Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-03-11
Enhver, der nøiere kiender Almuen, af hvis Kreds de fleste Seminarister fremgaae, veed at Nemme og Fattevne ingenlunde sjeldent findes, endog i en fortrinligere Grad, hos flere af denne Stand, og at det derfor just ikke er meget vanskeligt, at bibringe endog temmelig uvidende Jndividuer af denne Classe, i en kort Tid endeel Kundskaber, men derimod gaaer det meget langsommere og koster ulige større Møje, at gjøre dem deelagtige i den inderligere og aandelige Forædling, hvorved den bibragte Kundskab dog først erholder egentligt Værd, og derfor maa man ansee Seminarielærernes jevnlige Omgang med og Opmærksomhed paa Lærlingen, ogsaa udenfor den egentlige Undervisning, for saare vigtig; men det er næsten ikke at indsee, hvorledes en Mand, der har sit eget Embede, og sin egen Huus= og Familiekreds, uden Medhielper, skulde kunne overkomme dette Arbeide. Da man fremdeles kun kan antage, at det var faa Præster, som kunde og vilde paatage sig de tilkommende Skolelæreres Dannelse, blev det fornødent, om der ei skulde blive Mangel paa duelige og dannede Subjecter til at besætte de Pladser, som efterhaanden bleve ledige, at de Mænd, som gave sig af med at danne saadanne, ikke i et alt for ubetydeligt Antal antoge disse; men herved opstaaer en ny Vanskelighed, da et passende Locale til at optage og huse dem, samt Leilighed til at forskaffe dem Kost, Vask m.m., paa de fleste Steder vilde mangle; thi at lade dem indtinge sig hist og her omkring hos Bønderne, hvorved Tilsynet med dem blev endnu vanskeligere, og mange andre Uleiligheder vare forbundne, vilde neppe være tilraadeligt. Ligeledes blev med et nogenlunde betydeligt Antal af Lærlinge, f. Ex. 10 til 12, altid Anskaffelsen af noget Undervisnings=Apparat nødvendigt, f. Ex. Borde, Bænke, Lys og Jldebrændsel om Vinteren, Bøger, Landkort m.m. Men fordi vi tør antage med Vished, at vor for al gavnlig og nyttig Oplysning saa velvillige Regjering vist ikke vilde være ligegyldig ved, om der fandtes duelige og dannede Subjecter for Almueskolerne, eller ikke, men vilde, om de faste Seminarier nedlagdes, opmuntre til, at saadanne mindre Anstalter anlagdes, og ikke nægte den fornødne Understøttelse dertil, saa vilde jo, naar saadanne oprettedes, med Hielp af det Offentlige til Anskaffelse af det nødvendige Undervisnings apparat, til Jndretning af et blot nogenlunde passende Locale, og maaskee til en Medhielpers Lønning, de større, faste Seminariers Nedlæggelse egentligen kun foranledige Anlæggelsen af endeel mindre, og Omkostningerne ved Skolelærernes Dannelse ingenlunde aldeles undgaaes. Men derved vilde disses tilstrækkelige Dannelse dog kun ufuldkomment være betrygget, da saadanne Jndretninger efter deres Natur, kun vilde have en kortere eller længere, men altid ubestemt, Varighed, da deres Beskaffenhed og Godhed vilde være meget forskjellig, og da, fordi bestemte Forskrivter og Fordringer vare vanskelige at gjøre, alt for meget vilde overlades til Vilkaarlighed og tilfældige Omstændigheder. Hvor lidet urigtigt organiseerte, efter en overfladisk Plan anlagte, Jndretninger af denne Art opfylde deres Bestemmelse og lønne de altid i en eller anden Henseende uundgaaelige Omkostninger, vil vel blive indrømmet af de Fleste, naar vi bringe den Foranstaltning i Erindring, der i nogle Aar fandt Sted, hvorved de allerede ansatte Skolelærere, som ikke havde erholdt seminaristisk Dannelse, med nogen offentlig Understøttelse henskikkedes til de paa forskjellige Steder i nogle Maaneder af Sommeren oprettede interimistiske Undervisningsanstalter, uagtet nogle af disse vare i meget duelige Mænds Hænder. Thi uagtet disses gode Villie og redelige Bestræbelser blev det dem dog ikke mueligt, i en kort Tid og udenat kunne følge en grundig, jevnt fremskridende Methode, at bibringe Vedkommende nogen virkelig Jndsigt og Kundskab, hvorfor der og hos de Fleste af disse nu er kun meget svage, ja fast aldeles ingen Spor tilbage af den dem, ikke uden Møje og ei ganske ubetydelig Bekostning, meddeelte Undervisning. Det er og af sig selv indlysende, hvor vanskeligt det er, at holde den fornødne Control med saadanne omspredte Anstalter; at afholde Prøverne over Dimittendernes Duelighed med den nødvendige Paalidelighed, og hvor megen Anledning det vilde give til at halvt og heelt Udannede indsnege sig, under et eller andet Paaskud, i de til Skolelærerembeder Qvalificeredes Tal, hvorfor vi og da maatte frygte for at see kun alt for snart Landets Skoler oversvømmede med de middelmaadige, saare tvetydige, Personer, der til alle Tider i disse Embeder have søgt en Tilflugt for den duelighed, der fandtes hos dem, til at betræde en anden Vei. Den Roes tilkommer med Rette de faste Seminarier, og er saavidt vides, end ikke af deres ivrigste Modstandere nægtet dem, at de levere meget duelige og brugbare Lærere. At der vel i denne Henseende findes nogen Forskjel, og at der ogsaa fra den kan være udgaaet et eller andet mislykket Subject, er naturligt og uundgaaeligt; men dette ophæver ikke deres Fortjeneste, og nærværende Forfatter kan vidne - om det er ham tilladt, at beraabe sig paa sin personlige Erfaring - at han har kjendt mange fra Landets forskjellige Seminarier til forskjellige Tider dimitterede Skolelærere, og i dem alle kjendt flinke og duelige Mænd, og han veed, at flere af hans Embedsbrødre ville aflægge det samme Vidnesbyrd. Maaskee er der faa af de mange Foranstaltninger, vor landsfaderlige Regjering, i velgjørende Hensigt har truffet, som har opfyldt denne i samme Grad, som Seminarierne for Almueskolelærernes Dannelse. Er det da ugrundet, om man ikke uden Frygt og Bekymring seer denne Indretning ophævet, eller ombyttet med en anden, der, efter sin Natur og sit Anlæg, ikke kan afgive nogen Sikkerhed for sin Gavnlighed, Et ganske andet Spørgsmaal er det derimod, om ikke Seminariernes Bekoste lighed kunde formindskes, saavel ved at indskrænke deres Antal – da 5 i Jylland og 2 i Fyen synes for mange – som den Maalestok, hvorefter i det mindste to af dem ere anlagte. Det tør i det mindste paastaaes, at en Seminarist, dannet paa eet af de andre faste Seminarier, er in praxi ligesaa duelig, som den, der er undervist paa de tvende større, nemlig det i Joenstrup og paa Brahetrolleborg, og dog koster den Sidstes Dannelse det Offentlige uforholdsviis mere. Vi tør vel derfor endnu nære det Haab, at Regjeringens Visdom og Kierlighed for Folket vil ikke lade eet af dens skjønneste Værker falde, men vide at bevare os et Gode, hvoraf det danske Folk med Rette kan være stolt, det, at have Undervisningsvæsenet organiseret paa saa fast og ordentlig en Fod, som vel ingen af alle Europas Nationer. C. Tryde, Sognepræst for Glumsøe og Bavelse Menigheder.