Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-09-16
J Kjøbenhavns Universitets Journals 1. Hefte for 1796. læses iblandt Udtoge af en dansk Reisendes Breve til sin Familie i Danmark, følgende ekonomiske bemærkninger fra Sagen: Man gaaer her ud fra det rigtige Princip. Marken skal behandles med den samme Flid som en Hauge, og paa Marken kan groe det samme som inden for en Haugemuur, derfor seer man overalt paa Landet ingen Hauger Kaal, Erter, Guulerødder, Kartofler Roere, alt er plantet paa fri Mark, i Engene, i Huulhederne imellem Bjergene, selv paa Ryggene af dem staae alle Slags Frugttræer. Jngen Steds seer man Steendiger, Gjerder eller Jorddiger, ingenstæder den saa forroste Holsteenske Koppelwirthschaft, og man kan ogsaa meget godt undvære disse Tid Plads og Pengespildende Indretninger. Hvorledes det Ved at fore Kreaturene paa Stald. Jeg har ikke seet paa min hele Reise en eneste Koe paa Marken, uden for det Hannoverske; Heste og Kiør blive foret Sommer og Vinter paa Stald, efter Høsten blive de slaaet ud paa Marken. Fordelene ere betydelige. Jngen Bekostning med Diger, Gjærder eller Grøfter i Foraaret, ingen Bekostning med Tøir og Vogtning, ingen Skade Proces eller Ærgrelse over min Naboes Qvæg, som brækker igjennem mine Gjærder, ingen Tidspilde med Pige og Karl til at drive Qvæget hjem, flytte det, vande det, malke ge. En større Mængde Gjødning, freddede Enge og Kornmarker, Evne til at holde en langt større Mængde Kreaturer og endelig Sikkerhed, for Qvægsyge og andre smitsomme Sygdomme. J Kurve paa Ryggen bære Pigerne Græs hjem til deres Kiør, smaalig samle de ethvert Græsstraae paa Landeveiene, paa Grøfter under Træerne, ethvert Ufrud tage de med; mange holde Køer og eie ikke en Plet Jord selv, gamle Koner og Børn gaae hele Dagen paa Jagt efter Græs, i Efteraaret piller man Bladene af Træerne og Foraaret og hele Sommeren igjennemmen luger man Kornmarkerne førend Sæden bliver høi, og piller al Ukrudet væk. Godsejeren profiterer derved at hans Jord er reen, og den Fattige finder sig rigelig belønnet ved den Tilladelse at samle Ukrudet. Om Vinteren, fore de med Høe, Hakkelse, Hestebønner, Roer og Kartofler, de to sidste Slags bliver hakket i med Straaet, og bliver opbevaret til hen mod Foraaret, paa Kartoflerne strøer man lig det Salt, som en Blodrenselse. Koldt Vand faaer Qvæget aldrig, det bliver givet dem lun ket Sommer og Vinter, Aarsagen er let at indsee, Køerne har en Afskye for det iskolde Vand, de drikke altsaa kuns lidet, give kuns lidet Melk, i Stalden staae de og tørste og gide en æde det tørre Foer, og trives ikke. De fleste Bønder har neppe en Skieppe Land, den største Deel holder kuns een eller 2 Køer, nogle en Hest, andre slet ingen, derimod en Stud, med den pløier han og kjører til Staden. En Bonde med saa stort et Vænge som T. har til sin Gaard, har en betydelig Bondegaard, paa den holder han 3 a 4 Køer, Korn og Hauge Frugter for sit Huus og til at sælge, og har en Hest, maaskee to. Paa Grund af det, at de har saa lidet Land, følger naturlig, at det bliver drevet med den største Flid og Ordenlighed; aldrig hviler Jorden, den bærer Aar ud og Aar ind Sæd og Frugter, ligesom nore Hauger. Det er til visse en meget rigtig Økonomie, ved den idelige Bearbeidelse bliver Jorden skjørere og porøsere og kan meere modtage Luftens Jndflydelse. Hos os klumper Jorden sig sammen i den Tid den hviler, udarter, giver lidet Græs, bærer Tidsler og Skræpper, Gjødningen bliver ej liggende paa Marken, men strax nedpløjet, at den ikke skal tabe sin Kraft. Sædekornet pløier man ogsaa strax ned, at det ikke skal blive et Rov for Himmelens Fugle.