Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1782-04-19
En Faders Lykønskning til sin Søn paa Hans Ordinations=Dagden 19de April 1782. Saa lever Gud endnu i Sorgens mørke Nat; Saa veed han Vei og Stie, naar Haabet er forsvunden; Han i sin Viisdoms Plan et Middel har udfunden, Og har for Jammeren bestemte Grendser sat. Naar ingen til os seer, hans Forsyns Øye vaager Og, inden vi det veed, fordriver Sorrigs Taager; Hvo kun paa Herren troer den bliver ei forladt. See, Gud han fandt Dig troe, og gav Dig Embede. Jeg veed, Du gaaer derind, som en retskaffen Hyrde, Jeg veed Dit Sind er rørt ved denne Embeds Byrde, Da Du Dit Kalds=Brev fik, Din Graad mig glædede. Jeg veed, Du vaage vil for Hiorden Du skal lede, Jeg veed, at Du om Kraft vil Himlen daglig bede, Og at Dit Hiertes Lyst Du daglig faaer at see. Lad denne dyre Dag Dit Sind indpræntet staae. Fornye Dit Løfte, hver engang Du Dig den minder, Og nye Anledning til Guds Lov og Ære finder, J hvordan det endog Dig skal i Verden gaae. Gud veed, at det Dig ei om Fordeel er at giøre; Men at Du Herrens Sag med Nidkierhed kan føre, Og Frugter af Din Flid kan her og hisset faae. R 243 Rdlr. Gak da frimodig frem i Herrens Styrkes Magt! Staa flittig paa Din Post for Hiordens Vel at stride! Er Kampen haard og sterk, staaer han dog ved Din Side, Som hører Hiorden til, og har sin Arm udstrakt, For at beskiærme Dig. Lad Troens Lampe brænde, Og i Din Vandel at bevise Sandheds Kiende, Som Overhyrden selv har til Forviisning bragt. Velsignet være Gud, som haver hørt min Bøn. Nu vil jeg gjerne døe og glemme ald min Plage, Gud veed hvor mange der maaskee er end tilbage, Bliv som Timotheus en Pauli elskte Søn, Men, Guds Velsignelse og med den Herre være, Som skiønnede Din Flid, og gav Dig Embeds Ære. Gud være selv Hans Skjold, og meget store Løn, J. C. P. Underretning. om Urters og Rødders Tørrelse. Til de nyttige Opfindelser, som giør den menneskelige Flid og Eftertanke i vores arbeidsomme Tider med mere Ære, kan den Konst, at tørre alle Slags Kiøkken=Urteer- og Rødder, med henhøre. Hr. Johan Georg Eisen i Lisland, og Medlem af det occonomiske Selskab i Petersborg, har udgivet en trykt Afhandling herom, som Tid efter Tid skal blive mine Læsere meddeelt, i Haab samme skal være til ligesaa megen Nytte, som Behag. Jkke engang at melde om de Urters Tørrelse, som bruges udi Læge=Konsteen, saa kan og Kiøkken=Urternes ikke kaldes just nogen nye Opfindelse. Man tørrer, hvem veed for hvor lang Tid ikke siden, Spinat, Syrer, PetersillieBlade, Dild, grønne Erter med og uden Skaller, unge Nr. 244 er Bønner, Gulerødder, Roer, Artiskoller a. Den Finlandske Bonde op imod Lapland tørrer endog Kaalblade; Jeg meener altsaa at forbemeldte Urters Tørrelse kan ligesaa lidet kaldes noget nyt, som at man om Sommeren tørrer Græs til Høe. Jeg tænker aleneste at den Konst, jeg her meddeler, er nye. 1) Eftersom jeg lærer en almindelig Urters og Rødders Tørrelse, som kan foretages med alle spiselige Vexter, enten de ere vilde eller tamme, suure eller søde. 2) Vexterne beholder sin Farve, Smag, Kræfter og Skiørhed, og just derved bliver de paa den beste Maade tørrede. 