Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-05-03
J"Flyveposten, af 28 April hedder det: "Jgaar traadte for første Gang den nye Helligdagsanordning i Kraft. Den tjenende Klasse hos Detailhandlerne kan sikkert ikke være Andet end glad over denne nye offentlige Foranstaltning, da den derved i det mindste een Gang om Ugen faaer Frihed til at recreere sig lidt, eller, som vel Bestemmelsen er med den nye Helligdagsforordning, at sørge for sit aandelige Vel. Forhen, maa Man inddrømme, var nævnte Klasses Frihed overordentlig indskrænket, især hvor et eller to Mennesker alene forestod Udsalget. Der kunde da gaae hele Maaneder førend de fik Tilladelse til at gaae ud en Søndag Eftermiddag, og vi kjende Tilfælde, hvor i Contrakten blev betinget, at en Urtekræmmerlærling kun fik Tilladelse til at komme ud to Søndage om Aaret, foruden store Be J samme Anledning siger Kbhposten: dedag." Jgaar var det altsaa den første Dag, paa hvilken den nye Forordning om Søn- og Helligdagenes vedbørlige Helligholdelse kunde finde Anvendelse her i Staden, og Enhver vil ogsaa have kunnet bemærket dens Jndflydelse navnligt paa Detailhandlernes Virksomhed. Disse maae i Førstningen naturligviis være forsigtige, indtil det har viist sig, i hvilken Grad og paa hvilken Maade Lokalautoriteterne ville overholde Lovens Bestemmelser; thi herpaa kommer det saa godt som alene an. Den forrige Lovgivning om Helligbrøde udkom, som bekjendt, under Christian den Sjette og hans bigatte Dronnings Jndflydelse, idet Man fortolkede Christian den Fjerdes Valgsprog - regna firmat pie taske, som om derved forstodes, at Man styrker Rigerne ved Pietisteri. Denne Lovgivning indeholdt en Deel Bestemmelser, som vare absurde og som kun kunde tænkes fastsatte under den Forudsætning, at Borgerne vare Børn, der kunde regjeres paa samme Maade som en Sko Men Følgen. lemester styrer sine Skolebørn. heraf blev ogsaa, at en stigende Oplysning maatte ophæve Hovedbestemmelsen i Forordningen af 12 Marts 1735, og at der nu ved dens endelige Hedengang til saamange af dens Samtidige kun var saa af dens Bestemmelser tilbage, som stode ved Magt, uden i alt Fald at være betydeligt modificerede i Henseende til den Maade, hvorpaa de haandhævedes. Vi have ovenfor sagt, at det kom saa godt som alene an paa, hvorledes Local Autoriteterne vilde opfatte og overholde Anordningen, og i saa Henseende understøttes de ogsaa betydeligt ved den Maade, hvorpaa den er affattet, idet den har det tilfælles med omtrent alle den nyeste Tids Lovgivnings arbeider, at den lader en ikke ringe Deel tilbage til det discretionaire Skjøn, hvorpaa næsten hver enkelt af samtlige 20 Paragrapher kan tjene til Beviis, men dog fornemmelig den 17 Paragraph." Denne lyder: "De Embedsmænd, som Vi have betroet Polititilsynet, have med Nidkjærhed og Skjønsomhed at vaage over Efterlevelsen af de Forskrifter, som indeholdes i nærværende Vor Anordning, hvortil paa Landet Sogneforstanderskaberne bør være dem behjelpelige. Naar Nogen har Tvivl om en Handling, som han ønsker at foretage sig, kan bestaae med Anordningen eller ikke, kan han derom henvende sig til Politiøvrigheden, og naar denne finder, at slig Handling efter Anordningens Grundsætninger ei bør formenes ham, kan han dertil give sit Samtykke. Naar Politiøvrigheden finder, at en Overtrædelse af Anordningen hidrører fra tilgivelig Misforstaaelse, bør den indskrænke sig til at advare den, der er i et saadant Tilfælde, samt, om fornødent, at udstede en offentlig Kundgjørelse til Veiledning og Advarsel, hvorefter Undskyldning med Uvidenhed eller Misforstaaelse ikke længere kan antages."