Berlingske Tidende, 1836-03-24
Comitteens Medlem, Grev Reventlow erklærede, at han aldeles ikke kunde bifalde en Beskatning paa Stats-Obligationerne, hvilken han ikke kunde betragte uden som en Statsbankerot, og Flere af Forsamlingens Medlemmer talte i samme Retning. Derimod bemærkede Committeens Referent, at Committeen havde tænkt sig en Skat paalignet, der skulde liqvideres i Rente-Udbetalingerne, ligesom den ikke havde havt den udenlandske Gjeld for Øie. Naar man tænkte sig Reductionen i Form af Skat, kunde den ikke ansees ubillig, hvilket især vilde blive indlysende ved at see hen til, hvo der er Debitor for Gjelden; thi det er Staten, det er hele Nationen, som bortskylder den, og det er høist ubilligt, at den ene Deel af Statens Borgere skal bære alle Byrder, medens den anden Deel er saa favoriseret, at den intet betaler til Statskassen; det er vel en hellig Pligt at betale sin Gield, men her tales kun om, hvo der skylder Gjelden, og hvo der er pligtig til at udrede Betalingen denne Forpligtelse maa antages at paahvile den ene Borger ligesaavel som den anden. Ogsaa Proprietær Tutein bemærkede, at det forekom ham, at en Skat paa Formue eller fornemmelig paa Renter, var den billigste og retfærdigste. At en saadan Skat især vilde ramme Jhændehaverne af de kongelige og private Obligationer, var en Selvfølge, men han kunde ingenlunde erkjende Rigtigheden af det, der var blevet anført mod en saadan Skat. At Staten, havde Ret dertil, forrekom ham utvivlsomt, ligesom han ei kunde indsee, hvorfor saadan Formue skulde unddrages for at deeltage i Gjeldens Betaling og Forretning, en Forpligtelse, der paalaae hele Samfundet og ei udelukkende nogen Deel af samme. Anledning af disse Yttringer bemærkede stær Algreen-Ussing, at han ikke havde Ligesaa indkaldes med lovligt Varsel den Afdødes Arvinger, for at legitimere deres Arveret og iagttage deres Tarv under udtalt sig imod en Skat paa Formue, men kun imod den herfra forskjellige, af Committeen særskilt proponerede, Reduction af Statsgjelden, enten i Henseende til Kapital eller Renter. Med Hensyn til Referentens Yttring, at Eierne af Statspapirer intet betale til Statskassen, erindrede den Kongelige Commissarius, at dette neppe med fuld Føie kunde paastaaes, da de i Forhold til de Jndtægter, de have at fortære, maae deeltage i alle de betydelige Afgifter, der hvile paa Forbrug af Luxus- eller Nødvendigheds Varer. Men Hovedsagen er den, at der vel, uden at støde en mod Retfærdigheden, kunde paalægges dem directe Skat af deres Jndtægter, naar al anden Jndtægt paa lige Maade blev beskattet, ligesom det vel maaskee allerede kunde forsvares, at inddrage dem under en saadan Skat, naar den tillige blev lagt paa al anden rentebærende Formue, som kunde offentlig controlleres, altsaa paa al hypothekarisk Gjæld; men en særlig Skat paa hiin enkelte Green af Formue og Jndtægt vilde derimod ikke være andet end en forklædt Reduction, og en almindelig Skat, enten paa al Formue eller dog paa alle rentebærende Kapitaler, har Committeen vistnok ikke uden god Grund fundet utilraadelig. Forsaavidt det er paaberaabt, at de kongelige Obligationers Eiere ved Freg. 5te Januar 1813 bleve forskaanede saavel for Reduction som for Bidrag til Rigsbanken, udviklede Commissarius, de vigtige Grunde, der formeentligen vilde have talt imod at underkaste dem hine Byrder, men bemærkede derhos, at man i alt Fald nu, da alt dette forlængst er afgjort og de fleste Statspapirer siden den Tid have vexlet Eiere, ikke kunde gjøre noget Brug af den Mening, at Statscreditorerne ved Forordningen vare behandlede med for megen Skaansel. VI. Ved Undersøgelsen om, hvorvidt det lader sig gjøre at formindske Statens øvrige Udgifter ved Besparelser, bemærkede Committeen, at det var den umuligt at gaae i Detail, da den mangler den dertil fornødne Sagkundskab, men den yttrede, at naar Lønningerne under det udenlandske Departement og andre Udgifter under dette og den africanske Consulat Direction anslaaes til 379,000 Rbd, naar Sø og Landmilitær-Etaterne, foruden Renterne af de betydelige Fonds, som staae under Collegiernes specielle Bestyrelse, medtage 3,855,000 Rbd.; naar der til offentlige Bygninger og Haver samt til Hof- og Stald-Etaten medgaaer 709,000 Rbd., naar der, foruden Jndtægterne af Post intraderne og Renterne af den almindelige Pensionskasses Fonds, udbetales i Honorarer og Gratificationer til Embedsmænd og Gaver til Enker, Pensionister og Embedsmænds Børn 212,000 Rbd., naar Colonierne i Ostindien og Guinen, hvoraf Staten ingen Nytte har, medføre et aarligt Tab af 80,000 Rbd. o. s. v., saa synes det, som om det ikke maatte være vanskeligt at gjøre Jndskrænkninger; men om det end maatte være forbundet med Vanskelighed, maatte der dog være Grund til at vente det. Committeen formeente derfor: at Forsamlingen allerunderdanigst burde henlede Hans Majestæts Opmærksomhed paa, hvor aldeles nødvendigt det er, at der træffes de meest energiske Forholdsregler, for ved Besparelser at formindske Statens aarlige Udgifter.