Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-03-12
Det vil ikke være det kongl. Landhuusholdningselskab ubekjendt, at der i de senere Aar i flere Egne af Landet er fremtraadt Bevægelser i Landboforholdene, sigtende deels til at afløse de Naturalbyrder af HoveriVeipligt og Frikjørsler, som besvære Agerbruget, deels til at tilveiebringe Forbedringer i Huusmandstandens Vilkaar, til at fremme Selveiendom og udjevne Forskjellen imellem frit og ufrit Hartkorn, til at ophæve Tiende byrden, med mere derhid Henhørende, og at der til Østifternes Stænderforsamlinger saavel i de tidligere som i den sidstafholdte Session er indkommet en Mængde Andragender i denne Retning. Disse Petitioner have i den seneste Tid antaget, en særegen, fra de tidligere forskjellig Charakteer, idet de, der alle ere affattede omtrent ligelydende og i en Stiil, der tydeligt nok viser, at de ikke ere udgaaede fra Bondestanden selv, men derhos ere forsynede med en Masse af Underskrifter, indeholde Forlangender, der ere aabenbar uretfærdige og gaae ud paa Jndgreb i Andres lovlige Rettigheder, hvorpaa de i Roeskilde-Stændertidende No. 180 aftrykte Petitioner afgive et fyldestgiørende Beviis. Det vil heller ikke være blevet det kongl. Landhuusholdningselskab ubekjendt, at det under Behandlingen af Sagen om Selveiendoms Fremme i Østifternes nu sluttede Forsamling, er af den nedsatte Committee blevet bragt i Forslag, at Forsamlingen skulde andrage hos Hs. Maj. paa, at det af Regjeringen maatte blive tilkjendegivet, at de Foranstaltninger til Ophævelse af alt Fæstegods og af Tiendebyrden, hvorom der anholdes i de fra en Mængde Landboere indkomne Andragender, ingensinde kunde ventes bevilgede, eftersom de gaae ud paa Jndgreb i Andres velerhvervede Rettigheder, men at dette Forslag ikke fandt Forsamlingens Bifald, da af 64 Voterende kun 27 erklærede sig for samme. Ligesom imidlertid det Uretfærdige i saadanne Fordringer fra alle Sider blev paa det Stærkeste udtalt, saaledes blev det, som en væsentlig Grund til ikke at foretage hiint Skridt, gjort gjældende, at den almindelige Misbilligelse, som hine Andragender fandt hos Stænderne, indeholdt et tilstrækkeligt Svar paa samme, og at det, naar Resultatet af Stændernes Forhandlinger kom til Bondestandens Kundskab, ikke kunde paa tvivles, at denne kom til Erkjendelse af det Uretfærdige og for denne Stand selv Fordærvelige i Forlangender af saadan Natur. At dette er den naturligste og retteste Maade at møde hine urigtige Forestillinger paa, maa vistnok erkjendes, og det er i Overbeviisningen herom, at et Antal Medlemmer af Østifternes nu tilendebragte Forsamling tillader sig, som private Personer at henvende sig til det kongelige Landhuusholdningselskab og henlede dets Opmærksomhed paa denne, som det forekommer os, ikke uvigtige Gienstand. Vi, der iøvrigt alle erkjende Vigtigheden af, at Selveiendom paa lovlig Maade og ved naturlige Midler kan fremmes, maae nemlig ansee det særdeles ønskeligt, om der fra Selskabet og i dets Navn kunde udgaae en saadan almeenfattelig Fremstilling af denne hele Sag, at Bondestanden derved kunde oplyses deels om de Overdrivelser, der findes i flere af de fremkomne Skildringer, deels om det Uretfærdige i mange af de gjorte Forslag, deels om det Uiværksættelige i flere af disse, og deels om det for selve Bondestanden, navnligen Fæstebondeklassen, Betænkelige i saadanne Forslag, som tilsigte pludselige Forandringer i de nu bestaaende Forhold. Vi antage derhos, at der i de, af de til forskjellige Tider i Landbosagerne nedsatte Committeer afgivne Betænkninger, i de i Stænderne stedfundne Forhandlinger og navnligen i de af den kongl. Commissarius holdte Foredrag foreligger et righoldigt Materiale til en saadan Fremstilling, og at denne, naar den meddeles i en populair og for Bondens Fatteevne tilgængelig Form, ikke vil forfeile sin Virkning, men ler finde Indgang hos hans sunde Sands og naturlige Retfærdighedsfølelse.