Aalborg Stiftstidende, 1842-05-12
Udlandet. Den skrækkelige hamborgske Jldebrand er Gud være lovet til Ende. Søndag Middag standsede Eiementets Raseri, efter endnu at have bortrykket den nye og smukke Holzdammstrasse ved Alsterbassinet med den SmithskeVandledning, der længe holdt sig tappert, næsten hele Detentionshuset og Forbedringshuset, hvis Fanger ligesom Tugthuusfangerne allerede tilvands vare bragte i Sikkerhed, Alsterporten, et Stykke af Pferdemarkt, størstedelen af de imod Volden udløbende Gader Raboisen og Neuenweg, Rosenstrasse, Breite- og Lilienstrasse med Gertrudskirken, kurze Mühren m.fl. Ogsaa den ærværdige Petrikirke, som man endnu troede for endeel frelst, er desværre bleven forvandlet til en Ruin, men som endnu i sin sjunkne Tilstand, som et mægtigt og ophøiet Sørgemindemærke om Hamborgs Fortid, tager frem af de den omgivende Bygningstomter. – Den skrækkelige Jld er saaledes endelig standset, men dermed ikke den skrækkelige Nød, Jammer og Elendighed, der har bemægtiget sig Staden. Hertil kom den Frygt og Uro, der især i Løverdags havde grebet Gemytterne, fremkaldt ved Rygterne om forskjellige attenterede Brandstiftelser, navnlig i Neustadt, hvilke havde beklagelige Voldsomheder og mange Fængslinger til Følge. Dog vare Rygterne, der havde foranlediget disse Optrin, om ikke ganske uden Grund, overdrevne og udpyntede med forunderlige Udværter af den sygeligt vakte Folke indbildning. Disse Rygter og denne Stemning havde ogsaa om Aftenen forplantet sig til Altona, der i denne Tid, uhindret af nogen "Spærre" om Natten, danner ligesom een Be med Hamborg, og hvis Befolkning har deelt Arbeide og Lidelse, Frygt og Haab med dens Naboer. J Altona maatte derfor Patrouiller trække igjennem Gaderne og i Hamborg udnævnte Raadet en ny Politiherre med udstrakte Fuldmagter og opbød frivillige Constabler, der indfandt sig i stort Antal og bleve forsynede med Tegn (et hvidt Skjærf), til at hjælpe til Ordens Haandhævelse. Ved senere Undersøgelse viste der sig imidlertid ingen Grund til at antage, at Brandstiftelses-Attentater havde fundet Sted og Senatet udstedte en Bekjendtgjørelse, hvori det beklagede sig over de Mishandlinger og de Voldsomheder, der vare udøvede, navnlig imod Englænderne Lindsay, Over-Jngenieur, Giles, Jngenieur ved Jernbanen, og Thompson, Jngenieur ved Maskinefabriken paa Grasbrook, idet det ydede disse Hædermænd sin Tak for den Hjælp, de havde præsteret til Jldens Dæmpning og som havde tildraget dem Forfølgelse og Voldsomheder. - Under den 8de ds. Eftermiddag Kl. 2. lod Senatet emanere følgende Bekjendtgjørelse: "Venner, Medborgere! "Med den Almægtiges Hjælp og vore Borgeres og øvrige Jndvaaneres og velsindede Venners og Naboers anstrængte Jver og jernstærke Udholdenhed er den uhyre Jldebrand, der har ødelagt en saa stor og skjøn Deel af vor Fædrenestad, standset, og, som Sagerne nu staae, tør vi haabe, at den ikke vil gribe videre og sig. "Lad os nu være udholdende i vort Mod, i vor Tro og vort broderlige Samhold, lad os endnu fremdeles holde alle vore fælleds Kræfter aarvaagne og livskraftige. Vort elskede skjønne Hamborg er ikke tabt, og vore drittige Hænder ville, om endog først efterhaanden, og efter Maaneders og Aars Forløb, vide igjen at reise, hvad det frygtelige Element i Timer og Dage saa tilsomt har ødelagt. Gud med os!"