JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1801-01-01
Om Forligelseskommissionen paa Landet. (Mundtlig fortalt.) At Uordener m. m. ligesaavel existerer paa Landet som i Hovedstaden, tvivler vel ingen paa. Det er overalt bekjendt, hvor velgjørende den allernaadigst anordnede Forligelseskommission er for enhver, som nødsages til at betjene sig deraf. Men den vilde endnu være mere velgjørende, dersom den blev holdt om Formiddagen, istedet for om Eftermiddagen Kl. 4 a 5 slett især for dem, som maae rejse 2 a 3 Mil dertil. Jeg har havt et saadant Tilfælde med en mislig Betaler. Skjønk vi vare indstævnede til Kl. 3 slet om Eftermiddagen, blev vi dog ej fordrede frem førend Kl. 5 slet, men inden vi bleve afskedigede, var det Aften. Tvende Miles Frastand til min Belig, kunde ej saa hastig lægges tilbage. Imidlertid blev min Retur ledsaget af Regn, Storm og Mørke, og var meget ubehagelig. NB. det var om Efteraaret. Over slige Ubehageligheder har jeg hørt mange Klager. Men kunde det, efter min ringe Skjønsomhed ej være mere passende, at Forligelsekommissarierne indstevnede Parterne, at møde om Formiddagen Kl. 9a 10 slet? saa kunde jo alting være afgjort til Middag, hvorefter enhver kunde søge sit Hjem ved Dagen. Endmere: efter skeete Anklage, bliver den paagieldende af Forligelsekommissionerne indstevnet ved et Stævnemaalt dette Stævnemaal sendes til en Sognefoged, og denne overleverer, eller sender det til Stævnlngsmændene, som sædvarlig hverken kan læse eller skrive, men forrette deres Ærinde efter Hukommelsen. Det er nu ikke nok, at de har stævnet den, eller de paagjældendet men de skal endog møde den bestemte Dag ved Forligelsekommissionen, og afhjemle at Stævnemaalet er lovlig forkyndt, og for al den Besværlighed nyder enhver 6 Sk., skjøndt en Gaardmand den Dag, f. Ex. i Pløjeeller Høsttid maaskee kan tage Skade for mere end 6 Mk. Vilde det ikke blive mindre byrdefuldt ogdog ligesaa kraftigt, naar f. Ex. Klageren blev meddelt et Stævnemaal, som han kunde levere Sognefogden, hvilket denne maatte levere de tvende Stævningsmænd, som da, efter forrettet lovlig Stævning, kunde attestere dets Rigtighed der af Sognefogden ydermere kunde bevidnes, samt Stævnemaalet saaledes af Klageren, den bestemte Dag, leveres Retten? Herved vilde den omtalte Byrde for Stævningsmændene falde bort, og efter mine Tanker, Retten ligefuldt kunne gjøre sin Virkning.
Politivennen, 1801-01-01
Ønske om Frederiksbergs Allee. Ligesom der nu sidder en Mand uden for Frederilsbergs Hange, der efterseer at ingen Hunde maae komme derind, ønskes at der ligeledes kunde holdes en saadan Vægter ved Alleen, for at forhindre al utilbørlig Riden sammesteds? jeg troer, dersom han maatte handle uden Persons Anseelse, han sikkert vil faae sin Dag betalt, eftersom der for det meste dagligen fra 2 til 3 paa Eftermiddagen ride 6 a 7 Mennesker i fuld Galopt dette vilde forskaffe ham en Indtægt af 12 a 14 Rdlr. dagligen, og igjennem denne Foranstaltning, maae man formode denne saa overhaandtagne Misbrug vil forekommes.
