Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-01-16
Capitain Parry, der har gjort Opdagelses reisen til Jishavet, udgiver nu Beskrivelsen derover og har for Haandskriftet faaet 1000 Pd. Sterling. (11,000 Rbdlr.) - Den 11te Mai 1819 afseilede Parry med Skibene Hecla og Griper fra Engelland. Midt i Juni fik de den første Jis at see, og i de sidste Dage af f. M. var Skibene ganske indsluttede deraf. Da de havde naaet 74, nordl. Br. maatte de adskillige Gange med Saugen bane sig Veien igjennem Jsen. D. 1 Aug, naaede de "Lancaster Sund" og styrede med gunstig Vind og for fulde Seil imellem Jsskroller ind i samme. Paa det samme Sted, hvor Anføreren for den foregaaende Reise, Capitain Rotz, var vendt om, fordi han troede, at see en Række af Bjerge lige for sig, som han kaldte Crokers-Bjerge", og om hvilke han meente, at de aldeles spærrede Veien for hans Skib, paa samme Sted fandt hans Efterfølger, Parry, ingen Hindring for at seile videre, og Søen var her 1200 Fod dyb. Siden den Tid han havde Lancaster-Sund bag ved sig, var Compasset ham ikke mere til nogen Nytte, thi hvorledes end Skibene bleve dreiede og vendte, viste, Magnetnaalen ligesom ubevægelig, stedse mod Nordost, De kunde derfor ved Skibets Styrelse kun rette sig efter Solen, og da denne ofte først efter store Mellemrum skinnede frem igien, saa var man, indhyllet i meget tyk Taage, ikke sjeldent i stor Fare. D. 4 Septbr. naaede de Kobberfloden (Copper MineRoads) – til hvis Munding i Jshavet Hearne paa hans farefulde Fodvandring i Nordamerica, fordum var kommet hen. D. 16 Sept. fandt de Havet, saa langt Øiet kunde række, bedækket med Jis og Skibene ganske indfrosne. Det var altsaa den høieste Tid at see sig om efter en Havn, hvor de kunde overvintre. Lykkeligviis befandt de sig just i Nærheden af den opdagede Øe "Mel ville." For paa Sydsiden af samme at naae en beskyttende Havn, maatte de paa en Strækning af over 1/2 geographisk Miil gjennemsauge Jsen, for at bane Vei for Skibet. Neppe havde de naaet dette Tilflugtsted, førend der indfandt sig en stræng Kulde. J Nov. stod Thermometret paa 50 Gr. Fahr. under Frysepuncten. Den 16 Nov. 1819 saae de for sidste Gang Solen. Fra den Tid af havde man kun Skumring. D. 21 Dec. var denne kun saa stærk, at man om Middagen med Nød og Neppe kunde læse Skrift, naar man holdt Bladet mod Dagen. J disse Vinternætter saae man kun faa Skyer paa Horizonten. Nordlys saaes hyppigen, men havde ingen levende Glands, der faldt kun lidt Snee. Den 6 Febr. glædedes de første Gang ved Synet af Solen, men alligevel var der endnu ikke at tænke paa Kuldens Aftagelse. Naar Vinden blæste var den undstaaelig, men ellers imellemstunder taalelig, skjøndt dog altid uhørt. J Officierkahyten frøs Portvinen saa stærkt, at Flasken sprang, thi ved Officierernes Senge viste Thermometret 56 Sr. under Frysepuncten. J April havde Kulden naaet den høieste Grad, thi Thermometret viste 56 Gr. under Null (!). J denne Vinter station maatte de, indfrosne, udholde indtil Aug. 1820, paa hvilken Dag det igjen lykkedes dem at gaae under Seil. D. 6te havde de naaet Vestenden af Øen Melville. For at styre endnu videre mod Vesten, dvælede de her 11 Dage - hvilket ikke er mindre end 1/2 Deel af den hele Sommer, der er bleven denne Himmelegn til Deel. Den Bugt, hvori de laae 11 Dage for Anker, var blot dannet ved den Jis, der laae fast til Kysten, og dette Jisbassin var 10 til 60 Fod tykt og klippe tæt. Dersom Skibene her var tilstødt et Uheld, som f. Ex. at de vare blevne af de tiltrængende Jsstykker præssede og nedtrykte, saa havde der ikke været at tænke paa nogen Redning, men de vilde førlist med Mand og Muus. Da der d. 22 Aug. endnu aldeles ingen Udsigt var til, at kunne fortsætte Veien til Vesten, og Provianten ikke vilde være tilstrækkelig for et fuldt Aar, kunde det ikke paa Lykke og Fromme voves, om det i næste Aar vilde gaae bedre, at tilbringe i disse isfulde Egne endnu en anden Vinter; de vendte derfor omkring, og styrede til Østen, for i Norden at opsøge en Gjennemfart til Kysten af Nordamerica, men istedet herfor naaede de, tvungne dertil af Jsens Retning, igjen Lancastersund, og vendte derfra den lige Vei tilbage til Engelland.