Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-05-27
Udenlandske Svende strømme ikke mere herind i saadan en Mængde, som tilforn, og Haandværkslassen, bestaaer meest af Jndfødte, som have nydt en bedre Opdragelse og Skoleunderviisning. Søndags skolerne have især bidraget meget til dette værdige Øiemeds Fremme. Haandværksdrengen har nu Leilighed til at anvende de Fritimer, han tilforn tilbragte i Ørkesløshed, denne Moder til alt Ondt, og al Ryggesløshed, til at erhverve sig de for hans Bestemmelse høist nødvendige Kundskaber. Saa øiensynlige ere Frugterne af dette Gode, saa umiskjendelige Oplysningens Virkninger, Held derfor enhver, der ved sine Jndsigter, sin Formue og sine gode Raad har bidraget og endnu fremdeles bidrager til vort Skolevæsens Fremtarv. Paa denne beroer det meste Oplysningen er et Blomster, som sjelden trives i en udyrket Bund. Denne maa tidligen gjødes, renses og luges, naar den spæde Blomst skal kunne spire og ikke qvæles af Ukrud eller hentørres af Mangel paa nærende Safter. Hans Høiærværdighed, Doctor i Theologien, Hr. Joh. Clausen, Sognepræst i Stubbekiøbing, har ladet indrykke en meget hæftig Erklæring imod mig i Kiøbenhavns Skilderie No. 62. Førend jeg vil værdige ham Svar efter Fortjeneste, beder jeg Hr. Doctoren vilde behage at besvare mig for gende foreløbige Spørgsmaale: I. Hvor har jeg i min Anmældelse, i Lærde Tidender No. 9, anfaldt og haanet Mænd, som ved Kundskaber og Lærdom have erholdt Doctor Diplomet fra et eller andet Universitet paa hiin Side Belterne? Jeg har talt mod uværdige Maader, hvorpaa man kunde tilliste sig en Doctor titel ved et fremmed Universitet, som man maaskee forgiæves vilde søge ved Fædrelandets, men hvor har jeg sagt at nogen har gjort det? Hvor har jeg nævnet nogen, som har gjort det, og saaledes haanet enkelt Mand, Har Hr. Doctoren glemt den gamle philosophiske Regel, a posse ad ere non valet conseqventia. – Hvor har jeg haanet sande videnskabelige Hædersmænd iblandt os, som i deres Dissertationer have afhandlet vigtige Emner med Selvtænksomhed og grundig Lærdom, fordi de have deres Diplomer fra et tydsk Universitet, Hvor har jeg haanet f. Ex. Hr. Doctor B. P. Koefod, Dhrr. Biskopper Blok, Hansen, Bugge, Hr. Stiftsprovst Plum, Hr. Doctor Schiøtt og flere, som i deres Doctor Dissertationer have lagt Selvgrandskning og dyb Lærdom for Dagen, vare allerede for de fik Diplomet agtede af Nationens Videnskabers Mænd som lærde Mænd, og desuden paa gammel dansk Viis, ved mange andre Leiligheder, have lagt sand Lærdom for Dagen, og derved viist, at den Titel de bære vel tilkommer dem, hvor har jeg haanet saadanne Mænd, Thi jeg seer ikke rettere, end at det er saadanne Mænd Hr. Doctoren mener at indbilde Publicum jeg har haanet, naar han taler om Doctorer, der beklæde vigtige Embeder i begge Riger. - Desuden var det jo den Tid en Vedtægt ved det kiøbenhavnske Universitet, kun at uddeele Doctorværdigheden ved Høitideligheder, en Vedtægt, som først i den senere Tid er forandret, og vare de da ikke nødte til at søge Diplomet ved et fremmed Universitet, Sætter, ikke de Ord hvis den ikke afhandlede et vigtigt Emne med Selvtænksomhed, og var en Qvintessens af Lærdom forud, at naar Afhandlingen har den Beskaffenhed (og bør ikke enhver Doctor Dissertation være saaledes, *), saa er Videnskabernes Rige kun et, 2) At den bør være saaledes, lærer en berømt tydsk Doctor, Prof. Schleyermacher, naar han siger i Gelegentliche Gedanken uder Universitetem im og den, som ved en saadan Afhandling bliver Doctor, er det med Ære, ligegodt hvor Diplomet kommer fra. De Ord: "blandt Danmarks grundige, men beskedne Lærde, var det stedse en gjældende Mening, at kun den burde hædres med theologisk Doctor Værdighed, der allerede var bekiendt som lærd Mand, og havde givet