Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1833-09-02
Udskrivningen skal tage sin Begyndelse med den 1 November og være tilendebragt senest inden Nytaar. De Pariser ministerielle Blade undlade vel ikke at advare Landdagen i Schweitz, for ei at vove sig for vidt ud, men tage Exempel af den rette Midte, i Frankerig, og ikke ganske opgive Forbunds=Traktaten af 1815. Men angaaende Rygtet om en forestaaende Jndblanding af det tydske Forbund i Schweitz's Anliggender erklærer Journal des Debats: at den ikke vil finde Sted af den simple Grund, at Frankerig ikke vil taale det." Omtrent i samme Tone læses endnu en Artikel fra Berlin om, hvorlunde det efter Julirevolutionen af 1830 vel ingen vanskelig Sag havde været for de nordiske Magter, i Forening med de tydske Stater, at bekrige Frankerig og foretage en ny seierrig Marsch til Paris. Af Frygt herfor forelagdes allerede dengang de Deputeredes Kammer Forslag til at befæste Paris; men da Europa foretrak Freden heller end at sætte Carl Xs Familie med Vaabenmagt igjen paa Tronen, da skammede Man sig ved at have yttret Frygt, og Alt blev ved det Gamle. Snart begyndte imidlertid Jakobinerne, som med Modbydelighed havde seet en ny Konge bestige Tronen, at danne en heftig Opposition imod hans Regjering. Følgen var hyppige Oprør, af hvilke den sidste og betydeligste i Juni 1832 kostede meget Blod. Da nu Ludvig Philip, forhaanet af sine Fiender ved de skjændigste Karrikaturer, saae, at det ikke var hans Person eller hans Familie, som Pariserne forsvarede, og at hans Rige kun vilde vare, saalænge som Borgergaarden var paa hans Side, og derfor opkogte Forslaget til at sætte Paris i Forsvarsstand ved enkelte Forter, Jdeen var opvakte det almindelig Uvillie og Modstand. ogsaa i og for sig selv Afsindighed; thi hvor kunde han troe, i Tilfælde af en Revolution at lade Paris beskyde? Jmod hvem vilde han agere, uden imod sine egne Venner, Tilhængerne af den rette Midte, da Jakobinerne og Revolutionsmændene kun ere fattige Stympere, som intet have at tabe, og hvilken Fransk vilde vel findes villig til at beskyde Landets Hovedstad, Her at stole paa Nationalgarden, vilde være det samme som at gjøre Regning uden Vært v. Portugal. J London har Man med Dampskibet Afrikan, som den 17 f. M. var afgaaet fra Lissabon, faaet meere beroligende Efterretninger end sidst. Don Miguels Tropper skulle endnu ikke være komne længere end til Combra og ikke være over 16,000 Md. stærke. Man troede derfor ikke, at Bourmont vilde vove noget Angreb paa Lissabon, hvor Man havde opkastet Forskandsninger og Alt var roligt. Terceira stod med 6000 Md. vel udrustede Tropper ved Villafranca og fik hvert Øieblik Forstærkning af Frivillige. Under disse Omstændigheder havde Lord Russel, overleveret sit Kreditiv den 15 August, og Dronning Maria var saaledes erkjendt af Engelland, hvilket Man haabede betydede ligesaa meget, som om en engelske Flaade og en engelsk Armee var kommet Portugal til Hjelp. Ogsaa havde Admiral Parker faaet befaling at sætte sine Søesoldater iland, i det ikke sandsynlige Tilfælde, at Lissabon skulde trænge til hans Beskyttelse, og som Man vilde vide, er Ju lige-Fortet paa Tajo af samme Grund besat af de Engelske. Et andet Rygte siger, at Don Miguel virkelig var rykket frem i Nærheden af Lissabon; men havde lidt et afgjørende Nederlag under Stadens Mure, hvorved Marskal Bourmont, skulde have tilsat Livet. Jndløbet til Dourofloden beherskes heller ikke meere af Miguelisterne, da Saldanha i et tappert Udfald har erobret deres Batterier og dræbt mange Fiender, saa at der nu endog fra Oporto indskibedes Tropper til Lissabon, hvor Man dog haabede, at de vilde være overflødige. Dronning Marias Afreise til Lissabon siges nu igjen at være opsat saalænge, indtil Bourmont har forladt Portugal og den konstitutionelle Regjering er indsat. At Fanatismen dog her ikke maa være saa udbredt, kan skjønnes deraf, at den Magt, hvormed Hertugen af Terceira befriede Lissabon, kun beløb sig til omtrent 1500 Md. Anføreren, paa det ved Brest liggende miguelistiske Krigskib Urania, Hr. Andrada, som hidtil var blevet Don Miguel troe, uagtet Besætningen havde erklæret sig for Donna Maria, har nu beqvemmet sig til det samme. En af de i Søeslaget undkomne miguelistiske Krigsbrigger har bragt Efterretning til Madeira om Flaadens Nederlag, og Statholderen var derover næsten ude af sig selv af Frygt for et Udbrud, naar Man her erfarede Lissabons Overgivelse.