Viborger Samler, 1836-01-09
Kjøbenhavn, den 3die Januar. Vi have tidligere underrettet vore Læsere om den i den kongl. militaire Høiskoles Bestyrelse foregaaede vigtige Forandring, hvorved vi endnu kun have at tilføie den bemærkning, at Oberstlieutnant v. Abrahamson uden Ansøgning er forsat til Generalkrigscommissair i Danmark, hvorimod Major v. Fibiger efter sin allerunderdanigste Ansøgning er udnævnt til Sø og Landkrigscommissair i det 1ste jydske District. Paa den anden Side er det tilkjendegivet Oberstlieutenanten, at Hs. Majestæt særdeles paaskjønner de Fortjenester, han som Underviisningsd recteur har lagt for Dagen ved denne hans Embedsførelse for den militaire Høiskole", hvorimod Major v. Fibiger kun har erholdt Tilkjendegivelsen af Hs. M."'s Tilfredshed med hans Tjeneste." - Hovedsagen er i alt Fald, at Oberstlieutenant v. Abrahamson er fjernet fra denne Jnstitution, og uden at ville nedsætte de Fortjenester, han, efter det Anførte, maa antages at have at samme, især af dens Oprettelse mene vi dog, at enhver Ven af Oplysning og Aandscultur høiligen maa glæde sig over den vise Beslutning af Hs. Majestæt, at remplacere ham ved en Anden. Thi saameget kan man vel ansee for erkjendt af Alle, at denne Mand i en sjelden Grad er blottet for Sands for aandig Virksomhed og sand Videnskabelighed, og ligesom det vakte almindelig Tilfredshed, da han maatte vige fra den indbyrdes Skoleunderviisnings Bestyrelse, saaledes betragtes det ogsaa nu som den gode Sags Seier, at en Jnstitution er unddragen hans Jndflydelse, som kun kan trives under en liberal og human Bestyrelse, men maa forfeile sit skjønne, af Kongen samme foreskrevne, Øiemed, naar den indtvinges under en vilkaarlig, mere af misforstaaet og antiqveret Militairiskhed, end af sand Dannelse besielet Ledelse. Paa den pædagogiske Bane har Oberstlieutn. v. Abrahamson ikke indhøstet Laurbær, og vi erkjende med Glæde Kongens Viisdom, der har vidst at benytte hans Virksomhedsdrift i en Stilling, der kun har at bestille med døde Tal og Listevæsen. - Derimod beklager man høiligen, at Høiskolen i dette vigtige Øieblik skal berøves den Mand, hvis dybe Retsindighed, hvis udmærkede Talenter og omfattende Kundskaber syntes at maatte gjøre ham fremfor alle skikket til at være Sielen i en videnskabelig Anstalts Bestyrelse. Hvad der gav hans Stilling dens særegne Betydning var imidlertid det skjønne Forhold, hvori han stod til Skolens Lærere og Elever, hvorpaa begge disse have gjort det stærkeste Beviis ved at henvende sig - de første til Kongen, de sidste til Chefen med Bøn om at maatte beholde ham. (Kbhp.)Med Hensyn til det af et Medlem af Bankbestyrelsen Fremførte i Anledning af det Holsteinske Forslag til Stænderne og Nationalbanken, er det interessant at erfare, at med Bestyrelsens sidste Møde den 21de f. M. blev ved Fremlæggelsen af Rapporten og Udfaldet af det sidste Bankregnskabs Revision, i Forbindelse dermed, og efter Revisorernes Yttring om det Ønskelige i, for Eftertiden at see en Forandring indført saavel i den egentlige Bog føring ved Banken selv som i Formen for dennes aarlige Regnskab, Directionen anmodet om, i Forening med 2 Handelskyndige af Repræsentanternes Midte (hvortil efter Votering valgtes Dhrr. Grosserer Meinert og Viinhandler H.P. Hansen) at tage denne Sag under nærmere Overveielse, for at den i et følgende Møde kunde vorde foretagen til endelig Afgjørelse. (S. Bl.)At vi Danske have en Konge, til Hvem selv den ringeste Undersaat tør henvende sig i sin Nød med Haab om, at vorde hørt og bønhørt, har atter stadfæstet sig paa en saare glædelig Maade. Vore Læsere ville erindre den gamle ulykkelige Degn i Nordrup, som forleden henflyede til Kongens Naade. De ville have taget levende Deel i hans haarde Skjebne, og det vil derfor glæde dem at erfare, at Hs. Majestæt Kongen, ved allerhøieste Rescript af 19de December, har bevilget den gamle Brødersen en for ham betydelig Understøttelse af Sin Chatolkasse.