Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1809-12-25
Den 12 December fremstillede Ministeren for det Jndre, Grev Montalivet, i Lovgivningens Forsamling efter Keiserens befaling følgende mærkværdige Skilderie af Rigets Tilstand. Først talede Hs. Excellence om de offentlige Arbeider, veldædige Foranstaltninger, om den offentlige Underviisning, Videnskaber, Konster &c. Om Religioner sagde han, at Keiseren beskytter enhver, der grunder sig paa Evangeliets Moral. Hvad Keiserens og Fleerheden af Folkets Religion angaaer, da er samme en Hovedgjenstand, for Hs. Majestæts Omhue. Flere Erkebispe og Bispe have faaet Sæde i Senatet, og Keiseren har ogsaa i Sinde, af optage dem i Statsraadet. Jngen, tilføier Ministeren kan nægte, at Pavernes verdslige Magt har tilføiet Religionen stor Skade, og foraarsaget, at den ene Halvdeel af Europa reev sig løs fra den anden. Keiseren har havt Stridigheder med Paven, uden derfor at miskjende dennes andelige Magt. Ledet af sit Had til Frankerig, kunde det No. merske Hof ikke længe skjule sine Følelser. Det nægtede at erkjende nogle Franske Geistliges retmæssige Udnævnelse og Brandskrivter og hemmelige Buller udstrøedes i flere af Rigets Deele. Overbeviist om denne Troeløshed havde Keiseren kuns Valget, enten at give Frankerig sin egen Patriark, eller at tilintetgjøre Pavens verdslige Souveraine tæt, Kilden til Hadet mod Frankerig. Hs. Maj. valgte det Sidste. Den hellige Petrus's Efterfølger maae være Hyrde, som hans Formand var. Paverne maae, som alle Andre, give Keiseren det Keiserens er. Saa befaler Jesus Christus. Nu omtalede Ministeren Agerdyrkningen, Bjerg værkerne og Handelen, og gik derpaa over til de Franske Armeers Triumfer i sidste Feldttog i Spanien og Østerrig, og den tilkjæmpede hæderfulde Viener-Fred. J Anledning af Engellændernes Tog til Vliesingen roste Hs. Excell. lene de nordlige Departementer, dog med Undtagelse af Sarre=Departementet, hvor der var udbrudt en Opstand, som af Militair=Kommissioner skal straffes, i hvilket Øiemed alt en af Statsraaderne var afreist til de uroelige Kommuner. Disse skulle i 25 Aar betale dobbelte Skatte, miste deres Borgerret, og over deres Porte skal skrives: Denne Kommune er ikke Fransk. Sin Beretning endte Ministeren med følgende politiske Oversyn: "Det havde været Keiseren ler, at forene hele Gallizien med Varschau, men han vilde ikke foretage Noget, som kunde vække Uroe hos Ruslands Kelser. Hs. Majestæt har aldrig havt Pohlens Gjenoprettelse til Hensigt. Hvad han har gjort for Ny-Gallizien, blev ham foreskrevet af Politik. Han kunde umuelig give Folk, der viist sig saa ivrige for Frankerigs Sag, til Priis for en uforsonlig Prindses Hævn. En ung Østerrigsk Prinds, den samme, som kommanderede ved Ulm 1805, lige arrogant og udvidende i Krigskonsten, har med 40000 Md. blot forstaaet at lade sig slaae af Fyrst Poniatowsky, der anførte 30000 Md. Ved sine Generalers slette Planer tabte Østerrig Vest-Gallizien. Hs. Majestæt ønsker, at Varschaus Jndvaanere under Kongen af Sachsens vise Regjering maae nyde deres nærværende lykkelige Forfatning, uden at opvække Uroe hos deres Naboer. - Ustridig kunde Frankerig udvidet sine Grændser til hiin Side Rhinen; men denne Floder den uforanderlige Grændse for Rigets umiddelbare Lande. - Hansestæderne skulle beholde deres Uafhængighed, og blive et Middel til Krigs=Repressalier mod Engelland. - Freden med Sverrig vil ufortøvet blive sluttet. - J Rhinforbundets og Helvetiens politiske Forholde skal ingen Forandring finde Sted. - Neapel har vundet i Fasthed. Erkebispen i Neapel vægrede at sværge sin Souverain den Eed, han var ham skyldig Hans krasse Jgnoranz er en Satyrre over dem, der have sat ham paa en saa høi Post. - Holland er i egentlig Forstand kuns en Deel af Frankerig. Man kunde definere det et ved Rhin, Maas og Schelde, disse Rigets Blodaarer, frembragt Land. Dets bedragerske Handel med Engelland har gjort det nødvendigt, at forbyde det Handelen paa Rhin og Weser. Det er Tid at her skabes Orden. - De Jlluriske Provindser dække Jtalien, og skaffe en Berørelses=Punkt med Tyrkiet, som Frankerig af saa mange Grunde maae søge at vedligeholde. - Spanien og Portugal, sønderslides af en blodig Revolution. Taber Spanien sine Kolonier, er det dets egen Skyld. Vil Mexike og Peru have sig til en ædel Uafhængighed, har Frankerig Jntet derimod, naar kuns disse Folk ingen Forbindelser indgaae med Engellænderne. - Vi have tabt Martinique og Cayenne ved slet Forsvar, et Tab, der ikke er af synderlig Vigtighed, thi ved Freden ville vi faae dem igjen, mere blomstrende, end da vi tabte dem. Endelig har Freden ført Keiseren tilbage til os. Han har sagt os, at han satte al Haab om Lykke i den Kjærlighed, han indgyder os; har har altsaa een Gang kunnet tage feil, da han tilføiede, at andre Fyrster kunde være lykkeligere end han. Med levende bifaldsraab modtoges denne Tale, og bifaldet forstærkedes. da Grev Fontanes i sit Svar anførte de Keiserens Ord. gat han endnu for Frankerigs Lykke ønskede at leve 30 Aar, og tilføiede det Ønske, at Keiserens Regjering maatte overtræffe alle andre i Varighed, som den overgik dem alle i Kraft og Styrke!