JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-23
En Aftenunderholdning hos Hr. Buchardt. Selskabet reiste sig fra Spillebordene, og man traadte ind i Spisesalen. Har De hørt, sagde Hr. Blum, at Fru Glug og hendes Datter ere gaaede ind i det dramatiske Selskab, Samdrægtigheden. Er det mueligt, raabte Hr. Buchardt? Ja, desværre - det er alt for mueligt - Frøkenen har allerede adskillige Gange spillet der. O, Tider, o, Sæder. Kjøbenhavn er og bliver dog et andet Sodoma" – sagde Hr. Blum med fordreiede Øine som en Qvæker. Synes Dem da, at det er saa stor Synd at spille paa Privatheatere," spurgte Major Brandt, der for nogle Dage siden var kommen fra Corsøer i Compagniets Anliggender. "Jeg spillede saa mæn først i Forgaars Aftes Ulysses paa vort Theater, og morede mig sandelig kosteligen. Det gjør mig ondt for Dem, Hr. Ma" sagde Hr. Buchardt. "Jeg for min Deel hader og afskyer Alt hvad der kaldes Privattheater og dramatisk Selskab."Men hvorfor det, kjereste Ven?" spurgte Majoren. Gives der nogen bedre Leilighed foret ungt Menneske til at faae Pli paa sig og lære Declamation end netop saadanne Selskaber Men gives der et Sted, hvor en ung blufærdig Pige f. Ex. er forpligtet til at kysse ethvert fremmed Mandfolk, end netop et Privattheater?" spurgte igjen Hr. Buchardt. Ha, Bagatel, svarede Major Brandt, et Kys er ingen Ting. Herre Jemini, raabte Hr. Blum, fol dende sine Hænder, et Kys er ingen Ting! J min Ungdom vovede man ikke engang at kysse sin Kierest, førend efter Vielsen, og man havde peget med Fingren af det Fruentimmer, der offentligen lod sig kysse af et andet Mandfolk, Hvis De finder, at et Kys er ingen Ting, Hr. Major, sagde Hr. Buchardt, troer De ogsaa, at Hug er ingen Ting, Kan de nævne mig et Sted, hvor man er mere udsat derfor end netop paa Privattheatre?" Jeg beder om Forladelse - indvendte Majoren, smillende i Skjægget - dertil harmonere Medlemmer af et Selskab i Almindelighed alt for vel. Da skal jeg dog anføre Dem en virkelig Kiendsgierning til Beviis for min Paastand. Et Selskab af Skuespilyndere opførte i en fransk Provindsialstad Corneilles Cid. Gomez giver, som De veed, Diego i første Act et Øresigen, som denne, efter Digterens Mening, skal putte i Lommen, men siden hevnes for af sin Søn Rodrigo, nemlig Cid. Dilettanten, der spillede ge. Comis, ga aar imidlertid, formodentlig af undre Aarsager end Corneille har tænkt paa, Diego et saa dygtigt Øresigen, at denne ikke gad oppebie den poetiske Hevn, men tog den paa Stedet og gav ham igjen et drøit Slag med knyttet Næve i Ansigtet. Nu fik begge hinanden i Haaret, kastede hinanden omkuld, rullede kæmpende ligefra Theatret ned til Lamperne og knækkede adskillige deraf. Der blev ikke Fred førend Cid (Mairen) Chimene og tre Gensd armer, der forestillede Maurer, styrtede til og skilte dem ad.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-23
Det er maaskee blot en Anecdote," sagde Major Brandt. Men hvis Muelighed De dog ikke kan nægte, svarede Hr. Buchardt. J Holbergs Stykker f. Ex. regner jo, som en vis Kunstdommer siger, Stokkeprygl ned. Skulde der blandt de mange Hundrede Gange disse Stykker gives, ikke findes en enkelt Leilighed til at gjøre Jllusionen til Virkelighed?
