Viborger Samler, 1816-09-21
Brevsækken. Svar til Hr. Pastor Hansen i Todberg. I den Forudsætning, at det virkelig er Deres Velærværdigheds Alvor med den i Aviserne læste Skrivelse, at modtage Erfaringer i Berberisse og Rust Sagen; vil jeg og besvare den. Sagen om Berberissernes Pestgift og Jkkegift er vist nok saa vigtig en Sag at vilde, at man for dette store National anliggende maae sætte alle Fordomme og Formodninger tilside, og kun paastaae det, som beviislig er sandt. Erfaringer og Opdagelser af Naturkyndige ere derfor de eneste Beviisligheder man be antage og, hvad de første angaae, da var det vel rig, tigst, at enkelt oplyst Mands Stemme gjaldt nogen mere, end en Hob Almuesmænds Vidne, som enten ville udrydde Berberisserne eller dem, som forsvare dem. Man finder, det er Sandhed - (uagtet man nylig læste i Aviserne, at en Stuelærd vil forkynde os at de nordlige Lande i Europa forhen vare meget koldere end nu, fordi der i Oldtiden fandtes Rens dyr i Pohlen og Tydskland. o. s. v.) At vort Klima her i Danmark, i de sidste 25 til 30 Aar har forværret sig kjendelig. Jeg har f. Ex. havt Bønder for en 26 Aar siden, der saaede Havre sidst i Februar, begyndte at slaae paa Græ med Rimelighed i April, saaede Byg sidst i April høstede Kornet først og midt i August, og havde Vintersæden lagt inden 29de Septbr. Marts Maaned var da tør og temmelig blid, April fugtig, Ma havde en Foraars og Sommervarme, som man nu neppe har i Junii. Hundedagene vare gruelig hede; August, Torden fraregnet, meest tør og i Septbr. havde man vedholdende tørt og smukt Veir. Ved var det taaget; men Vinden bidrog meget til, at hindre dens Skadelighed. Derimod var Octbr. regnig, og i Novbr. begyndte Snee og Frost. Jeg har dog selv saaet Rug den 12te Novbr. efter Gjøde, som jeg ikke fik afharvet for en stærk faldende Snee - og den blev den bedste jeg nogensinde avlede, skjønt Marken var kold, og Rugen ei kom op før i Jule Dagene. Novbr. Decbr. og Januar vare da vore rette Vintermaaneder og sidst i Februar begyndte allerede Tøen og Foraarstaagen at jage Sneen bort I de Tider og med saadanne meere tørre end vaade Sommere, har jeg ikke hørt noget og Rust. Det er derfor høist rimeligt at antage, at Lufttemperaturen, der nu her til Lands har forvandlet sig fra ovennævnte Veirligt til Vinter i April, Slud og Nattefrost i May, kold Regn og Taage i Juni, liden Varme og megen Regn i Juli og August, mørk Septbr., Regn og Taage i Octbr., Novbr. og Decbr. og først ret Vinter i Januar, Februar og Marts, kan volde Rug og andre Kornsorter den Rust. Berberisserne nu skal have Skylden for, hvad enten de ere i de rustbefængte Egne, eller ikke - Saameget kan overflødigen bevises, baade: at Egne hvor ingen Berberisser ere, have havt Rust, som og at virkelig gode Sandmarksjorder have baaren i de senere Aar rustfri Rug, uagtet der ikke langt derfra groede Berberisser - og, hvad er da her Skylden for og imod. Jeg mener derimod, at kunde antage, at den megen Fugtighed og Kulde om Sommeren, der holder Rugen tilbage i Vexten, Taagen og det stille Veir i Blomstertiden især naar Kjernen begynder at udvikle Melet, den lange Tid om Vinteren Tøveiret, holder Rugen i Vext, saa den ikke kan lægge sig tid lig nok, de utallige Afvexlinger af Tø og Barfrost uden Snee, den i Januar, Februar og Marts er underkastet, snarere end noget andet overnaturligt, er Aarsag til Rusten. Da jeg i 27 Aar har været Agerdyrker, netop i de bedste Rugegne og paa Sand jorder her i Viborg Stift, vil jeg tillige hidsætte mine egne Erfaringer med egen Sæd. 1) Jeg har, paa Hovedgaarden Strandets Mark, hvor der i Nærheden ikke fandtes Berberisser, for 20 til 27 Aar siden ikke havt Rust i Rugen, endskjøndt Marken er kold i Bunden, og er omgivet paa den østre, søndre og nordre Side med luttet Enge, Moser, Fælledkjære og Liimfjorden. Jeg saaede da Rugen strax efter, men sielden før Mikkelsdag, avlede meget got, og brugte ingen Jordblanding i Gjødningen. Sædskiftet var: Byg eller og Grønlandsrug (Brak, Rug, Rug, Havre. 2) Paa en indhegnet og med Træer omplantet Jordlod her paa Viborg Mark, som jeg kjøbte 1807 og hvis Jordbund er meest Sand og Muldsand med Enge om hele søndre Side og Søen mod den østre har mine Formænd havt den ypperligste Rug, skjøndt den ofte gav 3de Kjerve Rug efter hinanden og derefter Havre og blev maadelig gjødet og det meest med Hedetørvaske mellem Gjøden. Jeg har kun brug den i 4 Aar til Sæd med saadant Skifte: Kartofler eller og Grønlandshavre Rug, Byg eller Rug, Havre med Vikker, Havre med Klever, eller Rug med Klever. Jeg har gjødet jevnt til Kartofler og til sidste Gang til Klever noget, eller og stærkt til Rug efter Grønlandshavre. Gjøden har været gammel, sammenbrændt og fri for Halm, af den bedste Sor der i en Kjøbstæd gives. Jeg har avlet maadelig 1813 og 1814 og meget ringe 1815 fordi der var Rus i den. 1814 var det Stykke Kartoffelrug værst som var meest Sandig og laae meget nær Søen, dog paa en Banke og med en mellemstaaende Hæk af Elle og Piil, mellem Marken og Engen. J 1815 var ald Rugen rustet, saavel det højtliggende, som fra Søe og Eng længst liggende. J Aar har jeg kun havt Rust i et Stykke, der var stærk gjødet til Rug efter Grønlandshavre i Fjor, der altsaa skulle været den allerbedste. Jordbunden er fugtig og Rusten begyndte i den fugtigste, nærmest Engen ved Sønder liggende Ende, og det først i Augustii Maaned, om trent den 10de. Det regnede bestandig, dog blev det halve for Norden temmelig got, skjøndt det og havde Rust. Min Andenkjervrug og et Stykke Rug med Klever, hvortil var gjødet efter blotte Sæde=Vikker i Fjor, var ypperlig i Aar. Rundt omkring paa Viborg Mark har Rugen i Aar, især paa Søndermarken, været meget rustet. Ja mange have derfor, da de seenere Aars Rug har aldeles slaaet feil, begyndt at saa Vinterhvede og aflægge Rugsæden. 3) J Blomstertiden i Aar var det ikke meget taagen men rørigt Veir med lidet varmt Soelskin. Den afblomstrede og meget hastig og var de første Dage i Juli færdig dermed.