Viborger Samler, 1829-11-02
Fredstractat mellem Rusland og Porten. (Sluttet.) Art. S. Da Fyrstendømmerne Moldau og Vallachiet, ifølge en Capitulation, have stillet sig under den høie Ports Overlehnsherredømme (uxerainete,, og Rusland har garanteret deres Vel (propperite) saa for staaer det sig, at de skulle beholde alle de Privilegier og Friheder som ere bevilgede dem, enten ved de mellem begge Riger afsluttede Tractater, eller ved de til forskjellige Tider kudstædte Hattischerifs. Som en Følge heraf skulle de nyde fri Udøvelse af deres Gudsdyrkelse, en fuldkommen Sikkerhed, en uafhængig Nationalforvaltning og en fuldkommen Handelsfrihed. De, de tidligere Stipulationer tilføiede Clausuler, der ere anseete for nødvendige til at sitire disse trende Provindser deres Rettigheders Nydelse, ere anførte i den tilføiede Separatact, hvilken Act udgjør en integrerende Deel af nærværende Tractat og som saadan skal betragtes. (Denne Separataet indeholdes næsten ordlydende i No. 126 af Samleren i en af den preussiske Statstidende tagen Artikel fra Bucharest af 24de Septbr., og anføres derfor ikke paa Nye.) Art. 6. Da de Omstændigheder, som ere indtraadte siden Afslutningen af Conventionen til Akjerman, ikke have tilladt den høie Port, ufortøvet at fuldbyrde Stipulationerne i den Separatact, som angaaer Servien og er vedføiet benævnte Conventions Art. S., saa forpligtet den sig paa den høitideligste Maade at opfylde samme uden mindste Opsættelse og med den samvittighedsfuldeste Nøiagtighed, og navnligen ufortøvet at skride til Udleveringen af de sex, fra Servien afrevne, Districter, og paa denne Maade for bestandigt at sikkre denne troe og lydige Nations Roe og Velfærd. Det med Hattischeriffet (Sultanens egenhændige Underskrivt) beklædte Fir man, som anbefaler Fuldbyrdelsen af disse Stipulationer, skal inden en Maaneds Forløb fra nærværende Fredstractats Undertegnelse at regne, tilstilles og officiel meddeles det Keiserlige russiske Hof. Art. 7. De russiske Undersaatter skulle i det hele ottomanniske Rige, saavel til Lands som til Vands, nyde den fuldkomne og ubetingede Handelsfrihed, som er tilsikkret dem ved de tidligere mellem begge de høie congraherende Magter afsluttede Tractater. Denne Handelsfrihed maa ikke lide nogen Krænkelse, og der skal i intet Tilfælde og under intet Paaskud kunne lægges nogen Hindring i Veien for den, det være nu enten ved Forbud eller Jndstræntning, eller i Følge af noget Reglement eller nogen Forholdsregel, ligemeget enten samme gaaer ud fra Forvaltningens Autoritet eller fra den indre Lovgivning. De russiske Undersaatter Fartøier og Vare skulle beskyttes mod ethvert Slags Voldsomhed og Veration. De Første skulle staae under Ruslands Ministers og Consulers udelukkende Jurisdiction og Politie: de russiske Fartøier maae aldrig underkastes noget Slags Visitation fra de ottomanniske Autoriteters Side, hverken paa aaben Søe, eller i nogen af de under den høie Ports Herredømme staaende Havne og Rbeder: alle mulige Vare, og Handelsartitier som tilhøre en russisk Undersaat, maae efter Udredelsen af de taritmæssigt bestemte Toldafgivter frit sælges, udlosses i Eiernes eller Consignatairernes Magaziner, eller ogsaa bringes ombord paa et andet Fartøi ligemeget af hvilken Nation, uden at den russiske Undersaat er forpligtet til herom at giøre Anmeldelse til Localautoriteterne og endnu meget mindre at ansøge om Tilladelse hertil hos dem. Man er udtrykkeligen bleven enig om, at det fra Rusland udførte Korn skal nyde de samme Privilegier og at dettes fri Transport aldrig og under intet Paaskud maa finde den mindste Vanskelighed eller Forhindring. Den høie Port forpligter sig fremdeles til ombyggeligen at vaage over, at Handelen og Slibsfarten paa det sorte Hav i Særdeleshed ikke kan lide nogen Slags Standsning. Desaarsag erkjender og erklærer den, at Gjennemfarten gjennem Constantinopels Canal og Strædet ved Dardanellerne er ganske fri og aaben for russiske Slibe under Handelsflag, ligemeget om de have Fragt inde eller ere ballastede, om de komme fra det sorte Hav og løbe ind i Middelhavet eller om de komme fra Middelhavet og ville løbe ind i det sorte Hav. Forudsat at disse Skibe ere Handelsfartøier, maae de af hvilken Størrelse og Drægtighed de end monne