Aarhuus Stifts-Tidende, 1833-03-16
Aarhuus. Hs. Majestæt vor allernaadigste Konges aarige Regjeringsfest er, som man kunde vente, her bleven høitideligholdt med de hjerteligste Yttringer af den Hengivenhed for den elskede Konge, hvoraf det hele Folk er besiælet. Vi vare underrettede om, at Hs. Maj. ingen egentlig offentlig Høitidelighed i denne Anledning ønskede, men Byens Jndvaanere kappedes om i private Samqvem at lægge deres Følelser for Dagen. Uheldigviis indtraf paa Festdagen selv det aarlige for Byen bestemte Foraarsmarked, som foren Deel af Jndvaanerne lagde Hindringer iveien; alligevel var om Aftenen den største Deel af Byen illumineret, og et Selskab af civile og militaire Embedsmænd samt Borgere havde forsamlet sig til Soupee- og Bal, ved hvilken Leilighed man under Bægerklang ønskede, at den elskede Landsfader endnu mange Aar med Kraft og Sundhed maatte kunne arbeide for sit Riges Held. Næste Aften var der Soupee og Bal i Selskabet Polyhymnia, hvor Festen indledtes med en dramatisk Prolog i Forbindelse med Sang og Chore *), til hvis Udførelse endeel Dilettanter havde forenet sig, og hvorved vi troe de almindelige Følelser ei uden Held bleve tolkede. Neppe kunde ogsaa nogen dansk Borger miskjende Festens høie Betydning, thi, som det i Prologen lød: Det halve Sekel snart for Danmarks Lykke J Held og Sorg vor Fredrik virket har, Men fem og tyve Aar det gyldne Smykke Blandt sine Børn som Dannerdrot han bar. Og uden Tvivl forenedes alle Hjerters Følelser i den Bøn, Slutningschoret indeholdt. Himlenes Herre, hvem Danmark paakalder, bør og bønhør vor forenede Røst! Styrk Du vor Konge, læg Aar til Hans Alder, Glæd Ham med Livets den frodigste Høst, Kongen og Landet og Fædrenes Høie Tryggeligt hvile bag Troskabens Vold, Saa det maa kjendes at ei uden Føie Hjerterne lue i Dannemarks Skjold! hvorefter udbragtes et "Længe leve vor elskede Kong Frederik den Sjette!" som af den hele Forsamling blev ledsaget med et enthusiastisk, mange Gange gjentaget Hurraraab. – Tredie Dags Aften var her en almindelig Borgerfest paa Raadhuset, som i Anledning af Dagens Høitidelighed var meget smukt decoreret. Festen aabnedes her med en Sang,) at 12 unge Piger, som bekrandsede Kongens Buste, hvorefter Hs. H. Stiftsprovst Lindhard holdt en Tale, som tolkede: "den trofaste Borgers Hylding af Sjette Frederiks Fortjenester." Efter Talen Terten af Hr. Overlærer Blache, Musiken af Hr. Cantor Kabell. *) Forfattet af Hr. Stiftsprovst Lindhard. blev der af den hele Forsamling istemt følgende Chor: Højt jubler Sangens glade Tone. Paa sjette Fredriks Høitidsdag, Som Klippen staae hans Kongetrone ham krone Himlens Velbehag; Thi viist er sjette Fredriks Raad, Og ædel er hans Kongedaad. hvorpaa Hs. H. Stiftamtmanden udbragte et: "Længe leve Kong Frederik den Sjette, som ledsagedes af Hurraraab og 27 Kanonskud, hvilken Salut atter gjentoges da Hs. Majestæts Skaal blev drukket under Maaltidet, hvorved der blev afsjunget følgende Sang,) Hæv dig fra Cimbrers gamle By Vort Borgerqvad, paa Tonens Vinger Begeistret mod den fjerne Sky Mens festlig Jubel trindtom klinger, For Skjoldungstammens ædle Skud: For Fredrik, for vor Konge prud! Thi svandt end lange Rad af Aar, Dog kraftig stander Folkets Fader Blandt sine Børn med Sølverhaar, Og Bønnen gaaer mod Stjerners Rader For ham, som flynged Egens Krands J Herskerdiademets Glands. Hvad Du har virket for Dit Folk, Det aldrig glemmes, holde Konge! Din Daad var Faderømheds Tolk, Thi skal vor Jubel kraftig runge, Og Dannerigets Kjærlighed Skal følge trindtom Dine Fjed. Med stærke Træk dybt i sit Skjold Din ædle Daad skal Saga grave, Mens frodig groer bag Troskabs Vold, Kjærminden i vort Danmarks Have, Og sildigst Slægt, erkjendtligfro, Dens Blomster og Dit Navn skal snøe. Thi svæv da, festligglade Sang J freidigt Chor mod hvalte Bue! Bruus kraftig, rene Jubelklang! Brænd klart, o Troskabs stærke Lue, Bryd høit, hver Danmarks Borger ud Hil Fredrik, hil vor Konge prud Udenfor Raadhuset brændte Beegkrandse, midt paa Fagaden ud mod Torvet var anbragt et meget smukt Transparent, med følgende Jndskrivt: Lad Aar henrinde og Secler svinde, Dog glemmes skal ei Fredriks Mindel Naar Slægter synke i Dødens Favn, Og Rædsel svæver om Heltens Navn, Ja naar selv Troner til Støv henfalde Skal man Dig Fredrik den Gode kalde. Overalt lød Ønsket: Gud bevare Kong Frederik den Sjette, 1) Af Hr. Fr. Sneedorff Birch.