Københavns Adresseavis, 1789-02-16
Til en Veninde At tie og tale, er alle tilladt; Naar som man kun tier og taler i Tide. Ved Taushed slet ingen min Meening kan vide. Sqvalder og Sladder gjör mange forhadt, Den Regel er derfor besynderlig vigtig : Saa ofte Da taler, Tædsk Kort 6 Rdre. derSom ønsker at blive gammel, Onsker du tillige: At din Alderdom maa blive velsignet Og dine graa Haar Kronet med Lyksalighed. Saa begynd tidlig det vigtige Arbeyde, At lære at de, Thi da allene Vil Erindringen af at have fællet mange Dags Være glædefuld for dig. Naar Den nærmende Død viser sig. Ikke som Rædsternes Konge. Men Som en bekiendt Ven, Der afhælper Aarenes Byrde. Og lader Oldingen, som knæler under den. Henfare i Fred. Saadan en Ven var Døden Den salige Madame Madame Ana Maria Trykkre, fød Dankul, Enke efter sal. Hr. Gödert Terkelsen, Forhen Capellan til St. Nicolai Kirke. Hun begyndte at leve den 24 October 1779. Eleve, En om Moder til tre Børn, En ærværdig Mor-Moder for nie Datter Börn, I det sidste Aar Far-Møder for en Sönne-Sön, Ved sin rolige Bortgang til Righeden den 2 Februarii 1783. Efterlod Hun Fine nærværende høyrelste Børn og Venner, Den falige Trøst. At Hun i 69 Aar havde levet af de og et Belønningen for Opfyldelsen, Af den tunge Pligt : "At die daglig At de vel. H. H. Kammerraad JACos 30 RNEMAN. föd den 8 May 1723. ded den 22 Januarii 1783. Med Ham udgik den ældste Danske Creen af Slægten, Sygelighed; forbød Ham at vedblive offentlige Forretninger men Staten ned Vederlag derfor ved Hans faderlige Huusholdning paa hans Gods Ædelgave. hvilken siden. ved vise Love er gjort almindelig : mod Enden af Hans Dage. berøvede Sygdom Ham Synet men Han blev dog Mand altid mild altid roelig god redelig veldædig tienstfærdig. var Hans Venners Lyst nyder nu Dydens Lön. Ældste Ven! Du gik foran; jeg følger: Min Askom gaae i Dine Spoer, Ved Provst Eigill Thorhallesens dødelige Afgang. Han døde den Retskafnes Død, og mit Endeligt blive som hans - Saa tænkte og ønskte jeg ved Velædle og Høylærde, Hr. Provst Eigill Thorhallesens salige Hengang til sin Herres Hvile sidstleden den 16 Januarii i sit Alders 55 Aar. Han var fød i Island den 10 Nov. Aar 1734 ved Fader Velærværdige Hr. Magnus Thorhallesen. Han forlod sit Fødeland, og deponeret i Kiøbenhavn Aar 1758. Blev beskikket til Missionarius ordinatus ved Gothaabs Colonie i Grønland 1765. Derefter til Provst og Visitator i dets sydlige District 1773. Efter 11ve Aars nidkjer og besværlig Tieneste sammesteds kom tilbage til Kiøbenhavn, og kaldet til Sognepræst for Bogense og Schoubye Meenigheder, her i Fyen Aar 1776. Voteret til Herredets Provst i Aaret. Salig Ven! - stille og sagte hensov Du i din Frelsers Arme. Du ombyttet dette Livs Møyes med Evighedens uophørlige Skatte. Du vandt sieldne Ven, men hvad tabte Dine Efter levne, En trofast, en dyrevar Ægtefælle begræber Tabet af en kjer, en from Mand; i Ungdoms beste Aar frarevet sin elskte Halvdeel, under tause Sukke hensmelter det saarede Hierte. Og - hvad føle dine Venner, dine sande Venner, et bittert Afsavn af en mild, en kierlig, en oprigtig - Og - dine for din ømme Siel dyrebare Mee Omgang. nigheder, Kunde heede