Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1844-02-13
Jndenlandske Efterretninger. Af et i Fædrelandet meddeelt Brev fra Upsala hidsætte vi følgende Uddrag: Vort skandinaviske Selskab har nu begyndt sin egentlige Virksomhed; ved de store Møder benyttes den største Sal her i Byen næst efter den i Carolina rediviva, og til dagligt Brug en rummelig Sal og et mindre Værelse i det saakaldte Gillets Huus, der staaer aabent fra Kl. 8 Morgen til 10 Aften, hvor der læses Journaler og Aviser og føres en ialmindelighed levende Conversation uden Beværtning og Tobaksrøgning, der er aldeles forbuden; den første danske Journal vi modtoge, var Heibergs Jntelligensblade, og man havde viist os den Artighed, at sende foruden Januarheftet de tvende sidste Hefter fra 1843. Du kan vel vide, at vi med Begjærlighed læste Heibergs udmærkede og humoristiske Foredrag over Bellmann, der røbede hans fortrolige Bekjendtskab med, og sunde Opfattelse af, denne vor nationale Sanger, og det forøgede i høi Grad den Jnteresse, hvormed vi forud havde hørt Efterretningen og Eders sindrig skjønne Belmannsfest; hvem skulde dog vel for et Decennium siden have anet, at en saadan Hylding vilde blive bragt det svenske Folks Yndlingssanger i - Kjøbenhavn, Du maa være overbeviist om, at Efterretningen derom vil trænge udenfor de saakaldte Dannedes Kreds ud iblandt selve Folket, og der maaskee blive bedst forstaaet og vurderet; Bellmann var et sandt Sverriges Barn, og den, der tager Barnet i Haanden, tager Moderen i Hjertet, vore skandinaviske Sympathier for at bruge det almindelige Navn begynde nu ret egentlig at vinde Indgang i Folket, og derved forstaaer jeg ikke saa meget Kjøbsteds beboerne, som dem, der boe pa berg, i skog och i dalar. Kort efter eders Upsalatog, eller som det hedder, resan, gjorde jeg en længere Udflugt op Landet, og overalt, hvor jeg kom frem, bestormedes jeg med Spørgsmaal, navnlig af Bønderne, idet Alle vilde vide Beskeed, og jeg forsikkrer Dig, at Jnteressen var større end under en stormende Rigsdag, ja det var, som om det nylig var forefalden en Revolution; jeg følte mig baade aandig og legemlig frisk efter denne Reise, og vendte med forynget Haab tilbage til Upsala, som jeg nu vel tør kalde Skandinaviens forus i Sverrig. Jgaar modtoge vi Fædrelandet, Prof. Schouws Dansk Ugeskrift, Dansk Folkeblad og Corsaren", paa Grund af Din Skrivelse antog Directionen Folkebladet, som vi ikke forud saa nøie kjendte, skjøndt Redacteurens Navn visselig ikke var os fremmed, og jeg troer nu, at vi have Eders Journalistiks Centrum og Venstre i alle Nuanceringer dens Høire gribe vi ikke. Endskjøndt Beretninger og vore Embedsmænds eller Statsmænds Sygdomstilfælde ikke høre til de Ting, hvormed vi gjerne beskjæftige os, saa troe vi dog at burde gjøre en Undtagelse med at henlede Opmærksomheden paa Statsminister Ste manns Jldebefindende, der skal være tiltaget i den senere Tid. Som bekjendt lider denne høit bedagede Statstjener af en Art Podraga, hvis Besvær skal være bleven forøget ved Foranledninger til en mindre munter og jevn Sindsstemning end den, der, som bekjendt, stedse har udmærket ham i hans lange Embedsførelse, og hvis Vedligeholdelse, den stadige Harmoni, han hidtil havde vidst at omgive sig med, selv under sin Deeltagelse i Statsraadet, vistnok har bidraget meget. At Ste manns Udtrædelse af Statstjenesten, som Følge af et saadant Jldebefindende, eller ogsaa af andre Grunde, f. Ex. formedelst hans høie Alderdom, vilde være af synderlig Vigtighed, har man vel ikke længer megen Grund til at antage; men at det derimod vilde være vanskeligere at erstatte ham med Hensyn til mange af Regjeringens nuværende Jnteresser, end med Hensyn til de folkelige, er der vel heller ingen Tvivl om. (Kbhpst.)¬