Norske Intelligenssedler, 1764-01-18
Jntelligen. tordske; No. 3. Onsdagen den 18 Januarii 1764. SeEt Brev fra Landet. Nei, Min Ven! jeg bytter slettes ikke. Landet har dog unægtelig et stort Fortrin for Byen i Henseende til sund Luft, gode Sæder, Hæder og saadanne Ting. Eders Luft er fuld af Qvalme, Røg, Damp og Dunster; vores derimod er reen og vellugtende. Her faaer jeg et Jndfald. Luften har en stor Jndflydelse i Legemet; Siælen virker efter Legemets Beskaffenhed; og dennes Virkning er en Grund for de frie Gierninger. Jeg troer ikke, Du er saa grov at nægte mig disse Sandheder; thi saadant ville aldeles paa een Gang nedrive alt hvad Du, til Ære for den fine Levemaade (som Du altid kalder den) idelig bemøyer Dig med at opreyse. Nu, hvad flyder da herav, Jo men, dette er mig en riig Kilde til mange Anmærkninger. J Byen treffer man stedse en Mængde physiske onde Ting, som Podagra, Steen-Smærte, Svind=Sot, Vatter=Sot, Milt-Syge, Skind=Syge m. f. Disse følge uforgribelig paa nogle foregaaende frie Gierninger; samme haver deres Grund i Siælens Virkninger; denne virker efter Legemets Beskaffenhed; Legemet er efter Luften, Altsaa er sligt der noget væsentligt. Videre. Der gives og en Hoben moralske onde Ting, som Hoffærdighed, Falskhed, Uordentlighed; Ladhed og utallige fleere, der alle ligeledes meget kunstrigtigt kand udledes av Luften, som en Hoved=Aarsage. Alt dette vide vi ikke av paa Landet uden blot allerne tilfældigviis, naar en kommer for Skade, at trække for megen Bye-Luft i sig, eller en befængt Reisende træffer til at aande fastendes paa nogen. Vores Luft er reen, og en god Aarsage maa endelig, om jeg ikke gandske feiler, have en god Virkning. Følgelig ere vi almindelig sunde, Meere hernæst. stærke, jævne, ordentlige, redelige, virksomme. Jmidlertid slutter jeg som begyndt: jeg bytter slettes ikke, men holder det for en Lykke at kunde leve og døe En Stril. Tant og sandt iblandt. Tak og Pris være dog Opfinderen, af disse velsignede Jntelligenz-Sedler, Her kand man faae et lidet Puste-Rum imellem, udøse hvad der ligger og Hiertet, og paa en næm Maade sige godt Folk nogle smaa Sandheder. For denne Gang vil jeg avgiøre det mellemværende med Handelsmænd og Haandværker. Jeg havde ved en billig Aarsage at være meget vred for deres glubske Regninger; men for ikke at ride av med et grovt Svar, vil jeg allerne i Godt og Gode fortælle dem: at de ere ret uforskammede Jngen stakkels Mand kand nesten nu enten kiøbe eller bestille noget hos dem Alting ligge til det mindste, kand neppe vejes op med Penge, og man maa være glade til enda om de vil springe naar de hører det klinge. Skal disse Herrer saaledes længere hærske, da er det alt høy Tid at jeg og andre mine Lige pakker sammen det lidet de endnu haver levnet os, og maae vi takke Naturen at Byen hverken har Volde eller Porte, saa vi uhindret kand reise naar vi lyster. Dog kunde de gierne unde os at leve med dem. De Sælgende kunde gierne lade sig nøye med at tage 10 til 12 Rixdaler, Fordeel af 100de, i Steden for de ikke vil troe, at de kand leve under 20, 30 og mangen gang Skilling paa Skilling. Vare Priserne saa taalelige, da blev Afsætningen større, Pengene løb oftere omkring, som, et Aar beregnet i det andet, ufeilbar ville giøre dem rigere og uryggeligere end de nu almindelig ere. Endnu en Profit. De fik derved en Hoben meere at bestille hiemme, og sparede saaledes ikke en liden Sum imellem Aar og Dag paa Klæder, Sælskaber, Læger og Apothekere. Handværkerne kunde i deres Vej ligeledes vinde en god Deel meere ved at lade sig betale maadeligere og arbeide hurtigere. Saa giøre de paa andre store Stæder. Ja, andre Stæder--- der er en anden Levemaade --- rigtig nok, der sætte de Tæringen efter Næringen, og leve efter Leiligheden. Fornemmelig kunde de av dem nogenledes være billige som arbeide Landets Producter, og have de raae Materier saa meget lættere end Fremmede, der igiennem en Mængde Bekostninger og Avgifter, siden bringe os samme tilbage, forbedrede ved Kunsten, for Røver-Kiøb. De Jndvendinger de herimod giøre ere for det meeste kun til deres egen Beskiæmmelse. De have jo Hænder paa Skaftet, og Hierne i Panden trods alle Udlændere. Dette Politiske Onde haver uden Tvivl en Kilde langt anden end disse bekostelige Slægter henvise os til. Jeg seiler maaskee ikke meget i de Tanker, at de leve alt for lykkelige under en mild og naadig Regiering, som de ikke ere taknemmelige nok til at skiønne paa. Maaskee det var tienligere for det Almindelige, om visse Friheder bleve meere indskrænkede, Priser og Lønninger, efter Tidernes Medfør og Sammenhængen med det Hele, nøyere bestemte. Smal Hans.