Berlingske Tidende, 1819-05-07
Om særskildte Omstændigher, som bør iagttages ved Overholdelsen af denne Forordning. §. 1. De, som føre Kronens Skib, skull, i mindre end private Skippere, være pligtige at iagttage, hvar der i ovennævnte Maade er forordnet om Angivelse, Pa pasning, Visitation og Fortoldning, saafremt derom er særskildt findes anderledes for skreven. Den den forbryder sig herimod, erlænge Tvibod i alle de Tilfælde, hvor Peugedøder finde Sted. Er Forbrydelsen over Bøder eller vægret han sig ved at fuldbyrde, hved Toldbetientene æske af ham, og have han, foruden det i saadanne Tilfælde bestemte Ansvar tillige sin Tieneste forbrudt. C. L. Lodser og Fiskere maae ei under deres Fart indenskiær, eller i anden Søe, medføre udenlandsk Gods, under Ansvar som for Smuglerie eller Toldsvig efter Godsets Beskaffenhed. H. 3. Overfalder Nogen med Hug og Slag Toldbetiente i og for deres Tieneste, eller tager med Vold det Gods tilbage, som er anholdt under Beslag, eller med Vold forøver Smuglerie og Toldsvig, skal han derfor arbeide i Kronens Fæstninger i 3 Aar eller paa Livstid, efter Brødens Beskaffenhed; og forholdes med God seet saaledes som i Forordningen om Smuglerie eller Toldsvig er fastsat. Giøres ellers Toldbetiente i eller for deres Tiensforretninge Ufeed med Foragt eller Skieldsord, straffes den Skyldige efter Loven og dens Bestemmelser. s. A. Betræffes Nogen anden Gang eller offeere med saadanns Forbrydelser, hvorfor denne Forordning ellers fastsætter Penge bødet, da bødes dobbelt mod det, som ellers for en saadan Forbrydelse er fastsat. J. S. Naar enten et Fartøi dømmes forbrudt, eller der erlægges Bøder i Penge, eller Varer ansættes efter Værdie, nyder Kronen, og Angiveren hver det Halve i alle Tilfælde, hvor anden Bekom melse ikke her ovenfor er fastsat. Hvorledes der med forbrudGods, tilladt eller forbudent, bør forholdes, samt hvad Andeel deraf der tilkommer Angiveren, viser Forordningen om Smuglerie og Toldsvig. De Bøder, som ifølge denne Forordning kunne finde Sted, og hvorunder idømte Vare Erstatninger ogsaa forstaaes, skulle udtages af den Skyldiges Eiendom, saa langt den rækkes, samt Angiveren fremfor Kronen nyde sin Andeel fuldt ud af hvad der i Pinge kan udbringes; men i Henseende til det Beløb af Bøder, hvorfor intet kan erholdes, forfares saaledes, at Bøder under 50 Rdlr. forandres til Fængselsstraf efter Grundsætningerne i den Kongel. Anordning af 23de Marts 1807, hvorimod Bøder paa 50 Rdlr. og derover, saafremt ei anderledes findes særskildt bestemt i denne Forordning, aftienes med offentligt Arbeide paa den Maade, at Bøder, paa 50 Rdlr. og derover, indtil paa 100 Rdlr., afsones med 3 Maaneders Arbeide; fra 100 Rdlr. til 200 Rdlr. med 5 Maaneders Aldtidt, fra 200 til 300 Rdlr. med 6 Maaneder, fra 300 til 400 for Rdlr. med 7 Maaneder, fra 400 til 500 Rdlr. med 8 Maaneder, de og saa videre, med Tillæg af een Maaned for hvert 100 Rdlr., en saa at et Aars Arbeide afsoner Bøder paa 20 Rdlr. og derover en indtil 900 Rdlr.; 2 Aar afsoner Bøder paa 2000 Rdlr. og derover in til 2100 Rdlr., samt 3 Aar Bøder paa 3200 Rdlr. og derover til 3300 Rdlr. og derover; og maa en Nogen, hvormeget end de idømte Bøder med de forbrudte Varers Værdie overstiger sidstnævnte Sum, holdes i offentligt Arbeide længere end 3 Aar, og skal her vid iøvrigt iagttages, at naar Nogen for særskildte Forseelser paa ren Gang dømmes i Bøder, hvilke efter den Bestemmelse bør, hvor Formue mangler, afsones deels med offentligt Arbeide og deels med simpelt Fængsel, da skulle Bøgerne af sidstmeldte Slags i saadant Tilfælde dog aftienes med offentligt Arbeide. Den Straf af offentligt Arbeide, som paalægges ifølge denne Forordnine, bør den Skyldige lide i det almindelige Tugthuus Jndtil et saadant bliver indrettet for Kronins Regning, maa den Skyldige holdes til Arbeide enten i særskildte Tugthuse i det Lehn, hvor Forseelsen er begaaet, eller i Mangel af Plads der, da samme Lehns Arresthuus. Gør Nogen sig skyldig til den Straf af Bøder, Fængsel eller offentligt Arbeide, som denne Anordning bestemmer, samt desuden til Bøder eller høiere Straf for Vold eller anden saadan Forbrydelse, bør han derfor dømmes i særskilt Straf, forsaavidt som den Tiltalte ei for senere Forseelse har gjort sig skyldig til Livsstraf eller Fæstningsarbeide paa Livstid, i hvilket Tilfælde anden Straf bortfalder, med mindre ven skulde bestaae i Ærens Forbrydelse, som kan finde Sted uagtet hiin exeqveres. (Fortsættes.)