Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1847-02-03
(Forlangt Jndrykkelse) Da nu atter et Sexennium er tilendebragt i Stænderinstitutionens Række og en nye Periode forestaaer, saa er det vel ikke af mindre Vigtighed end andensteds at være betænkt paa at træffe et fornuftigt Valg af de tilkommende Stænderdeputerede; dette er i det mindste en ikke uvigtig Ting for Almuestanden. Det er derfor at ønske, at denne talrige Stand maatte være saa heldig at træffe Mænd til dens Repræsentantere, der forstode at varetage dens sande Jnteresse; Mænd, der ei alene havde den fornødne Jndsigt og Duelighed, men og den tilbørlige Carakteerfasthed til at være en Modvægt mod det Partie, hvis Bestræbelse saameget gaaer ud paa en forøget Udgift og Skattebyrde. Heri Amtet synes de mindre Landeiendomsbesiddere – især i de 2de sidste Diæter - at være meget svagt repræsenterede, men maaskee det ikke heller er andet, end det synes saa, thi der gives vel ogsaa Tilfælde, da det er klogere at tie end tale. Ligesaalidt som det kan nægtes, at derved Stændernes Virksomhed er udrettet meget godt, at mange vise og gode Raad ere givne og mange nyttige Foranstaltninger ere trufne, ligesaalidt kan det dølges, at mange Pengeudgifter i den nævnte Tid ere blevne bekjendte og følelige, som tilforn ikke var det, saaledes er der, foruden en ikke ubetydelig Stænderskat, paabudet en nye Veiskat, en nye Kjørselskat m. Fl.; og af den sidste Forsamlings Forhandlinger synes det tydeligt at fremlyse, at endnu flere ikke ubetydelige Paalæg forestaae. Saaledes er det Forslag fremkommet, at Regjeringen ikke burde tage i Betænkning at opoffre et Par Millioner til Negerslavernes Emancipation; ligeledes er der foreslaaet en Sum af 4800 Rbdl. aarlig til at lønne flere Assessorer ved Landsoverretten i Viborg, og en lignende eller maaske høiere Sum er bestemt til Districtslægernes høiere Gagering. Hertil kommer endnu det Project, som fra flere Sider blev understøttet i Forsamlingen, at Regjeringen, ikke burde vægre sig ved i en Række af Aar at overtage sig Rentegarantien af en 10 Millioner Rbd., til en Jernbanes Anlæg igjennem Slesvig og Jylland, ligesom det af Referenten i sidstnævnte Sag blev udhævet, at der af Statskassen burde anvises en Sum af 16000 Rbd. - hvilket den Kongelige Commissarius meente vilde blive over det Dobbelte - til at bestride Udgifterne ved den foreløbige Rivillering til Værkets Anlæg. Skulle Udgifterne saaledes aarlig vedblive at tiltage, ville de tilsidst stige til en forhausende Høide; thi at give Anviisning paa Finantserne eller Statskassen, er jo omtrent det samme, som at give Anviisning paa Skatteydernes Pung, og en Følge heraf vilde let blive, som ogsaa af Kammerherre Lüttichau, i det attende Møde i Viborg er udtalt, og af Gaardeier Lydersen med djærve Ord inhereret – at den hele Stænderinstitution maaskee vilde tabe en Deel af sin Betydning. Hvad Under altsaa, at Bonden yttrer sin Misnøie eller nærer Mistillid til den nye Jnstitution, og hvor tilgivelig om han i sit Hjerte nærer det Ønske, at det hele Stændervæsen var tilintetgjort, og der vilde maaske Mange ved næste Stændervalg - dersom det ikke var stridende mod det Formelle – stemme saaledes, som der har været fortalt skeede engang ved et lignende Valg at Kongen blev Deputeret og Kronprindsen Suppleant.