Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-02-17
Nyeste. Skilderie af Kjøbenhavn. emtende Aargang. No. 14. Gal min Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 17 Februari 1818. Februar Lilien. Troe mig, Ædling, hun er ikke død, Kun i Skumringen det saa mon lade, Nød og hvid hun slumrer i dit Skjød, Blaanende kun af Kiærminde-Blade! Vaagn, Sophial vaagn i Herrens Navn, See din Søvn har vakt et bittert Savn. Kom med Lyset, seer du, ædle Mand, End hun aander see, hvor Luen hæver, See det Smiil, den Blomst fra Glædens Land! See, hvor seierrigt sig Øiet hæver See, der staaer hun jo i Kjortel blaa, Alt som Valborg hun i Hjertet saae Sværmer jeg i o Ædling, stig det ei. Lad dit Hoved i dit Hjerte granske Reis til Roskild af den Konge Vei Saga banet har for ægte Danske Hør den lille Fugl i Jsse-Fjord! Lavt den synge, som Kiærminden groer Naar du kommer da til Fredriksberg, Spørg veemodig kun om din Veninde! Plant Kiærminder paa Sophies Bjerg! Lad kun Taaren over Støvet rinde. Ret forklaret i den høie Glug, Veemods Taaren er Kiærminde-Dug! Men, og Ædling, husk saa hvad en veed: Plante, vande, kan kun vi i Støvet, Vexten, Livet, kommer oven ned, Af Velsignelse kun grønnes Løvet, Af Velsignelsen, som Jngen saae, Lysner kun Kiærminden himmelblaa Løft da Øiet over Bjergesom Dal, Op mod Buen, som kun Bønnen rækker, God er Gartneren i Blaamai-Sal, Gierne Blomst af Stilke Han udklækker, Beed og bie, ja, beed i Jesu Navn! Da faaer Bod du for dit dybe Savn, Din Sophies Bjerg du from har lagt Under Kirke-Spiret, langt fra Flokken; Dermed har dit Hjerte vist udsagt: Der er Trøst for dig i Kirke=Klokken! Hør, den svarer fra det Høie: "Søn, Tak din Gud, thi Han har hørt din Bøn Din Sophie sank i Graven ei, Hun med mig af Grav opstod forklaret, Far kun frem paa Sagas Konge-Vei. Der hun brat dig vorder aabenbaret, Hør den lille Fugl i Jsse=Fjord! Som den synger, og Kiærminden groer!" Hør da, Ædling, paa den lille Fugl, Som kun har sit Fædre Land for Oven, Men i Bøgelund dog Spurve=Skjul, Over Moder-Skiødet: Hjerte Voven, Den for Verden kun er askegraa, Men i danske Øine himmelblaa Spørger, Ædling, du om Fuglens Navn, Kan kun Fugle=Kongen ret dig svare, Men at Danne=Bod for Dane-Savn, Sangen er, kan Sag aabenbare: Vist og har den Turteldue=Bryst, Og paa Moders=Maalet Svane-Røst! Lyt da, Ædling, til den søde Sang, Som kan Minder give Liv og Vinger: Skikkelse, som over Dane=Vang Solen tegner med sin Rosen=Finger, Naar dens Billed=Skrift, med Seigl for Navn, Skaber om til Længsel blid vort Savn! Glad da føler du hun er et død, Naar din Længsels Billede sig hæver: Himmelblaa, og hvid og rosenrød, J dit Hjerte=Kammer hun indsvæver, Lærer dig, med Varme og med Klang: Jntet Skygge-Spil er Billed-Sang! Spørg ei, Ædling, hvem de Strænge røver, Og fortag dig ei paa noget Navn! Sandheds Røst kun Sandhed Selv tilhører, Med sig selv man bøder ei paa Savn. Let om Hjertet kan du det fornemme, Hvis dig rører her en Sandheds Stemme. Om Skatter og deres Natur. (Forts.; see No. 11.) Medens dette er under Trykken, medbringe de udenlandske Tidender en, under d. 23 Dec. f.A., i Østerrige udkommen Anordning, angaaende Grundskatten, som i sine Grundsætninger ikke er ulig det, der i de foregaaende Nummere af Skilderiet har været yttret i den Anledning. J Jndledningen hedder det: "J Betragtning af de Misforhold, der ved Ansættelsen af Grundskatten, efter den nærværende Fordelings Maalestok, reiser sig for hele Provindser, Kredse, Districter og Sogne, som for enkelte Contributioner, have Vi, efter modneste Overveielse af dette Misforhold, fattet den Beslutning, at bringe i Vore tydske og italienske Provindser et i