Den Vest-Sjællandske Avis, 1817-05-24
Nyeste Post=Efterretninger. De oprøriske Scener, som forefaldt den 30te April i Stuttgard ved de würtembergske Stænders Forsamlings Palais ere for usædvanlige hos de findige Tydskere, og for advarende imod at indføre. Statsforfatninger, hvorved en stor Deel Personer komme sammen, som i det Hele see meere paa deres egen Jnteresse og Forrettigheder end paa Statens, og hvor Mængden af Repræsentanterne umueligen kunne være ret fortroelige med hvad der udkræves til en fornuftig Statsbestyrelse; til at man ikke bør søge at giøre sig bekiendt med de nærmere Omstændigheder derved. – Bemeldte 30te April, da der skulde debatteres i Stændernes Forsamling om Aftrædelsen af de 32 Deputerede, som ikke vilde underkaste sig den absolute Stemmefleerhed, samlede sig allerede Kl. 12 en Hob Mennesker uden for Forsamlingshuset; men som igien gik deres Vei (fordi som man sagde de vare bestilte til at komme igien Kl. 3). Da Mødet var sluttet Kl. 3 1/2 havde en nye Trop, omtrent paa 60 til 100 Personer opstillet sig ved Jndkiørslen til Palaiet og trængte frem lige op til Trappen, da nu de Deputerede gik ud, saa bleve de første, som kom ud af Salen modtagne med et Vivat=Raab for de gode gamle og hellige Rettigheder og deres brave Forsvarere, og med et Pereat for over de Forrædere, som ville angribe dem. Nogle skrege, at de ikke vilde lade sig betage deres gode gamle Rettigheder, at de vilde see Forræderne i Ansigtet og tage blodig Hævn over dem om det saa skulde være forbundet med den største Fare for dem selv og for deres Koner og Børn; man skulde vise dem hvem der havde stemmet mod de gamle Rettigheder. Man vilde spærre Veien for en Deputeret da han gik ud, men han skaffede sig Plads med sine Albuer, som han siden selv fortalte. Nogle Allarmister raabte paa, at to Repræsentantere, Cotta og Griesinger, skulde udleveres dem, uagtet disse ganske aabenlyst og langsomt vare gaaede bort midt igiennem Hoben, og de fleste havde ret got kiendt dem. Da den største Deel af Skaren var allerede løbet sin Vei, saa forlangte endnu 17 Personer af Husets Opvarter, at han skulde vise dem hvor Hr. Cotta var skiult, det hialp ikke at han sagde dem, at Hr. Cotta var længe siden gaaet hiem, de ledte efter ham i alle Værelserne og selv i Skorstenene, og dermed var Spektaklet forbie. (Det har al Udseende af at være et foranstaltet Opløb, for, om mueligt, at imponere Regieringen Saadanne Exempler lære os, hvor lidt Friehed og Sikkerhed der som oftest herske i Friestater; Despotiet tager Partieaandens Kiole paa og udøver ligefuldt sin Vælde; det meest upartiske Menneske i en Stat, maa den fødte Monark antages for at være, som umuligt i Grunden kan ville andet, end sit Lands Hæder og sit Folks Lykke, da han intet videre jordisk Gode har at tragte efter. Det Folk er derfore lykkeligt og roeligt, som lever i et uindskrænket Monarchie, naar en liberal Aand besiæler Regieringen, og naar faamegen Oplysning befordres og Skrivefrie hed taales, som den menneskelige Naturs Svaghed kan tillade. Naar den würtembergske Jurist Uhland declamerer mod Adelen, saa maae han erindre: at et Monarchie ikke kan bestaae uden det er arveligt, naar ikke alt Folkevel skal forstyrres, og at det derved ikke lader sig tænke, at een Familie skal være i udelukkende Besiddelse af alle Forrettigheder, naar aldeeles ingen andre skal deeltage deri, og derikke er noget Mellemled imellem Monarchen og Folket; Erfaringen viser, at Adelen opstaaer overalt paa Jorden og er grundet i det menneskelige Livs Beskaffenhed, og at hvor ingen Adel er, hersker altid den største Despotie; thi det er i alle monarchiske Stater en stor Lykke, at der gives en Stand, som er bygget paa Æren og som kan opveie mod Penge stoltheden, og den vil aldrig blive skadelig for et Folks Vel, naar dens Jndflydelse blot er modereret ved den almindelige Agtelse for Menneskenaturen, og naar kun den Aand bestæler et Lands Adel, at den attraaer mere at kaste Glands tilbage paa sine Forfædre, end at modtage af dem). – Den Vicepræsident, som i Samlingen den 30te April holdt den saa mærkværdige Tale, var den würtembergske Consulent Weishaar. Hr. Cotta har siden foreslaget, at den Beslutning, som blev taget i en Overilelse i dette Møde, skulde ophæves, og i Mødet den 8de Mai blev efter meget heftige Debatter afgjort ved en Majoritet af 57 Stemmer mod 53, at Forhandlingerne over Constitutionen skulde decideres ved fleste Stemmer. En Addresse, som er udarbeidet af Hr. Zahn, er indgivet til Kongen, hvori der forklares, af hvilke Aarsager Stænderne ikke formaae at meddele de forlangte Oplysningen over de den 30te April forefaldnellordener, som de sikkert forhaabe ikke at skulle finde oftere Sted.