Viborger Samler, 1811-05-16
Hamborg d. 3 Mai 785 k. S. Kjøbenhavn d. 10 Maj. Fra Premierlieutn. af Søetaten Joachim Lund er indkommen allerunderdaugst Rapport til Hs. M. Kongen dateret 23 April i Sandøesund i Norge. Dens Jndhold er At Lieutenant Torsvig, som var løben ind i den svenske Skjærgaard med en Provideringsskonnert No. 94 og Skipper Waalemed Skonnerten No. 79, ladet med Ammunition for Norge, begjerede Hjelp for at undgaae en engelsk Kutter, der laae i Kongshavn og opsnappede de dansk Fartøier. Jmidlertid var denne Kutter seilet hiem til England med tagne Priiser, saa at Lieutn. Torsvig og Skipper Waale forlod Guldholmen. d. 13 April og kom den 15de til Sandsesund. Den 21 nedsendte Lieutn Lund, Soelientn. Falck for at rekognoscere den svenske Skjærgaard, d. 23de kom han tilbage berettende, at den engelske Kutter var kommen tilbage og laae om Natten til Ankers i Kongshavn, den havde d. 22de taget 3 Priiser og havde 4 danske Skibe i Sigte i en Fjord nær Kongs havn; Secondlieutn. Klinck blev derfor strax afsendt med 3 Kanonchalupper for at bemægtige sig Kutteren, Lieutn. Lundgik og den 25 med 3 Kanonbaade for at forstærke Lin Klink, men opholdtes af Modvind ved Halverne og, da han den 26 kom til Hagsteensund, mødte han Lieutn. Klinck paa sin Retour, efter ham kom de 4 danske Fartøier, ladede med Korn og Brændeviin, Second-Lieutenant Klincks allerunderdanigste Rapport fra Sandøesund, ligeledes af 28de April sidstleden: Efter Hr. Søepremierlieutenant Lunds Ordre, afgik jeg d. 23de April om Eftermiddagen Kl. 4 fra Sandøesund, med 3 Kanonskalupper, for at angribe en ved Kongshavn i Sverrig stationeret engelsk Kutter, samt at befrie 4 danske til Norge bestemte Skibe, som af Frygt for at blive tagen af ovennævnte Kutter, vare seilede op i en Fjord, tre Mile fra Kongshavn. Om Aftenen Kl. 10 kom jeg over Christiania Fjorden og ankrede ved Aggerøen, hvor jeg forblev til Kl. 3. om Morgenen d. 24de April, da jeg lettede og forcerede med at seile og roe Syd efter til mit Bestemmelsested. Vinden, Nordost og østlig, Laber Kuling. Jntet mødte førend jeg kom omtrent i Miil sønden for Hagsteensund i Sverrig, da jeg opdagede et mistænkeligt Fartøi, som seilede og roede syd efter. Jeg gjorde strax Jagt paa samme, og efterat have givet det 2 Kugler, biergede det Seil og biede paa mig. Det var en engelsk Skaluppe, bemandet med en Styrmand og 2 Matroser, afsendt fra den ved Kongshavn liggende engelske Kutter, for i Skjærene i Nærheden af Stromstad at erobre danske Skibe. Jeg fortsatte min Kours til Flæske, hvor jeg ankom Kl. 5 om Eftermiddagen. Her erfarede jeg af nogle svenske Baade, som kom fra Kongshavn, at den engelske Kutter laae til Ankers paa Kongshavns Rhed. Jeg besluttede da, at gaae over Soten Fjord naar det begyndte at morkne, for at kunne angribe Fjenden i Daggry, overbeviist om, at han vilde see mig og undløbe, ifald jeg gik ved Dagen. Mit forehavende lykkedes. Kl. 3 om Morgenen d. 25de April var jeg Kongshavn paa en Ottendedeel Miil nær, men da mine Lodser er vilde lodse mig ind paa Rheden, maatte jeg først forskaffe mig den nærmeste og eeneste Lods, som var i Nærheden, hvilken berettede mig, at der og Aftenen endnu (foruden den der laae paa Rheden) var kommen en større Kutter, som syntes at være stærk bemandet. Øiebliklig besluttede jeg at angribe Feinden, stolende paa mit kjække Mandskab, som, endskjøndt uafbrudt at have roet i 24 Timer, dog brændte af Begjerlighed efter at slaaes. Vinden, S. O. Bramseils Kuling. Kl. 3 en halv kom jeg Fjenden, paa Skudrækning, og efterat have taget en Stilling, hvorfra jeg kunde beskyde begge Udløbene, samt givet Maanedslieutenant Falich Ordre at angribe den mindre Kutter, medenseg selv med Maanedslieutenant Lorang angreb den større Kutter, gav jeg Jld paa Fjenden. Efter nogle Skud fra mig kappede begge Kuttere deres Ankertouge, satte Seil til, den Store forsøgende at gaae ud af det søndre Løb, den Mindre ud af det vestre Lob, og saasnart de fik deres Kanoner til at bære paa mig, besvarede de mine Skud med en Kugle= og Kartesk-Jld. Men ei saasnart havde Fjenden begyndt at skyde, førend min Lods, uden min Villie eller Vidende, tog mit Fartøi og ilede i Land paa et Skiær for at skjule sig. Jeg var nu i en mig ganske ubekiendt Skjærgaard, uden Lodser eller kjendte Folk, resikerende ved hver Bevægelse at støde paa Grund, og i et saa knapt Terrain, som nødte mig til at slaaes paa Flinteskuds Distance. Den mindre Kutter maatte nu ved at dreie om en Pynt passere mig paa Pistolskuds Distanke, hvorved jeg sik Leilighed til at give den adskillige Skud med Kugler og Skraae, men observerende den store Kutter at holde med alle Seil hen imod Lieutenant Falch og at dreie sin Bred Side til, ilede jeg ham til Hielp givende Lieutenant Lorang Ordre at forfølge den mindre Kutter; men da jeg kom den nærmere, raabte en Officier, at de havde overgivet sig, og at de i Øieblikket vilde synke. Jeg var da netop saa lykkelig at faae ombord det engelske Mandskab i min og Lieutenant FalchsSkalupper, da den erobrede Kutter, gjennemboret af adskillige Gundskud, sank. Jntet uden dens Flag blev bierget.