Politivennen, 1798-01-01
Uordener. 1. Paa Hjørnet af store Strandstræde og Garnisonspladsen er ved Posten to Pæle nedrammede over en 1/2 Alen høje, de ere formoDentligen satte der at man ikke skal køre paa Posten, men da man om Aftenen let kan falde over dem, saa var det at ønske at de maatte tages bort. 2. Paa Hjørnet af Vognmagergaden og Myntergaden har Urtekræmmeren spærret det heele Fortog; ved at opstable der endeel ledige eønder, man tiltroer ham den billighed at han vil tage dem bort. 3. Uden for No. 72 i lille Kongensgade har før været et Fortogsbret, men nu er der intet; derimod er 2 Hængselstabeler, hvorpaa det forhenværende Rendebret har bevæget sig endnu siddende i Fortogsstenene, og kunne virkelig i Tilfælde vorde skadelige. Man ønsker at Ejeren vil besørge et nyt Bret, eller i det mindste borttage disse Stabeler.
Politivennen, 1801-01-01
En Trykfejl i Almanakken for 1801. (Efter Indberetning fra Landet.) Det er umligt, at forestille sig den Uro, som det har foraarsaget, iblandt Bønderfolkene paa Ladet: at veres Almanak d. 10de December d. A. lader Solen staae op Klokken 3 slet 21 Minuter og lader den gaae ned Kl. 3 slet 29 Minuter, hvilket sidste er nok rigtigt efter Naturens Ordent men det første formodentlig en Trykfejl. Men, da det just indtræffer paa en Tamperdag, er det dobbelt rædsomt for det stakkels Folk, som derfor intet mindre venter, end en stor Naturens Revolunion, om ikke Dommedag. Hvo der kjender Bønderfolkenes Tænkemaade, vil let indsee, hvad Indtryk sligt kan foraarsage hos Dem. Maaskee var det ikke formeget, om ved Bisperne alle Landsbypræsterne ombades, naar de Søndagen forud, som sædvanligt, fra Prækestolen forkynde Solens Opog Nedgang næste Onsdag, da at mælde at de fra den, som trykker Almanakkerne, havde at melde, at denne omtalte Opgang var en Trykfejl istedet for Kl. 8, 31 Minutter.
Politivennen, 1801-01-01
Et Exempel paa Uorden, som kanindløbe ved Borgermilttæret i Købstæderne. Iblandt de Sælsomheder, der daglig møde paa vor Løbebane er og denne, at en Borger her nægtes Adgang til Vaabenøvelse med de øvrige Indvaanere, fordi han i sin Ungdom har været condemueret til Fæstningsarbejde, ved kongelig Benaading, hvorfra han dog efter nogen Tids Forløb, blev frigivett følgelig er restitueret sin tabte Borgeragtelse. Den kan da nu ingen privat Fordom om indbildt Vanære (som Lovgivningen stedse ivrig bestrider) betage ham uden Retsbrud imod hans Personlighed. Stedets Øvrighed skyldte maaskee at afværge denne anførte Borgers her paaankede Forurettelse, men det skeede ikket Begivenheden indstilles desaarsag for Publici Domstol, hvor Retfærdighed med aabne Øjne præsiderer. Storehedinge d. 19 Juni 18o1. A. C. Holstein.
