Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-05-15
Da Audiencen var forbi blev Ambassadeuren diverteret i Paladsets Gaard med Skuespil, som dandsende Piger, Harlekins og Giøglere opførte med Masker for Ansigtet og i Maskeradedragt, med Paradeelephanter, Optog med Heste og med Pragtvogne, og med Palankiner, som bleve trukne forbi dem. Giøglerne vare behændige og duelige i deres Konst og morede Selskabet med deres pudseerlige Gebærder og Stillinger, med at klatre op af Stænger og lade sig falde ned igien og med andre saadanne Konststykker. Vi have læst iblandt Kongens Titler ogsaa den, at han kaldes Herre over alle hvide Elephanter; thi her ligesom i Siambetragter man den hvide Elephant som en Gienstand for Ærefrygt, endskiøndt ikke for Tilbedelse; denne hører til Regalierne for den uindskrænkede Magt, uden den er Kongeværdigheden ufuldstændig, og Hoffet og Folket vilde betragte det som en stor Ulykke, naar der skulde være Mangel paa hvide Elephanter. Det var derfor intet Under, at Hs. Birmanske Majestæt viste sig meget ængstelig for at completere sit Menagerie, som dengang kun besad en eneste hvid Elephant. Da Ambassaden opholdt sig i Ava indløb den Efterretning, at en hvid Elephant var bleven fret; men det hedte ogsaa, at det vilde koste idet mindste 10000 Kurve Riis for at fange den og transportere den; men da Kongen fik Efterretning derom, saa skal han have udraabt, hvad ere 10000 Kurve Riis at sammenligne med Besiddelsen af en hvid Elephant, og strax blev der givet befaling til at giøre Jagt paa dette kostbare Dyr. Hr. Cravfurd er forresten overbeviist om at alt det som man fortæller om den hvideElephants fortrinlige Egenskaber fremfor de øvrige Elephanter, er ikke andet end en Fiktion. (De ere snarere slettere og svagere end de øvrige, formodentligen et Slags Albinos eller Kakerlaker) Naar Vandet i Jrravadi-Floden begynder at falde, saa holdes en Fest, som varer i tre Dage og som kaldes Vandfesten, og som bestaaer fornemmelig deri, at Baade seile omkaps med hinanden. Man havde sendt den Engelske Ambassade en forgyldt Baad og sex sædvanlige Krigs baade til det Sted, hvor disse Seilladser omkaps skulde holdes, nemlig paa Floden ligeoverfor Paladset. En Minister, ledsaget af en Paladssecretair, modtog os, siger Hr. Cravfurd, i en stor bedækket Baad, som laae midt i Floden; vor Eskorte og vore Tienere bleve modtagne i andre Baade. Kongen og Dronningen vare allerede ankomne i en stor Baad, som laae paa den østlige Bredde af Floden; dette Skib havde Figuren af to meget store Fiske, og var overmaade pragtfuldt. Enhver Deel af det var prægtigt forgyldet, og en Pyramide, som var i det mindste 15 Alen høi, stod midt paa det. Kongen og Dronningen saa under en grøn Palankin midt paa Skibet, hvor Hæderspladsen er efter de Birmanske Jdeer. Man kunde kiende det Sted hvor Majestæterne sadde, paa de hvide Soelskiærme, som ere et udvortes Tegn paa Kongeværdigheden. Kongen, som har en livfuld, men uroelig Characteer, gik ofte op og ned, og kunde kiendes fra de Hoffolk, som omgave ham, paa det at han var den eneste som stod opret imedens de andre enten sad omkring ham, eller dukkede ned, eller krøb paa Dækket I Nærheden af Kongens Skib laae en Mængde forgyldte Baade, og Bredderne af Floden deromkring var ligesom indfattede af fornemme Folks Baade, hvorpaa man saae flyvende Faner, et lidet Musikkorps og nogle Dandsere, som giorde deres Konststykker. Saasnart vi vare ankomne, fik 9 forgyldte Krigsbaade Ordre til at maneuvrere, Birmanerne vise sig aldrig paa en saa fordeelagtig Maade som i deres Baade, da det er deres Yndlingsfornøielse at styre dem; Baadene ere overmaade smukke, og Roerkarlene behændige, lystige og livfulde. Jmedens de roe synge de bestandig, og deres Sange ere ikke uden Melodie. En af deres Sange lød saaledes: "Den gyldne Straalekrone vedbliver bestandig at skinne ligesom den runde Sol." Det Kongelige Kongedømme, Landet og dets Forretninger ere de behageligste, naar man seer Folket saa skulde man troe at det føler sig tilfreds med sin Forfatning. - De Birmanske Straffe ere strenge og grusomme. De mildeste Straffe ere Fængsels- og Pengestraff, eller at fordømmes til evigt Slaverie i Templerne, eller at druknes eller at hals hugges; men der gives ogsaa langt haardere Straffe, faaledes Lemlæstelse, at blive ordentlig slagtet, at blive levende begravet eller at kastes for vilde Dyr. Den 26de Januar 1817 bleve 4 Personer henrettede i Rangoon fordi de havde plyndret i Templerne; Underlivet blev skaaret op paa dem; uhyre Hug med Sabler bleve anbragte paa Siderne af deres Krop og paa deres Lemmer, saa at Knoklerne laae blottede. Paa en Forbryder, som især havde forseet sig, stødte man en Pæl igiennem Brystet. Birmanerne gaae Døden imøde med det samme uforfærdede Mod eller Ligegyldighed som andre Asiatiske Nationer.