Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-03-27
J Deres Svar paa de meere end vel begrundede Anker over de usædelige Jntriquer, hvormed De, ligesiden vi bleve frie for de Carit-Etlarske Gyseligheder, dagligen har opvartet Deres Læsere, har De broutet af, at ikke en Eneste af Deres 5000 Abonnenter har udtalt nogen Misfornøielse over bemeldte Feuilleton. Paa samme Tid bekjendtgjøres i Deres Blad, at Soulies "berømte Roman, der har fundet særdeles meget bifald i Publikum, vil udkomme i særskilt Aftryk fra Berlingske Officin. Haar De da virkelig saa stor Foragt for Deres Abonnenter, at De troer, at de finde Behag i et Product, der heelt igjennem dreier sig om de gemeeneste Ting, og synes alene beregnet paa at lære Læserne at betragte Ægteskabsbrud og Utugt, som alle Fornemmes petits plaisirs, der intet videre har paa sig, naar blot en Smule Anstand og Forsigtighed lagttages, Eller ønsker De maaskee at søge Deres Læsere hos den Deel af Publikum, der tager saadanne Ting for gode Vare, De skulde dog vogte Dem for, med saamegen Selvtækkelighed at udæske Abonnenternes Dom over Deres Smag; thi om der end – maaskee blandt Deres fornemme Velyndere findes Nogle, der af Mangel paa anden Beskjæftigelse, gjerne vilde nære en ureen Phantasie ved denne berømte Romans"Skildringer, turde det dog være at haabe, at der er Flere, der ansee dens Offentliggjørelse for den skamme ligste Misbrug af Pressen, og tilsidst blive kjede af et Blad, som nu snart ingen anstændig Familie kan være bekjendt at taale i sin Kreds. Da det, at slutte efter den Maade, hvorpaa De – ikke undskylder, men – fripostig forsvarer Deres Redactionsvirksomhed i denne Retning, vel neppe kan hielpe at tale til Deres Følelse for Sædelighed og Velanstændighed, ville vi raade Dem til at udsende Probenreutere, for at erfare Stemningen. Maaskee kan da en Finantsberegning lede til en Foran En Abonnent af den dring. Berlingske. Bergsøes danske Statistik. (2det Binds 1ste Hefte.) Af Bøndergaarde, d. v. s. af Jordeiendomme paa over 1 og under 12 Tdr. Hartkorn, gaves der i Aaret 1835 et Antal af 66,490 i Danmark, og under disse Gaarde dreves 314,497 Tdr. eller omtrent 83 Procent af Landets Ager og Engs Hartkorn. Noget forøget er nok dette Antal siden hiin Tid, men det er saa ubetydeligt, at det ingen Jndflydelse kan have. Der er, som velbekjendt, to Hovedslags af Bøndergods, nemlig: Selveiergaarde og Fæstegaarde. J Midten af forrige Aarhundrede fandtes der i hele Landet; omtrent 5,000 Selveiergaarde, hvoraf Størstedelen, over 3,000, fandtes i Jylland, fornemmelig i Skanderborg, Amt. Paa de tre Øer Lolland, Falster og Møen taltes kun nogle faa Selveiere. Om end Forfatteren saaledes ikke har bogstavelig Ret i, at der for 80 Aar siden saagodt som ingen Selveiergaarde fandtes i Landet, saa er det dog vist, at deres Antal var meget ringe. Det var det af Regjeringen i Aarene 17641774 foretagne Salg af det dengang meget betydelige Krongods, som fornemmelig har skabt en fri og selvstændig Bondestand, her i Landet, hvis Antal ikke lidet blev forøget ved Udstykningen af mangfoldige Herregaarde i Perioden fra 17841807. For nærværende Tid er Selveiergaardenes Antal næsten dobbelt saa stor som Fæstegaardenes, og Selveiergodset udgiør, naar Arvefæstegodset medregnes, noget over Halvdelen af Landets Hartkorn, idet der nemlig i Aaret 1835 kom 177,087. Tdr. paa Selveiergaardenes Hartkorn, medens Fæste gaardenes kun udgjorde 137,410 Tdr., og siden den Tid er adskilligt Fæstegods gaaet over til Selveiendom. Med Undtagelse af Bornholm, hvor der ingen Fæstegods findes.), har Jylland det største