Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-10-21
En Engellænder, Sir John Thomas, reiste, for tyve Aar siden, fra New Hampshire, for at nedsætte sig i Louisiana. Efter Egnens Skik valgte han sig blandt Slavinderne en Mulatinde, som han indrømmede alle en Hustrues Rettigheder; men ægte hende kunde han ikke, Lovene forbøde det, da hun ikke var fri. De levede lykkeligt med hinanden i tyve Aar. Sir Thomas døde, og hans Kone fulgte snart efter ham i Graven, da hun ei formaaede at bære det for hende uerstattelige Tab. Hun efterlod tre Døttre, af hvilke den Ældste var 18 Aar, den Yngste 11. Disse tre unge Piger besadde Aand, Dannelse, behagelige Træk, og deres Farve røbede ikke deres Herkomst. - Jmidlertid kom deres Farbroder til Louisiana, for at ordne det derangerede Bo og tage sig af de Forældreløse. Der fremstod en stor Mængde Creditorer, og de forlangte Summer, hvis Beløb langt overgik Boets Værdi. Man regnede og regnede, og troede omsider, at opdage Uregelmæssigheder i Inventariet. Hvem skulde Man tilskrive dem, Mistanken faldt naturligviis paa Curatoren, hvem Man beskyldte for, at have skjult Gjenstande af betydelig Værdie. Langt om længe opdagede Man, at tre Slavinder, hvis Værdie var ansat i Jnventariet, ikke vare tagne med i Beregningen. Jfølge Louisiana's Love ere en Slavindes og en Blanks Børn - Slaver. Creditorerne beraabte sig paa Lovene, og forlangte de tre Piger udleverede. Farbroderen, som aldrig havde kjendt sin Svigerindes Herkomst, og elskede de tre Børn som en Fader, vægrede sig ved at opfylde denne Fordring. Men Loven sanctionerede den. Den værdige Mand, som selv havde sex Børn, tilbød at betale en anseelig Sum i Løsepenge for hine ulykkelige Skabninger; men Creditorerne henholdt sig til Loven, og paastode ubarmhiertigt, at han skulde udlevere dem de tre Slavinder, for at de kunde vorde forauctionerede. Man tænke sig de Armes Fortvivlelse, da Man forkyndte dem deres skrækkelige Lod. – Man greb dem, satte dem paa en Vogn, og bragte dem til Torvet i Ny-Orleans, hvor de bleve solgte som Qvæg . . . . Danske Mand. Du gyser ved at læse dette, Du forbander en social Forfatning, der har saa rædsomme Kjendsgierninger til Følge, Du takker Forsynet, at Du ei har hjemme ved Bredderne af Missisippi, men paa Danevangen, i hvis Skjød Kjærligheden boer – Vel! Du har Ret, og dog . . . Og dog forekomme, ogsaa i vor Forfatning, Tilfælde, hvori det Lovlige og det Menneskelige fremstille sig for os som fjendtlige Poler. Nedenstaaende maa gjælde som faktisk Belæg: J Viborg Tugthuus sukker en Mand, som Loven har dømt til fire Aars Tugthuusstraf. Det er Bonden Christen Thordalsen. Hvad har han forbrudt? Han har gjort sig skyldig i Qvaksalverie femtegang. Nu, saa have Domstolene gjort deres Pligt; thi Lovgivningen om Qvaksalverie, navnligen Fr. 5 Sept. 1794, 9 5, er bestemt og afgjørende. Ja, de have gjort deres Pligt; men Domstolene i Louisiana gjorde ogsaa deres Pligt, da de kjendte for Ret, at hine ynkværdige Piger skulde - forauctioneres. Og dog var her, som saa ofte, summum jus – summa injuria, Domstolene have gjort deres Pligt, idet de tilkjendte Christen Thordalsen fire Aars Tugthuusstraf for femte Gang forøvet Qvaksalveri. Men denne Qvakfalver har helbredet Patienter, som de authoriserede Læger havde forkyndt deres Dødsdom som uhelbredelige; denne Qvaksalver har ikke søgt Patenter, men Disse have søgt ham; denne Qvaksalver har, paa den uegennyttigste Maade, uden at modtage nogen egentlig Betaling for Curen, hjulpet lidende Brødre, som de studeerte Læger ikke have kunnet kurere; denne Qvaksalver har navnligen reddet Skibsfører, Stougaard's Liv ved en heldig Operation, efter at Districtschirurgen havde erklæret, at han maatte døe; denne Qvaksalver har helbredet Herr M. Høyer af Sporuplund, som, efterat have brugt de autoriserede Lægers Hjælp et halvt Aar for et Sygdomstilfælde i Foden, stedse blev slettere, saa at Foden næsten var raadnet af, men som, paa mindre end sex Uger, blev kureret af Qvaksalveren, der nu sukker, som dømt Forbryder, i Viborg Tugthuus; denne Qvaksalver har - for kun endnu at nævne eet Factum - helbredet Vagtmester Hald i Randers, som, foret farligt Tilfælde i Rygraden, i 8 til 9 Aar havde været behandlet af Regimentets Læger og af Hr. Dr. Beck, men som dog stedse var en Krobling og uduelig til Tjenesten, indtil han betroede sig til Qvaksalveren, der i 10 Uger gav ham hans Sundhed igjen. Denne Qvaksalver har, med eet Ord, reddet flere til Døden allerede hjemfaldne Menneskeliv, men Loven gaaer sin Jerngang over ham, over hans Ære, over hans Velfærd, Loven dømmer ham - til Tugthuset. havde denne Mand studeret i Kjøbenhavn eller Kiel; havde han sin Viisdom fra de akademiske Høresale; havde han skrevet - om end kun en middelmaadig - Disputats hvor anseet var han da ikke! Men nu har han ingen Examen, ingen Licents, ingen Grad, slet Jntet har han, uden sine beundringsværdige Cure – med eet Ord, han er en Qvaksalver, og maa derfor bøde i Tugthuset, som et Jndivid der er farligt for den offentlige Sikkerhed.