Berlingske Tidende, 1829-09-29
Det er omtrent tre Aar siden, at Major Laing, en Svigersøn af den engelske General-Consul i Tripolis, H. Warrington, reiste derfra; han lod sin unge Kone blive tilbage, og begav sig dybt ind i Afrikas hemmelighedsfulde Indre, hvor saa mange berømte Reisende fandt deres Grav. Efterat han var dragen gjennem Atlas=Kjeden, Landet Fezan, Ørkenen Lemta, Sahara og Kongeriget Agades, kom han til Staden Tombuktu, hvis Opdagelse allerede saa længe havde været Gienstand for videnskabelig Stræben. Major Laing havde, ved at naae Tombuktu, fortjent den Præmie af 30,000 Pd. Sterling, som det lærde og høimodige africanske Samfund i London har lovet den uforfærdede Reisende, der besøger denne Africas store, saa lidet bekjendte, mærkværdige Stad. Men Major Laing satte langt mindre Priis paa denne vundne Præmie, end paa den, efter saa mange Besværligheder og Farer, erhvervede Hæder. Han havde paa sin Reise samlet kostelige Optegnelser for alle videnskabelige Grene; efterat have opholdt sig nogen Tid i Tombuktu, havde han der udarbeidet sin Reisedagbog og tiltraadte Tilbagereisen til Tripolis, men blev underveis overfaldet af Afrikanere, som uden Tvivl havde beluret hans Vei gjennem Ørken. Med et lidet Følge forsvarede Laing sig som en Helt. Det var ham høist magtpaaliggende, ikke at miste sine Arbeider og forspilde sin Hæder, men under Fægtningen blev hans høire, Haand ham afhugget af en Yatagan. Det maa bevæge vort Sind, naar vi tænke os den ulykkelige paa Sandet nedstrakte Reisende, der med den venstre Haand møisommeligen skriver til sin Hustrue den sørgelige Fortælling om denne Fægtning. Jntet er mere førende end dette Brev, der var besudlet af Støv og Blod, Men denne Ulykke var kun Begyndelsen til en lang, større. Nogle Personer fra Ghadames, der havde hørt til Laings Følge, bragte nogen Tid derefter Hr. Warrington i Tripolis den Efterretning, at hans Svigersøn var myrdet i Ørkenen. Man tænke sig den ulykkelige Families Smerte! Men Hr. Warrington nøiedes ikke med at hellige sin Svigersøns Minde Taarer. Det galdt den Forevigedes Hæder, og hans Faderkjerlighed gjorde ham det ogsaa til Pligt, at udforske Ophavsmændene til dette Mord, og faae at vide, i hvis Hænder, den Dræbtes Papirer vare komne. Snart udbredte det Rygte sig, at Majors Langs Papirer vare af Ghadamerne bragte til Tripolis, og at en Tyrk ved Navn Hassuna Dahles havde hemmeligen modtaget dem. Det er den samme Dahies, som vi have seet her i Marseille leve paa en høi Fod og gjøre sig latterlig ved mange Daarskaber, tilbyde Damerne sine Parfumerier og Schavls. Fra Marseille gik han, gjeldbunden til England, præjecterede ny Gjeld og forfulgtes af Fruentimmere og Creditorer. Hr. Warringion fortsatte længe og ufortrødent sine Efterforskninger; omsider lykkedes det ham, at finde Ledetraaden i den strækkelige Hemmelighed. Efter hans indstændige Anmodning befalede Paschaen, at skaffe de Folk fra Ghadames tilveje, der havde været i Majorens Følge. Sandheden var nær ved at komme for Dagen, men den var alt for frygtelig for Hassuna Dahies, tilat han vilde oppebie den. Han tyede til den nordamericanske Consul Coxe, der var uædel nok til at huse ham. Paschaen lod Hr. Core vide, at han erkjendte Uforkrænkeligheden af Hassunas Asyl; men da dennes Udsagn vare nødvendig ved Sagens Undersøgelse angaaende Mordet paa Major Laingsaa bad han ham om, ikke at befordre hans Flugt. Hr. Warrington skrev et Brev af lignende Jndhold til sin Collega. MenHassuna Oghies forlod den 9de August om Natten Tripolis, forklædt som en amerikansk Officeer, og flygtede ombord paa den amerikanske Krigs=Corvette Fairfield, ført af Capt. Parker, den netop laae paa Rheden ved Tripolis. Uden Tvivl er Capitain Parker bleven skuffet, i Henseende til Hassuna, ellers vilde de foreenede Staters Flag ikke have taget en Person i Beskyttelse, der var anklaget som Medskyldig i et Mord. Man troer at vide at denne Undvigelse er bleven ivrigen paaskyndet af en fransk Agent, som man med Harme seer indviklet i denne afskyelige Sag; ja man paastaaer endog, at et lignende Forslag var gjor en af vore Soeofficerer, der gav det retsindige Svar: En kongelig Officeer bør ikke hæle med en mistænkelig Undvigelse, han vilde ikke tage Hassuna ombord, det maatte da i det mindste skee efter en skriftlig befaling og ved høi lys Dag, og uden Forklædning: