Aalborg Stiftstidende, 1830-10-02
Siden 19de f. M. har Gjennemmarschen igjennem det Hessen Darmstadtske, af de preussiske Tropper, som fra Hertugdømmet Sachsen begive sig til Rhinprovindserne, taget sin Begyndelse. J det Hele har Tallet udgjort omtrent 15000 Mand, den almindelige Styrke for et Armeecorps, naar Reserverne ikke ere indkaldte Natten imellem den 18de og 19de har det være noget uroligt i Jena, hvor det er gaaet til paa sædvanlig Maade, nemlig at Pøbelen har yttret sin Kaadhed imod nogle Vinduesruder, men ved Professorerne, og Studenterne, som væbnede sig, saavelsom ved den egentlige Borgervagt blev Roligheden atter bragt tilveie Den 21de indtraf en storhertugelig Commissair fra Weimar, hvis Trudsel, at Universitetet vilde blive forlagt, skal have virket meest. Vigtigere end disse, tildeels intetsigende, Pøbel-Optøier, som ogsaa efter en Skrivelse fra Weimar af 21de September, have yttret sig i den hertugelige Residents selv, er imidlertid følgende Adresse, som circulerer i Hertugdømmet Brunsvig og er forsynet med mange anseete Mænds Underskrift, da den ligefrem gaaer ud paa, at forlange den regjerende Hertugs Afsættelse. Den er adresseret til Hertugdømmets Stænder og lyder saaledes: "Den af Stændernes Committeer bekjendtgjorte Sammenkaldelse af Hertugdømmets samtlige Stænder har ved Siden af Hans Durchlauchtighed vor almindelig elskede Hertug Wilhelms Ankomsiblandt os, givet os tilstrækkelig Sikkerhed for, at vor Besværinger over vor hidtil havte Regjering ville blive afhjulpe. Vi have den Tillid til dette Lands agtværdige Repræsentanter, at de ville vælge de meest passende Skridt til at sikkre vor Fremtid. Vi have seet vore Venner, vore Velgiørere landsforvises; vi have seet Retfærdigheden traadt under Fødder, Uskyldigheden forfulgt, medens Ondskaben reiste sit Hoved; vi have seet vor Velstand fortære i fremmede Lande, Statens Eiendomme bortødslede, medens Folkets og dets Repræsentanteres billige Klager bleve haanede og udlete; vi have seet Had og Hevn endnu at rase, efterat Jorden bedækkede deres Rov i Graven, hvor vi bønfaldt om Velvillie, mødte man os med Foragt; Tro og Love bleve haanede, og endelig truede man vore Medborgere med Cartetscher, da de bønfaldt om Næringsveie, og bragte dem til Fortvivlelse. Vi ville ikke oftere see de Rædsler, vi have være Vidner til; vi forlange Roe, Retfærdighed og gjensidiTillid under vor gamle Fyrstestamme, vi bede vore Repræsentanter at sørge for at sikkre os Opfyldelsen af disse billige Ønsker; Midlet er os nær, den unge Fyrste af vor gamle Herskerstamme, ved hvis AnkomsOrden igjen er vendt tilbage til vort Borger-Samfund han allene kan yde os Opfyldelsen af dette Ønske, ved Siden af ham skinner ingen anden Haabets Stjerne; kun Navnet Wilhelm kan føre Tillid tilbage imellem vor Regjering og os, men han maa tilhøre os ganske, kalde os sine Børn, regjere os, uden ham finde vi ingen Frelse. Vi bede altsaa vore høilovlige Stænder og Repræsentanter, paa det ivrigste at virke til at Hs. Durchl. Hertug Wilhelm det snareste muligt overtager Regjeringen over vort Land! Medens man saaledes hjemme i Fædrenelandet er i Færd med at berøve Hertug Carl sin hertugelige Krone, er han under sin Nærværelse i England heller ikke fri for betydelige Krænkelser. Det engelske Blad Morning Herald har følgende Efterretning: "J Bladene, anføres, at Hertugen af Brunsvig har aflagt et Besøg hos Hs. Majestæt, men det er ikke Tilfældet. Han gik til Brighton og sendte en Skrivelse til Sir Herbert Taylor (Kongens Kammerherre), men da han ikke erholdt noget Svar, begav han sig til Kongens Pavillon; her afslog Kongen ham Audients med den bemærkning, at Kongen vel som Privatmand vilde modtage Hertugen, men som Konge af England og som Broder til den afdøde Konge var dette Hs. Majestæt umuligt. Ludvig Philipp af Orleans. (Slutning.)¬