Politivennen, 1806-01-01
Forslag til det kgl. Rentekammer. Den skændige Ligegyldighed, og man kunde sige Fjendtlighed, hvormed Danen fremfarer mod sine Mindesmærker fra hans berømmelige Forfædre i den odinske Oldtid og Middelalderen er noksom bekjendt, og ofte revset. Vore Oldsager forsvinde imidlertid efterhaanden. Hvorledes ere de Jellingske Mindesmærker bevarede: Hvad er levnet af Hammershus? Hvad bliver om nogen Tid tilovers af Valdemars Vordingborgslet? Vore Guldhorn tabtes, ikke fordi en Tyv tog dem, men fordi de ikke forinden vare afformede i Gibs eller Bly. Hvor hædrende og National- Aanden opløftende havde det ikke været, om vi endnu havde kunnet rejse om i Danmark og skue levningerne af Lejre, af vore Tingkredse, af vore Kæmpebegrav lser, af vore Runestene, af vore Middelalders Borge o. s. v. alt vel omfredet og bevaret med den Hengivenhed, hvormed Sønnen hædrer Faderens Billede. Men det Danien, der evig var Daners Bo, og aldrig graadig Uvens Hjem, har ladet Tiden og dumme Grundejere berje sine Oldager, medens England, der saa tit skiftede Herre og Folkefærd, end har saa mange af sine. Paa et andet Sted har dette Blads Udgiver indbrændt en saadan fædrehaanende Daad, den nemlig, hvorved en Ejer af Søbolt berøvede endel Gravbøje i sin Skov deres Urner og omdannede disse Høje til Svineboliger. - Prof. Nyrup har nylig i sin Fodrejse, med smittende Harme mærket den Ejer af Julskov der har ladet nedbryde den mærkværdige Julskovske Støtte, og anvendt Stykkerne til en Bro og til en Mur om en Dam. - J samme Bog har man den Ærgrelse, at læse, at Grev Trampe har ladet den berømte Flemløse Runesten klove, som er afbildet bos Vorm i hans Monumenta Pag. 247. Dog det vilde blive for vidtløftigt at opregne, om man endog vidste dem, alle de førgelige Ødelæggelser, der tilsidst intet levne af vore Oldsager uden Vorm selv, med mindre Regjeringen vil udstrække sin værnende Haand over dem. Og med dette Ønske er det jeg benvender mig til det kongelige Rentekammer, uforgribelig formennende at alle vore Oldsager af Høje, af end levnede Runestene, Tingstuer, Dysser o. s. v. kun i simpel fysisk Forstand kunne ansees at tilhøre Grundejerne; som Oldsager derimod besidde de en Pretium allectionis, og i denne Henseende bør de ansees ligesaa fuldt for Dannefæ, som Oldsager, der findes i Jorden. Værdiges denne Mening allerhøjest Bifald, da burde vel samtlige privilegerede og uprivilegerede Grundejere befales, inden et Aar til det kongel. Rentekammer edelig at opgive, om der paa deres Grund findes nogen Gravhøj, Offerhøj, Tingstue, Runesten eller Sten med Munkeskrivt. Ligeledes burde enhver Kirkes Oldsager, ogsaa Herregaardes og andre Bygningers, indtil Maalinger iberegnet, opgives og beskrives. Og disse Opgivelser, bekræftede ved Præstens og to Sognmænds Paategning, burde indsendes til Rentekammeret. Paa samme Tid burde det befales Grundejerne, saavelson de Bygningers Ej re, hvori fandtes Oldsager, imet af samme at ødelægge eller i ringeste Maade beskade, ingen Høj lade grave ller nedpløje, og ingen Stene forrykke, da disse vare Kongens Ejendom, for hvis simple fysiske Værd han vilde, efter en bestemt Regel, holde dem skadesløse. Registeringen og Opsynet med dette Regale kunde fordre en under Rentekammeret staaende kongl. Antiguariuss Ansættelse. Ethvert Kongen saaledes tilfaldet oldhelligt Sted, paa aaben Mark, burde omfredes til Bevaring fra Plov- og Kvægbid, og Nøglen til Hegnet være i Sognepræstens Værge, der som lokal Opsynsmand kunde indberette deres aarlige Tilstand til Antiguarius, der igjen samlet indberettede til Kammeret. Runestene burde forsynes ikke blot med Omhegn, men med et lidet Overtag. Til Kirkeoldsagers Bevering maatte træffes fornødne Regler. Saa maatte og alle Byfogder, Birkedommere og andre Arkirholdere indsende de levnede Oldsager af Dokumenter og Brevskaber til Antiguarius, der, for Kammerets Regning, under eget Opsyn, lod den kopiere, og siden Kopierne tilst lle vedkommende Arkiver. Jeg har selv hos en forlængst afdød Byfoged seet Børnene lege med Erik Ejegods og andre aabne Breve. Slige Ting bør ikke være i ukontrolbart Værge. Men desværre er saameget forkommet. Dersom dette Forslag ikke var godt, og, jeg tør sige det, saadant, at det vilde forøge den berømmelige danske Regjerings Ære imellem alle kultiverte Nationer, vilde jeg ikke vovet at foreslaae det. O at det havde været iverksat for Sekler siden!