Aarhuus Stifts-Tidende, 1813-08-14
(Jndsendt.)Et Ord i rette Tid. Langt fra at ville forøge Stridskiempernes Tal i den saa forhadte Jødefeide, opfordrer dog hine Jfralit=Forsvareres seierbrammende Tone mig til at give et Drag med blandt denne for en stor Deel leiede Skare. Ved veed jeg, at det vil være uden Virkning, men mit Fædreland, mine Medborgeres Vel, kræver enhver Oplysning i denne for Almeengienstand værende Sag. At Jøderne siden Krigens Begyndelse have opkjøbt vore ædle Metallet og sendt udenrigs, er saa almindelig bekiendt, og følgelig ingen Tvivl underkastet. Hvor skadelig denne Handel har været for Staten, derom vidne de sørgelige Følger, som afgive Beviser. Gavnlig kan den paa ingen Maade have været, var den det, hvorfore tilintetgiør man da ikke disse beskyldninger ved tydelige Modbeviser. At man anfører, at fordi Norge ingen Jøder har, ere disse ikke Skold i Pengevæsenets Forfald i Danmark, thi Pengevæsenet i Norge er ligesaa slet. Herlig resonneret: Man betænker ikke, at Norge og Danmark er een Stat, hvad Pengevæsenet angaaer, og at kun Banken er i Danmark. Det vilde altsaa være imod Tingens Natur, at Pengene skulle i Norge kunne beholde en langt høiere Værdie end de bære her. Hvad her var forværret og forringet, det være af Jøde eller Jkke Jøde, skulde Norge, kunde holde i sin gamle Værdie. Hvilket Vaas, Endnu kan jeg ikke undlade at oplyse et smukt Beviis af hiin unavngivne Person, der med ligesaa fattelige Grund har villet giendrive vor lærde og upartiske Bastholm. Han fortalte nemlig, at nogle Kister med Sølv blev anholdt i Corsøer, og at alle Mennesker besværede sig over at Sølvet blev ført ud af Jøder, men da det kom - saavidt han veed, vel at mærke, til Stykket, saa vor det Kister, der vare komne fra Sverrig. Og nu triumserer han som den, der har afbeviist denne Anke mod Jøderne i Danmark. Stakkel! mon han selv er saa eenfoldig, eller han vil giøre andre dertil, Han veed altsaa ikke, at mange Ting, som ikke fra Kiøbenhavn mette føres til Hamborg, blev først ført til et eller andet Sted, f. Ex. til Gottenborg, og gik derfra som virkelig dansk Gods, under Navn af svensk, til Hamborg; Sligt kan kun føre den Ærlige og Troskyldige bag Lyset, ikke den der kiender til Handelsrænker. - Jkke er det Religionen man paaanker; thi enhver kan være god ved sin Tro, men det er ene og allene Jødernes Handlinger man søger at drage for Lyset. Den Christne er ikke bedre end Jøden, det er næsten det eneste og vigtigste, alle Jødeforsvarere bygge paa. Den Christne skylder Jøden intet Regnskab. Sagen er omvendt, Det er ikke den Christne der har nødt sig ind paa Jøden eller er Fremmed. Det er hans Fædren jord han eier og beboer. Er hans Giest ham til Besvær, eller meget mere til Skade, saa har han Ret til at undersøge det og i bejaende Tilfælde bede ham forlade sig. Saaledes er min tossede Philosophie. Jntet Had mod Jøderne bringer mig til at fremsætte dette. Jeg har endog enganfunden en brav Mand af denne Nation, nægter heller ikke at der kan være flere, men siger frimodigen hvad jeg mener: At Jødernes senere Aars Pengehandel sikkerligen har bidraget til vort stakkels Fædrelands Ruin. Men sikkert ville Tingene vorde undersøgte og ordnede til Fædrelandets Torv. Snastruplund pr. Horsens, L. F. Müller. d. 10de August 1813.