Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-06-29
Af Dagspostens medbragte politisk Nyheder er føl svende det væsentligste: Keiser Napoleon befinder sig nu igien i Dres den, tilligemed de fleste til Hs. Maj. Følge henhørende Personer. Keiserm er ved det bedste Velbefindende, og man troer, at hans Ophold sammesteds vil vare en Tidlang. D. Excell. Storstaldmesteren, Hertug af Vicenza, der er forsynet med Funktioner som Stormarskal, samt Hertugen af Ragusa og Fyrsten af Neuschatel, boe hos H. M. Keiseren. Ogsaa den østerrigske og den danske Minister befinde sig sammesteds, og Ruslands, Preusens, Engellands og Spaniens Befuldmægtigede forventedes dertil. - Keiseren af Østerrige befandt sig endnu den 12te Juni i Gitschin, hvorhen ogsaa en Deel af det K. K. Statskancellie var afgaaet. - De allierede Armeers Hovedqvarteer var, ifølge de seneste Efterretninger, endnu i Reichenbach, i hvis Nærhed, paa Slottet Peterswalde, Deres Maj. Keiseren af Rusland og Kongen af Preusen befinde sig, - Den franske Gesandt ved det Wiener Hof er strax efter en Koureers Ankomst afreist derfra. - Alle de franske Tropper ere ankomne i deres Kanonneringer. Nogle fiendtlige Partigiengere befinde sig endnu bag Armeen. Adskillige deraf føre Krigen for egen Regning, og vægre sig at antage Vaabenstilstanden. Adskillige franske Ko sonner ere brudte op til deres Tilintetgiørelse. Hs. Majestæt Keiserinde-Regentinden af Frankrige har erholdt følgende Efterretninger fra Armeen under 13de dennes : Baron v. Kaas, dansk Minister, er bleven Keiseren forestillet. Efter Affairerne for Kiøbenhavn blev en Alliance=Traktat sluttet mellem Frankrig og Dansmark. Ved denne Traktat garanterede Keiseren Danmarks Jntegritæt. Mod Enden af 1811 yttrede det svinske Hof i Paris sit Ønske at forene Norge med Sverrig, og søgte dertil Frankrigs Hielp. Man svarede, at saa gierne Frankrig ønskede at tiene Sverrig, kunde Hs. Majestæt dog aldrig give sit Minde til at hans Allieredes Rige blev udstykket, da han ifølge sin Traktat havde garanteret Danmark Jntegritet." Fra dette Øieblik fiernede Sverrig sig fra Frankrig og indlod sig i Underhandlinger med dets Fiender. Siden truede Krigen at udbryde mellem Frankrig og Rusland. Det spenske Hof foreslog at giøre fælles Sag mod Frankrig, men fornyede derhos sit Forslag angaaende Norge, Forgieves forestillede Sverrige, at fra de norske Havne vilde let kunne giøres Landgang paa Skotland; forgieves giorde man alle de Garantier gieldende som Sverrigs gamle Alliance vilde give Frankrig for det Forhold man vilde lagttage mod England. Det franske Kabinets Svar var det samme: "ved Traktaten med Danmark havde man Hænderne bundne." Da sluttede Sverrig er Forbund med England og Rusland, og denne Traktatsførste Bestemmelse var den fælles Forpligtelse at tvinge Danmark til at aftræde Norge til Sverrig. Vinteren, 1813 forløb. De franske Tropper rømmede Hamborg. Danmarks Stilling blev farlig. Frankrig syntes for afkræftet til at yde det nogen Hielp. Danmarks Konge henvendte sig til Keiseren for at komme ud af sin betænkelige Stilling. Keiseren svarede: "at det stod Danmark frit for at underhandle med England for at redde sit Riges Jntegritæt, og at hans Agtelse og Venskab for Kongen ved dennes ny Forbindelse ingenlunde skulde kiølnes." Danmark havde leveret 4 Afdelinger meget gode Matroser, hvormed 4 Linieskibe af vor Schelde=Flaade bleve bemandede. Da imidlertid Kongen af Danmark yttrede det Ønske, at disse Matroser maatte leveres ham tilbage, tilbagesendte Keiseren dem med den samvittighedsfuldeste Nøiagtighed, og bevidnede dem og deres Officerer sin Tilfredshed over deres gode Tieneste. troede, at Leankrig alt var udslettet af Jordkloden, og denne Indbildning var saa stærk, at de tilbød Danmark til Skadeholdelse for Norge vore Departementer af den 32te Militairdivision, ja selv hele Holland. Langt fra at lade sig hilde i denne Snare, sagde Danmark Konge til dem; "J ville altsaa give mig Kolonier i Europa, og det paa Frankrigs Bekostning?" Da de Allierede følte Umuligheden af at faae Kongen af Danmark til at deele en saa taabelig Ider, blev Fyrst Dolgorucki sendt til Kiøbenhavn, for at forlange, at man skulde giøre fælles Sag med dem, og imidlertid garanterede de Danmark og selve Norrigs Jntegritet. - -- Under alle disse vanskelige Omstændigheder viiste Kongen den største Tillid til Keiseren, og befor dig, kaldte sine Tropper tilbage fra Hamborg, befoel, at hans Armee skulde støde til den Franske, erklærede endelig at han stedse betragtede sig som Frankrigs Bundsforvandt. Præsident v. Kaas blev med Kongens Brevskaber sendt til det franske Hovedqvarteer. Paa samme Tid gik Danmark elskede Arveprinds til Norge. Den 30te Mai rykkede de franske Tropper ind i Hambor- og en dansk Division der marscherede med vore Tropper drog ind i Lybek. J Altona havde Baron von Kaas en anden Troløsheds Scene at udholde, der kan sættes ved Siden af den første. De Allieredes Afsendte kom til ham i hans Logis og tilkiendegarham, at Man vilde renoncere paa Norge, naar Danmark kun vilde giøre fælleds Sag med dem; de besvore ham at opsætte sin Afreise, Hr. Kaas's Svar var ligefremt: "Jeg har mine befalinger, jeg maa udføre dem. Jmidlertid lod den 31te Maj en engelsk Flaade sig see paa Kiøbenhavns Rhed, er Krigsskib ankrede for Staden og Hr. Thornton viiste sig, Han tilkiendegav, at de Allierede vilde begynde Fiendtlighederne, hvis ikke Danmark inden 48 Timer underskrev en Traktat, hvis Hovedbetingelser vare, at afstaae Norge til Sverrig, strax at give Provindsen Tronhiem i Depot, og levere 25000 Mand, for med de Allierede at marschere mod Frankrig, og erobre de Lande Danmark skulde have til Skadesløsholdelse. Man erklærte tillige det forslag der var gjort Hr. v. Kaas i Altona for ugyldigt. Med Uvillie forkastede Kongen denne fornærmende Opfordring. Den Tillid Kongen har havt til Keiseren er tilfulde retfærdiggjørt, alle Baand mellem begge Folk ere fornyede, og endog knyttede fastere. Den franske Armee er i Hamborg, en dansk Division følger dens Bevægelser, for at understøtte den. Englænderne høste af deres Politik kun Skam og Forvirring. Alle Velsindedes Ønsker ledsage Danmark Arveprinds til Norge. Mangel paa Levnetsmidler giør Norges Stilling kritisk, men Norge vil blive dansk. Danmarks Jntegritæt er garanteret af Frankrig.