Ribe Stifts Adresseaviser, 1845-05-21
Den berømte Forfatter af "Enten Eller antages af Berl. Tid ogsaa at være Forfatter af det fornylig udkomne nye Skrift, betillet: "Stadier paa Livets Vei. Hvorledes nu end dette forholder sig, saa skulde man troe, at det danske Folk - hvad saaend Tydskeren siger og den danske Eitelket med Glæde, vil læse Forfatterens Mening om det danske Sprog, et Sprog, som tydsksindede Blade kalde hvæsende, spyttende, harkende, gyldende, ræbende og sig brækkende", Beskyldninger, om hvis Tilblivelse paa Prænt die dummen Dänen neppe have havt nogen Anelse. Forfatterens Ord ere følgende: "Nogle af mine Landsmænd mene, at Modersmaalet ikke skulde være dygtigt til at udtrykke vanskelige Tanker. Dette synes mig en besynderlig og utaknemmelig Mening, som det ogsaa synes mig besynderligt og overdrevent at ville ivre for det, saa man næsten glemmer at glæde sig ved det, at forfægte en Uafhængighed saa ivrigt, at det stridige Ord, tilsidst bliver det Spændende, ikke Sprogets Fryd det Vederqvægende. Jeg føler mig lykkelig ved at være bunden til mit Modersmaal, bunden som maaskee kun Faa er det, bunden som Adam var til Eva, fordi der ingen anden Qvinde var, bunden fordi det har været mig en Umulighed at lære noget andet Sprog og derved en umulighed at fristes til at lade stolt og fornemt om det medfødte, men ogsaa glad ved at være bunden til et Modersmaal, der er rigt i indre Oprindelighed, naar det udvider Sjælen, og lyder vellystigt i Øret med sin søde Klang; et Modersmaal der ikke stønner forfangent i den vanskelige Tanke, og derfor er det maaskee Nogen troer, at det ikke kan udtrykke den, fordi det gjør Vanskeligheden let ved at udtale den; et Modersmaal, der ikke puster og lyder anstrænget, naar det staaer fordet Undsigelige, men sysler dermed i Spøg og i Alvor indtil det er udsagt; et Sprog, der ikke finder langt borte hvad der ligger nær eller søger dybt nede, hvad der er lige ved Haanden, fordi det i lykkeligt Forhold med Gjenstanden gaaer ud og ind som en Alf, og bringer den for Dagen som et Barn den lykkelige bemærkning uden ret at vide af det; et Sprog, der er heftigt og bevæget, hver Gang den rette Elsker veed mandeligt at hidse Sprogets qvindelige Lidenskab, selv bevidst og seierrigt i Tankestriden, hver Gang den rette Hersker veed at føre det an smidigt som en Bryder, hver Gang den rette Tænker, ikke slipper det og ikke slipper Tanken; et Sprog, der om det end paa et enkelt Sted synes fattigt, dog ikke er det, men forsmaaet som en beskeden Elskerinde, der jo har den høieste Værd og fremforAlt ikke er forjadsket; et Sprog, der ikke uden Udtryk for det Store, det Afgjørende, det Fremtrædende, har en yndig, en tækkelig, en livsalig Forkjærlighed for Mellemtanken og Bibegrebet og Tillægsordet, og Stemningens Smaasnakken og Overgangens Nynnen og Bøiningens Jnderlighed og den dulgte Velværens forborgne Frodighed, et Sprog, der forstaaer Spøg nok saa godt som Alvor: et Modersmaal, der fængsler sine Børn med en Lænke, som er let at bære – ja, men tung at bryde."J sidste Nr. af, Almuevennen som redigeres af Hr. Fr. Barfoed, have fem Mænd af Gislinge Menighed ladet offentliggjøre nogle slemme Anker over Pastor Petri, Sognepræst til Hagested og Gislinge Menighed i Sjælland, og hvis Rigtighed de erklære sig villige til at bekræfte med deres corporlige Eed i Retten, om forlanges. De vigtigste af bemeldte Anker ere følgende: "Pastor Petri lyser undertiden til først Gudstjeneste og kommer ikke inden til sidst Tieneste, ligesom han omvendt oftere har lyst til sidst Tjeneste og dog er kommet til først Gudstjeneste. 2) Han messer aldrig Collect eller Epistel for Alteret, uden paa Høitidsdagen. 3) Han catechiserer aldrig nogen Søndag med Ungdommen i Kirken. 4) Han holder Confirmation hvert Aar i Hagensted Kirke, men aldrig i Gislinge Kirke. 5) Sidste anden Juledag havde Hjulmand Ole Pedersen i Gislinge en Søn til Daaben; Faderen havde begjært ham døbt med Navnet Lars Olsen, hvilket Navn ogsaa var indskrevet hos Lægdsmanden og i Kirkebogen; men Pastor Petri kaldte ham i Daaben Ole Pedersen, og befalede Lægdsmanden Nytaarsdag at forandre Navnet saaledes, da han (Præsten havde taget feil.