Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-12-22
J Børsenhalle læses følgende Efterretning fra Jylland: Den sidste Opmaaling af Canalen ved Agger har afgivet det Resultat: at Dybden er forbleven fuldkommen den samme; men at Bredden derimod har forandret sig; men dog kun ubetydeligt. Derimod er den Sandbanke, som laae foran den, forsvunden, hvorved Canalens Seil barhed er taget noget til. Forresten er det indlysende at Canalen vil altid blive til; derimod vil efter al Sandsynlighed den smalle Jordtunge imellem Liimfjorden og Nordsøen, snart, eller engang i Tiden fuldkomment forsvinde. Dette Naturphenomen er virkelig en af vore Dages mærkværdigste Begivenheder; thi den afgiver et Exempel paa de Forandringer, som ere foregaaede med Jordens Overflade siden Syndfloden, eller siden den store Revolution paa Jorden. Der ligger et Princip i al Naturen, eller i det mindste, i vor Jordklode, til uophørlige Forandringer, som enten gaae for sig pludselig og ved store Revolutioner, eller som bevirkes langsomt og næsten ligesom umærkeligt. Saaledes borttager Havet Landet paa een Kant og sætter det til paa en anden, Floderne afsætte store Jordlag, ved det Dynd, som de føre med sig; Biergene opløse sig efterhaanden, saa at en Klippemasse falder ned af dem efter et andet og saaledes at Jordkloden vil faae efterhaanden et langt jevnere og flad re Udseende end den havde i Oldtiden. Jndsluttede Biergsøer giennembryde sig Veie og afløbe, dog sieldnere nu end det i gamle Tider har været Tilfældet. Den underjordiske Jld tilveiebringer store Forandringer og hæver undertiden heele Øer op af Havet. Men faae ere de Exempler, som man har paa at heele Landstrækninger ere forsvundne siden den sidste store Revolution paa Jorden; thi Platos Efterretning, som han havde faaet fra Solon, og denne fra de Ægyptiske Præster i Sais, om det store Land Attantis, som skulde have lagt udenfor Middelhavet i det nuværende Atlantiske Hav og som skulde siden være funket ned i det; ligesom Efterretningen om den store og cultiverede Øe Friesland, som de Venetianske Søefarende Brødrene Zeno skulde have besøgt i det 14de Aarhundrede, og som nu ikke meere forefindes; maae henregnes til Fablerne. At et stort Land er funket i det stille Hav, og at de mangfoldige Øer, som nu findes der, ere kun Levninger deraf, er ikke andet end Formodning. Er det endog vist at det Sorte og Caspiske Hav have hængt sammen i gamle Dage; men at de ere blevne skilte ad ved det at det Sorte Hav er brudt igiennem og har udgydet sig i Archipelet, saa er det dog en Begivenhed, som har tildraget sig før den historiske Tidsalder, og hvorom Mindet maaskee forefindes i Sagnene om Ogyges og Deucalions Oversvømmelser. Men to Landstrækningers Undergang kiender Historien; den ene er Dalen Sidims med Stæderne Sodoma og Gomora dengang Abraham levede, og som en underjordisk Jld, og Dalens asphaltiske Beskaffenhed har bevirket. Den anden er Borttagelsen af den Jordtunge, som i saamange Aarhundrede har adskilt Liimfjorden fra Vesterhavet, og hvorover fordum en flygtende Konge maatte trække sine Skibe forat frelse sig fra sine Fiender. Saaledes forandres efterhaanden bestandig Jordens Overflade, og vi halvt fornuftige Væsner, som beboe den forandres tillige med den).