JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
Enhver ved, at Delai=Lama er den store Gienstand, som tilbedes og dørkes af de forskjellige hedenske Tartarslegter, som beboe den uhyre Landstrekning fra Vol gas Bredder til Koren indtil det Japanske Hav, det vidtløftigste geistlige Herredømme maaske paa hele Kloden. Han er ei allene den høieste Ypperstepræst, og Guddommens Statholder paa Jorden; men som Overtroen er altid sterkest, eftersom den er længst borte fra sin Gjenstand, saa ansee de langt fraliggende Tartarer ham for Guddommen selv. De troe, at han er udødelig og besidder alle mulige Kundskaber og Dyder. Hvert Aar komme de fra adskillige Egne at tilbede ham og bringe rige Offere i hans hellige Skrine. I Henseende til de ildesmagende Foræringer, som de tartariske Førster, efter forrige Reisendes Beretning, siges at faae af Lama og gjemme med stor Ærbødighed i Gulddaaser, for ved Leilighed. at kommes i deres Rager, da benegte Hr. Bogle det, men siger, at han ofte uddeler smaa Kugler af indviet Mel, som det indviede Brød (Hostie) i den katelske Kirke, hvilke disse ham hengivne Tartarers Overtroe og blinde Lettroenhed maa siden forvandle til hvad de selv løster. Den rettroende Meening er, at naar Lama synes at døe enten af Ælde eller Svaghed, saa er det i Grunden ikke andet, end at hans Siæl forlader en nu skrøbelig Boelig for at see sig om en anden, yngre eller bedre, og den opdages igjen i et Barns Legeme ved saadanne Tegn, som ere Lamaerne eller Præsterne bekjendte. Den nærværende Deelai=Lama er et Barn og blev opdaget kuns for faa Aar siden af Tayshov=Lama, som i Anseelse og Hellighed er næst efter ham, og følgeligen i dennes Mindreaarighed er som Tartarernes Overhoved.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
En meget besynderlig Art af Polygam- og stridende imod almindelige Evropæiske ja Asiatiske Begreber selv, hersker i Thibet.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
Det er her Brug, at alle Brødrene i en Familie have en Kone felles, som de leve med i al Kierlighed og Enighed. Jkke destomindre reiser der sig undertiden smaa Uenigheder i disse saavelsom i vore Evropæiske Egteskaber. Men neppe skulle man have formodet, at iblant de Familie fortrædeligheder, som kan komme af disse mange Mænd om en Kone, følgende skulle funden Sted.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
En kydsk og dydig Frue, Kone til et halvt Dusin af Tayshoo=Lamas Broderbørn, beklagede sig for Farbroderen, at de 2 yngste af hendes Mænd ei forsynede denne felles Stamme med den Andel af Kierlighed og Godvillighed som Pligt og Religion fordrede af dem. Kort: legger Skribenten til, i hvor fremmed denne Skik end synes os, er det ganske tilforladeligt, at den hersker i Thibet, faaledes som den nu er beskreven. Delai=Lamas Residentse er i Pateliet stort Slot paa et Bjerg. TayshoLama, eller den nuværende Regent, har adskillige Palæer eller Slotte og paa et af disse opholdt Hr. Bogle sig hos ham i 5 Maaneder. Han forestiller denne Lama som en af de elskverdigste og fornuftigste Mænd, han nogensinde har kjendt; han forstaaer at vedligeholde sin Rang med en mild Myndighed og lever et overmaade ustraffeligt og dydigt Liv uden Stivhed, eller tvungent Væsen. Alt inden hans Porte ander Fred, Orden og ophøjet Sirlighed. Slottet er af Steen eller Tegl, med mange Gaardsrum, høje Gemakker Terradser og Løngange, og Værelserne ere gemenligen rummelige og ganske udstrede i den Kinesiske Smag, med Forgyldning, Maleri og Glassering. Lama udspurgte nøie om Evropa, dens Regering, Konster, Videnskaber, Statskonst Lover. Det Russiske Rige, var det eneste i Europa, som var ham bekjendt. Han havde høje Begreber om dette Keiserdommes Rigdom og Magt og havde hørt om deres løkkelige Krige imod det Romerske Rige; thi saa kalde de Tørklet. Charen (man ved ei hvilken, men formoder, at Forfatteren mener Peter den store, havde adskillige gange sendt Breve og Foræringer til Thibet. Hr. Bog le saae endeel Evropæiske Sager i LamasEie, fornemmeligen af Engelskt Haandarbeide, deriblant et Grahams Repeterur, hvilket havde, som de sagde, i nogen Tid været dødt.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
