Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-10-03
Rusland vil, dersom det træder tilbage fra Hellesponten og Bosphorus, først have aabnet denne Passage for Verdens Handelen; det vil ifald det rømmer Bulgarien, ikke lade Fæstningerne ved Kysten blive tilbage; det vil løsgiøre Moldau og Vallachiet fra de svage Baand, hvortil disse Lande ere bundne til Porten. Det vil ikke indlemme dem i sine Besiddelser og kan ikke heller giøre det, uden at bringe alle Nationer, som boe ved Donau og især det Østerrigske Keiserrige i Bevægelse imod sig; thi Donaus Mundinger i Besiddelse af det kollosalske Russiske Rige, vilde giøre det i Fremtiden til Voldgiftsmand over Ungarns, Østerrigs og Tydsklands vigtigste Jnterresse (Hvad er det for en tankeløs Tale, om Rusland endog indlemmede Moldau og Vallachiet i sine Stater, saa vilde det jo kun blive Herre over det nordlige og ikke over den sydlige Donaubredde, og over Donauflodens Munding er den jo paa samme Maade allerede Herre, da Bessarabien strækker sig ligge til Donaufloden; det Forfatteren antager ikke at kunne skee, er allerede skeet.) Men det vil sætte disse Lande i en Stilling, hvorved de kunne ved egen Virksomhed udvikle sig og erholde Kræfter. - Paa samme Maade vil Rusland gaae tilværks med de Armeniske Lande; thi det er indlysende at Rusland har fattet sin Stilling med Hensyn til de Asiatiske Horder i hine barbariske Lande, og vil handle overeenstemmende dermed; thi det er bestemt til at udbrede Europas Civilisation til hine forsømte Nationer, enten ved at indlemme dem i sine egne Stater, eller ved at udbrede dem som særskilte Stater omkring sig. (Det Romerske Riges Skjebne har lært Verden at et Rige af en overordentlig Størrelse kun ødelægger sig selv ved at udvide sig. Magnitudine Laborat sua sagde allerede Livius om dette Rige (dets Størrelse falder det til Besværlighed) thi ingen Regiering formaaer tilsidst at oversee det og bestyre det; en viis Regiering for et collosalsk Rige, sætter sig derfor velvalgte naturlige Grændser, som det ikke tillader sig at overskride, og naar det da videre vil forfølge det Udviklings Princip som er nedlagt i det Skabtes Natur, saa omgiver det sig med mindre Stater, som blot ved et mild Lehns Baand ere bundne til Hovedstaten, behandles af den med Agtelse og Venskab, faaer Andeel i dens Fordeele, og opblomstrer under dens Beskyttelse; i dette Forhold staaer for en Deel allerede Kongeriget Polen til Rusland; ved at følge dette System kan et stort Riges Styrke og Glands stige til det Uberegnelige.) Denne Politik, som er opstaaet med Ruslands Storhed, som er bleven conseqvent forfulgt ved Erobringen af det sorte Havs Kyster er bleven videre uddannet ved det at Russerne ere gaaede over de store Caucasiske Bierge, og er bragt nær til sin Fuldendelse ved de nyeste Erobringer i Persien og Tyrkiet. Siden Rusland, er kommet i Besiddelse af Armenien har det ligesom faaet Asiens Castel i sin Magt, og denne Jordens Deels fordums saa blomstrende Riger, ligge ved Floderne Arares, Euphrat og Tigris, hvis Kilder tilhøre det, aabne for dens Vaaben og Jndflydelse. Hvo vil nu her sige til Rusland, saavidt skal Du komme, men ikke videre? Men aabenbart er dette Ruslands Bestemmelse i det menneskelige Kiøns Samfund at skulle være Kilden til talrige Nationers Velstand og Udbredelsen af et nyt Liv i Europa fra Armenien og Grusien af. Hvad har imidlertid Europa at foretage for at forebygge at denne Omdannelse og Foryngelse af Orientens gamle Lande og Udviklingen af denne kjæmpemæssige og følgerige Politik ikke skal blive til Skade for det Middelpunktet for dette østlige System er det sorte Hav, hvoromkring saa store Lande ligge, og hvori saa mægtige Floder udgyde sig fra det indre af Rusland og af Tydskland og som ved Strædet igiennem Dardanellerne staaer i Forbindelse med det øvrige Europa. Det vestlige Europa har derimod Centrummet for sin Handel i Middelhavet; ligesaa vigligt som det nu er for de nordlige Enropæiske Stater at Rusland ikke faaer Herredømmet over Østersøen; lige saa vigtigt er det for de sydlige, at det ikke erholde det over Middelhavet; men dette vilde skee naar det hele Europæiske Tyrkie tilligemed de Græske Øer kom under Ruslands Herredømme eller kom til at staae under en væsentlig Jndflydelse af den Russiske Politik. Fra denne Side betragtet bliver Afgiørelsen af Grækenlands Skjebne af den største politiske Vigtighed og Nødvendigheden vil give sig tilkiende af, at udvide Grækenland til sin heele gamle Størrelse for at giøre det til et selvstændigt Rige (eller at oprette det gamle Græske Keiserrige). Alle de hidindtil gjorte Forslag for at giøre Grækenland til en liden Stat og en Vasal af Porten maae derfor falde bort. Dette Tilbud blev gjoet Sultanen inden han blev overvunden. Rusland tiltraadte denne Plan i et vanskeligt Øieblik, da efter et Feldtog fuldt af Besværligheder og af et tvivlsomt Resultat det var udsat for et Brud med England, og tillige Natur-Begivenheder forhindrede det nye FeldtogsAabning og det ikke var umueligt at den forrige Catastrophe kunde indfinde sig paanye. Men Sultanen afviiste alle Forslag inden selv en Gesandt fra en venskabeligsindet Monark (Müffling) kunde ankomme til Constantinopel med Fuldmagterne til at afslutte et Forliig. Sultanen er imidlertid bleven overilet af sin Skjebne; de Armeer, hvortil han satte sin Tillid, ere blevne adspredte; de Brystværn for hans Rige, bag hvilke han holdt sig for uangribelig, ere omgang ne, overstegne eller ødelagte og hans Skjebne er under den skrækkeligste Skikkelse stillet ham for Øinene; det er derfor saare naturligt, at han nu omfavner det som sit eneste Rednings=Anker hvad han for tre Aar siden forkastede med Overmod, at han nu ubetinget antager og underskriver de ham forhen forelagte Betingelser. Men det vilde være ubegribeligt og aldeles uden Exempel i den hele Verdens Histostorie, om han efter den fuldstændigste Seier, som har tilintetgjort Fienden, vilde blive staaende ved de samme Betingelser, som en Magt førend disse Seiervindinger havde gjort den anden Magt og at man endnu vilde behandle den Regiering som en Potentat, der har ophørt at være det.