Corsaren, 1843-02-03
Uddrag af Redactionens Forhandlingsprotocol. Møde den 1ste Februar 1843. Dette Møde var et extraordinairt; thi ikke blot samledes Redactionen af sig selv og indbod Præsidenten - ganske imod den hidtidige Orden - men der forefaldt ogsaa ganske extraordinaire Ting. Det Buxe-Reglement, Præsidenten forleden gav, vedblev nemlig at ligge Redactionen i Hovedet. Det er slemt, naar Undersaatter begynde at faae Fluer i Hovedet; men, faae de Buxet i Hovedet, ere det reent ustyrlige. Saa tage de Buxerne paa; og det gjorde Redactionen. Den holdt et hemmeligt Mode. Der blev holdte lange Deliberationer, som ikke førte til Noget, indtil et Medlem ligesom henkastede det ene Ord "Afsættelses". Der gives Ord, siger Digieren, som, saalænge de endnu ere indenfor Tændernes Hegn, synes for morke til at sees af Lyset, men ere de først udfarne, saa have de tabt det Afskrækkende, man enthousiasmeres for dem, man følger dem i blind JverSaaledes med dette Ord. Man svor Præsidentens Afsættelse og at seire eller døe under Forsøget, dog helst det Første. Præsidenten blev indbuden til et Møde, og, da han havde slemme Anelser og ikke vilde komme - til et Gildepare. - Han blev igjen betagen af Ahnelser, men disse tilhvidskede ham, at han skulde spise og drikke godt, og herfor havde han saa liden Frygt som den modigste Præsident i Verden. Han kom altsaa. Han kom, saae - og blev afsat. Hvorledes Afsættelsen skete, kunne vi ikke beskrive, og det kan heller ikke godt læres. Evnen dertil faaer man af Naturen, eller man faaer den aldtig, den er en Kunst og henhører som saadan til de frieKunster. Præsidenten udtalte vel sin Misbilligelse mod, hvad der saaledes skete, og forlangte den tilfort Forhandlingsprotocollen. Man kom meget i Forlegenhed herved; men et Medlem redede Forsamlingen godt udi deraf: Han sagde nemlig: at Forsamlingen havde ingen Forhandlingsprotocol. Præsidenten paastod, at denne Undskyldning var i Plagiat efter Ussing; men Forsamlingen bestemte, den skulde gjælde, og gik i sin Glæde over den saa vidt, at den med Acclamation modtog det Forslag, at Ussing som første Opfinder skulde tildeles Patent paa den og desuden optages som Æresmedlem af Redactionen med Titel af Generalundskyldningslaver. Der blev nu talt om Præsidentens Appanage eller Pension. Et Medlem vilde for Exemplets Skyld, at den skulde være meget stor. Han meente, at en afsat Præsident fortjente Mere end en fungerende. Majoriteten erklærede sig imidlertid for at henvise Præsidenten til Hs. M. Kongen, da Allerhoistsamme forhaabenlig vilde fole saa megen Sympathi eller Medlidenhed med ham i Egenskab af afsat Præsident, at Han vilde tilstaae ham samme Pension som Hollard Nielsen. Til Præsident istedetfor den afsatte valgtes Kobbertrykker C. D. Krag,hæderlig bekjendt ved sine literaire Arbeider" - som "Fædrelandet" pleier at sige om sine tiltrædende ansvarlige Redacteurer - og en Mand, der virkelig har udgivet literaire Ting. Efter den almindelige Skik, at en ny Præsident forherliger sin Tiltrædelse med en Gave, tilstod vor nyePræsident strax Samvittighedsfrihed, dog at Jngen af Redactionen maatte døbe Børn udenfor Fredericia, samt paa den Betingelse, at Samvittighedsfriheden ikke udarter til Samvittighedsfrækhed. Alderspræsidenten indtog derefter for denne Gang Forsædet og ledede Forhandlingerne af de sædvanlige Saget, vedkommende "Corsarens" indre Bestyrelse. Blandt Brevene fremlagde han et fra en Mand i Slesvig, der indbod, "Corsaren" til en Krydstour langs Nordelbingiens Kyster, og til Expeditionen oversendte Vaaben og Ammunition. Forsamlingen besluttede. med Hensyn hertil forst at skaffe sig en Lods til Chimærernes Land og derpaa dristig begive sig paa Reisen, i hvilken Anledning nedenanforte Signal blev heiset. Et Medlem anmeldte derpaa, at han fra temmelig paalidelig Kilde havde Efterretning om, at man med temmelig Vished kunde vente en Vittighed i næste Nr. af "Forposten". "Allah il Allah; Gud er stor, og Mahomed er hans Prophet," raabte Forsamlingen.