Berlingske Tidende, 1775-01-02
Blant de i afvigte Aar forefaldne vigtige Tildragelser, som ere skeete uden for disse Rigers Grændser bør i sær regnes den efter nogle Aars ødeleggende Krig sluttede Fred imellem Rusland og Porten, hvorved Roligheden i Europa nu igien tildeels er bleven oprettet, og hvis uskatterlige Fordeele kan haabes at udbrede sig overalt, og som derfor af enhver Retsindig maae ønskes at blive af bestandig Varighed. - Om begge disse, saavelsom andre vigtige Tildragelser, have vore Tidender meddeelt en, saavidt muelig, fuldstændig Efterretning. Men her maatte nogen i Henseende til Freds=Slutningen, og det af os yttrede Ønske om sammes Vedvaren hed tænke og sige: Naar al Krig skulle ophøre, da ville del offentlige Tidender blive mindre interessante; og at vi altsaa havde mindst Aarsag til at ønske Fred, ja at vi derudi syntes at tale mod vor egen Fordeel. Hertil give vi os den Frihed, at svare: at saadan høyst lyksalig Tilstand af en almindelig Fred og Enighed imellem alle regierende Magter paa Jorden, er meere at ønske end at vente; da de forrige Tiders Erfaren hed har noksom lært, af hvor liden Varighed en saa kaldet ævig Fred ofte har været, og at der ey behøves mange Aar til at opleve nogle saadanne Evigheder. Desuden høre vi jo at en nye Krigs=Lue hist og her ulmer i Asken, ja vel allerede har udbrudt i de andre Verdens Deele, saasom Krigen imellem Spanien og Marocco i Africa, Stridighederne imellem Engeland og sammes Colonier i America, foruden andre flere vigtige forventende Forandringer. Men om vi endog ingen flere Krigs=Tildragelser skulle faae at melde om, saa haabe ved dog, at vore Tidender derfor ikke skal blive mindre interessante; da det ey skal fattes os paa andre, ligesaa vigtige, ja ved i visse Maade vigtigere Nyeheder, hvorhen vi meene at kunde regne alle de Efterretninger, som angaae Videnskabers og Konsters Flor og Opkomst, hvilke best trives ved Fred, og tiene til at lykkeliggiøre og berige et Land og Folk, ja hvilke Efterretninger desaarsag ere ikke allene fornøyelige, men kan og blive nyttige for enhver Staat; i den Sted Efterretninger og Krig vel ere vigtige, for saavidt de forkynde Guds Straffe=Domme over et Folk og Land, men tillige bedrøve lige, i det de handle om lutter Blods Udgydelse og andre Ulykker, hvorved mange Mennesker blive satte i de bedrøveligste Omstændigheder. - Denne liden Digression have vi anseet fornøden at giøre, for at forekomme en mod vore Tiden der ufordeelagtig Fordom. Dog det være langt fra, at vi dermed ville vise os uskiønsomme mod, eller tvivlende om det gunstige Publici Yndest. See vi tilbage til den Bevaagenhed, hvormed disse vore Tidender i afvigte Aar ere blevne modtagne, da finde vi os atter forbundne til den inderligste Erkiendtlighed, og aflegge derfor hermed vor ydmygste og skyldigste Taksigelse; ja vi fatte derved det Haab, at saadan deres hidtil beviste gunstige Velvillighed fremdeles skal ved vare; hvilket Haab skal paa nye oplive vor alvorligste Flid, og alle vore Bestræbelser, for at kunde, saavidt os muelig er, fornøye og nytte. Vi kan ey, vi tør ey love, at bringe vore Tidender til den Fuldkommenhed, som vi gjerne ønske saadant beroer i sær paa den fornødne Understøttelse, som vi dertil at Vedkommende erholde; men det baade kan og ville vi love, at det paa vor Side ey skal mangle paa al Omhue, for nogenledes at opfylde de billige Læseres Forventelse, i hvis Bevaagenhed vi fremdeles anbefale vore Tidender, og føye hertil det oprigtigste Ønske: at den Allerhøyeste i dette begyndte og mange paa følgende Aar vil byde sine Velsignelser at hvile over det ganske Høy-Kongelige Huus og samtlige Undersaattere. Han afvende i Naade fra disse Riger og Land alle ødeleggende Plager, han styre ved sit Forsyn alle Anslag og Foretagender til det store Hoved=Øyemærke: det almindelige Beste, og fornye med det nye Aar al Held og Lykke i alle Stænder, saa at vi alle maae erfare Prøver paa Herrens, vor Guds, store Lyst til at giøre vel.