Viborger Samler, 1835-05-31
Vi have nylig heri Bladet optaget en Jndbydelse til Oprettelsen af et nyt Selskab, under Navn af "Læseforeningen", hvis Øiemed er en til alle Klasser af Hovedstadens Folkemængde. udvidet Adgang til Læsning af almeennyttige Tidsskrifter samt af interessante og gavnlige Skrifter i Almindelighed. Jdet vi ønske denne Forening, der tæller omtrent 200 Medlemmer og saaledes endnu ikke er talrig nok til strax at træde i Virksomhed, alt det Held og Fremme, dens gavnlige og roesværdige Formaal fortjener, kunne vi ikke lade uberort et Factum, som staaer i Forbindelse med Stiftelsen af dette Selskab. J Overeensstemmelse med Planen og Jndbydelsen, meldte sig ogsaa som Deeltagere 8 Underofficierer af H.D. Prinds Wilhelms Regiment, og da med Hensyn til deres Karakteer og Forhold Jntet, fandtes til Hinder derimod, bleve de optagne til Medlemmer. Kort efter modtog den provisoriske Bestyrelse imidlertid en Skrivelse fra disse Underofficierer, i hvilken de meldte, at de, paa Grund af et Forbud fraderes Chef, saae sig nodsagede til igjen at udtræde. Som man erfarer, er dette Forbud, i bestemte Udtryk og som befaling, bleven dem tilkjendegivet af Kjøbenhavns høie Gouverneur, H. D. Prinds Wilhelm til Hessen, og samtidigen hermed have samtlige øvrige herværende Regimentschefer ladet Underofficiererne ved de respective Regimenter tilkjendegive, at de ikke maae indtræde i noget somhelst Selskab eller Forening, som ligger udenfor deres militaire Pligters Ressort. Denne Tilkjendegivelse er af enkelte Chefer skeet meere i Form af et Ønske end af en militair Ordre; men det er en Selvfølge, at et af saadan Vei meddeelt Ønske dog ei er at betragte anderledes end som en befaling. – Skulde virkeligen dette Forbud have specielt Hensyn til Jndtrædelsen i et Læseselskab, J et Land, hvor det er gjort Enhver til Pligt at kunne læse, og hvor der er foretaget saa overordentligt Meget til Oplysningens Fremme i alle Klasser, synes det utroligt, at man skulde ville formene Nogen at ove en Færdighed, hvis Erhvervelse man har gjort ham til Pligt, eller at benytte de ham fra Statens Tjeneste levnede Fritimer til Udvidelse af hans Kundskaber. Men maaskee finder man Commoreren af Underofficierer og deres Superieurer i et og samme Selskab skadelig, og troer, at det muligt kunde svække Subordinationen eller det militaire Respectsforhold, Vi kunne ikke deele denne Anskuelse. Naar Underofficiererne kom civilklædte i Læseforeningen, vilde vist ingen Officier af Humanitet og Dannelse gjøre Fordring paa, at de ved hans Jndtrædelse skulde reise sig fra Læse bordet og vise ham militair Honneur, og fra de Underofficierers Side, der ønskede at deeltage i en Forening som den nævnte, torde man vel allermindst have nogensomhelst Malconduite at befrygte. Forbudet forekommer os saaledes forsaavidt det virkelig skulde gielde Læseforeningen – at være udsprunget af en ubetimelig Frygt, der er os aldeles uforklarlig. (Kp.)J Collegialtidenden af 23de Mai læses en interessant Beretning om de af Generalpostdirectionen i de sidste Aar foretagne heldige Foranstaltninger og Bestræbelser til Jndførelsen af bedreBefordringsmidler, om Jndretningen af Dagvognsbefordringer, de gradvise Udvidelser disse have erholdt og den Forbindelse, hvori de forskjellige Dagvognslinier ere blevne satte med hinanden. Man seer, blandt Andet heraf, at der med Dagvognene i Sjælland i 1832 er befordret henimod 8000 Jndivider, i 1833 over 13,000 og i 1834 omtrent 14,500, i hvilket Antal Passagererne med Helsingørs Dagpost dog ei ere indbefattede (disse udgjorde i 1832 omtrent 2,100, i 1833 –2,900 og i 1834 –2,988).