3) Saavidt mig er vitterligt, er den Opfindelse nye, at pakke Urter og Rødder udi en Karduse, hvorved de præparerede Urter komme udi et snævert Rum, man kan mageligen forvare dem, samt føre dem med sig, naar de ere got indpakkede, kan Luften ikke komme til dem, de bliver ikke saa letteligen fugtige eller mugne, man tør ikke frygte for, at Støv, Spindelvæv, Fluers Ureenlighed, eller Orme, kommer dertil; de beholde en lang Tid deres Kræfter; de Tings Beblandelse, hvoraf Retten egentlig skal bestaae, tillige med andre Vexter, og som ved Kaagningen bruges, kan, eftersom alting er tørret, skee til samme Tid Kardusen forfærdiges. F. Ex. Til Erteskokker kommer man tillige Petersillie=Blade, til hakket Suurkaal, tillige Peber, Kommen, Løg a. til Hvidkaal, noget Muskatenblommer; man kommer paa en Urtesuppe tillige iblant hinanden Syrer, Spinat, Endevien, Salat, Portulak, Kiørvel, Asparages, Petersillie og Sellerie med Rod og Blade, Purre, Purrløg, Borretsch, Dragun, Bastikken a. Man bruger hele Recepter til en velsmagenR 245 Rd. de Urte=Suppe, f. Ex, imod Skiørbug: Tag Kokleare, Beccabunga, 1 Pd. af hver Sort, Brunkars, Hauge Kars, et halv Pund af hver, det umodne Frøe af Jndiansk Kars, 1 Lod. For at dæmpe Bitterheden, samt sætte Smag paa Suppen, saa kom deri almindelig Tidsel(Carduus Vulgaris, Podagraria, Sallat, Endivien, et Fierdings Pund af hver, Dragun, Borretsch, Bastliken, Kiørvel a., et Lod af hver, Hvidløg, Skarlotteen=Log, Purre, Holløg eller Snittløg, hvilken man helst har ved Haanden et halv Pund, og det samme kan man bruge imod Blodgang og Gigt a. Skulle det ellers være mueligt at forflytte Apotheqverne til Kiøkkenet, saa lod det sig paa denne Maade allerbest sætte i Verk. Drikker man med Ekkelhed Kryder=Thee og Decocter, hvorfor skulle man da ikke langt heller spise velsmagende Urtesupper, eftersom man ellers maa og skal spise. Den medicinske Kaage=Konst blev altsaa et nyt Kapitel udi Chemien. 4) Dette bliver og en Nyehed, at Retterne mestendeels udi en fierdendeel eller en halv Time bliver møre, som til Feldt, paa lange Reiser, og til Søes, er meget nyttigt, da man bør see der hen at svare Brænden, samt ikke ødelægge for meget af det søde Vand. Endelig 5) Er der ved denne Fordeel, at hele Verket kan drives i stort, hvilket ikke kunde lade sig giøre ved den langvarige og møysommelige Tørren udi Bagerovnene, som hidindtil har været brugelig. Denne almindelige Urters og Rødders Tørrelse, formerer Næringsmidlerne. Eftersom man kan bruge, de tørrede Vexter, naar det ingenlunde eller neppe lader sig giøre med de raae, endog ved den Aarets Tid, da man ikke har dem, saa bliver der fortæret meere af dem, følgelig samler man flere vilde Frugter, og avler flere tamme, a 246 A. man kaster ikke saameget unyttig bort om Efteraaret af de Urter som man skiærer Rødderne af, saa som Roer, Re dikker, Rødbeder, Guulerødder, Kaalrabe, Cichorier, Petersillie, Sellerie, og deslige, men i dets Sted tørrer, samme, man legger mindre udi de slette Kieldere, for at mindre skal forraadne, og tørrer det øvrige. Det som en Urtegaardssmand ikke en Dag kan sælge, det kaster han ikke bort, men tørrer det; saa kan han og alletider med god Tillid avle meere end han kan sælge frisk, efterdi nu bliver intet mere tilovers for ham, eller kommer til Skade. bemeldte Urters Tørrelse formerer Næringsmidlerne med den sundeste Artikel, thi Føden af Urteriget er Menneskenes allerførste Spise, de beholder Blodet udi sin naturlige Beblandelse, og især er de sunragtige meget sunde, hvor man har slet Vand, en fugtig og stinkende Luft, eller imod anstikkende Svagheder, og for dem som spiser alt forme meget Fisk, formedelst den, dem ved Gæringen bibragte balsamiske Syrlighed, saaledes er Spisen af Urteriget udi mange Tilfælde, baade Nærings og Lægemidler. Ja den ne Artikel er den største i blandt alle Næringsmidler, og derfore formeres de samme derved, den er iblandt alle Næringsmidler den letteste og sikkreste at erlange, og formedelst Tørringen kan man letteligen føre Urterne med sig, og holde dem vedlige. Jeg har f. Ex, en Pakke af sammenpressede Sellerie=Rødder med deres fine Stængler, som jeg