Aalborg Stiftstidende, 1833-10-07
- Paa Skydebanen blev, efter en Sang af Oehlenschlager, der endte saaledes: En festlig Skaal for Gjæsten, Som Muserne har kjær For Tænkeren, for Præsten, - For Mennesket især Den, som i store Stevne. Stod viis - og blid - og hold - Den lærde Mand vi nævne Melanchton for sin Old! med Begeistring udbragt en Skaal, for Tænkeren, for Præsten, for Mennesket især, som Schl. modtog med Ord, som det bevægede Sind neppe tillod ham at fremføre, i hvilke han udtrykte sin Erkjendtlighed, med tilføiet Undskyldning paa Digterens og Vennens (Oehlenschlagers) Vegne, der mindre havde tænkt paa, hvad han virkelig var bleven, end paa det, han gjerne vil de være bleven, maaskee ogsaa kunde være bleven. - Af den danske Nationalsang: "Kong Christian stod &c.", som derefter blev afsjungen, tog Schl. Anledning til at fremføre sine Ønsker for Danmark og dets lædle Folk; han tilføiede, at disse Ønsker turde vel have deres Betydning i den Fremmedes Mund, som selv vidste af sit Fædrelands Erfaring hvad det var og hvad det gjaldt, naar et Folk, efterat være uforskyldt bleven trykket af Tidernes Vilkaar, hæver sig atter i Bevidstheden om egen indre Kraft. Efter en anden Sang af en ung Theolog tog S. gatter Ordet og ønskede de unge Theologer smed Allusion til Sangen) den lykkelige Lod, at kunne undgaae den Strid, som er vanskelig at undgaae i Livet, uforstyrret og i Fred at kunne fremme hos sig og Andre Udviklingen af det Høi lere og Guddommelige. Af de Studenter som hyldede Schl. med Fakkeltog og Sang, overrakte ham en Deputation den danske Sang der saa skjøn skildter ham som den diærve Kæmper i Christi Kirke. J sit Giensvar bevidnede han sine unge Venner sin hjertelige Tak, lagde dem paa Hjertet at holde fast ved den Tanke, at Mandens Navn kun gielder for en Tid, forsaavidt som han virker med Troskal- og Nidkjærhed for sin Tid, men at Aanden er det Blivende i Tidernes Løb, og tilføiede Ønsket, at Aanden ogsaa maatte hvile over dem og ved dem forplantes til de kommende Tider. J Studenter-Foreningen modtoges han med en tydsk Prolog af Ochlenschlager, fremsagt af Digteren, selv, hvori han bragte dem Ur=Ur=Enkel Platos", som Jean Poul kalder ham, de danske Musasønners Hilsen og Hyldest Da Schs. Skaal blev udbragt, besvarede han denne og yttrede sin Glæde over at være bleven bekjendt med et Samfund, som i dobbelt Henseende var ham interessant, deels med Hensyn til den Aand som udtalte sig deri, deels med Hensyn til den Modsætning, det dannede til Studenterlive ved de tydske Universiteter, og han tilføiede, at et saadant Selskab, som foranledigede et nøiere og fortroligere Forhold mellem Universitetets Lærere og Studerende, ikke kunde andet end være heldbringende og bære Frugter for Livet og Staten. Han udbragte med disse Ord Studenterforeningens Skaal, Derpaa udbragte han en Skaal for Danmarks Handel og Søfart, og derpaa een for Prof. Oehlenschlager, med de Ord Hvo som har Digtkunst kiær, udtømme dette Væger For Digterkongen, Danmark Pryd, for Adam Oehlen, schlager!" Hans Afreise var bestemt til Søndag Morgen, men da mangfoldige Opfordringer til ham, om at prædike, bevirkede at han opsatte Reisen noget, og uden Forberedelse og uden skriftlig Concept, udviklede han med henrivende Veltalenhed, den christelige Admyghed over Christi Ord i Dagens Evangelium: Hvo som sig selv ophøier skal fornedres. I Kbhvn. er udkommen: Kbhvns. Snedkerlaug i detelsørgelige Tilstand ved Indgreb af Tømrere, Marskandsere, og Fuskere i dets Rettigheder, samt dets Indretningers Forfald; til nærmere Drøftelse udgivet af nogle Mestre. 11 s. Mk.) Indtægten tilfalder nogle forarmede Snedker=Familier.