Københavns Adresseavis, 1762-03-22
Slutningen om Spinderierne see Nr. 22. Den da der kunde skee en Slags Begyndelse hermed, Nl synes jeg at man i flere Byer kunde efterfølge det ypperlige Exempel af Opfostrings=Huset i Kiøbenhavn, omendskiøndt man ikke kunde giøre det med saadanne Bekostninger og paa saadan en Maade som der er gjort. Den holdes fattige Skoler her i Bergen saa vel som paa andre Steder, hvor fattige Børn faae frie Underviisning i deres Christendom, og tilligemed Klæder og visse Fordeele, som ere henlagde til samme Skoler; jeg synes at man kunde tænke paa at give samme Børn frie Underviisning tillige i et vis Slags Haand=Arbeyde, som knytte, spinde, og deslige, det kunde ikke koste saa meget at holde en som oplærte dem herudi. Jeg har forhen viist den slette Opdragelse, som gemeene Pige=Børn faaer her paa Stedet, at de slet intet lærer, og hvad Skade sligt fører med sig, man kunde dog herudi efterfølge den Tydske Maade, at lade saa vel Drenge=Børn som Pige=Børn oplære herudi, Mangen en gammel Mand i Tydskland, som er kommen i yderlig Fattigdom, og er saa udslæbet og gammel, at han ikke er i Stand til at giøre grovt Arbeyde, ernærer sig dog nogenledes, ved saadant Haand=Arbeyde, efterdi det er Arbeyde som hans Kræfter tillader, og som han er vant til fra sin Ungdom af, slige gamle Mænd hos os maae underholdes derimod med bare Almisse, uden at kunde giøre nogen Tieneste og Gavn. Foruden dette, at naar saavel Drenge=Børn som Pige=Børn fra deres Ungdom af, blive vandte til at giøre sligt Haand=Arbeyde, var det til en Lettelse for deres fattige Forældre i deres Opdragelse, indtil de komme til den Alder at de kunde komme ud at tiene, og jeg synes at man burde tænke paa alle de Maader hvorved fattige Folk kunde lettes i deres Børns Opdragelse; hvor saavel Børn som Forældre kand fortiene noget, lettes saadanne Forældre meget i deres Børns Opdragelse; men hvor en fattig Mand derimod haver mange Børn, og hans Børn ingen Nytte og Tieneste kand giøre ham, men han maae holde dem indtil de kand komme ud at tiene, der maae saadan en Mand lade sig Arbeyde des dyrere betale, at han land underholde sig og sine Børn, saa den den 22 Mart. Vankundighed og Ørkesløshed, hans Børn opdrages udi, bliver uformærket Publico til Byrde baade for den nærværende og tilkommende Tid. Man burde ved fornuftige Indretninger i Byerne see til at mage det saa, at det kunde være i Byerne ligesom det er paa Landet; een Bonde som boer paa Landet, finder ikke nær saa stor Byrde ved at have mange Børn, som en fattig Mand der boer i Byerne, og det af den Aarsag, efterdi en Bonde veed strax at bruge sine Børn. En Bonde=Dreng kiører Plov, vogter Qvæg og deslige, saa en Bonde haver Nytte af sine Børn, men i Byerne derimod maae en fattig Mand underholde sine Børn til de bliver heel voxne, uden at have ringeste Nytte af dem, og til den Ende maatte man komme fattige Forældre til Hielp i Byerne, ved at give deres Børn frie Underviisning, og frie Redskaber at arbeyde med saadanne Ting, som kunde være dem til Nytte. Det er derfor got for fattige Forældre, hvor de boer i saadanne Byer, hvor der er Tobak=Spinderier, Silke=Fabriqver, eller deslige Arbeyde hvortil Born kand bruges, da Børn, hvor lidet de fortiener, saa er det dog til Lettelse for Forældrene, efterdi de alligevel maae underholde dem paa deres egen Bekostning. Jeg synes at Menneske=Kierlighed allermeest burde øves ved fattige Børn, og man kand aldrig bevise dem større Tieneste, end at lade dem lære noget; man giør baade dem og Publico heri den allerstørste Tieneste. Den som vil anvende Penge baade til fattige Menneskers og til Landets Nytte kand aldrig anvende dem bedre, end anvende dem til