Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1775-10-16
Udi Gaars Samlingen den 12te hujus indkom fra Høiædle og Høiærværdige Hr. Biskop Friis et Brev til Sælskabet, og i samme 20 Rdlr. in Banco, hvilke som en Prøve paa hans Patriotisme skal tiene til Præmiers Udsættelse ved næste ke lighed. J den Anledning blev han af Sælskabet eenstemmig antagen som Medlem. Velærværdige og Vellærde Hr. Provst Thomas Krog, blev og af Sælskabet antagen som Medlem. Bergen den 13de October 1775. C. G. Sælskabets Secretair. Med frydefulde og oplivede Miner hilsede de Bergenske Muser den dyre Dag, afvigte 11te October. De bøiede sig i allerdybeste Ære-Frygt for Thronen, velsignede Rigernes fromme Fader, velsignede og Hans allerværdigste Ven. Det var vor dyrebare Arve=Prinds FRIDERICHS uforglemmelige Fødsels-Dag, Rørt af Erkiendtlighed og Glæde indfandt sig Kl. 10 Formiddag i Bergens Cathedral-Skole efter udstæd Programma af Skolens værdige Rector, i talrig Forsamling, hvad Bergen har af ædel og oplyst, Værdighed, af udsøgt Smag, af udmerket Kierlighed for Studeringer og sammes Flor, for Rigernes almindelige Vel. Efter foregaaende prægtige Musik af det frivillige Harmoniske Academie, et Selskab, der rørt og redebon kunde ikke andet end i denne Høitidelighed følge sin elskede Directeur, og som ved alle KongeHusets udmerkede frydefulde Dage ikke allene selv føler, men søger og at meddele andre sin allerunderdanigste Glæde, optraade i Cathedret Skolens Rector, Velædle og Velbyrdige Hr. Cancelie-Raad Jens Boalth. Riig og herlig var den Materie, som opbød Ham: opmerksom paa sig gjorde han og den gandske høie Forsamling, ved hvert et Træk, der saa lykkelig og hældig blev gjort i den uforlignelige og dyrebare Printses Contrafey; men i sær maatte alle Tilstædeværendes Hierter oplives, da han kom til det, som ophøier vor FRIDERICHendog blandt Printser Selv, de tause Talere om en Kongelig TænkeMaade, de opsendte Skrifter til Grund for et Skole Bibliotek, hvorved denne Livsalige og Jndsigtsfulde Prints end ikke fortryder paa at nedlade Sig til den studerende Ungdom, og at give den, fra det første af at Begrebet dannes, ligesom et naadigt Vink ved Jndsigter og Rigerne. nyttige Kundskaber at giøre sig Thronens Opmerksomhed værdig! Da Talen var til Ende, reste sig et nyt rørende Syn: Stiftets og tillige Skolens høie Prydelse og trøstefulde Haab, Høiædle og Høiærværdige Hr. Biskop Hagerup opstod. Hvad Taleren vidløftig havde udført og priset ved vor dyrebare Arve=Prinz, igientog og underskrev denne i en extemporal Tale med en Beundringsværdig Fynd og Eftertryk. Hvert Ord, var giennemtrængende og livsalig. Rørt af Hengivenhed og Ømhed til dette ham saa kiære Studeringes Verkstæd, gik al hans Tale ud paa at anprise for Arbeiderne deri Thronens naadige Opmerksomhed og uafladelige Yndest for det, hvori de arbeider, samt de dyre Pligter, hvortil samme saa eftertrykkelig kand og bør opmuntre, Han lod Skygger tale; Et Skilderie af sal. Justice-Raad Steensen, den store Rector og ypperlige Mand, den han med et antænt og rørt Hierte erindrede, som sin og manges uforglemmelige Velynder og Ven, hvis Fortienester af Skolen og det almindelige ingen Dag af Hukommelsen kand udslette, var samme Dag i Skolen opsat. Denne lod han tale med sin forrige Værdighed til Skole-Væsenets Flor her paa Stædet, anbefalende samtlige Skolens Vedkommende i hans nære og da nærværende Forvantes Høivelbaarne, Hr. Stiftamtmand de Schouboes Bevaagenhed; dernæst vendende sig til Taleren (en Steensens ver dig Succefor) udbredede sine Opmuntringer og gode Ønske over dette den sande Lærdoms Plante-Sted. Han lod Gaven tale; men de talede overalt igiennem en Biskops Mund, som selv oplivet af Studeringers Kierlighed og høie Værd, samt Attraae efter at see deres lyksalige Fremgang, bestyrked end mere i sin utrættelige bemøielse, ved selv at have været nær ved og hørt Thronens Agt og Naade for dem, kunde ikke andet, end indtale Liv og Glæde i alle Tilstædeværende, og giøre denne dyrebare Dag, som for Rigerne, i Almindelighed, saa for Skolerne og Bergens i sær ævig og uforglemmelig. Da hans Høiærværdigheds Tale var til Ende, begynte igien Musiqven. Men Hierterne følte meere, end Choret kunde udtrykke i de afbrudte Taksigelser, som til Slutning blev afsiunget og offereret den værdigste Biskop.