JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Adresseavis for Børn, 1779-04-14
Nu vil vel vore unge Læsere spørge, siden man i de første Tider ikke har vidst af Glas, hvad har man da brugt til Vinduer, formodentlig i de varme Lande har man ikke vidst af andre Vinduer end af flettede Rør eller Straae, som endnu er i Brug i China, eller maaskee af Silke, omtrent som vore aabne Flors Skiermer. J de koldere Lande, har man maaskee betient sig af Horn, eller anden gjennemsigtig Materier. J Spanien brugte man, førend Glas blev opfunden, et Slags giennemsigtige Stene i stæden for Vindues Rud der. De lode sig flække i tynde Stykker og man kunde see ganske klart igiennem dem. Det er uvidst om de var saa skrøbelige som vores Glas, Men de bevarede Fuldkommen de Værelser fra Vind og Støv og gav god Lysning ind i samme. Hvorledes Glas blev opfunden, og ved hvad Leilighed, skal vi en anden Gang give vore unge Læsere Efterretning om.
Adresseavis for Børn, 1779-04-14
Handels-Efterretninger. Børsen. Hvad vil det sige min Fader; det vil sige et Sted, hvor Kiøbmændene i de store Steder forsamle sig, og taler med hverandre, om et og andet i deres Handels Sager; hvortil de bestemmer en vis Tid om Dagen. Men det for Børn. Ord Børs, hvorfor kalder man da dette et Samlings-Stad, ved dette Navn, jeg synes det ikke er Dansk. - Det er hermed min Søn som med mange andre Ting, hvis Navn er ligesom stammet af sig selv. Ellers skal jeg dog sige dig hvorfor vi kalde dette Sted Børs. Der boede for nogle hundrede Aar siden, en formuende Kiøbmand i Holland, i den bekiendte Stad Antwerpen som heed Burse, denne Kiøbmand byggede et Huus, hvor Kiøbmændene der i Byen kunde forsamle sig. Han døer omsidder, men Huset blev stedse hvor det var bestemt til og efter hans Død blev kaldet Burses Huus: Tiden som forandrer alting, forandrede og dette, og man kaldede det nu blot Bursen; Endelig da man paa andre Steder af dette nyttige Forsamlings Sted, tog Exempel og oprettede samme, lod man det ogsaa beholde Navnet. Børsen hos os, er altsaa det samme, som Bursen i Holland.
Adresseavis for Børn, 1779-04-14
Til Kiøbs. Annis. Den opgroer hver Aar som en anden Plante, og sætter smaa hvide Blomster. Det er ingen ubehagelig Kryder; den har noget født hos sig, og en angenem Lugt. J Apoteqverne er den meget brugelig, fordi den indslutter megen Lægedom. Thi den har den Kraft, at den baade kan varme Maven, stille Kolik, og styrke Hiertet; den er meget skiøn for Hæshed og Hoste naar den koges i Melk, ja den kan endog stille Hikke, naar man blot lugter til den. Ellers bruger man den til Aqvaviter, Likører og Bagværker; mange fordrager dem ogsaa i Brød. Denne Urt groer fornemmelig i Frankerig, især i Touraine, den rareste faaer man ellers fra Jtalien og fra Øen Malta. Stierne-Anis. Er Frugten af et Træe, som voxer i Tartariet, i China og paa de Philippiiske Øer, hvorfor den kaldes Stierne-Anis, er fordi den ligner en Stierne og har gjerne 6 a 7 Straaler, som er ligesaa mange Kierne, eller Frøe-Huse. Disse Kierner har megen Smag efter Anis, at drikke den som Thee, er meget sundt, for Colik og Hoste.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
