Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-08-24
- Et nyt tydsk Tidsskrift er begyndt for kort Tid siden, kaldet: "Der canonische Wachter. Eine antiesuitische Zeitschrift for Staat und Kirche und für alle christliche Confessionen." Udgivet af Alexander Müller. (Faaes hos Hr. Univers. Bogh. Reitzel.) Deraf uddrage vi nogle smaae Stykker: De bittre Frugter af jesuitisk Opdragelse ere desværre, som bekjendt, mange. Fyrster og Ministre og saa mange, som handlede frisindet, fik blodige Advarsler. Maatte dog Verset, der er lige gammelt med Ordenen, blive uforglemmeligt: Omnes ani en Jesu itis Ne ite cum Jesuitis! Ut a luce lucus dictus, Et at homoest homo pictus Sic a Jesu et Jesuita; Hune, si sapis, semper vita! Forbindelse med Jesuitter var ideligen betænkelig, og medførte kun Uheld. En gammel Jesuit har tegnet sine Brødre meget rigtig. Jngen veed, skrev han, hvad en Jesuit er, naar han ei selv er det, og længe har været det. Man har en træffende Recept. Recipe superbiam galliastutiam vulpis, invidiam canis, felis persidiam. serpentis volubilitatem & lubricitatem etc., mi see ita, & erit Jesuita. (Tag Hanens Stolthed, Rævens Snildhed, Hundens Misundelse, Kattens Troløshed, Slangens Smidighed og Glathed etc. bland dette, og der bliver en Jesuit deraf.)Der er ikke nogen mere ydmygende Iagttagelse for det 19de Aarhundrede end Jesuiternes Gjenkomst. Beregner man Følgerne af samme maa man med den frisindede Kørner udraabe: Fort mit dem Heuchler und Finsterling; Er schmiedet der Knechtschaft Kettenring. Haaret reiser sig, naar man seer at Herrerne af det stationaire eller retrograde System atter anbefale Jesuiterne for deres Monarker, for at faae de liberale Jdeers Løb hemmet. Hvo der vil undgaae Tigerens Kløer, vinder kun lidt ved at søge Hyænens Beskyttelse. Tiggermunke i Bayern. Følgende Klostre ere paa ny bragte istand. Franciskanernes i Hammelburg, Dettelbach, Kreutzberg og Milten berg, med Hospitier i Engelsberg og Volkersberg; de barfodede Karmeliters i Würsburg, Kapuzinernes i Aschaffenburg og Karlstadt, med Hospitier i Lohr og Königshoven. J alt 8 Klostre, og 5 Hospitier. - Det er næppe 40 Aar siden, da Jgnatius Schmidt, en katholsk Skribent, skrev om Tiggermunkene, at de vare en dobbelt Plage for Folket, baade i at ville leve af dets Sveed, og i at holde det med Flid i Uvidenhed og Overtro. Paa alle Bøndernes Stalde skreve de tre eller et trefoldigt Kors. De solgte Amuleter og Helgenbilleder, og dreve Dievle ud, kun ikke Dumhedens Dievel, der sad alt for fast i deres Hjerne. Hvorledes selv Klosternes Forstandere vare Fjender af al Lærdom, og Tilhængere af Overtro, derpaa tjener følgende til Exempel. 1790, altsaa ikke over 40 Aar siden, skrev den katholske Præst Geiger i München en liden Bog for Bønder, i hvilken han nægtede Præstevelsignelsens Virkning paa Herer og disses Tilværelse. Derfor maatte han gjøre tre Fjerdingaars Poenitents. (Allg. lit. Anz. 1798 S. 496.) Den bigotte Kong Johan 5 af Portugal overgav Kapuzmeren Gaspard Porteseuillen for Finantserne; og for at befordre Tydsklands Fremskridt blandede sig ogsaa Tiggermunke i hans diplomatiske Korps. - Hvorledes gik det Frederik August d. 3die af Sachsen. Da denne Fyrstes Fader i Aaret 1696 blev, for at erholde den polske Krone, katholsk, vedblev dog hans Moder Christiana, en fød Prindsesse af Brandenburg Baireuth, at være luthersk, hun var meget omhyggelig for at Chur prindsen blev religiøs opdragen i hendes Tro. Der var ogsaa Udsigt til, at Sachsen under hans tilkommende Regjering skulde derved blive lykkelig. Da Keiser Carl d. 6te i Aaret 1711 blev kronet i Frankfurt, var den da 15 aarige Chur prinds af Sachsen der. Udsat for Jesuiternes Forfølgelser og Forførelser, henvendte han sig til den hollandske Gesandt, og yttrede det Ønske, at søge Generalstaternes Beskyttelse, for at sikre sig imod hines Efterstræbelser; men hans Ønskes Opfyldelse laae ikke i Gesandtens Magt. Til Jtalien blev Prindsen ført, der drak han af Tryllebægeret; i Bologna blev han katholsk. Dette skeete allerede i Aaret 1712, men blev ej førend 1717 offentligt. Efter et syvaarigt Ophold i Udlandet, kom han endeligen 1719 tilbage til Tydskland, ganske omskabt. Dette var en bitter Frugt af Fesuitismen. Hvor ulykkelig Sachsen blev under hans yppige ødslende Regjering, og den sardanapalske Ministers Greve Bruhls Forvaltning, og hvorledes selv Tydskland ved Sachsens falske Politik blev indviklet i den ulykkeligste Krig, er af Historien bekjendt. Jagten var hans Lidenskab. Paa sin Kapel, sine Fester og Malerier anvendte han uhyre Summer; Sachsen fik trykkende Paalæg og Gield af hundrede Millioner. – Alexander Müller, af hvis Tidsskrift forestaaende er taget, har skrevet en Haandbog over den katholske og protestantiske Kirkeret, hvilken i Bayern er forbuden.