Extraordinaire Maanedlige Relationer, 1681-08-01
Eftersom den grundgode Gude siden 14. Dage for St. Hans Dag hafver aabenbaret sin Mact her udi mit Sogn formedelst en Læge-Kilde som opvælder aff en liden Høy kaldet Mahøy (det er Idiomate Lalandico, Marhøy eller Mariæ høy, liggende i Halstæd Salt- Enge, men Halstæd Closter i Laaland tilhørende, i det den aff mange hundrede Høy-Adelige Geistlige och Verdslige Personer er blefven besøgt, och mange som hafver toet sig der i och drukket aff dette Vand, ere, næst Guds Hielp, blefne hiulpne, en Deel paa Synen (hvor iblant en Dreng var Stockblind) andre paa Hørelsen, angre fra Verck och Brud i Lemmerne, nogle fra Van førsel, som och hafver kast deres Krycker och Kieppe paa Stæden, nogle fra ulægelige aabne Saar, och fra en paa 1. 2. och 3. Aar vedhengende Qvartan och Kaalde-Syge, hvilcket paa mine Børn haffver giort den første Virkning, dog allerede for næsten et Aar siden, hvorfra det siden er udspredt, saa at ved denne Læge-Kilde haffver været Folck, icke alleeniste fra de yderste Kanter aff dette vort Land Laaland, men endoch fra Falster, Sieland Fyen, Langeland, &c. Efterdi da at andre udi andre Lande giøre GUD den tilbørlige Ære, och lader det ved offentlige Trøck blifve kundbart, hvad GUD ved slige Læge Kilder hos dennem hafver giort for Cure, saa hafver och jeg icke med got skæl kundet efterlade, at jeg hannem jo dette skulle communicere, med tienstlig Begiering, at hand ville trøcke endoch iblant andre Relata dette at referere, paa det at Guds Gierninger derved aabenbare kunde prises. Jeg hafde nær forglemt at referere hannem endnu om en anden Kilde, som ligger ret i Strand-Bredden, ved Kircke Gaar. Gaarden til mit Anner Afnede, aff gamle Tider kaldet St. Lauritz, Kilde, hves Vand, der skulle være lige saa kraftigt, som før omrørte Mahøys-Kilde-Vand, dersom mand ellers kunde altid komme der til, hvilcket dog sielden kand skee, efterdi at det falte Haff mestendeelen gaar offver det Forleden Aar drack en Mand aff min Meenighed (som næsten paa to Aars Tid hafde været Sengeliggende, och saa aldelis var forkommen, at der var icke andet end Skind och Been paa hannem, och hand kunde ikke komme videre end tvende maatte lede hannem frem) af bemældte St. Lauritz Kilde-Vand, och 8. Dage der efter kunde hand selff gaa til Kircke, och er nu iblant de friskeste iblant os. Och i Aar lidet for Paaske fødde en Qvinde i mit Anner-Sogn Tvil linger, hvoraff at Drenge-Barnet, var født med Fingrene knytte i den venstre Haand, och paa 4. Ugers Tjd ikke kunde lucke Munden op, uden den med en Skee skulle oppristis, saa at Barnet næsten af Hunger var forkommet, thi det fick intet andet i sig, end nogen Koe-Melck, som mand i Draabetal kunde helde i hannem, naar Munden var op vristet, och ihvor reenfærdig Moderen holdt sine Børn, saa vare de dog begge ligesom flaade paa mange Stæder ofver det gandske Legeme. Denne bedrøvede Qvinde resolverer sig endeligen til, at tage udaff dette Kilde-Vand for dennem, och toede først Sønnens Mund dermed om Morgenen, derefter kunde hand lade Munden op, och patte lige saa vel som det andet Barn. Der hun med Glæde saae dette, da toede hun hans vanføre Hand, och inden den anden Dags Morgen, var hans Fingre udrackte, og er nu gandske før; Men begge tøede hun ofver all Kroppen, och inden 2. Dage eller 3. vare de aabne Saar helede: Gu være ære! Saa haffver mand och aff det Holsteinske, at hart hos den Stad Jtzehoe to Læge-Kilder ere op sprungne, hvilke skal haffve stor Krafft och Dyd, efftersom der sammestæds offver 200. Personer, som med adskillige Skade och Breck langsommelig Tid, sa fra Ungdom op, haffver været behæfftede, ved GUDS Naade och dette Vands Brug ere blefne curerede.