Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-03-26
Nu blev Beleiringen af Corinth foretagen. Paschaen i denne Fæstning Kiamil Bey, befandt sig just i Tripolitza, da Krigen begyndte og var bleven tagen til Fange ved denne Stads Erobring. Grækerne haabede, at komme let i Besiddelse af denne Fæstning, da de havde ham i deres Magt; men denne Mand besad megen Forstand, vidste at spille sin Rolle med Klogskab, udviiste megen Munterhed, drak paa Grækernes Velgaaende og Venskab i Fyrste Ypstlantis Telt, og vidste at holde dem op med Snak, imedens smitsomme Sygdomme udbredte sig imellem Grækerne i Tripolitza, som vare en Følge af Beleiringen og som ogsaa bortrev den agtværdige og veltalende Biskop af Helos, som havde havt en saa stor Jndflydelse paa dem og biedraget saameget til at oplive deres Mod. Denne Epidemie bevægede Ypsilanti til med de fornemste Anførere at begive sig til Argos. Voutier, som var med i Følget, siger at de bleve modtagne af Jndvaanerne med Begeistring; Fruentimmerne kastede sig ned for dem til Jorden, hvorved de giorde idelig Kors for sig, og de paabendygtige Mænd hilfede paa dem ved at skyde deres Gevære af og ved larmende Fryderaab. Staden Argos, som var afbrændt af Tyrkerne, laae i Ruiner paa nogle Tyrkiske Huse nær Her indfandt sig hos Fyrsten en Siciliansk Oberst, Fyrste af Staraba og 40 andre udenlandske Officere, som traadte i Græsk Krigstieneste; hvortil kom den Piemontesiske Oberste Tarella og den Franske Eskadronschef Dania; den sidste lagde en Plan til at indtage Napoli di Romania med Storm, som Voutier erklærede sig imod; men som dog blev foretaget den 16de December og mislykkedes. Jmidlertid kom Fyrste Maurokordato tilbage til Argos fra sin Mission til Livadien. Lystlanti modtog ham med Kulde; han betragtede ham som sin Medbeiler, og det var ogsaa fornemmelig paa ham Modpartiet henvendte sin Opmærksomhed. Maurokordato har havt en omhyggelig Opdragelse og fra sin Ungdom af havt Leilighed til at øve sine Talenter i Administrationssaget i Wallachiet, hvor den gamle Hospodar Karadja havde overdraget ham Forretningerne; siden den Tid har han opholdet sig i flere Aar i Scheits, Jtalien og Frankerige, hvor han fuldendte sin Dannelse. Da Revolutionen udbrød i Grækenland begav han sig strax til Morea, efterat han havde anvendet sin hele Formue paa at opkiøbe Vaaben, hvor hans indtagende Væsen og forstandige Adfærd snart forskaffede ham alle Menneskers Agtelse. Hans Ankomst til Argos var ligesom et Signal til at tilveiebringe en almindelig Forandring i Tingene, med Hensyn til Grækenlands Organisation, hvori man ikke var rykket et Skridt videre frem. Opsilant i blev selv klæd af de indbyrdes. Stridigheder og begav sig til Corinthe og Nationalforsamlingen blev derpaa for den større Sikkerheds Skyld forlagt til Epidaurus. Voutier, som ikke heller gjorde sig gode Forhaabninger om denne Nationalforsamling ved de mangfoldige indbyrdes, mod hinanden stridende, Jnterresser, begav sig ligeledes til Beleiringsarmeen mod Corinth. – Castellet ved denne Stad, det saakaldte Acrocorinth, indtager en meget anseelig Overflade af en steil Klippe, ved hvis Fod Staden ligger. Kun en eneste og meget vanskelig Vei fører op til den. Porten er beskyttet af en tredobbelt Rad af Fæstningsværker og af et talrigt Artillerie. Men paa alle de øvrige Steder har man da man har gjort Regning paa Klippens Steilhed, som et naturligt Forsvarsmiddel blot omgivet Ca Castellet med en enkelt Muur. Virkelig er Tilgangen til denne Fæstning meget vanskelig men den udkræver ogsaa et talrigt Artillerie og Tyrkerne havde kun i den 600 Soldater; desuden beherskes Fæstningen af et andet ligesaa høit Bierg ved Navn Pentescouphi. (Denne Efterretning beviser imidlertid hvor vigtig denne Position er for Grækerne, som nu have den i deres Magt og lade Fæstningsværkerne betydeligt udvide og forbedre af Enropæiske Jngenieure). Boutier siger, at han i Forløbet af denne Fæstnings Beleiring fik Leilighed til at bemærke hvorledes Grækene