Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-04-06
Den første Artikel af denne Tractat indrømmer Nordamerikanerne Ret til at fiske paa Kysterne af Nyefoundlaand og Labrador og bestemmer nøie de Strækninger hvorpaa Fiskeriet er dem tilladt (imidlertid ere der to ubestemte Punkter derved, som le kunne give Anledning til nye Stridigheder imellem begge Nationer; den første, naar det hedder, at det er Nordamerikanerne tilladt at fiske langs med Kysten af Labrador op mod Norden uden at bestemme Grændsen, men dog med den Clausel, at Hudsons Compagniets Rettigheder skulle være uforkrænkede; men hvorvidt disse gaae er ikke angivet; man veed, at dette Selskab udstrækker sine Handelsrettigheder meget vidt, at det driver sin Handel med de Vilde lige til det stille Hav, at det overalt opretter Handelsloger, og at det tiltager sig et Monopol, hvor det først har oprettet disse; hvilket Monopol, det da forsvarer med væbnet Haand; hvorom der allerede har været Stridigheder imellem Nordamerikanerne og Englænderne. For det andet naar det hedder, at de Nordamerikanske Fiskere tilstaaes Ret til at tilberede og salte deres Fisk paa alle Steder paa Kysterne af Labrador og Nyefoundland, som ere ubeboede; men da Establissementerne stedse meere udbrede sig paa Kysten af denne Øe, saa kan der blive i Tiden Dispute om Amerikanerne maae lande paa de Kyster, som først ere blevne beboede efter Tractaten. Admiralitets=Retten i Hallifax erklærede for nyelig enhver Bugt for beboet, hvori blot en eneste Fisker= eller Jægerfamilie havde etableret sig.) – J den anden Artikel bestemmes Grændselinien imellem Friestaternes og Kongen af Englands Besiddelser i den nordvestlige Deel af Amerika. Denne skal gaae fra det vestligste Punkt, af Skovsøen og langs med den 49 Grad til Havet. (Den store Søe Assinibonis og Floden af samme Navn bliver her Friestaternes Grændse. Denne Regulering af sine Grændser, saavel mod Norden, som mod Syden, er et overmaade vigtigt politisk Værk, som den Nordamerikanske Regiering nu har bragt til Ende. Friestaternes Besiddelser have nu omtrent faaet Skikkelse af en Flaske som med en temmelig bred Hals aabner sig mod Vesten, et temmeligt passende Billede paa Udgydelsen af Enropas Folkemængde over Amerika til det stille Havs Øer og Kyster.) – J den tredie Artikel bestemmes, at alle Landstrækninger med sine Bugter paa Nordvestkysten af Amerika, som blive reclamerede af een af de contraherende Magter skulle, i 10 Aar staae aabne for begge Nationers Undersaattere. dog uden at skade disses Rettigheder eller en tredie Magts (Russernes) Ret til disse Landstrækninger (heri ligger en stor Kilde til tilkommende Stridigheder, og man seer, at begge Magter have søgt at undgaae eller at opsætte Disputer om Gienstænde, som ikke lode sig berigtige.) – J den fierde Artikel forlænges de i Handelstractaten af 3die Juli 1815 tagne Bestemmelser endnu paa 10 Aar. – Ved den 5te Art. overdrages de Vanskeligheder, som Opfyldelsen af den 1ste Art. af den Genfer Tractat har foraarsaget til en anden Stats eller Fyrstes Mediation. (Denne hele Handelstractat er imidlertid intet andet end en foreløbig Convention, hvorved begge Stater ere blevne enige om Afgiørelsen af visse Punkter; thi meget vigtige Gienstænde staae tilbage at forhandle, som især udspringe af den nye Nordamerikanske Navigationsakt, hvilket Præsidenten ogsaa har bemærket i sin sidste Jndberetning til Kongressen)