Viborger Samler, 1849-08-06
Af en Beretning fra Kiel af 2den Aug, synes det at den Modtagelse, der er udviist den bekjendte Advocat Claussen, som hørte til Rumpparlementet, var meget lunken. Preuss. Staats=Anz." indeholder nu en meget udførlig Beretning om de tydske Rigstroppers Operationer i Jylland forinden Slaget ved Fredericia. Man seer deraf, at man aldeles var i Vilderede om de Danskes Operationer, baade hvad Mezas Corps paa Als og hvad Ryes Corps i Jylland angik Der var den 23de Juni ankommen Melding til Prittwitz fra General Bauer, at den 21de Juni et stort Antal Skibe var løbet ud fra Als og styrede nordpaa. Denne Efterretning meddeeltes strax til de resp. Commanderende, for at passe paa da man ikke vidste hvor paa Kysten disse Tropper vilde lande Den 24de meldte baade General Wyneken og Gen. Bonin, at denne Flotille endnu ikke havde ladet sig see i Lillebelt, Man antog at Kiel eller Haderslev vare de Punkter, hvor man vilde lande. Den 27de indberettede General Spangenberg, at en Deel Skibe, slæbte af et Dampskib, vare gaaede til Ankers ved Assens; paa Grund heraf tilintetgjorde man Landingsbroen ved Haderslev og Aarøesund. Wyneken concentrerede ogsaa Tropper ved Apenrade, for at være beredt til Understøttelse. Prittwitz indsaae selv, at det ikke var muligt at dække hele Kysten fra Holsten til Aarhuus med den Styrke som han havde og man maatte altsaa især indskrænke sig til at beskytte Kiel, Eckernførde, Sundeved og Afsnittet ved Fredericia; mindre Landgange og Drillerier indsaae han vare ikke til at forhindre. Den 29de Juni meldte Oberst Diedrich, at der havde viist sig Krigskibe ved Aarøe og at man frygtede for Haderslev, og saavel den 30te Juni som 1ste Juli indtraf nye Meldinger, om at en dansk Flaade med mange Transportskibe laae ved Assens, og at man holdt det for afgjort, at Haderslev var det truede Punct. Efter at have underrettet Bonin herom, modtog Prittwitz den 4de Juli i Aarhuus er Svar fra denne, som sagde, at der ingen Sandsynlighed var forat man havde Noget isinde mod Haderslev, men at der var mere Rimelighed for, at man vilde sende Tropper fra Fyen til Als. Paa Grund heraf fandt man det ikke raadeligt, at lade General Wyneken rykke mere nordpaa. Fra Aarhuus hedder det videre, kan man vel see den vestlige Kyst af Helgenæs, derimod er det umuligt at see hvad der foregaaer paa den østlige Kyst og i Ebeltoft; Patrouiller kunde man ikke vove at lade rykke saa langt frem. Spioner vare aldeles ikke at faae i Jylland. Ved et Lykketræf indtraf en Deserteur den 4de om Aftenen hos de preussiske Forposter, og fortalte, hvad der lød sandsynligt, at Kye's Corps allerede var gaaet til Fyen og at Bestemmelsen var at gaae til Fredericia. Denne Efterretning meddeeltes strax Bonin, og indtraf hos ham omNatten mellem den 5te og 6te. Prittwitz udstedte endnu den 5te om Eftermiddagen Ordre til Oberst Diedrich og GeneralWyneken, ufortøvet at marschere til Kolding, samt at en Deel af de Tropper, som laae i Horsens og Skanderborg, skulde begive sig til Veile. Om alt dette blev Bonin udførligt underrettet, for i Tilfælde af et Tilbagetog at marschere til Kolding eller Veile, hvor han overalt vilde finde Forstærkninger. Efterat disse befalinger vare afgaaede kom den 5te om Aftenen en Melding fra Bonin, at den 3die, 4de og 5te betydelige Troppetransporter vare blevne førte over til Fredericia, hvor de Danske uden al Tvivl vilde samle deres Hovedstyrke. Umiddelbart derefter gik strax Ordre til de resp. Generaler, at de uopsætteligt skulde ile Bonin til Hjelp. General Prittwitz selv vilde den 6te forlægge sit Hovedqvarteer til Horsens og den 7de til Veile; men forinden alt dette kunde komme til Udførelse stod Slaget ved Fredericia.