Ribe Stifts Adresseaviser, 1845-06-30
Ribe Byes Borgerrepræsentations før omtalte Adresse, til de kbhavnske Borgerrepræsentanter lyder saaledes: "Naar der er medgaaet nogen Tid, forinden vi forsøge at bevidne Hovedstadens høitagtede Borgerrepræsentanter vor uskrømtede Tak for Deres omfangsrige og betydningsfulde Adresse til Hs. Maj. Kongen, da er det ingenlunde af den Grund, at vi noget eneste Øieblik have kunnet tvivle om at burde fyldestgjøre vor Pligts og Overbeviisnings Bud, men fordi der har viist sig nogen Meningsforskjellighed med Hensyn til Valget af den Form, under hvilken det maatte ansees meest passende og værdigst at bringe Dhrr. Bevidnelsen om de Erkjendtligheds- og Taknemmelighedsfølelser, som ved Læsningen af hiint ægte nationale Actstykke har gjennemtrængt os. Vi, der boe en Miil Sønden for Kongeaaen, altsaa inde i selve den Provinds, hvor de separatistiske og statsopløsende Agitationer dreves med den største fantiske Jver, have idelig Leilighed til at iagttage Begivenhedernes uheldsvangre Gang, der bliver mere og meere truende for Statseenheden og maa vel ende med Statslegemets Sønderlemmelse, saafremt ei en rask og energisk Regeringsforanstaltning endnu er stærk nok til at afvende Ulykken. Den i Adressen fremsatte Skildring, af Tilstanden i Landet og Aarsagerne, som have fremkaldt samme, er saa aldeles overeensstemmende med hvad man tænker sig om vore forvirrede Forhold, at vi ubetinget underskrive samme – ja vi underskrive samme, ikke alene fordi hvad der bevæger sig i Nationens Tanker, i Adressen er gjengivet i Ord som udtalte af Folkets Mund, men og fornemmelig fordi den intensive Styrke og Villieskraft, der aabenbarer sig i den mandige og høitidelige Forsikkring til Hs. Majestæt: "at det danske Folk aldrig vil taale, at Slesvig fravristes Riget midt i Fredens Skjød, ere Ord, der indeholde det fuldstændigste Vidnesbyrd om, at Kjøbenhavns af Fædrelandskjærlighed besjælede Repræsentanter ei ville svigte, naar Tidens Fylde er kommen, naar det gjælder ikke alene om den danske Stats eenheds Opretholdelse, om Nationens Ære og Sprogets Ret til at lyde indenfor Landets Grændser og i Sønderjyllands Stændersal, men om, hvis det nogensinde skulde komme dertil, at stride for Gjenerhvervelse af Folkets naturlige Rettigheder, dets politiske Frihed og statsborgerlige Lighed. J det vi saaledes erkjende, at Hovedstadens høitagtede Borgerrepræsentanter ved deres kraftige og, som vi haabe, endnu betimelige Opfordring til Hs. Majestæt, har erhvervet en ubestridelig Ret til Krav paa det danske Folks Erkjendtlighed og Paaskjønnelse, og idet vi herved nedlægge vor Deel af en saadan almindelig Erkjendelse, troe vi dog ikke at burde tilbageholde den Bekjendelse, at vi vilde have anseet det som en Forøgelse af de Herrers Fortjeneste, om det af Hr. Fibiger stillede Amendement var blevet optaget, ikke som noget sideordnet Punkt, men som Adressens Hovedfundament, fordi vi troe at naar Jndførelsen af en konstitutionel Forfatning skal udsættes, indtil Misgrebene ere redresserede, de provindsielle Forviklinger udjevnede, Gemytterne beroligede, og kort sagt, en Statseenhed, som nu ikke existerer, tilveiebragt – da faaer Danmark aldrig en Constitution; thi vi troe, hvad ogsaa Historien bekræfter, at hverken physsk Magt eller et Kongebud vilde formaae at samle og befæste de forskjellige Statsdele, hvor gjensidig Sympathi og Samdrægtighed mangle, hvorimod en efter Tidens Fordringer og Folkets Culturtilstand afpasset Statsorganisation vil udrette Alt, fordi dette er Maalet som attraaes. Dog, vi indrømme gjerne, at vi mulig feile heri, og at os ubekjendte og meget vægtige Grunde have gjort det nødvendigt, at hiint Amendement ei toges til Følge, og vi kunne i saa Henseende saameget lettere berolige os, som den Aand, der udtaler sig gjennem Adressen, vidner om, at det samme Frihedssind, som dicterede Kronningsadressen, endnu besjæler Kjøbenhavns høitagtede og hæderværdige Borgerrepræsentanter, og fremdeles vil lede Dem til virksom Daad i Folkets Tjeneste, naar Omstændighederne fordre det."