Nummer Aar. Første. re Aargang. for Onsdagen. den 21 April. Do Skal Børn fordærves, hvad giøre man da De sættes blot hen til der Bestemama. Opløsning. Paa Spørsmaalet i Nummer 15. limas var engang Barn, men han var et Exempel for Børn. Elsket af Egne, yndet af Fremmede, æret af alle, gik han sin Ungdoms Vei, lærte Pligterne, ovede dem, lærte Dyder og fulgte den, lærte Religionen, og adlydede den Elimas naaede den mandelige Alder. Han hav de lært at kiende Livets Værd, og sin Bestemmelse. Jkke til Ørkesløshed, ikke til Galskaber, men til at være nyttig for Menneskene og behagelig for Gud anvendte han sine Bestræbelser. Elimas leed Modgang, men var Taalmodig, han blev ofte fristet til Daarligheder, men imodstod dem ved en Kraft, som han stedse tilbad sig, han kom i stor Sygdom, og takkede Forsynet midt i Smerterne for denne Prøve. Enhver Lidelse, enhver Gienvordighed, enhver Modstand, betragtede han som lutter Naade Veie. Nu blev Elimas ved sin retskafne Flid, og Ærlighed, lykkelig. Han eiede Rigdom og megen Formue; Men blev han da ikke stolt og gierrig, Nei, Jo rigere han blev jo ydmygere, og jo meere han fik at give af, jo meere gav han, Kierlighed og Ømhed mod hans Medskabning, havde ganske bemestret sig hans Hierte, Han taalte aldrig at nogen leed Nød, og han var trøstelig naar han ikke kunde komme sin trængende Næste til Hielp. Længe førend de bad, var den velgiørende Haand udrakt. Gierne læste han i Folkes Ansigs, hvorledes det stod til i deres Hierter, og fandt han Kummer og Sukke, og hielpeløse Tanker deri, saa forekom han gjerne med en beskeden Ømhed dets talende Beklagelser. Elimas var meget for at udbrede Nytte i Verden. Jeg er en Tiener af det Almindelige, sagde han; thi jeg lever kun ved dets Velgaaende Hans største Glæde var, at ophielpe Fattige, at sætte ledige Hænder i Arbeide, og at understøtte den Virksomme. Elimas blev gammel, og havde den Glæde, at tælle et talrigt Afkom; Himlen beskikkede ham den beste Kone, og de dydigste Børn. Han bevarede sit Liv til den høieste Alder, i Sundhed og Sinds Glæde, døde omsider fornøiet og hengiven i Gud, og blev som en sand Christen beklaget og begrædt af alle, med det Vidnesbyrd baade af Høie og af Lave, baade af Vise og Enfoldige, at hans hele Liv og Vandel fra hans Ungdom til hans Død, ikke bestod af andet, end Dyd, Retskaffenhed og Religion. – Mon vi finder et rarere Syn paa Jorden, end saadant et Menneske, Spørsmaal. Naar føler Mennesket meest til Glæde i Verden, Kund Avis Kundskaber om Fædrenelandet.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
De nu værende Grevskaber i Dannemark ere følgende: Bregentwed. Oprettet 1750 den 31 Martii. Christiansholm. 1734 den 16 April. Christianssæde. 1729 den 25 Julii. Frisenborg. 1672 den 6 April.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
Gyldensteen. 1720 den 8 April.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
Holsteenborg. 1708 den 1 Januari. Knuthenborg. 1714 den 19 Apil.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
Langeland. 1672 den 20 Junii. Lethraborg. 1746 den 23 Martii. Løwenholm. 1674 den 1 May. Rantzow. 1756 den 10 Septembr. Reventlow. 1685 den 3 Octobr. Samsøe. 1677 den 31 Decbr. Schackenborg. 1676 den 23 Junii. Scheel. 1725 den 1 Octobr.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
Wedelsborg. 1672 den 11 Decbr.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
De nu værende Baronier i Dannemark ere følgende: Brahe Trolleborg. Oprettet 1672 den 2 Febr. Christiansdahl. 1743 den 2 Aug. Conradsborg. 1743 den 2 Aug. Einsiddelborg. Eller det purbusiske Baronie 1676 den 25 May. Holberg. 1747 den 6 Martii. Holkenhavn. 1672 den 27 Martii. Høegholm. 1681 den 30 Martii.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
