Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1819-06-01
Det er sikkerligen en høist ubehagelig Forretning at omgaaes afsindige Mennesker, men deres Krav paa vor Medlidenhed er ligesaa stor, som deres Fordring paa vor Skaansel. Jkkun Mennesker, der ere væbnede med socratisk Taalmodighed, burde derfor Omsorgen for saadanne Ulykkelige være betroet; men deres Belønning for deres Anstrængelse burde ogsaa være større, end den sædvanligen er. Jmidlertid seer man dem, der have været saa ulykkelige, at miste det største af alle jordiske Goder, Forstandens Brug, ofte overladte til følesløse Folk, uden Menneskekundskab og uden Sands for saadanne Ulykkeliges særegne Stilling. De troe, at et Menneske, fordi det har mistet Forstanden, tillige har mistet Følelsen for Skam og Ydmygelse. Saaledes havde man engang et Exempel paa en Ulykkelig, der ikke engang var afsindig, men kun i høi Grad melancholsk, og i sin sunde Tilstand besad en høi Grad af Æresfølelse. Da han gav Svar, som Lægen fandt sig fornærmet ved, slog denne ham paa Øret, og fra den Tid af blev hans Sygdom endnu værre. Vist nok maa egentlige Afsindige holdes i Tømme, naar de ikke skulde skade sig selv og Andre; men det maa skee ved passende Midler, ikke ved Bøddelredskaber. En grusom Behandling af en Afsindig i Charits i Berlin har ikke allene givet Anledning til en Proces, men endog til en Pennefeide. Sagen var korteligen denne. En ung tungsindig, af fire Jdeer foruroliget Person bringes til dette Hospital. Efter den ved Indretningen ansatte anden Læge, Dr. Horns Anordning, bliver han fra Jndtrædelsen af i elleve Dage behandlet med de voldsomste Midler, og omsider puttet i en dobbelt Sæk, hvoraf det Jnderste ved Enden af Hovedet var foret med Voxlærred. Heri tilbragte den Ulykkelige adskillige Timer, skrigende og jamrende, uden Opsigt, fordi Gangkonen havde Kaffe besøg. Den Ulykkelige qvaltes, og en Beslægtet af ham anlægger Sag mod Dr. Horn, som Kammerretten frikiender. Overfinantsraad Dr. Skalley, som Kammerretten 181, havde overdraget at undersøge Sagen mod Dr. Horn, har nu i f. A. - Striden har altsaa staaet paa i 7 Aar - udgivet et Skrift, hvori han blandt andet siger, at det er umueligt, at et Menneske kan qvæles i en Sæk, som den omtalte, fordi den er af saa tyndt Tøi, at den, efter anstillede Forsøg, kan lægges dobbelt, uden at man hindres fra at see derigjennem nogen Gjenstand, og ottefold, uden at man besværes i Aandedrættet; at det ved Hovedet anbragte StykkeVoxlærred, som skulde afholde Lyset, lige saa lidet har været til Hinder for Aandedraget, fordi det ved gjentagen Vasken var bleven hullet, hvorfor man, for at forøge Mørket, har trukket endnu en Sæk over den anden; at man i mange Aar har betjent sig og endnu betjener sig med Nytte af denne Sæk, som et Beroligelses- og Tvangsmiddel, til at standse de Afsindiges ofte i hele Dage varende Skrigen og Slagen; at den deri døde Afsindige havde været forhen i denne Sæk, men at man den sidste Dag, da Midlet blev anvendt, fandt Mennesket, som, efter adskillige Timers Skrigen, begierte noget at drikke, døende deri. J Kammerrettens Dom hedder det, at det ulykkelige Udfald af en Helbredelsesmaade kun da, efter den preussiske Lov, kan lægges den udøvende Læge til Last, naar den, som en grov Forsømmelse af den Lægen paaliggende almindelige Forsigtighed, eller som et utilladeligt, altsaa ubetinget skadeligt, Middel, fuldstændigen er beviist. - Dr. Horn selv har ogsaa i f. A. udgivet et offentligt Selvforsvar, hvori han aflægger Regnskab saavel for sin Bestyrelse i de 12 Aar, han har været anden Hospitalslæge, som forSækkens Gavnlighed.