Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1846-12-15
Fædrelandet. Blandinger. Jdet Kjøbenhavnsposten undersøger, hvilke Egenskaber og hvilken Tænkemaade der bør findes hos de Mænd, der vælges til Stænderdeputerede, siger den, at Uafhængighed vistnok bliver den første Egenskab, Man har at see paa. Man bør vælge Mænd, der frit og aabent tør vedkjende sig deres egne og Borgernes Anskuelser, der hverken ere særligt bundne til Regjeringen, til Hoffet eller ere uselvstændige i andre Forhold. En anden Egenskab er det borgerlige Mod, som vel nærmest udgaaer af Selvstændigheden, men som derfor ikke enhver, i materiel Henseende uafhængig Mand, besidder, og som dog i vor Tid endnu er meget nødvendigt for hver den, der skal forfægte sine Medborgeres Sag ligeoverfor en Mængde Aristokrater, Bureaukrater og Hofmænd. Dertil kommer endnu Evnen at kunne tale frit og uforbeholdent, at have Ordet i sin Magt; denne Evne er vel ikke given enhver afhængig og modig Mand, og er i alt Fald ogsaa den af disse tre Egenskaber, som snarest kan undværes, da Afstemningen over de forhandlede Spørgsmaal dog bliver det vigtigste Punkt, og desuden Enhver, der tænker klart og føler varmt for Statens og Medborgernes Vel, ogsaa i paakommende Tilfælde nok vil finde Ord til at udtale sig derfor. Hovedhensynet bliver, at de Valgte besidde hiin klare og sunde Tænkemaade og den varme Følelse for det Heles og den Enkeltes Vel, at de ere i Stand, til at bedømme Forholdene og hvad der bedst egner sig for Folket og Staten til at komme frem paa den Udviklingsvei til borgerlig Selvstændighed og Velvære, som enhver civiliseret Nation har Krav paa. Det gjelder da fornemmelig at finde Mænd af bestemte constitutionelle Anskuelser, Mænd, der indsee, at det danske Folk maa træde ind i Rækken af de Nationer, der ved deres frie folkelige Jnstitutioner gaae fremad i materiel og aandelig Kultur, og at det først derved kan erhverve Styrke, Sammenhold og en saadan Tiltrækningskraft, at dets gamle Forbundsfæller og Broderfolk, i Stedet for med Haan eller Uvillie at vende sig fra det og stræbe efter at hæve den bestaaende Forbindelse, maa finde en Ære og Tilfredsstillelse i at slutte sig til det, til Opnaaelse af fælleds Goder i Friheden, til Løsning af Tidens Opgaver. "Dannevirke, bliver ved at offentliggjøre Protester, som af Bønderne i Nordslesvig ere indsendte til Stænderforsamlingen. J en saadan Protest, underskreven af omtrent 100 Grundeiere i Tyrstrup Sogn ved Christiansfeld, hedder det: Vi have med Bedrøvelse erfaret, at Fleertallet af Stænderforsamlingens Medlemmer ere besjælede af lidenskabelige, separatistiske Jdeer, der aldrig kunne lede til noget Fornuftigt eller Gavnligt for os og Riget, ja vi see, at De ere gaaede saavidt i Deres eenstdige, fanatiske Bestræbelser, at De paa Folkets Vegne forlange den Provinds, De repræsentere, indlemmet i det tydske Forbund, noget, som vi meget afskye!" - J en anden Protest, der er forsynet med 104 Underskrifter fra et Sogn i Haderslev Østeramt, forekommer Følgende: "Vi have som Kongens troe Undersaatter følt os paa det dybeste krænkede ved det over alle Grændser uforskammede Andragende om, at Kongen vil forandre sine Regjerings-Grundsætninger efter Moralens og Retfærdighedens Fordringer, hvori vi finde en ligesaa ublu som falsk Beskyldning imod vor faderlige Konge - og endnu taales Proponenten imellem vore Folkerepræsentanter, Vi have hørt fra Stændersalen, en lydelig Erklæring om, at Slesvig er et tydsk Land, og det slesvigske Folk et tydsk Folk, ret som om vi 150,000 danske Slesvigere enten ikke vare til, eller med det Første skulde udryddes af Landet, eller dog maatte frakjendes al Borgerret deri. Stænderforsamlingens Færd har baade krænket og bedrøvet os, og vi tilstille den denne vor Protest med den indstændige Bøn, at vore Repræsentanter dog ville betænke, at de ikke blot have Pligter imod Landets tydske Beboere, men ogsaa mod dets danske Beboere, og at ligesaalidt som hine ville være Danske, saalidt ville eller kunne vi blive Tydske."