Berlingske Tidende, 1810-09-21
Den engelske Gesandt Hr. Adair havde den 10de September sin Afskedsaudients, i hvilken han med de sædvanlige Ceremonier overrakte sin Rappelskrivelse, hvorpaa han modtog en opsadlet Hest som Afskeds foræring. Han havde siden er Møde med Reis effendi, i hvilket har tilkiendegav at en engelsk Escadre af 22 Linieskibe var sendt til Østersøen med befaling, at angribe de russiske Havne, og at denne Diversion, vilde være Porten særdeles nyttig. 4 Dage sildigere afreiste Hr. Adair med en engelsk Fregat, og efterlod sin Sekretair Hr. Canning, en SøsterSøn af den forrige Minister for de udenlandske Sager i Engelland. Denne har derpaa anmeldt sig som Engellands overordentlige Gesandt ved Porten, og er bleven modtaget efter derværende Brug. - Den franske Charge d'Affaires, hvis Jndflydelse daglig tiltager, har bragt det dertil, at Marine-Ministeren har maattet begive sig til Therapia, for at bede om Forladelse i Anledning af den bekiendte Mishandling han havde tilladt sig mod en Sclavonier under fransk Herredømme, ligesom ogsaa Storherren har udstædt en Befaling til alle Embedsmænd at behandle de franske Undersaatter med den største Agtelse. - Fra Egypten ere ubehagelige Efterretninger indløbne. Beyerne i øvre Egypten have revolteret og ligge med en betydelig Armee for Cairo. - For at udrede nærværende Krigs Omkostningen have alle formuende Tyrker maattet indlevere deres Sølv i Mynten, Storherren selv har hidsendt 5000 Pd. - Storherren har udstædt tvende Proclamationer eller Hatticheriis, i hvilke Krigen med Rusland bliver fremstillet som Religionskrig. Saasnart disse vare ankomne i Provindserne, ere alle Paschaernes indbyrdes Tvistigheder blevne bilagte, og alle ile med deres Tropper deels til Storvizirens Leir, deels til Hovedqvarteret. Man formoder at den tyrkiske Armee derved vil blive forøget til 300000 Mand, og det kan ikke miskiendes at Nationen i dette Øieblik viser en Kraft, som man var langt fra endnu at tiltroe den. Storherren afgaaer i disse Dage til Daveudpacha, hvor alle Tilberedelser ere fuldende. Han har lover sit Folk ikke at ville vende tilbage til Hovedstaden førend han har sluttet en ærefuld Fred. - Nogle Skibe af den tyrkiske Eskadre i det sorte Hov ere komne tilbagetil Constantinopel i en ynkelig Forfatning ; endnu veed man ikke, om dette er foraarsaget af ondt Veirligt eller af et fiendtligt Angreb, Følgende er den Hatti=Cherif eller sidste Opfordring, som oplæstes i Sultan Mahomeds Moskee. Du Verdens Viise og Jslamismens hæderværdige Ypperste, DuStorviziriatets Vicar, J Lovens Lærere, mit Riges og mine 7 OdgiabsMinistre, Deres Ældste og Officerer, og alle J, som bekiende Mahomeds Religion, Eder sender jeg min keiserlige Hilsen, og lader Eden vide : at de Rapporter, der nylig ere ankomne fra min keiserlige Leir, berette, at, efter at vor Religions Fiende har beleiret og angrebet Basardgick, har han detascheret et Troppekorps mod Varna, hvor han ængster vore mahomedanske Brødre, der have trukket sig ind i Fæstnini gen, medens et andet Corps har begivet sig til Hasgrad over TutrakanJ Saaledes giør han daglig Jndfald i det ottomaniske Riges Stater, vil indslutte min keiserlige Leir og udføre sin Hensigt, at udslette d. Muselmændenes Navn, bemægtige sig Lande, der ere erobrede af tappre Muselmænd, og kiøbte ved mangfoldige Martyrers Blod, under Anførsel d af mine hæderfulde Forfædre, hvis Sværd stedse triumpherede. Allerede har Fienden Forterne Silistria, Rudschuck og Gjørgiva i Ryggen, og at nærmer