Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-04-12
Jollands-Falsters Stiftstidende. Udgivet i Nykjøbing af W. F. Laubs Enke. Redigeret af Chr. Jørgensen. Vandagen den 12te Spril. No 38. Hr. Redacteur. Den Tid nærmer sig nu med raske Skridt, da et nyt Assuranceaar indtræder for Kjøbstædernes Brandforsikkringsselskab heri Stiftet. Det er at vente, at Borgerne nu beredvilligen ville slutte sig til dette Selskab, at dets Forretningsmænd med Jver og Kraft ville arbeide for dets Udvidelse og Fremgang; thi Jntet vilde være sørgeligere og meere nedslaaende for Enhver, der med Kjærlighed og Jnteresse iagttager Samfundslivets og Almeenaandens Vækkelse i Kjøbstæderne, end om dette Selskab, det første levende Vidnesbyrd om Kjøbstædernes Samfunds aand heri Stiftet, om dette Selskab skulde hensygne af Mangel paa Deeltagelse. Det glæder mig at kunne meddele Dem, at denne min Forventning, idetmindste i enkelte Kjøbstæder, ikke er bleven skuffet, men at en rask og talrig Jndmeldelse endogsaa har funden Sted, og skulde det i Sandhed glæde mig, om man i Nykjøbing ikke staaer tilbage i denne Henseende. Da man i Mariebo blev enig om at stifte dette Selskab, reiste sig ikke nogen Jndvending imod Selskabets Jdee. Alle vare enige om, at et Assuranceselskab for Stiftets 7 Kjøbstæder baade var fornuftigt og rigtigt, og den foreløbige Tegning, der fand Sted overalt heri Stiftet, er det bedste Vidnesbyrd om, at man i denne Henseende ikke nærede nogen Bekymring Det maatte vistnok derfor vække Forundring, at den endelige Jndmeldelse stod i et saa besynderligt Misforhold til denne foreløbige Tegning. Dette hidrørte imidlertid fra at der havde dannet sig heelt forskjellige Meninger med Hensyn til Fondet, der meere eller mindre afvege fra den Anskuelse af Sagen, der ved Generalforsamlingen arbeidede sig igjennem til Lov, og da hver især ikke kunde faae sat sin Anskuelse igjennem, skilte de dem fornærmede fra Selskabet, istedetfor at slutte sig dertil, og netop i Selskabet selv at arbeide for den Anskuelses Gjennemførelse, de formeente at være den ene rigtige. En saadan Adfærd er comisk, men den er fra et andet Standpunct sørgelig, thi den giver os et dybt Jndblik i Kjøbstædernes politiske Dannelse, og saalænge en saadan Assondring og Leven i sin egen individnelle Anskuelse ikke i Kjøbstæderne gaaer op i saadanne enkelte høiere Jdeer, der maae staae over os Alle, saalænge ville de heller aldrig arbeide dem op til nogen ydre Anseelse eller nogen indre Kraft, men blive da et Bytte for enhver Fremmed, der trænger ind over deres Grændse og forstaaer at smigre deres Lidenskaber. Der rører sig unægteligen i Kjøbstæderne saa store intelligente og moralske Kræfter, at de, naar disse Kræfter kun ville forene dem, søge saadanne Tilknytningspuncter, hvori de kunne arbeide dem ud til en fælles Erkjendelse af det Sande og Rette, at Kjøbstæderne da ville kunne indtage en skjøn og ærefrygtbydende Stilling i hele vor politiske Livsproces, og altid ville kunne være de Første, hvor der kæmpes for den nationale Ære, for Frihed og Sandhed. - Derfor har dette Selskab i mine Øine en saa uhyre Vigtighed; thi det er det første Tilknytningspunct af Kjøbstædernes intelligente og moralske straft, hvor Kræfterne prøve og arbeide mod hinanden saalænge indtil de smelte sammen, og ligesom Erfaringen lærer os, at en god Begyndelse er den bedste Spore til nye Anstrængelser, den indstændigste Opfordring for os til at arbeide fremad paa den engang betraadte Bane, saaledes lærer den os ogsaa, at det Modsatte kun virker nedslaaende og fordærveligt, og nedbryder deres Mod og Lyst, der gjerne arbeidede hen til Udviklingen af alle gode, slumrende Kræfter. Gid da Borgerne her i dette Tilfælde ville slutte dem til hinanden; gid de dog her, hvor de kunne gjøre det, endog til Fordeel for dem selv, hver især ville give denne deres Skjærv til Almeenaandens Vækkelse i vore Kjøbstæder, og den liden Spire, der plantedes i Tillid til at vi Alle ville frede om den, den vil da snart staae blandt os som et stort Træ med mange Grene; thi Kraften til en frodig og hurtig Væxt, den mangler ikke; kun Varmen, Befrugtningen, den vi selv skulle give, den mangler. Jeg beder Dem, Hr. Redacteur, at optage nærværende Skrivelse i Deres Blad, og tegner mig osv. d. t.