Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-03-14
At en Forfatter, som Doctor Baden, der i saamange Skrifter har yttret en mig saa fremmed og modstridende Aand, ikke finder Smag i mine Arbeider, er heel begribeligt, langt mindre, at en Mand af hans Alder og Modenhed, med den Kulde og Sindighed, som hans Bebreidelser af hidsigt Blod og deslige, lader forudsætte hos ham, kan yttre sit Mishag paa en saa overilet og synderlig Maade, som i hans ovennævnte Udfald paa mine Ungdomsvandringer et Sidestykke til hans tidligere Angreb paa Grundtvigs Asalære). Jeg er langt fra at tiltroe mig noget dybsindigt Hoved; dog veed jeg, at hvor man vil udøve Kritik, eller giendrive og fælde Andres Overbeviisninger eller Meningsyttringer, skal man gaae ud fra Grunde, som man i det mindste veed at giøre sig selv Rede for. Doctor Baden har derimod intet uden et Par tomme Talemaader og indtil Væmmelighed misbrugte Skiældsord thi for saadanne maae Navn af Sværmer og Mystiker gielde hos ham, til at støtte sin Daddel paa. Saamegen Agtelse har jeg for hans virkelige Fortienester som Forfatter, at det kan giøre mig ondt at see ham nedværdige sig selv end mere, og udsætte sig for Satirens Spot, ved at blotte sin Mangel paa Philosophie, sin Smagløshed og indskrænkede Aand. For Alt hvad denne ikke har Sands for, det være Jdeer eller Følelser, har han kun det ene Navn: Sværmeri. En poetisk Anskuelse, et levende Udtryk af Følelsen, en uskyldig Blomst, plukket i Phantasiens Verden, en Betragtning, som hæver sig det allermindste over det daglige Livs snevre Tankekreds - alt dette er ham Mysticisme 9. Hemmeligheder, som hans Siæl ikke fatter. Philosophie og Religion ere hos ham Sværmeri 2, tomme Begreber, uden Sands og Mening; hvis han endog ikke, som stundom, ved sin lave Synsmaade forfalsker hellige Begreber *).J Fortiener det ikke at kaldes saa, naar han f. Ex. i Haandbogen i den danske Historie S. 12 vil faae Jeg vil ikke udvikle, hvad der med den største Følgerigtighed kunde udledes af hans Dom over mine Ungdomsvandringer og de af ham paaankede Steder. Jeg vil ikke udpege den Maade, hvorpaa han giør sig selv latterlig, i det han vil sætte mig i et latterligt Lys. Han har sørget for at giøre det saaledes, at ingen Henviisning behøves. Havde min Bog ingen anden Feil, end den, at mishage Doctor Baden, vilde jeg være saare vel tilfreds med den. Ligegyldigt kan det være mig, hvad Aarsag denne Forf. har troet at have, til paa et saa forunderligt Sted at ville giøre sig lystig over mine Ungdomsvandringer. At jeg for 4 Aar siden Treven Kritik over hans Skrift om Griffenfeld, burde han helst have glemt. Skete det end med nogen Ungdomsraskhed, og maaskee ikke overalt med tilbørlig Koldsindighed, saa er dette dog nok mindre Feil, end at skrive en slet Bog over saa stor en Mand, som Griffenfeld. - End mere ubegribelig bliver Dr. Badens Adfærd, da han i een Periode holder overdrevne, og derved tvetydige Lovtaler over den samme Forfatter, som han i den næste vil giøre latterlig. En herlig Berømmelse over alle danske Oldgrandskere, at de samtligen ere overgaaede af en ung Sværmer, hvis Skrifter paa hver Side ere fulde af Nonsens og Mysticisme! Kunde man ikke fristes til at troe, at de (S. 291) opregnede Huuskors (hvoriblandt Mysticisme. tager sig løierlig ud ved Siden af Jndqvartering og Dyrtid) saaledes trykke Dr. Badens Sind, at han ikke altid veed, hvad han skriver; og kan jeg ikke have Aarsag til at ønske mig fri for Berømmelser fra denne Haand?