Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1821-10-25
Moritz v. Kotzebue giver i sin, Reise til Persien med det Russiske Gesandtskab i Aaret 1817 en moersom Beskrivelse over et persisk Gjæstebud, hvortil hele Gesandtskabet var indbudet hos Overbefalingsmanden i Erivan. Efter at de havde taget Plads, blev først frembaaret Konfekt, tillavet med Faarefit, og Man kan altsaa tænke sig, med hvilken Appetit de smagte derpaa. Derpaa dækkedes en Mængde Retter op. Allene for to Personer blev fremsat et halvt Faar, en Oxekølle, 2 Fade Ragouer med Safran, 2 Fade kogt Riis, 2 med stegte Høns, 2 med stegte Gjæs, 2 Fade Fiske, 2 Fade suur Melk, et stort Fad; Scherbet og 4 Kruse Viin, men til alt dette - hverken Skee, Kniv eller Gaffel! En Art uhyre stor Pandekage hvilken Perserne bruge baade som Brød og Serviet, bedækkede hele Bordet og hængde lagt ud over det. Ovenpaa samme bleve alle foranførste Retter opstablede, den ene paa den anden, saa at Kotzebue kom til at sidde bag en heel Forskandsning af Madvarer, og Opvarterne havde siden Ondt ved at faae Retterne fra hinanden, da Smørret havde sluttet saa nøie Venskab med Pandekagen, og Ragouen med den sure Fløde, at de ikke vilde skilles ad; ei at tale om, at Gjæsterne ikke kunde komme til de fleste Retter, af Frygt for at Madtaarnet skulde styrte omkuld. befalingsmanden selv langede gravitetisk med den høire Haand (den venstre bruge Perserne aldrig til Maden) hen i den fede Riis, æltede sig en ordentlig Portion sammen med tre Fingre og skjød denne indi Munden med saa megen Hændighed, at Skjæg og Snurbart sielden bare Spor deraf. Hans Gjæster fik derimod næsten intet at spise, og forlode dette løierlige overdaadige, Taffel for at spise til Middag hjemme. Den Reisende Dødwell fortaller følgende Bidrag til Nygrækernes Karakteristik, der, hvor grelle det endog i og for sig selv kan synes, dog røber en dyb Kundskab til det menne lige Hjerte. Han tegnede en romantisk Udsigt ved en Hytte paa Corfu, hvor Man bad ham træde ind og beværtede ham med Viin og Frugt. Deels af sit Hjertes Drift, deels for at gjøre Beboerne en Kompliment, udbrød han i Lovtaler lover deres to vidunderlig skjønne Børn, som laae og legede Herover blev en gammel Kone, som syntes at være deres Bedstemoder, saa urolig, at hun slæbte Børnene hen til ham og forlangte, at han skulde spytte dem i Øinene. Doowell troede, hun havde mistet Forstanden; men nu stemmede begge Forældrene i med, og en anden tilstædeværende Græker paastod, at dette var det eneste Middel til at betage til de overdrevne Lovtaler deres Skadelighed for de Smaae. i Han efterkom altsaa, saa anstændigt han kunde, deres Begjering. Jkke nøiet hermed tog deres Moder Sand fra Gulvet, mængede det med Olie af en hosstaaende Lampe og besmurte Børnenes Ansigter dermed, som af den Rolighed at slutte, hvormed de taalte denne smudsige Operation, nok ofte maae have underkastet sig samme, naar Fremmede ikke kunde tilbageholde deres velmeente, men vistnok ofte lidet tjenlige, Roes over deres sjeldne Skjønhed. - Hvormangen forkjælet, udstafferet Dukke kunde ikke en saadan Smørelse være nok saa gavnlig, som Speilet og den phantastiske Dragt, Det er en gammel Fortælling, at Fanden har dannet det engelske Sprog ved at koge Alverdens Tungemaal sammen og afskumme det brittiske. At Sligt imidlertid ikke er digtet i uden Føie, sees af en Undersøgelse, som nylig blev foretaget i selve Engelland med Johnsons Ordbog, hvorved det viste sig, at 6732 engelske Ord ere laante af det latinske Sprog, 4812 af det Franske, 1665 af det Sachsiske, 1148, af det Græske, 691 af det Hollandske, 211 af det Jtalienske, 106 af det Tydske, 95 af det Wælske, 75 af det Danske, 56 af det Spanske, 60 af det Jslandske, 34 af det Svenske, 31 af det Arabiske. 16 af det Teutoniske, 15 af det i Hebraiske, 13 af det Gothiske, 6 af det Jrske, 4 af det Flamske, 3 af det Syriske, 4 af det Skotske, 1 af det Tyrkiske, t af det Portugisiske, 1 af det Persiske og 1 af det I Frisiske.