JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
Den lærde Republik.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
Den lærde Republik synes kun at være til, for at anbefale Folkeslagene Monarkiet. Forfatterinden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
Den første Forfatterinde i Verden skulde være min sidste Kone. Forlegenhed. Hvorledes skal man gjøre det en Deel af de Store tilpas, De ansee det for en Frækhed, at man lyver for dem, og de kunne dog ikke taale, at man siger dem Sandheden. Striden. Paul. Din Modstander, min gode Lucius, er en ussel Karl, og mig tykkes du burde ikke længer stride med ham. Er man da en Herkules, naar man slaaer en Flue ihiel, Lucius. Jeg vil ingen Herkules være. Men jeg slaaer Fluen ihiel blot for at have Fred for den. Guderne og Digterne. Digterne skulde til Gavn for deres Værker gsaa ligne Guderne deri, at være usynlige. En fattig Mands Jndfald. Hvor lykkelig kunde min rige Nabo være, naar jeg havde hans Penge. En Konst, som alle forstaae.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
Der gives en Konst, som enhver, fra en mindste til den største, troer at forstaae – Regjeringskonsten. De fleste Folk synes den at være medfødt. Den, som ikke kan regiere sin Kone, sine Børn, sit Tyende, anseer det dog for en smal Smag at regiere en - Stat.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
Prisspørgsmaalet. Man har engang udsat en Præmie for Besvarelsen af det Spørgsmaal: hvorfor tale Menneskene i deres Selskaber saa lidet om Gud? Hvi udsætter man ikke en lignende Præmie for Besvarelsen af det Spørgsmaal: hvorfor tale Menneskene saa meget om Krig?
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
Jndenlandske Efterretninger. Ved allerhøieste Resolution, dat. Wien d. 4 Marts d. A., har det behaget Hs. Maj. Kongen naadigst at udnævne Hs. Høihed Prinds Christian Frederik til Danmark til Gouverneur over Fyen. (Coll. Tid.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
J Torsdags Aftes Kl. imellem 9 og 10 kom Hans Høihed Prinds Christian Frederik tilbage. her til Staden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
Kjøbenhavns Børs den 31de Marti. Cours. Hamb. 2 M. 627, a vista 633. Amsterdam 2 M. 603. London 2 M. 22 Rbdlr. Spec. 635. - Specier solgtes til 39 Rbmk., for Committeesedler blev givet 67 1/2 pr. 100; Oblig. 270.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
Blandede Efterretninger. (Af Hamb. Corresp., Alt. Merk. og Lüb. Av.)J Evina i Savoyen om der d. 20 Febr. til urolige Optrin. Vagten saae sig nødsaget til at fyre paa Oprørerne. Tre af disse bleve førte tilThonon, hvor der anlægges Sag imod dem. - Voltri bleve i Februar endeel Sække med Meel offentligen brændte. Dette Meel, der var bestemt for de sammesteds indqvarterede engelske Krigere, var blandet med en sort, meget bitter Frøart, hvis Egenskab man hidtil endnu ikke kjender og som kunde have været af skadelige Følger for disse Folk.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
J Følge Efterretninger fra Turin har den derværende Regjering besluttet, kun at beholde af de Veie, der ere blevne anlagte, for at lette og mangfoldiggjøre Forbindelsen mellem Jtalien og Frankrig, den skjønne Vei over Monteenis i dens nuværende Tilstand. Veiene til Fenestrelles over Mont Genevre a. skulle, saa meget som muligt igjen sættes i deres forrige Tilstand, for ikke at kunne bruges mere som Militairveie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
