Københavns Adresseavis, 1762-08-16
Vi maae her anmerke noget besynderligt til det smukke Kiøns Nytte, men mit Forehavende er ikke at dadle fligt, som skulde være egennyttigt og str færdigt, men vi ville her ikkun vise den store Skade, som Snørlive foraarsager Fruentimmer og andre. Saa stor denne Skade, er, saa let skal det være mig at bevise samme. Saasnart de spæde Børn ere komne til Verden, svøber man dem saa haardt og snedert sammen, som mueligt er. I steden forat forbedre denne allerede skadelige Jndsvøbning, ifører man dem strax derpaa et Fiskebeens Harnisk, et Snørliv og bliver ved derudi imod Naturen at sammenpresse de spædeste Lemmer paa Legemet. Underlivets indvortes Vilde bliver i det mindste for Halvparten gjort snevrere. Hvor skal nu Maven, Tarmene, og de øvrige Jndvolde, som findes derudi, vige hen, Bliver de ikke derved paa det sterkeste trykte ind i hinanden, og næsten gjorte gandske udygtige til deres udvidende og sammentrekkende (peristaltiske) Bevægelse, som uforbigængelig udfordres til Madens høystfornødne Fordøyelsee, Maven bliver presset op i Høyden, og trykker altsaa Mellemgulvet, (Diaphragma) med Magt op, der er som Skillerummet imellem Brystet og Underlivet. Formedelst dette, og tillige formedelst Snørlivets øverste Deels Sammensnøring, bliver Brystets Hulling ligeledes gjort meget sneder; Lungen selv bliver sammenpresset; Aandedrætten, uden hvilken Livet ikke et Øyeblik kand bestaae, bliver forhindret; deraf reyser sig Trangbrystighed, Hierteklappen, Banghed, Ængstelse, Afmagt, og fornemmelig NæringsSaftens slette Blanding med Blodet. Naar nu ved Brystets og Lungens Jndpresning Næringssaftens indvortes Blanding med Blodet bliver forhindret, saa kand de fornødne Vædsker ikke blive afsondrede fra Blodet. Der vil altsaa blive Mangel paa Galde, som en til Fordøyelsen, umistelig Vædske, der vil mangle Nervesaft, hvorudi dog vort Liv og vore Følelser bestaaer. Dette gielder ogsaa om de andre Vædsker. De grove Dele, som ikke bliver blandede med Blodet, men ikkun flyder omkring i samme, giver det en bleeg og død Farve. Dette giør, at de smukkeste Legems Skabninger faaer den herligste Anseelse, efterdi det giør Huden bleeg, og berøver Ansigtet af livlig Couleur og Angenemhed. Hvoraf kommer vel den iblant Fruentimmeret, og særdeles hos os, saa sædvanlige Gusteenhed, Hvoraf kommer det, at man daglig seer saa mange Fruentimmer, som naar man kommer dem nær foraar tager os lige saa megen Ekkelhed formedelst deres grønne, gule og jammerlige Ansigts Farve, som deres prægtige, Det Første, i vort Bryst, Den Sidste, i Guds Dragt og anseelige Legems Dannelse fornøyer os, naar vi seer dem langt fra Den umaadelige Caffebrikken, den liden Bevægelse, den megen Svon og deslige, giør vel sit dertil; men jeg troer, at Snørlivene ligeledes ikke giøre lidet dertil. I Almindelighed bliver derved Blodet og Næringen trakt fra Legemets øverste Dele, og deraf kommer den Ansigtets og Armenes Gustenhed, som man saa tidt merker hos Fruentimmer. Formedelst Madens og Tarmenes Jndpresning og formedelst Næringssaftens Unddragelse og Fordervelse foraarsages i Underliget lede til Mad, Ekkelhed, Forstoppelse, Opblæselser og sligt meere Ondt. Voxne Skiønheder, hvis største Omhyggelighed nu er at forøge deres naturlige indtagende Væsen ved det kunstige, eller at indtage Mandspersonerne ved Naturen, eller ved begge, tør ikke være ubekymrede ihenseende til deres Snørlive, omendskiønt de hidindtil ikke har fundet de onde Virkninger deraf. Endogsaa da kand deres behagelige Marter tilveyebringe dem alle de forbemeldte onde Følger, endskiønt ikke saa let, og ey i saa høy en Grad. J sær bliver en vis Omstændighed bragt i Uorden hos dem, som de har frem for de Ufuldvoxne, frugtsommelige og bedagede Fruentimmer, og som naturligviis har sin bestemte Orden, hvilket foraarsages af Snørlivenes Presning og Trykning, hvoraf kommer Colik, Blodspytning, Blodbrekning, og sterk Hovedpine, efterdi det, som skal tage sin Vey nedad, bliver nødt til at tage den opad. Aarsagerne og den store Skade, som heraf kommer, er forhen allerede noksom meldet; men Skaden er endda større hos frugtsommelige Koner, den Frugt, som de bærer i deres Liv er endnu langt kielnere end de Børn, som ere fødde til Verden. Den mindste Støden og Trykning kand betage dem Livet, eller i det ringeste deres Sundhed deres hele Livestid.