Københavns Adresseavis, 1773-09-15
Da Hørret var kommet hiem, blev det bekiendtgjort, at enhver kunde faae deraf at spinde saa lidet eller meget, de vilde. Virkningen deraf blev denne: man spoerede, at en stor Deel Arbeydere indfandt sig. Naar Garnet er spundet, staaer det dem frit for at sælge det selv, og bringe det ud til det høyeste, de kan; i anden Fald afleveres det paa Allinggaard, da de nyde derfor en Spinde øn, som i Henseende til det, der sædvanligviis gives, kan kaldes raisonabel. Andre blive derpaa, naar Garnet er kaagt, satte i Arbeyde med at vinde og væve. Og for destomere at opvække Lyst hos dem til Fliid og Stræbsomhed, saa blev der endnu udlovet en Præmie af 4 Mark Danske eller et halv Lispund Hør til den, som til Paaske viste sig at have været den beste og flittigste Spinderske. Hvad Almisse=Lemmerne angaaer, da ere de inddeelte i tvende Classer. Nogle vare vel affældige, men dog ikke saa meget, at de jo kunde arbeyde noget, meere eller mindre. Disse maatte da og arbeyde, for at fortiene noget til Hielp til deres Sogn Almisse. Men der fandtes og andre, som vare saa skrøbelige og svage, at de næsten slet intet kunde udrette. Disse bleve der og draget Omsorg for. Dem blev tillagt visse Dages Kost hos Bønderne i Sognet 4, 5 a 6 Dage ugentlig, ligesom deres Trang og Omstændigheder udfordrede, dog saaledes, at ingen Bonde har meere ugentlig at udgive, end een Dags Kost, og altsaa kuns 52, om Aaret, hver Dags Kost beregnet til to Maaltider Mad. Men den beste Indretning er endnu tilbage at underrette vore Læsere om. Der fandtes en Deel fattige Børn, paa Godset, hvis Forældre enten vare døde, eller og saa uformuende, at de intet havde til Børnenes Føde. Disse saaledes forladte Børn maatte nødvendig søge Livets Ophold ved at betle. Det er ikke at beskrive, hvor stor Elendighed saadan Betle=Vane fører med sig, baade for disse selv og for det Almindelige. De gaae hen i Blindhed og Vankundighed, og lære ikke at kiende deres Skabere i deres Ungdom. Saaledes drives Ungdommen bort, og naar denne er forbi, saa mangler dem endnu, ligesom forhen, Evne og Leylighed, ja vel og Lyst til at blive underviiste om Guds Villie og de guddommelige Sandheder. Naar Bettel=Staven først i Ungdommen, efter OrdSproget, er bleven varm i Haanden paa dem, vil de siden nødig give slip paa samme, i sær naar Undseelsen er til sidesat, og Sindet hærdet mod alle mødende Bebreydelser. Saadan Levemaade giør dem ey allene til unyttige Jordens Byrder, men den lærer dem endog, desto værre, allehaande Ugudeligheder, (Erfarenhed viser det), og styrter dem tilsidst ikke sielden i saadanne Laster og Forbrydelser, hvorved den almindelige Roe og Sikkerhed forstyrres. Tvert imod naar saadanne i deres Ungdom havde lært at kiende Gud, og tillige vare blevne anførte til nyttigt Arbeyde, skulde der iblandt disse lastefulde Lediggængere mange været dannede til dydige Borgere i Guds Stad, og nyttige Lemmer i Staten; thi den dydige Christen er dog den beste Borgere. For at see dette Onde hemmet, der havde saa betydelige Følger, har velbemeldte Godsets Eiere ogsaa draget Omsorg for, at disse fattige og forladte Børn kunde komme i Skole, og der blive underviiste om Guds Villie. Til den Ende ere de blevne inddeelte i Læg i Sognene. 6 Dages Kost er ethvert Barn anviist ugentlig hos 6 Mænd, hverMand sin Dag, og det ey allene hos Gaardmænd, men endog hos velhavende Huusmænd. Herved maa vi erindre dette, at de Mænd, som have disse Skolebørn i Kost, ere derimod befriede for Almisse=Lemmerne at føde, og vice versa. Og for at foregaae Sognefolkene med et got Exempel, saa lader Hr. Fischer, foruden de sædvanlige Skole, Penge, hver Søndag uddeele til disse fattige Børn i Grønbech og Svostrup Sogner, henved 11 a 12 i Tallet, hver 4 s., som skal være i Steden for Søndags Kost. Følgen af alt dette har været denne, at disse fattige Børn daglig søge Skolen; thi naar de forsømme den, miste de og deres Kost, og derfor maa Skoleholderne i fornøden Tilfælde meddeele Attest, om de have været der hver Dag, eller ikke.