Berlingske Tidende, 1833-12-24
Paris, den 15de December. Dronningen af Spanien har i sidste No. af Hoftidenden udstedt en Formaning til de insurgerede Provindsers Beboere, i hvilken hun lover dem, at haandhæve deres Privilegier. Man veed ikke, om denne Proclamation tilkjendegiver Misbilligelse af Castannons Skridt, eller er Udtryk af gjeblikkelig Frygt. Den ofte urigtigen omtalede Advokatsag, der i Paris og hele Frankrige nu opvækker saa stor Sensation, og som hvis Ordfører Hr. Parquin, Advokatstandens Ældste, kan betragtes, - forholder sig egentligen saaledes, som vi her i Korthed meddele den. For Udlandet har den naturligviis ikke saa megen. Jnteresse. - J April Maaned blev Præsidenten for det Kongelige Tribunal i Paris, Baron Segnier, anmodet om at udsætte en Sag, fordi Advokaten, som førte den, maatte møde ved Assise=Retten. Men Præsidenten afslog dette Forlangende, sigende: "Advokaten forlader os, fordi han skal være nærværende ved Assise=Retten; hans Client her er ligesaa god som Cabet, (hvis Sag just skulde forhandles ved Assise=Retten), og vi Dommere ere vel ligesaa gode som Assise=Rettens. Det er ret sørgeligt, at Advocaterne besatte sig saa meget med Politik; de vilde gjøre bedre i, udelukkende at beskjeftige sig med borgerlige Sager; det er deres Kald. Siden udsattes Sager efter Advokaten Perins Andragende; Dommeren tilføiede, at dette skeete, fordi Hr. Perins Loyalitet og Agtelse for den offentlige Orden var ham bekjendt." Advokatstanden fandt denne Fremfærd fornærmende og Contrapartens Advokat ingav en formelig Klage, hvorpaa Disciplinarraadet besluttede, at protestere imod det Sprog, som Præsidenten havde tilladt sig. Den 18de Novbr. gjorde Hr. Parquin i en Tale Allusioner til Advocaternes Beslutning, at haandhæve deres Rettigheder, hvilken han erklærede for en mærkelig Begivenhed i Tribunaiernes Aarbøger, men han frygtede, at Lectionen ikke vilde bære de haabede Frugter, og ønskede, at Advokaterne ikke maatte vorde opfordrede til at tage andre og strængere Forholdsregler. Disse Yttringer betragtede Tribunalerne som antastende deres Uafhængighed; Generalprocuteuren Persil, som altid er paa Færde (hvorfor man ogsaa har ladet trykkes om ham: At der behøves Petersilie (Persild, til de fleste Farcer, foreslog det Kongelige Tribunal i Paris, for disse Ord at sætte Advocaternes Ældste Hr. Parquin under Tiltale. Disciplinarretten besluttede, at Hr. Parquin skulde i Advokatstandens Navn erklære det Kongelige Tribunal i Paris for incompetent. Men Tribunalet tog ingen Notits deraf, det erklærede Hr. Parquin for skyldig i at have antastet Distiplinen, men tilføiede, at det i Betragtning af hans Agtværdig hed ikkan dømte ham til en Jrettesættelse, og anbefalede ham større Forsigtighed. Efterat Hr. Parquin havde pladeres imod Præsidenten, for Tribunalet, Hr. Segnier, - drak han om Middagen Champagner med ham; men efter Maaltidet degyndte han Processen paa Nyt. Saaledes lever man i Frankrige, Medarbeideren i et eller andet Blad, som i Dag undret sig herover, har maaskee selv allerede i Caf de Paris siddet tilbord med sine arrigste Fjender. Jo nøiere man kjender hinanden, desto bedre forstaaer man jo at angribe, Vistnok burde Hr. Parquin, som Forstander for Advokatstanden, der overdrog til ham, at vælge Forholdsregler imod en Fremgangsmaade, som holdtes for uretfærdig, have veiet sine Ord og sine Skridt, med større Punktlighed end en Privatmand, hvem Jngen har Ret til at kræve til Regnskab. Netop de Advokater, der for tre eller fire Dage siden forgudede Hr. Parquin, overøse ham derfor i Dag med Skjeldsord og Forhaanelser. Han er nu bleven syg af Harme over disse Krænkelser, og hans Sygdom antager en betænkelig Charakteer; han skal endog have havt et apoplectisk Tilfælde. - To Resultater skjønnes af denne Begivenhed. Den viser, hvor hurtigen man i Frankrige kan erholde Popularitet, og hvor hurtigen man kan miste den. Der næst synes den ogsaa at vidne om, hvor meget man tiltroer det saakaldte Thiers Partie. Parquin har ikkun forsynet sig med Segnier, fordi Dupin forlangte det.