JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-19
Om den Behagelighed, som de forskaffe enhver Historie, behøver jeg ei at tale. De ere formange Læsere den eneste Lokkemad, som de jage efter i at læse historiske Bøger, og for mange Skribentere det eneste Kryderie i deres ellers smage og hensigtløse Fortællinger. Begierlighed hos mange, derved at skaffe deres Skrifter flere Læsere, giør, at de lidet agte paa Sandhed og Tilforladelighed, men ofte udpynte en ubetydelig Anekdote ved opdigtede Tilsætninger, eller vel ogsaa skabe den heele Anekdote af deres egen Jndbildning. Anekdatjægere, Anekdotkræmmere ere Navne, som betyde en Skribent, hos hvem der findes Meget af Smaating, men lidet af den egentlige Historie. Dog er Nytten af sandfærdige Anekdoter ustridig, stor, endskiønt i meget forskiellige Grader. Jeg vil begynde fra dem, som have den mindst betydelige, og siden gradviis gaae til de vigtigere. Altsaa først Fortællinger og smaa Tilfælde, som vilde have slet ingen Mærkværdighed, naar de ikke vare indtrufne hos Personer af en høi Rang, og hos disse ikke havde fleere Følger, end hos Personer af ringere Stand. F. E. en Konge i vor Tid overrasket sin Gemahlinde, der læser et Brev, som hun gesvindt stikker i Barmen. Han vil see det Hun anstiller sig meere forlegen, end hun behøvede. Kongen bliver alvorlig. Endnu faaer han ikke Brevet. Han bliver nu hidsig, bruger Magten, og faaer et Brev at læse fra Dronningens Frue Moder. Man forliger sig strax derpaa igien, som andre Ægtefolk efter en Smule Tvistighed, og den heele Fortælling er ikke af større Værdie for Efterslægten, end Fortællingen om en hidsig Tvistighed imellem borgerlige Ægtefolk. Men endog denne Tildragelse vilde blive for mig og enhver, der i Historien gierne sammenbinder Virkning og Aarsag, vigtig nok, naar man derhos med Sandhed sagde os Siden dette Tilfælde har Dronningen havt meere Jndflydelse hos denne veltænkende Konge, end forhen, da han endog i vigtigere Ting søgte at giøre det godt igien, som han af Skiærts have de gjort til formeget Alvor. Men efterdi ingen tillige har sagt mig dette, saa tænker jeg intet videre derved. Det er for mig en isoleret Anekdote af nederste Rang. Den anden Rang vilde jeg tillegge de Anck doter, ved hvilke dog noget lader sig tænke, endskiønt just ikke meget betydelige Følger. F. E. Ovenmeldte Konge boer i et prægtigt Slot, men af saa slet Anleg og Indretning, at Veien fra Kongens Sovekammer til Dronningens gaaer igiennem en Gang, som heele Natten er oplyst med mange Lamper. Den naturlige Følge heraf var, at naar Kongen henbragte en Nat hos Dronningen, blev dette Dagen derpaa en Hofnyehed. Man behøver ikke at være Konge for at lade en saadan Omstændighed være sig ubehagelig. Lamperne bleve altsaa borttagne, uden hvilke Kongen siden ret godt vidste at finde Veien; thi han havde dog i det mindste et Voxlys ved Haanden i sit Søvekammer. Ved denne Anekdote tænker jeg især dette, hvorledes Bygningsfeil i kongelige Slotte og en overflødig Hofpragt kunne giøre et kongeligt Ægteskab, ufrugthart. Thi fra den Tid hiin overflødige Lysning blev borttaget, er Dronningen allerede fire Gange bleven Moder.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-19
Hvor mange Anekdoter gives der ikke om Ludvig den 14des Fødsel, og han skal selv have sagt: Que mimporte, qui soit mon paa re, pourvu que je sois Roi. Men for saa Aar udkom Memoires fra en Dame af hiin Tid, i hvilke Natten til hans begyndende Tilværelse beregnes ved den Fortælling, at Kongen var med sin Gemahlinde en Dag kommen til Paris til en vis Høitidelighed, hvor han tøvede noget længe, og derfor saae sig nødt til at tage sit Natteherberge i Louvre. Her var saa stor Mangel paa Senge, at Kongen fandt sig første Gang efter flere end 20 Aars Forløb. nødt til at deele Seng med den af ham ikke forhen elskede Dronning. Forsaavidt jeg tiltroer denne Anekdore Sandhed, tænker jeg ikke meere: Que nous importe, qui alt et le pere de Louis ; men snarere dette: Altsaa var den tarvelige Indretning i et kongeligt Palais Anledning til en Regents Fødsel, der er bleven saa mærkværdig i Historien. Slige, Anekdoter angive ikkun smaa Aarsager til vigtige Begivenheder. Men de have, efterat de eengang have virket, ingen videre Jndflydelse paa Rækken af de derved fremkomne Begivenheder.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-19
Anekdoter af 3die Rang synes mig de at være, som ere forbundne med vigtigere Tilsælde, og endskiønt de ikke have medvirket meget, saa dog tiene de til at beholde destobedre Hovedbegivenhederne, og desto nøiere og rigtigere erindre andre Omstændigheder. Hine kunne i sig selv være meget ubetydelige, ja saa ubetydelige, at de ikke altid fortiene Plads i Fortællingen om Hovedsagen; men den som veed eller erfarer samme, beholder Hovedsagen destobedre. Vor Hukommelse stytter sig saare meget paa Jndbildningskraften. Tørre Fortællinger, endog om vigtige Tilfælde, blive let forglemte, naar ikke tillige fortælles Blomstændigheder og Tilfælde, hvorved Imiginationen bliver viksom, og kan male sig noget for. Man glemmer ikke let igien ubetydelige Begivenheder, hvorom man har talet med et Øievidne, naar men derimod ofte maa tage sin Tilflugt til Bøger for at fornye Erindringen, om langt vigtigere Begivenheder. Actionen, ved Landshut i Julius 1757 var blodig, men een af de mindst vigtige i den syvaarige Krig. Men jeg glemmer den aldrig, fordi den for * 7) General Jahnus blev mod Enden af den sypaarige Krig Commandant i Hamburg. os uforglemmelige General Jahuus, der som Oberst vandt samme, har ofte og gierne fortalt om den. Actionen ved Meer den 5te August 1758 forglemmer jeg heller aldrig, fordi en værdig hannoversk Officier beskrev mig kort derefter det fæle Syn, som de af Bønderne udplyndre de franske Liig havde fremstillet for ham efter Slaget. Jeg saae ingen Krop, sagde han, som jo havde været angrebet af den veneriske Syge. En anden fortalde mig og Slaget ved Bergen følgende Anekdote. Da Colonnerne at de til Angreb ilende Tropper allerede i Dagningen paa denne blodige Dag, stødte saa rigtig tilsammen, som det sielden indtreffer, glædede dette deres store Anfører meget. God Morgen, sagde han til een af disse Skarer; ere J allerede samtlige der, J brave Folk, det er jo fortreffeligt, En hannoversk Musketeer hørde denne god Morgen, vendte sig til sin næste Kammerade, og sagde: Har du vel hørt Broder, hvad for en venlig god Morgen Hertugen ønskede os Nu skal og Fanden tage de Franske. I en ved denne god Morgen virket Begeistring, greb han an, og faldt for et af de første Skud. Hans Død afgjorde vel intet, og et lige hos Fleere opvakt Mod kunde ikke hindre Slagets ulykkelige Udfald, efterdi Artilleriet blev tilbage. Men om jeg end kunde forglemme alle Tilfælde i den syvaarige Krig, saa vilde denne Anekdote vedligeholde Erindringen hos mig om Slaget ved Bergen. Endnu stedse, ligesom ved første Fortælling, maler sig for mig den godmodige Kriger; hvorledes hans venlige Feldtherres god Morgen opvarmer hans Hierte, danner hans Øiesyn og Mine til at udtrykke den varmeste Tienstiver, og giver hans Kinder Farven af det fyrigste Mod; hvorledes han utaalmodig venter paa Ordren til Angreb, og Anmarschen synes ham alt for langsom, men nu i sin første Bestræbelse efter at blive en Dievel for Fienden, i den første Medvirkning til den saa ufeilbar ventede Seier, bliven han fældet.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-19
Cancellie=Skrivelse til Stiftamtmanden og biskopen i Viborg.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-19
Af Deres Høiærværdigheds Skrivelse under 21de April sidstleden, har man erfaret, hvorledes der i forrige Tider har været Stridighed om, hvem der skulle kalde Præst til Næsborg, Salling og Ondrup, der forenede under een Præst tilhøre 3 forskiellige Kirke=Eiere, samt, at der ved første forefaldende Vacance atter vil giøres Paastand, baade for Næsborg og Salling Kirker, om Kalds=Rettighedens Udøvelse.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-19
J den Anledning skulle man herved tienstlig anmode Hr. Stiftbefalingsmand og Deres Højærværdighed, behageligen at ville tilkiendegive Eierne af Næsborg, Salling og Oudrup Kirker, saavelsom alle Kirkeparkoner i Viborg, Stift, hvor det med Kalds=Rettigheden haver lige Beskaffenhed, at de enten i Mindelighed maa foreene sig om Ordenen, i hvilken der skal kaldes, eller og ved Lovmaal, førend Vacance indtreffer, see Tvistigheden derom afgjort, thi ellers maa de ved indfaldende Vacance vente, at, saafremt al Tvist og Kaldsretten ikke er forbi, og Embedet lovlig besat inden de i D. L. 2. B. 3 C. 5 Aart. fastsatte 6 Uger, Hs. Majestæt da, i Overeenstemmelse med berørte Lovens Artikel, vil ansee Kaldsretten, for den Gang at være tabt, og selv bortgive det ledige Embede.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-19
Det Kongelige Danske Cancellie den 25de Maji 1793. C. v. Brandt. Schow. Colbiørnsen. Rejersen.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-19
Den Begierlighed, hvormed man læser det Par gode Maanedskrivter vi have, har faaet mig til at troe, at et tredie ingenlunde vilde giøre Tallet for stort, især da Smagen num stunder er saa gunstig for periodiske Skrivter.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-19
Skulde derfor det ærede Publikum ynde og understøtte mit Foretagende, da skal der paa mit Forlag maanedlig udkomme et Hefte, omtrent 6 Ark stort, paa samme Papiir, med samme Tryk og i samme Formaat, som denne Indbydelse og det hos mig allerede udkomne første Hefte. Tillader Subskribenternes Antal det, skal man og undertiden prode Bogen med Kobhere og Musikalier. Maanedskriftets Navn skal være Dana, om hvilket der i første Hefte gives nøiere Underretning. Foruden prosaiske Stykker af Historie, Philosophie og Æstetik, samt Poesier, skal hvert Hefte levere Anmældelse af nye og mærkelige danske Skrifter i de omtalte Fag og tilsidst theatralske Efterretninger. De, som have paataget sig Maanedsskriftets Bestyrelse, ville ingen Flid lade mangle, for efter Evne at giøre Jndholdet gavnligt og morende, og for at det ærede Publikum kan dømme, hvad det har at vente, har de allerede som en Prøve udgivet et Hefte, Subskribentsamlere tilstaaes sædvanlig Fordeel; Planer kan faaes og Subskription modtages hos Forlæggeren. Heins Boghandler. boende i Silkegaden i Kiøbenhavn Nr. 66.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-19
Bekiendtgiørelse. Da der ikke er skeet antagelig Bud paa Frue Cancellieraadinde Hvalsøes Huus i Princesindegaden, ved de derover holdte Auctioner; Saa bliver bemeldte Huus efter Vedkommendes Begiering, stillet til 4de og sidste Auction den 22de Julii næstkommende om Eftermiddagen Kl. 3, og da, om antagelig Bud skeer, bortsolgt uden fleere Auctioners Holdelse. Husets gode Beliggende, dets beqvemme Jndretning, og dets skiønne Hauge, er tilforn beskreven, og desaarsag forbiegaaes; Liebhabere, ville behage at indfinde sig bemeldte Dag og Tid i Huset, hvor Auctionen holdes, og Conditionerne bekiendtgiøres. Skulle Huuset ikke blive solgt ved denne Auction, og der maatte være Liebhabere til at Leie samme, saa bliver det samme Tid og Sted, opbuden til Leie, enten paa halv, heel eller flere Aar, ligesom Liebhabere maatte forlange, og i saa Tilfælde lader Eieren det forsvarlig istandsætte, saaledes at Leieren kan tiltræde det til Beboelse næstkommende Michaeli Fløtte Tid. Fridericia den 11 Julii 1793. H. Buhl.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-19
