Københavns Adresseavis, 1793-09-13
En liden hvis Hund med 2 lyserøde Pletter paa Ørene og en rød Plet paa Ryggen, er bortløben: for sammes Tilveiebringelse loves en Douceur i Slippen No. 199 i Stuen. Ved Auctionen paa det assiatiske Compagnie den 12 September sidstleden, er formeentlig af en Fieltagelse, en rund Ha forbyttet, den er kiendelig derpaa, at der var et bredt Baand, om Pullen. Den retskafne Mand vilde derfor behageligst levere den tilbage imod at saae sin egen Hat igien, paa Hiørnet af Vestergade og gammel Torv Nr. 231. A koccation du mariage de Monsieur le Gentilkomme de chambre or D6 R. & de Mademoiselle HEN. RIETTEox D6 RTN celebre a Badev aupres de Ratzebourg le 29 d'Aødte 1793. Combles de riches don, Dieur de EmpirceCe couple fortand dans lointaine contree, Ces coeurs quia reunis la force de la vertu. Montres par la au monde Que la vertu feconde A toujours prevald. Quen triomphant Vos jours prosperent aver succes Que de Vos entreprises narretent le progres Ni de soudain malheurs ni Cautres contreccoups. Auguste providence. Par sa divine elemmence. Repande ses graces sar Vous Et lorsque dis lustres sant passes da mariage Et que courbes des ans et accables de Age Vous celebres la fere dun heureur jubille Qu alors ge rejouissen. Vos ames et applaudissen. De la posteris. 1 N. D. S. T. R. I. F. T. Herudi gjemmes det Jordiske Hr. Andreas 36 Aars Senux12 forhen Brygger og Tobaksfabrikant, fød den 13 April 1779, død den 8 Septbr. 1793. gift, første gang den 5 Febr. 1746. med c. Cusisk EsuArck. son, efter omtrent 4 Aars Ægteskab. efterlod en Sön og en Datter, hvoraf Datteren lever; anden gang den 27 Maii 1751. med N. Inersore Stkr. med hvem Han avlede 2 Sönner og en Datter, af hvilke en Sön lever, I Ham savner. Hans Enke en elsket Mand, Hans Börn en kier Fader, Verden en dydig Christen. Staten en virksom Borger. den Fattige en fielden Velgiører. Min Siel de den Retfærdiges Død og mit Endeligt blive som Hans Den hele Naturs Kierlighed betragtet, da Velædle Hr. C. A. Eygaard høit deligholdt hans Bryllupssest med Velædle Jomfrue M. L. Blinkenberg. af C. P. R. Jeg udi Skoven gik, den søde Sommerbolig, Til Fora Hytte og Fornøieligheds Roe, Hvor intet er, som giør den søde Roe uroelig, Hvor Tankens Høide kan med Palmetræet groe. Der satte jeg mig ned, paa Jordens grønne Dække, Just hvor en kiølig Aar igiennem Græsset randt. Alt hvad som Glæde og Forundring kan opvække, Jeg der i Tethos og Flore Rige fandt. Hist laae den lille Fisk, og lod sig sagten vugge, J utrygt Element han spillede saa trygt; Mens Solens Straaleglands forgyldede hans Vugge, Han op af Vandet stak sin Skiel begroede Ryg. Her stred de stærke Træer med vidt udstrakte Grene, Her slog en Vesten Vindede Træers Grene ud, Og Kildens Vande ind; ret som den vil forene Et dobbelt Echo af det Ord: Ol store Gud! Hist saa en dunet Flok, og slog med trille Tunge, En andens qvidre Neb i Luften gav sin Klang, Ret som de kappedes hvo kunde best udslunge og Sin store Skabere en Tak= og Æresang. O! derlige Concert! - Hvor frydedes mit Øre, Da hver en Skabnings Lyd paa engang stemmed i, J saa ulige Lyd, jeg nøie kunde høre, Den allerfødeste og største Harmonie. Det var mit Øres Lyst, mit Øie og sig fryded, Det angenemme Syn i konstig malet Eng. Den mange Tusinde, smaae Blomster, som den pryded, Den trætte Agermands græsgroede Sommerseng. Jeg saae hvor Fugl og Blomst at have hver sin Maae, At hvilket yndigt Syn, Hvor var det ikke smukt, Midt i sin slettig Flugt, de stial sig til at tage Et yndigt Næbbekys, som kielen Eiskops Frugt, Hist kom den raske Hjort paa Siden af sin Mage. Hist hopped Haren glad, og fuld af Eskovs Brand, Naturens hele Kreds den Kierlighed maa smage, J Luft, paa Jorden og det store Havets Vand. Nu hørtes Hyrden og Hyrdenden begge tale: Med varsom Fred jeg nærmede mig did, Ak! Gud hvor yndig, født, De vidste at afmale, Den søde Kierlighed og Deres Elskovs Strid. Her Horden slemmed op en Sang for sin Hyrdinde, Hyrdinden var ei seen at svare Ham igien. Ol Gid at jeg, mig ret den Sang nu kunde minde; Dog holdt, Jeg troer at den saaledes var min Ven: Naar som fornuftig Kierlighed, Hyrden i Af dens Cudinde bliver belönned, Og naar at Dyd og Ærlighed, Hyrdinden i aller verdig af en Elsker skiønned, Da Krones to forelskte Siele, Med Haabets og med Önskets Priis, Begge. - Og da skal Himlene vist deele l Til dem et jordisk Paradiis. Her fløi men glade Aand og Tanke til to Venner, Som just i denne Dag for Herrens Alter staaer, For at forenes der af Guds og Ordets Tiener, Som ægte Viede til fælleds Velstands Kaar. Jeg tænkte: Gud skee Tak! som hialp Dem overvinde Den Sværm, som satte sig mod Deres Kierlighed, Nu glæder Han sig ved sin elskede Veninde, Udi hvis kielne Arm Han ender al Fortred. Flyv derfor hen min Sang paa Venskabs raske Vinger, Til disse elske Tol, for at lykønske Dem, Siig Deres Ægtepaat, min Sanggadinde tvinger, At føre, som den kan, min Sang og Ønske frem. Mel. Navnlos Sal ghed jeg finder a. Cak, Hr. Brudgom, gak at tage Udi Favn sin Ægteven! Himlen gav Dem saadan Mage. Som omfavner Dem igien! Fryd og Fred med Hæld og Lykke Blive Begges Elskovs Lön! inden Aar Han Huset smykke al: Med en rask og veskabt Sön, i Gields Advarsel. Herved advares Snedker W.... at indløse sin Kones Silke Kaabe, som er indløst fra Assistenshuset, inden 8 Dags fra Dato, i manglende Fald bliver den sat til Auction, og for det Manglende forbeholder min Rin Magrethe Møller, boende i Borgergaden No. 86.