Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-12-01
at fransk Corvette har været fra først til sidst Pen vidne til Kampen, som varede i 10 Timer. Ogsaa England har man faaet Efterretning om Grækernes Seier. Ældre Jtalienske Efterretninger fortælle: at den Tyrkiske Flaade skal have erholdet Forstærkning og drevet Grækerne tilbage; men denne Efterretning var ikke stadfæstet sig. Fra Rusland høres ikke videre end at de Russiske Gardere, skulle have faaet Ordre til at begive sig mod Sønden, og at endeel af den Polske Armee skal giøres modit i Tilfælde af en Krig mod Tyrkerne, og ude giøre et Observations-Corps. Polakerne deele Russernes Enthusiame for Grækernes Sag. Den Preussiske Statscanzler Fyrsten af Hardenberg er afreist til Wien. – Derhedder i Journal des Paris, at Krigs- og Fredstygterne have i nogen Tid gaaet i Staae. Man taler om en Congres til næste Foraar, det varer meget længe, imidlertid flyder Blodet fort. Vi havde ønsket at Begivenhederne i Østen kunde faae et Udfald som i samme Grad, kunde tilfredsstille Menneskeligheden og Politikken; men en Uvished som den nærværende er hverken tilfredsstillende for den ene eller for den anden. Skal det gaae med Myrderierne i Østen som med Pesten i Barcelona, at de skulle tilsidst hvide op blot af Mangel paa Næring? – Man vil vide i Wien, at den Russiske Keiser skal have erklæret, at vel er det hans Folks Ønske at begynde Krig mod Tyrkerne, og vel ere Conjuncturerne færdeles gunstige for ham til at begynde denne Krig, men at hans Omsorg for at vedligeholde den almindelige Fred i Europa beholder stedse Overhaanden, forudsat at de Europæiske Magter ville hurtig gribe et Middel for at formaae den Tyrkiske Regiering til at stille hensigtsmæssige Garantier hvorved de Forholdsregler kunne blive overflødige, som ellers hans Krones Ære og Omsorgen for Religionen maatte dictere ham. Man vil vide i Wien at Fyrsten af Metternich reiste af denne Aarsag til Hannover, for at giøre Aftale med Marqvien af Londynder om, hvorledes Østerrig og England kunne indkomme med Forestillinger ved Hoffet i Constantinopel, for at efterkomme den Russiske Keisers Begiæring. – J Odessa vil man vide, at Keiseren har afsendt sit Ultimatum til Constantinopel, hvilket han har ladet communicere de udenlandske Hoffer. Man forsikkrer, at Hs. Majestæt deri vedbliver i de Beslutninger, som han tilforn har fattet; men han vil dog ikke afvige fra de Grundsætninger, som han har opstillet i Laybach, men han forlanget at Grækernes Rettigheder skulle sikkres, og at Moldau og Wallachiet skulle i Øieblikket rømmes. Men de Grundsætninger, som Baron von Stroganost har opstillet, skulle standhaftigen soutineres. – Alle Efterretninger fra Tyrkiet stadfæste at Tyrkerne vedblive i deres Grusomhed mod de Christne, at Udrustningerne blive fortfatte af alle Kræfter, at de Tyrkiske Troppers Antal i Jassy stedse formeres, og endelig at Janitscharerne vise sig meget utilfredse i Constantinopel, forlange høiere Sold, og yttre Mistanke imod de fornemste Embedsmænd, og bestylde dem for at være Forrædere, imod Jstamismem. – Dog mene Tyrkerne, at naar de blot ikke havde nødigt at holde en Armee opstillet imod Russerne, saa ville de snart blive færdige med Grækerne (og maaskee dog ikke nu længere saa meget snart.)¬