JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1801-01-01
Brev fra Faaborgs Købmænd til Udgiveren. Faaborg, den 24 Novbr. 189o. Udi Politivensbladet No. 133, og derfra optaget i en Odense- Avis, læses følgende som er uddraget af en Altonaer-Liste: Fra Faaborg til Stetin er i dette Aar, ankommen 600 Tønder Smør. Denne Beretning er saa aldeles urigtig, at det sandfærdig kan forsilkres, det ingen Købmand, Skipper eller anden, her i Faaborg boende eller hjemmehørende, har enten i dette, eller utænkelige Aar tilbage, udført en eneste Tønde, Halvtønde, Fjerding eller Halvotting Smør til Stetin, paa hvilken Bye Faaborg hidtil aldeles ingen Handel, har ført. Det er desforuden umuligt, at neget Told Regnskab enten i Faaborg eller Sietin, med Sandhed kan udvise eller bekræfte dette Ovenmældte, og ønskeligt var det, om denne Sag maatte blive undersøgt, og oplyst, hvilke Skippere eller Handlende det er, der i Stetin kan have, saa ganske falskeligen, angivet, bemældte Smør at være kommen fra Faaborg. Nej. Faaborgerne staae (nogen Fragthandel undtagen) med udenrigs Handel nødvendigviis meget tilbage, medens de lide meget ved de omkring denne By boende mange Strandboers Forprangshandel, samt imod Ærøboernes og andre nærliggende smaae Øers Beboeres udenlandske og indenlandske fri Handel. Fra Faaborg er i dette Aar udført og indført i København og Norge omtrent 1280 Tønder Smør, men, som sagt, ikke en eneste Halsotting til Stetin. Dette meddeles Udgiveren fra samttige Købmænd og Handlende i Faaborg, som ville altid indestaae Dem for Sandheden, deraf. Ploug, Købmand. Udgiveren maae, efter at have inden ket ovenstaaende til Indsendernes Fyldesegørelse, gjøre opmærksom paa, at det i No.78 af disse Blade Indførte om Smør-Udførsel fra Faaborg, ikke der siges at have staaet i Altonaer-Bladet, men blot nævnes som et Rygte. Endelig kommer det ikke saa meget an paa, om Smøret er udført til Stetin, eller andetsteds hen, som derpaa, om det er ført ud af Landet, medens dets Pris sammesteds er overdreven, eller ej. Men selv i det første Fald, blive Faaborgs Købmænd ubeskyldtet thi Smørudførselen var jo aldrig forbudt. Og den Skrivendes Hensigt var blot, at tilraade sligt Forbud. Fra den Mand, sam havde meddelt hin Efterretning, venter jeg imidlertid Sagen oplyst, som da med første skal skee i disse Blade.
Politivennen, 1801-01-01
Et Par Ord til Bedste for Vesterbroes Indvaanere. Da Gaderenovationen, der inden for VolDene, ved Kudskenes uforsvarlige Forhold og Vognenes slette Skabning o. s. v., kun i det højeste kan siges at være saa saa, er saasnart man træder ud af Porten (ja inde i Portrummet selv) yderst forsømt, og det dog synes især fra medieinsk Side, vigtigt at en Forstad, der indeholder et betydeligt Tal Indvaanere, har saavidt muligt tør og magelig Gang, til Staden, foreslaaes følgende Midler: 1) Efter hver Torvedag, men i detringeste een Gang om Ugen, at lade Port, Bro og Gade lige til Frederiksberg Alleport feje g NB. Skarnet bortføre. 2) Bekostningerne hertil maatte tages af Renovationspengene, uden det maatte findes billigt, at noget afgaves dertil, enten af Torvefarerne eller af Konsumtionen. I al Fald burde Renovationskontrahenterne køre endeel Læs for intet, da en god Deel af Skarnet spildes her af deres Folk. 3) At lade Sidealleerne fra Fortikationen til Forstaden paaføres et godt Lag Gruus og dette jævntromles. Endelig, ved et udelukkende Privilegium paa nogle Aar, at opmuntre en Hyrekudsk til at etablere sig paa Broen, ikke allene for, paa Forlangende, at gjøre sædvanlige Hyrekudsketurer, men ogsaa for tre Gange om Dagen, til et bestemt Klolkeslet f. Ex. Kl. 9 om Morgenen, Kl. 4 om Eftermiddagen og Kl 10 om Aftenen at lade en Karet gaae til Staden, og ligeledes paa tre bestemte Tider af Dagen, f. Ex. Kl. 91 Kl. 2 og Kl. 101 at lade en Karet, paa et bestemt Sted i Byen, indtage dem, der ønskede sig udførte i Forstaden. I al Fald er det en stor Mangel, at der ingen Hyrekudsk er paa Vesterbro. K. H. Seidelin.
