Den Vest-Sjællandske Avis, 1826-06-06
Den 17de og 18de døde flere Fruentimmer, Børn og Oldinger af Sult. Den 19de tiltog Jammeren; endnu haabede manpaa Flaadens Ankomst. Jmidlertid beredte enhver sig til at opoffre sit Liv, flere Steder i Staden bleve bestemte, hvor Fruentimmer, Oldinger og Børn skulle forsamles og alt holdes i Beredskab for at sprænges i Luften. Den 20de og 21de holdt man Bøn, hvorpaa man underminerede flere Positioner i Staden, og Jndvaanerne besluttede, at alle de, som ikke vare i Stand til at giøre et Udfald, saaledes som de Saarede, Fruentimmerne og Børnene skulle finde deres Død ved at sætte. Jld paa Minerne. Den 21de og 22de angreb Miaulis den Tyrkiske Flaade endnu engang; men hvad kunde en Mængde smaae Skibe udrette mod 5 Orlogskibe, 8 til 10 Fregatter og 90 andre Skibe, som besuden havde Vinden for sig. Alle Anstrængelser vare forgiæves og det var umueligt at bringe de med Levnetsmidler beladte Skibe ind i Missolunghi, og den Græske Flaade mistede uden Nytte, sine bedste Skibe, som vare udsatte for de Tyrkiske Skibes Jld. Efterat de ulykkelige Beleirede nu saae deres sidste Haab hensvinde, saa tænkte de kun paa at udføre deres Helteplan. Dispositionerne bleve derpaa gjorte til de store Opoffrelser. Fruentimmerne og Børnene bleve bragte derhen hvor Minerne vare og de meest uforfærdede Oldinger toge sig paa at tænde Jld i dem paa et givet Tegn De Mænd, som endnu formaaede at bære Vaaben. besluttede at gjøre et Udfald for at trænge igiennem: Jbrahims Armee, forene sig med deres Landsmænd og om mueligt hævne deres Koner og Børn, som de nu overleverede til Døden. Omtrent 2000 søgte at udføre dette Foretagende. 130 til 140 Mand vilde forblive i Staden og trak sig tilbage til en Huus, som de havde nogenledes befæstet. Den 23de om Aftenen fandt Udfaldet Sted, og i samme. Øieblik sprang ved den skrækkelige Vulkan hele Folkemængden i Luften, som var smeltet sammen til 6000 Personer. Tyrkerne, som havde erfaret de ulykkelige Beleiredes Forsæt, giorde de udmarscherede Græker den meest haardnakkede Modstand; der gik et skrækkeligt Blodbad for sig, hvorved i det mindste Halvdelen af denne hellige Bataillon omkom; man haaber dog imidlertid, at det er lykkedes 7 til 800 Mand at naae til Biergene. Den følgende Dag var Staden med sine heeltemæssige Beboere ikke mere til, da Tyrkerne marscherede ind forefandt de ikkeandet end Ruiner og Liig. De 130 Krigere, som vare i det befæstede Huus, forsvarede sig hele Dagen igien og anrettede en stor Ødelæggelse blandt Ægypterne; tilsidst da Tyrkerne vare i Begreb med at giøre dem til Fanger sprængte de sig selv i Luften. Aldrig har en skrækkeligere Catastrophe fundet Sted; siden Fægtningen ved Vasiliadi vare Engelske Skibe hver Uge, og siden den 5te April næsten dagligen indløbne i Missolunghi. Sir Frederik Adam havde før sin Afreise til London gjort alt det, som han kunde giøre som Privatmand; han søgte at mægle imellem Staden og Jbrahim, og anvendte alle Midler, som støde i hans Magt, for at formaae Grækerne til at capitulere. Jndvaanerne forlangte at udmarschere med Vaaben, Bagage, Munition og klingende Spil; hvilket Jbrahim afslog; han lovede at ville skaane Liv og Eiendom; men forlangte, at Garnisonen skulde overgive sig til Krigsfanger. Dette afsloge disse Helte med Fortørnelse, og erklærede at de vilde sprænge sig i Luften. Hr. Eynard skriver at Englænderne saae Tilberedelserne til at udføre dette skrækkelige Foretagende, men den rædsomme Politik hindrede dem fra at komme dem til Hielp, og lade dem tilføre Livnetsmidler, havde jeg være den Brittiske Gouverneur, siger han, saa havde jeg giort det, om det saa skulde have kostet mit Hoved. Ved Messolonghis Fald ernu hele Nordgrækenland blottet for alt Forsvar. Man maae derfor nu allene være betænkt paa at proviantere de Fæstninger Grækerne have tilbage, nemlig Corinth og Napoli di Romania.