Adresseavis for Børn, 1780-01-26
Man fortæller os fra Jrland følgende Tildragelse: En fattig Daglonner ved Navn Bertram, havde sex Børn, og da der var Dyrtid i Landet, saa faldt det ham meget besværlig, at fortiene saa meget Brød, som han kunde mætte dem og sig selv med. Han maatte arbeide Dag og Nat, men endda Avis. endda var det ham umuelig, at fortiene saa mange Penge, som han kunde kiøbe det tørre Brød for, med hvilke han kunne stille Hungeren hos sine Børn. Nu blev han inderlig bedrøvet. En Dag kaldte han dem alle frem for sig, og i det Bedrøvelses Taare, nedflød ham over Kinderne, sagde hantil dem: Mine kiere Børn, sagde han, Brødet er bleven saa dyrt, at jeg med al min Flid, ikke kan fortiene saa meget, som i behøver at spise Eder mæt paa. Seel for et eneste saadant Brød, maae jeg give alle de Penge, som jeg kan fortiene "en heel Dag. J maae altsaa være fornøiet med Børn; at jeg herefter deler det lidet Brød, jeg kan fortiene, imellem Eder. Jeg veed meget vel at i deraf ikke vil blive mætte, men dog vil det være tilstrækkelig at befrie Eder fra at døe af Hunger. Mere kunde den stakkels Mand ikke sige, han saae op til Himmelen og græd. Hans Børn græd med, og enhver tænkte ved sig selv. Ak, du kiere Gud, hielp dog os fattige Børn, hielp vores fattige Fader, og lad os dog ikke hungre ihiel. Faderen deelte nu sit Brød i 6 lige Dele, og gav hvert Barn sit Stykke. Men een af dem, som heed Gotlieb, vilde ikke tage mod sit Stykke, men sagde Jeg kan ikke spise, min gode Fader; for jeg er saa syg, spiis J selv mit Stykke, minFader, eller deel det imellem min Sydskende." Arme Dreng, hvad fattes dig, sagde Faderen, i det han tog ham paa sine Armee." Jeg er saa syg sagde Gotlieb, jeg vil legge mig lidt paa min Straadyne." Den bekymrede Fader gik den anden Morgen hen til Dokteren, og bad ham, at han af Medlidenhed vilde komme og see til hans Søn, som var bleven saa syg. Dokteren var en god Mand og forføiede sig strax til det syge Barn. Han kom, udspurgte hans Sygdom, fandt paa hans Puls men kunde ikke ret blive klog paa hans Sygdom, Jmidlertid vilde han dog forskrive ham noget fra Apotequet. "Nei, min gode Herre, sagde den lille Gotlieb, det maae de ikke gjøre, for jeg taer det dog ikke ind. "Hvad, du vil ikke tage noget ind, svarede Dokteren, og hvor for ikke min Søn, for Børn. Sporg mig ikke derom, for jeg siger dem "det dog ikke. Og hvorfor vil du ikke sige mig det, er du ikke lidt egensindig, hvad Gotlieb De kan troe kiere Dokter, jeg siger det ikke af noget Onde. Nu vel, saa vil jeg da heller ikke tvinge dig, men saa maae jeg sige det til din Fader. "O, nei, for Guds Skyld giør det ikke, "kiere Doctor.""Men du er mig jo en underlig Dreng, Jeg maae sige det til din Fader, saafremt du ikke siger mig Aarsagen, hvorfor du ikke vil tage ind. Ak, du gode Gud, saa maae jeg vel sige det. Men lad da først mine Sødskende gaae Dokteren lod Børnene gaae ud, og nu fortalte Gotlieb ham: "Seer de, gode Herre, min Fader kan i "denne dyre Tid ikke fortiene mere, end et eneste "Brød, og det vil han ene deele imellem os, og saa faaer enhver kun saadant et Stykke, men selv faaer han ikke det ringeste Smule, og det giør mig saa ondt, at den arme Fader, og mine stakkels Sødskene, skulde hungre, og saa vil jeg heller intet spise, paa det mit Stykke kunde deles imellem dem. Seer de gode Doctor, derfor har jeg sagt, at jeg ikke er hungrig. Men jeg vil bede dem hiertelig, siig det ikke til min Fader. Dokteren blev meget rørt, og sagde: "men hungrer dig da ikke, mit kiere Barn, Jo gode Dokter, jeg er meget sulten, men " det gjør mig ikke saa ondt, som naar jeg seer min Fader og mine Sødskende lider Hunger. "Men du vil døe, om du ikke spiser. "Det veed jeg nok gode Herre, men jeg vil " ogsaa gierne døe, saa faaer jo min Fader et Barn "mindre at sørge for, og jeg er jo da hos den kiere Gud, og kan bede ham, at han vil give min Fader og mine Sødskende noget at spise." Doctoren blev uden for sig selv af Medlidenhed og Glæde, han tog den lille Gotlieb paa sine Arme og sagde: Nei du gode Dreng, du skal ikke døe. Alle vores Fader den kiere Gud, vil sørge for dig og dine. Tak ham, at han har ført mig til dig, jeg gaaer, men skal snart være her igien Avis Nu løb Dokteren hiem, pakkede alle Slags Mad sammen i et Klæde, og gav det til sin Tiener, som bragte det til Gottlieb og hans hungrige Sødskende. Gotlieb maatte sætte sig ved Bordet med, og alle spiste nu og bleve mætte. Det var et Syn for den veltænkende Dokter, Da han nu vilde gaae bort, sagde han til Gotlieb, han skulde kun være ubekymret, han skulde nok sørge videre for ham, hvilket og denne retskafne Mand viste i Gierningen. Thi han sendte dem hver Dag saamegen Spise, at de alle kunde blive mætte. Andre gode Folk, som fik denne rørende Scene at høre gjorde ligesaa. Den ene skikkede dem Mad, den anden Penge, den tredie Klæder, saa de inden en kort Tid havde meere, end de kunde bruge. Tilsidst erfarede Fyrsten, hvad den lille Gotlieb vilde have gjort for sin Fader og Sødskende, og fornøede sig meget derover. Han lod kalde den gamle Bertram til sig, han kom, og Fyrsten tilspurgde ham: J har jo saadan en kiek lille Søn, min" gode Mand, og det lader mig formode at i maae selv være en god Fader. Jeg har derfor befalt, at J hver Aar i mit Navn skal blive udbetalt 100 Daler, at leve af. Eders Børn, især Gotlieb, skal blive undervist i alle nyttige Kunster" og Videnskaber, og naar de da har lært noget " retskaffent, saa vil jeg videre besørge deres Forfremmelse. Bertram gik overmaade glad og bevæget hiem, og takkede Gud paa sine Knæ, som havde givet ham saa god en Søn."