Viborger Samler, 1836-05-31
For Stænderforsamlingerne i Slesvig og Jtzehoe af Stiftamtmand Grev Sponneck: Maatte Broderbaandet mellem Kongeriget og Hertugdømmene bestandigt til begges Held knyttes fastere og om deres Jnteresse end stundom adskilles, de dog finde Forening i Kjærlighed og Troskab til fælleds Regent og fælleds Fødeland! For Fødelandet ved Justitsraad Nyegaard. Danmark, vore Fædres Land! Du saae vore første Taarer, vore første Smiil; Du Plet af Kloden, hvortil vor kjære skyldfrie Barndomsminder knytte sig, i Dit Skjød frembrød vort Livs første Morgenrøde, udviklede sig vore Kræfter, vore Ønsker, vore Forhaabninger; Du faae vore Fædre, saae os og skal see vore Efterkommere gjennemvandre Jordlivets Udviklingsbane; Danmark, vore dyrebareste Erindringers kjære Hjem, ogsaa Du skal optage i Din Kreds dem, som i Fremtiden skulle vorde vore Dommere; gid de da maatte vidne, at intetsteds paa Jorden omslyngedes Fyrste og Folk af kjærligere Baand, gid Dine Sønner altid maae staae som Retfærds, Sandheds og den lovbundne Friheds trofaste Forsvarere, gid deres Frihed aldrig vorde indskrænket uden ved gode Love, og at Overbeviisningen derom maa indgyde levende Fædrelandskjærlighed! og give Gud, at vor elskte sjette Fredriks nu grundlagte herlige Værk maa bære de bedste Frugter for Danmarks Nutid og Fremtid, Med disse Hjerternes varmeste Ønsker ville vi nu indvie en festlig Skaal for vort kjære Danmark. Varigt Held over Fædrelandet. For Præsidenten af Assessor With saaledes: Det faldt i min Lod i Dag at udbringe en Skaal for min bedste Ven, med hvem jeg har tilbragt mine Ungdoms feireste Dage, vor kjære Præsident. Jeg kjender Dig Schouw, og veed, at al Smiger er Dig forhadt, ja endog at velfortjent Roes i Øinene saaret Din Beskedenhed. Jeg vil derfor blot i simple Ord i Selskabets Navn bevidne Dig vor Agtelse, vor Kjærlighed, bevidne Dig vor Glæde ved atter at see Dig karsk i vor Midte og frembringe de bedste Ønsker for Din Fremtids Held. Denne Skaal besvaredes af Præsidenten med følgende Ord: "Medborgeres Agtelse er saa skjøn en Gave i Livet. at jeg maatte være meget utaknemmelig, om jeg ei i fuldeste Maade paaskjønnede den, der er bleven mig til Deel, og den Overbeviisning, at den er mig tilfaldet i et større Maal, end jeg fortjener, kan kun være en Grund mere til forøget Anstrængelse for at gjøre mig værdig dertil Derefter udbragte Conferentsraad Ørsted en Skaal for Viborg Bye, som han forkyndte omtrent i følgende Ord: Ved Siden af Jyllands Provindsialstænder udgjør en stor Deel af Viborg agtede Jndvaanere Grundstammen for det talrige og hæderlige Selskab, som her er tilstæde. Da jeg ved Kongens Naade og Tillid blev kaldet til den Plads, jeg indtager i Provindsialstændernes Forsamling, var ogsaa den Tanke mig kjær, at dette vilde give mig Leilighed til at tilbringe nogen Tid i Viborg. Det var ikke blot denne Byes historiske Mærkværdighed, som gjorde mig dette ønskværdigt; andre mere personlige Grunde kom hertil, hvoriblandt den, at jeg der vilde finde flere Jndivider, til hvilke jeg stød i et venskabeligt Forhold, og for hvilke jeg nærede den inderligste Høiagtelse og Hengivenhed. Jeg har heller ikke skuffet mig i den Forventning her at finde et godt og glædeligt Opholdsted. Vel ere Byens Omgivelser ikke rigelig udstyrede af Naturen; del staaer Byens Erhverv og Velstand ikke paa nogen synderlig Høide, men man finder der en ædel og dannet Tone, som kun fjeldent andetsteds, og personlig er jeg bleven modtaget med saa hjertelig Velvillie ei blot af mine gamle Venner, men ogsaa af Mange, til hvem jeg intet tidligere Forhold havde knyttet, saa at jeg maa føle og erkjende, at her er godt at være. Det er saaledes af et fuldt og oprigtigt Hjertes inderligste Følelse, jeg her frembærer det Ønske: Gid gamle Viborg, maa stige i Held og Velstand, men stedse bevare den gode Aand, som udmærker dens Jndvaanere."