være ikke udsættes for nogen Hindring eller Veration i Medhold med hvad ovenfor er bestemt. Begge Hoffer ville gjøre Aftale angaaende de hensigtsmæssigste Midler til at undgaae alt Ophold i Udfærdigelsen af de fornødne Skibs papirer. Jfølge det samme Princip ertlæres Gjennem farten gjennem Canalen ved Constantinopel og Strædet ved Dardanellerne fri og aaben for alle de Magters Handelsfartøier, som befinde sig i Fredstilstand med den høie Port, enten de nu ere bestemte til de russiske Havne ved det sorte Hav, eller komme derfra, med Ladning eller Ballast, under de samme betingelser som ere stipulerede for Skibe under russisk Flag. Jdet den høie Port tilkjender det russiske Hof Ret til at sikkre sig Garantie for denne fuldkomne Frihed for Handelen og Seiladsen paa det sorte Hav, erklærer den høitideligt, at der ingensinde og under intet Paaskud skal lægges mindste Hindring i Veien for samme. Den lover in Specie. at den aldrig herefter vil tillade at anholde eller tilbageholde Skibe, enten disse nu have Fragt, eller seile med Ballast, enten de seile under russisk Flag eller tilhøre andre Nationer, som ikke befinde sig i erklæret Krigstilstand med det ottomanniske Rige, naar disse passere Canalen ved Constantinopel og Strædet ved Dardanellerne, for at begive sig fra det sorte Hav til Middelhavet eller fra Middelhavet til de russiske Havne ved de sorte Hav. Og hvis, hvad Gud forbyde, een af de i denne Artikel indeholdte Stipulationer skulde krænkes, uden at den russiske Ministers Reclamationer i denne Henseende erholdt en fuldkommen og øieblikkelig Satisfaction saa erkiender den høie Port forud det Keiserlige russiske Hofs Ret til, at betragte et saadant Brud paa Tractaten som en virkelig Fjendtlighed, og at foretage umiddelbare Repressalier imod det ottomanniske Rige. Art. S. Da de i tidligere Tider ved den sjette Artikel af Conventionen til Afterman Kipulerede Overeenskomster angaaende de af de resp. Undersaatter og Handlende gjorte Reclamationer i Henseende til Skadesløsholdelse for de til forskjellige Tider siden Krigen 1806 lidte Tab itte ere blevne fuldbyrdede og den russiske Handel siden benævnte Conventions Afslutning som en følge af de i Henseende til Seiladsen paa det sorte Hav trufne Forholdsregler paa nye har lidt betydelig Skade, saa er man bleven enig om og har fastsat, at den ottomanniske Port til Skadesløsholdelse for disse Tab skal inden 18 Maaneders Forløb i Terminer, som senere skulle bestemmes udreede til det Keiserlig russiske Hof en Sum af een Million og 5000,000 Ducater, saa at Betalingen af denne Summa skal gjøre Ende paa alle resp. Reclamationer og Fordringer fra begge contraberende Magter i ovennævnte Anledning. Art. 9. Da den langvarige Krig, som lykkeligviis er tilendebragt ved denne Fredstractat, har foranlediget anseelige Udgivter fra det Keiserlige Hofs Side, saa erkjender den høie Port Nødvendigheden af, at udrede en billig Skadesløsholdelse herfor. Foruden en liden Landstrækning i Asien, som er bleven stipuleret under Artiklen 4, og som det russiske Hof har indvilliget i at modtage til Afdrag paa benævnte Skadeholdelse, forpligter den høie Port sig derfor til at udbetale en Pengesum, hvis Beløb skal bestemmes ved Overeenskomst. Art. 10. Jdet den høie Port erklærer sin fuldkomne Tiltrædelse til Stipulationerne i den mellem Rusland, Storbrittannien og Frankrig den 6te Juli 1827 i London afsluttede Tractat, tiltræder den tillige den, den 22de Marts 1829 mellem benævnte Magter paa denne Tractats Basis afsluttede Act, som indeholder de omstændelige Bestemmelser i Henseende til hiins definitive Fuldbyrdelse. Strax efterat Udvexlingen af nærværende Fredstractat er skeet, vil den høie Port udnævne Befuldmægtigede, for i Forening med Ruslands, Englands og Frankrigs at træffe en Overeenskomst i Henseende til Maaden at fuldbyrde benævnte Stipulationer og Bestemmelser paa. Art. 11. Umiddelbart efter Undertegnelsen af Fredstracten mellem begge Riger og Udverlingen af begge Monarchers Ratificationer, vil den høie Port træffe de fornødne Forholdsregler til den hurtige og samvittighedsfulde Fuldbyrdelse af de i samme indeholdte Stipulationer, navnlig af Art. 3 og 4, som have Hensyn til Grændserne der skulle adskille begge Riger, saavel i Asien som i