Almuevennen, 1842-08-24
En af Regjeringens stadige Forsvarere i de censurerede Blade, der underskriver sig 12, har i Berlingske Tidende" for nylig skrevet: "Formalitetspetitesserstaae i den stærkeste Modsætning til det Tillids- og Samdrægtighedsforholdimellem Folket og Regjeringen eller Kongen, hvorfra Stænderinstitutionen har sit Udspring, og hvoridenharsin ægte moralske Grundvold. Denne Sandhed er aldeles indlysende, thi hvor sand og virkelig Tillid og Samdrægtighed finder Sted, der sees ikke med ængstelig Nøiagtighed hen til, om et Ord eller en Sætning fremsættes i sin fuldkommen rette Form, eller og Et og Andet i Talens Løb fremkommer i en Form der ved Overlæg og Tid til Betænksomhed kunde været undgaaet; sligt ændses ikke i samdrægtige Forhold, og Jntet vil meere bidrage til at forstyrre disse Forhold, end naar saadan Formalitetspetitesse gjør sig gieldende. Hermed skal ingenlunde siges at al udvortes Formalitet er ligegyldig, og navnlig kan den, af "Berlingske Tidende" udhævede Sætning, ingenlunde med Rette anvendes i det Tilfælde hvorpaa den der er anvendt, da det angik et særdeles betydende Spørgsmaal af indgribende Vigtighed for vor hele stænderske Forfatning; men i alle almindelige, ordinære Tilfælde finder den derimod fuld og vel grundet Anvendelse. Det er i fuld Erkjendelse af denne Sandhed at Stænderanordningen har udelukket den kongelige Commissarius, Regjeringens Organ, fra enhver Virksomhed i saa Henseende, og har henlagt alle Form-Spørgsmaal til Afgjørelse af Præsidenten, som Medlem af Forsamlingen og som af denne selv er valgt til sin Post. Stænder-Anordningen af 15 Mai 1834 bestemmer i § 58, at det er Præsidentens Sag at styre Forretningernes Gang i Forsamlingen og det uagtet Commissarius er tilstede. Han bestemmer overhovedet Alt hvad der hører til god Ordens Vedligeholdelse i Forsamlingen. Han har at paaminde de Medlemmer, som maatte tilsidesætte den behørige Orden i Forsamlingen. § 69 bestemmer at ethvert Medlem er pligtig at underkaste sig Præsidentens Kiendelse angaaende Tilsidesættelse af den fornødne Orden. Der er saaledes ingen Tvivl om, at det ikke alene vil være til Stænder-Jndretningens aabenbare Skade, men at det ogsaa er stridende mod de for denne Jndretning gjeldende Bestemmelser, om den kgl. Commissarius paatager sig at paaminde de Medlemmer som maatte tilsidesætte den behørige Orden i Forsamlingen; hidtil har han ogsaa afholdt sig fra saadanne Jndgreb i Præsidentens Functioner, men i dette Møde er det ikke saaledes, og dette synes at være et Beviis paa, at han ikke har den Tiltro og Agtelse, til denne Forsamling og dens Præsident, som til de tidligere. At dette ogsaa er saaledes, overbevises man om ved at lægge Mærke til Commissarius's Yttringer i Forsamlingen Dagen efter at den var sammentraadt. Han bemærkede da, at det tilkom ham som kongelig Commissarius at overvære de Discussioner som kunde forefalde ved Prøvelsen af en Adresse. "Af Tillid til Forsamlingen havde han imidlertid i de enkelte Tilfælde renunceret derpaa, og denne Tillid var heller aldrig bleven svigtet, men han kunde dog ikke Andet end gjentage hiin Reservation, som hanmuligkunde finde Anledning til at benytte under nærværende Sag. Da Præsidenten yttrede, at han holdt sig overbeviist om, at den nærværende Forsamling ikke mindre end den foregaaende vilde være Gienstand for Commissarius's Tillid, giensvarede han, at det vilde være ham yderst ubehageligt, om han denne Gang skulde komme i den Nødvendighed, at maatte benytte sig af sin Ret til at være tilstæde, men han kunde saameget mindre renuncere herpaa, som der den Dag var forefaldet At tringer af en gandske anden Beskaffenhed end tidligere ved lignende Leiligheder; i ethvert Tilfælde udbad han sig en Afskrift af Udkastet til Adressen, hvorefter han da vilde tage nærmere Beslutning om hvorvidt han ansaae det for nødvendigt at være tilstede ved dets Prøvelse. Den ringere Tillid til Forsamlingen som udtalte sig i disse Ord, har senere viist sig i Commissarius's Tiltale til flere af dens frisindede Medlemmer, der har gjort det nødvendigt for disse at bringe i Erindring, at det kun er Præsidenten der er berettiget til at give Tilretteviisninger. Vi skulle her meddele en Fremstilling af disse Tilfælde, hvor de Paagjældende imod Commissarius have fundet sig opfordrede til at indskyde sig under Præsidentens Eneret til, at paasee Alt hvad der hører til god Orden.