Jyllandsposten, 1840-12-29
Efterat Tilsynsmanden ved Skagens nye Kirkes Opførelse, Premier=Lieutenant v. Schepelern, i lang Tid havde talt om, at i dette Efteraar en Architect skulde komme fra Kjøbenhavn, for at syne ovenmeldte Kirke, og at, naar han havde erklæret Kirken for god – Hr. v. Schepelern havde saaledes Vished for, hvorledes det vilde gaae – Udfaldet af Synet skulde blive bekjendtgjort, for at derved Omgangsmaaden i den Skagenske Kirkesag kunde blive retfærdiggjort, indtraf den 25de Octbr. 1840 en Conducteur Thilemann fra Kjøbenhavn til Skagen, for at foretage forberørte Syn Skulde Rygtet være sandt, at Hr. v. Schepelern i Hr. Thillemann fandt en Bekjendt, var det vistnok for ham saare heldigt. Man kan heraf forklare sig, at Hr. Thillemann under sit Ophold i Skagen logerede lige ved Siden af Hr. Lieutenanten, at denne lige fra hans Komme til Byen stedse, naar undtages den Tid, der blev offret Søvnen, var hos ham, og at de Aftenen, før Synet afholdtes, kunde have Saameget at samtale med hinanden, at de endog maatte renoncere paa den gjorte Jndbydelse andetstedshen. Den 26de Octbr. 1840, Morgen Kl. 7, paabegyndtes Synet, efter at Skagens Kirkeinspection, men naturligviis ei dens Borgerrepræsentanter, var indbuden til at overvære det. Repræsentanterne, der ei kunne faae ud af Hovedet, at Kirken, paa Grund af Lovens 22264 og Frdn. af 24de Octbr. 1837 § 19, i høieste Grad vedkommer Byens Beboere, vovede imidlertid og at møde. De havde forventet, at Synet over Skagens Kirke vilde have varet fra Kl. 7 om Morgenen til den sildige Aften, men til deres Forundring saae de Hr. Conducteuren ikkun at gaae omkring Kirken og kaste Øinene paa den, at være et Øieblik i Taarnet og der see sig omkring, ligeledes at være inde i Kirken, for og der at lade Blikket løbe rundt, og det, uden at de saae hverken Tegning eller Overslag eller Conditioner, hvorefter Kirken skal opføres, i hans Haand; dog det er vist utvivlsomt, at Hr. Conducteuren da havde i Hovedet, hvorledes Alt skulde være. Meisel, Tommestol eller slige Redskaber til at undersøge, om de omtvistede Materialier i Kirken vare overeensstemmende med Overslaget til den, eller ei, var det nu saare langt fra, at de saae Hr. Conducteuren benytte, skjøndt en saadan offentlig Yttring: at der vist var meget Snavs i Kirken, kunde have ledet til en Formodning om, at det vilde have været Hr. Conducteurens Hensigt at bringe Noget af Snavset frem for Lyset. Efterat foranførte Besigtigelse til mere og meere stigende Forundring var skeet med den Erklæring, at man ei i Skagen kunde vente den Udførelse af Bygningsarbeide, som andetsteds, – hvorfor ikke skeete en Jndbydelse af Hr. v. Schepelern til de Tilstedeværende til at gaae ind i det ved den nye Kirke værende Capel, hvor af Hr. Lieutenanten et Brev blev oplæst, der, saavidt forstode, blandt Andet gik ud paa, at Hr. Thillemanns Syn skulde gielde for det i Conditionerne til Kirkens Opførelse bestemte lovlige, inden Retten afhjemlede Syn, hvorefter Kirken fuldført i forsvarlig Stand skulde overleveres Kirkeinspectionen, og derefter et Papiir aabnet, hvori laae Tegning til Kirken, som Hr. Conducteuren da ogsaa kastede Øinene paa, og erklærede Kirken opført overeensstemmende med. Dernæst anmodedes eller indbødes de i Capellet Samlede ogsaa af Hr. Lieutenanten at indfinde sig i Byfogedgaarden Kl. 11, for at høre Synet. Borgerrepræsentanterne fulgte Anmodningen eller Jndbydelsen, men kom meget for tidligen. Efterat de temmelig længe havde maattet vente, indtil Hr. Thile mann i Eenrum med Hr. Lieutenanten havde forfattet Synet, kom den Sidste ind til Repræsentanterne, og