Aalborg Stiftstidende, 1832-05-05
J Aaret 1668 førte det engelsk ostindiske Compagnie 1000 Pund fiin Thee til England; 1678 var denne Jndførsel, stegen til 4713 Pd. og 1830 til - - 63 Million Pd., Det er bragt i Forslag, som en besvarende Lettelse i vor rygtesvangre Tid, at lade de saa ofte forekommende Ord:Man siger, det hedder, efter Forlydende, man vil paastaae afstøbe i Messing til Brug i alle Avis=Trykkerier. Johann Wolffgang v. Göthe. (Sluttet.) Læser man Göthes, af ham selv beskrevne, Levnet, saa finder man, at Faderens Kjerlighed til Kunst og Literatur, en værdig huuslig Omgivelse, Fædrenestaden med dens Mindemærker og Seeværdigheder, den livlige Nørelse ved de aarlige gientagne Messer, den Pragtfuldhed ved Josef den Andens Kronning, at alt dette allerede virkede levende og paa en begeistrende Maade paa hans Gemyt som Dreng, hvorved han snart gik frem med Kjæmpeskridt i den høiere Cultur. Børnesygdomme forøgede hans Hang til Eftertanke. Denne bragte ham ogsaa paa den Tanke, at nærme sig Naturens Gud paa en egen Maade, der vel var besynderlig nok, men just ikke upoetisk. Under saadanne Omstændigheder havde han naaet sit 8de Aar, da Syvaarskrigen udbrød, der paa mange Maader befordrede hans Uddannelse, især da Franskmændene besatte Frankfurt. Greven af Thorane, Lieutenant du Roi ved den franske Hær i Tydskland, tog Logis i Huset hos Göthes Forældre og beskjæftigede, som Kunstven, snart de Frankfurter Malere og Seckatz af Darmstad. Her fandt Ynglingens Aand fuld Næring og med Begjærlighed, søgte han at være tilstede naar Bestillinger gjordes, Jdeer foresloges, Opgaver gjordes, blandt hvilke sidste endelig var af Ynglingen selv Josefs Historie, hvoraf nogle Malerier ogsaa bleve udførte. Saaledes blev ogsaa Josefs Historie hans første poetiske Værk. Øvede han paa denne Maade Kunstsands og Kunstdom, saa var det ingen ringe Fordeel for ham, at lære det franske Sprog praktisk. Freden kom og Ynglingen skred stedse frem i Dannelse; Tegnekunst, Musik, Undersøgelse af naturlige Gienstande, Retsvidenskab og Sprog kunst, beskjæftigede ham afvexlende. Med største Jver forberedede han sig nu til Academiet. Efter sin Faders Plan drog han til Leipzig, hvor Gottsched endnu levede, men hvor Ernesti og Gellert fornemmelig lagde Mærke til ham. Ved Siden af hans Studier af Alt hvad Academiet frembød Veiledning til, og ved Siden af hans i denne Tid alt udgivne Skrifter, forsømte han ei heller at studere de dannende Kunster, og den samme Mand, (Øser) der forhen har havt en betydelig Indflydelse paa Vinkelmann, havde den samme paa Göthe. Forøvrigt forsøgte G. sig ogsaa i KobberstikkeKunsten, men tiltrak sig ved Indaandelsen af Dunsterne derved en Sygdom, fra hvilken han neppe var helbredet forend han (1768) forlod Leipzig, og vel med det samme det juridiske Studium; men nu begrundede han ogsaa det store Ny i det Fag, der senere udmærkede ham hos alle Nationer. Efterat han havde tilbragt adskillige Aar med at studere Chemie og Fysik, tildrog han sig hele Publicums Opmærksomhed som Digter (1773 og 74) med Götz og Werther. Arveprindsen af Veimar gjorde paa en Reise Gs. Bekjendtskab, og da han tiltraadte Regjeringen invitterede han ham til sit Hof (1775) i Veimar, hvor han Aaret derpaa blev Geheime=Legationsraad med Sæde og Stemme i Geheimeraads=Collegiet og 1779 virkelig Geheimeraad. J samme Aar gjorde han i Selskab med sin Fyrste en Reise til Schweitz; 1782 blev han Kammerpræsident og ophøiet i Adelstanden. 1786 gjorde han en Reise til Jtalien og Sicilien, hvor han forblev i tvende Aar, men for det meste i Rom. Han steeg, indtil Minister, modtog 1807 af Keiser Alexander AlexanderNevski=Ordenen, af Napoleon Storkors af Æreslegionen, men i sin høiere Alder trak han sig ud af Embeds=Forretninger og levede gladelig for Naturens Studier og literaire Arbeider. Göthe var ogsaa i pecuniaire Henseende den rigeste Mand i Veimar.