Københavns Adresseavis, 1771-03-29
2. Fortegnelse paa dem, som Hr. Rector Abildgaard fra Aaret 1748 til 1770 har dimitteret fra Helsingøers Latinske Skole til Academiet. Jens Jacob Buch, Sogne=Præst til Ringkiøbing. Henrich Først, forhen Hører i Roeskilde Latinske Skole. H. Christ. Jæger, Præst, død Jep. Jøgen Hjorth, Student David Kreyberg, Philos. Magist. Sogne=Præst til Rørbye. Christ Frid. Hammershaimb. Jacob Eisenberg, Præst paa Færøe. Andreas Thulstrup, død Christian Schreyl Boesen, døl 10 Jonas Schanche, Præst til Laurdal i Christiansands Stift 11 Jens Michael Hjorth, Præst til Røe paa Bornholm 12 Jacob Widerør, Student. 13 Jens Matth. Frost, Controlleur ved Kiøbenhavns Told, Kammer. 14 Jogkim Lytken, Kammeraad, succederende Controllen, ved Translationen ved Øresunds Told=Kammer, 15 Cajus Henr. Zverg, forhen Jnformator ved Land=Cadetterne 16 Jørgen Koved, Præst paa Bornholm, 17 Peter Kreyberg, Capitain ved det Søndenfeldske Sevorb. Infant Regiment. 18 Ole Jacobsen Færøe, død 19 Hans Olivarius Mester, Catechet i Vestindien, død 20 Poul Arboe, Præst paa Bornholm. 21 Hans Bru v. 22 Ludvig Boesen, Præst til Rynchebye i Fyhn. 23 Ol. Ped. Strange, død 24 Niels Flemming, død 25 Michael Jesp. Orslef Degn til Holtug og Maglebye. 26 Niels H. Møller, Præst til Blaustrød og Lillerød, 27 Søren Schade, død 28 Hans Sonne, Kiøbmand paa Bornholm 29 Michael Pet Orslef 4de Lexes Hører ved Helsingøers Latinske Skole. 30 Frederich Pet. Orslef, død 31 Peder Holm, Skoleholder i Maarum. 32 Herman Lange, Kammeraad og Secretair ven General Forst Amtet i Norge. 33 Jens Abildgaard, S. St. Ministerii Candid34 Andreas Holste 35 Carl Frid. Nielsen, Soldat 36 Casper Hansen, Præst til Randrup i Riber Stift 37 Christian Abildgaard, død 38 Lars Nielsen Lunddentere. 39 Johannes Jævner 40 Christoph. Erdtmand, mange i Holboe Herred. 41 Jsaae Benzen, Degn læsti Jynand, død 42 Christian  tolpenber, 43 Christian Abroe. 44 Christopher Müller Student. 45 Caspar Lyng Værdie=Mester ved Kiøbenhavns Mynt. 46 Christian Busch, Student 47 Matthias Poppe, Præst i Borgstaden Kongsberg. 48 Henrich Reinhard, Præst i Frederichsstad i Norge 49 Thoer L. Wætterstein, død 50 Frederich Boesen Præst til Tostrup i Aarhuus Stift 51 Christian Redelich Boserup, Præst til Helgenæs i samme Stift. 52 Johan Conrad Friz, Student, 53 Jens Tvede, Præste 54 Lars Staal, Præst til Agnie i Aarhuus Stift 55 Jens Peter Dreyer, Præst i Norlandene. 56 Christian Friderich Høyer, Skibs=Præst til Tarqvebar. 57 Peder Ursin, Præsti Norlandene, i Thisted. 58 Jacob Petr. Orsler, Klokker og Cl. 59 Ditlef Tautenberg, Sko 60 Michael Ritz, Famulus 61 Wilhelm Bernt Høyne, død 62 H. Reimert Staal, Student. 63 Erie Dreyer, Student 64 Johan Christian Seip, Inddeeler ved Landmaalevne 65 Cort Lindborg. Studentere. 66 Hans Jørgen Holst, 67 Ole Stverin Kildahl, Præst i Nordlandene. 68 Niels Smith, Soldat. 69 Niels Bruun, død 70 Lars Hansen Giessing, Student. 71 Hans Jørgen Pet. Orslet, død. 72 Christian Ulrich Bles, Student. 73 Hans Olsen Roll, Studentere. 74 Jens Peter Bylov) 75 Christian Dahl S. Sti. Minist. Cand. 76 Hans Christian Amberg) Studentere 77 Christian Luk 73 Bent Pedersen, Student 79 Erie Christian Sølling, Skoleholder. 