Viborger Samler, 1848-12-04
Efter "Augsb. Allg. Zeitung meddele vi følgende ret mærkelige Artikel: Efter nogen Vaklen har den fælleds slesvigholsteenske Regjering nu gjort et temmelig afgjørende Skridt med Hensyn til Hr. Stedmanns velbekjendte Skrivelse og dens Forhold til alle lignende, og vort Folk, skjøndt blevet indolent ved den Mangel paa System, som har viist sig her i alle offentlige Sager, vil dog vistnok heri energisk staae ved Siden af den. Man vil erklære den af vore Stænder vedtagne Forfatning, hvorved vi ere et frit, selvstændigt og tydsk Land, som Nul og ugyldig. Man vil, naar man i Frankfurt fremdeles svæver i Vildfarelse og lader sig vildlede med Hensyn til os, kun altfor let blive tilbøielige til at gjøre en Opposition, som netop i vort Land vilde frembringe et eiendommeligt Jndtryk. Gid dog Rigsministeriet endelig engang vilde antage og følge et fast Princip, vi gjentage - hvad vi ikke kunne og tør blive trætte af at gjentage man dømme om Slesvig=Holsteen som man vil, Tydskland har meget at tabe eller at vinde i Slesvig=Holsteen, Jøvrigt maa jeg tilstaae, at her Jngen mere alvorligt bekymrer sig om offentlige Anliggender. Man har den Følelse, at vor Skjebne efter de stedfundne Begivenheder og efter Rigsdiplomatiets Opførsel i vore Stænderforsamlinger, nu ikke meere skal afgjøres af os. Vore Tropper ere imidlertid godt rustede, og man arbeider ivrigt i Krigsdepartementet. Efterat Rigsministeriet ikke har gjort det Mindste, og endnu i dette Øieblik slet Jntet giør, har man naturligviis maattet overlade Alt til Preussen. General Bonin er Høistcommanderende, og alle Batailloner ere fulde af preussiske Landeværnsofficerer, mod hvilke vore Troppers Stemning ingenlunde er meget venlig. Der er offentligt gjort opmærksom paa, at General Bonin kun bærer den preussiske Cocarde. Hvilken Mark havde det ikke her været for et tydsk Krigsministerium, som havde været sin Opgave voxen! Om den tydske Marine høres saa meget, at dens Organisation nu skal finde Sted om syv Maaneder; for to Dage siden (den 10de Novbr.) var Søer belagt med let Jis, Skibsfarten og Skibsbygningen ville naturligviis ophøre, paa en Jndretning af foreløbige Anstalter kan der ikke meere tænkes, og havde Preussen ikke gjort det første Skridt, saa vilde vort tydske Flag, i vore Havne have været ligesaa ubeskyttede i næste Aar som i Marts 1848. Hvad mon Franskmændene og Englænderne sige dertil, Fra Danmark høres den gamle Strid mellem Krigs- og Fredspartiet, der ere lige i Kræfter (?) og som derfor ikke tillade nogen bestemt Dom omdet endelige Udfald. J ethvert Tilfælde er det vist, at Danmark i Vinter vil holde Vaabenstilstanden; ligesaa vist er det, at det derhos ruster sig af alle Kræfter. Hvorfor skulde det ikke foretrække Sommeren, da det kan brug sin Flaade. Og skulde en Krig, hvorover Frankrig og Rusland hjertelig vilde glæde sig (?), og som kun ere Eierne af danske Statspapirer i England meget imod, igjen udbryde, hvad Jngen, som kjender Forholdene og Personlighederne, anseer for umuligt, saa kan dens Ende ikke forudsees. Jeg kan forsikkre Dem, at Stemningen, i Kjøbenhavn endnu i dette Øieblik er saa slem som nogensinde; det samme gielder og Jylland. Men derved ligger vel ogsaa en Beregning til Grund. Under Continentalspærringen forsynede alle danske Kjøbmænd sig over Kjøbenhavn og Kjøbenhavn blev riig. Senere blev Hamborg Stapelpladsen og er det endnu. Man haaber nu i Danmark at gjenindføre det gamle Forhold, ikke ganske uden Udsigt, thi Hamborg har tabt meget under Krigen. Men ogsaa Folket selv er opbragt. Norgslesvigerne, der ved de slesvig-holsteenske Stænder uadskillelig (?) ere forbundne med Holsteen, men see sig desavnerede af Centralmagten, vide ikke meere hvad de egentlig skulle gjøre; Mange skjule deres sande Sindelag af Frygt for den endnu bestandig forventede danske Jnvasion – en Frygt, som ikke synes umotiveret ved en tre Mile fra Grændsen opstillet fjendtlig Hær, Slesvig=Holstenerne ere for de danske Blade endnu bestandig Oprørere (Jal), og de kan tænke Dem, hvordan de udskjældes derved. Mange ere af den Mening, at de danske Finantser ere altfor udtømte, til at der kan begyndes paa en ny Krig. Jeg maa her berigtige en farlig Fordom. Kaster man et eneste Blik paa Cours listen, saa viser sig strax, at de danske 5 pCt.s holde sig høit i de 80, de 3 pCt.s i de 60, altsaa næsten ligesaagodt som Prioritets=Actierne i de nordtydske Jernbaner, der høre til de sikkreste Papirer i Verden. Naar det er saa, da kan Danmark ikke være uden Hjælpekilder, da det ikke vil være uden Credit. J Sandhed, Beregningen er simpel. Den fælleds danske og slesvig-holstenske Stats gjæld beløber sig efter Afdrag af Activerne til omtrent 110 Mill. Rbd. Dette er tilsyneladende enormt for 2 Mill. Jndvaanere. Men Sundtolden hefter for 50 Mill. Rbd., og disse paa den anviste Millioner holde den langt mere opreist end Alverdens folkeretlige Grunde. Den bliver nu 60 Mill. tilbage, hvoraf Danmark beregner for sig 1/2 og for Hertugdommerne 2/8. Derved er en Credit endnu meget vel tænkelig, saameget mere som man kun behøver at pantsætte de vestindiske Øer, for at con solidere et nyt Laan, og saaledes forklares da ogsaa hine danske Statspapirers Cours. Man skuffe sig derfor ikke. Midler har Danmark nok, det kommer kun an paa, omdet vil anvende dem. Og saa kommer det atter an paa hvad Centalmagten vil gjøre. Gud hælpe os videre. – Dette er den øieblikkelige Stilling af vore Forhold. (Flp.)