Berlingske Tidende, 1812-08-03
Torsdagen den 13de August, om Formiddagen Kl. 9, bliver udi Gaar 2 No. 113 i Viingaardstræde ved Auction bortsolgt et Stervboe tilhøre. endeel særdeles gode og moderne Mahogni= og andre Mensler, bestaa af Divaner, Sophaer, Stole, Borde, Damesecretairer, Commoder, Op Paaklædnings= og andre store Speile, Servanter, Linnedskabe og Sæ item noget Tin, Kobber, Messing, Jern og Trætøi, Porcellain, deriostore Vandkommer, Steentøi og Glas, nogle Stkr. Meubel-Calico, Net dug, Taft, Linned, Gang= og Sængeklæder, samt noget Tvist m.v., Betaling til Copiist Brask, boende No. 87 i store Kongensgade paa at stianshavn, hvor, saavel som i Urteboden No. 225 i Boldhuusgaden trykte Fortegnelser ere at bekomme fire Dage før Auctionen. Med Varsels Skrig hin Havets hvide Maage Jndsvinger sig i Norges Marmor Havn; - Didhen hvor Tvilling=Rigets Dannebroge Med Stolthed veier fra den stolte Stavn - Thi Heien vil i Danskes Blod sig bade, Den bugter sig imellem Klippens Skiær, Og søger Phøenirs Datter, Dig Raade, Som var som Moderen dens Kæmper kiær. Men Kæmperne stod roelig, uforfærde Med Mod i Barm; thi mangen Hæders=Dyk Alt Havets Sønner havde herlig hærdet og Helte Glimtet for dem ofte lyst; Da Heien rovbegierlig mod den stævned: Et Svalg af Jld og Flammer den udspyer, Med Svælg af Jld og Flammer de sig hævned, Og Kampens Luer farver Himlens Skyer. Da Tordenen giengield i Norges Fiælde Og Lynets Straaler brød paa Klippens Tind, Og Dannebroges Sønner slog med Vælde, Og Mange viedes til Døden ind! - Grodtschilling, adle Georg, Du hensegnede Troe i Dit Kald, paa sønderknuste Vrag: Med Kampens Larm fortroelig, blidt Du blegned Med sidste Blik imod det danske Flag. Men Du har seet hvor kongeligt det svaved J store Belt paa Ticklers vandne Stevn, Og blide Følelser Dig giennembæved, Medlidenhed sig bytted om med Hevn; Thi reent og skyldfrit var Dit ædle Hierte, J Slaget høit, i Seiren mildt det slog; Du lindred ømt de Overbundnes Smerte, og Sukke kun ved Andres Saar Du drog. Thi skal den friske Laurbær Krands sig vinde Om Urnen paa Din Gravhøi, hæderlig: Og for Dit Hierte vil den blaae KiermindsJndvikle sig i Løvet blidelig, De skal af Danmarks Døttre fletted blive J Krandsen, Flagets Sønner vældig bandt, Paa Urnen begge vil med Taarer skrive Her Mod og Blidhed knyttet, Hvile fandt Naar Danmarks Kriger som en vældig Kæmpe Staaer roelig, kold ved Fiendens tætte Lag, Og Kugle=Hvirvien svarer - ei med Læmpe men blodelig - fra det halvsiunkne Vrag: Naar Slagnes Skrig og Røgdamp ei kan dæmpe Den Jld som flammer fra det danske Flag, Naar Vimpelen paa Skye af Luer svævet Da Hiertet høit i Heltens Barm sig hæver. Da kan han ei retfærdig Harme tæmme, Da synes Hevnen ham, som Valhal, sød; Da kan han Oldtids Kæmpe Æt fornemme Udi sit Bryst; da blusser Kinden rød. Da synger for ham Seirens høie Stemme Om Æther=Korset i sin Purpur=Glød, Som ham fra Fierde Christians Hvælving kaldet: Han lytter - slaaer - og seirer eller falder. Han lytted, slog og faldt. J mangt et Stævne Skiøndt ung, han stod som Kampens modne Søn Behøver jeg ham vermodsfuld at nævne, Hvis Helte Bane var saa kiæk som skiøn. Naar Monumenter smuldre hen og revne, Da skal den vaade Krands af Tang, søegrøn Paa Vraget hænge, hvorfra Perler rinde, og Buhl skal leve i sit Kiekheds Minde.