Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1791-11-18
Den smukke Slavinde vandt snart dens Hjerte, som havde bragt hendes Herre til lyset, hun blev indtaget af hendes Sagtmodighed og hendes Artighed, og hun blev hende inden en kort Tid saa kiær, som om hun havde været hendes egen Datter. Denne gode Kone, som levede i en yderlig Fattigdom, havde altid baaret den taalmodigen; men efterat hun var kommet i omgang med Ghulnaz, gjorde det hende ondt, at see hende i lige Elendighed med sig, og attraade Rigdom for at skaffe hende en Skiæbne, mere værd hendes Dyder. Denne elskværdige Pige paa sin S. rørt af den slætte Tilstand, hvori hun saae den, som visede hende saa meget godt, søgte at lindre den. Hun leverede hende en Diamant som hun havde giæmt, da hendes barbariske Fader havde indsluttet hende i Kisten og bad den gamle sælge den fortoe tusinde Sekiner. Da Diamanten var meget smuk, fandt denne snart en Kiøber dertil og kom ganske glad igien til den, som hun kaldede sin kiære Datter. Ghulnaz leiede for sig og sin Selskaberske et beleiligere og større Huus som hun lod udpyndte med smuk Huusgeraad, hun begyndte, at trøste sig for sine Ulykker og at skikke sig i de vilkaar, hvori hun var, da nye Ulykker gjorde hende beklageligere end nogensinde, endskiønt hun førte et meget indgetogent Levnet og gik kun meget sielden ud og og altid med Flor paa Rygtet og hendes Skiønhed kom ud i Byen, hvor hun var, et ungt Menneske blev dødeligen forelsket i hende og vovede, at aabne hende sin Kiærlighed. Hans Næsevished, da det han væntede, ikke lykkedes ham hans Elskov forvanledes til Raserie, og han besluttede, at hevne sig paa den, som foragtede hans Kiærlidhed. Han reiste til Kachemire og da han havde truffet Vandbæreren, siger til ham jeg beklagereder, at i med saa stor Omhue føder en utaknemmelig; medens i er her belæsset med Slæb og Arbeide, svømmer hun i en lastefuld Overflødighed, som hun har forstaaet, at tilvejebringe sig ved sine hemmelige Forstaaelser med sine Elskere. Vrand-Bæreren herover rasende reiser hen for at hævne sig, uden at undersøge, om det han havde berættet ham havde Grund. Smukheden af det Huus hvori hans Moder boede, Huus-Ge raadets Smukhed, altsammen bestyrker ham i den Meening, at han var forraadet: han kommer ind Ghulz, som ikke gjorde sig Tanke om noget ondt, fordi hun vidste intet med sig selv, vil gaae ham i Møde, men han giver hende ikke Tid dertil, han kaster sig over hende og stikker hende en Dolk i Brøstet, som han havde skjult under sin Kiortel. Da han seer, at hun ikke falder ned det første Stød, vil han give hende det andet; Ghulnaz bestyrset undflyer ham, styrtende sig udde af Vinduet. (Fortsettelsen følger.) le 22 Søndag efter Trinitatis. prædiker formoderlig: Høymesse. Aftensang. Hr. Angell. Dom K. Hr. Dr. Hagerup. Frue-K. Hr. Mag Wittrup. Hr. Parelius. Hospitalskirken Hr. Bech. stæt Kongen paa Kammerets derom allerunderdanigst gjorte Forestilling ved Resolution af 19de dennes at bevilge: at den Silde Tran, som bevisligen er virket i Norge, maae indtil videre uden Afgivt frit udføres til fremmede Steder, og føres mellem Rigern og Provintserne frie for mellemrigs Told og Consumtion. Hvilket herved for de Handlende bukiendtgiøres fra Tronhiems Raadstue. Efterretning for Puplicum.