Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1808-07-16
Under den 5 Julii er udstædt følgende Kongel. Forordning for Dannemark og Norge, angaaende hvorledes bør forholdes ved fiendtlige Skibes Jnd stranding, samt med Bjergningen af de Skibe, som forlades eller landsættes for at undgaae fiendtlig Overmagt. Vi Frederik den Slette, af Guds Naade Konge til Dannemark og Norge &c. A., Gjøre vitterligt: At, da Landets Love om Bjerg ning af hvad der paa Søen forulykkes, nærmest have til Hensigt, at frelse dette for dets hidtil værende Eiermand, men denne Grundsætning er kan blive at anvende, naar Skib eller Gods bemægtiges efter Krigens Ret, eller som forladt Eiendom hjemfalder Staten; Saa have Vi fundet det nødvendigt at bestemme, hvorledes der i Feidetid bør forholdes, saavel med fiendtligt Skib og Gods, der kommer paa Grund, eller driver ind ved Dannemark eller Norges Kyster, som med de Skibe og Ladninger, hvilke, for at undgaae fiendtlig Overmagt, landsættes eller overlades til deres egen Skjæbne. - Og da Bjergning af Skib og Gods i slige Tilfælde ikke paa sædvanlig Maade kan foranstaltes og fremskyndes, ville Vi tillige foreskrive de særdeles Regler, efter hvilke denne, medens Krigen varer, bør ordnes. Med Hensyn dertil, befale Vi, saaledes som følger: 1. Naar Skib eller Fartøi, som skjønnes at være Fienden tilhørende, inddriver eller kommer paa Grund ved Landets Kyster, og ligeledes, naar noget Skib eller Fartøi landsættes eller forlades for at undgaae Fiendens videre Forfølgning; da skal det være Pligt for enhver Kystbeboer, der har Baad hjemme, at anvende sin yderste Flid paa, i Forening med andre, at unddrage det saaledes inddrevne eller landsatte Skib og Gods fra fiendtlig Magt; hvorimod en forholdsmæssig Andeel af det Bjergedes Værdie skal tilfalde ham som Belønning. 2. Paa det at den fornødne Orden herved kan vorde iagttaget, skulle Øvrighederne, som, efter hvad i Placaten af 7de Junii d. A. er befalet maa være vidende om det Antal Baade og Fartøier der findes ved Strandkanten i deres Districter, og hvem samme ere tilhørende, træffe en saadan Overeenskommelse med disses Eiere, at Baadene, og det Mandskab som dertil sædvanligen bruges, eller ved Bjerg ning af Skib og Gods end videre maatte behøves, kunne inddeles i bestemte Roder, og hver af disse Roder beskikkes en kyndig og agtet Mand til Anfører eller Formand. 3. En saadan Formand have samtlige Baad Eiere i Roden, efter Øvrighedens Opfordring, imellem sig at vælge. Den Valgtes Navn og Boepærkundgjøres dernæst saavel i Roden, som i dens Omegn. 4. Formanden har Ret til at udtage sig en Medhielp iblandt de nærmest boende i samme Rode, som kan modtage Beskeed i hans Fraværelse, og paa hans Ansvar foranstalte, hvad der maatte agtes uopholdeligen fornødent. 5. Enhver, som bliver noget Skib eller Fartøi vaer, om hvilket det maae formodes, at det enten er fiendtligt eller forfølges af Fienden, eller er bestæd i Nød, bør strax underrette Rodens Formand om saadant, paa det at denne kan være betænkt paa, hvad der efter Omstændighederne af Roden kunde blive at foretage, og om det skulde ansees fornødent at samle flere Røder, eller at kalde væbnet Magt til Hielp, hvortil da strax bør føres Anstalt. (Sluttes i næste No.)