JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-06
Keiser Napoleon lod for kort siden sin Vogn holde uden for et usselt Bondehuus, en haltz Miil paa hiin Side Abbeville. Huset tilhørte en Grovsmed, som tillige holdt Værtshuus. Det blev strax omringet af Keiserens Følge. Smeden, der ikke var vant til et saadant Besøg og ikke kunde blive klog paa, hvad alt dette skulde sige, ansaae det for raadeligst at skiule sig i et Kulskuur. Konen havde gjerne fulgt hans Exempel, dersom det havde ladet sig giøre. Man spurgte hende, om hun ikke havde en Ko Hun svarede: jo. Man tog nu en Sølvcasserolle af Vognen, og anmodede hende om, at malke i den. Hun, som ligesaa lidet var vant til at malke i Sølvkar, som til Keiserlig Besøg, gjorde det med ikke liden Ængstelighed. Man lod Melken koge og kom den i Caffeen, som allerede var færdig. Keiseren steg nu ud af Vognen; man satte et Bord og en Feldtstoel, som man paa Reiser medfører for ham, uden for Døren af Huset. Da han havde nydt sin Frokost, lod han Manden i Huset kalde. Man søgte efter ham, fandt ham i hans Smuthul, og førte ham frem for Keiseren. Den stakkels Mand var ganske forlegen og holdt sin røde Hue stivt under Armen. Keiseren talede til ham, takkede ham, og lod ham udbetale 60 Franker. Saasnart det rygtedes, at Keiser Napoleon havde været hos Smeden, strømmede Gjester til fra hele Nabolauget, og spurgte Smeden, der var stolt af dette Besøg, om alt, hvad Keiseren havde sagt og gjort.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-06
Den berømte Posselt skal efter Skrivtet: Der Freymüthige, selv have styrtet sig ud af Vinduet, fordi han ikke ansaae sig for at være sikker midt i Tydskland. Mange Steder i hans Skrivter kunde, som han troede, have mishaget udenlandske Hoffer. Er denne Beretning grundet, saa er man i det mindste sikker paa, at saadanne Selvmord vil blive meget sjeldne i Fremtiden. Vor Tidsalders fleste Skribentere anvende alt for at skrive saaledes, at de ikke behøve at springe ud af Vinduet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-06
Til de Brandlidte i Carise er endvidere indkommet: Fra H. H. 2 Rdlr. Kiøbenhavn. Trykt hos P. H. Höeckes Enke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-10
Nyeste. jøbenhavn. No. 173. Den 10 Augustii, 1304. Udgivet og forlagt af J. Werfel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-10
Topkalle over Kjøbenhavns Adresse-Avis.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-10
(J Anledning af denne Aviss 46de Fødselsdag, Det henvundne Aarhundrede fortjener at kaldes det lastende, det indeværende derimod det lovtalende. De ere i flere end een Henseende sande Antipoder. Man laster nu, hvad man roste for, og roser nu, hvad man lastede for. J saa forstemt en Tidspunct var det endog farligt at holde Lovtale over Personer og Ting, thi Lovtale blev anseet for Satire. Derfor forlod saa mangen en stor Mand Verden, uden at man torde vove at rose han derfor forbigik man saa mangen en vigtig og for hele Menneskeslægten interessant Indretning med Taushed. Heller ikke Adresse-Avisen dette for sin Ælde, sin Almeeninteresse, sin Apartiskhed og sin Popularitet almindelig hædrede Blad - vovede nogen, næsten i et halvt Seculum, offentlig at yde den fortjente Ære, Vort Aarhundrede blev det forbeholdt, at sætte dette Blad et fortjent Hædersminde og at udvikle dets store Fortjenester for hele Verdens Øine. J fem og forgetyve samfulde Aar har denne Avis, liig en tusindaarig Eeg, trodset enhver Storm. Den har staaet