Berlingske Tidende, 1836-04-15
Fremdeles har Etatsraad Steenfeldt modtaget et Andragende fra Helsingøers Borgerrepræsentanter betræffende Kjøbstadens mislige Stilling, der blandt andet indeholdt, at de paa Landet anlagte privilegerede Brændevinsbrænderier, hvoraf tvende meget betydelige i Nærheden af Helsingøer, nemlig paa Rongstedlund og Hellebeck, allerede have tilføiet Brænderierne i Kjøbstæderne særdeles megen Skade, og om der nu i Medhold af Forordningen af 19 August 1835 vil blive anlagt end flere Brænderier paa Landet, er det indlysende, at ikke alene denne Næringsvei i Kjøbstæderne aldeles vil ophøre, men at endog de Borgere, som have drevet den, ved den Forringelse af deres Eiendommes Værdi, som er en undeblivelig Følge af Næringsveienes Ophør, ville lide et betydeligt Tab, og at de saaledes med Udsigten til at kunne ernære sig og Familie, tillige berøves deres Eiendom. Brændeviinsbrænderne paa Landet kunne hverken fra Toldvæsenets eller Politiets Side controlleres saaledes som den, der i Kjøbstaden driver denne Næringsvei, og ere derfor i Stand til betydeligt af undersælge denne. Det er let at godtgjøre at der med smaa Kar, i den Frist af fireDogn, som Landmanden har til en Brænding kan, med Hensyn til at Controllen er saa lang borte, brændes to Gange, hvorved Afgiften nedsættes til det Halve. denne Anledning yttrede Etatsraad Steenfeldt, at der allerede som bemærket af Borgerrepræsentanterne i Nærheden af Helsingøer existere tvende priviligerede Landbrænderie. nemlig paa Rungstedlund og Hellebeck, da paa Grund af deres særdeles Begunstigelmeget skade Byens Brænderier. At det samme er Tilfældet med andre lignende Brænderier paa Sjælland, i Relation til and Kjøbstæder, er noksom bekjendt. Dersom nofremtidigen, i Medhold af den Kongelige Resolution af 19 August 1835 Bevillinger, Landbrænderier skulde vorde meddeelte, vil det upaatvileligen medføre aldeles Ruin, mange, ja de fleste af Brændeviinsbrænder i Kjøbstæderne, der have kjøbt deres Eier domme og indrettet dem i Tillid til det Kjø stæderne givne Privilegium, saa meget meda Landbrænderierne, hvilket er let at godtgiøovereensstemmende med Resolutionen, vilde vi de beskattede mindre end Kjøbstædsbrænrierne. Det er antageligt, at oftmeKongelige Resolution er foranlediget ved cielle Hensyn til Jylland, hvor det er kjendt, at Meget brændes i Smug paa det, uden at det kan forebygges, ligesom meget Brædeviin indsmugles, og muligen de i Betragtning heraf, og efter visse Ej Beskaffenhed, hvor Bonden har særdeles an Vei til Kjøbstaden, det vel være tilraadeligt, at enkelte Landbrænderier der bevilgedes, men at disse i de øvrige Provindser ikke alene ikke vilde være nødvendige, men tvertimed baade til Skade for Kjøbstædsbrænderierne, og til Fordærv for Landalmuen, maa formeentligen ansees som afgjort. Proponenten maatte derfor tillade sig at henlede Forsamlinges opmærksomhed paa denne vigtige Gjenstand, henstille, at der allerunderdanigst maatte de andraget for Hans Majestæt at der ei efter Resolutionen af 19de August 1835 maatte vorde meddeelt Bevillinger til Landbrænderier paa Sjælland, men at bemeldte allerhøieste Resolution ikkun maatte anvendes paa de Provindser og Egne, hvis Kaar maatte kunne ansees at gjøre dette tilraadeligt, ligesom og, at saavidt det maatte være iværksætteligt, de allerede existerende Land brænderier, med Hensyn til Afgifterne, maatte vorde satte paa samme Fod, som Kjøbstædbrænderierne.