Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1841-04-02
Skrivelse fra Høiesteretsadvocat Buntzen til det Kongelige danske Cancellie. "Hr. Cand. juris, Orla Lehmann, der som det høie Collegium bekjendt, fortiden opholder sig i Nykjøbing paa Falster, har ved at anmode mig om at varetage hans Tarv i den mod ham af Generalfiscalen anlagte Sag, bedet mig for ham at udvirke 1) Tilladelse til at erholde Udskrifter af de over ham til Dato optagne Forhør, 2) Adgang til, naar han har gjort sig bekjendt med disse, da at erholde afhørt de Deponenter, han maatte kunne opgive, over saadanne Puncter, som kunde tjene til Sagens Oplysning og navnlig til Afbeviisning af usandfærdige Sigtelser, der muligen kunde og efter Sigende virkelig skulle være fremførte imod ham. J Regelen vil Adgang til at blive bekjendt med Sagens Stilling ikkun da blive afslaaet Jnquisiten under en almindelig Justitssag, naar der paa et vist Standpunct af Sagen er speciel Grund til at frygtefor, at han skulde misbruge sin Kundskab om samme til at arbeide paa Sandhedens Undertrykkelse, fornemmelig ved at træffe Aftaler med Medskyldige eller deslige. Men i alt Fald er det vistnok uden Exempel at noget Forhør, som optages ved forum delicti hvor den Anklagede er tilstede, sluttes og tilstilles Actor, uden at de afgivne Depositioners Jndhold er den Anklagede foreholdt, og Jnquisitor af hans Erklæringsderover efter Omstændighederne har taget Anledning til yderligere Undersøgelse. Ligesom en saadan Udstykken af Sagens Undersøgelse selvfølgelig maatte forvikle og vidtløftiggjøre den, saaledes ligger det ogsaa klart for Dagen, at den Anklagedes Tarv lider ved, at det, han formener at tale for ham eller mod de fremførte Beskyldningers Sandhed, først paa et senere Stadium af Sagen bliver Gjenstand for Undersøgelse; thi ikke at tale om, at Jnquisitionen derved let fra først af kan tage en ensidig Retning, som senere vanskeligt forandres, saa sees det let, at den Anklagede i Mellemrummet kan gaae Glip af mangen en vigtig Oplysning og det især naar Sagen angaaer mundlige Yttringer, hvor selv Ordene, der saa hurtig udslettes af Hukommelsen, ere af yderste Vigtighed. At de Grunde, som i andre Tilfælde kunde tale for, til en Tid at lade en Jnquisit i Uvidenhed om, hvad der er oplyst eller forklaret imod ham, ikke in casu ere tilstede, anseer jeg for afgjort. Candidat Lehmann har ikke og kan ikke efter Beskaffenheden af den Brøde, der imputeres ham, have nogen Medskyldig, med hvem han kunde colludere. Han kjender ikke og staaer i intet Forhold til de Personer, der ere optraadte eller ville kunne optræde som Deponenter imod ham. Forudsatte man, at han var i Stand til at indvirke paa disse, maatte man have belagt ham med Arrest, thi den blotte Uvidenhed og Undersøgelsens Gang er et lidet egnet Middel til at forhindne slig Jndvirkning. Men en almindelig Justitssag er derhos væsentlig forskjellig fra nærværende, idet den sædvanlige Undersøgelses Form afgiver en Betryggelse for den Anklagede, som her ganske mangler. J Justitssager gives der nemlig altid en Hovedinquirent, som omfatter Sagens Totalitet, som i Almindelighed selv skal paakiende den, og i alt Fald skal staae til Ansvar for Undersøgelsen i det Hele og er forpligtet til paa ethvert Sagens Punct ligesaavel at have den Anklagedes Tarv, som Anklagens Jnteresse for Øie. Naar en saadan Jnquirent finder sig beføiet til at negte den Anklagede Kundskab om Undersøgelsens Resultater eller Adgang til at erholde Noget fremmet i Sagen, da veed i det Mindste denne, at