JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-20
For nogen Tid siden modtog jeg af Provst Engelbreth, der i øvrigt er mig personlig ubekiendt, nogle Linier, bestemte til at indrykkes i lærde Efterretninger; hvori han fralagde sig Titelen af Doctor i Theologien, der i sidste geistlige Statskalender var bleven ham tildeelt. Jeg tog ikke i Betænkning at indrykke heelt dette lidet Stykke, som, foruden en litterairhistorisk Berigtigelse, indeholdt en Misbilligelse af den Lethed, hvormed Doktordiplomer ved nogle tydske Universiteter en Tid lang ere blevne udgivne. Jeg vidste nemlig det var Sandt, og af mange Tydske selv bleven paaanket, at Doktordiplomer tildeeltes især Fremmede, naar de fastsatte Promotionsgebyhrer bleve betalte, uden at man stundom tog Hensyn til andet, end at en indsendt Disputats ei var aldeles slet. Ved en saadan Fremgangsmaade kunde ikke sees paa, om Doctoranden, var en ved Kundskaber virkeligen udmærket Mand; ja endog Muligheden blev tilbage, at Jndsenderen ei selv var Disputatsens Forfatter. Jkke kunde det falde mig ind, at jeg, blot ved at optage dette Stykke, skulde vorde anseet deeltagende i nogen grov Fornærmelse mod alle tydske Universiteter, hvis store Fortienester af Videnskaberne ingen mere levende end jeg kan erkiende, og blandt hvis Docenter jeg ærer saa mange Lærde, der saavel ved deres Skrifter som ved deres mundtlige Foredrag have været mine Lærere. End mindre kunde jeg vente, at noget Menneske vilde sige, at fordi der antydedes i det omtalte Stykke, at ogsaa mindre Fortiente kunde erholde tydske Doktordiplomer; at derfor ogsaa der blev paastaaet, at alle de, som erholdte disse, vare uværdige, og at saaledes alle de mange agtbare Mænd blandt os bleve haanede, der havde promovert ved udenlandske Universiteter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-20
Til min store Forundring læser jeg imidlertid i Kiøbenhavns Skilderie No. 62, at Hr. Johannes Clausen, Doctor Theologiæ og Sognepræst i Stubbekiøbing, har ved at læse dette Stykke følt sig truffet, ja endog dybt saaret. Om det er den Yttring, at en tydsk Jnauguraldissertation let kan blive til, ved over en velbekiendt Materie at udskrive nogle ældre og nyere Forfattere, eller det er et andet Udtryk, der fornemmeligen har rørt Hans Høiærværdighed, veed jeg ikke. Vist nok maae han have været i heftig Sindsbevægelse, imedens han skrev, da han, som den Hidsige pleier, svarer, hvoringen har spurgt, fordreier Andres Ord, ypper Kiv uden at være fornærmet, tillægger de formeentlige Fornærmere de værste Hensigter, og nu troer sig beføiet til at bruge grove Udtryk. Det tydeligste Beviis hvorledes Hidsighed har bragt hans Sind i Forvildelse findes S. 987, hvor det hedder: "Aldrig kunde Hr. Professoren heller i nogen Recension saa tydeligen, som her er skeet, have lagt forDagen sin antiakademiske Aand, hvis eneste Tendents det er, at kvæle alt Godt, der fordrister sig at komme op ved Siden af ham. Denne Beskyldning, der ikke gaaer ud paa mindre, end at fremstille mig som en uværdig Embedsmand, hvilket jeg jo maatte være, hvis jeg, som akademisk Lærer, dreves af en antigkademisk Aand, fortiente en haardere Revselse, hvis den ikke i sig selv havde været latterlig. Urimeligheden af at jeg, ved at give det omtalte lille Stykke Plads i Lærde Efterretninger, skulde have gjort mig skyldig i nogen svær Brøde, mener jeg alt at have bevist. At jeg ikke ved Recensioner har stræbt at kvæle det Gode i vor the logiske Litteratur kan allerede skjønnes deraf, at jeg saare sielden, og kun ved det aabenbar Slotte, har tilladt mig nogen aldeles misbilligende Dom. Hvormeget jeg derfor endog grunder over, hvad Forfatteren kan have ment med sin Yttring, og hvilke de Bøger kunde være, som ventelig Misundelsen, skulde have drevet mig til at dadle, kan jeg ikke finde det. Thi neppe kan jeg forestille mig, at Hans Høiærværdighed har tænkt paa sine egne