Kiøbenhavns Postrytter, 1797-10-27
Den hellige Michaels 17 Fod høye Billedstøtte, der er af forgyldt Kobber, og staaer paa det derværende Communehuses høye Taarn, skal tages ned med en Bekostning af nogle tusend Gylden. De derværende geistlige Foreninger vægre sig bestandig at aflægge den dem affordrede Eed, da ingen vil være den første, og hver vinsee, hvad den anden giør. Gudelstiftet var virkelig alt besluttet til Eeden; men forandrede pludselig sine Tanker af mig i det 90 og majorina da Uagtet her idelig komme Courerer fra Jtalien, erfarer man dog intet bestemt, saameget veed man midlertid med temmelig Vished, at Buonaparte efter 18de Fructider har faaet gandske andre Instruetroner. Den fornemste skal være, at Keiseren ikke skal blande sig i de Fredsfordrag, Republiken skal sluttes med de tydske Fyrster. Man tvivler nu ikke meere, at den venstre Rhinbred, jo bliver Frankerigs Grændse. Nogle overdreng, tydske Patrioter, have yttret det Ønske, at danne en egen tydsk Republik paa venstre Rhiinbred; men de have ikke tilstrækkelig studeret Jndvaanernes Kræfter, og land, og Directo vil neppe agte paa deres Stemme. (Saaledes den hamborgske ny Tidende, altonaiske Mercurius, og Correspondenten sige derimod; toman bestandig taler høyere om det Forehavende, ved Krigens Fornyelse at grevolutionere Tydskland) Et af den nye franske Plade, hvori Medarbeidere af officiel Bladet Redacteuren have Deel, og som man paastaaer, skrives under høyere Jndskydelse, yttrer sig saaledes herom: Man undrer sig, at Angerenu har taget Borger Mehne mød om Secretair, da denne dog aldrig i sine Dage har bivaanet et Feldtog, men man betænker ikke, at da Angereau skal være Rhinens Buonaparte, kan han ikke hielpe sig eene med Generaler, der blot vide at føre deres Kaarde, men behøver og Mænd, der nøie kiende, Tydsklands politiske Forhold, og ved deres Jndsigter sætte Generalerne i Stand til, at nytte deres Seiere. III. 10 og Pillodnu 916 os paa en Tilbagese, end ny i Holma og om Af dem indvortes Stemning giver Redacteuren følende Afbildning. De fornemme Ciraler synes næsten uden Undtagelse, at være uden al hengivenhed til Republiken, og i meget ondt Lune mod Directoriet, hvis Kiækhed og Viisdom er dem en Forargelse. De Jldesindede vaagne igien, og dække dem med Nattens Slør, De Ord, Kongen leve ere slagne paa Murene. Hos den talrige Arbeidsclasse er hengivenheds Aanden til Republiken, ikke tvivlsom. De unge Mennesker af første Reqvisition, der igien maae til Armeerne, føre uborgerlige Taler. Majoriteten af Borgerne, som følger de offentlige Anliggenders Gang, sætter største Liid til Regieringen, og hos denne Classe Mennesker er ligesaamegen Patriotismus, som Ligegyldighed hos de Mennesker, der overlade sig til Børspeculationer og Agiotage. Skuespillenes Aand luttres; i nogle høres patriotiske Sange med Fornøyelse. 2000 og i 2 96de i nu nolahar man ophiansk Mand og an hvor Paris, den 14de October. Man vedvarer her at udsprede de meest foruroligende Rygter, enten af vir Nogle paastaae, der kelig Frygt, eller med Hensigt. vil endnu blive deporteret Borgere i tusendviis, andre sige, Anarchisterne ville med første rive Magten til sig. Efter andres Sigendestaae de sydlige Departementer op i Masse, andre paastaaer igien, at i Forstæderne paa ny laves Pigkiæppe til Saaledes udbreder sig Mis troen lynsnal, og de mismodiggiørende Spaadomme, mangfoldiggiøres, og Lykkeligviis - siger Parises Bulletin og vil ingen af dem gaae i Opfyldelse, og de frygtsomme ville slippe med Frygten, da og ald No. 20 og 30 Aug.