Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-03-03
Gamle danske og norske historiske Beretninger, som fortjene Naturkyndiges Undersøgelse og Bedømmelse. Vist nok besadde de Gamle Kundskaber og Færdigheder, der nu have tabt sig, og hvilke nu derfor komme os saameget troeligere for, som vi om deres baade offentlige og private Jndretninger savne samtidige og paalidelige Efterretninger. Men vist er det og, at disse Old- og Fortidens Kundskaber og Færdigheder oftest forestilles overdrevne, og at derfor Beretningerne herom vel fortiente at undersøges af Mænd, som have de Kundskaber og Jndsigter, der ere nødvendige for at bedømme hvad der kan være sandt, og hvad derimod er overdrevet i hine Oldtids Beretninger. Fædrenelandet besad i syttende Sekul to saadanne Lærde i de af baade vore Oldsager og Naturvidenskaberne fortiente Mænd, Ole Worm og Thomas Bartholin den Ældre. Men i vore Oldsager, som i vor Historie savnedes til disse Lærdes Tid endnu det Lys af Kritiken, som den at hele Nordens Oldhistorie udødelig fortjente Thormod Torfæus allerførst blandt nordiske Historiegrandskere tændte, og endnu havde fornuftig Oplysning ikke (i det mindste hos os) forjaget den for alle Videnskaber, men især for Naturvidenskaberne, fordærvelige Overtro. Begge, Worm som Bartholin, vare de derfor ikke heller fri for deres Tids Overtro og Lettroenhed. Man ser det paa flere Stæder i den Førstes Breve, f. Ex. det 785 Brev, hvor han anser den i Skaane i en Regn nedfaldne Blaa jord, som en Følge af Præsternes Præk mod Overdaadighed, thi Mange fik i denne Regn deres Klæder fordærvede. Af det 821 Brev ser man, at den gode Worm endnu har havt al Respekt for den i de Tider almægtige Dievel. J det 856 Brev omtaler han de flere Varsler, som gik for Prinds Kristians saa kaldet den Femtes Død. Dog paa Varsler troes jo endnu den Dag i Dag af Folk, der dog ville passere for Oplyste. Paa Bartholins Overtro haves Beviis i det af ham i Anledning af Worms Død forfattede Universitets-Program, hvori meget alvorlig fortælles om en klar Stierne, der faaes over Worms Gaard just i det Øieblik, han opgav Aanden, ventelig for at modtage Hr. Professoren i sin himmelske Bolig. - Fædrenelandets Oldsagers og Histories Studium synes nu at blive en almindeligere Beskæftigelse for vore Lærde, end den var i de nærmest foregaaende Desenmier, uden Tvivl fordi man i Landets nyeste Historie nu finder mindre Tilfredsstillelse end i Fortidens Begivenheder, i det mindste kænder jeg ingen anden Opmuntring. Men denne kan og være nok for hvo der vil væle ved Fædrenelandets glimrende og lykkeligere Tider under Knud den Store - Erik den Eiegode - Valdemarerne - Margarete - Frederik den Anden - Kristian den Fjerdes første tredive Regjeringsaar - Frederik den Fjorde - Frederik den Eiegode - og Kristian den Syvende fra 17 Januari 1772 til 21 Juni 1777. Forøgede og Sindet som Kroppen trykkende Embeds lyster - Jndkvartering - uhørt Dyrtid - Mystisisme - og hvad Dagens mange flere Plager kunne være tabe sig for mig ganske i hine behagelige Anskuelser. Under derfor idelig og gæntagen Læsning i vore Old- og Fortidskrøniker og Historier som jeg bemærker mig nu Et nu Andet har jeg og bemærket mig de Fakta og Tildragelser, hvis Beretningers Paalidelighed især beror paa Naturkyndiges Undersøgelser og Skøn. Nogle af disse fremsætter jeg her, maaske kunne de foranledige Undersøgelser og Efterretninger som dem vi have om den hvide Hesterase - om vore Stutterier, og om Apotekerne, der interessere baade Historie grandskeren og den Naturkyndige.