Viborger Samler, 1845-07-01
Ved denne Banta, her i Helligdommen, Hvor Mindets og hvor Haabets Blomster groer, En Kunstner-Flok Jer byder fro Velkommen, J Brødre, Sønner af det gamte Nord! Ja, i Fostbrødretaget, længst indviet Ved Aandens Eenned og ved Blodets Baand, Vi kræve Deel, thi ogsaa vi har viet Vort Liv til Kamp for Manden, Nordens Aand. Velkomne da, Fostbrødre allesammen, Velkomne til vor Mesters Bautæsteen, Som Nordens Rod er een, skjøndt deelt er Stammen, Saa vorde Kronen, Kronen vorde een Den skygge over Fielde, over Dale, Og i dens Skygge mytte Blomster frem, Ja, Kunst og Vidskab, Daad og Sang og Tale, J høie Norden faae sit bedste Hjem Festen i Torsdags Aftes i Ridehuset aabnedes med Afsyngning af nedenstaaende Sang af Prof. Heiberg: Danmark, deligst Vang og Vænge, Tidligt Herthas Nattergale Lukt med Bølgen blaa, Qvad om Eder alt, Ofte til de gyldne Strænge. Alle Fugle smaa, som tale, ad vor Stemme saa Har om Eder talt; Deiligt end skal Danmark nævnes, og Naturens Røst vi hørte, Dog naar hid paa Bølgen stævnes, Dunkle Skikkelser sig rørte, Naar den Frænder til os vugger, Men de Asted Nattens Larver, Bølgen ikke lukker. Jnddrak Lys og Farver. Ei om Danmark vagter Søen. Og hvad Fuglesang forkyndte. Skinsyg og med Harm. Kan vi nu forstaae; Brødre lokker den til Den Hvad i natligt Syn begyndte, Paa sin aabne Barm; Skinner Dagen paa. Og er Ægirs Mark nu vorden Nordens Aander tæt sig samle Sjællands Landevei fra Norden, Under Yndrasil hiin gamle, Er dog et paa Sjællands Have Stiernerne fra Toppen spille Danmarks Led af Lave. Klart i Urdas Kilde. der, som nu styred Gangen, Danmark, deligst Vang og Vænge, ed det brede Spor, Aabent mod den Sø Eder møder Velkomstsangen. Ved hvis Perlebaand nu hænge Fra den danske Jord. Klippeland og Øl En er Nordens gamle Stamme, Lad din unge Vaar dig pryde, Vort og Eders Blod det samme, Lad de faare Toner lyde Da er Modets Attraa givet, J den Stund, da du forbinder. Mødes man i Livet. Nordens Haab og Minder! Som bekjendt, overdroge de upsalensiske Studerende, da vore Studenter besøgte dem for to Aar siden, at bringe Digterkongen Oehlenschlæger en Hilsen. Hvad var derfor naturligere, end at de nu selv bragte den hæderkronede Digter deres Hyldest? J denne Anledning forsamlede de fremmede og vore egne Studenter sig i Fredags Eftermiddag udenfor Frederiksberghave og droge derfra i Procession med den upsalensiske, danske og lundensiske Sang forening i Spidsen gjennem Frederiksberghave til hans Bolig, Fasangaarden, under afvexlende Sange af de tre Sangforeninger. Ledsaget af en Deputation, bestaaende af tre Upsalensere og een Lundenser, kom Oehlenschlæger, ud og modtoges med første Vers af hans og Krøyers Sang "Der er et yndigt Land, hvorpaa Docent Peterson fra Upsala henvendte sig med nogle saa meget smukke og hjertelige Vers til ham, og udbragte et ni Gange gientaget Hurra for ham. Den upsalensiske Sangforening afsang derpaa en "Helsning til Oehlenschlæger af Studenter. fran Upsala." Efter dens Slutning udbragtes atter et ni Gange gjentaget Hurra for Oehlenschlæger, hvorpaa han dybtbevæget takkede for den store Hæder, der vistes ham, og udbragte et Leve for de fremmede Gjæster, der besvaredes I med et ni Gange gjentaget Hurra. Den upsalensiske og lundensiske Sangforening fang ofvexlende medens Oehlenschlæger underholdt sig med flere af de Fremmede, og da han forlod dem, udbrød Forsamlingen endnu engang i et i Gange gientaget Hurra for Oehlenschlæger, hvilket han besvarede med et lignende for de fremmede Gjæster. Derpaa drog man gjennem Frederiksberghave og Søndermarken til Pastor Grundtvigs Bolig paa Bakkehuset. Ledsaget af samme Comitee, traadte han ud og hilsedes af Sangen: "Længe vor Nordens mægtige