Aarhuus Stifts-Tidende, 1820-05-04
Ogsaa paa det store Theater stode tre Stole for de to, som oplæste Dommen, og for en Præst. Paa venstre Side af Kongen stod en Stoel for Dronningen, paa høire i een for hans Moder. Begge Dronningers Hofdamer havde deres Sæde paa den øvrige Deel af Balconen. For Gesandterne og Hoffets øvrige Herrer og Damer vare andre Balconer, for Folket Forhøininger indrettede. Under Theatret vare 8 Værelser; 3 bestemte til Fængsler, 3 til Spisesale, og de sidste vare opfyldte med Spiser og alle Slags Forfriskninger; det syvende var for Prædikanten til at samle sig, og det ottende for Præsten, som i læste Messe. Hele Theatret var saa godt gjort, at det saae ud som om det var forfærdiget af et Stykke. Det var prydet med kostbare Topper og de fire første store Trappetrin beklædte med carmosinrødt Damask. Paa Alteret stod Jnqvisitionens grønne Kors, omgiven af brændende Lys i Sølvstager og bedækket med et sort Flor. Forat vedligeholde Orden ved denne sieldne Fest og tillige kiøbe sig en himmelsk Løn, var et Selskab af 250 unge, Mennesker sammentraadt, som kaldte sig Troens Soldater. Disse Frivillige gav Jnqvisitionen Ret med dens øvrige Betienter, blandt andet at bære Angrebs= og Forsvarsvaaben. Den 28de afmarscherede de fra Jnqvisitionens Huus og begave sig udenfor Alcalaporten, hvor enhver af dem modtog et af de Riisknipper, hvoraf en stor Mængde var henlagt der. Derpaa droge de igien tilbage, og ved Ankomsten paa Slotspladsen gik Anføreren, med et prægtigt udsmykket Riisknippe, fæstet paa Spidsen af en Piik, op paa Slottet. Hertugen af Pastrana modtog det, bragte Kongen samme, som viste Dronningen det og derpaa tilbagesendte det Anføreren, ved Hertugen selv, med befaling, at bære det i Kongens Navn, og at det skulde være det første, som kastes i Jlden. Anføreren befalede nu sine Soldater at sætte Riisknipperne paa Spidserne af deres Piiker, og saaledes med disse paa Skuldren marscherede de til Baalet og nedlagde der hver sit Riisknippe. Kongens Knippe blev lagt for sig selv og bevogtet af en Kommando Soldater. - Den 29de Junii Kl. 3 om Eftermiddagen begyndte Ceremonien, med en Procession fra St. Mariekirke i følgende Orden: Hundrede med Pilker og Musketter bevæbnede Kulspiere, som havde leveret Brænde til Baalet; Dominicanerne med et hvidt Kors foran sig; Hertugen af Medina Celi, som har Jnqvisitionens Banner; et med sort Flor omvundet grønt Kors, fulgt af forskellige Grandes og andre Standspersoner, som Jnqvisitionens Famuler, indsvøbte i Kapper, hvorpaa hvide og sorte Kors vare broderede; 50 Hellebarderer eller Jnqvisitions-Livvagt, anførte af Marqvis af Pouar, Erkeprotector for Kongeriget Toledos Jnqvisition. Ved hele Toget befandtes 800 Personer, som bare Voxlys. Efter at Processionen i saadan Orden var draget forbi Palladser, forføiede den sig til den store Plads, hvor Theatret var oprettet. Her blev Banneret og det grønne Kors hensat, og Toget gik igien tilbage. Kun Dominicanerne bleve paa Theatret og læste uafbrudt Messe, lige fra Dagsgry indtil Kl. 6. om Morgenen. Den hellige Peter Martyrers Congregation bar det hvide Kors i Procession hen til den Plads, hvor Baalet fandtes, og det blev der sat paa en 3 1/2 Fod. høi Piedestal. Baalet var udenfor Porten Furmaral, omtrent 300 Skridt fra Staden. Endeel af Troessoldaterne blive som Vagt ved det hvide Kors, de Andre gik ind i Jnqvisitionens Huse. - De til Luerne bestemte Ulykkelige vare fra Fængslerne i Toledo blevne forte til Madrid, hvor man satte dem ved Nattens Jndbrud i hen melige Fængsler. Efterat man havde ladet dem spise Kl. 10, traadte Antonio Zambranade Bobanos, den Æidste, af Jnqvisitorerne, med Don Fernando Alvares da