Skrifter, da en liden Grad af Eftertanke og Bevisthed om egne Plagiater maatte kunne have sagt ham: at alle hans Skrifter, lige fra det førstrecenserte, Historia descensus Christi ad inferos, der heelt er sammenstykket af Potts, Mori og Dietelmajers Arbeider, og hvor blandt andre grove Feil, Cyrilis Kommentar over Pentateuchen giøres til en Kirkefader ved Navn Glaphyrius, lige indtil det Sidste om de bibelske Myther, hvor den ene Side efter den anden er udskrevet ordret af Bauers bekiendte Værker, snarere med for megen end for liden Lemfældighed af mig ere blevne bedømte. Peter Erasmus Müller,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-20
Professor i Theologien ved Kiøbenhavns Universitet, Redacteur for de Lærde Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Forskes Reg Sjette Aargang. No. 69. Udgivet og forlagt af J. Werfel, trykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Höeckes Enke. Tirsdagen den 23 Maji, 1809. Forsvar for Kjøbenhavns ny Veiviser.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
J den Proftske Veiviser kan man kun slaae eengang efter. Finder man da ikke strax hvad man søger (hvilket ikke sjeldent er Tilfældet, saa kaster man Bogen fortrydelig bort, og giver sig ikke engang Tid til at undersøge om den, man søger, maaskee ikke staaer paa et Sted, hvor man mindst ventede det, eller om man ikke tager Feil af Navnets Bagstavering, o. s. v. J den ny Veiviser er man nødsaget til at give sig Taalmodighed og Tid, thi man maa ikke allene efterslaae her Sprogers 28 Bogstaver, men ogsaa Stadens tolv Qvarterer. Man vænnes derved til en Orden, Opmærksomhed og Taalmodighed i sine Forretninger, som er ubetalelig. Bogen har altsaa sin store vædagogiske Nytte, som næsten giver den Fordring paa at indføres i alle Skoler og siden bortforpagtes, som en Bom eller er Jordegods, til en eller anden litterair Forpagter. H. Kan den indbindes i tolv Hefter og fordeles i Vest, Buxe- og Kjolelommen, hvilket især, naar de ere heftede i Leipzig, kunne see ud som et nyt Maanedsskrift og give Folk et lærdt og fornemt Udseende. Man forskaffer sig paa denne Maade for en Dalers Penge et ordentligt Op i 12. Deele. Jeg haaber allerede tilstrækkeligen at have bevist denne Jnddeelings store Gavnlighed. Jeg har endnu mange flere Beviser i Baghold, som jeg, i Tilfælde at nogen skulde vove at vilde tage til Gjenmæle, kan rykke frem med. - Man seer her imidlertid hvor let man kan gjøre en Forfatter Uret, naar man bedømmer hans Arbeide eensidigen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
Jnden- og udenlandske Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
Indenlandske Efterretninger. Udtog af et Brev til en Ven i Norge(sluttet, s. forrige No.). Skolevæsenet i Sjælland gjør herlige Fremskridt, endskjøndt Krigen dog har hindret Skolebygningernes Opførelse. Dette Skolevæsen staaer ganske under Amtmændenes og Amtsprovsternes Bestyrelse. Biskoppen har lidet eller intet dermed at bestille. Man taler om en Forandring heri, hvorved Biskoppen, vil faae Overopsynet. Amtsprovsterne skulle med Tiden, ligesom Seminarierne, holdes og lønnes af Geistligheden ene. Vore rige og slet vedligeholdte Kirker ville sikkert komme til at bidrage til disse nye Jndretningers Fremme. Angaaende Liturgien, da ligger nu Alt i Dvale. Bojsens Plan er i mange Henseender god; men Gud lad os dog ei beholde hans Kollectes og Bønner, de mangle saa aldeles det Preumaagion, hvorom Fallesen taler i sin Recension. Gid denne Mands Betænkninger maatte følges i det Hele; kun ikke hans Mening om Kirketavlernes Vedblivelse, som ganske burde afskaffes. Vi behøve ikke at tigge til vore Fattige. Jngen Skat er billigere end den. Jeg har troet at glæde Dig og vore Medbrødre i Broderlandet ved disse Efterretninger, og ender nu med Cicero's Ord til sin Ven: Si vales bene est, ipse valeo Sjælland, i Maji Maaned 1809.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
