Københavns Adresseavis, 1773-06-08
Denne store Kunstners Opførsel viser os, hvorledes den større, Naturen, bær sig af, i hvis Skole denne lærte, og gjorde sig en Ære af altid at lære. Naturen har udarbeidet alle sine Verker efter en vis Bestemmelse og i en vis dertil udfordrende Syns Punkt. Naar man ikke agter det, synes ofte Naturens største Mesterstykker grove, uordentlige og med stor Efterladenhed udarbeidede. Den synes da træt af sit Arbeide at have glemt at lægge sin sidste Haand, derpaa. Dog denne store Kunstnere lader de uvidende Kunstdommere sige hvad de vil. Den arbeider i dens tillukte Verkstæd altid efter den engang valgte Plan, og naar lærde og ulærde alt for uforskammet laster dens Arbeider, svarer den allene: Lærer at kiende den rette Syns Punkt og lader sig ei opholde i sit Arbeide. Naturens Lærdomme ere som dens Love, indbefattede i faa, men eftertrykkelige Ord. De passer sig paa alle Tilfælde, og ere ey vanskelige at følge, naar de kun ret forstaaes. Men heri er Feilen. Meget faa forstaae Naturen ret, naar den end taler nok saa tydeligt. Enten hører man for snart, eller for langtsomt, enten hører man et Udtryk ey ret, hvori dog Hovedsagen ligger, omvexler den med en lignende Lyd, eller ey hører det, hvorover Naturens Dømme faae en gandske anden Mening; ofte naar man vil giøre dem ret ydelige, gjør man dem ved kunstlede Forklaringer fuldkomment uforstaaelige, og al saa unyttige, ligesom mangen Scholigst med megen Lærdom indvikler sin Text i et besværligt Mørke, naar han vil oplyse den, eller paanøder den en Mening, som Forfatteren, Aldrig har tænke paa. Jmellem Efterladenhed og den ængstelige Flid løber den lige Vey, som fører til Sandhedens Tempel. Den findes ikke uden Møye, og tabes ved for megen Fliid. Halv tillukte og søvnige Øyne see den ey, og meget udspillede Øyne oversee den. Saaledes har Naturen lavet for at holde den i Tømme, som overstiger Middelmaadigheds Grændser. Naturen straffer dem, men ey med Grumhed; de som blive for langt tilbage, og finde Behag i visse nedrige og skyggefulde Egne, straffes ved de hyppig der voxende Opiater, som foraarsage en dumgiørende Søvnagtighed; De derimod, som med Magt bryder over, lader den kommes 1 visse vel anlagte Irgange strax ved Grændserne, hvori opholder sig Phantomer, klædte som Sandhed, skiøndt de hører til hendes Fiendes Sælskab. At finde den rette Syns Punkt er vist en Kunst, dog ey saa vanskelig, som mange indbilder sig den. Man behøver kun dertil almindelig sund Forstand. Hvad hidtil er sagt, viser hvor vidt man skal lære at kiende Mennesker. En at vilde kiende dem er eenfoldig og i visse Maader umueligt; men det er ey heller raadeligt, at kiende hinanden for nøye og nær ved. Hvad der gielder og alle andre Naturens Arbeider, gielder og om Mennesket; vi kan derforuden mindste Betænkning antage, som en Regel, at Mennesket efter Naturens Hensigt og Bestemmelse ey bør betragtes uden fra sin visse Syns=Punkt. Heraf flyder følgende Regler, Man maae ey forlange, at Menneskerne skal være smukkere og fuldkomnere, end de efter Naturens Jndretning ere og kan blive og den: man maae ey betragte dem uden i en vis Distance, at deres Fuldkommenheder desto bedre kan vise sig, og deres Feil fordunkles. Nyeheder.