offentlige Beviser, derpaa sætte de ikke tydelig nok forud, at jeg ikke dadler, langt mindre haaner, nogen offentlig erkiendt lærd Mand, fordi han faaer Doctor Diplomet fra et fremmed Universitet, men kun de for ægte Videnskabsmænd uværdige Maader, hvorpaa enkelte kunne tilliste sig en Titel, der bør være sand Lærdoms Hæderstegn, ved et fremmed Universitet, som de af indvortes Aarsager, forgiæves vilde søge ved Fædrelandets, thi saadant Pralerie fortjener Dadel og Haan. Jeg opfordrer derfor Hr. Doctoren, til at vise med hvilke Udtryk, jeg har haanet Mænd, som ved Kundskaber og Lærdom have erholdt Diplomet fra et eller andet Universitet paa hiin Side Belterne: 2. Mener Hr. Doctoren ved Mænd af Kundskaber og Lærdom sig selv, maa jeg da ikke spørge, i hvilke af Deres Værker har De viist for videnskabelige Medborgere egne Kundskaber, egen Lærdom. 3. Har Hr. Doctoren compileret Deres Dissertationer, og udgivet for Deres egen ForstandsVærk, hvad dog var tænkt og skrevet for Dem, af andre Lærde i deres Skrifter, og desaarsag føler Dem truffen ved min bemærkning, at man kunde blive Doctor ved en Afhandling, udskreven af andre ældre eller nyere Forfattere, og ved at sætte sit Stempel paa det, som anden Mand haver tænkt og skrevet, siden De i Deres saakaldte Æreserklæring, yttrer saamegen Harme, og med saamegen Bitterhed anfalder mig, Næsten skulde man troe det, siden De raaber saa høit, thi jeg indseer ellers ikke Aarsagen. Hvor har jeg nævnet Dem, Hr.Doctor, som Compilator, Veed De om jeg nogen deutschen Sinn. Berlin 1808. p. 136. Ein Doctor velcher nicht gleich bey seinem Entritt in diese Würde, eine Spur von seinem Dasen zeichnet, welche allgemeine Aufmerksamket erregt, und vahrend der Epoche in der sich die Wissenschaft eden befindet, nie gan, verschwinden kann, ein solcher ist egentlich seines Nahmens unvurdig. sinde har tænkt paa Dem for Deres eget Skrig gjorde mig opmærksom, og uden min Skyld giør Publikum opmærksomt paa Dem, og tilbøieligt at anvende ogsaa i denne Anledning et velbekiendt Ordsprog, – Hvis De har en god Samvittighed, og veed at Deres Værker, som ligge for Verdens Øine, ere Deres egen Forstands Fostere, hvi tager De dem da det saa nær, som ei angaaer Dem, Er De derimod en Compilator, troer De da, siden Deres Værker ligge for Verdens Øine og Kilderne med – at det er saa vanskeligt at faae Compilationen bragt for Lyset, og havde De da ikke gjort bedre i at tie stille, 4. Da Hr. Doctoren, i sit herlige Product, bruger endeel blandt Folk af Dannelse og Opdragelse ubekiendte Udtryk og Talemaader, maa jeg til Slutning spørge, hvor Hr. Doctoren har lært saadan ziirlig Maade at udtrykke sig paa Skulde Hr. Doctorens Svar paa disse foreløbige Spørgsmaale være affattet i samme Deres behagelige Maneer, saa tilstaaer jeg gierne, at jeg, betragtende slig Skrivemaade som uanstændig, indrømmer Hr. Doctoren det sidste Ord. Lydersløv d. 19 Maji 1809. W. F. Engelbreth. C. Sk. Da Hr. Doctoren tager sig de tydske Universiteters Sag saa nær, saa tillade De, at jeg endnu tilføier et Par Ord af foranførte Dr. Theol. og Prof. Schleyermacher, som selv har været Universitets Lærer, l. c. p. 131. Von Ertheilung der gelchrten Warden. Dies ist unstreitig die am meisten veraltete Parthie unserer Universiteten. Die scholastische Form der Disputationen ist zu einem leeren Spielgefecht geworden, und da man sees auch mit dem udrigen nicht sonderlich genaugenommen hat, so ist der Credit fast aller auf der Universitet ertheilten Warden tief unter die Punct der Satire heraf gesunken. Jeg mener disse Ord vise tydeligt, hvorledes det gaaer til ved de tydske Universiteter. Jeg har ikke villet oversætte disse Ord paa dansk, da jeg af Deres Afhandling om de bibelske Myther, seer, at De selv kan godt oversætte af tydsk paa dansk.