Politivennen, 1801-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Den paaankede Mødding paa lille Kirkestrædes Fortog, er den 3die Dee. borttaget. 2) Den i No. 134 paaankede store Baad som laae uden paa Fortoget i Læderstræde, er borttagen.
Politivennen, 1798-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Jernkræmmerne paa Vestergade, som No. 13 rørte ved, have nu flyttet deres Vare saavidt ind, at der bliver magelig Plads for een Gaaende. Dette er velgjort af dem, og alt hvad man kan paastaae. Men imidlertid burde den Sag nøje tages i Overveielse af Magistraten, om ikke Borgerbrev paa Næringsveje, der gjøre det nødvendigt at opstille Varer uden for Huset, skulde billigen indeholde den Betingelse: at den nye Borger skulde drive sin Næringsvej enten paa et Torv ellen een af de brede Gader. 2) De i No. 13 paaankede Tønder og Skramlerier uden for Hjørnehuset af Vestergade ere forsvundne. 3) De Rendetræer ved Fruekirke hvorover der klagedes i No. 16 ere strax borttagne. Ligeledes er det Rendebret i store Strandstræde hvorover No. 19 klagede lagt paa sit Sted, men de Lænker med Blyklumper, som ligge løse paa det, haaber man Ejeren enten fæster eller borttager,
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. 1) Ved Bommens Bro forefalder det undertiden, at Flydebroen, ved stærkt NordenVande staaer lemmelig langt fra den faste Bro, hvorved de, som i mørke Nætter skulde gaae derover, kunne staae Fare for at falde i Sandet. En Lygte tændt her paa slige Tløer, vilde være nyttig, og kunde man gjerne føje den Anstalt, at Lygteu med samt Stangen borttoges om Dagen, for ikke at være i Vejen for Udlæggere eller Tove. 2) I Nyboder blive Pomperne laasede tidlig om Aftenen og Nøglerne hængt hen i Vagten. Formodentlig skeer dette for at forekomme at ikke Pompestængerne bortstjæles siden man ikke bruger sligt ved de publikke Poster i Stadens andre Gader. Men var det ikke muligt at hindre sligt Tyveri paa andre Maader, uden at udsætte denne Egn af Staden, der mangler Gaardpumper, for Vandmangel, saavel til Køkkenbrug, som ved paakommende Ildebrand? 3) I Gaar otte Dage saae man paa Parterret to Matroser i beget Sjoverdragt.
