Viborger Samler, 1794-03-24
Da han sc. Skipperen efter nogen Dages Forløb ingensteds kunde treffe saa billig Accordt om Skibets Udsættelse, som han ønskede, overtalte jeg en af mine Sognemænd til at paatage sig Udsættelsen, 80 Rdlr. skal Manden have for havte Umage og i Arbeids Løn for sig og behøvende Folk. Desuden betaler Skipperen 3 Mk. for hver Baadfuld Baglast, som efter Forlangende leveres ham. J 6 Dage arbeides paa Skibets Udsættelse, og hver Dag af et Antal fra 12 til 21 Mennesker; hver Karl fik daglig 2 Mrk., men, som de den sidste Dag maatte endog arbeide heele Natten igiennem, og fra Klokken 8te om Aftenen staae i Havet til Dagbrækningen, Skibet. blev flodt, fik de hver 4 Mrk. Af Brændeviin, denne for Havboen saa umistelige Drik, der endog giør ham villig og ufortrøden til de tungeste Arbeider, blev daglig udskiænket 5 Potter, og den sidste Dag dobbelt. Til at smøre Bielkerne, Skibet skulde fremskydes paa, blev forbrugt en Fierding grøn Sæbe; ei at tale om de mange store Jern Holdhager, der maatte anskaffes, og hvoraf daglig mange sprang itu, hvilke vare næsten de eeneste Hoved=Redskaber, der bleve brugte til og ved denne Leilighed. Til den, der lovlig kan gotgiøre mindste urigtighed eller Usandfærdighed i det Anbragte, forbinder jeg mig herved at betale 50 Rdlr. og desuden erstatte alle paagaaende Omkostninger. Her haver saavel den anonymiske Forfatter, som og Læseren baade Tildragelsen selv som og Regnskab for de af Skipperen udgivne 80 Rdlr. Tillad mig nu at spørge, hvilket er det Lovstridige og Barbariske i denne Handling, hvilke de store Omkostninger, denne Skipper har været udsadt for, som kunde have været sparte? - Gid dog vore Dages Skribentere vilde med Redelighed og Upartiskhed baade undersøge og bedømme enhver Handling, de foretage sig at beskrive! Dette er en nødvendig Egenskab, som bør findes hos ethvert Menneske, men i sær hos en Skribent, allerhelst om han tillige er Dommer. Ja gid disse gode Forfattere og vilde altid tænke, førend de skrev, man fik vel mindre men grundigere Afhandlinger. At alle just ikke anseer min Opførsel mod Skipper Prass med samme - Øjne, som Forfatteren, beviser Kiøbmand Henrich Øelrichs i Neustad Godens Brev til mig, i hvilket han, som Eiere af Ladningen takker mig for min (som han kalder det, Christlichen und Menschen freundlichen Gesinnungen &c. Brevet skal paa Forlangende blive Forfatteren foreviist. - Og da bemelte Forfatter skriver i Piesen, og det uden mindste Undtagelse, at Præsterne ved Strandkanten kun giver deres Karle halv Løn, fordi de skal have Lov til at gaae paa Schou, saa modsiger jeg det herved for min Part, som en aabenbar Udsandhed, ja endog herved opfordrer Forfatteren til at bevise, om jeg enten hemmelig eller aabenbar har givet mine Folk Lov til at stræne (saaledes kaldes det her i Egnen) eller hvilket er det samme: at stiele ved Havet, og for denne Tilladelse har havt dem for halv Løn. Hidtil har jeg maattet give min Avlskarl aarlig Løn 16 Rdlr. og de andre i Forhold hertil. En Sandhed, som C. T. Hr. Doctor og Byefoged Baden i Lemvig, som Herredsfoged her, let kan, om fornødiges, skaffe oplyst. Troer Forfatteren at nogen Præst har fortient hans Beskyldning, hvorfor nævner han Ham da ei, Bør alle lide, om Een (hvorom jeg dog tvivler) har gjort sig heri skyldig? Ligesaa lidet kan jeg tie til Forfatterens anden Beskyldning, der er forfattet i ligesaa ample Udtryk, at jeg skulde have behandlet den Jndstrandede som min Fiende: (adversus hostem æterna auctoritas) Nei, stedse har jeg anseet Ham for det Han er min Ven, min Broder, min trængende Næste, ja ikke allene tilholdt de mig anbetroede Meenigheder til samme, men endog heri foregaaet dem med mit eget Exempel som det, der virker stærkere og varigere end alle Overtalelser. Fialtring den 12te Martii 1794. Rømer.