Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-12-04
Breve fra Vien af 22de Novbr. have medbragt de Viener Courser lidt høiere, men melde ikke noget nyt fra Constantinopel; men under 21de Novbr skrives derfra, at man med Utaalmodighed seer Ankomsten af en nye Coureer fra Constantinopel i Møde. Til den 7de lyde Beretningerne for saavidt beroeligende at Sultanen fordet første ikke har foretaget sig nogen voldsom Handling. Man smigrer sig i Vien med det Haab, at den Troeskab hvormed det Østerrigske Hof for nærværende Tid giengielder Portens troe og venskabelige Sindelag, imedens Bonaparte regierede, vil dog tilsidst seire over Lidenskaberne og lykkeligen fuldende Mæglingen. Haabet er vistnok ikke stort, men de Hensyn som Porten maa tage ere betydelige nok, for at den ikke maa lade sig berøve al befindelse. Endnu den 3die Novbr., altsaa førend Slaget ved Navarino ankom til Vien en egenhændig Skrivelse fra Storveziren til Fyrsten af Metternich, hvori han udtrykkelig yttrede det Ønske, at Østerrig vilde paatage sig Mæglingen. England og Frankerige synes vel ikke at have noget derimod; men Vanskeligheden kommer, som det lader, allene fra Ruslands Side, som aldrig har villet modtage nogen Mægling ved de Tyrkiske Anliggender. Forresten bekræfte de nyeste Efterretninger fra Constantinopel fuldkomment, at Porten har erklæret de tre Magters Ambassadeurer at den betragter deres Mission som tilendebragt, og at det kommer an paa den selv om de ville blive eller afreise. Der imod bliver det Rygte giendrevet at Porten har opsagt alle afsluttede Traktater og selv Conventionen af Ackiermann. Man kan i det øvrige Europa vanskeligen giøre sig et Begreb om hvordan det for nærværende Tid seer ud i Constantinopel. Det er vel roligt; men denne Roelighed hænger som en tyk Torden over alle deres Hoveder, som ikke ere Muselmænd, og som hvert Øieblik truer at ville bryde løs. – J Frankfort havde man den 24de Novbr. det Rygte: at den Russiske Armee var gaaet over Pruth, hvilket virkede ufordeelagtigt paa alle Statspapire. 5 til 6 Courere vare i tre Dage passerede igiennem denne Stad fra Vien. Til Odessa var den 9 om Morgenen ankomne Skibe fra Constantinopel som melde: at der laae mange Skibe i Havnen der, som vare bestemte til Odessa, men at Tyrkerne ikke meere vilde udstæde Firmans for de Russiske, Engelske og Franske Skibe. Et af dem som var ankommen var afseilet uden Firman, alle Afsendinger til Skibs fra Odessa til England ere standsede. Den Østerrigske Jnternuntius havde begivet sig til Reis Effendi, da Efterretningen om Søeslaget var ankommen, og fandt ham at være i en høi Grad forbittret. Den Tyrkiske Minister udelod sig paa den haardeste Maade om de Allieredes Forhold. Hr. von Ottenfels skal have talt om at det var mueligt, at der kunde blive givet Erstatning for den tilføiede Skade. Han kunde imidlertid kun anføre det som en Formodning at Admiral Codrington mueligen kunde have overskredet sine Jnstruktioner hvilket ikke kunde trøste Porten meget. Divanet synes at have paa nye fattet Mod og at ville gribe til overordentlige Forholdsregler. Reis Effendi har siden den tredie afbrudt alle Underhandlinger med de tre Ambassadeure, og staaer allene i Forbindelse med Hr. v. Ottenfels. En overordentlig Divansforsamling er sammenkaldet og man venter store Resultater af den. Sultanen skal være ude af sig selv af Forbittrelse og man frygter for at han vil anvende alle Midler for at opflamme Muselmændenes Fanatisme og tilskynde dem til at giøre Modstand. – Jfølge Efterretninger fra Constantinopel af 6te Novbr. skulle Beretningerne og Slaget ved Navarino have gjort et saadant Jndtryk paa Sultanen, at ingen kunde nærme sig til ham i de første 12 Timer. Reis Effendi havde den 3die ladet kalde de tre Ministres Dragomanns til sig og efterat han havde bebredet dem dette Fredsbrud skal han have erklæret dem: at Porten fortrød det inderligt, at den kun et Øieblik havde givet de tre Magters Jndskydelser og Lofter Gehør. Ambassadeurernes Tilstædeværelse var Porten ligegyldig, han kunde hverken raade dem til at reise bort eller til at blive, og overlod dette til deres eget Overlæg, dog kunde ingen videre Forbindelse finde Sted imellom dem og Porten; dette var Sultanens Villie. Frankerne see fra et Øieblik til et andet de videre Følger af hvad derer passeret med en ængstelig Frygtmøde, imedens Muselmændene syntes kun at vente paa det Øieblik da de kunne give deres rasende Forbittrelse Tøilen. Den anmeldte store Divansforsamling blev holdet den 4de hos Mufti hvorved alle Ulemas og selv de, som ikke ere Venner af nærværende System, vare tilstæde. Man veed endnu ikke noget sikkert og Resultaterne af denne Forsamling, men de Rygter som ere i Omløb ere ikke glædelige. Den Østerrigske Jnternuntius er i dette Øieblik Frankernes Skytsværn, han underhandler med de tre Magters Gesandte; men man veed endnu ikke hvad de ville beslutte sig til. Det hedder vel, at Hr. oon Ribeaupierre træffer Tilberedelser til at afreise; men det kan i et Øiestiigien blive forandret. Jfølge Conventionen af 6te Juli synes ikke at blive andet tilbage for Porten end at vælge imellem at dets Rige skal tidlig eller sildig gaae under. – Det er besynderligt: at man ikke kan faae nogen nye Efterretning fra Archipelet eller og hvad Jbrahim foretager sig efterSøeslaget. Den Østerrigske Jattager meddeler enten kun gamle Efterretninger fra Grækenland, hvilke efter Sædvane ere fulde af ugunstige Efterretninger for Grækerre og tale blot om deres indvortes Stridigheder, om at Lord Cochrane er misfornøiet og at han snart vil afreise derfra, eller den meddeler videre Beretninger og Søeslaget, som skal have væretyderst blodig for begge Partier, da Tyrkerne fægtede med stor Tapperhed i vilde ikke overgive sig. Flere Tusinde Tyrker, skulde være omkomne, paa den Fransk Fregat Sirene blev for taget 40 Amoutationer efter Slaget. Den tilstaaer at Jbraham havde den 9de Decbr. faae Ordre til igien at begynde Krigen mod Gæ kerne, og at han havde befalet, at alle de, som bleve trufne med væbnet Haand, skulde so inge over Klingen, hvilken B aling ogsaa blev udført.