Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-03-27
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. 28de Syvende Aargang. No. 49. Kjøbenhavn, trykt hos P. H. Höeckes Enke. Tirsdagen den 27 Martii, 1810. Kjøbenhavn, trykt hos P. H. Höeckes Enke. Tirsdagen den 27 Martii, 1810. Obligationen eller de to Speculantere. (Fortsat.) EndeOndæus indfandt sig, efter Aftale, til det bestemte Klokkeslæt. Da han traadte ind i Stuen, sad Madam Storm i en Krog med Ansigtet indhyllet i et Flors Slør. Det var i Aftenskumringen, og han kunde altsaa umuelig indsee Bedrageriet. Han nærmede sig hende med langsomme og ængstelige Skridt. Mad. Storm forandrede saa godt som hun kunde sin Stemme. Hun nedstemte den fra en temmelig grov Bas til en skurrende Discant, og for ikke at røbes, betjente hun sig næsten kun af Eenstavelsesord. Efter en Pause begyndte Budæus: Er det, Dem, søde Jomfru Blink: Mad. Storm. Ak - Ja. - Budæus. Her seer De Deres ulykkelige Elsker ligge sønder knust for Deres Fødder. Han døer, naar De negter ham Deres Haand! - Mad. Storm (sukker).Al. - Budæus. De sukker! Det er et godt Tegn. Det lader dog som De bevæges. - Mad. Storm. Ak. - Budæus. De sukker atter Jo vist, De forbarmes - De føler Medlidenhed. Mad. Storm. Al. - Budærs. Suk kun bort de fæle, sorte Billeder, som beklemme Deres Hierte. De indseer, nu selv, hvor urigtigt det er at opsætte sig mod sine Forældres Villie. " skal ære Din Fader og Moder, at Du maa leve længe paa Jorden, hedder det; men hvor kan De komme til at leve længe, naar De ægter en duunhaget Knos, som Deres Forældre ikke kan lide, som ingen Ting eier, ingen Ting gider bestille, ingen Ting er, – Mad. Storm. Al. - Budæus. De sukker igjen. Ja, De føler nu selv, at det er noget ganske andet at giftes med en ordentlig, sat Mand, som hverken mangler Penge, Forstand eller Talenter, (griber hendes Haand) Søde Liliehaand, Blod, som det fineste Atlask, (paa Knæ) Denne Ring (sætter hende en Ring paa Fingeren) skal forhøie Din Skjønhed. - Cornelius (med Lys, som han sætter paa Bordet). Hvad den Onde er det for Spilop, (afsides) Jeg troer, splitte mig, den gamle Fregat krydser endnu i Kierligheds Kattegat, (høit) Naa, naa Børn, Bliver kun ved Jeg skal ikke forstyrre Legen for Jer, (gaaer) Budæus (ligger endnu bestandig ganske bestyrtet paa Knæ. - Mad. Storm (trækker Sløret op). Elendige Bedrager, Saaledes ligger Du da nu ydmyget og beskjæmmet for mine Fødder. - Budæus (forlegen). Du synes ganske at misforstaae mig, søde Gretemoer - Mad. Storm. Nederdrægtige Siel! Du skal ikke bedrage flere. Denne Ring skal være Din Anklager. - Budæus. Du spaser, lille Gretemoer. Hvor kan den blive min Anklager? – Mad. Storm. Den skal hævne mig den skal aabne Øinene paa den Ulykkelige, som maaskee kunde lade sig besnære af Din falske Tunge eller tvinge af sine grusomme Foresatte. - Budæus. Hilledød, hvad Du tager afsted, Gretemoer, Men det er kun Din behagelige Spøg - det veed jeg nok. Hvad bryder Du Dig vel om en saadan ussel Ring. Naar jeg skal sige Dig Sandheden, saa er Ringen, reent ud at sige, af Tombak. - Mad. Storm. Det troer