Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-05-02
Besvarelse paa et Stykke i Politievennen No. 149, d. 7 Novbr. 1818, med Titel: Et Par Ord for at vække Vedkommendes Opmærksomhed for de Fattige og Syge blandt Landalmuen", af T. M. B. GalskiøtSaare ilde er det med Folk, naar de snakker om det, de ikke veed Beskeed om, skrive offentlig derom, endog benævne en Ting med Titel: "Et virkeligt paa flere Steder i Fædrenelandet gjængse Barbarie, skjøndt det, efter de gældende Love og alt det, der kan gjøres af Vedkommende, ei kan blive anderledes; ja, dertil vil paadutte en Stand dette Barbarie, fordi eget Sindelaug ikke er det ædle og værdige, som vil gjøre sig bekjendt med Tingene, vil tale og skrive af Overbeviisning og ærværdig Gavnelyst; men, destoværre, synes saa ondt (Man nødes til at slutte saaledes), at ville gjøre en Stand, hvis hellige Religion de dog bekiende sig til, og de havde høieste Gavn at leve efter, til hver Mands Trædebroe, ligesom de uden Frygt for Vovestykke have gjort den til sine egne Fødders Fodskammel. - Denne Mand fortæller: "At elendige, apoplectiske, spedalske (han skulde dog fortalt os, hvor han med egne Øine havde seet disse, som man dog ikke veed at skulde findes i Danmark), syge Mennesker, i høieste Grad Krøblinger, føres, eller rettere slæbes, jevnlig i visse Sogne i Landet (at dette skeer paa somme Steder i Sielland, fortæller denne Mand i Parenthesis som Øienvidne) fra een Gaard, fra eet Huus til et andet, forsynede med et Skrift eller en Seddel fra Sognepræsten, som bestemmer hvormange Dage at Enhver skal føde og huse den ham paatvungne Giest." Dernæst fortæller han, nyelig at have seet sligt et Qvindemenneske at kjøres omkring, som var aldeles ledesløs. (Doctor er jeg ikke; imidlertid at være ledesløs, synes vist at være af de nye, lidet bekiendte Sygdomme.) Derpaa en ung, føer og stærk Mand, med en lignende Anviisningsseddel, til Aarsag, at han var lam paa den ene Haand. En 3die Giest i samme Smag indfandt sig efter en føie Tid næst derefter, som var fuldkommen vanvittig, eller rigtigere lidt dvadsk. (Dette Ord forstaaer jeg aldeles ikke, skjønt jeg dog er indfødt Dansk, ligesom det og ei synes synderlig at passe sammen, fuldkommen vanvittig og lidt dvadsk, da vanvittig og hvadsk dog nok maa være beslægtede Ord, og det da ei kan synes passende, at til det Ene lægges fuldkommen og til det Andet lidt.) Saadan Adfærd af Præsten kalder Jndsenderen flere Steder; Ubarmhiertighed, Grusomhed og Barbarie imod den Syge, grusom og høist uretfærdig imod Beboerne. Han siger, at netop den meest trykkende, forhadte og barbariske Maade vælges til at opnaae Hensigten, mere Onde fremvirkende Midler, end som det Onde, man vilde formilde. (Man maa da slutte: At det at sulte ihiel, er et mindre Onde end at kjøres fra een Gaard til en anden, for i varm Stue at faae Livets Ophold. En Usandhed maa det nok og være, at disse Syge ogsaa kjøres til Huusmændene. Beboerne skal hver have dem i 8 Dage, hedder det; men da var det rigtig nok Uretfærdighed imod Huusmændene, om de skulde have dem en heel Uge, ligesaavel som Gaardmændene, og hvorledes hænger det sammen? Huusmænd have hverken Heste eller Vogne. Hvorledes kan de da kjøre dem, Men maaske Gaardmændene kjører dem fra sig, men Huusmændene slæber dem. Dette var visselig tungt for de Ledesløse og besværligt for Huusmændene.) Han giver adskillige Raad herimod, eller andre Midler og Omgang at bruge, som man alle veed, dersom de blot kunde komme tørre i Huus. J Henseende til den ledesløse Kone, Krøblinge, sengeliggende Syge siger han: "Maa vi, som have og bygge Skoler og Kirker (Skoler ere der dog ikke saa mange af, der bygges. Af Kirker ingen, saavidt jeg veed, med mindre de ere afbrændte, og da ere de asseurerede, eller forsømte at repareres, og da bliver det Vedkommendes Sag) ligefuldt endnu see Sogne, ja paa sine Steder hele Amter, blottede for et uselt Huus med velklinede Vægge, tætte Dørre og Vinduer, hvorunder de i Rolighed, i det mindste kunde lide og opgive deres Aand. Alt dette har vi veedst for længe siden; men nu skal Præsterne (thi hvor Giærdet er lavest, der er det lettest at krybe over) undgælde derfor, Nogle faa Aar efterat jeg var kommet til Hyllested, fik man i Fattigkassen nogle og 30 Rdlr.