Berlingske Tidende, 1835-02-02
Norge. Christiania, den 24de Januar. – Det Væsentligste af den af Ole Pedersen Høiland for den i Anledning af Banktyveriet nedsatte Undersøgelses-Commission afgivne Forklaring bestaaer Følgende: Efterat han den 11te Juni f. A. uden nogensomhelst iforveien lagt Plan eller Aftale med Nogen, enten Opsyns-Betjente eller Kammerader i Slaveriet, havde fundet Anledning til at undvige fra Agershuus-Fæstnings Straffe=Anstalt – til hvilken Undvigelse han først havde fattet Forsæt nogle Dage forinden Flugten, og hvortil han ogsaa havde gjort de fornødne Forberedelser, i det han ved Hjelp af en simpel Dirk, som var gjort af en Spiger, havde banet sig Udgang til et Lolt i Slaveri Bygningen, hvor Slavernes ved Jndbringelsen medbragte Klæd nings-Stykker ere opbevarede, og deraf udtaget de fornødne Klæder, hvilke han selv havde transporteret hemmeligen op i anden Etage i det nye Slaveries nordre Ende, hvor han ligeledes oplukkede Laasen med den samme Dirk, paa hvilket Sted han omklædte sig, hoppede ud af en Luge og derefter hidsede sig ved en paa Volden fastbunden Snor, ned af denne, – tog han Vejen om Drammen(hvor han paa Tangen hos en der boende Høker ved Nattetid ituslog en Vinduesrude, rakte Haanden derigjennem og bemægtigede sig 30 Spd. i Contanter, der vare henlagte paa et ved Vinduet staaende Bord eller Disk) til Vestlandet i Nærheden af Arendal i Tanke om, paa et eller andet Sted at antreffe en fremmed Skipper, ved hvis Hjelp han kunde komme ud af Landet. Men, da dette mislykkedes for ham, begav han sig til Raabygdelauget, hvor han i Almindelighed havde Tilhold paa Marker, og i Lader indtil i August Maaned, da han vendte tilbage til Østlandet. Paa denne sin Tilbagetour kom han igjennem Drangedals Præstegield, og da han fra forrige Dage kjendte Sammes Præst, Top, som en Mand, der havde Penge, besluttede han at begaae Tyveri hos ham, hvilket ogsaa blev udført ved Jndbrud om Nattetid, i det han der forsynede sig med nogle Guld- og Sølv-Penge, samt 6 - 700 Spd. i Repræsentativer og desforuden tvende Gulduhre. Han fortsatte derefter Reisen til Christiania, hvor han ankom i Begyndelsen af September, og var det hans Hensigt da at begive sig til Sverrig, saasnart det kunde lykkes ham at faae fornødent Pas; men da dette ikke blev Tilfældet, og da han paa en Vandring op over til Skydsmoe havde mistet sin Tegnebog, hvori var omtrent 100 Spd. i mindre Sedler, og han med 50 Spd. Sedler, af hvilke han havde fire tilbage, ikke turde begive sig længere op i Landet ad Sverrig til, som havde været hans Hensigt, gik han tilbage til Christianie for at faae vexlet. Jmidlertid faldt han paa at besøge forhenværende Gevaldiger Ole Vidste, til hvis i Nærheden af Sangene beliggende Huus han ankom en Aften, og der forblev han, indtil han Løverdag Eftermiddag den 3die dennes forlod Samme. Under hans Ophold der var han ikke i Besiddelse af andre eller flere Penge end de ommeldte 200 Spd. og fire Guldmynter, der fandtes hos ham ved hans Paagribelse. Da Vidstes Huus dagligen krævede Udtællinger til Fornødenheder, og de nysnævnte Repræsentativer vare medgaaede, besluttede han at begaae Tyveriet i Banken, – hvilken Beslutning blev fattet kort for Juul En Deel Dirker og Hovednøgler havde han frastiaalet en Smed hos Propr. Muus, og flere Jnstrumenter, som nødvendige til Udførelsen af dette Tyveri, forfærdigede han sig selv i Vidstes Huus, undertiden med Vidstes Hjelp. Tyveriet i Banken begik han Natten til den 31te December imellem Kl. 12 og 2, efterat Lygterne udenfor Bygningerne vare slukkede. Han havde hertil ingen Medhjelpere hverken af