Den Vest-Sjællandske Avis, 1823-05-24
Nyeste Post-Efterretninger. De Efterretninger, som man faaer fra Jrland, hedder det i den nyeste Skrivelse fra London, foraarsage de Engelske Ministre dagligen flere ængstelige Bekymringer. – De Engelske Fonds vare forresten stegne 1/2 Procent, som man tilskrev Grev Liverpools gientagne gunstige Yttringer i Overhuset om det forventede Udfald om Krigen i Spanien. J sin sidste Tale tilstod han, at den Russiske Keiser trækker en Armee sammen ved Weichsel, og at den Østerrigske Regiering har ladet sine Tropper gjøre Holdt paa Tilbagemarschen fra Piemont og Neapel; men han troede ikke, at disse Magter havde andet end defensive Hensigter derved, og han tilstod, at Sammentrækningen af disse Armeer kunde være en tilraadelig Forholdsregel under nærværende Omstændigheder. Om Spanien sagde han, at det var et Land, hvori deres Enthusiasme var større, som ville nedrive Constitutionen end deres, som ville forsvare den. Han følte Vigtigheden af det Spørgsmaal, som var opkommen imellem Frankerige og Spanien, saa godt som nogen, men vidste, at naar Sværdet først blev trukket i et Hjørne af Europa, saa kunde ingen sige, hvor det vilde forblive i Skeden. De samme Følelser, endskiøndt mindre stærke, giennemtrængte ham med Hensyn til Striden imellem Rusland og Porten. Han ønskede vel saa inderligt som nogen, at det maatte blive overladt ethvert Land at regiere sig selv, og selv at afgiøre hvilke Love, der ere meest passende for dets Jnterresse, dog kunde han ikke skiule for sig selv, at dersom der i den nærværende Verdens Stilling er paa den ene Side en Fare for de arbitraire Grundsætninger, saa er der paa den anden Side ogsaa Farer forbundne med de nye Meeninger og revolutionaire Grundsætninger; men Englands Politik bør være saavel i moralsk som politisk Henseende at vedligeholde en Stilling, som kan sætte det i Stand til at sætte en Grændse for Overmaalet af hine og Farerne for disse Hør, Hør, Hør!) Forresten forsvarede Ministeren Englands nærværende Neutralitets System og sagde: Jmedens Frankerige udtømmer sine Hielpekilder i Krigen, saa forbliver Storbrittannien i Freden og formerer sine, indtil vi skulle begynde Krigen; thi Gud veed hvad der kan møde. Hs. Majestæts Regiering har skriftlig og mundtlig erklæret, at den misbilliger de allierede Magters Politik, men at de skulle have noget Fiendtligt ifinde imod os synes mig ikke troeligt. – Disse Udeladelser om de Østerrigske og Russiske Armeer have sat de Engelske Blade i Bevægelse, og Bladet Coureren fik endog Statspapirerne til at falde ved i den Anledning at bemærke, at det var nødvendigt at Østerrig og Rusland beredte sig til at understøtte Frankerige i Kampen mod Spanien, da de havde lovet Frankerige at ville lade det tilkomme en saadan Understøttelse, dersom det forlangte det, og det var meget uvist, om de ikke blive opfordrede til at holde deres Løfte. – Bladet Sun bemærker derimod i Anledning af det Faktum, som Ministrene have tilstaaet i Parlamentet, at der trækker sig en Russisk Armee sammen i Polen, at Spanien har ingen Aarsag til at befrygte nogen Fiendtlighed fra Russisk Side, da man taler om andre Planer, som Rusland har for, og dette Blad tilføier herved: Alt nærmer sig øiensynlig til en Krisis, som vil indvikle Europa i en almindelig Krig. Virkelig vil, dersom Krigen imellem Frankerige og Spanien ikke snart bliver bragt tilende, enten ved de Franskes Seier eller ved en Fred, som grundes paa giensidige Eftergivelser, England blive nødt til hurtigere at tage Deel i Striden, end Publikum i Almindelighed troer. Vi antage ikke dette uden Grund, og man vil komme til at erfare, at vi ikke have behandlet en saa alvorlig Gienstand paa en letsindig Maade. J de høieste politiske Kredse troer man nu, at vor Neutralitet ikke kan længere holdes vedlige. Samme Blad sagde under 12te Mai, det er vist, at der giøres Forsøg paa at opvække en Tilbøielighed til Udsoning med Spanien, endskiøndt ikke ved umiddelbar Underhandling med de krigførende Magter. Ethvert forstandigt Menneske maae ønske, at disse Bestræbelser maae lykkes.