Aalborg Stiftstidende, 1846-12-01
Efter Commissarius talte Jngerslev, der var aldeles uenig med det af Committeen Foreslaaede, og han saavelsom Grønbek erklærede sig som Eiere af frie Hovedgaarde mod at gaae ind paa Afstaaelsen af Rettigheder, som eengang ere kjøbte og lovligen erhvervede, naar ikke den fuldstændigste Erstatning gives. Derimod yttrede Black: Den lovlige Erhvervelse er jo det, som det nærmest kommer an paa. Sidste Gang, da denne Sag var for, yttrede jeg, at Sædegaardseiernes Privilegier ikke vare saa aldeles retlig begrundede. Senere er dette blevet bestyrket ved den Roesk. Committees Mening, idet det siges at de ikke ere reelle; endvidere er det blevet bestyrket af Collegierne, at de ikke ere saa ganske reelle, Proponenten har sagt det Samme, hvorimod Committeen har lempet Sagen endeel, og ikke udtrykt sig saaledes som de Andre. Dengang da jeg fremsatte hin bemærkning, yttrede Jngerslew, at det var noget utidigt at fremkomme med Samme; men nu antager jeg, at det ikke er utidigt, siden saamange Andre sige det Samme. Committeen har for Størstedelen fulgt Regjeringens Anskuelse, og dette er vel ogsaa den rigtigste Maade at ordne Tingen paa; - vel kunne de privilegerede Hartkornsbesiddere ikke stricte siges, at have Ret til Erstatning, og jeg for min Person betragter det som en Naadessag, at Erstatning tilstaaes dem; men billighed bør dog vistnok ogsaa her komme i Betragtning. Naar de frie Hartkornseiere ville have en ny Adkomst paa deres Rettigheder, synes dette at være unødvendigt, da det jo fra alle Sider paastaaes, at de ere i fuld Besiddelse af dem, ikkedestomindre skal jeg gjerne tiltræde Committeens Forslag, herom, skjøndt det kun er en Gjentagelse af, hvad der paastaaes at finde Sted; men det er sagt flere Gange i de Anordninger, hvorved Lettelse er tilstaaet, at de omhandlede Rettigheder ikke skulle vare længere, end det stemmede med det Almindeliges Tarv, og det er kun under denne Betingelse, at de ere blevne indrømmede. Med Hensyn til det Communale har Committeen efter min Formening bukket vel dybt, idet den siger, at Committeen har det Haab, at Hovedgaardstaxternes Eiere, i Erkjendelse af Sagens Vigtighed, og for at befordre det Almenes Vel, ville overtage de communale Byrder uden særdeles Godtgjørelse; men det har altid forekommet mig, at Regjeringen i lang Tid skyldte Folket, at udsævne disse Forhold, og det undrer mig, hvorledes man til de gamle Rettigheder kan regne Noget, som senere er indtraadt i Communerne, og som de Paagjældende aldrig have havt noget Slags Adkomst paa, idet det blot midlertidig er blevet dem tilstaaet. For ikke at nævne flere af de store Urimeligheder, der nu finde Sted, skal jeg blot anføre, at det ufrie Hartkorns Besiddere skulle hente Doctor til en af de frie Hartkorns Eiere, NB. naar hos ham er en smitsom Sygdom. Hvad angaaer den Maalestok for de communale Byrders Fordeling, Committeen har foreslaaet, nemlig Arbeidskraften, da er dette underligt at høre; altsaa skulde de, der have stærke Folk, stærke Heste og stærke Stude, gjøre det meste Arbeide; det forekommer mig ubilligt, og jeg maa forbeholde mig det Amendement, at Fordelingen alene skeer efter Hartkornet ved Licitation. Ligeledes har Committeen meent, at Præsterne skulle være fritagne for Naturalpræstationerne og Penge til Skolevæsenet; jeg kan imidlertid ikke begribe, hvorfor de skulle være frie herfor meer end alle Andre. Jeg har nok seet det udregne paa den Maade, at Præsterne skulle have et Slags Tilsyn med Skolerne; men den Smule Regnskab de holde for Skolevæsenet, føre de blot som Formand for Sogneforstanderskabet, og iøvrigt indseer jeg ikke, hvorfor de skulle være fritagne, fordi de eftersee om Børnene læse rigtigt, o. desl., da det er en Følge af deres Embede, jeg maa derfor ogsaa i denne Henseende forbeholde mig et Amendement. Hvad angaaer Committeens Forslag om, at 25 Tdr. Hartkorn skulde være Maximum for de større Landeiendomsbesidderes Valgelasse, da er det vistnok skjønt at høre til denne Valgelasse; jeg vilde selv ønske, at være i en Valgelasse, der staaer saa høit, men naar alle Forhold blive lige, indseer jeg ikke, hvorfor der skal være to Valglasser, af Landeiendomsbesiddere, hvad enten man nu sætter Grændsen med 25 eller 200 Tdr. Hartkorn, det maa snarere ansees for en Fordeel, at Besidderne af Eiendomme paa 25 Tdr. Hartkorn, høre til samme Valgelasse som de mindre Eiendomsbesiddere; thi da de, der have store Eiendomme, ogsaa kunne antages at have den største Jnteresse, giver dette Anledning til, at det i Regelen bliver dem, som blive valgte til Stænderdeputerede. Man har sagt, at de mindre Landeiendomsbesiddere ere stærkt repræsenterede, men de ere netop svagt repræsenterede, thi det er dog Folkemængden, der skal repræsenteres, og de mindre Landeiendomsbesidderes Deputerede repræsentere, saavidt jeg troer, 10 Gange saa mange Mennesker som de andre. Endelig skal jeg bemærke, at der er en Ting, som forekommer mig at mangle i Betænkningen; men maaskee feiler jeg heri; det er nemlig ikke sagt, hvorfra Pengene skulle tages; i Collegialtidenden er det vel yttret, at Finantserne muligen kunde udrede dem; men Forsamlingen bør udentvivl udtale, at den haaber, at de ville kunne erholdes derfra."(Fortsættes.)