urokket, medens tusinde andre Blade, deels af Omstændighederne, deels af Mangel paa Læsere, bleve knuste som svage Riis. Den har i sin hele Levetid ikke i egentlig Forstand en eneste Gang været tiltalt. - Men hvor megen Nytte, stifter ikke ogsaa denne Avis Hvor mangt et Menneske vilde ikke blive uberømt, ja maaskee endog ubekjendt, dersom den ikke var til. - At opregne alle dens store Egenskaber vilde være en Umuelighed. Men vi ville dog prøve her at skildre nogle saa af dem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-10
Hvorledes vilde det blive bekjendt i Verden, at en Kjøbmand eller Commissionair ved Fugleskydningen paa Vesterbro eller i Kjøge har nedskudt Rumpen og faaet en Kalotskee til Hædersbelønning, - dersom denne Avis ikke existerede: Maatte ikke en saadan vigtig Begivenhed blive aldeles uomtalt i Verdens Annaler, dersom vi ikke lykkeligviis havde en AdresseAvis, hvori den kan foreviges Hvorledes vilde Hr. Magito, Konster værker hos H. K. H. Prinds Ludvig Ferdinand af Preussen, kunne have den Ære, at underrette det høistærede Publicum, om det store Konstsyrværkerie, han agter at give, dersom Adresse-Avisen ikke existerede?
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-10
Hvorledes vilde Laane- og Livrenter, Enker og Brudegave, Understøttelses- og Forførgelses, militaire og borgerlige Paaklædnings og Asklædningsselskaber faae deres for Staten, og Jndustrien saa gavnlige Bestræbelser bekjendtgjorte, dersom Adresse-Avisen ikke existerede, Hvorledes vilde Publicum erfare, at Mette Gertsen har udskjeldt sin Nabo Jens Feiefar for en Tyv og Skjelm, men at hun for Forligelsescommissionen har erklæret Var hende aldeles ikke var noget bevidst, som kunde være ham til Forkleinelse paa gode Navn og Rygte, og at hun vil have anseet de af hende yttrede Yttringer som værende uden al Kraft og Virkning til at forkleine Hr. Feir fars gode Navn og Rygte, dersom Adresse Avisen icke eristerede. Hvorledes vilde man udenlands kunne erfare den store Sikkerhed i Henseende til Eiendom, som man kan rose sig af i Hovedstaden, dersom Adresse-Avisen ikke ved en egen Artikel; Bortkomne Sager, dagligen overbeviste Verden derom, dersom den ikke ved en anden, skjønt mindre Rubrik, under Titel af: "Fundne og opdagede Sager dagligen bekjendtgjorde de skjønneste Exempler paa Redelighed, og lærte os, at man i vore Dage, næsten som i Kong Frodes Tid, kan lægge Guld paa Alfarveien uden at nogen skjæler det Hvilken Dødelig havde erfaret, at Men den paa Nørrebro ikke han paa Vesterbro - var den første Opfinder af den i vore Dage med Føie saa yndede Lystkane, hvor man endog midt om Sommeren, og midt Luften kan kjøre i Slæde, dersom AdresseAvisen ikke fortalte os det? Mon det i Mangel deraf ikke havde gaaet med denne Opsindelse som med Americals Opdagelse? Mon en uforskammet Americus, Vesputius, da ikke havde tilegnet sig, hvad en Christopher Columbus med saa megen Møie og Anstrængelse havde opdaget, Hvor og paa hvilket Sted vilde en Enke saa hastig og saa publique kunne bevidne hele Publicum de Taknemmelighedsfølelser, som gjennemstrømte hendes Bryst, da hæderlige Medborgere Frivilligen fulgte, ja endog bare hendes Mands Liig). - dersom Adresse-Avisen, ikke existerede. Paa hvad Maade vilde Nyboerdrengene erfare, at der, foruden en krumbøiet Toskilling, ogsaa existerer en anden Præmie for den Svømmekonst, som de fra Arilds Tid uopfordrede have excelleret i, dersom de ikke kunde læse det i Adresse Avisen, Besynderligt nok er det, at Døden kan bevæge mange Mennesker til at bære den paa deres Hænder, som i levende Live var dem en Torn i Øinene, ja som de maaskee paa alle muelige Maader have forfulgt. Saaledes gives der tusinde og atter tur sinde Ting, som vilde være døde og tabte for hele Verden, dersom vi ikke eiede denne Tidende. Held enhver, som paaskjønner dens Fortjenester og søger at fremme dens store Funetioner
