Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1813-09-20
Indsendt, Jkke længe veed Undertegnede at have læst Noget, der saaledes har rørt, ja indtil Marv og Been rystet ham, som Bekjendtgjørelsen i den danske Statstidende No. 76 om et Selskab, hvis Hensigt skulde være, at gændrive Rygter, opdage deres Kilder og Ophavsmænd, og gjøre dem kændte af vedkommende Øvrighed. Gud, tænkte jeg, saa er da Rasionen saa dybt sunken, at Patrioten finder Troskab mod Konge og Fødeland, skal vækkes, og kun kan vedligeholdes ved en saadan Inqvist, sionskommission. Dog Patriotisme maa ikke forvekstes med Fusentasterie, for at bruge det mildeste Udtryk om hin oprørende Befændtgiørelse. Men den ubetænksomme Forfatter af samme vil jeg give at betænke, hvorledes han ved dette sit Fusentast er i ligemeget har fornærmet Konge og Undersaat og for Fremmede kompromitteret hele Nasionen. Thi veed Forfatteren, hvad han siger, at disse Rygter smeddes for middelbaeller umiddelbar at virke Utilfredshed og Modløshed, samt Misfornøielse med Statens Styrelse og Ulydighed mod Lovgivningen, ja næsten tydeligen ægge til Oprør." Og veed han det, og kænder han altsaa en saadan Rygtesmed, og en han den Patriot han vil ansees for at være, hvi, istædet for en saadan susentastisk Bekændtgiørelse, der kun giør Undersaatterne mistænkte hos deres Konge, og skifter Mistillid mellem selve Undersaatterne, hvi, siger jeg, nævner han da ikke denne Nidding, om Nogen saadan som i Beskrivelser, skildret - gives. Men fralidet Undertegnede nægter den Forandring, som i sidste ulykkelige seks Aar er foregaaet i vor Nasinalkaralteer, saa fuldelig overbeviist er han dog om at forandringen langtfra ikke rører Troskaben mod Konge og Fødeland. At Rygter i Tider, paa vigtige Begivenheder og store Optrin saa rige, som disse, maa formere sig er naturligt Det er ligeledes naturligt, at disse flere Rygter ofte saaledes maa krydse hinanden, at de blive modsigende, ja stundum falske. Saaledes har det til alle Tider været under lige Omstændigheder, ogsaa hos os selv. Vel giør Forfatteren en ubehagelig Sammenligning mellem vor Tid og Frederik 3 Old. Men kænder han af de sande Kilder denne Old, saa vil han finde - hvilket jeg om hertil var Stedet kunde bevise - at baade i Kjøbenhavn i den bekændte Veletting og i Landet udenfor Hovedstaden gik Rygter ligesaa farlige og forargelige, som de han nu skriger saameget over udbredes i vor Tid. Men at en enkelt Dagdriver eller Snyltegæst kan udbrede et eller andet falskt Rygte, som han maaskee stundum forledes til, fordi han veed, det smigrer det Selskab eller maaskee kun Vertens Ønsker, han befinder sig hos, er langt fra at have de Virkninger, Forfatteren aner. Derimod er jeg overbeviist om, at en Bekændtgiørelse, som hin Forfatters i Statstidenden, har langt skadeligere Virkninger, og det var mig ikke lidet paafaldende, just i denne Avis at finde sligt et ligesaa umodent som upatriotisk Forslag fremsat af en Forfatter, der røber lige stor Uvidenhed i Filososie og Historie. og hvis Organ derfor en saa agtet Avis, som Statstidenden, ei burde være. Thi havde Forfatteren tænkt eller kunne tænkt over Mennesket eller Mennesket i Staten, havde han af Historien, vidst, hvilke gruelige Følger saadanne Angivelser have, som de der skulde være Hensigten af hin foreslaaede Jnkvisissionskommission, saa maatte han have gylet ved sit Forslag. Saa har da ikke Forfatteren kunne tænkt eller maaskee villet tænkt Sig de rædsomme, al Selskabelighed, ja al fortrolig Omgang, tilintetgjørende Følger en Plans Udførelse, som den af ham i Forslag bragte, vilde have. Thi hvo torde under saadanne Omstændigheder, i noget Selskab oplukke sin Mund, ja hvo torde selv i et Vennelag ytte sig med at f. E. var spurgt, hvad nu ofte spørges - at det Slag er tabt - den Minister afgaaen - den Grosserer falleret o. s. v. Al Omgang maatte de for under en saadan inkvisitorisk Indretning gandske tabe sig. Thi skulde Rygter, fortalte i Letsind, af Nyhedssyge, eller af Enfoldighed, straffes - som Forfatteren vil - som crimen læsæ majesiatis, paa Ære Liv og Gods, saa blev, som i hine Roms Dage under Keiserne, Majestetsforbrydelse Dens Forbrydelse, som ingen anden Beskyldning kunde giøres imod Men ikke heller Historien har denne Forfatter raadspurgt ved sin Plans Udkastelse. Jeg tillader mig derfor, da en Aviser indskrænkede Rum ikke tilsteder større Udførlighed, at henvise ham til de romerske Keiseres kostelige Historieskriver Tacius, hvori han fuldelig vil kunne overbevise sig om sit Forslags Uretfærdighed, og om de baade for Staten i Almindelighed og for Familierne i Særdeleshed gyselige Følger et saadant Forslag kan have, saa han selv maaskee kunne blive et Offer for sin fusentastiske Patriatisme. Dog vi lave ei under Tiberer og Neroner, men under en Sønnesøns Sønnesøn af den høistfortjente Kong Frederik den 4, der torde for Ruslands den store Bar med Rette broute af, at han i sin ringeste Undersaats Hytte var Ene uden al Følge sikkrere end Zaren i sin Hovedstads Pallads, omgiven af fine skjoldbaarne Garder og Hofmænd, Vi leve under en Dannerkonge, der som Rom Trajan er fornøiet med sin Høihed, som Jngen mindre har havt, end De der tilegnede Sig Majestæt. Denne Ros, som Plinius giver sin Monark, tør jeg derfor anvende paa vor Frederik den 6 der vil som fordum Trajan, at Oprigtighed skal finde Sted, mellem Venger, Kærlighed mellem Forældre og Børn, Lydighed, mellem Hosbond og Tjenere, men med hvilket Alt hint heraf mig paaankede Forslag kontrasterer. - Der ere endnu i Forslaget flere udtryk og Udladelser, som fortjente at renses, men Stedet, Forslaget er fremført paa, mere end selve forslaget, visser mig om, at flere end jeg ville tage til Ganmælmod samme Forfatter, som med alt dette dog maaskee ei har meent det saa ilde, som virkelig Forslaget i sine Udtryk næsten maatte vække Mistante om. Odense den 17 Septbr. 1813. Gustav Ludvig Vader, Avertissements.