Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-10-21
(Jndsendt til Aarhuus Avis.) Som vi nu Alle vide, er det, ved den nylig tilendebragte Stænderforsamlings Virksomhed, i Roeskilde, ved Stemmefleerhed bleven afgjort, eller dog indstillet, at Kjøbstadborgernes Sønner herefter skulle være værnepligtige, lige med Bondens og Landmandens, eller med andre Ord: at det fremlagde Udkast til en Anordning om saakaldt almindelig Værnepligt, er gaaet igjennem, og indstillet til at udkomme som Lov, dog med adskillige Forandringer og Jndskrænkninger. Blandt Andet, skal det være bestemt: at de Rige kunne løskjøbe deres Sønner fra Krigstjenesten, mod 4 a 500 Rbdlr., det bliver desværre altsaa kunde mindre formuende Folks Børn af Kjøbstæderne, som skulle bære Værnepligtsbyrden, og for en stor Deel Haandværkerens Sønner, som ikke uden Faderens Ruin kunne undværes hjemme. Det første Skridt er altsaa gjort, for at skille Kjøbstadborgeren ved et af sine vigtigste tilbageværende Privilegier, og neppe skulde dette have skeet, naar Kjøbstæderne havde været tilstrækkeligen repræsenterede, det vil sige i Forhold til de øvrige Samfundets Classer, fornemmeligen Godseiernes og Bøndernes, hvis Deputerede vare dobbelt saa stærke i Antal, og vel tredobbelt saa stærke i Jndflydelse, som Kjøbstædernes. Hertil kommer endnu At flere afde Herrer Deputerede for Kjøbstæderne f. Ex. Abrahamson, Tehmann osv. have med Jver arbeidet for almindelig Værnepligt, og maaskee ganske glemt at de vare valgte til at forsvare Kjøbstædernes gamle nedarvede Rettigheder. Hvorledes, spørger jeg, skal vores retfærdige Sag da kunne seire, naar en Deel af vore udvalgte Talsmænd modarbeide os. Skal da nu den ældgamle ved Aarhundreders Forløb hævdede Rettighed for Borgeren i Kjøbstaden til at beholde sine Sønner frie for Udskrivning til den staaende Hær, for destobedre at kunne uddanne disse til at vorde dygtige Borgere efter ham, kyndige og du lige Handelsmænd, Fabrikanter, Kunstnere og Haandværkere. - Skal da denne Kjøbstædernes ældgamle Ret, dette vigtige Privilegium, paa eengang hæves og synke i Gruus, Skulle da Kjøbstæderne i Danmark, efter at de nu nogenledes ere opbyggede og komne i Flor, med deres Handel og Vandel, til stor Fordeel for Statens indvortes Kraft og til største Gavn for Landmanden selv, atter forfalde og gaae tilbage til Fattigdom og Armod, Thi hvo skal rekrutere eller træde istedet for den nuværende Befolkning, naar dens unge Sønner nu skulle være Soldater, gjennemgaae den militaire Exerceerskole og Garnisonstjenesten i deres bedste Aar, deres feireste Alder, – Hvilken betydelig hindrende og skadelig Jndflydelse vil ikke alt dette have paa disse Ynglingers Tænkemaade, Moralitet og Uddannelsen for deres Fag og deres Fremtids Skjæbne? Hvor forskjellige i Stilling ere ikke disse og Bondens eller Landmandens Sønner, hvilke tvertimod kunne siges at vinde ved Udskrivningen, i det de gjøre et Skridt fremad til Befordring, af Nationens Civilisation og Cultur i Almindelighed, uden at tabe noget, med Hensyn til deres fremtidige Bestemmelse som Agerdyrkere og Arbeidere i Landhuusholdningen? Dette skulle de betænke, som have fundet saa megen Behag i de Ord: almindelig Værnepligt, hvilke synes velklingende, fordi de synes at tilkjendegive en vis Stræben efter at indføre et til Tidens og Oplysningens Fordringer svarende Liigheds Princip, hvilket vistnok i og forsig er meget anbefalingsværdigt, rigtigt og