Juellinge. 1721 den 26 Decbr. Kiøerup. Eller det putbusiske Baronie 1676 den 25 Martii. Lindenborg. 1681 den 31 Januarii. Marsellisborg. 1680 den 23 Febr. Rosenlund. 1748 den 3 May.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
Ryssensteen. 1672 den 1 Julii. Scheelenborg. 1680 den 12 Martii. Wilhelmsborg. 1673 den 18 Septembr. Willestrup. 1757 den 7 Martii. Winthersborg. 1673 den 18 Septbr.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
Correspondence. Kiereske Floder. Hvilken Glæde følte jeg da jeg modtog den beste Moders Brev, og hvor takkede jeg ikke mine Forældre, som lod mig lære at skrive, hvorledes skulde jeg ellers ved saa lang Fraværelse kunde saa for Børn. tale med dem, og saa omstændelig høre fra dem, som nu da Pennen kan oprætte, hvad jeg savner ved den kiereste Samtale i Verden. Det glæder mig inderlig at erfare, at min Moder er kommen til sin Helsen igien. Maatte jeg være saa lykkelig, at kunde understøtte hende paa hendes gammel Alder. Nu først begriber jeg hvad min gode Moder maae savne. Her gaaer det saa overflødig til, og hvor ofte har min Moder ikke under Taare spist et Stykke tørt Brød. Saa tit tænker jeg, har hun dog ikke fortient det saa godt som nogen, at nyde stedse et godt Maaltid, Men hvad skal vi sige, Vor Fader i Himmelen har nu behaget, at mætte hende her med Krummer, men saa veed hun og, at han har de beste Maaltider for hende i en Evighed. Kiereste Moder forsmaae ikke, indlagde 2 Rdlr. Tag dem som et lille Taknemmeligheds Pandt af en erkiendtlig Datter, og saa ofte Forsynet betroer mig Evne til at række min Moder Haanden, nægt sig da ikke for at tage derimod, og derved berøve mig den største Glæde i Livet. Jeg kan jo dog aldrig giengielde alle de Velgierninger hun har viist mig. Saavidt jeg kan mærke, saa er mit Herskab fornøiet med mig. De er saa naadig og bær meget over med min Ungdom; men jeg takker Gud, at jeg kan see dette og bestræber mig for meere og mere at være dem til nøie. Det er en stor Lykke beste Moder, at kiende sine Ufuldkommenheder; thi derved kommer man snarere til at blive duelige og ferme i sine Ting. J al dette takker jeg Gud, for Helsen, et fornøiet Sind, og en god Samvittighed; Thi naar vi har disse tre Velsignelser, saa maae det gaae os hvordan det vil, saa kan vidog være lyksalige. Min Moders Tankesprog; Gudfrygt med Nøisomhed, er en stor Vinding, skal ævig være mit. Næst al Velsignelses Tilønskning lever jeg min dyrebare Moders lydigste Datter. Marie. Nyeheder.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
Forleden Dag gik Wilhelm i Haugen med sin Fader, Veiret var behagelig og stille, og Wilhelm saa Solens Billede i Dammen. Fader, sagde han, kom, kom, der er en stor Jldebrand i Dam Avis, Faderen loe og gik med ham til Dammen. Dammen; See, sagde Wilhelm, hvor det brænder. Jeg seer det min Søn, men det er Solen som skinner i Vandet. Jeg skal snart overbevise dig, at det er ikke nogen Jld; Derpaa tog han en lang Stang og holdt den noget i Gien skinnet af Solen, og da han derpaa drog den op, lod han sin Søn tage fat paa den, for at forsøg om den var varm; men fandt den baade kold og vaad. – Wilhelm forundrede sig. - Min Søn, sagde Faderen, Solens Billede er ikke Solen selv; ligesaa lidet som dit billede i Speilet, er dig selv. Jntet billede er Tingen selv, som det ligner. Saaledes bedrager Skinnet os ofte, derfor lad dig altid underrette af de ældre, og tænk saa selv min Søn først enhver Ting efter førend du dømmer. Havde du strax rørt i Dammen med en Kiep paa det Sted hvor Solen skinner, saa var du bleven overbeviist om hvad det var, og havde du overveiet førend du kaldte paa mig, hvor urimeligt det var, at der kunde være gaaet Jld i Vandet, saa havde du ikke røbet saa stor Enfoldighed.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