Den vigtigste Handel føres fra dette Lands Hovedstad til Peking ved Karavaner, som anvende 2 Aar paa Hen= og Hjemreisen og foregive, at Veien er ei mindre end 2000 Engelske Mile, saa fin er den Kinesiske Statskonst, og dog passerer en Expres fra en af disse Hovedstæder til den anden i 3 Uger.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
Jblant de fornemste Handelsvare fra Thibet melder Forfatteren om den nydelige Manufaktur Shaul () eller rettere Materien, hvoraf den forarbeides. Man har gjort sig megen Umage for at gjette denne Materies sande Natur, som: at det maatte være Haarene af et Slags Geder eller de fine Underhaar paa Kamme lens Underliv a.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
Men her finder man, at det frembringes af Thibet - Faar, hvis Uld overgaae i Finhed, Længde og Skjønhed al anden Uld i Verden. Det synes, at Kassemirerne, fra hvilke man faaer alShaul, opkjøber al denne Uld ved Faktorer, som de til den Ende holde over hele Thibet Følgende Steder af et Brev som Lama skrev til Guvernør Hasting, vil give Læserne et gunstigt Begreb om ) Shaul er et stort fiirkantet Klæde, af den allerfineste Persiske Uld, eller af Bomuld, som de Jndianske Fruentimre bære paa Skuldre, ne. De Engelske have først ført dem hiem til Evropa, og Engelske Damer have brugt dem som Kaaber om Halsen, de efterlignes ved de store Cattuntørklæder, som ogsaa bæres hos os. hans Venlighed og om en Skrive= og Tænkemaade, der er saa lidet bekjendt i Evropa. Underrettet af Reisende fra Eders Egne, om Eders store Navn og Rygte, fyldes mit Hjerte, ligt Foraarets Blomster, med Tilfredshed, Glæde og Fornøielse. Gud skee Lov, at Eders Løkkes Stjerne er i sin Opgang, Han være lovet, at Løksalighed og Ro omgive mig selv og min Familie. Hverken at fornærme eller forfølge nogen, er min Grundsetning.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
Det er just et Karaktertrek hos vor Sekt, at berøve os selv Søvnens nødvendige Vederkvægelse, før en Uret skulle vederfares noget Menneske; alt maa skee med Retferdighed og Mildhed. Jeg er underrettet om, at J langt overgaae os Ved Eders Gunst er jeg Rajab eller Lama i dette Land og hersker over et stort Antal Undersaatter Man har ofte berettet mig, at J ere indviklede i Stridigheder med Dah Terria, men tillige, at Dahens egen laste fulde Opførsel er Skyld deri, i det han har plyndret og begaaet andre Udsvevelser paa Eders Grændser.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
J Betragtning af vor Religion og fredelige Grundsetninger beder jeg Eder høre op med Fiendtligheder imod ham: Derved bevise J mig stor Gunst og Venskab. Jeg har sat Dahen i rette for hans Opførsel og formanet ham til at lade sine onde Anslag fare for Fremtiden. og være Eder i alle Ting hørig og lydig. Hvad mig angaaer, da er jeg kuns en Faquier (geistlig Person) og det er Brug blant min Sekt med Rosenkrandsen, i Haanden at bede for Menneskers Vil ferd og tilbede dette Lands Jndbyggere, Fred og Løksalighed, og nu beder jeg, at J vil ophøre med al Fiendtlighed imod Dahi Fremtiden.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
J dette Land er det vor vigtigste Forretning, som gaaer for al anden, at tilbede den Almægtige. Vi Stakkels Kreature kan vel i ingen Poster settes i Ligning med Eder; ikk destomindre sender jeg Eder nogle faa Ting, som jeg har ved haanden, til et Erkjendtligheds Tegn og haaber, J ei forsmaae dem. Kæmpearteer.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
