Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-10-27
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Ons Femtende Aargang. No. 86. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 27 October 1818. Helligaands Ordenen (Ordre du Saint-Esprit) *). Henrik III. blev i Aaret 1573 paa Pindsefesten, valgt til Konge af Polen, og Aaret derefter kom han, efter sin Broder Carl IX. Død, paa Frankrig Trone. Da nu ogsaa hans Fødselsdag indtrax samme Dag, saa ansaae han denne Fest som særdeles gunstig for sig, og stiftede derfor d. 30 Dec 1678, til dens Hæder og til Erindring om en for hans Huses Historie høist mærkværdig Forening af to Kroner paa eet Hoved, en Orden, der, med Hensyn til Pindsefesten, fik Navn af den Hellig Aands. Tillige forbandt han med dens Stiftelse den Hensigt, at drage den, ved det hellige Forbund og den Guisiske Faction frafaldne Adels Hjerter til sig igjen, og derhos at sætte ved Siden af den aldeles sjunkne St. Michaels Orden en ny, der ved sparsommere Uddeling kunde faae ny Anseelse. Nogle Historieskrivere paastaae imidlertid, at hemmelig Kierlighed, som den Gang var herskende ved det franske Hof havde havt større Deel i Ordenens Stiftelse end Religionen og Politiken. Beviserne derfor hente de fra de Ordenskjædens forskjellige Dele og Farver, saaledes som de i Begyndelsen vare, og sige, at det dobbelte M. og H., som fandtes deri, beteg*) See forrige Numer, Pag. 1443. nede Henriks og hans Elskedes Navnechiffte, at den deri anbragte grønne, blaa, hvide og gule Farve vare de Elskedes Yndlingsfarver, og at ved de to græske A (Delta) Stilling mod hinanden det græske phi fremkom og det Ord Fidelta(Troskab) paa en skjult Maade udtrykkedes, ligesom Henriks brændende Kjerlighed betegnedes ved de af Jldflammer omgivne Lilier. Et nøiere Bekjendtskab med Henriks Characteer gjør denne Udtydning rigtig nok sandsynlig, ligesom og den Omstændighed, at Henrik Uldies Efterfølger, Henrik IV, tog den hemmelige Hentydning bort og lod Ordenskjæden forandre til det, den nu er, meget taler derfor. J Stiftelsesbrevet erklærer imidlertid Henrik III. sig angaaende For anledningen til Stiftelsen paa følgende Maade: "Da Vi have gjort Gud et Løvte, og sætte al Vor Tillid til Guds Godhed, af hvem Vi tilstaae at have modtaget al dette Livs Lykke, saa er det billigt, at Vi erindre Os det, at Vi bestræbe Os for, at aflægge ham derfor uendelig Tak. Og for at bevidne alle Efterkommere, hvilke store Velgierninger, Vi især have modtaget af ham, derved, at han midt under saa mange forskjellige Religionsmeninger, der have gjort Frankrig uenigt, har bevaret Os Kundskaben om hans Navn ved Bekiendelsen af den eneste katholske Troe og i en eneste apostolisk Kirkes Enighed; at det har behaget ham, ved den Hellig Aands Jndskydelse paa Pindsedagen at forene den polske Adels Hjerter og Villie, og bevæge dette Kongeriges og Hertugdømmet Lüttichs Stænder til at vælge Os til deres Konge, og derpaa samme Dag at kalde Os til Konge af Frankrig, paa Grund af hvilket Vi til at bevare Jhukommelsen af alle se Ting, saa og til den katholske Religions Befæstelse og yderligere Haandhævelse, og til større Prydelse og Hæder for Adelen i Vort Kongerige, stifte den Helligaands Ridderorden o. s. v. Ordenens Statuter stemme i det Væsentlige overens med de andre franske Ordeners; dog indeholde de det Særegne: at Kongen af Frankrig, som Ordenens Chef og Stormester, er forpligtet til, paa