Skuespil. Fortsættelse af Sommer Scenen. (See næst forrige No.) Tromand. Men ville du ikke hellere være i Grev Carls Sted, og spadsere omkring i Haugen og fornøie dig: Hans. (Bliver ved i sit Arbeide). Nei min gode Herre, J skal have megen Tak. Det er jeg ikke vant til Tromand. Men om du fik saadanne smukke Klæder at bære som den lille Græve. Hans Aa, hvad skulle jeg med dem, saa kunde jeg jo ikke røre mig Karl. (Til Tromand.) Hvor enfoldig han er Tromand. Du skulle da sidde ved Grevenes Tafsel og spise med ham; og vilde det ikke smage dig bedre, end dette harske Flæsk og dette grove og tørre Brød. Hans. (Stedse arbeidende) bedre, Jo men Karl. (Til Tromand.) Hvor dum han er Tromand. Og saa skulle du slet ikke arbeide. Hans. Hvad skulle jeg da bestille, for Børn. Tromand, ikke andet, end hvad du seer den unge Greve og andre fine Folk bestille. Hans smaa leer, hvad, og det finder du ingen Lyst til Hans. Nei, jeg skytter ikke om at være fornem. Karl. (Trækker sit Uhr op af Lommen heller ikke, om du fik saadant et Uhr at gaae med Hans. (Seer paa Uhret, had skulde jeg med den Ting. Karl. Du skal see hvad Klokken er. Hans. Hvad Klokken er, Naar jeg vil vide det, saa seer jeg bare op til Solen, saa ved jeg det omtrent Tromand. Saa vil du hellere blive ved at være Hans. Hans. Ja det er nok det Beste. Jeg vil følge min Faders Raad, for han siger, at en brav Karl, som flittig arbeider og frygter Gud, et bedre end en Fyrste, som ikke har noget godt Hierte. Tromand. Ja ja min Søn, bliv du kun hans i Guds Navn, (de forlade ham.) Seer de lille Karl, hvor fornøiet og vel, disse fattige Folk lever. Sagde jeg ikke nok, at han ikke byttede sit Flesk og Brød, bort for vore Pastetter, (de seer sig om og bliver vaer, at Hans tager sin Mad op af Lommen og spiser,) See hvor trohiertig han spiser, troe mig det smager ham. (Slutningen følger.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
Bekiendtgiørelse. Da nogle af vore unge Læsere, har anmodet mig, at give dem Efterretning om adskillige Tings Oprindelse; En Nysgierrighed, som jeg meget get kan lide hos Børn; thi det er den, som befordrer Klogskaben og udvider deres Begreber, naar man kan tilfredsstille dem; Saa har jeg foresadt mig Tid efter anden i disse Blade, at fornøie dem, saavidt det er mig muelig. Vi vil da begynde med hvad vi veed. Tapeter, er opfunden i Jtalien. De første der ere vævede i Dannemark, er af en Tapetmager, som i Kong Christian den 1. Tid boede i Kiøge, der forarbeide de prægtige og kunstige Tapeter, som endnu zire Rosenborg Slot, og om jeg ikke tænker Feil, dem som ogsaa ere paa Frederichsborg Slot. Avis Pistoler, blev først opfunden 1544. Det første Søekort, er forfattet i Visby paa Gotland. Kong Hans, den tredie Konge af den Oldenborgske Stamme, var den første, som lod slaae Aarstal paa Penge=Mynten i Dannemark. Aareladen, er opfunden af en som heed L. Botallus.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
