Viborger Samler, 1831-09-27
Polen. Jfølge de indløbne Efterretninger er det polske Spørgsmaal endnu ingenlunde afgjort. Hovedarmeen ved Modlin og Zakroczin har, som det hedder, antaget en fjendtlig Stilling. Man tilskriver de sig der opholdende Rigsdagsmedlemmer Udgivelsen af et nyt Blad under Navn af Nationaltidenden, hvoraf det første No. allerede er udkommen; det indeholder et fra Zakroczin den 10de d. M. dateret Opraab til Polakkerne, hvori alle Vaabendygtige opfordres til at fortsætte Kampen. En liden Afdeling polske Jnsurgenter " under Fyrst Mirski har nylig besat Augustowo, men er igjen fordreven fra denne Stad. - Den cracauiske Coureer meddeler en Proclamation fra Gen. Rozick i : "Polakkernes Fædreland er, siger han, ikke indskrænket til Warschau; Bredderne af Weichselen, Niemmen, Die per, Bug og Duna opvise Exempler paa polsk Heltedaad. Man maa erindre den aflagte Eed og forsvare enhver Fodbred Land til den sidste Blodsdraabe." Bemeldte Blad vil have ligelydende Efterretninger fra Hovedarmeen. Jfølge Boss. Zcit. har Kruckomieck i begivet sig til den polske Leir, for at formaae Hæren til at tiltræde Capitulationen; ifølge samme Blad rykke Polakkerne frem lang med den preussiske Grændse i Retningen af Lithauen. - Om de Operationer, der ere forefaldne, medens Communicationen var afskaaren, erfarer man nu først noget Nærmere. En Deel af den polske Hær har, ifølge Efterretninger fra Warschau, over General Rosens Corps tilfægtet sig en Seier, hvorved alle paa den venstre Bred af Weichsel opdyngede Forraad af Levnetsmidler, Fourage og Lægemidler skulle være faldne i Seierherrernes Hænder. General Romarino var Anfører. J Betragtning af den Nødvendighed at forsyne Hovedstaden saa vidt muligt med Levnetsmidler, foreslog han at bemægtige sig de af Russerne bag Kalufiin anlagte Magaziner, der skulde tjene til Forpleining for det rosenske Corps og alle paa den høire Weichselbred detascherede russiske Tropper. General Romarino gik (man siger med 22000 Md.) over paa den høire Weichselbred, gjorde Mine til en Invasion i Woiwodskabet Lublin, lod flere Partiegjængere trænge ind i dette, og skjulte saaledes sit sande Formaal for General Rosen, der siden sit feilslagne Forsøg paa Praga havde slaaet en Lei ved Kaluszin. J den Tanke, at den hele Besætninhavde forladt Warschau, for at bane sig en Ver til Wolhinien eller Gallizien, hvilket man en Tidlang ventede i det polske Hovedqvarteer, forlod Rosen i største Skynding sin Stilling, og vilde hindre deres Fremrykning ved en Flankemarsch. General Romarino benyttede dette Øieblik til at bemægtige de næsten aldeles ubevogtede Magaziner. Fienden bemærkede sin Vildfarelse, og vilde ved et heftigt Angreb, igjen tage tilbage, hvad han saa letsindigt havde opgivet. Men det var for sildigt; Polakkerne havde naaet deres Øiemed, og nu var Talen kun om at beskytte Transporterne, der allerede vare paa Veien til Hovedstaden. General Romarino indlod sig derfor i en Fægtning, der snart gav ham Vished omde ubetydelige Stridskræfter, som her stode til Russernes Disposition. Han slog General Rosen aldeles, fratog ham flere Kanoner, og gik derpaa med sine tagne Forraad uhindret tilbage til Warschau. Ved Efterretningen og Rosens Fare lod Paskewitsch skyndsomst slaae en Broe over Weichsel, men afsendte dog ingen Tropper, da han erfarede hiint Corpses Nederlag. J Slutningen af ovenstaaende Beretning hedder det, at Polakkerne have ved Lublin mistet en af deres bedste Partiegjængere. - Fra St.