Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-05-28
Den bekiendte Grev Caylus, der var nærværende, indvendte: "man skulde dog søge at erfare, om der i Gaden St. Apolline boede en saadan Mand. Jeg har just efter Man tidet Forretninger i den Egn, og tilbyder mig med Cassereren at kjøre derhen." Forslaget blev antaget, og de la Place satte sig med i Vognen. De kjørte ligge til den betegnede Gade, spurgte Huus for Huus, fandt ingensteds hvad de søgte, bleve ofte udlete, og stode i Begreb med igjen at vende om, da en Vaskerkone underrettede Grevens Tjener om, at der i Forstaden endnu var en anden Gade St. Apolline. Der besluttedes ogsaa at gjøre dette Forsøg. Man kom i en elendig, smudsig Gade, som syntes blot at blive beboet af den ringeste og fattigste Pøbel Cassereren havde ikke Lyst til at kjøre videre, blot Tieneren skulde endnu engang spørge sig for. Han kom snart tilbage med den Efterretning, at der rigtig nok boede en Hr. M., midt i Gaden; N. K. men - sagde han leende - denne Hr. V. handler med Svovelstikker. Cassereren vilde strax vende om, men man overtalede ham til, dog i det mindste at lære Manden at kjende, forat erfare, om han havde havt Deel i det plumpe Spøg. Herrerne stege af, og Udseendet af Kræmmerens liden, uanseelige Bolig, bestyrkede dem i deres Vantroe. De gik gjennem en lang mørk Gang, ved hvis Ende et svagt Daglys skinnede imod dem; da de havde samlende og murrende naaet dens Ende, bleve de meget overraskede ved at finde en meget smuk Hauge. J Midten stod et net Lysthuus, i hvilket de saae en venlig middelaldrende Mand i en Silke Slobrok og med en sort Fløiels Hue paa Hovedet. Han kom sine Gjæster med en munter fri Anstand imøde. "Velkommen mine Herrer, sagde han, jeg formoder, hvad der fører dem til mig. De har en Vexel fra Cadix paa mig, stor 20,000 Franker." – Gjettet. Behager De at komme med mig op paa mit Contoir." - De Fremmede saae paa hinanden og fulgte tause. Pengene bleve udbetalte, og tillige blev en Bajonner Skinke, en Bologneser Ost og en Flaske Champagne sat paa Bordet. Den venlige Vært skienkede i, og nødte trohiertigen til at spise og drikke. "De vil have funden Jndgangen til min Bolig lidt mørk, sagde han, det kommer deraf, at jeg nu, af Mangel paa Plads, har opstablet Svovelstikker, som udgjør endeel af mit Magazin, til begge Sider. For at forekomme alFare, hænger jeg ingen Lygte i Gangen." Cassereren kunde ikke længer skjule sin Forundring. "Hvor er det muelig, sagde han, at man ved en saa ubetydelig Handel kan betale Vexelbreve paa 20,000 Franker." Ubetydelig, min Herre, svare de Svovelstikkræmmeren, "intet i Verden er ubetydeligt, naar Flid og Klogskab forener sig om at benytte det." Denne Handel har min gode salig Onkel bragt i Gang, og jeg bestræber mig for, at haandhæve den ved ham erhvervede Roes." Næsten havde Gjesterne ved det Ord, Roes, leet høit, men Lysten til at spotte forvandlede sig snart i Høiagtelse, da Hr. M." saaledes vedblev, " forsyner Spanien, begge Jndierne, de engelske og hollandske Colonier med Svovelskikker. J Cadix er mit Hovedvarelager, og over Cadix henter jeg øste og vestindiske Vare, som jeg igjen en gros forhandler. Denne Gang oversteeg min Commission paa Varer den Sum jeg havde at fordre, og dette sjeldne Tilfælde skylder jeg den Fornøielse, at beværte dem, mine Herrer, hos mig. Cassereren pakkede med Ærefrygt sine Penge sammen, og Greven skammede sig ikke ved Afskeden at trykke den ærlige Svovelstikkræmmer Haanden.