Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-06-10
Vi have oftere omtalt den af Overretten paadømte, fra Falsters Birketing indankede Justitssag mod Arrestanten Lars Larsen, der actioneredes for at have myrdet sin Hustru, Ane Jensdatter, samt for Brandstiftelse. De nærmere Omstændigheder ved denne Sag ere følgende: Natten mellem den 16de og 17de August 1845. afbrændte et samtlige Gaardmænd i Virket tilhørende, alene af Arrestanten og dennes Hustru samt en Tjenestepige beboet Huus ved Virket Skov, hvormed Arrestanten var overdraget Opsynet, uden at Anledningen til Jlden dengang opdagedes. Arrestanten og Hustru indrømmedes derefter fri Bolig i et i Virket By beliggende Huus, hvor hvor de opholdt sig, indtil Lars Larsen den 28de April forrige Aar, om Middagen, efterat han selv for Sognefogden havde anmeldt, at han nu havde slaaet sin Hustru ihiel, blev anholdt. Endnu samme Dag stilledes han for Forhør i Retten, hvor han om Mordet i det Væsentlige afgav følgende i psychologisk Henseende mærkelige Forklaring: Efterat Skovhuset var afbrændt, havde han næret Frygt for sit Udkomme, da Huset ikke blev opbygget saa hurtigt, som han havde ønsket, og han saaledes troede, at han ikke saasnart skulde komme til at beboe det og erholde de dermed forbundne Emolumenter. Tillige havde han, siden Huset brændte, været misfornøiet med, at hans Kone ikke passede Huset saa godt, som hun skulde, tildeels en Følge af hendes svækkede Syn, og derfor var der ofte Skjænderi mellem dem, skjøndt de forresten havde levet godt sammen. J Middagsstunden, den nævnte Dag kom han atter til at skjændes med Konen "fordi hun ikke havde passet deres Gæslinger tilbørligt, og det faldt ham nu ind, at det med Hensyn til Udkommet for Fremtiden var bedst at skille sig af med Konen". Han slog derfor hende, der stod ved Skorstenen og vendte Ryggen eller Siden til ham, med et Stykke Brænde i Hovedet, saa at hun styrtede omkuld med det Udraab: "at han skulde lade være at slaae, men da han nu engang havde begyndt i den bestemte Hensigt at aflive hende, gav han hende endnu et Par Slag med Brændet i Hovedet, hvorefter hun ikke talte meere, men kun gav nogle Skrig fra sig, hvorfor han, da han antog, at hun ikke kunde døe af Slagene, og, som han senere har forklaret, nu blev forvirret i Hovedet, lagde sig med Knæet paa hendes Bryst og greb hende med begge Hænder om Halsen for at qvæle hende, hvilket han ogsaa antog at have udført, da hun ikke længer gav nogen Lyd fra sig og var død. Som yderligere Motiv til Mordet angav han i samme Forhør, at hans Kone, kort for han udførte Gierningen, havde spildte noget Vand paa Gulvet ved at vælte en Spand af Vanvare. Efter Sognefogdens Forklaring, skal han, ved at anmelde Gierningen for denne, have brugt den Yttring: "Jeg vidste ingen anden Udvei, og nu kan jeg vel gaae hjem og vaske hende af, indtil der kommer flere Folk; ligesom han for tvende andre Personer har yttret: at han var nødt til det, da han ikke vidste Forfra han skulde faae Udkommet. Samtidig med ovenstaaende Tilstaaelse vedgik Arrestanten, at han, uagtet hans tidligere Benægtelse heraf, selv havde sat Jld paa det af af ham beboede Skovfogedhuus, ved om Aftenen, kort førend hans Kone og Tjenestepige skulde gaae til Sengs, at tage en paa Skorstenen liggende Glod, som han har ud i en tæt til Huset opbygget Sti, hvor han lagde Gløden i noget Halm, hvorefter Jlden, hvorved Huset og det Meste af hans Bohave brændte, men hvorved Jngen