Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1828-07-29
Opstanden i Paschaliket Erzerum bekræfter sig, og da man veed, at det er Sædet for de flygtede Janitscharer, og at General Paskewitsch er rykket ind deri, saa er det en meget betænkelig Ting for Porten. Dog endnu farligere synes den Opstand der er udbrudt i Bosnien, foranlediget af at Veziiren i Leiren ved Hovedstaden Sarajewo, havde den 24de Juni, ifølge Ordre fra Constantinopel, befalet Soldaterne at bære den ny Uniform; flere Agas og Beis havde derfor først iført sig den; men de øvrige Tyrker geraadede derover i en saadan rasende Vrede, at de hug de Nyeuniformerede ned; dette var Tegnet til et almindeligt Oprør. Veziren, der modsatte sig med den bevæbnede Magt, blev fangen, Oprørerne bemægtigede sig Citadellet, sperrede alle Stadens Porte, og indhæntede igjen alle de Tilbud, Veiren havde afsendt til Constantinopel; derpaa bemægtigede Hovedmændene for Oprøret, sig den høieste Magt, udbredte i hele Provindsen det tøileløseste Anarchie, erklærede at denne Krig var uretfærdig, at de nye indførte Forandringer vare imod Alcoranens Love; Tropperne bleve derpaa hjempermitterede, og udøvede paa Hjemveien, for det meeste af Mangel paa Sold og Forflegning, de tøileløseste Excesser. Jmidlertid er fra Rebellernes Side Forsonings Forslag indsendte, men hvori de bestaae eller omde ere antagne, veed man ikke. - Fra Ægina skrives, at alle Øine ere nu henvendte mod Donauen; og den Overbeviisning bliver alt mere og mere almindelig, at Grækerlands Existence er sikkret. Der afhandles nu kun om de Modificationer, under hvilke den nye Stat skal indtage sin Plads blandt Naboestaterne; Præsidentens hele Opmærksomhed er derfor blot henvendt paa Landets indre Organisation, thi Blokaden paa Moreas Kyster, ved den græske Eskadre, er en reen Børneleeg. Mord af Skinsyge. Spanierinderne ere, drevne af Kjerlighed og Skinsyge, i Stand til Alt, saaledes tildrog sig i Februar Maaned d. A. Følgende: Ved Kap da Gata, ved Foden af en Bjergkjede, ligger en temmelig betydelig Flekke, som er beboet af Fiskere og Smuglere. En af disse Smuglere, en ung Mand paa 25 Aar, Baldomero Jzquiendo Sainz, havde allerede længe elsket Venancia Sanchez, Datter af en bemidlet Landmand, og blev igjen elsket; men hun var nødt til at holde sin Kjerlighed hemmelig for sine Forældre, thi endskjøndt Baldomero var en smuk Karl og besad god naturlig Forstand, eiede han ingen Formue. Baldomero, kjed af den lange Venten, besøgte imidlertid ofte en anden ung Pige, en Smuglers Datter ved Navn Maria da Patrocinio, der var lige saa ung, men ikke saa smuk som Venancia; dog havde han ingen alvorlige Hensigter med Maria, hvem han blot ville gjøre en Smule Cour til, indtil han kunne ægte den Anden. Disse Vesitter var Skyld i at hans Besøg hos Venancia bleve sjeldnere, og denne kom efter, at hun havde en Medbeilerinde. J Begyndelsen lod hun intet værre uforsøgt for igjen at drage Baldomero ganske til sig; denne forsikkrede at han havde ingen anden Hensigt end at ægte hende; men hun ville dog ingen Tillid fæste til hans Forsikkringer. - Jmidlertid trængte Maria deel Patrocinio daglig ind paa Baldemero at han skulle opfylde det Ægteskabs Løfte han havde givet hende, og ægte hende, og truede med at hun ville opdage hendes Fader Alt, hvis han ikke inden 48 Timer, bad om hendes Haand. De 48 Timer svandt hen, uden at Baldommero gjorde dette. J Spanien ere Lovene strænge mod den Mandsperson, som besvangrer en Pige; er han ugift skal han ægte hende, og er han gift, saa maa han give hende en Pension for Livstid og underholde Barnet. Maria gik da til Alcaden, sagde at Baldomero havde lovet hende Ægteskab, og forlangte i Kongens og Lovenes Navn dette. Herom fik Venancia strax Kundskab. - Den følgende Dag førend Solen gik op, var denne Sidste hos Baldomero. Derpaa fulgte da et frygteligt Optrin, og hun udgjød over hendes Elsker, trods hans Benægtelser, en krænket Kjerligheds hele Vrede og Raserie. Hun lod imidlertid sluttelig, som om hun blev beroliget ved hans Forsikkringer, og opfordrede ham til at foretage en Tour med sig paa Havet, og at forblive der den hele Dag med hinanden. Baldomero, som ikke ahnede nogen Fare, og ofte havde foretaget saadanne Lysttoure med hende paa Havet, var strax villig dertil. De leiede da en Baad, hvis Fører heed Sotero Llanitz, og alle 3 begave sig da ud paa Havet. Det var den 17de Febr. 1828, den Tid hvorpaa hiint lykkelige Climas Beboere glæde sig ved Foraaret. Havet var roligt, og Venancia viste sig elskværdigere, end Baldomero i lang Tid havde seet hende. Hun fortalte ham, at hun for faa Dage siden havde gjort hendes Forældre bekjendt med deres Kjerlighed, og at de vel havde skjændt noget paa hende, men uden Bitterhed og Vrede, saa at hun ikke tvivlede om deres Samtykke. Allerede vare 2 Timer forløbne, og Barken var ude af Sigte fra Landet; da Havet pludselig begyndte at blive uroligt, og de ved Vinden oprørte Bølger, fulgte saa rask paa hinanden, at Sotero Llaniz maatte have sin hele Opmærksomhed henvendt paa sit Fartøi, skjøndt der dog var ingen Fare paa Færde. Medens denne nu var beskjæftiget i den modsatte Ende af Barken, reev Venancia en Dolk ud af Barmen, stødte Baldomero den i Hjertet, og styrtede ham derpaa under det Udraab, ud i Havet: "Der, Forræder, gaae nu, og lov Patrocinio Ægteskab; træd frem for Alcalden, og naar Du gaaer fra ham, saa ægt da hiin Elændige, i Kongens og Lovenes Navn; see, det er den korteste Vei; men bie, jeg følger Dig, for jeg vil tjene Dig som Vidne! Efter disse i Raserie og Fortvivlelse udstødte Ord, styrtede Venancia sig i Havet. Det hele Optrin varede neppe en Minut, og Llaniz havde ikke engang seet Begyndelsen deraf. Denne modige Mand, giver strax sit Fartøi, som udgjør hans hele Eiendom, til Priis for Bølgerne, styrter sig i Havet og svømmer efter Venancia; dog lykkedes det ham først efter en halv Times Anstrængelse at naae Baaden med hende. - Venancia var stiv og bevidstløs; Llaniz skyndte sig mod Strandbredden, bar den unge Pige, hos hvem der endnu var Livstegn, til hendes Forældre, og gik derpaa til Alcalden, for at melde ham hvad der var forefaldet. Alcalden lod Venancia bringe i Fængselshospitalet i Almeria og meldte det til Overalcalden. Denne befalede strax at lade Venancia, som laae i en hidsig Feber, godt pleie. Man lod derpaa søge Baldomeros Liig; men forgiæves.