Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-08-12
Henimod Middag, omtrent 10 Mile fra Andruzzena forandrede Udsigten sig, og vi bestege nu Bierge, som vare i den største Forvirring taarnede ovenpaa hinanden. Ethvert Spor af Cultur hørte op og vi saae intet menneskeligt Væsen, undtagen en Gede eller Faarebyede, fra Toppen af dette høie og eensomme Bierg saae vi ned i et blomstrende Land, men hvis Rigdom var ubenyttet. Veien var ikke andet end mal Stie, som gik op og ned af Klippen. Næsten alle de Bække, som vi passerede vare tingerede af Jernokker, og næsten alle Klipper bare Spor af metallisk Rigdom; men det faae ikke ud til at de nogen Tid havde været bearbeidede. Endelig, efterat vi havde passeret mangen Huulvei og vare komne over Ruinerne af Fanari, som tilforn var blot beboet af Tyrker; men er nu aldeles ødelagt, naaede vi Andruzzena, det gamle Trapezus, som i en Afstand tager sig ret godt ud da den ligger paa Skraaningen af et Bierg i en Lund af Cypresser; men hvori der blot sees Ureenlighed og Armod, naar man kommer ind i den. Eparchen, en smuk ung Mand, at et krigerigsk Udseende og iført en Atheniensisk Klædedragt, mød tog os gjæstfrie i sit eget Huus, som ligeledes bestod af en Forgaard og to Etager. Den nederste blev brugt til et Fængsel for Forbrydere, til den øverste kom man igiennem en Altan, som gik langs med hele Fronten af Huuset, og som førte til de enkelte Værelser, hvilke ikke stode i nogen Forbindelse med hinanden. Da det slette Veir tvang os til at opholde os her nogle Dage, saa havde vi en tilstrækkelig Leilighed til at studere vor Værts Chatakteer og Sæder. Disse forekom os ganske Tyrkiske, som overhovedet hos Grækerne af de høiere Classer. Værelset, hvori han modtog os, var indrettet paa Ottomannisk Maneer med buntede Glasvinduer, Paneler, prægtige Tepper, Maatter, Puder og mange Kar med Guld- og Sølvfiske. Saasnart vi havde sat os blev, som sædvanligen, Tobakspiber og Kaffe budte omkring hvorpaa vor Vært begyndte ivrig at spørge om Nyt. Han kunde omtrent være 25 Aar gammel. Hans Klædning var aldeles national, bestod af de kostbareste Tøier og var overalt meget rigeligt broderet, hans Pistoler og sølvbeslagne Ataghane vare et meget udmærket Arbeide. Han var vel livfuld naar han talte; men hans hele øvrige Væsen røbede den Orientalske Ladhed. Næsten hele Dagen sad han lænende sig tilbage til sin Fløiels Pude, røgede paa sin Pibe, omgivet af sine Ledsagere, drak Kaffe eller talte altid om igien de glatte Ravkugler i sin Rosenkrands. Han var meget forfængelig af sin Klædedragt, og hørte med kiendeligt Velbehag de Complimenter, som vi sagde ham derfor. Vor Kost bestod af Lammekiød, Fugle, Æg og Grønt, og endskiøndt det var Fastetiden, saa gjorde vor Vært sig dog ingen Betænkning over at tage Deel i vort vanhellige Maaltid. Froekosten bestod sædvanligen af Suur melk og Æg tilligemed noget fød Melk og Ost Maaden, hvorpaa Middagsmaden blev nydt, var temmelig ubeqvem. Vort Bord bestod af et lidet rundt Bret, omtrent en Fod fra Gulvet, omkring hvilket vi maatte sætte os ned paa Hu; saa ubeqvem som denne stilling i sig selv end er, saa blev den dog endnu mere besværlig ved det, at Maaltidet varede næsten en Time. Den første Anretning bestod af kogt Riis blandet med Vaourl eller Suurmelk, ristede Æg, som svømmede i Olivenolie og en blandet Ret af kogt Grønt, hakket Løg, Spinat, Syrer og Sennopsblade; den anden Anretning bestod i en kogt og fyldt Høne, et stegt Lam og af Karare, en meget vellugtende Ret, sammensat af Jndvoldene af Lax og af en anden Fiskeart og tillavet med Olie. J den tredie Anretning saaes Melk tillavet paa alle Slags Maader, ligeledes forskiellige Faconner af Æg, kogte, stegte og Røræg. Al Maden blev skyllet ned med en Overflødighed af Samisk Viin, som blev rakt frem af en Mundskiænk, hvilken var klædt paa Orientalsk og stod bag ved sin Herres Pude. Confekten bestod, da det var Vinter, meest af Oranger og tørrede Frugte, som Figner, Dadler og Rosiner, og i det Hele vare vore Maaltider ikke blot Classiske (eller paa gammel Græsk Maneer, men endog velsmagende. Et beqvemt Værelse for at sove til Middag i var, efter Maaltidet var forbi, ligesaa behageligt som usædvanligt.