Den Vest-Sjællandske Avis, 1838-11-27
J den Vest-Sjællandske Avis Nr. 181 findes en Artikel med Overskrift "Kornhandlere og Brændeviinsbrændere, der har til Formaal at fremstille den Petition, som Borgerrepræsentanterne i Slagelse have indgivet til Stænderforsamlingen for Østifterne om Forandring i Toldforordningen af 1ste Februar 1797. § 358, som om Repræsentanterne derved skulde have overskredet deres Competence, have viist Anmassenhed og Tilsidesættelse af skyldig Opmærksomhed saavel for Øvrigheden som Borgerskabet." Artiklen er skreven i en saadan Tone, at den vistnok egentlig ikke fortjener noget Svar, og jeg skal derfor ikke udførlig gjennemgaae den. Men forsaavidt Jndsenderen især søger at skaffe den Paastand Jndgang, at Repræsentanterne, ved at indgaae til Stænderne med det omhandlede Andragende, ere gaaede udenfor deres Competence, anseer jeg det for en Pligt, ogsaa imod mig selv, der ved i Stænderforsamlingen at indbringe et sligt ulovligt Andragende selv vilde have handlet urigtigt, at sætte dette Blads Læsere i Stand til at bedømme, hvor ugrundet hiin Paastand, – Jndsenderen anfører, at Borgerrepræsentanternes Virkekreds, efter det provisoriske Regulativ for Slagelse Kjøbstad, kun strækker sig til Deelagtighed i Communens oekonomiske Bestyrelse. Jeg vil gjerne antage, at Regulativet kun udtrykkelig omhandler Repræsentanternes Pligt i denne Henseende; men deraf følger ingenlunde, at de ikke skulde være berettigede, ja endog forpligtede til i Almindelighed at virke til Communens Bedste. Stænderanordningen giver derhos enhver Undersaat Ret til at indkomme med Andragender for Stænderne, og det sees saaledes ikke, hvorfor Borgerrepræsentanterne for Slagelse skulle være udelukkede fra denne almindelige Ret. Tvertimod mener jeg, at de i deres Stilling som Borgerrepræsentanter have havt Opfordring til at indgive det ommeldte Andragende, hvis Opfyldelse de antoge at ville være til Byens Gavn. Vistnok vilde Repræsentanterne desuagtet have handlet urigtigt, hvis de i Andragendet havde yttret sig paa en saadan Maade, som om de af Øvrigheden og Borgerskabet havde Auctorisation til at indgive det; men dette er ingenlunde Tilfældet. De have heller ikke, saaledes som Jndsenderen synes at antage, i Petitionen anført, at de indgave den "som Repræsentanter for Byen." Factum er alene det, at Borgerrepræsentanterne i et Andragende til Stænderne have fremstillet, hvorledes de (og kun de, ikke Borgerne) antoge, at den Kornhandlerne i Provindstæderne ved Toldforordningens § 358 tilstaaede Ret var skadelig for Staten i det Hele og for Slagelse By i Særdeleshed, og derfor anholdt om, at Stænderforsamlingen hos Hs. Majestæt vilde andrage paa en Forandring eller i alt Fald nærmere Bestemmelse af denne At Borgerrepræsentanterne herved skulde have viist Anmassenhed og ei respekteret den Grændse, der er sat for denne Function, er vist ikke faldet Nogen ind for Jndsenderen. Havde der været Noget herved at indvende, vilde den Kongelige Commisfarius upaatvivlelig gjort Erindring desangaaende. Jeg kan ikke forbigaae endnu med et Par Ord a omtale Slutningen af Artiklen. Jndsenderen nægter her paa det Bestemteste, at enhver Kjøbmand, som handler med Korn, har Ret til at anlægge sig et Brænderie. Jeg skal i denne Henseende blot henvisham til det, som under Forhandlingerne i Stænderne om min Proposition er anført, og navnligen gjøre opmærksom paa, at den Kongelige Commissarius end- og har yttret, at man uden Tvivl maa henføre Enhver, der har det sædvanlige og almindelige Kjøbmands Borgerskab, til dem, der handle med Kornvarer, og hvem de nævnte Rettigheder derfor maae tilkomme (See Stænder=Tidendens 1ste Række Side 458)