Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1844-05-21
Allerede fra den tidlige Ungdom viste den Ældste Hang til Gierrighed, Had, Misundelse og Skadefryd, som med Aarene tiltog i den Grad, at han snart blev en Plageaand for sine gamle Forældre, hans Broder og hans nærmeste Omgivelser. Tidlig kom han til at bestyre sin Fædrenegaard, formedelst sin gamle Faders Svaghed, der dog endelig fandt den forlængst ønskede Fred i Graven. Fra den Dag blev det Broderen, det nu var kommen til Skjælsalder, umuligt længer at udholde hans Tyranniseren; han maatte altsaa forlade Fædrenehjemmet, for at tjene for sit Brød blandt Fremmede. Nogle Aar henrandt, han blev udskreven til Soldat, tjente med Ære Hs. Maj. Kongen i en Række af Ufredsaarene ved Garden tilfods. Broderen, i gode Omstændigheder, nægtede ham efter flere Anmodninger desuagtet af Bistand fra Hjemmet; i dette Tidsmaal havde han ingen uden sin gamle Moder at yttre sin Harme imod, hvem han under Skjældsord og med sure Miner knapt tilmaalte de faa Fornødenheder, der var hende tilskrevet i Aftægt, for at friste en kummerlig Tilværelse. Begunstiget af Tiderne og ved idelige Gierier, ubillig Aager og andre Udsuelser, voxte hans Formue efterhaanden saa betydelig, at han saae sig istand til ved flere Kjøb af Jordegods at udvide sin Gaard. - Nu vendte den yngre Broder, efter tilbagelagt Tjenestetid, hjem, og erholdt som eneste Arv af sin Fædrene gaard en lille Jordlod paa 1 Tdr. Land. Uagtet denne i Sandhed kuns ringe Begyndelse, har han ved Hjelp af Gud og Lykken havt et tarveligt Udkomme for sig og Sine. Nu henrandt atter en rum Tid, i hvilken hiin, som nu var bleven en stor Lodseier, laae i bestandig Strid med sine Naboer og Byemænd, indtil han endelig, da det formedelst hans slette Handlinger var ham umuligt at bjerge sig blandt disse, maatte sælge sin skjønne iboende Gaard og flytte til et andet Sogn, for, som han sagde, at tilbringe sine sidste Dage i Roe; dog ak, hvorlænge var Adam i Paradiis; allerede det første Aar havde han skaffet sig alle sine Naboer til Uvenner, og da Tjenestepigen, som er det eneste Tyende han nu holder, savnende alle Livets første Nødvendigheder, Føde og Varme, tyede hen til hans Broder, hvor hun erholdt disse, saa oprettede han i et Anfald af sin Harme over det Rygte, som derom nødvendig maatte udgaae, et Testament, hvoraf han ganske udelukkede sin eneste Broder og dennes Arvinger, og indsætter i dennes Sted, en anden fjernt beslægtet Familie som Arving til størstedelen af hans betydelige Formue, der nu paa Tiden beløber sig til over 20,000 Rbd., skriver tyve Tusinde Rigsbankdaler. Kuns dette Ønske har jeg tilbage, at de ei med hans Formue skulle arve hans Qvaler; men at de ved denne maatte høste de velsignelsesrige Frugter, som aldrig have villet trives hos ham. Foreningen tiltrængende Haandværkeres og Andres Understøttelse i Middelfart af 8 Marts 1840. tæller nu 71 Medlemmer, for Størstedelen af Haandværksklassen. Ved Selskabets Oprettelse var Antallet kun 51, og da de tilkomne 17 alle ere unge Mænd, saa viser dette, at man ikke alene yder Jndretningen fortjent Tillid og Velvillie, men at man ogsaa erkjender, at det er i den unge Alder der skal tænkes paa de gamle Dage. Hvor ønskeligt, at denne Tanke stedse maatte staae ret levende for Enhver. Ved Udløbet af Selskabets 3die Aars Tilværelse den 8 Marts 1813 eiede det en Kapital af 928 N. 3 Mk. - s. hvortil i sidste Aar, indtil 8 Marts 1811, er kommen: a) Medlemmernes Contingent 296 R. 2 M. 1s. hvert Medlem svarer nemlig: 8 s. ugentlig i de første 1 Aar. Frivillige Bidrag. c) Renter . . . . . 336 R. M. s. hvori kun afgaaer Administra tionsudgivter til Beløb . . . 333 N. 2 M. 8sTilsammen r. S. 1261 N. 5 M. 86. Denne Kapital er alt gjort frugtbringende og henlagt til Foreningens Grundfond; og da, efter Foreningens allernaadigst confirmerede Love, ethvert tiltrædende Medlems første 1 Aars Contingent, eller 17 Rbd. 2 Mk., skal henlægges til Grund fondet, saa kan dette i Tidens Løb blive meget betydeligt og til stor Velsignelse baade for de nærværende og kommende Slægter, hvis taknemmelige Erindring vil blive en hædrende Løn for de brave Mænd, der oprindelig have forenet sig til et saa roesværdigt Øiemeed. Dersom denne Jndretning maatte finde Efterligning flere andre Steder, hvor der vel ogsaa gives Folk, som ikke have Sikkerhed for at kunne tilbringe deres gamle Dage uden Sorg, og Savn, saa har Jndsenderen opnaaet sin væsentligste Hensigt ved denne Meddelelse. M. K.