Norske Intelligenssedler, 1789-04-15
Fortsættelse af: Forordning for Kongeriget Norge, angaaende et Paalæg af Formue, Jndkomst og Næring, til at bestride de forefaldne overordentlige Udgivter til Statens nød Christiansborg Slot den 11te Martii 1789. vendige Udrustninger. IV. Om Mandtaller, Angivelser, Ansætninger, Betalings-Terminer, med videre Oppebørselen og Regnskabs-Væsenet vedkommende. 13. J enhver af Kiøbstæderne i Vort Rige Norge skal Magistraten (hvor ingen Magistrat er Byefogden) og 2de Byens eligerede Mænd, som Stiftamtmanden udnævner, strax, saasnart denne Vores Forordning er bekiendtgjort, næde sammen i en Commission for at forfatte de fornødne Mandtals- og Skatte-Protocoller, modtage de befalede Angivelser, ansætte til Nærings-Skat, hvor denne finder Sted, og beregne denne og de øvrige i denne Forordning paabudne Afgifter, alt efter de af Os approberede Jnstructioner, som dem fra Vort Rentekammer vorde givne. Naar Commissionen, efter at Skatte- og Mandtals-Protocollerne ere forfattede, modtager Angivelserne og derefter bestemme Afgifterne, samt ansætter til Næringsskat, skulle Vore Stiftamtmænd, enhver for sit Stift, indtræde i bemeldte Commission og deri forblive saalænge, indtil disse Forretninger ere sluttede. Hvor Stiftamtmanden ikke selv kan møde, constituerer han en anden Embedsmand paa hans Vegne. For disse Commissioner, enhver paa sit Sted, skulle alle og enhver i Kiøbstæderne boende eller sig der opholdende, uden Forskiel af Stand eller Jurisdiction, være pligtige ikke alene at indkomme, efter Jndkaldelse, med de Oplysninger og Efterretninger, som til Mandtals- og Skatte-Protocollernes Forfatning og ellers maatte behøves og forlanges, men ogsaa, naar og til hvad Tiid de indkaldes, at møde for at afgive deres Angivelser og Forklaringer skrivtligen eller mundtligen efter de denne Forordning hos trykte Formularer; dog i Tilfælde at nogen er hindret fra at møde personlig, da kan hans Angivelse indsendes til Commissionen, men den maae i saa Fald være af ham egenhændig underskrevet og med hans Seigl forsynet, og maae desuden, i Tilfælde at Commissionen ikke kiender hans Underskrivt og Seigl, sammes Rigtighed af en den bekiendt Mand ved Paategning paa Angivelsen være be 14. Samme Forretninger, som forbemeldte Commissioner saaledes foretage og udføre vidnet. i Kiøbstæderne, skulle paa Landet, formedelst sammes vidtløftigere Strækninger, være fordeelte imellem visse Fogderie- og Amts-Commissioner saaledes: J ethvert Fogderie skulle Fogden og Soren skriveren først affatte behørige Mandtals-Protocoller, efter de Mandtaller og ellers fornødne Oplysninger, som fra Præsten i ethvert Præstegield indhæntes og af ham paa Forlangende bør gives, hvornæst de begive sig hen til ethvert Præstegield for der at træde sammen i en Commission med Stedets Præst og hans Medhielpere, i Forening med hvilke de da af alle i Præstegieldet boesatte eller sig der opholdende, i og uden for Bondestanden, som angive bør, modtage de befalede Angivelser. Disse Angivelser skee paa samme Maade, mundtligen eller skrivtligen, som i næstforegaaende §. for Kiøbstæderne er anordnet, og numereres eller anføres, saavidt de skee skrivtligen, ved enhvers Navn i Mandtals-Protocollen med Commissionens Vedtegning om hvorvidt den anseer Angivelsen rigtig eller ikke, hvornæst bemeldte Commission sig ikke videre med de skrivtligen angivne Afgivter af Formue og Embeds eller anden Jndkomst haver at befatte; men derimod anfører og fastsætter samme Commission Afgivterne af Formue og Jndkomst, saavidt de mundtligen angives, samt Nærings-Afgiften, saavidt den paa Landet finder Sted, ligesom og