Tydskland. Den gamle Pastor Gerken i Stade har i Fjor udgivet en ny Forklaring over Kap. 1319 af Johannes Aabenbaring, hvortil han ogsaa finder Nøglen i vore Dages Historie: Jblandt andet forudsiger han bestemt en ny frygtelig Jndtagelse af Paris, hvori denne store Stad, vil blive aldeles ødelagt, og hvorved det er muligt, at Bonaparte atter vil være med i Spillet, da han anvender paa Denne hvad der siges Kap. 17 V. 8 om Dyret: "det haver været og er ikke og skal komme op af Afgrunden og fave bort til Fordærvelse, og de skulle forundre sig, som boe paa Jorden, naar de see Dyret, som var og er ikke, dog det er. Paafaldende synes altid, især for Øieblikket, følgende Forfatterens Raisonnement: "Jfølge al Menneske Erfaring, kan Man troe, da al Religion er forsvunden i de franske Armeer, at der ei kan stoles paa den Ludvig XVIII aflagte Troskabs-Eed; men at den største Deel i Hjertet hænger fast ved Bonaparte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
Kong Ludvig den Attende maa nu igjen søge at holde dem til Orden, og saaledes kan det ventes, at en ny Revolution udbryder, hvori Bonaparte, hvis han lever, hemmelig medvirker. Kongen bliver maaskee endog myrdet, eller maa flye, og de Allierede ville da bringe Paris til Lydighed. Men denne store Stad vil forsvare sig, beleires og indtages med Storm. Antaget, at Bonaparte undslipper dem, i hvis Magt han nu er, vil han da ikke skaffe sig nye Tilhængere, og saaledes kan endnu gjerne følge en ny Revolution, hvori Paris gaaer til Grunde. Dette (vedbliver den ærlige Præst) venter jeg bestemt, fordi dette Babylon ikke vil omvende sig fra sine Laster; jeg venter dens Undergang bestemt til sin Tid; thi Historien lærer, at en lignende Spaadom om Jerusalem vel i to forskjellige Tidspunkter, men dog tilsidst bogstavelig blev opfyldt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
(Hempels Avis.) Wien, den 20 Marts. Fyrgetyve forklædte Franske vilde forrige Nat bortføre den forrige Konge af Rom til Frankrig. Anslaget, som nær var lykkedes, blev opdaget af vort aarvaagne Politie. Blandt de ved denne Leilighed arresterede Personer ere ogsaa en General og to Oberster. Postneste vare allerede bestilte til Rhinen. Man har derfor kundet for godt, at indrette rummelige Værelser i Herborgen for hans ophøiede Moder og ham. De have allerede forladt Schönbrunn. -
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
Østerrig vil, foruden en betydelig Observationsarmee i Toscana, endnu opstille en stor Hovedarmee paa 120,000 Mand i Jtalien, for derfra strax at kunne operere til det sydlige Frankrig. - Den Kongelige preussiske Armee ved Rhinen skal i det mindste være 180,000 Mand stærk. Den hele bayerske og würtembernske Armee skal rykke i Marken. J Dag, den 20 Marts, vil sidstnævnte allerede have betraadt Schweizes Grund. Schweiz vil, som Magt, gjøre fælleds Sag med dem, og indtil nærmere befaling til at rykke frem ankommer, skulle Tropperne meget nøie passe paa den franske Grændse. - En stor russisk Reservearmee bliver foreløbig opstillet imellem Regensburg og München, for efter Omstændighederne strax at kunne tage kraftig Deel i Begivenhederne. - De her tilstædeværende høieste Monarker have givet hverandre Ord paa at forblive sammen indtil denne nye Krig er endt. Hovedqvarteret bliver foreløbig her. Men saasnart Krigen virkelig er brudt ud skal det forlægges til Frankfurt om Mayn, hvor da ogsaa Kongressen skal endes. - J Dag er der givet bestemt befaling til at føre Hieronymus Bonaparte til Brünn. Tillige ere de fornødne Anstalter blevne føiede, ifølge hvilke Joseph Bonaparte skal hentes fra Schweitz og føres til Ungarn. - Hertugen af Wellington er i Dag afgaaet til Brüssel, for at overtage Commandoen over den derværende talrige Armee. Da denne berømte Feldtherre nøie kjender det franske Hof og de nuværende Store i Frankrig, og tillige i en høi Grad besidder Ludvig den 18des Fortrolighed, saa troer man med Grund, at hans Nærværelse hist vil under denne Tids Omstændigheder være af høieste Vigtighed saavel i Cabinettet som i Spidsen for Armeen."
