Viborger Samler, 1783-04-14
Den russiske Adel har fra ældgammel Tid, ligesom hos andre Nationer, ogsaa havt sine Patenter og Slægtregistre. Og den spæde Adelsmand lærte med med Moderens Tilladelse, næsten ikke at kjende Bogstaver og at lægge sammen, uden for selv at kunne have den Fornøielse at læse sig til sine Ahner. Men herforuden havde de endnu en anden Jndretning, som ofte gav Andledning til de største Ulykker, og som det først tilfaldt de oplystere Tider at afskaffe. Denne Indretning bedte Tienneste-Register, paa russisk, Rogradny knigi. Sit Navn havde den fra den øverste Ret i Rusland, som tilforn blev kaldet Roerad, og, som varede, lige indtil det dirigerende Senat blev oprettet. Denne Ret, af hvilken den hele høie og ringere Adel, som og enhver, der stod i Zarisk Tienneste, var afhængig, bestemde enhver sine Pligter, naar han skulde bruges i Krigen, ved Gesandtskaber, eller andre Forretninger. Man havde omsider indseet, at i Krigen var Subordination uundværlig. Men efter den da herskende Tænkemaade i Rusland, blev det anseet som en Skiendsel, naar en af fornemmere Familie havde seet sig nødt til at lade sig befale af en, som var af ringere Herkomst. Dette gik tilsidst saavidt, at endog Folk af lige Fødsel ikke vilde beqvemme sig til at staae under hverandre, dersom den til Command forordnede Feldtherres Fader eller Farfader, tilforn havde tjent som Subaltern under den andens Fader eller Farsader. Og ofte betiende man sig af denne Forevending, for ganske at undraae sig fra Krigstienesteen. Dette kaldte man Rangstrid, og kaldte det saaledes med Rette. Og herover anstillede man de skarpeste Undersøgelser; herom trettede man man som om hele Rigers og Provinsers Frelse og herover afsagde man de alvorligste og høitideligste Domme. Til denne Ende maatte de forrige Tiders Tieneste-Registres Skrivter bestandig eftersees, for derefter at bestemme Klagens Grund eller Ugrund. Og de fornemme Familier lod sig, med meget Omhyggelighed, give Afskrivter eller Udtoge af Rözrad'sSkrivterne, for, i paakommende Tilfælde, dermed at kunne gotgiøre deres Rettigheder. Men det almindelige Beste led formeget under disse evige Familieklammerier, i Særdeleshed i Krigs væsenets Bestyrelse. Mangt et vigtigt Slag blev desaarsag hos Russerne, ligesom hos andre Nationer, tabt: ja endog hele Feldttoge løb desaarsag frugtesløse af, saasom en brav General, ikke uden hans Æres indbildte Krænkelse, kunde tiene under en anden. Men at give en gammel, forsøgt, klog og tapper Helt en ung, uopdragen Grønskaalding til Anfører, blot fordi den førstes Fader eller Farfader havde tjent som Subaltern under den andens Fader eller Farfader, var alt for unaturligt. Thi selv Løver have tabt, naar deres Anfører var en Hare. Den russiske Patriot, Knas Wasily Wasiljewitsch Golizyn, indsaae, at denne Indretning ligesom de fleste ulykkelige Vedtægter) havde sit Udspring fra Barbariets og Dumhedens Dage, og gav, med sin egen personlige Fordeels Forlis, Zaren Fe dor Alexejewitsch det dristige men tillige evig roesværdige Raad, paa een Gang at ophæve alle disse Familie=Forretigheder, og uden Hensigt til Fødselen. len, at overlade Rangen til den blotte Fortieneste. Zaren iværksatte Patriotens Raad i en stor Raadsforsamling til Hove, den 12 Januarii 1682, som ved denne Leilighed blev holden, da man fornyede Slegtregisterne, og lod alle Rograd's-Skrivterne, som og de Rograds=Bøger eller Tienneste-Registre, som vare i de anseeligste Familiers Hænder, og som man til denne Ende havde ladet bringe til Hove, høitideligen brænde. Jkke destomindre ere dog, hvilket man let kan forestille sig, nogle af disse Ra Brücks=Bøger, som vare i privare Hænder, undgangne Jlden; men nu ere de meget sieldne. Det keiserlige academiske Bibliothek eier kun tre. Og for alt det Gode, som er fulgt af denne Indretnings Afskaffelse, kan Rusland takke sin uforglemmelige Patriot. Nyheder.