Fredagen den 26de Julii førstkommende om J Formiddagen Kl. 10 Slet, udi afgangne Knud Bruuns Stervboe forhen tilhørende Gaard, beliggende i Colding Byes Laasbyegade ved den nordre Port ved Auction 6te Gang opbuden, og til Høistbydende absolut bortsolgt. følgende Eiendeele fornævnte Stervboe tilhørende. a) En lige over for ovenmeldte Gaard ved Byens nordre Port beliggende Toft, af omtrent 36 Tønder Land foruden Engbund, hvilket sidstmeldte vil i dette Aar efter Forventning kunne afgive omtrent 24 Borger læs Høe. b) Et udi ovenmeldte Toft beliggende Ladehuus 12 Fag af Muur og Bindingsværk, samt Teglhængt, hvilket for faa Aar siden er opført af de beste Materielier. Alt efter de paa Auctionsstedet bekiendtgiøren. de Conditioner, hvoriblant er denne at KiøbeSummen for disse Eiendomme ikke betales førend til Snapsting 1794. Colding, den 8de H. Bang. Julii 1793. Borgemester og Byefoged.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-26
Fortsættelse af det i næstforrige Nummer afbrudte Stykke og Anekdoter især vor Tids.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-26
Vor Tids Historie er vist een af de vigtigste, som forekommer de menneskelige Begivenheders ganske Løb. Kunde vi ikke dette tilbørligen, saa vil Efterslægten erkiende det. Den vil meget takke os, dens Forggængere, om vi overlevere samme til den saa troeværdigen, fuldstændigen og belærende, som den da især kan blive, naar man rigtig tilbringer den alle de Bieomstændigheder, som have medvirket i vor Tids store Tildragelser, og alle de smaa Tilfælde, som løbe om under Navn af Anekdater. Den er ikke allene riig paa vigtige Begivenheder, men og paa hastige Forandringer, som tildeels ere virkede eller foranledigede ved Aarsager, der endnu ikke ligge klart for Dagen.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-26
Da jeg har giennemlevet den mærkværdige Pertode siden 1740 i en Alder, som gjorde mig beqvem til at agte tilbørligen paa alle vigtige Tilfælde, og begavet med en særdeles troe Hukommelse, der ikke let tabde nogen mærkværdig Fortælling, saa erindrer jeg mig mange Anekdater, som jeg har blot hørt fortælle, men siden forgiæves ventet paa at see dem i Skrifter. Jeg har været alt for langk borte fra de Begivenheder, hvortil de henhøre, og tør derfor ikke være ansvarlig for deres Paalidelighed.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-26
J samme Tilstand ville flere af mine Ligealdrende befinde sig. Er der Sandhed i disse Anekdoter, saa er det dog noget Tab for Historien, om de komme i Forglemmelse; men derimod er det en sand Skade for samme, om de falsk og fordreiet skulde indsnige sig i histe riske Skrifter, naar det ikke meere er Tid til at berigtige dem. Jeg troer, at det vilde bidrage meget til Berigtigelse af vor Tids Historie, om et af vore periodiske Tidsskrifter antog sig disse Anekdeter, og fremstillede dem, saa at tale, til Skue, for at give dem, som endnu vidste at sige noget om deres Sandhed eller Usandhed, Anledning til at sige det offentligen. Bleve de da igiendrevne, saa faldt de naturligviis bort af Historien; bleve de det ikke, saa vandt de nogen Troeværdighed, der endnu vilde blive større, naar de bleve bekræftede eller berigtigede.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-26
Jeg har raadet de Herrer Udgivere ogsaa at anvende dette Maanedskrivt til et saadant Øiemmeed. Da jeg meener det ærligt og alvorligt med dette Forslag, saa vil jeg giøre Begyndelse med nogle Anckdotter, som jeg i det mindste endnu ikke har fundet i nogen Bog Ere de opdigtede, saa var jeg sandelig ikke den, der ogsandt dem.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-26