Søestæderne i Hertugdømmerne Slesvig og Holsteen kappes i dette Øieblik om at udruste Kapere, for at gjøre Fiendens Handel alt mueligt Afbræk. Staden Altona allene har allerede udrustet, en betydelig Deel, og et forholdsmæssigt Antal kan ventes fra Flensborg, Kiel, Husum, Tønningen og Eckernførde. Mange bryde i denne Tid deres Hoveder med at udfinde Bestemmelsen af den Engelske Flaade, som i disse Dage er bleven seet ved Kullen, og som skal bestaae af 16 Orlogsskibe, samt endeel Fregatter og mindre Fartøier. At et Angreb paa een af vore Øer er denne Expeditions Formaal synes mindre troeligt, end at den er bestemt til Østersøen, for om mueligt at hindre den Russiske Flaade fra at løbe ud.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
Ved Strandbredden ikke langt fra Ærøeskjøbing, blev for nogle Aar siden fundet en mærkværdig Steen. Dens Form er langagtig, og den har Forhøielser hist og her paa den ydre Overflade. Dens Farve er skiden guulagtig, ligesom Klokke metal. Den veier omtrent 6 Pund og kaster en stærk Glands fra sig, især naar Solen skinner derpaa. Efter Sigende er den fremkommen derved, at en stor Flintesteen er nedfalden fra en steil Klint, og den er bleven opdaget langtfra ved sit stærke Skin. Stenens Eier, en Kjøbmand Schytt, har sendt den til Kjøbenhavn og til Tydskland, for at lade den undersøge af Kiendere. Alle have været enige i, at denne Steen maaskee kan have en meget stor, maaskee ogsaa slet ingen Værdie, og at man først kunde komme efter, hvilket der var Tilfældet, naar den blev slaaet itu, men heri har Eieren hidindtil ikke villet samtykke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
Paa det Skib i Beltet, som man nylig tændte Jld i, for at redde det fra at falde i Fiendens Haand, havde en Slagter her i Kjøbenhavn 60 lede Stude, som alle brændte med.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
Efterretningerne om den Americanske Embargoes Ophævelse har i Kjøbenhavn frembragt en stor Standsning i Handelen. Jngen vil kjøbe og ligesaalidet vil nogen sælge. De eneste Artikler, som søges og betales godt, ere Hør og Hamp. Caffe, som nylig paa Auction allerede er bleven betalt med 10 Mk. 2 s. Pd., er nu solgt under Haanden for 9 Mk. 8 s. Kongothee, som har været i 12 Mk. 4 s., er solgt for 11 Mk. Men mærkværdigt er det, at uagtet Varene snarere falde end stige i Prisen tager vor Cours dog en høist ufordeelagtig Gang. Fra Hamborg er den med sidste Post kommen 300 PC.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
Digteren Øhlenschlæger er nu i Rom.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
J Christianiaavis læses følgende: Et Partie af 100 Fade Virginia=Tobaksblade er i disse Dage til vor Forhandling ankommen directe fra America. Deraf bliver om 14 Dage solgt omtrent det Halve, og de Øvrige senere; hvilket tjener til behage lig Efterretning for udenbyes Kjøbere. Bergen, d. 6 Maji 1809. Herm. D. Janson & Comp
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
Udenlandske Efterretninger. Alle Privatbreve fra Wien af 10 Maji stemme overeens i, at de Franske samme Dag befandt sig uden for denne Stad. Den herskende Mening var, at man vilde forsvare sig. Værkerne istandsættes ogsaa i største Hast og forsynes med svært Artillerie. Man befæster de Høie, hvorfra Staden beskydes og sørger fortrinlig for, at forsvare Broerne over Donau. Ny Cavalleriecorps oprettes og til den Ende sættes alle Heste i Reqvisition. Stillingen ved St. Pølten og Niederberg, bag Burkersdorf befæstes uafladeligen og er allerede istand til at optage Landværnet fra Øvre og Nedre=Østerrige, som forsamler sig i St. Pølten, hvor man seer Foreningen mellem Erkehertug Carls Armee og det Hillerske Corps i Møde. General Hiller ventedes der d. 8de. Han har trukket sig tilbage langs med den venstre Donaubredde, forfulgt af den Franske Hovedarmee. - Erkeh. Palatinus har allerede d. 26 April i en Opfordring