Ribe Stifts Adresseaviser, 1848-05-02
Indenlandske Efterretninger Den af den kgl. Kommissarius ved Aabningen af Ostifternes Stænderforsamling holdte Tale lyder saaledes: Hæderværdige Medlemmer af Østifternes Provindsialstænderforsamling. J en alvorsfuld Stund har Kongen kaldet Dem til at afgive Betænkning om en for Danmarks Fremtid vigtig Gjenstand, næmlig deels om Sammenkaldelsen af en Rigsforsamling, for hvilken Lovudkast og Rigets fremtidige Forfatning vil blive forelagt, deels og Udkastet til Valgloven for en saadan Forsamlings Dannelse. Siden Stænderne sidste Gang her vare forsamlede til Beraadslagning, har Landet mistet en elsket Konge, hvis lyse Aand og aabne Sands, hvis ædle Villie og alle Undersaatter med lige Varme omfattende Kjærlighed og Omsorg, Danmark har saameget at takke. Kong Christian den Ottendes Regering tilhører Historien. Den dømme, den anerkjende, Fleertallet af Begivenhederne i den Høisalige Konges saarige Regeringstid ligger Nutiden for nær, til at de fuldtvel kunne vurderes. Med Eet, troer jeg, føle Alle, føle det med et vist Veemod i denne Europas Prøvelsestid, at – hvilke Frugter end den Sæd vil bære, som i hine 8 Aar blev nedlagt, – høre de dog til de lykkeligste Perioder i den danske Historie, og Danmark har i dem samlet de Kræfter, hvorved det nu næst Guds Bistand, skal vise Verden, hvad et lidet Folk formaaer, naar Nationalfolelsen først er vaagnet til Bevidsthed og samdrægtig Virksomhed. Det blev ikke Christian den Ottende forundt selv for sit Folk at forjætte, end sige at fuldføre den Ordning af Statens offentlige Forhold, som han saa længe havde forberedt. Men negtede Forsynet ham denne Glæde, skaante det ham igjen for den Sorg, at see det af ham paatænkte Værk umuliggjort ved Begivenhedernes Gang. Uhildet af den souveræne Magts Tillokkelser, med dyb Pietet forden erfarne Faders Planer til Forbindelsen af Monarkiets forskjellige Dele til et velordnet Heelt, under en konstitutionel Forfatning, besteg Kong Frederik den 7de sine Fædres Throne og skred strax med freidigt Mod til hine Planers Udførelse. Det allerh. Reskript af 28 Januar d. A. tilsiger Danmark, hvad andre Lande først efter Kamp og Borgerblods Udgydelse have opnaaet. Kun faa Maaneder ere henvundne siden dette Reskript emanerede, men hvilke Begivenheder ligge allerede mellem dette og Nutiden! Den franske Revolution og Folkebevægelserne i den største Deel af det øvrige Europa have ikke kunne blive uden Jndflydelse paa de herværende Forhold. Men Folkevillien har her vidst at gjøre sig gjældende med den for den danske Nationalkarakteer eiendommelig Rolighed og Værdighed. Udsondringen af forskjellige politisk forbundne Nationaliteter og en nøiere Sammenknytning af eensartede, som ere politisk adskilte, har været et væsentlig Formaal for den seneste Tids Bevægelser og maatte hos os, hvem Kongen allerede af egen Drivt havde tilsagt den konstitutionelle Frihed, som andre Folkeslag, med væbnet Haand fordrede, blive Hovedøjemedet forde stedfundne Demonstrationer. Heelstatstheorien efter Reskriptet 28 Januar d. A., under alle Omstændigheder vanskelig at gjennemføre og formedelst Lauenborgs Udelukkelse dog ikke fuldstændig, er nu bleven en Umulighed, saalænge Holsteen er Medlem af et tydsk Forbund, der ikke alene vedbliver, men endog stræber efter at rekonstituere sig. Baade Danmark med Slesvig og Holsteen fole det. Den kongl. Kundgjørelse af 4 April sidstleden udtaler det, og opgiver den tidligere Basis for Monarkiets Konstitution. Et ærgjerrigt og fangtistisk Partie, som kun altfor længe har havt Ro til at forberede deres høiforræderiske separatistiske Planer, har endelig ved Rænker og usande Forestillinger formaaet at bringe et Oprør istand i en Deel af Hs. Majestæts tydsk talende Besiddelser, et Oprør, som i og for sig sørgeligt, formedelst den Borgerkrig, det har afstedkommet, dog ikke har viist sig farligere, end at det allerede vilde være dæmpet, naar ikke en fremmed Magt mod alle folkeretlige Grundsætninger havde blandet sig i Striden. Danmark har ikke først draget Sværdet; men er beredt til at møde selv en overlegen Fjende, i fast Tillid til dets retfærdige Sag. Afgjørelsen ligger i Guds Haand! De uberegnelige Følger af en Krig, hvis Udstrækning ikke kan bedømmes, komme over deres Hoveder, som have foranlediget den!