Viborger Samler, 1838-03-29
Den dalevende, nu afdøde, Pastor Hassager i Veierslev skal ved Beretningen herom have udstødt de frygteligste Bebreidelser mod Qvinden og befalet, at Liget skulde jordes paa Kirkegaarden i Veierslev. Liget, der havde ligget Natten over under Vagt paa aaben Mark, bragtes nu den 22de til Veierslev Kirke, hvor det synedes af Birkedommeren, Kammerraad Stilling og Lægen Rauchmaul. Nu lod Sognefogden, man troer efter Ordre fra Præsten, hvilket Sognefogden dog senere har nægtet, en Grav kaste paa Kirkegaarden, hvori Liget nedsænkedes den 24de. Men Enken, der i den Afdødes Domfældelse ønskede et ecletant Vidnesbyrd om sin egen Uskyldighed, protesterede mod Begravelsen paa Kirkegaarden og erklærede, nok hos Commerceraaden at skulle udvirke Ligets Nedgravning udenfor. Hun ilede strax til ham, der ogsaa paa den i Tydskland fraværende Grev Frys's Vegne, uden at optage noget Politiforhør, den 27de Juli udstedte følgende Resolution: "Da jeg ikke skjønner, at den Døvstumme bør begraves paa Kirkegaarden, saa kan han begraves paa Kirkegaardens Fortog, det vil sige tæt udenfor Kirkegaardsdiget, dog ikke saa nær, at dette derved udsættes for at synke eller nedfalde. (J Politiacten hed det, at han ansaaes for at have afbrændt sit Huus og druknet sig selv.*) Konen ilede nu med Resolutionen til Sognefogden, for at faae den efterlevet. Præsten protesterede herimod og tilkjendegav Sognefogden, at det ei tilkom Øvrigheden at bestemme nogen Plads udenfor Kirkegaarden, hvorimod han foreslog Bymændene at jorde Liget i Markskjellet ved Enkens Huus, for maaskee paa denne Maade at kunne ryste hende. Liget, der havde staaet uden Jordpaakastelse i den aabne Grav, blev nu jordet i Markskjellet, hvor en Skræder, den Afdødes Nabo, paakastede Jorden med Ritualets Ord. Qvinden ilede endnu samme Dag til Tommesen, og forlangte, at han skulde afsætte baade Præst og Sognefoged. Med den Sidstnævnte lod Tingen sig let gjøre; han stævnedes, mulcteredes og dømtes til at have sin Bestilling forbrudt for hans Ulydighed mod Grev Frys's Resolution af 27de Juli, og forpligtedes til, hvis det forlangtes, da paa sin Bekostning at flytte Liget til bemeldte Fortog. Da nu imidlertid Frygten for Cholera udbredte sig, torde man ikke foretage denne Translocation. En Uven af Præsten valgtes til Sognefoged og til ham skrev Tommesen: "Jeg har paa Hr. Grevens Vegne tilskrevet Hr. Pastor Hassager om, at den Døvstumme ikke uden nærmere Beviis om Afsindighed maatte begraves i Kirkegaarden, og siden, at han kunde begraves i Kirkegaardsdiget paa dets Fortog. Da Enken nu beretter mig, at Præsten og Sognefolkene dette uagtet, vil begrave den Døvstumme ved Markskjellet imod hendes og Børnenes Ønske, saa vilde Sognefogden vidnesfast forespørge hos Hr. Hassager, om dette forholder sig saaledes, og forlange, at han i saa Fald vil skrivtlig opgive sine Grunde, for at jeg kan indberette Sagen i det kongelige danske Cancellie, saasnart Forhørene ere sluttede." Præsten erklærede med faa Ord: "at Præsten intet havde havt med den Døvstummes Begravelse at bestille, men lod Sognemændene begrave ham, hvor de vilde, da han ikke maatte begraves paa Kirkegaarden. - Herved har Sagen hidtil havt sit Forblivende.