Aarhuus Stifts-Tidende, 1834-11-15
Hvad man paa andre Steder har skrevet mod Embedsmænds Valg er kun i en vis Henseende sandt. Det er vistnok nægteligt, at det er sjeldnere, at finde en selvstændig og uafhængig Mand i denne Stand end i andre Stænder, men det er derfor ingen Umulighed; og Embedsmanden, der ved Siden af sin Bygtighed og sine Kundskaber har givet Prøve paa Selvstændighed, Noget, som den offentlige Mening, selv i sin halvaagne Tilstand, ikke pleier at lade ubemærket, fortjener i desto høiere Grad sine Medborgeres Tillid. Kun vogte man sig for ogsaa her at tage Skinnet for Virkelighed. Der gives hos os smaae Despoter og store Repotter, der vide at give sig et Skin af Uafhængighed og Selvstændighed. Men paa den anden Side maa man heller ikke troe, at Frimodighed og Aandsfiyrke i den Grad har hjemme i nogen Stand, at Enhver, som hører til denne, ogsaa besseles af hine. Der gives i alle Klasser Mænd, som kun foragte Titler og Rang, saalænge de selv ingen have; der ivre mod Misbrug, og ønske selv at faae Godt af disse; der hade alle Privilegier undtagen et, som de selv er i Besiddelse af. Der gives i alle Stænder Folk som aldrig ere bange for Nattens Skygger, saalænge Solen staaer paa Himlen. Man vogte sig for disse som for Ulven i Faareklæder, som for Narren i Viismandens Kaabe, som for Ultraroyalisten med den Liberales Ord paa Tungen. Heller ikke blive man staaende ved een Egenskab. Jkke Enhver, der taler smukt, er derfor duelig til at være Repræsentant; ikke Enhver, der er frisindet, har Besindighed og Overlæg nok til at røgte dette Kald; ikke Enhver, der er kundskabsriig, er i den Grad uafhængig og frimodig, at Folket tør betroe ham at føre Ordet for dets dyrebareste Jnteresser. Og selv den Egenskab uden hvilken alle andre Egenskaber, der fordres af en Repræsentant, er Jntet – Redelighed – er ikke nok. Saavist som den, der ikke er en god Borger og en redelig Mand, ikke heller kan være en god og redelig Repræsentant, saavist er ikke hver god Borger, hver redelig Mand duelig til at være Repræsentant. Den Valgte, som kun er en redlig Mand, vil maaskee ikke skade, men det er ikke nok, – han skal gavne. Men hvor skulle vi finde den fuldkomne Repræsentant, Hvor gives den Mand med den redelige Villie, der aldrig veeg fra Pligten, med det klare Blik, der aldrig lod sig skuffe af Taagen, med den dybe Kundskabsfylde, der aldrig feilede i sine Anskuelser, med det djærve Frisind, der aldrig bøiede sig for Magt eller Gunst, med den stolte Selvstændighed, der aldrig gav Forfængelighed Gehør, Den fuldkomne Repræsentant er ligesaalidt at finde, som det fuldkomne Menneske; men ligesom Mennesket i høieste Grad fortjener vor Agtelse, naar han forener i sig en Deel af det, som vi forudsætte hos et fuldkomment Væsen, og ikke besidder noget af det, der er uforeneligt med Tanken herom, saaledes fortjener ogsaa den Repræsentant vor største Tillid, der i sig forener en Deel af det, som vi ville fordre af vort Jdeal, og i hvis hele Liv intet fremtræder, som staaer i absolut Modsætning til Jdeen om dette Saadanne, om ikke fuldkomne, saa dog gode Repræsentanter, tør Vælgerne haabe at finde. "Leder saa skulle J findelNoget bedre og meere grundigt kan neppe siges angaaende Valgrettens Udøvelse, der maaskee er den vigtigste Handling Nogen i sit Liv har foretaget. Gid vore Vælgere ret varmt og levende maatte fole Betydningen heraf, saaledes at ikke Overtalelse, Familie=Forbindelse, eller andre Forholde skal styre deres Valg. Alene den retskafne, den erfarne, den indsigtsfulde, den sindige og selvstændige Mand kan betroes et saa høist vigtigt Hverv, og besidder han disse Egenskaber, bør det aldeles ikke komme i Betragtning, hvad enten han er Ven eller Fiende, hvad enten han er Embedsmand eller ikke.