Viborger Samler, 1824-09-13
Kjøbenhavns Nyeste Skilderie No. 69 og 70 har et vigtigt og læseværdigt Stykke "Om formeentlige Midler mod Mysticismens og Pietismens Udbredelse " af en dansk Geistlig. Motto: Coloss. 2 Kap. 8 og 9 Vers. Dets væsentlige Jndhold er: Naar man lægger Mærke til de af Mange, baade i Skrivter og Prædikener fremsatte Yttringer angl. den kristelige Religions egentlige Hovedsag, deres Henpegen paa, at alle kristne Relegionssetter skulle forenes under den romerstkatholske Kirke, saa maae Man, for uden Frygt at skue Fremtiden i Møde, sætte Liid til det guddommelige Forsyn og de protestantiske Regjeringers Viisdom, Erfaring og tiltagende Omsorg, et alene for Ungdommens, men og for Folkets Oplysning. Thi det synes, som om man med Magt ville kalde Mørket tilbage og dets Følgesvende: Barbari og Grumhed Tvedragt og Partisyge, Slavesind og Dorskhed. Midlerne til at undgaae disse Onder for det Protestantiske Kirkesamfund, mener Forfatteren at være : 1) At de mange forskjellige Lærebøger i Religion, maatte ved dertil udnævne Theologer sammen drages til en eneste authoriseret, tydelig men kort Lærebog. Da en saadan Bog virker paa mere end een Menneskealder, ifald den ikke for hastig gaaer af Mode - fordrer Forfatteren, at den først skal trykkes og bedømmes af Kyndige, og da først authoriseres til Brug. Han mener, at Neu mans Norske Kathismus i Religionen for Almuen og Krog Meiers Lærebog for de meere dannede Stænder afgive følgværdige Monstre. 3) Jo mere Simpelhed og Forstaaelighed der er i Lærebøger, de hedde Cathekismer eller Lærebøger, jo bedre ere de; thi at Theologien tager Snorliv paa, og Oplysningen er fortsynet, baader hverken Almuemand eller de høiere Stænder. 2) En forbedret Lithurgie. Hr. Forf. vil, at alt skal blive i den gamle Form, paa de Udtryk nær, som mystisk Sværmeri kunde hænge sig ved - Nogle Epistler og Evangelier ombyttes med andre meere frugtbringende (?). Formularerne ved Daab og Nadvere gives tydeligere og reenere Begreber, efter de nyere Exegeter. Salmebogen, den nyevangeliske erklæres for god, temmelig reen fra ald Mystik og Pietisme - Specielle Tillæg vare vel at ønske; men vor Tids Poetiseren - som hverken Digteren eller Læseren forstaaer af den simple Grund, at deri ikke er regelbundet Sprog og som oftest ikke heller sund Menneskeforstand qvalificerer sig ikke dertil. Det maae opsættes til bedre Tider. et Det er vel uden for al Tvivl, at Mennesket er sandseligt og under det Sandselige. En Følge af dets Orgamme og altsaa ingen Synd, saalænge Sandseredskaberne ofte overdøve den fornuftige Siels Stemme. Mon det da ikke, ved Siden af den rensede Lithurgi, var et særdeles nødvendigt Middel til at hæve den saa dybt siunkne Lyst til at bivaane Prædiken og Kirketjeneste, at der saameget muligt sørgedes for Høitidelighed og Sandserne rørende Skikke i de Protestantiske Kirker, De Katholskes Messe, Kirkesang og Kirkemusik, Kirkens Belysning, med flere Ting, have ofte indgydet kloge Protestantere en Ærefrygt og en Andagt, som de ganske savnede i deres egne Kirker. Hvorfor da ikke tage Hensyn paa et saa vigtig Stykke af Kirtetjenesten, Lad endog en Præst med Aand og Sandhed tale Religionens Sag og tolke dens Sandheder - Naar hans sølvklare Stemme afløses af en brægende Degn, nogle skrigende og hvinende Stoledrenge eller et Orgelspil, der ligner en gammel Lire, saa taber man, ifald man ikke er aldeles umusitalsk, alt formeget af hvad man lagde paa Sinde. Et par duntle Lys paa et Altar oplyser ikke heller i Vinterdagene en hee Kirke. Katholiterne have mange Bønner at forrette og meget at bede om. Det synes som om det nu var en Skam i de protestantiske Kirker at bede Men, da Bønner udfordrer Andagt og Stilhed, saa burde vel og denne Sag komme under Betragtning. Sangen, der især i Kjøbstædtirkerne hvor der ere gode Orgeler, er en høitidelig og aandopvækkende Deel af Gudstjenesten, burde holdes meere i Ære end nu skeer. Thi, i mange Kjøbstædkirker seer man Tilhørerne stryge ud af Kirken, saasnart Verset efter Prædiken begynder. Man skulle troe de hastede for at komme Bollerne paa Suppen, men da Mandfolkene gjøre det Samme, er det en Ustik. En lignende er den, ikke at staae op, naar Evangeliet messes og læses og Velsignelsen messes. I Herrens Huus maae der dog være en Orden og naar den af Nogle iagttages af Andre ikke, stikker det Synderligt af. En Stilhed, der ikke forstyrrer Andres Andagt, bør der og være i Kirken. Men end Eet synes Forfatteren at have glemt, nemlig: den Uskik og Ulovlighed, der næsten overalt og til alle Tider finder Sted, at der arbeides af Haandværkere og Andre under Gudstjenesten. 3) En god Oversættelse af det Ny Testamente med forstaaelige korte Anmærkninger. J denne Henseende roses sal. Doctor Bastholms Anmærkninger til hans ny Testamente. 4) Grundig kritisk, philologisk og exegetisk Lærdom for den, der skulle være den kristelige Religions Lærer. Som Exeget roses J. A. Ernesti. 5) Let det haarde Tryk, der i mange og de fleste protestantiske Lande hviler paa den protestantiske Geistlighed, og giv den offentlige Gudsdyrkelse den Agtelse den bor have, er den sidste Fordring. Hr. Forf. mener, vil ikke med Uret, at dette har bidraget til at forøge Ligegyldigheden for Religionssager, hos Folket. Den protestantiske Geistligheds Armod det Hele, maaskee England undtaget, har varet i 300 Aar siden Reformationen. Kirkegodserne sit da Adelen. Hoved- og Sædegaarde gjorde den tiendefrie. Sportler og Offere svinde hen med Agtelse for Kirkegangen, denne har især viist sig hos de høiere Stænder, som ondt Exempel, da Forretninger og Forlystelser ere komne i Steden for at søge Kirken i hvor gode Præditanterne end ere: dette smerter de Tænkende de søge Trost paa den aandelige Vei og finde Erstatning i den stille og rolige Mysticisme. Andre mere kraftfulde og forrige finde de sidste Decenniers Jrreligiøsitet og Jndifferentisme, at have sit Udspring fra den sørgelige Vei samme Tids Oplysning er geraadet paa. De ansee selve Oplysningen i Religionssager for skadelig, udelukke Fornuften fra at forbinde Læresætningerne med den naturlige Aabenbaring og Tingenes naturlige og ordentlige Gang - og kaste Mysticismens Slør over dem.