med Flid paa andet Aar har forvaret udi et fugtigt Kammer, og naar man brækker et Stykke af samme, saa er den ligesaa skiøn, grøn og hvid, som den var i Førstningen og naar der kommer kaagendes Vand paa, saa vise sig disse Skiver neppe slettere eller anderledes, end som Vexten først frisk og nye var skaaren i Stykker. Jeg priser Konsten i Sandhed ikke af Forfængelighed, og det gode jeg siger derom, skeer hart ad med Fortrydelse. r 247 Aar, Men jeg maa gjøre det, for at anbefale den til en hastigere almindelig Antagelse; man pleyer dog ikke at tage det fortrydelig op, at en Vert siger alt det Gode og sine Retter som han veed, for at opvække Appetit hos Giæsterne. Denne almindelige Urternes Tørrelse vil blive særdeles nyttig for Floderne, naar Skibs=Kosten bliver formeret med denne angenemmeste, sundeste, og alle Søe=Sygdomme, især Skiørbugen, forebyggende og lægende Artikel Ligesom og i besynderlighed de snure Vexter, formedelst deres balsammiske Syrlighed, og de til Salat beredte foraarsage, at den fugtige Søe=Luft, Uddunstningerne af saa mange udi et snævert Rum sig befindende Mennesker, anstikkende Sygdomme, det matte og ofte forraadnede føde Vand, bliver mindre skadelig og dødelig, men baade de suure og de søde Urter giøre at den salte Spise til Skibs af Kiød og Fisk bliver for Menneskene meget sundere. Enhver Nation beholde her af den Artikel, som den fra Ungdommen af er vant til Denne, de udi Rusland saavel hos uden som indenlandske saa høyt agtede suure Kaal, og Supper med grønne Urter paa; hin det tydske Suurkaal, en anden føde Urter, og atter en anden begge Deele. Forskiællen er alt for empfindtlig, naar jeg, især om det skulle vare længe, skulde spise bare Kiød, Fisk, meget stærk saltede Erter og Grød; eller og tillige med dette alle Slags Supper hvortil jeg er vant. Ligeledes 2) for Koffardie Skibene, især for Chinafahrerne, Grønlandsfahrerne, og Sildesiskerne a. Gierne vilde jeg have plantet denne tørre Kiøkken=Hauge paa min Vens Skib navnlig Hr. Pastor Førster, som reiste fra Engelland til Sydpolen, paa det han ikke ligesom de Herrer, Banks og Solander skulde have nødig at opsøge en Art af Bruunkarse og Petersillie, som en besynderlig Skat paa Terra deel Fuego. R. 248 R. R. Jeg havde derved tillige foranlediget denne arbeydsomme og lærde Mand til at bringe mig mange vare tørrede Vexter tilbage. Jeg tænker og, at man for Eftertiden ligesaalidet kan undvære den paa Spidsbergen voxende Urt, der saameget anprises for Skiørbug. 3) For Krigsfolk til Feldts og paa Marchen. En Hest trækker 20 Pd. af saadanne tørrede Urter, der er saa meget som 4 til 800 Pd. friske, og en Mand kan udi sin Taske føre med sig 1 Pd., som er en Forraad til ham paa 1 a 2 Maaneder. Nu kan en Soldat alletider og allesteds blive forsørget med dette Slags, ikke alene Marketenterne skal faldholde den, men enhver Officeer og Gemeen, vil lade dem blive angelegen at forsyne dem dermed. Dog hvad vil bruge mange Ord herom, den som undertiden har havt alleting i Overflødighed, og en anden Gang flet intet, han skal vel kunde sige mere. Jeg vil alene lægge dette til, at der ofte til Feldts vil mangle baade Tid, Brænde og Vand, dersom ikke i det mindste den hastige Kaagning kunde erstatte den Mangel. 4) For Besætningen i en Fæstning, som er beleiret, hvilken ikke kan bruge eller benytte sig af sin Kiøkkenhauge. 5) For Karavaner, som maa føre alle deres LevnetsMidler med dem. Jsær vil de suure Urter, som foraarsage mindre Tørst, blive dem meget fordeelagtige. 6) For Gastgivere, som er det angeligen at have alleting strax ved Haanden, for i en Hast at faae et Maaltid lavet. (Fortsættelsen følger.)