Jyllandsposten, 1841-10-05
Af en Tale paa Himmelbjerget, den 3die August 1841. Deres Velbyrdighed, Herr Georg Carstensen. De har, uden den fjerneste Anledning fra min Side, behaget gjentagne Gange at angribe mig i Deres Figaro. Tillad, gode Herr Carstensen, at jeg gjør Dem opmærksom paa Følgende. Naar De skriver, at jeg efter Recept, leverer poetiske Bidrag til Jyllandsposten, da er De feil underrettet; thi dette har jeg aldrig gjort. Skulde jeg imidlertid skrive en Recept for Deres Velbyrdighed, da vilde jeg anbefale Dem en god Dosis Nysekrudt fra Anticyra, for at rense Deres Hjerne. Hvad Deres fortsatte Platheder, angaaer, maa jeg bede Deres Velbyrdighed om at lægge Mærke til, at saalænge De ikke mægter at anføre et Ord af mine trykte Arbeider, som handler om"Republikker og Republikanisme, saalænge skal Dei hele det danske Folks Øine staae som en literær Harlekin, der farer med Løgn og Usandhed. Jeg kalder Deres Velbyrdighed en literær Harlekin, fordi De ved Vauxhaller, blaae og røde Flammer og lignende Harlekinskunster søger at blæse Liv i Deres aandsfattige, matgispende Figaro. Paa den Maade kan endog den elendigste Stymper skaffe Abonnenter til Veie for sine literære Misfostre. – Allerhøistærede Hr. Georg Carstensen, De har nu allerede flere Gange rekreeret Kjøbenhavnerne ved Deres Vauxhaller. Det var derfor vist ikke meere end billigt, at Deres Abonnenter anstillede et Vauxhall til Ære og Gammen for Dem, ledsaget af Vægterpiber og Brandtrommer som en passende Koncert for sligt et udmærket Subjekt i Literaturen. Det vilde især tage sig godt ud, om De ved denne Leilighed fremstilte Dem i det anbefalede Harlekinskostume (see Jyllandsposten Nr. 65), nemlig en Tapetsering af Lithografier, udklippede af Deres Vichgaro, belyst af røde og blaae Flammer. De vil da staae for Publikum som et flammende Meteor, i Egenskab af Literaturens første Barbeer, Klokker, Klokkefaar, især naar De befæster Portesenillens forrustede Carillon som Narrebjælder paa Deres geniale Hoved. Som en passende Vignet vilde jeg anbefale Dem at klistre den med Deres eget Ansigt og Briller smykkede Hest, hvormed Corsaren nylig har regaleret Dem, paa Deres respective Pande. Det vil tage sig godt ud, derom kan ingen Tvivl være. Ja, faare Georg, stolte Jean de France! Gid altid du maa holde god Balance! Gid Abonnenter regne maae ned til Figaro, og smukt vor Strandløgskrone sig om din Lok maa snoe. Abens Svand, Torsken, Strandløgskronen, bringer Dig takfuld Nationen. Fagre Svands! O, tag mod Torsken, spiis den op med Gammen! Vist du og den de passe godt tilsammen: thi see den ind i Øiets det geniale Blik, Dit eget, faare Georg, det ligner paa en Prik Slyng omkring Panden Strandløgskrandsen, Pryd dig med Abekattesvandsen. Fagre Torsk, Man i Provindsen maa paa Labben sue, ei noget Vauxhall faaer man der at skue: thi reis omkring i Danmark, maskeert fra Top til Taa, i Tusindviis du sikkert vil Abonnenter faae. Kom, beklædt med Lithografier, for og bag, som Tapetserier, Fagre Syn! Naar saa broget Dragt du for os træder, da skal vi applandere til din Hæder: thi grib din Brix i Haanden, tag Allunshandsker paa, at i din fulde Glands du for Folket frem kan staae. Monumentet vi for dig oprette: Harlekin, vi som Jndskrift sætte. Fagre Navn, Arevoir, Aarhuus, i Septbr. 1841. Fr. Sneedorff Birch.