Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-07-30
(Jndsendt.) Vore Digtere skildre os Landlivet med saa fortryllende Farver, at enhver Kjøbenhavner priser sig lykkelig, naar han kan giøre Lystreiser omkring i Sjælland, eller have Sommerværelser paa Landet. Tanken om den landlige Uskyldighed, som man der venter at finde blandt disse Naturens ufordærvede Børn og i straatakte Hytter, viser os dette Paradiis i et sandt Tryllespeil. Men betragter man Tingen uden Fordomme og i sit rette Lys, saa overbevises man snart om, at det Hele kun er et Blændeværk, og at vore Forestillinger om det Sjællandske Landliv ere alt for overspændte. En vis Forfatter har sagt: "Verden vilde være et Paradiis, dersom den ikke beboedes af Mennesker, og man kan ligeledes sige: "Sjælland vilde være et Paradiis, dersom det ikke for største Deelen beboedes af Sjællandske Bønder." Det er ikke blot den sundere Luft, vi, for at nyde Landlivets Glæder, behøve paa Landet. Vi trænge ogsaa til at see Mennesker i Ordets egentlige Forstand, og at glæde os ved de Dyder, der udgjøre Menneskets Hæder. Gjestfrihed, som endog de røverske Arabere ansee for Menneskets første og sødeste Pligt, savnes her ganske. Egennytte, lav Egennytte, møder man næsten overalt hos de Sjællandske Bønder, og meget sjelden træffer man her paa et Menneske, der har givet Slip paa den næsten indgroede Mistillid, som denne Menneskeclasse fra Arilds Tid af har havt til alle Kjøbenhavnere, ja næsten til alle Kjøbstædsfolk. En fattig Reisende kan vandre hele Sjælland igjennem, uden at støde paa et Huus, hvor man ikke hellere lader ham vansmægte, end nænner at række ham en hielpsom Broderhaand. Naar Landsoldaterne fra Provindserne reise igjennem Sjælland, maae de om Natten ligge i Laderne; Fødevarer f. Ex. kunne de stundom neppe faae for Penge; thi om den Sjællandske Bonde kun har to Pund Smør, saa reiser han til Torvs dermed. J intet Land i Verden hersker der i den Henseende mindre Gjestfrihed, mindre Følelse for Menneskeværd, end her. Egennytte og Mistillid til Andre ere Hovedtræk i den Sjællandske Bondes Caracteer. Den, som ikke har Adgang til de mere cultiverede Folk paa Landet, kan altsaa muelig finde nogen Glæde blandt disse raae Mennesker, der, nyligen befriede fra fornedrende Trældom, endnu ere Slaver af Overtro og Fordomme, endnu mistænke alle Andre, og paa enkelte nær, have tabt al Følelse for Broder= og Næstekjerlighed. - J Smaakjøbstæderne finder man saare mange Folk, der forene Bøndernes lave Egennytte med Residencebeboernes Laster, og ere ikke bedre end Bønderne. Den største Deel hade og misunde hinanden indbyrdes, og Bagtalelsesskolerne ere ingensteds i større Flor end netop der. Alle de Fødevarer, man falholder der, ere for det meste usle, og alligevel overdre, ven dyre. Man kan reise hele Sjælland igjennem, uden at faae en ret god Drik Øl. Den Kjøbenhavner, som altsaa ikke er formuende eller har Raad til at bortødsle Penge, og som sætter nogen Værd paa Omgangen med uegennyttige, gjestfri og cultiverede Mennesker, han skye det Sjællandske Paradiis, og foretrække hellere, naar han kan, Hovedstadens mindre sunde Luft og blandede Menneskevrimmel. Mange ville maaskee ansee denne Skildring for overdreven, men den, som af Erfaring kjender den Sjællandske Bonde og Levemaaden i Kjøbstæder, vil neppe andet end sande mine Ord. Men alt dette uagtet ere mange Kjøbenhavnere dog misfornøiede med Levemaaden i Hovedstaden og troe sig evig lykkelige, naar de kunne komme til at boe paa Landet. Naar de ere rige og kunne leve der som Folk af Stand, saa kunne de finde Selskabelighed nok, men ere de uformuende, saa maa de søge den i Naturen, thi hos de mælende Bønder finde de den ikke. Hvad her er sagt maa imidlertid tages i vidtløftig Forstand, thi det vilde være urimeligt at paastaae, at der i Sjælland ikke gives enkelte gjestfri, negennyttige og oplyste Landmænd; men her tales kun om Hovedtrækkene i de Sjællandske Bønders Caracteer i det Hele. Man skulde troe, at den Velstand, der i de senere Aar saa meget har tiltaget hos mange af dem, har bidraget til at humanisere dem, men det er langtfra ikke Tilfældet; den har snarere brutaliseret dem end mere og gjort dem tilbøielige til Vellevned og Egennytte. Den vil endnu mere bidrage til deres Fordærvelse, naar man ikke i Tide ved passende Skoleindretninger søger at give dem nogen mere moralsk Dannelse end hidtil. Det er ikke nok at et Lands Bønder ere befriede for alle physiske Lænker, de bør ogsaa befries for de moralske, naar Landets sande Gavn skal fremmes.