at lade fattige Børn lære noget som er til Nytte; der er aldrig nogen Penge som kand give større Renter, af sig, og der kand med Tiden fortienes Millioner ved at udgive Dalere. Man roser i Almindelighed de Norske, at der findes iblandt vittige Hoveder til at giøre et og andet Arbeyde uden at have lært det af nogen Mester; man har fundet Bonde=Drenge, der med en Tælle=Kniv har kundet udskiære lige saa net som en Bildthugger; man giør sig i Almindelighed til paa en Nations Vegne af slige gode Egenskaber; men jeg hører slige Berømmelser paa Publici Vegne med den største Undseelse. Naar andre Nationer hørte sligt, at den Norske Nation haver saadant et Nemme, saa maatte de med Billighed spørge: Hvorfor vi ikke selv Land giøre vore Spænder og Knapper, vore Popper og Daaser, og alt andet Nyrnberger Kram, og med et Ord: Alt hvad vi henter baade af fiint og grovt Arbeyde fra andre Nationer, vore Skabe og Skatoller, vore Stole og Borde, alt malet og laqveret Arbeyde, som vi meest faaer fra andre, vore Uhrværker, vore Speyle, vort Blik=Tøy og Messing=Tøy, ja alting uomskrænket indtil Potter og Gryder som vi kaaler udi. Det er en Ære for Naturens og Naadens Herre, at der gives vittige Hoveder iblandt os, saa vel som iblandt andre Nationer; men det er til større Skam for Nationen naar man ikke betiener sig af slige Hoveder, naar man ey understøtter dem og hielper dem, sætter dem i Stand til at arbeyde, og lader dem lære andre at arbeyde med sig. Det sidste er det betydeligste; thi om et og andet vittigt Hoved kan findes i et Land som kand arbeyde for sig selv, arbeyde for sin Fornøyelse, eller arbeyde for at skaffe sig selv en liden Fordeel derved, saa vil det dog ikke sige meget; det gjør ikke meget til Landets Nytte, og det vil ikke forslaae, uden saa er at saadan en lærer andre med sig. Man kunde give saadan en 20 til 30 Daler i Løn om Aaret, ja om man gav ham hundrede, saa var det vel anvendt, naar saadan en lærte andre sattige Børn, som havde Lyst og Remme til samme Kunst, Slige Hoveder er visselig en stor Skat for Landet, men de ere som en Skat der ligger begravet i Jorden, saa læn gende ikke ansees og bruges. Jeg synes man burde med føye lede slige Hoveder op. Amtmændene og Øvrigheder. ne paa Stæderne burde give aarligen en Liste ind til Regieringen paa dem som saaledes øver sig i en og anden Kunst, og havde selv lært sig det som hos andre Nationer læres af andre; de burde belønnes for at lære andre det, at mange kunde komme i Arbeyde hermed. Vi har en Bonde i Nærværelsen af Byen som har lært sig selv at giøre lige saa gode Stue=Uhrer, som man kand forskrive dem nogensteds fra, og dog forskriver vi vore Uhrer fra Engelland og andre Steder. Vi har en anden af fornemmere Stand det har gjort forundringsværdige Mesterstykker, og besidder en og anden ypperlig Videnskab, som han selv med sit pønsende Hoved har opfunden; men denne Videnskab er baade ham selv og andre unyttig, efterdi han ikke er i Stand til at fuldføre det, og han paa anden Maade maae søge sit Brod. Det er ingen Ære men Skam for Nationen, at slige Hoveder findes iblant os, saa længe vi ikke bedre benytter og af dem. Men det er egentlig ikke dette som jeg her agter at handle om; jeg er gaaen videre med mine Tanker end jeg havde forefat mig. Mit Øyemerke er allene at vise her tvende Ting. 1) At det var nyttigt, at man i de offentlige Skoler, som holdes for fattige Børns Underviisning i deres Christendom, holdte tilligemed saadanne som kunde lære fattige Børn at knytte, spinde og deslige; det var ingen Hinder for deres Underviisning i deres Christendom, ligesom det og skeer paa Veysenhuset i Kiøbenhavn og andre Steder; de kunde med Tiden lære at arbeyde det som