Formedelst denne Jndvending kom Sagen ikke til Fuldbyrdelse. Hvad jeg med meere Vished veed, end denne Fortælling, er, at i Aaret 1770 tænkde Kongen alvorligere paa denne Sag. Den da værende General=Superintendent Rohte i Stetin fortalde mig 1771 i Pyrmont, at han efter kongelig befaling have de været meget beskæftiget med Forslag til Land bye Skolernes Forbedring i Pommern. Som første Betingelse havde han da anført, at Landsbye=Skolemesternes Jndtegter maatte blive forbedrede. Allene for Pommern, sagde han til mig, udgjør det en stor Summa, naar man vil give hver Skolemester et Tillæg blot af 10 Rigsdaler, og derforstandser Sagen, indtil man udfinder de fornødne Fonds dertil. Jeg kunde til disse Annekdoter endnu legge mange andre, som jeg tydelig erindrer mig, af den Tid jeg har giennemlevet. Men da mit Forsøg er nyt i sin Art, vil jeg oppebie, hvorledes det, bliver modtaget, om jeg faaer Efterfølgere, og hvad Tone de ville føre, som troe at vide Sagen bedre, og finde det Umagen værd at belære mig og andre. Thi Tonen i denne offentlige Belærelse falder ofte i det Ubehagelige, da man endog maa befrygte uforskyldt at udskriges for Løgnere, og saaledes afskrækkes fra at søge videre Belærelse.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-26
Et andet Middel til at berigtige vore Tiders Historie, vilde det være, om Mænd, som have tænkt over denne Tids Tildragelse, offentlig torde spørge, hvorledes det dog egentlig er beskaffent med denne eller hiine Omstændighed og Tildragelse, hvilke Aarsager have fremvirket samme, da den nøgne Fortælling i de allerede udkomne Skrifter ikke behørigen opklare samme. Af saadanne Spørgsmaal, kunde jeg sandelig fremsætte mange, men endnu vil jeg ikke vove det.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-26
Udtog af de nyeste Efterretninger fra Frankerig.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-26
Norre libre acceptation Victoire, Citoyens gjorte afix Legislateurs syede. Chantons-Chantons 11 1 Leurs momscheriis sont les nom des vain queurs, (Borgere dyrebare for Fædrenelandet, vi tilbyde Eder vores Hierter. - Bierg, deres bare Bierg, Folkets sande Forsvarere, ved Ef ders Arbeide faaer Republiken sin Constituion. Vores frivillige Antagelse er Eders Borgerkrone. Seier, Borgere, Roes! Lovgivere, Lad os synge; Deres dyrebare Navne ere Seierherrernes Navne.) Derpaa fulgte Septionerne Montblan, Mail, Gardes Francoises, Croix Nonge, Bottedes Monlins=Temple, Møllere og la Fontaine, Amts de la Patri., Ciri og Marches, omsyn gede med Baand, Blomster, Rosenkrandse, Eege og Laurbærgrene. Biergbeboerne bleve af unge Piger bestroede med Blomster, og Presiden. tenindsamlede Kyssene. Sahlen gienlyde Bierget leve, Nogle af disse Sectioner forlangte i deres Svermerie Havn over de hæftede Deputerte. Presidenten lovede dem det i Nationens Navn. Borgerskerne fra Sectionen Croix Rouge svare, kun at egte frie Republikanere. Borgerskerne fra Sectionen Gardes Francolses sat te en rød Hue paa Presidentens Hoved.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-26
En Borger oversendte en Beretning om en Underhandling, som en af hans Venner havde havt med Brøder Valaze, og meldte at af samme tydeligen saaes, at 30000 under Wimpsens, Büzots Barbaraux og Garsas Anførsel, marcherte mod Evreur for at begive sig til Paris.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-26
