Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1735-09-01
England. Der ere mange Ting, som kand tilvejebringe en Nation Berømmelse og Ære, allerhelst naar Conjuncturerne synes at være mest vanskelige uden for samme Riigets Grændser. J den Henseende er en klog Condnite Kronen for alle Staats Maximer, i det man veed at redde sig selv for alle paakommende Farligheder, og dog tilligemed at være andre Nationer til Forsvar og Beskiermelse. Saaledes maa vi allerførst ansee den Engelske Flode, som ligger i Havnen for Lissabon, at skiønt samme har været den heele Sommer over, det Portugisiske Riige til Nytte, uden at lade det komme an paa et offentlig Freds-Brud, saa er man dog overalt i London af de Tanker, at samme udi tilstundende Vinter skal ikke kaldes fra Portugal tilbage, helst da man intet tilforladeligt har om det Spanske Riges Oprigtighed mod denne nærgrændsende Krone, som for alt dette holder samme Flode for en nødvendig Modværn til at være sikker imod all Last og befrygtende Overfald, og Spanien derimod anseer bemeldte Flode, som en Torn Nationens Øine, at ikke Deres Øjemeed kand naae sin forønsket Fremgang til at udbryde imod den Portugisiske Crone i offentlige Fiendtligheder. Det er nok vist, at mange Levnets Midler i den Kongl. Residentz Stad Lissabon blive Dag for Dag rarere og dyrere, men saa veed det StorBrittanske Riige fra Hiemme at giøre Leverance paa den største Deel af den behøvende Provision, som dog alligevel paa Hans Portnesiske Midjestæts Bekostning altsammen den føres og forskaffes. Deræster den te vard at berømme, at Hans Stor-Brittanske Majestæt er lige saa omhasgelig, at forlige de krigende Pissancer, som at mamtenere enhver sin dette dog saa, at hans eget Anoe kand altid forblive i en Flortsant og god Ti stand. Thi endskiønt man altid beraaber sig paa den saa kaldte Balanckaf Europa, saa vil man dog forsøge alling, Mindelighed at faae Parret ge forlige, førend man virkelig og besve sig i nogen amodvendig og du Aar 1776. din Krig. Og naar saa alle Moyens synes at være aldeles spildte til at mindre paa den fredsommelige Vei, kand Leiligheden og Tilden omsider letteligen findes til at bruge den behøvende Forre. Videre maa man ogsaa tage dette Agt, at det Stor Brittanske Rige er velbetænkt paa sin egen Conservation, i det man allerede lader 30000 Mænd hverve i Landet, for rend man vil frygte sig for nogen fiendtlig Jnsolence. Og lad være, de nargrændsende Prissancer havde mindst ventet denne de Engelske Troppers Forøgelse, saa kand dette dog intet give til Sagen, naar Ralson de Guerre udkræver saadant. Thi det er altid bedre at forekomme, endsom at fo kommes, og lade sig dysse i Søvn af mange gode Løfter og Forsikringer, som ikkun allerne beroe paa Læberne. Endelig og for det sidste er denne Condite at rose, da Hans Kongl. Maists i Sverrig Hr. Broder til HessenCassel slutter en forønsket Mariage mellem sin Printz og den anden StorBrittanske Princess, hvorved altsaa Fortroligheden og Venskabet mellem Sverrig og England meer og meere stadfæstes, paa det de Nordiske Riger kunde opnaae des stærkere Alliauce til at imodstaae all udenlandsk Magt, som nu synes at være kommen til sin høieste Vext. Hvorfore man nu, som altid, er af de Tanker, at Krigens Skue=Plads kand snart faae et andet Udfald, at den, som først havde Fremgang, maa siden klage over Lykkens Ubestandighed, som pleier at smigre til en Tild, men omsider anstemmer hun en sørgelig og sammerlig Tone, saa at Freden bliver det eneste Centrum, hvor alting sigter hen til.