J Patagonien eller ved det østlige Jnd& løb til det Magellanske Stræde *)boer endnu efter alle Verdens Omseleres Vidnesbyrd en Kæmpenasion. Bougainwille fandt Jngen under 5 Fod 10 Tommer, og Jngen over 6 Fod 2 Tommer; men Skibsfolket paa Etoile havde paa en foregaaende Reise seet adskillige 6 Fod 4 1/2 Tomme høje. De laGiraudais forsikkrer, at de mindste, han saae af dette Folk i Aaret 1766, vare over 5 Fod 11 Tommer. Duclos Guiot, paa Fregatten Ørnen, erklæJ Patagonien er det allersydligste. Land af Amerika. rer, at de laveste som kom ham for Øjen af dette Folk, manglede neppe meer end Tomme i 6 Fod. De Engelske Ver. dens Omseilere bevidner det samme: " erindrer nu ikke, enten det er Wallis eller Cook, som forteller, at han have de en Mand med i Land, som holdt sine fulde 3 Alen, og denne studsede ved at see sig selv som den Allermindste i denne Flok. Dette er kuns ved Søkysten, men i de indre Dele af Sydamerika gives der endnu Stammer af en større Høide, som Falkner, en Mand, der har levet nogle Aar iblant de Folk, i hans Description af Patagonia bevidner: Han beskriver den store Cacique (Første) Kangapol, der residerede i Hinchinved den sorte Flod, som en Mand, dervar over 7 Fod høi, thi naar han stod paa Tæerne, var han ei istand at naae optil hans Jsse. Han legger til, at han ikke erindrer sig at have seet nogen der, som var over 1 eller 2 Tommer højere endKangapol, hvis Broder holdt kuns 6 Fod. Disse Brødre hørte til Stammen. Puelches, hvilken saavelsom de andre Patagoniske Stammer fra Midten af Landet kommer sjelden til Kysterne og ere altsaa lidet bekjendte for de faa Sellere, som lande der. Det maatte næsten synes utroligt, at et helt Folk skulle vedligeholdt saadan Kæmpestørrelse til denne Dag, da man e sporer saadan Nasson mer paa Kloden; men man betænke, at de ei blande sig med andre Folk, at de til Lykke for dem selv ei endnu ere besøgte af andre Evropæer, end nogle Spanske Messionærer og de faa Søfolk, der lande, blot for at overbevise sig med egne Øine om deres Kæmpe figur. Deres Føde, Himmelegnen, og sterke Legemsøvelser, da de ernære sig ved Jagten, bidrager til at give dem store og sterke Legemsbygninger. De have ei vanskeligt ved at finde deres Føde, da Landet. er rigt paa Græsgange og Kvæg.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
J Europa er intet Folk længere rent eller ublandet med Fremmede; alle Nasioner ere forkælede og vanslegtede fra Fædrenes Levemaade; ellers maatte man i vore nordiske Lande, der have frembragt en Sterkodder, Holger Danske og flere slige Riser, endnu fudet en Kæmpe slegt. Man forteller, at siden Friderik Vilhelm Tider, som havde en Garde af udsøgte høje Folk, skal der i Potsdam gives meget høje Mandfolk og især overmaade høje Fruentimmer, som kan meget naturligvis komme deraf, at disse Kæmpe sigurer givtede sig der i Byen og avlede disse store Børn. Siden da saa mange, som selv have været Øjevidner, enstemmigen forsikkre det, er der ingen Tvil, at jo endnu Patagonien eier et heelt Folk af Kæmper. Friderik den 5tes Støtte paa Amalienborg.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
Dette Mindemerke, som er et af de skjønneste og konstigste i sit Slags, og som vil i Konsternes Historie altid giøre. et udmerket Tidsrum i Danmark, er ikke, som saa mange andre, Frugten af en blind taabelig Beundring af Krigsbedrifter, som ofte udmerkede sig uden ved de Uløkker, hvormed de fyldte Jorden. Den skylder ei sine Tilværelse uden til den Kierlighed, som denne Prinds fortiente af sit Folk ved sin Belgjørenhed og ved den bestandige og virksomme Beskyttelse, han forundte Agerdørkning, Han deel, Skibsfart og overhovedet enhver Konst, der bidrog enten til at berige hans Land eller formere dets Berømmelse."
