Jyllandsposten, 1840-09-18
Enhver Privatmand, som har Noget at afhandle med Communen eller nogen af dens Afdelinger, sammes Oekonomi, Pengevæsen eller Rettigheder vedkommende, ha derom ene at henvende sig til Formandskabet, som iagttager alt det Fornødne, ligesom ogsaa det Offentlige i alle Communens Anliggender ene handler med Formand skabet, for at erholde efter Omstændighederne dettes Formening, dets Samtykke eller Beslutning. Jngen Udgift, som ikke er hjemlet ved Storthingslov, ved hidtil lovmedholdeligen afgivne Bestemmelser eller ved gyldige private Dispositioner, kan - den være stor eller liden een Gang for alle eller til aarlig Udredelse - paabyrdes Communen eller nogen af de samme tilhørende Klasser, saa lidet som der kan foretages nogen Forandring med dens offentlige Indretninger, uden at Formandskabet dertil har givet sit Samtykke. Naar Sagen nemlig angaaer Bevilgelse af Lønninger, nye Foretagender, Afhændelser eller Kjøb af Eiendomme eller Afstaaelse af nogen Communen tilliggende Rettighed, saa kan Formandskabet ikke alene afgjøre det, men maa derom forinden erhverve Repræsentantskabets Beslutning, ligesom dettes Bestemmelse indhentes i alle Sager, med Hensyn til hvis Vigtighed Formandskabet maatte finde det hensigtsmæssigt, eller Øvrigheden maatte forlange det. Repræsentanternes Møder, i hvilke ogsaa Formændene, have Stemme og hvori Districtets Foged kan deeltage i Forsamlingerne, dog uden Stemmeret, afholdes for aabne Dørre. Hvis 2/3 af de tilstedeværende Stemme berettigede ere enige i en Beslutning, har denne strax Lovskraft. - Den større Communalinddeling er i Norge som hos os Amterne, hvis Repræsentation bestaaer af samtlige Ordførere for Amtets Formandskaber, der een Gang aarlig komme sammen med Amtmanden og alle Amtets Fogeder. J dette Møde fremlægges specificerede Regninger fra Fogderne over alle af Fogedkasserne forskudsviis afholdte Udgifter, der forlanges refunderede ved Repartition paa Amtet, bilagte med samtlige originale Regninger, Anviisninger og Qvitteringer, samt andre Legitimationer; tillige fremlægges et specificeret Overslag over samtlige Amtscommunes calculerede Udgifter og Udkastet til den saakaldte Repartitionsplakat. Erholder Beslutningen Stemmer for sig, er den strax gyldig, og ogsaa ellers, saafremt Minoriteten ikke strax til Protokollen fordrer den underkastet Regjeringens Approbation. Nogle af de vigtigste Beslutninger udkræve kongelig Sanction. Beslutninger, der ikke støtte sig til Forsamlingens Bevilgningsret, ere strax gyldige, naar Amtmanden der samtykker; men hvis han protesterer mod samme, indsendes Sagen med begge Parters Betænkning til Regjeringen. - Dette er Hoved-Jndholdet af det Forslag, som den norske Regjering har forelagt Storthinget. Dettes Beslutning, der under 14de Jan. 1837 af Kongen er ophøiet til Lov, stemmer i alt Væsentligt overeens med Udkastet, men er langt klarere udtrykt og bedre ordnet. Saaledes deeltage i Amtscommuneraadene Amtmanden og Fogderne kun i Deliberationerne, ikke i Afstemningerne. De egentlige Forandringer f. Ex. at Præstegieldene skulle deles i flere Formandsskabsdistricter, naar de ligge i flere Amter – at vælgernes Antal forøges, naar Districtet efter de opstillede Valg qvalificationer ikke har 50 Stemmeberettigede, – at flere Formandsskaber kunne sammentræde i de for fælleds Anliggender osv., ere af ringe Betydenhed. – Det sees heraf, at medens her Embedsmændene er officio ere Medlemmer af Repræsentationen, ere de i Norge, ikke engang valgbare, men kunne i det høieste stedes til at deeltage i Forsamlingerne, men ikke i Afstemningerne; at medens her de betydelige Grundeiere uden Hensyn til deres personlige Dygtighed, Hæderlighed og Agtelse, blot paa Grund af deres Eiendom have Sæde i den saakaldte Repræsentation, hvori de altsaa ikke repræsentere andet end sig selv, ja endog kunde sende Andre i deres Sted, er i Norge Valgprincipet consequent, ligesom og retfærdigen gjennemført, saa at Communens Velfærd kun nedlægges i deres Hænder, som Communen anseer for dertil at være bedst skikkede; – at medens der hos os kun skulle vælges 4 a 6 Medlemmer til Sogneforstanderskabet, for under Embedsmændenes Vinger at finde Ly for deres ærbødigste Formeninger. vil i Norge Repræsentationen i de større Communer bestaae af 9 Forstandere og 27 Repræsentantere, ialt 36 Mænd, der for aabne Dørre og under hele Befolkningens Control og stadige Medvirkning forhandle, hvad der angaaer Alles Jnteresse. Men stærkest fremtræder den uhyre Forskjel med Hensyn til den Forsamlingerne tillagte Magt, som hos os er saa liden, at den har Lighed med Jntet, i Norge derimod omfatter Alt, medens der ved vise Foranstaltninger er draget Omsorg, for at ingen overilet Bestemmelse, ingen egennyttig Majoritet kan compromittere Communens sande Jnteresser.