Berlingske Tidende, 1800-01-10
Den første Consul har forskildte Fuuctioner og Attributer, i hvilke, ifald det er fornødent, een af hans Colleger for Øie nikket maae træde i hans Sted. 41) Den første Consul promulgerer Forordningerne, udnævner og afsætter efter Godtbefindende Medlemmerne af Statsraadet, Ministrene Ambassadeurerne og andre udenlandske Overagentere. Officererne ved Land= og Søemagten, Medlemmerne af Loemadministrationerne og Regieringscommissairerne ved Tribunalerne. Han udnævner videre, foruden Cassations=Dommerne, alle Criminal= og Civil=Dommere; dog uden at kunne afsætte den igien. 42) Ved de andre Regieringsakter have den anden og tredie Consul en raadslagende Stemme; de undertegne disse Acters Register for at bevise deres Nærværelse, og, naar de ville, tilføie de skriftlig deres Meninger i Registeret. Den første Consuls Afgiørelse er da tilstrækkelig 43) Den første Consuls Gag, skal i Aaret 8 beløbe sig til 500000 Franker. Enhver af de tvende andre Consulers er 1/2 Diee af den førstes, altsaa 150000 Franker. 44) Regieringen foreslaaer Forordningerne og føier de fornødne Anstalter til at sikkergiøre deres Jværksættelse. 45) Regieringen har raadig Haand over Statens Jndtægter og Udgivter i Overeensstemmelse med de aarlige Forordninger, som bestemme Beløbet af begge; den har Opsigt over Mynternes Prægning, som Forordningen allene befaler at sætte i Omløb, og bestemmer deres Gehalt, Vægt og Stempel. 46) Naar Regieringen faaer Efterretning om at en Sammensværgelse bliver opsvundet mod Staten, kan den udstæde Arrestbefalinger mod de Personer, som man holder for Hovedmænd eller Medskyldige i Sammensværgelsen, men naar samme 10 Dage efter deres Arrestering ikke ere satte i Frihed eller behørig stillede for Retten, saa existerer paa Ministerens Side, som har undertegnet Arrestantbefalingen en vilkaarlig Opførsels Forbrydelse. 41) Regieringen sørger for Statens indvortes Sikkerhed og for dens udvortes Forsvar; den fordeeler Land og Søemagter, og ordner dens Direction. 48) Den i Anotivætet værende Nationalgarde er underkastet den offentlige Administrations Anordninger, men den sedentaire Nationalgade kun Loven. 49) Regieringen vedligeholder de udenlandske politiske Forbindelser, leder Underhandlingerne, indgaaer Præliminair Forbund, undertegner, lader undertegne og slutter alle FredsAlleance, Vaabenstilstands. Neutralitets og Handelstractater, samt andre Conventioner. 50) Krigserklæringerne og Freds=Alliance- og Handelstractaterne blive foreslagne, undersøgte, decretterte og som Love offentlig bekiendtgjorte. Blot Undersøgelsen og Raadslagningen over disse Gienstande, skee, saavel i Tribunatet, som i det lovgivende Corps, i hemmelige Commissioner, naar Regieringen forlanger det. 51) Den hemmelige Artikel i en Tractat maae ikke indeholde nogen Kuldraftelse af en offentlig Artikel. 52) under en Con suis Ledning har et Statsraad Magt til at giøre Udkast til Love og Anordninger for den offentlige Forvaltning, og til at hæve de Vanskeligheder, som opkomme i Tilfældet af Forvaltningen. 53) Af Statsraadets Medlemmer tages bestandig de Talere, som have Magt til at føre Ordet i Regieringens Navn for det lovgivende Corps. Af disse Tallere blive aldrig sendte flere end 3 til at forsvare et og det samme Forordningsudtast. 54) Ministrene Jørge for Lovenes og den offentlige Forvaltnings Anordnings Udførelse. 55) Jngen Regieringsget kan være af Kraft, naar den ikke er undertegnet af en Minister. 56) Een af Ministerne har i Besynderlighed det offentlige Skattommers Forvaltning under sig, sikkergiør Jndtægterne og giver Oldre til Fondernes Anvendelse og de ved Loven authoriserte Betalinger. Han kan dog ikke lade betale noget uden 1) i Kraft af en Forordning og indtildet Fonds Beløb, som samme har bestemt for et Slags af Udgivterne; uden 2) i Kraft af en Regierings Beslutning og 3) efter et af en Minister undertegnet Mandat. 