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-23
Det kan man ikke antage blandt Venner og Konstyndere," sagde Majoren. Men naar nu Digteren selv, vedblev Hr. Buchardt, som f. Ex. Grosmann i, Kun sex Retter, udtrykkeligen siger: at Øresigenet skal være saa drøit, at en Tand udslaaes derved, og dets Eftertrykkelighed endydermere bevises derved, at Hofraaden maa finde sig af med sin Tjener - hielper her da noget Venskab imellem de Spillende, Kan Hofraaden, uden aldeles at tilintetgjøre Jllusionen, give Øresigenet lempeligere end at man i det mindste hører det smække?" Havde jeg noget at raade, begyndte en tyk Raad, der hele Tiden ene syntes sysselsat med Vingen af en Kalkun, - saa skulde aldeles ingen Prygl finde Sted paa Skuepladsen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-23
J de gamle Stykker skulde de reent udelades -man udelader jo saa meget - og kom nogen med et nyt, hvori der foreskreves, at de skulde uddeles, saa vilde jeg sige til Forfatteren - vil De have Deres Personer pryglede, min Ven, saa lad det skee uden for Scenen. Jeg er ganske af Deres Mening, raabte Hr. Buchardt. Man maa sige hvad man vil saa ere Hug holdne Varer, enten saa man faaer dem for Spøg eller for Alvor, i en Tragvedie eller i et Lystspil." ske J min Føver, bemærkede Majoren, be man den skjønne Indretning, at da dens Pivattheaters Medlemmer ikke ere stærke i Far konsten, saa udføres alle Fægtninger bag Enlisserne. Maaskee det samme kunde finde Ste med Hug. Visseligen kunde det, sagde Raaden. JnKratter lade en Deel oprørske Strelitzer i Samensværgelsen mod Peter den Store radbrælkebag Coulisserne, saa maatte man ogsaa kun lade uddele Prygl der." Og ligeledes kysses der," sagde sin Wildskyt. Ei hvad Kys - sagde den tykke Raad kan det være det samme med. Det enke jeg vilde paalægge de Kyssende var, at Kri set ikke skulde være saa stærkt, at det smække, saa man kan høre det over hele Huset. Da vilde jeg dog heller, sagde Hr. Blum– naar galt skulde være, at min Datter til Hug end Kys paa et saadant Sted. En Luftfart til Hest.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-23
Constantinopel. (Fortsat, see Nummer 75.) Akademierne ere inddeelte i forskjellige Collegier af 80, 100 og 150 Ynglinge: Bajaged den Andens Akademie indeholder tre Collegier, Selim den Førstes to, Mohammed den Ander sex; i Spidsen for hvert staaer en Mudieller Stormester over Universitet. De Betirtilser, som ere paalagde Ynglingene eller Soflatier, for at giøre Fremskridt i Videnskaberne, til kun at indtage et Maaltid om Dagen, og afholde sig fra alt Samqvem med FruentimmuDe høre Forelæsningerne siddende paa Hug store Trapper. Ved hvert af disse Medreseet i ler Akademier ere sædvanlig offentlige Bibliotker, hvorom vi have talt. At stifte et Biblithek i Tyrkiet er en ikke ringe Opofrelse fortdelst Manuscripternes Dyrhed. Sultan Allalhameds keiserlige Decret angaaende et Boguelkeries Oprettelse siger, at de tyrkiske Historieskrivere Meima's, Rascids, Celebi=Fades Var ker have kostet mere end 300 Piastre, hvor kan sees at Stiftelsen af et Bibliothek udfordrer umaadelige Summer; og selv Skriftens Skjønhed, med de rige og hyppige Forstringer bragte ofte Prisen paa en Koran op til en Sum af over 2,000 Piastre. J hver af disse Anstaltet, ere for at have Omsorgen for Bøgerne (eller til tere Manuscripterne), Bibliothekarer ansatte, du dagligen blive betalte med 6580 Aspre, og dito den erholde et Gratiale ved Ferierne, som Diramsfesten fører med sig. Desuden blive de uderholdte paa Imaretternes Bekostning; Ri man maae bemærke, at Akademierne