Berlingske Tidende, 1818-01-05
(Fortsættelse. Jmidlertid havde Fualdes Tyende forgiæves ventet paa deres Herre; Sønnen var just fraværende. Hvor bestyrtede bleve de ikke, da de den anden Morgen erfarede, at man havde fundet deres Herres Legeme i Floden. Allerede Kl. 7 kom Mægler Jausion med sin Kone og Svigerinde Mad. Galtier til Fualdes's Huus. Alle 3 vare den Afdødes Huusvenner, og Personer af den høiere Stand. De gik strax ovenpaa, men Mad. Galtier gik igjen ned i Kiøkkenet, hvor hun begiærede en Hammer; men da hun ingen kunde faae, tog hun en Øxe op med sig. Da man i Kiøkkenet hørte Tummel, deroppe, gik man op, og fandt der den Dræbtes Pult voldsomt opbrækket, og adskillige Sager, hvoriblandt en Pengepose, taget ud Bestyrtelsen over det gyselige Mord, og den visse Mening, at den. ne Opbrydelse var gjort i en god Hensigt, maa undskylde Folkene, at de ved Hr. Jausions og Damernes Trudsel lode sig bevæge til Tavshed. Ogsaa savnede man den Myrdedes Journal, Regn, skabsbog, hans Portesenille og adskillige af de Effecter, som han havde modtaget af Hr. Seguret som Betaling for Landgodset Flars. Samme Morgen mellem Kl. 10 og 11 kom ogsaa Hr. Bastide Grammont, en Ven af den Myrdede til hans Huus, og spurgte, om han var der, skiønt hele Byen allerede i flere Timer havde vidst, at han var myrdet. Han spurgte derpaa, om Hr. Fualdets Værelse var aabent, og da Huusholdersken bejaede dette, skjendte han derover, og steg op ad Trappen. Huusholdersken fulgte ham. J Værelset aabnede han et skiult Skab i Vægen bag Kaminen, tog nogle Papirer ud af en Bordskuffe, besaae dem alle nøie, og hialp Pigen at tage Klæderne af Sengen. Under dette Arbeide hørte de en Nøgle falde ned mellem Sengen og Væggen; Bastide tog den hurtig op, og da man saae, at det var den Myrdedes Pultnøgle, som han altid pleiede at bære hos sig, sagde Bastide, at den skulde lægges hos de andre. Det er saare naturlig, at denne Tildragelse snart blev Gienstanden for Alles Opmærksomhed. Man gysede ved at betænke, at et saadant Mord kunde forøves midt i en folkerig Stad paa en af dens meest agtede Borgere. Enhver skiælvede for sin Sikkerhed. Naturligvis kom Sagen snart til Øvrighedens Undersøgelse, og efterat de summariske Forberedelser, ifølge den Franske Criminal Proces's Maade, vare tilendebragte, fastsatte man den 18de August som den Dag, da Assiserettens Undersøgelser skulde begynde. For at give disse vigtige Forhandlinger et saa høitidelig Anstrøg som mueligt, begav Retten tilligemed de Edsvorne dem under Nationalgardens Bedætning til Kirken Notre-Dame, for at bievaane en Helligaands=Messe. Da Rettens Personale kom tilbage, havde et talrigt Publicum forsamlet sig i Retssalen. Enhver var fuld af den meest spendte Opmærksomhed. De Anklagede modtog deres Pladser. Den Myrdedes Søn tilligemed hans Værge vare tilstede. Den værdige Præsident talte til Indledning for Forhandlingerne nogle høitidelige Ord; derpaa blev Anklagen forelæst. De utvetydigste Beviser paa, at et af Byens berygtede Huse, Husel Bancal, havde været Skuepladsen for den græsselige Forbrydelse, vare allerede fremkomne. Man havde fundet Hr. Fualdes's Stok saavelsom det Lommetørklæde, der var brugt til at qvæle hans Anskrig, Kl. 9. samme ulykkelige Aften ei langt fra hiint Huus. Ved Huusdørren havde en Mand med Gevær staaet Vagt og næsten ligeoverfor en anden. Man havde hørt Piber og Tilraab i Gaden, ja endog i Huset selv. Dørren, som ellers stod aaben næsten den hele Nat, havde denne Aften netop været lukket. Bancals smaae Børn, som man troede i Søvn, havde hørt alt, igiennem Sengegardinerne seet alt, og forraadet det ved deres Fortællinger. Eet vægrede sig følgende Dag for at skiære Brød med en Kniv med den Yttring, at en Herre var myrdet med samme. Ogsaa fandt Politiet flere blodige Klæder i Huset, og, navntligt, havde den Vest, som Bancalbar ved Fængslingen, Blodpletter. Den almindelige Mening ansaae Bastide Gramont som Hovedmanden for Forbrydelsen, en middelaldrende Mand, der, som Eier af flere Jordeiendomme i Departementet, kan kaldes velhavende. Ogsaa hvilede megen Mistanke paa Jausion, Vexel= og Varemægler, omtrent 50 Aar gammel og Besidder af en anseelig Formue. En Mand ved Navn Bax gialdt ligeledes for een af Formændene. Anklagede vare desforuden Bastide=Gramont, Missannier, Collard, Bousquier og Damorne, Jausion, Galtier og AnneBenoit. Hidtil havde det hele endnu Udseende af en ryggeslos men dog almindelig Misgierning, i hvorvel begge de først Anklagedes (Jau sion og Bastide Gramont) Forhold, de beklædte en meget udmærket Rang i Selskabet, vare begge Slægtninge og udvortes Venner af den Myrdede, spiste ved hans Bord, og stode med ham i de nøieste Forretnings=Forbindelser, de vare af saadanne Formues Omstændigheder, at man ikke kunde troe, at Begiærlighed efter andres Gods kunde have Plads i deres Siæle, - allerede opvakte den Formodning, at til Grund for Misgierningen endnu maatte ligge ganske skiulte, ubekiendte Omstændigheder. (Fortsættes.)