jeg gjerne. Hos Dig bør man ikke søge noget, som er ægte. - Budæus. Fly mig Ringen, Gretemper! Du skal faae en af Guld med ægte Bornholmske Diamanter i Stedet. - Mad. Storm. Du faaer den ikke, Bedrager. - Budæus. Jeg forærer Dig endnu desuden et Sølvforgyldt Hovedvandsæg, med to Turtelduer paa. - Mad. Storm. Nei, nei, nei, Du faaer den ikke. Er det nu nok, (gaaer) Budæus (afsides). Gid Du da skede en evig Ulykke, Din Pulverher, (gaaer). Ottende Capitel. Cornelius (svinger med Hatten). Hurra, Hr. Kornby, her er Kongebrevet, Med dette Flag, Hr. Romberg, kan De seile lige ind i Kierligheds Havn. - Romberg. Vel, min gode Cornelius, Han skal være min Styrmand. - Cornelius. Deres Ord i Ære, Hr. Romberg. Her (peger paa Kornby) staaer den Mand, som De bør tage til Styrmand. Han er vant til at staae ved Roret og velbefaren. - Kornby. Gaa nu op til Deres smukke Arrestantinde og bring hende dette glade Budskab. Jeg skal strax sende Bud efter Hr. Blink. Nu skal vi nok faae ham til at samtykke. - Romberg. Gud lønne Dem for Deres Ædelmodighed, ædle Mand, (gaaer) - Kornby. Du staaer i saa dybe Tanker, Cornelius. Hvad fattes Dig? - Cornelius. Jngen Ting, gode Herre! Det er nogle dumme Tanker, som krydse frem og tilbage i mit gamle Hoved. - Kornby. Og de kan gjøre Dig saa alvorlig? – Cornelius. Tag mig det ikke ilde op, Herre! Jeg er et gammelt Skrog, som ikke taaler mere stærk Søgang. Alderen har gjort mig saa blød. Mine Øines Spygatter ere bestandig aabne. Jeg kan græde over ingen Ting. Kornby. Det skal Du ikke, gamle, ærlige Gut. J det mindste ikke saa længe Du er i min Tjeneste. - Cornelius. Jeg staaer her og speculerer hvad der skal blive af det hele Spilop. Kornby. Jntet uden Godt. - Cornelius. Gud give det, Herre, Men naar nu Hr. Blink siger, at De har hjulpet at bortføre hans Datter, skjult hende i Deres Huus, giftet hende bort til en Mand, som han ikke skjøtter om, hvad saa – Kornby. Det har ingen Nød, Cornelius. Lad mig kun raade. - Cornelius. (med undertrykte Taarn.). Jeg vilde gaae i Graven af Ærgrelse, dersom De til Belønning for Deres Godhed skulde faae en Proces paa Halsen, og maaskee ovenikjøbet blive dømt til at betale Bøder. - Kornby. Du pleier jo ellers ikke at være saa bange af Dig? – Cornelius. Bange, Herre, Deres gamle Cornelius er aldrig bange, naar det gielder om en Sag, som man kan være bekiendt. Hvor mange hundrede Gange firede jeg mig ikke op i Mærset og saae Døden danse polsk Dans under mine Fødder, Har Devel nogensinde seet Cornelius være bange? – Men naar jeg ikke kan see Folk lige i Øinene Herre! saa ryster jeg over min hele Krop, som et Espeløv. Kornby. Bryd Dig om ingen! Vi har seet Døden stift i Øinene da vi ved Capmaatte redde os paa et usselt Vrag; vi skal ogsaa see den stift i Øinene naar vor sidste Time slaaer. Gaa nu hen til Hr. Blink, og bed ham komme til mig. (Cornelius gaaer) - Budæus. Jeg tager mig ærbødigst den Frihed, at komme her i Anledning af de Nankiner og den Rhabarbar, som Hr. Blink har kjøbt hos Dem. - Kornby. Jeg troer den Handel faaer aldrig Ende? - Budæus. Hr. Blink har nok ladet Den vide, at