Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1837-05-05
Efter endt Generalforsamling samledes omtrent 80 af Selskabets Medlemmer til et Aftensmaaltid, hvortil Formanden var indbudt. Under lydeligt Bifald udbragtes hans Skaal, ligesom der proponeredes Toaster for Oppositionen, for vore Venner i Holsten, for Birkner og Baggesen, for de 12 udtrædende Repræsentanter, for den danske Trykkefrihed og for Foreningsaanden, for hvis Straaler Vankundighed og Despoti overalt maatte flygte, hvorefter Mads Forsamlingen skiltes af med det Forsæt, næste Gang igjen at komme sammen. J den ved Soupeen afsjungne Sang, forekommer følgende karakteristiske Strophe. "J tre Decennier, slap og sløv, Blandt Folket Aanden sig Livet tinger Da Drotten bød og med Vaarens LøvEt Friheds-Træ atter frisk udspringer. Mens høit i Haven. Lød Tak for Gaven, Den døde levende steeg af Graven Som født paa ny Endelig har det længe imødeseete Skrift: "With contra Ræder forladt Pressen, og er af en Jndsender anmeldt i Aarhuus Stiftstidende, efter egen Forsikkring, med Upartiskhed." Den Paastand: at Hr. Assessor With bekæmper Hr. Justitsraad Ræders Meninger, men ikke hans Person, og det i en saa livsfrisk, jovial Tone, at hans Skrift kan siges at hæve sig til Rang med et Vittighedsarbeide, synes imidlertid af de meddeelte Prover, hvad det første Punkt angaaer, at skulle forstaaes antithetisk. Som Kryderie tilføies, at da for faa Dage siden saavel Hr. Justitsraad Ræders som Hr. Assessor Withs Skaal blev drukket med lige Enthusiasme af et Selskab anseete og hæderlige Mænd, der bestod af Borgere og Landmænd, udbragte En af de Første den Toast: "Borgeren i Danmark Stæder Tømmer fro en Skaal for Ræder, Men neppe var denne Skaal drukket, for en Landmand atter fyldte sit Glas og udbrød: Leve skal den djærve With, Som for Bonden kæmper frit, hvilken Toast ogsaa fandt almindelig Gjenklang. Tildragelser. J Landbyen Stubberup, en Miilsvei fra Veile, forefaldt afvigte Bededags Aften den sørgelige Begivenhed, at en Huusmand Jacob Andreasen blev med en Spade saa morderisk overfaldet af Gaardmand Peder Hansen Vonge af anførte Bye, at han døde et Par Dage derefter. Anledningen til denne Voldsgierning var en imellem Mændene opkommen Trætte, hvori Gaardmanden lod Huusmanden høre, at det var Skarnsfolk han havde til Naboer, der afskar Toppen af hans Korn, og Denne, ved at fralægge sig Sigtelsen, bebreidede Peder Hansen, at han havde sat Skjellet imellem dem for langt ind paa Jacob Andreasens Eiendom. Da hans ene Fod i det samme gled saaledes ned i Grøvten, at han kom til at staae paa P. Hansens Grund, kastede denne ham til Jorden, hvorpaa Huusmandens Søn, som var tilstede, løb til og skilte dem fra hinanden. Men nu greb Peder Hansen sin Spade og gav Jacob Andreasen, som alt i Forveien havde tabt sin Hat, dermed et Slag i Hovedet, saa han segnede til Jorden; derefter slog han ligeledes efter Sønnen med Spaden, saa der ikke allene gik Hul i hans Hat, men han ogsaa fik et Saar i Hovedet. Han ændsede imidlertid i første Øieblik ikke dette; men hialp Faderen op og fulgte ham hjem, først senere erfarede han, at ogsaa han havde faaet et farligt Saar, saa han under det optagne Forhør ikke kunde give Møde, men foreløbig har afgivet hiin Forklaring. Paa venstre Side af den Dræbtes Hoved fandtes et Saar af omtrent 3 Tommers Længde, som var trængt igjennem den Bi haarde Hjernehinde, hvor igjennem Hjernemassen var trængt ud, og Obducenterne have erklæret det forefundne Saar for absolut dødeligt.