Berlingske Tidende, 1798-04-16
Et par Ord til udiere Eftertanke, foranlediget af Sparsmaal og Svar i de Berlingske Tidender. No 16, 18, 18, 19, at og og for dette Aar. angaaende Brændeviinsbrænden paa Landet. Som en Følge af den Erfaring at hvorvel Brug af Brændeviin ikke aldeles skal alskaftes her dog Misbundergaameget muelig forekommes anseer man Forordningen und 2 August og, der byder saaledes udt og Kongen ville med besunderligt Veldehagansee, at Øvrigheden og Jordegodteierne paa Landet lade dem værganglegent at fra at overflødig Bring af Brændeviin saa meget mueligt indskrænt og afskaffet ved Bøndernes Bryllupeer, Barseler og andre Vertskaber og Gilder, hvor indenlandsk Brændeviin maa bruges Allene til Tarvelighed og naar det tilforhandlev fra Kiøbstæderne. Ved Druttenskab som følger: af overstedig Brændeviins Dritten, fornedres Menneske dybest under sin Værdighed, og forfaldet lettelig til enhver anden last. Og vister det, at jo førte Vanskelighederne ere for at nyde overflødig Brændeviin (naar Mennesket først har ladet sig smaae vel den Drit jommere pirtes Sandsen, og jo hastigere udarter Nydelsen deraf til Druttenskab. Eremplerderpaa fattes ikke. Man betragte de Almuens Folk som levnlig faae slet tillaget ringe Spise og mange saadanne talles desværre iblandt Bondenanden visse Egne. - Mo disse itte ofte fristes til at søge indbildt Vederqvægelse af Brændelin og man de itte omsidder saae det saa jevnlig, at den Deel ansees for deres Trøst imod Hunger og andre Livets Gienvordigheder og deres fødeste Glæden Jmidlertid, naar rede Penge skal udfælles for at faae denne Drik, saa hindrer det undertiden ilar Foll af Bondestanden den dagligen end sige øveblikkelige, Nyden. Og Bøndestanden som den talrigeste, har saa lidet muelig fristes til over: flødig Drændeviins Ditt. Men det Modsatte heraf maatte skee i til udødelig Stade for Sæderne et naar som helst Brændeviinsbrænden paa Landet tillede. Detuden maatte Landet i Almindelighed lide sige Tab derved at ders vigtigste Dielpemiddel Kornvare og skulle blive tildeele dertadsket. ved at bruges i uforholdsmallig Mængde til usund og ringe. Brændeviing isteden for at Landbeboerne nu bringe og sælge. deres paa Produeter til at blive, ved Kiøbstedmand Forædling paa forskellige Maader, beqvemgiorte til Udførsel anden. steds hen hvorved tillige Penge Circulation skeer til Coursen. Forbedring. Otte at tale om hvor mange Familier i Kiøb. stæderne, der nu have anvendt store Bekostninger paa at indrette Drændeviinsbrænderier, og derved ernære sig, og til lidtfuld haabe, itte at have nogen Forandring at befrygte, denseende til Hans Kongelige Majestaae for faae Rar siden. bekiendtgiørte allernaadigste Forbud mod Brændeviinsbrænden paa Landet Erfarenhedlærer, at skal Brændeviin. brænden nagen finde gavne i Almindelighed og Særdeleshed, maae samme drives i det Store og at hvem der have samlet sig ordentlig grundede Kundskaber. Daaren allene indbuden sig, at Brændeviinsbrændenlæres af sig selve og kan drives uden ordentlig Fremgangsmaade. Den Jorddrot, den er bestalet at ædle Følelser og har Forstand at giøre Forsk imellem sand Godt og Ondt, kan itte ønske Tilladelse til Brændeviinsbrænden paa sit Landgade. Derimod kunne det blive en Speculations Handel for Nogle, som muelihave kiøbt Jordegods for Andres Penge, om de ved at indbilde Bønderne adskillige fingerede Fordeles der skulle flyde a Brendeviinsbrænden som de meene at blive tilladt paa Landet kunde faae Bønderne til at betale for Eiendom eller Ar belæste det flere Penge, hvilke derhos paa Grund af den Kiøbe eller Arvefæste Contracten nævnende endog høyere Sum maatte søges ved Laan af et eller andet offentlig Fond Og overa, naar Bøndergaardenes Bygninger tidlig eller stidig aftrænde, formedelst uforsigtig Omgang med Jld vedBrendeviinsbrænderie, saa tørne Tabet enddog paa BranCalsen Sluttelig er man enig udt hvad, som indeholdes. i Svarer, der findes i fornævnte Berlingste Tidende No. 21 Det ansees saaledes afgjort rigtig: at Brændeviinsbrænden, paa Landet maae fremdeles blive forbuden. Udbe.