Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1844-11-05
Fædrelandet. Stænderforsamlingen i Holsteen. J den til Hs. Maj. Kongen indsendte Adresse beklages det først at Regjeringen ikke er gaaet ind paa Forsamlingens Bøn om Oprettelse af en Landmilitairskole i Rendsborg og derpaa hedder det: "Ved Patentet af 23 Febr. d. A. har Ds. Maj. taget endelig Beslutning om en Filialbank i Flensborg, uden forinden at høre Hertugdommernes troe Stænders Betænkning derom. Vi have i Forbindelse med Landet smertelig følt, at de mangfoldige og gjentagne Bønner fra forskjellige Deele af Landet, begge Stænderforsamlingers eenstemmig besluttede Andragender ikke have fundet Gehør i et Anliggende, som ikke synes at udkræve en tilsom Beslutning. Rigtignok vare Enkeltes Ønske i denne Henseende indkomne til Ds. Maj. Men at disse ikke stode i Samklang med Hertugdommernes Ønsker, at de enkelte Petitionairer selv for Størstedelen toge dem tilbage, det var allerede aabenbart forinden Patentets Udgivelse. Her var ikke Tale om Oprettelsen af en simpel Banquierforretning, her var tvertimod Spørgsmaalet og Grundlæggelsen af et med uhyre Pengemidler og et stort Forraad af Papirspenge forsynet, med landsherlige Privilegier begunstiget Bankinstitut, om hvilket det var at forudsee, at det maa foranledige en Forandring i Jndvaanernes Penge- og Eiendomsforholde og udøve den meest afgjørende Jndflydelse paa Statens Finantser. Vor Samvittighed paalægger os derfor med skyldig Ærefrygt at reservere Lands=Rettighederne mod Patentet af 23 Febr. d. A. og dets Følger. Længere nede i Adressen yttres: Vi bør ikke i nærværende Diæt nærme os Ds. Majes hellige Trone, uden at berøre en Gjenstand, der uden Tvivl har opfyldt Ds. Majes Hjerte med ikke ringere Sorg end Deres trofaste Undersaatters. En Ufredens Aand har grebet de forskjellige Ds. Maj. Scepter undergivne Folkestammer og truer med at fjerne dem fra hinanden. Den har i Pressen fundet et villigt Organ og lyder over til os fra Folkeforsamlinger, fra Viborgs Stændersal. Den holsteenske Stænderforsamling føler sig opfordret til at udtale for Ds. Maj. sin dybtfølte Smerte over, at nærbeslægtede Folkestammer, der i Aarhundreder have levet fredeligt og enige sammen i Lykke og Ulykke under samme Hersker, staae i Begreb med, uden nogen tilstrækkelig udvortes Anledning, uden nogen egentlige modstridende Jnteresser, at træde skarpt, ja fiendtligt op mod hinanden, saa at ved den fremkomne Misstemning en ny Hindring lægges i Veien for Ds. Majes velgjørende Hensigter at give Ds. Majes Stater en videre national Uddannelse af deres Kræfter. Vi tør overeensstemmende med Sandheden forsikkre, at der ikke i Holsteen er nogen Utilbøielighed, meget mindre en fiendtlig Stemning tilstede mod det danske Folk. Hvor tydelig hiin Misstemning end fremtræder, saa kan den kun være frembragt ved Misforstaaelse, næret ved den i flere fælleds Tilstande og Forholde fremherskende Uklarhed og Uvished. En aaben Fremstilling af Forholdene synes ogsaa her, som overalt, at være det første Skridt til Forsoning. Gjerne udtaler derfor den holsteenske Stænderforsamling, at Ds. Majes tydske Undersaatter, langtfra med Hensigt at ville krænke de Danskes Nationalitet, kun ville hævde deres ved Traktater faste, sikkrede Stilling.