Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-04-22
Af et Sted hos een af Middelalderens unavngivne Annalister formoder man, at allerede i Aaret 807 Solpletter bleve iagttagne. Araberen Abulfarags Efterretning, at i Aaret 635 Solen i 14 Maaneder havde lidt en mærkelig Formindskelse i sit Lys, og at i Aaret 626 den hele Halvdeel af Solskiven har været fordunklet, fra October til Juni, søger man at forklare derved, at denne Fordunkling egentligen har været store og hyppige Solpletter. Blandt de Nyere var Kepler den første, der saae en Solplet, men uden dog at erkjende den for det, den virkeligen var. Men han var dog ikke ligegyldig ved Æren af denne Opdagelse, og i en Skrivelse fra ham prises den lykkelig, som første Gang i hiint Aarhundrede havde iagttaget en Solplet, og han sammenligner sig med Marius, der ogsaa først havde seet Jupitermaanerne, uden at kjende dem. De Keplerske Jagttagelser vare iøvrigt gjorte paa et opfanget Sol billede, i et formørket Værelse, med ubevæbnet Øie. - Strax efter Telescopens Opfindelse saae adskillige Jagttagere næsten paa een og samme Tid Solpletter. Johan Fabricius fra Ostfriesland, medbragte fra Holland en Tubus, ved Hielp af hvilken han opdagede Solpletter, og af disses Bevægelse sluttede han strax, at Solen dreiede sig om sin Axel. Hans Skrift er fra 1611, og, blandt alle, det første offentligen trykte om denne Gjenstand. Kepler indrømmede ham ogsaa Æren for den første Opdagelse, og denne regnes derfor fra 1610; Galilæ paastod, at han havde seet Solpletterne, førend nogen saadan Opdagelse var bleven ham bekjendt; men den engelske Astronom T. Har riot skal, efter hvad man i nyere Tid erfarede af hans efterladte Haandskrift, gjøre dem begge Rangen stridig. J Grunden burde man aldrig stride saa meget, som de Lærde i Almindelighed gjøre, om Æren af den første Opdagelse, da enhver Opdagelse sædvanligst er tilfældig, og en Opfindelse derimod som oftest forudsætter langt mere Skarpsindighed og Forudvidenhed. - En Jesuit, Christoph Scheiner, Professor i Mathematiken, i Jngolstadt, gjorde 1611 sig meget fortjent ved sine Jagttagelser af Solpletterne. Først betragtede han Solen, naar den stod bag tynde Skyer, igjennem en Teleskop, siden betiente han sig af blaae Glas, for at svække Solens Glands, og endeligen opfandt han Helioscopen, et Jnstrument, bag hvilket man opfanger Solens Billede paa en Flade. Paa denne Maade er der gjort mange Jagttagelser over og Afbildninger af Solpletter. Schreiner allene har anstillet over 2000 Jagttagelser. Nu betjener man sig heller af Telescoper, hvis Lys man svækker ved at sværte eller lade anløbe Glassene. Naar Øieglasset er ganske fort, kan man see Solskiven med en mørkerød Farve, uden Skade for Øiet. J Almindelighed er de astronomiske Kikkerter forsynede med særegne stærkt farvede Planglasse, som skrues for Øieglasset, naar man vil iagttage Solen. Paa denne Maade lade Solpletternes Stand sig nøie bestemme ved Mitrometret. De fleste Solpletter see i Midten sorte ud, og ere paa Randen omgivne af en brunagtig eller hvidgraa Taage. Denne Taage ligner de Pletter, som fremkommer paa et Speil, naar man aander paa det, og see stundom ogsaa guulgraae ud. Ofte sees saadanne Taage= eller Skyggepletter ganske allene, uden sort Kjærne, og de udbrede sig stundom paa meget store Flader. Astronomen Hevel saae i Juli 1643 een Plet, der optog næsten den tredie Deel af Solens Diameter. Af saadanne Skyggepletter fremkomme siden enkelte mørke Pletter, saaledes som Hevel saae dem i Aug. 1643. - Solpletterne ere meget foranderlige. - De forandre deres Skikkelse, voxe, tage af, forvandle sig i Taage og forsvinde aldeles.