Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-02-02
(Jndsendt.) Slagelse. Hans Majestæt vor allernaadigste Konges Fødselsdag, den 28de Januari blev paa Slagelse Postgaard festligholdt ved et Bal, hvortil endeel af Byens og Omegnens Jndvaanere havde foreenet dem. Over Bordet blev, til Deres Majestæter Kongens og Dronningens Skaaler, efterstaaende Sange, den første af Hr. v. Brink-Seidelin. den anden af Hr. Rector Withusen, afsiungne. Melodie af National-Sangen. Stemmer foreente i ublende Chor, Brødre i Nord! Fredrik! Din Fødselsdag samler os her, Festen for Glæde og Troskab den er; Fra Hytten, som Borgen i Danmarks Land, Rundt Codans Strand, Sit Ønske Dig jubler hver troefast Mand For Danmarks Land. Viisdom, og Orden og Retfærd og Fred Gaae i Dit Fied! Borgerlyksalighed grundet ved dem, Kaare hvert Bryst til sit troefaste Hiem, Hver Mand Du med Tillid har rakt Din Haand, Ham Dydens Aand. Besiæle, og fængsle med Pligtens Baand, Til Fredriks Aand, Retfærds Ægide - den blev jo Dit Skiold, Konge saa hold: Tungt er Dit Kald, men med Fred i Dit Bryst Hør Dine Danskes forenede Røst: Saa trygge bag det, vi Din reene Siel, Som vil vor Vel, Erkiende, og juble i Vee som Vel: Dig vorde Held, Dannemarks Konge! Foel, Kierlighed er Tolk for Dit Værd. Rundt om Din Fædrenethrone dens Aand Slynger de faste, de hellige Baand. Mens Smigreren nævner, hvor Trældom boer, Sin Fyrste stor, Ved Hierternes Hylding i frie NordEr Fredrik stor. Danfolkets Fader, den høieste Gud Signe Dit Bud! Maalet, som luer for det i Din Siel Er jo hver Borgers forenede Held. O! Tag da, som Løn for hver Kamp Du streed, Hvert møisomt Fied, Omsvævet af Himmelens Engles Fred, Vor Kierlighed! Med. Den Nattergal synger o. s. v. Din, Urda, til Døden saa trofast jeg er: Mig elsk, og jeg Valhalbortgiver." Saa svoer kjekke Hjalte den Pige saa kjer; Men Udaad ham Livet frariver. Thi trofaste Dane ei Farerne veeg, Og elsked end Hjalte; dog Rolf han ei sveeg, For Kongen saa segnede Hjalte. - Til Mand og til Børn født ved snesaarigt Baande"Med Seclernes Vælde jeg bindes.""Ved Fjendehaand dog jeg opgive min Mand, "Kun Sejr af mit Fødeland vindes; Thi stedse sin Konge var Danqvinden tro." Saa melded kjek Anna i huuslige Bo, Og Daaden fast fandede Ordet. Nys Nelson faae Skibet, hvis Fører han tog, De Kugler ham modig gjensende: Hiin Aand det ny Høvding snart sendte, og vog End Fienden ham; kjer var slig Ende. De Fædre foragtede Sottesengs Død: End Døden for Fædrenelandet er fød; . Dan=Qvinde og Mand sig end ligne. - Selv denne Stund see det bevidne, see Søn, See Datter af værdige Fædre, Med Glæden i Øiet, fra Læben med Bøn Og takkende Dagen at hædre: For Herskeren mild Tak de sende til Gud. Sin Fest sku han signet ved Godhedens Bud . Og "ofte vi see den!" de bede. -Ja ofte o Dag hid fra rødmende Øst Velsignede kom til vort Norden, Og sku her et Folk, hvem i Modgang er Trøst, Fredfælleste Fyrste paa Jorden. Da trofast Du hør det gientage sin Sang, Ved Sværdenes Klirren, som Glassenes Klang: " Lev Fredrik og hulde Marie - Først ved den lyse Dag adskiltes Selskabet under almindelig Tilfredshed og efter endnu engang ved udbragte Skaaler, at have udtrykt sine Følelser for det elskede Kongepar. Det herværende Dramatiske foreenede Selstab havde ved sin sædvanlige Goddædighed, førget for at Lemmerne i Byens Fattighuus ogsaa bleve glædede paa denne almindelige Festdag, ved passende Tillæg af Levnetsmidler og Forfriskninger.