Berlingske Tidende, 1836-01-18
Om dette Andragende yttredes forskjellige Meninger i Forsamlingen. En af de Deputerede iblandt de mindre Landeiendomsbesiddere anbefalede Forslaget, idet han bemærkede, at det forekom ham anomalisk at tilraade Besparelser i Statshuusholdningens andre Grene, saalænge Forsamlingen ikke frabad sig den Deel af Diæterne, som maatte ansees at være overflødig, ligesom og, at han ikke fandt det passende, at han og andre Bønder skulde have 4 Rbd. daglig i Diætpenge, medens Embedsmænd maae foretage Embedsreiser for 1 eller 2 Rbd. Diætpenge daglig. En Deputeret af Bondestanden erklærede sig villig til at møde uden at erholde Diæter. Derimod fandt et andet Medlem af Forsamlingen sig foranlediget til at tale imod en Committees Nedsættelse, skjøndt han vel, som han bemærkede, indsaae, at den forelagte Proposition var saa patriotisk, at enhver Yttring derimod let kunde faae Skin af at være upatriotisk eller egennyttig. Han paatvivlede vel ikke, at der jo var Mange, som baade kunde og vilde paatage sig et saa hæderligt Hverv, som det, at tale Folkets Sag for dets Konge, uden at nyde Diæter under Opholdet ved Provindsialstændernes Forsamling; men han troede dog ikke, at det i alle Klasser, og navnligen ikke blandt Besidderne af de mindre Landeiendomme, kunde antages i Almindelighed at være Tilfældet, at Formue og Duelighed vare forenede hos de Valgbare, og det vilde derfor, meente han, ikke sjeldent indtræffe, at vælgerne kunde ønske at foretrække en Mand, hvis Formuesforfatning ei tillod ham at undvære Diætpengene. Han antog fremdeles, at den formuende Mand befandt sig saa vel i sine egne Omgivelser, at han ikkun meget sjeldent bekymrede sig om Andres Anliggender, og at han derfor maaskee var mindst skikket til at være Deputeret, imedens derimod den, som havde arbeidet sig op enten uden eller med ubetydelig Formue, havde havt mere Leilighed til at gjøre sig bekjendt med de forskjellige Forhold i Livet, og derved bedre maatte egne sig for hiint Hverv. Han troede saaledes, at den Sidste i de allerfleste Tilfælde hellere vilde ønskes valgt end den Rige, der saa let fristedes til at ansee Byrder, som dog vare meget betydelige for den Fattige, for ubetydelige, og derved kunde skade, hvor der var mest Trang til at søge Gavn stiftet. Desuden formeente han, at den i Forslag bragte Forandring vilde forrykke Grundprinciperne i Valgloven. Saaledes som den nu var, laae alene Eiendom til Grund for Valgbarheden; men skulde de Deputerede ingen Diætpenge have, maatte der tillige tages Hensyn til Formuen. Det vilde i saa Fald ofte indtræffe, at de Valgte af de mindre Landeiendomsbesidderes Klasse frasagde sig Valget; og da det vanskeligt forud kunde vides, hvo der vilde modtage Valg, vilde Omvalg hyppigen blive nødvendige. Slutteligen, tilføiede Taleren, at naar man vilde indvende, at det District, som havde valgt En, der ikke kunde undvære Diætpenge, jo havde i sin Magt at sammenskyde disse, saa maatte han bemærke, at det, selv forudsat, hvad der dog forøvrigt var meget tvivlsomt, at Vælgerne vilde gjøre dette, dog neppe kunde ansees tjenligt for en Deputeret, saaledes at sættes i Forhold til sit District som blot Sagfører, idet han derved maatte opgive sin Selvstændighed, som han dog burde være i besiddelse af, for at kunne opfylde sin Hovedbestemmelse, at virke til det Heles Vel. Et andet Medlem talte ligeledes imod en Committees Nedsættelse i Anledning af dette Andragende, idet han fandt det saavel skadeligt for Jnstitutionen som i Særdeleshed, ubetimeligt. Kredsen, inden hvilken der kunde vælges, var nemlig allerede ved de paabudne Betingelser meget indskrænket, og endmere vilde dette blive Tilfældet, naar Enhver, der blev valgt, selv skulde bestride Omkostningerne ved sit Ophold ved Forsamlingen, og uden nogen Erstatning bære det Tab, som han leed ved Fraværelsen fra sit Hjem og sine Forretninger; og at Opholdet virkeligt forvoldte de Fleste Tab, ansaae han for uomtvisteligt, ligesom Proponentens modsatte Yttringer vistnok ikke vare grundede paa Erfaring. For mangen dygtig og indsigtsfuld Mand, som Stændernes Forsamling ikke burde savne, vilde, hvis den gjorte Proposition blev fulgt, Adgangen være lukket; thi uagtet det for Mange vilde være let at gjøre et pecuniært Offer, som de efter deres Stilling ansaae for ubetydeligt, vilde det dog ofte være saare trykkende for den Familiefader, der ikke havde Mere end det høist Nødvendige at leve af. Letteligen kunde ogsaa Mangen, der følte varmt for Fædrenelandet og Justitutionen, lade sig, af Udsigten til at faae en Deputerets hæderlige Hverv, friste til at gjøre Opoffrelser, som høiere Pligter bod ham at til slige Fristelser burde man ei undlade, og søge at give Anledning. Forsamlingen maatte ei, vedblev han, lade sig henrive af enthusiastiske Jdeer og Anskuelser, men burde med modent og roligt Overlæg tage enhver Sag under Overveielse. Foruden at Taleren saaledes, efter det af ham Anførte, maatte ansee det gjorte Forslag utilraadeligt, skjøndt han vel fandt dets Realisation i og for si ønskelig, saa maatte han ogsaa i ethvert Fald ansee det for ubetimeligt. At Forsamlingen nemlig skulde indgaae med en Forestilling om Diæternes Ophævelse eller Nedsættelse, uden at dens nuværende Medlemmer, selv gjorde Opoffrelsen for den Tid, de vare valgte, vilde vistnok baade være upassende og stride imod al Delicatesse. Naar derfor ei alle Medlemmer eenstemmigen androge paa den proponerede Forandring, baade for de tvende næste Forsamlinger og for Fremtiden, maatte den ansees at ville blive uden Virkning, thi ved Pluralitet kunde der ei berøves de Øvrige den Ret, de allerede havde erhvervet. Vare alle Medlemmer enige, da var en Petition i saa Henseende baade over og upassende; det burde være Gjenstand, flødig.