80 Jacob Høyne, Matros 81. Johan Kield, Skoleholder i Ramløse, 82 Torkel Thorgrimsen, Sysselmand i Jsland, død 83 Gillas de Besch, døde 84 Johan Bernhard Koch, Under=Officeer. 85 Niels Schou. S. Sti. Minesterii Candidati 86 Dine Guldberg, 87 Bendir Guldberg. 88 Christopher de Besch, 89 Thomas Thaarup ) Studentere. 90 Hans Randers 1 Peder Ludvig Abildgaard, Studentere, 92 Andreas Pet. Bec. 93 Mogens Kofved, Under=Officeer. 94 Peder Gyrsting Studentere, 95 Hans Christiann Hansen), Videre Efterretning om Hr. Professor Basedowe Ellementariske Bibliothek Nu er den første Deel af dette Clementariske Bibligthek udkommet, nemlig: Methoden=Buch für Vatter und Mütte der Familien und Volker, som er 55, Sider stor i 8. En Bog, som allerede har saa mang Fordomme for sig, og som af saadan en Forfatter er bestemt til en af de vigtigste Hensigter, behøver vel ikke noget vidtløftig Recommendation, men fortiener saa meget mers en forskiellig Anmeldelse. Skriftec er en væsentlig Deel af det Elementariske Bibliothek. I de første Afsnit findes Jndholden af de smaa Skrifter kortelig sammendragen, i hvilke Forfatteren først bekiendtgjorde sine Hensigter. Og Opdragelsens og Underviisningens Grundsetninger, som han her foredrager, stemmer overcen, med det Øyemed som han har foresat sig, ikke at indskrænke sin Plans Semeennyttighed ved en særdees Religions Indflydelse; lige som hans Plans enkelte Hoved=Punkters Grunde fuldkomnere sees just af disse Grundes Udførelse. Skulde der hos nogen have været nogle Tvivlsmaal imod Hr. Basehows Opdragelses Systemme, saa ville samme noget nær forsvinde ved denne Bogs opmerksomme Læsning. Den første Deels Brugbarhed af Methodebogen er slet ikke indskrænket til de øvrige elementariske Verker og Anstalter. Det er i og for sig selv et heelt Verk, og i sin hele Omkred betragtet, er det gandske visten classisk Bog for Opdragelsen fra en høyere Synspunkt. Saaledes begynder den at vise sig med det fierde Afsnit, som kaldes Forsog af et Bidrag til en Plan til Opdragelse og Underviisning for Priinzer. Forfatteren viser sig her fra en nye Side den tyvende Hoved Regel giøres Forslag til en haandskreven Lands Historie til en Prinzes Brug. Derudi maatte foruden Historien om de merkværdige Revolutioner i Landet, Lovgivningen og Politien, Folke=Formerelsen og Finanzvæsenet o. s. v. i sær ogsaa indeholdes Lands Regieringens moralske Historie. Sammes Afdelinger skulde iblant andet være a) Exempler paa nogle Lands=Fyrsters særdeles Arbeydsomhed eller Efterladenhed, med Følgerne der af. b) Exempler paa Gierrighed og Ødselhed med Følgerne deraf. c) De undgaaelige eller uundgaaelige Aar sager til Landets Gield. f) Lærerig Historie om Favoriterne. g) Læreris Historie om Maitresserne. k Exem er paa Utaknemmelighed imod troe Tienere med Følgerne deraf. ) Historie om Intoleranzen med Dommene der om. ) Historie om de Geistliges og Skriftefædres Virksomhed paa Staten og Fyrsterne. Nogle Betænkeligheder, som her maatte møde Læserne, betages dem maaske ved det, som er tilføyet i Bogen selv; dog torde en Tvivl blive tilovers ihenseende til saadant et Mannseripts Hypothetiske Muelighed, som