Berlingske Tidende, 1836-02-10
Undertegnede Skibsrhedere anmode den høie Stænderforsamling om, at andrage for Hans Majestæt Kongen vor allerunderdanigste Ønske om at Forordningen af 19de Marts 1817, angaaende hvorledes med Skibs Journaler og Logbøger forholdes, maatte vorde ophævet." Vore Motiver ere: at den koster os Penge, uden at yde os Nytte, og at den sætter os i en Umyndighedstilstand ved at sætte andre til at controllere vore Skibsførere, hvilket vi dog antage selv meget bedre at forstaae og selv at være meere berettigede til at udøve, og vi kjende ingen Stat, hvor et saadant Formynderskab existerer. Flere af os vare Rhedere længe førend denne Forordning udkom og kjende saaledes noget til begge Perioder; men vi maae oprigtigt erkjende, at vi aldrig have fundet nogen Fordeel for Skibsfarten i denne Forholdsregel. Yndere, maaskee Fosterfædre, af denne Forordning, have for og sildigere søgt at motivere og forsvare den, ved at antage, at naar Skibsføreren paalagdes at indlevere sin Journal og Logbog til vedkommende Søret eller Consul, 24 Timer efter at være kommen i Havn, kunde derved forebygges enhver urigtig Jndførsel deri; men Enhver, der selv har gjort længere Sørelser – og kun den forstaaer at dømme heri – har altfor vel lært at vurdere denne Forpligtelse. J haardt Veir eller ved saadanne Tilfælde hvor Ulykke skeer, er der vist ingen Leilighed til øiebliklig at føre en ordentlig Journal, og det alleryderste man da kan vente og fordre, er en Notice paa løst Blad, hvorefter det jo staaer i hans Villie, siden at indføre, hvorledes og hvad han vil, og selv i det Mellemrum fra hans Ankomst og 24 Timer, kan mageligt indføres, hvad der i længere Tid er ført paa lose Blade, og vi spørge, hvorledes vil man controllere, hvorledes forebygge dette, Er man ei i Stand dertil, hvor er da Nytten, og kan det da blive andet end een tom Formalitet? Endvidere har man paastaaet, at denne Forandring væsentlig skulde have bidraget til, at danske Skibe fortrinlig søgtes i Fragtfarten. Dette Argument røber en total Uvidenhed til den danske Skibsfarts Historie; thi dette Fortrin, nu neppe kjendeligt, grundfæstedes længe førend der tænktes paa en saadan Forordning, og er ingenlunde en Følge af den; kun ene og alene en Følge af vore Skibsføreres Duelighed og Redelighed, der Gud være lovet endnu er rigelig tilstede, men ikke mere har den fremstikkende Virkning fordi flere Nationer, især vore svenske Naboer, siden Krigsaarene 1807-1814 have gjort store Fremskridt til det Bedre. Man har ogsaa antaget, at den skulde være til Fordeel for Assurandeurerne, men dette synes at være uden Grund, da disse tegne ligesaa godt og ligesaa billigt paa alle andre Nationers Skibe, uagtet de ikke bruge Journaler, og flere af os Un autoriserede. dertegnede ere selv private Assurandeurer og gjøre aldrig Forskiel i denne Henseende. Foruden dette Anførte kommer hertil endnu, hvad ei bør oversees, at det virkelig er nedslaaende for os danske Skibsrhedere, at bebyrdes med et Formynderskab, som man paa Forlangende. af Hertugdømmernes Undersaatter strax lod bortfalde, og skulde man virkelig ansee os mindre modne til selv at controllere vore Skibsførere, da formene vi, at det ikke vil være Lovbud eller Tvang, der vil hæve os, tvertimod have vi stedse fundet, at Enhvers egen Jnteresse er ham den bedste Spore tilat lære at kjende, og om muligt at forbedre sin Erhvervsgreen, ligesom at Frihed er Sjælen især i Handel og Skibsfart. Vi holde os fuldkommen overbeviste om, at naar denne Sag tilbørligt foredrages Hs. Majestæt, han da vist gjerne opfylder dette vort billige Ønske. Kjøbenhavn den 17de November 1835. J. Holm. J. D. Meyer & Søn. Broberg & Comp. C. L. Lütkens Enke & Sønner. R. Lambertsen. J. F. Magnus. Hans Nissen. C. J. Hambro & Søn. Chr. Christiansen. J. Gudmann. Ørum & Wulff. Zinn & Søn. S. A. Jacobæus. Robert Kerr. Rentzmann. M. C. Nisson. Petersen. Niels Knudsen.