Berlingske Tidende, 1806-12-05
Engelland tracter efter at drine udelukkende Skibsfalpaa Havene. Det anmasser sig Monopol i al Handel og Jndustrie, og hver Gang Tildragelsernes uimodstaaelige Magt har nødt Frankerig til at antage sig de smaae tilgrænde sende Stater, endogsaa for sammes Roligheds Skyld, har Engelland givet Signal til Beskyldninger og Klager. De har først klæst Larm, og fordi nogle Stæder og nogle Lande som i Aarhundrede har været under Frankrigs Jndflydelse, endnu vare samme underkastede, saa har det forestilt Frankerig, som om det truede de store Staters Uafhængighed. Havde det været smaa Stater, som i Aarhundrede vare underkast de Engellands Jndflydelse; men det var meget mere Stater, som til alle Tider bleve betragtede som fortrinlige i Europa, mod hvilke Engelland udøvede sine Voldsomheder, da de nordiske Magter, som havde forenet sig til at forsvare Neutralitetens evige Grundsætninger bleve nødte til at underkaste sig dets uhyre Prætensioner, og tilligemed deres egen Jnteresse opofre Frankrigs dyrebareste Jnteresse. Nationernes Uafhængighed var den Gang ikke allene truet; den blev angrebet, fornærmet, og saavidt det stod til Engelland, tilintetgjort. Hvortil nyttede det, at Engelland var ved den Petersburgske Convention bleven nødt til at erkiende er lidet Antal Grundsætninger, som man hverken ved dets Løvter eller Truk sler vilde give Slip paa. Strax efter traadte det aabenbar samme under Fødder og veeg af fra dem, ved at anrende Blokade=Retten paa den meest tyranniske og urimelige Maade. Denne Ret kan blot, efter Fornuften og Tractaterne anvendes paa Pladser, som ere omringede eller i Fare for at blive tagne. Det anmassede sig, at udstrække samme til Bugter, Mundinger af Fløder og endelig til en heelt Rige. Ustridigen var Frankerig aldrig indsluttet eller i Fare for at blive erobret, og hele Frankerig blev dog erklæret i Blokadetilstand. Da Engelland handler saaledes, viser det da ikke aabenbart, at et ikke erkiender nogen Løv at Tractater er intet for samme, at det ikke tilsteder nogen anden Ret end Magtens, og at det holder alt det for retmæssigt, som det kan giøre ustraffet. Den russiske Regiering, som allene skulde være beskieftiget med at oplive sine umaadelige Stater og ved en viis Lovgivnings Velgierning og en faderlig Forvaltning, at forson den Brøde, hvorved en gammel, talrig, berømt ag en bedre Skjebne værdig Nation paa een Dag sank ned fra afhængige Nationers Trin, truer med at opsluge Ottomannernes store og skiønne Rige. De samme Maneuvrer, det anvendte imod Pohlen, anvender det nu imod Tyrkerne. J Provindserne optænder det Oprørsaanden. Det ophidser, bevæbner og understytter Servierne imod Porten. Wallechiet og Moldau blive regierte af to troløse og forræderske Chefer. Porten havde ved et Firman erklæret dem derfor og afsat dem. Jkke tilfreds med at give den et Fristed, har Rusland ladet Tropper marschere til Oniester og forlangt deres Jgien-Jndsættelse under Trudsel, i andet Fald at erklære Porten Krig. Porten har med Smerte seet sig nødt til, igien at indsætte sine erklærede Fiender i deres Poster og igien at afsætte de Mænd, den havde valgt. Saaledes er Uafhængigheden bleven fornærmet ved et Attentat, som tillige fornærmer alle Troners Værdighed. Fra det Øieblik af, da Porten ikke meere har Valget af sine Gouverneurer, er samme ikke meere sove rain ; den er Vasal eller meget mere tilhører Wallachiet og Moldau den blot af Navn, og begge disse store og rige Provindser, som beherskes af Personer, der ere solgte til Rusland, ere blevne en sand Erobring for Lisse. Med saadanne Fiender, hvis Has Deres Majestæts Moderation ikke har kunne afvæbne, og som uagtet Deres Seiervindinger stedse gaae løs paa deres Øiemed og ikke respectere nogen Ret, kan Deres Majestæt ikke følge Deres Stormodigheds Følelser. Selv Deres Tilbøielighed til Fred, gjør det Dem til