Viborger Samler, 1783-01-13
Da nu efter den sammeMaaalestok Saturns Middel=Afstand er 9539, saa seer man, at denne Plante er omtrent endnu eengang saa langt borte fra Solen, som Saturn, altsaa befindes den just der, hvor man i Følge en vis Regel, som man har bemærket i Planeternes forskiellige Afstand fra Solen, havde kundet formode en nye Planet. Man behøver derfor ikke længere at undsee sig for at erkiende dette Himmel=Legeme, for en af vore Planter, da den Forudsættelse, at den skulle være en Commet, ikke rimer sig vel med de anstillede Observationer, og adskillige af Hr. Bode desangaaende anstillede sindrige Betragtninger. Kuns en Omstændighed fortiener endnu vores Opmærksomhed. Hvorfor, maatte man spørge, har man ikke bemerket den for nu, da den er saa stor som en Stierne af 6te Størrelse, og er endog seet med bare Øine af Hr. Bodens Venner. Dette Argument faaer endnu meere Styrke, naar man betænker, at Dyre=Kredsen er just den Deel af Himmel=Kuglen, om hvis Stierner Astronomerne til alle Tider især have bekymret sig. Tobias Mayer har alene givet en Fortegnelse paa 1000 DyreKreds Stierner, hvori der ere en Mængde af Stierner, ne som ere mindre end de af den 6te Størrelse. Skulle den være undgaaet denne utrættelige Observator, om den var en Planet, hvis Bane altsaa er lidet excentrisk, og næsten falder sammen med Erkliptika, og som altsaa ikke engang kan have staaet uden for Dyrekredsen. Herpaa kan man svare, at dette Spørgsmaal kan anbringes ved alle Opdagelser. Hvorfor har Trembley just først opdaget Polyppernes forunderlige Egenskaber, og den utrættelige Løvenhoeck ikke. Zodiacal=Lyset er overseet af saamange store Naturkyndige, hvorfor have de skarpsig tige gamle overseet Solepletterne, da mange kan see dem med bare Øine, og det ikke med Fliid søgt dem, naar man havde sagt dem at der vare nogle Pletter deri, men uformodentlig fundet dem, da de ikke tænkte paa mindre end at søge Pletter i Solen. Og dog er den op og nedgaaende Soel, hvorved, (og maaeskee i Taage og tykke Skyer) de aleene lade sig see, paa denne Maade blevet holdet for et af de skiønneste Syner i Naturen, hvortil endog mange ere blevne hendragne ved religiøse Skikke, eller og formodentlig som det skeer den Dag i Dag er, ved affekteret Føelsomhed. For saa vidt var dette Spørsmaal, hvorfor denne Planet nu først er bleven opdaget, ikke meget fornuftigere, end Spørsmaalet af Tieneren i Komedien, som ikke kunde begribe, hvorfor hans Herres Fader just kommer den Tid hiem, og ikke et Aar tiligere eller sildigere, som havde været ham meget begribeligere. Fremdeles er det ikke sieldent, at Astronomerne have ikke agtet paa Stierner i Dyrekredsen. kredsen af 6 og 7 Størrelse som enhver kan overbevises om, der vil sammenligne Himmelen med Stierne=Fortegnelserne. Endelig kunde det ogsaa være, (og man maatte ønske, at dette var det rette Fald at Astronomerne virkelig alt havde sat denne Stierne i deres Fortegnelser. Saa har Hr. Bode f. E. ingen Stierne kundet finde paa det Sted, hvor Mayer setter sin 964de. En Stierne af 6 Størrelse, som Tycho setter ved Steenbukkens Hale, har Helvelallerede ikke meere kundet finde, og begge passe temmelig nøie med den Forudsettelse, at det har kundet være den nye Planet. Hr. Bode er endnu beskjæftiget med disse nyttige Undersøgelser, hvoraf man kan vente at see Udfaldet i hans astronomiske Aarbog for 1785, som var formodet at udkomme i næst afvigte Aar. Da denne Planet altsaa er 19 Gange længere fra Solen end vi, saa maa den staae henved 400 Milioner Mile fra Solen. Solens Diameter synes paa den 19 Gang mindre end hos os, og den faaer af Solen et 361 Gang svagere Lys end vi, som dog er endnu altid saa stærkt som Lyset af 300 fulde Maaner. Hr. Professor Mayer setter dens Giennemsnit paa 10 Secunder, deraf følger, at den er 1157 Gange større end vores Jordklode, og altsaa omtrent af Størrelse som Saturnus. Hr. Bode foreslaaer at kalde den Uranus. Han siger, at efter de grædske Digteres Fabler, var Uranus en Konge over de ældgamle Atlantier og en af de første Opfindere af Stierne=Videnskaben, hvorfore han vel fortiente en Afmin delse iblant Planterne. Man holdt ham ogsaa for SaturSaturns Fader, ligesom denne for Jupiters. Herefter skulle de 3 efter hinanden staaende Planeter Jupiter, Saturnus og Uranus laane deres Navne just af 3 næst for hinanden gaaende Personer i den ældste Mythologie. Og Planeten Uranus tabte sig i det store Himmels=Rum for vore Øine, næsten som dens Historie, hvoraf den fører Navnet, taber sig i hine dunkle Tider, da endnu Guderne, eller hellere Atlauterne endnu beherskede Jordkloden. En Franskmand Hr. Poinsniet Desivey har givet den nye Planet Navn af Cybele, eller Cybelle, som Lucan og Propertz skrive. Dette Ord siger han kommer af det Grædske og, (Hoved) og 5 (stum) saa at det hedte saameget som Stum Hoved, og var altsaa et meget passende Navn for en Planet, som havde holdt sig saalænge skiult, og desforuden betegnede Saturns Gemahlinde. Dette Jndfald har virkeli- ogsaa fornøiet ham saameget, at han har bragt Planeternes nye Rangforordning i 3 Latinske Vers: Ambit Solem Hermes, Venus hune, Mox Terra; Diana; Mars sequitur, pergit Rex Jupiter, hunc Saturnus. Omnes hos orbes amplectitur alma CubellaiNyeheder. (Til Staldning er denne Vinter udi Halds Amt opsat følgende Ørne: Paa Windumovergaard, 80 Stykker. Lynderupgaard Asmild-Closter HolmLærkenfeldt, Taarupgaard : Holmgaard = Søedahl. Hald. Randrup. Staarupgaard Himmestrup. Er 958 Stykker.