Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-11-24
J Mødet den 11te foredrog Cancellieraad Hempel et af ham anmeldt Forslag om Midler til at fremme Næringsveienes Opkomst i Provindskjøbstæderne, hvori han efter en motiveret Fremstilling, til Forsamlingens Overveielse indstillede følgende Punkter: 1) At Kjøbstædnæringsveiene maatte giengives en Deel af deres Rettigheder, og Haandværkerne paa Landet indskrænkes til visse Fag og et bestemt Antal, samt i al Fald paalægges en Næringsafgift i Forhold til den, Kjøbstæd Haandværkerne maae yde. 2) At Grændsen nøiagtig maatte bestemmes for enhver Næringsvei, og ikke flere Borgerbreve paa nogen Haandtering tilstedes, end Communens Størrelse og andre locale Forhold udkræve. 3) At Næringsveiene maatte fredes ved Forbud mod Jndførselen af udenlandske Fabricata, forsaavidt det skjønnedes, at vore egne Professionister kunne forsyne det Offentlige dermed i tilstrækkelig Mængde og af forsvarlig Godhed. 4) At Tolden enten maatte paalignes Beboerne, eller betydeligt nedsættes, og Consumtionen ophæves imod en passende Godtgjørelse, fordeelt paa samtlige Communer i Kjøbstæderne og paa Landet. 5) At Bygningsskatten og Bankrenten betydelig maatte nedsættes, og Commune=Afgivterne ikke opkræves efter vilkaarlig Ansættelse, men en fast Norm udfindes til at ligne dem paa Eiendomme, Næring, Formue og Vilkaar. 6) At Filial-Banker og Laane-Jnstituter maatte oprettes. 7) At Kjødtaxten for Slagterne maatte ophæves. Herhos henstillede Proponenten, hvilke flere Midler der maatte ansees værdige til at bringes i allerunderdanigst Forslag til Provinds=Kjøbstædernes Opkomst og Flor. - Den kongelige Commissarius gav derpaa en Fremstilling af den ældre og den nyere Lovgivnings Bestemmelser angaaende Næringsdristen i Kjøbstæderne, hvoraf formeentlig fremgaaer, at der i en ældre Periode baade i Lovgivningen og i de Forholdsregler, som bleve fulgte ved Næringsbevillingers Meddelelse, har hersket en større Tilbøielighed til at ophæve det Udelukkende i Næringsrettigheder end nuomstunder, i hvilken Henseende han især gjorde opmærksom paa de tvende Reskripter af 10 April 1761 og viste, hvorledes det af disse Reskripter, der indeholder Bestemmelser for Kjøbenhavn, giver Adgang til Undtagelser, fra Laugslovene, som nu i langt mindre Omfang finde Sted, og at det andet af disse Rescripter, som med Hensyn til alle øvrige Kjøbstæder tillader enhver Borger at drive hvilken Næringsvei, han vil, naar denne kun ikke er Gjenstand for et sært Laug der paa Stedet (ivfr. Reskr. af 24 Septbr. 1762) er deels indskrænket ved en Mængde senere Anordninger og deels ophævet ved Reskr. af 24 April 1820. Han oplyste endvidere, at Placaten af 3 April 1816, i det Ban Hele taget, ingenlunde har udvidet Rettigheden til Haandværksdrift paa Landet, men tvertimod bundet de i L. 3 1323 tilladte Haandværker til Bevilling fra Amtmanden, og at ligeledes Placaten af 29 Novbr. 1822 har sat snæver Grændse for Landhaandværkeres Ret til at holde Svende og Drenge; at enkelte andre Haandværkere end de i Loven nævnte fra gammel Tid have været tilstedte paa Landet, hvilket, til Exempel, Fdn. af 31 Decbr. 1700 Capt. 3 § 2. beviser, og at Bevillinger til slig Haandværksdrift endog nu gives med særdeles Varsomhed. Han gjorde derhos opmærksom paa de øvrige nyere Lovgivninger, der søge at betrygge Kjøbstæd Næringsveiene, navnligen Placaterne af 8 Marts 1820 og 23 Octbr. 1822. Derefter gjennemgik den kongelige Commissarius de enkelte Jndstillingsposter i Proponentens Andragende og gjorde forskjellige oplysende Bemærkninger ved samme. Flere af Forsamlingens Medlemmer yttrede sig derpaa om en Committees Nedsættelse i Anledning af det fremkomne Andragende, idet Nogle erklærede sig for at en Committee skulde nedsættes, Andre derimod vare af den modsatte Mening, med særdeles Hensyn til at Forslaget indeholdt saamange og ueensartede Jndstillingsposter, at det ikke, i dets nærværende Form, syntes at egne sig til at tages under Behandling. Proponenten fandt sig derefter foranlediget til at indskrænke sin Begjæring om en Committees Nedsættelse til Andragendets første Post, idet han dog forbeholdt sig nærmere at fremkomme med de øvrige Punkter i Forslaget. Den kongelige Commissarius yttrede, at det endog vilde være Regjeringen kjært, om en Committee maatte blive nedsat til at tage den under No. 1 omhandlede Gjenstand i Overveielse, da det derved kunde ventes oplyst, om og hvorvidt de idelige Klager, som føres over Kjøbstæd=Næringsveienes Aftagen, ved udvidet Ret til Næringsdrift paa Landet, ere grundede eller ikke.