Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1836-06-14
J sin fortsatte Udvikling berørte Statsraadspræsidenten, Hr. Thiers endnu fire Hovedpunkter, Krakaus Besættelse, den tydske Toldforening, Grækenlands og Spaniens Tilstand. Han oplyste saaledes, at hvorvel Wiener Traktaten ikke tillod politiske Flygtlinge fra de tre Skyts magters Lande at søge Tilflugtsted i Fristaten, har Frankerig dog forlangt en Erklæring om Krakaus militaire Besættelse og faaet den; ligesom Krakaus Rømning paa dets Anmodning alt var begyndt. At give Grækenland, en reen græske Regjering, havde været umuligt. Det manglede en Washington, for at konstituere sig til en Republik. Et Monarkie er derfor den eneste for Grækenland passende Regjeringsform. Den nye græske Regjering havde vistnok begaaet Feil, hvoraf den vigtigste, at den var for meget tydsk, for lidet græsk. Den franske Regjering havde derfor sat sig imod den tredie Udbetaling af Laanet, men omsider samtykt deri, for at kunne byde Opstanden i Akarnanien Spidsen. Jøvrigt var Grækenland i Fremskriden, og naar Frankerig fremdeles tog det i Beskyttelse, vil det engang opfylde det Haab, Man nærer om det. Hr. Lamartine forsvarede Grækerne og paastod, at de endnu besjælledes af deres Forfædres Helteaand, hvorpaa han anførte følgende Exempel: "da jeg for nogle Aar siden var i Grækenland, bivaanede jeg en Forsamling af Nationens Repræsentantere. Den holdtes i en for Soel og Regn aaben Lade, men Synet imponerede. Repræsentanterne kom tilhest i Forsamlingen, som Mænd, der hvert Øieblik vare beredte paa at bekræfte deres Ord ved Daad. Nu er Alt anderledes, om en National=Repræsentation er ingen Tale meere. Fremmede have indtrængt sig, ødelagt det stakkels Grækenland og for de af Os laante Penge organiseret et fordærveligt System, der truer med at qvæle den sidste Spire af den gamle græske Nationalkarakteer. Grev Capo d'Ostrias, en Elev af den russiske Diplomatik og Philosoph, af den Genser Skole, havde miskjendt Grækenland, og med den bedste Villie Jntet kunne udrette. Men endnu værre er det gaaet under den bayerske Regjering. Regentskabet har forødet 81 Millioner paa Opstande, paa Civillisten, Ministre, Diplomater og bayerske Soldater, men uden at Grækenland, der ligger saa beqvemt til Handel og Søefart, besad Havne eller Skibe. Paa Hr. Mauguins bemærkning, at Man skyldte Frankerigs tidligere Politik det Princip, at stille Staterne af anden og tredie Rang imellem de større Stater, for at forhindre Rivninger imellem disse, svarede Hr. Thiers, at Frankerig umuligt havde kunne forhindre den tydske Toldlinie, men derfor ikke unddraget de smaae tydske Stater sin Beskyttelse. Hverken Frankerig, eller Engelland kunde behandle Don Miguel og Don Carlos som Fanger. Frankerig har understøttet Dronning Jsabella med Fremmed=Legionen og indført en stræng Blokade, hvad kunde det vel gjøre meere, Man beraaber sig paa, at Engellænderne have taget nogle spanske Havne i Besiddelse; men hvis Frankerig forlangte det, vilde de gjerne overlade det disse Havne. Paa samme Maade havde de franske Tropper jo holdt Cadix besat i 5 Aar, paa nogle der, IIIS Jndvendinger af Hr. Berryer angaaende en fransk Jndblanding i Spanien, hvorom hverken de carlistiske eller revolutionaire Juntaaer vilde høre noget, indlod Ministeren sig ikke. Af og til viser sig endnu nogle svage Lynglimt paa den politiske Horizont. Medens Man nemlig i PetersburgJournalens bekjendte Oplysning om Qvarantaine Anstalterne ved Donaumundingerne vil finde et Beviis for Ruslands Hensyn til den almindelige Politik, melder Times om 32,000 Md. russiske Troppers Jndmarsch i Fyrstendømmerne under General Murawiews befaling, der skulde have givet Anledning til Reklamationer fra Portens Side. Alvorligere har en ubehagelig Tildragelse indvirket paa de diplomatiske Forhold imellem Engelland og Porten. En engelsk Kjøbmand, ved Navn Curchill, var nemlig saa heldig, paa Jagten at komme til at saare en tyrkisk Dreng, hvorover ei allene den vagthavende Officeer lod ham give Bastonade, men Reis-Effendi lod ham kaste i Fængsel, og da hverken den engelske Konsuls eller Ambassadeurs Forestillinger kunde bevirke hans Frihed, har Lord Ponsonby, paa Grund af dette traktatstridige Forhold, i en officiel Note den 11 f. M. tilmeldt Porten, at han maa afbryde enhver diplomatisk Forbindelse med Reis Effendi, og ønsker at vide, til hvem han herefter har at henvende sig i Storbrittanniens Anliggender. Portens Svar paa denne Note ventedes med spændt Urolighed af det hele diplomatiske Korps.