Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-08-11
At jeg maatte have mine Effecter paa saa mange forskjellige Steder, jeg vilde, uden eller med andres, saa ofte, troløse Opsigt, og dog at Societetet skulde tilsvare Alt (sligt Societet, der vilde indgaae det, synes mig Daarekiste Salt). Altsaa dersom denne besynderlige Assurance-Maade, som Provst Nissen foreslog, ei udtrykkelig, ligesom hvert andet af det han foreslog og blev antaget, er anført til Regel i Reglementet; saa er det klart, at det er forkastet. At slutte anderledes er imod min Fornuft. Naar Dommeren vil dømme Societetet til at betale Provst Racklov Skades=Erstatning, troer jeg, han bør bestemt sige den §. i Reglementet, efter hvilken Provst Racklov har havt Tilladelse til at holde Dug og Disk et Sted og lade sine Meubler staae et andet Sted, endog uden al Opsigt, og disse Meubler dog i Brands Tilfælde af Selskabet at betales. Kan Dommeren ei det saa seer jeg ei, han har noget at dømme efter, og Societetet at betale for. At der er meldt om Sæd i eget Huus og Grund er meget god Aar sag til. Provst Nissen vilde, at Sæd og Foder ikke skulde assureres, men her er hans Forslag omgjort, nu fordi Meubler ei som Sæd kan undvære Tag over sig uden at tage Skade; saa blev det nødvendigt at tillægge: at Sæden skulde staae i Nærværelse af hans Boepæl paa egen Grund, eller med Commissionens Ord, hvor han holdt Dug og Disk, der er med andre Ord, hvor hans Sæd saavel som hans Meubler tidlig og sildig kunde være under Eierens umiddelbare Opsigt. - J Stedet for Commissionens Slutning, hvis videre Slut ning behøves, troer jeg der bør sluttes fra det ene underlige Vilkaar til andet. Skal Sæden, som maa antages til Assurance, bevares i Eierens eget Huus, eller paa Husets Grund; paa det at samme kan være under hans eget umiddelbare Opsigt og Tilsyn, saa kan det ikke tænkes af fornuftige Mennesker anderledes om assurerede Meubler; det Modsatte at tænke er for mig absurdum. Ligesom jeg ikke kan tænke mig nogen fornuftig Grund, hvorfor Sæd og Foder ikke maatte haves i egne Huse paa flere Steder, naar Meubler maatte haves der; da tørre Træe=Meubler og Oliemalerier ere ligesaa forbrændelige og antændelige, som Foder og Sæd. Og Reglementets Forfattere have dog unægtelig været fornuftige Mennesker og med meget Overlæg forfattet Reglementet. Ei heller veed jeg nogen, der indtil Commissionens Slutning har tænkt saaledes eller turdet handle saaledes, paa forskjellige Steder at have sine Effecter til Assurance under Societetet. Saasnart altsaa Provst Racklov flyttede fra sine Meubler, holdt Dug og Disk et andet Sted, hvor det ikke kunde være under hans umiddelbare Opsigt; saa unddrog han dem fra Societetets An= og Tilsvar, og i Henseende til disse frafløttede Meubler ikke var Jnteressent i det geistlige Brandsocietet. Videre herom findes i mine Erindringer i Henseende til det geistlige Brand-Societet i Sjælland, den racklo ske Jldebrand, og Meubel-Assurance i Almindelighed, hos Schubothe paa Børsen. Endnu kunde maaskee indvendes: "men han laae i Flytning, det var ubilligt og Uret, at han i saa Fald skulde udelukkes. Men Tings=Vidnet viser, at han i 18 Dage eller næsten 3 Uger ikke hentede et Stykke, undtagen en tom Vogn. Heller ikke er yttret paa nogen Maade, at han vilde flytte mere. Altsaa havde han flyttet det, han vilde dengang. Altsaa lod han det Overblevne staae, indtil videre i Nygaard. Ganske imod Reglementet lod det staae et Steds og holdt Dug og Disk et andet Steds, hvor ei det Mindste kunde reddes, end sige Jldebranden qvæles i Begyndelsen; altsaa, som den, der brød Reglementet, unddrog det Selskabets Beskyttelse og kan aldeles intet fordre af Selskabet. Denne Sag forekommer mig saa klar, reen og utabelig for Societetet, at hvis jeg var riig, appellerede jeg ene denne Dom; men da jeg tvertimod ikke er det, saa bliver jeg nødt til at følge Strømmen og betale Provst Racklov det, jeg troer umuelig at tilkomme ham, for at udvælge det mindre Onde for det Større. Skulde derimod flere Herreder tænke modsat med mine Formænd i dette Herred, saa udsættes min Formening, men da blev det nok nødvendigt, at anden HøiesteretsAdvocat søgtes, uden derfor i nogen Maade at have endog det allermindste imod Hr. Justitsraad Klingenbergs bekiendte og udmærkede enten Jndsigter eller Retskaffenhed, men blot fordi han efter Rettergangs Regler, synes at være villig Mand, da han er Jnteressent i Meubel-Assurance-Compagniet, hvis Fordeel det unægteligt er, at det geist lige Societet falder, ligesom dets Opstandelse igjen er hiints Skade. Disse mine Tanker har jeg troet at skylde saavel mine Medbrødre i Stiftet, som enhver anden, der kjender noget til denne Sag. Lovene om Krigs=Bytte for Marinen have ofte udi denne Krigs=Epoke været Forandringer underkastede, der var en Tid, at Admiralerne havde en Andeel udi Krigs=Byttet, men ingen af de øvrige Officerer af Marinen, som vare Hiemme, nu have ikke mere Admiralerne, men de ansatte Officerer ved Holmene, Andeel i saadant Bytte, hvorved det synes, at man har taget Hensyn til, at disse ikke godt kunde undværes fra Holmene; men billigheden, som taler for disse, synes ogsaa at have Sted for den øvrige Deel af Marinen, som bliver brugte paa et eller andet Sted, eller af anden Nødvendighed ei kan blive udcommanderede. Under hvilke Omstændigheder jeg fordrister mig til, allerunderdanigst at fremstille til Deres Majestæts milde og naadige Betragtning, om disse Love for Krigs-Bytte maatte naadigst forandres dertil, at 1/2 Deel af alt Krigs-Bytte, som giordes, maatte komme den hele Marine tilgode, som ei vare udcommanderede, saavelsom de Officerer, der vare udcommanderede, men ei havde havt Andeel i Byttet, saaledes, at denne 1/3 Part blev deelt i 5 Dele, hvoraf 1/2 Deel maatte tilfalde Admiralitets=Collegiet, 1/2 alle Admiralerne, 1/2 Commandeurer og Command. Capitainer, 1/2 Capitainer og Capit.-Lieutenanter, og 1/2 Prem. Lieutenanter og Sec. Lieutenanter, samt Maaneds-Lieutenanter, der vare udcommanderede, hvilke 1/2 Dele kunde deles lige blandt ovenmeldte Classer, hvorved den hele Marine, der maae ansees som Brødre, havde nogen Andeel i de store Bytter, som for nærværende Tid giøres, der i Særdeleshed vilde komme til Nytte og Gavn for de Officerer, som maa ligge hjemme Kjøbenhavn, den 2 Augusti 1810.