Lov, ikke at opgive nogen af Crebringerne, førend det ottomanniske Riges fuldkomne Uafhængighed er bleven erkiendt og garanteret, en Uafhængig hed, som er Frankrigs første Jnteresse, de spanske, fran skee og hollandske Kolonier, hvis Forliis blot er bleven foranlediget ved den af de fire Cralitioner bevirkede Coalition - igjen blive udleverte og en almindelig Codexantages, som sikkrer alle Nationers Rettigheder paa Søen. - Denne Beslutnings Retfærdighed og Nødvendighed vil blive almindelig indseet. Det vil være en Velgierning for Deres Majestæts Allierte og for alle Deres Riges Handelsstæder, der blot leed Tab ved hine Krige, som har bragt saa mange store Stater i Deres Majestæts Magt. Ved et hvert andet System vilde disse Alliertes og saa mange folkerige Stæders Jnteresse blive opgivet, Frugterne af de brundringsværdigste Seiervindinger vilde gaae forloren, og Frankrig vilde midt under uhørte Triumpher, efter saa mange Heltegierninger, som har forstørret og bedækket de med Hæder, ikke have nogen Udsigt til Rolighed; det vilde ikke see den Tidspunkt, hvor den kunde nedlægge sine Vaaben, for at opoffre sig til Andustriens og Handelens fredelige Beskieftigelser, hvortil Naturen har bestemt det, og paa en anden Skueplads at giøre mindre mærkværdige men behageligere Erobringer, som det ikke skal tilkiøbe sig ved Blodsusgydelse, som giorde dets Held lig dets Hæder og ikke kostede Mennskeheden Taarer. Berlin den 15de No. vember 1806. Undertegnet. Chr. Maur. Talleyrand, Prinds af Brevent. Anden Raport fra Ministeren for de udenlandske Anliggender til Hans Majestæt Keiseren og Kongen. Sire. Tre Aarhundrede af Cultur have givet Europa en Folkeret, som, efter en berømt Skribents Udtryk, ten menne skelige Natur ikke noksom kan erkiende. Denne Ret beroe paa den Grundsætning, at Nationer i Fredstider maae giøre hinanden saa meget godt som mueligt, og i Krigstiden, tilføie hinanden saa lidet ondt som mueligt. Efter den Grundsætning, at Krigen ikke er noget Forhold af Menneske til Menneske, men et Forhold af Stat til Stat, hvori Enkelte blot til ældigviis ere Fiender, ikke som Mennesker, ikke engang som Medlemmer eller Undersaatter af Staten, men blot som sammes Forsvarere, tillader Folkeretten ikke, at Krigsretten og den deraf oprindende Erobringsret udstrækket sig til fredelige og værgeløse Borgere, til Privathuse og Eiendom, Handelsvare, Magaziner, hvori samme giemmes, til Vogne, som transportere samme, til ubevæbnede Fartøier, som føre samme paa Floder og Have, kort sagt ikke til Person og Privatpersoners Gods. Denne af Civilisationen opkomne Ret har fremmet sammes Fremskridt. Europa skylder dette sin Velfærds Vedligeholdelse og Tiltagelse, endog under jevnlige Krige, som hav ødelagt samme. Engelland allene har beholdt eller igien antaget denne de barbariske Tiders Sædvane. Ved sin Væring at afholde sig fra Kaperier til Søes er denne uretfærdige og grusomme Fremfærd, som strider imod Frankerigs Villie, ved bleven Dette havde i Fredstider, blot bevæget af Retfærdigheds og Menneskeligheds Jdeer, foreslaaet disse Kaperiers Afskaffelse. Frankerig har gjort alt, for i det mindste at formilde et Onde, som det ikke har kunne hindre; Engelland, har derimod gjort alt for at giøre dette Onde endnu værre. Jkke tilfreds med at angribe Handelskibe og behandle disse ubevæbnede Skibes Mandskaber som Krigsfanger, har den anseet enhver som Fiende, der tilhørte de fiendtlige Stater, og det har endog gjort Handelsfactorer og Kiøbmænd, som reiste i Handels Anliggender, til Krigsfanger. Men det var ikke nok for Engellands Hensigter, paa saadan Maade at rive Privat Eiendom til sig, at berøve og undertrykke uskyldige og fredelige Privatpersoner. Det er bleven langt tilbage efter de Nationer paa det faste Land som foregik det i Henseende til Civilisation og det har fattet det ubesindige Project, ene at besidde disse