han vil give Dem en Obligation i Betaling, Kornby. Den er mig rigtig nok leveret. J Sandhed, en smuk Obligation, Veed De vel, min Herre, at der stikker et Bedragerie herunder- Budæus. Det var meget! Da veed jeg dog, reent ud at sige, at Hr. Blink ikke pleier at bruge Bedragerie. - Kornby. Og jeg kan sige Dem, at den Elias Henningsen, som har udstedt Obligationen, er en elendig Prakker. Han er ikke allene saa fattig som en Kirkerotte, men endog gjort umyndig af Magistraten. Budæus. Det var meget. Og jeg troede, at han var en hovedrig Mand - den rigeste Herremand i Jylland. - Kornby. Det har man villet indbilde mig. - Budæus. Saa er Hr. Blink, reent ud at sige, bleven tagen ved Næsen. Ja, det er ugudelige Tider vi leve i. Jngen Religion, ingen Gudfrygtighed. Dersom jeg ærbødigst maatte udbedede mig Obligationen, saa skal jeg levere Hr. Blink den og forestille ham hele Sagen. Korn by. Det behøves ikke. Obligationen bliver i mit Værge. Et saadant Document anseer jeg for det samme som en falsk Bancoseddel. – Budæus. Den er dog neppe fuldt det samme, Hr. Super cargo. - Kornby. Somme Folk troe sig rigtig nok berettigede til at narre andre, fordi de selv ere blevne narrede med sligt. Men naar jeg faaer en falsk Bancoseddel, saa bringer jeg den op paa Banken, og lader den der finde sin Grav. Omtrent det samme troer jeg at burde gjøre med denne Obligation. - Budæus. Forlad mig, Hr. Super cargo! De kan jo ikke levere Obligationen oppaa Banken, – Kornby. Men paa Politie kamret. – Budæus. Ja, hvad skal der vel komme ud af det? – Kornby. Det er netop mit Ønske, at der skal komme intet ud af det, det vil sige, at Politiemesteren skal lade den brænde. – Budæus. Men en andens Eiendom, Hr. Supercargo! Eiendomsretten bør, reent ud at sige, være hellig. - Kornby. Falske Tærninger ere ogsaa Eiendom – falsk Maal og Vægt ligeledes. Men alligevel tager man dog saadan Eiendom bort, hvor den findes, og Eiermanden maa endnu desuden spytte i Bøssen. – Budæus. Men hvad kommer der ud af at løbe paa Politiekamret, Hr. Supercargo, Leveer mig heller Obligationen, saa sparer De al den Uleilighed. - Blink (styrtet ind i Stuen, hidsig). Jeg vil have min Datter, Hvor er hun, Hvad? Jeg vil – jeg maa have hende - strax, paa Øieblikket – hvor er hun – Kornby. Jkke saa hidsig! Lidt mere høflig, Hr. Blink! Et godt Ord finder et godt Sted. Blink. Jeg vil ikke give gode Ord. Jeg vil ikke finde noget godt Sted. Jeg vil strax have min Datter udleveret. Hun skal hjem til mig hvor er hun? Hvad? – Kornby. Jh, veed jeg hvor Deres Datter er, Skal jeg passe paa Deres Datter, - Blink. Hun er her i Huset. De hæler, skjuler hende. Jeg lader Politiet inqvirere hos Dem – jeg giør, – Kornby. Det skal have gode Veie. Jeg har hverken Tyvekoster eller Contrebande i Huset. - Blink. Det er værre end Tyvekoster - værre end Contrebande. Det er en anden Mands Barn - Datter, som De har ladet stiele ud af Forældrenes Huus, som De hæler, skjuler, dølger. Hvad? – Kornby. De er alt for hidsig, Hr. Blink. Med Deres Hidsighed kommer De her ingen Vei. Jeg lader mig ikke overfuse. Blink. Jeg vil, jeg