Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-07-30
- Paa Ourupgaard her i Falster hængte sig forkort siden en Røgter, formodentlig og i en Slags Vildelse, da ellers ingen Aarsag vides. - Her i Byen har nylig en Skomagerdreng været i det sorte Hul paa Vand og Brød et Par Ætmaal, for Klammerie paa Gaden. Han kunde ret godt have betalt Mulct; men paa den Maade har man her alt længe ladet være at straffe saadanne Krabater for slige Optøier, og Erfarenhed har viist, hvormeget mere virksom denne Kukkeluren paa smalKost og i Nattens Mørke er, end en Pengemulet, hvortil der kan skee Bidrag af flere slige kaade Drenge. - Med den corporlige Straf kan dette nu ikke være Tilfældet, og derfor maae Lysten nu destofør forgaae en eller anden Drengehelt til at udføre hvad Drengeraadet kunde vilde beslutte, til god Ordens og Roligheds Afbrydelse; thi ligesaa ordentligt og roligt som Borgerskabet her i Almindelighed er, ligesaa uroligt og fredsforstyrrende vilde Drengeskabet blive, i Mangel af een eller anden saadan Kapsun, ganske afpasset for det Slags Folk. (Mariboe Av.) Randers, d. 23 Juli. Med Billighed roser man os i Aalborg fordi vi finge ganske andre Skuespil at see end Fyenboerne. Man bød os, hverken Holbergs Skuespil eller andre Originaler, naar jeg undtager Heibergs - Jndtog, som Selskabet holdt sit Jndtog med i Randers. Derimod fik vi Troldqvinden Sidonta, dette ægte tragiske Mesterstykke. Det var Mad for Mons. Hvad kan være mere tragisk end: at en Fyrste for et fremmet ubekiendt Fruentimmers Skyld forgifter sin gode elskværdige og tro Kone, at Sidonia er kold mod Fyrsten, men elsker sin Page, som hun, paa Theatret, lader hvile i sit Skjød, At en Munk, som ogsaa løber efter hende, lader hende af Aabryne kaste i Fængsel, fordi han træffer hende i en antiplatonisk tete tete med Pagen, og at denne tro Svend kryber tresindstyve Alen op af en steil Muur, for at see hende, At Munken, der endnu ei kan dæmpe sin vellystige Natur, vil omfavne hende, skjøndt hun, paa hans Denunciation, er lænket til en Blok, og at hun truer at knuse hans Hoved med Lænkerne? At Fyrsten raser, og hele Spektaklet ender i et Gravkapel mellem Ligkister og Dødningebeen, Er det ikke fortræffeligt? Skade at vi gik glip af en stor Fornøielse her i Randers, nemlig at see Fyrstinden i Ligkisten. Vi have, destoværre, intet Gravkopel, og heller ingen Ligkister. Vort Theater forestillede en Skov, med et Staggitter i Baggrunden, og et Par Mausoleer, der saae ud som Milepæle. Jgjennem disse maatte Førstinden holde sin Opstandelse, men det gjorde alligevel ypperlig Effect. - Stykket selv blev fortræffeligen spilt: Hr. Liebe udførte Fyrsten Odd's svære Rolle særdeles vel. Jolands, Mad. Zink, ypperlig. Det var nok Forfatterens Skyld, at hun, da Sovedrikken virkede, styrtede voldsomt om paa Scenen; slig Virkning har neppe en Sovedrik, man sover ind ved den. Aldobrandini, Hr. Hass. Tolemed, Hr. Enholm. Gregorius, Hr. Haack. Spilte meget godt. Mig tykkes han var vel final, til slig en geistlig Herre, og manglede Tonsuren. Sidonia, Mad. Andersen. Man seer strex at denne talentrige Skuespillerinde tænker over sine Roller, kan rigtig fremsige foretegnede Jdeer og Følelser, og at hun har havt en god Skole. CynthioMad. Liebe. Hun udtrykker den naive Kjerlighed saadan, at man maatte ønske: den fandtes saaledes paa Jordkloden, i Almindelighed. En Munk, Hr. Rind. Præsidenten, Hr. Zinck. Den hemmelige Ret, hvori Hr. Zinck var Præsident, udsagde sin Fordømmelsesdom hver Sidonia med saadan Fynd, at det virkede paa alle, ja endog Statisterne stode som forstenede, og glemte at føre hende bort. - Cendrillons fortryllende Musik henrev Enhver, og Mad. Liebes og Jfr. Clausens Duet skal stedse vorde mig i kjært Minde. Mad. Zincks Cendrillon er uforlignelig. Hr. Zink gav den vise Alidor, og havde saadan Tillid til Publicums Jmagination, at han brugte det samme Ansigt til Tiggeren som til den store Astrolog! J samme Spor traadte Hr. Enholm som Konge; han declamerede som Demosthenes sine unge Dage. Hr. Kapelmusikus Kittler spillede i Simphonien paa Klaveer, som tog sig fortræffeligt ud, især i første Act, hvor han efterlignede Waldhorn. - Saadan et Tryllespil, tager sig godt ud paa et lille Theater. Man er i en Ferverden, omringet af lutter dandsende Genien; paa den vise Alidors Vink forvandles Anne fra en simpel Kokkepige, pludseligen til en smagfuld pyntet Dame, og en simpel Stue til en Søilesal. hvis Støtter række lige op til Himmelen; saa, naar vi blot kan faae Lodoska at see, med Maskinmester Nielsens berømte Jldregn, - er der Jntet meer tilovers for os at ønske *. (Aarhuus Av.).