Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1837-01-10
Gazette des Tribunaar meddeler følgende tragiske Begivenhed. J Cordova levede indtil for nogle Aar siden en ung Mand, Don Gonzales Llondrien, Forældrenes eneste Søn, af uplettet Rygte men med et ulykkeligt Hang til Tungsindighed og religiøst Sværmerie. Denne Mand lod sig af en Zigenner, overtale til at lade sig spaae, og Spaamanden forudsagde da at han paa een og samme Dag vilde dræbe begge sine Forældre, en Guds Straf, tilføiede Ulykkes=Propheten, fordi Gonzales's Fader, som forhenværende Munk havde ægtet en Nonne uden Dispensation. Paa Sønnens Forespørgsel, tilstod, Faderen at dette forholdt sig rigtigt, men at Ægteskabet, som først blev indgaaet efter Klostrenes Ophævelse efter den franske Jnvasion i Aaret 1808, var lovligen fuldbyrdet i Cordova, hvorhen han havde begivet sig med sin Elskede, og etableret en Handel der satte dem i Velstand. Denne Tilstaaelse for- ogede Sønnens Tungsindighed, han flygtede trods Forældrenes Bønner fra Fædrenehjemmet, under Foregivende at han vilde begive sig til Frankrig eller England for at gjøre Spaadommens Opfyldelse umulig. Men i dets Sted søgte han Sierra Granadakvilde romantiske Egne, levede af Jagten og indfandt sig ikke i Stæderne uden for at omtuske Dyrenes Skind mod Krudt og Bly og for at indkjøbe sine tarvelige Fornødenheder. Paa en af disse hans Excursioner, mødte han oftere en smuk Pige; snart følte han, at hun vilde kunne forvandle hans Ørken til Glædens Bolig. Catalina – saaledes hedte den unge Pige - slog til, og et nyt skjønnere Liv aabnede sig for Gonzales. Men ganske lykkedes det ikke Catalina at forjage hans Tungsindighed, den gik derimod over til Skinsyge, skjøndt hans Tilbedede ikke gav ham fjerneste Anledning dertil. For at hun ikke skulde lide under hans Griller, forlod han hende oftere for længere Tid. Og det hændte sig da en Dag i hans Fraværelse at tvende Reisende, en Mand og en Kone, en Dag i afvigte October kom til Gonzales's Hytte og bade om Huuslye. Hvilket Partie du end tilhører, sagde de, hvad enten du er en Tilhænger af Don Carlos eller Dronningen, saa modtag os venligen; vi ere Flygtninge, flygtede fra Cordova for Gomez's vilde Horde, og vankende og fra Sted til Andet, ere vi endeligen ankomne hertil. Hvorledes havde Cataling's følende Hjerte kunnet modstaae denne Bøn Hun indlod de Fremmede og tilberedte et gjæstfrit Maaltid for dem. Under Samtalens Løb nævnede hun ogsaa hendes Gonzales, hvilket Navn fyldte hans Forældre – thi disse vare de Reisende, med stedse fornyet Veemod, indtil nærmere gjenstdige Oplysninger endeligen ledede til den Opdagelse, at de vare hos deres længe savnede Søn Jntet lignede Catalinas Henrykkelse ved denne Opdagelse. Hun anviiste de Gamle hendes og Gonzales's Seng til Natteleie. Jmidlertid var Gonzales, mere end ellers plaget af en brændende Skinsyges, Qvaler, kommen hjem; han træder ind, seer Mandsklæder liggende omspredte; han nærmer sig zittrende det ægteskabelige Leie, en Mandsperson ved Siden af et Fruentimmer giver ham Vished om at han er vanæret, og i et Nu har han skudt baade sin Fader og sin Moder. - Gonzales's Skud antog Cataling for det sædvanlige Tegn paa hans Hjemkomst; glad hoppede hun ind i Huset for at bringe ham det lykkelige Budskab. J sin stumme Forstokkelse troer han at see hendes Gjenfærd, han besværger hende at forsvinde, og lover at lade læse Sjælemæsser for hendes ulykkelige Sjæl. Med megen Møie lykkedes det den forskrækkede Cataling, som endnu ikke vidste hvad der var foregaaet, at bringe hendes Mand til sig selv. Den skrækkelige Virkelighed aabenbarede sig nu for ham. Han iler til Øvrigheden og angiver sig selv. Derpaa henfaldt han i Afsindighed. Jmidlertid lykkedes det Catalinas kjærlige Pleie at helbrede ham. Dommen er allerede falden. Den lyder paa 5 Aars Galeistraf, men Dronningen og hendes Ministre fortjente ikke at være een Dag længere ved Roret, naar de ikke forandrede den til fuldkommen benaadning.