og Biblicthekerne sædvanlig ere Tilbehør til Moscheerne, noget der giver Kundskaber en religiøs Charatteer og ikke lidet bidrager til at forhindre litterarisk Forbindelse mellem Musselmændene og de Christne. Disse Anstalter blive af de Troende anseete som fromme Værker. Ogsaa lide Stil terne deres Gravkapeller indrette i samme. Jnd skriften af Sultaninde Valides Bibliothek siger, at Sultan Ahmed har gjort denne religiøse Stil telse for sin Bedstemoders Sielsro. Mausoletiraf de Sultaner, som have stiftet de andre Biblietheker, ere ogsaa i Forbindelse med samme.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-23
Blandt disse Bibliothekers Mærkværdigteder regner man Koranen, der er skrevet med den fra Mohammeds Tid almindelige Orthogphie, efter hvilken Araberne ikke bruge Vokalet. Der gives ogsaa Alkoraner med Osmans, Oma- og Alis Skrift, der ere lige saa sjeldne. Commentarerne over denne Coder, eller de saa kaldte Taphirer, er den frugtbareste Green af den tyrkiske Literatur. Ordbøger, Lexikonner og Alt hvad der henhører til de linguistiske Fag, har disse Bibliotheker Overflødighed af. Man finder fremdeles Værker over Chemien, Landvæsenet, Lægevidenskaben og den philosophiske Sædelære, forfattede af tyrkiske Skribenter. Pentaleuchen, Evangelierne, Palmerne ere ikke udelukkede af Samlingerne; de ere skrevne i deres originale Sprog, med syriske og græske Oversættelser. Bøgerne ere i Futteraler og i Glasskabe, de ere omviklede af et Baand, og ved en sindrig Mekanisme gaae de, naar man berører Baandet, ud af dets Jndfatning. Paa Futteralet læser man Værkets Titel. Hvad disse Titler imidlertid angaae, saa ere de ikke af den Nytte for Undersøgerne som hos os. Hyppigst betyde de aldeles intet. Saaledes læser man: Oplysnings Bogen, Grammatik Bogen, Forklaringer af Tezkir, Bogen om Lægemidler, den hemmelige Skat, Mysteriernes Rosenbusk, Historien om Mirsaki, Tidens Sold &c. Hvert Værk er sædvanligt forsynet med en stor Mængde Commentatorer. Ogsaa danner, som forhen sagt, Commentarerne den største Deel af de constantinopolitanske Bibliotheker. Religionen er saa adskillelig fra Literatunen, at hvert Værk ender med en Bøn af Forfatteren eller en Anbefaling for Læserne til Bønscaledes for Exempel: "J - Aaret af Hegira i denne Maaned, paa denne Dag, i denne By blev denne Bog fuldendt af - - Hver som læser den, forglemme ikke Forfatteren i sine Bønner i denne eller den anden Verden. Undertiden tilføjer ogsaa Afskriveren en lille Anbefaling for hans Sjæl i de Troendes Bøn(Fortsættes.) I Anledning af Hr. J. H. Br's Bemærkninger om "Retskrivningsregler af A. Jacobi.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-23
J Literaturtidenden Nr. 29 har Hr. Br. i en erkjendtligen paaskjønnet human Tone skiænket mine Retskrivningsregler" den Opmærksomhed at fremsætte nogle bemærkninger om dem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-23
Skjøndt nu disse bemærkninger i flere Henseende ere i Piecens Faveur, kaste dog nogle af dem en Skygge paa den, der, ved lethen at betragtes, maaskee vilde være tilsyneladende større, end den deels er antydet, deels begrundet. Det var derfor min Plan, specielt besvarende at møde den ærede Recensents Anker, hvilket vilde være mig saameget lettere, som jeg blot behøver at tye hen til for mig havende Authoriteter som Baden, Bloch, Molbech, Dahl, Bentzien, for at hente Beviisligheder, der idetmindste forstørstedelen ville tilbagevise eller modificere den ærede Rec. Anskuelser; men nærværende Blads Plan tillader ei at optage den vidtløftigere Udvikling, hvorfor jeg