Viborger Samler, 1843-09-30
Som et literairt Curiosum anfører Berl. Tid., at deri et i Leipzig udgaaende Ugeskrift für judische Geschichte und Litteratur, redigeret af en Dr. Fürst, læses følgende Beretning under Rubrikken Danmark: "Mange af de meest anseete Familier i Danmark nedstamme fra jødiske Slægter, hvilket ogsaa Geheimeraad og Domherre, v. Barfod har godtgjort i en lærd Afhandling, forøvrigt, som det hedder, just ikke til nogen stor Tilfredshed formange af de paagjeldende Personer. Ligeledes nyde adskillige, der endnu ikke ere gaaede over til Christendommen, stor Anseelse, som f. Ex. den rige Banquier Vambro og Redacteuren af Hoftidenden, Kammerherre Nathanson, som tappert fører Regjeringens Sag imod Oppositionen. Sidstnævnte bliver hyppigt tilsagt til Taffels hos Kongen. Blandt Mosaiterne findes ogsaa en af vore største Belletrister, nemlig Over-Commerce-Assessor Levin, der er ansat som Feuilletonist ved et meget agtet Regjeringsblad. Theologer, som her i deres Studenteraar ere gaaede over til Christendommen, have nydt en glimrende Befordring i dette Fag, nemlig Dr. P. D. Faber, Red. af en lærd Tidende Frisedetrant, der er udnævnte til Hs. Maj. Kongens Storcapellan og Metropolitan, Domprovst paa Skagen, og Dr. theol. C. H. Kalkar, der er udnævnt til Biskop i Grønland, dog (da det skal være meget koldt i Grønland) med Tilladelse til at opslaae sin Residents i Kjøbenhavn, hvor Helliggeistes Kirke er anviist ham til Kathedralkirke. Denne Bispestol er forøvrigt meget godt doteret, forstaaer sig selv med Landets Produkter, d. c. med 1000 Tønder Hvalfiskespæk og 400 Stykker Hvalrostænder, hvilket omtrent kan beløbe sig til 6000 Thlr. preussisk Courant. Om det skandinaviske Selskabs første Møde hedder det i "Dannevirke", at den af Cancelliet udtalte Forskrift: at saafremt Selskabet indblandede sig i Politik, kunde det vente øieblikkeligt at blive opløst, havde gjort et forunderligt Jndtryk, og at der havde hersket Dødstilhed i det temmelig store Selskab medens Prof. Clausen oplæste samme. Men denne Stilhed gik imidlertid over til Munterhed, da Professoren oplæste Cabinetsskrivelsen af 1780, hvortil dervar henviist, og hvori der i Datidens platte Udtryk gives Forskrifter for Klubber, Svire= og andre Fornøielsesselskaber, og som med bestandig Hensyn dertil viser Fortrin ligheden af, at unge Mennesker ikke give sig af med Dobbel og Spil, men have at forføie sig hjem Kl. 11, paa det at ikke den kostbare Tid skal spildes. Selskabet var sammensat af alle Stænder, og ved Siden af Professorer, Candidater og Studenter saae man ogsaa flere baade Unge og Gamle af Stadens Borgere af alle Klasser, Stiftsprovst Trydes Tale var om Nødvendigheden af Nationalitetens Opretholdelse. "Danmarks Nationalitet, sagde han - var ikke tilstrækkelig udviklet, og Betingelsen for dens frie Udvikling var en videnskabelig Forbindelse med de skandinaviske Broderfolk. En saadan Forbindelse var dette Selskabs Formaal, og det vilde virke dertil baade af den literaire Vei, og ved videnskabelige og industrielle Sammenkomster. Det maatte modsætte sig dem, der med ungdommelig Begeistring og Enthusiasme vilde gaae lige løs paa en politisk Forbindelse; men det maatte ogsaa modarbeide de Hindringer, der vilde lægge sig iveien, naar denne literaire og industrielle Forbindelse af sig selv kunde afføde en Tilstand af statsretlige Forbund." Da Talen var endt, og Stiftsprovsten fremkom med Opfordring om, at dette Foredrag maatte udgives i Trykken som Selskabets Grundtanke og som en Forklaring over Selskabet, opstod der en Opposition, der tilsidst var nærved at udarte til Strid om philosophiske Udtryk. Enden blev imidlertid, at Stiftsprovsten tog sin Opfordring tilbage. Blandt dem, der opponerede, erholdt Mag. Monrad en Mængde Braver. Baade han og Lehmann vare af den Anskuelse, at Stiftsprovstens smukke Forredrag maatte udgives som hans egen Mening. Da endnu Prof. Heiberg og et Par andre Medlemmer havde yttret sig, valgtes en Comitee, for at tage Selskabets fremtidige Virksomhed i nærmere Overveielse. Saaledes endtes det første Møde i et Selskab, der vistnok vil gjøre sit Krav gjældende paa at finde en Plads i Historien.