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
Udtog af en vandrende Hypokondristes Breve fra Bøhmen Bøhmen er et velsignet Land, som altid, om de endog vare ladere, end de virkeligen ere, bedre ville være istand til at føde sine Jndvaanere, end mange Egne i de Preussiske Stater deres, end- og med al deres Flid og Virksomhed. Hele den Strekning, som jeg nu har lagt tilbage i Bøhmen, har en sortegraa løs Jordbund, hvoraf Kornet skyder op*) See Histoire philos. et polit, par Raynal. **) Af Deusches Museum. som en Smaaskov og bær Ax, hvis lige i Størrelse og Fuldhed jeg endnu ikke har fundet. Nesten hele Bøhmen har saadan en herlig Kornbund og en eneste Kreds frembringer saa meget deraf, at det hele Land ved en ren Misvext i de øvrige Kredse kunne forsørges af dens Overskud. Med alt dette boer dog i dette herlige Landet Folk, der er ret et levende billede paa Armod og Fattigdom. Bønderne gaae i pialtede Kitler, uden Sko, uden Hat og uden Strømper midt i deres rige Kornmarker, og deres Huse ere Hytter, som true hvert Øieblik at falde ned. De synes bestyrtede, naar møde en Mand, der efter udvortes Anseelse er meere end deDe staae stille, tage ydmyge deres Huer af og bukke. Man tog høiligen feil, om man holdt dette for en frivillig Høflighed. Det er en Følge af den Undertrykkelse, hvorunder de, Keiserens nyeste Foranstaltninger uagtet, dog endnu leve. De troe i enhver Fremmed, hvis Udvortes er prægtigere end deres, at see en Herre, der har at befale over dem; derfor ere de og ret gavmilde med det Ord: Herre, Men Gud naade dem, der igjen staae under dem. Bevis derpaa oplevede jeg i Vertshuset i Aussig. Der hørte, jeg, at Tjenestekarlene kaldte Pigerne immer Tøfter og omgikkedes dem ret haanligen. Strax derpaa hørte jeg et Skrig i Gaarden og bemerkede, at en af disse Piger dygtigen pryglede en Dreng, der var ibegreb med at drive Svin ud. Neppe var han sluppen af hendes Kløer, før han for løs paa en Hund og pidskede den rasende, og neppe havde denne følet sin Despotes tunge Haand, før den anfaldt og jammerligen rev og sled en mindre Hund. Just saaledes falder en Jrettesettelse, som Ministeren faaer af sin Herre, som Kagstrygelse paa Sekretærens Ryg, og den Traad, som en Landsherre vinder om sine højere Betjentes Fingre, bliver til Kæder og begge Hænderne paa de lavere Betjente. Mit sidste Natteherberg var Slan, en lille Flekke med et gammel tilrøget Verts hus. Verten og Oppasseren forstode intet Tydskt og jeg maatte ved de latterligste Tegn af Verden betegne dem, at jeg ville spise Eg; J det øvrige vare de venlige og muntre. Derfra gik jeg til Prag: Man hverken examinerede eller visiterede mig i Porten. Det første sparede man til jeg var ankommen i Giestgivergaarden, hvor jeg maatte underskrive en trøkt Seddel eller, rettere sagt, udfylde dens Rubriker, hvoriblant og var det Spørgsmaal, Hvad Forretning jeg her havde? Dette satte mig i Forlegenhed; thi jeg kunne dog ikke sige, at jeg var kommen, til Prag for at spadsere. Jeg skrev endeligen: "for Fornøielse, og sukkede af Hjertensgrund herover: thi mine Fod soller brændte mig heftig af min drøje Dagreise.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
