Politivennen, 1809-01-01
Forslag om Besparelse af Ligkister. Træ, Materialers daglig tiltagende Dyrhed gjør det nødvendigt at udtænke Midler til at formindske Forbrugen deraf, især af Fyrrebræder, som ikke ere et dansk Nationalprodukt, men skal hentes fra fremmede Steder. Allerede koste de simpleste Ligkister, hvoraf de Fattige betjene sig, ligesaamange Rd. som forhen Mk.; hvor trykkende er ikke dette for dem, som skal udrede Omkostningerne, og dersom ikke en hastig og lykkelig Forandring indtræffer, vil denne Udgivt følelig trykke alle Borgerklasser. Til Forebyggelse heraf foreslaaes, at enhver Kirke forsynes med en halv Snes Ligkister af forskjællige Størrelser til Afbetjening for enhver som behøver samme, imod at erlægge en vis Leje; men disse Kister maatte saaledes indrettes, at de opstaaende Sider tilligemed Laaget udgjøre et Helt; Bunden derimod maae være løs, forseet med en List rundt omkring, og en dito inden for Bunden, saa langt fra den yderste, at Overdelen af Kisten kan staae fast imellem Listerne; fremdeles maatte Bunden være forseet med Stropper af Liner, hvis Bugt indvendig langs op af de opstaaende Sider gik gjennem Laaget, med en Knevel ovenpaa; ligeledes kunne Remmer maaske være fornødne til at spende Liget fast til Bunden, paa det at dets Stilling ikke skulde forrykkes, ved Kistens Nedbringelse af Trapper. Efter at Kisten er nedsat i Graven, og Sørgeparrene har forføjet sig bort, aftages Knevlerne, formedelst hvilke Kistens Overdel er fæstet til Bunden, og Overdelen bringes af Ligbærerne tilbage paa Ligvognen, og med denne køres til sit Sted. Altsaa ikke før i Graven mister den Afdøde et Tækkelse, som ikke mere behøves, naar Jorden træder i dets Sted. Ligfærden kan derhos skee med samme Anstændighed og Pomp, som sædvanlig, ja denne vilde endog blive forøget, thi hvorfor skulde ikke enhver, som kan betale det, ville lade sig bortføre i en betrukken Kiste; og den ringere Folkeklasse vilde istedet for en uanseelig Kiste af 6 Bræder, for en ringere Bekostning, faae en smukt prydet Kiste. Naar nu Lejen af Kisterne blev sat i Forhold til Ligvognene, f. Ex. den smukkeste Overtrukne 10 til 12 Rd. den ringere dito 5 til 6 Rd., den smukkeste af de glatte Kister 4 Rd. og den ringere 2 Rd., saa vandt Kirken betydelige Jndkomster, og de Bidragende bleve dog tillige lettede i deres Udgivter: det forstaaer sig, at Bunden af Kisten, som den Afdøde beholder i Graven, maatte bekostes af Kirken, og være indbefattet i Lejen. Fordomme troer Jnds. ikke ville bestride dette Forslag; thi man optog jo med Velvillighed Hestekjødet iblandt Fødemidlerne, da det skortede paa Oxekjød, hvorfere da ikke ogsaa nu, da det skorter paa FyrreBræder, antage en Begravelsesmaade, hvorved disse spares, og som i Graven, langt fra at gavne den Afdøde, i dets Sted hindrer ham i flere Aar fra at forenes med sin Moder Jorden. Snarere troer Jnds., at det smukke Kjøn vil forkaste Forslaget, fordi de ville saa gjerne, endog i Graven, være pyntede, og efter denne Maade, vilde uden Tvivl den hele Pynt indskrænke sig til Fødder i Linat indhylles med Hoved og ned eller Voxlagen. Midler til dette Forslags hastige Jværksættelse ere følgende. 1) At bemidlede Patrioter strax forsynede Kirkerne med de fornødne Kister, de vilde derved for en liden Kapital forsikre Kirkerne en betydelig aarlig Jndkomst. 2) At fordomsfrie fornuftige Mennesker ved deres sidste Villie bestemme, at de ville begraves som forommældt, og 3) at enhver som vilde begraves i egen Kiste, skulle dertil have Kanselliets Tilladelse, og altsaa løse Kongebrev dertil, og desuagtet betale Lejen af en Kiste til Kirken efter Ligvognens Kostbarhed.