Viborger Samler, 1817-11-03
Om Reformationen. troer man det passende her at sige et par Ord, for de Avislæsere, som uden for Staden ikke kunde deeltage i de paa Festdagene holdte Taler eller ikke derom kunde læse Hr. Adjunct Dorphs med Skarpsindighed og Flid udarbeidede skjønne latinske Program om denne Sag. Først da nogle Ord om den store Reformator Dr. Martin Luther. Denne mærkværdige Mand er fød i Eisleben i Sachsen den 10de Novbr. 1483, og var, da han begyndte sit Forbedringsværk, Doctor Theol. og Professor i Bibelkundskab ved Universitetet og Sognepræst ved den største Kirke i Staden Wittenberg i Sachsen. Længe havde Luther indseet det Skammelige der laae i mange af de Paafund hvorved den saakaldte krisinKirke af Paverne og Munkene holdtes i Overtroens Taage og Vankundigheds Mørke og fast besluttet, at redde Evangeliets rene Lære fra menneskelige Paafund skaffe hver Mand Bibelen i Hænder, og især afskaffe den for det tænkende Menneske saa oprørende Afladshandel, der især under Pave Leo den 10de dreves til saadan en mageløs Høide, at Paven, hos hvilken man forhen søgte, betalte og fik Aflad (Tilgivelse) for begangne Synder nu sendte Legater ud i alle Lande, der havde Blanketter med til saadanne Afladsbreve, hvorved man baade befriedes fra Syndens Straf og den af Katholikernes Geistlige opdigtede Skjærsild for Sielen efter Døden, som og kunde faae Aflad for de Synder man for Eftertiden agtede at begaae, saa oprørtes end mere den ædle Luthers Følelse og da en saadan Afladskræmmer Johan Tetzel, i Nærheden af Wittenberg reiste om, solgte og anpriste disse Aflads breve, saa advarede Luther først i sin Skriftestoe, mod denne fordærvelige Handel; men da Almuen dog ikke lettelig frafalder det, den fra Barnsbeen af har lært og troet, fordi den oftest mangler Dømmekraft og Hielpemidler til oplysende Kundskab, saa besluttede han snart at gaae videre for at ophæve den Paa Allehelgens Dags=Fest den 1ste Novbr. skulle de katholske Geistlige ved Slotskirken i Wittenberg uddele hundrede Aars Aflad for hver Den, som paa denne Dag kom i Kirken. Luther greb denne Anledning og Dagen før den 31te Octbr. 1517 lod han opslaae paa Kirkedøren 95 Jndvendinger mod Afladshandelen, dem han, som Professor ved Akademiets Høitidelighed og Disputeerøvelser Allehelgens Dag, agtede at forsvare. - Derfor regnes Reformationens Begyndelse fra 31te Octbr. 1517. Med hvilke Øine den katholske Geistlighed og Almubetragtede disse hans Jndvendinger, er let at forudsee De heldbringende Frugter for Forbedringsværket udebleve ikke. Landsherren, Churfyrsten af Sachsen, beskyttede Luther og yndede hans Lære den har med den ham egne Diærvhed og Frimodighed ikke lagde Skjul paa, og snart maatte Afladskræmmerne pakke ind. Rummet tillader ikke denne Gang, at anføre de videværdige Omstændigheder som angaa Luther og hans Historie; men, ved den ædle Kur fyrstes vældige Beskyttelse, der som et Guds Redskal afværgede alle Farer fra hans Person, vandt han især strax i Tydskland saare mange Tilhængere blande Oplyste og Lærde. Han virkede uafladelig til at fremme Forbedringen i Kirken, oversatte Bibelen paa Tydsk og besørgede denne, som Hemmelighed i Klosterne forvarte og ved uduelige og ulærde Munkes Afskrivninger, forvandskede hellige Bog, trykt. - Af Bogtrykkerkonsten kort for var opfundet, bidrog naturligviis saa aldeles meget til den Lutherske Reformations Fremme, thi hvor langsom og kostbar og upaalidelig er ikke den Kundskab man ved Afskrivter kan forskaffe sig? - 1521 kaldtes Luther til Rigsdagen i Worms for at forsvare sin Lære imod de pavelige didsendte lærde Disputatorer - og, da hans Venner raadede ham at blive hjemme, fordi de frygtede for hans Sikkerhed sagde han "Om der og var saa mange Diævle i Worm, som der er Tagsteen, "paa Husene, maae jeg dog derhen" og reiste. Vel besvarede han tilfredsstillende alle de Paveliges Jndvendinger; men dog erklærede Keiseren Luther og Tilhængere fredløse. Saa at allene hans Sage Retfærdighed og Kurfyrsten af Sachsens Bistand reddede ham. (Fortsættes.)