Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1816-12-30
(Jndsendt.) Fornødent Gjenmæle paa den prosaiske Virtuoses utidige Forsvar for den troeløse Pige, i Stiftsavisen No. 72 for d. A. Motio. Haver jeg talet ilde, da beviis at det er Uret, men haver jeg talet Ret, hvi slaaer du mig Den klogeste Forholdsregel man vel kan tage imod den giøende Hund og en landden tobenet Mikkel er vist nok den, toelig at gaae sin Vei uden at ændse dem, samt en foragtende Saushed, men siden en saa vittig og vigtig Brøvler har blandet sig i en for ham og enhver anden (den troeløse Pige undtagen) aldeles fremmed og gandske uvedkommende Sag, og har paataget sig at besmykke og forsvare en saa nedrig og lumpen Adfærd af en Pige, der den Gang hverken fattedes paa Alder, Forstand eller Advarsel til at handle bedre – saa vilde man dog tillade, at Jndsenderen heraf (uden just derfor at vilde hinde Munden til paa den Oxe, som tærsker; thi ogsaa en Haandlanger er jo sin Løn værd) drøvter de mange Urigtigheder – Fostre af Uvidenhed, Selvklogskab, Egennytte og Partiskhed – den prosaiske Victuos har tilladt sig imod den unge Lærer, Med Rette maa det synes utroligt for Enhver, der med sund Dømmekraft og Upartiskhed har læst Virtuosens Gjenmæle, at det blandt Menneskeheden, kunde existere et Væsen der var falden saa dybt i sin Moralitet, at han, uden at have bedre Kundskab om en Kiærlighedageschichte, der forhen har fundet Sted imellem to unge Mennesker, end den ham enten gjætter sig til eller ventelig har opsnappet af falske Rygter og Kjærlingesladder, alligevel vil fremkomme med et Forsvar for en saa fort og afskyelig Feil, nemlig Troeløshed. Enten maa han have havt en Raptus, da han nedskrev sit Saulemundepaas, eller og har der været en kraftigere Bevæggrund, den man letteligen kan slutte sig til og som Jndsenderen heraf saa nødig gider nævne, der har sat Personen i saadan Fyr og Flamme, at om end- og Himmel og Jord maatte revne, saa skulde den unge Lærer nok faae smukt sig saaledes, at enhver, ligesaa uvidende som Virtuosen om Sagens sande Sammenhæng, absolut skulde indrømme og tilkiende skjøn Jomfruen Prisen og Æren for hendes lunipne udførte Røsle! – Et det er Raptus, dre har fødet hans Valle-Foster, da synes det baade latterligt og høist beklageligt, at en Mand, der ellers i sin egen Jndbildning troer altid at gaae efter sit eget Hoved, dog engang, blot fordi han ret vilde udmærke sig i en slet Ting, skulde dumpe i et Udføre, hvoraf vi samtligen skulde bede Bor Herre for en anden Gang Skyld at hielpe ham og for denne Gang forlade ham sin slemme Syd siden han, efter al rimelig Formodning, ikke i samme Jment vidste hvad han gjorde. Det er ellers i Almindelighed ved visse Leiligheder at somme Folk gjerne vilde vise sig og er det derfor ikke saa paataldende om Virtuosen, (det sielden lader noget gaae fra sig ogsaa har grebet denne Leilighed for at lade Hampen af sit uhyre Gente ryge og stinke overalt hvor han formodede at kunde indhøste Laurbær af sit usle Lalent. Har han derimod, som nok saarete er Tilfældet, ladet sig drive af den bæstialske Bevæggrund, jeg ligesaa me ger nu som før skammer mig ved at nævne, saa spørges, kan da sligt et Forsvar gjøre hans Forstand, Hjerte eller Caracteer den mindste Ære, Eller maa han da ikke være under al Cerik og en lad Værge for Pigen, Lader os endog antage, at han, ifølge Alt det han endnu veed om den hele Geschichte, opkastede sig (lig en Strobylus i Abderag til den meest upartiske Dommer mellem begge Parter, mon han da vel kunde give andet Svar end fordum Hermann v. Bremenfeldt: "J have begge Ret?" Nei, visselig ikke; men Apartiskhed, hvori hans Uvidenhed blev røbet, vogtet han sig nok for at ove; thi saa kunde man med Sandhed sige ham lige op i hans aabne Dine: "Du er mafvi en Nar!!!" Partisk vil han derimod langt hellere være, for desto bedre at kunde sværte den unge Lærer, der nu er fraværende, kan derfor ei heller saaledes banges som Vedkommende, og ventelig i Virtuosens Tanker er for svag til at turde knye imod hans Persislage, Satrasmer og Gud veed alt det Væv, slig en overjordisk philosophisk Aand, liig en forgiftig Edderkop, kan sammenspinde i alle Kroge. (Fortsættes.)¬