Viborger Samler, 1833-12-19
Jtalien. De parisiske Oppositionsblade have i denne Tid meget travlt med Jtalien. Saaledes taler Le Messager efter en Skrivelse fra Rom om et constitutionelt Forbund mellem alle italienske Stater med Undtagelse af det lombardisk-venetianske Kongerige. Denne Jde skal gaae ud fra den neapolitanske Adel under Kongens Protectorat, og Hovederne for La giovine telig skulle under visse betingelser have lovet denne Monarch deres Bistand. (!) Referenten vil have erholdt denne Efterretning fra Cardinal Camerlengos Secretariat. – Ogsaa Le Courier Francois beskjæftiger sig med Stemningen i Jtalien og især den stedse tiltagende Uvillie mod Geistligheden. Den paastaaer, at Paven ganske uden Nødvendighed har gjort et Laan af 3 Millioner Scudi, kun for at sikkre sig i det Tilfælde, at den hellige Stol engang skulde forlægges fra det evige Roma. J Forudfolelsen af en saadan Begivenhed skal Paven allerede have aabnet Underhandlinger med Kong Carl Albert, angaaende Øen Sardinien. Jsær lægger Le Con rier Vægt paa Kongen af Neapels Personlighed og dennes Opposition mod det østerrigske Herredømme. Den viser hen til alle constitutionelle Officierers Gjen ansættelse i den neapolitanske Armee, saasom Generalerne Florestan Pepe og Filangieri, Hertugen af Rocca=Romana, Obersterne Palma, Casella og Staita &c. Endog General Guilielmo Pepes Adjutant, Major Cirillo, skulde igjen indtræde i Garden. De var aldeles ingen Tvivl om, at jo en almindelig Amnestie vilde finde Sted, imidlertid vilde de italienske Patrioter kun lade sig tilfredsstille ved en ConstituGAHAREGISCHRISSEMENNSSESSIS -tion. Jøvrigt skal Østerrig, for at paaskynde Kirkestatens Rømning af fremmede Tropper, hos de mindre italienske Fyrster søge at bevirke en Amnestie; Paven skal allerede have indvilliget heri, og Parma og Modena (?) torde følge dette Exempel. Allg. Zeit. meddeler følgende Skrivelse fra Rom af 28de Novbr. "Man dømmer her anderledes om de spanske Anliggender end andetsteds, som Beviis anføres det Rygte, at den hellige Stol har udstædt et Circulaire til Cardinalerne, hvorved det paalægges dem, denne Gang ogsaa at tilsende Don Carlos af Spanien de ved Juletid sædvanlige Gratulationer til til de kronede Hoveder af den catholske Christenhed. Jntet Menneske vil fortænke den pavelige Regjering i om den, ved det uvisse Udfald af Striden om Thronen i Spanien, vedligeholder en venskabelig Forstaaelse med Don Carlos; han har stedse været en ivrig Tilhænger af Kirken, og Geistligheden har af ham intet Andet end Godt at vente. En anden Omstændighed kan maaskee ogsaa have foranlediget det herværende Hof til at gjøre dette Skridt, nemlig Udeblivelsen af den spanske Cabinetscoureer, der siden Kongens Død ikke har ladet sig see, men ellers stedse pleiede at bringe Breve og Contanter til Kirken hertil Dette kunde retfærdiggjøre den Formodning, at Regentinden agtede at følge den portugisiske Don Pedros Exempel. Om Anerkjendelsen af den unge spanske Dronning kunde Talen altsaa saa meget mindre være, skjøndt den herværende spanske Minister, Don Gomes Labrador uden Forbeholdenhed har erklæret sig for hende. Denne værdige Ambassadeur synes at have megen Jnteresse for Enkedronningen, da han ikke allene i sin Tid besørgede Frieriet i Neapel, men man end- og dengang paastod, at den hele Forbindelse var hans Værk. De her levende Spaniere ere næsten alle stemte for Don Carlos, de have det bedste Haab for deres Sag og Jnfantens Ret til Thronen. De mene, at Fra Bermude, vii, naar Tid er, vil vise sig i sit rette Lys. – Efterretningerne fra Provindserne lyde forgeligt. Militserne eller de saakaldte Frivillige skulle gjøre sig skyldige i store Forbrydelser. Man troer med Vished, at General Hrabowski vil træde i pavelig Tjeneste som Generalissimus. Hvis det ellers er muligt at danne disse Tropper til Krigere, især et Land, hvor Alle ville befale, men Jngen adlyde, og Jntet kan udrettes med Stokken, saa er maaskee denne General den eneste Mand, der er en slig Opgave voxen, Fankrig.