vil lade Ankerne og Pjecen falde eller staae for deres egen Dom. Kun maa jeg gjøre opmærksom paa, at Pjecen ifølge den Fortalen angivne Plan kun skulde være et Hjælpemiddel i Lærerens Haand, et Skelet paa et indskrænket Rum, bestemt for en Classe af Børn, hos hvem man ei torde forudsætte Tid og Evne til en speciellere Udvikling, uden forsaavidt denne efter forskjellige Fattevner og andre Omstændigheder kunde tilføies ved under den hyppige Anvendelse at oplyse og forklare, udvide eller indskrænke. Reglerne, Kunstordene, Definitionerne maatte derfor være saavidt muligt faa og korte, og dog saavel omfattende som almeenfartelige, ligeartede for ligeartede Begreber, uligeartede for uligeartede Begreber, en Opgave der just ikke er saa let at løse, og at den maatte vanskeliggjøre Valget af Udtrykkene er indlysende; dog, at jeg heri ikke har været uheldig indrømmer den ærede Rec. Men som Skelet kunde Piecen ikke være en Lærebog for Læreren, denne maa have sin Kundskab af andre Kilder, og forstaae at anvende dem, og forsaavidt ligger den ærede Recs. Resultat: "at Bogen ei ret vel kan bruges uden under en duelig Lærers Veiledning, allerede i selve dens Plan. Men skulde dette Resultat, forstaaes i et større, dadlende Omfang, finder jeg mig overbeviist om, at Præmisserne, ved tilbørligen at veies, enten i og for sig selv, eller sammenholdte med Piecens Plan, ville tabe idetmindste størstedelen af deres tilsyneladende Ankevægt. A. Jacobi.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-23
Man taler meget om den Cultur, som Europæerne indføre blandt uddannede Folkeslag; men man tier om de Ulykker, de tilligemed Culturen bringe dem. Saaledes gjør Sidney Tidenden den sørgeligste Skildring af Tilstanden, paa Selskabsøerne i Australien. En afskyelig Sygdom, som Europæerne have tilført de stakkels Øeboere bortrykker dem efterhaanden ligesom Brændeviin Nordamericas Jndfødte. Af sex mandlige Indbyggere drages i det mindste sem med denne Sygdom. En smuk Culturforæring!
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-23
Kjøbenhavns Børs d. 23 September 1828. Hamburg 2 M. - a vista 212 Species 215 Specier solgtes til 12 Rbmk. 14 1/2 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler. pr. 100 Specier Svenske Sedler. pr. Rdlr. Rigsgjeld. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) Dito Dito. . . . . . . . . . . Nationalbank=Obligationer. 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. 6 pCt. norsk Laan, ved Hambro & Søn. 4 pCt. nye norske Obligat. ved Dito lydende paa r. S. 4 pCt. Dito Dito . . . . . C. Miler. 521 522 Rbs. Tegn. Rbd. Sal. 81 1 - i Banco. (af Laanet 4 Febr. 1820) 102 102 1/2 Rbd. 1. Dito Dito. . . . . . . . . . . 110 110 1/4 i Sedla. Renter pr. 6 Januar: 154, - Rbd. Seil. 99 1 100 Rbd. r. S. 100 1/2 107 i Banco. 96 r. S. 98 98 1/2 i Vaur. 3 pCt. nye danske Obligationer, 61 3, 62 L. Sal.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-23
Rettelser. Pag. 1208 Lin. 3 fra End. - af l. over J Skriftfortegnelsen har Jndsenderen gliat tilføie, Beskrivelse over Guineiske Planisamlede af Statsraad Thonning, udgivne: Etatsraad Prof. Schumacher. (Dette Skil har i denne Uge forladt Pressen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-27
Nyeste.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-27