Politivennen, 1801-01-01
Begjering til General Postamtet om en bedre Indretning ved det Helsingørske og Lollandske Post Contor. Det er unægteligt at Posterne, og in specie den Helsingøerske og Lollandske, har taget og vedblive at tage til, deraf følger altsaa at Postkassen maae alt mere og mere profttere, og hvad er da billigere, end at Post Kontorerne indrettes sagledes at Publikum paa een saa meget mulig bekvem Maade kan være tient. Den Helsingørske og den Lollandske, ere 2de forskjellige Poster, men høre dog til et PostContoirt dette medfører paa sine Tider adskillige Ulejligheder for Publikum, som der skal indlevere, eller modtage Breve, Penge og Pakkert thi naar det ofte indtræffer, at disse enten afgaaende eller kommende Poster komme til at krydse imod hinanden, saa har man meget ondt ved, og undertiden ikke kan faae afeller tilleveret sine Breve med videret derhos maae det forekomme enhver meget synderligt, at Døren til PostKontoret er lukket, saavel paa den Tid, da Kaartene for den kommende Post er udhængende, som og da, naar Breve skal modtages til Afsendelse. Inden for Døren staaer et Postbud, til hvem man skal tilkiendegive, hvad man vil have afeller tilleveret, og denne Person skal igjen fortælle det til en tredie Mand, og ved denne Cireulation kan Tingene komme i saadan Vilderede, at man med uforrettet Sag maae gaae tilbage. Naar man spørger hvorfor Døren er lukket paa Indog Udleverings Tiden, saa bliver der svaret, at naar en komnende Post skal igjennemgaaes og confereres eller en afgaaende efter Indleverings Tiden skal expederes, maae Døren absolut være lukket, samt at Post Kontoret ikke er saaledes indrettet ar 2de Poster paa en Tid, kan, anderledes end som skeer, expideres. Dersom nu dette forholder sig saaledes, og General Postamtet derpaa blev gjort opmærksom, saa er der nok ingen Tvivl om, at det jo enten lod indrette et til 2de forskiellige Poster passende Kontor, eller separerte Komorerne, og ved en af Deelene, vil General Postamtet giøre sig Publikum meget forbundet.
Politivennen, 1801-01-01
Spørgsmaal. Er det ikke ubegribeligt at paa en Tid hvor man søger at trække ved Konst mere Føde af sædvanlige Levnetsmidler, som ved Tillavning af den Rumfordske Suppe, eller at koge Marven og andre fødende Substantser af Been ved Hielp af en Digester, dog endnu den gamle ofte paaankede Sværm af Hunde findes paa Gaden og i Husene? Have vi da ingen Sands for det offentlige Gode? og ere vi saa dorske at intet kan vogne os af vores Apathi? Til Fattige have vi neppe Føde, og Kjøbenhavn underholder sikkerlig herimod 20000 Hunde.
Politivennen, 1801-01-01
Spørgsmaal til Bestyrelsen for Maal og Vægt. Af Chokolade og Voxlys gives kun 28 Lod pr. Pund? Hvadkan være Aarsag til at en saadan Forskjel af et og samme Lands PundVægt finder Sted. Maaskee vil man svaret disse Vare solgtes før ikkun af Apothekere. Paa saadant Svar gjøres atter det Spørgsmaal: er der nogen gyldig Aarsag til at Apo-thekervægt skal være anden end Landets almindelige Vægt?
Politivennen, 1801-01-01
Tanker om Straf-Lovgivningen. De grove Tyverier, Indbrud, Anfald og Forsøg paa Mord, skal, som der siges, have foranlediget Statsbestyrerne, at udnævne en Kommission der skulde fastsætte Principer, hvorefter en ny Kriminal Koder skulde Udarbejdes. Ingen vil bedre skjønne dette Foretagendes Vanskelighed, end en saadan Kommissions Mænd, og ingen dem tilstillet Betragtning over dette store Æmne, ansees overflødig. I denne Tro fremsættes følgende: Naar man betragter den nu værende Gang af disse Forbrydere, saa findes, at den største Deel ikke tvinges af Pangel til disse Stimænds-Gjerninger, men ere gamle og hærdede i Lasten, og undslapne af de Forvaringssteder, de engang vare hensatte paa. Saa priseligt det milde Princip er, at Livsstraffe ikke bør anvendes, saa uomgængelig er den Følgesætning, at Forbrydere hensættes paa Stæder eller holdes under Varetægt, hvor de ej oftere kunde blive farlige, og ikke, som nu alt for ofee er Tilfælde, snart af Stokhuset, snart af andre Fængseler, undvige. Den Mand, som har Rovdyr i sit Eje eller Værge, og ikke forebygger, at disse jo komme løs, er efter D. Lov pligtig til Skades Erstatning. Den retfærdige Lovgiver vilde ikke finde det uden ganske naturligt, om den, som bestjæles eller mordersk anfaldes af en undvegen Slave eller Fange, troede sig berettiget til, af ham, Lovgiveren, at fordre Erstatning for en Skade der ikke havde skeet hvis de ældre Straffelove stode ved Magt. Af Fangefogderne kan Erstatning ikke ventes, da disse alle ere fattige Folkt men en skarp Straf maatte de nok være underkastede, ifald Undvigelsen, der altid nøje burde undersøges, fandtes skeet eller lettet ved deres Forsømmelighed. Skulde det ikke af Kommissionen sindes retfærdigt og nyttigt at give Tyveriets Straf Gradationer i Forhold til det Stjaalnes Erstatning af Tyven. Den Tyv, der erstatter alt, eller en Deel af det Stjaalne, bør nok ej ansees som den, der intet tilbagegiver. Nu kan den, der harnedgravet sine Tyvekoster, efter udstaaet Straf, ener imedens han er hensat, derekte eller indirekie, nyde Frugten af hans stjaalne Godst og hvad skulde, som nu Tingen staaer, bevæge Tyven til, at give det ringeste tilbage.
