Jyske Efterretninger, 1768-12-16
som dette Latinske Programma (hvis Titel er : Programma Exercitil Orstori de Balla Danarirede dito have vi allerede i No. 45. S. 402. af disse Efterretninger kortelig mældet. Men, da vi siden fra en høy Velynder have faaet bemældte Programma selv i Hænder, gjøre viros nu en Fornøyelse af at kunne meddeele Publikum en fuldstændigere Efterretning om samme. Det er trykt i Patent Format, Bogtrykke. ren har ikke fundet for got. Eer efter efter den ellers brugelige og uskyldige Sædvane, at tilkiendegive sit og Stedets Navn. Saa meget seer man, at det er udstæd i Wiborg Die V. 1d. Octob. Anno MDCLXVIII. (den 10. Octobr. 1768.) af Mag. Peder sessen, Rect. Sch. Cath. Viburg. for dermed at indbyde alle Velyndere og Venner af Videnskaberne til at anhøre de Taler, som Dagen derefter Klokken 10 skulde holdes paa Skolens Høre Sahl af 2de meget skikkelige Disciple, navnlig Tho ger Hiersing og Morten Lehmeyer, som i samme Taler videre skulde udføre de Poster, som velbemælte Hr. Rector maatte forbigaae af Aarsag, at Papiiret ikke tillod ham at anføre fleere Ting angaaende sin i Programma afhandlede Materie. Den ene skulde da paa Latin tale om den mærkelige Aarsag, der efter Svend Aagesens Formeening bevægede Dronning Thyre Danebod til at lade Danavirke anlegge: Den anden paa Dansk om samme Dronnings Herkomst, Giftermaal og fortreffelige Sinds Gaver. Men, da dette Programma er forfattet i en behagelig Korthed, saa haabe vi, at vore Læsere, i sær de ustuderede, ikke ville klædes ved her at læse heele Resten deraf oversat paa Dansk, som følger: Tor at holde Tydskernes, i sær Saxernes Raserie i Tvang, og afværge Keyser Ottos Anfald fra Rigets Grændser, have de Danske efter Foranstaltning og Anførsel af den behiertede Dronning Thyre, med Tilnavn Danebod, bygt den meget stærke Vold, kaldet Danavirke, som i Ole Trygesøns, Historie beskrives saaledes: To Fjorde, hedder, det, løbe langt ind i Lander paa begge Sider, den ene for Vesten, den anden for Osten: sten: Allerlængst inde imellem disse have de Danske opbygt en meget fast, vidtløftig og høy Vold af Kampesteene, Grøn=Tørve og Tømmer, med en dyb og bred Grav langs ud ved, og en Port imellem hvert et hundrede Favne, og et Taarn over hver Port paa samme Bulverk, Pontanus afviger ikke meget fra denne Beskrivelse af Volden, da han siger: At de Danske, tilskyndte af Dronning Thyre, Danebod, anlagde, imellem begge Havene, Vester 1 og Øster=Havet, ved Slesvig og Gottorp, en overmaade stærk befæstet, otte eller omtrent ni Mile lang, Vold, og have derved forebygt Tydskernes pludselilige Jndfald i Landet: At der og paa denne Skandse vare opførste Taarne, eller, rettere sagt, Varer, som hist og her i en vis Afstand fra hverandre vare saaledes fordeelte, at man paa dem let kunde staae. og see, naar Fienden langt borte kom anrykkende, og formeene ham at komme i Landet. Over denne Skandse satte Dronningen Jarl eller Græve Hagen af Norge. Han besatte hele Volden med Krigsfolk, og modtog de Tydske i deres Anfald med saadan en Tapperhed, at han drev dem tilbage med deres store Forliis, og indlagde en herlig Seyer. Fienderne ophævede da Beleyringen, gave sig paa Flugten, og forføyede sig tilbage til deres Leyr Men, da Keiseren var dragen bort, lod Hagen en stor Deel Tropper blive efter sig, selv vendte han tilbage til sine Skibe, og agtede at reyse hiem igien. Keyser Otto holdt derpaa Raad med sine Generaler, beklagede sig for dem over de Danskes uovervindelige Mandighed og denne uderobrelige Fæst ening, og befoel dem at give sig de beste Raad, an Ee 2 gaaen. gaaende hvad her var ved at giøre, Da nogle faa dede til, andre raadede fra at foretage en Storm " paa nye, da, saasom Keyseren selv var meget ilde" tilfreds med, at han forgiæves havde bekriget Danmark, og var bleven nødt til paa en skammelig Maade at trække sig tilbage fra denne Grændse=Fæstning, saa udlod han sig selv med sin store Begierlighed efter at giøre sig Mester af samme Rige, Men, da Ole Trygesen, Konge til Norge, kom det samme, som Munken Oddus beretter til Slesvig, spurgte Keiseren ham om hans Tanker; Han lovede at ville sige Keiseren en sikker Maade at erHobre Volden paa, saafremt han ikkuns vilde følge hans Anviisning. Derpaa bad Keiseren ham sige sin Betænkning, og raadede han da, at man skulde ødelegge Fæstningen med Jld og Brand; Thi blev da derpaa anrettet en stor Jld af Riisbuske, Tønder og andre Fade, som vare oversmurte med Beg, og fyldte med tørt Halm, og da de dermed havde sat Jld paa Træeverket i Fæstningen, greb den alt videre og videre om sig, saa at Luen, som foer udaf Tønderne, og blev hist og her ligesom udstrøet, gav Lys og Skin fra sig paa mangfoldige Steder og endelig, ved at æde om sig i det tørre, Træe, fortærede heele Fæstningen. Desuden, da det heele Dagen havde været stille Veyr, reyste sig mod Aften en uformodentlig Blæst, mod Natten blev den hæftigere, og udspredede Jlden vidt og bredt til alle Sider den lagde sig og heller ikke, førend det heele Verk, Jyllands sikkerste Fæstning. var lagt i Aske, Kort derpaa fulgte en stærk PladsRegn, som rasede med saa stor Hæftighed, at den . dret. 7, drev baade Fæstningens Beformere og Forsvaret, i deres Leyr, Huuse og Telte, og i en Hast dæmpede saaledes Jlden og Gnisterne, som laae og brændte i Asken, saa at man fik sikker og aaben Plads at drage igiennem, og ikke mindste Spor af saa stor en Fæstning, saa nær som Kampesteenene vare blevne tilovers,