Politivennen, 1801-01-01
En Uorden rettet ude ved Marmorkirken, og en som bør rettes. Det i Politivennen No. 104 anmærkede farlige Dyr paa Frideriks Kirkeplads er nu ført derfra. Hvorfra ellers Hr. Horup har den bestemte Efterretning at der over Kirkepladsen skulde være nogen offentlig Passage fra Bredgaden ud til store Kongensgade vilde han behage nærmere at opgive. Passagen har aldrig værek offentlig før. Fornden at Pladsen er bestemt til et kongeligt Oplag af Marmor og Sandstene, staaer den med saa megen Konst og Bekostning tildeels opførte Marmorkirke aaben paa Pladsen. Det synes derfor højst urimeligt at Passagen over Pladsen kunde blive offentlig. Baade udsættes Oplaget af tilhugne Bygningssteen for Ran, og Kirken for at beskadiges ved de mange uartige og laade Drenge som vrimle derpaa. Er rimeligt Bevis for at Pladsen ikke er en offentlig Passage kunde maaskee dette antages fort at der forhen har staaet Skildtvagt ved Porten ud til Bredgaden, og Laagen, ind til store Kongensgade har været lukket og endnu kan og muligen ogsaa bør holdes lukket, ligesom der og for nogle Aar siden er opført, vist med en Bekostning af 3 til 400 Rdlr., et Plankeværk, for at udelukke Stenhuggerne og Kunstnerne, som have deres Værksteder paa Pladsen ud til Bredgaden, fra at komme ind paa Oplaget. Skildvagten blev nok først taget derfra ved Slottets og Byens Ildebrand, der gav Anledning til større militair Vagthold. Anden Aarsag var der nok ikke til at den blev borttaget fra Pladsen. At han kan komme dertil og bør komme dertil igjen naar han kan savnes fra andre nødvendige Vagter er lige saa rimeligt, som det er at formode, at Aarsagen hvorfor Pladsen ikke holdes spærret ved det opførte Plankeværk er at Stenhuggerne dagligen udsøge Materialier paa Oplaget. En meget farlig Ting paa denne Plads har formodentligen undgaaet Hr. Horups Opmærksomhed, og bør derfor her anmærkes, og det er et gammelt Huus, som tilhører Urtekræmmer og Pibefabrikør Casse eller er maaskee kun overladt ham til Brug. Man behøver kun at see dette Hus for at gyse over den Tanke at det maa falde ned og slaae en hel Flok baade artige og uartige Drenge ihjel. Fornuftige Folk, om deres Forretninger ved Pladsen endog kunde kalde dem i Nærheden af dette spektakuløse Hus, holde sig i en tilstrækkelig Afstand derfra, men Drengene krybe endog ind i og paa Huset, som er besat med Støtter, der ere ligesaa raadne og faldefærdige som Huset selv. Denne Uting fortjener nok ogsaa at paaankes?
Politivennen, 1801-01-01
Litterær Politi. De irlandske Forfattere have ved Unionen faaet Deel i det Privelegium de engelske Forfattere allerede før havde, at ingen maae eftertrykke Dem i de første 14 Aar.
Politivennen, 1801-01-01
Mangel paa Menneskekierlighed. I Dag den 24 Junu indtraf for en halv Time siden det ulykkelige Tilfælde at en Muursvend nedfaldt fra Taget paa Nicolai Skolebygning og forslog sig dødelig. Lærerne ved Skolen sendte strax Bud efter Vogn, for at lade ham bringe paa Hospitalet, til følgende Hyrekudskes: Fæderholt i Pilestræde, Nøller paa store Kiøbmagergade og Clementsen i lille Kongensgadet men hos dem alle tre nægtedes at sende Vogn fordi - de skulde til Liig. Man ønsker at Udgiveren vilde indføre denne Menneskekierligheden modstridende Handling i Politivennen. G. P. Friis, Lærer ved Nicolai Skole i Hvelvingen. Det synes, som om der virkelig behøvedes at den Klausul blev tilføjet i en hver Hyrekudskes Borgerbrev: at hans Vogne, til hvem de end vare udlovede, strax naar forlangtes skulde afhente slige Ulykkelige og føre dem til Hospitalet, eg Ting som ingen der havde bestilt Vognen, vilde fortryde paa, da isaa Tilfælde den ene Hyrekudsk let fik den anden til at køre slig Tour. Man maatte ellers ønske, at de Herrer Lærere strax havde henvendt sig til Politiet, der vist strax vilde have skaffet dem Vogn.
Politivennen, 1801-01-01
Medisinsk Politi. I England, hvor man ofte har den sørgelige Erfaring, at Mennesker ved Arsenik (Nottekrud) tage Livet af sig selv, har man gjort det Forslag at denne saa stadelige Artikkel ikke maatte sælges uden med en Tilsætning af Tartar emctik eller af hvid Vitriol, som strax vilde bevirke en Opkastelse, hos dem der tog det ind. Arseniken blev derfor, siger Forslaget, ikke mindre brugeligt til al anden end indvortes Brug.