Politivennen, 1801-01-01
Om Dyrtiden udenlands. I det Hannoverske er under 26 Novb. d. A. forbydt al Udførsel af Slagtekvæg, Flesk, Skinker, fersk Kjød, og Smør. Den af Underhuset i England nedsatte Kommission, til Dyrtidens Undersøgelse har i sin første Rapport erklæret, at Høsten i Aar havde været " under det Sædvanlige. Den raadte til ved Sparsomhed at erstatte denne manglende Fjerdendeel, og ved belønnet Tilførsel at skaffe sig endnu 1 til Overskud.
Politivennen, 1801-01-01
Bekjendtgjørelse. 1) Under den 12 denne Maaned har det behaget Os. Majestet at resolvere, at ingen Illuminationer eller andre pengespildende Højtideligheder skulle finde Sted i de danske Stater, i Anledning af det kommende Aarhundredes Begyndelse. 2) Den i Politivennen omtalte istykrede Rende, paa Hjørnehuset af lille Fiolstræde og Skindergaden, er nu istandsat.
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. 1) I store Strandstræde, som i afvigte Sommer blev fra ny brolagt, er den ene Jernfod under det første Rendesteensbret paa højre Haand fra Hallandsaas, allerede i Stykker og daglig seer man adskillige paa veje at falde derpaa. 2) Paa Gammeltorv uden for Barberens Dør stikker en Stumpe af Trærenden ud, hvorover man falder, især i Mørke. Brættet ved Gaarden i Raadhus stræde t No. 126 er itu, ligeledes for No. 12f. 4) I Frederiksberggade, uden fer det østre Hjørne af samme Gade og Smedebakken, er et Rendebret, som vipper, fordi den ene Jernfang mangler. Uden for den nyopbyggende Gaard paa St. Anneplads, ved Siden af Baron Selbys, har i nogen Tid staaet, paa Kjørebroen, en Hob Steen og ligeledes adskillige Nærter en Arbejdsvogn. Da Pladsen just ikke er den bedst oplyste, saa haaber man at en Uorden, som aldrig bør have Sted, saa meget mere vil afhjelpes.
Politivennen, 1798-01-01
Spørgsmaal. Af hvad Aarsag skal den uhyre store Rendesteen ved Høemagasinet staae aaben, hvori et Menneske saa let kan drukne, og hvori der endog engang skal være fundet en Druknet?