godt, men som misforstaaet, ogsaa kan føre til de største Vildfarelser og Uretfærdigheder. Hvad om vi nu paastode og beviste, at dette Liigheds Princip allerede er indført og iagttaget i den hidtil bestaaende Tingenes Orden, Vi paastaae det, og skulle bevise saadant. Naar Krig opstaaer, bør hver Mand værge og stride for Fødeland og Arnested, Slægt og Venner, og Jngen forskaanes, som er vaabenfør og dygtig til at stride. Dette er almindelig Værnepligt. Men ikke Enhver kan stride paa eens Maade; Enhver maa have sin bestemte Post og sin bestemte Virkekreds. Forsvaret selv udfordrer en saadan Fordeling og Anvendelse af Kræfterne. - Hvo tør nu paastaae, at Kjøbstæderne hidtil have været frie for, i Krig at have bidraget til Landets Forsvar, og i Fred at have gjort sig skikkede og duelige dertil, – Have disse Kjøbstæder ikke overalt deres Borgervæbning, Brand og Politi=Corpser? – Er det ikke fornemmelig Kjøbstæderne, fra hvilke Mandskabet udtages til Søkrigstjenesten, Er det ikke især derfra, at Orlogsflaaden faaer sine Søekrigere af alle Slags til Skibenes Besætning? Have Landdistricterne - de saakaldte Søelimitter - nogensinde leveret 1 af 10 af Kjøbstadbefolkningen? Er Søekrigstjenesten ikke dobbelt besværlig og farlig at ansee mod Landkrigstjenesten? Hvo var det, som offrede Liv og Blod til Landets og Rigets Forsvar paa Kjøbenhavns Rhed i Aaret 1801 paa Blokskibene? Hvo vovede Livet meest i Krigsaarene 1807 til 1814? Hvo besatte Fæstningernes Volde, Batterierne og Kanonbaadene i samme Tid, Var det meest af Borger, eller Bondestand, Hvad vidne Historiens Aarbøger? Hvo var det som i den farlige Krigsperiode 1657-1660 bidrog til Rigets og Fædrelandets Frihed og Frelse? Hvo var det som saa mægtigen modstod den svenske Kong Carl den Tiendes Angreb paa Kjøbenhavn i Aaret 1659, Det var Borgere. Hvo bidrog meest til at forsvare Hovedstaden ved Engellændernes uventede Anfald i Aaret 1807. – Det var Borgere. Hvo var det som fornemmeligen toge Deel i den foregaaede store Forandring i Regjerings=Forfatningen under Frederik den Tredie, og som bevirkede, at den af ham underskrevne haarde Haandfæstning blev tilbagegiven eller tilintetgjort, hvorimod dens Konge overdroges fuld Souverainitet? – Det var Borgere. - Har Kjøbstaden Nakskou i Lolland ikke givet os et lysende Exempel paa hvad der kan udrettes af Borgere, naar de ere sande Patrioter og enige? Sandeligen, Vi behøve ikke at skamme os over vore Forfædres Bedrifter, her, eller andetsteds. Men Eet ville vi endnu gjøre opmærksomme paa, nemlig: at Kjøbstæderne og Landdistricterne ere underkastede meget ulige Vilkaar i Tilfælde af en opstaaet Krig; thi hvor meget mere ere ikke Kjøbstæderne udsatte for Ødelæggelser og Tab, imod Landdistricterne? Hine ere udsatte for Bombardement, Beskydning, Opbrændelsen af deres tætbyggede og sammenpakkede Vaanings, eller med kostbare Handelsvarer opfyldte Pakhuse, eller vidtløftige til Fabriks- og anden Næringsdrift indrettede Bygninger. - Hvad har Land districtet med sine eensomt og adspredt liggende Gaarde, Huse og Hytter at sætte i Vove imod Kjøbstæderne, i Tilfælde af Krig? - Lidet eller Jntet. - Derfor kan det ingen ubillig Byrde for Landmanden kaldes, at hans Sønner i Særdeleshed udskrives til Soldater ved den staaende Hær, thi Liigheds-Principet, i Henseende til Landets Forsvar til Lands eller Vands, og militair Organisation i Krigs- eller Fredstid, er paa mange andre Maader udjævnet.