Aarhuus Stifts-Tidende, 1836-06-11
J Aaret 1832 blev, af Sognefogden i Wiuf, her i Nærheden anholdt et Fruentimmer tilligemed en Dreng, der bleve som Pasløse, transporterede hertil Fredericia. Det tækkelige og fine Væsen hos dem blev meget omtalt, og Jndsenderen fandt Leilighed til i Raadstuen at betragte disse Personer. Hendes Statur var middelmaadig, Øine og Haar mørkladne; hun var over 50 Aar, talte noget Spansk, Fransk, Tydsk, spillede Klaveer, kunde afgive sig med Broderie o. d., og udgav sig for Frue efter en afdød fransk Officeer, hvilket, tilligemed saameget Andet, som hun dog kun aftvungen og med Sparsomhed fortalte, ikke havde sin fuldkomne Rigtighed. Hendes faa Klæder vare af fiin Bonitet, og bestode bl. A. i et Par Kaaber eller spanske Kapper. Hun sagde sig at hedde Anne Vider, og at være barnfødt i Lübeck. Til Herredskontoiret indgav hun fra Raadstuen en pæntskreven Begjering paa Tydsk om Formildelse i hendes Skjebne; men dette Brev er destoværre for gandske nylig bleven brændt tilligemed andre Papire. Hun har nok ogsaa skrevet vor Stadshauptmand til. Ellers kunde maaskee hendes Haandskrift være at bekomme hos Hr. Amtsforvalter Taulow i Hadersleben, hvor hun foregav at have konditioneret nogle Aar som Lærerinde. Nogle gode Folk, som boede i Nærheden af hendes Opholdsted her, meddeelte hende ofte Levnetsmidler, og er det mærkeligt, at hun, som ellers ikke talte uden i fremmede Sprog, sagde paa Dansk til Pigen, som Dagen for hendes Afreise bragte hende Spise, at hun maatte bede hende hilse hendes Madame og takke for den mod hende beviste uforskyldte Godhed, og at hun vel følte, det var hendes Pligt, personlig at takke hende, men bad derhos undskyldt, at Saadant af Aarsager ikke kunde efterkommes. Ved sin Afreise fordulgte hun sig for disse Folk paa en skummel Maade. Hun havde ellers dengang endnu et smukt Udseende, og skal have været noget stivsindet og særegen, hvilket da ikke kom hende tilgode, eftersom der, til Giengield herfor, ikke blev givet synderlig Credit, uagtet fra høiere Steder blev anmodet om, at behandle hende med Skaansel og Opmærksomhed. Hendes eneste Værge var da ved slige Leiligheder, at udlade sig med, at hun var af Adelstand. Hun befandt sig for Afreisen upasselig, og da den katholske Præst her troede at kunne trøste hende, besøgte han hende, men har siden erklæret, at han kunde mærke, hun ikke var katholsk. Omsider bleve Vedkommende, der, for hendes falske Angivelsers Skyld, havde ført en vidtløftig Correspondence paa Slesvig, Altona o. fl. St., befriede for hende, som tilligemed Drengen, der passerede for hendes Søn, blev bortkjørt til Altona 1832. Han var vel 11 Aar gammel, godt opdragen, og kunde ligesaalidet som Moderen udstaae den ringeste Afvigelse fra Sædelighedens Grændser. Hvad hende forresten er betræffende, da har man her erfaret, at hun efter at være kommet til Altona, skal have udstaaet en svær Sygdom i Hamborg, hvorfra hun siden var reist bort igjen. Endnu tilføies, at Drengen fortalte, at i det første Land de kom fra, vare mange store Kirker, behængte med Billeder og Crucifirer, og at hans Moder havde senere gjort Blomsterstads til Salg. Hvad hendes Ærinde har været heri Landet, fik man aldrig at vide.