Prag er i det mindste dobbelt saa stor som Dreden og man overdriver det ikke, naar man fastsetter dens Jndbyggeres Antal til 60000. Stadens Beliggenhed er overmaade behagelig. Paa høire Side hæver sig en herlig Bjergaas, der amfiteatralsk stiger frem over Husene, og er spraglet besat med Haver og Løsthuse: Ved dens Fødder flyder Moldau, skiller den saa kaldte lille Side, fra Gammelstad og Nystad og taber sig paa venstre Side imellem 2 middelmaadige Høie, der ere deels besatte med Skov, dels besaaede med Korn. Underneden sig seer man Huse, Kirker og Broer, der bestandig vrimle af Mennesker. Den større Halvdeel af Byen stiger gradevis frem af Moldauen og danner et prægtige, Amfitrater. Ogsaa fra Broen er Udsigten ei mindre skjøn. Men Husene ere fast alle bygte i gammel Smag. Erkebispens Palle er den eneste moderne Bygning, som hidtil er kommen mig fore Gaderne ere skæve, urene, krumme og mørke. J Egnen omkring Broen og de Gader der føre til den, er Byen mest levende. Her vrimler det bestandigen af Fra= og Tilgaaende og det er ret underholdende at staae paa den og mønstre de forskellige Ansigter, Figurer og Grupper, som gaae, løbe og fare forbi¬
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
Pragernes Udvortes gjør en opfaldende Kontrast med Jndbyggernes i Dresden. Disse liste sig med Hovederne ned bøjede over Gaderne, hine hoppe, og have en glad aaben Mine, hvori man tydeligen kan læse, at de ere mætte. Mange Fremmede have i Dresdernes. nedbøjede Hoveder, langsomme Gang og nedslagne Øine troet at finde Eftertanke, ja endog en uafbrudt Grublen paa nye Opfindelser i Konster og Manufakturer; men jeg fandt Armods Følelser der og en ængstlig Eftertanke, hvorledes de i den Trængsel, som der sukker efter Brød, ogsaa skulle faae deres Del. J Saxen boe Folk for tykt oven paa hinanden: det beviser den Dyrtid, som endog blot ved et tilsyneladende ufengtbart Aar tagne overhaand, og dette maa især tilskrives det Sving, Jndustrien har taget i Saxen. Nøden underretter me end Præmier, den opmuntrer og opklarer de dummeste Hoveder, udvikler Sjenket, og er tilligemed tilfældige Omstændigheder moder til de nyttigste og meest glimrende Opfindelser. De Saxiske Bjergverker vrimle af arbeidsomme, opfinderske Mennesker, medens Naturen har unddraget deres Fædrenelands Jordbund. sin moderlige Haand.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
Bøhmen har alt, hvad der hører til Livets Ophold, i Overflødighed; Korn, Fæ, skjønne Tafrugter, Viin og andet mere. Prisen paa disse Fødevare er paa det slette Land og i Smaabyerne nær 30 Prosent ringere end i Saxen og i Prag er alMundprovisionen 40 Prosent lettere end i Dresden. Et Maaltid af 4 Retter har man i Prag for 7 a 8 Groschen, i Dresden ikke for 16 Gr. og saa er Forholdet i det Øvrige. Denne billige Priis betjener, man sig ogsaa af i Prag. Jngensteds. har jeg fundet fundet saa mange Spisekorterer, Frugthandlere, Fruentimmer og Mandfolk, der handle med Bagverk af alle Slags, som her. Adelen her er talrig, og fornøier sig her som overalt, med Mad, Drikke, Jagt, Spil og Skuepladsen. Naar man kommer lige fra Dresden til Prag, saa maa man falde i Forundring over denne Adels Pragt og Yppighed. Den Dresdenske danner sig efter Hoffet og er, i det Hele betragtet, sparsom. Sommeren over leve de allerfleste Familier paa deres Godser og indskrænke sig endnu meer end i Staten.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
