Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-08-25
Nyeste. Skilderie af Kjøbenhavn. og har herskaFjerde Aargang. No. 91. Udgivet og forlagt af J. Wersel, trykt i Kjøbenhavn, hos P. H. Høeckes Enke. Tirsdagen den 25 Augusti, 1827. Til mine Medborgere. Skrevet den 24 August Bidrig for det gamle Danske Med visk for at Kjønnere Lys end i dette Øieblik, Man gjenkjender for igjen feidkommen det kjøkke Folk, som under den store Knud drog til Kamp mod Bebeboere, der nu, til hele Menneskeslægtens Ulykke, have tilrevet sig Herredømmet over Havet, og med dette Herredømmet over al Følelse for Menneskelighed og Retfærdighed. Kongeskaden ligner i denne Tidspunct et andet Sparta, hvor Krig er alle Jndvaanernes Kald. Et Rige, beboet af lutter saadanne Mænd, maatte, om det end ikke var større end Dannemark, kunne overvinde Verden. Een Aand besseler os, een Arm beskytter os. Omslynget af Samdrægtighedens hellige og uopløselige Baand have vi besluttet, at staae og falde med den Stad, paa hvis Selvstændighed to Rigers Ære og Lykke beroer. Kun over dens ryggende Ruiner bør Britten, om han har Mod dertil, bane sig Veien til vor Flaade. Nationer ere ofte Herrer over deres egen Skjebne, sagde nyligen Mr. Grattan i det Engelske Parlament, da han talde om det mishandlede Jrland. Ogsaa vi ere i denne Tid Herre, ikke allene over vor egen, men endog over Dannemarks Skjebne. Af os vil Efterverdenen engang fordre Regnskab. Det Brittiske Cabinets uretfærdige Anslag bør briste som en ussel Sæbeboble, be Kæmmede bør dets Tropper forlade vore Grændser, og evig forbande det Øieblik, da de overfalde værgeløse Oldinger, Qvinder og Børn i deres trygge Hytter, medens Landets vaabenføre Folk samlede sig til Forsvar i Rigets to vigtigste Fæstninger. J fire og tyve Dage have Engellænderne nu foruroliget os, men det er ogsaa Alt; endnu have de ikke i Ordets egentlige Forstand erobret et Haarbred af det, som de saa uretfærdigen gjøre Fordring, paa. Vore Søkrigere og Landtropper have tvertimod tilføiet dem stor Skade, og vort Tab er ubetydeligt i Forhold til Angrebenes Heftighed; de have ikke i mindste Maade vovet at forfølge vore Folk paa deres Tilbagemarch til Fæstningen eller at angribe vore Forposter; deres Skarpskyttere skjule sig ængsteligen i Grøvterne langt fra Forstæderne, deres Orlogsmænd have hidtil ikke vover at nærme sig vore Batterier, deres Bomber synes at være retfærdigere end de, og springe i Luften, for ikke at skade et uskyldigt Folk; Søerne ved Forstæderne ere i vor Magt; Staden har anseeligt Forraad af Levnedsmidler, og Qvæg, Sæd og Fourage er i Mængde bragt i Sikkerhed og ind skaffet i Fæstningen fra alle de Steder, som af os ere besatte eller ligge inden for vor Forpostkjæde; Geværerne fra Kronborgs Fabrik, den største Deel af Krudtet fra Frederiksværk er bragt i Sikkerhed; Kronborg er i bedste Stand. Sidste Løverdags havde endeel fiendtlige Bombarderer lagt sig norden for det nordre Kalkbrænderie, formodentlig for at danne en Kjæde med det Batterie, Fienden havde opkastet ved Svanemøllen. Nogle af vore Bombarderchalouper og Pramme bleve Dagen derpaa beordrede at angribe dem og tillige at forstyrre det fiendtlige Batterie. Kl. 10 begyndte vore Bombardeerfartøier et koste, og deres Jld blev strax besvaret af de Engelske Bombarderer og Canon brigger. Uagtet disse bleve forstærkede, sagtnedes Fjendens Jld kjendelig henimod Kl. 1. og endeel af de Engelske Bombarderere maatte flygte for fulde Seil, For at forurolige de Flygtende fremrykkede Avantgarden og forfulgte dem med en levende Jld Efter de indkomne Beretninger har Fienden lidt betydeligt, medens vort Tab kun bestaaer af 8 til 9 Døde og 10 til 12 Saarede. De af vore For tøier, som bleve beskadigede, ere allerede lagte ud igjen. Ogsaa Batteriet Trekroner har samme Dag skudt paa de fjendtlige Skibe, og paa Batterier, faaes igjennem Kikkert Jld paa et af disse Skibe, de Engelske Fartøier i Synketilstand og Bombardererne ilde tilredte. De Engelske kastede foruden Bomber ogsaa med et Slags Raquetter, der om Dagen see ud som en opstigende hvid Røgstøtte, og som til Ære for Menneskeligheden ere en virkelig Engelsk Opfindelse og hidtil aldrig have været brugte af politicerede Nationer. Dette, Medborgere, var den glimrende Begyndelse til Kampen for vort Fødeland og Hjem for vore svage Oldinger og vore værgelse Qvinder, for vore Børn i Vuggen, der raabe Hevn over saadanne Voldsmænd, for Europas Rolighed, for Menneskeslægtens Fred. Det er Storbritanniens sidste fortvivlede Anstrængelse af udtømte Krampetræk, vi kjæmpe imod. Forladt og hadet af heele det civiliserede Enropa staaer Storbritannien i dette Øieblik paa Bredden af sin Grav. Bandlyst fra alle Europæiske Havne vil det blive tvunget til at lade sine blodige Rigdomme og Producterne af sin Flid svømme vildfarende omkring paa det Hav, som det med voldsom Haand vil beherske. Gammel Engellands sidste Time har slaaet. Bugnende vil det styrte sammen under Vægten af sin egen Magt. Een af de faa Stater, til hvis Havne dets overalt fredløse Skibe hidtil have kunnet tye, har det forsætligen forvandlet til sin uforsonligste Fiende. Som en giftig Hugorm har dets Flaade sneget sig ind i vort Riges Barm, og under Venskabs hellige Navn anfaldt, ikke vor vel forsvarede Hovedstad, ikke vore Batterier, ikke vor bevæbnede Hær, men den trygge, værgeløse Landbo, som aldrig havde mindste Formodning om, at en Flaade, der aflagde og modtog det fredeligste Hilsen, kunde føre Død og Ødelæggelse i sit lumske Skjold.