Berlingske Tidende, 1797-09-25
(Fortsættelse.) Følgende er det væsentlige Jndhold af det bekiendtgjorte Skrivt: Greved Antraigues Samtale med GrevMonthaillard om Aftenen fra Kl. 6 til 12 den 4de December 1796. Montbaillard og d'Antraignes traf hinanden i Venedig, Den Sidste havde Penge til den Første, og ved den Leilighed, kom det den 4de til en Samtale imellem dun, hvori Monthallard fortalde ham sine Begivenheder og Reiser til Engeland, Dannemark og Holland. Fra Haag begav han sig til Neushatel og derfra til Basel. Prinds Conde lod ham kalde til Mühlheim. Her gjorde han ham det Forslag, at udførste Pichegri, som da havde sit Hovedqvarteer i Altenkirchen, Pichearn var da omringet af 4 Convents Deputerte. Mont baillard begav sig nu med 4 til 500 Louisdører til Neuschatel og fæstede Øie til sit Projects Udførelse paa den der værende Bogtrykker Fauche Borel, en royalistisk Fanatiker og en modig og enthusiastisk Mand; men som kun besad en maadelig Forstand. Med ham sendte han en vis Courant, en Neuscateller, en Mand af en urokkelig Koldblodighed og Uforsagthed. J Basel vilde han oppebie deres Efterretninger De reiste den 13de August 180 til Altentirchen og blev 8te Dage sammesteds uden at faae Pichearn i Tale, som endnu bestandig var omringet af bemeldte Convents Deputerte. Dog mærkede Pichegru dem, og sagde, i det han gik forbi, til Fauche. Jeg relser til Huningen. Beger fulgte ham derhen. Underveis saade Pichegen, da det regnede stærk, at han vilde spise til Middag hos Madame Salomon 1 1/2 Miil fra Huningen. Fauche begyndte sin Samtale dermed, at han sagde ham, at han vilde dedicere ham et af Rousseau efterladt Vært, men Pichegru erindrede derimod : at han maatte først læst det, saasom han ikke vidste, om ikke Friheds Grundsætninger, som han ikke vilde underskrive, indeholdtes i samme. Nu kom Fauche nærmere sin Sag, og sagde, at han havde Forslag til ham, fra Prinds Conde. Pichegru forde ham derpaa i et Værelse til en fortrolig Samtale. J Begyndelsen var Fauche lidt forlægen; men Pichearn satte Mod i ham og spurgte: Hvad Prindsen forlangte, Han giør Regning paa Dem, og vil forene sig med Dem, svarede Fauche. Disse Udladelser vare alt for almindelige for Pichegru Han forlangte at han om 3 Dage skulde opsøge ham i Alten kirchen med skrevne Jnstructioner. Fauche reiste strax til Grev Monthaillard i Basel. Denne skrev i Følge en Friftlig Fuldmagt fra Prinds Conde, der af Ludvig Klvar forsynet med alle Fuldmagter, den undtagen, at bevilge det blaa Baand, til Pichegru, søgte at vise ham, hvor meget Got han kunde stifte, talede om Kongens Taknemmelighed, som vilde giøre ham til Marchal de France og Gouverneur i Elsas, da ingen bedre kunde regiere det, end den, som saa tappert havde forsvaret sammere. (De øvrige Penge tilbud ere anførte i No. 15 af disse Tidender). For hans Armee lovede han ham, at alle Officerer skulde blive confirmerede i deres Grader; at alle skulde avancere, som han anbefalede; at enhver Commandant, som udleverede en Fæstning, skulde faae Gage; at enhver Stad, som aabnede deres Porte, skulde erholde Befrielse fra alle Paalæg og Folk af alle Stænder en fuldkommen Amnestie; men derimod ønskede han, at Pichegru udraabte Kongen i hans Leir, overleverede Ham Huningens og forenede sig med ham, for at marchere til Paris. Pichegru fandt Alting meget godt, men vilde fret for alt andet være først forsikret om, at Prinds Conde, vis Haand han kiendte, samtykkede i alt, hvad Montbaillard havde skrevet i hans Navn. - Faache maatte derfor vende tilbage til Montbaillard; men Courant blev hos Pichegru. Efterat Fauchevar ankommen til Basel reiste Montaillard strax om Natten til Prinds Conde i Mühlheim, lod ham vække, fortalde ham, Sagens hele Forfatning, og bevægede denne Prinds, (hvis da værende Hof sættes i et meget foragtelige Lys ) med største Umage til at skrive 9 Linier til Pichegru, efterat han i 9 Timer havde sat paa Sengen hos