Viborger Samler, 1847-05-10
Frankerig. Paris, den 30te April. Journ. d. Deb. for idag helliger atter den preussiske Landdags Forhandlinger sin ledende Artikel. Vi tage siger den ministerielle Journal – "den meest levende Jnteresse i disse Debatter; de forekomme os at være en herlig Leilighed og Anledning til at studere Tydsklands sande Aand saaledes som den nu er. Vi kunde hidtil let skuffe os med Hensyn til Frankerig, og Feilen laae ikke ganske i vore overilede Domme; Tydskland meddeelte os for Lidet om sig og sin Tilstand. Pressen var underkastet Præventivsystemet, saaledes som den nu er en Slave af Repressivsystemet; de constitutionelle Stater betjente sig af deres Kammertribuner; men de stode ikke høit nok til at deres Scho kunde gjenlyde langt, og til at de kunde repræsentere en stor Nations Jdeekreds. Vi havde altfor længe ved vor vigtigste Grændse et Folk af 30 Millioner, med hvilket vi daglig stode i mangfoldige Forhold og hvis Følelser for os vare en lukket Bog. Journalen takker Preussens Konge, fordi han har givet Tribunen det frie Ord og Offentligheden, til Held for Tydskland og den europæiske Fred, det tydske Folks Følelser og Meninger endelig kunne fremtræde klart. Saaledes skal da omsider ved en anseet practisk Mand – ved Hr. Hansemann - de Franskes Mening om Rhinprovindsernes nationale Sympathier være opklaret (Hansemann sagde i sin Tale i Anledning af Adressebatten: "de vestlige preussiske Provindser ville ikke være franske, og de østlige ville ikke staae under Rusland"), og saaledes tør da Rhinspørgsmaalet efter denne Mands Yttring - Hansemann er hverken Catholik, ei heller Adelsmand, ei heller en Mand, der sværmer for Tydskheden ansees som endelig afgjort, hvilket Spørgsmaal hidtil havde stillet sig imellem Frankerig og Tydskland. Ogsaa Rhinlændernes Maadehold og parlementarisk Tact yder Journalen særdeles Anerkjendelse. – Andre Pariserjournaler omtale just ikke paa den fordeelagtigste Maade Kongens Svar. Efterretningen om Bu-Mazas Katastrophe maa berigtiges. Han er ikke tagen tilfange; han har frivillig overgivet sig. Oberst St. Arnauld havde - saaledes melder Mon. Alger, af 20de April, efterladt i Dschunes-Districtet fire Ryttere hos Kaiden for at inddrive den Samme paalagte Pengestraf. Disse 5 Personer vare samlede den 13de, da en Rytter – Bu- Maza - sprang af Hesten foran Teltet. Forfærdet tilraaber Kalden ham at fjerne sig; thi Stammen havde allerede for hans Skyld paadraget sig store Trængsler. Da de fire arabiske Ryttere begyndte at udstøde Trusler, udbrød Scheriffen: "Jeg tilgiver Eder, der er ikke længere Tale om Krig, følger mig til Obersten i Orleansville." Bu-Maza traadte med ædel Dristighed frem for Oberst St. Arnauld og sagde disse Ord til ham: "Du er den Franskmand, som jeg hyppigst har kæmpet imod; kun til Dig vilde jeg overgive mig!" Denne Værdighed viste Schriffen ogsaa senere; paa Alle gjorde det forrige og dristige Udtryk i den neppe 25aarige Mands Physiognomie et dybt Jndtryk, denne Mands Enthousiasme har i mere end to Aar opflammet de arabiske Stammer til den vildeste Kamp paa Liv og Død. Endnu var den Tryllekraft, der tilskreves ham, ikke tilintetgjort, paa Veien fra Orleansville til Tenes stimlede Araberne sammen om hans Hest for at kysse hans Burnus. Ligeindtil Orleansville syntes han at commandere Escorten; han havde beholdt sine Vaaben og først efter Oberstens Befaling overleverede han sin Sabel og sine med 8 Kugler ladede Pistoler. Denne Sværmers Underkastelse er et Beviis paa, at endog de heftigste Modstandere af det franske Herredømme omsider erkjende, at man maa beie sig under Forsynets Villie. Der tales ikke synderlig mere om den russiske Keisers Besøg, men desto mere om den gamle Mehemed Alis forestaaende Ankomst. Bu-Maza kommer til Pariserindernes store Sorg ikke til Paris. Foreløbig skal han føres til Pyrenæerfortet, Pomerøi.