Aalborg Stiftstidende, 1840-10-17
(Forlangt Jndrykkelse.) Jeg kjender ikke de Motiver, der have foranlediget Committeen for Offentliggjørelse af Borgerrepræsentantskabets Forhandlinger, i Stiftstidenden Nr. 203 til offentlig at udpege et af mig leveret, men af Borgerrepræsentationen som uforsvarligt anseet, Arbeide; men jeg har af Borgerrepræsentationens i Trykken udgivne Jorhandlinger seet, at de agte ugentlig, saafremt noget at Jnteresse tilbyder sig, at meddele dette i Stiftstidenden. Jeg har imidlertid desuagtet ikke kunnet indsee, at det kan være interessant for den ene Borger at kjende den Andens Feil - om man saa vil nævne det i strængeste Betydning - eller at see sin Medborger nedsat i det offentlige Omdømme, thi hvo kan vel sige med Sandhed: jeg er seilfri. - Det er derfor ingen. lunde af Lyst til Avisskriveri, hvortil min Haand er uvand, men af Nødvendighed, for at bevare den Tillid, jeg i 14 Aar har nydt, saavel af denne Byes Øvrighed og Brolæg, nings-Commission som af flere agtede Mænd, ved at de have betroet mig betydelige Arbeider, som jeg har udført til deres Tilfredshed: at jeg herved griber Pennen, og tilbyder jeg mig, for at bevise Ulasteligheden af mit Arbeide, at deponere 10 Rbd. hos Communalbestyrelsen til at om lægge 20 I Favne i hvilkensomhelst af de nyomlagte Gader og af hvilkensomhelst Brolægger, der maatte ansees at være bedst dertil skikket, enten i Byen eller Omegnen; befindes da Samme at være bedre, end mit Arbeide, da ere Pengene tabte for mig, hvorimod jeg i modsat Fald erholder det deponerede Beløb tilbage igjen. Dette er efter mit Skjønnende det sikkreste Syn, der kan tages. Det er en Selvfølge, at den samme Slags Steen=Materialier, jeg har havt, ogsaa til det tilbudte Prøve=Arbeide maa anvendes. Jeg er ved 14 Aars Erfaring overbeviist om, at saalænge man anvender den Methode, som hidtil er brugt at brolægge efter, nemlig uanseet, om Underlaget er Have muld eller Bygningsgruus eller Sand, fyldt med store Steen, som vare bedre skikkede til at fylde paa en Landevei - saalænge er det en reen Umulighed, om man saa end hidkaldte hele Landets Brolæggere, at faae det saa feilfrit, at jo en Steen kan synke en Ubetydelighed meer end en anden; og især da det hidtil ei har været tilladt, uden i de snævreste Gader, hvor Nødvendighed har forbudt Passagen, men ikke i de større Gader, at spærre disse under Brolægningen, hvorimod der stedse er blevet kjørt paa den ene Side af Gaaden, medens Grunden endnu var løs og ei forbunden fra den anden Side. Det er derfor intet Underværk, om enkelte Stene af ulige Størrelse kunne give lidt efter for et Læs af 10 a 12 Tønder Rug, eller 6 Tønder, Sand eller Salt eller 1 Favn Brænde og saa videre. - Desuden kunde blot et Vink fra Vedkommende have været tilstrækkeligt til at faae de paapegede Mangler afhjulpne, thi jeg har aldrig været modtvillig til at efterkomme mine Foresattes befalinger. Jeg har gjort mig al mulig Umag for at undgaae Udsættelse, hvilket ei heller før en skeet; saaledes kan jeg ved paalidelige Mænds Vidnesbyrd, godtgjøre, at jeg midt under Arbeidet reiste til Kjøbenhavn; idet jeg saaledes tilsidesatte al egen Fordeel alene, for, om muligt, at erhverve mere Kyndighed i Faget, og ved hvilken Reise jeg spildte baade Tid og Penge, hvilke sidste jeg endog ei saae mig istand til at tilveiebringe uden Venners Hjælp; medens der maaskee kunde have været dem, der vilde have fundet det billigt, om man havde erstattet mig Reisepenge, men som jeg har fundet det ubeskedent til anden Tid at nævne, endskjøndt jeg ofte savner disse til min Families Underholdning. - Det smerter mig derfor, at jeg. al min anvendte Flid uagtet, af Offentlighedens Vei skal paatrykkes Mistillidens vanærende Stempel, ved hvilket jeg fra en talrig Familie snart vilde blive sat ud af Virksomhed. Har mit Arbeide forøvrigt kunnet foranledige Klager, eller havde selv, som jeg mener, ingen Grund til Udsættelse været, men dhrr. Borgerrepræsentanter - hvis Jnteresse for Communens Anliggender jeg ingenlunde miskjender eller betvivler - følt Overbeviisning om at burde udsætte paa Arbeidet, da mener jeg, at hverken Gjenstanden efter sin Natur sorterede under dem, der behøve offentlig at berettes, eller at det kan ligge i Offentligheds-Committeens Hverv. at gjøre en af Stadens Borgere, for et formeentlig mindre godt udført Arbeide, til Gienstand for offentlig Udpegning. - Skjøndt jeg her kun taler i mit eget Navn og i mit eget Anliggende, saa fordrister jeg mig dog til at formene, at jeg ikke er den Eneste, der deler denne Anskuelse. Aalborg, den 16de October 1810. B. Gierum. Brolægger. Torsdag Morgen den 24de September, medens Alle endnu laae i dyb Søvn, underminerede Vandet Molledæmningen ved Krogens Mølle i Thorslev Sogn, og brod frem saavel i Vaaningshuset som i Møllen, der var ibygget Samme, og var ikke hændelsesviis en Mand kommen til, vare Alle blevne begravede under Ruinerne af Vaaningshuset: thi et Qvarteer efter at Beboerne nogne vare komne ud, havde det gjennemstrømmende Vand ganske omstyrtet Vaaningshuset, bortskyllet den største Deel deraf, saavelsom at Molleværket paa Stenene og Vandhjulet nær. Eieren, ilie, er nu ganske uden af Stand til, ved egen Hjælp at komme paa Fode, da Alt er totalt ødelagt. Uden Hjælp er denne stræbsomme Familie rumeret, da en ikke ubetydelig Gjæld hæfter paa Møllen. Undertegnede tage sig derfor den Frihed, at opfordre goddædige Mennesker til at komme denne betrængte Familie til Hjælp, der uforudseet er geraadet i en saa uforskyldt Ulykke, og ville vi modtage de Bidrag, som velvilligen maatte skjænkes, og tilstille Møller Casper Samme. Ormholt og Thorslev Præstegaard pr. Sæby, den 7de October 1840. H. C. Bruun. P. G. Wanning.