oplæste Synet for dem. Hr. Thillemann saaes ei. Hvorvidt han var undseelig over at høre sit Syn oplæse, vides ei. Efterat i Synet flere Mangler vare udsatte, blandt andre een tæt ved Alteret, med Hensyn til hvilken dog nok neppe engang Tegningen kan siges at være fulgt, og efterat de saare mangfoldige Arbeider vare opregnede, der vare aldeles ufuldførte, ja slet ikke paabegyndte, men som, hvis det Thillemannske Skjøn virkeligen skal være et afgjørende Syn over Skagens Kirke, jo naturligviis ogsaa maae være erklærede for gode og forsvarlige, i Forudvidenhed af at det Ene ved Kirken vil blive ligesaa godt som det Andet – eller der ogsaa kun maa være holdt Syn over Kirkens halve Deel, medens dens anden halve Deel er usynet - samt slutteligen efterat der var talt om en Foreviisning af nogle – Gud veed, hvilke - Prøver til Materialier til Kirken, hvilke ligesaalidt Skagens Kirkeinspection som dens Borgerrepræsentation nogensinde har seet, og som og maae være Begge uvedkommende, da Overslag til Kirkens Opførelse, som efter Conditionerne til samme skal nøie følges, maa være Rettesnoren for, hvilke Materialier til Kirken der skulle anvendes, blev tilsidst kundgjort den i Aalborg Avis Nr. 218 for dette Aar indrykkede Slutning af Synet. Denne Slutning blev vel oplæst af Hr. Lieutenanten med en Triumph, liig den efter et vundet Slag, og ved hvilken han hævedes til en fast utrolig Høide, men ved en nøiere Overveielse har Hr. Conducteur Thillemann dog temmelig godt søgt at frelse sin Samvittighed, idet han tilbyder Eed paa hvad han har erklæret. Han siger nemlig, at den nye Kirke findes iøvrigt – naar undtages de Mangler, han selv udsætter paa den, og som ei maae kunne stemme med den i saa Henseende ei fulgte Tegning til Kirken - i alle Henseender opført efter den af Overbygningsdirecteuren, Conferentsraad Hansen forfattede og af Cancelliet approberede Tegning. At Skagens Borgerrepræsentanter derimod have klaget over, at Conditioner og Overslag til Kirkens Opførelse ere ganske overtraadte, og at andre end de i Overslaget bestemte, ja endog af lovligen udvalgte Oversynsmænd for uforsvarlig erklærede Materialier ere brugte til Kirken, er bekjendt nok. Med største Omhyggelighed undgaaer imidlertid Hr. Thillemann, som den kloge Mand, at omtale i sit Syn, at Kirken er opført overeensstemmende med Overslag og Conditioner til den; thi havde han tilbudt i en Erklæring at gjøre Eed derpaa, da maatte han jo svæve i største Angst for Noget, man kalder Justitiens Tiltale. Dernæst erklærer Hr. Thi lemann videre, at det præsterede Bygningsarbeidemed største Flid undlader Hr. Conducteuren at berøre Materialierne til Arbeidet, og paa selve Bygningsarbeidet, som forestodes af dygtige Mænd, har aldrig været klaget – i alle Maader, bør ansees for forsvarligt og godt. Hr. Thillemann, vover saaledes ei engang at sige, at det er godt og forsvarligt; thi en himmelviid Forskiel er der paa at sige: en Ting er god, og en Ting bør ansees for god. Ja, med Hensyn til det hidtilværende Underdanig heds- og Subordinations=System burde vistnok Skagens Borgerrepræsentation ansee Skagens Kirke for god, naar Stiftsøvrigheden, og derefter det kongelige danske Cancelli selv vil, at den skal være god, men andre Tider og andre Folk, andre Skikke. Slutteligen siger Hr. Thillemann i sit Syn: "saa at Kirkebygningen ved dette mit lovlige Syn herved antages for god. Det nysanførte saa at maa nu med Hensyn til det Foregaaende forklares ifølge Sprogbrugen, fordi Kirken er – paa noget Enkelt nær - opført efter Tegning til den, og Arbeidet ved den bør ansees godt og forsvarligt, derfor antages - Hr. Thillemann, bruger ei heller her, er, men antages, der jo betyder, ansees, formenes - Kirkebygningen ved dette mit lovlige Syn herved for god. Resultatet af Hr. Thillemanns Skjøn bliver da: "Den nye Kirke findes, naar undtages enkelte Ting, opført efter Tegning til den. Jeg – for mit Vedkommende – erklærer tillige – det vil sige, det er ikkun min Formening at det Arbeide, der er gjort – Materialierne dertil ville vi ei tale om – bør ansees - det er derfor ei sagt, at det er – godt og forsvarligt, og af disse Grunde formenes af mig Kirkebygningen, ifølge det korte Syn, jeg har taget over den, at være god dog det er derfor langt fra, at den er god. Hr. Thi lemann har saaledes saare klogeligen stilet sit Skjøn, idet der overalt vise sig Aabninger, hvorigjennem deri paakommende Fald kan krybes ud. Han kan derfor temmelig roligen tilbyde at gjøre Eed, naar forlanges, paa sit Skjøn. Naar Hr. Thillemann, kalder sit Skjøn et lovligt Syn, kan han vel neppe have Ret paa anden Maade, end at han mener, at han efter Cancelliets Ordre har Lov til at reise til Skagen og syne dens nye Kirke. At et lovligt afgjørende Syn forresten ei kan finde Sted over en aldeles ufuldende Bygning, følger vel af sig selv. Hvad et lovligt, det vil sige, et med Loven overeensstemmende Syn hvilket det Thillemannske langtfra ikke var, er, siger danske Lov 117. Det kan vistnok derfor ei billiges, at Hr. Premier-Lieutenant v. Schepelern lod sig saaledes henrive og fik et saa usædvanligt Mod af det omhandlede formeentligen aldeles intetsigende Skjøn hvorved Skagens Kirke eller Bye maa frygte for en ny, ligesaa unyttig Udgift, som til Oversynsmændene, fra Hjørring, hvis lovlige Syn ei maatte komme i Betragtning, formodentligen fordi det et fandt Behag Behag - at han efter dets Oplæsning paa Grund af en ham høfligen gjort Anmodning gjorde et saa drabeligt, men tillige uforskammet Angreb med Tungens Od paa Byens Borgerrepræsentanter, og talte vidt og bredt om, at det var meget upassende og Mangel paa Tact osv., at de havde indfundet sig, for at høre et saakaldet lovligt, offentligt Syn over en Kirke, Byens Beboere efter danske Lov ere forpligtede i fornødent Fald at vedligeholde, hvilket endog Hr. Lieutenanten selv i Skagens Capel havde indbudet dem til at høre paa. Endnu mindre kan det billiges, at Hr. Lieutenanten, efter uden mindste Grund at have gjort Angreb, strax, saasnart Formanden for Repræsentantene, der hvorvel ei let til at skrække, ved et saa ganske uventet Angreb blev i Øieblikket som noget for, bløffet eller rettere forbauset, begyndte et Forsvar, søgte en Retirade ud af Døren, der saa letteligen kunde udlægges som en Feighed, Officeren lige lidt tør vise, en ten han søges med Sværdet, eller med Tungen. Hvad forresten det Thillemannske Skjøn angaaer, indsees vist af Enhver, med hvor god Grund Skagens Borgerrepræsentanter ved Not. publ. nedlag de Protest mod det og navnligen at de ved dette i mindste Grad vare bund ne eller forpligtede, idet de forbeholdt dem deres Ret til at henvende dem directe til Kongen med Besværing over, at det engang forfattede Overslag af 28de og 30te Nov. og 3die Decbr. 1835 samt de fra først forfattede Conditioner til Skagens Kirkes Opførelse, navnligen med Hensyn til de Materialier, der ere anvendte til Kirken, ere aldeles overtraadte, under hvilke Betingelser de paa det kraftigste paa Byens Vegne protestere imod at overtage til fremtidig Vedligeholdelse Kirken, hvis den ei har Midler dertil, og forhaabe de iøvrigt, at Kongen ei vil nægte dem den Retfærdighed i fornødent Fald af Rettens Vei at bevise deres grundede Klager og lovlige Ret.