Jyske Efterretninger, 1795-05-01
Af de i London udgivne Breve og Fyrsternes Forniening, og om Polens og Frankrigs Deeling, læ teser man i det første Brev følgende skiønne Apostrophe." Og vil du da, store Cathrine! du som alt besidder er meget meer af Jordkloden end nogen anden Magt paa dens Flade, vil du fordærve dette skiønne Værk, vil du som elsker Videnskaber, tilbagestyrte en stor Strækning af Jorden i det grusomme Barbarie hvori dens Regiering har holdt det i Aarhundrede, den Tid du styrede den ei undtagen, vil du tilintetgiøre den Uafhængighed, som kunde frelse Polen fra at falde i Fiendens Hænder, Fremtiden, Din Magt er vis; men Despotisme og Uretfærdighed kan, hvad end Democratiets Skjæbne bli ber, nu ikke vinde Agt og Roes hos et europæisk Publikum. Dit Garantie for den forrige polske Constitution kan kun tiene som en Aarsag til at forebygge at den ikke forværres, men ikke til at indføre en bedre. - Bliv da berømt ved det Gode du giør, ikke ved det Ondelstræb efter Menneskers Velsignelse, ikke efter deres Forbandelser. Det er let for den Stærke at forøge sin Styr ske, men det er ikke enhver given at vise ædel Eftergivenhed. Desuden, Naturens Løb, (som jo de stolteste af bs maae underkaste sig) lover dig ikke mange Aar mere, til 6 Taget af Efterretninger om udenlandsk Literatur 3 B. borg. at styre Menneskers Handlinger, og du er for største Deel uvidende om deres Sindsbeskaffenhed, som efter dig skal styre dine forskiellige Systemmer, dine mange Herskaber; maaskee bliver det Usurpateurer og ikke din egen Slægt. - Men om din Erobringsplan er ugienkaldelig, i det mindste giv da Polen en god Regiering. Paa en Tid da det siges at Fyrsterne maae understøttes, vil man ikke sige, naar Kongen af Polen ene undertrykkes, at han fandt ingen Gunst hos sine Medsouverainer, blot fordi man holdt ham for den elskværdigste iblandt dem. - Tiden hans Alder, vil snart bringe ham til at give en Efterfølger Plads, som efter den polske Lov skal tages af hans Familie. Lad den polske Regiering da vedblive saaledes som den er foreslaaet, om du end- ogsaa søger at forandre den tilsigtede Tronfølge. De i Constitutionen gjorte Forandringer er saa heldige, da de baade er gunstige for Nationen og dens Fyrste, at Kongen her har gjort enhver Souverain som skal følge ham en antagelig Tieneste. - Vær du da Rigers Opreiser, ikke deres Forstyrrer, - Lad Brændemærket af dito sidste Manifest udviskes saa snart som mueligt af Publici Erindring: du kan ikke forestille dig hvad Stød det har given din Ære, fordi formodentlig ingen har vovet at sige dig det. - Vær forsikkret, store Fyrstinde, at om Menneskers bifald er værdt at modtage, saa maae det komme fra civiliserte Mennesker, og ere de oplyste saa er det umueligt, hvad de endog skrive og sige offentlig, at de nogentid kan tænke eller sige blant dem selv, at Fyrster ikke ere forbundne til at fremme Menneskeslægtens Lyksalighed som deres egen. Jeg vil gaae videre og paastaae, at Fyrster i Gierningen altid vil holdes for subalterne Væsener, og Nationerne for deres Overmænd; og at den Souverain, som ikke ved forefalden, Leilighed, kan opofre sig selv for det Folk som stoler paa ham, og ikke for dets Skyld kan holde en ussel Ærgierrighed in ren sat Grændser, han er sin Stand uværdig. Da Fyrsternes Magt ikke kan overleve Graven, saa efterlader den mægtigste Monark naar han døer, en Republik iblant de Levende; Historien bliver hans Domstoel; ingen er saa ringe at han jo finder Forsvar hos den; og en eneste Sentenz grundet paa Sandhed, er i nærværende oplyste Tider nok, til at slaae det stolteste Navn ned til Jorden, om det findes sit Rygte uværdigt. Aarsagen er aabenbar: - man er upartisk mod de Døde, fordi man intet frygter, intet haaber af dem. Derfor var leiede Penne uformuende til at beskytte endog den saa kaldte Peter den Stores Rygte, endskiønt Voltaire opreiste det Altere, da Verden nyelig er bleven underrettet om hans Sæder, som hidtil vare skiulte i det Mørke der saa længe skjulte Rusland og dets Anliggender.