Berlingske Tidende, 1808-03-21
Da Keiseren erfarede de Voldsomheder, som Engellantillod sig imod Dannemark, lod han, med Føle opbragt derover, og sin Characteer ligesaa tro som stedse med Omhu betænkt paa sit Riges Vel, Kongen af Storbritannien tilkiendegive, at han ikke kunde blive ligegyldig ved den skiændige Fremfærd og det mageløse Ran, som Engelland har tilladt sig mod en Konge, der er hans Frænde, hans Ven, og Ruslands gamle Allierede. - Hs. Keiserl. Maj meddeelte Kongen af Sverrig denne Beslutning i en Note, som den 24de Septbr. f. A. blev overgivet Sammes Ambassadeur. - En i Aaret 1780 mellem Keiserinde, Catharine og Kong Gustav den Tredie sluttet Tractat, og en anden, der blev sluttet 1800 imellem Keiser Paul og den nuregierende Konge, indeholdt den giensidige formelige Forpligtelse: at forsvare den Grundsætning, at Østersøen skal være en lukket Søe; at bevare denne Søe og dens Kyster fra alle Fiendtligheder og Voldsemheder, og at anvende til den Ende alle de Midler, der staae i deres Magt. Ved at overveie begge disse Tractater holdt Hr. Maj. sig ikke allene beføiet, men endog forpligtet til at fremæske Sverrigs Medvirkning mod Engelland. - Kongen negtede ikke de anførte Forpligtelser, men vægrede sig ved enhver Medvirkning, saalænge defranske Armeer ikke havde forladt Østersøens Kyster og Tydsklands Havne ikke stode aabne for den en gelske Handel. - Spørgsmaalet var her om at undertrykke den af Engelland begaaede Voldsomhed, som har forbittret hele Europpe. Keiseren forlangte af Kongen af Søerrig hans paa Tractater grundede Medvirkning, men istedet for Svar, foreslog han denne Monark, at opsætte Opfyldelsen af de anførste Tractater til en anden Tidspunct, og nu at giøre Forestilling om, at forskaffe Engelland Handelen paa alle tydske Havne, med eet Ord, at tiene det samme Engelland, mod hvilket der skulde føies Forsvarsaustalter. Det er følgeligen vanskeligt at bevise Kongen af Sverrigs Partiskhed for Engelland kraftigere end han selv har gjort det. - Under 16de Novbr. lod Hs. Maj. overlevere en anden Note, hvori Kongen erindres om, at Allerhøistsamme havde brudt med Engelland, og hvorved man paa nye anmodede Kongen om hans Medvirkning. - Denne Note blev næsten to Maaneder ubesvaret, og Svaret, som endelig den 9de Jan. overleveredes Hs. Keiserl. Mai Ministerium, bører Præget af den foregaaende - Langtfra at bebreide sig sit Maadehold, er det megetmere Keiseren behageligt, hidtil at have udtømmet alle mulige Midler, for at bevæge Hs. Svenske Majestæt til det eneste System, der er passende for Sammes Stater; men Keiseren skylder endelig sit Folk saavelsom Rigets Sikkerhed, der er den høieste Lov, ikke længer at lade Sverrigs Medvirkning med Rusland og Dannemark mod Engelland være et uafgjort Spørgsmaal. - Keiseren er bleven underrettet om, at Cabinettet i St. James har ved Frygt søgt at ville forbinde Dannemark igjen med sit System, og truet det med, at Kongen af Sverrig vilde sende Tropper til Sielland, hvorimod denne igjen skulde forsikkres Besiddelsen af Norge. - Da Keiseren, fremdeles har erfaret, at Kongen, medens han lod ham uden Svar, underhandlede i London hemmelig om en Allianee, saa har H. M. indseet, at Hans Riges Vel vilde være slet sikkret, dersom Kongen af Sverrig, denne de russiske Staters Naboe, skulde, naar Kampen mellem Engelland og Rusland begyndte, under Neutralitetens Skin en Tidlang skiule Sindelaget af sin bekiendte hengivenhed for Engelland. Hs. Keiserlige Majestæt kan ikke lade Sverrigs Stilling i Henseende til Rusland blive ubestemt, og følgelig ikke tilstede dets Neutralitet. - Da Kongens Hensigter ligge tydelig for Dagen, bliver intet andet tilbage for Hs. Keis. Majestæt, end ufortøvet at skride til alle de Mider, som Forsynet har betroet Ham til at sikkre Sit Riges Vel, og Han kundgjør dette for Kongen og hele Europa. -J det Keiseren saaledes opfylder de Pligter, som Hans Riges Vel paalægger Ham, er Han beredt til at forandre de Forholdsregler, der skulde tages, til en Klogskabs=Forskrivnaar Kongen af Sverrig ufortøvet vil forbinde sig med Rusland og Dannemark, for indtil Søe=Freden at lukke Østersøen for Engelland. Han indbyder derfor selv, og det for sidste Gang, Sin Svoger med sandt Venskabs hele Varme, ikke længe at dvæle med at opfylde sine Forpligtelser, og at antage det System, der er passende for de nordiske Magters Jnteresse, - Hvad har iøvrigt Sverrig vundet fra den Tid af, dets Monark har været Engellands Jnteresse hengiven, - Jntet vilde bedrøve Keiseren mere, end at see Sverrig og Rusland i Uenighed, og det berver endnu paa Hs. Svenske Maj. at tage, men uopholdelig, et Partie, der vilde holde begge Stater i en nøie Alliance og i fuldkommen Enighed. Givet i St. Petersborg den 10de Februar 1808.