Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1843-04-24
Jmedens den falsterske Landcommunal-Forening efter 5 Maaneders Forløb og efter en temmelig besværlig Undfangelse er kommet saavidt, at den delibereret om og da hvorledes Lovene skulle emanere, seer man det resp. Amtsraad ufortrødent at arbeide sig igjennem en Mængde Sager af meer eller mindre alsidig Jnteresse og en Masse af Spørgsmaale, f. Ex. om Kjør sels-Protocoller skulle indbindes eller ei – Sogneforstanderskabernes eneste og desværre besværlige Yttringer af Deeltagelse for den Autoritet, der danner Central-Punctet for Stiftets offentlige Anliggender. Dybt og inderligt har jeg følt at vi endnu ere saare langt fra at være vaagnede af en Dvale, hvori indgroede Fordomme og National-Characterens Eiendommeligheder havde inddysset os. Det enkelte Liv, der rører sig hist og her, staaer isoleret, vi føle vel en øieblikkelig Sympathie derfor, men vi komme snart til den Erkjendelse, at det er en sygelig Jrritabilitet som ikke egner sig for Tiden eller vort nordiske Clima, og med denne Tro falde vi hen i en behagelig Lethargie, hvori vi befinde os saa vel. Hvad der desuagtet hidtil synes at have bragt vore Følelser i en mere end almindelig Bevægelse, er pecuniaire Angreb, thi disse virke som den gamle Landsbypræst sagde, udvendigt fra og indad. Til denne Hensigt er det at jeg tillader mig at henvende de Paagjældendes Opmærksomhed paa, at Bidraget til Amtsrepartitionsfondet er for indeværende Aar 1 Rbd. 40 sk. pr. Tønde Hartkorn, og saaledes i et sørgeligt progressivt Forhold til vore Evner. Vel er det sandt, at de fleste Natural-Arbeider ere ophørte og det er saaledes en naturlig Følge, at Penge-Præstationerne maae stige, men de sidste for Landmanden uheldige Aar, der sikkert har efterladt os Alle meer eller mindre bittre Erfaringer, bør bringe os til at indset Nødvendigheden af stadigt at ihukomme hine mærkelige kongelige Ord: "Nu ville vi Alle spare." Amtsrepartitionsfondet. Denne almeenbrugelige Casse, bør værdiges særdeles Opmærksomhed; thi den er efter sin Natur et Slags Pulterkammer, og saavist som dens reglementerede Udtællinger ere store, saavist ere de Tilfældige ikke uden Betydning. Blandt Cassens betydeligste ordinaire Byrder høre Udgivterne til Landeveienes Vedligeholdelse, og her er det, hvor Authoriteterne bør føle sig opfordrede til at følge et fornuftigt Besparelses-System. Jdet vi saaledes erkjende den Liberalitet, der har ledet Amtsraadet til at offentliggjøre dets Forhandlinger, vilde det være inconseqvent om vi ikke følte os forvissede om, at vore beskedne Yttringer om dets Virksomhed bleve modtagne med Velvillie. Med denne Fortrøstning er det at jeg tillader mig at henlede Opmærksomheden paa, at Frd. 29de September 1841 § 21 opfordrer Amtsraadene til at indkomme med Forslag til de mindre Landeveies Regulering. Forskjellige Amtsraad har, ved at følge denne Opfordring, reduceret Antallet af disse mindre Landeveie, og jeg skulde meget feile, om der ikke for Mariboe Amtsraad kunde være Anledning til noget Lignende. Saaledes er der f. Ex. mellem Rødbye og Mariboe 2de Landeveie og fra Nykjøbing til Grønsund og Stubbekjøbing 2de Landeveie nogenlunde parallele. Det eneste jeg af denne Art har kunnet opdage blandt vort Amtsraads Forhandlinger, er en Passus i den 32 Post af Forhandlingerne ved det sidste Møde, der foreløbigt stillere det paa Landeveien mellem Nykjøbing og Guldborg bestemte Grundforbedrings-Arbeide i Bero. Dersom dette Arbeide virkelig skulde være bestemt og Udsættelsen kun interimistisk, da kan dette rigtignok ikke kaldes nogen Reduction, og dog synes her at være en saa fuldgyldig Anledning dertil, at jeg føler mig trængende opfordret til at yttre det Haab, at det resp. Amtsraad ikke lader denne Leilighed ubenyttet. Denne mindre Landevei forlader Hoved-Landeveien mellem Nykjøbing og Gaabense ved Øslev, gaaer forbi Vennerslund, gjennem Sundby og støder igjen til Hoved-Landeveien mellem Gaabense og Guldborg ved Vilhelmsdal. Dens hele Strækning udgjør vel omtrent 1 Miil. Enhver vil indsee, at denne Vei ikkun meget sjeldent vil blive benyttet af de egentlig Reisende og for disse enkelte Tilfælde vil Hoved Landeveien fra Nykjøbing til Guldborg kunne benyttes. Veiens Grundforbedring kan derfor aldrig være af almindelig Jnteresse, undtagen forsaavidt vi Alle skulle deeltage i de dermed forbundne betydelige Udgivter. Min Opfordring gjælder enhver Landmand, der contribuerer til Amtsrepartitionsfondet og i Særdeleshed de resp. Sogneforstanderskaber i hele Stiftet, at de ved en motiveret Forestilling til Amtsraadet andrage paa, at det ved Frd. 29de Septbr. 1841 § 21 hjemlede Reductions-Princip i det mindste i dette Tilfælde maa komme til Anvendelse. En Sogneforstander.