Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-04-26
Sneekastning paa de store og mindre Veie har især i Martii Maaned været saare byrdefuld for Landmændene. J 6 Dage efter hverandre have alle Byefolkene været ude, endog Jnderster, at gjøre Veien fremkommelig, og dog er det endnu saare vanskeligt for Reisende at komme frem. Øvrigheden og Sognefogderne have gjort alt hvad de kunde; men Almuen har ei just gjort alt hvad den kunde; thi saa mange Snese Mennesker, samlede fra en Bye, der passiares frem og tilbage, der kjævles om, at Fogeden har givet den ene en slemmere Part at kaste end end en anden, der skal smages de kjære Snapser, for at værge imod Kulden og de af Sneevand vaade Been; der fortælles Krøniker og Dagens Nyeheder o. s. v., saa da just ikke udrettes saa meget, som der kunde, og Tiden hendsses, da Loe, Lade, Hakkelsekisten, Huggehuset, og Kreaturets Pleie hjemme tildeels forsømmes. Men det er dog en Trøst, at der hengaaer flere Aar, som saadan en Sneekastning ikke udkræves, altsaa overvindes vel det denne Gang, og faaer man at finde sig i, at Tieneste folkene derved forsømme meget Huusarbeide. Jh, nu faaer vi godt Veir, da Madammen, gjør os den Ære at besøge os!" - "O nei, saa mæn, men min Mand er buden til Taffels i Dag hos det høie Herskab (det er en lille Proprietærs Kone, og en Forpagter, der tale her sammen), siden han fik af Kongen Bestalling paa den naadige Titel." - "Jh, hvad Karakteer fik han, om jeg tør spørge." - "Conferenceraad." - "Det er umueligt, Madame, om Forladelse min naadige Frue, umueligt for saa ung en Mand, der ikke er J noget kongeligt Embede." - "Ja, vil De ikke troe det, saa skal De selv faae det store Kongebrev at see." - Hun slog med Nakken, gjorde en spodsk Mine, og sagde: Ja, der er vist mange, som misunde os denne Lykke. - "Lykke, lille Frue! Ja og Nei, som De vil, Men da Deres Mand var formuende, og en agtet Mand før, saa ansaae jeg ham for lykkelig, især da han havde Dem til Kone, og vakkre Børn - behøvede han da Rang?"Ja, jeg skal sige Dem, unter uns, Præstekonen er bleven Frue, da hendes Mand har faaet Rang med Amts=Provisorer; her er saa mange Madamer her i Sognet: Gartneren, Mølleren, Hollænderen, Kleinsmeden, Skoleholderen og Heglemesteren - deres Koner taale ikke, at man siger Guds Fred, god Dag, lille Moer. Nu tænkte jeg som saa, du er dog rigere og af bedre Stand end Præstekonen, og derfor unter uns - fik jeg min Mand til at giøre Alvor af mit længe Øn ste Nu kom da hændelsesviis Præsten tilreisende. Forpagteren fortalte ham denne nye Tidende. Ja, ja, svarede han gravitetisk, jeg veed nok, at han deroppe har faaet Rang med andre Commerce-Raader i 9de Classe. Ha, ha, halder er en Pokkers Forskjel imellem dette og Conferenceraad. "Jeg vil ikke være deres Nar, sagde Fruen: "jeg har den Ære at recommendere, mig. Tjenerinde Jomfrue, er de i Dag her Kirke?" sagde en Nabomadame. - Oja, det var saa deligt Veir, saa gjorde jeg denne Promenade herover med Søster Fikke; thi da her er Vacance, saa hører man en ny Præst hver Søndag." Jomfruen hørte vist ikke meget paa Prædikenen; thi De hviskede og loe næsten stedse." – "J det var Kammerjomfruen fra Gaarden, som spurgte mig om noget Nyt fra Kjøbenhavn." - Men hvorfor gaaer De da i Kirke?" - Hillemæn disse Madamer vil og være bigotte. De har vist og paa min Alder slaaet en Spøg af "Ja, ganske rigtig, og endnu tager jeg Deel i alle som melige Forlystelser og Munterheder; thi Alderen trykker mig endnu ikke i mit 30te Aar; men naar jeg kommer i Kirke, bruger jeg den pligtskyldige Andagt. Desværre, jeg kan kun komme i Guds Huus eengang hver Maaned, formedelst mit Huus, Børn, og en lang Vei, men jeg vil vist ikke give Almuen Forargelse med at snakke og hviske i Kirken, Og i Dag havde vi saa skjøn en Prædiken af den fremmede Præst, at enhver, som kan tænke, burde bruge Øren og Forsæt til Jndholdets Efterfølgelse. "Adjø, Madam, velbekomme Maal lidet – mange Tak for deres smukke Sottise og Hovmestertone!" - Det var Ret, sagde en anden honet Kone, at Do sagde hende Sandheden. Denne Tøs er saadan en Sladderhauk, at Munden, løber paa hende bestandig, og det meste er Vaas. Smuk er hun; men hun forstaaer intet andet end at pynte sig, dandse og harcellere med Mandfolkene. En Potte Suppe kan hun vist ikke lave, og sye - ja neppe en ordentlig Særk. Naar hun kommer i Selskab, saa speiler hun sig bestandig, spadserer frem og tilbage paa Gulvet, vil gjerne være vittig i Talen, staaer Krøller paa Næsen, seer andre Piger over Skuldrene, der ikke have saamange Penge, Kjoler, Kjærester og Anecdoter som hun. - Men gift bliver hun nok. Der ere jo saa mange Herrer, der blot see efter det Udvortes; for dem er hun et herligt Bytte.