Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-02-20
Det var den 20de Januarii at de Svenske Rigs stænder paa Drotningholm overleverede Hs. Kgl. Høihed, den udkaarne Kronprinds, Valgakten, og paa en Tale af Landmarskalken behagede det Hs. Kongl. Hør hed at hvide en Tale til Stænderne, hvori han blant andet siger: "Vigtigt og rørende for mit Hjerte er i Dag det første Møde af Rigets forsamlede Stænder. Gode Herrer og Svenske Mænd, den Fyrste Eders Fortrolighed kaldte, staaer nu iblant Eder, end en Fremmed; men vore Hensigter, jeg haaber det, skulle ikke blive fremmede for hverandre Sverrigs Vel. see der den Synspunct, fra hvilken det altid skal være Eder tilladt at bedømme mine Jdrætter!" Nu blev den af Rigstænderne forfattede Forsikring for Tronfølgeren underskrevet af Prindsen, hvorefter de Deputerede erholdt den Naade, at kysse Hs. Kongl. Høiheds Haand. Ved Tronfølgerens Jndtog i Stockholm den 22de var de 50 ældste og Magistraten i Spidsen, af Processionen. Ved Ankomsten til det Kongl. Slot løsnedes 128 Skud fra Artilleriet og Flaaden. Hs. Kongl. Høihed indtraadte først i Hs. Majestæts store Seng Gemak, hvorfra Kongen indførte Prindsen i sit store Kabinet og behagede selv at præsentere Rigets Store. Hs. Kgl. Høihed begav sig derpaa til Hs. Maj. Dronningens Sovegemak, som ligeledes indførte ham i sit Kabinet. Derefter var Cour og aabent Taffel. - Onsdagen den 24de begav man sig i stor Procession fra Kongens Gemak til Rigssalen, hvor Hs. Kgl. Høihed aflagde Troskabs=Eden og modtog Rigets Stænders Hylding. J den Tale, Kongen ved Rigsmarskalken holdt til Stænderne, erklærede han Prindsen for sin adopterede Søn under Navn af Carl August – et Navn (sagde Kongen) som henter sin Glands og Anseelse fra udødelige Konger, lysende og store Mønstere i Krigsdaad, men endmere i de fredelige Jdrætter." Efterat Kronprindsen knælende for Kongens Trone, med Haanden paa den hellige Skrivt, havde aflagt den ham af Statsministeren for de udenlandske Sager forelæste Eed, udlod Hs. Kgl. Høihed sig blant andet saaledes: "Det svenske Folk har kaldet mig til at indtage en høi Plads blandt dets Medborgere; Sverrigs Konge har i Dag med et ømt og helligt Navn bundet mig til sit Huus og sin Trone. Vigtig er min Bestemmelse, stor og erkjendt er mine Forpligtelsers Omfang; men Æren og et Folks Lyksalighed kalde, og da bliver det Forsæt at gavne stærkt og ingen Privat-Opoffrelse for stor. Min Konge og min Fader. Med sønlig Erkjendtlighed nævner jeg dette hellige Navn - modtag min Taknemmelighed, min Kierlighed og min Hengihenhed, Værdiges at meddele mig Eders Majestæts modne Raad og Monster i den vanskelige og ansvarsfulde Konst at regiere! Maatte jeg ved Siden af Eders Majestæts Tron med dette ædle Folk, som nu hur været Vidne til min Eed, længe nyde den Lyksalighed, Eders Majestæt, med Heltens Mod, Statsmandens prøvede Dyder den Vises Erfaring og Menneskevennens Blidhed bereder et elsket og mishandlet Fædreneland. Og naar engang Eders Majestæt, ledsaget af dettes Velsignelser, gaaer hen for at lægge Eders Udødelighed til Eder Fædres, og en Sorgens Dag saaledes atter mørkne over Sverrigs Land – lad, o Gud, denne Dag være fjern - da skal min Bon til Himlen blive om en sto Arv af Eders Majestæt, større end den Krone der beredes Mig: CARL den Trettendes Dyder og Han Folks Kierlighed!" - Hs. Kgl. Høihed traadte fre til Kongen for at kysse Hans Haand, og blev af H. Maj. omfavnet med alle Udtryk af et rørt Hjerte ommeste Folelser. Herpaa indtog Hs. Kgl. Høihed igjen sin forrige Plads. - Efterat Stænderne havde aflagt Hyldings Eden, istemte alle Tilstædeværende det almindelige Udraab: "Kronprindsen leve!"