Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-02-12
Angaaende Forliset af Galeasen "Louise Emilie" paa Reisen fra Jsland til Kjøbenhavn, hedder det i "Hand-Tid." har Rhederiet hersteds havt den Godhed, at meddele Red., en Beretning fra Føreren, Capt. P.H. Rømer, hvoraf vi, da den maa have almindelig Jnteresse som et Beviis paa hvilke Lidelser den menneskelige Natur kan udholde, her meddele et Udtog, idet vi lade Capitainen selv tale. - "Slapover den 28 Decbr. 1844. Vor Overreise (afgik d. 4 Septbr. fra Kjøbenhavn til Jsland) var meget heldig, og fuldførtes i 23 Dage. Den 21 October seilede vi igjen fra Jsland. Efterat have holdt Søen i fire Uger, og overstaaet mange svære Storme af O., S. og S., vare vi avaneerte til paa 610 29. N. Br. 180 2. L. B. for Greenwich, da vi den 19 Novbr. om Morgenen Kl. 5 1/2 fik en Bræksoagter over, som tog Jollen bort, brækkede Lønningen, og Alt væk agter, og slog Roret i Læ, samt brækkede Roerpinden; i det Samme slog Skibet tvær i Søen; vi fik en Styrtesø over, som kantrede det, saa at Masterne laae langs med Vandet, og tog 4 Mand overbord, af hvilke dog de 3 bleve hængende i Rigningen, men den 4de gik væk. Skibet laae kantret i omtrent 1 1/2 Time. Jmidlertid vare vi komne op paa Skibet, og kappede Masterne over Bord. Nu reiste Skibet sig saa meget, at "Skandsdækket laae i Vandet." Søen havde taget Storbaaden, Skandsklædningen, 3 faste Lønningsstøtter, og alt hvad der var paa Dækket; Skibet var halv fuldt af Vand, saa at Ladningen flød i Rummet, og al vor Proviant, som vi havde i Kahytten, der næsten blev fyldt med Vand, blev enten spoleret, eller skyllet bort. Vi pompede, idet vi fik den ene Sø efter den anden over os, i 2 Etmaal, førend vi fik nogenlunde lens. Vi dreve da med Vinden NV. og V. i 2 Dage; fik siden Vinden SV. og S. med Stormende. Den 25 Novbr. havde vi Færøerne i Sigte, men dreve 3 til 4 Mile Nord om dem. Vi havde reist vor Jagerbom til Fokkemast, og en gammel Mesandom til Mesanmast, samt anbragt lidt Seil paa dem; men vi kunde ingen Fart faae paa Skibet under Vinden, og dreve for Vind og Veir, N. og No. over. Den 13 Decbr. vare vi paa 690 28, N. Br. 30 15 L., fik saa Vinden nordlig og NV., og seilede og dreve sydefter indtil vi kom paa 660 34 N. Br. 7959. L. O. for Greenwich, hvor vi fik Land at see i Læ; Vinden vestlig med Frost og Snee; vi laae og dreve i to Dage, og den anden Dag holdt vi paa Land, for om muligt at frelse Livet, og at bjerge hvad kunde bjerges, af Skib og Last. Det var den 22 Decbr. om Morgenen Kl. 6 at vi holdt paa, og inden det blev Dag havde vi Brændinger og Skjær rundt omkring os; vi holdt saaledes ud 2 til 3 Mile, da en Baad kom imod os, ved hvis Hjælp vi kom til Ankers Kl. 3. imellem nogle Skiær, eftersom vi ikke kunde komme længere for disse og det tilstundende Mørke. Den 24 December (altsaa netop 5 Ugers Dagen siden Skibets Kantring) gjorde Mangel af Havn, Umuligheden at manoeuvrere med Skibet mellem Skiær, eller at blive liggende der da Vinden gik sydligt, at vi maatte sætte Skibet paa Grund. Skibet er aldeles Vrag; Lasten er bjerget, men Alt fordærvet af Tran og Vand. De Breve, jeg har fra Jsland, kunne ei sendes, da de have været vaade. - Stedet her er en Ø, c. 40 Mile Nord for Trondhjem; den beboes kun af 3 Fiskere, og fra samme er over 3 Mile til det faste Land; et sørgeligt Opholdsted paa denne Aarstid. - Hvad vis Mand have lidt siden Skibet kantrede, lader sig ikke beskrive.""Tidende for alm. dansk Skolelærer=Forening!" giver følgende Beretning om, en smuk Handling mod en Skolelærer-Enke: Efter en langvarig Sygdom døde nemlig i sidste Efteraar Skolelærer Normann i Borup pr. Roeskilde og efterlod sig Enke og 6 Børn (hvoraf kun det Ældste var confirmeret) i knappe Omstændigheder, da Alt var blevet anvendt paa hans Helbredelse. Nok et Tab for Enken tilstødte: "Præsten i Borup, Pastor Tillisch, der havde været hende en sand Støtte i Mandens Sygdom, blev forflyttet, og den Sørgende klagede: "Hvem skal jeg nu søge Hjelp hos!"Men Hielpen udeblev ikke. Den fratrædende Præst viste i Gjerning, hvad han saa smukt talede ved Mandens Kiste: "at den sande Kjærlighed bestaaer i at gjøre Vel imod Enker og Faderløse, ved at lade Enken sige, at hvad hun trængte til, kunde hun frit henvende sig til hans Kone i Borup Præstegaard, der vilde glæde sig ved at opfylde hendes Ønsker. Ogsaa den tiltrædende Eier af Svenstrup Gods lagde ved denne Leilighed sit ædle Sindelag for Dagen, idet han lod Enken kalde, erkyndigede sig om hendes Trang og Ønsker, trøstede hende med, at der skulde blive sørget for hende, og bad hende, da hun talte om sin Uformuenhed, dog at give hendes Mand en Begravelse, der var ham værdig. Menigheden stod heller ikke tilbage i at vise sin Velvillie. Den Dag, da den tiltrædende Præst, Pastor Holst, holdt sin Jndtrædelses=Prædiken, blev der af Sognets Beboere, hvoriblandt ogsaa Pastor Tillisch, offret i Kirken til Enken, og da den nylig ansatte Præst samme Dag gav Underretning om, at Skoledirectionen havde af Hielpekassen bevilget hende en Understøttelse af 20 Rbd. som Hielp i Mandens Sygdom, kunde hun i Sandhed og med rørt Hjerte udbryde: "Hvor Gud er god, Her strømmer jo Penge ind til mig; over 50 Rbd. har jeg i Dag uventet modtaget." Men størst var hendes Glæde, da hun en kort Tid derefter modtog en kjærlig Skrivelse fra den høitagtede Godseier til Skjoldnesholm og Svenstrup, Kammerherre de Neergaard, hvori han tilbød hende et Huus med en Jordlod paa 3 Tdr. Land, frit for alle herskabelige Afgifter, med Løfte om at besørge Huset istandsat og fremdeles ikke at glemme hende.