Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-06-27
Fremdeles maa jeg udtale min Overbeviisning om den Paastand af Bech, at ogsaa de circa 400 Tdr. Land Æqvivalent for Græsningsretten strax bør udlægges eller deles til Grundene, hvis Udskiftningen skeer og Udbyttet ei approberes fordeelt efter Grund taxten. Selv forudsat at Udbyttets Deeling efter Grundtaxt ubetinget er det rette, maa dog Enhver indrømme, at Grundtaxten er forældet og at den deels af denne Aarsag, deels ogsaa fordi flere Bygninger i Byen ikke have Grundtaxt, om kortere eller længere Tid vil komme til at undergaae Forandring. Men nu maa det dog vistnok ansees uretfærdigt, da Jorderne tilhøre den hele Bye og ei allene dens nærværende men ogsaa tilkommende Jndvaanere, at enten de Bygninger og Grunde i Byen, som ikke have Grundtaxt, men nødvendigen i Tiden vil faae den, eller de Bygninger som herefter opføres skulle udelukkes fra at have nogen Andeel i Jorderne. Og dette vil dog aabenbart blive Tilfældet, hvis disse nu udlægges til Grundene efter Grundtaxten. Fordeles derimod Udbyttet saaledes som i Raadstueforsamlingen 1838 antoges efter Grundtaxten saaledes som denne nu eller i Fremtiden bliver, tilveiebringes herved dog den Retfærdighed, at ikke nogen Eier af en Gaard, der ansættes til Grundtaxt, nogensinde bliver udelukket. Jkke kunne vi nu erkjende at det har været rigtigt eller retfærdigt handlet mod Efterkommerne, at Forfædrene have deelt Jorderne i 270 Gaardsavlinger og henlagt disse til saamange Gaarde, hvorved de have berøvet Communen dem, og derved frataget denne en Jndtægt af dem, hvormed samtlige Byens Afgifter vilde kunne udredes. Og maa vil finde dette uretfærdigt og uforsvarligt af Forfædrene, bør vi da nu gjøre os skyldige i en lignende Handlemaade, Men dette vil blive Tilfældet naar Æqvivalentet deles til Grundene, thi dette Æqvivalent, der nu afstaaes for Græsningsretten, maa, lige som denne tilkommer hele Byen saaledes som den er og bliver, ogsaa være hjemfalden til denne, hvorimod man vil tildeele den til de nærværende Jndvaanere efter deres Grundtaxt. Skulde det derfor ikke være langt rigtigere i det mindste at udsætte Saadant og prøve hvilket Udbytte Jordens Dyrkning til fælles Fordeel kunde give; thi er Deelingen først skeet, er det forsilde at man indseer det Urigtige. Til hvor liden Gavn en saadan Deeling vil være, viser ogsaa en ligefrem Beregning. Grundtaxten er nemlig 7,804 Rbd. og naar paa denne reparteres 400 Tdr. Land, hvilke Æqvivalentet neppe vil udgjøre, saa kommer der ikke mere end 1 1/2 Fdkr. paa 1 Rbd. Grundtaxt, og der skal omtrentligen 20 Rbd. Grundtaxt til for at erholde 1 Td. Land. Pluraliteten af Grundeiere ville følgeligen kun faae saa ubetydelige Lodder, at det ikke kan lønne sig for dem at drive dem, især da de ville i det mindste komme til at ligge omtrent 1/4 Miil fra Byen og maatte indgrøftes og indhegnes. De vilde derfor ialmindelighed sælge dem, og derved have en øieblikkelig Fordeel, og isærdeleshed den Formuende, som evnede at kjøbe, vinde derved, men dersom de kunde og vilde dyrke dem som Haver, berøvedes en stor Deel Jord fra at benyttes til Græsning, og Frygten for Melketrang kunde da synes mindre ugrundet. Og gaaer man ud fra den Beregning som findes i Committee-Betænkningen, hvorefter det aarlige Udbytte ansættes af disse circa 400 Tdr. Land til 5000 Rbd., ville disse fordeelte paa Grundtaxten omtrentligen give 4 Mk. pr. Rigsdaler Grundtaxt, der bliver en sikker Jndtægt for Alle. At denne Beregning ikke er for høi er der megen Føie til at antage, og den mindre Formuende som hidindtil ei har kunnet benytte Græsningsretten, vil heraf kunne skjønne hvad han aarligen har tabt og vil taabe, hvis Udskiftningen ikke skeer.