Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-07-20
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. paa 20000 Ra Nittende Aargang. No. 58. Udgivet, redigeret og forlagt af S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 20 Juli 1822. Om Troldom og Herer. Troen paa Troldom og Herer i de henrundne Aarhundreder have havt følger i det practiske Liv, hvilke man ikke uden Forfærdelse kan tænke, og som lære os at sætte saa meget større Priis paa vore oplyste Tider, der kun lader Fanden og hans Konster drive deres Spil i Digte og paa Skuepladsen. Fra 1610-1600 ere i de tydske protestantiske Lande, for det meste i de smaa Fririgssteder, ridderlige Districter &c., de fleste Herer blevne brændte. Saaledes lod Christopher v. Rantzow, en holsteensk Herremand, brænde paa sit Gods ti Herer paa eengang. Det samme var paa samme Tid Tilfældet i de tydsk catholske Lande, midt under Trediveaarskrigens mange Elendigheder. J den store Lindheimske Hexeproces fra 166164 bleve af en Befolkning paa 600 Mennesker 30 Herer henrettede i en Tid af tre Aar, i denne ridderskabelige protestantiske Landsby, formedelst Troldom. J Warsberg bleve fra 1627 til 29. 157 Personer henrettede, deels med Sværd, deels ved at kastes levende paa Baalet. De fleste deriblandt vare gamle Qvinder eller fremmede Gjennemreisende, den gamle Kantslerinde, den gamle Hofrebslagerinde, den tykke Skræderkone, Børstenbindersken, en fremmed Sognefoged, en fremmed gjennemreisende Mand, en fremmed Qvinde, en fremmed Dreng, et blindt Pigebarn &c. &c. Børn paa 14, 12, 11, 10, 9 Aar; Folk af Stand, Anseelse og Formue; men som sandsynligviis netop desaarsag bleve beskyldte for Hexerie, fordi deres oplyste Forstand og deres Flid havde gjort dem rigere, mere ærede, fornuftigere og erfarnere end deres i Overtroens Dynd nedsjunkne Medborgere, f. Ex. 14 Vicarii ved Domkirken, 2 Pager, den tykke Adelsfrue, en Borgermesterinde, den tykkeste Borgermester i Würsburg og hans Kone, en Procuraterske, Chor herren, den Stoltenberger Raadherres to smaae Sønner og store Datter, Dr. Jungs Datter, Göbel Babelin, den smukkeste Jomfru i Würsburg, Weydentasch, Raadsherre, en Student, i den 6te Skole, som kunde mange Sprog, og en fortræffelig Musicus vocaliter et instrumentaliter &c. Sidonia v. Bork, den smukkeste og rigeste adelige Jomfru i hele Pommern, blev paa Retterstedet ved Stettin først halshugget og siden brændt, uagtet Nabo, Chur- og Fyrsthoffernes største Forbøn, og efterat hun var bleven lemlæstet paa Pinebænken. Endnu den 21 Juni 1749 blev Maria Benata henrettet med Sværd uden for Würsburg, og hendes Tale til Folket udgivet i Trykken af P. Georgio Gear, S. J., hvori af det gamle Testamente og Legenderne bevises "at Troldfolk maa brændes, og udødelig Roes tillægges den værdige Carolus V., efter hvis Constitution Art. 109 Troldfolk skulde levende brændes, hvilket endnu den Dag i Dag iværksættes." (Det Udførlige herom i S. C. Horsts Zauberbibliothek &c., 12 Th. 1821.)J C. G. Krøningsswards Skrift: Handlingar om Truldoms Wasendet i Dalarne Aren 1668. 