Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1809-05-09
Det afskyelige Tog mod Kjøbenhavn og Konseilbefalingerne af 11 Novbr. viiste, at Engellænderne ikke mere vilde erkjende nogen neutral Magt. Deres Opførsen oprørte hele Europa. Keiseren af Østerrig vilde have Anseelse af at deele disse Følelser; han kaldte sin Gesandt fra London, og lukkede sine Havne for Engellænderne. "Snart udbrøde Urolighederne i Spanien. Deres Maj vilde paa nye bringe Ludvig IV. Værk i Stand, og atter knytte det Baand, som i 200 Aar havde vedligeholdt Freden mellem begge Nationer. Monkenes Sværmerie og Engellændernes Jntriguer bragte nogle Spanske Provindser i Oprør. Nu saae man hvad man før Slaget ved Jen akun havde ahnet. Østerrigs Haab oplivedes; det rustede sig Hele Befolkningen kaldtes til Vaaben. Dets talrige Batailloner truede at overfalde Tydskland. Dets Prindser gjennemløb Provindserne, og udstrøede Proklamationer som om Monarkiet var i Fare. Efter Deres Majestæt Tilbagekomst fra Bayonne erklærede De selv Deres Mening i en Samtale med den Østerrigske Minister, der gjenlød i hele Europa. Deres Majestæt lagde i samme Deres fredelige Hensigter for Dagen, og forudsagde Hr. v. Met. ternich, at disse Rustninger omsider vilde føre til en Krig. Maaskee, Sire, fordrede en klog Politik i dette Øieblik, at tvinge Østerrig til at afvæbne sig. Deres Majestæt havde ogsaa upaatvivleligen gjort det, hvis De ikke, fuld af Tillid til Forbundet med Rusland, hellere først vilde høre denne Magts Mening, og Rusland haabede, at Østerrig kunde føres tilbage til fornuftigere Hensigter og fredeligere Sindelag. Keiseren af Østerrig skrev selv til Deres Maj. og Brevets Overbringer, Baron v. Vincent, gjentog Forsikringen om et vedvarende Venskab. Ogsaa Deres Maj. forsikrede Keiser Frantz skrivtligen i det Øieblik, De afreiste fra Erfurt, om Deres venskabelige Sindelag. De lod Schlesiens Fæstninger rømme, og 200,000 Mand af Deres Tropper forlode Tydskland. Men forgiæves viiste Deres Majestæt denne Tillid! De militære Forholdsregler fortsattes i Østerrig med end større Virksomhed. Havnen ved Trie staabnede sig for Engellænderne. Her hentede Engelske Krigskibe Østerrigske Flaader, der fra Maltha skulde føre Engellands Varer til Levanten. Man gav i Triest Fester til Ære for Spanske Jnsurgenter. Den Østerrigske Gesandt i Spanien var Juntaens Agent, og sendte dens Korrespondenz til Uden landene. J de Østerrigske Stater vrimlede det af Libeller imod Frankerig, og Aviserne udstrøede falske Tidender om Nederlag i Spanien. Disse Efterretninger fik Deres Majestæt i Spanien. Ved en Hændelse, som Krigen medfører, blev De underrettet om, at Østerrig havde lovet Jnsurgenterne 100,000 Md.;et Løvte, der vist nok var givet uden Hensigt at holde det, blot for at oplive Jnsurgenternes Haab. Endelig, som om Forsynet selv vilde afsløre den Uredelighed og Troløshed, der endnu ikke vovede, at vise sig som Deres Fjende, faldt Kongen af Engellands Erklæring af 16 Decbr. i Deres Majestæts Hænder. Heri læste De: "Hvis iblant de Nationer, der endnu vedligeholde en tvetydig og ubestandig Uafhængighed imod Frankerig, endnu findes nogle, der i dette Øieblik afveie den Undergang, som maae blive følgen af en længere fortsat Uvirksomhed, imod de uvisse Farer af en stærk Anstrængelse, for at undgaae denne Undergang, saa vilde den bedragerske Udsigt til en Fred mellem Storbrittanien og Frankerig ufeilbarlig blive høist skadelig for disse Nationer &c. Saaledes underrettede Engelland selv Deres Majestæt, om Østerrigs Rustninger. For disse Rustningers Skyld. var begge Keisernes Fredsforslag forkastet. Det i Erfurt givne Løvte var brudt; Østerrig væbnede sig mod sin Velgjører. Deres Majestæt erindrede, hvad De skyldte Deres Folk og Deres Allierede. Uvillig opgav De Engellændernes Forfølgelse. Det være mig tilladt at sige, at i hvor store Talenter Deres Feldtherrer ved denne Leilighed udviiste, hvis Deres Majestæt personlig havde kommanderes Deres Armee, skulde ingen Engellænder være kommet tilbage til Engelland. Men Deres Majestæt bragte Deres Folks Sikkerhed dette Offer. De reiste tilbage til Paris efterat De fra Valladolid havde tilskrevet Forbunds fyrsterne, at holde deres Kontingenter i Beredskab. Deres Majestæt vilde gjøre et nyt Forsøg at undgaae Krigen. De betjente sig af den Russiske Udenlandsminister som Mægler. Han foreslog Østerrig Ruslands Garan. tie imod Frankerig, og Frankerigs imod Rusland. Deer smerteligt at tilstaae, at denne Hr. v. Romanzows Jnsinuation intet Resultat frembragte. Jmidlertid gjorde Deres Majestæt endnu ingen Troppebevægelser, og hverken Forbundstropperne, eller Divisionerne i det Jndre af Frankerig, eller de til Søe-Expeditioner og til Hielp for Kolonierne bestemte Tropper fik Ordre at marschere "Snart viiste Østerrig intet Maadehold mere. 8 Maaneders Rustning havde af Militzen dannet en Armee. Allerede længe havde Østerrig i Konstantinopel ført Krig med Frankerig. Desuagtet iagttog det Viener Kabinet den dybeste Taushed. Siden Traktaten til Fontainebleau havde det hverken gjort nogen Fordring, eller ført nogen Klage. Deres Maj. derimod havde gyldig Aarsag til Klage over Deres Koure, rers Mord i Croatien, over Fornærmelser, udviste imod Franske Officerer i Triest, og Voldsomheder udøvede mod nogle af Deres Jtalienske Undersaatter. Den 2 Marts tilkjendegav den Østerrigske Gesandt mig, at Keiseren, hans Herre, havde sat sine Tropper paa Krigsfod. Som Aarsag til dette Forhold angav han Opfordringen fra Valladolid til Forbundsfyrsterne, nogle Avis-Artikler og endelig Deres Majestæts Tilbagekomst til Paris, Deres Majestæt befalede mig at svare ved en Note, hvori jeg spurgte, hvad Østerrig forlangte, og gjentog Forsikringen om Deres Majestæts Ønsker for Fredens Vedligeholdelse. Hr. v. Metternich søgde i sit Svar at bevise, at den var Deres Majestæts Rustninger, der havde nødet Østerrig til sine; som om Deres Majestæt havde væbnet sig mod dette Rige, da de rømte Schlesien og Varschau, og sendte 200,000 Mand fra Tydskland til Spanien! Først da opgav D. M. Deres Planer imod Engelland, Expeditionen til Sicilien og de Jndskibninger, der skulde have Sted i Brest, Boulogne, Vliessingen og Toulon. Alt blev kontremanderet, og D. Majestæts Tropper marscherede til Tydskland.