Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-03-10
J hans Behandling af Historiens Stof er det Hovedfeil hos ham, at han, uden philosophisk Aand, ofte forfalder til Eensidighed; og at han med alt for liden Agtelse for Historiens Grundvold, kritisk undersøgte og bekræftede Kjendsgierninger, tillader sig en ofte vilkaarlig og egenraadig Omstøbning. Reen Fortælling finder man næsten aldrig hos ham; og man lærer af hans Skrifter, mindre at kiende Historien, end hans Meninger. Selv hvor disse ere Fordomme (jeg nævner f. Ex. hans ugunstige Sindelav mod Adel og Middelalderens Lehnsvæsen, og hans Mening om Nordboernes Raahed i Hedenold) opsøger han alt, hvorved han for den Undviede er i Stand til at bestyrke dem; thi det er aldrig hans Skik, at lade Historien tale og Læseren dømme. Hvorledes hans uphilosophiske Aand og hans ureligisse Beskuelse af Historiens Phænomener giver hans Arbeider et Præg af Letsindighed, der lidet sømmer sig for den alvorlige Grandsker af Forsynets Gang i Menneskeslægtens store Drama: derom vil næsten ethvert af hans Skrifter bære Vidne. - Han er ogsaa langt fra at lade enhver Alder vederfares sin Ret, og fremstille, uden Had og uden Gunst, enhver Tid, ikke som han vilde have den; men som den virkelig var. Derfor kunne de fleste af Doctor Badens Skrifter tiene til et advarende Exempel, paa, hvor farligt det er for Historieskriveren, naar han viger af fra den rene, kritiske Fortælling, og troer at kunne selvraadigen give Historien hvad Skikkelse ham lyster. Jeg har ovenfor tilstaaet denne Forfatter en Flittighed i at samle historiske Materialier, som det vilde være meget uretfærdigt at negte. Men denne hans Flittighed har ikke været saa grundig, som omfattende. Han har ikke, som hos os en Langebek eller Suhm, søgt at udtømme Historiens Kilder; ei heller indskrænket sig til at samle det reene historiske Stof, men fornemmelig sat Priis paa en hastig Bearbeidelse af de sankede Materialier, i mangehaande Former. Aldrig kan det falde mig ind at negte D. Baden den Fortieneste, han ved sine forskellige Samlinger har erhvervet sig af den danske Historie, eller at maale mig med ham i Bekiendtskab med dens enkelte Bestanddeele. Hvor naturligt, at han, som har studeret den i 20 Aar, maa vide mere end jeg, der neppe har begyndt mit Studium. Men om Brugen, han har gjort af sin Lærdom, er jeg ligesaa godt i Stand til at dømme, som enhver, der til Læsningen af hans Skrifter medbringer en nogenlunde dannet Aand- og Kundskab om Historien i Almindelighed. Saa veed jeg og ret vel, at der i Dr. Badens Skrifter findes mange enkelte Oplysninger og nyttige Vink for en Historieskriver, mange brugbare Materialier, af hvis Samling han har Fortieste (som et af hans fortrinligste Skrifter i saa Henseende, kan vel Historien om Handel og Næringsveie i Danmark ansees); men da han ei blot har villet være Samler, men ogsaa Historieskriver, kan han ikke unddrage sine Arbeider fra at dømmes efter de almindelige Regler for historisk Composition; og her yttrer sig, som jeg har anmærket, hans svage Side; her røber han overalt en saa tilsom Brug af Excerpter og Materialier, at han, selv, om disse havde været fuldstændige, umuligen kunde have leveret klassiske Værker. Hvor meget Mangel paa den danske Histories diplomatiske Studium nødvendig maatte skade hans Bearbeidelse, indseer enhver, som veed, at for den nyere Historie ingen fastere Grundvold gives. Hans Stilling kan undskylde denne Mangel; men Kritiken ikke dens Følger i hans Værker. At en Bog, som Haandbogen i den danske Historie, uden at være grundet paa et kritisk Studium af Kilderne, kan være retattig at læse, er ligesaa vist, som at den aldrig kan blive ret paalidelig; men ei mindre vist, at som denne Bog er, kunde den altid vække bedre Forventninger om Forfatteren, end den, han siden har opfyldt. Ved Mængden af sine Skrifter har han villet glimer, og derover forkastet den varigere Hæder, som hans Flid, ved et dybere og mere philosophisk Studium, kunde have erhvervet ham. uden at ændse de betydelige Fremskridt, som den historiske Kritik i vor Tid har gjort, og uden at toge ældre eller nyere Mestere til Mønster: har han, saavel i historiske Forarbeider, som Compositioner, egensindigen villet gaae sin egen Gang, der saa ofte har ført ham paa Afveie. Meget har han samlet og sammenskrevet; men saa godt som Alt er en uheldig Mellemting af Materialier og udarbeidet Historie. Et modent Værk savnes endnu fra hans Haand. Heldigst har han været i at samle Bidreg til den economiske Culturhistorie; og hans Fortienester heraf bør selv den strengeste Kritik paaskiønne; men til at frembringe et klassisk Værk i Historien savner han saavel Mand, som Kritik og Smag. Mest synes han at have skedet sig ved sin Foragt for Philosophie og Smag, ved sin overilede Hastighed og ved en Frugtbarhed, større end hans Talent. (Fortsættes.)