Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-01-05
Naar man vil foretage sig en Vandring i ubekiendte Egne, saa er det til Nytte at underrette sig om i Forveien hvorledes andre, som have vandret i disse Egne førend vi have baaret sig ad; dertil har man nu faaet den ypperligste Veiledning af Englænderen Hugh Murray, som tilforn har skrevet en Historie om Opdagelserne i Afrika og nu har udgivet i Aaret 1822 i Edingburg et Værk paa 3 Bind i Stav om de Reiser og Opdagelser, som ere foretagne i Asien fra de ældste og indtil de nærværende Tider, men uagtet Værkets Størrelse er dets Æmne dog saa udstrakt, at det er langt fra, at han har kunne faae Plads til at omtale alle de Reiser, som ere foretagne i denne Deel af Jorden, hvor Menneskeslægtens Cultur begyndte; han gaaer de Jndiske Øer og de nordligste Egne reent forbie, og efter at have skildret de Gamles Kundskaber og Asien, som især blev udvidet ved Alexander den Stores Krigstog, og derpaa Arabernes Foretagender og de Reiser, som fandt Sted i Middelalderen, saa beskiæftiger han sig siden meest med at omtale Portugisernes Søe reiser til Jndien og derpaa med hans Landsmænds Fremtrængelser i dette Land, hvis Erobring udgiør Englands Stolthed og er Hovedkilden til dets Magt. Ostindien er dette vidunderlige Land paa Jorden, som med Rette kaldes Asiens Perle; Handelens Brud, som alle Nationer beile til, og den menneskelige Culturs Moder; vi vide hvad dette Underland er nu, men hvad har det været i Oldtiden, og hvorledes er det blevet det, som det engang har været. Om hvad Jndien har været og hvad den er findes meget udførlige Oplysninger i et Fransk Værk, som den berømte Langles har fuldendet i Paris i Aaret 1821 i 2 Bind i Folio med 144 Kobbere, og 3 Landkaart, under Titel af Ostindiens gamle og nye Monumenter med en Afhandling om Hinduernes Religion, Lovgivning og Sæder (Monumens anciens et modernes de l'Hindsian &c.)De Efterretninger, som leveres her om dette Værk hvis Udgivelse medtog 10 Aar, ere uddragne af Journal des Sqvans. – Forfatteren tilstaaer, at det er i vore Dage et uhyre Arbeide at skrive en fuldstændig Bog om Ostindien, da man har en saa overordentlig Mængde af Materialier dertil; især ved de utallige Bidrag til Kundskab om Ostindien, som ere udkomne siden Englænderne have bemægtiget sig dette Land. (Dette er fandt, og kan sees af Prof. Gunther Wahls Haandbog om Ostindiens historiske og geographiske Litteratur, som udkom i Aaret 1805, og som uagtet den in beholder kun korte Notitzer, dog fylder 812 Sider). Forfatteren besluttede derfor at indskrænke sine Efterretninger og den egentlige Ostindiske Halvøe. Efter at have forklaret hvilke Kilder han har benyttet, leverer han paa 54 Sider en geographisk Beskrivelse over Ostindien; han anfører deri alle de Grunde, som man har for den sædvanlige Mening, at det Ord Jndien betyder i det Somskridtiske Sprog Maanen, og at Landet er blevet kaldet saaledes af dets ældste Beboere, som tilbade Maanen som en Gud (Hinduerne have der lignet Tydskerne, at de have betegnet Maanen, som et mandligt Væsen. De Kaart, som ledsage denne geographiske Beskrivelse, forklare hvorledes Jndien har været inddeelt til forskiellige Tidspunkter siden Mongolernes Jndbrud i Riget; thi længere tilbage gaae ikke Forfatterens Undersøgelser om dette Æmne. Ved at skildre Hinduernes Religion omtaler han tillige de udenlandske Nationers Jndbrud i dette Land; nemlig Ægypternes, Mahomedanernes og de Christnes; han meener at de første have allerede før Sesostris Tid foretaget sig Expeditioner dertil; og at Nationer fra det nordlige Asien have i de ældste Tider gjort Jndbrud i dette Land, sat sig i Besiddelse af alle udvortes Fordeele og derfor indført den besynderlige Jndretning med Caster, eller aldeles fra hinanden afsøndrede Folkeclasser, for at forblive i Besiddelse af disse Fordeele og at de Parias, eller den ringste og foragtede Deel af Ostindiens Beboere, ere Levningerne af dette Lands oprindelige Beboere. Hr. Langles er afden Meening: at Philosophen og Religions-Stifteren Boudha er af Afrikansk Oprindelse, som Recensenten af hans Bog Hr. Remusat dog bestemt forkaster. J Jndien kjæmpe to ReligionsSecter med hinanden; nemlig Braminernes og Boudhas fortrængte Tilhængere; Hr. Langles troer, at disse sidste ere ikke ældre end Christendommen.