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
Amsterdam, den 26de Marts. Efterretningerne fra Paris ere idag noget mere beroligende, skjønt man desværre veed vist at Bonaparte er i Paris. Jdag har nemlig det Rygte udbredt sig, at Marschal Angereau har med det ved Melun forsamlede Armeecorps angrebet Bonapartes Tropper. Da Coureren afgik med disse Efterretninger vedvarede Fægtningen endnu. Det er overhovedet meget sandsynligt, at Royalisterne snart ville blive istand til at vise Bonapartisterne kraftig Modstand.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
Hs. Majestæt Kongen er i Lille. Man veed at Ney er den eneste af alle Marschallerne, som hidtil er falden fra. Adskillige af dem ere i Kongens Følge. Hertugen af Orleans har kastet sig ind i Valenciennes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
Brüssel, den 22de Marts. Skrivelse til Hs. Excellence Justitsministeren, Hr. Grev v. Thiennes. Hr. Greve. Jeg erholder i dette Øieblik den Efterretning at Napoleon Bonaparte er rykket ind i Paris, og at Kongen har forladt Hovedstaden, for, som man siger, at begive sig til Lille. Disse Efterretninger ere ikke blevne mig officielt meddeelte, dog har jeg al Grund til at holde dem for sande. Dette er en Ulykke for Frankrig, dog maa dette ikke foraarsage nogen Bestyrtelse mellem os, lader os meget mere fordobble vor Virksomhed og vor Jver, for at tage alle de Forholdsregler, som nærværende Omstændigheder byde. Jeg giver mi Ord paa, at jeg intet skal forsømme for at sikkre vort Fædreneland mod et fremmed Jndfald, men jeg forlader mig ogsaa paa mine Landsmænds Bistand og Medvirkning, hvis Faren skulde nærme De vil af indlagte Declaration fra de høie allierede Magter see, at de alle ere enige i at understøtte Kong Ludvig den 18des Sag. Til Kundgjørelse af disse Efterretninger ville de tage de Forholdsregler, som maatte forekomme Dem meest passende. Ganske Deres Wilhelm, Prinds af Oranien. Troppebevægelserne ved vore Grændser vedvare endnu, og dersom Efterretningerne fra London af 18de d. ere at troe, saa skal et engelsk Corps paa 20,000 Mand udvalgte Tropper indskibes fra Engelland til Belgien, og staae under Generallieutenant Hills Commando.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
Med dette Numer sluttes 12te Aargangs 1ste Quartal.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-01
Kjøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Nyeste. Skilderie af Kjøbenhavn. ---Fastes Ma Tolvte Aargang. No. 27. Udgivet og forlagt af Boghandler S. Soldin. Forsendes, i Følge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Tirsdagen den 4 April 1816. Til en Ven paa Landet. Inden jeg denne Gang gaaer videre i mine Betragtninger over Dagens store Begivenheder, maa jeg give Dem en kort Skildring af Tingenes Tilstand i Frankrig førend Bonapartes Ankomst.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Ved at fremsætte her en Række af Efterretninger, som de franske Blade, under det bourbonske Huses Regjering, have leveret, seer jeg mig istand til, at give Dem en tydelig Forestilling om den offentlige Stemning, der, saavel i Henseende til Ludvig XVIII som Bonaparte, den Gang herskede i Frankrig. Paris, den 1 Nov. 1814. Fru v. Staels Ord: "Der gives vel heel Misfornøiede, men ingen Misfornøielse" - ere bogstaveligen sande. De Misfornøiede findes for det meste iblandt de her sig opholdende afskedigede Militaires, der vide at undgaae Politiets aarvaagne Øje, som ikke vil taale dem. - Til de Misfornøiede hører unægteligen Sergeanten i Jnvalidhuset, der forevise Fremmede Bibliotheket. Neppe er man traadt ind i Sahlen, saa raaber han: "De maa vide, mine Herrer, at Jnvaliderne skylde Keiser Napoleon dette skjønne Bibliothek – at han er den, der betydeligen har forhøiet vor Pension - at han - Paris, d. 27 Oct. 1814. Her forefalde mange Selvmord, især blandt afsatte Embedsmænd. Ogsaa søge samme Folk fra Tid til anden at tage Hevn for gamle Fornærmelser. Saaledes fik den fra Vendekrigen bekiendte Præst St. Eustache nylig byg tige Prygl af en gammel Soldat, der i hiin Krig blev grusomt mishandlet af ham, uagtet