Valdes ind til de til Baalet bestemte Fanger, og forkyndte hver især sin Dom. Min Broder," sagde han: eders Sag. er bleven undersøgt af Mænd, velerfarne i Retslæren og Videnskaberne. Eders Forbrydelse er saa svar, og af et saa utilgiveligt Slags, at man har kiendt for Ret, at J i Morgen, til velfortient Straf og Andre til et afskrækkende Exempel, skulle døe. Dette tiene Eder til Efterretning, og paa det J kunne døe, som sig bør, lade vi blive her hos Eder to Ordensgeistlige." - Efterat man havde indladt to Munke, bleve to Retsbetienter satte som Vagt for hver Dør af Fængslet. Allerede Kl. 3 om Morgenen iførte man Fangerne de for dem af Jnqvisitionen bestemte Klæder, Klokken 5 havde de allerede spist Frokost, og bleve de overgivne til Alcaderne eller den hellige Rets Dommere, tilligemed to Fortegnelser, hvorpaa deres Navne fandtes. Efter den ene skulde Fanger ne opstilles i Processionen, og efter den anden skulde Dommene oplæses paa det store Theater. Kl. 7 ankom Kongen, Dronningen, Enkedronningen og Begges Damer paa Balconen. Folket stimlede til i Tusindtal, for at see et saa sieldent og opbyggeligt Skuespil. Kulspierne aabnede atter Toget og stillede sig paa venstre Side af den Kongelige Balcon, paa dens høire havde den Kongl. Livvagt allerede opstillet sig. Bag disse fremtraadte 30 Mænd, som bare Figurer af Pap i menneskelig Større, se, forestillende deels dem, der vare døde i Fængslerne, og hvis Been man har efter samme i Kister, bemalede med Flammer, deels Afdildninger af dem, der vare undvegne fra Jnqvisitionen, og dømte som forsætligen Udeblevne. Disse Figurer bleve hensatte paa den yderste Ende af Amphitheatret. Derpaa kom 12 Mandfolk og Fruentimmer, med Strikke om Halsen, Begfakler i Haanden, og tre Fod høie Huer af Pap, paa hvilke deres Forbrydelse var antegnet eller forestillet. Efter dem fulgte 50, ligeledes med Fakker i Haanden og iførte Sanbeenitos, et Slags armeløse Lærreds Kitler. De, som bare Sanbeniter med paamalede Diævler og Flam, mer, og ligedan bemalede Paphuer, skulde levende, brændes, fordi de viste sig forstokkede. De derimod, der viste Anger, skulde, efter Skik og Brug, qvæles førend i de kastedes paa J den. De, som viste sig aienstridigere end de Andre, havde Knævler i Munden, for at hindres i fra at udstøde Gudsbespottelser, og Hænderne bundne paa Ryggen. Enhver af de Skyldige førtes af to a i Jnqvisitionens Famuler, og de til Døden dømte havde desuden 4 til 5 Munke af forskellige Ordener omkrisig, som trøstede dem paa Veien. J denne Orden drog Misdæderne forbi Kongens Balton, og bleve derpaa paa Amphitheatret satte paa ventre Haand imellem Jnqvisitionsbetienterne og de Geistlige; Clerestet fra SaMariekirke=Sogn stillede sig i Nærheden af Alteret. Jnqvisitionsrettens Officianter, Jnqvisitorerne, Qvalisigtorerne, der ere Jnqvisitionens Referenter, alle øvrige Retters Officianter og adskillige andre anseete Personer af verdslig og geistlig Stand kom til Hest og toge Plad paa høire og ventre Side af Storinqvisitorens Sæde Denne kom tilsidst, klædt i Violet, og ledsaget af Præsidenten i Castiliens store Raad. Saasnart han havde taget Sæde traadte Præsidenten tilbage. Derpaa begyndte Messen; men Præsten læste den kun halvt, traadte bort fra Alteret, og tog Sæde. Storinqvisitoren teg nu ned fra sin Throne, efter at have ladet sig give sin bispelige Ornat med Jnsel, og forføiede sig hen til den Kgl. Balcon. Han gik op af Trappen til denne, ledsaget af Jnqvisitionsofficianter, der bare Korset Evangeliebogen og en anden Bog, indeholdende Formularen til den Eed, som Kongerne af Spanien maatte aflægge. Han bøiede sig dybt for Kongen og Dronningen, og, efterat Kongen havde reist sig, knælede