Berlingske Tidende, 1784-11-19
At Deres Høimægtigheder og Kongen af Engelland have den 14de November 1715 sluttet Barriere-Tractaten med Keiser Carl den Siette, og at bemelte Nederlande virkelig paa den Fod ere blevne overleverede Hs. Keiserlige Majestæt. At Deres Høimægtigheder, langt fra at afstaae i denne Tractat fra Scheldes Tilsperrelse, have, for at erholde Neder-Schelde, meget mere ved den 17de Artikel i samme iblant andet stipuleret sig en heel og fuldkommen Eiendomsret og Souveraineret over nogle deri benavnte Lande. – At den nærmere Convention er herpaa den 22de December 1718 bleven sluttet af de tre contraherende Magter, hvori Afstaaelsen af Landene til bemelte Scheldes Conservation er bleven confirmeret. - At Carl den 6te og Kongen af Engeland have herpaa den 16de Martii 1731 sluttet en Tractat i Wien, som Deres Høimægtigheder 1732 tiltraadde, hvori man blev enig om at haandthæve den Pragmatiske Sanction, og at al Handel og Skibsfart, iblant andet fra de Østerrigske Nederlande til og fra Ostindien skulde ophøre. - At Deres Høimægtigheder i den derpaa følgende Successions-Krig have, for at haandthæve bemelte Pragmatiske Sanction, staaet Huse Østerrige bi med al sin Magt, hvorved Barrierstæderne blev ruinerte. - At Keiseren 1781 har fundet for godt at fløife allFortificationer i Barrierstæderne, Namur undtagen, og at forlange, at Republiken maatte trække alle sine Tropper ud samme, hvilket og skeede, og tilsidst ogsaa er bleven forlangt ihenseende til Namur. At endnu flere Besværinger herpaa ere blevne frembragte, til hvis Afgiørelse der paa Hs. Keiserlige Majestæts Forlangende var bleven udnævnt af Deres Høimægtigheder Commissarier, til hvilke der den 14de Maji dette Aar var bleven sendt en Liste over Keiserens Prætentioner paa Republiken. - At 5 Ostindiske Skibe imod den 5te Artikel den Wienske Tractat vare ankomne til Ostende. - At der den 23 Aug. var bleven overleveret et nærmere Memoire fra Keiseren, hvori der fordres en Overgivelse af adskillige Rettigheder og Republiken tilhørende Pladser, en frie Skibsfart paa Schelde og til Jndien fra de Østerrigske Nederlandes Havne. -At Deres Høimægtigheder herpaa havde forestilt, at Republikens Sikkerhed og Uafhængighed beroede paa denne Overgivelse, og at der i den Munsterske Fred var bleven fastsat, at Schelde skulde holdes tilsperret af Deres Høimægtigheder. - At der i Tractaten af Wien 1731 udtrykkelig var betinget, at al Handel og Skibsfart, blant andet fra de Østerrigske Nederlande, bestandig og ganske skulde ophøre, og at det var billigt, at Huset Østerrige ligeledes efterkom denne Forbindelse. - At Deres Høimægtigheder havde den 10de September dette Aar faaet fra deres Minister i Brüssel den Efterretning, at det skulde blive anseet for en Krigserklæring, i Fald der skeede noget Skud paa et Keiserligt Fartøi, som skulde seile forbi Lillo. - At Officiererne i Lillo herpaa vare blevne befalede ikke at bruge den ringeste Gevalt imod saadan et Fartøi, men i dette Fald strax at give Efterretning derom. -At eiseren havde den 20de September erklæret, at Hs. Mening ihenseende til den frie Skibsfart paa Schelde var Farten langs Schelde til Søen - og at dette var en Sag af ingen væsentlig Betydenhed. - At Deres Høimægtigheder herpaa havde erklæret, at Scheldes Tillukkelse kunde fra deres Side ikke blive ophævet, eftersom Republikens Sikkerhed og Uafhængighed beroede derpaa, og eftersom samme ved megen Blodsudgydelse var bleven erhvervet. – (Herpaa følger den hele Fortælling om Tildragelsen med Brigantinen den 7 Oct. som allerede er bekiendt). - At Deres Høimægtigheder troe, at Hs. Majestæt havde beordret dette Skib til at seile igiennem, førend Høistsamme kunde faae Efterretning om, af hvor stor Vigtighed man holdte Scheldes Tilsperring. - At Deres Høimægtigheder stolede paa, at Hs. Majestæt vilde lade dem i en rolig Besiddelse af deres retmæssige Rettigheder. - Endelig heder det, at de Jndvendinger, som af Staten ere blevne gjorte imod at eftergive Hs. Majestæts Fordringer directe, have tjent Hs. Majestæt til Paaskud, hvorfor Hans Tropper ere blevne trukne tilsammen i de Østerrigske Nederlande, Conferencerne afbrudte i Brüssel, og et Corps af 40000 Mand i al Hast er sat i March, uden Tvivl i den Hensigt, fiendtlig at anfalde denne Stat. Deres Høinægtigheder ville ikke tvivle, at jo denne Maade at handle paa blot var at tilskrive det Raad, som var bleven givet Hs. Majestæt i den Henseende, og ikke Høistsammes Ædelmotighed; men at De havde anvendt al skyldig Pligt paa at forestille Hs. Majestæt Sagen i dens sande Lys, omendskiønt det har været frugtesløst. Saa meget nu endog Deres Høimægtigheder bestandig have været tilbøielige til at undgaae fra deres Side al Aarsag til et Angreb, og paa en redelig Maade at komme ud med Hs. K. M. i de begyndte Underhandlinger lover Høistsammes Prætentioner, saa ville de dog, i Fald virkelige Fiendtligheder skulle gaae for sig, sættes i den uundgaaelige Nødvendighed, at gribe til de Forsvarsmidler for deres Undersaattere, som efter Himmelens Villie vare blevne tilovers for dem, alt i den grundede Fyetrøstning, at det guddommelige Forsyn, ved hvis Bistand denne Republik havde faaet sin Tilværelse, og hidindtil endnu var bleven bevaret i sin Uafhængighed, ikke skulde tillade, at samme paa en saaden Maade blev tilintetgjort, og at og andre Magter i Euopa, besynderlig de, hvis Lande grændser til Hs. Majests. lande, af denne Handlingsmaade imod denne Stat i Tide skulle see, hvad deraf og var at forvente for dem, og at samme af den Aarsag ikke skulle unddrage sig fra at giøre Republikens Sag til deres, og ved deres kraftige Mellemkomst at forekomme alle Fiendtligheder fra Hs. Keiserlige Majestæts Side.