Ribe Stifts Adresseaviser, 1826-07-07
(Jndsendt.)¬ J en forlangt Jndrykkelse i No. 52 af denne Avis siges om det i det foregaaende No. optagne Stykke om dansk Retskrivning, at dets Hensigt aabenbart er at vildlede mindre underrettede, Dette Udtryk kan let mistydes. Stykket i No. 51 advarer imod den af Prof. Rask anbefalede Skrivebrug, dette kan Forfatteren, af Jndrykkelsen, som under denne Skrivebrug vist nok efter sin Synsmaade kalde at vildlede; men naar han siger, at dette er Stykkets Hensigt, synes deri at ligge den Beskyldning at den, som meddeelte Stykket har villet bringe Andre til at antage en Mening, som han selv erkiendte at være urigtig. Til en saadan beskyldning er der neppe Grund. Jeg i det Mindste, som har skrevet det Stykke i Morgenbladet, der omtales i hiin lille Anmeldelse, er mig bevidst, ikke at have villet lære Nogen Andet: end hvad jeg selv ansaae for rigtigt. Til de derpaa følgende bemærkninger har jeg at svare: 1. Unægtelig er det en Ufuldkommenhed ved vor Orthographie, at den enkelte Lyd aa betegnes ved to Tegn, som ogsaa kunne betegne Gientagelsen af Lyden at men dette skader ikke synderligt Tydeligheden, fordi aa ikke forekommer i danske Ord. At fremmede Ord ofte have deres egen Udtale, maa være Enhver bekiendt. Naar man i et dansk Ord altsaa seer aar veed man strax hvad det betyder; seer man derimod et at med en Tøddel over, thi dette skrives ofte istedenfor 8, saa er her strax et ubekjendt Tegn, hvis Betydning man maa gjætte sig til. Da nu en saadan Tøddel ofte bruges til Overslod ved latinsk B., C. c. P. R. 3, 3, u, saa er det rimeligt, at Mange ogsaa her ville holde den for overflødig og altsaa læse af som a. Naar en Brevdrager læste Astrup, hvor der stod Aastrup, kunde han med Rette kaldes uvidende: thi det var Beviis paa at han ikke kunde læse Dansk, men han er ikke uvidende, fordi han ikke veed hvad Astrup vil sige: thi det fordres ikke af ham, at han skal have lært at læse Svensk, eller at han skal have læst Professor Rasks nyeste Skrifter. 2 Naar vi vilde vælge et eget Tegn for Lyden aa, saa var det af Prof. Rask forhen brugte at beqvemmere end a, fordi det mere ligner det hidtil brugelige, fordi det kan skrives i eet Træk og fordi det ikke let kan forvexles med andre Tegn. 3. Forpagter F. behøver ikke at være Noget af alt det Forf, beskylder ham for: thi han kan jo, efter Lieut. Rains og Semnarielærer Petersens Exempel, følge Rask i nogle Ting og afvige fra ham i andre. Dette gielder imidlertid kun om ham saaledes som han viser sig i Ribe Avis, thi i min Opsats i Morgenbladet har jeg ladet ham skrive nøiagtig efter Rasks System, f. E. vi kan du blive hiulpen." Det er vist, at Skrivemaaden ti for thi i hans Brev foraarsager en Tvetydighed; denne kunde vel, som enhver Tvetydighed, have været undgaaet ved en Omskrivning; men det var bedre, om den ganske var forebygget, som ved vor vedtagne Skrivemaade. Naar man vil forandre Retskrivningen, skulde man dog i det Mindste ikke give Anledning til flere Tvetydigheder end dem, man allerede er udsat for 4. Af Aftenbladet 1825 paa. 210214 seer man de Grunde, ifølge hvilke Prof. Molvech misbilliger Forandringer (naturligviis ikke blot enhver paa formeentlige Fornuftgrunde bygget Forandring i Skrivebrugen. Man vil ved at gjennemlæse disse Sider let kunne see, hvor lidet han fortiener den haanlige Omtale, som vederfares ham i den forlangte Jndrykkelse. 5. Tieneste og hiulpen skriver ikke alene Molbech, men og Malling, Treschow, Mynster, Pastor Bastholm, Oehlenschlager ofl. Dette maa have været Forf. af Jndrykkelsen ubekjendt og maaskee har han af en Yttring i Rasts Retskrivningslære pag. 229 vat det danske og norske Folk nuomstunder, paa enkelte Mænd nær, som søge at udmærke sig ved Særhed, bestandig skriver Bjælke, Fjeder, tjener a., ladet sig forlede til at troe, at i i disse Tilfælde næsten ganske var gaaet af Brug.