til den Ungerske Adel erklæret, at denne Adels Jnsurrection ufortøvet maa rykke frem mod Kongerigets Grændser, tilføiende den svage Trøst, "at Mod, Nationalaand og Hengivenhed til Kongen maa erstatte hvad der mangler i Fornødenheder og Underviisning; at Fædrenelandet er i Fare og at Løsenet er, at redde eller døe. Hele Hoffet er afreist til Ofen og alle udenlandske Ministre ere blevne indbudne til at følge den. D. 10 Maji skede ingen Forretninger og noteredes ingen Cours paa Børsen i Wien, fordi de Franske vare Staden nær. Ogsaa fra de Jtalienske Lande, som Østerrigerne havde besat, trække de sig tilbage og gaae til Kärnthen. Dette har den ubehagelige Følge for dem, at Tyrol, som de regnede saa meget paa, nu overlades til sin egen Skjebne, og at de Franske kunne nu atter gaae angrebsviis frem i Jtalien.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
Østerrigerne skulle have sendt over 30,000 Mand af den Jtalienske Armee til Tydskland. Man seer nu de sørgelige Virkninger af, at deres Armeer have udbredt sig for meget. De have villet gjøre Erobringer i Tydskland, Polen og Jtalien, og kunne nu ikke engang forsvare deres egen Keiserstad. At Wien maa falde, det tvivler vel neppe nogen om, der kjender det mindste til Østerrigernes Stilling. Deres første General, Erkehertug Carl, er i dette Øieblik saa godt som tabt for dem. Nederlaget ved Landshut har gjort et saadant Jndtryk paa ham, at han fik et stærkt epileptisk Tilfælde og maatte bringes bort i en Vogn, for ikke at falde i de Franskes Hænder. Kjærnen af Armeen er dræbt, saaret, fangen, og de, som nu skulle forsvare Rigets Hovedstad, bestaae deels af tilbagedrevne og tilbageslaaede Tropper, hvis Mod er knækket, deels af et aldeles nøvet Landeværn, der ikke engang har de tilbørlige Klæder og Vaaben. Hvor meget Nederlag og Uorden kan svække Soldaters Mod sees deraf, at en Würtembergsk Patrouille af 8 Mand under en Lieuten Heyds Commando har en Fjerdinqvei fra Braunautaget 1 Capitain, 2 Lieutenanter og 314 Mand til Fanger. – Efter de nyeste Beretninger er der atter forefaldet ved Steyer i Nedre-Østerrige en Træfning, i hvilken Østerrigerne mistede 10 til 12,000 Fanger. Staden, som har 800 Huse og 7000 Jndbyggere, blev for største Delen et Rov for Luerne. Mange syge og saarede Østerrigske Officierer og Gemene indebrændte. Men hvad der nu fuldender Østerriges Undergang er det, at det Russiske Hof formelig har erkæret de Krig. - Keiser Napoleons Hovedqvarteer skulde d. 7de komme til St. Pølten, som kun ligger 8 Mile fra Wien.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
En i Dag ankommen Estaffette, har medbragt følgende: Af den Petersborgske Tidende d. 23 April (5 Maji). Freden mellem Frankrige og Østerrige, der allerede længe har været vaklende, er endeligen fuldkommen udbrudt Efter de sidste Efterretninger ere de Østerrigske Tropper rykkede ind i Hertugd. Warschau og i de Sachsiske og Bayerske Stater. Saaledes er Krigs fakkelen, som allerede længe var slukket paa Fastlandet, atter tændt, og efter Tingenes Sammenklædning maa alle Europæiske Magter atter gribe til Vaaben. Østerriges Krigsrustninger vare den første Aarsag til Misforstaaelserne. Rusland kunde ikke med Ligegyldighed være Vidne dertil. Alle Midler bleve anvendte for at qvæle dem i Fødselen. Man har endog Ruslands Garantie for at forsikkre de Østerrigske Staters Jntegritet, og tillige erklæret, at efter den bestaaende Alliance med Frankrige, vilde ethvert Jndgreb i Tingenes nuværende Orden ansees som en Krænkelse af de ved Tractater bestemte Rettigheder, som skulle forsvares med Vaaben, Østerrige, uden af forkaste de fredelige Forslag, der gjordes det, paastod at alle dets Rustninger, kun vare defensive, og kun vare foraarsagede af Frygten for den Fare, der truede det, at det ikke var dets Hensigt at føre en Angrebskrig og at det fra sin Side ikke vilde bryde Freden. - Følgerne have bevist hvor liden