Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-09-10
Oversigt over Dagens indenlandske Nyheder. Om Landets Pengevæsen har der været handlet i No. 19 af denne Aargang; det, som siden den Tid er erfaret derom, bestaaer i Følgende: Grosserer Nathanson har i Forerindringen til den tydske Oversættelse af sin Bog om Hofraad Meyers Levnet, meddeelt nogle Oplysninger og Pengevæsnets Skjebne i Danmark, hvorof er leveret et Udtog i Kiøbenhavns Skilderie, som fortiener videre. at bekiendtgiøres: "Fædrenelandets bekonomiske Forfatning (hedder det Side V.) havde allerede: mange Aar ikke været god, og allerede for 75 Aar. siden maatte man tage sin Tilslugt til Papirpenge. Men da Danmark, frie for Krig og lignende Uheld, vidste at vedligeholde sin Credit, og i nogle Perioder af en Fordeel ydende Handel endog at hæve den, saa beholdt Papirpengene dog nogenlunde deres Værd. – Jmidlertid havde saakyndige Mænd, længe indseet, at i mødende Tilfælde, de modsatte Følger maatte fremstaae. Landet har Overflødighed af Kornvarer og Qvæg, som det kan forvandle til Sølv; Danmarks Beliggenhed, saavelsom nogle Besiddelser i begge Jndierne, begunstige. Søehandelen; desuden kan ogsaa Fragtfarten ved danske Skibe giøres temmelig indbringende. Men Landets Trang til fremmede Varer er saa betydelig, at de anførte Fordeele ikke kunne opveie den. Dog, desuagtet vilde man efterhaanden have forbedret Landets occonomiste Forfatning, dersom man paa den ene Side mere havde søgt at benytte og forædle dets raae Producter, og paa den anden banlyst den med udenlandske Varer drevne Luxus; thi denne Orm havde siden noge Tid suet Velstandens Safter. – Mænd af Jndsigter, Aand og Mod indfaae dette allerede for længe siden, og oplyste allerede i Aarene 60 af det henvundne Aarhundrede denne Gienstand, efterat Procantsler Erich Pontoppidan, under det antagne Navn, Cutropius Philladelphus, i Aaret 1759, var foregaaet, dem med en simpel, almeenfattelig og treffende Fremstilling. Der er aldeles ingen Tvivl om, at Sandheden og Gavnligheden af de af ham og Flere fremsatte Lærdomme og Grundsætninger paa høiere Steder bleve indfecte, ligesom man der ogsaa var betænkt paa adskillige Forbedringer. Men der indtraf Perioder der gjenophialp den offentlige Velstand, uden at man behøvede at bruge overordentlige Forholdsregler, og hine Jdeer bleve maaskee imidlertid opgivne, fordi, for Øieblikket, deres Udførelse ikke syntes saa høiligen fornøden. Den første af disse Perioder var den nordamericanske Krig, under hvilken Danmark høstede meget anseelige Fordeele af sin Handel. Efter Fredslutningen i Versailles 1783, (da Handelen igien havde aftaget faldt vort Papir igien efterhaanden saa meget, at det i Aaret 1789, i Fredens Skiød, tabte en Fierdedeel af sit Værd. Det vilde siunket endnu mere – men – nu udbrød den franske Revolution, og en nye Krig – en Handelskrigopstod. Danmark blev neutral, dets Beliggenhed, dets Besiddelser, dets Frembringelser og dets Skibe, Alt stod til dets Raadighed, for i oeconomiske Henseende at ophielpe sig; og man vidste i Sandhed at benytte Alt. Men man anvendte ikke den erhvervede Formue til at forhøie den indvortes Drivtighed, indføre klingende Mynt o. s. v., men man anbragte den i Søehandelen, for meere og mete at udvide samme. Saaledes var den største Deel af det reelle Værd eller den circulerende Mynt forvandlet til Varer, og bragt paa Havet. Krigen udbrød 1807, og vor hele reelle Formue var ligesom paa eengang tabt. Vore Skibe, tilligemed deres Ladninger, af Værdie i det mindste 60 Mill. Mk. Banko, bleve borttagne paa Søen, Varcoplagene og andre Forraad i Kiøbenhavn ved Bombardementet ødelagte, Søearsenalet blottet, Flaaden bortført og Handelen, den ellers saa hielperige Kilde, stoppet; kort: Landets hele i en Tid af 17 Aar erhvervede Velstand forsvandt paa eengang. Hertil kom, at Undersaatterne i gode Tider havde værnet sig til at leve godt og yppigen, medens Drivtighed og Konstflid aftoge. Under saadanne Omstændigheder faae Danmark sig nødsaget til, at begynde Krigen med Papirpenge. (Fortsættes.)