udgydende Taare, kunde brændende, Ønsker tilbagekalde dig til forrige Kalds Forretninger, paa den Talestoel, hvorfra du med et sandrue, jevnt og varmt Foredrag, med et føelsomt og rørt Hierte talede din Herres, Sag, og i en sagtmodig Aand under Evangelii milde Stemme, stræbte at indgyde varme Følelser og varige Indtrykke. Nu for Lammets Trone i din Frelsers Samlund, det dyre Navn, der Dag, og Natlig var dit kierest Valgsprog, der nyder du Troskabs, Nidkierheds og Retskaffenheds fulde Løn. Og hvilken salig Fryd for din ophøiet Aand, der at kunde mode en Skare af 400 forlyste Hedninge, hvilke ved din utrettet mageløs Arbeide og Møie berneden indlemmede i Jesu Naades Rige, hisset i Ærens og Herlighedens at omarme dig, og lovsiungende istemme et: Hellig, hellig, hellig er den Herre Zebaoth! Et sønligt føelsomt Minde af den beste Fader sal. Biskop Jørgen Hee, død den 30 Dec. 1788. Saa har du nu fuldendt din ærefulde Løbebane, paa hvilken du gik Trappeviis frem; ei ved Smigger og krydende Væsen, men ved fande Fortienester og en ædel Siels aabne Adsærd. - Med Aaret fuldendte du dette dit Løb, og istemmer nu din Overbyrdes Lof, hvis Tiener du var : en troe Arbeider i Herrens Viingaard, en aarvaagen Vægter paa Zions Mure. - Ach, maatte Ønsker have gieldet, du skulde endnu i nogle Aar have forbleven i dødeliges Selskab, til det almindeliges Nytte og dines Glæde; thi din endnu muntre og levende Geist: dine ved Aarene usvækkede Sinds Kræfter, gav Haab om Muelighed, uagtet du har allerede Alderdommens Krone, og regnede dig nyelig blant Jubel=Læreres Tal. 7) Men taus være vor Mund for Almagtens og Viisdommens Bud, du opnaarde en Alder høiere end din Forventelse, som en moeden Neeg er du optagen og fik den Ærens og Retfærdighedens Krone, som stedse var Øiemmedet af dit eget Løb, og det Maal, hvortil du ved Lærdom og Exempel føyte mange andre - Dit ganske Liv var virksomt og opofret i de Tienester, som bleve dig betroede, og som dine sieldne Natur=Gaver, din Lyst til at gavne Kirken og Staten, gjorde dig lette og behagelige. - Med Naade var du bemærket og æret af den Konge og det høi kongl. Huus, af høie og lave yndet og el skeet; thi udmærket Troeskab, naturlig Redelighed, usminket Gudsfrygt, Menneskekierlighed, Retfærdighed og Nidkerhed, for Guds Ære udbredte sig over alle dine Handlinger. Hvad Under, thi de boede i dit Hierte. – Frimodig og uden Fryg for Miskiendelse tør din Roes udbeyde, endog af dine nærmest Paarørendes Munde; thi Sandhed er dens Forsvar og almindeligt biefald, dens Domstoel hos alle dem som kiendte dig. Dette er og det eneste hvori de holde sig Skadesløse ved dito smertende Tab. Æret skal det Støv være og din Jhukommelse i Velsignelse. Dybt indtrykt er dit billede med taknemmeligste Erindring i alle dines Hierter, for hvilke du var den omhyggeligste og retsindigste Fader. Aldrig især forglemmes din faderlige Troeskab og utrættelige Flid, hvormed du i al den Tid, da for mange Forretninger ikke omspendte dig, oplærte selv fra Ungdommen af, den som ved Forsynets Naade er sat paa Løbebanen i samme Fag som du. Din Anførsel og dit Exempel er ham stedse for Øie. Gid det lykkes ham at ligne det 1. Th. Hee.