Værd disse Forsikkringer havde. Forsvarsanstalterne, der gradviis tiltoge, forvandlede sig til Angrebsanstalter. Jstedet for den Frygt, der yttredes, aabenbarede der sig ærgjerrige og krigerske Planer, og Krigen aabnedes ved Jndfald i fremmede Stater, endog førend Krigserklæringen i den sædvanlige Form var gjort. Østerrige, der fuldkommen kjender den Fremgangsmaade, Rusland i dette Tilfælde, vil iagttage, har tilsidesat alle Betragtninger, og besluttet heller at give Slip paa dets Venskab og tænde Krigens Fakkel endog paa vore Grændser, end afstaae fra sin Plan. – J Følge heraf er der givet befaling til den Russiske Mission i Wien, ufortøvet at forlade denne Hovedstad, og man har erklæret den Østerrigske Ambassadeur ved vort Hof, at fra dette Øieblik hans diplomatiske Forretninger have ophørt og at alle Forhold med ham og hans Hofere afbrudte. – D. 30 April blev Prinds Georg af Oldenborg høitidelig formælet med Storførstinde Catharine. – Alle officielle Communicationer med den Østerrigske Ambassadeur ere ophørt. - Den Amerikanske Regjering sender Hr. Schort herhid som Minister af anden Rang, og til vor overordentlige Gesandt er Khrr. Fedor Pot. v. der Phalen bestemt. Begge disse Gesandtskaber give Haab om en nøyere Handelsforbindelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
Bayonne d. 6 Maji. Hertug, af Treviso (Mortier) er i Spidsen af 5te Corps og en Deel af 3die, 20 til 24000 M. stærk, afmarcheret fra Arragonien til Astorga. Ved hans Ankomst adspredte Oprørerne sig i Bjergene. - Gen. Kellermann er d. 21 April brudt op med 18000 Mand fra Benevente til Asturien. Det hedder, at Hert. af Abrantes begiver sig fra Tudele til Saragossa. General Ver din faaer Commando over en Division i Catalonien. -
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
General Lerchi har erholdt ny Fordeele. Alle Anstalter til Garonas og Tarragonas Beleiring ere trufne. Begge Pladse ere blokerede. - Bayonne d. 7 Maji. Den 29 April blev Gen. Bonnet angreben af 15000 Asturiske Oprørere i St. Vinzent de la Valquiera. Han havde kun 1500 Mand hos sig, forsvarede sig hæderligen mod Overmagten, og trak sig i største Orden tilbage til Cabeson, 4 Lieus fra St. Ander. - Gener. Lerchihar gjenoprettet Samfærslen mellem Barcellona og Perpignan, som i nogen Tid har været afbrudt. - Vizenza d. 3 Maji. Fienden flygter. Dagligen have vi Fægtninger med Østerrigerne. D. 4. J Gaar er den Franske Armee passeret Vicenzia og har forfulgt Fienden til Brenta. Da alle Broer vare afbrukne, har man sammenbragt Tømmerstaader. J Morgen gaaer Armeen i 3 Colonner over Brenta. Hovedqvarteret er i St. Pietro in Engen. - Paris d. 12 Maji. Vicekongen af Jtalien er i Østerrigernes Paasyn gaaet over Plave. Han har frataget dem 16 Canoner, 5000 Fanger, hvoriblandt 1 Cavall. General, 1 Artil. General og mange Officierer. Adskillige Østerrigske Generaler ere blevne paa Valpladsen. - Hertugen af Elchingen skal i Gallizien have havt store Fordele over Romana. - Da Toulonerslaaden allerede var 12 Timer afseilet fra Barcellona, ankom 15 Engelske Krigsskibe. - J Depart. Ostfriesland have nogle Jldesindede opsat sig mod Oppebørselsbetjenterne. – Fra Leiren ved Narrdin er der gaaet Tropper til Cassel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
Den Serviste Jnsurgent Armee har d. 22 s. M. faaet befaling at bryde op. Belgrads Besætning er d. 20 marscheret mod Grændserne. - Den Sachsiske Armee er marcheret igjennem en Deel af Bayern, men dens Bestemmelse er ubekiendt. - Blandt mange andre Saarede er ogsaa Førsten af Lichtenstein og Prindsen af Rohan ankomne til Prag. - Den Polske Armee under Poniatowski, trænger bestandig videre frem i Gallizien. Chasteller har opfordret Tyrolerne til at aflevere de Vaaben, Heste og Munition, de have frataget Fienden, imod Godtgjørelse. – J Croatien beløber Jnsurrectionen sig til 16975 Mand, hvoriblandt 1811 Mand Cavallerie. – J Presburg