Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-01-10
Jndsendt.) Af denne Tidende, No. 213, bemærke vi, at Dagen (dette høitstaaende Blad) har udtalt den Mening, at Frederiksgave Godses Bønder ikke have villet give et, efter en moderat Taxation ansat, Vederlag for Hoveriet, samt at de, som Følge heraf, ikke skulle interessere sig for, at erholde Hoveri frihed. Det vil ikke undre os, at Dagen, med Hensyn til den Retning, hvori den arbeider, og i Medfør af Grundbetingelsen, for al dens Stræben og Virken, har kastet Skylden for, at en Forening og Hoveriets Ophævelse ikke blev indgaaet, over paa Bønderne; men vi skylde dog vore Medborgere Oplysning om, at ubilligheden ikke er paa vor Side. For at kunne bedømme om det af os gjorte Tilbud er ubilligt, maa der først hensees til Omfanget af det Arbeide, som Bønderne ere pligtige til at præstere. Jfølge Hoveriforeningen, skal vel af hver saakaldet heel Gaard, foruden 18 Pløiedage, endvidere svares 72 Spænddage og 151 Gangdage, aarligen, men herved maa bemærkes, at enhver Gaardmand har sit bestemte Arbeide at udføre i de foreskrevne Dage, og at ham, naar han fuldfører det i en kortere Tid, desuagtet ikke kan paalægges noget andet Arbeide. Erfaringen har nu ogsaa viist, at Hoveriarbeidet er bleven udført i en kortere end den halve af den dertil foreskrevne Tid; men skulde der nu betales. for hver af de anførte Dage, vilde heraf følge, at Bønderne kom til at betale for meere end det Dobbelte af det Arbeide, som de i Virkeligheden udføre, og da det os gjorte Tilbud netop var grundet paa det hele anførte Dageantal, var vort Tilbud af respective 21 og 8 s. for hver Spænddag og Gang dag, hvorom Dagen" gjør Allarm, vistnok, i Betragtning af det Ovenanførte, ikke ubilligt, især naar hertil endnu kommer, at Bønderne allerede, efter Accord med Godsets tidligere Eier, ere, imod Betaling (i Relation til hvilken det af os tilbudte Vederlag er meget betydeligt, fritagne for Tærskning og Harvning. – "Dagen" føier triumpherende til, at det Offentlige neppe kunde entrere paa vort Tilbud, uden saa godt som at bortskjænke Hoveriet; men hertil ville vi endnu svare, at der for det Hoveri, som endnu ikke er ophævet, er budet i Almindelighed et Vederlag af 10 Rbd. aarligen af hver heel Gaard, og vi skulde formene, at Hoveriet, naar dette Vederlag erlægges, ikke bortskjænkes. Derimod blev der os affordret 25 Rbd., 6 Tdr. Rug og 6 Tdr. Byg aarligen af enhver saadan Gaard; men da Kornpriserne, som vel for Tiden ere temmeligen høie, ere ubestemte, har Dagen" ogsaa regnet for høit, idet man debiterer, at Bønderne ikke bod stort mere end Halvdelen af den billige Taxationsværdi for Hoverifriheden; thi, eftersom det Offentlige har taget Hensyn til det i Hoveriforeningen bestemte Antal Arbeidsdage, medens vi ikkun regnede efter det Arbeide, som virkeligen udføres, saa kunde vel endog vort Tilbud staae i en passende Proportion til den ovennævnte Værdi, og i alt Fald er Forskjellen, naar man ikke blot vil lægge nogle enkelte Aars høie Kornpriser til Grund, langt fra saa stor som "Dagen" udbassuner. Forøvrigt kunne vi forsikkre Dagen, der synes meget bekymret over, at den fra det Offentliges Side tilbudte Forening ikke kom istand, at Hoveriet er et Aag, som Bønderne ikke glæde sig ved at bære, hvorfor de ogsaa ret gjerne yde et, efter Villighed og i Forhold til det dem paahvilende Hoveriarbeides. Omfang og Beskaffenhed afpasset, Æqvivalent; men vi have levet i Tider, da det faldt Landmanden meget haardt at udrede endog den ringeste Pengeafgivt, og da hverken Dagens eller nogen Dødelig kan borge for, at hine Tider ingensinde vende tilbage, byde baade Pligt og Samvittighed os, idet vi ikke alene bør see paa den nærværende, men ogsaa den kommende. Tids Omstændigheder, eller meere have vor egen end vore Efterkommeres Velfærd for Øie, at være varsomme med at paatage os for store Pengepræstationer. Endeel af Frederiksgave Godses Bønder.