Politivennen, 1801-01-01
Bøn til Magistraten om Aabning af Brændeudsalget. Paa nærværende Tid er alt Brænde opkøbt eller i det ringeste udlosset i Pakhuse. Da imidlertid Frosten begynder stærkt at indtræde ville ikke allene Tørvene atter stige højt, men Spekhøkernes Pinde blive uendelig dyre for den Fattige, der skal skaffe sig Varmeog Koge Ild. Magistraten anmodes derfor, om muligt, at forekomme den sædvanlige Aabningsl af dens Forraad. Jeg forener hermed endnu to Bønner, hvis Opfyldelse vil gavne øberne, uden at skade Stadens Kasse. 1) At forhindre, i det ringeste ved Forraadspladsens Favnemaal en Urigtighed, som indløber ikke fjelden ved Maalene i Havnen, det er den før paaankede Ledeløshed af Vangerne, hvorved disse komme til at staae skæve. Vel troe de fleste Købere, og alle Sælgerne paastaae, at en Favn er en Favn, enten den staaer ret eller skjæv men for den, som veed det modsatte, er det højst ubehageligt at see sig tilmaalet i et skævt og altsaa virkelig falskt Maal en Vare, som man dyrt har betalt. At halve Favne uhugget Brænde maatte sælges paa Brændepladsen, hvørtil Favnemaal af den halve Højde, men samme Brede, meget godt kunde haves. Det er ikke uden Grund at jeg tilraader at gjøre Halvfavnemaal af samme Brede men halv Højde mod Heelfavnemaalet. Grunden er, at Favnesætteren, saalænge han ikke skal løfte Stykkerne for højt, kan magelig tumle og fflytte dem, indtil han faaer kantet dem saaledes imod hinanden, at Køberne skeer Ret. I en to Alens Højde er dette ikke længer muligt, han maae da med Nøje slynge Stykkerne op og lade dem ligge hvor de komme. Derfor er ogsaa denne underste Hælvt af en fuldsat Favn Brænde i det ringeste t bedre end den øverste. Jeg ledes herved til, at indstille til Magistratens Skjønnende, om det ikke var bedre at selv de hele Favnemaal gjordes lavere og mæssigen bredere, f. Ec. 1t Favn forholdom brede og 3 Favn højet vel optoge de da lidt mere Plads foran Skibene, men den nu paapægede Nytte, og den større Lethed og Hurtighed, hvormed de kunde fyldes og tømmes, overvejede rigeligen denne lille Ulejlighed!
Politivennen, 1801-01-01
Om Dyrtiden i Engelland. Her er udgaaet en kongelig Opfordring lil Folket, at gjøre sparsom Brug af Kornvare, saavel til dem selv, som især til Heste eller andre HusdyrI hver Avis seer man opregnet, hvor meget Kom der er tilfort England, ike allene fra de Steder hvor Udførselen er forbudt, men endog (højst rimeligt fra Frankerig selv) fra det fjendtlige Holland. Saa meget formaaer den udsatte Premie.
Politivennen, 1801-01-01
Fordeel ved Brødbagning anbefalet vore Bagere og Husmødre. Naar Priserne paa Fornødenhederne stige, gribe næsten alle til afmægtige Skrig over Tyrtid, istedet for at undersøge hvad Midler der staaer i deres egen Magt imod den. Vilde man derimod udforske og trolig anvende disse, da vilde man maaskee see sig istand til, ved et mindre eller ved llogere Brug, eller ved begge Dele, at hindre sine Udgivter fra at stige højere end forhen. Jeg vil her angive et Besparingsmiddel, ved at opmuntre mine Medborgerinder i deres mindre, og Bagerne i deres større Dejlaving, til at benytte sig af følgende i Frankerig opfundne Maade. Man tager gode Klid, helst af Hvede slaaer derpaa saa meget Vand, som behøves til deraf at gjøre en ganske tynd Velling, dette lader man koge i en 5 til 6 Timers Tid, NB. jævnt og sagte, og derefter ælter man Melet i det fra denne Velling afstede Vand, istedet for det sædvanligen brugte kolde ukogte Vand. Dog maae denne Afsiening ikke bruges heed. Man har fundet at det Brød, der bages af en saaledes æltet Dej, ikke allene har en bedre Smag og større nærende Kræfter, men vejer ogsaa omtrentt mere af den samme Andeel Meel, end ellers.
