Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-10-21
Det Kongelige Theater, der nu har modtaget den Oppudsning indentil, det saa høiligen behøvede, aabnedes d. 4de September ved deres Kongl. Majestæters Ankomst, med en Prolog af Prof. Rahbek, der fremsagdes af vor Knudsen (i Costume som Kong Skjold), og et nyt Stykke, det hemmelige Ægteskab kaldet, en fri Oversættelse af Colmans og Garricks engelske Original, ved N.T. Bruun. Jeg er overbeviist om, at dette langt udtrukne, kjedende Stykke vilde have faldet igjennem, hvis ikke Hr. Lindgreen, og især Hr. Frydendal, ved deres mesterlige Spil havde holdt det i Veiret. Mad. Andersen fortjener Roes i det som Fanny, saavelsom Hr. Haack, for sin franske Kammertjener Chignon, ellers hævede Udførelsen af de øvrige, heller ikke stort betydende Roller, sig over det Almindelige. - Den 21de Septbr. gaves Operaen Aline, Dronning af Golconda, og var denne Aften især mærkelig ved en Debutantinde, den fra det Frankske Skuespillerselskab bekiendte Jfr. Walther. Som Udlænding havde man langt fra ikke ventet af hende saamegen Færdighed i det danske Sprog, som begyndende Sangerinde ikke saamegen Fuldkommenhed, at hun med Held skulde kunne træde frem i en Rolle, hvori hun havde en saa udmærket Forgjængerinde som Mad. Frydendal. Men Udfaldet overtraf Forventningen. Hun accentuerede temmelig rigtigt, naar man undtager i første Act, hvor adskillige Anstød mod Sproget vare mærkelige, men hermed var man og burde man ikke heller være saa nøieregnende; thi hvad kan man ikke med Grund vente sig af en ung Skuespillerinde, der efter et Aars Underviisning i det danske Sprog, ved utrættet Flid og Anstrængelse, allerede har bragt det saa vidt, Hendes klare, høie Stemme, der nu har modtaget Bøielighed efter Konstens Regler, hendes behagelige, rigtige Foredrag, dertil hendes theatervante Anstand og Holding og hendes livfulde Spil vandt eensstemmigt Bifald. - Denne Debut er bleven offentlig anmeldt og bedømt i Adrastea, nordiske Tilskuer og Dagen. J et desuden til hende i Dagen indrykket Digt, findes følgende Linier: Hebe med Ungdomsvaarens Krands heelt fagert har smykket din Tinding, dig Horerne føre i svævende Dands og Sanggudinden dig rækker sin Krands, end Palmen vil vorde din Vinding. Jeg ønsker sandelig af mit ganske Hjerte, at dette sidste maa skee. Talent har hun, og vil hun, i Henseende til Flid og Fremgang, blive ved som hun har begyndt, gaaer Spaadommen sikkerlig med Tiden i Opfyldelse. - Om hendes anden Debut i Zemire og Apor, næste Gang. - J Operaen Aline bør ogsaa Hr. Zinck og Mad. Dahlen nævnes med fortjent Roes. St. Phar hører imodsigelig til een af de Roller, Hr. 8, bedst udfører. Om den ikke derfor kunde gives, og har været givet med endmere Natur og Følelse, vil jeg lade staae ved sit Værd. Løverdagen d. 30te gaves samme Opera igien uden Abonnement, og havde da Mad. Liebe, Zelis's Partie. Ved denne Forestilling bemærkede jeg, at denne iøvrigt fortjente Konstnerinde, ikke altid saa vel, som Jfr. Walther, veed at vogte sig for at overskride den fine Grændselinie, der er imellem at være utvungen fri og alt for fri Den 29de f. M. gaves Renaud d'Ast, hvori Jfr. Løffler havde Lephises Partie. Jeg bivaanede ikke denne Forestilling; men efter hvad jeg har hørt af flere, skal Jfr. Løffler deri, en særdeles Frygtsomhed og tvungen Adfærd fraregnet, give Haab om, med Tiden at blive een, om just ikke udmærket, saa dog meer end middelmaadig Sangerinde, og det er allerede meget. Bravour=Arien i 2den Act var hende for svær, dog skal de sidste Roulader være lykkedes hende vel. Dette foreløbigen, naar Stykket gives næste Gang, skal leg meddele dig det nærmere.