Politivennen, 1801-01-01
Uordener. I Silkegaden mellem Hjørnegaarden fra Købmagergade og Huset No. 66 er paa en Gaard fra 3 Etage anbragt formodentlig en Taskrende ind i Tagrenden, som er saa brøstfældig, at enhver som gaaer ind og paa Gaden, staaer Fare for, naar Vasken udskylles at blive overskyllet med al det Snavs, som gemenligen udkastes her i Københavns øverste Etage gjennem Vasken. 2) Uden for Huset No. 26 i lille Kannikestrædet er til sine Tider en saa ubehagelig Lugt, at Beboerne, i Særdeleshed de, som beboer Stuetagen, der har den fra første Haaad, seer sig udsat for at forlade dette deres Opholdssted, saalænge indtil den er overgaaet. Man har den største Formodning om, at denne Lugt kommer fra de paa begge Sider boende Brændevinsbrændere. Disse anmodes derfor venskabeligst at unde Naboerne om Dagen den Ting Luther i sin fjerde Bøn lærte os at bede om. Sund Luft!
Politivennen, 1801-01-01
Assistentskirkegaarden. Efter mange overvundne Fordomme, har man for det meste besluttet at begrave sine Venner uden for Porten. Paa den saakaldte Assistents Kirkegaard er mangt et skjønt Monumentt og uden silosofisk at undersøge, hvorfor de bleve satte, eller hvad de frugte, saa ville vi kun antage, at den Skik, at hædre sine Venners Minde, fandtes og findes endnu blandt alle Verdens Beboere, enten poliserede eller barbarisket et Kjærlighedsbaand har vundet sig om de levende og deres hengangne Venner. For saavidt er da denne Skik hos os hvad den er hos andret men den Sløvhed, hvormed alt hvad offentligt er, hos os behandles, den Ligegyldighed vi bevise for alt, hvorved det kjære Jeg ikke umiddelbar er interresseret, har ogsaa sat Præg paa dette Sted, Paa mange Steder i Tydskland, særdeles hos de tænkende Beboere af Dessau, er Hvilepladsen for de Døde en skjøn vel ordenholdt Havet høje Træer, Tavshed, og sømmelig Adfærd hos de Besøgende, indvie Stedet til de Følelser, hvormed mannærmer sig sine Venners Grav, og Opsyn og Orden hos de der ansatte Folk forene sig dermed til et harmonisk Heelt. Hos os kunde og burde det være det samme, en Muur omringer Stedet, alle Porte kan holdes lukkede, burde lukkes, efter Brug er gjorr deraf, og Indgangen allene være forbi Overgraverens Vaaning, de Karle der af og til slæbe sig omkring med Spader i Haanden begjærlige efter Drikkepenge, kunde holde Gangene renet men hvad sees her. Drengestøj, og Beviser paa det pøbelagtigste Sindelag, Fodmærker paa Gravhøje, for nogle Uger siden en død Gris, puttet ind gjennem et Jerngitter paa eet Monument, et Jerngitter afrevet af et andet, som dog var indskruet i en Stenkarm. Saaledes hædres vore afdøde Venner, og vi Københavnere maae vide, at enten nedrig Egennytte, Dovenskab, eller andre Feil hos dem, der ere ansatte til Opsyn, forvandle denne Helligdom til en Kloak og et Theater for Pøbelagtighed og Usømmelighed.
Politivennen, 1801-01-01
Om Farimagsvejen. (Meddelt.) Man stemmer saa ofte sin Mening om offentlige Bestyrere, og virkelig ej uden Grund, efter Landevejenes Beskaffenhed, at jeg iler at meddele Publikum den Efterretning jeg har faaet i disse Dage om Farimagsvejen, at den nemlig ej ligger under Magistraten, men at den er fra Magistraten overdraget Vejkommissionen med en anseelig Sum Penge til Istandsættelse. Der er nok neppe en Mand ved levende Live savnet saameget som den hæderverdige General Hutht hans Virksomhed have vi at takke for de skjønne Veje som for endeel existere, han tænkte og kunde beregne den uendelige Nytte, som hurtig og let Kommunikanion stifter i Landet. Ene Farimagsvejen der med al den efter Ildebranden paaførte Grus ligger endnu urørt, er til Skam for Københavnt skulde man troe at efter fire Aar ikke engang de Steder ere jevnede hvor Forhøjelse betegner Grusets Paaførelse, men at der dumpes endnu ned der over, som over en Jordbunke i en Bondeby.