Politivennen, 1801-01-01
Dito om Bygsaarer i Brød. Af Kollegialtidenden sees det, at de Mænd, der undersøgte Byggets Anvendelighed og Drøielse til Brød imod Rugens, grundede den Forestilling, hvorefter det tillodes Bagerne, at lade sig Blandingsbrød betale lige med Rugbrød, derpaa, at den betydelige Mængde Klid ikke kunde bruges til nogen Ting. Bagerne viste imidlertid strax, at de kunde bruges, de blandede dem i Brødet og solgte altsaa de 4 Lpd. Klid af en Tønde Byg til 4 Skilling omtrent Pundet, hvorved Tønden af Bygget giver dem en reen, og ved hin Tilladelse ikke tiltænkt, Vinding af 15 til 16 Mark. Er denne Tilsætning Er den sund for af Bygklid lovlig. den uvante eller svage Mave? Og hvis saa er, bør da ikke Bygbrødet og overhovedet Blandingsbrødet sælges omtrent 1 ringere end Rugbrødet.
Politivennen, 1801-01-01
Spørgsmaal om falske Bankosedler. Dersom det findes billigt, at den, som er bleren pertaget med en falsk Bankoseddel, ike faaer Godtgjørelse i Bankent mon det da ikke tillige var rigtigst, at enhver i Banken præsenteret falsk Bankoseddel anholdtes, og Inkvisition anstilledes over den Præsenterende, og Dem han havde faaet den af, for at komme efter Kilden. Ved at lade Præsentanten beholde den eftergjorte Seddel udrettes naturligvis intet andet, end at han søger atter at udgive den, og at Bedraget saaledes forplantes.
Politivennen, 1801-01-01
Hestetyveri. I Slagtertiden blev en ikke ubetydelig Deel Heste, som græssede paa Stadens Græsninger, borte for Ejerne. Det er mindre om at gjøre at vide Gjerningsmændene end at sligt for Fremtiden for denne Gang, Saalænge Hesten bliver kunde forebygges. det kostbare Dyr, der skal berede vore Agre til Sæd, og flytte vore Vare og Byrder, og (Landhusholdningsselskabets Bestræbelser for at lade Oren afløse Hesten have kun udrettet lidet enda) det vil den sikkert endna længe blive ved at været saa er det vist en vigtig Gjenstand for Justiten, at sikkre en saa kostbar Ejendom, saa meget mere som dens Værdi for Staten forsvinder under Tyvens Haand. Det er bekjendt, at Hestenes Kjød er en ligesaa velsmagende som sund Fødet at hele store Nationer spise dette med større Velbehag end vi vort Oxekjødt at vore Forsædre spiste det med Lystt - Ogsaa Veterinærskolens Lærlinger finde, at Hesteskinker ere bedre værd, end at graves ned i Jorden. - Midlertid er Fordommen, som Kristendommens Prædikantere for--8 Sekler siden vidste at indprente mod denne Føde, endnu saa stærk, at Danmark aarlig lader for 50 til 100, 000 Rdlr. Hestekjød heuraadne i Jorden, oftere endnu oven paa den, medens mange Naver sulte, eller fordøje Næringsmidler, der ikke kunne, enten i Velsmag eller Sundhed, sættes i Ligning med hvad der saa taabelig forspildes. Heftetyven, der tør trodse Fornuft og Samvitlighed, er ikke mindre Slave af Fordommen, end andre. Kun Huden, Manken og Halen, højt Talgen, tør han tilegne sig. Han tilintetgjør altsaa for Ejeren og Staten en Værdi af 20-100 Rdlr. og derover, for at gjøre en lastefuld Vinding af 1-2 Rdlr. og i denne Henseende er Hestetyveri det strafværdigste af alle. Det er Garvere og Skomagere, der købe de raae Hestehuder. Dersom disse aldrig købte en raa Hestehud, uden at være forvissede om, at den ikke var Tyvegods, vilde sikker mere være gjort imod Hestetyveri end ved de største Straffe. Ovenmeldte Købere af Huderne, der vide at disse raae Materialier, dog ikke kunne undgaae dem, ville sikkert være villige til slig Undersøgelset og hvorledes denne kunde gjøres dem let og mulig, vil vor aarvaagne Lovgivning sikkert bedre vide, end Indsenderen.
