Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1848-09-21
Vi have erholdt Hamborgerblade af 18 og 19 ds. Efter heftige og lange Debatter (de varede i 3 Dage), har Rigsforsamlingen i Frankfurt med 258 mod 237 Stemmer forkastet Kommitteemajoritetens Andragende om Vaabenstilstandens Jkke=Antagelse og med 257 mod 336 St. antaget følgende Andragende af de scheswigholsteinske Deputerede Francke, Droysen, Michelsen og Neergaard: "Nationalforsamlingen beslutter: 1) ikke længer at hindre Fuldbyrdelsen af MalmøerVaabenstilstanden af 26 August d. A., forsaavidt den efter Sagernes nærværende Stilling endnu er udførlig; 2) at opfordre den provisoriske Centralmagt til at gjøre de passende Skridt til at der paa Grundlaget af den fra dansk Side officielt (!) erklærede Beredvillighed (1) snarest muligt kan indtræde en Overeenskomst om de nødvendige Modificationer i Traktaten af 26 Aug. d. A.; 3) at opfordre den provisoriske Centralmagt til at iagttage det Fornødne til hurtig at indlede Fredsunderhandlinger." Dette Andragende skal egentlig hidrøre fra Exhertugen af Augustenborg, som den 14de er bleven seet i Forsamlingens Sal. Venstre, der i sluttede Geledder arbeidede paa Vaabenstilstandens Forkastelse, er frygtelig opbragt over dette Udfald af Sagen og Hamb. Corr." vil vide, at dens forskjellige Fraktioner, raadslaae om at konstituere sig som selvstændigt Parlament; den raader over de politiske Foreninger i Frankfurt, der vare tilsagte til en stor Folkeforsamling den 17de. Allerede den 16de om Aftenen og til ud paa Natten var der Tumult i Frankfurt; Man lod Republikaneren Hecker leve og slog blandt andet Vinduerne ind i Augustenborgerens Hotel. Under Debatterne i Paulskirken blev det i Almindelighed anseet for en given Sag, at Danmark havde viist Beredvillighed til Modificationer. Heckscher gjorde opmærksom paa, at Preussen ogsaa havde afsluttet Vaabenstilstanden, i eget Navn og at dets Ære krævede, at den overholdtes; Nationalforsamlingen vilde derfor bryde med Preussen ved at forkaste den; hele Nordtydskland vilde da maaskee stille sig paa Preussens Side, ogsaa i Østerrig var Krigen med Danmark høist upopulair og Man vilde derfra ikke kunne trække en eneste Mand til Slesvig; alle Europas Magter vare i denne Sag optraadte fjendtligt mod Tydskland, der dog vel ikke som en anden Don Quixote vilde tilkaste hele Verden sin Feidehandske. J en senere Tale (Robert Blum havde anmeldt at Venstre vilde andrage paa at sætte Ministeriet under Anklage, sagde Hr. Hecker ligefrem at Venstre ønskede et Brud med Preussen for at kaste Tvedragtens Fakkel i Fædrelandet. Jordan fra Berlin, der forlangte, at Rigsforsamlingen skulde kassere sin Beslutning af 5te og derpaa gaae over til Dagsordenen (lade hele Sagen falde), advarede mod at gjøre Tydsklands Ære og Troskab til en Fabel, Preussen havde for sit eget Lands Skyld maattet ile med at ratificere Vaabenstilstanden; forkastedes denne, vilde Man idetmindste fjerne 10 Millioner Preussere fra sig. Taleren sluttede med følgende Ord: "Jeg har talt og jeg haaber af Deres Bestemmelse, at det ikke skal have været sidste Gang." Massen af de preussiske Deputerede udtalte sig i lignende Aand. Hr. v. Vincke yttrede blandt andet: "Preussen vil holde sit Ord til de Danske og naar Man derfor vil bringe os Republiken, saa lad kun Friskarerne komme; vi ville vide at værge os som Mænd. Paa den ene Side ligger Europas Agtelse og Tydsklands Enighed, paa den anden Enropas Foragt og Fædrelandets Søndersplittelse: vælg!