Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-01-22
Indenlandske Efterretninger. Torsdagen den 16 Januarii hvitideligholdt, efter tilendebragt Hovedexammen, den jødiske Friskole i Kjøbenhavn, sin Stiftelsesdag, i hvilken Anledning alle Stiftelsens Medlemmer og Velyndere i Forveien vare blevne indbudne. Jkke faa af Statens ypperste Mænd beærede Festen med deres Nærværelse, og Hr. Statsraad og Committeret. Pram, Ridder af Dannebrogen, forherligede den ved en skjøn Tale. Som Stiftelsens Ordfører, skildrede han med de livligste Farver Skolens Fremgang i forøget Virksomhed, og den levende Taknemmelighed, som ikke allene dette Samfund, men Almeenheden og Fædrenelandet, ja Menneskeheden selv, skylder dem, der plantede denne Stiftelse, dem, der række dem Midler til at udføre Planen, dem, der saa priseligen overholde den, og ved uafladelig Medvirken og Styrelse lede den tilat opfylde dens velgjørende Hensigt. Kiendsgierninger bevise, at Skolen endnu bestandig bestyres saaledes, at den, som den competente Justitsraad Bärens for faa Aar siden bevidnede, udmærket sig fortrinlig fremfor hver anden endog rosværdig anlagt og bestyret Undervisningsanstalt, som den kan komme i Sammenligning med, at de i denne Stiftelse underviste Børn af fattige Familier, saaledes som Taleren ved Privatundersøgelse har overbevist sig om, findes fuldkommen anviste til alt hvad der hører til forberedende Almeencultur; at enhver, selv oplyst og for sine Børns Vel ømmeligen findet Fader, til hvilken Borgerclasse han end maatte henhøre, havde fuldest Føie til at fryde sig ved at see sin Søn ved saadan Forberedelse dannet, med saadanne Forkundskaber udrustet, ved saadan Anviisning til Aands og Tænksomheds Opvækkelse at overlades til Dannelsen for sit særegne Kald. Taleren viste derpaa, hvor vigtig Culturen og Aands dannelsen ere, saavel for Jndividuerne som for Staten; at, som Historien lærer, det mægtigste Folk tabte i Vælde og Hæderlighed, naar Aands culturen forsvandt, og at svage og ukiendte op svingede sig til Vælde og Navnkundighed, naar Tænksomhed, Videnskabelighed og Aandscultur vakte Kraft, Liv og Værd, at den heldspaaende Livlighed, hvormed vort Fædrenelands Ædle kappes med Landsfaderen i ivrige og kraftfulde Bestræbelser, for at almindeliggjøre saadan Cultur hos den fremkommende Slægt; alle Borgerclasser ved Opdragelses- og Dannelsesanstalternes bedste og almeenvirksomste Indretning forkynder Fædrenelandet en skjøn og herlig Fremtid, og at dette Samfund, saa lidet det end er mod Almeenheden, har en afgjort skjøn Deel i den Hæder, at have givet Fædrenelandet denne lykkelige Forventning. Derpaa anførte han de Midler, hvorved Stiftelsen har søgt og søger at naae sit skjønne Maal, viste de forskjellige Virkninger af de vigtigste Drivefjere til Bestemmelsen af Menneskets Handlinger: Nytten og Æren, Dyden eller Gudsfrygten, anstillede derpaa Betragtninger over Hædersbelønningers og Skolepræmiers Formaal, Natur og Nytte, henvendte sig siden med kraftig og fyndig Tale til de forsamlede Skolebørn, og gjorde dem opmærksomme paa deres Bestemmelse og Pligter. Ved at anbefale dem Gudsfrygt, sagde den værdige Taler: "Undres ikke over, at høre mig, den verdslige Mand, som ende hører til Eders Troesbekjendere, anbefale Eder Gudsfrygt, trofast Hengivenhed til den hellige Religion, J bekiende. J høre maaskee tankeløse, saakaldte, vist nok ei eftertænksomme Christne, tale stundom med Haan om Eders Troesbekiendelse: de vide ei hvad de sige. Agter ikke derpaa. Jsraels Gud er ogsaa de Christnes - al Naturens Gud. Eders hellige Skrivt er ogsaa Christne hellig. Dens Ord er Sandhed. Holder eder til den med fromme Hjerter, efter eders fromme og oplyste Læreres Veiledning. Haver, uden Grublen, den Ærbødighed for de Christnes som de bør have for Eders hellige Lære. Og trofast hengivenhed til ham, den Algode, vor Religions fælles Ophav, hellige Eders Van deel, Eders Bestræbelser, Eders Jdrætter!" Derpaa lod Taleren fremtræde de af Skolens Elever, der havde udmærket sig ved Flid og god Opførsel, og overleverede de dem tiltænkte Belønninger, under bestandig lærerige Vink og Opmuntring, til Dyd og Retskaffenhed. Om Aftenen havde een af Skolens Bestyrere, Hr. Grosserer Nathanson, efter Sædvane foranstaltet et Maaltid, for Stiftelsens Bestyrer, Jnspecteurer og Lærere, saavelsom andre Skolens Velyndere, ved hvilken Leilighed en til Dagens Høitidelighed passende Sang blev afsjungen, og Hans Majestæt Kongens og det Kongelige Huses Skaal med Inderlighed og Varme udbragtes. Forsamlingen skiltes fornøiet ad, gjennemtrængt af de varmeste Følelser for Landets Fader, under hvis blide Scepter de saae sig istand til at høitideligholde denne Fest, og af Erkjendtlighed for det værdige Samfund, hvis Gavmildhed og Nidkjerhed grundede og vedligeholder denne velgjørende Stiftelse. Ved denne Leilighed bør det ikke forties, at den høit agtværdige Biskop Balle var næsten uafladelig tilstæde ved Hovedexamenen, og viste ved sin varme Deeltagelse i dette vigtige Anliggende, hvor meget sand Oplysnings og Aands culturs Fremme ligger ham paa Hjertet.