Prindsen. (Snart vilde Prindsen ikke egenhændig skrive, snart vilde han itte dattre Brevet, snart vilde han ikke kalde Pichegen General, for ikke derved at erkiende Republiken, og sare vilde han ikke forsegle det; men endelig besluttede han sig til alt). J dette Brev forsikrer Prindsen Pichegru, at alt hvad Grev Montbaillard havde skrevet ham til hans Navn og paa hans Vegne, kunde han fikkert troe. Dermed var Sagen endnutte tilende, Prindsen vilde have Brevet tilbage, og blev med Møje overtalet til, at bie indtil det havde gjort sin Virtning: Endelig reiste Greven ved Dagbrækningen bort med Brevet og sendte Fauche strax til Pichearn. Denne læste Breve, med Opmærksomhed, og gav det derpaa tilbage til Fauche med disse Ord: "Jeg har seet Underskriften, der er tilstrækkeligt: Prindsens Oldere et Undervant hvormed enhver Franst maae lade sig nøie, bring De ham hans Brev tilbage. Nukomman til at tale om Prindsens Fordringer, at Pichearn 12 skulde lade ham udraabe ved hans Armee til Konge, og opstitte den hvide Fane, og 2) overlevere ham Huningen. - Dette vægrede Pichegru sig ved. "Jeg vil, sagde han, ikke giøre noget ufuldstændigt: jeg kiender mine Hielpekilder, de ere ligesaa sikre, som store. De have deres Rødder ikke allene i min Armee, men endog i Paris, i Conventen, i Departementerne, og i mine Medgeneralers Armeer, der tænligesom jeg. Jeg vil ikke gjøre halvgjort Gierning. Al ring maae skee paa eengang, Frankrig kan ikke bestaae som Republik, det behøver en Konge, det behøver Ludvig bil men Contrerevolutionen kan da først begyndes, naar man er viis paa, at bringe den sitter og hurtig til Ende. Prindsens Plan dringer til Intet. Han skulde om 4 Dage blive jaget bort fra Huningen, og jeg skulde om 14 Dage være forloren. Min Armee bestaaet af tapre Folk og af Sturke. Disse maae skilles fra hverandre. For at iværksætte dette, tilbyder jeg mig at gaae over Rhinen, efterat leg i Forveien har besaFæstningerne med paalidelige Officerer af min Tænkemaade. Sturkene vil jeg skaffe bort, og sende dem til et saadant Sted, at de ikke kunne skade. Saasnart dette er skeet, proclammerer jeg paa den høire Rhinstrandbredde Kongen, den condeske og keiserlige Armee forener sig med mig, jeg gaaer igjen over Rhinen tilbage til Frankrige, og Fæstningerne blive i Kongens Navn besatte af de keiserlige Tropper. Forenet med den condiske Armed rykker jeg derpaa frem, og om 14 Dage ere vii Paris. Men de maae vide, at Kongedommet sidder fast i Halsen paa de franske Soldater, naar de raabe: Kongen leve, maae man give hver af dem Viin og en Daler. J første Øieblik maae intet mangle, og min Armee maae de første 4 til 5 Dagmarcher blive beholdet paa det franske Gebet. Overbring de Prindsen dette Papiir fra min Haand, og giv de ham mit Svar. - Under alle disse Samtaler var Pichegru omringet af Folkerepræsentanterne, blandt hvilke Merlin af Thionville befandt sig. Denne, forsynet med Commissionens befalinger, bad Generalen instændig at gaae over Rhinen, og beleire Manheim, hvor han havde forskafset sig talrige Forbindelser. Commissionen befordrede altsaa selv Planens Udførelse paa den ene Side, men paa den anden Side var intet Øieblik at miste. Prindsen maatte altsaa hurtig bestemme sig; men i dets Sted forkastede han ganske Planen, for allene at have Berømmelsen for Controrevolutionen. Han svarede Pichegru, og drev paa, at hans første Plan skulde beholdes, i hvilket Tilfælde han lovede ham endnu ogsaa Daler i Guld, som han havde i Basel, og 1400000 Livrer i gode strax betalelige Vexler. Alt var forgiæves til at bringe Prindsen paa andre Tanker, og Courant fik Ordre, at underrette Pichegru derom. Under Srivtet staaer, Jegattesterer, at dette Hefte er bleven fundet i Greved Antraiques Brevtaske, er bleven aabnes i General Buonapartes og General Clartes Nærværelse, og af mig undertegnet. Montebello, den 24de Maji 1797. Berthier. Divisiongeneral og Chef for Generalstaben.