Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-08-17
Det er i Sandhed besynderligt, at høre vort nærværende Aarhundrede roses af nogle Skribentere, og kaldes det seende, fordi de selv ere dybtseende, eller troe at være det. Men er vel dette en gyldig Aarsag, hvorfor man kan tillegge det heele Aarhundrede Viisdom, Maaskee, fordi Menneskene ikke løbe saa meget efter hine snilde Bedragere, som drive Spot med deres Lettroenhed, Maaskee, fordi de have bragt det dertil, at de, i det mindste for en Deel, have gjort sig løse fra den dem naturlige Kierlighed til det Forunderlige og Ubegribelige, som er den største Feil af den menneskelige Fornuft? Maaskee, fordi nye Opfindelser, omendskiønt de erkiendes for høist nyttige, nu omstunder gemeenlig antages med meere Eftergivenhed, Maaskee, fordi Menneskene i Almindelighed forstaae tilbørligen at vele Tingene imod hinanden, overeenstemmende med deres indvortes Værdie eller Feile, og at tillegge dem enten den fortiente Berømmelse, eller Foragt? Maaskee, fordi der imellem vore Love og vore Sæder, imellem vor Religion og vore Skikke hersker ikke meere en saa skadelig, som aabenbar Modsigelse, Ned lade De sig med Tankerne til Ting af ringere Betydenhed, vil De, næsten i alle, bemærke den samme Urimelighed. De vil see samme i vore mange narriske og taabelige Jndfald, i den største Deel af vor ubetydelige og Kiedsommelighed opvækkende Tidsfordriv, ja endog i Maaden at klæde os, som, uagtet den lange Vane, forekommer os latterlig, og hvorved Mennesket, i det han strider imod Naturens Hensigt, finder Straf derfor i de Ubeqvemmeligheder, som derafreise sig for hans Legeme. Om jeg endog vil tilstaae Dem, at Antallet paa lærde Folk er i vore Tider større, end det nogensinde har været, saa maa De mærke, at og dette taler for mig, og at jeg bør fordre desto meere af et Aarhundrede, i jo bedre Omstændigheder det befinder sig. Men naar, uagtet saa mange forstandige og lærde Folk, Underviisningsmaaden er endnu gemeenlig saa lidet pas sende, og den gode Opdragelse bringes endnu saa lidet i Udøvelse, naar vore Fordomme og Handlinger ligge i bestandig Strid med vore Begreber og Jndsigter, naar de i sig selv ærligste og for Staten nyttigste Haandteringer alt for ofte blive mindst agtede, ja ere endog de foragteligste, og naar endelig Menneskerne, end skiønt de ere bedre underrettede om deres Pligter, dog ikke synes at være visere, og en skiønt de bedre kiende deres Rettigheder, dog ikke vide at giøre sig lykkeligere; hvor kan man da under disse Omstændigheder være dristig nok til at kalde det nærværende Aarhundrede det philosophiske, og tillukke Øinene for en Sandhed, der er soleklar, ja for en Sandhed, der i samme vise sig i en fortrinlig Glands, nemlig at Manges Viisdom ikke tilintetgiør Fleeres Uvidenhed, og at altsaa et saadan Aarhundredes lyk saliggiørende Lys vil aldrig opgaae paa denne vor moralske Verdens Horizont? Disse Ting, som Ministeren havde fremført næsten i et Aandedræt, gav Abaritte, der siden ligesom giennemtyggede dem hos sig selv, Anledning til ikke faa Betragtninger. Den første af samme gik ud paa Ministeren selv, som, endskiønt han havde saadanne Tanker om den nærværende Politik, ikke desto mindre selv var en Statsmand, der solgde sig til en af de Regieringer, som han saa meget afskyede, og lod sig bruge som et Redskab til de Handlinger, der foraarsagede ham saa megen Ærgelse. En saadan Modsigelse bekræftede just allerbest det, som han havde paastaaet imod dette Aarhundredes Philosophie, og Abaritte erindrede sig herpaa, hvad han havde lagt Mærke til hos mange af de da værende Philosopherende, hos hvilke man finder, naar man læser deres Værker, en saa dan Foragt for Penge, Høihed og alle Lykkens Gaver, at det er ret opbyggeligt; men, naar man har aflagt et Besøg hos dem, eller hørt dem et Qvarteers Tid, befrygter at have gaaet feil af Huset eller Værelset. Dernæst henvendte Abaritte sine Betragtninger paa andre Aarhundrede og andre Nationer, og fandt hos nogle af samme, at de borgerlige og geistlige Love, Skikke og Vedtegter, Meeninger og Fordomme, ja endog Leege og offentlige Feste bidroge saaledes til at danne et eneste Ganske, at der, hvor de nyere Folk forekom ham sammensatte af forskiellige sammenstikkede forenede Stykker, syntes dette ham at være ligesom af et eneste Præg og een Støbning. Han begyndte derfor at overtale sig, at man hos saadanne Folk med meere Grundburd, søge det philosophiske Aarhundrede. Politisk.