Viborger Samler, 1842-04-18
Naar man i denne Tidende No. 49 har læst Conclusionen af den Dom, som Overretten har fældet i en Sag, Krigsraad Lumholdt har anlagt imod mig for formeentlige Jnjurier, skulle man, hvis man ei kjendte Sagens Sammenhæng, ikke vel kunne troe andet, end at det er Krigsraaden, der er gaaet af med Seiren. Hvor langtfra dette dog er Tilfældet, vil blive klart naar man læser Domspræmisserne, og derfor indrykker jeg hele Dommen i Avisen; thi det er mig ikke ligegyldigt, om mine Medborgere troe om mig, at jeg med velberaad Huoverskjælder Folk og derved sætter mig i Klasse med Pobelen. Dommen lyder saaledes: Hovedetanten, Krigsraad og Districtschirurg Lum holdt i Skive, sigter under denne Sag Contracitanten, Kjøbmand Ring sammesteds, for paa flere Maader at skulle have injurieret Hovedeitanten under deres Nærværelse ved en Examen i Jnstitutbestyrer Kroghs Skole den 12te November 1840. Efter Lumholdts Opgivende skal Ring ved denne Leilighed, da han var kommen tilstede under en Ordvexling, som fandt Sted imellem nogle af de andre Tilstedeværende og Lumholdt, uden Anledning have beskyldt denne for at have udviist en pøbelagtig Opførsel eller Pøbelstreger, samt udskjeldt ham for Køterknægt, Skideknægt, Laps og lapset Flab, og derhos haanet Lumholdt ved at række Tungen ud imod ham og bebreide ham, at han gav sin egen Søn et forargeligt Exempel, truet ham med knyttet Næve og flere Gange opfordret de Tilstedeværende til i Forening med Ring at kaste ham ud af Skolen. Forsaavidt Ring for Overretten har gjentaget den i første Jnstants fremsatte Jndsigelse imod Søgsmaalet, der er grundet paa, at Lumholdt ikke skulde have iagttaget Bestemmelsen i Lovens 1141, bliver at mærke, at da Lumholdt under 25de i f. M. har paaklaget det Forhold, hvorover han anker, og de af ham releverede Omstændigheder antageligen kunde foranledige, at Paaklagen ikke endnu tidligere fandt Sted, saa maa den nævnte Jndsigelse alene paa Grund heraf bortfalde, hvorhos bemærkes, at Lovens 11321, der er paaberaabt i Forbindelse med hiin Lov Bestemmelse, ikke vedkommer Søgsmaalets Anlæg. Det er under Sagen tilstrækkeligen godtgjort, hvad Ring desuden indrømmer, at han ved den omhandlede Leilighed betegnede den Fremfærd fra Lumholdt Side, hvorom han yttrede sig, som en pøbelagtig Opførsel eller som Pøbel streger, men han mener at have havt tilstrækkelig Beføielse hertil i Beskaffenheden af Lumholdts Forhold. J denne Henseende er det ved Vidneforhørene oplyst, at da Lum holdt Dagen førend hiin Begivenhed, den 11te November, var kommen tilstede ved Examen i Kroghs Jnstitut, hvor blandt Andre Procurator Thorup var tilstede og som Censor førte een af Characteerlisterne, hvilket maa antages, at have været med Jnstitutbestyrerens og andre Vedkomprenmendes Samtykke, tog Lumholdt den Liste, Thorup førte og havde for sig, og egenraadigen forandrede deri den Characteer, som Sidstnævnte for Tydsk havde givet Lumholdts egen Søn, der er Elev i Skolen, fra 3, der betyder godt, til 4, der betyder meget godt. Den følgende Dag, da der examineredes i Skriftlæsning og Lumholdt først var kommen tilstede da hans Søns Examination i det mindste for største Delen var tilende, havde Bataillonschirurg Bojesen efter Anmodning paataget sig at føre den ene af Characteerlisterne, men da han vilde nedskrive Characteren for Lumholdts Søn, tog Lumholdt fat i Listen og søgte at sætte sig i Besiddelse af den, og da Bojesens Arm hvilede paa Listen, skjød han Armen tilside eller lettede den og rev Listen til sig, idet han yttrede, at han selv vilde give sin Søn Characteer, og brugte nogle flere Yttringer, som gik ud paa, at han ikke respecterede Bojesen som Censor eller at denne intet der havde at bestille eller deslige. J Anledning af denne Fremfærd var det, at der mellem de Tilstædeværende, navnligen Skolecommissionens Formand Pastor Aagaard og Lumholdt, opstod den Ordvexling, under hvilken Ring indfandt sig og efterat være underrettet af de Andre om, hvad der samme og foregaaende Dag var passeret, foreholdt Lumholdt hans Forhold som uforsvarligt, især for en Mand i hans Stilling, samt betegnede det paa den foranførte Maade. Med Hensyn til det Passerede den 11te November maa det vel antages, at Lumholdt, idet han tog den af Thorup førte Liste, har henvendt en Begjæring derom til Sidstnævnte, og iøvrigt har han paaberaabt sig, at han havde overbeviist sig om det Uretfærdige i Thorups Bedømmelse af Sønnens Prøve, ligesom og at de andre Censorer havde givet ham en bedre Characteer; men det er uden Hensyn hertil en Selvfølge, at en egenraadig Forandring af den af een af Censorerne allerede givne Characteer var en, med Hensyn til Examens Betydning for samtlige Vedkommende, høist urigtig og upassende Fremgangsmaade, der med al Føie maatte kunne dadles som saadan, og Lumholdt ovenanførte Forhold den 12te November, for hvilket han ikke har paaberaabt sig nogen rimelig Undskyldning, maa betragtes som en saa uforsvarlig Tilsidesættelse af Anstændighed og god Orden ved en Skoleexamen, at der ikke kan blive Spørgsmaal om at paalægge Ring noget Ansvar for at have udtrykt sig derom paa den forommeldte Maade eller om at mortificere dette Udtryk. Lumholdt har vel meent, at Ring var ubeføiet til at opkaste sig til Dommer over det Forefaldne, men foruden den Competence, som Forholdets egen Beskaffenhed maatte give ham til at yttre sin Mening derom, kommer hertil, at Ring, der selv havde en Søn i Skolen, her havde speciel Opfordring til at paatale Uordener som de omforklarede. At Ring ligefrem skulde have sagt til Lumholdt, at denne gav sin egen Søn et forargeligt Exempel, er ikke fuldstændigen beviist, men om dette ogsaa var Tilfældet, vilde det dog ikke kunne medføre noget Ansvar, da Lumholdts Forhold, navnligen den 12te November, med Føie maatte ansees som forargeligt, især med Hensyn til at det fandt Sted i Skolebørnenes Overværelse; hvorfor ogsaa den Pttring, som det er oplyst at Ring brugte, nemlig at Lumholdt Søn var en skikkelig Dreng, og at han vilde ønske eller at det var godt, om Faderen var ligesaa eller halv saa skikkelig, maa blive uden Følger for Ring. Heller ikke findes det, at Lumholdt kan have Fordring paa nogen Satisfaction i Anledning af, at Ring, foruden at yttre sig til Jnstitutbestyreren om at vise Lumholdt ud af Skolen, derhos maa antages at have henvendt sig til de andre Tilstedeværende med opfordrende Yttringer om, at Lumholdt maatte sættes ud eller kastes ud, idet denne ved sit eget fredforstyrrende Forhold maa antages at have givet Anledning til disse Yttringer, ligesom det og efter nogle af Vidnernes Forklaring af de andre Tilstedeværende ansaaes for en Nødvendighed, at Lumholdt maatte bortfjernes, naar han ikke frivilligen vilde gaae, hvilket omsider skeete.