Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-06-29
Den 16 Juni begyndte Krigsretterne deres offentlige Møder dermed, at Kapitain Pepin, som blandt mere var beskyldt for at have skudt paa Tropperne og Nationalgarden, blev eenstemmig frifunden, hvilket ogsaa næste Dag var Tilfældet med Bageren Wache, som beskyldtes for at have skudt en Politiekommissair, da de begge benægtede og de afhørte Vidner intet bestemt kunde forklare. Derimod dømte Krigsretten den 18de et ungt Menneske, Kunstmaleren Geoffvoysom ved Lamarques Liigbegjængelse skulde have baaret den røde Fane med Jndskrift: "Frihed eller Død!" samt uddeelt Krudt og Munition, til Døden. Han har imidlertid appelleret til Kassationsretten og vil desuden ansøge Kongen om Benaadelse. Det bemærkes om den dømte, at a hans 20 Sødskende ere 11 Brødre deels dræbte deels saarede i den keiserlige Armee. Ligeledes har den anden Krigsret, dømt Kudsken Margot til 15 Aars Tvangsarbeide uden Udstilling, og flere Soldater til Disciplinairstraffe. Samtlige Tiltalte protesterede imod Rettens Kompetents, uden at derpaa agtedes. Pariserne kunne ikke godt finde sig i, at der fældes Dødsdom for politiske Forseelser siden Juli-Revolutionen, saameget mere da Carl Xs Ministre slap med Fængselstraf paa Livstid, for at have udøst over 2000 Soldaters og Borgeres Blod, i hvilken Anledning Temps udbryder, Det vilde smerte os uendeligt, hvis hiin Dom blev fuldbyrdet, uden at den Kongelige Benaadelses=Ret lagde sig derimellem. Man maatte da forbande en Tid, hvori Lovene hverken beskytte Frihed eller Liv længer." Raden vil nu snart komme til Polytechnikerne og Eleverne af Veterinairskolen. Hvor hurtigt Krigsretterne end gaae frem, har Mandog beregnet, at der vil medgaae 17 til 18 Maaneder, forinden de kunne blive færdige med de fuldproppede Fængsler, og at Beleiringstiden følgelig vilde vare til hen i Slutningen af Aaret 1833. Et andet Emne for alle Samtaler i Paris afgiver de 3 berømte Mænds Chateaubriands, Baron Hyde de Neusvilles og Hertugen af Fitz=James's virkelig paafulgte Fængsling. Jsær ansees yde de Neusville for en, vel excentrisk, men retskaffen Mand, som ei allene under Restaurationen. var Ambassadeur i Lissabon og Søeminister, men ogsaa undertegnede den bekjendte kraftfulde Adresse af de 221, som blev optaget saa unaadigt af Carl X, og det falder vanskeligt at troe om disse Mænd, at de have nedladt sig til at tage Deel i nogen Sammensværgelse. Deres Hæftelse skal efter Moniteuren være foranlediget ved en Meddelelse fra Generalprokureuren i Rennes, og staaer formodentlig i Forbindelse med Hr. Berryers Sag. Hr. v. Chateaubriand, som blev hentet ud af Sengen om Morgenen Klokken 5, viste megen Koldblodighed og tog sin Gradus ad Parnassum med sig, for - som han sagde – at forslaae Tiden med at gjøre Vers i sit Fængsel. Jmidlertid har han standhaftig vægret sig ved at svare paa Dommerens Opfordring til at nævne sig, hvorfor 2 Vidner have maattet forklare hans Jdentitet; ogsaa indeholder Bladet Quitidienne en vidtløftig Skrivelse fra Hr. v. Ch., som først var bestemt for Journal des Debats, til hvis Redakteur, Hr. Bertin den ældre, det ogsaa er stillet, men som har fundet Betænkelighed ved at indrykke det, endskjøndt sidste meldte Journal som eller stedse har raadet til de strængeste Forholdsregler imod Republikanerne, er bleven som første net over denne sin gamle Vens og Medarbeiders Behandling. Forfatteren begynder med Taksigelse til alle Journaler for deres Deeltagelse; men ligesom han aldrig har er kjendt den bestaaende Regjering, saa erklærer han og, ikke at være Retten noget Svar skyldig eller at ville sige den sit Navn, om han og i 20 Aar skulde slæbes omkring for alle Undtagelses=Retter. Sine Medfangne giver han det hæderligste Vidnesbyrd, og spørger blandt andet, hvad Man vil foretage sig med Hertugen af Fitz-James - "denne sidste Stuart, som forsvarede den sidste Bourbon?" Ogsaa lover han, hvis Man skulde