Kiøbenhavns Postrytter, 1792-01-02
Keiseren har, ved at forbyde og adsprede alle Forsamlinger i hans Stater, gjort alt hvad man kunde vente af en troe Allieret. Hos nogle andre Fyrster har jeg vel ikke været saa lykkelig, men faaet temmelig maadelige Svarpaa mine Requisitioner. Disses ubillige Vægringer fordre Beslutninger af en anden Art. Nationen har yttret sit Ønske; De have samlet dette, overveyet dets Følger, og meddeelt mig det i Deres Addresse. De have ikke forekommet mig, Mine Herrer. Som Folkets Repræsentant føler jeg dets Forhaanelser, og her er min Beslutning, for at faae Satisfaction Jeg har ladet Churfyrsten af Trier erklære, at jeg, dersom han ikke inden den 15de Januarii lader de i hans Stater af de derhen flygtede Franskmænd gjorte fiendtlige Foranstaltninger ophøre, ikke kan andet end ansee ham for Frankeriges Fiende. En ligedan Erklæring vil jeg lade giøre alle dem, der understøtte Emigranterne. Og da jeg giver alle Fremmede den Beskyttelse, de kunne vente sig af vore Love, saa kan jeg vel ogsaa have Ret til at fordre Satisfaction for de Fornærmelser, man kan have tilføyet Franskmænd. Til Keiseren, som det tydske Riges Overhoved, har jeg paa nye henvendt mig, for at faae den Ulykke forebygget, som ellers vilde blive en vis Følge af nogle Rigstænders vedvarende Halstarrighed. Af hans Bestræbelser, som ved hans allerede givne Exempel faae større Vægt, kan man udentvivl vente sig meget; dog tager jeg desuden de tienligste militaire Mesurer, for at give mine Erklæringer Respect. Skulde dette endda ingen Virkning giøre, saa veed jeg intet andet Raad, end at foreslaae en Krig, hvilken det Folk, der høytideligen har renonceret paa Erobringer, vel aldrig vil føre uden Nødvendighed, men som en høimodig og frie Nation dog vil begynde, naar dens Ære og Sikkerhed byder det. Men ved disse kjække Beslutninger maatte man endeligen ikke forsømme at istand bringe alt det, som kan forvisse os om Maalets Opnaaelse. Henvender derfor Deres Opmærksomhed paa Finantsernes Tilstand, Mine Herrer, befæster Nationalcrediten, vaager over Statens Formue, og lader stedse Deres constitutionsmæssige Raadslagninger tage den alvorlige og imposante Gang, som eene anstaaer et stort Riges Lovgivere. Det er Tid at vise fremmede Nationer, at det franske Folk, dets Repræsentante, og dets Konge ere adskillige. Med denne Forening og - lader os aldrig glemme det med den Agtelse, vi skylde de øvrige Staters Regieringer, er Rigets Sikkerhed, Anseelse og Ære nøye forbunden." Hvad mig selv angaaer, da vil man forgiæves søge at giøre mig den mig betroede Authoritets Udøvelse mishagelig. Jeg erklærer her for hele Frankerige, at Jntet skal trætte min Bestandighed eller svække mine Bestræbelser. Det skal ikke være min Skyld, ifald Lovene, ikke bi ve Borgernes Støtte og Forstyrrernes Rædsel. J vil troeligen haandhæve Constitutionen, og ikke tale dens allerringeste Krænkelse, og naar Folk, der ønske blot Uorden og Uroe, mistyde min Bestandighed og mine Hensigter, saa vil jeg ikke nedlade mig til at overbevise dem. Enhver, som med Opmærksomhed og et ubesmittet Hierte betragter Regieringen, maa finde, at jeg aldrig afviger fra den dragne constitutionsmæssige Linie, og at jeg inderligen føler, hvor herligt det er, at være et frit Folks Konge."