Almuevennen, 1844-09-18
Saa glædeligt som det er, at man ved Kongens Naade tør vente at komme i Besiddelse af det store og retfærdige Gode, at Værnepligten for Fremtiden i Negelen bliver fælles for Alle i Staten, saa vist er det at denne Jndretning, efter hvad der foreligger, ei afbjælper alle Mangler, eller tilfredsstiller saa ganske Folkets Haab; thi af de mange Ulemper, den nuværende militaire Indretning medfører, bliver endda tilbage: Den forhadte Lodtrækning, hvorved den ene Reserve domfældes til at yde Staten en Tjeneste, som han maaskee ikke frivillig paatog sig for 3 a 400 Rbd. hvorimod hans Kammerater – for Fremtiden sandsynlig det dobbelte Antal – ganske fritages. At mange andre Fritagelser indrømmes; og at enhver Formuende kan befrie sig ved Penge, hvoraf følger, at kun den ganske Uformuende bliver Landets Forsvar, og at den hele Forandring, bliver, at istedetfor at Armeen for Tiden i Regelen recruteres ved den uformuende Deel af Landalmuen, vil det for Fremtiden skee af den samme Folkeklasse i Kjøbstæderne og paa Landet, og Følgerne blive endnu værre end for, idet Loddet vil komme til at træffe mange af den meere dannede Classe, som ei formaae at leie, og for hvem den besværlige Garnisonstjeneste maa blive meere trykkende end for Bondekarlen eller Andre, der staae paa lige Dannelsestrin med ham; og endelig faaer man ikke, hvad vist de fleste ønske, en Armee, der kunde sikkre Landet i paakommende Tilfælde. Disse Mangler forekommer det mig kunne afhjælpes, naar almindelig Væbning indførtes, hvorved Hærens egentlige Styrke kom til at bestaae af Landets Kjerne, der i Fredstid kostede lidet, og i Krigstid afgav et betryggende Værn, hvorimod den trættende og andre Livsforhold forstyrrende Garnisonstjeneste blev udført af Jndivider udenfor den staaende Hær. Jeg mener, at alt Mandskab fra det 22de Aar skulde indskrives i den staaende Hær (eller om man vil kalde det en Milits), og gjennemgaae en Exerceerskole, hvorefter det overgik til en bestemt Afdeling af Hæren, for i fornødent Fald at gjøre Tjeneste i 8 Aar, i hvilken Tid de een Gang om Aaret blive at indkalde til Vaabenøvelser, og derved underholde sig selv, og saavel der, som i Exerceerskolen, uniformere sig uden Udgift for Staten. Efter de 8 Aars Forløb overgik Mandskabet i Forstærkningen. Det for Garnisonstjenesten og Garden fornødne Mandskab skulde afgives af bestemte Districter, og hvis man tænker sig at Garnisonstropperne kom til at bestaae af 5000 Mand, og Mandskabet tjene derved i 2 Aar, saa formener jeg, at hele Riget, saavel Kjøbstæderne maaskee Kjøbenhavn undtagen), som Landet, maatte inddeles efter Folketallet i 1250 Districter, og hver af disse aarlig afgive 2 Mand dertil, hvilke altsaa maatte tjene derved i 2 Aar, men fremdeles have Lov til at lade sig leie, saalænge de befandtes duelige, og naar de afgaae fra Garnisonstropperne, indtræde de i Militsen, med samme Forpligtelse som deres Jevnaldrende; Afgivelse af Mandskab til de forskjellige Vaaben, Søtjenesten i Fredstid derunder indbefattet, maatte alternere mellem Districterne i passende Forhold. Forbenævnte Mandskab maatte tilveiebringes enten ved Frivillige, eller hvis ikke saadanne fandtes, da af dem, som erklærede ikke at have Evne til at uniformere sig selv, og holde sig selv med Kost under de aarlige Ovelser. Man kunde vel herimod indvende, at Garnisons tropperne derved kom til at bestaae af den fattigste Deel af Nationen, men heri forekommer der mig heller ikke hverken at være noget skadeligt eller noget uretfærdigt; – thi hvad det skadelige angaaer, da maa man erindre, at Garnisonstropperne ikke kom til at udgjøre Landets egentlige Armee og Styrke, hvilke netop vilde findes i Militsen, og hva det uretfærdige angaaer, da maa man betænke, at Garnisonstjenestens Udførelse for saadanne fattige Folk langtfra i den Grad vilde lægge Hindringer i Veien for deres Fremtids Vel, som forde meere Bemidlede, og naar det blev bestemt, at Districterne skulle give den stillede Mand et saadant Tilskud, at det i Forbindelse med Garnisonstroppernes Lønning svarede til hvad en Arbeidskarl ellers daglig kunde fortjene eller behøver at leve af, vilde det uretfærdige aldeles bortfalde. Jeg troer endog, at en saadan Bestemmelse, som den af mig foreslaaede, vilde bidrage til, at Jngen uden virkelig Nødvendighed søgte at unddrage sig den Forpligtelse at uniformere og underholde sig selv ved Øvelserne. Skulde i et District melde sig flere til Garnisonstjenesten, end man i et enkelt Aar havde Brug for maatte man have Ret til at forbeholde sig saadanne til det næste eller de følgende Aar, og naturligviis, indtil man brugte dem, uniformere og underholde dem ved de aarlige Ovelser, indtil de gik over i Forstærkningsclassen. Skulde der et enkelt Aar ikke i et District, findes et tilstrækkeligt Antal af saadanne Frivillige eller Uformuende til Garnisonstjenesteen, maa det være Districtets Sag at leie en i alle Henseender duelig Mand eller flere, alt eftersom det var nødvendigt. Betalingen for slige leiede Folk, eller hvad der skal udredes til de forommeldte Frivillige eller Uformuende, maatte udredes som andre communale Udgifter af Districtet. Denne Jndretning skal i flere af Europas Lande være indført ogbestaaer med Held, ja endog tildeels til almindelig Tifredshed i endeel af mit kjære Fødeland, nemlig Bornholm, og da en Armee, der paa foranførte Maade, recruteres og dannes, af flere af vore kyndige Militaire f. Ex. Abrahamson, Fibiger, Tscherning, von Müllen, ja endog Forsamlingens værdige Medlem, Oberst Brock, ansees ei alene udførlig, men og at frembringe det sikkreste Værn for Konge og Land, og Ønsket om en saadan Jndretning af Forsvarsvæsenet er udtalt næsten i alle de mange baade fra Stad og Land til Forsamlingen indkomne Andragender om denne Gjenstand, saa giver dette mig Haab om, at mine Anskuelser ei ere saa ganske urigtige. Der staaer saaledes formeentlig kun tilbage at overveie, om den foreslaaede Forandring ei medfører saa forøgede Udgifter, at den Sum, som for Armeen er bestemt, bliver utilstrækkelig; men naar endeel mindre væsentlige, ja maaskee unødvendige Vagter afskaffes, kunne formeentlig de faste Garnisonstropper, derunder indbefattet Garden, indskrænkes til omtrent 5000 Mand, og i saa Tilfælde vil derved kunne bespares betydeligt, og naar Uniformeringen for den attraaede Milits blev simplificeret saa meget som muligt, saa blev det for den Værnepligtige ei uoverkommeligt selv at anskaffe denne, samt i Fredstid at underholde sig selv medens de aarlige Vaabenøvelser vare, som, efter hvad Kyndige have yttret, ei behøve at vare længere end 8 a 14 Dage, og paa saadan Maade troer jeg ikke, at den attraaede Forandring kan medføre større Udgivter, end det Bestaaende.