Skilderie af Kjøbenhavn. Femogtyvende Aargang. No. 78. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Løverdagen den 27 September 1828. Prøve af en travesteret Eneide efter Blumauer. Der var engang en tapper Mand, Som Hr. Æneas hedte; Han smurte Haser, da en Brand J Troja man beredte, Og tog afsted med Pik og Pak Skjøndt han udrillet ei borttrak Af Jupiters Tantippe. Hvad mon den sære Dame dog Saa vred imod ham gjorde? Om Mennesker, hvis hun var klog, Hun ei sig kjere borde; Men Juno, som Gudinde var, Og selv en Himmelkrone har, En Skjelm bag Øret havde. Det Æblet var, som hende laae Fra Paris's Tid paa Hjerte, Og Ganymed, i hvem hun saae En Medhustru med Smerte; Dernæst Æneas tede alt J Fødselstimen sig saa galt, At være begges Frænde. Før han derfor sit Velskland saae Han meget skulde lide: Snart maatte han til Blaamænd gaae, Med Sorg og Elskov stride: Snart stilles blot for voldsom Død. Kort sagt, han led en Pokkers Nød At grunde Vaticanet.) Knap Juno saae ham paa det Blaa, For hun blev rask tilmode, Og sagde: det var netop saa, Jeg ønsked det, min Gode! Du snart skal see hvad den formaaer, Hvis Herre under Tøilen staaer Selv med sin Tordenkile. J gylden Karm hun lader trygt Af Fugle to sig drage Didhen, hvor nu Paris er bygt Til Wolus saa faae: Der holder i sin Pose tæt Naar han at blæse er lidt træt Den Gamle sine Vinde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-27
Den, som skal bære Romas Spir Vil Verden dygtig knibe; Hver Drot, Andægtighedens Tir, Vil lyde fromt hans Pibe; Han Penge faaer i Skjæppemaal, Og Riger vil med Bifaldskraal Hans blanke Støvler kysse. Han mægte vil med høire Haand. At gjøre Underværker, At lægge Tyrkekram i Baand Og tæmme selv Berserker; *) Paveligt Collegium. Det har sit Navn af Præstekalds Bortgivelse. Han deele skal den halve Jord J Øst og Syd, i Vest og Nord, Lig gravenstener Æble. Paa Knæ ham Folkeslægter vil Som deres Guddom ære, Den, som ei villig er dertil, Med Jld han vil det lære; Hans Hat vel større er end min, Men dog hans Torden alt for fin, At meget den kan skade. En Anden og med Tiden skal En Pebling procreere, Som efter Mars, vor Feldtmarschal, Et Navn vil acqvirere *). Vel laer Virgil mig alt det spaae, Men ubetinget Tro man maa Til Praleren ei sætte. Da Verden eengang vant nu er Af Rom at dependere, Saalænge man har Fodkys kjær, Den Stat vil høit florere: Thi Herskesyge har sin Rod J hver en ægte Romers Blod, Det læser jeg i Stjerner. Det, som i Dag din Søn er hændt, Ei meer vil arrivere: Til Africa han har sig vendt Sig der at divertere: Flyv hurtig til Carthago hen, Og anbefal, Mercur, min Ven Hos Landets Regentinde!" Regina Sacordos – partu Anbit - prolen, be 276 sen. Mere om Greens Luftfart til Hest. (Sluttet, see forrige Nr.) Greens egen, i Bladet Sun optagne Beretning lyder saaledes: "Da Atmosphæren var fuldkommen klar, den 29de Juli, om Aftenen Kl. 6 1/2, besluttede jeg at fæste min Hest til sit Apparat, og at berede mig til Opreisen. Til den Ende blev Siden aabnet paa den Kurv, hvori den skulde staae, og den selv bragt ud af sin Stald; Trængselen af den store Menneskemasse syntes at være den imod, og den vilde derfor gjerne unddrage sig samme i sit nye Huus.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-27
Jmod et Par fremmede Herrer, som vilde ordne noget af hans Pynt, der var kommet i Ulave, viste han sig meget urolig, og han taalte det kun af mig, ligesom han ogsaa venlig slikkede mine Hænder, imedens hans Fødder bleve bundne og andre Forberedelser gjordes. Saddelen blev gjort fast til Baandet, ved hvilket ogsaa mit Anker, en Pose med Bønner og omtrent 250 Pund Ballast, fordeelt i 11 Punge, bleve ophængte. Da alting var færdigt, strax efter Klokken Syv, befalede jeg at løse det sidste Toug, og nu stege vi, under bifaldsklap af den største Mængde Tilskuere, jeg nogensinde har seet