Aarhuus Stifts-Tidende, 1823-07-18
Paa St. Olufs Kirkegaard i Aarhuus staaer et Monument som viser, at her er Stedet, hvor den hellige Prinds Niels var begravet, forinden hans Le arme lagdes i Strin for Alteret i Aarhuus Domkirke. Til hans Grav gjordtes fordum mangen Pillegrimsfart, især af saadanne, som paa der Legem havde Brud og leed deraf Saa var det og Skik, at hos som af tillig Niels var gjort karsk og rørig, skjenkede til hans Grav en Afbildning af den Legemsdeelpaa hvilken de havde lidt, og gave de Rige slig Gave, af Guld eller Sølv, men Uformuende af VexI Horsens Kirke sees i Væggen et Hul, foran hvilket er sat et Jernkers, og siges det at være det til Tign paa, at en Nønne paa det Sted er bleven indmuret. Nærhos vises i Muren Spor af hendes Fingre, efterdi hun i sin Dødsangst vilde gjøre Mod. stand. Men nedenunder paa Gulvet ligger en Steen i hvilken er udhugget en Jomfrue med en liden Hund og siges dette at tilkjendegive, at Nonnen har lidt slig Straf, for at have født en Hundehvalp til Verden. Silkeborg har sit Navn efter en Biskop Silke, som lod den bygge. Og fortælles der, at han engang seilede paa den Søe, som er derhos, og tænkte paa hvor han vel skulde bygge Borgen, tog han af Hovedet sin Silkehue og satte den paa Søen med de Ord"Hvor nu min Hue driver i Land, skal Borgen bygges. Saa lod han det og skee. Der var engang en Konge, som paa Lavens Bakke holdt et Slag med to andre Konger. Og det han maatte fly for Overmagten og var kommen i en liden Dal ved Silkeborgskov, faldt Hatten af hans Hoi ved. Siden den Dag har dette Sted beholdt Navnet : Hattenæs. Der boede paa en Herregaard i Jylland en ærbar og særdeles dydig Jomfru, navnlig Maria. Til hende beilede to Riddere Hr. Sem og Hr. Hem, og, der hun i gav Nogen af dem Fortrinnet, bleve det enige om, at afgiøre ved Holmgang, hvo der skulde være hendes Beiler. Men i denne Kamp dræbte de hinanden, hvilket Jomfruen tog sig saalunde til Sind. at hun druknede sig i Stranden. Da faldt alt hendes Gods til Kirken, og er siden en By opbygget paa det Sted, hvor hun var jordet. Da der dette Sted, efter hende var bleven kaldet Maria Ager, saa fir Byen ogsaa deraf Navnet: Mariager. Men Hr. Sem og Hr. Hem bleve begravne i viet Jord hos de Kirker, som endnu efter dem bede Hem og Sem Paa den Tid Peder Gyldenstjerne, Rigets Marsk, borde paa Thimgaard, kom engang Kongen til en By som laae nær derved, men tøvede Øst for ved en Høi, medens Herberge skulde bestilles. Deraf sit samme Høi Navnet: Kongens Høi. Men det han i den gandske By ei kunde finde tækkeligt Huusly, reist han til Thimgaard, sigende: at det ve monne være en ringe Kiøpping, og har Byen deraf faaet sit Navn. Det er saare mærkeligt, at der i hele Hind, og Bølling-Herre, er heller i Ringkiøbing eller Varde, og fire Mile herfra indtil Schørring Bro, ikke findes Rotter, saa at der i denne Egn ere mange Bønder blevne gamle uden at have seet et saadant Dyr. Og kunne mange Mænd i Ringkiøbing bevidne, at det ofte er bleven bragt Rotter iland med Vare fra Skibene, men at de, efter i nogen Tid at have løbet ængstlige omkring, omsider ere sprungne ud i Fjorden Aarsagen til denne Synderlighed siges at være følgende Begivenhed. En gammel Nordmand kom engang til Ringkjøbing og tog ind hos en Skipper, som boede ved Fjorden, og lod en Pose staae hos ham, imens han forrettede et Ærende hos Byfogden, Men, da han var kommen tilbage, fandt han Posen søndergavet af Rotter, som dengang vare hobeviis i Ringkjøbing, og blev han derover saa optændt af Harme, at han ved sorte Konster nødte alle Rotterne som vare i Byen, til at springe i Fjorden.