Europa, og Art. 5 og 6, angaaende Fyrstendømmerne Moldau og Vallachiet samt Servien, og fra det Øieblik af, da de forskjellige Artikler kunne ansees for opfyldte, vil det Keiserl. russ. Hof skride til Rømningen af det ottomanniske Riges Gebeet, overeensstemmende med den Grundvold, der er opstillet i en Separatact, som udgjør en integrerende Deel af denne Tractat. Jndtil den fuldkomne Rømning af det besatte Gebeet skal den for Tieblikket under det Keiserl. russiske Hofs Jndflydelse i samme indførte Forvaltning og Tingenes Orden opretholdes, og den høie ottomanniske Port kan paa ingen Maade tillade sig Jndblanding heri. Art. 12. Strax efter nærværende FredstractatsUndertegnelse skal der paa begge Sider til Anførerne til Lands og Vands sendes Befalinger til at standse Fjendtlighederne. De, som maatte være blevne begaaede efter nærværende Tractats Undertegnelse skulle betragtes, som om de ikke havde fundet Sted, og ikke frembringe nogen Forandring i sammes Stipulationer. Ligeledes skal Alt, hvad der i dette Mellemrum maatte blive erobret af den ene eller den anden af de høie contraherende Magters Tropper, uden mindste Opsættelse tilbagegives. Art. 13. Jdet de bøie contraberende Magter gjenoprette et giensidigt venskabeligt Forhold, bevilge de en almindelig Tilgivelse og en fuldkommen Amnestie for alle dem af deres Undersaatter af enhver Stand, som i Lø det af den nu lykkeligt tilendebragte Krig have taget Deel i Militairoperationerne, eller ved deres Opførsel eller Meninger maatte have yttret en Hengivenhed forden ene eller den anden af de contraberende Magter, Som en Følge deraf kan Jntet af disse Jndividner, hverken i Henseende til sin Person eller Formue blive foruroliget eller forfulgt formedelst sin tidligere Opførsel. Enhver af disse stal, naar han tiltræder sine forrige Atsiddelser, tilsikkres disses fredelige Nydelse under Love nes Beskyttelse, eller ogsaa skal det staae ham frit for at skille sig ved dem inden 18 Maanedes Forløb, for at begive sig med sin Familie og sin rørlige Eiendom til hvilketsomhelst Land, uden at være udsat for Reactioner eller andre Hindringer. Fremdeles skal den samme Termin af 18 Maaneder, regnet fra Udverlingen af nærværende Fredstractats Ratification tilstaaes de resp. Undersaatter, som ere bosiddende i det den høie Port tilbagegivne eller i det til det Keiserlige russiske Hof aftraadte Gebeet, for, hvis de maatte finde det passende, at disponere over deres for eller efter Krigen erhvervede Eiendom, og begive sig med deres Capitaler og rørlige Gods fra den ene contraherende Magts Stater til den Andens, og omvendt. Art. 14. Alle Krigsfanger, ligemeget af hvad Nation, Stand eller Kjøn skulle, strax efter Udverlingen af den nærværende Fredstractats Ratificationer, frigives og tilbagesendes uden mindste Løsepenge. Herfra undtages de Christne, som i den høie Ports Stater af fri Drivere traadte over til den muhamedanske Religion og de Muhamedanere, som ligeledes af fri Drivt i det russiske Riges Stater ere traadte over til den christelige Religion. Paa samme Maade skal der gaaes frem i Henseende til de russiske Undersaatter som efter nærværende Fredstractats Undertegnelse paa een eller anden Maade geraade i Fangenskab eller maatte befinde sig i den høie Port Stater. Det Keiserl. russiske Hof lover at handle paa samme Maade med den høie Ports Undersaatter. Den skal ingen Erstatning forlanges for de Summer som at begge de høie contraherende Magter ere anvendte til Fangernes Underholdning. Enhver af Magterne skal forsyne disse med Alt nødvendigt paa deres Reise indtil Grændsen, hvor de skulle udverles af Commissairer fra begge Sider, der senere skulle udnævnes. Art. 15. Alle til forskjellige Tider mellem det Keiserlige russiske Hof og den høie Port fastsatte Tractater, Conventioner og Stipulationer ere med Undtagelse af de ved nærværende Fredsfordrag ud af Kraft satte Artikler. betræftede i deres hele Omfang og hele Betydning, og begge de bøie contraberende Magter forbinde sig til en samvittighedsfuld Jagttagelse af samme. Art. 16. Nærværende Fredstractat skal ratificeres af begge de høie contraherende Hoffer og Ratificationer. nes Udvexling ved deres Befuldmægtigede paa begge Sider finde Sted inden ser Uger, eller om mueligt tidligere.