Aalborg Stiftstidende, 1836-01-28
J Politivennen, læses under Overskrift Ogsaa Kjøbenhavnsposten kan feilet Følgende : Saameget end den offentlige Stemme har tilovers for Kjøbenhavnsposten, som, medens dens Collegger slumrede, vidste, ved en heldig og frugtbar Deeltagelse af flere talentfulde Medarbeidere, at benytte Tiden og Tidsaanden til at forskaffe sig overveiende Fortrin og Jndvirkning, saa kan og bor man dog ikke paa den anden Side være blind for dens enkelte svage Sider, der svække meer eller mindre dens Omdømme hos det sindigere Publicum. Jkke sjeldent har Kjøbenhavnsposten, i sin Jver efter at byde sine Læsere pikante Artikler, ladet sig den ene Dag binde noget paa Ærmet, som den næste Dag har med Undskyldninger maattet tage tilbage. Oftere, har den givet sit ellers vakkre Sprog et Anstrog af anmassende Fornemhed - som den hos Andre med og uden Føie fordømte - og indblandet der tirrende Bitterhed, som at solut maatte mishage Venner og blive Vaaben for Uvenner. Ogsaa er det en Sandhed, at dens fremstikkende Ungdommelighed til har forledet den til, af Bevæggrunde, som maaske ikke altid torde være de ædleste, at kaste sig med uforsonlig Animositet over enkelte Personer og Bestyrelser, at opspore og meddele alt hvad ufordeelagtigt, der lod sig finde i deres Handlinger, men forbigaae taust de lysere Puncter i deres Færd, eller i al Fald søge at fordunkle disse. Dog havde vi mindst tiltroet Kjøbenhavnsposten, saa liden Takt for det Sommelige, at den ikke skulde, i det mindste for en Stund, have afholdt sig fra at hovere lover sin Seier og spotte sin erklærede Fjende i hans Uheld; med andre Ord: vi havde ikke ventet, at man, i samme Øieblik den i Kjøbenhavnsposten saa ofte og saa ilde medtagne Oberstlieutenant v. Abrahamson, tilligemed den ligesaa ofte deri hæderligen omtalte Major v. Fibiger, fjernedes fra den militaire Høiskole, for atter at sige den, sidste noget Smukt, vilde have nedladt sig til at frakjende hiin al Aandsdygtighed og Fortjeneste og yttre sin Glædeover, at hans Virksomhedsdrift er hensat i en Stilling, der kun har at bestille med døde Tal og Listevæsen. Endnu mindre havde vi hos Kjøbenhavnsposten ventet saa stor Uvidenhed, at den, for at give den med Forholdene mindre bekjendte Mængde et ufordeelagtigt Begreb om Generalkrigscommissair Abrahamsons fremtidige Virksomhed, som saadant, i Modsætning til Sø- og Landkrigscommissair Fibigers, vilde fremstille hiin Virksomhed som intet, denne som meget betydende og lovende; at den vilde oversee, at hiin forestaaer hele Recrutterings=Væsenet, denne kun endeel af samme. Vel er det sandt, at Sø= og LandKrigscommissairen har mere Leilighed end Generalkrigscommissairen til at gjøre speciellere Erfaringer, men aldeles er denne dog ikke for ømt til 7de døde Tal og Litevæsen; Sø- og Landkrigscommissairen er og bliver dog s Inferien. af den ofsitielle Vei kan hiin dog kun igjennem denne gjøre sine Ideer, og Anstuelser gjældende. - Naar man om sin Modstander, vil sige, at han i en sjelden Grad er blottet for Sands for aandig Virksomhed og sand Videnskabelighed, bør man vogte sig for at blotte sin egen Uvidenhed, og den mildeste Dom, man i nærværende Punct kan fælde, er vel, efter den bekjendte Sentents: presdum dormit ctiam bonuHomerus - at sige, ogsaa den alvidende Kjøbenhavnspost, kan feile!