Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-03-03
Det er glædeligt at erfare, hvorledes Kjøbmændene i Mariebo, Nysted, Saxkjøbing og Rødby arbeide for at hæve al Søndagshandel fra Kl. 9 om Formiddagen. J Nysted- og Saxkjøbings-Egnen have nemlig Bønderne valgt Søndagen til den Dag, de især besøge Kjøbstaden, og der er, især om Vinteren, naar det saa at sige er mørkt Kl. 4, saa travlt, at det næsten er umuligt for de Handlende at expedere Folk. Bonden har sandelig ei saa travlt, at han jo nok en Søgnedag kan komme til Byen, med sit Korn. Deres Folk, Piger og Karle, ere vist heller ikke saa bundne, at de ei en Sognedag imellem nok kunne komme til Byen og udrette deres ubetydelige Ærinder. De eneste Landboere, dette skulde kunne gjælde om, er altsaa Huusmændene og Jndsidderne; men deres Ærinder ere sjelden større, end at deres Koner godt kunne udføre dem, og dette er vistnok denne Classe meest tjenligt, da de derved vilde svare mangen en Skilling, som gaaer med til Brændeviin o. s. v., naar de selv komme til Byen, og er det endelig saa nødvendigt, at Manden skal til Byen en Søndag, saa boer sjelden Nogen saa langt derfra, at han jo kan komme tidsnok, og faae udfort sine Ærinder for Kl. 9. Kjøbstadbeboerne kan her heller ei være Tale om, Enhver af dem kan vistnok forsyne sig til Kl. 9 om Formiddagen. Skulde der være enkelte Svende eller Dagleiere, som ei have faaet deres Ugelon til Kl. 9, kunne de nok faae Credit til næste Dag hos den Kjøbmand, de bestandig handle hos. Skulde uventede Fremmede komme hos en eller anden Familie om Søndagen, hvorved den ønskede nogle Artikler fra Boutiken, da er det sandelig saadanne Familiers egen Skyld, naar de ellere forsynede i Forveien; thi Folk, som modtage Fremmede, de ei kunne byde hvad Huset formaaer, have i Sandhed Raad til at forsyne sig for en halv Dag; de have jo ogsaa Naboer og Bekjendte, de kunne laane hos. – J Mariebo og Rodby have Kjøbmændene foreløbig offentliggjort, at de ophøre med alSøndagshandel fra Kl. 9 Formiddag. Nysted og Saxkjøbing have ogsaa erklæret sig villige hertil paa den Betingelse, at Nykjøbing ogsaa vilde ophøre, men her har det især af een Mand fundet bestemt Afslag, og af den Grund vil denne Forandring i ovennævnte Byer heller ei kunne bestaae. Det er sørgeligt, at Mænd, saa reent kunne glemme, at de ogsaa have staaet lænkebundne bag en Disk. Hvad er den Frihed, en Handelslærling har fra Kl. 9 Søndag Formiddag til Kl. 4 Eftermiddag? Om Formiddagen er der altid Et og Andet at rydde op i Pakhuset a.; fra Middag til Kl. 4 sætter vistnok Ingen høi Priis paa Friheden, naar de tænke paa, at de Kl. 4 igjen skulle lænkes bag Disken. Det Samme er Tilfældet med mange Handelsbetjente, hvor de ere ene i Boutiken. Men den forslidte Sætning anvendes desværre endnu. "Saadan har jeg havt det som Dreng, hvorfor skulle da Disse have det bedre, Paa den Maade kan intet Godt opnaaes. Det var vistnok dobbelt glædeligt, om Søndagshandelen blev ophævet, da der for de unge Mennesker, som staae i Boutikerne, uden Tvivl saa vilde blive oprettet Søndagsskoler, upaatvivlelig en særdeles ønskelig Indretning, da vist mange Handelslærlinge næsten ikke lære Andet end at gjøre Kræmmerhuse, og deres fra Skolen ofte sparsomt erhvervede Kundskaber maa gaae tilgrunde under deres fordetmeste aandsfortærende Sysler og ved at høre paa og tage Deel i Bøndernes som oftest i høi Grad qvælende Boutikspassiar. Ogsaa naar han bliver Svend og kommer et andet Sted, er et saadant ungt Menneske sandelig at beklage. – Ønskeligt var det vistnok ogsaa, at alle Boutiker bleve lukkede hver Aften Kl. 8, da Handelen efter den Tid sjelden betaler Belysningen, og at alle Skjænkestuer bleve afskaffede, da de i Almindelighed kun ere til stort Tab for Kjøbmanden, og endelig at man afskaffede al mulig Tilgift. Men herom kan jo ingen Tale være, naar en saa nyttig Overeenskomst, som Søndagshandelens Ophævelse, ei engang kan komme istand for Enkeltes, især for een Mands, Stridigheds Skyld, hvorfor det hele i Boutikerne værende Personale i ovennævnte Byer mange Gange vil komme til at undgjælde. Ogsaa et velmeent Raad. Tak for velmeente Raad, Du tappre Haar Men spar Du det til eget Selskabs Syndre – Du putter os i Øinene ei Blaar, Er vi end i Opvækkelsen, Begyndere. Vi see, hvad Eders Flok engang vil skee: Det taler en Ende med ForfærdelselDu troer nok, for vi ringe er i Tal Vor hele Masse er endnu kun Sexten - Din Skare os paa Flugten drive skal; Men bil vi staae og skal Jer læse Texten. Hvad vil J os, I Diævelens Udsendinger? Hvad kjender I til Skriftens Ord og Vendinger? Og hvad er Du, de Syndres General, Mod vor Anfører, som er snild Magister, Husk Mødet fra ifjor, hvor Eders Prak Han slog med Sang, skjøndt du var nok saa bister, Husk hans Ord om Johannes's Aabenbaring - Var det dog ei en nydelig Forklaring? Nei, veed i hvad vi vil Jer raade vend J Tide om, det nytter ei I fægte; Vi Aanden og Magistren har – bekjend: Mod disse J og Diævlen Intet mægte. Men vil I endelig med Krig begynde, J bør, før vi for Mange bliker, Jer skynde, En. Trykt i W. F. Laubs Enkes Bogtrykkeri.