Københavns Adresseavis, 1775-10-18
Da i øvrigt alle engelske Bind nu omstunder overstryges med fortyndet Skedevand, for at giøre Skindet ligere og eensfarvet, saa giør Forf. det Forslag, om et oftere igientaget Anstrog ikke skulde holde Jnfecterne borte. J øvrigt bør Bogbinderen giøre sine Bind med Flid, og see vel til, at ved den øverste og nederste Rygsnør, hvor Snittet støder op til, bliver ingen Huller, og at saavel ved Pergaments som Franskind de omslagne og indvendig paalimede Stykker komme til at ligge godt paa hinanden paa Hiørnerne. Men da alligevel saa vel Pergamments= som Franskbindkunde formedelst deres Klister, om der endog kom Allunudi, være udsatte for Deermestes panicens, saa raader Forfatteren, enten imellem Bindfyldet og det overtrakte Skind, eller endnu bedre imellem Fyldet og det derpaa klistrede Papiir, at anbringe noget, hvor Jnsectlarven ey kunde trænge igjennem, og som kunde holde dem fra at komme ind i Bogens Blade, som den væsentlige Deel. Han foreslaaer hertil følgende Materier 1) Staniol, hvorom allerede forhen er meldt. Flitterguld skulde ikke være tienligt, fordi det alt for snart opløses til 3 panskgrønt, og nægte Bladguld vilde være alt for tyndt. 2) Det russiske Glas, eller mica membranacen, som giver overmaade tynde Skiver, og som, uagtet Materialisterne lade sig det betale meget dyrt, fordi det ikkun søges lidet, kunde dog anskaffes for en ringe Priis. 3) Taft og alle tynde tæt slagne Silketøyer. Forfatteren kiender intet Insect, som fortærer Silke, og mankunde giøre dette Tøy endnu uigiennemtrængeligere for Ormen, naar man trakte det igiennem Vox eller deslige. 4) Kunde man ogsaa hertil bruge tyndt Lærred, som var trakt igiennem Olie, Fernis o. d. l., eller man kunde og stryge et Bleghvidtsplaster ganske tyndt derpaa 5) Blot Papiir alene, gjennemtrakt enten med feed eller ætherisk Olie, f. Ex. Terpentinolie, eller og med Lak i sær med Copalsernis, som mere bøyelig, skulde maaskee giøre den samme Tieneste. 6) Det clastiske americanske Gummi, dannet til tynde Blade, lod sig maaske med Tiden ogsaa med Fordeel anvende til dette Brug. 7) Huden af Oxegaldeblærer, udspændt og tørret, maatte vel ogsaa tiene dertil. 8) Adskillige Slags Tang (Fucus), som vare lange, og brede nok, kunde ligeledes bruges dertil, siden denne Plante ikke bliver ædt af nogen af vore Jnsectarteer. 9) Endelig løde sig endnu adskillige Arter af Schaffers Papirer forsøge, af Materialier, hvoraf ogsaa kunde støbes Papfyldinger, fornemmelig af Lillie Convallie=Blade, som beholde en Lugt, eller af Møsse, der er en Plante, som vore Jnserter slet intet Behag finde i Det behøves just ikke, at beklæde det Jndvendige af Bindfyldet overalt med noget af disse ommeldte Slags En Tomme brede smaa Remmer deraf, i sær anbragte paa den bageste Kant, som støder til Nyggen, skulde vel være tilstrækkelige. Med de ubøyelige, kostbare, og de Slags Materier, som ikke lade sig paalime, kunde man lade det beroe ved saadanne Remmer; men man kunde ogsaa bedække næsten den hele Flade dermed, naar man gik saaledes tilverk, som Forfatteren har anviist ved det første Middel. Men da den yderste Rand rundt omkring var paa denne Maade ikke noksom beskyttet, saa foreslaaer han følgende Methode. Man tage to tynde Papfylder, (limede skulde her være tienligere end støbte, ) og lægge en af de ovenmeldte Materier derimellem, sye dette saa forsviis igiennem, og bruge dem i Stedet for det sædvanlige Bindfylde. Under Ryggen skulde de samme Materier, undtagen det russiske Gias, ligeledes kunde lade sig anbringe; og overhoved skulde denne Behandling, naar Bogbinderen engang er vant dertil, og har fundet de fornødne smaa Kunstgreb derved, medtage lidet meere Tid, eller medføre lidet mere Vanskelighed, end de hidindti sædvanlige Bind. Med Remme af Taft og Staniel og tynt Lærret, som er trakt igiennem Olie, har Forfatteren alle= ofrede ladet giøre Forsøg, som er faldet meget vel ud.