Viborger Samler, 1848-05-23
J Fædrelandet, der dog nylig har erklæret, at det ikke er noget officielt Blad, hedder det: "Der skal voves og offres Alt for Jylland, som man med Rette har kaldt Danmarks Hjerteland, og uden hvilket Danmark i Virkeligheden har ophørt at være til, men Vovestykket og Opoffrelsen, maa først skee, naar der er Haab om at redde det. Dette Haab indtræder først, naar enten Hjælp udenfra fordobbler vor krigerske Styrke, eller naar Begivenheder i Tydskland selv aflede dets Opmærksomhed og bortkalde dets Hære, eller naar en Folkevæbning er udviklet paa Øerne, der sætter os istand til at maale os med Fjendens nuværende Magt. Men det Første og Andet vil tage nogen Tid, det Sidste vil tage megen. Heldigt for os, hvis det Første eller det Andet skeer, hvortil Udsigten synes at være deels vis, deels sandsynlig: men skeer Jntet af Begge, saa maa det Sidste skee, thi Danmark maa gaae under paa een Gang eller frelses Altsammen."J samme Blad skrives fra Odense af 16de Dennes: Fra Als have vi idag modtaget paalidelige Efterretninger. Vore Tropper ere i de sidste Dage jevnlig gaaet over Als sundet og have foruroliget Fienden i den Grad, at han neppe mere lader sig see. Nogle af disse Expeditioner have havt en alvorligere Characteer; i det mindste fortælles der, at Fjenderne paa een Dag have kjørt ikke mindre end 8 Læs Døde til Broager Kirkegaard. Vort Skyts har indgydt dem en saadan Respect, at de drive Forsigtigheden til det Yderste; den gaaer saa vidt, at de i Almindelighed opstille deres Kanoner bag Hegn, og, saasnart de have skudt, jage afsted med dem til et andet Punct, hvor de fyre paany. Man behøver blot at see over til dem med en Kikkert, saa løbe de paa Øieblikket; en Skildvagt, som en Artilleriofficeer betragtede i sin Kikkert, præsenterede i sin Besippelse Gevær, og derpaa løb han Fra Sandberg har man forleden skudt paa vort Batteri ved Rønhof og paa Kanonbaadene, dog uden Virkning, da Fjenden kun er i Besiddelse af Feltartilleri. Ved denne Leilighed slog nogle Projectiler fra Fjenden ind paa Augustenborg, hvorfor Lægerne strax heisede hvidt Flag, for at antyde, at der var Lazareth. Syd for Veien til Duppel Mølle have vi begyndt paa Anlæggelsen af et nyt Brohoved; imidlertid er Fjenden i Sundeved heller ikke uvirksom, thi der høres stadig Tøm ren fra Skovene, og man truer jevnlig med Overgang."J Nr. 120 af Bladet Fædrelandet for den 4de af d. M. findes indrykket følgende allerhøieste Rescript til Overhofmarechallen: "Da vi have besluttet at stille Mønt= og Medaille-Samlingen paa Rosenborg, saavelsom det Sølvtøi, Vi ikke behøve til vore daglige Tafler, og som opbevares i Vort Sølvkammer, til Vor Finantsministers Disposition, for at han derved kan tilveiebringe en Deel af de Summer, som ville udfordres til at dække de Udgifter, som nærværende Krigsuroligheder med føre for Landet, ville Vi herved allernaadigst have Dig paalagt, paa Finantsministerens nærmere Reqvisition at lade de nævnte Gjenstande udlevere til ham. Det maa her stærkt fremhæves - hvad selve Rescriptet ogsaa selv viser – at der ved dette Rescript, som Fædrelandet" kun ved en Embedsmands Jndiscretion kan være blevet sat istand til at kundgjøre, ikke er Tale om Nogetsomhelst, der kan ligne en Regjeringshandling; at det under alle Omstændigheder kun er en Meddelelse indenfor det kongelige Huus fra den ene Forretningsbrancheaf samme til den anden; og at det derfor heller ikke ved Rescriptets Udstedelse har været nødvendigt at ledsage samme med Oplysninger, der kunde forebygge enhver Misforstaaelse. Redactionen af Fædrel." har imidlertid fundet sig foranlediget til i Bladets Nr. 125 for den 9de d. M. at optage en Artikel, hvori man ikke har taget Betænkning at behandle Rescriptet som en Regjerings handling, idet man derved tillige er optraadt som Kunstens og Videnskabens Forsvarer imod Ministeriet. - Uden at det ansees fornødent at gaae videre ind paa bemeldte Artikel, der stiller Ministeriet i et aldeles falsk Lys, maa det være tilstrækkeligt her at meddele, at Finantsministeren allerede for længere Tid siden har, ved en dertil given Leilighed, underrettet Ministeriet om, at der ikke var nogensomhelst Anledning til at søge noget finantsielt Støttepunct i Mønt- og Medaille=Samlingen; og for fuldstændigen at vise, hvor liden Grund til Bekymring der har været til Bekymring i denne Henseende, kan det her endnu tilføies, at Hs. Maj. til Vedkommende udtrykkelig og bestemt har erklæret, at den af ham paatænkte Disposition over bemeldte Samling maatte skee saaledes, at Samlingens kunstneriske og historiske Mindes mærker ikke udsattes for den fjerneste Fare og at dens offentlige Afbenyttelse kunde vedblive ustandset og uhindret. Det behøver iøvrigt vel neppe at anmærkes, at den under ingen Omstændigheder vilde være bleven taget nogen Forholdsregel med Hensyn til meerbemeldte Samling, med mindre dens naturlige Værger selv havde anerkjendt, at Samlingens nationale og videnskabelige Betydning ikke derved blev udsat for nogen Fare. (Dep.-Tid.