Politivennen, 1801-01-01
Et Forslag til dem, som bygge ved Rosenborghave. Det var at ønske, at Ejerne af de nye Grunde af Rosenborghave vilde enes om, at lade en Plads fri og ubygget af omtrent 12 Alens Brede, mellem deres Baghuse og Plankeverket som støder til Adelgadens Baghuset dette vilde være som en Gade, og gav deres Baghuse Lysning og Fasade, og Adelgadens medt derved fik begge Gaders Gaarde Udkørsel uden at bruge saa overflødigt Gaardsum, som ellers behøves til at vende en Vogn og Husene Udgang, uden at formindske Forhusene. De nye Grunde ere desuden dybe nok, ja alt for dybe næstent deres Baghuse vilde vorde bekvemmere og lettere at bortleje, eller særskildt at bortsælge, eller og om de vare indrettede som Pakhuse, lettere at bringe Vare fra og til, og Adelgadens Beboere, kunne gjerne godtgjøre noget for denne Fordeel. Fasaden til Gothers- og Sølvgaden kunde fuldbygges, naar der blev en Udkørselsport paa hver Ende, omtrent som ved Per Madsens Gang. (Alt for længe siden er dette skrevet, men det kan gjerne lade sig gjøre endnu, uagtet der er begyndt at bygges).
Politivennen, 1801-01-01
Tanke om god Nytte af Dampemaskinen paa Holmen. Dampemaskinen paa Holmen kunde let (og formodentlig med Fordeel) indrettes som en Melmølle, allene for Brændevinsskraa, som da magelig kunde kontrolleres, og for Matrosernes maaskee og for Soldaternes Maling. begge behøve hastig at expederes og ville derved hielpes fra en stor Forlægenhed, naar de vare sikkre for ej at blive opholdte, og vilde de altsaa ikke heller være hinderlige i Brødkornets Formaling ved Byens Møller, der nu som oftest først males naar Skraa og Posemaling er færdig.
Politivennen, 1801-01-01
Forslag til Bankens Foresatte. Bankosedler til 5, 10, 50, 100 Rdlr. kunde maaskee paa Bagen ogsaa gjøres kjendelige fra hinanden og fra Rigsdalerssedlert saa undgik man tit Fejltagelse da Værdien var lettere at see.
Politivennen, 1801-01-01
En Tildragelse ved Vesterports Hovedvagt. (Tilegnet Stadens Gouvernør.) Onsdagen d. 1ste Juli om Aftenen Kl. 121 kom jeg i Selskab med endeel andre Borgere ind ad Vesterport. Vi skildtes ad der, og nogle af os, som boede paa Cristianshavn gik, som sædvanligt til højre Side, for at gaae igjennem Filosofgangen, Slottet og hjemt men vi blev ganske uventet, ved Indgangen til Filosofgangen, anholdt af Skildvagten og forbudet at passere derigjennem, da Tappenstregen var gaact. Vi formodede at Skildvagten havde forstaaet den ham givne Ordre urigtig, og henvendte os derfer til en ved Vagten staaende Underofficer, som bekræftede hvad Soldaten havde sagt. Imedens vi talte med Underofficeren, kom den vagthavende Lieutnant meget hastig ud af sin Stue, og spurgte! Hvad der var paa Færde? En af os gjentog det Spørgsnaal til ham. om detikke var tilladt at passere Filosefgangen? hvorpaa Svaret blev! Nej! Spørgeren yttrede sin Forundring derover, ved at sige: Naar er da det Forbud skeet, da jeg i 36 Aar, jeg har oxholdt mig i Kjøbenhavn, har passeret Filosofgangen paa hvad Tid jeg har villet, uden at det nogen Gang er blevet forbudet, førend i Aften. Officeren svarede. Jeg er her paa min Vagt, forbyder Dem at gaae den Vej, og overlader til Dem at melde det til Gonvernøren. Vi lod os dermed nøje, og gik igjennem Byen hjem. Aftenen derefter, Torsdagen