Opfinderen af Cheedrikken, var Bonteko. Skakspil, opfunden i Persien. Børnekoppers Jndvodning, er allerførst. opfunden i China.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
Den første Skildrer heed Polygtono. Kikkerter, blev af en Hendelse opfunden af en Brillemager i Holland 1609. Tobak, blev allerførst indbragt i Europa, af en Engelskmand, Ridder Raahliet.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
Til Kiøbs. Dadler, som i Aviserne falbydes, er et Slags Frugter, hvis Kiød omgiver en ryk Kiernesteen. De voxe paa Palmetræer i Barbariet og i Spanien. De som ved Handelen sendes fra Syrien og Egypten til Europa, ere til Deels tørrede paa Træet selv, eller gemeenligen har man plukket dem da de vare nær ved at modnes, derefter stukket hul paa dem, trukket den paa smaa Snore og hængt den op for at tørres. Man kan da udpresse et Slags Syrup, som bruges for Smør, da den er feed og sød. Den anvendes til Souser og Madlavninger. Folket der i Landet bruge denne Syrup som Smør i Bagværker, paa Risengryn og fiint Meel naar man vil giøre sig til gode i Giestebuder og Høitider. J Spanien brænder man dem for at lave et Pulver der af, at rense Tænderne med. J Natolien lader man den gieres i Vand, for at drikke det som Viin. Denne Viin kan og forandres til Viin-Edike, hvorledes de bruges her er bekiendt.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
Bortstiaalne Sager. J fior Sommer har nogle skielmske BønderDrenge ikke gjort andet, end gjennemløbet en hvis Egn her i Landet, og borttaget alle FugleReder, ikke for anden Aarsag Skyld, end blot for at have en Fornøielse at dræbe Ungerne og forjage de Gamle. Hvad skeer, denne Jagt og Forfølgelse, har i Aar gjort saa meget at Skovens sædvanlige Fugle er bleven borte deraf Egnen og ikke meere fornøier Landmanden og dem, som boe der i Egnen, ved deres Sang. Hvor som kan give Efterretning om hvem disse rygges, løse Skielmer have været, loves i Douceur til Lystreiser i Sommer i det grønne, for der at fornøie sig paa det Beste, spise Jordbær og Melk, Kyllinge-Steg, og at høre paa Skovens behagelige Sangere i en anden Lund, hvor man mere freder Naturens behagelige Stemmer, og fornøier sig over Skaberens Gierninger i Skabningen.
Adresseavis for Børn, 1779-04-21
Fundne Sager. Claus var kommen ud at tiene, og havde faaet en Huusbond, som havde mange Ting under Hænder, at han ikke kunde passe nøie nok paa, hvad hans Folk bestilte. Claus var sadt til at grave i en Hauge. Naar han nu mærkte, at hans Herre kom for at see til ham, saa arbeidede han saa stærk saa man skulle have tænkt han vilde trælle sig ihiel, men naar Herren var gaaet bort, saa lod han Arbeidet ligge, og enten laae og rakte sig, eller gjorde unyttige Ting. Var han i Kirken, saa stillede han sig andægtig an, sukkede og græd, men hemmelig øvede han de liderligste Stræger. Hans Herre holte ham for en troe Tiener, og Claus vidste at holde ham i Troen, talte ofte om, hvor syndigt det var at vilde være utroe og doven, og anklagede sine Medtienere, hvor meget han maatte lide af dem, formedelst hans Troskab. Engang havde Herren sadt sin Sølvdaase fra sig i Haugen, den bliver borte og ingen vidste hvor den var. Ved Randsagning, findes den i Clauses Giemme, han sættes i Fængsel, og alle hans slette Gierninger opdages, man finder, Hyklerie, Utroskab, og mange flere Skarnstykker i hans Handlinger. Saaledes kommen dog Skielmstykker for en Dag, og Hykleren blottes, i hvor længe det end varer.