samlet, langsomt og perpendiculairt iveiret. De Ballonen var løsladt styrtede min Reisekamerat et Par Gange forover og bagover, og blev øsen synlig forskrækket ved det Jubelskrig, som jeg endnu hørte tydelig, førend jeg havde passeret Themsen, snart fik han dog sin sædvanlige Fatning igjen, og spiste nu nogle Bønner, som jeg talte ham med Haanden, idet jeg lænede mig over hans Hals. For at være beredt til at lande, udhængte jeg derefter mit Anker og steg af, for at ordne nogen Ballast, men da min Tyngde bragte Kurven ud af Ligevægt, og min lille Paradeur blev urolig derover, saa indtog jeg atter mit Sæde og naaede en Høide af noget over en Miil, efterat jeg havde udkastet noget Ballast. J denne Høide faldt en ganske fiin Snee, som, ved Solens Refler ovenfra og ved Skyernes Gienskin nedenfra, havde en Sølvstøvskurs Udseende. Da jeg dalede lidt, syntes Sneen at have forvandlet sig til Regn, og da jeg sank dybere mærkede jeg hverken det Ene eller Andet, et Tilfælde, som allerede ofte har mødt mig. Under disse forskjellige Bevægelser blev min Hest fuldkommen huusvant og fortærede alle de Bønner, som vare i Pungen. Efterat jeg havde opholdt mig en halv Time i Luften, traf jeg mine Forberedelser til Nedfarten, hvilken jeg ogsaa iværksatte i fuldkommen rolig Luft, med ringe Umag og uden nogen Skade for mig selv eller min Hest, i en Kløvermark i det Kentske. Saasnart min Reise kamerat var kommen i Frihed, vederqvægede han sig af ganske Hjerte ved Kløveret, og spiste deraf med en Appetit, hvorpaa man ikke kunde mærke, at han i Luften havde spiist over tre Potter Bønner. Min første Bestræbelse var, at finde Nogen, til hvem jeg kunde betroe min Hest, og lykkeligviis var der iblandt dem, som først ilede mig til Hjælp, en Hr. Lister, hvem jeg allerede i London havde havt den Ære at kjende, og som ved sin venskabelige Omhu skaffede mig en Plads for min Pony i en Stald hos en af sine Venner i Beckenham. Den Vægt, jeg havde med mig ved denne Leilighed, var følgende: Ballonen med Tilbehør, saasom: Anker, Kurv, Touge, Ballast, o. s. v. . . 508 Pund. Hestens Vægt. 250 Min egen Vægt. 148 Tilsammen 906 Pund.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-27
Da jeg ved min Nedstigen kun havde tabt forholdsmæssig lidet Gas, besluttede jeg, at gjemme Resten om Natten, og næste Morgen, at foretage en ny Luftreise med Hr. Hemming, Professor i Chemie, eller at overdrage dette til min Søn, som jeg ventede med Vognen til Ballonen. Hr. Hemming havde nylig steget op med mig fra Stratford, men kunde, formedelst det slette Veir, ikke anstille de Forsøg, han saa gjerne havde ønsket. Ei heller denne Gang blev det ham muligt, fordi det, næsten hele Onsdag, blæste saa stærkt fra Vesten, at Ballonen, inden faa Minuter, vilde have drevet imod Nord. Om Aftenen blev Veiret roligere, men Ballonen havde nu mistet saameget Gas, at den ikke havde Stigekraft nok for to Personer, men da Landsbyens Beboere havde gjort sikker Regning paa at see en Luftreise, saa beste jeg Kurven alene, henimod Klokken Fem, og hævede mig omtrent en Miil i Høiden. Efter en halv Times Forløb dalede jeg velbeholden ned paa Bromleycommon, 5 Mile fra det Sted, hvorfra jeg var stegen op. Ballonen, Kurven o. s. v. blev paalæsset og spederet til London, hvor min forrige Reisekammerat, som den hele Dag havde været besøgt af flere Hundrede Personer, indtraf iaftes og gik frisk og munter til sit gamle Qvarteer. Dette er nok den første levende Hest, som nogensinde har gjort en Reise i de luftige Regioner. N. M. 252.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-27
