Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-12-05
Frankrig. Mod Engelland ere alle Blikke henvendte. Hvad der foregaaer, synes at have en saa fuldkommen Omvæltning af alle hidtil bestaaende politiske Forhold til Følge, at alt Andet, ved Siden af denne Begivenhed, maa blive af underordnet Natur. J Forbundsdagens Beslutninger, det Wellingtonske Ministerium, og det doctrinaire Kabinets Gjenfødelse. paa een og samme Tid, ville de franske Journalister skimte noget Aftalt som hentyder paa en Plan fra Regjeringerne til at tilintetgjøre Alt hvad der endnu maatte være tilbage af Julirevolutionen. Andre mene, at et engelsk Ministerium under Wellington maa absolut være sammensat af Frankrigs bittreste Fjender, og at Mortier ikke er den Mand som kan trodse det. De franske Oppositionsblade ere meget slemme ved denne Frankrigs nuværende Krigsminister og Konseilpræsident, og især maa hans tidligere offentlige Liv holde for Heraf fortælle de noget om hans Forhold kort for Slaget ved Waterloo, der synes at være meget graverende: J en af Napoleons Dagbefalinger, faa Dage efter at det korte Feltslag var aabnet, omtales Marskallen just ikke paa nogen smigrende Maade; det hedte nemlig der blandt Andet General Letort er død Heltedøden for Fædrelandet. Derimod har Marskal Mortier af en Forkjølelse ladet sig foranledige til at blive rolig i sin Seng bag ved Armeen, og General Bourmont er bleven til Fædrelandsforræder og gaaet over til Fjenden." (Marskallen er født 1768, altsaa 66 Aar gl.) Ogsaa endeel spydige Ordspil regne ned over ham, som f. Ex at han vil blive en stor Minister, fordi han er 72 T. høi; at Soldaterne i Armeen altid kaldte ham; le grand Mortier petite portee! (den store Mør ser med det lille Omfang) o. s. v. Avisernes Commentar over det nye Ministerium concentrere sig omtrent i den Paastand: at den nye Kabinetspræsident kun er et nyt Navn, Kongen laaner, for fremdeles at sætte sin egen Villie igjennem ved at følge et uforandret Regjerings=System. Kongen havde f. Ex. begjært af Tredages Ministeriet, at det i forestaaende Kammer-Session atter i uforandret Form skulde fremkomme med det sidst forkastede Godtgjørelses-Project til Fordeel for de nordamerikanske Fristater. Forgiæves havde Passy og Teste gjort Hs. M. opmærksom paa, at de selv havde talt og voteret imod det; Ludvig Philip vilde have sin Villie. De indsaae, at den gamle Bassano ikke var den Mand af hvem man kund vente Modstand mod Kongens personlige Villie, de med Flere af deres Colleger indsaae ogsaa, at deres Bestemmelse ikke var nogen anden end den at være de Fra traadtes Suppleanter og ansvarhavende Udgivere af Kongens personlige Emanationer, og de forlangte Alle deres Afsked, paa Bassano nær, som fik den. Nogle tilskrive endog den russiske Gesandts Jndflydelse det sidste Ministeriums Fald og det Gamles Gjenindsætsættelse, med en politisk ubetydelig Mand i Spidsen. Hvorom Alting er, saa beviser det Forefaldne, at det politiske System har et Øieblik været i Tvivl med sig selv, og den middelbare Følge af denne Vaklen staaer ikke at beregne. Det republikanske Parties Glæde over disse Begivenheder er meget stor. Efter dets Formening have 10 Dages uafladelige, men frugtesløse Bestræbelser for at sammensætte et nyt Ministerium, bibragt Monarkiet et saare føleligt Stød. J det Jndre vil Borgerskabet, som udgjorde dette Monarkies hele Kraft, og som havde sat sin fulde Liid dertil, neppe meere dølge sig selv, at en Throne, der forlades af sine Tienere, maa lide af en eller anden hemmelig Brøst. En lignende Mistillid maa bemægtige sig de fremmede Hoffer, de ville fra nu af behandle et Monarkie, som i nogle Dage af Fortvivlelse har kastet sig i Buonapartismens og Tierspartiets Arme, som mistænkeligt. Under saa kritiske Omstændigheder øiner dette Partie kun en Udvei for Monarkiet: det maa forsøge at bemægtige sig den absolute Magt, men med Kraft, Bestemthed og i kampfærdig Tilstand, for dog idet mindste at vinde noget, nemlig de europæiske Fyrsters fornyede Tillid, om hvilken det dog, efter Monarkiets egen Tilstaaelse, fremfor Alt er det at gjøre.