Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-01-03
Stiftamtmanden over Aalborg Stift har fra Hs. M. Kongen modtaget følgende allernaadigste Rescript: Vi have med Tilfredshed modtaget Udtrykket af den allerunderdanigste Hengivenhed og Tillid, hvormed Beboerne og Vores Embedsmænd i den Dig anbetroede Virkekreds have hilset Vor Thronbestigelse, og som Du, tilligemed de gode Ønsker, de i denne Anledning frembære, paa deres Vegne har tolket Os i Din allerunderdanigste Skrivelse af 13de d. M. Vi ville herfor have Dig og dem tilkjendegivet Vor allernaadigste Tak med Forsikkring, om den kongelige Naade og Velvillie, hvormed Vi stedse ville tilsigte Beboernes sande Vel og paaskjønne Vore Embedsmænds Jver for at fremme det. Ligeledes er Os i Anledning af Vor Thronbestigelse tilkommen en allerunderdanigst Adresse fra Borgerrepræsentanterne i Aalborg. Vi ville for den Os i samme udtrykte velmeente Lykønskning have dem tilkjendegivet Vor allernaadigste Tak. Befalende Dig Gud, Givet i Vor Residentsstad Kjøbenhavn, den 24de December 1839. Christian R." Ligeledes har Hs. Majestæt gjennem Amtmanden over Skanderborg Amt givet Horsens By følgende allernaadigste Svar paa dets allerunderdanigst indsendte Adresse: Vi have modtaget en under 9de d. M. af flere Borgere i Horsens undertegnet allerunderdanigst Adresse i Anledning af Vor Tronbestigelse, og ville derfor allernaadigst have Dig overdraget at tilkjendegive Jndsenderne Vor Tak for deres velmeente Lykønskning. Befalende Dig Gud!" Horsens Adresse, der blev indsendt til Kongen, var saalydende: Allernaadigste Konge! Med dyb Veemod har Danmark medtaget Efterretningen om Kong Frederikden Sjettes Bortgang fra det Jordiske. Folkets Kjærlighed og Taknemmelighed vil frede om hans Minde. Budskabet var sørgeligt, men ikke uventet. Tanken – Danmark saa alvorlig fæstet paa det almindelige Bedste - havde ofte dvælet ved Fremtiden, lydeligt har den mangen Gang yttret sig, og altid har den været henvendt paa den Fyrste, der stod Thronen nærmest, den Fyrste, hvis Humanitet, hvis klare og dybe Blik, hvis omfattende Jndsigt, vi Danske saa ofte havde Leilighed til at beundre, og paa hvis liberale Sindelag, med Hensyn til Tidens Hovedanliggende, vi havde et afgjørende Beviis i en stor Handling, hvoraf vore fordums Brødre nu høste velsignelsesrige Frugter. – En tung og skjæbnesvanger Tid har hvilet over Danmark. Dens umiddelbare, og ikke mindre dens bag Fremtidens Slor truende Følger, have i Danmark grundfæstet den Overbeviisning, at Fædrelandets ydre og indre Betryggelse, Thronens og Arvefølgens urokkelige befæstning, Borgervellets størst mulige Udvikling, fordre saadanne Former, en saa stor Anstrængelse, en saa nøie Concentrering og Samvirken af Statens Kræfter, som kun tør haabes tilveiebragt ved Fremadskridning paa den Bane vor nu i Gud hensovede Monark aabnede, da han skjænkede sit Folk Stænderinstitutionen. Det er denne Overbeviisning, der nu bevæger sig i det danske Folk, og vi Undertegnede have, som Deres Majestæts tro Undersaatter, troet at burde udtale den, i det vi med Kjærlighed og Ærefrygt, ligesom med fortrøstningsfuld Tillid, tillade os allerunderdanigst at frembringe vor undersaatlige Lykønskning til Deres Majestæts Thronbestigelse, forenet med vore varmeste Bønner: at den Algode vil velsigne Deres Majestæt og Deres kjærlige Bestræbelser for Landets Vel!" Veile Adresse, der er underskreven af 115 Borgere og Jndvaanere, lyder som følger: Allernaadigste Konge, Med Deres Majestæt og hele Landet sørge vi over Tabet af en Monark, der begyndte sin Regjering med Stavnsbaandets Løsning og skjænkede, et halvt Seculum senere, sit Folk en stændersk Forfatning, ved hvilken ei alene Almeenaanden, og med den en loyal derfor tillidsfuld og aabenhjertet – politisk Fremadstræben vaktes i Folket, men hvorved tillige flere umiddelbare Fordele vandtes. Blandt disse tillade vi os at fremhæve den Frihed, der blev given Communerne, til selv at bestyre deres egne indre Anliggender. Om der end i denne Henseende, som i vor politiske Udvikling overhovedet, er endnu meget at vente af Fremtiden, saa kan derved kun det Haab forhøies, den Tillid forøges, den Kjærlighed befæstes, hvormed det danske Folk, og deriblandt undertegnede Borgere og Jndvaanere af Veile By, nedlægger for Deres Majestæts Throne en ligesaa uskrømtet som frivillig Hylding, anraabende den Almægtige om Beskyttelse og Velsignelse for en Konge, hvis Navn minder om Skabelsen af et os nærbeslægtet Folks Lykke, og i hvis ophøiede Person Danmark derfor alt længe har seet en Borgen for sin Fremtid."