Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1842-05-06
Norge. Om Storthingsmødets Forhandlinger den 20 April skrives fra Christiania følgende Beretning der vist ogsaa vil have Jnteresse i Danmark: "Til Dagsordenen hørte Constitutionscommitteens Jndstilling angaaende Copist ved Statsraadsafdelingen i Stokholm J. A. F. Wulffs Ansøgning om Naturalisation. Den første Jndstillingspost, der gik ud paa, at den ansøgte Naturalisation skulde bevilges, forkastedes efter 2 Timers Debat med 74 Stemmer. Ansøgeren, der er dansk af Fødsel, og siden 1836 har fungeret ved Statsraadsafdelingen i Stokholm, var af afdøde Generalconsul Gram i Kjøbenhavn og Statsminister Due givet særdeles anbefalende Vidnesbyrd, der stemmede fuldkommen overeens med hvad to af Committeens Medlemmer, Riddervold og Foss, under deres Ophold i Stokholm havde havt Leilighed til at erfare. Committeen, der med Hensyn til Betingelserne og Virkningerne af Naturalisation henholdt sig til hvad der var yttret af de tre sidste Storthings Constitutionscommitteer, havde med specielt Hensyn til denne Sag anført, at billighed talte for, at Ansøgeren, der stod i den norske Stats Tjeneste, ikke burde være i den ufordeelagtigere Stilling, fordi hans Forretninger udførtes udenfor Statens Territorium, da han ved at fungere i Egenskab af Copist i Christiania i 10 Aar, vilde efter Grundlovens § 92 have havt Adgang til Embedsansættelse, hvortil endelig kunde lægges den Omstændighed, at han, født i Aar 1807, fra Fødselen af har havt lige Ret med indfødte Normænd. Mod Committeens Jndstilling Polstisk Hensigt. yttrede sig Fanchald, Rector Holmboe, Christensen, Kirkesanger Jensen og Toldcasserer Lange, for samme Foss, Riddervold og Hjelm. Fauchald nærede Frygt for, at Ansøgeren, der levede i Nærheden af Hoffet, skulde ved Naturalisation banes Adgang til Befordring i Told og Postfaget til Præjudice for Landets Børn, og han fandt desuden ingen Grund til at naturalisere Ender formodentlig ikke vilde flytte til Norge, men blive boende i Sverrig, med mindre han forfremmedes paa Embedsveien. Rector Holmboe kunde ikke billige, at Naturalisation, der i alle Fald gav Adgang til Embeder. skulde meddeles en Person, der vistnok havde anbefalende Attester, men som dog ikke havde beviist at være i Besiddelse af udmærkede Evner; thi efter hans Mening kunde blot de, der havde viist den norske Stat Tjenester, eller af hvis Naturalisation Staten kunde vente sig Fordele, tilstaaes Rettigheder som Jndfødte. Christensen argumenterede isærdeleshed fra Lovgivningsgrundsætningerne om Lighed i Retsstilling for Jndfødte og Fremmede, hvoraf det var klart, at den Beskyttelse for Lovene, der efter Committeens Mening ved Naturalisation blev Udlændingen tildeel i samme Grad som Normanden, kom den første til Gode uden at nogen særskilAct dertil udfordredes. Vor offentlige og private Ret viste denne Anskuelses Rigtighed. Den udenlandske Videnskabsmand kunde efter Grundlovens § 92 ansættes ved Universitetet og de lærde Skoler, eller som Læge den Fremmede kunde erhverve Borgerskab, fast Eiendom, og efter 5 Aars Ophold den active Borgerret. Committeen havde bemærket, at Naturalisation gav Retsfordring paa, lige med Jndfødte, at maatte opholde sig i Landet, og derved sigtet til Ansvarlighedslovens §3, der betrygger Statens Borgere mod vilkaarlig Landsforviisning; men Grundlovens § 50, 92 og 109 viste tydeligt, at denne Bestemmelse ikke alene var anvendelig paa Jndfødte, og at der altsaa ikke var nogen Nødvendighed tilstede for ved Naturalisation at give de Fremmede en Garanti, hvori de allerede ved deres Bosættelse her i Landet gjordes deelagtige. Ansøgeren var en brav og dygtig Mand, men dog ikke qvalificeret til en saadan Udmærkelse, som Naturalisationen maatte antages at indeholde, hvis den ikke skulde synke ned til en tom Formalitet. Kirkesanger Jensen troede ikke at Man ved at naturalisere burde forøge Embedscandidaternes og Supplicanternes Antal. Foss anførte, at den Anskuelse om Naturalisationen, der var udtalt af Constitutionscommitteen i 1833, hos ham var bleven til en saa fast Overbeviisning, at den ikke kunde rokkes. Naturalisation gav Ret til at opholde sig i Landet lige med Jndfødte, og Adgang til Embeder. Det var en Misforstaaelse, naar Man tillagde denne Handling Characteren af en Æresbeviisning, og sammenblandede den med de Borgerskabsbreve, som især i England meddeeltes som Agtelsesbeviser til udmærkede Mænd. Den samme bemærkning gjorde Riddervold.