transportere ham til Nantes, for at konfronteres med Hr. Berryer, at erklære Denne saa reen som Snee. Ligesom Hr. Landue, der ogsaa var fød i Bretagne, hvor han under Henrik IV faldt for et beleiret Slot, sagde ved Jndtrædelsen i Bretagne: "Jeg vil døe som Haren i sit Leie, siger til Slutning Hr. Ch. ogsaa mit Leie er bered. Den lille Stad, hvori jeg fødtes, har viist mig den Ære, forud at reise mit Gravminde paa en liden af mig betegnet Øe. Derom har min samvittighedsfulde Brevvexling med Chouanerne i Bretagne handlet, og sandelig, det er en afskyelig Sammensværgelse!" Hertugen af Fitz=James har blot protesteret imod Krigsretterne. Hr. Hyde blev ogsaa hentet ud af sin Seng, om Morgenen Klokken 4, uagtet han neppe er helbredet af Cholera og lider af Gigt. Efterat han havde protesteret imod Arrestbefalingen, bragde Man ham til Præfekturet, hvor han beboer et lidet Værelse i 3die Etage, og hans Kone har udbedet sig den Naade at maatte pleie ham i Fængslet. Jøvrigt behandles disse udmærkede Fanger med al mulig Skaansel, og i Anledning af den store Opsigt, som deres Fængsling har gjort, erindrer Moniteuren om"Alles Lighed for Loven." Journal des Debats tvivler ikke om, at Hr. v. Chataubriand jo snart igjen vil komme paa fri Fod, og kalder enhver Dag af hans Fangenskab en nye Sorgensdag for alle gode Borgere og Kulturens Venner." Rygtet om at Hertugen af Bellund og Marquis v. Pastoret ogsaa skulde være hæftede har ikke stadfæstet. sig. Derimod blev den fra Pohlen berømte General Romarino den 16d., paa en Spions Angivelse, grebet, men efter et kort Forhør igjen løsladt, ved hvilken Leilighed en Mængde Mennesker forsamlede sig udenfor hans Dør og raabte: "Leve Romarino!" J Nantes indrettes Arrester for de 3 ovenmeldte Fanger, og Faderen Berryer er afreist dertil, for at paatage sig sin Søns Forsvar. 15 af de berømteste Oppositions=Medlemmer, Lafitte, Odilon=Barrot, Arago, Clauzel a., have i offentlige Blade billiget den sidstmeldte Vægring af deres Kolleger for at møde for Krigs retterne. De ministerielle Blade vedblive efter Evne at prostituere de Deputerede, som have underskrevet Regnskabs Beretningen, og lægge blandt andet Kongen det Svar til Deputationen fra dem i Munden: "Hvad tale J om Programmet paa Raadhuset? Det er en insam Løgn; jeg har aldrig seet dette Aktstykke; jeg har svoret Chartet af 1830 Troskab og vil holde min Eed. Eders Forsamling og Eders Regnskabs=Beretning ere lovstridige og oprørske Handlinger, og Jndledningen til det Blod, som idag er fludt i Paris." At den østerrigske Jagttager spotter over Lafayette, saavelsom Lafitte og flere Deputerede, der efter Pligt med Frimodighed yttre deres Mening om det offentlige Bedste, er mindre at undre over, end at hine Journaler i Frihedens Land, glemmende saamange foregaaende vilkaarlige Magtsprog, tilskrive Oppositionen den sidste Opstand, og paastaae, at saalænge den ikke omvender sig (ot tier og samtykker Alt), vil den udsætte Landet for Fare, være Tronen en Hindring og Faktionerne et Støttepunkt. Hvor godt disse rolige Folk selv meene det, viser en i Journal de Paris meddeelt Skrivelse af en Nationalgardist, hvori trues med at skyde de Deputerede af Oppositionen ved de første Uroligheder, som igjen maatte udbryde. Med Vendeen tegner det til at blive roligt. Endeel Bander have opløst sig, og Resten gjør kun svag Modstand, saaat efter Moniteuren ingen videre Koncentrering af Tropper der behøves. General Bonnet har ved en Proklamation tilkjendegivet, at han agter at oprykke Borgerkrigen med Roden. Gaaden med Hertuginden af Berry og Marskal Bourmont er endnu ikke løst. Flere Beretninger stemme overeens i, at hun er undkommen. Jmidlertid lover Moniteuren, at der skal skee nøiagtig Undersøgelse i Ruinerne af Slottet Penissiere; ogsaa har Man omsendt Stikbreve imod Hertuginden med hendes Signalement, hvorefter hun er af smækker Legemsbygning, har blondt Haar, lyseblaae og noget skellende Øine &c.