Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1817-05-03
Medens vi her tale om de Fabrikantere, som have gjort sig fortjente ved at tilberede, hvad der hører til den menneskelige Klædedragt, maa vore Hattemagere ikke forbigaaes, som sikkert ogsaa have bragt det vidt i deres Konst, som ei alene have fortrængt udenlandske Vare, af dette Slags, men endog have betydelig Afsætning til fremmede Steder. Vi kunne her tillige see Beviis paa, hvorledes Mennesker, som have lagt sig efter, hvad der er nyttigt, som have lært dette tilgavns, ei letteligt udsættes for at lide Mangel. Moden erklærede sig længe ugunstig mod dem, som forarbeidede Hatte af Dyrenes Uld og Haar, da den anbefalede Straae og Spaan-Hatte for de Voxne og Casketter for Børn, da denne Anbefaling snart blev en almindeligt gjældende Lov her i Staden og Egnen; men formodentligt have andre Steder haft andre Skikke; thi Hattemagernes Virksomhed og Velstand er ikke aftaget, deres Tal er endog i den sildigere Tid formeret. Og uden Fare kunde Man vist endnu tilraade en og anden Yngling at søge Hæder og Næring ved denne Haandtering. Dog ei aleene om dem, der i Verkstederne arbeide for vor Beklædning, kan det siges, at de have erhvervet sig større Duelighed og bragt deres Vare til større Fuldkommenhed. Det Samme gjælder om dem, som forsyne vore Boeliger med Huusgeraad. Og Alle ville her uden Tvivl indrømme Snedkerne den øverste Plads. Naar vi see paa de Møbler, som forfærdigedes ikkun for tyve Aar siden, og sammenligne dermed dem, som nu forarbeides; saa udvise de Sidste unegteligt ei alerne mere Smag og Skjønhed, men ogsaa større Kunstfærdighed, ved Delenes nøiagtigere og fastere Sammensætning, ved det Heles bedre Indretning og finere Politur. Det engelske Snedkerarbeide, som tilforn saa hyppigt indførtes, har derfor her i den senere Tid ei fundet nogen Afsætning, naar derimod vore Mestere have haft betydelige Leveringer til Sverrig og andre Lande. Hermed skal det ikke være sagt, at her nu ei gjøres maadeligt Arbeide; – Fuskere blande sig overalt mellem Kunstnere - men Mange kunne nu fremvise sande Mesterstykker, kunne stride med Udlændinge om Prisen, hvilket tilforn slet ikke var Tilfældet. Dog, det gjælder her som i flere Ting, at den udvortes Glands og Anseelse, hvormed Mange lade sig nøie, ei er det Vigtigste. Arbeidet, naar det skal fortjene Udmerkelse, maae i det Hele være gjort med Flid og Redelighed, Betalingen man staae i tilbørligt Forhold til Arbeidet. Thi det er ikke nok, at vore Vare ere ligesaa gode som Andres, de skulle ogsaa sælges til samme Priis som Andres, naar vi ville bestaae i Sammenligning med dem. Dersom her skal nævnes Flere af de Fabrikantere, som til huusligt Brug have givet os smukkere og bedre Redskaber, saa anfører jeg dernæst Kobbersmeddene, og jeg lover mig ogsaa heri Manges bifald. Disse Mestere have uden Tvivl tildraget sig Fleres end min Agtelse, naar de til en Tid med Kraft behandlede de store Kar, som Verkstedet neppe kan rumme, og til en anden Tid med Fiinhed udarbeide Thebordets Prydelser, naar de vidste at foreene Nytten med Sundheden og Behageligheden. Dog, jeg frygter for, Høistærede, at min kunstløse Tale bliver Dem kjedsommelig, og for ei at tabe Deres Overbærelse, skynder jeg mig til det, som er denne Forsamlings egentlige Hensigt: Atter see vi her Beviser paa, at Fordomme, maa vige for Sandhedens Magt, da syv unge Mennesker af den mosaiske Troesbekiendelse have hos Mestere af den christelige Religion søgt og fundet Oplærelse i Kunster og Haandverker. De fremstille sig her, optagne i Langene som duelige Svende, og vort Selskab finder sig belønnet ved at have medvirket dertil. Til Mesterne: Jeg har, agtværdige Mænd, ei her kundet omtale alle Kunster og Haandverker. Jeg har kun opholdt mig ved de almindeligst øvede og blandt disse især ved dem, som gunstige Omstændigheder have fremhjulpet til større Fuldkommenhed. De sieldnere Kunstfærdigheder kræve sieldnere Evner, større Forberedelser, og heri have stedse Enkelte udmærket sig. Selskabet bevidner Hr. Kunstdreier Kørber sin Tak og Agtelse, ei aleene for vel at have oplært L. J. Jacobsen, men ogsaa for at have anbefalet denne til den ham selv tilkommende Præmie. Et Forhold, der hædrer først Mesteren, men dernæst ogsaa Lærlingen. De øvrige tilstædeværende Mestere, af hvilke Nogle tilforn have fremmet Selskabets Hensigt, modtage med de belovede Præmier vor Erkjendtlighed. Til Svendene: De have nu Brev paa at være udlærte, kjære Ynglinge, men dersom De forstaae dette efter Bogstaverne; saa bedrage De Dem selv. Endnu er Meget for Dem at lære, og kun ved fortsat Granskning og Øvelse kunne De hæve sig over Middelmaadighed. Hidtil have Andre fremhjulpet Dem; Selv skulle De herefter hjælpe sig videre; og mange advarende Exempler vidne for Dem, hvor nødvendige Ordentlighed og Flittighed, og god Omgængelse ere for Deres Velfærds Befordring. Til disse Pligters Øvelse giver Selskabet Dem ogsaa her Opmuntringer. Gid de gode og duelige Borgeres Antal stedse tiltage, saa tiltager ogsaa Landets Velstand; saa frydes Landets Fader, saa opfyldes alle Retskafnes Ønske, saa opnaaes ogsaa dette Selskabs Øiemeed.