Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1842-07-16
Af den Stænderforsamlingen i Roeskilde, ved Sammes Aabning iaar, forelagte kongelige Bekjendtgjørelse om Resultaterne af Stænderforsamlingernes i Aaret 1810 afgivne allerunderdanigste Betænkninger og øvrige indgivne Andragender udhæves her blot Følgende, som de vigtigste. Den ompetitionerede Forening eller Forbindelse af de hidtil adskilte Stænderforsamlinger kan Hs. Majestæt ligesaa lidet nu, som forhen, bifalde; derimod har han taget det under Overveielse, om ikke stænderiske Committeer, som paa allerhøieste befaling kunne afgive Betænkning over Anliggender, der angaae flere Provindser, eller den hele Stat, kunne være at indføre, som en hensigtsmæssig Udvikling af Provindsialstændernes Jnstitution. Den af Stænderne foreslaaede Revision af Stænder=Anordningerne finder Hs. Majestæt sig iøvrigt ikke foranlediget til at foretage. - Ved at indføre fuldstændig Offentlighed i Finantsbestyrelsen har Hs. Majestæt opfyldt de Ønsker, som Provindsialstænderne i deres to første Finantspetitioner fremsatte; men forsaavidt de i deres i 1840 indgivne Petition have andraget paa, at tvaarige Budgetter stedse maatte forelægges Stænderne til Betænkning, inden de endelig approberedes, da finder Hs. Majestæt, at Saadant i Udførelsen vilde medføre betydelige Vanskeligheder og forsinke Budgettets Affattelse; og da de Bestemmelser, som Hs. Majestæt afgiver angaaende Statsudgivterne, ikke kunne indbefattes under Benævnelsen af Love, men kun ere administrative Forskrivter, saa gaae desuden hine Andragender udenfor Stændernes lovbestemte Virkekreds. - Uagtet saare Meget taler for det Princip, paa hvilket Stænderne have grundet deres Petition om en Forandring i Kirke- og Underviisningsvæsenets Overbestyrelse, saa har Hs. Majestæt dog ikke kunne Andet, end erkjende Betydningen af de practiske Vanskeligheder og Betænkeligheder, som kunne møde ved den af Stænderne anbefalede Afsondring af Overbestyrelsen for Kirke- og Underviisningsnæsenet fra Bestyrelsen af de øvrige borgerlige Forhold, hvormed Samme, komme i idelig Berøring, og finder Allerhøistsamme sig saa meget mindre foranlediget til, fortiden at tage nogen endelig Beslutning desangaaende, som han har ladet det slesvig-holsteen-Lauenborgske Cancelli underrette om Alt hvad der hidtil er forhandlet i denne Sag, samt paalagt det, derover at afgive Betænkning, da Hs. Majestæt i alt Fald anseer det for ønskeligt, at Hvad der i saa Henseende anordnes for Kongeriget, ligeledes maatte kunne gjøres gjældende for Hertugdømmerne. - Med Hensyn til den vedvarende Misbrug af Trykkefriheden, som viser sig i en Deel af den periodiske Presse, kan Hs. Majestæt, efter nøie Overveielse, ikke finde det stemmende med sine Regent pligter, at indrømme de Lempelser i de om denne Frihed gjældende Anordninger, hvorpaa Provindsialstænderne have andraget, uden dermed at forbinde andre Bestemmelser, der kunde tiene til Værn, mod de forøgede Misbrug, som under de nærværende Omstændigheder vilde være at befrygte af saadanne Lempelser. Da Hs. Majestæt nu paa den anden Side ugjerne vilde, ved en paa Pressens nærværende Tilstand, beregnet Lov gjøre nogen yderligere Jndstrænkning i Trykkefriheden, saalænge der endnu er Udsigt til, at dens skadelige Brug kan hæmmes ved Hjælp af de nu gjældende Love, samt oplyste og velsindede Borgeres Medvirkning, saa har Allerhøistsamme, besluttet, fortiden at lade det beroe ved disse Love.