Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1813-02-08
Jndsendt. (Slutning af de i No. 17 begyndte Betragtninger over det nye Pengevæsen. I de øvrige Tilfælde derimod maae dog Priserne i det mindste blive uforandrede, ja for det meste endog falde, og altsaa fra 1 Febr. beregnes til 1/2 deraf i de nye Penge (maaskee alene i nogle faa Tilfælde til 1/2, og det endog, om Priserne nu kun ere 3 Gange saa høie, som før Krigen, hvilket er det samme som, at disse Varer ere faldne til det Halve. Thi det er igiefaldende, at da den hele Masse af Guld og Sølv i Landet nu er langt mindre end den var før Krigen (Tak skee vore øverdaadige Rige, til hvi Pynt og Stads Sølvet er udført 1), er det ædle Metals Værdi naturligviis saa meget større, og Varerne kunne altsaa ingenlunde blive i den Priis, de have været i før Krigen, men maae om nogen Tid ganske upaatvivlelig falde endnu langt dybere, eller under 1/ af de nuværende Priser. Herfra er ingen Undtagelse uden med Hensyn til saadanne enkelte Bareartikler - for det meste Overdaadighedssager -, hvis Mængde ikke under Krigen kan betydelig forøges, og hvoraf altsaa Massen ved Forbruget bestandig bliver mindre, hvilket maa gjøre, at den tilbageblivende Rest altid vil stige noget lidet. Ligesaa kunde maaskee en Undtagelse være at gjøre for saadanne enkelte Produktioner, hvis Priis ikke var forhøiet i Forhold til Tiberne og hvortil de raae Materialier ere stegne i Værdie. - Hin Bestemmelser og Varenes Priser til 1/3 i de nye Penge ere altsaa kun temporære, eller gielde kun for det første; thi at de siden maae falde end dybere efter Sedlernes Sølvværdie, følger som ovenfor viist af Tingens Natur ; og man bør derfor raade Enhver, saavidt mueligt ikke at kjøb, til de nuværende ublue Priser, da han aabenbar bliver bedraget. Men at Varerne ikke kunne blive i de nuværende Priser, og at altsaa Øvrighedernes Foranstaltninger, naar de befale, at Priserne paa Varer, Arbeider og Tjenester i det mindste ikke maae forhøies, aldeles ikke - som visse Folk maaskee vilde faae os til at troe - er noget overilet Skridt, men tvertimod grundede paa modneste Overlæg og Retfærdighed, det vil følgende Betragtninger end videre gjøre soleklart. Den hele Masse af de nye Sedler, som ingen finde kommer til at overstige Beløbet af dem, der vare i Cirkulation før Krigen, bliver 46 Millioner, saa at Statens cirkulerende Formue kommer tilbagetil et passende Forhold mod dens døde Formue. Men af disse 46 Millioner sættes i Begyndelsen kun de 27 i Cirkulation til at indløse de gamle Sedler, de øvrige 19 forbeholdes til Laan og til overordentlige Statsudgivter i kommende Tider, Altsaa bliver fra Begyndelsen den hele cirkulerende Penge masse kun noget over Halvparten af hvad den var før Krigen. Regner man nu begge Kongerigernes og begge Hertugdømmenes Indbyggeres Antal blot til halvtredie Million og dermed dividerer de 27 Millioner Daler, saa udkommer 103. Nu hører der dog ikke meere Forstand, end den simpleste Vondedreng besidder, til at begribe, at naar den hele Pengemasse i Landet ikke er større, end at der, naar den tænktes fordeelt lide paa alle Jndivider, kun kommer 10 1/2 Rd. paa hver Person, og at denne Størrelse, endog naar Penge massen har naaet sit Maximum, ingensinde kan blive meere en 13 2/3 Rd pro Persona, saa kan man ikke blive ved at betale saadanne Priser, som da den cirkulerende Pengemasse for hvert Jndivid var vel 10 Gange saa stor. Jo sjeldnere altsaa Pengene blive, des større bliver deres Værdi ligesom Tilfælde, De faste Eiendommes Værd bliver imidlertid derved er med enhver Vare) eller, des lavere blive Varenes Priser, egentlig at tale uforandret; thi Forandringen bestaaer egentlig blot deri, at deres Værdie faaer et andet Navn. - Efter nu at have overveiet Alt dette, er man uden Tvivl istand til at dømme om de Menneskers Klogskab og Patriotisme som uagtet de ville ansees for fornuftige Folk, bestandig fore prædike os, at Varene ikke ville falde, o. s. v., opgiøre og Regninger over Tab af hele Tønder Guld ja Millioner (vel at mærke i indbildt Værdi), ja endog troe at kunne besmykke deres uborgerlige Klager under det hyklerske og skinhellige Foregivende, at de blot regne de offentlige Stiftelsers Tab ved Pengeforandringen da det dog er øiensynlige at de offentlige Stiftelser som enhver anden Kreditor havde tabt ved at faae sine Penge udbetalte i de senere Aaringer, men vandt da Kongen forhøiede deres Værdi) - Klager som ere dobbelt utaalelige, naar de komme fra Mænd eller Qvinder, hvis Overdaadighed har bidraget med til Pengenes Forringelse. Dog - Lovenes Prøve er Tiden J vor befæstede Selvstændighed, i Nationens forøgede Kraf og Styrke, i sit Folks Tarvelighed, Velstand og Lykke vil vor gode Konge snart skue Lønnen for dette sit Arbeide, og det danske Folk, som taknemmelig erkjender Frederiks Fortjenestet af Fædrelandet, som takker ham for den 18 Aar Fred, medens det øvrige Europa sølede sig i Blod, for den frigivne Handel, de lettede Negerlænker, det ophævede Bonde, Slaveri, og flere Velgierninger, vil ved at see Virkningerne af denne Forandring ikke give den den ringeste Plads blandt hine, og ogsaa for denne Handling flynge Egekrandsen om Frederiks Isse!