Den Deel af den Bøhmiske Adel, som lever i Prag, gjør vel ikke saa stor Opsigt, som den, der trekker sig til Wien; men den efteraber dog denne i alle Dele og har det overalt skadelige Jntindent- og Hushofmester=System tilfelles med den. Mange Familier her see neppe i 2,3 Aar deres Godser engang og lade deres Forvaltere fri Haand. Disse er det just, som snarere og vissere end Jld, Vand, Hagel og Greshopper ødelegge deres Herrers Godser. Man kan intet jammerligere Syn tænke sig, end de fleste Bøhmiske Landsbyer. I de Egne, hvor der falder Overflødighed af Skov, bestaae Husets Vegge af Bielker, som ere lagte over hverandre og hvis Mellemrum enten ere tilsmurgte med Lim eller tilstoppede med Möd, Løv og Stene. Taget er belagt med Tagspaaaner. Dette Slags Huse er dog endnu de anseeligste. Men de andre have 4 Vegge af Ler og Straa, hvori ere anbragte 2 eller 3 Huller, en halv Alen. lange og brede, igjennem hvilke Dagslyset maa stiæle sig ind for at oplyse en Stue, der ligner et Fængsel, hvori en nøgen Familie sidder enten paa det bare Gulv eller paa løse Bænke og noget sort Brød eller om et Fad fuldt graa Grød.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
En sortrøget Helgensbillede, en Maria i Glasramme og en Rosenkrands for ethvert Lem i Familien, ere de eeneste Sirater i saadant et usselt Værelse, som staaer aabent for Vind og Veir fra alle Kanter og hvis Beboere ei engang kan sige: Det er mit eget. Jo prægtigere det Huus er, som Herren beboer i Staden, desto elendigere er er hans Bønders Hytter, jo prægtigere. den Enes Ekipasse, desto stettere den andens Vogn og Heste. Dog maa man ikke være ubillig nok til at sære dem alle overen Kam, Talen er her om den store Hob.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
Der gives ogsaa enkelte adelige Huse der, ere ligesaa tarvelige som i Saxen og see dens Forvaltere paa Fingrene og sørge for Bøndernes Vel; men disses Antal er dog forlidet til at kunne virke almindelig Indflydelse. Prag staaer i alt for nøie Forbindelse med Wien. Den Gothiske Pragt, som hersker i Wien i de større og midlere Huse, bælnder den Prageradels Medlemmer (især de Unge) som tid efter anden. komme derhen i Besøg og forleder dem at ville gjøre det lige med hine. Dertil kommer en vis Jvresyge, at de en gjerne vil indrømme, at den Wiener Adel lever prægtigere end den i Prag. Denne lille Forfengelighed forleder dem saalænge at opblæse sig over Kræfterne, til de endeligen med Frøen i Fablen briste. Kort Afridsning af Hr. Warren. Hastings Liv Hr. Hasting er formedelst den imod - ham anlagte Proses for hans foregivne slette Forvaltning, men han var Guvernør i Bengalen, hvilken Proses allerede har varet nogle Aar, ogsaa hos os bleven saa bekjendt, at en kort Levnetsbe skrivelse over denne Mand vist nok ei vil blive defleste Læsere ukjerkommen; Den meddeles altsaa uden videre Fortale, Warren Hastings, Esq. er født i Darlsford i Worcestershire og nedstammer. fra en ærverdig, gammel Familie, der ejer betydelige Midler.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
J Aaret 1743 blev han sat i West munster Skole under Doktor Nichols. Hans fortreffelige Sjen viste sig meget tilig og han dørkede det ved sin Flid saa) Af Historisch=Politisches Magazin. ledes, at han i kort Tid, til største Rbs. for sine Lærer, særdeles udmerkede sig.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
