Den Vest-Sjællandske Avis, 1841-12-07
Tyrkiet. J Efterretninger fra Beirut af 20de Octbr. hedder det Fiendtlighederne imellem Druserne og Maroniterne ere nu komne til et formelig Udbrud. Druserne ere, henimod 3000 Mand stærke, rykkede ind i Maroniternes Gebeet. 4000 Maroniter rykkede imod dem, og ved den lille Landsby Schue fat er der leveret en heftig Fægtning, hvori Maroniterne bleve slagne. Herpaa have Fjenderne udbredt sig til Kesruan og opbrændt mange Landsbyer og Klostre. Fra Beirut saae man tydeligt Røgsøiler opstige paa mange Punkter af Bjergene. Man er i stor Angst for Antura, som hører til de bedste Klostre i Bjergene, og som formedelst den derværende meget besøgte Skole er særdeles vigtig. Druserne ere i Nærheden af dette Sted; thi de nærmeste Landskaber, ere i Brand. Beirut vrimler af Flygtninger af alle Arter. Fra Damaskus haves Efterretninger, at en stor Caravane er bleven aldeles udplyndret. Lignende, Nyheder indløbe fra de øvrige Deele af Syrien. Sandhed skrives der – vi befinde os i en høist sørgelig Tilstand; først nu indsee vi, hvad det er at have en stærk og kraftig Bestyrelse. O vi Daarer, som ønskede Sultanens Regjering tilbage. J hele Landet er der kun et Ønske, et Raab – Jbrahim kom tilbage! Saa haard og frygtelig hans Bestyrelse var, saa var den dog Jntet imod den, Anarchiet udøver; hans Havesyge, Vilkaarlighed og Grusomhed forsvinder, naar man tænker paa de talløse Røverskarers Voldsomheder. Allerede i en Tid af sex Maaneder gjennemstryge disse Skarer hele Syrien, og forenede med de pengegjerrige Tyrkiske Vampyrer, som Konstantinopel under alle Titler og Navne udspyer over det ulykkelige Land, ødelægge de Alt, hvad der endnu ikke er aldeles gaaet til Grunde. Paschaerne see ikke alene med Ligegyldighed herpaa, men de yde endog Understøttelse og glæde sig ved Forvirringen. - Under 29de Octbr. hedder det fremdeles fra Beirut: Det lader til, at Druserne, som stedse nære Hadet imod de Christne, for over en Maaned siden havde fattet der Plan ved første Leilighed at afkjøle deres Hevn. Midt under en Fest, i det Øieblik, da man vilde raadslaae over Anliggenderne, gave Druserne det forræderske Signal, idet de affyrede nogle Flinteskud. Strax styrtede over 400 Druser med bevæbnet Haand over ulykkelige Oldinge, Koner og Børn, som de dræbte efter de skrækkeligste Mishandlinger. 60 Huse bleve givne til Priis for Luerne. Nu udviklede der sig en blodig og rasende Kamp. J flere Timer forsvarede 500 Christne sig med meget Mod imod flere end 2000 Druser. Enhver tilstaaer, at de gjorde Underværker af Tapperhed. En, i det Mindste for de Christne, saa uventet Katastrophe har bragt Forstyrrelse i hele Bjerglandet. Patriarchen har ladet samtlige Bjergbeboere, bevæbne sig, hvorimod han har udelukket Enhver fra Kirken, som maatte vægre sig ved at ile sine Brødre i Deirel Kamar til Hjælp. Strax satte samtlige Bjergdistricters Beboere sig i Bevægelse. Druserne samlede sig under Commando af et GeScheichen Numan Genbelat, Hossein Talhoat og Nessis Bei. Da de Christnes Tal havde formeret sig ved den fra alle Sider tililende Hjælp, vedvarede Myrderiet med uhørt Forbittrelse. Over 80 Landsbyer bleve stukne i Brand; Tabet paa begge Sider er meget stort, og en Mængde Børn, de eneste, hvis Liv man har skaanet, ere bragte i Slaverie. Det er en sand Ødelæggelseskrig, hvorover Menneskeheden maa sukke. Fjendtlighederne ere ikke standsede og Druserne forsvare, trods den kraftige Modstand, som de Christne overalt gjøre dem, deres indtagne Stillinger, da de ere deres Modstandere overlegne i Antal. De ere gaaede saavidt i deres Dristighed, at de have nærmet sig Beirut paa to Mile og stukket nogle Landsbyer i Brand. Et Antal Qvinder og Børn ere flygtede til Staden. Paa den første Efterretning om Urolighederne i Deirel=Kamar begav Ejub Pascha sig derhen for at berolige Partierne, som kæmpede med exempelløst Raserie. Oberst Rose, ledsaget af sine Adjutanter, sin Secretair og en Oberst, begav sig ligeledes til Deirel=Kamar for at standse Blodsudgydelsen. Men alle deres Bestræbelser vare forgjeves; Bjergbeboernes Bevægelse var saa stor at de vare døve for alle Fornuftgrunde og Fredsforslag. Selv Emir Beschirs Auctoritet blev miskjendt, og han var nærved selv at blive mishandlet. Den 29de October og Morgenen erfarede man, at flere Tusinde af Bjergbeboerne, som vare forsamlede i Eg nen ved Deirel=Kamar, havde havt det Held at forjage Druserne, som holdt Staden blokeret. Ved Zahle, i Sletterne ved Balbeck, og paa forskjellige Steder nedhugge Druserne, som ere de stærkere, ubarmhiertigt de Christne. J Zeddani, en Landsby 2 Mile fra Damaskus, have de stukket en schismatisk Græsk Kirke i Brand.