Aarhuus Stifts-Tidende, 1846-07-15
Naar en Fæster eller hans Enke ønsker at erholde Arvefæste paa Fæstegaarden for sig eller for En af sine Livsarvinger, eller, hvis Saadanne ei ere til, foren anden Person, skal Vort Rentekammer være bemyndiget til, uden Auction, at bortarvefæste Gaarden til den Ansøgende. Ved Kjøbesummens Bestemmelse bliver at iagttage, at Gaarden først ansættes til dens fulde Priis i Handel og Vandel, som Kammeret antager, at en saadan Gaard, som Arvefæstegaard, vil have. Herfra bliver da at drage først en Trediedeel og dernæst at betegne et passende Afslag for den Rente Jndtægt, som kan antages indvunden derved, at Bortarvefæstningen skeer, forinden Fæsteledigheden er indtraadt. - Vægrer Vedk. sig i det nysommeldte Tilfælde ved at betale den af Vort Rentekammer fastsatte Kjøbesum, kan han ei senere forvente Gaarden arve fæstet til sig for den tidligere bestemte Sum, eller overhovedet fordre Kjøbesummen beregnet herefter, men det vil da beroe paa Kammerets heraf uafhængige Afgjørelse, hvor stor Kjøbesum, der, efter de senere stedfindende Forhold, bør udredes. Om Creditforeningen have nogle Landmænd ladet indrykke en Artikel i Fædrelandet, hvori det hedder: "Den af Jndbyderne yttrede Formening, at Creditforeningen vilde kunne komme istand i denne Sommer, foranledigede en stor Deel Eiendomshandeler, der for endeel vare baserede paa bemeldte Forenings Virksomhed, og som nu forvolde de uforsigtige Kjøbere betydelige Tab; en langt større Deel Handeler ere afsluttede, som ved Creditforeningens Hjælp skulle berigtiges i Decbr. Termin. Hvad Udsigt er der vel for disse? Ved de af den provis. Bestyrelse saa sparsomt udstedte Bekjendtgjørelser har man kun bragt i Erfaring: at Udkast til Statuter ere udarbeidede, at aller und. Ansøgning forlængst er indgiven til Hs. Maj. Kongen, og at formedelst Omstændighederne den til April foreløbig ansatte Generalforsamling ei kunde afholdes i de første Par Maaneder. Disse ere nu henrundne, uden at man hører det Ringeste derom, og mange Landmænd gaae i ængstelige Forventninger. Nogen Tid efterat Bønderne paa Frydendals Gods havde underhandlet med Godsherren om at erholde Selveiendom, vare en Deel Gaardmænd, der forrettede Pligtarbeide, samlede ved en Frokost paa Frydendals Mølle, og yttrede da, under en privat Samtale om den med Godsherren stedfundne Forhandling, Huusmand Jens Peder Jensen af Lerkehusene blandt Andet: "Gud veed, om det ikke kan skee, ligesom det skeete i Frankrig, at de brændte Herregaardene af. Uagtet der nu under de i Anledning af nysnævnte i privat Samtale brugte Udladelse optagne Politiforhører ikke tilveiebragtes nogetsomhelst juridisk Beviis for, at Jens Peder Jensen skulde have yttret sig paa anden Maade, end som ovenfor anført og af ham selv vedgaaet, eller navnlig for at han, som af en enkelt, i sine Forklaringer ustadig Deponeret udsagt, skulde have yttret, at, naar det ikke blev bedre, skulde Herregaardene blusses af, behagede det ikke destomindre det, som det synes, ikke blot for Bonde bevægelser, men ogsaa for Bondesamtaler noget vel ængstelige Holbeks Amtmandskab at anlægge Justitssag mod nævnte Huusmand Jens Peder Jensen som den, der havde ophidset til Brandstiftelse, hvorefter Birkedommeren paa Frydendals Birkegods fandt sig foranlediget til analogisk og arbitrairt at idømme den saaledes Tiltalte 2 Gange 5 Dages Fængsel paa Vand og Brød. Overretten, hvortil Sagen derefter indankedes, og som for nylig har paakiendt Sagen, har derimod fuldstændig frifundet den Tiltalte og paalagt det Offentlige Omkostningerne ved denne ugrundede Action. (Fædrel.)