Berlingske Tidende, 1836-04-12
Af Landmanden udredes nu Jndførsels Consumtionen, hvilken, som i det Forestaaende. er viist, udgjør omtrent 2/3 af den samlede Consumtions-Jndtægt i Provindstæderne. Jmidlertid bliver paa mange Steder, efter Sædvane, denne igjen Landmanden erstattet, og jeg har derfor fundet det passende, at Afgiften udredes omtrent lige af Byen og Landet, og saaledes vil en Afgift af henimod 3 Mk. pr. Tønde Hartkorn være fyldestgjørende. Jeg har ikke vovet at foreslaae denne SkatsFordeling paa Landdistricterne paa anden Maade; thi foruden at en anden passende Norm høist vanskelig vilde udfindes, taler Billighed tillige for, at den bør fordeles paa Hartkornet, eftersom Productet, som Jorden frembringer, ved Consumtionens Ophævelse nødvendig maa opnaae en høiere Værdi, og i denne høiere Værdi maa Landmanden, søge Erstatning for den forhøiede Afgift, som paalægges hans Jord. Var dette endog ikke Tilfældet, saa vil den fornuftige og retsindige Landmand dog ikke kunne have noget at indvende imod, at Landdistricterne deeltage i Udredelsen, af denne Afgift. Forholdene i vort Fædreland ere af den Beskaffenhed, at alle Statens byrder, med faa Undtagelser, maae udredes af Landmandens Vindskibelighed, og hvor Skatten paa anden Maade er paalignet, bliver denne somoftest igjen indirecte betalt af Landmanden. Det vil ikke findes upassende her i Forbigaaende at bemærke, at Kjøbstædernes Velstand er i Almindelighed i sørgelig Aftagen, og at dette fornemmelig maa tilskrives den Omstændighed, at næsten alle Næringsveie, som forhen udelukkende hørte til Kjøbstaden, nu drives tillige paa Landet, hvilken Concurrence Kjøbstadmanden ikkun med yderste Anstrængelse kan udholde, som Følge af de flere Bekostninger, der ere forbundne med at leve i Byen. Videre at udvikle disse Forhold, er ikke Hensigten med nærværende Andragende, men det bemærkes blot for yderligere at vise, med hvor megen billighed Kjøbstæderne kunne fordre, at Landet deeltager i det angivne Forhold, i Udredelsen af den for alle Stænder høist byrdefulde Consumtions-Afgift. Ogsaa maa det tillades mig her med faa Ord at omtale Forholdene med Brændeviins brænderierne, som forsaavidt høre til Sagen, som disses Beskatning paa anden Maade vil bidrage til at formindske det Antal af Embedsmænd, som nu findes ansatte i Provinds stæderne, for at paasee den samlede Tolds og Consumtions Opkrævelse. Den kongelige Resolution af 19de August 1835, som tilsiger. Landmanden, hvor Omstændighederne tale derfor, Tilladelse til at anlægge Brænderier, paa Landet, imod at svare en derfor bestemt, Afgift af Karrets Jndhold, uden Hensyn til det Korn-Qvantum, som forbruges, giver Haab om, at en noget lignende Beskatningsmaade ogsaa maatte indføres i Kjøbstæd brænderierne, hvilket upaatvivlelig vilde være efter samtlige Brændeviinsbrænderes Ønske i Byerne. Dog naar derhos attraaes opnaaet, at faae Personalet ved Opsynet indskrænket, maatte den væsentlige Forandring, indtræde, at Afgiften svaredes for længere Tid, f. Ex. 2 a 3 Maaneder, og ikke, som i det nævnte Rescript er angivet, for 5 Dage. Antaget, at en saadan Bestemmelse blev gjort gjældende, hvilken upaatvivlelig ogsaa burde indføres for Landbrænderierne, saa blev Controllen let at føre og kunde uden Forøgelse af Personalet varetages af de Embedsmænd, som blive tilbage for at paasee Toldens Erlæggelse eller af andre dertil af Collegiet bemyndigede Personer. Efter Forestaaende vil en betydelig Jndskrænkning i det til Toldens og Consumtionens Opkrævelse i Provindserne nu ansatte Personale kunne finde Sted, og en Deel Hænder, frarives den tærende og gjengives den nærende Stand. At angive, i hvilken Udstrækning dette lader sig iværksætte, drister jeg mig ikke til; men sees hen til Hertugdommene, hvor Toldens Erlæggelse alene er at paasee, og hvor i Almindelighed 1 Toldforvalter, 1 Controlleur og et Par til Haanden gaaende Betjente findes nødvendige, er det at formode, at en meget betydelig Jndskrænkning med Tiden vil kunne skee. Kongeriget Danmark tæller 60 Kjøbstæder, Kjøbenhavn og Bornholm undtagen. Antaget, at 1 høiere lønnet Embedsmand, og idetmindste 3 Underbetjente, kunde ved Consumtionens Ophævelse undværes – og dette Forhold er ingenlunde for høit ansat, da Betjentenes Antal paa flere Steder nu er 12 og derover – vilde Staten i Lønninger indvinde for: 60 høiere lønnede Embedsmænd. a 800 Rbd. . . . . . . . . 40000 Rbd. 300 Betjente a 300 Rbd. . . . 90000 J Alt 138000 Rbd. Af Mangel paa paalidelige Oplysninger kan jeg ikke indestaae for Rigtigheden af de her udkastede Lønninger, men jeg gaaer ud fra det Synspunkt, at den høiere gagerede Embedsmand forbruger idetmindste 800 Rbd., ligesom Betjenten ikke kan leve under 300 Rbd. med Familie, og det bliver da ligegyldigt for det Almindelige, om Gageringen udredes directe eller inddirecte.