Viborger Samler, 1787-05-28
Jndsendt. en gamle Mand, som i Samleden Nr. 20 har sagt sin Meening, om vore Tiders Yndlings Materie, Bondesagen, er i mine uforgribelige Tanker al Ære værd; Hans Plan sigter ikke til nogens Fornærmelse, den er enkelt, og hans Udtryk anstændig; Karlene kan slet intet have imod ham, Proprietærerne, direkte ikke heller, men indirekte maatte det mueligen ikke være dem ligegyldigt, om deres Gaardfæstere, af Mangel paa Tjenestefolk, eller paa duelige eller saadan De ne Tienestefolk, som vilde tjene for den i Egnen brugelige Kost og Løn, der nødvendig staaer, og maae staae, i Forhold til Egnenes Godhed eller Ringhed, blive med Kone og Børn Staaddere, til betydelig Skade for de af Proprietærerne dem til Brug, overladte Eiendomme; Men desto meere maa disse Gaardfæstere selv have imod ham, de som beboe visse Jyllands Nordre Hede=Egne, hvis Strækning ei er liden; som til Landets Bedste ventelig bør blive beboet og dyrket, som lige med andet Hartkorn i de bedre Egne, i Krig og Fredstider haver baaret Landets Byrder; som naar det engang kommer af Drivt, ikke let bringes i Stand igien; som kræver mere Arbeide af sine Dyrkere, end de gode Egne, men lønner ikke saavel; som ingen Græsgang, ingen Enge har, i Ligning mod andre Landets Egne; som er uden al Resource, naar Rugen slaaer feil, og desto værre! dette skeer jevnlig i vore Tider; som følgelig kræver nøisomme og arbejdsomme Beboere, der bedst avles og opdrages i Egnen. Disse locale Omstændigheder, hvilke jeg i de mig for Øjne komne Skrivter om Landboesagen ikke har fundet anført, haver bevæget mig, uagtet min indskrænkede Jndsigt og Erfaring, at sige mine Tanker om den gamle Mands Plan. Men hvad hielper Plan, Redelighed, Erfaring, og Kundskab om Landets Forfatning, i en Sag, som Hr. General Prokureur Bang, en Lem af den ned sadte Kommission i Landboesagen, saa godt som erklærer for afgjort, og Undersøgelsen for en Formalite, i det han understaaer sig, tvertimod den kongelige Jnstrux, der vil vide alles Rettigheder uforkrænkede, offentlig at lade trykke, at 1/2 af Jordebrugerne bør ikke komme i Betragtning, for desto bedre at kunne ophielpe de 200; sættes nu disse forskjellige 10 Deele, ikke som de mueligen blive, mueligen ikke blive om 1000 Aar, men som de virkelig ere i vore Tider, i Forhold til Staten, vil maaskee ved slig Plan findes Stoff nok til Berømmelse af fremmede og ukyndige Journalister, men intet til Landets sande Vel, intet til den sande men tillige kyndige Patriots Ønskers Opfyldelse. Nu til Texten: Jmod 9 167, haves vel intet at erindre. 6 2). Ønskeligt og lykkeligt vilde det Land være, hvor oplyst Religion var saa almindelig, at den herprojekterede Eed kunde opfylde sin Hensigt. Men hvad, om Karlene vare bort naar de behøvedes, Mon Regjeringen kunde være tjent med Ord, hvorden brugde Armee? 9 3). Jkke saa gaelt ved Tilsyn, men det gjorde Planen vidtløftig, og tildeels bekostelig, men uden Tilsyn vilde det vist blive uden al Nytte - for Landet. Ei at tale og Vanskeligheden af disse Rullers Holdelse, ved den i § 5 Mandskabet tilstaaede Friehed; især for den gamle Gevorbne. 