han havde givet sig til Fange. Da Sagen blev paatalt for Criminalretten, foreviste han endnu Ar af de Saar, han havde faaet. Mange Emigranter forsvinde ganske uformærkt. - Efterhaanden og til alle Ædles store Tilfredshed forsvinde de talløse N. og bonapartiske Basreliefer, som ældre og nyere Mindemærker vare besatte med. Kun Skabninger som M. og L., der igjen have antaget Grevetitelen, og ene ere bekiendte af Revolutionsforbrydelser, sukke over Forandringerne. - Paris, d. 25 Oct. General Vandamme indfandt sig nyligen ved Jndgangen til Thuillerierne, men blev afvist. Derpaa skal han have sagt, han vilde aflægge sin Eed; da man svarede ham, at ingen Eed er bleven fordret af ham, gik han, nysende af Harme, bort og sagde: Velan, skjøtter man ikke her om min Eed, saa skal jeg nok aflægge den paa et andet Sted."Hr. Malthe Brun har i det 68de Hefte af sine Annales des Voyagas reclameret den nyligen afdøde engelske Reisebeskriver Flinders Ære for Opdagelsen af en Deel af Nyhollands Kyster, og som den franske Capitain Baudin har villet skille ham ved. At Kysterne og Øerne fik franske Navne, saasom: Terre Napoleon, Golphe Josephine, ile Decres, anseer Hr. M. B. for et Plagiat national.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Man sælger her ogsaa Almanakker i Form af en Lilie. Ligeledes den Kongel. Families Portræter, fordeelte paa Bladene af en Lilie, og som Modstykke Trefoldigheden med Jomfru Marie arupperet paa samme Maade. - En bekjendt Sølvarbeiber i Paris har opfundet en Cylinder til at præge de nye Ordeners Sølvlilier. Han har vundet, derved nogle 100,000 Franker, uagtet de kun kostede 30 til 25 Sols Stykket. - Blandt de nyeste Pariser Litteratur=Producter hører den fra Vendeekrigen bekjendte Rens Bordereau dito Langevin's Historie. Kun et eneste Træk viser tilfulde hendes Caracteer: hun ønede sin Onele i Spidsen, for Republicanerne, og kløvede ham Hovedet, forat hevne sine Paarørendes Død, der havde været Royalister. Det, bourbonske Huus maa lige indtil det sidste Øjeblik have sat stor Lid til de fleste Troppers Troskab, og neppe anseet Bonapartes Jndrykkelse i Paris for at være saa nær, som den virkelig var; thi Kongen og Prindserne afreiste ikke førend Natten til d. 20de fra Paris, og allerede d. 20de om Aftenen Kl. 8 rykkede Bonaparte derind. Hans første Skridt var, som jeg allerede i mit forrige Brev har viist, at indsætte, paa nogle faa nye nær, de gamle Authoriteter. Blandt de nye Forfremmelser see vi General Carnot, en Frænde af Exdirecteuren, Antwerpens bekiendte Forsvarer, som er bleven udnævnt til Rigsgreve og Minister for det Jndre. Marschal Ney, som Kongen havde udsendt med en Armee mod Bonaparte, er rigtig nok kommet, med denne til Paris, men ikke førend han havde ladet sine Tropper støde til Fiendens Hær. Allerede d. 13de havde denne Marschal udstedt en Parolbefaling, hvori han erklærer sig og sine Tropper for Bonaparte, Bonaparte, der i Lyon havde en graa Overkjole og en trekantet Hat med den trefarvede, Cocarde paa, drog i en Vogn med 6 Heste for indi Paris. Han tog ikke end i Thuillerierne førend en Artilleriepark var kjørt op i Slotsgaarden, og paa samme Tid plantedes den trefarvede Fane paa Slottet. Dersom man kan troe hvad offentlige Blade sige, saa skal han have truet Paris med Plyndring, saafremt det satte sig til Modværge.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Af offentlige Blade har De allerede seet de to Proclamationer, Bonaparte har ladet udgaae, da han kom i Land, den ene til det franske Folk, og den anden til Armeen. Til Slutningen af den første siger han: "Franske. Der gives ingen Nation, var den end nok saa liden, som jo har Ret til at undslaae sig for at vise Lydighed mod en Fyrste, den ved en foregiven seierrig Fiende har faaet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Da Carl den 7de igjendrogind i Paris og kuldkastede Henrik den 5tes Døgn Trone, tilstod han, at have faaet sin Trone ved sine Tappres Kraft, og ikke af en Prindsregent af Engelland." Vi ville væle lidet ved denne Sætning, da den er af høieste Vigtighed for Staters og Nationers Rolighed. Vi ville