Politivennen, 1804-01-01
Til Overhofmarskalken, Rosenborghave angaaende. Denne Have er for mange friske, og endnu mere for de mange sygelige og aldrende Kbhvnere et lært, et kvægende Spadseersted. Vor Regjering har nu engang gjort Staden en Foræring af dens frie Brug. Ved den lange Nydelse igjennem flere Menneskeslægter, have Kbhvnerne nu en Hævd paa denne Brug, som den gode Regiering altid vil agte. At nogle Stykker, fra Tid til anden, ere tagne derfra, har smertet Havens Yndere. De have beklaget, at der kunde være Aarsager til slig Beklippelse. Jo mindre Haven blev, des kjærre blev dem Levningen af det Sted, hvor deres Forældre og Bedsteforældre, havde søgt Forfriskning under Træer, dem Danmarks største Konge havde plantet. Nu vilde vel en ny Formindskelse vorde det samme som en reen Tilintetgjørelse, og derfor tør man desmindre befrygte den. Det er ikke bestemt til at antegnes i Kbhvns Historie, at Kongestaden mistede sin største Pryd, Borgerne deres yndede Forfriskningssted, i Kristian den Syvendes Tid, den Konges, under hvilken saa megen Hensyn ellers toges paa Borgernes ønsker. Meget mere tør man haabe, at da Kongen har lagt denne Have ind i en Mands Overopsyns Kreds, der har viist at besidde saa megen Smag i alt, hvad der hører til en Haves Forskjønnelse, den af ham vil gives enhver Fuldkommenhed, den endnu kan tage imod. Nogle væsentlige Mangler tør man her fremsætte, som den der fremmest kunde ønskes hævede: 1) Gangene trænge til Grus vel ikke til saameget som Frederiksberghaves, da Monnet her er tørrere, men dog til noget i alle Gangene. 2) Kvartererne trænge til at gives et saadant Hæld, at der ikke som nu ved Regn sees hele Stykker stillestaaende Vand, som siden blot ved Solhede og Uddunstning skal udtørres. Disse Uddunstninger ere sikkert ikke blot usunde, men Vandpuserne udklække en Vrimmel af Myg. 3) Enhver, som søger Haven især om Forog Efteraar, vil mærke med hvilken Forkjerlighed de omlukkede Sæder i Kavalergangen søges, fordi de give Ly og Rygstød. At disse ere saa faa er en sand Mangel. Men selv ved dem der er maatte ønskes Forbedring. Den Sikke de staae i gjør Jorden fugtig og hos den Svage er ofte et fugtigt Fodfæste en Aarsag til Gigt og Krampe. Ved en Gruusfylding vilde dette let hæves. Ved en af disse Bænke staaer en So af Vand lige op til Bagsmekket baade Foraar og Efteraar. 4) J mange Gange ere Bænkene for saa, dette gjør, at alle søge Kavaleergangen. Det er vel rigtigt, at een Gang har Fortrinnet, men de andre bør dog være bedre forsynede med Bænke end de nu ere, især Jndgangsalleen, da det der er saa kært for de Trætte, strax at kunne finde Lise. To Bænke ere der for lidet. 5) Naar en Konge giver noget bort, vil han vist ogsaa give med Ynde. Fri Benyttelse af en skyggefuld, med Bænke besat, reen og sund Have, er en Kongelig Gave, men dersom Gartneren kan lægge stinkende Møddinger ud i hvertandet Kvarteer, saaledes at man i endeel Gange, ja selv i den ene Ende af Kavalergangen, og i Jndgangsaleen, som ikke kan undviges ofte maa holde for Næsen, vansires Gaven i en betydelig Grad. 6) Lugten har sit ønske, men Øret ogsaa sit. Den idelige ubehagelige Tuden i Horn i Exerseerhuset vil Havens Over5254 værge, haaber man, ogsaa kunne afværge. 7) Saa behagelig, som en god Musik er i en Have, saa upassende er det, om enhver ussel Biersidler kan der plage de Spadserende. Det sidste har i Sommer ikke fjelden havt Sted. 8) Uhumskheder af Mennesker, der ikke frejente at indlades i en offentligt Forfriskningshave, men som dog ikke kan udelades, vilde der vel være Raad til at faae skaffede bort, naar sligt paalagdes Vedkommende. Anmelderen tør ikke fremkomme med Forslag til Forskjønnelser, den vil ingen bedre kunne bestemme, end den Mand, disse Linier henvendes til. Han har kun her omtalt virkelige Mangler. At Synet af de nu saa værgaaende Huse ikke behager og vilde til stor Forskjønnelse skjules med grønne Træer, er maaskee blot Anm. individuelle Mening.