Conventet sendte Brevet uden ganske at giennemlæse det til Forsamlingen for det offentlige Vel. Darriere forelæste herpaa en Memoire fra de sig for nærværende Tid til Vergeur opholdende Deputerte, Mathien og Treilhard. Man gav dem strax efter deres Ankomst Vagt. Departements Presidenten, sagde Barrere, har paa den fornærmendeste Maade holdt et Forhør, Folket i Bordeaux er saaledes ført bag Lyset, at de troer, at Marat er Herre over Paris. Royalismus hersker i Bordeaux, hvor man fore trekker Assignater med Kongens billed, Nationens. J Skuespilhuset, sagde Barrere, har en Privat Mand raabt; Ludevig 17 leve. Drenet berettede paa det almindelige Sikkerheds Udskuds Vegne, at de fange i Temple bleve behandlede med Menneskelighed og Agtelse og at de nøde alle Livets Beqvemmeligheder.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-26
Robespierre beklagede at Navnet Capet endnu hørtes i Friehedens Tempel og besudlede det. Han erklærede at sletsindede udbredte forskiellige Rygter, snart om den slette Behandling mod Capets Familie, snart om en Plan at sette Ludevig 17 paa Thronen, og for den sidste Plan, blev Biergpartiet beskyldt, der dog havde opofret alt for Friheden, og at dette just skeete nogle Dage førend Foreningen, blot for at forhindre Constitutionens Antagelse, og at giøre Paris forhade hos de øvrige Departementer.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-07-26
Robespierre forlangte at Dronets Beretning skulde indrykkes i Bülletinen. Conventet decreterte det. Svanterne have indtaget Fæstningen Billegaarde, efter at alting var ruineret, og Besætningen ingen Skierm hafte meere mod Bomberne. Derimod fik N. C. den behageligere Efterretning, at ved Nantes ere 14000 Jnsurgentere Slagne, og at General i Westermann, medens denne Seier, endnu har tilfægtet sig en meere betydelig Fordeel over Jnsurgenterne, i det han har erobret deres tvende faste Hovedposter, Daulisson og Leseure ( et meget fast Slot) derefter og indtaget Staden Chatillon (Jnsurgenternes Hovedqvarteer og Central Sted, hvorved Jnsurgenterne have tabt al deres Munition og Proviant, 2000 Mand, 5 Kanoner og den hvide med 3 guld Lilier prydede Hovedstandarte. Westermann har i Chatillon ogsaa funden 600 Republ canske Fanger, som han sadte i Frihed, og vilde nu derfra marschere til Cholet og Nantes. Lons le Saulnier. Forleden Fredag Klk. 11 om Aftenen, ankom Commissarierne, Bassal og Garnier hertil. Nogle Nysgierrige gik ud paa Gaden med Lygter, man slukkede dem ud, og raabte: til Guillotinen med Marat. De forskrækkede Commissarier skielvede, og forkyndte at de agtede sig bort inden to Timer. Men nogle indaandede dens Mod, og lovede at respectere dem som Nationens Representantere. Den følgende Dag lod Grenadererne og Central Batallionen sig see paa Vaabenpladsen for deres Vinduer. Strax derpaa begave Commissarierne sig til Departementet i Forsamlings Sahlen for det offentlige Vel En stor Deel Mennesker havde forsamlet sig der; man forlangte af de Deputerte deres Fuldmagt. Procureur, General Syndie talte først. Efter ham fremstøde andre Talere. Deres Taler mishagede Garnier, der beklagede sig over at man satte den Agtelse til Side man skyldte ham. "Hvad svarede en af Tallerne, J holder eder for fornærmet, naar man taler som Republikaner, naar man siger eder, at Revolutionen af 31 Maji er ingen Revolution men et Oprør, o. s. v. - Et vidne af Ti dragelsen d. 31 Maji henvendte sig til Garnier med disse Ord "Tør J vove at negte, hvad jeg nu vil sige, "jeg var den 31 Maji ved Skrankerne i Conventet; jeg saae.... jeg saae. . . o. s. v. Garnier giendrev ham ikke. Vicepresidenten talte tilsidst og eftertrykkeligst Vi erkiende sagde han til Commissarierne ikke meere Proconsuler; gaae, sig til Conventet at Departementet Jura vil og har villet have en udeelelig Republik, hvor den fuldkomneste Frihed hersker. - Commissarierne reiste bort; men de fældte Taarer, dog er det uvist om enten deres Forhold eller Departementets af lokkede dem disse.