Berlingske Tidende, 1831-05-16
Den almindeligen udbredte Nød og Trængsel blandt det in landske Folk er ved saa mange Leiligheder bragt paa Bane, er allene i de politiske Blade, men i selve Parlamentet, at man omsider har vænnet sig til at betragte Jammer og Elændighed som et nødvendigt Onde i Jrland. Idelig Verklage gjør ligegyldig og omsider utaalmodig; en paatrængende Tigger opvækker ingen Medlidenhed, men forbittrer. - Det er skrækkeligt, at tænke sig et Folk, hvis største Deel Intet ikke har en Bid Brød i Dag og ikke veed, hvor det skal faae noget i Morgen; nogle Millioner usle Mennesker, der, som Lazarus ligge udenfor rige, Forøderes Døre, med alle Ryggesløsheds væmmelige Bylder, og bede om at stille deres Hunger med de Brødsmuler, som faldt fra hiines Bord; de maae leve af Almisser og ere glade ved saaledes at friste Livet. Hver Uge læser man Juryens Kjendelse død af Sult!" Hvo kan da undres over, at et Land, beboet af fortvivlende Tiggere, vorder en Røver= og Morderhule. - J den nyeste Tid har Nøden i Jrland atter naaet den høieste Grad, og med den har ogsaa Forvirring og Usikkerhed taget Overhaand. Selv i Provindsen Clare, som hidtil mindst har været hjemsøgt af denne Samfundets Svøbe, er Jngen nu sikker hverken paa Liv eller Eiendom, hverken om Dagen eller om Natten. Efter officielle Anmeldelser, er ogsaa her en Sammensværgelse organiserer imod de Rige og Godsejere, af hvilke Ingen trøster sig til at lade sig see ene om Dagen, af Frygt for at dræbes; deres Boeliger maa de om Natten lade bevogte som beleirede Slotte. Endog at vandre paa Landeveien, er farligt; de fleste formuende Landmænd lade Huus og Hjem i Stikken, og flygte til Byerne. Den roelige Jndvaaner sættes i Forfærdelse ved Trudsel og Brand breve og seer, uagtet al sin Aarvaagenhed om Natten pludselig Huus og Lade staae i lys Lue. Hele dyrkede Strækninger blive om Natten omgravede, Hegn nedbrudte; Grændseskjellet oprykkes, Qvæget drives ud af Staldene og jaget over Gjerder og gjennem Moradser til Døde, dog - sligt er Ubetydeligheder i Sammenligning med de Mord, der i det sidste Halvaar bleve begaaede, uden at det endnu er lykket at opdage en eneste af Gierningsmændene Formuende og fredsommelige Landmænd blive opoffrede for Hevngjerrighed ved ligesaa stor Ligegyldighed, som den, hvorved man slagter Qvæget. Bander gjennemstreife Landet, der ligne hine hvidkitler, (thiteboys) i fordums Dage, hvis Anførere dengang under de opdigtede Navne Capitain Hind, Capitain Maaneskin o. s. v. gjorde sig almindeligen frygtede. Ligesom nyelig i England Navnet Swing var et frygteligt Varsel om Mordbrand, saa er i Jrland nu Navnet "Terry Alt" Rædselsordet. Paa mange Steder synes Almuen hemmeligen at være kommen overeens om ikkun at kjøbe Jorder til en vis Priis, de, der forlange en store Kjøbesum, hjemsøges med en uforsynlig Hevn. Terry=Alt foreskriver Love, og Vee den, der ikke nøiagtigen holder sig disse efterrettelig! I Grevskabet Kilkenny blev et Bud fra Retten der havde bragt 11 Stævninger for Restancer til Connahy ved høi lys Dag mishandlet paa følgende Maade. Da han havde begivet sig paa Hjemveien, mødte en Pige ham, der hvidskede ham i Øret: "Skynd dig bort, ellers er du dødsens!" 3 de samme Øjeblik blev han en Hob vaer, som kom ham imøde; har tog Flugten, men blev indhentet, og nu førte man ham fra Huus til Huus, hvor han havde afleveret Stævningerne, smurt disse ind med Sæbe og tvang ham under de skrækkeligste Trudsler, at nedsvælge disse. To af Hoben gravede derefter en Grav, lagde Riisqviste og Tornebuske deri, og truede at opbrænde hiin Ulykkelige levende, dersom han ikke vilde sværge paa, aldrig meer at bære Stævninger omkring. En af dem tog en Bog frem i Storbritannien aflægges Eeden paa det ny Testament), og le ham gjøre Eeden paa denne. Nogle Dage derefter gik Rygtet i Ballyragget, at hiint Bud, ledsaget af Politiebetjenter, atter skulde bære Stævninger angaaende Restancer omkring. Efterretningen herom udbredte sig som en Løbeild gjennem hele Grevskabet. Allesteds hørte man en vild Hylen; talrige Skarer af Mænd, Qvinder og Børn, samledes paa Højene i Naboelget. Først efterat man havde overlydet sig om, at Bue, ikke vilde komme, adspredtes Banderne. Undertiden komme den skrækkelige Terry Alt, for at straffe Usømmelighed og hold Huustugt. En Mand, der hedder Hanrahan og boer tætved Crusheen, i Grevskabet Clare, havde slaaet sin Kone, og denne Mishandling forargede Terry Alt i den Grad, at han omNatten kom ind i Hanrahans Boelig, trak ham ud af Sengen, og lod ham sværge paa en Bog, at han aldrig meer vilde lægge Haand paa sin Kone. Hanrahan undskyldte sig med hendes An righed, men Terry svarede ham: "Terrys Moder kan ikke lide Sligt", og "Terrys Moder" er et Navn, som man frygter ligesaameget som Terry=Alt selv. Terrys Pistol under den Skylbiges Næse gjorde sin Virkning, og han aflagde en Eed, der for hans hele Livstid gjorde ham til hans Kones og hendes Tunges Træl. - Terrys Trudseelbreve ere ligesaa slet bogstaverede og skrevne som Swings Brandbreve, men Almuen har langt større Agtelse for dem, end for alle Retters befalinger. Ingen Bonde, vilde vove at arbeide hos en Godseier, som hiin gaadefulde Høvedsmand Terry=Alt har bandlyst. Det indsees ikke lettelig, hvorledes der skal kunne raades Bod paa denne skrækkelige Forvirring i Jrland. Ved at forelæse Oprørsakten, ved Fængsler og Henrettelser kunne slige Sammenrottelser maaskee for en Tid standses, men dermed er ikkun lidet udrettet. Man bortrydder ikkun Virkningerne, men Aarsagen til det Onde oprykke derved ikke med Roden. Jrland trænger til en Forbedring fra Grunden af : om den Ophævelse af Unionen, som OConnell har foreslaaet, en vil kunne fremvirke den, er saare tvivlsomt Paris, den 7de Mai.