er der den 25 ankommen 95 krigsfangne Officerer. – Fra det Østerrigske d. 11 Maji. De Franske ere ankomne for Wien. Hertugen af Montebello (Lannes) har i Gaar opfordret Staden til Overgivelse, men Erkehertug Maximilian gav et benegtende Svar. - General Hiller har ved Crems trukket sig over Donau og forenet sig med Erkehertug Carl. London d. 6 Maji. Den 1 afseilede fra Portsmouth 4 Linieskibe (deriblandt Christian d. 7de) og 1 Fregat til en hemmelig Expedition. –Hr. Merry har notificeret vor Consul, Hr. Smith, at i Tilfælde af en Krig mellem Engelland og Sverrig, vil Kjøbmænds Eiendom dog blive respecteret af begge Regjeringer. Norsk Sang. Melod. Saa glade vi drage det lynende Sværd. J Norrig, o Fredrik, gjenlyder Dit Navn Fra Borg til den laveste Hytte; Fred var det mildt som en Møi vor Favn, Krig som den stærkeste Stytte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
J Fred som i Feid vort Løsen det var: Leve Frederik, Kongen vor Fader! Naar djærvt sig Soldaten fremstyrter i Slag, Dit Navn ham, o Fredrik, opliver, Naar Søgatten staaer under vajende Flag, Dit Navn ham i Striden henriver. J Feldt og paa Havet vort Løsen det var Leve Frederik, Kongen vor Faer! Og reises Trophæer i seirende Kamp, Dit Navn dem, o Frederik, pryder; Og brister end Hjertet i blodige Damp, Dit Navn først fra Læberne lyder; J Liv og i Døden vort Løsen det var Leve Frederik, Kongen vor Fader! Og samles vi glade om Gjæstesals-Bord, Hvor Qvadet gaaer rundt med Pokalen Om Dig vi mon vexle saa venlige Ord Dit Navn lyder høit gjennem Salen; Thi bliver vort Løsen, hvad altid det var, Leve Kong Fredrik, leve vor Fader, Sagen. En Norsk Kriger og hans Pige. Hun. Trommen fælt i Stormen lyder, kalder dig til blodig Dyst; det, som Mandens Hjerte fryder, presser Suk af Qvindebryst. Elskede, snart er du der, hvor de vilde Flammer bruse, hvor de Kugler splitte, knuse! Ol i Tankerne jeg seer dine Kinders Roser blegne hist i Dødens kolde Egne. At hvad har den arme Mes da paa Jorden meer at gjøre? intet – uden Budskab høre om din Død – og selv at døe, Han To Baand om mit Hjerte sig klynge saa tæt, de bæres saa inderlig gjerne og let; det ene har Kjerlighed knyttet til dig, det andet har Norrige fæstet til sig. Vel binder det Baand til dit Hjerte mig fast, og aldrig, og elskede Pige, det brast, om Døden mig pristede bort af din Arm, og Jorden med Grønsvær bedækked min Barm. Men stærkere drager dog Hjertet til sig det Baand, som mit Fædreland slynged om mig; thi gaaer jeg, o Pige, mit Norrige tro, fra dig og til Kampen saa freldig og fro Hun. Norge, vores Moder, byder dig at gaae i Ledingsfærd, gjør ved stolte Heltedyder. Hendes Sønnenavn dig værd! Gak da, Elskte! – o jeg seer, hvor dit kjække Hjerte brænder, hvor dit muntre Blik sig vender længselsfuldt mod Fiendens Hær. Hvis du der end Døden finder, veed jeg dog, du Krandsen vinder. Jngen Suk og Qvindegraad Luen i dit Hjerte qvæle. Gak! – mit Øie fro skal dvæle paa din raske Gang til Daad! Han. Saa sømmer det Pigen paa Norriges Field at sige sin trofaste Elsker Farvel! sødt er det at leve hos elskede Mo men skjønnere dog for sit Norrig at døe. For dig og vort Norrig i Kampen jeg gaaer, for Eder saa modig og mandig jeg slaaer, og kommer jeg engang fra blodige Færd, da først har jeg viist, at jeg er Eder værd. Ol – selv i det fjerneste Fierne dog er de elskende Hjerter hinanden saa nær, og blid, som dens Stierne paa Himmelens Blaa, trods jordiske Storme, skal Kierlighed staae. Begge. Ja, selv i det fjerneste Fierne, o. s. v.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-23
Sagen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-27
Apeste
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-27
Skilderie af Kjøbenhavn. Fangersker Sjette Aargang. No. 66. Udgivet og forlagt af J. Werfel, trykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Höeckes Enke Løverdagen den 27 Maji, 1809. Haandværksdrenge.