Viborger Samler, 1783-09-08
Det er unægteligt, at intet i Verden fortarer saa meget Nervernes Saft og Kraft, under mine rer Livets Grundvolde saa uopreiseligen og derfor er saa alvorligen at flye, naar farlige Sygdomme rase, som Venus, især den, som modtager sine Offre paa ureene Altere, hvor Angst og Redsel, hvor Frygt for Verdens Øie og Frygt for Doctoren qvæle den dyrtkiøbte Lyst i Fødselen. Bekym. Bekymring og Fortred høre ligeledes til de Ting der medføre Sinds og Legems Svækkelse. Altsaa er det paa denne Tid heistraadeligt, at lade al Sorg og Bryderie fare, og at ansee Alting med den sande Philosophie. Og da paa den anden Side intet reiser vore Sindskræfter saa eftertrykkeligen og derved sætter vort Hierte i saa kraftig en Bevægelse, driver Blodet saa frit og umodstaaeligen igiennem alle Aarer og udkaster al usundhed saa vældeligen ud af Legemet, som et glade Hierte og et fornøiet Sind: saa raader jeg enhver, som har sin Helbred kier, at sætte sig i den lyksalige Forfatning, at han kan være glad og fornøiet. Den Suure, den Avindsyge, den Misundelige vil indvende: dette lader sig let sige, men er ikke let gjort. Det er sandt at en bestandig god Humeur, et Sind, som bliver sig selv ligt i Medgang og Modgang, et Hierte, som nøies med lidet, at alt dette er en Gave af Gud, og en Gave der er ædlere og dyrebarere, end alt det, Jorden kan give. Men denne Skat, lader sig dog erhverve ved Overlæg og Øvelse. Ligesom man kan vænne sig i Verden til at smile, naar Hiertet græder, til at bære Soelskin i Panden, naar Storm og Uveir raser i Brystet, og til at favne den, man hader, saa kan man ogsaa lære, at være nøisom og fornøiet, naar man alene vil. Jeg veed nok, at mange, for hvilke glade Ansigter ere ligesaa ubehagelige, som naar de høre skrabe paa Glas, kalde denne Munterhed Letsindighed, og der er ingen sødere Hevn end denne, at stirre med en Smiil, som De er fuld af Glæde, paa saadan en Menneskehader. Men hvad enten det er Dyd eller en Skrøbelighed, saa er Sindsfornøielse den tilforladeligste Beskyttere imod omgaaende Sygdomme og ødelæggende Smitte. Men lad mig komme til det meere medicinske igien. Aareladelser og Laxantser og Sveedemidler ere ikke sikre paa nærværende Tid, thi de svække allesammen. Visse Omstændigheder kunne giøre dem fornødne; men denne Fornødenhed maae en god Doktor bestemme. J Almindelighed giør Lægmand bedreat vogte sig for slige Blodrensninger. Vil nogen endeligen giøre reent i Kiøkkenet, saa ere de velbekiendte Rhabarberdraaber, omtrent 60 hver Morgen i Theevand, den tienligste Laxants. De virke seent, men de rense meget got, styrke Maven og hindre een ikke fra at gaae ud i sine Forretninger. (taget af Sundhedstidenden Nr. 5 1779.) Middel imod gale Hundes Biid, eller naar man er bleven slikket af saadan en Hund. Naar man er bleven bidt af en gal, Hund, maae heele Saaret ved en Chirurgus strax udskiæres, eller i Mangel deraf, selv ridse Saaret med en spids Kniv overalt, saa at det bløder stærkt, hvorpaa det udvaskes: skes med Ædike og Salt, og forbindes 2 Gange om Dagen i en Tid af 6 Uger med spansk Flue=Plaster, saa at det brav trækker; men inden Plasteret lægges paa, kommer man hos en voxen Person saameget som en god Ærte stort, hos Børn noget mindre, af den blaa Qvægsølvsalve hver Gang i Saaret Paa et Sted, som af en gal Hund er bleven slikket, kan man ligeledes smøre saadan en Portion af den blaa Qvægsølvsalve og lægge derover spansk Flue=Plaster og lade det trække i en rum Tid. Hvad indvortes er at bruge, det kan allene en god Læge ordinere; men ved den nu omtalte udvortes Behandling kan man i Mangel af anden Medicinsk Hielp lade det beroe. Al den Hielp man søger, maae søges strax paa staaende Fod, mange Timers Ophold giør Kuren meget uvis. Nyeheder.