Berlingske Tidende, 1808-04-25
Det danske Hof havde indgaaet et Forbund med Frankerig, havde gjort alle Forberedelser til franske Troppers Modtagelse i sit Land, samlet Førselskibe i sine Havne, rustet paa Kiøbenhavns Rhed alt hvad muligt var, for at bedække et fransk Krigstog imod Sverrig, da dette Hof endelig afgiver en Krigøerklæring, hvori det anklager Sverrig, for at være Aarsa til verte Fredsbrud; derved, at der ikke havde gjort Danmark nogen Sorgbevidnelse over Tabet af dets Flaade, at der ikke vilde mavirke til at hævne denne Yrmugelse, og i Særdeleshed at det søgte Bistand i Engelland imod et Anfald. - Hs. Majestæte Forhold til denne Navde laae inden for en egentlig Freds Grændser. Jntet Slags Forbund eller Overeenskomst bestemte nogen for begge Hofferne fælleds politiske Bage; ogsaa syntes Danmark da Sverrig, Rusland og Preussen tilsammen strede mod Frankrig, i Skyggen af sin Neutralitet, at være Ven af Alle. Vidne til dette System, og, giennem nogle under Løbet af Aaret 1806 begierte Oplysninger, overtydet om Umuligheden, deri at erholde nogen for Sverrig fordeelagtig Forandring, havde Hs. Majestæt ikke meere noget Haab at see den danske Søemagt nogensinde vorde ham nyttig Efter Fredsslutningen i Tilsit var der tvertimod al Anledning til at frygte, at denne Styrke, ved Ruslands og Frankrigs Jndflydelse, engang kunde vendes mod Sverrig, og Hs. Maj. ansaae derfor passende, at iagttage en dy Tavshed i Henseende til de Hendelser, som afvigte Høst for refaldt i hans Nabolag, overladende til Engelland og Fremtiden, at retfærdiggiøre og dømme dem. - Man skylder imidlertid Sandheden at erklære, at Hoffet i London ikke har anmodet Sverrig om at deeltage i dette Tog, og ikke engang betroet det Kundskab derom, før i Udførelsens Øieblik. Ogsaa skeete ved dette Tilfælde ikke den mindske Rorelse i Sverrig. Den engelske Flaade kom og bortseilede, uden at indgaae i nogen svensk Havn, og de Hielpetropper, som indskibedes i Pommern tilbagestilledes, i Kraf af den særskilte Artikel ved den i London i Henseende hertil sluttede Konvention af 17de Junii 1807, som underhandledes, da der vist nok endnu ikke var Spørgsmaal om dette Tog. Denne Artikel lyder saaledes Det er fuldeligen overeenskommet, at ifald uforudseete Omstændigheder gjorde denne Conventions Formaal undførligt, eller og s. Storbritanniske Majestæt skulde finde nødvendigt, at bortdrage benævnte Tropper fra svensk Pommern, skulle denne Conventions Forpligtelser i intet Hen yn kunne hindre Hs. Storbrit. Majestæt fra at give saadanne befalinger, som han maatte ansee passende, i Henseende til disse Troppers videre Beskyttelse som nu stilles under Hs. Kongel Svenske Majestæts Befaling." Det engelske Hof har senere fuldkommen retfærdiggjort dette Foretagende, og hver Dags Erfaring retfærdiggiødet endnu mere. Talrige franske Armeer toge Stilling Nedersechsen og syntes at have noget i Sinde mod Norden. Endnu fandtes der Folkeslag at underkue, Havne at lukke, og Kræfter at rette imod England. Disse Hære skulde det koste hvad det vilde, indtrænge i Norden, de havde i alt Fald gjort det, og under hvad Paaskud der kunde optænkes; nu er hint Anfald paa den danske Flaade vorden som Løsen og Enings Ordet for hele Forbundet. - Det fortiener at mærkes, at den danske Regiering, som allerede var omgiven af franske Tropper, styrret, dreven, ja tilmed betalt af Frankrig, giver en Krigserklæring mod Sverrig, uden engang at torde nævne den Magt, som leder dets Foretagende. Med Forlegenhed opsøger Danmark Grunde og Ankeposter, for at have Anseende af, at have en egen Villie i denne Beslutning. Det anfører Sverrigs Forestillinger mod de svenske Posters Standsning, som Abehageligheder; da det for at hindre den en gelske Brevvexling ei var istand til at lade disse Poster gaa frit igiennem