Aarhuus Stifts-Tidende, 1845-09-02
Da en Dampskibsfart, der er arrangeret paa 2 Reiser, om Ugen, ikke regelmæssigen og uden Misfornøielse fra alle Sider kan vedligeholdes, dersom Bestyrelsen ikke kan opgive den ene Reise, naar Uveir forsinker den mere end 1 eller 2 Dogn, fandt jeg det nødvendigt at foreslaae Bestyrelsen for Dampskibet Frederik Vi at tage den ovenanførte Forholdsregel. Det indsees letteligen, at dersom et Skib, som Storm forhindrer fra at afgaae, forbliver under den Forpligtelse, at fortsætte en bestemt Reise, i flere Dage efter den fastsatte Afgangstid, da bliver ikke alene den Reise forstyrret, naar den senere foretages, ved i Utide at ankomme til og afgaae fra det Sted, hvorhen det var bestemt, men den næste Reise vil da ogsaa blive forstyrret, thi, dersom denne maa ganske opgives, da bryder Bestyrelsen sin Forpligtelse til de Passagerer, der befinde sig paa de andre Stationer, som den har bekjendtgjort at ville foretage Reiser til og fra, til en bestemt Tid, naar uovervindelige Hindringer ikke forhindre Skibet fra at afgaae (og til uovervindelige Hindringer kan ikke regnes at Skibet ikke er tilstede for at afgaae, naar Veiret tillader det. Bliver Reisen derimod ikke opgivet, men kun udsat og fortsættes, f. Ex. 2 Dogn efter at den var bestemt, da ere Passagererne paa saavel Henreisen som Tilbagereisen ikke mindre utilfredse over at være blevne opholdte saalænge efter den Tid, der var fastsat for Reisen. Den tredie Reise vilde maaskee, i dette Tilfælde, ligeledes blive forsinket; thi dersom Skibet. ikke afgaaer paa anden Reise til rette Tid, da kommer det rimeligviis heller ikke tilbage til rette Tid, uagtet al Anstrængelse bliver anvendt, og den tredie Reise kan da muligen ikke begyndes, førend flere Timer efter dens Bestemmelse. Den Regelmæssighed, som er ønskelig ved en Dampskibsfart, vilde saaledes blive aldeles forstyrret, og Skibets Besætning anstrænget over Evne, og derved en Betryggelse for en sikker Reise tabes. Ved den af Bestyrelsen tagne Forholdsregel derimod vil kun den Reise blive forstyrret, som uovervindelige Hindringer gjøre det umuligt at fortsætte i rette Tid. Passagererne ville kunne afgaae paa samme Tid, eller maaskee faa Timer sildigere, med det Dampskib, som bearer det samme Sted, hvorhen Skibet var bestemt, paa en anden Dag, aaledes som var Tilfældet med de Passagerer, der ved Stormen den 20de og 21de dennes bleve forhindrede fra at afgaae til Aarhuus med Frederik Vi og som Morgenen derpaa afgik med Fris", og Bestyrelsen blive sat istand til at lade Skibet opfylde dens Forpligtelser til Passagererne paa den anden og paafølgende Reiser. De samme Fordele, som bleve opnaaede, ved den af Bestyrelsen tagne Bestemmelse, paa omtalte Reise, ville opnaaes, dersom Uveir eller andre uovervindelige Hindringer nøder Bestyrelsen til at opgive en Reise til Flensborg; Passagererne ville da kunne afgaae strax efter, eller paa samme Tid som Frederik VI var istand til at udføre Reisen, med Dampskibet "Caroline Amalie, som efter Forlydende, om kort Tid, vil blive sat i Fart mellem dette og Flensborg, og da sandsynligviis vil vælge andre Dage i Ugen til dets Reiser, end der er valgt til Frederik VI. Skibet vil da kunne udføre dets Reise til Aarhuus til fastsatte Tid, og Passagererne paa begge Reiser ville da ikke have Anledning til at kunne gjøre Bestyrelsen nogen Bebreidelse og spare Uleiligheden af at A. Fibiger. gjøre Protester og Jndsigelser. Ogsaa en fattig Sang af en unavngiven Jyde Anledning af høisalig Kong Frederik den Sjettes Mindestøttes Jndvielse den 31te Juli 1845. Mel. Vift stolt paa Codans Bølge. Her Fjerde Christian skued Tidt over So og Land! Mens Fiender Danmark trued Han stod som vordende Mand. Hans Blik det var indhyllet, J Fremtids mørke Slør, Smaabølger sagte skylled Igjennem Siv og Rør. Da rørte det sig mægtigt J unge Kongebryst: Gud, hvor mit Land er prægtigt, Saa fuldt af Liv og Lyst. Alfader Du bevare. Det huldt for Ondt og Nød; Men skal der komme Fare, Ei frygter jeg min Død. Den gamle Konge sandede, Hvad han som Yngling svoer, Skjøndt Sorg og Glæde blandet Ham fulgte Spor i Spor. Men for han lukked' Øiet, J Tiden frem han saae: Her engang skal ubøiet. Et Konge=Minde staae." Hvem gjælder dette Minde, Som kneiser høit mod SkyOdanske Mand og Qvinde Paa Hede, Strand og By, Det gjælder Christians Ætling, Som traadte i hans Spor.