57) De detail, lerte Regninger over enhver Ministers Udgivter, som af ham ere undertegnede og attesterede blive offentlig bekiendtgjorte. 58) Regieringen kan ikke vælge eller beholde til Stadsraader eller Ministre andre Personer end Borgere hvis Navne ere indskrevne i National-Listen. Local=Administrationerne, som for ethvert District eller for et mere udstrakt Gebeet ere blevne oprettede, ere Ministrene undergivne. Jngen kan blive eller forblive Medlem af disse Administrationer, naar han ikke staaer praan af de i den ud og 8de Artikel ommeldte Lister, og ikke af dem har været udstrøget. (Fortsættelsen følger, Kiøbenhavn, den 10de Januarii. Tilforordnede i Kiøbenhavns Hof= og Stadsret giøre vitterligt: at Retten er tilgandekommet en Skrivelse fra det Kongelige danske Cancellie af 24de December f. A. saaledes lydende: Forordningen af 10de Julii 1795 befaler udtrykkeligen, i dens 4 Cap 5 24, at Lovens i - 5 - 2 og 3 - 4 skulle blive i Kraft; og disse Løvsteder paalægge enhver Embedsmand at fralægge sig ærererig, beskyldninger ved Dom. Forordningen har altsaa i at bestemme, hvilke Sager der ere Gienstande for Forligelses=Kommissionens Mægling (hvoriblant ogsaa private Jnjurie Sager nævnes) derfra undtaget saadanne beskyldninger, naar de ere graverende for Embedsmænd; efterdi det er vigtigt for Staten, at disses Rygter ere ubesmittede, og det altid er et mueligt Tilfælde, at den skyldige Embedsmand kunde ved Forligelses=Kommissionen faae en Æres Erklæring fra Jnjurianten, efterat han underhaanden havde kjøbt sig frie fra at see beskyldningen beviist. Denne samme Bestemmelse indeholdes ogsaa i Forordningen af 27de September sidstleden, angaaende Trykkefrihedens Grændser, 8 10 og 11, hvor det giøres Embedsmanden til Pligt, at fralægge sig ved Dom ikke alle Beskyld, ninger for Uretskaffenhed, som Embedsmand, men endog dem, der giøres imod hans private Karakter og Handlinger. Da man imidlertid, paa Grund af en i den Anledning til dette Kollegium indkommen Forespørgsel, maae formode, at den om denne Sag kunde være forskiellige Meninger; saa har man, paa det at de Vedkommende, som ere i det Tilfælde at de bør anlægge Sager af det omhandlede Slags, ikke skulle spilde Tid, ved at indklage disse Sager til Forligelses=Kommissionen, førend de skride til Rettergang, anseet det fornødent, herved at fastsætte som Regel, til behagelig Efterretning og Bekiendtgjørelse for alle Vedkommende: 1) At Sager, hvilke Kongens Embedsmænd, i Overeensstemmelse med Forordningen af 27de September 1799 s. 10 og 11, ere pligtige at anlægge, i Anledning af beskyldninger, som fremføres imod dem i Henseende til deres Embeds Førelse, eller i Anledning af ærerørige Beskyldninger, som giøres imod dem, for saavidt deres private Karakter og Handlinger angaaer, skulle være undtagne fra at behandles ved Forligelses Kommissionen, og altsaa strax indsternes umiddelbar for den vedkommende Ret, og 2) At denne Regel ligeledes skal gielde i Henseende til de Sager, hvilke anlægges af Personer, der af Øvrigheden ere konstituerede som Embedsmænd for en vis Tid, eller til en vis bestemt Forretning, og at altsaa naar disse konstituerede Embedsmænd, i Anledning af Beskyldninger, som fremføres imod deres Forhold, i det Embede, hvortil de ere konstituerede, eller i Anledning af ærerørige Beskyldninger, som, medens de ere konstituerede, fremføres imod deres private Karakter og Handlinger, nødsages til at fralægge sig saadanne beskyldninger ved Dom, skulle Sagerne strax, uden Foretagelse ved Forligelses Kommissionen, eller Henviisning derfra, forfølges ved Retterne. Hvilket bekiendtgiøres herved i Efterretning for Vedkommende. Kiøbenhavns Hof= og Stadsret, den 4de Januarii 1800.