Aalborg Stiftstidende, 1844-05-10
(J Norge og Sverrig er Terrainet vistnok for ugunstigt for Jernbaneanlæg, ligesom Norges Kystsmalhed med indbugtende Fiorde vistnok til alle Tider vil gjøre Jernbane overflødig.)Men om endog Banen ophører i Helsingør, saa vil den dog gjøre sig gjældende som en skandinavisk Landevei til det øvrige Europa, og den Balance, som man maatte savne, hvis Banen havde beholdt sit Endepunct paa den danske Halvo, indtræder fuldkommen ved den skandinaviske Halvs Vægt imod Hamborg. Banen bliver ikke et Sugerør for Hamborg i den danske Stats Hjerte, men en stor Livsaare, som strømmer igjennem Samme og opvækker Liv og Kraft. Aalborg, den 10de Mai. Et af de vigtigste materielle Spørgsmaal, der bevæge vor Tid, er Communicationsvæsenet, navnlig Jernbanerne, der bestandigt udstrække deres Arme videre over den cultiverede Verden. Dette Spørgsmaal er imidlertid ingenlunde af blot materiel Natur eller vedrørende de materielle Jnteresser alene; nei det er et reent Culturspørgsmaal, og de bekjendte Ord, som af Thiers engang bleve yttrede i det franske Kammer, at Communicationsvæsenets Tilstand er Physiognomiet for et Lands Cultur, gientage sig atter her med forstærket Grad. Materielle og intellectuelle Berøringer ere hinanden nær beslægtede og betinge hinandens gjensidige Virken. Det er derfor en af vor Tids Hovedbestræbelser, at fremme Alt hvad der kan føre Verdens forskjellige Puncter i saa nær og livlig Berøring som muligt og ved en saadan Samqvems-Lethed og Livlighed befordre de aandige og industrielle Kræfters Udvikling. Dampen har givet Communicationsvæsenet sit rette Opsving og Havet har nu ophørt at være et truende Adskillelses Element, men er bleven Landjordens haandsrækkende Bundsfælle. Den Bevægekraft, der paa Jorden skal afløse og forstærke Dampseiladsens over Havet, er Jernbanen, denne store, den nyere Jndustrivirksomheds Triumph. At de første Resultater, dette Snillets Kraftfoster bragte Verden, ikke kunde tilhøre denne efter Begrebsomfanget, men maatte blive enkelte overordentlig befolkede og industrielmægtige Egnes isolerede Eie, var naturligt. Derfor vedbleve Jernbanerne ogsaa et langt Tidsrum at staae udenfor de almeenvirkende Verdenskræfter og betragtedes mere som et af Verdens Vidundere, som Culturhøidens forsættede Lande England og Nordamerika udelukkende skulde besidde og den øvrige Verden fra sin lavere Synskredses afvexlende Høider kun i Afstand skulde betragte ikke betræde. Forholdene have imidlertid forandret sig; Forsættelserne tilhøre ikke længere Enkelte, men Alle, de store Mønstergoder, der for betragtedes som uopnaaelige for den øvrige Verden, ere nu blevne Fælledseiendom for ethvert Land, der vil følge Mønsteret, og vor Tid viser heri meer end nogen anden, at Villien er Kraften. De første Jernbaneforetagender, selv imellem store Verdenstæder i tæt befolkede Egne, betragtedes længe med tvivlsomme Øine fra Speculationens Standpunct og arbeidede sig paa mange Steder, under stærkt afvexlende og en Tid endog stærkt dalende Conjuncturer, møisommelig frem til den almene Tillid i Publicum eller maaskee rettere til den almene Børstillid, Dette var imidlertid den slappende Jsollerings sædvanlige Frugt der altid vantrives indtil Sammenknytningen styrker Kraften og omslynger med Samvirksomhedens fælleds Kjæde. Først da man søgte at knytte Jernbane til Jernbane, vaagnede den sande Jnteresse for denne Opfindsomhedens herlige Plante, hvis Resultater derefter trivedes og voxede med forbausende Hurtighed og ved overalt at skyde nye og kraftige Sideskud gav Stammen mangedobbelt Styrke, forøget Ærværdighed og varig Tillid. At det var ved at fremdanne hensistsmæssige Combinationer i denne storartede Communication og ved paa denne Maade Tid efter anden at bringe hele Verden ind under een stor Culturkjæde at de sande Resultater skulde fremkomme: blev nu klart for Alles Øine. Det er et saadant Næt, Verdens Cultur nu søger at binde, men ikke, som man falskelig paa mange Steder har opfattet det et Næt til at fange eller besnære, i enkelt Stads eller Egns Jnteresse, men et Næt til at fange Mennesker, ved at gjøre dem Alle modtagelige for een stor Culturudstrømning, eller med andre Ord: give Alle Middelet til at blive deelagtige i eet fælleds Gode. Med denne omfattende Anskuelse var det ogsaa, at man i Frankrig strax besluttede Anlæget af eet stort Jernbanenæt igjennem hele Riget, forbundet med Udlandets forskjellige Hovedcommunicationspuncter. Kun fra dette Synspunct er det ogsaa ved antage, at Jernbanerne maae betragtes, saaledes som de i en ovenforstaaende Artikel af "Dannevirke vistnok rigtigen betegnes, ikke som Sugerør for enkelt mægtig By eller Egn, ind i et Lands Hjerte (thi det kunne de efter Vexelvirkningens nødvendige Beskaffenhed aldrig blive, men som en stor Livsaare, der strømmer igjennem Landets Hjerte og derved gives dette Liv og Kraft. (Fortsættes.)