Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-05-18
Dr. Hartman har meddelt følgende Beskrivelse over hint Inseet, som iværksatte Thimotheigræssets Ødelæggelse. Det kaldes Phalæna phlei (Timothei Natflue), er uden Tunge, Vingerne oventil hvide, uden Pletter, de øvre nedentil sort agtige, de nedre paa begge Sider hvide; Bagdelen børstagtig, tre Gange kortere end Kroppen. De øvre Vinger ere flade, lidt nedbøiede, paralelt følgende hverandre, og bedække aldeles de nedre, samtlige tilligemed Maven og de fire Bagbeen hvide, noget i det Gulle faldende, Hovedet, Bagdelen, Brystet og de forreste Fødder mørke, de øvrige Vinger graasorte. Benene have to lange Tag ger. Længden er fire Linier. Larven sort med sex langagtige Rader hvide Punkter; de paa Ryggen ligesom bestaaende af tvende saadanne Rader, hver Punkt med et hvidt Haar. Størrelsen 45 Linier. Puppen sortbruun, bagtil spids, af otte Jndsnitte foruden Anus, alle, paa de sidste nær, bevæbnede med tvende transverselle Ringe af smaa Tagger. Længden fire Linier, Nutidens berømteste Hest. Dens Navn er Tajar, dens Fædreland Arabien, dens Opholdsted Grev Hunnads Stutterie i Urmeny i Neutras Comitat i Ungarn, og dens Alder 30 Aar. Den kjøbtes 1813 i Kairo. Den havde været den navnkyndige Murad Beys Ridehest, og var efter Mamelukkernes Nederlag bleven kjøbt fra hans Stald. Naar man i nogen Afstand seer Tajar enten staaende eller gaaende, er det vanskeligt at afgjøre, om det er virkelig en Hest eller en Gazel; thi dette Dyr har i sit Væsen noget saa eiendom meligen Let, ja man kunde sige Ætherisk, at dets Form og alle Bevægelser tilligemed dets Farve (det er en Atlasblakke, overalt besaaet med røde Pletter) give det Udseendet af et Luftbillede. Huden er bedækket med de fineste silkeagtige Haar, gjennem hvilke alle de nærmest liggende Aarer blive ved Hestens mindste Bevægelse synlige; ogsaa Benenes Led og Musklerne vise sig for Øjnene ligesom skeletterede, uden at Hesten kan kaldes mager. Hovedet er i høieste Grad ædelt, Øjnene store og fyrige, Ørene noget lange, men fine, Halsen har noget ganske Særegent, idet den efter den ulige Maade Hesten bærer den, enten ligner den smukkeste Svanehals, eller under andre Omstændigheder nærmer sig Hjortens Hals, og besidder en Bevægelse, som aldrig i samme Grad er bleven iagttaget hos nogen anden Hest. Halsens Kam er skarp uden alt Kjød, Halen silkeagtig og Haarene fuldkommen jevne, Manken høi, fiin og bue formig, Ryggen noget nedtrykket, dog saare ubetydeligt, med Hensyn til dens Længde, Dyrets Alder og stærke Brug baade som Krigshest og som Klophingst. Det er høist mærkeligt og beviser dens overordentlige Muskelkraft, at den i sin Ungdom som Krigshest har baaret en stor og svær Mand (Murad Bey), hvortil endnu kommer en tyrkisk Sadel, Seletøi og Bevæbning. At den ikke er bleven behandlet lempeligen, viser Tungen, som ved det grove tyrkiske Bidsel er gjennemskaaren i 2 til 3 Dele, og Siderne, som ere fulde af Ar af de skarpe Stigbøiler. Desuagtet ere Benene endnu i Hestens høje Alder saa aldeles rene, som man kun kan ønske dem paa en ung Hest. Den er af et fyrigt Temperament, men from som et Lam. Følgende Anecdote, som dens Opvarter, Grevens Livhusar Misko, fortalte, fortjener at anføres som et Beviis paa Hestens Klogskab og Hengivenhed. Han sov en Nat paa Straaet nær ved Hesten.