sine Grundsætninger billigt, og i sin Anvendelse fast System til Udførelse. Vore ledende Synspunkter ved dette almeennyttige Foretagende vare Anvendelse af Begrebet om den strængeste Retfærdighed, den fortrinligen ved en rigtig Afmaa ling af Grundskatten betingede Opmuntring af Landculturen og den mueligste Befordring af dens velgjørende Fremgang. Forordningen bestaar af 26 Paragrapher. Dens Hovedbestemmelser ere følgende: Grundskatten svares af Nytte og Brug af Jorder og Bygninger. Som egentlig Nytte og Brug af Jorder oppebæres Grundskat af alle Jordens productive Overflader, i Forhold til de i Penge anslaaede Producter, som de, ved den sædvanlige Flids Anvendelse, indbringe. Som Nytte og Brug af Bygninger oppebæres Grundskat af den Sum, den Ærara, Bygningen indtager, ved Hielp af Urproductionen kaster af sig, naar den paa denne Vei benyttes, og af Renten, som Bygningen selv svarer eller formaaer at svare. Grundskatten beregnes og bestemmes efter den rene Jndtægt. For reen Jndtægt erklæres det, som Grund eieren af de ham tilhørende productive Overfleder, efter Culturgraden, ved Anvendelsen af de sædvanlige Cultuveringsmidler, i almindelige Frugtbarheds Aar kan høste, efter at de mødvendige og almindelig brugelige Udlæg til Jordens Bearbeidelse, Udsæd, Røgtning og Producternes Jndbringelse ere fradragne. Ved Bygningerne tages, ved et forholdsmæssigt Overslag, Hensyn til deres Vedligeholdelse, og den efter en bestemt TidsForløb ganske eller tildeels til Grunde gaaende Capitalværdie, og paa denne Maade bestemmes da den ene Jndtægt. Fastsættelsen af denne rene Jndtægt skeer ved oeconomisk Opmaaling, Mappering og Taxering; Opmaalingen besørges af videnskabeligt dannede Landmaalere. For hvert Sogn forfattes et Kort, hvori dets Omfang, Begrændsning, og hvert enkelt indenfor samme liggende Grundstykke, efter Culturgradens Forskjellighed, Eierens Person, den naturlige eller konstige Grændses topographiske Beliggenhed, Figur og i den antagne Maalestok, billedligen fremstilles. Taxeringen forrettes af egne Commissairer, af PrivakRetskaffenhed og Upartiskhed, der er møie bekiendte med de locale og occonomiske Forhold af det District, de ere ansatte for, og som besidde tilbørlige Jndsigter i den practiske Landhuusholdning. Der bestemmes: i hvor mange Classer Grundfladerne af hver Culturart, memlig Ager-, Eng og Viinland, Græsgange, Skove &c., efter Jordens naturlige Beskaffenhed lader sig afdeele; hvormeget et vist Flademaal af hver Culturart og hver Classe i Gjennemsnit af et Aar i den almindelig brugelige Cultiveringsmaade sædvanligen indbringer i Producter, hvilket warigt Middel-Pengeværd i Metalmynt samme kan tillægges, til hvor meget den nødvendige Culturudgivt i Penge beløber sig, og hvor meget, efter dens Fradragelse, der bliver tilovers som reen Jndtægt. Den derefter forfærdigede Tarif anvendes paa hver Grundeiers enkelte Grundflader i Sognet, i Forhold til Flademaalet, efterat enhver af samme, efter sin Eulturarts Classe, med Hensyn til Jordens Beliggenhed og Beskaffenhed er bleven taget med til Betragtning. Resultaterne af Opmaalingerne og Taxeringerne bringes til Jnteressenternes Kundskab, førend Skatterne derefter bestemmes, og det er dem uformeent, at indkomme med deres Jndvendinger og Besværinger desangaaende, hvilke skulle blive hørte, undersøgte, og, saafremt de ere grundede, regulerede og bragte til endelig Afgjørelse. - Dette er det væsentlige Jndhold af denne priselige Anordning, som vi gjerne ønskede at anføre heel, dersom nærværende Blads Grændser tillode det. Men man seer allerede af det Anførte, fra hvilke lyse og velgjørende Grundsætninger, den østerrigske Monark er gaaet ud.