Alle som ledsagede Storinqvisitoren. Monarken tog nu Hatten af, hvorpaa Storinqvisitoren atter bøiede sig dybt lagde Haanden paa Evangeliet, som hans Skriftefade, holdt for ham, medens Storinqvisitoren foresagde Kongen følgende Ord: "Eders Majestæt sværger og lover paa Allerhøistsammes Tro og Kgl. Ord, at J, som den af Gud beskikkede sande catholske Konge, med al Eders Magt vil forsvare den catholske Tio, som den billige apostoliske Moderkirke i Rom hænger ved og troer paa; at J vil bærde og udveede denne Tro; at J saavel selv vil forfølge, som ved Andre lade forfølge Kiættere, Frafaldne og Troens Fiender, at J vil understøtte den bellige Jnqvisition og dens Tienere, og vise dem den fornødne Bilstand, paa det Kiættere og den christelige Religions Forvendere maatte blive paagrebne, og, efter Lovene og de hellige Canoner, tugtede, uden at fra Eders Majestæts Side derved noget forsømmes, eller at nogen Personsanseelse, at hvilken Stand han end maatte være, skal forandre noget der. Kongen svarede, Det sværger jeg, og giver mit Kongelige Ord paa at holde. Under denne Ceremonie holdt Connetablen af Castilin, der flod paa Kongens høire Side, det blotte de Sværd opløitet. Da Eden var aflagt, bukkede Stor inqvisitoren sig atter meget dybt for begge Majestæterne, og gik derpaa tilbage til sin Plads. Kongen blev i samt me Stilling indtil Storinqvisitoren var kommen tilbage og havde aflagt sin bispelige Dragt. Jnqvisitionsrettens ældste Secretair besteeg derpaa Prædikestolen, og oplæste, medens en Præst med en Evangeliebog og et Kors stod ved Siden af ham, en lignende Eed, som alle Raaderne og de her forsamlede maatte sværge. Derpaa besteeg en Dominicaner den samme Prædikestoel og holdt en med alle optænkelige Lovtaler over Jnqvisitionen opfyldt Prædiken mod Kietterne. Texten var Jnqvisitionens Tankesprog: Ensurge Domine, judica causam tuam. Det var allerede næsten Middag, da man begyndte at oplæse de til Døden Fordømtes Dom, og derpaa opregnedes saavel de, der vare døde i Fængslerne, som de, der vare dømte som Contumaces. Disses Billeder bleve bragte paa et lidet, særskildt bygt Theater, og satte i Bure. Derefter forelæstes hver Jnqvisit især sin Dom, og nu blev den Ene efter den Anden sat i et lignende Buur, paa det Alle og Enhver kunde see de Skyldige. Blandt de til Baalet dømte fandtes 6 Mandfolk og 2 Fruentimmer, som aldeles ikke vilde bekiende deres Vildfarelse eller angre den. Et ungt Fruentimmer blev ført tilbage, til sit Fængsel, fordi hun vedblev at paastaae, at hun var uskyldig, og man ansaae det for raadeligt, paa nye at undersøge hendes Sag. Endeligen oplæstes ogsaa deres Dom, som ansaaes for overbeviste om Bigamie, Tolddom, bellige Tings Vanhelligelse og adskillige andre Forbrydelser. Denne Oplæsning var de til Klokken 9. Storinqvisitoren iførte sig nu igien den bispelige Ornat, og tildeelte de Bodfærdige høitidelig Absolution. Kongen begav sig nu bort, og de Domfældte bleve overgivne i den verdslige Øvrigheds Hænder. Man førte dem paa Æsler til Baalet. Det var Minat. Omkring Baalet som var 9 Roder i Fiirkant og 7 i Høide, stode Troes soldaterne ligesom Mørkets Aander. Luerne stige, indhollede i sorte Rørstøtter, til Himlen, hvis Hevn de syn sees at ville nedkalde over frække Dødelige, der, misbruende deres Mant, offrede Mennesket, Guds eget Bille i, til fortærende Flammer, og besøb øde saaledes selv En evige Almagt, idet de formasteligen troede at ville sævne dens formeentlige Bespottere. De Paastaarlige stedes levende i J den, de Angergivne blev først gaalte derpaa brændte. Denne Brænding varede saalænge, ikke førend næste Dags Morgen Kl. 9 Slagtoffernes sjener vare forvandlede til ust. Forsættes.)