ikke gaae tilbage til Nationernes og Regenternes allerførste giensidige Rettigheder. For at nyde Sikkerhed have Menneskene oprindeligen opoffret en, Deel af deres naturlige Frihed og ere indtraadte i Stater, og for at undgaae de Uordener og Misbrug, der altid vare og maatte være forbundne med Valgregjeringen, har man underkastet sig den arvelige monarkiske. Erfaringen, har lært, at Borgerheld og Frihed blomstrede i de meest undskrænkede Monarkier, medens Trældom og Undertrykkelse, kuede de frieste Republikers Jndbyggere. Aartusinders Erfaringer, stadfæste, at den arvelig monarkiske Regjering er den, som Nationer, der, ikke ville give sig til Priis for Valgregjeringernes, Ustadighed og Cabaler, bedste kunne være tjente med.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Den arvelige Regent er altid mere tilbøielig til at modtage vise Raad og til at hævde sit Huses gamle Hæder end den Regent, der kun har sin Lykke, bestod end denne Lykke i et overordentlig Genie, at takke for sin Ophøielse paa Tronen. Et stort Genie er ikke arveligt, og Historien viser, at Naturen ofte udtømmer sin hele Kraft paa en eneste Mand, og lader den tilligemed ham uddør i hans Efterkommer. Saaledes kan man ikke nægte, at Crommell var et overordentligt Genie, men hvilket Hverdagsmenneske var ikke hans Søn, Hvad blev Alexanders uhyre Rige til, efter hans Død, Det var derfor meget visseligt, at man fra de ældste Tider af i ethvert arveligt Monarkie vaagede over Arverettighedens Hævdelse som over en Helligdom. Man vilde heller udsætte sig for, ved denne Rets Haandhævelse engang imellem at faae en svag eller mindre dygtig Fyrste, end gjøre Staten selv til en Boldt for de menneskelige Lidenskabers Herredømme, og gjennindføre den ønskværdige Tidsalder, da den Stærkeste, det være nu i legemlig eller aandelig Kraft, skulde være Folkets Første, thi hvo indestaaer det for, at der ikke i Morgen fremstaaer en endnu Stærkere, og fordrer, paa Grund af sin overlegne Stytte, sin Ret tilbage af den, man har hyldet i Dag, – Skal Statsretten altsaa kunne gaae ud fra noget fast Princip, saa har Folket ingen Ret til at nægte den, der er dets Fyrste, efter en Arveret, der har Aarhundreders Hævd for sig, den tilbørlige Lydighed. Overtræder han den Constitution, han har svoret, og saaledes selv undergraver sin egen Magt, saa kan Folket eller dets Repræsentantere jo beraabe sig paa de ved Constitutionen helligede Rettigheder, og i Mindelighed, afgjøre enhver Tvistighed med Regenten. Derved vinder det altid mere ved end at vælge et nyt Dynastie, der lægger Grunden til nye Statsomvæltninger, og aabner Døre for Uroligheder. Kun saa monarkiske Regjeringer gives der, som ere saa aldeles uindskrænkede, at de jo have et Raad, et Parlament, eller Stænder, som nogenledes kunne holde dem Modvægt, naar de overskride Retfærdighedens Grændser. Naar i hiin Proclamation Carl den Syvende anføres som et Exempel, saa bevise dette netop, at selv de Franske, hvor vankelmodige de end altid have været, dog have holdt Arverettighedens Love hellige. Car den Syvende var, i Følge Successionsretten, Frankrigs retmæssige Konge, og det var ikke ham, Engelland vilde give det til Regent. Ved hans Faders, Carl den 6tes Ligbegjængelse saae man ikke en eneste Prinds af Blodet, men Folket svømmede, som Millot anfører, alligevel i Taarer, og hædrede derved den saa ulykkelige Konges Minde. Forholdene i Frankrig vare den Gang ganske omvendte. Det var ved sine Erobringer i Frankrig, at Henrik den Femte, Konge af Engelland, til stor Fornærmelse for Carl den Syvende, kunde lade sig udnævne til Kronarving og Thronfølger i det franske Rige. Carl den Syvende kunde altsaa ikke takke den engelske Konge for en Krone, denne selv havde paasat sig, som Landets Fiende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Paa samme Tid Bonaparte var i Begreb med at rykke ind i Paris, tildrog sig i Wien en Begivenhed, der syntes at staae i Forbindelse med den i Frankrig. Natten imellem d. 19de og 20 f. M. vilde et Complot bortføre den lille Napoleon, fra Wien, men blev forraadt ved 300 Hyrevogne, som skulde leies i dette