Adresseavis for Børn, 1779-04-28
Aar. Nummer Første. lys Aargang. for Onsdagen. den 28 April. A. 4 a 8de Frøerne ligger hver Vinter i Dvale, Men kommer hver andre hver Foraar i tale. Opløsning. Paa Spørsmaalet i Rummer 16. Livet har mange Optrin, som kan give Mennesket Aarsager til at føle sin Glæde. Den Rige kan jage Mangler og Nærings-Sorger fra sig, og have Leilighed til at giøre baade sig selv og andre meget got i Verden. Den Sunde og Friske forstyrres ikke i Livets Fornøielser ved Sygdomme eller Smerter. Den Mægtige kan giøre mange lykkelige. Kiøbmanden som seer sin Handel lykkes, og Bonden som høster hundrede Fold Velsignelser paa Marken, har begge Aarsager til at være glade. Den Lærde og Oplyste, som kan veilede og lære sin Medskabning; den Nøisomme i Hytten, som finder sit Nok i det nødvendige. Alle disses forskiellige Tilstander, og mange flere giver vist nok Mennesket meere Anledning til at føle Glæde, end det virkelig føler. Men jo flere Aarsager til Glæder, jo meere vandt til dem, destomindre agte og skiønne vi paa dem. Om vi endog kunde opnaae den Høieste, som var muelig at faae paa Jorden, saa skulle dog en Høiere blive Formaalet for vore Ønsker, og det eene høie Ønskes Opfyldelse fælde det andet. Et fuldkommen Beviis paa at dette Liv ikke kan mætte eller tilfredsstille Sielens Natur. Man kan altsaa sige, at naar Mennesket føler meest Glæde i Verden, er netop i det Øieblik, han nyder sit Haabs eller sit Ønskes Opfyldelse.
Adresseavis for Børn, 1779-04-28
Spørsmaal. Hvad opholder fornemmelig Menneskers Lin i den naturlige Verden, Kundskaber og Fædrenelandet.
Adresseavis for Børn, 1779-04-28
En iblandt de vigtigste Stænder i Landet, omendskiønt den hos de fleste af Uvidenhed holdes for den ringeste, er Bondestanden eller Agerdyrkerne; disse deeles igien i 2 Stender, i Selveierbønder eller Fæstebønder. En Selveier bonde er den som eier selv sin Gaard og tilhørende Jorder, hvoraf han svarer visse Slags Afgifter, nemlig: Kongelige Skatter, Tiender og Landgilde, og for Resten er sin egen Herre. En Fæstebonde derimod er den, som har sin Gaard i fæste af det Herskab, som eier Godset og Grunden, og foruden aarlige Skatte, Tiende og Landgilde, maae giøre det bestemte Hoverie til den Herregaard under hvilken han ligger. Hvilket Hoverie bestaaer fornemmelig i at pløie, saae og høste for Herskabet, med mere, som hører til Agerdyrknings Væsenet, item, at giøre visse Reiser for dem. Alle Bønder Sønner ere forbundne til at blive ved Godset, eller som det heAvis der efter det gamle danske Sprog, at være Vornede; de indskrives fra deres 4de Aar i Mand tals=Rollerne, og tør ikke reise fra deres Fødestavn. Af dette unge indskrevne eller enroullerede unge Mandskab tages Ryttere og Landsoldater, nemlig, af hver 22 Tønder Hartkorn 1 Soldat. Disse Landsoldater ere fordeelte i Kompagnier, som hver Søndag Morgen maae exercere ved Kirkerne, for at øve sig i Vaaben. Hver Rytter eller Soldat paa Landet har sin Lægsmand eller Bonde, som forvarer hans Mundering. Naar en Rytter eller Soldat af disse Bønderkarle er 40 Aar, saa har han udtient og udskrives af Roullen, og saa maae en anden af det indskrevne unge Mandskab træde i hans Sted.
