid blev erlagt, skulde hele Capitalen være forfalden til Udbetaling. Terminen kom, men de 500 Rd. vare ikke hjemme. Nu truede min Creditor mig med Procurator, Proces, og jeg veed ikke hvad. Min Kone, som altid har viist sig som en Cuion, skjønt hun iøvrigt er en brav Kone, var færdig at gjøre mig forrykt. Hun saae allerede i sine Feberdrømme Underfogdens Folk trække af med mig til Slutteriet. Men midt i denne store Sorg greb jeg til mit gamle Huusmiddel, dansede et lystigt Svingom, og sang: Fryd dig ved Livet a. Men at Hjelpen er nærmest, naar Nøden er størst, er en Sandhed, som jeg atter her fik Leilighed til at sande. "Neppe havde Procuratoren været hos mig og krævet mig, førend min Creditor selv indfandt sig hos mig, og bad mig omskrive min Obligation. Deres forbundne Jesper Ligeglad.