Den Vest-Sjællandske Avis, 1825-05-06
J Dalen Roncal holdt jeg bestandig et talrigt Depot af Fanger. Naar Fienden havde ophængt eller nedskudt en af mine Officeere saa giengieldte jeg det med fire af hans for en Soldat tog jeg 20. Derved lykkedes det mig at foranledige Fienden til det Forslag, at opgive et saa skammeligt Krigsystem, som ogsaa skeete. J to og tyve Maaneder blokerede jeg uafladelig den vigtige Fæstning Pampelona, som endelig blev bragt til det yderste, og overgav sig til Nationaltropperne i November 1813. Endskiøndt 18 Franske Generaler til samme Tid vare beskiæftigede med at forfølge mig i Navarra, saa vidste jeg dog at forbindre alle deres Bestræbelser. Jeg blev aldrig overfaldet; kun en eneste Gang den 23de April 1821 saae jeg mig i Morgen tusmørket (forraadet af Partiegiængeren Malcarado, som var bestukket af General Panctier) omgivet i Staden af 1000 Mand Jnfanterie og 200 Ryttere. Fom Husarer paagreb mig ved Døren af det Huus som jeg beboede; jeg forsvarede mig imod dem alle med Tverstykket af Døren, det eneste Vaaben, som stod mig til Tieneste, imedens Ludvig Gaston min Ordonance opsadlede min Hest. Da jeg var stegen op, jagede jeg ud, drev dem paa Flugten forfulgte dem i Gaderne, afhuggede Armene paa en af dem, samlede i største Hast nogle af mine Tropper, stormede flere Gange imod Fienden befriede flere af mine Soldater og Officere, som vare blevne tagne til Fange, og slogedes 3 Qvarteer igiennem, for at forskaffe den øvrige Tidtil at redde sig. Denne Ludvig Gaston har jeg siden den Tid altid havt som Ven ved Siden af mig. Malcarado og hans Kammerater lod jeg nedskyde den følgende Dag, imedens man ophængte 3 Alkalder og en Præst, som havde taget Deel i Komplottet. Midt iblandt saamange Arbeider og Besværligheder, erholdt jeg aldrig endog den ringeste Biestand af Regieringen, hverken af Penge eller af noget Slags andre Fornødenheder, og ligefuldt lykkedes det mig, at tilveiebringe og at organisere, øve og underholde en Division Jnfanterie og Kavallerie, som ved Enden af Feldtoget i det heele beløb sig til 13,000 Mand. Min Division fratog Fienden 13 Fæstninger og forskandsede Stæder, gjorde flere end 14,000 Fanger og erobrede en umaadelig Mængde Artillerie, Krigsforraad o. s. v. Af min Etat fremgaaer at mit Tab beløb sig til 5000; men de Franskes med Jndbegreb af Fanger, til i det mindste 40,000 Mand. Jeg blev mere end eengang saaret af Kugler, Sabelhug og Landsestik, og endnu har jeg en Kugle i mit Laar, som Chirurgerne ikke kunde udtrække. Fire Heste bleve skudte for mig under Livet og flere saarede. Ved Slutningen af Aaret 1811 blev af Fienden udsat en Priis paa mit Hoved. Efter Freden ønskede Kong Ferdinand at giøre Bekiendtskab med mig, sendte mig den kongelige Tilladelse, at komme til sit Hof, og jeg afreiste i Midten af Juni derhen. J de 14 Dage jeg opholdt mig i Madrid, hvor jeg fik flere Privataudiencer hos Kongen, anvendte jeg alt mueligt for at overbeviise ham om den vildfarende Gang, som han fulgte siden hans Tilbagekomst til Spanien, og om den frygtelige Fremtid, som kunde abnes formedelst de Personers Charakteer, som omgave ham; disse opspandt nu en Jntrigue imod mig. Jeg forblev imidlertid endnu bestandig i Spidsen for min Division, indtil Øieblikket af det fra min Side forsøgte Foretagende paa Pampelona Natten imellem den 25de og 26de September. Mit Formaal, som jeg herfor første Gang lydelig bekiender var Constitutionen og de Cortes. Da fra dette Øieblik af, et længere Ophold i Spanien blev umueligt for mig saa begav jeg mig den 4de October 1814 til Frankerige. General Mina meddeler nu nogle nærmere Omstændigheder om hans Ophold i Frankerige.