Aalborg Stiftstidende, 1844-11-06
Naar man iøvrigt tænker paa at faae et andet Ministerium, veed jeg for det første ikke, hvem man tænker sig i det; dernæst maa Meningen dog være, at Kongen ved dette nye Ministeriums Raad og Forestillinger skulde bringes til at fravige, hvad han nu engang vel har overveiet og besluttet; men dermed kommer man atter tilbage til, at, hvad det gjælder om, er at overbevise Kongen, og andet gjælder sandelig ikke i en absolut Stat. Jeg kommer nu tilsidst til Talen og den store Misstemning, der finder Sted i Folket. Hvis man da derved forstaaer den Uro og Bekymring, der hersker med Hensyn til Statseenheden og Nationaliteten, kan man sige det, og vistnok med Sandhed; men hvis man derved forstaaer, at der hos Folket hersker en Misstemning mod Regjeringen i det Hele, og at man befinder sig lidet vel her i Landet under en saadan Stemning, da er dette ikke sandt. Jeg troer, at vi, begavede af Forsynet i den senere Tid med heldige udvortes Kaar, bevægende os med Frihed i det communale Liv, der skyldes den hedenfarne og den nu regjerende Konge, ikke finde os utilfredse med Regjeringen i det Hele. Vi erkjende Kongens Retfærdighed og den Retsindighed, der findes hos Embedstanden, navnligen de høieste Embedsmænd, hvorved det kan bemærkes, at Statsraadets Medlemmer alene ikke udgjøre Ministeriet, men at dertil ogsaa maa henregnes Regjeringscollegierne. Naar jeg udtaler dette, sigter jeg derved til de Kyndiges, Forstandiges og Besindiges Dom. - Men selv om der herskede en meer almindelig Misstemning i Folket, end jeg kan erkjende, er der et andet vigtigt Spørgsmaal, som ikke kunde lades upaaagtet ved Affattelsen af en Adresse, om ikke en vis uhyggelig Stemning tildeels er fremkunstlet: og det mener jeg, at den er. Man har, jeg maa efter min Samvittighed bringe det paa Bane, benyttet Agitationssystemet. Det er maaskee skeet i en god Hensigt, men det er et farligt Vaaben, som let kan blive fordærveligt for de indre Forhold. Jeg mener ikke hermed saa meget, at hæderlige Mænd i den bedste Overbeviisning have sat sig i Spidsen for visse Petitioner, og dermed henvendt sig til Massen, uanseet, at der var Meget i deres Yttringer, som Massen ei kunde bedømme, og som den dog skrev under. Men hvad jeg især har imod, er, at Mænd med mindre Dygtighed og Grundighed have reist om og holdt Samlinger med Almuen, og forelagt den Spørgsmaal, som de selv maaskee daarligt nok mægtede at løse. Det er derefter bleven fortalt og gjentaget i mange Tidender, at den Mening, som disse Forsamlinger tiltraadte, var udbredt hos Folket; men alle de Stemmer, der derved ere erholdte, og de Samtaler, der her have fundet Sted, have kun lidet at betyde, da Massen ikke derom kunde dømme. Saaledes have enkelte Mænd smeddet et Vaaben, som Fremtiden vil vendes mod den selv. Der er at foregaaende Talere henviist til de lidenskabelige Bevægelser, som Forholdet imellem Godseier og Bondehave fremkaldt, og til Frygten for en fremtidig Revolution; ja, Agitation paa Almuen er netop det Middel, der leder dertil, det farlige Vaaben, over hvilket man, naar det engang er bragt i Anvendelse, ikke længer er Herre. Alt hvad jeg nu har anført, er ogsaa min fulde Overbeviisning, og ligesaa stærkt som jeg i Begyndelsen af mit Foredrag udtalte, hvad jeg holdt for sandt i den modsatte Retning, ligesaa overbeviist er jeg om Sandheden heraf, og naar jeg skal stemme for en Adresse, maa deri antydes, at det forholder sig saaledes, som jeg nu har sagt. Hermed gaaer jeg da over til det Spørgsmaal, om det er hensigtsmæssigt at nedsætte en Committee til Udarbeidelsen af en Adresse. Det er her let nok sagt, at Forsamlingen vel vil vide dertil at vælge Mænd, som ville kunne finde de rette Udtryk. Men hvis jeg ikke har været aldeles uheldig i mit Foredrag, mener jeg, at mine sidste Yttringer deles af en ikke liden Deel af Forsamlingen, og det vilde derfor blive en uopløselig