Berlingske Tidende, 1836-03-05
Nu vil man maaskee sige, at Kjøbenhavns Amt ei kan tages til Rettesnor, da det, som nærmest Regjeringssædet, maa gjøre forholdsviis flere Reiser, end Landets øvrige Amter; Assistencehusets Auction. Altsaa kjørte det . . . . 17,088 Mile Ringkjøbing Amt kjørte i samme. Aar med læssede Vogne 13,213 Mile tilbage . . . . . . frem og tilbage til Hjemmet. frem og tilbage til Hjemmet. 31,426 Mile. Disse Reiser for begge Amter udgjør 48,514 Mile eller omtrent 24,000 Mile pr. Amt. Ville vi end antage, at Danmarks samtlige Amter, 18 i Tallet, kjøre hver for sig ligesaa meget, som Kjøbenhavns, Veile og Ringkjøbing Amter hver især, eller 11,000 Mile 4 11,000 Mile tilbage, samt fra Hjemmet til Reisestedet og tilbage anslaaet til 5000 Reiser og altsaa til 5000 Mile, saa kjøres i Danmark aarligt i Frireiser 486,000 Mile eller vor Klode omtrent 100 Gange rundt. Nu vil man vel, og med Føie, svare, at en betydelig Deel af disse Reiser ere Sognereser, der ikke kunne afskaffes. Men deels ere de virkelige Sognereiser i flere Amter ubetydelige mod de egentlige saakaldte Kongereiser, deels har jeg fundet, at under Sognereser ere adskillige anførte, der ikke have Hensyn til Communens Tarv. Saaledes veed jeg, at Taarnbye paa Amager har i 3 Aar. gjort 126 Reiser og kjørt 126 Mile med Vildt, til Hoffet, og at disse Reiser kaldes Sogne reiser. Man drage endog samtlige Sogne reiser fra, om man vil med 10 Procent, og vil man endog paastaae, at de af mig angivne Størrelser ere over Virkeligheden, saa vil jeg i saa Henseende minde om, at Adgang til de Steder, hvor nøiagtig Oplysning kan erholdes, ei overalt er en Deputeret aaben. Men selv om man vil reducere mine Tal til det Halve, saa vil jeg ikke sætte mig derimod, thi om vi kun kjøre vor Jordklode Kjøbenhavn, den 7de Marts. 40 Gange rundt om Aaret i Frireiser, saa staaer min Sætning ei mindre fast, at de ere en overordentlig svær Byrde for Bonden, og at denne bør lettes ham. Anslaae vi disse Reiser til Penge, og regne kun halv Vognmandstaxt, saa bærer det ufrie Hartkorn, det vil omtrent sige, Bondestanden derved en aarlig Skat af 288,000 Rbdlr., thi Ordsproget, at det, der er sparet, er fortjent, er dog vistok rigtigt. Jeg behøver vel neppe i en Forsamling som denne, hvori saa mange Agerdyrkere og Bønder have Sæde, at gjøre opmærksom paa, hvad Jndflydelse det vilde have paa vor Agerdyrkning, om den paa Frireiserne anvendte, og ei foren liden Deel spildte, Arbeidskraft anvendtes, til Agerbrugets Tarv, til bedre og oftere gjentagen Pløining, til Brakning, eller hvor denne alt er i Brug, til Brakkens omhyggeligere Bearbeidning ved Mergling og Jordblanding. Hvilken Fordeel deraf vilde flyde, er hver Landmand saa indlysende, at jeg ei behøver at tale videre derom. Men ikke nok med det store Tab, vort Agerbrug lider ved at berøves saa megen Arbeidskraft; disse Reiser ere hver Landmand forhadte. Frireiser ere Hoveri, og hvor ønsker sig ei derfor befriet, Men det, der endnu er værre, Frireiserne ere ubestemt Hoveri, et Hoveri, hvis Udstrækning nu eller i Fremtiden Bonden ei kan forudsee, fordi, som jeg alt har anmærket, nye Jndretninger medføre nye Frireiser for Bonden, altsaa udvidet offentligt Hoveri. Frireiserne indtræffe desuden paa enhver Aarstid; ingen Undskyldning gjælder, selv ei Høstens Travlhed. Møder ikke den Tilsagte paa Klokkeslettet, saa leies Vogn, om den kan faaes, for hans Regning, og lykkelig er Bonden da, om han slipper med at betale Vognmandstaxt.