Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-10-10
Doct. Dene skriver i et Brev fra Bersyada i Podolien af 12te Novemb. 1816, at vel ligge i de til det sydlige Rusland stødende Polske Provinser store Strækninger af den skiønneste Jordbund endnu i en udyrket Tilstand af Mangel paa Mennesker, at Bønderne have ubegrændsede Landstrækninger, og at enhver kan tage saa meget Jord i Brug som han vil, dog tiltager Folkemængden i Ukraine, Bessarabien og Krim Aar for Aar ved Regieringens vise Foranstaltninger. Familier, som udvandre fra Schwaben og det øvrige Tydskland, ankomme aarlig i tusindtal for at befolke de frugtbare, men øde Egne i Ukraine, da Forfatteren i October af det anførte Aar reiste til Odessa, saa var det for ham, som han var kommen i en nye Verden; Reisen gik over Balta; tilforn saae man paa hele Strækningen fra Balta til Odessa(Landet havde tilforn tilhørt Tyrkerne altsaa paa en Strækning af omtrent 20 Mile, ingen Landsbye, intet Vertshuus; men man maatte bringe med sig alt hvad man skulde bruge, og dertil om Natten være under aaben Himmel, nu forefinder man dog nogle smukke og nye Landsbyer og Vertshuse. Saa vidt som Synet strækker sig seer man kun fladt Land og den udstrakte Himmel, hverken Træer eller Buske, intet uden uhyre Stopper; men med den frugtbareste Jordbund; dog drives Agerdyrkningen kun i Nærheden af Landsbyerne, Jndvaanerne ernære sig meest som Nomader. – Nærmer man sig til Odessa, saa seer man en Miil fra den nye anlagte Landsbye Lustdorff (som i 1817 var beboet af 45 Würtembergske Familier, og hvor Millionairen Kattley, een af Odessas største Hvedehandlere, og hvis Enke endnu fortsætter Handelen, blev begravet i Fior ifølge Jndholdet af hans Testamente) der ere desuden mange Lyststeder i Omegnen og en stor Mængde af Colonister have nedsat sig der. Som man kommer til den Høide, hvorpaa Odessa er anlagt, fremstiller det sorte Hav sig for Øiet; Doct. Dene siger at han har seet baade Østersøen og Nordsøen, men at Synet af disse Have ikke kan lignes med det som det sorte Hav frembringer; det fortiener aldeles sit Navn, da det seer saa fuldkomment sort ud, saa at en evig Nat synes at hvile over det; dog formodentligt kun i Storm. (Evalds fort ladne Hav, det tager sig besynderligt ud, naaman seer Skibene med udspændte Seil at indløbe i Havnen, og hvorledes disses hvide Udseende contrasterer med Havets sorte Bølger. – Udsigten fra Odessas høie Strandbredder over det urolige Haver meget oplivende: Byen har fra denne Side Skikkelsen af et Amphitheater. Kommer man imidsertid ind i Staden selv saa støder det Øinene at see at Gaderne ere ikke broelagte, som er Skade, da de forresten ere lange, brede og lige, og da de dagligen passeres af mange Vogne, saa blive de enten fulde af Dynd eller af Støv, denne væsentlige Mangel bliver nu afhiulpet; da Keiser Alexander har ved sit Ophold i Staden, i Mai 1818, befalet at den skal broelægges, og da ingen Steenbrud findes i Omegnen, saa har han stillet Skibe, som høre til den Russiske Flode paa det sorte Hav, til Stadens Brug, for at hente de fornødne Stene fra Krimm, ogsaa har han beordret en Bataillon Pionerere dertil, som skal giøre Arbeide til dens Tieneste. Gaderne har forresten det smukke ved sig, at i det mindste de vigtigste af dem ere (Forts.) beplantede med Alleer.