beroer paa Regentens Villie. Det femte Afsnit betragter Opdragelsen, som en Gienstand for Statens Opsigt. Han siger, at han ikke bekymre sig om, hvad der hist og her er mueligere eller nødvendigere, og om ikke allerede meget paa nogle Steder virkelig er opfyldt af det, som han ikkun vover at ønske. Det siette Afsnit: om Opdragelsen i sædede Stænder. Her begynder Skriftet at blive en vigtkg og uundværlig Haand hog for alle dem, som befatter sig med Opdragelsen. Det er fuldt af de udsøgteste Marimer, og som ere satte i det Lys, hvilket ikkun den veed at give saadanne Lærdom me som forstaaer dem af egen Erfaring, og har lært at alen nemtænke og bestemme dem ved Hielp af almindelig Grund Kundskaber og Indsigter. Imueligste Korthed ville vi her udtegne noget af det charanteristiske : " O J MenneskeVenner, hvad for Midler er der til at fordrive denne sæd vanlige Skiemt (over Uvenheds og Uteerligheds og Uteerligheds Synder) endogsaa i dydefulde og gode Bøger og at selte Utugt i lige Classe med Tyverie; da hint til forladelig ikke skader Personer, Familier og Stater, mindre, end dette Hvad er for Raad imod den utallige Hær af de fra denne Side alt for skiemtende og forføriske Viser, Fortellinger og Romaner, - O kunde vi vise Then tret fra Forestillinger, for hvis Skyld endog de fleste Romaner ere farligt for Ungdommen. - Vogter eder for vænne eders Børns Opmerksomhed til Elendigheds orkesløse og tungsindige Betragtning. Itkun derved faaer Verden Skin af en Jammerdal, som den ikke er. - Børn maae ved en vis Ceremoniel holdes i den skyldige Ærdødighed for deres Forældre og Opsynsmænd. At Exempler gjøre det meste, erkiender Forfatteren saavelsom alle andre (Men har man og noksom overveyet den Følge, som flyder deraf, at naar man nemlig vil ophielpe Opdragelsen, saa maae man paa samme Ted i det mindste være ligesaa meget betænkt paa Midler, til at forbedre de Voxnes Sæder, yg udbrede Nøysomhed, Tækkelighed, Gudsfrygt og sand fuldkommen oprigtig Menneske Kierlighed iblant nærværende Slægt.) Syvende Arsuit: Om Underviisningen. En liden Deel af nyttig og fuldstændig Kundskab er bedre, end et Miskmask af talrig Kundskab, hvoraf meget er undværligt for en god Deel Lærlinger. - De Sætninger: Frygt Gud, eller befordre den almindelige Folkommenhed, ere aldeles ikke vædelærrens sande Elementer. (Den maatte være overmaade kortsynet, som heraf vilde gjøre nogen Slutning imod Forfatterens Kierlighed til Religivnen og den almindelige Velfærd. Ottende Afsnit: Om Underviisning i Sprog I. Om Døttres Opdragelse. Forfatteren lader her den Schweizerske Philosoph R. tale. J. Om Ungdommens Religion. Her er Religionens Nødvendighed og Nytte eftertrykkelig og grundig udfort, imod de subtilleste Indvendinger, og tillige med de bevægende Grunde til Dyden som endog findes uden Religion Dette Stykke forde nok blive en nyttig Underviisning for mangen en Moralist. Al. Om Enyelopedien til Underviisning og for Læsere. Her vil Forfatteren ikke allevegne finde Bifald Desuagtet er Udførelsen af denne besynderlige Deel at Hr. B. Anstalter ogsaa nyttig, og man bør ønske samme al god Fremgang All. Om den Pligt attroe. Den menneskelige Siel har den Formue