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-10
Linedanser-Jndustrie. Mere end eengang har man i dette Skilderie, snart spøgende, snart alvorligen, ivret mod den Enthusiasme, hvormed man hos os modtager enhver, Linedanser og Gjøgler. Hidtil har uden Tvivl alt, hvad der i den Anledning har været sagt, desværre været uden mindste Virkning. Man vedbliver at overøse enhver fremmed Landstryger med bifald og Penge, og derfor vil Kjøbenhavn endnu længe have en tiltrækkende Kraft for saadanne Mennesker. Dersom vore Damer og vore Cavalierer, vore Tjenestepiger og vore Haandværkssvende vidste, hvilke grusomme Midler Linedansere ofte betjene sig af for at fremtvinge de næsten overnaturlige og umenneskelige Konster, som de forevise ved de Børn, der ere saa ulykkelige at falde i deres Hænder, saa vilde de vist ikke more sig ved et Syn, som man snarere burde græde over. Det glæder Anmelderen, at han ved en virkelig Kjendsgierning, som fortælles i det sidst udkomne Hefte af der Freymüthige, kan meddele dette Blads Læsere en Efterretning om, hvorledes disse Gjøglere stundom forskaffe sig og producere deres Elever.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-10
Saa ubetydeligt end det lille Kiel er blandt Tydsklands større Stæder, saa vigtigt er dog det Marked (Kieleromslag), der her aarligen holdes, og som, i Henseende til Pengeomsætning, nok kan sættes i Ligning med de berømteste Tydske Messer, Slesvigerne og Holstenerne, Adelen i en Omkreds af ti Mile, og alle de, der i Smaastæderne regnes til anstændige Folk, samles her Dog hersker der her megen Kiedsommelighed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-10
Et meget usselt Theater, en Troup Voltigeurer og i det høieste et Voxcabinet er al den Moerskab man finder her. Baller, Concerter, Klubber a synes her at være et terra incognitaCassotti var den eneste, der sidste Gang her morede Publicum. En lille delig Dreng forskaffede ham især stort Tilløb. Han dansede smilende og med største Gratie. Men ikke des mindre følte han dog nok ingen Lyst dertil; thi naar han legede i sine Fritimer om Morgenen, beklagede han sig over sin ulykkelige Skjebne.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-10
Grevinde v. Baudissins, forrige Comteske Schimmelmanns, følelses fulde Børn sysselsatte sig blandt flere andre med ham, og hørte af ham, at han som et meget lille Barn havde været i London, at hans Fader havde havt en stor Stald fuld af Heste, og at han havde moret sig meget der, indtil the great As den store Æsel), saaledes kaldte han sin Tugtemester, havde stiaalet ham. Grevinden, som erfarede dette, og falte Medidenhed med Barnet, troede at kunne gjøre Cassorti den Ret stridig, han under disse Omstændigheder havde til det. Hun overdrog derfor en vis Mand at befrie Barnet enten ved Penge eller Trusser. Men Udførelsen af hendes Plan var forbunden med Vanskeligheder. Linedanseren, som maaskee deels frygtede for en alvorlig Undersøgelse, deels ikke vilde miste Drengen, bevogtede ham fra den Tid omhyggeligen, og lod ham sjelden danse. Ved et Jndfald, som Politiemesteren, der forenede sig imod ham, havde, blev