Afgivten af dem, der staae i privat Tieneste, saavidt de ere pligtige at svare; og slutter dernæst sin Forretning. Naar dette saaledes for hvert Præstegield er skeet, indsendes Fogderiets Mandtals-Protocol med vedlagte skrivtlige Angivelser til Amtmanden, som træder sammen i en Amts Commission med 2de paalidelige Mænd af Amtet, hvilke Vort Rentekammer efter Amtmandens Forslag nærmere udnævner. Denne Commission foretager Mandtals-Protocollerne for samtlige Amtets Fogderier, bedømmer deres Rigtighed, fastsætter Afgivten af Formue og Embeds samt anden Jndkomst, som ikke til Næring eller Tienestefolkes Lønninger henhører, efter de med Protocollerne følgende skrivelige Angivelser og hvad Oplysninger, den ellers maatte finde fornødent at indhente. 15. Dersom nogen, efter at være hvor aldet for Commissionerne, enhver paa sit Sted, ikke indkom er med sin Angivelse til rette Tid, skel Kiøbstæd-Commissionerne for Kiøbstæderne og Amts Commissionerne for Landet være bemyndigede til at paalægge den, der udebliver, en Mulct af 1 til 4 Rdlr. efter Omstændighederne for hver Dag; hvilken Mulct af vedkommende Commission, uden Lovmaal, ved Rettens Betiente strax inddrives, og dermed fortfares, indtil Angivelse skeer. Naar i noget Tilfælde maatte være Anledning til at fordre den i Angivelsen tilbudne Eed aflagt, da aflægges den, efter Vort Rentekammers nærmere Decision, i Kiøbstæderne for Magistraten og paa Landet for Amtmanden og en af de øvrige Medlemmer af Amts-Commissionen. 16. Da ethvert Slags af de i denne Forordning bestemte Afgivter erlægges for sig, bør og enhver angives for sig. Altsaa naar nogen har baade Formue og Embeds Jndkomst, da angiver han efter de bestemte Formularer først i Henseende Formue og siden i Henseende til Embeds-Jndkomst. Ligeledes naar nogen, som staar i privat Tieneste, har Formue, da angiver den sin Formue til Formue Afgivt, og Lønnen angives af Hosbønden til den Afgivt, som deraf er bestemt, og saa fremdeles. 17. Vil nogen paa Landet boende heller angive Afgiften af Formue eller af Embeds Jndkomst for Amts-Commissionen, end for Fogderie Commissionen, skal det staae ham frit for at afgive Angivelsen forseglet til bemeldte Fogderie, Commission, som indsender den saaledes forseglet til Amts-Commissionen, og skulde ellers nogen Kiøbmand, som driver anseelig Handel, eller anden Mand, som har betydelig Formue eller Jndkomst, have Grunde til at ønske deres Formue eller Jndkomst mindre bekiendt, da skal det være den tilladt at levere deres Angivelser forseglede til vedkommende Kiøbstæd, eller Amts-Commission for derfra strax at indsendes til de Deputerede i Vort Rentekammer, til hvilke derefter Afgivten selv af den, som saaledes ønsker sin Formue mindre bekiendt, indsendes, da enhver, efter de Ordres Vi derom give, kan vente sig der den behørige Taushed, og at Afgifterne, som derhen ydes, blive i samlet Sum, og uden at nævne hvor meget for hver, afgivne til Vores Zahl Kasse. De Angivelser, som til fornævnte Deputerede indsendes fra Kiøbstæd- eller Amts-Commissioner, bør af den, som angiver, ikke alene være egenhændigen underskrevne og forseglede, men endog maae Angivelserne med Lovens Eed være bekræftede, ligesom og de fulde Afgifter paa eengang, nemlig i den første Termin, erlægges. Naar Afgiften saaledes i ethvert Tilfælde er erlagt, meddeeles Yderen for samme 2de Beviser, af hvilke han selv beholder det, hvori den betalte Sum udtrykkeligen er nævnet, men det andet Beviis, som aleene skal indeholde, at han har erlagt hvad ham efter denne Vores Forordning tilkom, afgiver han strax til Følge ved vedkommende Regnskab for dette Paabud. Fortsættelse følger: