Berlingske Tidende, 1833-11-29
Ostindien. De Engelsk Ostindiske Blade ophøre aldeles ikke, at beskjeftige sig med Mueligheden af en Jnvasion i Jndien fra Ruslands Sive, hvilken de naturligviis søge, at fremstille som meget fjern. Følgende Artikel, der beskjeftiger sig med denne Gjenstand, og indeholdes i det nyeste Rumer af den Engelske i kalcutta udkommende Delhi=Gazette, fremstiller hiin Muelighed mindre fjern: - "Hvad de Hindringer angaae, som Naturen tilde stille imod 200,000 Mands Marsch fra Egnen omkring Kaukasus ind i Hjertet af Jndien, saa ere vi tilbøielige til at samtykke deres Mening, der holde disse Hindringer for meget betydelige. Efter Hr. Kinniers (nuværende Sir Macdolds) Mening maatte Vanskelighederne begynde ved Blank det Caspiske Hav, Aralsøen og Oxusstoden tilstede Transporten til Søes paa den største Deel af Veien, indtil hiin gamle Hohedstad. Dog er det endnu ikke aldeles vist, endskjøndt sandsynligt, at Transporter kunne med fuldkommen Sikkerhed sen des paa det Caspiske Hav fra Astrachan indtil Havnen ved Astetabad i den Persiske Provinds Korassan. Jmellem dette Sted, og Canday reise Karavanerne paa en Vei, som fører over Mesched, og Herat, og næsten aldeles undgaaer Bjerge og Desileer. An liges nu, at den indtrængende Magt rykkede frem i to Colon tur, saa kunde den ene marschere paa en af disse Veie. Fra Balk er det let at komme til Kabul og derfra er Veien over Attock og Lahore indtil Delhi meget magelig. Russernes anden Afdeling vilde uden Tvivl, for at undgaae Marschens større længde, og Faren af en Flanke=Bevægelse fra det Britiske Tertitorium, dersom de valgte den store Vei langs med Jndussiodens Løb, sandsynligviis foretrække en af de i Skriftet Bemærkninger om de Baktriske Provindser No. 3" omtalte Handelsveie eller begge tillige. Disse Veie føre fra Candahar igjennem den øvrige Deel af Afganistan, Sinde og Radschput=Staterne til Malva og ind i Jndiens Middelpunkt. Det 80 Mile, lange Bolandske Pass begynder ved Schahl, to Hundrede Engelske Mile fra Candahar og ender ved Dadur, 106 Mile nordvestlig for Bukkur. Det er en smal Defilee, ofte ikke meer ind 25 Fod bred, imellem høje Bjerge, der paa mange Steder selv om Middagen ikke tilstede Solen mindste Adgang. J Regntiden er den aldeles ufremkommelig, men paa alle øvrige Aarstider finder man der gode Brønde. Lieutenant Conollyhar beskrevet sin Reise gjennem dette Pass. Dara, Schack Oschihans ældste Søn, og siden Achmed Schach Durani have sort Armeer gjennem det, og Afganerne drage ofte derigjennem med Artillerie-Trains. Det øvrige Veistykke er meget godt og paa begge Sider af samme er nu frugtbart, blomstrende Land. De Bjerge, der beboes af en vild Stamme, Brahros kaldet, beherske Defileerne saa fuldkomment, at Besættelsen af et eneste dem enfilerende, Punkt paa samme vilde opholde en Armees Fremskridt. Den anden Vei i denne Retning, skjøndt ikkun lidet bekjendt, synes at være langt meer indbydende. Høist urigligt er den, efter Nogles ugrundede Mening, holdet for en øde Ørken, ikkun gjennemskaaren af enkelte Moradser, Fem Øjevidner, som derom bleve adspurgte, forsikkre at Landet, gjennem hvilket hiin betegnede Vei fører, er ligesaa veldyrket som Hurriana, og ernærer endnu meer Qvæg paa sine Græsgange. Brøndene ere sjeldent 40 Fod dybe. Hine nysnævnte Personer, Afganske Kjøbmænd, have uden Vanskelighed ført mange Tusinde bepakkede Kameler og Heste af denne Vei. Fra Kilat gaaer en efter deres Udsagn ypperligen banet Vei over Højene. Høvdingen paa hiint Sted har ladet den anlægges for sin Familie. Naar Armeen først er kommen ud af disse Hala=Bjerge, der kunne tilbagelægges i to Stationer, saa kommer den til Kutsch, Gundands frugtbare Egn. Sletterne omkring Sinde ere de nærmeste; derefter passeres blot Jndusfloden, fjernt fra vore Grændser; derefter er det tomme Skrækbillede, den store Sandørken, det Eneste, som adskiller den russiske Jnvasion fra sit Maal. Det er nu tilfulde bekjendt, at Handelsveien fra Hyderabad og Kyrpur til Jndpur ikke er slettere eller mere blottet for Leilighed til at skaffe sig Levnetsmidler, end de ubanede Veie i det Britisk Ostindiske Compagnies Territorium. - Vi have hidtil ikkun beskrevet de Veie, paa hvilke en stor Armee i to Colonner, kan trænge ind i Afganistann, og derfra i tre Afdelinger rykke frem imod det Britiske Jndien. Maaskee er Vandtransporten muelig paa den tredie Deel af Veien; maaskee koster det ingen synderlig Møje, at gjøre dette flade og jevne Land praktikabelt for svært Skyts og alle andre Krigsfornødenheder. Men saa opstaaer Spørgsmaalel. Hvorledes