Aarhuus Stifts-Tidende, 1837-04-03
J den af Provindsial=Stænderne for Nørre-Jylland betræffende Veivæsenet indgivne Petition have disse med 40 Stemmer imod 10 blandt andet ansøgt om at ingen Kjøbstædgade maatte brolægges eller andre Veiardeider af Betydenhed paabegyndes paa Landets : Landmandens Bekostning forinden den forventede Communal-Bestyrelse træder i Kraft (vide Stændertidenden Pag. 1189). Desuagtet blive i denne Tid de veipligtige Bønder paa 960 Tdr. Hartkorn i Omegnen af Horsens, men alle i Veile, Amt, efter det kongelige Rentekammers Ordre affordrede Erklæring om de til næste Aar enten ville levere 440 Favne Steen in natura til dermed at brolægge 82 Favne i en Brede af 16 Alen af Horsens Byes Søndergade, eller betale 88 s. pr. Tønde Hartkorn; altsaa 632 Rbd. 3 Mk. Ved at gjennemgaae Forhandlingerne i Stændertidenden om Veisagen vil man finde, at der netop har været stor Debat om Billigheden, af, at Landmanden skal lægge Bro i de Kjøbstædgader, der kunne betragtes som Dele af Chausseen, ligesom og om hele Principet, hvorpaa Forpligtelsen til Veiarbeide er bygget, og det er at vente, at det i Forordn. af 1793 fastsatte Princip ved den forventede nye Anordning betydeligen bliver forandret. Med Hensyn hertil var det, at Stænderne, frygtende for, at Magistraterne skulde benytte Mellemtiden til at faae Kjøbstædernes Gader i en Hast brolagte paa Landmandens Bekostning - bade Hs. Majestæt om, at slige Arbeider maatte blive opsatte indtil den nye Lov om Communal=Væsenet var udkommen, hvilket man antog vilde skee samtidig med Udgivelsen af den Vei=Forordning hvorom Stænderne have indgivet Petition, og som desuden fra Regjeringens Side forlængst er paatænkt. Colding Gade er brolagt paa Bondens Bekostning, Veile Gade ligesaa, og nu skal der begyndes paa Horsens Gade. Man har derfor skjellig Grund til at antage, at skal det saaledes vedblive, vil Landmanden ikke have mindste Nytte af at Principet for Arbeidspligten ved den nye Vei forordning bliver forandret til Fordeel for ham; thi om Tilbagebetaling fra Kjøbstædernes Side vil det vel neppe være Tale. Det er derfor høist paafaldende, at man netop i dette Tilfælde saa gandske har forkastet Stændernes billige Forlangende, som om dette aldrig var yttret, især da Steenbroen i Horsens Søndergade er ret god, og meget vel kunde staae i flere Aar uden synderlig Reparation, og at man har vovet dette uden iforveien at have indhentet Kongens Resolution. Man erfarer nemlig af det kongelige Rentetammers Skrivelse af 11te Marts d. A. der er oplæst for de Veipligtige, at hele det omhandlede Brolægnings-Arrangement er truffet imellem Jngenieur-Corpset og Magistraten i Horsens og bevilget af Rentekammeret i Forventning af allerhøieste Approbation; men her finder man ogsaa sin eneste Trøst; thi den Konge, som stiftede Provindsial=Stænderne, vil neppe approbere en saadan Contract, førend han har bestemt efter hvilke Principer Chausseer for Fremtiden skal anlægges og hvem der skal bekoste dem. Det er derfor ogsaa sandsynligt, at de Veipligtige ikke ville indlade sig paa at give noget forpligtende Svar paa noget af de fremsatte Alternativer; saameget mindre, som Arbeidet først til næste Aar skal præsteres, og man ikke kan vide, om en Forordning inden den Tid kunde udkomme, som aldeles fritog dem for Brolægnings-Arbeide i Kjøbstæderne.