Københavns Adresseavis, 1766-07-29
Følgende Efterretning er optegnet efter en Samtale, som jeg har havt med een i de smaa Kiøbstæder. J vores Bye ere maaskee Tusinde Jndbyggere, og iblant dem baade Folk af alle Slags Haandværker, og mange af de fleste Slags. J hele Byen ere neppe 16 velhavende Familier, og dog 16 Skoemagere. Skikkelige Folk lader aldrig sye en ny Klædning her i Byen, og dog ere her 6 Skrædere. Enhver Familie forskriver fast alle Kramvahre fra Hoved=Staden, og dog ere her 8 Kræmmere, som man kand see i Handels=Speylet, som sælges paa Adresse=Contoiret. Vi have 2 Uhrmagere. hvoraf ingen endnu har solgt et Uhr her, en Guldsmed, hos hvilken ingen endnu har ladet bestille noget nyt Arbeyde. Det meste Boeskab af Kobber, Tin og Træe, er enten kjøbt paa Auctioner eller forskrevet fra Kiøbenhavn; og dog have vi en Kobber, med, 2 Kandestøbere, 8 Snedkere og 2 Dreyere. Spørger J hvoraf alle disse Folk leve, Skoemagerne reyse til Markeder, Skræderne leve af at flikke, Guldsmeden, Kandestøberne, Dreyerne ligesaa. Man har nu ingen Skoemager, ville J sige, i de andre Kiøbstæderne! Jo, nok overalt. Hvem kiøbet da deres Vahre, paa Markedet? Bonden kiøber det meste Kiøbstæd=Folkene og lidt. Men de have jo Haandværks=Folk i deres egen Bye, hvorfor bestille de da ikke Arbeydet der, og svare de arme Folk den Umage at løbe om til Markederne! De fleste have ikke Penge uden paa den Tid, naar Markederne holdes; da sælger den ene for at kiøbe af den anden; og mange som aldrig kjøbte noget, kiøbe da, fordi det saa er Skik Naar man bestiller noget hos en Haandværksmand i hans Huus, er han meget dyr; men lader man ham først reyse et par Miil dermed til Markedet, giver han bedre Kiøb Vahrene ere ogsaa meget des slettere; men Mængden bekymrer sig ikke derom, og de fleste have ikke Raad til at betale det dyrere. Saa mange Folk af alle Haandværker i en lille Bye, og Vahrene dog dyre! Ja langt dyrere end i Hovedstaden. Det er jo mod alle Regler, og hvad er vist i den heele Orconomie, dersom dette ikke er vist, at Vahrene ere lætte der, hvor der ere munge Sælgere, og faa Kiøbere! -- Men vore Haandværksfolk vilde selv ikke sælge meget. Det begriber jeg endnu mindre. Paa Markederne sælge de noget, ellers ikke. Hvad der bestilles i Huset hos dem, det bliver aldrig færdigt. Man kan tage Arbeydet fra een og give det til en anden; de ere alle lig langsomme. De maae da ufeylbarlig have meget at bestille? - - Tvært imod, de have lidt, og de langsomste mindst at giøre. Hvoraf leve de da - - Af Kroe, hold. Fra Kiøbmændene af indtil Skoeflikkerne er det heele Borgerskabets beste Næring. - Naar alle Folk en Bye holde Kroer, hvem drikker da deres Øl og Brændeviin - De drikke selv en god Deel deraf. -Men derved fortiene de jointet? – Ney, og det er just een af Aarsagerne, hvorfor de ikke engang vilde giøre det Arbeyde, som de kunde faae; Hvad de ikke fortære selv, det fortære Bønderne i de omliggende Lands=Byer, og dette er det fornemste Kiøbmandskab hvoraf Kiøbsteden lever. Naar man tog den Handel bort, bleve alle Borgerne Bønder, og usle Bønder; thi deres Avling er ikke stor. Herremændene og andre fornemme folk i Egnen giøre ved noget til at underholde Byen; Af dem have dog Borgerne nogen Fortieneste. - De fleste Herremænd boe ikke paa deres Godser, og komme der kuns sielden; De andre lade alting komme fra Hoved=Staden, og de have Ret dertil, fordi de finder der bedre Vahre og bedre Kiøb, og kunne faae strax hvad de forlange. – Staaer det saaledes til i mange Kiøbstæder, da undrer jeg mig, at ikke alle Haandværks=Folkene flytter til Hoved=Staden, siden der allene er noget at fortiene? – Jeg har jo allerede sagt, at de skiøtter ikke engang om det Arbeyde, som de kunne faae, hvor de boe, og hvor kand da nogen vente, at de skulde flytte et andet sted hen, for at faae meere Arbeyde, det er saa langt fra, at der gaae mange fra os til HovedStaden, at der tvert imod ofte kommer Folk fra Hoved=Staden herhid. Fuskere og Dagdrivere, som enten ikke kunne eller ville arbeyde, søge til Smaa=Stæderne, for at leve der paa samme Maade, som de andre. Nogle Haandværks=Folk ere vel gaaet her fra Byen til Hoved=Staden, for at blive Kieldermænd, Brændeviinsbrændere, Høkere og Laqvayer; Men i Mands Minde har ingen af noget Haandværk slyttet derhen, for at blive Amts=Mester: De finde sig tvert imod ret vel ved denne Levemaade, som føres her, og saa længe de fortiene hverDag saa meget, som de kunne leve af saa længe de have Brød, og Brændeviin, og Klæder at skiule sig i, holde de Mageligheden for saa stor en Lyksalighed, at de glemme deres Armod. Kiøbmændene og nogle Borgere, som forstaae ret at omgaaes Bonden, blive ofte rige, uden at have nødig at gaae udaf deres Stue; Konen og Kielder=Pigen bestyrer det altsammen. Der maae da være mange velhavende Bønder i eders Egn. - - Jntet mindre, hvor