Aalborg Stiftstidende, 1828-11-22
J en saadan Stilling kan man vel sige, at Tropperne ere uophørligt under Gevær, Jnfanteriet staaer stedse i Quareer, sylser, drikker og sover i Quareer, og ere endogsaa om Natten, om Veiret er aldrig saa raat, formeret paa denne Maade. Kun for Genera for de andre Officerer og Tropperne tæt ved deres Plads i Stillingen og i disse er det dem tilladt at søge Beskyttelse i Middagsstunden imod den frygtelige Hede, som i Sommer var steget til over 40 Grader, Reaumur; ligesom det kun paa denne Tid tillades at afsadle en Deel af Hestene, saa at der, naar Allarm Signal blev givet, udfordredes en saare kort Tid til at lade hele Styrken rykke ind i sin Stilling. Paa Levnetsmidler er ingen Mangel, men Brødet er meget sort og slet og Vandet, af hvilket der her i Landet overalt er Overflod, kan øses af de nærmeste Kilder. Men den russiske Soldat er af en stærk Natur og i Almindelighed er han Krigens Besværligheder og Strabadser voxen. Paa ovenanførte Maade er han ved meget ringe Kost udsat for ethvert Veirligt, thi paa Dagens glødende Hede følger her i Almindelighed om Natten Kulde, Fugtighed og Riimfrost, og den Tordenluft, som til visse Tider her er meget almindelig, er ledsaget af saadanne Regnskyl, at hele Landet i et Øieblik er som oversvømmet. For almindelige Constitutioner vilde Sligt snart være ødelæggende, men paa Russen synes det forholdsmæssig kun at virke lidet. Blindt udretter han, hvad der befales ham, og er i det hele en fuldkommen Maskine, som forgløs- og ubekymret om Faren, fordi Eftertanke just ikke er hans Sag, sætter sig i Bevægelse, naar han skal og staaer, naar det bliver ham befalet; selv i den stærkeste Jld forlader han ikke sin Plads, førend paa Ordre. Det var vidunderligt at see, med hvilken fuldkommen Ligegyldighed et Regiment beholdt sin Stilling i en hæftig Kanonild, og hvor ubekymrede Folkene saae paa de Kugler og Granater, som sloge ned omkring dem. Det er ligeledes en Kjendsgjærning, at en betydelig Colonne i Beleringen for Braila, som skulde storme Pladsen, men forfeilede sin Vei og geraadede i Graven, hvor der ikke var noget Spor af Bresche, blev næsten ganske opreven, fordi den, trods den synlige Feiltagelse, ikke vilde vige, førend en bestemt befaling fra Storfyrst Michael kaldte den tilbage. Men i Særdeleshed spænde Cosakkerne min Nysgjerrighed og Opmærksomhed. Ligesaa tapper og forvoven som den regulaire russiske Soldat, besidder han oven i Kjøbet en Skarpsindighed og en Smidighed, som just ikke er blevet hines Arvedeel. Naar Jlden begyndte, saa var det, som om der foer et nyt Livi alle Kosakker i hele Leiren og de bleve nu engang saa muntre. Med Hesten ved Siden, aldrig forblivende paa et Sted, speidede de efter Kanonildens Retning, iagtoge Kuglernes Ricochetering og Grana ternes Flugt, for til rette Tid at kunne undvige dem. Det er sandt, at de udgjøre en broget Hob. Her seer man en gammel Gubbe med et langt graat Skjæg, ved Siden af en ung smægtende Knøs, nogle indhyllede i Pialer, besatte med Lapper af forskjellige Far rer, og andre, som ere ganske taaleligt udstafferede. Den Kosak, som var givet mig til Ordonants, svarede paa ingen Maade til det billede, jeg havde dannet mig om disse Krigere. Han overraskede mig ved den Høflighed og de fine Manerer, med hvilke han efter min Ankomst meldte sig hos mig. Med en Soldats ærbødige Holdning og dog med et næsten ziirligt Væsen sagde mig, at han var afsendt for paa sin Generals befaling at tjene mig og havde nu den Ære at udbede sig mine befalinger. Jeg vil hermed ikke sige, at de alle vise sig saaledes, men jeg har hørt, at der gives Folk iblandt dem, som hjemme i Fædrenelandet, besidde store Rigdomme, som de i Særdeleshed have gjort til Bytte i de sidste Krige; men deres Tilbøielighed til denne Maade at erhverve paa, er saa stærk, at de, trods deres Rigdomme frivillig forlade deres Familie og beqvemme Bopæle, og i deres fremrykkede Alder give sig til Priis for nye Farer forat søge flere Riigdomme. Kosakkerne ere inddeelte i Regimenter til 500 Mand, af hvilke hvert Hundrede har en Standart og en Capitain foruden de ringere Officerer; desuden er ved Regimentet ansat een, to, eller flere Stabsofficerer, alt efter Omstændighederne og Overcommanden føres af en Oberstlieutenant eller Oberst, efter hvem Regimentet benævnes. Ved deres Bivoaquer saavelsom ved deres Operationer og Angreb, synes de kun lidet at agte paa Regelmæssighed; saavel Officerens som den gemene Mands Hytter, foran hvilke Hestene staae bundne ved Pæle, ere opførte paa den simpleste og plumpeste Maade; undertiden danne 3 Pæle eller Pigger, tilligemed nogle Trægrene og lidt Høe eller ogsaa deres Kapper af Skind, som ere kastede derover, deres hele Lye. Jført en kort blaae Trøie, uden Knapper, men tilhægtet foran, med vide Beenklæder af samme Farve, med en cylinderformig Kappe undertiden af Pelsværk, siddende paa en Pude, der er lagt over en Halvsadel, ridende paa en liden Hest, som skjønt den intet har af en Bucephalus, dog er rask og kraftig, bevæbnet med et Par Pistoler, som ere fordeelte i et Belte paa begge Sider, med et Gevær tvers over Skulderen, en Sabel ved Siden og dertil endnu en Landse af 6 Alens Længde, er Kosakken Slagfærdig ved den mindste Larm. Han er af Naturen og af sin Levemaade begavet med et Jnstinet, som giør ham særdeles duelig til Forposttjenesten og jeg tvivler paa, at han deri overtræffes af hvilke somhelst Tropper i Verden. Denne Tjeneste er ham ogsaa aldeles anbetroet, og dertil anvendes 250 Mand. Deres Taalmodighed og Aarvaagenhed er saa stor, at ikke en Tyrk kan smukte ud af Fæstningen, uden strax at bemærkes af dem. Paa første Allarm jager strax de første 2 eller 3 voaquen; efter dem følger 6 eller 8, efter disse igjen flere og tilsidst kommer Reserven eller Hovedcorpset i en maaskee større Orden. Ved deres regelmæssige Angreb danne de snart eet, snart to Geleder, eftersom de ere stærke til; de avancere i Form af en Halveirkel med tilbagetrukken Centrum; Fleertallet springer strax til Siden, og søger at falde Fjenden i Flanken, eller Ryggen, imedens den mindre Deel, men som oftest understøttes af en Reserve, angriber i Fronten; men frygteligst ere de vel ved den overordentlige Lethed, med hvilke de flyve ud af hinanden, og øieblikkeligt derpaa paa et eller andet Sted af den fjendtlige Liniigjenforene sig til en Pulk eller et Corps.