Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1809-12-26
- Begge De høie kontraherende Magter ere blevne enige om, at den fornyede Jndretning af Posternes Befordring respective igjennem den ene og den andens Stater kan begynde med den 1ste Januari 1810. - Uagtet den i nærværende Artikel fastsatte Regel for Postsækkenes Befordring igjennem begge Souverainernes respective Stater er overeensstemmende med begge Staters Trang til at see Samfærselsveiene for deres Correspondence igjen aabnede og med Souverainernes Attraae efter at lade deres Undersaatter deeltage i denne Fordeel, saa forbeholde begge de høie contraherende Parter sig dog nærmere at blive enige om de Modisicationer, hvilke De i denne Henseende maatte ansee som nødvendige for begge Staters gjensidige Tarv, og den Overeenskomst, som desangaaende maatte vorde tagen, skal ansees som en særskilt Artikel, der udgjør en Deel af nærværende Traktat, og saaledes som om dens Bestemmelser heri Ord til andet havde været indførte. Men saalænge som begge Regjeringerne ikke ere blevne enige om Forandringer i den ved nærværende Artikel antagne Maade, skulle dens Bestemmelser tjene til Regel for de Betjente, som respective ere ansatte til at expedere Postsæk kene og til at vaage over den herved fastsatte Orden. Art. 7. De høie contraherende Parter forpligte sig gjensidigen til nærmere, og saasnart skee kan, at komme overeens om et Reglement for begge Nationers Handel og Søefarts-Forhold, til deres respective Undersaatteres almindelige og gjensidige Gavn, i hvilket, foruden andre Bestemmelser, den frie Transport af Skibsbygninger og andet Tømmer, hugget i Tryssel-Skoven i Norge, paa Klara Elv som gaaer ind i Sverrig, skal fastsættes paa en billig Maade, til giensidig Fordeel for Eierne i Norge og de svenske Undersaatter, som ville deeltage i denne Transport, hvorved Tømmeret igjen indføres i Norge. Ovenommeldte Reglement skal ansees som en særskilt Artikel, der udgjør en Deel af nærværende Traktat, og saaledes som om dens Bestemmelser heri Ord til andet havde været indførte. Jmidlertid skulle Handelsforholdene imellem begge Nationer, efter nærværende Traktats Undertegnelse, igjen oprettes paa samme Fod, paa hvilken de vare førend sidste Brud. Art. 8. Det fastsættes ved nærværende Artikel, at begge de høie contraherende Parters respective Undersaatter skulle have fri Raadighed over deres faste Eiendomme, og til deres Monarks Land kunne udføre Beløbet af disses Salg, ligesom og det rørlige Gods, som de maatte have erhvervet sig i den anden Sonverains Stater, enten ved Gave, Efterladenskab eller Arv, ifølge et Testament eller ab intestato, eller og ved Frugten af deres Arbeide, eller paa nogen anden Maade, og der skal i Henseende til denne Gjenstand tilstaaes dem de samme Rettigheder og Føieligheder, som nydes af egne og fødte Undersaatter i den Stat, hvor de ere komne i Besiddelse af saadanne Effecter. Begge Regjeringerne frasige sig gjensidigen, og efter fælles Overeenskomst, enhver af dem til Fordeel for den andens Undersaatter, Udøvelsen af den Deel af Afdragsrettigheden, som respective tilkommer dem, og denne Afgivt skal altsaa for Fremtiden være og bestandig forblive afskaffet i begge Landene og den hele Udstrækning af begge Souverainernes nuværende og tilkommende Gebeet, forsaavidt som de respective Regjeringer hæve samme eller lade den hæve. Men den Deel af Afdragsrettigheden, som i visse ved Lovene bestemte Tilfælde tilkommer Stæder, Communer eller ander private Øvrigheder, skal forblive dem som forhen forbeholden, og de skulle vedblive at udøve den, efter de indførte Vedtægter og efter de Anordninger, som ere i Kraft i begge Stater. - Tillige er man udtrykkelig bleven enig om og har fastsat, at nærværende Artikels Bestemmelser ikke skulle have Lovskraft, uden forsaavidt de Efterladenskaber angaaer, som tilfalde nogen efter denne Traktats Undertegnelsesdag. - Art. 9. Da godt Naboeskabs Pligter paalægge de høie contraherende Parter den gjensidigen gavnlige Forbindtlighed, at bidrage, saavidt det staaer til Dem, til at overholde begge Landes criminelle Love, saa ere de blevne enige om en særskilt Artikel, der skal vorde anseet som om den Ord til andet var indført i nærværende Traktat, og hvorved den giensidige Udlevering af Forbrydere og Deserteurer skal vorde fastsat og bestemt. Art. 10.