Norske Intelligenssedler, 1772-10-14
Jndsendt fra Landet den 1ste October. Det er noksom bekiendt, hvor slet det staaer til med Landmanden, formedelst Misvext dette Aar næsten overalt i Norge; Til Fields og i Marke-Bøjgderne er Kornet bortfrøsen, paa andre Stæder, i Landet er en stor Deel af Korn-Avlingen bleven umoden, endnu uvist om det kommer beholden i Laden, saasom ikkun lidet til denne Tiid er indhøstet. De mange Stæder, som Frosten er overgaaet, der avles intet uden Straa og Avner, det er alt hvad disse Beboere endnu veed sig til Føde for Vinteren, slet intet til Sæd naar Foraaret kommer. Hvor Kulden ikke har gjort Skade, kand dog Avingen hos mange neppe ansees for meere end det Halve, da der er intet Forslag i det umodne Korn. Her synes altsaa være en almindelig Nød for Haanden, og nødvendigt i Tide at tænke paa Rednings-Midler; thi enhver veed, at intet Steds i Landet er Beholdning af Korn. Landmanden har dette Aar allevegne maattet hente Sommer-Føden fra Kiøbstæderne, følgelig har han intet at tage til uden dette Aars Avling, og den er utilstrækkelig for Mange, og for andre saa godt som Jntet; Disse har heller intet at kiøbe for, og ikke det Ringeste at fortiene. Spørsmaal. Om derfor ikke var fornøden, at de Herrer Præster i Sognerne, hvor Frosten har medtaget Kornet, forfattede en Liste over alle dem, hvis Tilstand er saa ringe, at de intet eier til at kiøbe sig Vinterføde for, at indsende saadanne Lister til Stiftets Øvrighed, med hosføjet Ansøgning, at Collecter maatte udgaae, til at samle noget til Føde for disse saa yderlige Fattige, paa det de ikke skal omkomme af Hungers Nød i den forestaaende kolde Vinter, Vel er Tilstanden blandt os i Almindelighed beklagelig, da en yderlig Pengemangel trykker hver Stand og formindsker Næringsvejene; Jkke desmindre er dog endnu nogle som formaaer at hielpe den Nødlidende, og enhver, som har til overs fra det Nødvendige, bør vise Menniskekiærlighed, naar han seer Næsten i saa yderlig Nød, at Hunger truer dem med Døden. Dernæst spørges: Om ikke var fornøden, at forestille Øvrigheden, det i betids blev føjet Anstalt, at ikke det mindste af Korn-Vahrer nu til Vinteren maatte blive bragt ud af Stiftet eller fra Amterne; thi dersom Gulbrandsdahlen og Hedemarchen nu som sædvanlig bliver uformeent at føre. til Røraas, og andre, at sælge til de Svenske, alt hvad de har til overs af Meel og Korn, da kommer de i Bøjgderne, som lidet eller intet har avlet, til at crepere af Sult; Disse behøver vist nok hvad de faae har til overs, hvis Avling er bleven uskad, hvilke sidste ikke formedelst Vindesyge bør tillades at føre Fødevahrene bort, nu de saa højt behøves i Districterne i Nærheden. Det var maaskee ikke unødvendig, om Landmanden i de Districter, hvor Avlingen har slaaet nogenledes til, blev i Tide tilholdt at opgive, hvad enhver kand have avlet meere end til eget Brug behøves, paa det deraf kunde erfares, hvad her er til Hielp for de trængende Almuer baade til Føde, saa og i sin Tid til Udsæd; hvilket sidste fortiener saa megen meere Opmærksomhed, som vort eget Korn tiener os best til Sæd, og jo større Fattelse her bliver for Sædekorn, jo vissere er vi paa fleere U-aar. Dette Forslag, saa simpel det er, kand dog ikke være skadelig. Veed nogen tienligere og nærmere Hielpemidler, da var at ønske de maatte snart yttres, til at redde en stoer Mængde af Landets Jndbyggere for overhængende Hungers Nød. Mange Mennisker hos os har i dette Aar maattet nære sig med Bark og Græs, end sørgeligere vil det være, naar vi skulle faae høre, at langt fleere er død af Hunger, og det synes være u-undgaaelig, saafremt ikke i Tide tænkes paa Hielp. Hvor ønskelig var det derfor ikke, at de Negotierende i det betrængte Norge ville anvende meere af deres Kræfter og Virksomhed paa Korn-Handlingen, i sær det Slags, som tiener meenige Mand til Føde, nemlig Havre, hvorefter vil blive meest Søgen, end til Mængde af undværlige Vahrer; maaskee det gandske maadelige af sidste Slags og des større Qvantum Korn vil tilbringe dem en bedre og vissere Fordeel, helst nu da Landet saa højt trænger til Føde, og har saare lidet til overs til overflødige Ting. Jngen oplyst Borger vil tænke, at hans Bestræbelse ikkun bør gaae ud paa egen Fordeel; Han anseer det meget meere for sin Pligt at tiene det Almindelige, og forsikrer sig selv, at det billige, som vindes derved, er varigt, og har Velsignelse med sig.