Berlingske Tidende, 1783-01-01
J det Sinesiske forværredes Agerdyrkningen meere end anden stæds, deels fordi at Afgivten paa de naturlige Produkter vare her fordoblede, deels formedelst det usunde Clima, uagtet alle føyede Foranstaltninger til denne Egns Befrielse fra de mange Moradser. J Aaret 1640 var der i denne vidtløftige Provinds ikke meere end 112019 Siæle, af hvilke kun boede 15998 i Hovedstaden. Saa meget var denne Stads Folkemængde og Velstand smeltet bort, som i Cosmus den Førstes Tiid var i Stand til at stille en stærk Krigshær i Feldten, og hvis Hovedstad indeholdt 100000 Siele. Man seer heraf, hvormeget Frihed bidrager til Agerdyrkningen og Folkemængde. Efter Hungeren og Pesten i Aaret 1632. maatte Undersaatterne betale de af Assistents=Huset til deres Ophold laante Penge. Til den Ende bleve Manufacturerne besværede med flere Afgivter, der var en nye hindring i at ophielpe Handelen. Klædehandelen var nu ei allene uden fra afskaaret ved det spanske, franske, hollandske og engelske Klæde, men havde endog kun lidet at betyde i Jtalien selv, hvor fremmet Klæde blev indført, og hvor Krigene standsede Handelen. i Jkke lykkeligere var Handelen med Silketøierne, saa berømt endog deres fortrinlige Godhed var. Dog havde Silke=Manufacturerne ved Merbærtræernes Formerelse vundet den Fordeel, at der nu blev hentet 3/4 mindre Silke fra fremmede Lande. Kun de mange Afgivter og Krigens Ødelæggelser i Jtaliens øverste Deel undertrykte denne Handelsgreen. J Aaret 1650 fik den et uformodet nyt Liv ved Engelænderne, og blomstrede til 1663, da Parlementet, opbragt over de mange Forbud imod de engelske Vahres Jndførsel i Toscana, betyngede Florentinernes Silkemanufacturer med alt for svære Afgifter. Da Ferdinand den Anden havde lagt sine umyndige Aar tilbage, og kom til Regieringen, gjorde han sig al Umage for nogenlunde igjen at oprette Handelen i fremmede Lande ved Begunstigelse af udenlandske Fyrster. Ved Hielp af det Keiserlige Hof fornyede han Mellemhandelen med Russerne, og udvirkede for nogle af sine Undersaattere den udelukkende Ret, at hente Caviar eller Fiske=Ravn fra Rusland. Denne Handel blev 1656 stadfæstet formedelst den gode Begiegnelse, som tvende Russiske Gesandtere nøde, der gik over Livorno og Florenz til Venedig. 1660 kom tvende andre Gesandtere, som vare sendte umiddelbar til det Toscanske Hof. Disse medbragte et Frihedsbrev, i Kraft af hvilket Toscanerne blev berettigede til at drive en frie Handel til Archangel, og igiennem hele Rusland, under de Vilkaar, at Russerne nøde lige Frihed i Toscana. Caviar=Pagten blev og forlænget paa 7 andre Aar. Da Søerøverierne, som Stephan Ordenens 10 Galeier dreve imod Tyrkerne, vare de fornemste Aarsager, hvorfore Tyrkerne nægtede Toscanerne en frie Handel i Levante, saa solgte Storhertug Ferdinand Galeierne til Fransoserne paa tvende nær, som skulle tiene til at beskytte de Toscanske Kyster imod de africanske Korsarer. J Aaret 166. opnaaede han og, hvad ingen af hans Formænd kunde opnaae, nemlig at maatte handle under Keiserlig Flag i Levante. Denne for Klæde= og Silke=Handelen høyst vigtige Frihed fik han, da han lod sig indlemme i Fredstractaten imellem Porten og Keiseren, som den sidstes Bundsforvanter. J en særskilt Tractat 1668 blev fastsadt, at Toscanerne skulde for alle Vahrer, som de førte ud og ind af de tyrkiske Stater, betale Storsultanen 3, og den Keiserlige Gesandt 2 Procent.