Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-10-26
Man veed at i Aaret 79 efter Jesu Fødse under Keiser Titus, som erobrede Jerusalem, bleve Stederne Herculanum, Pompeji og Stabia begravede underet Udbrud af Bierget Vesuv. Eruptioner af dette Bierg havde vel i Oldtiden fundet Sted, som kan sees af, at man fandt at Gaderne i Pompeji vare broelagte med Lava; men Bierget havde ikke spyet Jld i umindelige Tider; thi man læset en meget træffende Beskrivelse over Bierget hos Geographen Strabo, som levede paa Augusts ogsaa alt paa Christi Tider, hvori han yttrer den Formodning af Biergets Udseende at det maatte have været ildsprudende, men vidste ikke at det var det. J Aaret 63 erholdt disse Stæder en Advarsel om den forestaaende Fare; thi der indtraf et Jordskielv, som anrettede meget Skade i dem: Philosophen Seneca, Apostelen Pauli Samtidige omtaler det; men Jndvaanerne istandsatte deres forfaldne Stæder. 13 Aar derpaa indtraf den store Ulykke, men som har forskaffet vor Tidsalder saa mange interessante Opdagelser. En Steenregn bedækkede Herkulanum, over hvilken en Lavastrøm siden udgiød sig; en Regn af Aske begrov Pompeji. Den store Romerske Lærde, den ældre Plinius, begav sig til Stabia for at betragte dette store Naturphænomen og tilfatte Livet derved. 1700 Aar gik hen inden man opdagede disse underjordiske Stæder. I Herkulanum fandt man et Theater og andre Bygninger og en Samling af Bøger fra hiin Oldtid; men da Staden ligger skiult under en haard Lavamasse, som er vanskelig at bryde igiennem, og da Stæderne Resina og Portici ligge ovenpaa den, saa blive Opgravelserne der ikke fortsatte, og hele Opmærksomheden er bleven henvendt paa Pompeji, som er lettere at udgrave og oven paa hvilken kun enkelte Haver og Gaarde ligge. Staden, som var i Oldtiden en Stapelstad for flere Byers Handel, var riig paa offentlige Bygninger og Mærkværdigheder og man maae forbauses over alt hvad der er blevet opdaget. Redacteuren af dette Blad, som har gjort sig bekiendt med denne Gienstand og besidder Kaarter og Grundtegninger over denne Oldtids Stad betragter med Beundring den Høide hvorpaa Culturen har staaet i hine Dage, hvor den har været beundringsværdig, hvor alt har dengang været forskielligt fra, som det nu seer ud i Menneskelivet. Aske regnen overraskede denne blomstrende Stad, og som man graver den op staaer Menneskelivet klart for vore Blikke, som det var beskaffent for 1750 Aar siden. Hvilken Gienstand for Følelsen og Beundringen, Cicero havde et Lyststed i Pompeji, hans Pompejonum, han omtaler det tit nok i sine Breve til Atticus. Jeg har efter læst alle disse Steder; man kunde blive vred paa ham fordi han beskriver dets Beskaffenhed saalidet omstændeligt. Han vidste nu saa godt hvorledes det saae ud, men vi Nyefødninger ville saa gierne sammenligne Oldtidens Beskrivelser med Nutidens Opdagelser. Men vi ville høre Hr. Raoul Rochette tale: Denne berømte Mosaik (en Afbildning af indlagte Stene) blev fundet i et Huus, som laae i den saakaldte Merkurs Gade, som udstrækker sig næsten i en lige Linie fra Fortunas Tempel og Tiberii Triumphbue til Jsisporten og gaaer derfra ned i lige Linie til Forum. J denne Gade ere i de sidste Aar blevne opdagede flere anseelige Huuse, som ere decorerede med Smag og Rigdom, saaledes Qvæstorens, Maleagers og Dioscurernes. Disse Opgravelser bleve foranstaltede af den Neapolitanske Regiering med saa megen Langsomhed, saa at der sielden bliver opgravet mere end et Huus om Aaret. For at giøre sig et tydeligt Begreb om denne Seendrægtighed, og som man neppe kan giøre sig en Forestilling om, maae anføres, at man i 1829 opdagede Fodstykkerne af et Huus som tegnede til at være et afde største og smukkeste i den gamle Stad og først i Enden af October 1831 opdagede man det heromtalte prægtige Mosaikgulv i een af dette Huses Sale, og derpaa gik et heelt Aar hen inden Huset blev fuldstændigt udgravet. Saaledes hengik 3 Aar inden eet eneste Huus blev udgravet: hvormange Aar ville derfor ikke hengaae inden Oldtidens Slør bliver fuldstændigt afdraget fra denne begravede Stad og som dog var saa let at afdrage.