1673, Fahlun 1821, siges, at efter en Hofretsdom af 7de April 1669, bleve 7 for Troldom anklagede Personer halshuggede, og 7 andre, som ikke havde bekiendt, udførte til Retterstedet, ligesom om de skulde aflives, men de, som ei bekjendte, førtes tilbage; 15 bleve dømte til at staae 3 Kirkedage i Rad uden for Kirken med Riis i Hænderne, og siden hudstryges, 17 bleve atter stillede under Guds Dom. Den 14 Aug. s. A. sammentraadte en Kgl. Commission paa ny, da 60 Personer vare anklagede, d. 23 var allerede Dommen over dem færdig, og d. 26 og 27 næstefter, med prientalsk Skyndsomhed, Henrettelsen. Resultatet var endeligt en saakaldt Ocularis demonstratio totius Actus, at 60 Personer beskyldtes og anklagedes, 23 dømtes fra Livet, 15 allene strax decollerades, 8 til Hofretten Remitterades, 37 overlodes til Guds Dom, 36 at straffes med Riis, 22 de mindste at holde Riis i Haanden. Domstedet var 2 Mos. B. 22. 18. Efter Landsh. Duvals Brev af 15 April 1671 have hidindtil 47 maattet beklageligen bøde for dette Satans Bedragerie med Liv og Blod." Den 18 Juni 1673 dømtes af den svenske Hofret endnu en Qvinde til at halshugges og brændes; de øvrige Sognebørn skulle flittigen formanes af Præsterne, paa det at dette fordømmelige Troldomsvæsen, med mere Satans Kunster maatte forekommes og standses. Jkke bedre gik det til i vort kjere Fædreneland. J Ribe By bleve fra 1577-1652 endeel Mennesker levende brændte for Hexerie, efter Lov og Dom, saaledes som Byens gamle Retsprotocoller udvise det. Joh. Christensdatter Rygge beskyldtes 1572 for, at hun kunde flye Koner og Piger Mænd, desligeste Mænd og Karle Qvinder og Piger, at, da for 10 Aar siden A. N. Holmbahavde slaaet hende med en Kjølle, lovede hun ham en Ufærd, og anklagede ham for hans Moder, hvorefter han blev sandsesløs, men da de bade hende om Forladelse, kom han sig igjen. - Giertrud Povels, i Hvidding Herred, blev beskyldt for Troldom. Hun havde et Sted i Byen, da hun bad om nogen Madsuppe af en Pige, som blev hende nægtet, sagt til denne: "Du skal engang faae Skam derfor. Da Pigen derefter fik Ondt i en Finger, saa var dette Aarsag nok til, at Gertrud Povels, d. 17 Juli 1577, efterat hun i Forveien var bleven piinligen forhørt, blev lagt paa Stie og brændt. - Maren Christensen Præks Datter kaldet, en Betlerske, var blandt de Andre udlagt som Hex, men da hun derefter et Sted, hvor hun betlede, saae en Tønde i Forstuen med aaben Spunds, blev hun nysgierrig efter at vide hvad det var, og stak sin Kjæp deri, hvilket blev anseet for en Virkning af Hexerie. Hun blev arresteret, stillet for Retten, og paa Raadstuen piinligen forhørt. Da hun skulde lægges paa Stien og brændes, blev hun af en Mag. Jacob opfordret til at sige, om hun kunde udlægge flere. Medens hun sad i Fængsel fik en Borger, Christen Nielsen, det Jndfald, at gaae ned til hende i Bøddelhuset, hvor hun laae i Jern, og blandt andet ligeledes at spørge hende, om der vare flere Troldqvinder i Byen. Hun svarede ja, og nu blev endog Borgermester Hans Faningers Kone udlagt som Her. Borgermesteren maatte føre mange Vidner, for at frelse sin Kone, og da Christen Nielsen mærkede, hvilke Uleiligheder der vilde flyde af hans Beskyldning, paastod han, at Maren Præks havde løjet ham paa, og da denne paa Ribe Raadkammer blev piinligen forhørt, og man havde hende paa Stien, tiltalte han hende haardt, og sagde: "Du Diævel, nu skal du pines for den Løgn, du har løjet mig paa, Led fra Leed."J det samme, som Bøddelen piinte hende igjen, skreg hun høit, nei, nei, uden at man vidste, hvad hun meente dermed. Christen