d. 2 Juli Kl. 10, gik jeg atter, i Selskab med flere den samme Vej, og ingen forbød os at passere Filosofgangen, hvor vi desuden traf mange andre Spadserende. Hvad er vel Aarsagen til denne forskjællige Fremgangsmaade? og turde man ikke af Stadens i enhver Henseende agtværdige Gouvernør vente saamegen Agtelse for Indvaanerne, at naar en saa almindelig Gang eller Vej, som Filosofgangen, blev spærret, det da offentlig blev bekjendtgjort, thi uagtet maaskee saa vilde kunne indsee Nødvendigheden af et saadant Forbud, troer jeg dog sikkert, at enhver god Borger, vilde findes fuldkommen villig, til at holde sig samme efterrettelig, naar han derom var underrettet. Uvished er altid ubehagelig, og den existerer i dette Tilfælde, naar man forbyder den ene Aften at passere en Vej, som forhen aldrig har været forbudet, og den næste Aften igjen tillader det.
Politivennen, 1801-01-01
Om Maleværket for København. (Skrevet i det sidste Vindstille.) Er da Byens Forsyning med Meel saa ligegyldig en Ting? nu indtræffer den samme Standsning som i Fjor i Februar Maaned! der er intet Brød at faae af Mangel paa Meelt - unægtelig er Brændevinsskraa højt nødvendig og uundværlig, men skal Brødkornet staae tilbage? Nu kan paa selve Dampemaskinen saa godt som intet faaes malet til grovt Brød, da Kastellet, (som dog selv har Mølle, og vel kunde holde den istand til sit Brug), ogsaa mange Brændevinsbrændere har Maling der, saa at Brødkornet for Byen kan ligge 5 a 6 Uger uden at faaes malet. Er der da ingen bedre Anstalter mulige for saa vigtig en Sag. Paa Vandmøllerne faaer ingen malet, som ikke er bestandig Gæst, og den højere Bekostning her paa hver Tønde a 24 Sk. meer end ellers, er meer end den halve ofte end hele Fortjenesten for den som skal leve af Grovbrødsbagning, hvor Taxten ofte er saa høj imod Priserne?
Politivennen, 1801-01-01
Et Spørgsmaal om StudenterKorpset. Bør et Korps, som Studenternes, være og agere samlet i noget krigersk Tilfælde? hvor ofte skeer det ikke at Karteskild og onde Omstændigheder ødelægge et helt Korps, og bør man resikere det Hele ved et saadant, som er uerstatteligt, og kunde de ikke gjøre bedre Nytte, ved at fordeles blandt andre Korps og altsaa aldrig ruineres paa eengang. Dette Spørgsnaal troer man fortjente at overvejes endskjøndt det nu til Lykke lader, som om det omtalte Tilsælde var bortfjærnet.
Politivennen, 1801-01-01
Et Forslag imod Tidsspilde. Intet kan tænkes fortrædeligere for dem, som har noget at bestille, end at have løbet mange Trapper op i et Huus, for der at erfare, at den Person man vilde tale med ikke er hjemme. Mange maae see sig saaledes skuffede flere Gange om Dagen, og hvor megen nyttig Tid gaaer ikke herved til Spilde. Et Middel imod denne Ubehagelighed, vilde det være, om der i det underste af Trapperummet paa ethvert højt Hus var indrettet i et Hjørne et Skab i Forn som et Uhr, med lige saa mange Glas og ligesaa mange Døre, som Huset havde Partier. Hver Husfader kunde have Nøgle til sin Glasdør, Inden for denne kunde paa en Arel sidde en hvid Papskive med nogle saa Indskrivter paa. Naar nu en Husfader gik ud, aabnede han sin Dør og drejede Skiven til at vise: Ikke hjemme, og naar han kom hjem til Hjemmme o. s. v. Man troer at en saadan Indretning vilde give en stor Bekvemmelighed.
