Viborger Samler, 1778-06-22
J Anledning af det Sammenbindelses-Ord Thi indicatur connexio, i sær viser Apostelen in antec. os hen at betænke a) den Bygning, som skal opbygges, b) de Bygningsmænd, som skal ligge Grundvolden og bygge derpaa Apostelen taler i det 9 Vers om Bygningen, og siger til de Corinthier: J ere Guds Bygning; Apostelen vil ikke betegne os en Bygning, som bestaaer af døde og livløse Ting, men af levende Mennesker, ikke aleene som leve et naturligt Liv, thi mange og de fleeste af dem fortiene fælleds Navn med Menighedens Engel i Sardes. Apoc. 3, v. 1. Mange af dem ere døde i Synder og Overtrædelser. Eph. 2, v. 1. Saadanne Steene ere uduelige til Guds Bygning. Apostelen vil have til Guds Bygning saadanne Mennesker, som leve for Gud i en levende Troe til Christum, saadanne, som tales om Rom. 6, v. 11. 13. 1 Petr. 2, v. 5. Et hvert igienløst og troende GudsBarn er da ei alene en levende, veldannet og tilberedt Steen til denne Guds Huuses Bygning, men ethvert enkelt GudsBarn er selv en Guds Boelig, en Guds Tempel. 1 Cor. 3, v. 16. En Samling af disse levende Steene, disse troende Guds Børn, er det der udgiør den hellige almindelige Christelige Kirke, hvori Gud er Herre, de Troende Huusfolk, Lærere Huusholdere; jo fleere Guds Børn der samles til den sande usynlige Kirkes Samfund, jo større bliver Guds Huus, jo meere udvides Guds Bygninger i Verden; Og paa det at Guds Huus kunde udvides, og, om mueligt, opfylde den ganske Jord, d. c. at mange Syndere kunde vindes og omvendes, derpaa er det sande evangeliske Lærere, som trofaste Bygningsmænd, skal arbeide, hvilket viser: b) De Bygningsmænd, som skal ligge Grundvolden, og bygge derpaa. Apostelen kalder sig selv Guds Huuses vise Bygmester, v. 10. Gud er vel selv Bygmesteren. Chr. 3, v. 4. Pd. 102. v. 17. 51, v. 7. 127, v. 1. - Men han betiener sig af Menneskers Tieneste. Han er vel selv Høstens Herre, men han uddriver Mennesker til Arbeidere i sin Høst. Matth. 9, v. 38; Han er vel selv sin Kirkes Bygmester, men han udsender Mennesker, der skal være Bygmestere under ham og hans Direction, saa Apostlerne og efter dem alle sande Evangeli Tienere kan i en langt høiere Forstand sige om sig selv det, som Jø Na Jøderne svarede Kong Darii Fyrster. Chr. 5, v. 11. Dog kiende de dem selv, de ere usle og skrøbelige Mennesker, arme Syndere, og sige altid med David: Jkke os, Herre, ikke os, men dit Navn skee Ære. Efterat Apostelen har viist Bygningen og Bygmesteren, viser han i Texten Grundvolden, Bygningen skal opføres paa, den Grundvold der tales om Ef. 28, v. 16. Denne Grundvold er allene det Guds Lam Jesus, thi ingen kan legge en anden Grundvold &c. Jesus Christus er da Guds Kirkes og vor allerhelligste Religions eneste rette Grundvold; Kan ingen legge en anden Grundvold, saa maa Jesus nødvendig være den eneste rette, hvoraf følger, at hvor Jesus ikke er den eeneste Grundvold, der er ingen sand Kirke, ingen sand Religion og Gudsdyrkelse. Jøderne, som dræbte Christum, har da ingen sand Kirke, og ingen ret. Grund at bygge deres Sallighed paa. Ligesaa ilde ere de farne, som hænge ved de under Pavedommet antagne Vildfarelser; de bekiende vel Jesum for deres Salligheds Grundvold, men ikke for den eeneste, de vil legge en anden Grundvold dertil, nemlig Maria Forbøn, Helgenes Fortieneste og deres egen Retfærdighed, hvorfore det gaaer dem, som Paulus siger og Jøderne. Rom. 9, v. 31. - Ei meget bedre Grundvold har de saa kaldede Reformeerte for deres Troe, de bekiender vel Jesum Christum for den eneste Grundvold, men alene for de Udvalgte og de forud af Gud beskikkede til Salligheden, saa Jesus bliver ei alles Frelsere, men kuns nogles, Jesus, hans Retfærdighed og Fortieneste bliver som Prophetens Seng, Es. 28, v. 20.