Berlingske Tidende, 1798-11-02
Rastadt, den 18de October. (Slutningen af Rigsdeputationens nye Note af 15de October. See No. 34 af disse Tidender). 2) De franske Ministre havde i deres sidste Note for før Gang forlangt, at Weser=Tolden i Elsteth skulde i Gun den franske Republik ophæves. Men da dette Toldstedsden tiende Artikel af den münsterske Fred stadfæstet Greven nu Hertugerne af Holsteen Oldenborg, som ligger i en occuperet Deel af Tyskland, og Rigsdeputationen ik maaer, at indlade sig deri, saa vil man allene overlade i franske Gouvernement at træffe enhver Commercial- Ocenskomst, som synes tienlig i Henseende til denne Gienstanmed det hertugelige Huus Holsteen Oldenborg. De fra Ministre interessere sig herved tillige for Vedligeholdelsen frie Rigstæder Hamborg, Bremens og Frankfortiene tutionsmæssige Forhold. Disse og alle andre handler Rigstæders Vedligeholdelse var aldeles nødvendig for den ske Riges Commerce; samtlige frie Rigstæder stode i FeRigsforbundet under Lovenes Beskyttelse; men Deputer, nen regner sig det til en fortrinlig Pligt, at være fornemlig betænkt paa Rigsstædernes og Rigsforfatningens Bebeldelse, og indbefatter i de franske Ministresyttrede Hu alle Rigestæder og Rigs=Tilhørende. 3) Til de 1 Frem sen oprettende Commercialdroer kunde Rigets udfordrede. mtykke i Almindelinhed ikke gives forud. Det franske beslag i Henseende til de geistlige Establissementers Deyen her bliver antaget under visse Modificationer. 5) Artik, haagaaende det umiddelbare Rigsridderskab vedblives. 6) i Gieldsvæsenet eftergives noget. 7) Det er Deputation ses helligste Pligt, at antage sig paa det omhvageligste saa ende Tyskeres Skjebne, som blot kunne lægges til Last deres. de hengivenhed for deres hidtil havende Forfatning og Lands skab. Det kunde saa meget mindre regnes de Tydske til Febrydelse, da de for meget følte dette deres Forfatning. sig til at være skikkede til at imodtage nye Statsforfatligget. Deputationen smigrer sig derfor med, at den Grund ning, at Emigrationsloven er ikke anvendelige paa alle hoste, som den angaaer, bliver erkiendt fra fransk Side. Jgientages det Forlangende, at de franske Tropper forden høire Rhindredde, at der holdes inde med alle Conutioner, og at Corendreiesteins Proviantering uden For ling tillades. 9) Angaaer de giensidige Frasigelser paa de ladte Lande. 10) Giver den Forsikring, at den i Egnen. de støisende Rehl og Castel, og det i en Afstand af 3000 er fra den høire Rhindredde ikke skal blive anlagt. - sonu førend denne Nate den 16de blev overleveret de franske nistre, vendte Grev von Metternich, sig særskildt den 14 gaaende Chrenbreitsteins Skiedne til samme, og overgerede dem en Verbal Note af det Jndhold: At Underningerne vare rykte saavidt frem, og Riget havde saablomment lagt for Dagen sit Ønske om Fredens Slutning det bragte uskatteerlige Offer, at de endnu værende Van ligheder, som vare at bringe i Rigtighed ikke kunde tilskrisamme. Ved denne Sagernes Forfatning var det for herligt, at de Franske endnu forstærkede Blokkaden for sendteitsten. Denne Fæstning maatte Riget beholde bestørret, medens Underhandlingerne varede. En modsat hersel fra fransk Side vilde tilintetgjøre den Tillid, uden ten Underhandlingerne ikke kunde naae deres Maal. En Conference imellem Grev Metternick og de franske nistre var Følgen af denne Note. Ministeren Bonnier lede : Man maatte først oppedie Rigsdeputationens har, førend man kunde udlade sig om Eyrenbreitstein. -ren saarede: Chrenbreitstein, som Fæstning, maatte til Freden blev sluttet ligesaavel forblive i Rigets Hænder, stehl og Castel i de Franskes. Ogsaa Chrenbreitsteinshviantering maatte ikke have fundet den ringeste Vanske led. Ved denne Provianterings Forbindring paa en Tid, Underhandlingerne nærmede sig deres Maal, vilde Frank meget handle mod Retfærdighed; og Billigheds Grundhinger Bonnier svarede : "Riget kunde kun slutte Fred, og da skulde de besluttede Grundvolde fuldkommen bragte i Udførelse. Frankrig havde allerede givet Ordre, har Troppers Tilhaarmarch fra den høire Rhindredde, for skaffe Landene Lettelse, havde gjort store Opofringer forat opnaae Freden; men vilde aldrig vige fra Grundsætningen at forsvare sin Værdighed og politiske Agtelse? – Greven svarede nok engang : "At just den samme Grundsætning var almindelig for alle Regieritzer, at en Regierings offentlige Agtelse hængte i Besynderlighed af Troskab i Tractaterne og Conventionerne, og i denne Hensigt maatte han forlange Chrenbreitstrins Provianiering. - Bønnier vedslev sin forrige Paastand og yttrede det Ønske: at Deputationens næste Note maatte være af den Beskaffenhed, at man definitiokunde nærme sig hinanden uden at indlade sig i videre store Diseutioner, da den franske Republik var tied af samme, og ikke kunde tilstaae nye Bevillinger.