Aalborg Stiftstidende, 1831-11-21
Blandede Efterretninger. Fra Capitainlieutenant C. C. Zahrtmanns Haand, har et lidet Skrift, foranlediget af den Blomske Brochure, forladt Pressen. Det har til Titel: "Meninger om det hensigtsmæssigste Værn for Danmark, med Hensyn til Capitain v. Bloms Yttringer i samme Anledning" (72 S. i 8vo; sælges til Bedste for Bombebøssen.) - I dette Skrift gaaer Forf. ud fra den Forudsætning, at Capt. Blom har "fremsat Meninger og brugt Udtryk, hvilke han troer istand til at virke ufordeelagtigt paa den nu bestaaende Enighed imellem Land- og Sø-Etat." Han erklærer, at han ingenlunde deler de offentligt yttrede Anskuelser om det Blomske Skrifts Værd, og Pigesom Capt. Blom erklærer at ville vise Publikum, at der i det Mindste kunne gives to Meninger om Danmarks Sømagt", saa troer han det "eiheller uhensigtsmæssigt at vise, hvorlunde der blandt mange Meninger, endog hos et Jndivid kan findes dem, der i enhver Henseende ere forskjellige fra Capt. Bloms." - Zahrtmanns Meninger ere da følgende: 1) At Landmagt og Sømagt ere to særskildte Vaaben, ligesaa forskjellige som Land og Hav; 2) At disse Vaaben kunne bruges samlede eller hvert for sig, og i hvilketsomhelst af Tilfældene give meget afgjørende Resultater, der altsaa kunde frembringes ved Sømagt alene; 3) At deres rigtige indbyrdes Forhold er afhængigt af forskjellige Omstændigheder, men især af Landenes naturlige Beliggenhed; 4) At Landmagt og Sømagt aldrig have gjort hinanden indbyrdes Afbræk i Danmark og Norge, men at hver Gang Staten har udviklet Kraft, har det været paa eengang baade tillands og tilvands, og hvergang den har viist Afmagt, har dette yttret sig ligesaavel tilsøes som tillands; 5) At Danmark, forenet med Norge, aldrig har kunnet holde en kraftig Fjende ude med sin Armee, at det har lidt alle betydelige Tab, som directe følge af at have manglet Flaade, og at Flaade har reddet det, naar det har været truet med Undergang; 6) At Danmark i sin nuværende Stilling ei uden Flaade kan imodstaae Angrebet af en Armee, som bringes og understøttes af en Faade; og 7) At Armeen i en Stat med to Millioner Jndvaanere aldrig kan spille nogen Rolle paa Verdens Theatret, hvorimod en saadan Stat som Sømagt kan blive betydelig, og at derfor ingen saa lille Stat kan hævde sin Selvstændighed ved egen Kraft, med mindre den som Danmark er omgiven med Hav, og benytter dette til sit Forsvar. - Hvert af disse Punkter har Forf. nøiere udviklet ved et let Omrids af de Grunde, hvorpaa de ere byggede", og deres samlede Resultat indeholdes i den Formening, at det fornuftigste Værn for Danmark vilde være en Flaade, saa stor som den kan besættes af Statens Søfarende, der maatte holdes i nogenlunde jevn Øvelse, og altid fuld færdig til Udrustning, samt dernæst en Armee; ei større end Statens Finantser tillade det, og hvis hele Organisation, fornemmeligen dens Øvelser, maatte være beregnet paa, at den kunde tjene som Kjerne for en almindelig Bevæbning, naar denne ved fjendtligt Angreb maatte gjøres fornøden." - Efterat have fremsat disse sine Meninger, gaaer vor Forf., der ved samme siger sig at komme i Categorie med de Personer, der ifølge Capitainens Yttring maa have ""den sorte Stær i Forstanden", til egen Retfærdiggjørelse", over til "Sætning for Sætning, at belyse det Capitainen saaledes har opstillet som Normalbegreber, hvorefter Forstandens Klathed skulde blive at bedømme." - Denne Belysning - den egentlig polemiske Deel - udgjør Størstedelen af Skriftet (P. 15 til 72), og leverer, forstørstedelen bygget paa historiske Data, en hverken uvigtig eller unteressant Række af Bemærkninger, som Actstykke til den ved Bloms Skrift(Sluttes i næste Avis.) vakte Strid.