Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1819-12-10
Buenos Ayres selv er en Stad, som ligger ved Platofloden, der, efter den nyeste Angivelse, tæller nu 80,000 Jndvaanere Floden er saa breed, at man ikke kan see Kysten paa den modsatte Side ved Montevidso; hver Aften efter Solens Nedgang er den opfyldt med nogle tusinde Mennesker af det mandlige eller qvindlige Kiøn, som bade sig Stedet, har i sig selv intet behageligt ved sig; og fornemmelig i Middagsstunden, hvor enhver tillukker sine Dørre og Boder, formedelsk Heden, ligner den ganske en øde Landsbye. Men alt oplives om Aftenen ved Solens Vedgang Paa Torvepladsen er Berg fakler opreiste og saaledes antræffet man paa denne Plads, indtil Kl. 12 om Natten, endnu alle i fuld Beskjæltigelse med at kjøbe og sælge Efter, og vel ogsaa allerede for denne Tid er det fornemmelig for en Fremmed, ikke raadeligt at opholde sig længe uden for sin Boepæl, naar man ikke vil udsætte sig for at blive stukket ihiel paa Gaderne Polictet seer det, men bryder sig lidet eller slet intet herom, thi de, som endog flere Gange have gjort sig skyldige i Mord, blive kun dømte til Tyrefægtninger paa Livstid, som desuden er een af de største Forlystelser i Landet; der er ingen Nattevægter. Jeg kan paastaae, at man finder daglig ihielstukne Liig paa Gaden, som da blive begravne af Gouvernementet, fald der ikke efter 12 Timers Forløb melder sig no gjen dertil. Landet selv er skjønt og yderst frugtbart, stra at enhver Sagkyndig og formuende Occonom, sukkere kan gjøre der en stor Lykke. De Jndfødtes Dovenskab der er hirkelig overdreven. Jeg tioer, at de holde det for en stor Synd, at lade det Arbeide forrettes ved Mennesker, som paa nogen Maade kan gjøres af Heste. De vinde f. Ex, af en 40 til 500 Al. dyb Brønd Vandet og Spaabeviis, ved Hielp af en forspænde Hest og jeg hørte almindelig at det skeete blot af Magelighed. Ligeledes slagte Slagterne Stude og Køer ved Hjelp af Heste. Studen faaer om hvert Been en Glynge, hvortil det er spændt Heste hvorpaa de blive drevne fra hinanden, Studen bliver da fat i en ubevægelig Stilling, hvorpaa Slagteren afskærer Gendens Hoved med sin Cuchillo eller lange Kniv, og kaster det strax bort Det er meget besynderligt at see paa Min største Fornøielse var Jagt, saalænge jeg havde Tid dertil. Men da der kun ere faa Skove tæt ved Buenos Ayres, saa aftalte jeg med nogle af mine Venner, at tide til Havnen Ensenade, da Egnen er skovrig og bjergfuld og da der findes meget at alleslags Vild. Vi rede bort en Nat fra Buenos Ayres, fordi vi havde 16 Lequas til det bestemte Sted. Om Morgenen Kl. 118, ankom vi paa hiin Side af Enkegade til en Jndianers Hytte, hvor vi afleverede Hestene, og ilede derpaa, i den skrækkeligste Hede, til Skoven, til hvilken vi endnu høvde i Miil, forsynede med gode Gevæhrer. Ved vor Ankomst adskilte vi og to og to, og enhver af os indtog sin Post. Egnen var bjergfuld deels har og deels forsynet med smaae Skove af Pommeranser og fornemmelig Færskentrære. Vi havde allerede været en god halv Time paa denne Post, uden at der forekom os noget af Betydenhed da vi pludselig hørte fra vore Medjægere en formelig Peletonild, Dog forlode vi ikke vor Post, og saaet derpaa stødte vi paa en heel Skare af smaae Hjørte, disse Dyr viiste sig slet ikke skye, men bleve i deres Skridtgang og saae roelige paa os vi havde derfore Tid nok til at træffe dem, tre Stykker af dem glorde vi til Bytte; en af dem var en Hiort, saa stor som vore, men dog Hale og Takker uberegnet. Kakkerne vare 13 Tommer høie, og Sinene omgione af en hviid Ring, som gav Dyret et ganske komisk Udseende De have forresten ganske den samme Farve, som vort Hjorte, naar man undtager Brystet, som er hvidt. De andre to vare ikke meget forskjellige fra vore Raadyr i Europa. Jmedens vi vare beskjæstigede med, at tage vore Dye op, saae vi vore andre Jagtkammerater, hvilke vi for havde hørt skyde, og som ligeledes havde skudt en saadan Hjørt og et Sviin. Det sidste var ikke saa stort, som Vildsvinene i Tydskland, ellers har jeg ikke bemærket noget forskjelligt ved det. De Jndfødte jage ikke fordi de have Afskyr for Kjød af alt Storvildt, og Værdien af den blotte Hud erstatter dem ikke Krudtet og Blyet, da det første især, er i dette Land i en høi Priis. Tiden tillod os nu ikke længere at opholde os, fordi vi endnu havde en temmelig Strækning at marschere til Jndianernes Hytte. Da vi ikke kunde bringe alt med os, hvad vi havde skudt, saa og vi kun begge Hjortene og Svivet, som vi bragte lykkelig paa Stokke til Jndianer Boeligen, men vi kunde ikke komme videre dermed fordi vi skulde betale 20 Plastre for en Vogn til Buenos Ayrce. Vi gav Jndionerne vort Vildt da de havde fodret vore Heste godt, og rede derpaa tilbage til Buenos Ayres.