Aalborgs Stifts Adresseavis, 1826-06-27
Capt. Maitland, Chef paa Bellerophon, det første Engelske Skib, som Bonaparte besteg efter sin Flugt fra Frankrig, har udgivet en Fortælling om alt det, hvad der i denne Anledning passerede paa hans Skib. Dette er, for det meste, noget ganske Nyt, i hvor meget der ogsaa siden Napoleons Fald er bleven bekjendtgjort om ham. Vi ville deraf, efter et andet Blad, meddele følgende Bemærkninger om denne saa mærkværdige Mands Personlighed: "Napoleon Bonaparte var, da han besteg Bellerophon, paa een Maaned nær 46 Aar gammel; thi det var den 15de Juli 1815, og han var født den 15de August 1769. Han var dengang en temlig før, vel bygget Mand, omtrent 5 Fod 7 Tommer høi; hans Been vare særdeles godt dannede, med fine Knogler og en liden Fod, som han var temlig stolt af; thi han gik bestandig, medens han var paa Skibet, med Sko og Silkestrømper. Ogsaa hans Hænder vare smaa, og lignede meer en blød Fruentimmer haand end en haard Mandfolkehaand. Hans Øjne vare lysegraa, Tænderne gode, og naar han smillede havde hans Ansigt et behageligt Udtryk, men naar han var vred, bleve hans Træk mørke og afskrækkende. Hans Haar var sortebrunt, næsten ganske sort, noget tyndt paa Panden og Jssen, men ikke noget graat deriblandt. Hans Ansigtsfarve var meget udmærket, af en lys Bleghed, som jeg aldrig før har seet Mage til. Siden han var bleven førere, havde han tabt meget af sin naturlige Virksomhed, og som hans Ledsagere paastod, ogsaa af hans andrige Energie. Saameget er vist, at han paa Bellerophon var meget tilbøielig til Søvn, og endskjøndt han gik tilsengs Klokken imellem 8 og 9, og stod op igjen om Morgenen ved samme Tid, saa sov han dog meget ofte ind igjen midt om Dagen paa Sophaen i Kahytten. J det Hele syntes han at være ældre end han var. Hans Forhold var meget behageligt og veenligt; han blandede sig i enhver Samtale, fortalte mange Anekdoter, og søgte paa alle Maader at vedligeholde det gode Lune. Han tillod sine Ledsagere store Fortroligheder, og jeg hørte endog to eller tre Gange, at de meget bestemt sagde ham imod, endskjøndt de ellers viiste ham megen Ærefrygt. Han besad en beundringsværdig Gave til at gjøre et gunstigt Jndtryk paa Enhver, som han talede med, og vidste stedse at give Underholdningens Gienstand den Vending, der var mest bekjendt for den, han talede med, og hvorved han ogsaa selv kunde vise sig fra den fordeelagtigste Side. Dette havde den Virkning, at han stedse var tilfreds med sig selv, og overførte ogsaa en Deel af denne velgjørende Følelse til de Andre. Om dette Tryllerie af hans Underholdnings=Gave havde Lord Keith en saa høi Mening, at han, da Napoleon engang yttrede det Ønske, at kunne tale med Prinds=Regenten, udraabte: For Pokker! Dersom han taler med Hs. Kongl. Høihed en halv Time, saa blive de de bedste Venner i hele England. - Han havde en stor Selvbeherskelses=Kraft, thi endskjøndt ikke lettelig noget Menneske har været underkastet større Forandringer end han under sit Ophold paa Bellerophon, saa har jeg dog ikke bemærket, at der nogensinde undslap ham et murrende eller lidenskabeligt Udtryk endog da det blev ham tilkjendegivet, at han skulde bringes til St. Helena, spøgede og talte han med samme Venlighed som forhen."