Aalborgs Stifts Adresseavis, 1822-03-16
Om de skandalense Optrin, der ved sidste Opførelse, Romilda og Constance fandt Sted paa den kongl. St. plads, indeholder nye Dagspost følgende Artikel: " rede ved de foregaaende Forestillinger af hiint maade Syngestykke havde en temmelig almindelig Misnøie lyd gen yttret sig; for at beseire den, havde Modpartier sidste Aften vidst at forskaffe sig en haandgribelig Medaf grove trøieklædte Karle og Haandværksfolk af det paa peste Slags, som med et Slags Klappehandsker af Træ ler Blik, og med store Skibsraabere, lode sig høre fra Ly og Parterre. De søgte ved denne Larm at overstemme Deel af Publicum, som ved en retfærdig Piben vildet vor Skueplads forjage det smagløse Product, der el maaskee havde faaet mange lignende Efterfølgere. At de Sidste nu ikke vil skee, bør Man haabe, ligesom og atsoner, klædte i Trøier eller anden upassende Dragt, i Fi tiden nægtes Adgang, saaledes som ved andre Forlyst hvor dannede Mennesker indfinde sig. Et Hielpem til at hævde Parterrets Værdighed vilde det maaskee og være, at forsyne det med Bænke; thi baade kunde Atriteterne da bedre holde Orden, og en passende, taa Forhøielse vilde holde de Fleste af den lavere Classe be Blev Theatercassen end ikke aldeles skadesløs, maatte dog, med Hensyn til hiint Formaal, ei komme i Ben ning ved et Theater som vedligeholdes af Nationen. Over samme Emne har Politivennen en Samtale, den i en Kro uden Nørreport mellem to Kulspierre, Jo og Hans. Vi udhæve deraf blot følgende Repliker: Hans. Da jeg om Mandag Aften i Skumringer, paa Kongens Nyetorv og gabede paa en heel Klynge der gav saamange Rigsbankpenge yd til nogle Karle, vare trøieklædte, for et lille fiirkantet Brev med Ma paa (som de kaldte Ballietter), kom David, som du har været i Rasphuset og som Poul Peersen fortalte. han havde seet ham stikke Hovedet yd af Taget, da Behuset brændte for nogle Aar siden, hen til mig og gav ig en Balliet, for at jeg skulde gaae over med ham i Komediehuset og klappe. Jeg spurgte ham da stras, om er skulde være Klappejavt efter Oddere, Ræve eller andre giør, eller om der skulde opføres en Klappedands, ligesom øde hos vos; hvortil han svarede, at det var ingen af De eene; men at jeg barestens for Kommersens Skyld skulde ne med og klappe ligesaa hart i Næverne, som jeg kunde. denden i hver Næve havde han en Blik=Klappert, der laa saa akkerat som en Klatkave. Da vi gik derhen, spurgte at ham, hvorfor der saaledes skulde klappes; men da han vidste det ligesaa lidt som jeg, svarede han: at da der ften var saa mange Pibere, saa maatte der være mange ppere, for at kunde overdøve Piberne. Komedien, som jeg saae, blev jeg slet ikke klog paa, hvormeget jeg bessede hende op; hun forekom mig alt for sveisisk eller ita liensk, og der var ingen rigtig Spil ved hende. De sang vant nok og spillede pilligt, men hvad Komedien rigtig skulde forestille, det veed jeg ikke. Nu kom hun da tilender som vel var; men nu begyndte ogsaa den fæleste Jav og Kommers, jeg nogensinde i mit Liv har hørt og seet. Jeg var færdig at banke mine Næver itu, og det fortrød mig meest, at jeg ikke havde taget mine store braadede Træskoer, med, for at kunde klamre tilgavns. Jochum. Da har jeg dog havt det langt bedre end A thi Anders Garder havde to Par Strigletøier, hvorhan gav mig det ene til at giøre Allarm med, og vi bleve ny at klappre og huje og brøle til vi bleve træt over hele Ansigtet og i vore Arme. Dersom vi ikke i Forveien havde ret oppe hos Kanditoren paa Loftet i Komediehuset, vilde vi knapt have holdt det saa længe yd. Forresten maa troe, jeg havde Moerskav nok af den Komedie, der lev spillet bag efter af vos andre. Saae du hvorledes maale unge Fyre oppe i Hvælvingerste tudede og jamrede sig en Hov store Horn, som de vel kan faae Læs nok med kan jeg troe deres hele Ægteskab igiennem. Andre vræle de og brølede som uvane Tyre og Beder, kort sagt, det Hele gik langt lystigere til end i Dyrehaven om Sommeren. havde jeg kunde drømt om, at det skulde gaae saa ravgalt at spektakkelmæssig til, saa havde jeg saamænd seet til at saae fat paa et Par Stikbækkener, saa kan du troe, Maikken havde bleven bedre.