Aarhuus Stifts-Tidende, 1808-01-30
Udenlandsk. Den Engelske Declaration over Ruslands Krigsmanifest, som er anmeldt i Moniteuren, ledsaget med særskildte Anmærkninger. Følgende er det væsentlige Jndhold af denne vidtløftige Declaration : "Hs. Brittiske Majestæt kiendte de hemmelige Forbindelser, (1), som Tilsittertractaten paalagde Rusland; men Haabet om, at den russiske Keiser igien vilde løsrive sig fra disse i et Bestyrtelses og Nedslagenheds Øieblik indgaaede Forpligtelser (?), og vende tilbage til sin gamle Stats politik, bevægede ham til at vise den lyderste Taalmodighed og Eftergivenhed (?) i sine Underhandlinger med det Petersburger Hof. Den Russiske Keisers paafølgende Declaration beviser noksom den Magts overveiende Jndflydelse, som er en lige væsentlig Fiende af Storbrittannien og Rusland. Man vil have Ont med at bevise, at Storbrittanien, som selv befandt sig i en fiendtlig Stilling til Preussen, da Krigen mellem det og Frankrig udbrød, skulde være mere forpligtet til at antage sig den Preussiske Sag, end Keiseren af Rusland, Hs. Preussiske Majestæts Allierede, det Nordlige Tydsklands Protector og Garant for Tydsklands Constitution, (1), Krigen med Porten foretoges efter Ruslands Tilskyndelse og til dets Fordeel (1), Hs. Majestæt beklager kun, at Tilsiterfreden netop sluttedes i det Øieblik (1), da han havde givet Keiseren forsikringer og sin kraftigste Medvirkning, hvilke Forsikringer Keiseren ogsaa syntes at antage med Tillid og Tilfredshed. "Hvad Klagen over Englands Indgreb i den Russiske Handel angaaer, da synes samme allene fremført, for at formere de Declamationer, hvorved Frankrig stedse søger at opflamme andre Landes Jversyge og retfærdiggiøre, sit indgroede Had imod Frankrig; thi i denne hele Krig, ler ikke kondemmeret mere end et eneste Russisk Skib, som havde bragt Skibsfornødenheder til en fiendtlig Havn. Den tilbudne Fredsmægling (?) havde Hs. Majestæt antaget under disse Betingelser: 1, at man vilde bestemme den Basis, hvorpaa Fienden var tilbøielig at underhandle, og 2, Meddelelse af Tilfiterfredens Artikler. J øvrigt kunde Hs. Majestæt ingen ubegrændset Tillid nære til Keiserens Mægling (1), efterat have fret, hvor aldeles man havde forladt det Preussens Jnteresse, hvis faste Vedhængen til dets indgaaede Forpligtelser med sin Keiserlige Bundsforvandt lod det to Gange forkaste Forslag gene til en særskilt Fred, og hvormeget Preussen (?) selv efter Tilstterfredens Slutning maatte lide under Keiseren af Ruslands Øine og uden hans Mellemkomst til sin Allieredes Fordeel, og efterat have seet Rusland offentlig overdrage Souverainiteten over den Joniske Republik til Frankrig (18), endskiøndt Keiseren nyelig havde paa det høitideligste garanteret sammes Uafhængighed. Naar ellers Forkastelsen af denne Mægling skal saa meget bebreides England, laa spørger Hs. Majestæt, om Anmodningen til at mægle Fred imellem Storbrittanien og Danmark skal holdes for en Fornærmelse (jo uden Tvivl!), som Hs. Keiserlige Majestæts Maadehold ikke kunde udholde? Hs. Brittiske Majestæt holder sig ikke forpligtet, at give Keiseren af Rusland nogen fyldestgiørelse eller at retfærdiggiøre sig (som han ogsaa nok lader blive for Kiøbenhavns=Expeditionen. (11), Det tilkommer ikke dem, som vare Deeltagere i de hemmelige Forhandlinger i Tilsit, der just gav Anledning til en Forholdsregel, der lykkelig tilintetgjorde en af sammes Hensigser. Hs. Majestæts Retfærdiggiørelse af Kiøbenhavnstoget er lagt for hele Verdens Øine. Keiseren af Rus for at overbevise de meest Vantroende om den uundgaaelands Declaration opretter hvad der endnu kunde mangle, ligste Nødvendighed (!!), som bød Hs. Majestæt at handle saaledes. Jkke heller kan Hs. Majestæt glemme, at det første Glimt til igjen at oprette den gamle Forstaaelse imellem Storbrittannien og Rusland frembrød paa samme Tid, da Efterretningen om Kiøbenhavns Beleiring var kommen til Petersborg.