sig os Fed for Fod. Er det mueligt at Mahomedaners Jver og Kierlighed for Religionen kan taale slige Foretagender, Da mine navnkundige Forfædre bemægtigede sig disse Lande, tilegnede de sig dem og ge alle Jndkomsterne, for at anvende dem til Bedste for deres tørre og moe Tienere, Paschaer og Gouverneurer, som en Belønning for deres Tienester; de overlade dem Jndkomsten af Tiende, Taxter, lovbefalede i Skatter, saavelsom andre Frembringelser, og forbeholdt sig selv i allene det der var nødvendigt, for i disse Lande at udbrede Mahomeds i hellige Navn og efterlade sig selv et Minde, og anvendte al deres Magt paa at udbrede den mahomedanske Troes Grundsætninger. - De som ere opflammede af Jver for Religionen, skulde de taale, at Sangen af Ezar og vore Bønner ophører i Templerne og at Klokkernes Lyd nu maae høres der. Enhver overveie dette. - Hvorledes skal man inddrage Jndkomster, Skatter, Paalæg, der tiene til at betale Janitscharerne, naar Landene ere i Fiendens Magt? Skal man taale at Mahomeds Bøn forvises af disse Egne, der i saa mange Aar have været under ottomannisk Herredømme. Er det ikke Pligt og ærefuldere at ofte sit Liv for Religionen, end at falde i skiændig Fornedrelse. Medens Koner, Børn, og vore fra deres Fædreland bortfiernede Religions=Brødre sukke i Elendighed, hvorledes kunne vi da forblive i Uvirksomhed? Gud være lovet, vi have allene i Romelsen Tropper nok til at møde alle de 7 Magter, uden at tale om de talrige Skarer, der komme fra Asien. Siden min Ophøielse paa Tronen, er jeg stedse beskieftiget med Stats=Sager, der saaledes overvælde mig, at de ikke levne mig Tid til at kunne sørge for alle Ting. Herefter vil jeg ingen Hvile nyde, ingen Søvn, ingen Forfriskelse; jeg ofter mig allene til den rettevende Religion; og istand til at bære Vaaben, skal jeg i Forening med mine mahomedanske Brødre slaae i de Vantroende, hvilket er enhvers Pligt, anraabende den hellige Prophits Navn, der skal giøre os værdige til Alcoranens Løfte, som siger : "jeg i har givet Mahomedanerne Seiren. Jeg haaber, at Gud vil hielpe os, i Betragtning af det Banner, under hvilket vi stride. Med et Ord: jeg har besluttet at marschere i Spidsen af alle sande Troende, der villig lyde deres Chefers Befalinger, og at drage Propherens i Sværd af Skeden. J Lovens Lærere, J 7 Odgiaks. J mit Riges Ministre, hvis Jver og hengivenhed er mig bekiendt, jeg indbyder i Eder, at forene Eder alle i Sultan Mahumed Erobrernes hellige Moskee, for der at holde Raad. Adspørger allene Eders Samvittighed i uden Forestillelse med fuldkommen indbyrdes Overeensstemmelse! J skulle undersøge alle de fremsatte Punkter, ordne alt det, der er nødvendigt til Krigen - Kanonstøberier, Ammunition, Artillerie alt hvad som har Hensyn til de nødvendige Udgifter og Troppernes Forpleining; J skulle underrette mig om alt hvad I have besluttet. En hver fremsætte frit sine Tanker, for at han ikke siden skal angre det; ingen skal under min Regiering være udsat for Ansvar eller Bebreidelse, fordi han har sagt sin Mening om det almindelige Bedste. Jeg vil med min Keiserl. Approbation dekræfte alt, hvad J dømme passende. Lader os ikke spilde Tiden. Den Almægtige vende vore Anliggendes til det Bedste, og ved den store Prophets Mægling seire det ottomanniske Rige. - Det skee!! - De Velsindede i mit Rige være overøste med Ære i denne Verden og i den tilkommende, Seiren er i Guds Haand, og den er Eder bestemt. Alt beroer paa Eneherskerens Hielp! Dateret den 21de i Maaneden Daemasiul Ewell, Aar 1225.