Barnet reddet af hans Hænder. Under det Paaskud, at det i hans Huus skulde vise hans Børn de Konster, det havde lært, lod han det hente og spurgte det venlig om alting Drengen gjentog nu, hvad han før havde fortalt, og sagde med Taarer i Øinene, at han gjerne vilde travaillere den hele Dag, saaledes udtrykte han sig, naar man kun vilde give ham en anden Maitre. Om Morgenen, tog man ham og løftede ham ved Haaret i Veiret, paa det han saaledes sprællende kunde blive smidig; om Dagen fik han, paa lidet Hvedebrød nær, intet at spise, og først om Aftenen, naar han havde fuldendt sine Konster, tillod man ham at mætte sig. Naar han ikke paa Theatret havde viist sig mild og beleven nok, pryglede man ham grusomt. Om sin Familie, som han var kommen fra, da han var meget lille, erindrede han intet andet, end at hans On gie havde baaret Uniform og at hans lille Søster, som havde staaet i Døren, da man løb bort med ham, havde grædt bitterlig. Efter denne Forklaring lod Politiemesteren Cassotti ligefrem sige, at han ikke fik Drengen igjen, førend han havde legitimeret, hvorledes han havde faaet ham, og han maatte ogsaa drage afsted uden Drengen, uagtet han i Førstningen truede ret forskrækkeligen. Den ædle Dame har sat Barnet i et Opdragelsesinstitut, og det skal, efter Sigende, studere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-10
Vi ansee Jtalienernes Forhold, at castrere Folk, for en umenneskelig Handling, men vi taale, at den unyttigste Menneskeclasse Linedansere midt i vor oplyste Tidsalder skrækkelig mishandle de Børn, som de opdrage, afrette og bruge til deres halsbrækkende Konster. Jeg vil ikke nævne her en vis Mand, der har kunnet beqvemme sig til at anvende sine to velskabte Døttre til en saa odiens Konst. Men var jeg i hans Døttres Sted, saa vilde jeg sige: Fader, vi ere ikke skabte paa det Vilkaar, at vi skulle være Linedanserinder. Har Du ikke lært andet, saa dans Du selv længe nok paa Line. Os bør Du ikke opdrage dertil. Man har ogsaa hos os havt Exempler paa, at følesløse Mødre have solgt deres Børn til Linedansere, og en Proces af den Natur maa endnu være de fleste af dette Blads Læsere, frisk Minde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-10
Blandede Nyheder. Man har i Aftes havt et nyt Exempel paa, at det gyngeelskende Publicum veed at skjønne paa Lyst kanens første Opfinders Fortjenester. Aldrig saasnart havde det erfaret, at Manden boede paa Nørrebro, førend det i hele Skarer forføiede sig derud og kappedes om at fylde Productet af hans Opsindelse. Haugen vrimlede af Mennesker, som Magitos Fyrværkerie tildeels havde trukket derud, og Viin og Musik oplivede Munterheden blandt Gjæsterne. Af et Avertissement fra Hr. Jnstructeur Schwartz i Aarhuusavisen seer man nu, at Emilie Gallotti ikke døde i Randers, men at hun igjen fremtraadte paa Aarhuus's Theater den 6 Aug. Hvor der findes Mennesker af Cultur og Smag, siger Hr. Schwartz, bliver Lessing overalt Lessing. Raportenren i den Fyenske Avis er ei rigtig underrettet om de i Randers opførte Skuespil; thi Farcen Borgermester Familien indbragte kun 100 Rdlr., Emilie Gallotti derimod 150 Rdlr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-10
Af de bekjendte Graverkarle have netop de to, som ved Hof= og Stadsretten vare dømte til den mildeste Straf, appelleret til Høiesteret, og man mener, at de øvrige ville følge deres Exempel. Rygtet siger, at H. K. H. Kronprindsen, agter at holde den sædvanlige Høstmandeuvre i Holsteen, og at han derfor ikke kan ventes til Hovedstaden førend sidst i October eller først November Maaned.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-10