Landet, ifølge hvad Tractaterne foreskrive, og erkiender sig at være uvilkaarligen tvunget til denne Fremgangsmaade. Det giætter Hs. Majestæts Tanker og indbilder sig, at de ere fiendske; medens det allerede flere Maaneder hemmeligen overeenskommer om et Anfalpaa Sverrig. Det befatter sig med at dømme om dette Lands Tarv, medens det selv har opgivet baade Tarv og Selvstændighed til fremmed Jndflydelse. Det bebreide, endeligen Sverrig at have beredet sig Forsvarsmidler ved en Subsidtetractat, medens det er betalt for en Angrebskrig, og ved denne Leilighed bruger det, dog ligesom med en Slags Forlæggenhed, Ordet Leiesvende, hvilket den Regiering, som betaler Danmark, kanskee har havt den Haardhed at forestave. - Man bør ogsaa her give Hs. Storbritanniske Majestæt dette fuldgrundede og høitidelige Vidnesbyrd, at han i alle sine Underhandlinger og Overeenskomster med Sverrig aldrig har forlangt nogen angribende Forholdsregel eller Skridt, og aldrig villet andet end hvad der bestod med dette Riges Tryghed og Selvstænghed. Det seneste og meest overtydende Beviis herpaa er den Beredvillighed, hvormed den engelske Minister strax samtykkede i Hs. Kongel. Majest. Forslag, at frede Østersøen, formedelst et formeligt Løvte ikke at didsende noget Krigskib, paa Vilkaar, som havde været nyttige og hadrende for hele Norden. J dette ene Forslag læse den danske Regiering den fuldkomneste Giendrivelse af alle de Klagemaal, hvormed dens Manifest mod Sverrig er opfyldt, og i eftertænkende Øieblikke ligne den sammen den Tilstand, Hs. Maj. har søgt at bevirke, med den, Rusland og Frankrig nu indføre. De læse, alle Frankrigs Bunds forvandte, i dette Englands Samtykke, Forskiellen imellem de Baand, som forene begge Hoffer, og dem, hvori de selv ere fængslede, og dømme da, paa hvilken Side deer meest Agt for hver Parts Tarv tilligemed den største Gavnlighed og Retfærdighed for det Almenes. Selv Danmark har længe været Gienstand for dette Maadehold, og ophørte kun at være det, da dette Hof begyndte at blive virkeligen farligt De Nedersachsen hæriedes og Hansestederne plyndredes, hvad giorde Danmark da for at hævne det forrettede Norden, Sverrig, England, Preussen og Rusland førte Krig i denne Hensigt; ingen tænkte paa at tvinge Danmark til at tage Deel deri Paa den Tid, ligesom nu, var Danmark Ruslands Bundsforvandt, hvi understøttede det ikke samme Sag? Hvad havde det da at anføre for sin Rolighed, som Sverrig ei kan beraabe sig paa nu for sin, Alt dette kan forklares giennem den ene Omstændighed, som Danmark søger at fortie, at det nu er i den franske Regierings Vold. Havde Engelland fulgt denne Fiendes Grundsætning, saa havde det ikke tøvet med at afvæbne Danmark, indtil det Øieblik, da dette havde besluttet at hengive sig. Det havde flere Aar forud bemægtiget sig, ja endog beholdt dette Land, paa Grund af Nordens eget Bedste. - Selv Danmarks gamle Forbund med Rusland skal tiene til at besmykke denne Angrebskrig, skiøndt hele Verden veed, at samme Forbund blot er sluttet til Forsvar, og som saadant ikke var gieldende for Ruslands seneste Krig, da denne Magt kanske alligevel kunde fordret det opfyldt. For at retfærdiggiøre sig, vor ver det danske Hof at anføre alt; det paatager sig tilsidst Ruslands Uretfærdighed; forraader en overlagt Afale, alt for at dølge en eneste Grund, den fornemste, at det er Frankerigs Bundsforvandte. - Uretfærdighed og Falskhed have deres Grændser; Ære og Sandhed skulle i deres Orden seire. Stolende fuldelig paa sin Sags Retfærdighed, stolt af at regiere et stridbart og trofast Folk, der saamangen Gang prøvedes i Farer, og altid opholdtes ved den Almægtiges Haand, haaber Hs. Kongelige Majestæt, at samme Forsyn skal velsigne hans Vaaben, og gienskienke hans Undersaatter en sikker og hæderlig Fred med Fiendernes Ydmygelse.