Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-09-26
Udenlandske Efterretninger. En Correspondent i Lissabon for Algemeine Zeitung meddeler en Skildring af Portugals uværende Tilstand, som synes at være overeensstemmende med Sandhed. Der gives en Kamp imellem to smaae, og for sig selv meget ubetydelige Partier, som beherske Staten. Hvo af dem, der kan anvende de fleste Penge, har ogsaa de fleste Soldater; men da ingen af dem har mange Penge, saa forblive de hin anden saatemmelig lige. Jmidlertid er Lissabons Tilstand, virkelig meget besynderlig, og ligeledes Rebellernes, som befinde sig udenfor Portene. J Staden hersker den største Rolighed, næsten endog Dødstilhed. Faa Ryttere, og endnu færre Vogne lade sig see; mange Kramboder ere lukkede, fordi sammes Eiermænd gjøre Vagt ved Linierne; mange Værkstæder staae tomme af samme Grund; Handelen er aldeles kommen Standsning, da der ei engang i Toldhuset findes saamange Ansatte, som behøves til den sædvanlige Tjeneste; thi Alle ere rykkede ud for at forsvare Linierne. Man kan med Føie antage, at henimod 6000 Mand have besat Forskandsningerne. Den hverves bestandig flere Personer, som samtligen indlemmes i Arsenal-Bataillonerne, og til hvem man har lovet at betale 6 Groschen daglig i Lønning Da der nu opholde sig i Lissabon flere Tusinde Elendighed, der Jntet fortjene, og for hvem det ene Partie er omtrent ligesaa kjært, som det andet, saakan man begribe, at Tilløbet til dette Corps er overordentligt, og at ei alene Lissabons sletteste Pøbel løber til det, men ogsaa adskillige udtjente Soldater, Man giver dem et Gevær, en Patrontaske og en Sabel, og dermed ere de stemplede til Soldater. Men have Saldanha og Tercera ikke flere Tropper, end der er angivet, og kunne de ikke skaffe flere tilveie, da ville de ikke kunne udrette Noget imod Staden, ihvorvel denne heller ikke længe kan udholde de nærværende Forhold. En almindelig Bevæbning kan kun vedblive for en Tid. De Haandværkere og Andre, som ernære deres Familier med deres Hænders Arbeide, kunne ikke i flere Uger udholde det i Linierne og lade deres Koner og Børn hungre. At angribe Fjenden i aaben Mark vover man med en saadan uovet Masse af Folk heller ikke, og man vil derfor endelig blive træt, og gjøre maaskee en Ende paa denne Krig ved et Forlig. Forresten veed ingen af Parterne ret, hvorledes Sagerne staae, thi der lyves saa forfærdeligen, at ei engang Regjeringen kjender nøie den sande Tilstand eller er underrettet og Rebellernes Stilling. Det ene Rygte, ligesaa falskt som det andet, krydser hinanden, saa at man paa ingen Maade er istand til at udgrunde eller skjelne imellem det Sande og det Opdigtede. Man sagde for kort siden, at Dronningen laae i Barselseng; men dette Rygte var opdigtet, og man fik derefter at vide, at hun befinder sig fuldkommen vel. Nu ville Mange endog paastaae, at hun slet ikke er frugtsommelig. Desuden kan Følgende tjene til et Beviis paa, med hvor liden Ærbødighed de Liberale yttre sig, selv om den høieste Person i Staten. Saaledes hørte man i Anledning af hiint Rygte om Dronningens Redkomst paa et offentligt Sted Adskillige at drive Spøg dermed, og En iblandt dem tillod sig endog med overgiven Vittighed at sige: "at Dronningen havde søgt om Tilladelse hos Congressen, til endnu i sex Maaneder at maatte udsætte hendes Nedkomst, – hvilket naturligviis foraarsagede en umaadelig Latter imellem de Forsamlede.