maa, jeg skal have fat paa min Datter, om jeg saa skal løbe alle Deres Døre ind med Hovedet. Kornby. Det vil bekomme Deres Hoved og Pung lige ilde. - Blink. Dril mig ikke – det siger jeg. Jeg vil have min Datter. Hvor er hun, – Kornby. Behag at sidde ned, Hr. Blink, (sætter en Stoel hen til ham) og hør nu koldsindig, hvad jeg har at sige Dem, Uagtet De ikke har sat mig til Deres Datters Bevogter, og det ikke er min Skyld at hun har forladt Deres Huus, saa kunde jeg dog maaskee hielpe dem at komme paa Spor efter hende. Hør nu vel efter Søger De efter Madam Rom berg, saa vil det ikke koste Dem stor Umage, at finde hende. Men søger De efter Hr. Budæus's Kjereste, saa finder De hende ikke, om De saa reiste hele Verden rundt. - Blink (springer op. Hvad skal det sige? Hvad? – Kornby. Det skal sige saa meget, at Cancelliet har resolveret, at det skal være Jomfru Blink tilladt at kalde sig Madam Romberg. - Blink. Hvad? Det skal aldrig i Verden skee, om ogsaa Paven selv havde resolveret det. - Kornby. Nu er det for sildig, at De sætter Dem derimod. Her kan De see sort paa hvidt for det (viser ham Kongebrevet). Budæus (afsides). Den Galgenstrik! - Blink. Hvad, Et Kongebrev, Hvad, O, jeg bliver afsindig - jeg døer af Ærgrelse, (vil rive KornbyPapiret ud af Haanden), Fly mig det. - Korn by. Jngen Vold, Hr. Blink: Jeg kalder paa mine Folk. De kunde let fortryde det. – Blink (løber op og ned i Stuen). O, Gud! Er der da slet ingen Ret og Retfærdighed til i Kjøbenhavn, Hvad? – Kornby. Tael ikke og Retfærdighed, Hr. Blink. Er det retfærdigt at ville sønderrive de Baand, som den oprigtigste Kierlighed har knyttet, Er det retfærdigt at ville tvinge en Pige paa atten Aar til at ægte en gammel Pebersvend paa halvtredsindstyve? Er det retfærdigt at opoffre sit Barn af lav Egennytte, O. tal aldrig om Retfærdighed, Hr. Blink! De van helliger dette Ord. - Blink. Er De Præst, Er De Procurator, – Er De Stadsmoralist? Hvad? – Hvad berettiger Dem til at holde en Skarlagenspræten for mig, Giv mig min Datter, Videre forlanger jeg intet. - KornbyDeres Datter maa De spørge Hr. Romberg om. De faaer hende neppe i Tale førend De har givet Deres Samtykke til Giftermaalet. – Blink. Samtykke, Jeg skulde samtykke i at hun gifter sig med en Landstryger – en Prakker, – Budæus. En Karl, der siden falder Fattigvæsenet til Byrde, som desuden er fattigt nok som avler Børn paa Statens Bekostning? – Blink (til Kornby). Det er maaskee Dem, der vil tvinge mig? Hvad? – Kornby. Jkke jeg, men Øvrigheden. Den vil tvinge Dem til, om just ikke til at give Deres Samtykke, saa dog til ikke at modsætte Dem Giftermaalet. Hvad Rombergs Fattigdom angaaer, da er jeg den Mand, som kan afhielpe den. Jeg skal nok tage mig af ham. Det lover jeg dem. - Budæus (spodsk). De interesserer Dem forfærdelig for Mosste Romberg. Ja, naar man er ugift er det, reent ud at sige, godt at have en Familie, som man kan komme hos, for at forslaae Tiden. Den gaaer saa galant i Selskab med unge nygifte Koner, hvis Mænd man har gjort sig forbunden. Kornby. Jeg frabeder mig Deres Skoler, Hr. Budæus. (Sluttes i næste Numer.)