Berlingske Tidende, 1827-07-20
Den 9de Juli. Vi have i dette Øieblik faaet følgende Tractat: I den aller helligste og udelelige Treenigheds Navn. Hs. Majestæt Kongen af de forenede Kongeriger, Storbritannien og Jrland; Hs. Majestæt Kongen af Frankrig og Navarra, og Hs. Majestæt alle Russers Keiser: Gjennemtrængte af den Nødvendighed, at gjøre en Ende paa den blodige Kamp, som, det den giver de Græske Provindser og Øerne i Archipelagus til Priis for alle Anarkiets Uordener, daglig fremavler nye Hindringer for de Europæiske Staters Handel, og giver Anledning til Sørøverier, som ikke alene udsætte de høie contraherrende Parters Undersaatter for betydelig Tab, men ogsaa udkræver byrdefulde Foranstaltninger til deres Forebyggelse og til Beskyttelse; Og da der desuden fra Grækerne er skeet ivrige Forestillinger til Hs. Majestæt Kongen af det forenede Kongerige, Storbritannien og Jrland, og til Hs. Maj. Kongen af Frankrig og Navarra, om deres Mægling hos den Ottomanske Port, og De, saavelsom ogsaa Hs. Majestæt Keiseren for alle Russer, ere besjælede af det Ønske, at gjøre en Ende paa Blodsugydelsen, og standse de Onder af alle Slags, som kunde fremavles af en saadan Tilstands Vedvarelse - have besluttet, at forene Deres Bestræbelser, og at ordne deres Virksomhed ved en formelig Tractat, i den Hensigt, ved en Overeenskomst at gjenoprette Freden imellem de stridende Parter, hvilket bliver fordret ligesaa meget af Menneskeligheden, som af Europas Rolighed og Fordeel. De have derfor udnævnt befuldmægtigede til at underhandle om bemeldte Tractat, afslutte og undertegne den, nemlig: Hs. Majestæt Kongen af de forenede Kongeriger Storbrittannien og Jrland, den høitærede Wilhelm Viscount Dudley, Pair af de forenede Kongeriger, Storbritannien og Jrland, Medlem af Hs. Storbritanske Majestæts Geheimeraad, og hans første Secretair for de udenlandske Anliggenders Departement; Hs. Majestæt Kongen af Frankrig og Navarra, Fyrst Julius af Polignat, Pair af Frankrig, Ridder af Hs. Allerchristeligste Majestæts Orden, Generalmajor ved hans Hær, Storkors af den Sardinske, hellige Moriz's Orden &c. &c. og hans Gesandt hos Hs. Storbritanske Majestæt, og Hs. Majestæt Keiseren over alle Russer, Fyrst Christopher af Liewen, General af Hs. Keiserlige Majestæts Infanterie, Hs. General=Adjutant, Ridder af de Russiske Ordener og den Preussiske sorte og røde Ørns Orden, at den Hannoveranske Guelph-Orden, Commandeur=Storkors af Sværd=Ordenen og af den hellige Johannes af Jerusalems Orden, Hs. overordentlige Gesandt og befuldmægtigede Minister hos Hs. Storbritanske Majestæt. Efterat disse have meddeelt hinanden deres Fuldmagter og befunden disse i god og behørig Form, ere de komne overeens angaaende følgende Artikler: Art. I. De contraherende Magter ville tilbyde den Ottomanske Port deres Mægling, i den Hensigt, at tilveiebringe en Udsonning imellem den og Grækerne. Dette Mæglings-Tilbud skal afsendes til denne Magt strax efter denne Tractats Ratification ved en eenstemmig Erklæring, underskreven af de allierede Magters Befuldmægtigede i Constantinopel; og der skal paa samme Tid af begge de stridende Partier fordres en øieblikkelig Vaabenstilstand imellem dem, som uomgængelig Præliminair=Betingelse for Aabningen af nogensomhelst Underhandling. Art. II. Den attraaede Overeenskomst skal beroe paa følgende Grundsætninger : Grækerne skulle ansee Sultanen som Over Lehnsherre, og paa Grund af dette Overherredømme betale det Ottomanske Rige et aarligt Lehns=Gebyhr, hvis Beløb een Gang for alle skal fastsættes ved fælleds Overeenskomst. De skulle regjeres af Øvrigheder, som de selv vælge og udnævne, men ved hvis Udnævnelse Porten skal have en stadfæstende Stemme. For at bevirke en fuldkommen Adskillelse imellem begge Nationers Jndividuer, og undgaae de Collissioner, som ere en uundgaaelig Følge af en saa langvarig Kamp, skulle Grækerne træde i Besiddelse af al Tyrkisk Eiendom, hvad enten den er beliggende paa Grækenlands Fastland eller Øerne, under Betingelse af at erstatte de forrige Eiere, enten ved at betale en aarlig Sum, foruden det Lehns=Gebyhr, der skal betales til Porten, eller ved at give andet Vederlag af samme Slags i Stedet. Art. III. Det nærmere angaaende denne Overeenskomst saavelsom Gebets Grændserne paa det faste Land og Betegnelsen af de Øer i Archipelagus, paa hvilke den skal være anvendelig, skal bestemmes ved en efterfølgende Underhandling imellem de høie Magter og begge stridende Parter. Art. IV. De contraherende Magter forbinde sig til at fortsætte det heldbringende Værk af at stifte Fred for Grækenland efter de i foranstaaende Artikler fremsatte Grundsætninger, og uden mindste Ophold forsyne deres Repræsentanter i Constantinopel med alle fornødne Jnstruxer til at fuldbyrde den Tractat, der skal underskrives. Art. V. De contraherende Magter ville ikke ved disse Overeenskomster søge nogen Gebet-Forøgelse, ikke nogen udelukkende Jndflydelse og ikke nogen Handels-Fordeel for deres Undersaatter, som enhver anden Nations Undersaatter ikke tillige kunne er Art. VI. Udsonings- og Freds=Tractaterne, hvorom de stridende Parter definitiv ville forene sig, skulle garanteres af dem af de underskrivende Magter, som ansee Forpligtelsens Jndgaaelse for nyttig eller mulig. Maaden hvorpaa denne Garantie skal virke, vil blive en Gjenstand for efterfølgende Stipulationer, imellem de høie Magter. Art. VII. Nærværende Tractat skal ratificeres og Ratificationerne udvexles om to Maaneder eller før, saafremt det er muligt. Dets til Bekræftelse have de respective Befuldmægtigede underskrevet den, og forsynet den med deres Vaaben. Indgaaet i London den 6te Juli 1827. Dudley. Polignac. Liemen.