Jnquirenten af Sagens Stilling, som foreligger ham i sin Totalitet, maa have Anledning til denne Regtelse, at han ogsaa vil kunne bedømme, naar Hindringerne ere hævede, og da tilstaae Begjæringen, at han for sin egen Skyld som eventuel Dommer, eller i alt Fald som ansvarlig for hele Sagens alsidige og nøiagtige Oplysning, ikkun i Sandhedens og Retfærdighedens Jnteresse kan ville hente Grunde for sin Vægring, og i Tvivlstilfælde hellere vil tilstaae Begjæringen end afslaae den. J denne Sag er intet Saadant Tilfældet. Dens Undersøgelse ved Forhør er begyndt efter Generalfiscalens Reqvisition. Der findes ingen Hovedinquirent, som er ansvarlig for hele Undersøgelsen. Dommeren saavel i Criminelkammeret, hvor Forhøret først begyndte, som og ved forum delicti commissi betragte sig som subsidtaire Jnquirenter og ansee sig ubeføiede til anden Jnquisition end den, som udtrykkelig af Generalfiscalen er begjært. Man negter ikke Candidat Lehmanns Begjæringer, fordi de i sig selv ansees for ulovlige, eller i det Mindste efter hele Sagens Stilling for Tiden ikke kunne tilstedes, men fordi man anseer dem for sig vedkommende, fordi man formeentlig er incompetent til at befatte sig med Undersøgelsen i Almindelighed, fordi Generalfiscalen ikkun har begjært Forhør angaaende visse specielle Puncter af Sagen. Det er altsaa Generalfiscalen, det er Actor, den offentlige Anklager, der leder Undersøgelsens Gang. Men uden at tale om det Forviklende og Tidspildende i et Forhør, som optages paa Falster, dirigeres fra Kjøbenhavn, hvorved Beviis eller Modbeviis for mangen en enkelt Yttring kan spildes for den Tiltalte, saa er det vel indlysende, at Generalfiscalen, hans Personlighed være nok saa betryggende, dog, efter sin hele Stilling som den, der skal ikke selv dømme, men ikkun anklage, den, der ikke har noget judicielt Ansvar for Sagens Undersøgelse, mindst for dens alsidige Oplysning ogsaa i den Anklagedes Faveur, ikke kan ansees egnet til at styre Undersøgelsens Gang eller afgive den samme Garanti for, at den Anklagede skeer sin Ret, som den undersøgende Dommer i en sædvanlig Justitssag. Det forekommer mig, at naar her paa den ene Side den offentlige Anklager er beføiet til at gjøre sig bekjendt med Forhørene og influere paa Undersøgelsens Gang, hvilket i sædvanlige Justitssager, som bekjendt, efter Frdn. 13de Octbr. 1819 ikke er Tilfældet, at da ogsaa paa den anden Side den Anklagede eller en for ham beskikket Defensor maatte have samme Ret. Jeg tør i denne Henseende ogsaa paaberaabe mig hvad der er Tilfældet, naar der i en Sag, som staaer for Høiesteret, desidereres nye Oplysninger. Jeg skulde derfor tillade mig at anmode det høie Collegium om, at tilstede Candidat Lehmann, hvem Svaret paa nærværende Andragende bedes gunstigst tilstillet gjennem vedkommende Autoriteter paa Falster, hans ovenanførte Begjæringer, eller i alt Fald, hvis jeg skulde have feilet i mine Anskuelser af Sagen og dens Stilling, da at tilkjendegive Lehmann, hvo der er Hovedinquirent i hans Sag, ansvarlig for Undersøgelsen i det Hele og competent til at negte eller bevilge hans Begjæringer under judicielt Ansvar, om det er Dommeren i Criminelkammeret eller Retsbetjenten ved forum delicti, eller og Undersøgelsens Ledning er aldeles overladt til Generalfiscalen, og om det da er denne Embedsmand, der er pligtig under Undersøgelsen ogsaa at paasee Lehmanns Tarv, og beføiet til at tilstaae eller negte hans Andragender. Kjøbenhavn den 20de Marts 1841. Underdanigst. Ed. Buntzen. Til det Kongelige danske Cancelli."