8 4). Meget billigt, naar Karlen fremviser for Landmilice Sessionen Præstens Attest om hans Vielse, at Konen lever, eller har efterladt ham Børn. 5 5). Deeler sig selv i 2 Sætninger, som jeg vil kalde A og B, denne begynder med de Ord: Bør have Lov at kjøbe &c.A. er jeg vis paa, vilde blive til disse Egnes totale Rain, det vilde vist gaae med Karlene, som det nu gaaer med Pigerne, og saameget værre, som en Karl har lættere for at komme i Verden, end en Pige; ikke hermed sagt, at Proprietæren førend Anordningen kom, der forklarer Hosbonde ved Madfader, har nægtet, eller kundet nægte Pigerne deres Pas, men Pigerne stode mueligen i den Tanke, at det kunde nægtes, og forlangede det derfor sieldnere; dette Forhold burde ingen Proprietær ønske forandret, thi Fæsterne behøvede duelige Piger, og Karlene brave Koner, begge Deele er ved ovenmeldte Anordning i disse Egne bleven vanskeligere end almindelig troes. Pigernes Udvandring herfra til de Egne, hvor der gives mere Løn og Hørsæd, er i 9 Aar saa lidet stansed, at der, den Dag i Dag er, neppe ere nogle enkelte skinke og stærke Piger at faae for Bonden; kan nu en Bonde undvære Pige om Vinteren, giver han samme Løn, for Sommeren, som tilforn for hele Aaret, og den svarede Vinterføde, holder ham skadeslos, hvis ikke, holder han en stor Dreng eller halv voxen Karl, for den i Egnen brugelige Kost og Løn, istæden for Pige; Lad nu Stavns Forbindtligheden ganske ophøre, og Bonden her i Egnen skal, ved i det Høieste, lige aarlig Jndtægt, fordoble sine Udgivter; hvorlænge mon dette kunde vare Søren Mathiesens 4 Spe Species veleder lettelig til Facit; og skulde den frigivne Karl være saa eenfoldig, at tjene for 10 Rdlr. aarlig Løn, naar han kunde faae 20 Rdlr. var man ingensteds tjent med ham, allermindst i en Egn, som kræver arbejdsomme Beboere. Møisommelig opdrager Forældrene deres Børn, koster og lønner Folk medens de ere smaa, naar de store kunde med deres Arbeide og Kræfter lette Arbeidet, og svare Kræfter og Udgivter for de Gamle, søge de til bedre Egne, for større Løn, bedre Kost, og lettere og meere lønnende Næringsveie; Hvem bliver her Træl, enten den til Stavn bundne Karl, der blant Egnens Beboere, kan vælge hvem der staaer ham bedst an til Madfader, eller den til Kone og flere eller færre Børn bundne Mand, og jeg frygter mig en billig Bebreidelse, naar min Menneskekjerlighed gjør denne sidste til mit Formaal. Indrettes derimod Friheds Distrikterne Egne viis efter Lighed i Kost og Løn blant Almuen, saa at Karlene ej tilhørte nogen Proprietær, men Di strikket blev tagen til Soldat efter Lodkastning, og i paakommende Fald fik Frihedspas af Landmilice Sessionen, saa fortiener denne Deel A af 85, naar 8 2 har sin Rigtighed, bifald, og hermed synes det ikke at kunde stride, at enhver Proprietær beholdt ligesom nu, Ret til at holde Orden og Tilsyn med alle, som opholdte sig paa hans Gods, saalænge de bleve der, hvad enten som Beboere eller Tjenere; thi hverken var det i mine Tanker gavnlig for den almindelige Sikkerhed i Landet, mindre for Madfædrenes Sikkerhed, hed der endog nu blant Bønderne mestendeels kommanderes af deres Tjenestekarle, dersom de fri Karle ej skulde staae under anden Tilsyn, end den som erhverves ved langtfraliggende og vidtløftig Rettergang; dog Almuen og især de unge friske Karles Cultur, Moralite og Oplysning, bør mueligen betrygge imod denne Frygt. Bo. Den anden Deel af 9 5 fortjener i et og alt bifald, og herudi bør ingen Distrikts Jnddeling gjøre hindring, naar Præste Attest, som ved 94 er forlangt, produceres.