Ogsaa i Bergen opfører man nu med Øvrighedens Tilladelse Lystfyrværkerier.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-10
J de Norske Jntelligence=Sedler findes følgende: Den navnkundige J. Tingvald er kommen tilbage, men har ikke, som vi troede, forbedret sig. Vi samtlige Skrædersvende finde derfor fornødent at tilkjendegive, at han for Fremtiden, ikke bliver antagen som Skrædersvend, saasom han er bleven reent udslettet af vort Selskab, Paa samtlige Skrædersvendes Vegne, Galliver i Trondhjem har nu forfærJ. Lund, Oldgesell. diget en mechanisk Trædame af Legemsstørrelse, der kan optrækkes som et Uhr og gjøre saadanne Konster og Caprioler paa Linen, som intet Menneske kan gjøre hende efter. Han lader hende see for Penge. Saadanne Linedansere kan man ikke have synderlig imod.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-10
Fædrenelandet har atter mistet een af fine fortjente Videnskabsmænd i Hr. Apotheker Tychsen. Hans Chemie, er endog udenlands meget agtet. Der bliver i denne Tid trykt paa et af ham forfattet. Værk i Apothekervidenskaben, som til Lykke var heelt færdigt fra hans Haand, førend han døde. Mærkeligt er det, at der efter Franske Bla i de første ni Maaneder af Republikens 11te de, Aar er blevet bragt 249, og i de 9 første Maaneder af indeværende Aar, 316 halvgale eller vanvittige Personer ind i de Franske Hospitaler.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-10
J St. Mairent i Frankrige fiskede nyligen en Mand og havde sin Hund med sig. Et Barn, som der i Nærheden løb omkring paa Reelingen af et Skib, faldt ud. Jngen mærkede det uden Hunden. Denne sprang strax i Vandet og bragte Barnet i en Frastand af 25 til 30 Fod ved Ærmet lykkelig op til Strandkanten. Skibseieren bød derpaa Manden 2 Louisdor for Hunden, men denne erklærede, at han end ikke en Dag i Forveien havde solgt den, mindre vilde sælge den nu, da den havde reddet et Menneskes Liv Kiøbenhavn. Trykt, hos P. H. Höeckes Enke
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-13
Nyeste Kjøbenhavn. No. 74 Den 13 August, 1804. Udgivet og forlagt af J. Werfelreisen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-13
Fortsat. Und for seer De den sture General Bonaparte som i en Luftmaschine goer til SchiptenDenne Stemme kom fra et Menneske som det tykke Krat skiulte for mig. Da jeg kom nærmere hen til ham, saae jeg, at det var en Mand med en Perspectivcasse, som omringet af en stor Klynge Mennesker, foreviste Verden og alle dens Mærkværdigheder for 2 s. At han med ret megen Bram opregnede alle de Herligheder, som vare at see i hans Perspectiv kasse, skeede ikke for de Menneskers Skyld som allerede havde deres Øie i Kighullet og deres Toskilling i Perspectivmandens Lomme; hans Hensigt var kun, at lokke nye Tilskuere. Ogsaa han forstod den Konst at blænde Mængdens Øine. Jeg morede mig inderligen ved at see, hvorledes dette simple Menneske vidste at pirre de Omkringstaaendes Nysgjerrighed. Han begyndte igien: Und for seer De, wie denne sture und weldtberemte General goer med en lang Skeeg som en andæchtig Muselmand, wie han med en Turkan, som der staer Alt paa, der ind i en stur Tirkisk Mosche und beder. Und sor seer De den Stursultan, som kommer ridende paa en stur Dromedarius med sin hele Hofstad. Efterat jeg havde hørt denne Haranque, gik jeg ind i en Fjelebod, som havde Navn af et Voxcabinet. Her