de selv bruger og som nu kjøbes til dem. Den Sparsomhed der var ved, var intet imod den Videnskab, som lige Børn fik. Nødvendigheden af slig Underviisning er tydelig viist i det foregaaende, ja om man gik end videre i slige Skoler med Pige=Børns Underviisning, som med at lære dem at stive og stryge, at sye, at kaale Mad, at skrædere, som man her kalder det, eller at sye daglige Klæder til Born og Fruentimmer, var det vel ikke for meget, ligesom i de almindelige Skoler lærer ikke alleneste Børn at læse, men endog naar de har Hoved og Lyst, lærer man dem at regne og skrive. Ja øn man gik med videre, var det ikke formeget. Der er adskillig Slags Fruentimmer=Galanterier, som man forskriver Udenlands fra, som Blomster, Crepiner, Chantilier, Vox=Pupper, og utallig andet Stats som Fruentimmerne bruger, om de lærte at skildre paa Baand, male de Skoeblade som Fruentimmerne bruger, og andet sligt Arbeyde, om vore fattige Børn lærte at giøre sligt var det vel ingen Skade hverken for dem selv eller Landet; man vilde da ikke længere ansee sligt fremmed Arbeyde for Hexerie, ikke heller lade sig faaledes optrække af Fremmede, som man nu ofte giør, da deriblandt er liden Kunst derudi naar man har lært det. Fornemme Folk holder iblandt Francoiser for at lade deres Børn lære Fransk, og lære deres Børn at giøre visse Complimenter; men jeg er forsikret paa, at et dueligt Fruenummer som forstod slige Ting, og blev holdt af Publico, for at give fattige Børn, Underviisning herudi, men lod sig betale af de Rige, var mere til Nytte end de fleste Francoser, Landet nogensinde har havt. Nu er vor Skiebne saaledes, at hverken Rige, eller Fattige kand lære sligt, og om end de rige Folk vilde lade deres Born lære noget, saa vidste de dog ingen at faae, der kunde lære dem det; men og sligt ved en offentlig Indretning engang blev indført, kunde den ene siden lære den anden, og det behøvedes kun for engang at giøre slig en Indretning. Dog kand nok slig en Videnskab døe ud paa et Sted, ved en og anden Hendelse. Der har været en Tid i Bergen da mangfoldige fattige Fruentimmer ernærede sig ved at kniple, men nu er den Videnskab saa aldeles uddød og kommen af Brug, at neppe en eneste i Byen veed at kniple, det gode Kiøb som man siden har faaet paa fremmede Kniplinger, eller at de Kniplinger, som man da brugte, ere komne af Brug, har maaskee foraarsaget det. Det andet som jeg her vil vise, er Nødvendigheden af en Slags offentlig Indretning, at man skaffede fattige Folk Arbeyde, med at spinde, der maatte skaffes Materialier hertil. De Fattige maatte og skaffes frie Redskaber, de maatte og faae frie Underviisning, vilde man spinde Uldgarn til Fabriqverne, som synes at være meget nyttig til Fabriqvernes Fremgang, maatte saadan en, som var vant til at spinde for Fabriqverne i Kiøbenhavn, og var tienlig dertil, forsendes til Byerne, og give andre frie Underviisning, som havde Lyst til dette Arbeyde. Den ypperlige Forfatter af et Skrift, kaldet den occonomiske Ballance imellem Dannemarks Jndtægt og Udgift, anfører, at der er oprettet et Slags Spinderier i Aarhuus, og han siger derhos, at det Exempel, burde efterfølges paa flere Steder, hvorledes disse Spinderier ere indrettede, og hvad Fremgang de har havt veed jeg ikke, men det veed jeg, at de burde og kunde fuldføres paa flere Steder, og at man engang burde blive kied af at see fattige Menneskeer græde, og med Graad bede om at faae Arbeyde, og at man ikke enten kunde eller vilde skaffe dem det, og at man burde ansee det ikke alleneste for en stor Synd mod Gud; men endog en stor Synd for den skik kelige og ærbare Verden, naar man ikke søgte at raade Bod paa saadant et Onde, naar der kunde være Raad derimod.