Aalborgs Stifts Adresseavis, 1823-01-09
Den 25de Decbr. holdtes i Paris, skjøndt det var Juledag, et Ministerialconseil, hvor Kongen selv var tilstæde, og som vedvarede fra Kl. 12 1/2 Middag til Kl. 4. Den 26de begyndte Man at fortælle Hinanden, hvad der var foretaget ved Mødet, og den ene Nyehed afløste den Anden. Preussens, Østerrigs og Ruslands Erklæring til den spanske Regjering var, saa fortalte Man, ankommet til Paris, og i det omtalte Møde blev gjort Udkast til Frankrigs Erklæring. De Ministre, der stemte for Krig, vilde have den indrettet ganske som de 3 allierede Magters Erklæring; men Grev Villle vilde, at dens Udtryk skulde afpasses efter Frankerigs særdeles Stilling mod Spanien. Hans Mening gik igjennem, og nu erklærede Hertugen af Montmorency, at han efter det Sprog, han ifølge sine Jnstructioner havde ført ved Kongressen, ikke kunde tage Deel i saadanne Forholdsregler, der hverken stemmede med disse Jnstructioner, eller med det System, som han havde søgt at gjøre gjeldende i Verona. Han skulde derpaa have taget sin Afskeed. - Endeel i det mindste af disse Rygter bekræftedes Dagen efter, da Moniteuren indehold: en Kongl. Anordning af 25de Decbr., hvorved HertugMatthien af Montmoreney som Minister-Statssecretair for de udenlandske Anliggender blev meddeelt sin Afskeed, og Præsidenten for Ministerial-Conseilet, Grev Villele, blev beordret til interimistisk at overtage Portefeuillen for de udenlandske Anliggender. Ogsaa indeholder Moniteuren Frankerigs Erklæring til Spanien, som et authentiskt Actstykke, udfærdiget den 25de Decbr. Dens Jndhold er i det Væsentlige følgende: "Da Spaniens politiske Stilling ifølge de i Verona tagne Beslutninger kan have forandret sig, fordrer den franske Loyalitet at underrette H. Catholske Majestæt om Frankerigs Sindelag. Siden den i April 1820 i Spanien indtraadte Revolution har Frankerig, uagtet de Farer, hvormed denne Revolution truede Riget, gjort alt Mueligt for at vedligeholde Venskabsbaandet mellem begge Kongerne, og de mellem begge Folk bestaaende Forhold. Men den Jndflydelse, der var Aarsag i disse Forandringer, blev mægtigere. En Constitution, som Kong Ferdinand ved Kronens Modtagelse hverken erkjendte eller antog, blev ham senere af det insurgeerte Militair paalagt. Den naturlige Følge af dette Factum var, at enhver Spanier, det ikke var tilfreds dermed, holdt sig for berettiget til, ved samme Middel at frembringe en Tingenes Orden, der meere stemmede med deres Meninger og Grundsætninger. Brugen af Magt gav Ret til Magt. Deraf Urolighederne af Madrider Garden, og Synet af bevæbnede Corps i forskjellige Dele af Spanien, og det netop de til Frankrig, grændsende Provindser. Halvøens urolige Tilstand gjorde det nødvendigt for Frankrig at sikkre sig, ved Observations armeen, og de paafølgende Tildragelser have retfærdiggjort dets Forsigtighed. Jmidlertid traadte Kongressen sammen. Frankrig forklarede sig over sine Rustninger og den eventuelle Brug, det kunde gjøre deraf. De allierede Magter billigede dets Forholdsregler og besluttede, hvis det behøvedes, at hielpe Riget at hævde sin Værdighed og Roe. Med denne Beslutning vilde Frankrig have været tilfreds; men Østerrig, Preussen og Rusland ansaae det for nødvendigt til den særdeles Allianz-Act at føie endnu en Fremstillelse af deres Sindelag, hvorom diplomatiske Noter ere udfærdigede til deres respective Ministre i Madrid. Det er da Frankrigs faste Beslutning ligesom dets Allierede, at tilbagevise alle revolutionaire Grundsætninger og Bevægelser, og ligesom Disse ønsker det, at den ædle spanske Nation maatte selv udfinde et Lægemiddel for dens Lidelser, der ere af den Art, at Europas Regjeringer foruroliges derved, og nødes til at træffe Forsigtighedsforholdsregler, der altid ere trykkende. Halvøens Nationer ville, naar Roligheden vender tilbage, i deres Naboer finde loyale og oprigtige Venner, Spanien vil kunne vente al den Understøttelse, som Frankerig til dette Lands Bedste, formaaer at disponere over; men Frankerig erklærer tillige, at det Jntet vil forandre i de Forholdsregler, det til sin Beskyttelse har taget, saalænge Spanien endnu er adskil ved Factioner. Frankerig vil ikke tage i Betænkning at kalde sin Gesandt tilbage fra Madrid, og søge Garantie for sig i de virksomste Foranstaltninger, naar dets væsentlige Jnteresse vedbliver at comprommitteres, og det skuffes i sit Haab om Forbedring, som det med Glæde venter sig af de Følelser, der saalænge forenede Spanierne og Franskmændene ved deres Kongers Kjerlighed og en viis Frihed.