Adresseavis for Børn, 1779-04-28
Correspondence. Ædle Veninde. Længe har jeg ikke hørt til Dem, og lige saalenge har jeg været bekymret for Deres Velgaaende. Hvorledes leve De, lille Evandrine? Hvordan staaer Landlevned Dem an? Hvad tykkes Dem om de sunde Aandedrætte man drager i den frie Luft, Saae De de første Løv udspringe, og de unge Græsspiirer pippe frem af Jordens moderlige Skiød, Jeg vil ikke spørge om de hørte Lærken, da den første Gang lod sine indtagende Toner skingre for Deres Øren, men giorde det Dem noget opmærksom Har De seet Viben, hørte de dens melankoliske Tivet, da den første Gang besøgte Dem, Hvorledes gefaldt de spæde Lams Brægen dem, da De saae deres første Spring i Vaarens blide Soelstraale, Svalen har endnu vel ikke meldt sin Ankomst, ved sin fortroelige Flugt nær omkring Dem, og Nattergalen tier, til den faaer sit Blad at skiule sig bag, medens den forkynder Dem i fløitende Toner sin glade Ankomst? – Dog, hvad spørger jeg De er vel omgiven med saa mange Adspredelser, at De ikke har mærket til disse Sommerens henrykkende Budskaber. En Sommerklædning maaskee, en Sommerkaabe, en Soel hat, og mange flere Ting, har vel havt Fordringer paa Deres heele Agtsomhed, saa det ikke engang er faldet Dem ind at være et stille agtsom Vidne til disse ædle, disse uskatteerlige Land Scener. De har maaskee gjemt alle deres Betragtninger til Sommeren. - O følsomme for Børn. Veninde, kiendte De alle de indtagende og søde Optrin til hvilke Vaaren indbyder sine fornuftige Skiønnere, De lod alle Modens Sysler fare, for med et aabent Hierte at gaae dem i Møde, og med alle Sielens Fornemmelser at mætte Deres Øie og Øre. Men maaskee jeg feiler i min Formodning, gid jeg maatte Fornømig snart med en Efterretning om alle Deres Glæder og Fornøielser. Jngen tager oprigtigere Deel i samme, end Deres af Hiertet oprigtige Ven og Forbeder. Cheophile. Nyeheder.
Adresseavis for Børn, 1779-04-28
En af de unge Pigebørn som sidst stod til Confirmation, var Dagen efter kommen i Tienneste hos to Folk, som handlede meget ubarmhiertig imod hende, lidet fik hun for Tanden, maatte de fleste Aftener gaae hungrig i Seng, blev idelig skieldt og slaaed for hun gjorde ikke nok, og havde ingen Venner at aabne sin Nød for, eller søge sin Tilflugt til. Hun vendte sig nu til Gud, og erindrede hvad Præsten havde sagt, at naar vi var i nogen Nød, saa skulle vi indfalde til Gud med vore Bønner, og han ville da visselig redde os og være vor Fader. En Aftenstund, faldt den lille fattige og fromme Pige under Graad og Sukke i denne inderlige Bøn til Gud, og sagde: "Ak, min kiere gode Gud, dersom det er din Villie, saa forandre dog min Huusbonds og Madmoders Hierte til det beste mod mig, at de ikke behandler mig saa haart. Men vil du at jeg skal taale disse Lidelser, saa styrk mig og giv mig Kræfter til at være taalmodig Maaskee er denne Trængsel mig nyttig, maaskee kunde jeg ikke taale at bære de gode Dage, maaskee vilde jeg blive frek og hovmodig, om det gik mig for vel i Verden, Du veed det best, min Gud, O skienk mig da Taalmodighed og hielp mig, at jeg bliver ved at være troe og flittig, om jeg endskiønt slet derfor skulle i blive belønnet. Du vil dog engang, min Gud, give mig Glæde for Sorg, og giøre alting vel for mig." Her tang hun og sov derpaa roelig ind. Hvad skeer, Morgenen derpaa kommer der Bud fra en meget skikkelig og velhavende Enke, som havde Avis havde hørt tale om den unge Piges Fromhed og Skikkelighed. Hun lod hende komme til sig, og skildte hende fra de onde Folk hun var kommen til, og nu lever den unge Pige baade munter, glad og fornøiet.