Ribe Stifts Adresseaviser, 1839-12-13
Som Svar paa en Adresse fra Sø-Etaten yttrede Hs. Majestæt Kongen, at denne Etat stedse havde svaret til den Forventning, man fra de henfarne Tider havde været vant til at sætte til samme; den havde altid frembudt Mænd, der vare Fædrelandets Stolthed, og Ære, og det skulde være Hs. Majestæt en kjær Pligt, at sørge for at dens Officerer erholdt den Leilighed til Øvelse, der var en saa nøddendig betingelse for deres Dygtighed og for at de fremdeles kunde hævde Danmarks Hædet paa det Element, der stedse havde været de Danskes Vei til Roes og Magt. "(Kbh.,J Repræsentanterne for det mosaiske Troessamfunds Navn har Dr. Wolff holdt følgende Lykønskningstale til Hs. Majestæt Kongen: "Allernaadigste Konge! Deres Majestæt vilde allernaadigst behage at modtage den mosaiske Menigheds Repræsentanters Lykønskning og Hylding ved Deres Majestæts allerhøieste Thronbestaaelse. Hvor stor og dyb vor Sorg end er over en i enhver Henseende faderlig Konges Henslumren, hvem Danmarks Mosaiter skylde evig undsigelig Taknemmelighed, idet Han med kongelig Omhu har grundlagt Deres nuværende borgerlige Stilling, saa er dog vort Haab paa Deres Majestæts Naade og Retfærdighed, Viisdom og Erfaring, der vil bringe dette, sand Humanitet aandende Værk, et heelt Samfunds statsborgerlige Vel, til Fuldendelse, ikke mindet stort. - Ved at være saa lykkelig at fremtræde som Tolk for mine Troesbrødres inderligste Følelser, Hengivenhed, Troskab og Kjærlighed til Deres Majestæt, være det mig som første Præst for samtlige Mosaiter i Deres Majestæts Rige tillige allernaadigst tilladt at frembære de fromme Ønsker, som bekjæle enhver af Deres mosaiske Undersaatter. Og dette herlige Hverv vover jeg i saa høist vigtigt et Øieblik allerunderdanigst at opfylde, ved efter ældgammel Brug hos Jsraliterne, at henvende mig i Bøn til Ham, den Almægtige. Evige, Alle Kongernes Konge! Du, som forlener af den Magt, Viisdom og Herlighed til dem, der, indsatte af Dig, træde i Dit Sted paa Jorden, at være Fædre for deres Folk, som Du er alle Menneskers Fader, og lad Din Velsignelse hvile over vor elskede Konge, styrk Ham, at han i lang og rigeligen velsignet Regjering stedse herligere maatte see fremblomstre sit Folks jordiske Velfærd og grundfæste dets evige Lyksalighed, for at hans landsfaderlige Hjerte, der omfatter Alle med lige Kjærlighed, maatte frydes ved troe, gudfrygtige og oplyste Undersaatter, hvilket ene giver Livet Værd og hæver Folkenes Aand! - En saadan Velsignelse krone Deres Majestæts Hoved. - Længe leve vor allernaadigste, vor elskede Konge! Hs. Majestæts Svar herpaa lød saaledes: "Min forevigede Forgiænger har viist den Omhu for Deres Troesforvante, som De ligeledes kan vente af mig. Jeg takker Dem hjerteligen for de Bønner, De opsendte til den Allerhøieste for mit Vel, thi fra ham kommer jo alt det Gade, Alt hvad der forherligger Livet, og paa hans Bistand fortrøster jeg mig, at han vil give mig Kraft til at opfylde mit store Kald; mit Folks Lykke, hvoriblandt ogsaa de mosaiske Troesbekiendere i mine Stater. Jeg haaber at forbedre Deres Troesforvantes Stilling i Hertugdømmene, som ikke er ligemed den, De nyde i Danmark. Jeg har selv overbeviist mig om de Fremskridt, der ere gjorte med Hensyn paa Deres Religions Underviisning. De ville vedblive saaledes, og være forsikkrede om min Kongelige Bevaagenhed." (Berl. T.)¬