vare de berømteste Mænd i Verden satte i Selskab med Røveren Schinderhannes og hans Complot. Ved at faae Øie paa een af de Mænd, som Verden anseer for det største Menneske, Jorden nogensinde har baaret, tænkte jeg ved mig selv, Hvad har der ikke kostet Dig og en stor Deel af hele Menneskeslægten, førend Du kunde komme til at staae her i Dyrehaugen ved Siden af Schinderhannes J dette Cabinet saae jeg ogsaa en Copie af en Visekone, som man dagligen møder paa vore Gader, Originalen er just ikke noget Subject, der staaer i Anseelse, det er fandt; men imidlertid er det dog ubehageligt at see, med hvilken Ringeagtelse og Frækhed mangen en Udlænding behandler os). Dersom nogen Dansk Der gives to Aarsager, hvorfor saadanne Voxsigurmagere copiere virkelig existerende Personer: 1) Enten fordi de formedelst deres udmærkede, store Egenskaber ere meget berømte, eller 2) fordi de formedelst deres udmærkede, slette og latterlige Egenskaber ere meget berygtede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-13
Den her omtalde Voxsigurmager har endog offentlig lovet at levere (og virkelig ogsaa leveret) flere saadanne for deres comiske Lader i Kjøbenhavn bekjendte (altsaa berygtede) Personer. Dette er dobbelt upassende, især for en Udlænding, som dog i Grunden ikke hører til de gavnende Stænder. Dersom nogen vilde offentlig bekjendtgjøre, at han i et Skrivt vilde skildre virkelig existerende Personer, der ere bekjendte for deres comiske Lader, saa vilde man ansee en saadan Skribent for en Pasquillant. Mon en Voxsigurmager er mere berettiget hertil end Skribenten, vovede enten i Tydskland, Frankrige eller ta lien saaledes at fremstille een af Landets Jndfødte, var det end det allerubetydeligste Menneske, som en ridicul Figur, saa vilde han snart komme til at føle Virkningen af sin Ubesindighed. Men her er ikke en eneste engang falden paa at spørge denne Voxsigurmager: Vil Din Trold endog med Visekjerlinger Femte. - Han kan, om han vil, endog sætte sit Publicum selv en Voxnæse paa, uden at nogen knyer derover Uden for en anden Gjøglers Fjelebod stod der et Slags Nar, der ved de væmmeligste Narrestreger skulde narre Folk deres Penge fra og lokke dem til at tage billetter. Man erindrer sig ved saadanne Leilighed saa let de Tider, da Førster havde privilegerede Narre ved deres Hof, men som de siden maatte afskaffe, fordi de Uprivilegeredes Antal voxte alt for stærkt. Saaledes forvandles efterhaanden Førsteglæder i Almueforlystelser. Een Nar gjør mange Narre, siger et Tydske Ordsprog, hvilket jeg her paa ny fandt stadfæstet. Ogsaa jeg lod mig narre ind i Fjeleboden. Himmel, hvad saae jeg her En Troup af 8 til 10 stærke Mennesker, hvis forenede Hænder kunde have dyrket 200 Tønder Agerland, syet mange tusinde Par Sko, bygt mange hundrede Huse, sysselsatte sig her med en Konst, der var en Virkning af Lemmernes fuccessive, unaturlige Fordreielse *), og som de havde opoffret deres hele Levetid paa Nogle hundrede Tilskuere applanderede paa det ivrigste disse Dagdrivere, som, for at fortjene Penge uden virkelig at arbeide, sætte ved ethvert Spring, de gjøre, deres Liv og Lemmer i Vove. uminationer ved Bryllups efter.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-13
