Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-07-24
Udenlandske Etterretninger. Overordentlig Jnteresse havde den Efterretning opvakt, at Dronningen vilde i egen Person prorogere det engelske Parlament; man var begjærlig efter at see hendes første offentlige Fremtræden for hendes Folk, ikke alene formedelst Nyheden i Skuespillet, men ogsaa med Hensyn til de glade Forventninger, som den nye Regjerings Begyndelse og Dronningens afgjorte Tilbøielighed for det almene Folks Jnteresser har opvakt for Fremtiden. Allerede meget tidlig den 17de Julii vare alle Adgange til Overhuset besatte især med Damer, der ventede paa det Øieblik, da man vilde tilstede dem at komme til de Pladser, der vare bestemte for dem, naar Huset havde endt dets Forretninger. Forsamlingen viste en paafaldende Contrast i Damernes Sørgedragt og Peerernes og de fremmede Gesandteres glindsende Costummer. Kl. 2. forkyndte et Skud Dronningens Ankomst. Hun kom med et stort Følge i en Vogn, forspændt med 8 Heste, og under Escorte af Hestgardens Regiment Hertuginden af Kent, tilligemed Prindsen af Leiningen vare komne forud i Huset, hvor de bleve modtagne af Hertugen af Susser. J længere Tid ventede man forgjeves paa Dronningens Fremtræden, og man udbredte allerede den Formodning, at hun ikke vovede selv at oplæse Throntalen, da hun pludselig kort førend Kl. 3 lod sig see i Forsamlingen med to høie Kronbetjenter foran sig, som bare Rigs-Jnsignierne. Hun var iført en kongelig Hermelins Kaabe over en hvid, med Guld gjennemvævet Atlaskklædning, og hun var smykket med Diamanter. Hun besteeg Thronen med et fast Trin, blev nogle Øieblikke staaende og betragtede Forsamlingen. Da hun satte sig, rødmede hun en Smule, men snart vendte hendes naturlige Couleur tilbage, og da hun bemærkede, at Husets Medlemmer endnu stode i en ærbødig Stilling, vendte hun sig, efterat Lord Melbourne havde gjort hende opmærksom herpaa, med megen Ynde til dem og bød dem at sætte sig. Underhusets Medlemmer bleve herpaa indladte, og da de brugelige Vedtægter ved denne Leilighed vare iagttagne, oplæste Dronningen med klar og lydelig Stemme følgende Tale: "Mine Lorder og Gentlemen! Jeg har ivrigen greben den første Leilighed til at træffe sammen med Dem, for personligen at gjentage for Dem min hjertelige Tak for Deres Bevidnelse af Sorg formedelst den afgangne Konges Død og forde Yttringer af Hengivenhed og Tilbøielighed, med hvilke De have ønsket mig til Lykke ved min Thronbestigelse. Jeg ønsker meget at gjentage den Forsikkring, at jeg er bestemt for, at holde den protestantiske Religion vedlige i den Forfatning, som er antaget ved Lovene, at sikkre Alle den uindskrænkede Udøvelse af deres Troe, at beskytte Friheden og at befordre alle Classers Velfærd. Jeg fryder mig ved at finde Landet ved min Thronbestigelse i Fred med alle fremmede Magter, og i det jeg trofast opfylder Kronens Forbindtligheder og med Omhyggelighed vaager over mine Undersaatters Jnteresser, skal det stedse være Gjenstanden for mine Bestræbelser, at vedligeholde Fredens Velsignelser. – Gentlemen af Underhuset. Jeg takker Dem for den frivillige Tilstaaelse af de Pengebidrag, som De have bevilliget til det næste Aars Tjeneste, ligesom for de Forholdsregler, som De have taget, for at dække Udgifterne til Civillisten, som sædvanligen falde til Besvær. Jeg skal gjøre den Anstalt, at Statens Tjeneste i alle sine Deele kan forvaltes med den strængeste Sparsomhed. – Mine Lorder og Gentlemen. J det jeg tager Afsked med dette Parlament, aflægger jeg Dem min Tak for den Jver og den Udholdenhed, med hvilken De have opoffret sig til Landets offentlige Forretninger. Omendskjøndt Deres Arbeider ved den sørgelige Tildragelse, som har fundet Sted, ere blevne afbrudte, saa haaber jeg dog med Tillid, at de ville have den velgjørende Virkning, at befordre Lovgivningens Fremskriden i et nyt Parlament. Jeg seer med Tilfredshed, at De have bragt nogle nyt tige Forslag til Modenhed, hvoriblandt jeg med særdeles Jnteresse bemærker Forbedringerne i Straffe, loven og Jndskrænkningen af Dødsstraffe. Denne Formildelse af Lovens Strænghed hilser jeg som en Begyndelse af min Regjering, der spaaer Lykke. - Jeg bestiger Thronen med dyb Følelse af det Ansvar, som hviler paa mig; men Overbeviisningen af mine egne redelige Hensigter og min Fortrøstning til den almægtige Guds Beskyttelse holder mig iveiret. Jeg vil gjøre mig det til Pligt, at styrke vore Jnstitutioner, saavel de verdslige som de geistlige, ved vel overtænkte Forbedringer, saasnart Forbedring viser sig som nødvendig, og jeg vil gjøre Alt, hvad der staaer i min Magt, for at hæmme Anmositet og Tvedragt. Jmedens jeg følger disse Grundsætninger, vil jeg ved alle Leiligheder skue hen med Tillid, til Parlamentets Viisdom og til mit Folks Hengivenhed, da dette danner den sande Støtte for Thronens Værdighed og sikkrer Forfatningens Bestandighed." Efter Talen erklærede Lord-Cantsleren Parlamentet prorogeret til den 10de August, og Dronningen steeg ned, hilsede sin Moder med et Smiil, den øvrige Forsamling med et Buk, og fjernede sig Prorogeringen er ellers kun en blot Formalitet; the samme Aften blev Parlamentet ved en kongelig Proclamation opløst og en ny Valgudskrivning forordnet, som skal være færdig til den 11te Septbr.