Øiemed. Fyrgetyve forklædte Franske havde paataget sig denne Forretning. Til at udføre Anslaget skulle allerede paa 30 Post stationer Hestene have staaet i Beredskab. En vis Hr. M., en Søn af den lille Prindses Aya, og en bekiendt Tilhænger af Donaparte, ansees for Ophavsmand af denne Plan. Denne lille Prinds er nu fra Schønbrun bleven bragt til den Keis. Hofborg, hvor han har sit Værelse imellem Keiserens og Kronprindsens. Ogsaa hans Fru Moder er reist fra Schønbruun til Wien. Alle hendes franske Betjentere, som have høitideligholdt Bonapartes Undvigelse, have faaet deres Afsked, og ere blevne afløste af Tydske. De vil maaskee spørge, min Ven, hvad skal der nu efter alt dette skee, Saavidt man veed, agte de allierede Magter, at bruge de kraftigste Forholdsregler. De have givet hinanden deres Ord paa, at blive sammen indtil Krigen er endt, hvilket viser, at man ikke troer den vil staae længe paa, men dog skal Hovedqvarteret, saasnart Krigen, er udbrudt, forlægges fra Wien til Frankfurth. Lord Wellington er allerede afreist fra Wien, for at overtaget Commandoen over alle Tropperne i Nederlandene, hvor der hersker store Bevægelser. De fleste Tropper i disse Egne ere brudt op til Grændserne, men at de allerede staae paa fransk Grund er ugrundet. Efter de allierede Magters Bestemmelse, skal denne Jndrykkelse finde Sted naar Kongen af Frankrig og der franske Folk have forlangt det. J det sydlige Tydskland, ruster man sig meget stærkt. Würtemberg og Baden dække deres Grændser med 26,000 Mand Rusland lader marschere 260,000 Mand, der føre meget Skyts med sig. Fæstningen Maynz forsynes med alle Fornødenheder og sættes i Beleiringsstand. Fra Hessen marschere 20,000 M. Foruden den betydelige Stridskraft, Østerrige sender til Jtalien, skulle endnu 300,000 Østerrigere, marschere til Rhinen. Men Hovedmassen af de Tropper, der skulle opstilles, kommer til at bestaae af Preusser, der med Landeværnet fra hine Egne skulle bringes til 300,000 Mand. J Krigsministeriet i Berlin hersker den største Virksomhed. Gener. Lieuten. v. Greisenau er allerede d. 24de afreist som Armeens Generalqvarteermester til Maynz og har fra Fyrst Blücher-Wahlstadt medtaget Fuldmagt, i paakommende Tilfælde at føje de fornødne Anstalter. Denne Overanfører, er reisefærdig og kan følge ham hvad Øjeblik det skal være. Schweizerne ville ufortøvet stille en Contingent af 20 til 30,000 Mand, som Observationscorps paa deres Grændser. Den hele bayerske og würtembergske Armee rykker i Marken, og skulde allerede d. 20 Marti betræde den schweiz. Grund; Schweiz vil gjøre fælles Sag med dem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-04-04
Østerrigerne og Rigstropperne have allerede gjort en Bevægelse ad Landau til. Ogsaa Preusserne og andre Tropper staae overalt allerede ved de franske Grændser. Fra Engelland komme endnu 20,000 Mand, under Gen. Hill, til Belgien. Overhoved er fra Schweiz til Nordsøen paa Grændserne Alting under Vaaben. Ved Mons og Tournai oprettes Leire. J Lille, Valenciennes &c. er Alting sat i saadan Forsvarstand, som om Fienden var for Døren. Under alle disse Forberedelser, er Gener. Nügent gaaet til Neapel i et saare vigtigt Ærinde (formodentlig for at faae Kong Joachims bestemte og endelige Erklæring). Saaledes drager det forenede Europa i Kamp. mod Frankrig, under Forhold som endnu aldrig have fundet Sted tilforn, og med en Styrke, som endnu aldrig er blevet modsat Frankrig, end ikke i dets meest glimrende Tider, da det som Magt havde naaet den høieste Pynt. Altid have forhen Europas Kræfter været deelte, og ved at være deelte, for svage til at modstaae Frankrig. Nu er Forholdet omvendt. Frankrigs Kræfter ere sønderlemmede, og Europas ere forenede. Vi maa ikke tænke os Frankrig mere som det var for tre Aar siden, og i de Forhold, det den Gang stod til andre Magter. Ved den Vaabenstilstand, som den 23de April 1814 sluttedes imellem Greven af Artois og de allierede Magter, overleve redes i disses Hænder 50 befæstede Pladse, der ligge uden for det gamle Frankrigs Grændser; 4 i Tydskland, 7 i Holland, 12 i Belgien, 10 i Rhinlandene, 13 i Jtalien, C i Spanien.