J Aaret 17750 blev han udnævnt til Skriver i det Ostindiske Kompagnies Tjeneste. Han var den Gang 20 Aar gammel. Ved sin Ankomst til Indien lagde han sig med en vedholdende Opmerksomhed efter at lære det Persiske og Jndostanske Sprog, med hvilke han ogsaa i kort Tid blev vel bekjendt og formedelst hans Kundskab og Jndvaanernes Sæder betroede man ham at indrette et Faktori i de indre Egne af Bengalen, som endnu ikke vare udspeidede af Evropæerne. Dette Anslag løkkedes ikke; men Hr. Hastings havde saaledes fat sig i Kredit hos Jndvaanerne, at man siden efter, da han blev tagen til Fange at Sureab Dowla, behandlede ham med fortrinlig Mildhed, og Agt. Denne Førstes Krigsløkke forandrede. sig snart: Han havde søgt Engelændernes Undergang og blev nu overvundet af dem, saa at han fra Spidsen af østerlandsk Ære, og Herlighed sank ned i den dybeste Afgrund af menneskelig Elendighed. Meer Gaffier leverede hans Hær en Trefning, slog den, størtede ham af Tronen, tog ham fangen og endelig omsider myrdede ham. Det blev en Nødvendighed for Engelænderne at fende en Gesandt til denne Sejerherres Hof, og Lord Clives Valg. faldt paa Hr. Hasting, at beklæde denne saa vigtige Post. Denne Plads beholdt han til begge Parters Fornøielse saalænge, til han blev befordret i Admistrasionen over Bengalen. J Aaret 1765. begav Hr. Hastings sig med end meget maadelig Formue tilbage til England; men efter nogle Aar gik han som 2den Regeringsraad i Madras atter til Ostindien. og i Aaret 1772 blev han ansat som Guvernør i Bengalen. Paa den Tid nød Hr. Hastings en almindelig Fortrolighed saavel hiemme som udenlands. Det Ostindiske Kompagne, betragtede han som den, der skulle igjen bringe Roligheden tilbage og forbedre den sørgelige Forfatning, hvori deres Anliggender vare, og en lang Tid overbeviiste han dem, at den Mening, de havde fattet om ham, var ei ugrundet; men eftersom nogle af de Herrer, der vare afsendte fra England, for under ham at besørge Anliggenderne, satte sig imod hans Forholdsregler, saa forsvandt snart disse behagelige Forventninger og der opstode idersted. Tvedragt og Ueninghed.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
General Claverings og Oberste Mon sons Død var en slem Streg for Hr. Hastings Modstandere. Han blev af den Brittiske Lovgivning 3 Gange udnænt til Guvernør i Bengalen. Hr. Francis, en Medlem af det øverste Raad i Modpartiet, som troede sig fornærmet af Hr. Hasting, i Hensigt til sin Embedødygtighed, fordrede ham ud, at han skulle give ham Satisfaksøn. Hr. Hastings tog strax imod Udfordringen og skød sin Modstander i Livet, saa han kom med Nød levende derfra. Neppe gives der i de nyere Tider et Exempel, hvor offentlig Opførsel saa strengt er bleven undersøgt, som Hr. Hasting og endnu har ingen med større Ferdighed forsvaret sig imod beskyldninger. Han blev angreben med Eftertræk og forsvarede sig kjekt. Hans Venner holdt immer Skrit med hans Fienders Ondskab. Direktørerne besluttede 2 Gange ved Over vegt af Stemmer at afsette ham fra sit Guvernement, men den større Deel, som havde valgt ham, beskyttede ham i sin Post.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
Under Markien af Rockinghams Bestyrelse i Aaret 1782 stemmede Underhuset, at det var Direktørernes Pligt at sette Hr. Hastings af fra sin Post og dog maatte endog de, der trængte paa hans Tilbagekaldelse tilstaae, at hans Duelighed var glimrende og hans Redelighed ulastelig.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-04-01
7) Vid. Anecdores histor, militair, et polit par 1, Abbe Raynal.