Aarhuus Stifts-Tidende, 1814-10-29
- Keiseren indtraf gandske i Stilhed i Paris. Neppe var han steget af i sit Apartement, før Keiserinden, hans Gemalinde ilede ham i møde. Han kom hende i Forkiøbet. Er De vel, min elskede Louise!" tog han Ordet. Vel drager jeg ikke forhaabningsriig, dog forhaabningsfuld tilbage. Hvad mine Fiender ønskede er opfyldt. Jeg har kun at sørge for, at deres Forventninger ikke fremdeles fyldestgiøres. Jkke et længe underholdt Napoleon sig med Keiserinden. Han begav sig i sit Arbeidskabinet. Kort efter bleve adskillige Autoritæter indstillede for ham. Over Alt indhentede han nøie Kundskab. Med ingen underholdt han sig saalænge som med Hulin, Hovedstadens Gouverneur. - Hvis jeg ikke har taget feil af dem, skal Napoleon have sagt til ham, saa befinder de dem ikke allene paa deres rette Plads, men vil ogsaa have opfyldt deres Pligt og forskaffet dem de nødvendige Jndsigter over deres Virkekreds, for at kunne haandhæve de Midler som i min Hovedstad, staaer mig til befaling, og som jeg nu med Eftertryk har i Sinde at anvende. Hvad troer De, Hulin!" Jeg troer, Deres Majestæt, gientog Hulin, at kiende min Virkekreds. Dog det kan være at jeg feiler. Saameget er afgjort, Sire, Hovedstaden ligner et Hav, hvor strax efter Havblik følger Storm og hvor Hvirvelvindene ofte ved det klareste Veir giennemkrydse hinanden. For Øieblikket kan jeg endnu regne paa mine befalinger. - "For Øieblikket. - Jeg vil at hvad jeg nu forlanger intet Ophold skal lide. Forbereed De kun Folket eftertrykkelig paa den Fare som truer dem. En ved Seier over mig dristig gjort Fiende, nærmer sig vore Grændser. Han vil overskride dem, og hvis det og kun var for at øve Giengieldelsesret. Thi sandelig, mere skal det ikke blive. Vi ville samle os. Og dersom mit Folks Tiltroe til mig, ikke vakler, saa ville Følgerne ikke vorde os farlige." Her traadte Kongen af Spanien, Napoleons Broder, ind i Værelset. "Vi see hinanden igien, min Broder, i en besynderlig Situation" tilraabte ham Napoleon. "Forrigegang maatte jeg forlade Tydskland, for at sikre dig Spanien, nu har jeg maattet forlade det for at sikre mig selv Frankrige. Begge vore Kroner staae nu paa Spil. Jeg maae give Din til Priis for at beholde: min. - Min, Hr. Broder, gientog Joseph, min var altid for mig et ford perdu; thi jeg havde Dig at takke derfor. Ethvert Menneske giør Regnings feil, sagde Napoleon, forsætlig vil jeg ikke gjøre dem. Gaae De, Hulin, Skynd dem at treffe de nødvendige Forholdsregler. - og nu et Ord med Dig min Broder, Vi spille et farligt Spil. Jmidlertid ville vi som Mænd vide at skikke os deri. - Jeg vil opbyde alle Midler for at stille mig mod vore Fiender. Endnu have de ikke knust mig. Først ved min Henfart skulle i de erfare at jeg ikke meere er til. - Jeg haaber, Hertugen af Vicenza nærmede sig Keiseren. Sire, en Depesche. "Fra Vicekongen!" raabte Napoleon. Vi ville dog see. - Den brave unge Mand opfylder sin Pligt. Han kiemper for sin Existentse. Hvis alle mine Undergivne saaledes havde opfyldt hvad de dog burde " Men jeg har i kort Tid gjort store Erfaringer - er Skjebnen mig gunstig, da skal jeg vide at nytte den, og man skal da vist ikke oftere bedrage mig. Man skal lære at agte og frygte mig. Endnu i denne Dag skal Senatet forsamles for at erfare min Villie. - Adien min Hertug!