Berlingske Tidende, 1831-02-26
Petersborg, den 9de Februar. Følgende Keiserlige Manifest er i Dag bekjendtgjort: Vi Nicolaus 1, af Guds Naade Keiser a. &c. Ved Vor Manifest af 12te (24de) Decbr. f. A. have Vi kundgjort Vortroe Undersaatter, at et Oprør er udbrudt i Kongeriget Polen, Da Vi paa samme Tid, med den retfærdigste Harme over Oprørerne, beredte Os til at holde dem i Tømme og straffe dem, trøstede vi Os endnu med det Haab, at frelse de Forblindede og Mislidte. Ved Sandhedens Røst og ved nye Beviser paa Langmodighed vilde Vi føre dem tilbage til deres Pligt, og tillige, ved at oplive de Velsindedes Mod, hvilke den første Skræk over Oprøret havde indjaget Frygt, gjøre dem opmærksomme paa Mueligheden af at standse dettes Fremskridt og ved en heldig Modvirkning overtyde Verden om, at ikke hele Kongeriget Polens Folk fortjente det foragtelige Navn "Forrædere" Endnu nære Vi den Overbeviisning, at dette ulykkelige Folk blot er enkelte Forbryderes Offer. - Men disse Troløse vedblive der at udøve deres Herredømme; de smedde Vaaben imod Rusland, opfordre i deres Vanvid Vore troe Undersaatter til Frafald, og have omsider den 13de (25de) Januar, paa en forrædersk, lovstridig Landdag, paa hvilken de opkastede sig til deres Fædernelands Repræsentanter, formastet sig til at proclamere, at Vor og Vort Huses Regjering i Polen er ophørt, og at den af Keise Alexander gjenoprettede polske Throne er ledig for en ny Monarch, Ved denne Frækhed, hvormed de svige Ret og Eed, denne Haardnakkenhed, hvormed de fremture i deres Ondskab, have de fyldt deres Forbrydelsers Maal; nu er Øjeblikket kommet til at straffe disse Ryggesløse alvorligen. Paakaldende ham, der er Hensigters og Handlingers højeste Dommer, om hans Bistand, have Vi befalet Vore troe Hære, at drage ud imod Oprørerne. Russer, forener i denne skjebnesvangre Stund - i hvilken Ve med en Faders Kummer, men ogsaa med den Fyrstes roelige Standhaftighed, blotte Sværdet for Vort Herredømme - forener eders andægtige Bønner med Vor Bøn, for den alvidende, den retfærdige Guds Altar! Han velsigne Vore Vaaben til selve Vore Modstanderes Held, Han bortrydde, ved at skjænke Os en hurtig Seier, de hindringer, der lagdes det store Øjemeed, at berolige de Folkeslag, som Hans Almagt betroede Os, i Veien og forlene Os saasnart Rusland har gjenvundet det Land, som Rebeller for en føje Tid berøvede det, sin Bistand til at betrygge dets FremtideSkjebne paa en fast Grundvold, der svarer til Vort hele Rige, Trang og Tarv, og for alle kommende Tider kan sætte Grænde ser for de Jldesindedes fjendtlige Anslag, der drømme om en Adskillelse. Trofaste Undersaatter, Dette Maal er eders møjefulde Anstrængelser værd; I ere vante til, ei at skye dem for Os og Fædernelandet Givet i Petersborg, den 25de Januar (6te Febr.) Aar efter Christi Byrd 1831, i vor Regjerings det 6te, Nicolaus. Vor Regjering har anordnet en ny Recrutudskrivning ; af hvert fem Hundrede Jndvaanere skulle nemlig stilles tre Recruter. Gru sens og Bessarabiens Jndvaanere ere befriede for denne Udskrivning. Det Tab, som Armeen har lidt i den tyrkiske Krig og ved Cholera, ligesom ogsaa det Tab, der kan vorde mueligt under det polske Feldttog, anføres som Motiver til denne Recrutering.