Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-07-18
Den Vest-Siællandske Avis, eller: Slagelse. Ugeblad, den for uden- og in den landske Historie. tigste Nyeheder. Dagens vig Redigeret af Hr. Pastor, Ridder Bastholm. Trykt og forlagt af Peter Magnus. No. 58. Løverdagen den 18 Juli 1828. 14de A. med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene. Det Russiske Folks Sæder og Levemaade. (Af Professor Johann Friedrich Erdmann.)(Fortsærtelse.) Blive større Selskaber budne sammen i Staden, som er meget sædvanligt, saa lever man endnu splendidere. Giæsterne blive sammen fra Middag til Nat, eller komme tilbage til Selskabet igien, naar de have hvilet sig efter Bordet; ogsaa moerer man sig om Aftenen ikke sielden med Musik og Dands; dog er Kortspil Hoved underholdningen, hvortil man forsamler sig før og efter Maaltidet, og hvori Damerne tage Deel, ligesaa godt som Mændene. Tobaksrygning er her lidet i Brug; men at snuse Tobak er temmeligt almindeligt. Det er intet Under, at en udmærket Lethed i i selskabelig Omgang udvikler sig ved denne Levemaade iblandt de høiere Stænder, og hvad Conversationen mangler i indvortes Gehalt, erstattes tildeels ved udvortes Høflighed og Forekommenhed. Man finder derfor, i Selskaber, en fiin Anstand og en behagelig Friehed, forbundne med hinanden og Personer, som ellers staaae ved Rang og Stand i en stor Afstand fra hinanden sees her at nærme sig til hinanden uden ængstelig Stivhed. Damerne slutte sig vel sædvanlig til hinanden, og indtage ogsaa ved Taffelet de første Pladser i Rækken; imidlertid er det mandlige Kiøn dog ikke udelukket fra Conversationen med dem, og ved Spillebordene ere de blandede imellem dem. Man nærmer sig Damerne sædvanlig med et Haandkys, som de giengielde med et Kys paa Kinden, og Samtalen begynder med giensidige Spørgsmaal om deres egen eller deres Families Befindende. Forlader man Selskabet saa skeer det sædvanlig, efter eget Behag, i Stilhed, uden den besværlige Ceremonie med at tage Afsked. Til den Russiske Nations vigtigste Fornødenheder høre Badene. Sammes Jndretning er bekiendt, og i dette Gouvernement beskaffen som i de øvrige. Badehuset ligger sædvanlig i nogen Afstand fra Vaaningshuset i Gaarden eller i Haugen; det har eet eller et Par Forværelser til Afklædning foruden en Badestue. J denne staaer ved den ene Side en stor Ovn med en indmuret Kiedel, og en med Stene opfyldt Nische Disse Stene, som ved at fyre i Ovnen, blive stærk hedede, tiene til at forvandle det derpaa heldte Vand til Damp. Paa den anden Side af Kammeret staae Træekar med koldt Vand, og rundt omkring ere Bænke, som stige trappeviis op til Loftet i Værelset. Er Badestuen beedet og opfyldt med Dampe; saa gaaer man afklædt ind, vadsker sig med Sæbe, eller lade Domestiker gnide hele Kroppen, medens man ligger udstrakt paa en Bænk. Jo høiere denne er anbragt desto større er ogsaa Heden, thi Temperaturen udgiør under Kammerets Loft ofte henimod, ja end- og over 500 R. J denne qvælende Hede ligger Russen med Velbehag en temmelig lang Tid og lader sig pidske med fugtige Birkegrene; imedens Tallet af hans Pulslag stiger fra 140 til 150, og efter en ikke ringe Beklemmelse en overflødig Sved bryder frem over hele Legemet. Bliver det for hedt for den Badende, saa lader han sig imellemstunder begyde med koldt Vand; ja Almuesfolk løbe om Vinteren endog ud, lægge sig i Sneen, og gaae da paa nye ind i Dampbadet. Endelig klæder man sig igien paa i Forværelset og vender tilbage til sin Boelig. Nu paafølger sædvanlige en længe vedholdende Sved, hvorved Legemet, naar den Badende lægger sig hen under en vis velbehagelig Følelse, og imedens hans Tyrst og Spiselyst tiltager, taber nogle Pund i sin Vægt. Med et Ord, der opvækkes en meget heftig konstig Feber, som paa Stedet viser sig ved den stærkeste Sved, og af Nationen benyttes som et Lægemiddel for mange Sygdomme, især for catarthaliske og thematiske Tilfælde. Jmidlertid giør Badningen ogsaa ofte ligesaamegen Skade, naar denne Sved, som det pleier at skee med Almuesfolk, bliver afbrudt, thi ikke sielden gaae disse i den strengeste Vinter strax efter Badet, igien til deres Forretninger i frie Luft, og maae for det maaskee bøde med en vedholdende Feber eller med andre chroniske Lidelser. Levemaaden bliver forandret ved Fastetiderne. Disse optage en ikke liden Deel af Aaret, og vare tildeels temmelig længe. De vigtigste ere: 1) de store Paaskefaster. De tage deres Begyndelse med Søndag Sexagesima og vare til Paaskefesten i 8 Uger. J den første Uge, den saakaldte Smør uge, hører man op med at spise Kiød, men nyder ellers endnu alle andre Spiser. J den følde Uge derimod, begynder den strenge Faste, hvilken, især i denne, saavelsom i den sidste Uge før Paaske, almindelig bliver holdet paa det helligste. 2) Petri Faster. De begynde med Trinitatis Festen og ende paa Peter Paulsdag (den 29de Juni); men ere ikke altid af lige Længde. 3) Guds Moders Faste, som bestandig tager sin Begyndelse den 1ste August og ender den 15de August. 4) Fasten for Juul fra 15de til 24de December; desuden er endnu hver Onsdag og Fredag en Fastedag.