Berlingske Tidende, 1805-02-11
J det lovgivende Corps mærkværdige Forsamling, hvori man raadslog over Statsdirectoriets Forslag, at hæve Procent af Eiendomme, holdt Borger von Hasselt følgende Tale : "Af Commissionens Rapport sees altsaa, at denne Forsamling efter frugtesløs Modstand skal samtykke i Statsdirectoriets Forslag, som, uden at tage Hensyn paa de tilbagesendte Forslag, fordrer 16 Mill. 570000 Gylden ved at hæve 1 Ptorent af Nationens Eiendomme provisorisk for 3 Maaneder, og, for at tvinge os dertil, anfører Aarsager, som synes at tilkiendegive den yderste Nød, alle Bestyrelsesgrenes Standsning, Armeens og Sømagten Opstand, Nationalbankerot, og desuden vor høie Allieredes Unaade. Jeg tvivler ingenlunde paa, at vor Finants commission jo er overtydet om den overhængende Nød, ikke heller tvivler jeg om, at Staten jo staaer paa Bredden af fuldkommen Undergang, ja jeg er overbeviist om at alle Anstrængelser vilde have været frugtesløse uden enkelte sandFædrelandsvenners Over og Understøttelse. For at afvende den saalænge afværgede Omstyrtning endnu i 3 Maaneder befinde vi os altsaa i den jammerlige Nødvendighed at erklære for det bataviske Folk, at Staten er forloren, hvis det ikke provisorisk for 3 Maaneder afgiver 1 Procent af dets Eiendoms Værdi, at der heller ikke er noget andet Middel tilovers end at igientage denne Afgivt, og ikke utydelig maa vi herved tilkiendegive, at alt dette er foraarsaget ved vor Forbindelse med Frankerig, hvorved vi ere indviklede i en saa kostbar og langvarig Krig. Inderlig rørt over Fædrelandet, der ved saa mageløse Opofrelser haabede at erholde Frihed og Uafhængighed, og nu desværre synes ikke at have gjort andet, end kjøbt for saa mange Skatte fin Undergang og Udslettelse af Magternes Liste, finde jeg mig forpligtet, ifald noget stort Offer paa ny fordret af Nationen, at spørge, om den er væsentlig Aarsag dertil om vi paa vor Samvittighed kunne erklære, at Fædrelandet ikke kan reddes paa anden Maade, om vi som ærlige Mænd ene kunne tilskrive alt dette Følgerne af vor Forbindelse med den franske Republik. – Statsdirectoriet siger i sin, denne Forsamling spoetende Missive af 7de Januar, Det har intet andet Valg; vi maae enten opfylde Forbindtlighederne med vor høie Allierede eller see Staten undergaae. Jeg spørger nu skal Nationen, skulle de saa haardt fortrykte og forarmede Jndvaanere underkaste sig dette Statsdirectoriets Magtsprog, Skal Nationen ikke spørge om Anvendelsen af de uhyre Udgivter til en foregiven Beskyttelse og Beherskelse af Colonier, om hvilke det er erklæret for hele Europa, at de to Gange ere solgte og overleverede til Fienden? (Her anførte han mange store Summer, som unødvendig forødes i de fleste Departements og Bureaux, foreslog større Sparsomhed og endte saaledes:) lad Statsdirectoriet frimodig sige den franske Keiser, der vist nok er vel underrettet om Sagernes Tilstand, hvad Bataverne siden Aaret 1795 have taalt og liidt, for at beholde Frihed og Uafhængighed, og for at opfylde sin Alliance med Frankrig. Lad det vise, at det selv ved den strængeste Sparsomhed i alle Grene, ikke er mueligt at den ene Byrde kan bæres efter den anden, medens Tingenes Gang og tilstødte Omstændigheder have fortørret Statens Hielpekilder. Lad det, ved en stormodig og aabenhiertig Adfærd i dets Underhandlinger med Keiseren, medens det erklærer sit Fiendskab mod den fælles Fiende, vise sig værdig til hans bekiendte Velsindethed mod det bataviske Folk. Lad det exemplarisk straffe alle hemmelige Forstaaelser imellem vore Embedsmænd og Fienden; og jeg en forsikkret om at den Deel, vor høie Allierede tager i vor nu saa ringe og fornedrede Republik, vil have de bedste Følget for os, erhverve os Agtelse, forskaffe os Lettelse, Bistand og Hielp og endelig giøre Statsdirectoriets foreslagne Forholdsregler unødvendige.