Constantinopel. (Fortsat, see Nummer 77.) Seraiets Bibliotheker, der ere utilgængelige for Fremmede og Jndenbyes, indeholde, som man forsikkrer, kostbare Manuscripter fra den græske Oldtid, som f. Ex. hele den sicilianske Diodors Værk, og andre af lige Vigtighed for Videnskaberne. Da de bleve grundede af Mohamed den Anden, saa er det ikke usandsynligt, at der i samme findes græske Manuscripter, eftersom det er bygantinske Udvandrere fra hiin Epoke, som vi for største Delen skylde Takken for den gamle Litteratur. Den lærde Verden, er maaskee kommet til det Tidspunkt, igjen at erholde kostbare Fragmenter fra Grækerne og Romerne. Naar den russiske Expedition endelig skulde naae til Constantinopel saa maae den russiske Keiser fremfor alt sørge for at Baskirerne og Kosakkerne ikke tilintetgjøre disse lærde Skatte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-27
Tyrkiets Literatur er for inderlig forbundet med Cultus til at Østerlænderne med Ligegyldighed skulde kunne see den underkastet et Forhold, der maatte have sin Oprindelse fra det Vantroende. Et tyrkisk Bogtrykkeri, som Jbrahim Efendi ved sin Tilbagekomst fra Paris medførte, blev strax anseet som en Kirkeskandal. Afskriverne begyndte Oprør, som Ulemalerne nærede: der paafulgte en Opstand i hvilken Sullarm nær havde tilsat Livet. Jmidlertid har det ta ret Øjevidner, der tilskriver denne Opstanden anden Aarsag. Alt er for øvrigt, som forhen sagt, blan med Religionen. Lovkyndighed, UnderviisniExistents, Jntelligents. Alt er omfattet Theokratiets Nat. Her kan man sige, Gud overalt. Gaaer man i Krig, bliver en Arv di vil man smause, eller betræder man Brudeleret – ved Alt bliver Allah anraabt om Bister. Delingen af en Arv bliver bestemt ved Kornini Mangel af Anordningernes Bestemmelse bliver Sunna eller den mundtlige Lov tage tilRaads, og naar det er saa nyt, at det ikke er bliven forudseet af fire høiagtede Commentarer H. ifah, Maleck, Schafet og Hambak, saa red spørger man Canu-Nameh eller Fyrster, Villie, der repræsenterer Gud paa Jorden. Den Vice-Gud er dog ikke altid ganske retfærdig, til ved hans Thronbestigelse skaffer han sædvanlig sine Brødre afveien med Silke-Strikken; thi deer Seraiets Politik, at Sultanens Sikkutekun kan befæstes ved Aflivelsen eller i det mit ste Jndspærrelsen af hans Brødre. Det la Fangenskab, i hvilket man holder Prindsens den keiserlige Familie, er Aarsag til, at de, tilde erholde Regjeringen, da ere aldeles ukyndii Politiken og Administrationen, og at Eucherne, som have opdraget dem, blive ved detMyndlinges Thronbestigelse vigtige Personer, til raade over Paschalikerne og erholde de første Pe ster i Sø- og Land-Etatens Tjeneste, efter Vilkaarlighed, Lune og Salg. Saadanne Omstændigheder maa man tilskrive Uvidenheden og Mangelen paa Kundskaber, som man finder hos di største Deel af den høie Ports vigtigste Enbedsmænd, uagtet Constantinopel ikke har Ma gel paa Midler til at erhverve Kundskabet. (Fortsættes.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1828-09-27
Jndenlandske. Efterretninger. Et ypperligt Bidrag til Forsørgelse i trængende Familier gives i de smaa haves lonier, som ved næsten alle Kjøbstæder i Hertugdømmene Schleswig og Holsteen, og ved nogle i Danmark ere bragte istand, en Følge af Hans højfyrstelige Durchlauchtighed Statholderen, Landgreve Carl af Hessens ædle Nidkjerhed. J fire Landsbyer under Herskabet Volckershausen blev i Aaret 1805 begyndt med Udførelsen af den Plan, at forskaffe fattige Familier et Underholdningsmiddel i at opdyrke noget Land, der ingen egentlig Værd havde.