Kiøbenhavns Maanetlige Postrytter, 1747-08-01
Den Tale, som Hans Majestæt Kongen af Stor Britannien haver holdet til begge Parlamentets Huuse d. 28 Junii. Mylords og Ædle entet haver kundet være Mig behageligere end den Fliid og Nidkiærhed, med hvilken J have afhandlet alle publiqve Ting imedens denne Session haver varet. Den Omsorg og Agtsomhed, som J have viist i at udrydde alle Levninger af den sidste Rebellion, og bestyrke Grunden til en bestandig Rolighed ved nye Anstalter og Indretninger, som alle have sigtet deels tilat skaffe Regieringen udi Nord-Britannien sin forrige Glands og Anseelse igien, deels til at bemægtige sig Folkets og Landets Fiender sammestæds, kand intet andet end have de fordeelagtigste Følger. Den store Møye, som J have anvendt for at fortsætte Krigen af alle Kræfter og paa den allerstandhaftigste Maade, haver noksom viist, at J have ligesaa nøye givet Agt paa de Udenlandske som Jndenlandske Affaires. I have opmuntret Mine Allierede, og satt Mig i Stand til at kunde agere fælleds med dem og i Tide bringe en stærk og anseelig Armee i Felten, og holde mægtige Esqvadres i Søen, til at giøre vore Fiender Skade og Afbræk, til at handthæve og forsvare vore Commercier og Eiendomme, og understøtte vore Bunds Forvantes Operationer udi Jtalien. Det udaf Frankrige gjorde Jndfald udi General-Staaternes Lande haver havt en gandske anden Virkning, end vore Fiender havde forestillet og ventet sig. Den frievillige og hastige Succurs, som Jeg ved denne Leylighed sændte, blev med største Glæde imodtagen og haver været til stor Nytte, Staaterne have derpaa ikke alleeneste besluttet, stærk at forøge og formeere Deres Krigs-Magt til Lands og Vands, hvilket allerede er skeed, men ogsaa at giøre saadan et Skridt, som maae overbeviise vore Fiender om, hvor fast de have resolveret at forsvare deres egen Friehed, og understøtte den almindelige Sags Jnteresse. Jeg haver den besynderlige Fornøyelse at giøre Eders Kierlighed bekiendt, at den Enig imellem Stor-Britannien og Republiqven, hvilken er saa fornøden for begge Nationer, haver aldrig været oprigtigere og sat paa fastere. For Auguski Maaned fastere Foed endnu. Den store Lykke og Fremgang, som under Guds Velsignelse hidindtil haver geleydet Min Flode, haver til intet gjort nogle af vore Fienders høystskadelige Anslag, og giver Deres Søe-Magt saavelsom Deres Handling saa haardt et Stød som de ikke saa lettelig og hastig kand forvinde, og uden Tvivl vilblive det sikkerste Middel at bringe dem til Raison ved. Dette er det Hoved-Maal, til hvilket Jeg i disse u roelige Tider fæster Mine Øyne, eftersom Hensigten og Øyemærket af alle de Messures Jeg tager gaaer derhen, at Jeg ved en berømmelig og sikker Fred kand giøre en Ende paa Krigens Ulykke og Elendighed. Ædle af Underhuuset. Jeg kand ikke andet end paa en besynderlig Maade tilkiendegive min Erkiendtlighed for den Nidkiærhed og Fliid, med hvilken 4 have tilveyebragt de fornødne Subsidier, til det nærværende Aars Tieneste; og Eders Bereedvillighed til at erstatte det, som ved Krigens u-lyksalige og u-forbigiængelige Følger er afgaaet paa de sædvanlige Fonds, er et nyt Kiendetegn paa den Høyagtelse og Kiærlighed, som Jeg altid haver befundet hos Edder. Da vi strax, efterat en unaturlig og store Omkostninger foraarsagende Rebellion nylig er dæmpet, iligemaade under Krigens Byrde dog ere i Stand til at udføre saa store Ting, lægges jo derved Nationens Magt og Credit tydelig for Dagen, og Storeritanniens Krone forsikkres baade hos dens Venner og Fiender om den Høyagtelse, som den med rette tilkommer. Siden holt Hans Majestæt atter igien en kort Tale til Ober-Huuset, angaaende en General-Pardon for dem, som havde været indviklede i den sidste Rebellion. Samme Tale lyder saaledes som følger: Mylords og Ædle!