i visse Omstændigheder at befordre Troe eller Tvivl til visse Sætninger ; og naar den misbilliger Tvivl, som farlig og skadelig, da endelig at komme til Troens Vished. Denne Evne er vi forbundne til at anvende til vort sande Beste, ligesaa vel som andre Legemets og Sielens Kræfter; og dette for tiener at være en moralsk og logikalsk Grundsetning. - Dette maae endnu erindres, at Forfatteren har forladt af skillige af hans forrige Meninger og udtrykkelig har imod sagt samme i denne Bog. Han vil ikke mere, at mat vidlig skal sige Børnene Grunden til alle Befalinger, og vænne dem til at raisonnere; men man skal meget meer ænne dem til en blind Lydighed. Man skal ikke hast med at gjøre Børn læde. Den Sætning, at man skal ikke sige Børn Religions=Sandheder, førend de ere i Stand, til at forstaae Beviser derfor, og ved egen Indsigt komme til Overbeviisning, forkaster han ligeledes, eller i det mindte indskrænker den meget Om Brok=Sygdomme. Brok er unaturlige Bylder, som kunne have Sted hos begge Kion, og i sær merkes ved Kiøndelene, den øvre og forreste Deel af Lænderne og Navlen, dog ogsaa udertiden paa de øvrige Egne af Underliver, o. s. De fleste gange fremtvinges noget af Tarmene eller af Nættet, eller af begge tillige. Disse Bylder kommer alleroest af sterk Gaaen, Riden, Dandsen, Springen, Bæren, Løften Høsten, Nysen, Skrigen, hvyt Talen, besværlige Svangerskaber, vanskelige Fødseler o. s. v. og kommer enten paa engang eller efterhaanden tilsyne. Bringes de af Underlivet ud traa te Dele, de maae være faa eller mange, ikke snart tilbage igien: saa formeres Smerterne, og Delene betæn des, m. m. og dersom den Syge ikke faaer Hielp, saa kan Tilfældene forværres og foraarsage Døden. Naar man efter Døden har aabnet saadanne Syge, saa har man fundet, at Nættet og Tarmene i Brokbylden have været døde og tildeels forraadnede Denne Sygdom forekommer langt hyppigere, end man troer, i alle Lande og fortiener al muelig Omhyagelighed, da nogle Dages ja nogle Timers Forsømmelse ofte vorder saa farlig, at den ey længer kan hielpes. Man maae derfor 1) Lære at kjende denne Sygdom, og 2) Hvortedes man skal forholde sig ved den 1) Man skieler Brok=Hævelser fra andre Hævelser, derved, a) At de næsten aldrig ere røde eller betændte b) Naar de ere komne efterhaanden, forsvinde de let, og tabes naar den Syge legger sig paa Ryggen c) At de ere ledsagede af Smerter og Spænden over Underlivet o. s. v. Disse ere almndelige Kiendetegn paa Brok; men de besynderlige, Kiendetegn ere de af Underlivet udtraadne Dele, som egentlig udgjøre Brokket 2) Naar man kiender Sygdommen, skal man jofør jo heller see at faae de udtraadne Dele bragte tilbage igien, som ved Opsettelse ofte bliver umueligt. For paa det beste herudi at hielpe sig, legger den Syge sig paa Ryggen, og med sine Fingre trykker Brokbylden; men raadeligst er, at kalde en Chirurgum til HielpBrokbaand nytter ikke, saa længe den udtraadne Tarm ey er bragt tilbage; og et omlagt Brokbaand maae løses, saa snart man merker, at det ey tilslutter Brokkets Aabning, eller at noget af Tarmene ved Siden udglider, og maae ey legges paa igien, førend al Udtraadning igien er bleven bragt tilbage.