Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-11-20
Jndsendt. Det har til alle Tider været sagt, at Sandhed er bitter, og dette vil saalænge Verden staaer blive gientaget. Sandhed er som Medicin sielden velsmagende, forgylder man den end lige saa godt som Apothekeren forgylder sine Piller, det Bittre vil dog stedse smage igiennem Forgyldningen. Troer man derfor at Sandhed kan gavne, maa man lige saa lidet bryde sig om, at denne benævnes som bitter, som Lægen kan tage noget Hensyn til, at hans Patient kalder Pillerne, der rækkes ham, beeske. Man erfarer af Stifts-Tidenden No 133, at man flere Gange med Bitterhed har tiltalt Directionen for det Classenske Fideicommis, fordi de Godser, den bestyrer, nu ere de eneste paa Falster, som have Natural-Hoveri. Fortiener nogen Sag at omtales med Bitterhed, da er det vistnok denne. Med den største Ligegyldighed har Directionen ikke alene hørt vor afdøde Konges Ønske, om Natural=Hoveriets Ophævelse, men den handler lige mod den Aand, som for 50 Aar siden besielede den ædle Stifter af det Classenske Fideicommis. Vi tilstaae, at vi ikke fuldkommen nøie kiende den Afdødes Testament, men at vi ikke gjøre det, er Noget, som vi ogsaa maae bebreide Directionen. At den, uagtet Bønderne mange Gange have ønsket at see dette Document, som efter deres vel ikke ugrundede Mening indeholder for dem fordeelagtige Bestemmelser, har holdt og holder dette hemmeligt, er vistnok lige saa urigtigt som upolitiskt handlet. Men at vi imidlertid have nogen Kundskab om Testamentet, ville vi dog vise, ved at anføre et Sted af det, som kan bevise, at Directionen ikke handler efter Testators Haab. Den Afdøde siger nemlig under Litra A. i Testamentet: "Den Allerhøiestes saa udmærkede Beskiærmelse og Velsignelse vil ei heller savnes for Fremtiden, da jeg er forsikkret om, at de, der paatage sig at bestyre Fideicommisset, vil handle efter Patriotisme og Menneskekjærlighed. Vi ville nu spørge om det er handlet patriotisk, naar man ikke giør, hvad Konge og Folk antager at være til Gavn for Fædrelandet, eller om det er Menneskekiærlighed, at holde Bønderne i Trællestand, at vedligeholde en Indretning, som Alle ere overbeviste om, har en skadelig Jndflydelse paa Bondestandens moralske Characteer, Kunde den hæderlige General Classen staae op af sin Grav, han vilde vist med langt større Bitterhed, end vi formaae, tale til den Direction, til hvilken han nærede saa megen Tillid. J Litra C. siger han: Paa mine til Fideicommisset hørende Godser gives alle paa samme værende Bønder Arvefæste. Deres Hoveri bestemmes paa den allerømmeste og lemfældigste Maade, og mildere end Lov og Forordninger foreskrive, hvorfordet altid in casndubio(Tvivlstilfælde skal udtolkes til Bøndernes Fordeel." Jeg spørger: har Directionen handlet efter Testators Aand, som Patrioter eller Menneskevenner? Det er et almindeligt Sagn, at der ogsaa skal staae i det originale Testamente: "Jeg vil, at mine Bønder skal være de lykkeligste Bønder i Kongens Riger og Lande." Kunne Corselitze Bønder føle sig lykkelige, naar de, mod deres Villie trællende paa Hovmarkerne, see deres Ligemænd som frie Folk, jublende over deres Frihed kjøre naar og hvorhen de selv behage? At Directionen ikke kan ophæve Hoveriet saalænge den nuværende Forpagtningscontract staaer ved Magt, uden med Forpagterens Samtykke, vide vi vel, men vi vide og med Vished, at dette Samtykke kan erholdes af Forpagteren, Hr. Kammerraad Nyholm, og at Hr. Nyholms Betingelser ikke ere ubillige, vide vi ogsaa Men vi ville nu giøre et andet Spørgsmaal: Hvorfor har Directionen, uden nogen Nødvendighed, ved for faa Aar der. siden underhaanden at fornye Nyholms Forpagtningscontract, endog flere Aar førend hans Forening var udløbet, bunden Hænderne paa sig? – Dette er en Sag, som fortiener den nøieste Undersøgelse.