Berlingske Tidende, 1768-04-08
Hamborg, den 22de Martii. Man har her kundgjort følgende Brev, som Kongen af Preussen under 26de Novbr. 1767 har tilskrevet Keiserinden af Rusland, til Svar paa det Brev fra Hs. Keiserl. M., som fulgte med et Exemplar af den Keiserl. Jnstrux for den nedsatte Commission, som skal forfærdige en ny Lov, og over hvilken Jnstrux eller Udkast Keiserinden forlangede Kongens af Preussen Betænkende. Brevet lyder oversat saaledes: Madame ma Soeur! Jeg bør allerførst takke Eders Keiserl. M. for den Godhed Hun har beviist mig, i at meddeele mig Hs. Værk om Lovene. Tillad mig at sige E. K. M., at det er en Han deel som har faa Exempler i Verden; og jeg tør sige, at E. K. M. er den første Keiserinde som har gjort saadanne Foræringer, som denne jeg nylig har erholdet. De gamle Græker, som alle holdte Fortienester i Priis, gjorte deres store Mænd til Guder, og gave Lovgiverne den høyeste Ære, dem de ansaae at være det menneskelige Kiøns sande Velgiørere. Hos dem skulle E. K. M. have bekommet Plads imellem Lycurgus og Solon. - Jeg har gjort Begyndelsen med at læse det uskatteerlige Værk, som C. M. har værdiget at forfatte; og, for at læse det med saa meget desto mindre Fordom, har jeg betragtet det som om det var af en ubekiendt Forfatter. Jeg tilstaaer, at jeg er vorden ganske indtagen, ikke allene af den Menneskelighed og Lemfældighed som er lagt til Grund Regel for disse Love, men ogsaa af den Orden, Begrebernes Sammenhæng, den store Tydelighed og Nøyagtighed som hersker i dette Værk, samt af den uendelige Kundskab, som der fremskinner. - Jeg har sat mig i E. K. Msts. Sted, og jeg har strax indseet, at ethvert Land udkræver at vorde betragtet i sær, og at Lovgiveren lemper sig efter Nationens Genie, ligesom en Gærtner lemper sig efter sin Jord. Der gives Absigter, som E. K. M. lader Sig nøye med at fremsætte, da Hs. Forsigtighed forbyder Hende at drive videre paa dem. Jn Summa, uagtet at jeg ikke til Grunde kiender den Nation, over hvilken E. K. M. med saa stor Berømmelse regierer, saa indseer jeg dog nok for at være overbeviist om, at dersom den regieres efter C. Majests. Love, skal den være den allerlykkeligste Nation i Verden. - Og efterdi C. K. M. vil vide alt hvad jeg tænker angaaende denne Materie, troer jeg at bør sige Hende det lige frem: Det er nemlig, at de gode Love, som bygges paa den af C. K. M. lagte Grund, behøve Jurisconsulter, for i E. Msts. vidtløftige Lande at vorde haandhævede; og jeg troer, at da E. K. M. nu har ved Lovgivelsen skiftet saa meget got, staaer endnu en Velgierning tilbage som Hun maa giøre, neml. et juridisk Academie, for der at danne de Personer som bestemmes til Dommere og Advocater. J hvor eenfoldige Lovene end ere, forekomme dog stridige Tilfælde, indviklede og mørke Sager, hvor Sandheden maa søges i de inderste Vraaer; og til at udleede den, udfordres vel øvede Advocater og Dommere. - Skal jeg i denne Materie sige C. K. M. mere, da skal det være, at dette dyrebare Mindemærke af Hs. Fliid og Virksomhed, som Hun værdiger at betroe mig, skal vor de bevaret som et af de rareste Bind i mit Bibliothek. Skulle og nogen Ting være kraftig til at forøge min Admiration, da skulle det være det store Gode, som E. K. Majeste herved tilføyer Sine utallige Undersaatter. Antage med Hs. sædvanlige Godhed min Forsikring om den store Frederich.