Politivennen, 1801-01-01
Om dennye Vægterskats-Forordning. Saa fuldkommen Kommissionen har opfyldt de Forventninger man gjorde sig, er dog ved Forordningen opkommen det Spørgsmaal, hvi de i TverSideog Baghuse boende Familier, der have paa meget lidet nær den samme Nytte af Vægterne, som Forhusenes Beboere, og som ofte sidde for større Leje, dog ere fritagne for at betale Vægterskat, og denne paalagt Forhusboerne ene? Videre det Spørgsmaal, om de 5 Alen der ikke beskattes af enhver PortbygningsGrund, blot skal komme Kælderens og Stueetagens Beboere tilgode, eller tillige de i de øvre Etager boende, endskjønt disses Rum ikke indskrænkes ved det at Bygningen har Port? Videre det Spørgsmaal om hver Vaaningskælder skal betale det fastsatte, endog om een og samme Bygning har to eller flere Vaaningskældere, eller om det Fastsatte, som rimeligt, skal fordeles paa slige til eet Huus hørende flere Vaaningskældere. Videre det Spørgsmaal, om ikke Hjørnebygninger, der ved andre Skatter staae saa højt, ere lidt vel højt ansatte? Videre det Spørgsmaal, hvorledes en Husejer, hos hvem et nyt Parti er indflyttet, faaer godtgjort for den før Flytningen forløbne Tid? Endelig det Spørgsmaal, om en Ejer, imedens han bygger, dog skal svare Skatten, og efter hvilken Maalestok? Spørgeren kan ikke undlade, her at yttre det ønske, at Fastsættelsen af denne SkatsØdelse, havde været forfattet lidt mere tydeligt, da den skal forstaaes af saa mange Slags Hoveder. Og troer han, at dette var lettest gjort, ved at have fremsat et Exempel paa et Huus af et vist Antal Etager o. s. v.
Politivennen, 1798-01-01
Et Raad til Magistraten om Gaderenovation. Da jeg har læst i Collegialtidenden hvorlunde Magistraten har været saa hældig ved viielig Tiltale at bringe Entreprenørene for Gaderenovationen til at fornye Kontrakterie mod 4000 Dalers Tillæg, og det synes mig af samme Blad, at Magistraten stod i Fare for, hvis denne Fornyelse ikke var kommen istand, at komme i temmelig Forlægenhed med bemeldte Renovation; saa har jeg udtænkt adskillige Experimenter, ved hvis Anstillelse, imedens den fornyede Kontrakt varer, Magistraten kan komme til de nødvendige Kundskaber om denne vigtige Sag. Disse Experimenter ere: 1) at lade i hver af Stadens Porte forfatte en nøjagtig Liste over alle de Læs af Gadeskarn der udages af samme. 2) At forsøge hvormange Skarnlæs et Par Heste daglig kunne udholde at udføre fra Midten af Staden til Lodsepladsene. 3) at forsøge hvormeget et par Heste, ved dette Arbejde, kunne behøve til Underhold, samt hvad der paa Priserne kunde spares, ved at indkøbe til et saa stort Antal af Heste, som man allerede, af de to foregaaende Forsøg kunde vide at der vilde udfordres til at udføre Skarnet. 4) endelig at undersøge hvormeget en Vogn koster og hvorlænge den kunde udholde Strabadsen. Ved at anstille disse Forsøg paa rette Maade vil en klog Magistrat paa engang komme efter de kjære Entrepenørs hele Hemmelighed, og ved at forelægge Resultaterne af Forsøgene til offentligt Eftersyn nogen Tid førend Kontrakterne næste Gang udløbe, og en ny Licitation behøves, vil det ikke mangle paa Folk, der for billig Fordel ville paatage sig at bortføre Skarnet lige saa godt som det nu i endel Aar har været bortført.