Politivennen, 1801-01-01
Om Hæder og Rang for det Borgerlige Militær. Det er forhen i disse Blade ønsket, at Kjøbenhavns Borgeroffieerer maatte nyde Rang og Hæder i det mindste lige med begge Krigsctaternes Officerer. Sammesteds ere de meest i øjnefaldende Grunde for dette ønskes Retfærdighed fremsatte. At en saadan opmuntrende Bevaagenhed fra en Tansk Regents Side, ikke vilde være uden Erempel i andre Stater, kan Stokholms Borgermilitær godtgjøre, og vil jeg til den Ende udskrive følgende Sted af Etatsraad v. Schirachs Politiske Journal for 1792. For at belønne den besynderlige Iver hvormed Borgerskabet i Stokholm har tgjort sig fortjent saavel i Krigens Tid som i den urolige Tid, da Kong Gustav blev saaret, har Hertug Regenten, (hvil)ket og havde været den højst salige Konøges Villie) givet Borger Officererne og 2deres Korps, for dem og deres Efterkomømere, Ære og Rang i lige Grad med de avirkelige Officerer, som tjene ved Land-Etauten, uden at de derfor skal erlægge no2gen Afgift for Caracteren, ej heller bevtale noget for Udstædelsen af CaneelieDiplomet." Sikkert ere Kjøbenhavns Borgerskabs Fædrelandskhed, Tapperhed og Troskab lagte for Dagen ved endnu flere og mere glimrende Prøver, end selve det prisværdige Borger skabs i Søsterfolkets Hovedstad. K. H. Seidelin.
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. 1) Fra Land-Cadet Akademiet nedstyrter, paa hver sin Side af Frontespidsen, i Regnvejr en plump Tageller Vandsluse, der særdeles meget inkommoderer de Gaaende. Ligeledes kunde et par smaae Tagrender, poa den anden Side i samme Gade, maaskee ogsaa taale nogen Forbedring. 2) I store Strandstræde, have Husent No. 110 og 117 samt 123, nogle slemme udstaaende Tagrender. Andre derimod, som: No. 129, 130, 131, 132, m. fl. synes ej at naae nær nok til Gaden. 3) Ligeledes have Hujene No. 14s og 158 i Bredgaden slette Tagrender. 4) Det samme gælder om Bogbinderens Huus i lille Kongensgade No. 29, ligeover for Nikolaf Kirke. *) Saavel Kørebro, som Fortog i Bredt gaden uden for Kirkeruinerne er i maadelig Tilstand. 6) Uden for Traktør Møllers paa Kongens Nytorv ligge Fortogsfliserne meget farligt skraa, som bedes rettet førend Frosten indtræder. Det samme har ligesaameget eller maaskee endnu mere Sted ved Fliserne udenfor Hovedvagten paa samme Torv. 8) Ved Indfarten fra Kongens Nytorv i St. Strandstræde savnes offentlige Brætter over den saa særdeles brede Rendekiste ved begge Sider. o) I Ødre Amaliegade sees undertiden, at de, som skulle feje Gaden og rense Rendestenene, kaste alt Skarnet af disse sidste op paa Fortogets skraae Brinke, til et højst ækelt Syn for de Passerende, og til en ikke mindre væmmelig Stank. Endnu en slem Følge af denne Uskik er, at Folk, som i Mørke ville fra Fortoget ud paa Gaden, eller fra denne op paa Fortoget, kunne ved at træde i denne Søle, komme til at gjøre et meget ubehageligt Fald. 10) I Kristenbernikovstræde sidde Lygterne paa det venskabelige Selskabs Gaard netop saaledes, at Trandryppet maae falde paa dem, som bevandre Fliserækken. 11) Brolægningsvæsenet vilde meget forbinde Publikum ved at lade lægge et Biet over Rendestenen fra Permadsensgang, saavidt denne løber over Fortoget paa Østergade, hvor man virkelig maae tage sig vel i Agt, at ikke en Fod slipper ned i den dybe aabne Kisterende.