Københavns Adresseavis, 1769-10-25
Oeconomiske Sager. Kiere Landsmand! Har Du Lyst og Leylighed, da har Du ogsaa Lov at tage i Øyesyn Maaden, paa hvilken jeg nedvirker min Rugsæd. Tiden dertil har jeg bestemt, de sidste otte Dage udi denne nærværende, og de første otte Dage udi tilstundende November Maaned; Men skulde det falde udi Regn Veyrlig, da udsættes dette Arbeyde, indtil atter indfaldende tør Veyrlig i nogle Dage, om det endogsaa, imod Formodnig ikke skulde skee for sidste Dag i Aaret, da jeg ikke retter mig saa meget efter Tiden, som efter Jordens Beqvemmelighed. Og da Jorden, uagtet det nærværende gunstige Veyrlig, formedelst det i disse sidste trende Aar indfaldende vaade Veyrlig, endnu viser sig syg, ubeqvem og vanartig til at tage imod Sæden, i det den falder sey og meer end sædvanlig Græsløben; Saa udkræves saa meget desto mere Forsigtighed og Omsorg for dens Behandling, om man ellers vil forsikkre sig at faae Sæden vel nedlagt og conserveret imod alle skadelige Følger, foraarsagede af Creature, Vinterens Kulde eller Vaarvinden, hvilket jeg ikke seer at kunde skee til sand Nytte, ved de sædvanlige Dyrknings Redskaber og den gamle Dyrknings Maade, det være sig at man vil lade det komme an paa en Trois & Deur. Du erindrer, hvad jeg skrev Dig til i November Maaned, 1767, og skulde det væregaaet Dig i Glemmme, da kan Du læse det udi Adresse=Cont. Efterretn. 1768, Torsdags Tillæget No. 17. Det har ogsaa seet og hørt Følgerne af mine Tanker om denne Materie, i de mangfoldige Efterretninger og Klagemaale sorn fast fra alle Rigets Hiørner over almindelig Misvext paa Rugen, og Du kan deraf slutte, at om jeg ikke tilforn ved mange Aars Erfaring, var bleven agtsom over Rug sædens Behandling, saa kunde dette Tilfælde være ene nok til at giøre mig opmerksom, og bringe mig til den Slutning og Regel, at det ikke er godt at handle med Rugsæden udi vaadt, suurt og skident Veyrlig og ubeqvem Grund, hvilkat heller ikke skeer af mig udi noget andet Tilfælde; Thijeg seer ligesaa ugierne, at min Avlskarl skulde gaae med vaade Fødder, naar man pløyer eller saaer, som naar han høster, hvilket jeg tilstaaer, ikke skeer saa meget af Ømhed, som af en meget gyldig Aarsag. Skulde Du nu derfor vilde tillegge mig Caracteer af Kiætter eller een, som vilde indføre ny Lærdom i Occonomien, da kan Du af Adressecontoirets Tidende, nærvæværende Aargang Nr. 35, under den occonomiske Articul, blive overbeviist om, at jeg ikke er den eneste, der er af anden Meening, udi adskillige Deele, som henhører til Occonomien, end den almindelige Hob og den gamle Slentrian. Nu kan du ogsaa faae at see et gandske nyt Høstredskab, og egentlig en Riive, med hvilken jeg, ved Hielp af en liden Dreng og en Hest kan samle det løse eller Sloden paa Age reen, naar Sæden er opbunden, eller vel ogsaa Høet paa Engene, naar de ikke af Myre= og Stære=Tuer ere bevoxne, ligesaa hastig, ligesaa reen, som det ved til Menneskeer skal kunde forrettes, og tænker jeg, at dette Jnstrument skal blive særdeles nyttig for alle dem paa Landet, som omgaaes med stort Avlsbrug, og skulde Fordeelen deraf ikke strax kunde falde i Øye, saa stor som den virkelig er saa formener jeg at den Forskiel, som enhver Landmand føler i at fore en halv Snees Binder eller Rivekoner, hver selv anden eller tredie, eller vel flere, og at foere en liden Dreng med sin Hest, ene kunde være nok til at overtale Dig til dermed at giøre et Forsøg, saasom jeg forsikkrer Dig, at dermed begaaes ikke det mindste Hexerie.