Velgierninger og at berøve alle andre dem. Det vilde gierne, at ingen anden Jndustri og ingen anden Handel var til end dets egen. Det har indseet, at, for at naae dertil, var det ikke tilstrækkeligt, at forstyrre Communicationen blandt Folkene men det maatte ogsaa søge gandske at afbryde den. J den Hensigt har det under Navn af Blokade=Ret opfunden denne afskyelige Theorie og sat den i Udøvelse. Efter Fornuften og alle cultiverte Folks Brug strække Blokade=Retten sig blot til faste Pladser. Engelland har anmosset sig, at udvidden til ubefæstede Handelstæder, til Bugter og Mundinger, af Floder. En Plads er kun da blokeret, naar den er saaledes indsluttet, at man ikke kan forsøge at nærme sig samme, uden at udsætte sig for øiensynlig Fare. Engelland har erklæret Stæder for blokerede, hvor det ikke havde et eneste Krigsskib. Det er endnu gaaet videre og har understaaet sig at erklære Stæder i Blokadetilstand, som det ikke var istand til at blokere med sin hele forenede Magt, nemlig udstrakte Kyster, og et heelt stort Rige. Da det nu af en chimærksk og blot formeentlig Ret drager den Slutning, at det kan giøre sit Bytte med Rette, og da det ogsaa virkelig gjorde alt til Bytte, hvad der gik til eller kom fra Stæder, hvis Tilgang var forbudt ved en blot Declaration fra det brittiske Admiralitet, saa har det skræmmet og bortjaget de neutrale Skibe fra Havne, hvorhen deres Jnteresse indbød den og som de efter Folkeretten kunde besøge. Hvad kan man giøre andet mod en Magt, som i den Grad miskiender alle Ideer og Retfærdighed og alle menneskelige Love end selv et Øieblik at tilsidesætte dem, for at tvinge den til ikke meere at fornærme dem. Den naturlige Forsvarsret tillader, at bruge de samme Vaaben imod sin Fiende, hvoraf han betiener sig, og om jeg saa tør tale, at anvende dem imod hans egen Raserie og Daarskab. Naar Civilisationens Grundsætninger angribes ved Foretagender uden Exempel og hele Europa trues, saa er det ikke blot en Ret at beskjerne og sikkre den, men endog en Pligt for den Magt, som allene besidder Midlerne dertil. - Da nu Engelland har understaaaet sig, at erklære hele Frankrig i Blokadetilstand; saa erklærer Frankrig, at de brittiske Øer ere blokerede. Da Engelland betragter hver Franskmand som Fiende, saa bliver hver Engellænder eller engelsk Undersaat, som treffes i de occuperte Lande, gjort til Krigsfanger. Da Engelland giør Indgreb i rolige Kiøbmænds Privat Eiendom, saa confiskerer man ligeledes hver Engellænders eller engelsk Undersaats Eiendom. De Engelland nu tilintetgiøre al Jndustri paa det faste Land saa fremmer enhver, som handler med engelske Vare, dets Hensigter og bliver dets Medskyldige. Hver Handel med engelske Vare bliver derfor erklæret for utilladelig og hver engelsk Manufactur eller Colonial=Product bliver confiskeret. Da Engelland vil afbryde al Skibsfart og Handel til Søes, saa vil ikke noget Skib, som kommer fra de brittiske Øer eller Colonier blive modtaget hverken i Frankerigs eller i de af den franske Armee occuperte Landes Havne, og hvert Skib, som vilde forsøge at begive sig fra disse Havne til Engelland, skal borttages og confiskeres. Deres Majestæt vil, som jeg indseer kun ugierne tage slig ge Forholdsregler og selv foreslaaer jeg dem ugierne; men Europas Stilling giør dem nødvendige. Saasnart i øvrige Engelland tilsteder den af alle civiliserte Nationer fulgte Folkeret, saasnart det erkiender, at Krigsretten er een og den samme til Lands og til Vands, at saavel denne som Erobringsretten ikke kan udstrækkes til Privat=Eiendomme og til ubevæbnede og fredelige Jndividuer, og at Blokkaderet. ten blot maa indskrænke sig til virkelig indsluttede faste Pladser, saa vil Deres Majestæt lade disse strænge men ikke uretfærdige Forholdsregler høre op; thi Retfærdighed blandt Nationerne er blot den nøieste Reciprocitet. Undertegnet Chr. Maur. Talleyrand.