Een af de taabeligste Vedtægter, som have forplantet sig til vore Tider, er den, at sætte Lys i Vinduerne til Ære eller Stads. Naar en laurbærkronet Helt kommer tilbage fra sit Seierstog, og naar en Skomagersvend holder Bryllup, – naar en førstelig Person fødes, og *) Man kan frit paastaae, at Rygraden ikke lader sig høie saaledes, som disse Linedansere, bøie den, uden at der er gjort Vold paa Naturen. naar han begraves, sættes der Lys i Vinduerne, man udtrykker altsaa baade sin Sorg og sin Glæde paa een og samme Maade. Kan der tænkes nogen større Modsigelse? Men dette være nu som det vil, vi ere saa vante til Modsigelser, at de ikke mere maae forekomme os underlige. Men hvor mange Penge bortødsles der ikke Aar ud og Aar ind formedelst denne taabelige Skik, Tre Huses Jlluminering koster i det mindste 10 Rdlr. Lader og nu antage, at der i Kjøbenhavn hele Aaret igjennem kun illumineres for 200 Brudepar, saa opbrændes der saaledes ganske til Unytte for 2000 Rdlr. Lys paa en Tid, da Prisen paa Tælle dagligen stiger. Mon det ikke var godt, om saa skadelig og ufornuftig en Vedtægt blev aldeles forbuden Farerne. (Sluttet.). Fierde Capitel. art pubilla PhosbusDer Maaneder derefter kom Ferterne igien raaber. Holdt et Øieblik, min Ven!" maaskee min Læser, hvor er det tredie Capia 81, 9, en Ven, der besøgte mig i After gjorde sig en Fidibus af mit Manuscript, og da jeg beklagede mig derover, tænk engang - vendte han sig om til det tilbageblevne Capitel, som laae paa Pulten, og sagde spodsk, Græd ikke over Tabet af Din Kammerat; han er kun gaaen forud, Du skal gaae den samme Vei. Jmidlertid vil jeg for Sammenhængens Skyld i Korthed hidsætte Jndholdet af dette ulykkelige Capitel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-08-13
Jndhold af tredie Capitel. Et psychologisk Phænomen: Anthon er saa ordentlig, flittig og uforanderlig fast, som om den strængeste Dyd var hos ham en rodfæstet Vane, Frederik stræber at følge hans Exempel. Han ernærer sig ved Jnformationer. Gammel Gield og Pengemangel. Han gaaer ud for at drukne sig, men betænker og kommer hjem for at hænge sig. Han finder her et anonymt Brev med Penge, og hænger sig nu naturligviis ikke. Han vil nu besøge Werner, men han er ikke at finde. Atter Pengemangel. Han vil give sig til Soldat, men betænker sig og vil engagere sig ved Theatret. Atter et anonymt Brev med Hjelp. Det lader som Anthon er denne velgiørende Brevskriver. Denne forbliver semper idem; han advarer, opmuntrer, trøster og styrker sin Vens vaklende Dyd Min Læser seer heraf, hvor stort et Tab jeg har liidt, thi man forestille sig kun et Capitel hvori Helten vil drukne eller hænge sig: hvor gyselig smukt maa ikke det have været Men Fred være med dets Aske. Jeg begynder nu det fierde Capitel endnu engang. Sex Maaneder derefter kom Ferierne igjen, og nu forlode vor Vens Commilitoner Stadens alt for phogistiske Armosphære, og reiste for at nyde den skjønne Augusti hiin til sin Familie, denne til sine Venner paa Landet. Endog Anthon lod sig forstaae med, at han gjerne vilde reise hjem. Frederiks Fader boede ikke langt derfra. 1845, sukkede Frederik, var jeg saa lykkelig, ogsaa at vide mig elsket af en Fader, saa vilde jeg følge med Dig." Anthon foreslog ham nu at reise med ham og tilbringe Ferierne i hans Familickres. Han vilde, da underhaanden sage at erfare, om det ikke var mueligt at forsone Frederiks Fader. Maaskee, føiede han til Du vil vende tilbage til Dit Museum med Din Faders Kjerlighed. Frederik omfavnede ham af Glæde. Men, pludselig blev hans Aasyn mørkt. At ned raabte han, han vil ikke tilgive mig, jeg har ikke været længe nok paa Prøve. Han har jo ikke værdiget mig et eneste Ord til Svarpaa mine mange ydmyge Breve. Dog vil jeg reise med Dig, men med en Taare) uden dette føde Haab