komtil Skade, en halv Time efter udbrød. Som Motiv til denne Gierning angav han, at han paa den Tid var kommen i nogen Gjæld, som han mistvivlede om at kunne betale, og at han derfor greb til at afbrænde Huset, i det Haab, at han derved skulde af medlidende Mennesker faae en saa rundelig Understøttelse, at han derved baade kunde faae Erstatning for sit brændte og ikke assurerede Bohave og tillige Noget tilovers til Betaling af Gjælden. Arrestantens Forklaring om Maaden, hvorpaa han vil have ombragt sin Kone, er bestyrket ved Obductionsforretningen. Obducenterne erklærede de paa Hovedet forefundne Læsioner for absolut dødelige. Derimod modsiges Arrestantens Forklaring om Maaden, hvorpaa han vil have udført Jldspaasættelsen, ved en af hans Tjenestepige under et efter Overrettens Kiendelse optaget Forhør afgiven Forklaring, hvorefter der paa den Tid af Aftenen ingen Glød har været paa Skorstenen, ligesom det ogsaa kan bemærkes, at Arrestanten under samme Forhør har tilbagekaldt sin tidligere Forklaring om, at Fryg for Udkommet, har været et medvirkende Motiv til Mordet. Det kgl. Sundhedscollegium, hvem Sagens Acter have været tilstillede, har tiltraadt Obducenternes Erklæring, og forsaavidt der af Amtmanden over Mariebo Amt tillige har været forelagt Collegiet det Spørgsmaal: hvorvidt det af de erhvervede Oplysninger lader sig udlede, at den Paagjældendes Sindstilstand er saadan, at nogen af eller begge de af ham begaaede Forbrydelser ikke kunne tilregnes ham, har Collegiet under 24de Juli f. Af afgivet en Erklæring, der i det Væsentlige gaaer ud paa, at Arrestantens kort Tid for Mordet paa hans Kone forudgaaende Sygelighed (Hæmorthoidal=Congestioner) og tungsindige Sindsstemning, hans Giernings Uovereensstemmelse med hans tidligere meget fredsommelige Characteer, de ubetydelige, med Hensyn til Trang endog ugrundede Motiver, Handlingens ubesindige Udførelse, samt endelig Arrestantens egen Angivelse af Gierningen og hele Adfærd, umiddelbart derefter, gjøre det sandsynligt, at han under Mordet har været sindsforvirret. Med Hensyn til Jldspaasættelsen har Collegiet derhos under 8de Octbr. næstefter erklæret, at uagtet de Oplysninger, der herom ere erhvervede, kun ere saa og ufuldstændige, gjøre dog den sygelige Tilstand, hvori Arrestanten ogsaa dengang befandt sig og det tilsyneladende ufornuftige og ringe Motiv til Misgierningen, det ikke aldeles usandsynligt, at ligeledes den er bleven udført i en sychologisk utilregnelig Tilstand. J Betragtning af samtlige Omstændigheder og ifølge Sundhedscollegiets Erklæring, hvorefter det maatte antages, at Lars Larsen kan befinde sig i en momentan utilregnelig Tilstand, trøstede Overretten sig ikke til at idømme Arrestanten, der i 1ste Jnstants var anseet med Fæstningsarbeide paa Livstid, nogen Straf, men da han efter det Oplyste maatte ansees for en for den offentlige Sikkerhed, farlig Persøn, fastsatte Retten, at han i Henhold til Lovens 1-197 burde af Øvrigheden sættes i Forvaring. Actionens Omkostninger paalagdes det Of(Jur. Ugeskr. fentlige. 48 navngivne Boelsmænd og Kaadnere, (Gaardmænd og Boelsmænd) i Baurup og Traasbøll takke i Dannevirke Hertugen af Augustenborg, fordi han imod en meget billig Affindelse i rede Penge og under Vilkaar, hvilke de ere aldeles tilfredse med, til evig Tid har fritaget dem og deres Eiendomsefterfølgere fra alt Hoveri, og Hr. v. Krogh til Gravensteen, fordi han med Uegennyttighed og Ufortrødenhed har fremmet denne Sag.