Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1785-02-04
Saltsyderie har fra ældre Tider været en af Lessøeboernes Næringsveje. Saltkjedlerne have kastet gode Jndkomster af sig, ei allene til Kirkerne og Landets Herskab Kanikerne i Wiborg, men end- og til Jnteressenterne, som baade vare af Jndbyggerne og Fremmete uden for. Et Dokument af 1330 viser, at Biskop Tyge i Børlum tillod paa Lessøe nogle ellers forbudne Ægteskaber, og fik for saadan Tilladelse 14 Læster Salt i et Aar. Paa en fælles Mark, kaldet Boebakkerne, ved Strandbreden Sydost i Byroms Sogn, skal man endnu kunne see hvorSaltpanderne have staaet. J disse Salt kjedler havde Ejerne visse Parter, Fjerdinger, Ottinger og mindre Parter, som de kaldde Afgjord, tre paa en Otting. Man finder at saadane Parter ere blevne arvete, solgte, bortleiete, pantsatte, Bortgivne til Kirker og Klostre. 1426. følgde Bodil Oluf Pedersens Enke til Dueholm Kloster en Fjerding af en Salt kjedel med al sin Behøring og Rede, som ligger paa Lessøe paa Rønnerne. 1447. har Esbern Hog, Jndbygger paa Lesø te, for sin og sin Hustrues Siel, givet til Dueholm Kloster en Otting i en Salt kjedel, som staaer Øster paa Landbode. paa Lessøe. Aaret derefter har samme Mand solgt til Klosteret halvanden Af gjerd i samme Saltkjeddel. 1447 har Uride Jbenrich testamenteret til Dueholm Kloster en Fierding Saltkjedel, liggende paa Lande Bøn i Lesse hos Fogdens Bod. 1455 har Jver Jensen i Aars givet til Mariager=Kloster sin Part i en Saltkjedel paa Lessøe. 1511 skiødede Sidsel Andersdatter til Mariager=Kloster to Parter i en Salt kjedel paa Lessøe. 1527 eiede Mariagers Kloster en heel Saltkjedel paa Lessøe, som de leiede bort Af Kirkernes Regnskaber sees at de indtil Aar 1616 have havt Salt kjedler at leie bort til Landfolket, og deraf havt aarlig Jndtægt. J senere Tider ere disse Jndretninger, ligesom alle deslige Salfabriker i Jylland, gandske gaaete til grunde, til deels af Mangel paa Skov og Brændsel, til deels og af andre Aarsager. For 30 a 40 Aar siden indfandt sig paa Lessøe en Mand, som kaldde sig Doctor Bister, og anlagde der Saltsyderier paa tvende af de Ud holme, som kaldes Rønnerne; men da han havde mest ruineret Resten af Skoven, og der formedelst de alt for store Bekostninger kom intet ud af Anlægget, greb han til uheldige Projectmageres sidste Raad og gjorde sig usynlig. Nu raffinere Jndbyggerne til eget Huusbehov Salt ved Solens Hielp, saaledes: De grave Hul ved Strandbreden, paa de saa kaldte Bønner eller Udholme, hvor de mene at være Saltkjedler, endskjønt det er befunden ikke saa at være, naar det salte Søevand da opvelder, føre de det hjem i Tønder, og probere det med et Æg, om det kan flyde oven paa, bliver der Salt deraf: uden for deres Huus paa fri Mark have de staaende paa tvende Bukke flade Kasser eller udhulette Stene 1 1/2 Alen lange, 3 Qvarteer, brede, 3 a 4 Tommer dybe, stillete horisontal imod Solen, hvis Varme da sætter Saltet paa Bunden, og kan de af een Tønde Vand vinde 1 1/2 Fjerdingkar gode Salt; men de maa vel vogte det for Regn og Dug, og passe paa at dække Kasserne til med Bræder omNatten. Grunden, hvor Saltvandet opgraves, er af saadan Beskaffenhed; først hvidt Sand 2 1/2 Alen, dernest et sand blandet fiint Leer eller Mergel 3 1/2 Alen, endelig graaagtigt Sand paa 11 Alens Dybde. Jmellem det øverste Sand og Leret staaer Saltvandet, som formodentlig har sin Oprindelse deraf, at Søen, som staaer oftest ind paa Landet paa den slade Sandgrund, bliver ved Solens Varme uddunstet, da de saltagtige Deele trænge sig ind igjennem Sandet, indtil de komme paa Leret at staae, hvor de ikke kan komme igjennem. Tre Fjerdingveis sønder ud fra Landet ere tre store Holme, kaldte Venner eller Kønnerne, som tilsammen gjør en stiv Miil, nemlig: Hornfiskrønner, Kringelrønner og Langerønner. Paa de to første havde Doctor Bister forbemeldte Saltkogerie for. Der er Søe imellem alle tre Holme, dog, naar Vandet falder, kan man gaae med tøre Fødder af den ene paa den anden. Vesten for disse nær ved Landet er atter en stor Holm kaldet Ferrønnet, hvor ogsaa har været et Saltverk. Endnu ere der sem smaa Udholmee, som ligge en MiilsVej fra Landet, og kaldes Nørrøit, sammendrevne af Tang, Sand, mangfoldige store og smaa Kampestene. Det er forunderligt, at Havet her som i en Hvirvel har sammenbragt disse mange Stene. Paa disse Holme voxer Græs 1/4 Al. høit, her voxer og megen Cochlegre, Hyben, og adskillige andre Vexter. Omkring disse Holme findes en stor Mængde Sælhunde. Her opholde sig og mangfoldige vilde Fugle, som lægge sine Æg paa Holmene, men faae sjelden Tiid til at udligge, besynderligen den skjønne Ederfugl, som her kaldes Ederblet hvilken dog nu mest er fordreven fra Lessøe, deels af Mennesker, og deels af Ræve, som Landet haver i stor Mængde.