Viborger Samler, 1825-07-13
Ockonomiske Sager: 1) Levende Hegn. J de sandige og muldsaandede Jorder er det vanskeligt, at give Jorddigerne Fasthed og til at beplante dem med levende Hegn mangler man som oftest de dertil tjenlige Planter. At saae Hybentorn paa et sammensunket og for Ukrud renset Dige giver, naar det voxer op, et uigiennemtrængeligt Hegn - Man kan og, skjondt undertiden med mindre Held, saae Frøet i Haven i maadelig Jord og da udplante dem, i andet eller tredie Aar. De maa beskjæres i Førstningen, for at blive tet sammengroede - Kan man faae Planter af Slaaentorn, da ere de paa bedre og lerede Jorder, især at anbefale, fordi man af Slaaen og Hyben bar Nytte i Huusholdningen. - Men den nemmeste Maade at faae levende Gjærde paa, vil ventelig paa de mindre gode Jorder, være: at besaae Diget med modent Enebærfrø, lagt tet i dybe Render (ligesom det samme og bør skee ved ald Saaen og Planten, at Regnen kan desbedre samle sig om Planterne.) Dette skal for mange Aar siden være brugt i Sverrig og andenstæds. Det er bekjendt, at Enebærbuskene voxe ofte hyppig paa Hederne, hvor Jorden ikke er bedre, ja den har en saadan Evne til at løbe vidt for at søge sin Næring "At der i disse Dage paa Viborg Hede er fundet en lille Enebærbusk neppe tre Qvarteer høi, hvis smalle i Jordfladen løbende Rod blev optaget heel og den havde en Længde af sex og enfjerdedeel Alen. Da Frøet saa let kan faaes, er det værd, at prøve. Dette Hegn maae være mere varigt end de fleste andre. Saaeningen skeer sikkerst og Efteraaret i October Maaned. 2 Tilforladeligt Middel at afvænne Køerne fra at slaae ud, naar de malkes Hvad enten denne slemme Vane er anlediget af at den som første Gang malker den, ikke har det rette Greb derpaa, eller af Modtvillie hos Dyrer, eller og af ømme Patter eller Yver; saa er det dog afgjort, at denne Vane, foruden at fordærve Mellen og forringe dens Mængde, udtræver, enten at man ved Slag og Trudsler, eller og ved, at Een enten holder en Forfod op eller Hovedet. Meget nemmere er følgende Maade, som bruges i Tydskland, paa Harzen og andenstæds: "Man anskaffer sig to Remme, af Bredde som en Kjøreline, og 1 Alen lang, med Spænde i den ene Ende og Huller i den anden Ende. Denne svøbes en eller 2 Gange stramt tet ovenfor Bagbenets Led, der hvor Laaret begynder; Remmen spændes fast og Benet og man behøver da ikke andre Konster, Koen staaer stille, da den derved hindres fra at bøie Foden opad og især til Siden. Anmelderen har i denne Tid prøvet dette Raad til en 7 Aars Ko, som altid var tilbøielig til at slaae; og kun et par Gange brugtes Remmene, siden begyndte hun det ikke; men staaer undertiden og tripper, da hendes Yver er meget udspændt af Melken. 3) At afværge Køernes Bissen i Tøiret. I en Varme, liig den vi nu i disse Dage have, ville Køerne bisse, især ere de velfødte meest omfjendtlige mod Heden og Fluestikkene paa Ryggen. Bisse de først een Gang om Aaret ville de det bestandig - og den eene lærer det af den anden. Hvor man kan tage dem hjem Kl. 9 a 10 og give dem Grønt paa Stalden og sætte dem ind Kl. 4 a 5 om Eftermiddagen er det allerraadeligste, samt at give dem Vand, naar Tid er. - Men de Bremsefluer der volde dem megen Smerte ved at lægge et Æg i Ryggen, hvoraf de saakaldte Haarbylder komme, der først næste Foraar komme frem som Orme og siden naar de ikke klemmes ud, forvandles til Fluer, tærer meget paa Hornqvæget og er forbunden med idelige Smerter. For at afværge dette, smøres i den varme Aarstid, naar disse Fluer grassere, Ryggen paa Qvæget, enten med Fisketran, eller Olie, eller omikke andet haves da med Madfedt. Jnsekterne skye alle fedtede Ting og derfor hielper dette simple Raad. J Tydskland bruges, dog især for at redde Hestene fra Bremsestikkene, den udpressede Saft af Græskarblade, der skal være et fortrinligt Middel, men efterlader en grønagtig Farve, som dog gaaer bort, naar Hesten strigles og børstes. 4) Raad til at forbedre Koens Melkrighed. Naar Malkekoen en Time for den om Sommeren malkes, gives koldt Vand, giver den baade bedre og meere Melk. At lade Koen staae længe umalket, efterat den er kommen af Marken, er skadeligt, især om hun lægger sig, før hun malkes. A. F. Just.