skulle disse Fornødenheder tilvejebringes. Tilligemed de talentfulde Skribenter, som have behandlet dette Punkt, holde vi det ikke for særdeles vigtigt, om et Land er aldeles ubeboet eller om det beboes af saa raae og stupide Folkestammer, som Tatarer, Jliater, ja selv Afganer ere Levende af Melk og raat Kjød, klædte i Dyrehuder, have de ingen overflødige Hjorder og ingen Korn-Magaziner, for i almindelige Tilfælde at drage Omsorg for Udførsel, eller for at kunne bestride et usædvanligt Forbrug hjemme. Alt, hvad de have, behøve de til deres eget Brug, Personer, der staae paa deres lave Dannelses grad, overlade Andre ikke godvilligen deres Fornødenheder. Kan den vel tænkes, at disse Nomadestammers Forraad kan bidrage meget til at ernære en halv Million fremmede Soldater og Trossknegte? Penge kunne vel tilskynde dem til at udvide deres Forraads og Hielpemidlers Kreds 100 Mile ud over deres Grændser, og saaledes til at opdrive Provisioner for deres nye Allierede, men det vilde sandsynligviis koste meer at lønne saadanne Commissionairer, end paa anden Maade at medbringe de Fornødenheder, der behøves. Vanskeligheden reducerer sig altsaa til Bekostningerne, og vi have formeligen at overveje de pecuntaire Hjelpekilder som Krigens Betingelser. Dog er at bemærke, at Skatkammeret i Petersborg er i Stand til saaledes at proviantere Armeen til en Marsch paa fem Maaneder, til at skaffe Fouragen tilveje og sørge for Transporten, som om denne Marsch var en blot Reise. Den væsentligste Artikel, Vand, vil man paa dette Tog finde allesteds. Nu tænke man sig den talrige Russiske Hær sætte sig i Bevægelse fra en Operations=Basis ved det Caspiske Havs nordlige og vestlige Kyster, ved en Communications Linie af 17000 Mile, indtil dens Operations=Linie ved Jndus. Dersom Jnvassions=Armeen, alle foregaaende Vanskeligheder til Trods, naaer Krigsskuepladsen, saa har den endda det hele Britiske Riges Hielpekilder og Modstand at overvinde. Men i hvilket Forhold staaer denne til Ruslands Hielpekilder, Ret til at lade Tropper marschere igjennem Ægypten til Jndien, er endnu ingenlunde hjemlet ved nogensomhelst Tractat; men endskjøndt Rummet fra Theemsen indtil Jndus omkring det gode Haabs Forbjerg er uendelig større, saa vilde dog fordres mindre Tid til at bringe de fornødne Stridskræfter til Jndien paa denne Vei, end Fjenden behøver til sin Landvei. Vel trykkes baade Storbritannien og Jndien af en uhyre Gjeld, men des uagtet har baade Storbrittannien og Jndien endnu de fornødne Pengesummer at raade over, til store Armeers Udrustning. For at betrygge et heldigt Udfald, behøve vi altsaa blot nøje at beregne Alt, og handle derefter. Vi behøvede virkelig kun i ringe Grad at være bekymrede for det Britiske Jndien, dersom dets Beskyttelse var udelukkende overladt til dets daglige Forsvarere, dersom de indfødte Regimenter erholdt en passende Forstærkning ved Europæiske Officerer. Jmidlertid er dog Mangelen paa en Grændse, der er let at forsvare, hvor vor Magt meest kan angrides, en meget væsentlig, hvilken man maa søge at afhielpe, saasnart dertil findes en hensigtsmæssig Leilighed. Sandsynligviis vilde i Tilfælde af en Jnvasion Befolkningen hiinsides vore nuværende Grændser overtales eller bevæges til at lade os tage Posto i deres Land. I det nordlige Jndien kunde man lettelig gjøre Fienden Overgangen over de fem Floder imellem Attock og Lodiana meget vanskelig, i det sydlig Jndien maatte vi derimod besætte Bolan- og Hala Bjergene. Hvad Hovedarmeen angaaer, saa maatte den Britiske Regjering, dersom begge Partier vilde vove et Slag, foretrække Sletterne i Pendschaab eller i Gundapa, for dem i Provindserne Dethi eller Malva. Saa fjernt fra Hjemmet kan et Nederlag ikke vorde ødelæggende for Os, saalænge Herredømmet paa Have forbinder Jndien med Storbrittannien. Derimod vilde et Nederlag være høist fordærvelig for Fienden, thi hans lange Communicationslinie, vilde da, paa begge Sider og i Ryggen, være udsat for alle Jndiske Nationers Angreb, og disse vilde tilsidst trænge ind i selve det Russiske Rige. De udvortes Omstændigheder synes som sagt, at tale til vor Fordeel. Jn dens Befolkning er af Naturen dorsk og vil forholde sig roelig, dersom Seiren ikke ganske afgjort er paa Fiendens Side. De indsigtsfuldeste af Jndiens Beboere tænke, med Hyder Aly: at dersom end hele den Britiske Magt, som de see for deres Øine, blev tilintetgjort, saa kunde den dog snart er stattes fra Europa, - denne Anskuelse synes aldeles ikke overdreven, thi ved Herredømmet over Havet udstrække vore Grændsen, sig virkelig til Indiens Kyster.