skulle de faae det fra det, som de sælge Kiøbstæden, skal ikke giøre dem riige; De fleeste føre ikke en Skilling hiem med sig, og mange giøre hver gang nye Gield. Det er just Konsten, at man giver Bønden Credet, og at Kiøbmanden fører saadan Regning med ham, at han aldrig kommer udaf sin Gield; Derved lærer man ham at sælge sine Vahre for godt Kiøb, og nødder ham til at betale dyrt, hvad han bruger. Bondens Oeconomie, saavidt den staaer i Forbindelse med Byen, er i Almindelighed saaledes beskaffen; Han lader Herremanden, som Gaarden og Grunden hører til, sørge for Skatterne, og sælger i Kiøbstæden alt hvad han kand; Værdien deraf fortærer han paa Stedet, og har gemeenlig ikke andet for sin Reyse, end at han slider Heste og Vogn op, forsømmer sit Arbeyde og fordærver sig selv. Naar Bønden ingen Vahre har i Huuset, søger han dem i Skoven, og denne er en uudtømmelig Kilde til at holde Handelen vedlige imellem Kiøbstæden og Landet: Men han vinder selv derved lige saa lidet i Penge; Gevinsten fortæres paa lige saa ulovlig en Maade, som den er fortient; og om han beholt det altsammen, veyer det dog ikke op mod den Tid, som han spilder, og mod de andre Uleyligheder, som han derved paafører sig. Med saadan en Levemaade kan det ikke seyle, at der jo foruden Haandværks=Folkene og Kiøbmændene, ere mange Fattige i Eders Bye. Disse maae jo dog gierne vilde fortiene noget, og lade sig nøye med lidet. Jeg troer derfor, at det ret var et Sted, til at anlegge een af disse Manufacturer, som ikke saavel kunne komme sort i Hoved Staden, hvor alting er dyrt og Arbeydet ligesaa, fordi Folk der ere nok beskæftigede. - - Tænk ikke det; vi have Fattige nok; men dog altid Trang paa Folk til det lidet Arbeyde, som her forefalder. Gaderne ere fulde af Staadere; men naar man vil have en Kone til at luge i en Have, en Karl til at hugge Brænde, et Menniske til at gaae en Miil, Her er Balance Regning for Syge=Cassen for den Al hvormed man søger at fornøye Publicum; men især de ædelme og Sengeliggendes Understøtning og Cassens Udgifter, endske Forsyn er dens Grund=Støtte og Varetægt, deraf har den Bestandighed. kand mand søge heele Byen igiennem, førend man finder een; Man maae baade tigge og betale dem, og naar de have arbeydet en Dag, og man har betalt dem deres Dagleye, komme de ikke saa hastig igien. - Hvoraf leve da visse Folk af Almisser; De nødvendige Levnets=Midler ere lette, og Ørkesløshed saa liær, at Nøben maae gaae vidt, førend de arbeyde. - Men det er jo ikke tilladt at tigge? – Det er saa almindeligt, og skeer saa hemmeligt, at det er umueligt, at forhindre ved den nøyeste Opsigt. - Men hvem giver til disse Tingere, De andre Jndbyggere ere jo fattige nok selv, for ikke at have meget at give bort? – Brød er der dog nok i alle Huuse, for at en Tigger kan vente nok for hver Dør. - - Det er dog Tegn til, at der er gode Folk i Byen; det er Skade, at de ikke ere lykkeligere. - - Det skeer ikke just af Godhed, i det mindste ikke af en fornuftig Godhed. Om Huus Arme, Syge og Sengeliggende bekymrer man sig ikke meget: men stærke og friske Staadere, som løber for Dørrene, giver man gierne noget for at blive dem qvit; og dersom Gavmildheden har en ædlere Grund, er det, at de fleste leve af Haanden og i Munden, og vide selv ikke, hvor snart de maae gribe til Bettelstaven. De venter derfor ved saa god en Gierning at fortiene andres Barmhiertighed, naar Raden engang kommer til dem. J det mindste er det ikke læt at troe, at saadan en Handling har en høyere Grund; thi naar jeg undtager saadan utidig Barmhiertighed, finder jeg ikke mange Dyder her i Byen. Fiendskab, Bagtalelse, Misundelse, Partier, Underfundighed, List, Bedragerier, og alle andre Laster herske her i en langt høyere Grad; De udøves paa en nedrigere Maade, og ere vanskeligere at udrydde end i de store Stæder. Man trætter bestandig uden at have noget at trætte om. Man mistænker alle Folk, uden at besidde selv noget Fortrin, som kand opvække Misundelse. Her er fuldt af Fraadsere og Drankere, uden at man kiender engang det, som i de store Steder kaldes Pragt og Overbaadighed, TienestePigerne trætte i Kirken om den første Plads efter deres Hosbonders Rang, og Tigger=Kiærlinger ere stoltere af sin spraglede Hue, end de Kiøbenhavnske Fruer af deres Brude=Stats. Hvor gaaer det med det i Danmarks Handels-Speyl indførte Forslag til et Handels=Collegium til Kiøbstædernes Opkomst? Det veed jeg ikke, maaskee der tør blive noget af, naar nogle af alle Kiøbstædernes Kiøbmænd komme i Augustii Maaned til Kiøbenhavn ved Consumptions=Auctionen. den Qvartal, beregnet fra primo April til ultimo Junii a c.,dige Givere. Heraf erfares, at intet har manglet til de Syges ønt, som bekiendt er, den ingen Fond eller Capital har. Guds sin Fasthed, og man tvivler ey heller om dens Varighed og Kiøbenhavns Syge=Casses Balance=Regi Rdlr. kl 6