Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1811-04-20
Sammenligner man Frankriges indere Forhold med det storbritanniske Riges, saa indseer man ikke, hvorledes der af hine kunde opstaae noget Slags Tilbøielighed til Krig. Ogsaa Frankrige har en Nationalgield; men hvor ubetydelig er den i Sammenligning med Storbritanniens, 1500 Mill. Franker, hvoraf der betales 75 Mill. Fr. i Renter, ere endnu ikke to Fireogtyvende Dele af den engelske Nationalgield og dens Renter, og forsvinde næsten i et Jntet, naar man overveier, at Frankriges Befolkning er tre Gange saa stor som Engellands. Dertil kommer endnu, at efterdi Frankrige har givet Slip paa Laanesystemet, kan denne Gield vel aftage, men ei voxe, saa at ogsaa fra denne Side ingen Tilskyndelse til Krig finder Sted. Frankriges Fredsetat er fastsat til 600 Mill. og dets Krigsetat udkræver 800 Mill., ligeledes en Ubetydelighed, da jo endog i det gamle Frankrig 1200 Mill. i rede Penge vare i Omløb, Endelig maa man tage i Betragtning, at Frankrige ingen Papirpenge har og følgelig ikke behøver at være betænkt paa, hvorledes der ved den indere Handels konstige Oplivelse skal forskaffe samme Credit. Al dette beviser, at naar Frankrige ikke ægges til Krig, vil det af alle europæiske Magter finde den mindste Opmuntring dertil i sig selv, thi hvor en vel den europæiske Regjering, der, i Henseende til sit Financesystem, kan maale sig med det franske som det nu er, derfor beholde ogsaa de Krige, som Frankrige fører, Caracteer af Defensiv=Krige. Jeg skjøtter om intet, sagde den franske Keiser til de østerrigske Generaler ved Ulm, uden om Krigskibe, Colonier, Handel, det vil jeg have, og det er Deres Regjering ligesaa fordeelagtigt som mig." Kun i Kampen om sine Colonier, sin Handel og sine Krigskibe kunde Frankrige bringes til at betvinge hele Europa, og foretage de væsentligste Forandringer med Riger; kun for at gjøre Engellands altid beredvillige Bundsforvandte opmærksomme paa deres Taabelighed, skeete hvad vi have oplevet, vil skee hvad der forestaaer. Gik de Krige, vi vare Vidne til, ud fra Frankrige og ikke fra Engelland, vilde vi ellers havt det paafaldende Skuespil, at Frankrige uophørligen byder Haanden til Fred, og at Engelland tilbage støder denne Haand med en Stolthed og Overmod, som maa kaldes oprørende, selv om man holder det for bevist, at Engellands selskabelige Tilstand har saaledes forandret sig i de sidste 50 Aar, at den ikke fordrages meer med Freden, J Sandhed, Frankrige kan ved en Fred med Engelland kun vinde; thi da denne Fred ikke kan bringes istand, uden at Frankrige faaer den det tilkommende Andeel i Verdenshandelen, Havets Frihed og alt hvad en fuldstændig Folkeret medfører; saa falder det i Øinene, at Fredens Tilstand i enhver Henseende er fordeelagtigere for den franske Nation end Krigens Tilstand, hvori den hidtil imod sin Villie har befundet sig. Engelland derimod kan ved en Fred med Frankrige kun tabe, fordi det maa frasige sig alle de Fordringer, i hvis Forsvar det længe havde fundet sin Fremtarv. Begge Magter attraae i Krigen unægteligen Freden; men de attraae den paa ganske forskjellige Maader; thi Frankrige vil Lighed som den store Naturlov, i Kraft af hvilken det flydende Element skal være og blive fælles Eiendom, Engelland derimod taler om velerhvervede Sørettigheder, og vil, at Alting skal bøie sig for den Lov, det i Henseende til Havet har fundet for godt at give.