Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-06-06
Hs. Majestæt Kongen har under 11te Martii 1818 udstædet følgende Forordning: At, ligesom Vi, med Hensyn til Tugt=Rasp- og Forbedringshuset i Kiøbenhavn, have, ved Vore Placater af 31te August 1813 og 16de Juli 1817, foreskrevet saadanne Straffe, som Vi, til Sikkerhedens Opretholdelse, have fundet fornødne for de Handlinger, hvorved de sammesteds hensatte Fanger giøre Brud paa den indvortes Fred og Orden i Stiftelsen, samt anordnet en for slige Forbrydelsers eller Forseelsers Afstraffelse passende Behandling, saaledes have Vi end videre anseet det nødvendigt, ved nogle skiærpende Lov-Bestemmelser, yderligere at betrygge Borgersamfundet mod nye Forbrydelser af Fanger, der undvige enten fra ovenmeldte Straffehuus, eller fra noget andet Straffearbeidsted, samt at sætte alvorlige Straffe for dem, der, ved paa nogensomhelst Maade at understøtte saadan Undvigelse, bidrage til den offentlige Roligheds Forstyrrelse. Vore Bud i foranførte Henseende ere som følger: §. 1. Naar en Fange undviger enten fra Fæstningsarbeide eller fra et Tugt- eller Forbedringshuus eller fra nogen anden Straffeanstalt, som er eller i Fremtiden maatte blive oprettet, og derefter begaaer nye Forbryde ser, bør Undvigelsen betragtes som en skiærpende Omstændighed ved Bestemmelsen af Straffens Grad, for den nye Forbrydelse, forsaavidt Lovene i saa Henseende overlade noget til Dommerens Skiøn; og desuagtet bør han, i Straffeanstalten, udstaae behørig Revselse for sin Undvigelse, i Overeensstemmelse med hvad der i Placaten af 31te August 1813 er foreskrevet. – F. 2. Saafremt den Forbrydelse, hvori Fangen, efter sin Undvigelse, giør sig skyldig, er af anden Art end den, hvorfor han var hensat til Straffestedet, bør dog den ham forhen paalagte Straf have samme Virkning til at skiærpe Straffen for den nu begaaede Forbrydelse, som om den havde været af samme Art. Saaledes skal den, der er hensat til Strafarbeide for Livstid, skiøndt for en anden Forbrydelse end Tyverie, naar han undviger og giør sig skyldig i denne sidstmeldte Forbrydelse, straffes efter Forordningen af 20de Februarii 1789 §. 5. Herved skal det agtes lige, enten den Straf, hvormed han saaledes allerede var belagt, var bestemt ved Dom eller ved en benaadende Resolution; og Hensættelse paa Vor Naade skal, i denne Henseende, have samme Virkning som Hensættelse paa Livstid. – §. 3. Hvis nogen, der alt er straffet med Brændemærke, undviger og begaaer en nye Forbrydelse, som, efter de almindelige Love og uden Hensyn til de ham forhen overgangne Domme, vilde medføre Hendømmelse til offentligt Arbeide, bør han have sit Liv forbrudt. – §. 4. Enhver, som, være sig ved hvilkensomhelst foregaaende Handling, befordrer nogen i Straffeanstalten hensat Forbryders Undvigelse, straffes med Arbeide fra 2 til 10 Aar, hvis det er en Mandsperson, i Fæstningen, men, hvis det er Qvindesperson, i Forbedringshuuset. Ved Bestemmelsen af Straffens Grad bliver der at tage Hensyn til den Borthiulpnes Farlighed, samt til den Omstændighed, om een eller flere ere undvegne, saa og til Gierningens Anledning, det større eller mindre Overlæg, hvormed den er øvet, og alt, hvad der ellers forøger, eller nedsætter dens Tilregnelighed. - F. 5. Den, som vidende huser og hæler en fra nogen af de forommeldte Straffeanstalter udløben Fange, uden, ved foregaaende Aftale, eller i andre Maader, at have giort sig skyldig i den udi §. 4 omhandlede Forbrydelse, ansees med Forbedringshuusarbeide fra 8 Maaneder til 2 Aar. efter Sagens Beskaffenhed. Men, dersom den Paagieldende, efter Omstændighederne, maa antages, vel at have været uvidende om, at det var en undvigt Fange, han husede og hælede, men dog i saa Henseende at have viist Skiødesløshed og Ligegyldighed, bliver han at ansee med Mulkt af fra 10 til 100 Rigsbankdaler Sølv-Værdie, efter Forseelsens Grad og hans Formues Beskaffenhed. Hvorefter de Vedkommende sig allerunderdanigst have at rette.