Viborger Samler, 1845-04-22
Til de Herrer Borgerrepræsentanter for Kjøbenhavn, De har, høitærede Herrer, fundet Opfordring til at henvende Dem med een, nu offentliggjort, allerunderdanigst Adresse til Hs. Maj. Kongen, angaaende de Vilkaar, hvori den danske Nationalitet endnu bestandig befinder sig, inden Landets Grændser, lige over for den tydske, og angaaende den Stilling, hvori den danske Stat er bragt ved et mere og meere om sig gribende Parti i Hertugdømmerne, der aabenlyst arbeider paa disses Adskillelse fra Kongeriget; – og De er, ved dette Skridt, gaaet ud fra den Forudsætning, at De her har handlet i Samstemning med Deres Medborgere i Hovedstaden. Der ligger heri for alle Kjøbenhavns Jndvaanere en saameget større Opfordring til aabent og bestemt at udtale sig, som der er reist Tvivl om, hvorvidt De, der ved Borgernes frie Valg er kaldet til at repræsentere denne Rigets Hovedstad og største Commune, er det lovligste og naturligst fuldberettigede Organ for sammes Tanker og Villie. Vi Undertegnede føle Trang til at stadfæste ved vort Vidnesbyrd – hentet fra os selv og fra vor ErfaringsKreds - hvad der i den allerunderdanigste Adresse er blevet udtalt for Hs. M. Kongen om den bekymringsfulde Stemning og den dybe Uvillie, der daglig modtager ny Næring, ved de i Landets egen Midte altid dristigere og meere uforbeholdent fremtrædende Bestræbelser for at forberede og indlede en Sønderlemmelse af Riget, – ved den hertil tjenende Nedværdigelse af Danskheden i Slesvig og Tilsidesættelse af dens gode og naturlige Ret, – ved den uberettigede og fornærmelige, men af det schleswigholsteinske Parti fremkaldte, Jndblanding, hvormed tydske Stænderforsamlinger trænge sig ind i det danske Hertugdommes Forhold og Anliggender. Vi føle Trang til at vedkjende os, som Udtryk af egen Overbeviisning, hvad der i den allerunderdanigste Adresse er udtalt om den paatrængende Nødvendighed af klare og kraftige Regjeringshandlinger, som vil kunne styrke den offentlige Tiltro til, at Regjeringen formaaer - paa et Tidspunkt, der vil være afgjørende for Danmarks Fremtid – at beherske en Partiaand, der kun altfor længe har kunnet handle som en fjendtlig Magt i Staten. Vor Statsforfatning aabner Nationen mindre, end mangen anden, Leilighed til selv at træde op som sin Æres Forsvar, og Værge, til Haandhævelse af sit Fortids-Rygte og til Betryggelse af sin Fremtid. Saa meget mere berettiget og begrundet er uden Tvivl den Forventning, hvormed den danske Nation imodeseer fra Regjeringens Side – som Nationens Repræsentant, hvis Handlemaade for en stor Deel bliver bestemmende for den nationale Agtelse i Folkenes Samliv saadanne Foranstaltninger, der i Virkeligheden vil formaae at værne om Nationens Ære og Statens Eenhed. Opfordringen hertil synes efterhaanden at være bleven saa stærk, at den vanskelig kan blive stærkere. Vi føle endelig Trang til at udtale, som det er skeet i den allerunderdanigste Adresse, den fuldeste Fortrostning til de stærke og opoffrende Kræfter, der vil slutte sig om vor allernaadigste Konge ved enhver Forholdsregel, som i Sandhed giver Haab om, at den nationale og politiske Betryggelse vil vende tilbage, hvor nu de opløsende Tendentser virke lammende ind paa Udviklingen af de vigtigste Forhold. Det er ikke blot, naar Fare for Land og Rige bryder, ind udenfra, og Folkets Kræfter paakaldes af Regjeringen, at der er Opfordring for Landets Mænd til at tage vare paa deres Fædreland, og det er ikke blot, naar Hovedstaden trænges og stormes af fjendtlig Magt, at dens Borgere vil vide at give deres Medborgere et følgeværdigt Exempel. Jdet vi slutte os ved denne Erklæring til den af Dem, vor Stads høit ærede Repræsentanter, indgivne allerunderdanigste Adresse, troe vi tillige paa den meest talende Maade at udtrykke vor patriotiske Paaskjønnelse af det Skridt, hvormed De værdigen, i Fædrenes Aand, har efterkommet Øieblikkets Krav til de Mænd, der staae i Spidsen for Landets første Commune."(Fra Aarhuus vil der ogsaa i fornævnte Anledning blive indgivet en Adresse til Kbhavns Borgerrepræsentanter.) Forunderlige Ting fortælles i et i Fædrelandet indrykket Brev fra Slesvig. "Schlesvigholsteinismen - siges der – udøver et Skrækkeherredømme, hvorom De ikke gjør Dem noget Begreb. Borgermanden her i Byen er cioneret af den anmassende Klique i samme Grad, som den franske Borger i Terrorismens Tid af Jakobinerne. Da f. Ex. Kronprindsen sidste Gang kom her igjennem, stod endeel Borgere udenfor Postgaarden, hvor han steeg af og ophodt sig en ganske kort Tid. Jkke en Eneste tog til sin Hat, da Landets fremtidige Regent steeg op ad Trappen - der var nemlig nogle af de schleswigholsteinske Stordignitarier i Nærheden. Og da Kongesønnen atter vilde stige ind i sin Vogn, hændte det sig, at en Haandværker stod lige for ham, som dog løftede sin Haand for at blotte sit Hoved, men da han i det Samme bemærkede, at En af hine havde rettet et truende Blik paa ham, stak han Haanden i Lommen og veeg tilbage. Smaa poge paa fire Aar svare paa Spørgsmaalet: hvad er Dufor En, Æ er en Schleswigholsteiner; dette læres dem af Forældrene som en Trylleformel, der skal frelse dem fra det Onde og vinde dem de Mægtiges Yndest. - Vee den, der offentlig vover at vedkjende sig sit danske Fædreland, som vil holde ved sit Modersmaal og rette sig efter sin Borgerpligt. Aldrig er Jnqvisitionen gaaet mere hensynsløs frem, end de nordalbingske Fanatikere, der kalde sig selv Liberale og skrige om Borger= og Pressefrihed, og ikke ville taale Tænkefrihed, Ved Høiesteret ere Jacob Skov og Jens Christensen, Degn, begge af Salling i Viborg Stift, der vare actionerede for ulovlig Besiddelse af Brændeviinsredskaber, frifunden for det Offentliges Tiltale; dog skal Sidstnævnte udrede Salair til den i Sagen imod ham beskikkede Actor ved Høiesteret. I Kjøbenhavn har et nyt Blad Kosakken etableret sig.