Ribe Stifts Adresseaviser, 1828-04-22
St. Petersborg, den 5te April. Her er følgende Keiserlige Decret udkommen: "Vi Nicolaus I. a. Den Almægtige har atter udgydet sin Velsignelse over Rusland, idet han, ved en ærefuld Fred, gjorde Ende paa Krigen med Persien, der i Begyndelsen, syntes at blive langvarig. Midt under venskabelige Underhandlinger, og medens bestemte Forsikringer lode os haabe, at vedligeholde god Naboskab med Persien, blev vore Undersaatters Rolighed forstyrret paa den Kaukasiske Grændse, og Rigets Gebeet, trods hellige Contracter, krænket ved pludselig Jndfald. Man maatte altsaa tilbagevise Magt med Magt. Nødt til at forfølge Fienden i uvelsomme Egne, som bleve ødelagte af de til deres Forsvar kaldte Tropper, ofte i Kamp med Naturen, om Sommeren stillet blot for den brændende Hede, om Vinteren for Frosten, erobrede vor vakke Hær, efter uhørte Anstrængelser, det for ubetvingelig anseete Erivan. Den gik over Araxes, plantede sine Faner paa Spidsen af Ararat, og besatte, stedse dybere indtrængende i Persien, Tabris og Omegnen. Chanaterne Eriman og Nakitschewan faldt i Sejerherrens Magt. Ved denne hurtige Seier erhvervede de Russiske Tropper sig endnu en anden Roes. Midt i en Krig hvis Skueplads ved deres Tapperhed blev plantet paa det fjendtlige Gebeet, blev Personers og Eiendoms Sikkerhed dem ligesaa hellig, som om de havde befundet sig i et allieret Land. Deres menneskelige og høimodige Opførsel, har tillagt det Russiske Navn en Ære, mere glimrende, end den Seieren, giver. Saaledes ere, i mindre end 8 Maaneder, efter vore Troppers Jndtrædelse paa det Persiske Gebeet, vore Vaaben blevne kronede ved afgjørende Handlinger og kostbare Resultater. Udfaldet beviser, at Forsynet, har beskyttet vor retfærdige Sag. Under dets mægtige Bistand og anseende Freden som det første Gode, vil Rusland aldrig forstyrre den, uden at give Angriberen en stræng Tugtelse. Veien var os banet til nye Triumpher, men fra Øjeblikket af, at denne saa kostbare Fred blev muelig, var vort eneste Ønske, at afslutte den. Vort Maal var, at sikkre Riget en naturlig og stærk Grændse fra Persiens Side, at erholde en fuldkommen Erstatning for alle ved denne Krig, lidte Tab og saaledes bortfjerne Aarsagerne til dens muelige Tilbagevenden. Dette er ogsaa Grundvolden, paa hvilken der 19de (22de) Febr., i Turkmantschae, mellem Rusland og Persien er bleven afsluttet en evig Fredstractat, som er tilføjet dette Manifest. For os bestaaer denne Freds Hovedfordeel i den Sikkerhed, den lover en Deel af vore Grændselande. Alene fra dette Synspunct betragte vi Nytten af de nye Lande Rusland have erhvervet. Alt hvad ikke sigtede til dette Maal, er af vore Erobringer, paa vores befaling, strax efter Fredsbetingelsernes Tilendebringelse igjen bleven givet tilbage. Andre væsentlige Fordeele flyde af Bestemmelserne til Gunst for Handelen, hvis frie Udvikling vi stedse have betragtet som den meest frugtbringende Aarsag til Jndustrien og Virksomheden, tillige ogsaa som den sande Borgen for en vedvarende, paa fuldkommen gjensidig Nødvendighed og Jnteresse, grundet Fred. Han, som styrer Rigers Skjebne, tilkommer vor ydmygste og dybeste Taksigelse. Maatte alle vore kjære og troe Undersaatter, efterat de i denne Krigs Tildragelser og dens Tilendebringelse have lagt taget de tydeligste Beviser paa den Allerhøiestes Gunst og Beskyttelse, bringe deres hjertelige Bøn paa hans Alter. Maatte denne Fred, Forsynets Værk, blive vedvarende og hans hellige Villie staae os bie, at opretholde Roe og Fred paa Grændserne af vore Stater, Givet i St. Petersborg, den 21de Marts 2den April ) 1828, i vor Regjerings tredie Aar. Undert. Nicolaus. Contrasig. Grev v. Resselrode.