Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-10-25
Skrivelse fra den franske Borger=GeneralHouchard til Kongen af Preussen.) Nusdorf den 4de April 1793. Sire. Den fierde Bataillon af Voserne har forsvaret sig imod Deres Tropper med det Mod, som Kierlighed til Friehed indgiver, og efterat den havde forskudt alle sine Patroner, blev intet andet Partie tilovers for disse Soldater, end overgive sig; men de bleve nedhuggede, efterat de allerede havde strakt Gevæhr. Denne Tildragelse opvækker hos mig en saadan Gysen, at jeg maa tvinge mig til at skrive Dem til desangaaende. Ved alle Begivenheder, Sire, især ved Limburg, var det saa langt fra at vi handlede saaledes, at tvertimod Ædelmodighed, og Menneskelighed bestemde vore Handlinger. Jeg selv, saavelsom de med mig tienende Officierer have indsluttet Deres Fanger i vore Arme, for at standse vore Soldaters rasende Hevn, og for at erindre dem paa en sandselig Maade, at man bør skaane en overvundet Fiende. Skal dette Tilfælde være os en Tilskyndelse fra Deres Side til at gaae frem paa samme Maade, saa at af begge Parter herefter intet Qvarteer skal gives Velan, Vi skal antage den. De Franske vil være frie, og uden dette har Livet hos dem ingen Værdie. VærDe forsikkret, Sire, at disse Følelser ere dybt, indgravede i de Franskes Hierter, og at ingen Magt er i Stand til at indgive dem andre. De, Sire, ledes ved en ganske modsat Jnteresse, naar De ellers kan have samme, til at føre Krig med os, men kan man ikke føre Krig uden at være gruesom? Hvad mig angaaer, saa ønsker jeg helst at stride overeenstemmende med Ærens Regler. De Slaver, som tiene Kon 7) Taget af forommeldte Stykke af Archenholts Minerva. ger, ere saadanne Mennesker, som kun søge deres egen Fordeel, dog ikke saa afskyelige, at de let kunne faae det Jndfald at myrde efter tilfegtet Sejer. Dette Sindelag er fremmed for Slaver, men deres Herrer maa dertil være deres Anførere; dog for at opnaae deres Hensigt, ihvordan endog denne maa være, bør de udgyde saa lidet Blod, som mueligt. Tilgiv De, Sire, min Friemodighed. De kan ikke nægte mig Deres Agtelse paa en Tid, da jeg viser Agtelse for mig selv. Til Ære for Preusserne, som i denne Krig, ikke udmærke sig ved Gruesomhed, endskiønt en Krig neppe lader sig tænke uden al Gruesomhed, fandt man dog ved nærmere Undersøgelse den Efterretning ugrundet, der gav Anledning til forommeldte Skrivelse. Printsen af Hohenlohe meldte dette i et Brev, som han sendte til det franske Hovedqvarteer i Weissenburg, og som siden under 15de April 1793 blev af National-Commissarierne sendt til Conventet. Proclamation af den spanske General Ricardos ved hans Jndmarsch i Frankerig. *) Biovia den 16de April 1793. Den Armee, hvis Commando Hs. Majestæt har behaget at betroe mig, rykker ikke ind paa det franske Gebeet i fiendtlige Hensigter. Tvertimod er Kongen, som en bestandig Ven af Monarchiet og den franske Nation, findet at befrie denne fra den afskyelige Despotisme, hvoraf den paa nærværende Tid trykkes ved en lovstridige Forsamling af fortvivlede Usurpatorer, som allerførst forstyrrede og traadde under Fødder Religion, Love, Sikkerhed og Efendom, enten denne var offentlig, eller Privat) Ligeledes af forbemeldte Maanedsskrift. Personer tilhørende; siden anordnede og erse querede de uskyldigste og ærværdigste Personers Henrettelse med koldt Blod; og endelig have de fyldt Maalet paa deres Forbrydelser ved at udøse deres retmæssige og naadige Konges Blod. Af disse Grunde har Kongen befalet mig at erklære, hvilket og hermed skeer i Hs. Majestæts Navn, at alle gode Franske, der, som Fiender af de falske og urimelige Grundsætninger, hvorved den ligesaa ugudelige som ulykke lige Forstyrrelse af al Orden er frembragt og endnu frembringes, ville erklære sig for Venner af deres Monarch, kunne fast forlade sig paa Hs. Majestæts Beskyttelse og Understytning; at de Tropper, som jeg har den Ære, at commandere, skulle lagttage den strængeste Krigstugt, og ved ingen Leilighed fornærme noget Menneskes Sikkerhed eller Eiendom, at den strængeste Justits skal vederfares alle Franske, som maatte faae Aarsag til at beklage sig over nogen enkelt Person af den spanske Armee, og at Tropperne skulle betale Alt med rede Penge. Derimod skal med største Strenghed fortfares imod alle dem, som antage de falske Grundsætninger, lade sig forlede af en indblidt Frieheds Skin, og overbevises om, at være Tilhængere af det saa kaldte National=Convent, og handle imod den gode Sag, enten ved offentlige Fiendtligheder, eller og allene ved Privat Understyttelse og bistand, og de skulle behandles som Oprørere og Forrædere imod deres Religion, deres Souverain og deres Fæderneland.