Skildvagterne eller Andre. Forat faae Adgang til Penge=Kielderens Dør, om hvis Beskaffenhed han iforveien gjennem Ole Vidste, der i denne Anledning havde gjort sig Ærinder i Banken, havde faaet nogenlunde Kundskab, maatte han først gjøre en Hovednøgle til Indgangsdøren, og Forsøget herpaa lykkedes saa vel, at Nøglen, første Gang, den blev prøvet, oplaasede Døren. Han havde ingen anden Jdee om denne Røgles Beskaffenhed, end den han havde forskaffet sig ved en Aften, da Bankbuddet gik fra Banken, (og Ole Høiland, som just da var i Nærheden, havde lagt Mærke til, at Budet lagde Nøglen til Jndgangsdøren i en Lygte, hvori var tændt Lys, at gaae efter Budet og betragte den i Lygten liggende Nøgles Skjær. Ole Høiland var i Alt to Gange inde i Bank Bygningen, forinden han den tredie Gang kunde faae overvundet de Vanskeligheder, som den faste Laas i Penge-Kielderens Jerndør lagde ham i Veien. Uden Lys – hvilket han befrygtede kunde blive seet igjennem Kjelderlugen udenfra – gik han indi Kielderen og samlede efter Penge, og først efterat han en Stund havde følt paa nye Sedler, hvoraf han kun tog en liden Pakke, der siden befandtes at være Ortssedler, traf han paa nogle Pakker gamle, hvilke han stoppede i en medhavende Sæk, bragte dem derefter op til en Young tilhørende, ved Trondhjemske Landevei beliggende Lade, og først næste Nat, nemlig den 31te December, til Vidstes Huus, uden at han for denne enten da eller siden udlod sig med, naar Tyveriet var begaaet. For at undgaae de udenfor Bank: Bygningen posterede Skildvagters Opmærksomhed og Mistanke, sneg han sig ind i Banken, naar Skildvagten gik bag eller omkring Bygningen. For bestobedre at høre Skildvagtens Gang udenfor Døren standsede han det Springvand, der er anbragt inde i Gangen, og, da han vilde forlade Bygningen, oppebiede han den Tid, da Posten gik paa Bygningens Bagside. De stiaalne Penge eftertællede Ole Høiland løseligen, og Summen beløb sig til over 60,000 Spd. Af disse beholdt han kun 15 til 16,000 Spd.; Ole Vidste fik omtrent 10,000 Spd., og Resten, som han siden agtede at afhente, blev efterliggende i Vidstes Huus. Fra Vidstes Huus tog han Søndag Formiddag den 4de Januar Vejen af Hedemarken til, og traf paa denne Tour en ham ubekjendt Person, af hvem han fik et gammelt Pas, hvorfor han betalte 3000 Spd. til Personen, der lovede næste Dag at skaffe ham et bedre, da han selv kunde skrive saadanne. Han fik endelig ogsaa et andet, men som han fandt meget slet. Ole Høiland begav sig derefter tilbage til Christiania, og opholdt sig i Byens Udkanter og Omegn til den 15de Januar, da han atter gik op over til Gjelleraasen, hvor den for nævnte Person havde lovet at træffe ham og skaffe ham et Pas, som han havde lovet at faae paa sit eget Navn paa Hedemarken. Da Personen ikke holdt sit Løvte, maatte han gaae med uforrettet Sag tilbage til Byen. Han opholdt sig derefter i Christiania til Mandag, og tilbragte han Natten til Tirsdag i en Lade, og ankom sidstnævnte Dag til Lysager. Om Eftermiddagen samme Dag blev han eftersøgt af Politiet, hvorfor han tilsomst tog Vejen til Pladsen Høiden i Nærheden af Drammen, hvor han ved sin Ankomst Kl. omtrent 1 1/2 om Natten blev vaer, at Beboeren, en ham bekjendt afskediget Slave, i hvis Huus han ogsaa nogle Dage iforveien havde tilbragt et Par Dage, var borte; men han blev strax antastet og paagreben af tre derværende Personer, der vare bevæbnede med Geværer og Sabler, af hvilke sidste han blev tilføjet nogle Hug over Hænderne, efterat han havde efterkommet Personernes Befaling, at lægge sig ned paa Gulvet og holde sine Hænder paa Ryggen. Necrolog.