Salvings- og Kronningsdagen, i Overværelse af Erkebispen af Rheims, eller den, som forretter Salvings=Ceremonierne, at aflægge Eed paa, at lagttage Ordenens Bestemmelser paa den i samme foreskrevne Maade, uden af nogensomhelst Aarsag at kunne unddrage sig det. Denne Eedsformular findes ogsaa i Salvingsbogen, tilligemed de øvrige Eder, som Kongerne ere forbundne til at aflægge, førend de krones. Den Eedsformular, der tillige indeholder det Væsentligste af Ordenens Statuter, som Henrik III. i Aaret 1678 knælende for Høialteret har aflagt, lyder saaledes: Vi Henrik, af Guds Naade Konge i Frankrig og Polen, sværge og love høitideligen i eders (Erkebispens) Hænder, Gud Vor Skaber, at Vi ville leve og døe i den hellige Tro og den katholske, apostoliske og romerske Religion, saaledes som det bør en allerchristelig Konge, og langt heller ville døe, end afvige derfra; at vi bestandigen ville opretholde den af Os stiftede Helligaands Orden, uden nogensinde at lade den forfalde, svækkes eller formindskes, saa meget det vil staae i Vor Magt; at Vi ville iagttage benævnte Ordens Bestemmelser og Anordninger efter deres Forfatning og Jndhold, og lade dem nøie lagttages af alle dem, der ere optagne i denne Orden, og i Fremtiden maatte optages deri, og aldrig udtrykkeligen ville handle derimod, ei heller søge at fritage derfor, eller forandre dem, eller omskifte sammes ugjenkaldelige Bestemmelser. Nemlig den Bestemmelse, der taler om Stormesterværdighedens Forening med den franske Krone; den, som nævner Antallet af Cardinalerne, Prælaterne, Comthurerne og Officianterne; den, at ingen Expectancebreve skulle kunne gives, ganske eller for en Deel, nogen Anden, han være hvo han vil, under Foregivende af en Bevilling; som og den, hvorved Vi, saavidt det kommer an paa Os, forbinde Os til, aldrig at kunne fritage de optagne Comthurer, og Officianter, at communicere, paa de sædvanlige Dage, Nytaarsdag og Pindsedag. Ligesom og den, hvori siges, at Vi og alle Comthurer og Officianter ikke maa være andre end romerske katholske og Adelige af tre Slægter, paa Fædreneside. Ligesom og den, hvorved Vi betage al Magt til paa anden Maade at anvende, det være af hvilkensomhelst Aarsag og Anledning, Pengene til de Jndkomster og Underhold, som ere benævnte Comthurer og Officianter anviste, eller at tilstede nogensomhelst Fremmed, der ikke er naturaliseret og boer i Kongeriget, Adgang til omtalte Orden, og ligesaa den, der indbefatter Formularen til det Løvte og den Forbindtlighed, at bære Stjernen dagligen paa Kjolen, og Guldkorset i et himmelblaat Silkebaand om Halsen, og de paa den bestemte Dag foreskrevne Klædedragt. Dette sværge, love og tilsige Vi, paa det hellige sande Kors og den Evangeliebog, som Vi berøre. Henrik IV. forandrede imidlertid dog allerede tolv Aar derefter noget i Statuterne. Han forordnede, at ogsaa Udlændinger, saavel fyrstelige, som andre Personer, maatte optages i Ordenen. Faaer en regierende Fyrste den, saa afsendes en Comthuur og en Ridder af Ordenen med Jnsignierne til samme, for at overlevere ham dem, og beklæde ham med Kaaben. Derimod maa han inden et Aars Forløb lade Kongen takke derfor ved en Afsending. Men andre Udenlandske, der ikke ere regierende Fyrster, maa ligeledes, samme Aar de faae Ordenen, personligen indfinde sig for Kongen, for af ham at modtage Jnsignierne og aflægge ham den foreskrevne Eed, naar de ikke udtrykkeligen dispenseres derfor.