efterhaanden vante sig til Krigen og dens Farer; for faae Maaneder siden havde han seet dem, hvorledes de kastede sig ned paa Jorden, naar en Kanon blev skudt af; men nu gik de hobeviis omkring paa Pladserne i Staden Corinth, imod hvilke Beleirerne fornemmeligen rettede deres Skud. Blev nu en Soldat skudt, saa bivaanede de øvrige andægtigen Begravelses-Cæremonierne, som bleve anstillede til hans Ære, og gik derpaa ganske roelige bort derfra som intet var passeret. – Beleiringen gik i Langdrag; en Tyrkisk Armee truede Livadien; Udsigterne til at erobre Fæstningen begyndte at blive mislige; da en gammel og tapper Græsk Anfører Pouburia stødte til Beleiringsarmeen; han fatte Mod i Anførerne og formaaede ved sine Forbindelser de Albanesiske Tropper, som laae i Fæstningen til at capitulere; de forlode den den 22de Januar 1822. – Efterat disse Tropper havde forladt Fæstningen forlangte Tyrkerne selv at capitulere; Capitulationen blev afsluttet. Da de Græske Anførere, toge Fæstningen, saa sagde Tyrkerne til dem, i det de laade Vaabnene ned til deres Fødder, vi overgive Eder disse Vaaben, som vi ikke ere værdige til at bære. Destoværre var ikke heller denne Triumph, som Grækerne her erholdt, uden Brøde. Man havde ikke strax kunnet skaffe de fornødne Skibe tilveie for at bringe Krigsfangerne til Asien. Bosilanti søgde saalænge han kunde at forhindre, at ikke Tyrkerne skulde komme imellem de forbittrede Græske Soldater, men efterhaanden begik dog disse store Excesser, Fangerne bleve udplyndrede, Fruentimmerne bortførte; Ypsilanti ærgrede sig saameget over disse Udsvævelser, at han derved paadrog sig en Sygdom. Paa samme Tid, som Acrocorinth faldt i Grækernes Hænder fuldendte National-Forsamlingen i Epidaurus sine Arbeider og derretterede Organisationen af en provisorisk Regiering. Statsmagten blev derved overdraget to Collegier, nemlig den lovgivende Forsamling, som bestaaer af Deputerede fra alle Provinserne og den udøvende Magt, som bestaaer af 4 Medlemmer og en Præsident. Den sidste besad den største Magt og intet kan skee uden dens Samtykke. Man har med Føie bebreidet denne Constitution forskiellige Mangler; men Voutier mener dog, at den passede bedst til Grækenlands nærværende Forfatning. (Endnu bedre havde det passet, dersom en eneste Mand af Talenter og besiælet af Fædrenelands=Kiærlighed var kommen i Spidsen for det gjenopstandne Græske Folk, og det er Grækernes nærværende Ulykke, at Constitutionen bliver kun lidet respekteret og at enhver Chef agerer for sig; men en langvarig Kamper af de forhen anførte Grunde dog til Grækernes Fordeel under nærværende Omstændigheder). Korinth, som paa samme Tid synes at vaage over to Have og hele Grækenland var bestemt til Regieringens Sæde. Den tog her sin Begyndelse under de gunstigste Forbetydninger; Nationens Ønsker og Haab ledfagede den, og Erobringen af Akrokorinth gav den Midlerne i Hænderne til at sørge for de første Fornødenheder. Den erholdt ogsaa et hæderfuldt Beviis paa den offentlige Tillid af en Deel af Nationalarmeen, som opsatte Uddelingen af Byttet til roeligere Tider, og strax forlangte at føres paa nye imod Fienden. Jmidlertid yttrede Fyrste Ypsillanti sin Misfornøielse med at han kun var valgt til Præsident for det lovgivende Corps, imedens Maurotordato var bleven valgt til Præsident for den udøvende Magt, som han troede at tilkomme ham. Han afreiste derfor til Zeitun. Man faae med Fornøielse, at han reiste bort, endskiøndt han begyndte en aabenbar Opposition imod Regieringen, saa at han ikke engang i sine Jndberetninger antog den Titel, som var ham tillagt; men underskrev sig blot som sin Broder Alexanders Befuldmægtigede. – Maurocordato kom nu tilbage fra Hydra og tiltraadte sin Post, men han maatte bruge al sin Smidighed og OvertalelsesGave for at gjøre en Ende paa de mangfoldige Stridigheder, som uafbrudt havde hersket, dog havde det lykkedes ham at faae 30 Skibe til at løbe ud fra Hydra, 20 fra Spezzia og 10 fra Jpsara forat observere den Tyrkiske Flaade.