Den Vest-Sjællandske Avis, 1825-12-30
Fra Petersborg læses under 14de December følgende Beretning: Om vores afdøde og elskede Monarks Hs. Majestæt Keiser Alexanders sidste Sysdom indeholde vore Blade følgende: Den 29de No cember ankom hertil en Skrivelse fra Hs. Maje sæt Keiseren af 17de November, hvori Allerhøistsamme meddeler Efterretning om sin Tilbagekomst til Tagenrog, og om at hans Helbred havde lidt get. Den 30te November erholdt Storfyrstinde Helene en Skrivelse fra Keiserinde Elisabeth, hvori Hs. Majestæt iblandt andet beder Hs. Keiserlige Høihed at underrette Keiserinde Marie om: at Hs. Majestæt Keiseren befandt sig bedre og at høistsamme ikke havde skrevet til Hs. Majestæt, for at det ikke skulde synes, som at hun fandt Hs. elskede Gemaals Sygdom at være betydelig. – Den 4de December kom atter en Skrivelse fra Keiserinde Elisabeth af 24de November, hvori hun meldte: at hendes Gemals Feber var vendt tilbage, hvilket hindrede ham fra selv at skrive. Den 7de ankom en Skrivelse fra Hs. Keiserlige Majestæts Generalstab, General=Adjutanten, Baron von Diebisch af 27de November, hvori han meldte at Keiserens Sygdom, som han kaldte den gule Feber, var taget til, og at Paroxysmerne vare blevne langt heftigere især den 26de, og havde næsten uafbrudt holdt ved. Denne Tilstand hvor Allerhøistsamme befandt sig bevægede den 27de November de Personer, som omgave Keiseren, den 27de November til at give ham det Raad at modtage Alterens Sakramente, som ogsaa Hs. Majestæt modtog med den ham eiendommelige Troe og Standhaftighed. Derpaa bleve Midler anvendte for noget at formindske hans indvortes Heede, Lægerne opgave vel ikke alt Haab; men skiulte dog ikke at de holdt den Allerhøieste Patients Tilstand for at være farlig. Den 8de December ankom en Coureer med en Skrivelse fra Keiserinde Elisabeth af 29de November, hvori hun meldte: at der var foregaaet en bestemt Forbedring i Keiserens Tilstand, som ogsaa blev bekræftet ved en privat Skrivelse fra General=Adjutanten Fyrste Volkonsky, som tilføiede, at Hs. Majestæt Keiseren havde om Morgenen kiendt de Personer, som omgave ham, og talt til Keiserinde Elisabeth med en temmelig tydelig Stemme. Livlægen Vulie skrev i Bulletinen af 29de November; at det var lykkedes ham ved at bruge forskiellige udvortes Midler, at opvække Keiseren af den lethargiske Tilstand, hvori Hs. Majestæt befandt sig og hvorved Haabet og saa tiltog; men den 8de om Aftenen ankom en Skrivelse og en Bulletin fra Livlægen Vulie af 23de November, hvori der blev anmeldet: at hans Majestæt Keiseren paa denne Dag laae paa sit yderste og at Symptomerne vare meget farlige; men da denne Post var sildigere ankommen, saa var allerede Efterretningen af 29de November og Forbedringen i hans Helbredstilstand indløben. Endelig den 9de December Kl. 11 om Formiddagen ankom den høist sørgelige Efterretning, at Keiseren var død. Hs. Majestæt hensov den 1ste December Kl. 10 1/4 om Formiddagen. - Keiserinden hans Moder Marie Feodorovna er vel ikke syg; men hun tilbragte Natten søvnløs imellem den 11 og 12. Denne Dag modtog hun Sakramentet og følte sig derved styrket. – Keiserinde Elisabet bærer sin Skjebne med Taalmodighed, og befinder sig temmelig vel; hun har selv skrevet til Keiserinde Ma rig. – Hoffet anlagde den 9de den store Sorg. J alle Kirker bliver holdt Gudstieneste for den Afdøde Keisers Siæleroe. En Committee er nedsat under Fyrste Aleris Kurakins Forsæde for at udkaste et almindeligt Sørge-Ceremoniel. - Den Afdøde Keiser havde endnu den 16de udstædet en Ukase hvori han havde tilstaaet Staden Taganrog samme Handelsprivilegier, som Staden Odessa. – J Potsdam har det Preussiske Grenadeerregiment Keiser Alexander holdet den 23de sin Sørgefest til Ære forden Afdøde. – J Stokholm har Efterretningen om Keiserens Død gjort et stort Jndtryk formedelst det Venskab, som fandt Sted imellem Kongen og den Afdøde, uden først at oppebie Notifications=Skrivelsen blev der strax anlagt Hofsorg paa 6 Uger.