Ribe Stifts Adresseaviser, 1797-11-24
En gammel, i høieste Grad mistænkelig Tyrk, af høi Rang og store Midler, ægtede en ung Pige fra Georgien paa sexten Aar. Han lod hende uophørlig bevogte. Jmidlertid tillod han hende ofte at giøre Lysttoure, til en Have, som laae en fierding Miil fra Byen, men hvorhen Slaver og Slavinder alletider fulgte med hende, Gildinger bevagte i Almindelighed Dørrene og patrollere omkring Murene, og Fruentimre følges ind med. En Aften da hun med Sløv paa spadserede langs med Fløden, for at gaae til Haven, fik hun Øie paa en Enropæer. Hans fremmede Klædedragt opvakte hendes Opmærksomhed, thi i og nær ved Staden kan man uden Fare bære Franske Klæder, længere borte kunde det alle, rede være farlig. Han var ung og smuk, og hans Ansigts Farve, der endnu ikke var forbrændt af Solen, gjorde et dybt Jndtryk hos hende; hun lod endog hendes Vifte falde, for under dette Paaskud, at kunde opholde sig lidet længere. Den Umuelighed her at kunde tale med ham gjorde, at hun første Gang re følte sit Slaverie, og den Tanke, at hun maaskee ikke sit sit heele Liv vilde faae ham at see meere, opvakte i hende den heftigste Lidenskab, hvorom tilforn er talt. Hun aabenbarede sig for hendes fortroeligste Slavinde. Denne maatte opføge den skiønne Fremmede og sig ham, at skulde besøge hende i Haven, og tillige viske man ham, hvor det laveste Sted var paa Müren, og hvad han skulde giøre for at undgaae Patroullerne. Den Fremmede lovede at komme, men af Frygt blev han borte. Pigen klædt som en Kræmerske, maatte anden Gang hen og spørge ham hvorfor han havde brudt sig Løfte. Han gjorde adskillige Undskyldninger, og satte en Termin, som ikke var saa nær, kuus for at vinde Tid og ret at overlægge Sagen, Men Frygten for levende at blive sat paa et Spyd, betog ham og denne Gang Lysten. Han kom igien ikke. Pigen gik til ham tredie Gang, og med en henrivende Veltalenhed forestillede ham alle hendes Damers Yndigheder. Nusvorhan paa om Morgenen vist at indfinde sig, men han blev atter borte. Hvo der kiender disse Folks Jalousie og deres skrækkelige Hevngierrighed, vil endeg, ved en svermersk Lidenskab ikke finde det urimeligt ethe man har Exempel paa at en uoverlage og blot tilfældig Sammenkomst af en gift Dame med en fremmed Mandspersom har kostet dem begge Livet. Ja i Haverne ved Serviserne i Constantinopel, blive Mænd, som maae arbeide i disse Haver, uden Barmhiertighed nedsablede, naar de til den Tid, da Sultans Damer, spassere, bleve noget længere i Haven, og faaer en af dem at see Dette maatte nu vist nok bringe denne Dame i Harnisk, thi hvilke Anstalter var der ikke gjorte for denne Aften, Hun, blev forbittret og tilsvor han Dødens men der var en Forelskedes Erd, hun komligen at sig selv og tilgav ham. Skapinden blev fierde Gang ef sendt, og det med alle Slags Løfter, han lovede at komme, og blev atter borte. Denne Gang havde Hust. ventet paa ham, og derover opholdt sig forlænge i Haven, hendes Gemahl tiltalte hende derfore haaret. Dette tilsammen tager gjorte hende ligesom rasende. Hun sendte Pigen til ham med denne Efterretning: Fremmede jeg hat seet dig, og jeg tænkre du havde Følelse, og mit Hierte ønske dig i Besiddelse. Ni Maaneder har du bedraget mig. Jeg seer du driver die Spil med Meeneder, Tag dog i Agt; Dir Liv er i mine Hænder. Tilkommende Torsdag velser min Mand, og jeg er i Haven. Kom og imod tag Forladelse for mine Fødder eller en Slave bringer mig i det mindste dit Hoved. Dette gjorde Jndtryk, Hoveder, maatte voves, han maatte vælge, hvad han vilde. Han kom og sprang over Muren, og angaaende det, som det denne Aften foregik, henviser jeg Læseren til Chron qve Scandaleuse om Rosette. Nicolai Borcher.