Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1778-12-18
en Oversættelse af det Franske. Det forekom mig i en Drøn) at jeg saae Jupiter siddende paa sin Trone i en Skye, og at de fornemste af Guderne der vare hos ham. Omkring denne Skye fløy mange Ørne; De bemøyede sig, deels med Klappen med Viingerne, deels ved deres Skrig at faae Verdens Herre til at kaste Øye til sig. Naaede de dette Øyemerke, op svingede de sig over andre, og fatte sig neden for Tronen; men der bleve de dog ej lenge i Roe. Det Sted hvor de satte sig kunde, nemlig, ej rumme meere end et vist Antal. Den ene stræbede at forsage den anden, efterhaanden indtog nogle de bedste Stæder, naar andre maatte forlade dem. Nogle bleve saa hæftige stødte, at de faldt ned iblandt dem, som fløy omkring i Skyen. Disse sidste gjorde sig ei allene Umage for at faae Jupiter til at vende Øynene til sig, men endog for at bortdrive endeel Ørne, som kom flyvende fra Jorden op i det Høye, og vilde tage Sted iblandt dem. Disse bleve forfulgte, deres Fædre bleve afrevne. De bleve endelig tvungen til at forlade Luften og at flye ned paa Jorden igien. Medens jeg betragtede al denne adskillige Strid, blev jeg hastelig vaer en fremmet Ørn; Hvad Umage man end giør de sig for at holde den borte, fløy den ved Styen, endskiøndt man er og i den Gang afrev den nogle Fiædre. De angribende Ørne havde nu allerede tabt alt Haab til at overvinde den; De vare meget bange for at Jupirerskulde faae Øye paa den og lade den sætte sig ved Foden af Tronen. De fløy derpaa ned paa Jorden og i en skiden Sumpe fyldte deres Nebbe med ureent og stinkende Vand. De fløye derpaa op i Luften igien, men nærmede sig den fremmede Ørn, og overstænkede den med denne Uhumskhed, som de havde i Næbbet. De meente derved at gjøre den saa stinkende, at Gudernes Fader skulde faae Afskye for den. Men det hvorved de vilde skade den, var just det, hvorved den blev hiulpen. Jupiter havde merket hvad de avindsyge Ørne havde foretaget sig: Han befalede derfor Gudinden Hebe at overstænke den forfulgte Øren med Nectar; Den blev derved renset; Den blev sat neden for Tronen; De avindsyge Ørne bleve derover skamfulde. Jeg opvaagnede; Jeg tænkte ved mig selv, Udtydningen af min Drøm er denne: At Hofmænd allevegne søge den ene at skade den anden; Men under en vis og fornuftig Regent formaar Bagvaskelse intet; Meget meere, naar en Uskyldig bliver bagtalet, kommer han derved i dets større Naade hos Førsten. Dyrene rustede sig engang til Krig Man satte ethvert i den Post, hvortil man holdt det beqvæmt og værdigt. Eden hvortil man skulde bruge Ædselet, vidste man ikke. Naar Løven gaar paa Jagt, sagde nogle, bruges det i Stadet for et Jagt-Horn. Skulde dets Røst da ikke nu tiene som Trompet: Ney, svarede andre: Ædselet er et frygtsomt Dyr; Det kunde alt for hastig give Lyd til at rykke tilbage, Derved kunde den gandske Krigs-Hær blive aldeeles slagen Denne Mening blev antagen. Ædselet, som et Dyr uden Brod og Hierte, blev anseet uduelig til al Tienere. Har jeg intet Hierte sagde Ædselet med Hæftighed; Saadan Beskyldning er alt for nærgaaende; For saadan Beskiemmelse maae jeg have tilstrekkelig Opretning; Sligt er ret og billigt : - - Veed J ikke, at de største Hælte fordum i den største Stads med Sikkerhed rede paa mig, Snublede de nogensinde, naar jeg bar dem frem til Strid? Naar jeg er død, duer jeg endnu til noget: Mit Skind kan man jo bruge i Trocamer; Dets Lyd tiener jo da endnu til at sette Mod saavel i Au føreren, som i Soldaten. Har jeg ikke og da en Deel i den Ære, som indlægges ved Seyeren? Hvorvidt Ædselet, heri kunde have Ræt, maae staae derhen. Men dette bliver nok en Sandhed: De sande Fortienester blive til ej paaskiønnede førend efter Døden, Hvor mange berømmelige Skribentere, ja hvor mange store Krigs-Helte have ikke haft denne Skiæbne Fierde Søndag i Advendt prædiker. Dom K. Hr. Bernhoft. Hr. Angell. Frue=K. Hr. Mag. Wittrup. Hr. Parelius. formodentlig: Høymesse. Aftensang.