Stammer, hvorefter Mag. Søndberg udbragte et Leve for ham. Derpaa fulgte et ni Gange gientaget Hurra, som han giengieldte med et lignende for de Fremmede. Derfra gik man til Tivoli, hvor der, som tidligere meddeelt, var arrangeret en Afskedsser i Arena, som de kjøbenhavnske Studerende i Fredags Aftes gave deres nordiske Gjæstevenner og som Tivolis Bestyrer Hr. Agent Charstensen, har bidraget alt Sit til at forskjønne. Den havde, som man kunde vente, lokket en talrig Menneskemasse til Tivoli, der, foruden samtlige de i det nordiske Studentermøde Deeltagende, – hvilke som bekjendt havde fri Entree - beløb sig til mellem 8 og 10,000. Ligesom Tivoli i det Hele taget ved denne Leilighed var paa det Prægtigste oplyst, saaledes var ogsaa isærdeleshed Arengen, hvor Afskedsfesten holdtes, særdeles smagfuldt decoreret med Festons, Blomster og Faner. J Midten var der anbragt en meget stor Tønde, omtrent som et Stykfad, der var deelt i tre Rum og malet rød, guul og blaa. J hvert af disse Rum var der en forskjellig Drikkesort og ovenpaa stod som Symbol en brændende Punschebolle. Platfonden, hvorpaa Tønden stod, var behængt med Skjolde, med horatsiske Jnscriptioner og rundtomkring den var der placeret Smaadrenge i phantastiske Dragter, hvilke tappede Drikkevarer deraf. Efterat de Studerende Kl. omtrent 10 ved tre Kanonskud vare indbudne til at tage Plads i Arengen, udbragte Mag. Sønd berg først en Skaal paa de Fremmedes Vegne for vor Konge, hvorpaa Pastor Helwig udbragte samme Skaal paa de Danskes Vegne, hvilke begge modtoges med meget Bifald og ni Gange gjentaget Hurraraab. Stud. Sundt takkede derpaa de Danske for deres Gjæstfrihed og endte med at invitere dem og de Svenske til snart at aflægge et Besøg i Christiania. Cand. H. Hage talte derpaa om Slesvigs Forhold til det øvrige Skandinavien. Det Bifald, som ledsagede dette Foredrag var ikke udeelt. Cand. Gude udbragte derpaa en Skaal for Videnskabernes ophøiede Beskyttere Kong Christian den 8de og Kong Oscar den 1ste, der modtoges med meget bifald. Hr. Carlsten udbragte derpaa en Skaal for de danske Venner. Cand. Thome fra Lund udbragte derefter under stormende Bifald en Skaal for Skandinavien og hilsedes ved sin Bortgang med et "Leve", hvilket ogsaa var Tilfældet med Mag. Anderson fra Lund, da han paa Lundensernes Vegne takkede for udviist Gjæstfrihed, endelig udbragte Cand. C. Møller en Skaal for Kjøbenhavns Borgere. Sang og Taler afvexlede med hverandre til henved Klokk. 1, og bleve kun afbrudte af det Kl. 11 afbrændte særdeles bil lante Fyrværkeri. Man begav sig derpaa med Sang foreningens Fane i Spidsen til Concertsalen, hvor med Orchestrenes Accompagnement 3 nordiske Nationalfange, en svensk, en norsk og en dansk, blevne afsungne, og brød naturligviis ikke op før Dagslyset forbunklede Lampeskinnet. Ligesom Alt ved denne Leilighed var beregnet paa at vise de nordiske Gjæster Opmærksomhed, saaledes var ogsaa Tivoli-Avisen særdeles ziirlig trykt med Blaat og Rødt paa Guult, prydet med en smuk Randtegning, der fremstillede Ankomsten" og "Afskeden, og i hvis aabne Felt læstes følgende Linier af G. Siesby. Paa dette Sted, hvor Sorgens dunkle Skygge, Endnu ei mægtede at trænge ind, Hvor Glædens Genier i Blomster bygge For at husvale Menneskenes Sind, Hvor Melodiers Almagt Fryd udtrykke J lette Rhytmer, som en Foraarsvind, J Dag en Mollaccord i Glæden klinger – Det Afskedshilsner er, man Eder bringer. Dog det, hvorom der tales nu og synges, Blev viet just ved Ordets, Sangens Magt. Er ung end Pagten, der af Nutid slynges, J unge Spirer blev just Kraften lagt. Det er det Gamle, som jo her forynges, Med Fortid Fremtid sluttet har en Pagt Og Nuets korte, svindende Minuter, Et Haab for Eyrgheden indeslutter!