Nielsen slap med en Afbigt, men Maren Præks Datter blev brændt. - Bodil Harchisdatter, gift med en Borger i Ribe, blev tilligemed hendes Moder Jngeborg Harchis, beskyldt for Troldom, fordi hun havde sagt til en Dreng, derfor skal Du faae Skam." Jmod den første fremstod blandt andre Peder Bundmager og hans Hustrue, og vidnede, at Bodil havde for 4 Aar siden havt en gammel Sælskinds=Bræmme hos ham at farve, og den Tid, hun vilde hente den igjen, og fik den at see, sagde han, at det var en Odde Bræmme, hvorover hun blev vred paa ham, og lovede ham Ondt. Otte Uger derefter fordærvede hun først 18 Dægger Skind for ham, og han maatte begrave dem i Møgdyngen; 14 Dage derefter endnu 10 Degger, som og fordærvedes, medens en Kodøde for ham, da den kom nys fra Marken. Alt dette skeete i de fire Uger, hun lovede ham Ondt. En anden Beskyldning var, at hun Aaret i Forveien havde kjøbt af Maren Peders et Knippe Skaller, og da hun ikke vilde beholde samme til den kjøbte Priis, lovede denne, at hun derfor skulde faae en Ufærd, og om Vinteren derefter blev hendes venstre Haand vissen, saa hun ikke kunde røre den (apoplectisk,). Efterat man havde lagt hende paa Pinebænken, blev hun d. 27 Aug. 1614 dømt til Baalet, paa Grund af følgende Beskyldninger: at en Kone var bleven vanfør, at En maatte ligge paa Sygesengen saa godt som vanfør, at En i Vildelse nær havde stukket sin Kone ihiel, at Øllet for En ikke vilde gjæres, at Ens Arm ikke kunde løftes til Hovedet; at hver Gang hun kom i Nogens Huus skeete den Dag nogen Skade, at En faldt ud af Loftet og havde nær slaaet sig ihiel, at En blev saa afsindig, at han nær havde dræbt sine egne Børn, og noget derefter døde. J Borgermesters og Raads og Præsteskabets samt Dannemænds Nærværelse bekiendte hun selv, at hun for tyve Aar siden havde lært sine Troldomskonster af sin Moder, og da forsvoren vor Herre og den hellige Daab, og om Natten paa St. Peders Kirkegaard givet sig til Diævelen; at hendes Dreng, Lille Dverg, kom til hende paa Kirkegaarden, som en smuk ung Karl, der legede for dem, saa hun den Gang ikke vidste andet end det var en Engel, og hendes Moder trolovede hende med Dverg, som skeete i Kirken for Alteret. De vare paa Kirkegaarden i tre til fire Timer, og drak der Viin og Mjød tilsammen, som deres Dreng hentede. - AnnaLourups, et fattigt Almisselem i Gjesteboderne, anklagedes 1613 for at have sagt onde Ord til Klokker Ole Andersen, som derfor blev saa godt som afsindig, og vilde tage Livet af sig. Han fik Adskillige til at vidne imod hende som Troldkone, og derpaa blev hun dømt til Baalet. – Birthe Olufsdatter, en gammel Betlerske, som ved at indbilde Andre, at hun kunde mere end Naturligt, blev ligeledes d. 7 Aug. 1620 dømt til at brændes. Anledning til hendes Anklagelse havde ligeledes den forhen nævnte Klokker givet, der havde meget Travelt med at befordre gamle Stakler til Baalet. – Karen Roeds havde samme Skjebne, fordi 1619 to Fremmede, som logerede hos hende, og foregave at forstaae noget af de forbudne Konster, havde med sig et udstoppet Barn, hvilket de ved Bortreisen glemte. Karen Roeds viste dette til Andre, som deraf sluttede, at hun var selv en Troldqvinde. Hun blev brændt d. 12 Sept. 1620. Samme Endeligt fik Johanne Matthisdatter, som havde tilstaaet, at hun kunde signe og hielpe Folk til Døden.