Antal af Selveiergaarde, nemlig over 67 Procent af Provindsens Hartkorn, lavest staaer Langeland, der kun har 15 Procent Selveiergods. Lolland har 28 1/2 Procent Selveiergods, Falster 38 Procent og Møen næsten 49 Procent. Fæstegaardene ere i Gjennemsnit noget større, end Selveiergaardene, hvilket er en ligefrem Følge af, at Fæsterne ikke som Selveierne kunne sælge Stykker, fra Gaarden. Af Gaarde paa 4 Tdr. Hartkorn og derover er Antallet af Selveier- og Fæstegaarde omtrent ligestor, men af Gaarde paa 4 Tdr. Hartkorn og derunder findes derimod med et rundt Tal 23,500 Selveiergaarde, hvorimod kun 6,500 Fæstegaarde. J Aaret 1835 dreves under Fæstegaardene 39 Procent af Landets Hartkorn, men da siden den Tid adskillige Fæste gaarde, som sagt, ere gaaede over til Selveiendom, kan Forholdet nu neppe ansættes høiere end til 36 eller 37 pCt., hvoraf Langeland har det største Antal, 69 pCt., Lolland har 55 1/2 pCt., Falster 52 1/2 pCt. og Møen 39 pCt. Fæstegods. Som almindelig Jndfæstning af en Fæstegaard af Middelstørrelse, eller 5 til 6 Tdr. Hartkorn, ansætter Forfatteren en Sum af 600900 Rbd., Landgilden til 10-12 Tdr. Byg, altsaa 4050 Rbd., og Hoveriet, hvor det ydes in natura, anslaaer han til en Værdi af 3040 Rbd. pr. Gaard, Alt Ansættelser, mod hvis Rigtighed der neppe med Føie kan erindres Noget. Endskjøndt saaledes baade Jndfæstning og Landgilde ere forhøiede, og det betydeligt mod hvad de i ældre Tider vare, saa er det dog vist, at begge disse Afgifter vilde gaae langt høiere i Veiret, hvis Forpagtning af Bondejord paa Aaremaal var tilladt her i Landet, eller uindskrænket Concurrence aabnet, hvilket noksom er beviist ved de afholdte Fæsteauctioner. For*) Forfatteren angiver vel 1, Procent Fæstegods for Bornholm, men det maa være Huusmandsjord, da alle Gaardene ere Selveiendom. fatteren anfører herpaa et Exempel fra Thorsenge, hvor der ved en Fæsteauction, som afholdtes efter en frændeløs Fæsters Død, blev givet 3,500 Rbd. i Jndfæstning for en Gaard, som nogle Aar tidligere var bortfæstet for 200 Rbd. Det fremgaaer temmelig tydeligt heraf, at Fæstevæsenet har været til Gavn for Bondestanden, der uden det vilde være bleven fortrængt fra Bøndegaardene, og det forekommer os virkelig noget tvivlsomt om det vilde være i Bondestandens Jnteresse, at Fæste væsenet aldeles gik ind, da det dog altid aabner en Mulighed for den uformuende Bondekarl til at komme i Besiddelse af en Gaard, hvilket vil blive meere og meere vanskelig for ham at erholde som Selveiendom. Fra Statens Synspunkt kan det ikke være Tvivl underkastet, at Fæste væsenet, især hvor det er forbundet med Hoveri in natura, er en for Agerbrugets Fremskridt hemmende Jndretning, og da Godseierne heller ikke have den Rente, af deres Fæstegods, som de ellers vilde kunne have af deres Capital, og desuden have meget Bryderi og Risicmed dette Gods, have de heller ingen Anledning til at holde paa det, og det er derfor at antage, at alt Fæstegods om ikke ret mange Aar vil være gaaet over til Selveiendom, eller, hvad der omtrent er det samme, tilArvefæsteeiendom. Hvormeget navnlig det hoverigjørende Fæstegods, der er den skadeligste Form, under hvilken Fæstevæsenet fremtræder, har aftaget, kan tjene til Beviis, hvad Forfatteren anfører, at dette Gods i de sidste 10 Aar, fra 1834 til 1844, er formindsket fra 78,400 Tdr. til 46,000 Tdr. Hartkorn, der ere fordeelte paa omtrent 8,000 Gaarde, men man seer dog heraf, at uagtet denne store Formindskelse, kan dog endnu hver 3die af Danmarks Fæstegaarde, og omtrent hver 8de af Landets samtlige Bøndergaarde regnes for hoverigjørende.