Ribe Stifts Adresseaviser, 1820-10-20
Aalborg, den 14de Octbr. Vinteren bebuder sin Komme. Jgaar faldt her den første Sne. Vinden var dengang nordlig, hvoraf Veirprofetter, efter gamle Bondepraktika=Regler, slutte til stræng Vinter med megen Sne. Jnat har det frosset alvorligt, og enher Vandpyt var imorges tillagt med tyk Js. - Limstordens Sildsskeri har i dette Efteraar endnu kuns været ringe. Sil denne have rigtignok været fede, men meget faa. Derimod har uden for Hals indfundet sig en almindelig Mængde Torsk. Muligt er det vel endnu, at uroligt Veir med Blæst, Regn og Slud kan bringe endeel af de for denne Egn saa yderst vigtige Sild. Vider, paa Færverne, den 29de Septbr. 1820. J Efteraaret 1819 var Høsten velsignet for hele Landet. I Danmark synes Landmanden at høste vel, naar han avler otte Fold, eller Tænde efter Skieppe, og det forekommer vist underligt for den Uindviede at høre, at disse Klippener, hvis dyrkede Jord paa mange Steder ikke har mere end et Qvarteer dyb Muld, som ligger paa den haarde Steenmasse, og det under et saa nordligt Clima, kunne, i gode Aar, endnu producere langt mere. - Dog beviser Erfaringen dette, som en afgjort Sandhed. - Disse Liniers Jndsender, som boer i det nordligste Bøideelag paa Færøerne, saaede iffor 8 Skiepper færøisk Bog, og indhøstede efter denne Udsæd omtrent 14 Tdr. godt Korn. - Vel kunne Nordringerne ikke med fuldkommen Nøiagtighed angive deres Udbytte, efterdi man paa Norderøerne, hvor der hverken findes Rotter eller Muus, som paa de fleste andre der anrette stor Skade, har den Skik at henlægge Kornet i de afrevne Ax, i de saakaldte Grot= eller Steenhuse, for at veires, og man Tid efter anden sielden aftersker mere, end man for en kort Tid kan forbruge, de Trængende desuden hiembære mangen Løb Korn, uden at Færingen dermed holder saa nøie Regnskab; men dog er Jndsenderen overbeviist om, at han ved Ovenanførte snarere har nævnet forlidet, end formeget. - Der udkræves imidlertid et særdeles gunstigt Veirlig, naar Alt saaledes skal lykkes; thi ofte hænder det, at vi idag kunne med godt Haab og glad Sind betragte det bølgende Korn paa Ageren, og imorgen er Skriftens Udsagn opfyldt: et Uveir er faren henover, og dets Sted kiendes ikke mere. - De farlige Kastevinde fra Fieldene, og Pladsregnen, som gjerne er i deres Følge, kunne i faa Øieblikke tilintetgiøre vore Forventninger, afslaae Arene, og knuse Straaet, og da vi ikke alene behøve Kornet til vor daglige Næring, men ogsaa Halmen til vore Tage, saa vilde vi ikke uden Mismod kunne ansee en saadan pludselig Ødelæggelse eller anden indtræffende Misvært, dersom vi ikre vidste, at den herværende Kongelige Handel ved vor faderlige Regierings Forsorg, var forsyne, med hvad vi i disse Henseender ikke kunne undvære, Hvad det regnfulde Veirligt iffor lod befrygte, nemlig at Høer, og Tørven vilde mislukkes paa mange Steder her i Landet, gi desværre i Opfyldelse. Flere maatte, især paa de vestlige Øer, lade en Deel af Boet staae ustaaet paa Marken og af Tørv fik Mang, næsten Jntet. - Det vilde derfor have seet sørgeligt ud, dersom sidstafvigte Vinter ikke havde været saa blid, som den var. En Lykke var det ogsaa i sidste Henseende for dem, som Nøden ramte, at Færøerne istor bleve saa rigelig forsynede med Grinde hvaler, hvis Spæk, at Mangel paa Andet, blev benyttet til Jldebrændsel. Var end dette, baade et ubehageligt og kostbart Mid deel at gribe til, saa bevirkes dog derved, at de nødvendige Sysler ikke standsede, hvilket ellers sikkert vilde have skeet, da selv den Stærkeste maatte snart have bukket under, dersom han idag skulde have roet ud paa Havet til Fiskeri i de samme vaade Klæder, 1 hvilke han igaar kom hiem derfra. - Vi kunne nu ikke nok takke Forsynet; der afvendte Sygdomme og andre skadelige Følger; thi en ondartet Feber som nedkastede Mange paa Sygeleiet i et Par Bøideelag paa Norderøerne havde ikke sin Grund i nogen saadan Mangel. - Jndsenderen kan ved denne Leilighed ikke lade uomialt, at Jndbyggerne i hine 2 Bøideelag i Qvannesund og Svindtoesværdigen selv gjorde Alt, for at spierre Jamfærsel med Andre, et Sygdommen ikke skulde udbrede sig videre, og det var til alnindelig Glæde, at ikke en eneste blev et Offer for den, skiønt Ad 1 skillige vare haardt medtagne. ulykkelige Tilfælde, for hvilke vort Land, deels ifølge dets naturlige Beskaffenhed, deels ifølge Jndbyggernes Sysler, saameget er udsat, have heller ikke i indeværende Aar gaaet os forbi, Vare, end Vinteren og Foraaret olide, saa havde de dog enkelte saare haarde Dage. - Saaledes blev en Baad med 8 Mand fra Vestmanhavn paa Nordstrøm borte i et pludselig frembydende Uveir, og en anden Gang seilede en Baad fra Strænder paa Øster sig paa et Skiær ved Høivig, kort fra Thorshavn, hvorved Baaden, antrede, og en Mand tilsatte Livet, hvilket sikkert ogsaa havde blevet Tilfældet med de Øvrige, hvis ikke en anden Baad hendelbesviis var kommen til og havde optaget dem. 3 Eftersommeren har hidtil været meget fugtig; dog vides ikke Andet, end at Høet paa de fleste Steder allerede er heldigt hiembragt, skiøndt det ikke i Qvantitet kan sammenlignes med sidste Aars Afgrøde. - Torven er overalt lykkelig blerget; men Kornet, som godt kom op, synes ikke at ville foldestgiøre vore Forventninger, da endeel deraf er svangt, og Veirliget heller ikke lader til at ville begunstige Høsten. Fiskeriet har jaar været temmelig guustigt, og af Grindehaaler ere adskillige Flokke eller Nimer allerede heldigen bleven dræbte.