Aalborg Stiftstidende, 1835-03-23
Af de Debatter, som gik umiddelbart forud for det nye Ministeriums Udnævnelse, optage vi her et Svar, som Hr. Thiers, den 11te, altsaa Dagen forud, gav paa et Angreb, af Oppositionen. "Jeg vilde ønske, at det var muligt for os, paa en med vor Constitutions Forskrifter overeensstemmende Maade, at indlade os i Discussioner og Cabinettets nærværende Tilstand. Den er den simpleste af Verden (almindelig stormende Latter. Jeg har Ret til denne Paastand, mine Herrer, thi fra den lovmæssige Synspunct betragtet, ere vi endnu Ministre, og ansvarlige for den constitutionelle Regjerings Handlemaade. Kronen tør intet Øieblik være uden Ministre og derfor have vi hidtil seet os i den Nødvendighed at forblive ved Roret. Jmidlertid kjende ogsaa vi de nærværende Forholds alvorlige Side, og det ere denne Kundskab, der bevæger os til at opbyde alle Kræfter, for at bringe denne vanskelige Opgave til en taalelig Oplysning. Den Skildring, som Oppositionen udkaster af Følgerne af den nærværende forbigaaende Tilstand, i dens Jndvirkning paa Landets Anliggender, er aldeles falsk. Der gives ingen anden Bevægelse i Landet, end den, man her søger at vække, ved utidige Discussioner. Vi tør forsikkre, at Kongedommet er aarvaagent, at det giør sig al muligt Umage for at sammensætte et Cabinet, som kan være vis paa den parlamentariske Majoritet. Men man begriber ikke alle de Vanskeligheder, som i nærværende Tidsløb ere at overvinde, naar man skal forene saa mange dygtige, modigest og bestemte Mænd til et saa vigtigt Formaal. At vi ere forblevne paa Minister=Bænkene, har paa ingen Maade gjort hiint Arrangement vanskeligere; tvertimod har vor taalmodige Udholdenhed kunnet lette det. Jndtil i Gaar vare alle Underhandlinger fremmede for os; først i Gaar har Kronen, henvendt sig til os; vi have gjort Forsøg, som mislykkedes men vi have ligesaalidet i Fortiden været nogen Hindring imod at jevne alle Vanskeligheder, som vi i Fremtiden ville være det." En Hr. Gaugier kom herpaa frem med en uhyre Mængde, - Vaas. Præsidenten, Dupin, blev opfordret til at kaldt ham til Orden, men erklærede. Til Orden kan jeg ikke kalde ham, da hans Foredrag ei er alvorligt nok til at fortjene en alvorlig Paamindelse. Men jeg vil bede ham bemærke, at man, naar man her betræder Talerstolen, maae bestræbe sig for at føre et alvorligt, anstændigt Sprog, og, naar man ogsaa savner Tanker af nogen Vegt, maae man desmere beflitte sig paa velklingende Udtryk. Kongens egen Mening om Tingenes Stilling udtalte sig i følgende Yttringer, som han lod falde til en Deputation fra Kammeret, der overbragte ham nogle ubetydelige, af dette tagne, Bestemmelser: "Jeg føler mig lykkelig, ved at kunne udtrykke Dem, hvor megen Priis jeg sætter paa den Klogskab, med hvilken De i denne Tid har vidst at udsætte Discussioner, som kun vilde have tjent til at forøge de alterede stedfindende Vanskeligheder. Disse ere allerede store nok. Snart har jeg politiske Lidenskaber, snart personlig i Kamp imellem iøvrigt hæderlige Mænd, som frygte for at paatage sig et Ministeriums Byrder og Ansvar, at kæmpe imod. Jmidlertid haaber jeg at seire over alle Hindringer, og, i ethvert Tilfælde, at kunne sammensætte et Ministerium, som har Kammerets Majoritet for sig.