Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1807-10-14
J Henseende til det Paaskud, at Frankrige vilde bemestre sig den Danske Flaade, hvorfor sagde J da ikke, hvorledes dette skulde udføres Hvor stor en Magt end eders Guld og Jnteresse besidder, ville de dog aldrig være istand til at kjøbe dem, som Napoleon har betroet sine Hemmeligheder. Eders Aviser have ofte nok hensat Franske Armeer i Holsteen, og eders Ministere og Raad have maaskee endog bestemt eder deres Marchrouter. Men alt dette er skeet medens Napoleon aldrig har fornærmet Dannemark eller givet det mindste Aarsag til Klage. -De Danske beundre ham uden Frygt. Var det muesigt, at vi kunde angribes med en større Magt end den, J har sendt imod og Skjønt fuldkommen overrumplede skal J dog finde, at vi ikke kunne overvindes uden Modstand, skjønt vi vide, at J kunne rane det halve af den Eiendom, vi have paa Søen, skjønt vi vide, at J kunne lægge vor Hovedstad og vor Flaade i Aske, og at 10,000 af vore Sømænd uundgaaelig ville blive eders Fanger, førend de endog kunne ane at J ere i Krig, med os. Hvor kunne J da indbilde eder, at vi ikke vilde modsætte os Fastlandsmagterne dersom vi vare blevne angrebne? – J Henseende til det Retfærdige i at tage vor Flaade, hvad Moralitet er vel heri Skinnet af Ret er eder nok, og alligevel paastaae J at være billighedens og tapper Æres Forsegtere. - Hvad Nødvendigheden at tage vor Flaade angaaer, da vil J ikke kunne indbilde nogen, at en saadan Nødvendighed er tilLader os antage, at Sjælland var i Fare, hvorfor lode J eder da ikke nøie med, blot at sende en Flaade, som i alle muelige Tilfælde kunde forsvaret, Den indtil Landmagten ankom J har bevist Verden, at J, naar J alvorlig agte at foretage en Expedition, ikke tøve saalænge som J tvang Preussen, Sverrig og Rusland til at røve. Eders Tab ved Constantinopel har lært eder, ikke at afsende nogen Expedition mere, foruden Landtropper; hvorfor opfyldte J ikke, i Følge eders sidste Ministers Plan, Kongen af Sverrigs Begjering i October og sendte ham en Observationsarmee i Skaane? Den Gjenstand J forfegtede var ikke den sande Gjenstand. J ønske at fortsætte eders Sørøver-Haandværk afbrudt, og derfor ønske J at brænde de Skibe, som paa en eller anden Tid kunde føre Fastlandets Hevn til eders Kyster. – J sige, det staaer ikke i Dannemarks Magt at redde sig selv. Havde vi været i virkelig Fare, saa havde det anstaaet eders Regjering at tilbyde det Hjelp. Eders Ministere modtoge d. 2 Aug. Ruslands Tilbud at mægle Fred. J foregav at ville underhandle angaaende denne Gjenstand, og d. 13 erklære J en ny Krig. Jntet havde været mere passende for eder at fastsætte som en Betingelse til en Fredsunderhandling med Napoleon end Dannemarks vedblivende Neutralitet. Men istedet for at gjøre et Forsøg, begyndte eders Ministere den 16de en Krig med os, som fra de mørkeste Tider (det er 500 Aar tilbage) have bestandig været i Fred med eder; med os, som J ikke have noget Paaskud til Anke imod; med os, hvis laf hængighed, i Følge Siællands locale Position, er næsten ligesaa vigtig for eders Tarv som for vor egen; med os, hvis Havne næsten ere de eneste, som staae aabne for det Brittiske Flag. Hvorledes Sagen end bliver afgjort, er den dog skjændig. Ære allene er vor Prindses Løsen. Mange af os ville betale dette Løsen med deres Blod; mange, med deres Eiendom; alle ville vi betale det med en Deel af vor Eiendom; men ingen iblandt os er nedrig nok til at laste vor Prinds, som ene vilde laane Øre til Ærens Rost. J Henseende til eders Trusler maa man tilstaae, at J ville allevegne udbrede Rædsel og Elendighed. Den første Bom de, der kastes fra eders Skibe, paa Kjøbenhavns Rhed, vil ødelægge Fødselstiftelsen og Barsel qvinderne paa Frederiks Hospital. De ville falde der blandt hundrede Børn; de Syge vil blive drevne ud af deres Senge; de Syge ville blive dræbte eller saarede. Disse eders første Heltegjerninger ere en Herostrat værdige. - J Henseende til de grusomme Raadgivere, der omtales i Proclamationen, og til hvilke de Danske skulle have laant Øre, spørges, om nogen Engel fra Himmelen kunde have raadet Kronprindsen paa en bedre Maade. Naar de Danske trues med Strænghed, hvis de ikke føie sig efter de Engelske, svare vi, vi ere blevne uretfærdigen angrebne. J kunne dræbe mange; J kunne plyndre endnu flere; J kunne tilintetgjøre en Deel, men mindes, at der endnu er noget tilbage, J ikke kunne tilintetgjøre - Hevnen.