Viborger Samler, 1836-05-15
Udenlandske Efterretninger. Frankrig. Hr. Dupins Tale til Kongen lød saaledes: "Sire, Kongens Fest er ogsaa vores, og saa ofte denne lykkelige Dag vender tilbage, seer Dede Deputeredes Kammer at bringe sine Ønsker for Deres Regjerings Hæder og Lykke. Sire Kammeret er solidarisk eet med Deres Majestæt, sættende sig ud over endividuelle Ambitioners upaalidelige Beregninger, ene og alene beskjæftiget med Landets almindelige Jnteresser, slutter det sig af ganske Hjerte til alle Kongens store Tanker, til hans modige og standhaftige Bestræbelser, for, at forskaffe Lovene Agtelse, consolidere vore Jnstitutioner, og sikkre Nationen den rolige Besiddelse af de Rettigheder, paa hvilke dens moralske Værdighed og dens Frihed beroe. Vi stræbe til eet og det samme Maal. Ved Synet af en saa fuldkommen Overeensstemmelse, Sire, lader Factionernes Nedslagenhed sig begribe; Jngen af dem kan endnu nære det Haab, at ødelægge den saa møisommeligt men saa grundigt fastnede Orden. Utopisterne af alle Slags maae klart og tydeligt kunne indsee, at Landet hverken lader sig imponere af Tumult og Raab paa Torvene, eller vil hengive sig en Systems aand, som byder de factiske Omstændigheders Magt Trode og under hemmelighedsfulde Theoriers beregnede Mysticisme meget ofte Fuler ulykkebringende Doctriner og befordrer fordærvelige Tanker. Vort Frankrig, der ynder en forstandig og modent overveiet Fremskriden, derhar opdaget mange Jllusioner, der er oplyst ved alle Slags Forsøg og Erfaringer, vil man ei faae at see, blindt at indlade sig med dem, der kunde forsøge paa at drage det ind i farlige Vovespil, ligesaa lidt som det vil ønske at see sin Skjebne anbetroet til dem, der tragte efter at føre det tilbage og giengive det en Administration, som man har seet sig nødt til at bekæmpe og styrte. Den nærværende Session har udmærket sig ved nyttige Love, der ere bestemte til at mangfoldiggjøre vore indvortes Forbindelsesveie og udvide vore Handelsforhold til Udlandet, medens de paa samme Tid beskytte vorJordbunds Producter vore Haandværkeres Arbeide og vore Fabrikers Jndustrie. Jeg haaber, at Landet vil vide os Tak derfor og velsigne Regjeringen, hvis lange Varighed, der er Maalet for alle vore Ønsker, vil see alle de Forbedringer at blive til, som oplyste Mænd, Fædrelandets sande Venner, fornuftigviis kunne fordre. Sire! Deres Majestæt er os Borgen for den nærværende Tid, og ogsaa Fremtiden er os sikkret ved hine unge Prindser, hvem De har indprentet deres Lærdomme, der ere udviklede ved Deres Mønster, hine Statens ædle Børn, hvilke Fædrelandet med Stolthed seer at voxe op, og som det med lige Tillid allerede nu kan fremstille for sine Venner, og skulde Nøden fordre det – ogsaa for sine Fjender. Hertil svarede Kongen: "Jeg føler mig meget rørt ved de Deputeredes Kammers Ønsker, og glæder mig, ved at høre Forsikkringen om hiin for Frankrig saa velgjørende, saa nødvendige, saa fordeelagtige Eenhed, der er mit Hjerte saa dyrebar, fornyet af det. Ja, mine Herrer, den høihjertede Medvirkning, jeg hos Dem har fundet, har jeg at takkefor den Fordeel, at have kunnet gavne mit Land og bringe samme til den Grad af Velstand, som Deres Præsident saa godt har beskrevet, men i Særdeleshed at have forskaffet det den høie moralske og materielle Sikkerhed, der fritager os for enhver Bekymring; eller snarere har den Følge, at der er intet Andet tilbage for os at gjøre, end at holde deres Dumdristighed i Tømme, der endnu maatte indbilde sig, at kunne indgyde os Bekymring. Frankrig nyder endeligen hiin Tillid til sig selv, der letter Udviklingen af alle dets Midler til Magt og Frem blomstren, og er et af de lykkeligste Resultater, vi kunde opnaae. Jeg takker Dem for den Medvirkning, jeg stedse har fundet hos Dem; De vide, hvor høit jeg stedse veed at skatte det Sindelag, De ved enhver Leilighed lægger for Dagen mod mig. De Følelser, De have yttret angaaende mine Børn, ere et nyt Pant for mig og en ny Gjenstand for min Erkjendtlighed; mine Sønner ville vise sig værdige dertil; de ville træde i mine Fodspor og i den Enighed, de ville opretholde mellem Statsmagtens tre store Grene, vil Frankrig finde en sikker Borgen for sine Friheder, for Lovenes Herredømme og den fuldkomne udøvelse af alle Nationalrettigheder. Kun for at forsvare disse, har jeg besteget Thronen, og, jeg siger det med inderlig Glæde, jeg har forsvaret dem alle. Under Deres Efterfølgeres eller Deres egen Bistand ville mine Sønner følge mig paa denne ædle Løbebane. Jeg forudseer med Vished Resultatet af deres fælleds Bestræbelser, og engang vil Frankrig, som jeg haaber, sige om os, at vi have gjort os fortjente af det og opfyldt Alt, hvad man ventede af os.