Opgave at udarbeide en fyldestgiørende Adresse; thi naar det kom til Afstemning, vilde det vistnok vise sig, at Forsamlingen ved flere vigtige Puncter vil falde i to omtrent ligestore Dele, saa at det ene maaskee blev forkastet med 33, det andet antaget med 34 Stemmer, og saaledes heelt igjennem Adressen. Den skulde berøre de vigtigste og meest forskjellige Forhold; de meest modsatte Anskuelser vilde derfor fordres optagne i den, og hvad betyder vel en Adresse, naar den ikke kan ansees som en Udtalelse af den store Pluralitets eller helst af hele Forsamlingens Anskuelser. Hvis man da vilde søge sin Trøst i forskruede almindelige Udtryk, hvori Enhver kunde lægge hvad han vilde, vilde Forsamlingen kun prostituere sig i en endnu høiere Grad. Skal da Sagen afvises, skulle Østifternes Stænder, efterat vore agtede Brødre i den Viborgske Forsamling efter deres bedste Overbeviisning ere fremtraadte med en misbilligende Adresse, ikke udtale sig, eller skulle vi uden videre desavouere den, som om dens Adresse i Eet og Alt var ugrundet? Nei, saaledes ønsker jeg ikke at forstaaes. Jeg gik endog herud med den Overbeviisning, at en Adresse nok kunde udarbeides; men ved i de forløbne Dage at lære Stemningen i Forsamlingen at kjende, har jeg overbeviist mig om, at det ikke kunde udføres paa en fyldestgjørende Maade. Derfor er min Jndstilling til Forsamlingen, at vi tage hvert enkelt Punct frem under de Sager, hvortil de knytte sig; og ligesom jeg søgte at sammenfatte de forskjellige Hovedpuncter, der skulde berøres i Adressen, skal jeg nu ogsaa nævne de Andragender, som allerede i de indleverede private Propositioner ere fremsatte. Vi have da et Andragende og Statseenheden og Finantserne, en Besværing over Cancelliets Adfærd mod Pressen, et dybt indgribende Andragende om Nationaliteten, og et Andragende og Modification af Statsraadet, der rigtignok gaaer ud paa noget andet end paa en Fjernelse af de nuværende Ministre, som uduelige. Jeg skjønner saaledes ikke rettere, end at der allerede foreligger Andragender om alle de udhævede Puncter. Naar Forsamlingen da under disse udtaler sig, vil det fremgaae reent og ublandet, hvad der er dens Mening om hver Sag; men saaledes kan det ikke fremgaae af en Adresse, fordi denne skal udgjøre en Heelhed, og fordi der i den skal samles en Hoben Gjenstande, af hvilke den ene har flere Stemmer for sig end den anden; dette er ikke i Forsamlingens Jnteresse, og fører ikke til en grundig Behandling. Ved derimod at foretage hvert Punct i sin Petition, skaffer man det en grundigere Behandling og bliver saaledes bedre istand til at overbevise; men det er dog, jeg kommer atter tilbage dertil, Grundene, hvorpaa det i en raadgivende Forsamling kommer an. AlImponeren er kun et forbigaaende Phænomen, medens Grundenne bestaae. – Naar det endelig betænkes, hvilke vigtige Sager det er, at Adressen skulde berøre, er det da forstandigt at forlange af Kongen, at han, som venteligt og brugeligt er, og som navnlig var Tilfældet i den sidste jydske Forsamling, skal give et Svar og nogle Dage? Er det ikke rettere at forelægge ham sine Andragender med gode Grunde, og da give ham Tid til at overveie disse og udføre, hvad han derefter beslutter, Jeg er overbeviist om, at, hvis man skal haabe, at udrette noget for hine Andragender, maae de forebringes Kongen af Petitionsveien, og ham gives Tid tilat overveie dem og udføre dem, hvis det kan skee. Store Hindringer gives der maaskee er det ubestemmeligt i dette Øieblik, om disse kunne overvindes, og man vil da have Svar paa en Tid, da Kongen ikke kan svare bestemt, og derfor i alt Fald nødes til at svare undvigende. Jeg stemmer da ikke for Sagens Afviisning, thi jeg gjentager, saaledes vil jeg ikke forstaaes, men for at man henviser de enkelte Puncter til de Sager, der allerede foreligge Forsamlingen, og derfor ikke nedsætter nogen Committee til Affattelse af Udkast til en Adresse.