Adresseavis for Børn, 1782-12-04
Rumer Aar. Om Fjerde. Aargang. for Onsdagen. den 4. December. Børn. Forældrenes Sundhed er Børnenes Glæde, Naar disse paa Veyen til Vid og Dyd træde. Udgangen, eller Helbredelsen, et Lystspil i 3 Acter. Personerne. Faderen. Lovise. August, Christian. Hans Børn. Henrich. Amalia. Skuepladsen er en Stue. Handlingen begynder om Aftenen, og ophører imod Morgenen Dagen efter. Første Act.Første Optrin. August, Henrich, Christian, Amalia De lege: Har nogen et Kammer at bortleye, August, Henrich og Amalia staae i hvert sit Hjørne, og vexle med stor Latter adskilligegange deres Pladse.) Christian, (gaaer omkring og raaber: Har nogen et Kammer at bortleye. (imedens de andre vexle deres Pladse, søger han, at faae fat paa en af dem, eller komme i hans Plads, men kommer stedse for sildig, og raaber da paa ny igien.) Har nogen et Kammer at bortleye Har nogen et Kammer at bortleye, De andre vexle imidlertid stedse deres Pladse med hinanden; endelig forseer Amalia sig engang, og Christian berøver hende sin Plads.) Amal. Det var Skade. Men din Stakkel! Du har længe nok løbet og spurgt om Værelser. Christ. Ja, ja Det vil nu ikke gaae dig bedre. Amal. (begynder nu at gaae omkring og raabe saa høyt hun kan.) Haar nogen et Kammerat bortleye, Har nogen et Kammer at bortleye, (August og Christian vexle imidlertid deres Pladse, saasnart hun vender Ryggen til dem.) Christian. Her er en Plads, Mammeselle! (i det Amalia vender sig om til dem, vinker han til Henrich, og vexler Plads med ham.) Henrich. Her er og en Plads ledig, Mammeselle! – (efterat han har vexlet) Ney, nu er det for sildig, Havde hun kommet lidt før, saa havde den været til hendes Tjeneste. Amalia (gaaer imidlertid omkring, og i en spøgefuld Tone spørger enhver af dem.) Er her intet Kammer at leye bort August. Bbb. Avis August og Christian. Ney, her er ikke Henr. Vær saa god og kom en andengang igjen, i Dag er her intet ledigt, (August og Christian vexle imidlertid Pladse, og Amalia springer til, men forgjeves.) Amalia. Nu vil jeg ogsaa gandske vist have en Plads. (Christian og Henrich vexle ligeledes om og Amalia er endda lige nær. De andre kunne næsten ikke vexle Pladse for Latter.) August. (lader, som han vilde indrømme hende sit Kammer.) See her, Amalia, vær nu saa god og spadseer ind i mit Kammer. Amal. (lader, som hun ikke giver Agt derpaa, men skeller dog virkelig hen til August, for at springe til, naar han ikke venter det; Hun gjør det ogsaa endelig, men forgjeves; thi August er paa sin Plads igjen, førend hun kommer der, og siger da spotsk, men lystigt.) August. Skyldige Tjener, Mammeselle! Ney, det havde vi ikke slaaet til Væds om, Amal. Nu, bie kun, Du skal dog deran Du har endnu ikke søgt om Kammer. (Henrich og Christian vexle igjen, og Amalia lader, som hun vilde løbe efter dem, men passer dog August op, og da han er gaaet langt bort fra sin Plads, for at vexle med en af de andre, saa springer hun tilbage, og tager hans Plads bort, og raaber af fuld Glæde;) See der, August, sagde jeg dig det ikke, Nu har jeg faaet Kammer, (De andre lee allesammen høyt, og lee August ud.) August. (Springer i Midten og raaber.) Haringen et Kammer at leye bort, Men for godt Kjøb, og smukt – saadant som denne Stue her. (Springer hen til Amalies Plads, men hun springer tilbage, og de lee ham ud allesammen, og gjøre den største Allarm.) Andet Optrin. De Forrige. Lovise. Lovise meget alvorlig Kors, Børn, hvad er det J bestiller, Det er jo en forskrækkelig Allarm, J gjøre, man kan høre det ned i Haugestuen. (De holde op at lege, og samle sig forskrækkede omkring Lovise.) Christ. Hvad siger du, Lovise, kan man høre det saa langt bort Lovise. Ja visselig kan man Det er ligesom J vilde vende op og ned paa Stuen. for Børn. Amal. Saadan Allarm tænkde jeg dog ikke, vi havde gjort. August. Vi legede kun, Har nogen et Kammer at leye bort, Lovise. Lovise. Det var og den rette Leeg. Nu kundrer jeg mig ikke over, at J gjorde Allarm. Henr (lystigt) O, det gik fortræffeligt, Lovise. Kom du, og leeg med os, vi ville begynde paa ny. Lov. Men Børn, vide J da ikke, at vor Fader er endnu ikke gandske frisk, Amaal. Jo han er saamænd, undtagen han har ikke været ude endnu. Lov. Siger du det. – Siden du veed alting saa godt, saa vil jeg og sige dig noget: Hanhar sat sig for, at gaae ud i Morgen. Aug. Er det sandt, Lovise? Christ. Hvoraf veed du det, Lovise Henr. Stig os, Lovise, hvoraf du veed det? Amal. Oja, Lovise, stig os det Lov. J kunne troe mig paa mine Ord, Børn, Men jeg vil dog og sige jer, hvoraf jeg veed det: Jeg var inde hos ham, da han talede med vor Moder derom, og han overlagde ydermere med hende, hvad for Klæder han vilde have paa Christ. Nu troer jeg dig, Lovise. Lov. (spotsk.) Ydmyge Tjenerinde, Hr. Broder, De er sandelig alt for artig. Christ. Nu, nu, Lovise, lad alting være godt Jeg tænkde visselig, at Du vilde kun bilde os noget ind. Amal. Og jeg tænkde ligesaa. Men det er galant, at det er sandt: August. Ja, jeg er glad derover. Thi naar vor Fader gaaer ud igjen, saa faaer alting strax et andet Liv. Henr. Jeg har og tænkt derpaa. Vi ere vel nu muntre og lystige, men jeg veed ikke, hvorledes det er, naar vor Fader er hos, saa er det altsammen nok engang saa galant. Lov. Du har ret, Henrich, ja det er vel tigange saa galant. Amal. Ja, for saa ere vi en flere, og jo flere vi ere, jo bedre gaae vore Lege. Christ. Men kunde vi nu bare udtænke noget til i Morgen. Lov. Hvad skulde vi udtænke? Christ. Jh, noget saadant som til hans Fød August. selsdag.