Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1828-01-28
Græsketyrkiske Anliggender. J Konstantinopel graaner den politiske Himmel atter siden de nye Efterretninger fra Smyrna, da Porten der vil finde sin Mistanke bestyrket og hemmelige Artikler til Traktaten af 6 Juli, hvorefter Dardanellernes Spærring samt Moldaus og Wallachiets Besættelse af Russerne skulde høre, til de videre exekutive Forholdsregler, i Tilfælde af Ambas. sadeurernes Afreise. Man smigrede sig i nogle Dage med det Haab, at de i Vurla vilde oppebie nye Jnstruktionerfra deres Hoffer, og Reis-Effendi havde endog gjort den sardinske Minister nye Tilbud, som efter Forlydende, dog med bestandig Protest imod Mellemkomsten, gik ud paa at Øerne og det græske Fastland maatte regjeres af Græker, men skulde være skatskyldige og de faste Pladser have tyrkisk Besætning. Skjøndt der hersker samme udvortes Rolighed som tilforn, er Ængsteligheden steget, Rustningerne fordoblede og der tales atter om Storherrens Afreise til Adrianopel. Jblandt andet har den tyrkiske Regjering lagt Beslag paa alle de allierede Magters Skibe med Kornladninger og meddeler dem intet Firman mere til det sorte Hav. Og saa befrygter Man ifølge Krigsrustningerne en ny Nedsættelse af Mynten, hvilket fortvivlede Middel vil give Handel og Vandel Naadestødet. Paa Malta var Tale om Søe=Operationernes snart for restaaende Begyndelse paa ny. Fra Odessa ere flere svømmende Batterier ved Hjelp af Dampbaade transporterede til Donauen. Medens Troppebevægelserne i det indre Rusland vedvarede, og der taledes om en anden stor Armees Sammentrækning under Grev v. Sacken, indeholder den Wiener Tidende en lang Liste af Befordringer og Forandringer i den østerrigske Armee, hvorefter blandt Andre Prinds Philip af Hessen Homburg er udnævnt til kommanderende, General i Gallizien. Det synes saaledes næsten som Hr. de Pradts Spaadom i et nyt fra hans frugtbare Pen udgaaet Skrift: som den væbnede Mægling til Fredens Oprettelse i Grækenland, er nær ved at gaae i Opfyldelse. Han er klærer nemlig Hensigten af Mellemkomsten reent forfeilet derved, at de Allieredes Flaade ingen Tropper medførte. Hvad nytter det Grækenland og Europa - spørger han - enten Tyrkerne have nogle Skibe meer eller mindre? I tre samfulde Aar have de Allierede arbeidet paa deres Plan og troet, at Porten ikke vilde indlade sig i Strid med saa overlegne Magter. Men hvad er skeet? Divanet har indseet, at ny Eftergivenhed for Trudsler vilde gjøre Ende paa dets Herredømme, og grebet et Partie, som i det mindste er overeenstemmende med Æren og kan have store Følger. Derved har det forrykket alle Koalitionens Planer; denne maa nu tye til andre Forholdsregler og skikke Batailloner istedet. for Skibe, thi for disse gives intet meere at udrette. Dernæst vidner den Beskyttelse, som Magternes Repræsentantere og Undersaatter have nydt af den tyrkiske Regjering, om Civilisationens Fremskridt i Tyrkiet. Fordum vilde under lignende Omstændigheder Blodet være fludt i Strømme. Endelig giver Sultanens Beslutning Magterne al Ret til Krig. Men denne kan foranledige en sørgelig Forvikling i Europas Anliggender, og Østerrig vilde ikke blive rolig Tilskuer til en Krig imellem Rusland og Tyrkiet. Det bedste Middel herimod finder Forfatteren i Grækerstatens Gjenfødelse og Tyrkernes Forlagelse til Asien. Omtrent samme Sprog fører en Publicist i Januarheftet af Minerva, som vil have Freden, hvortil Europa saa høilig trænger, bragt Tyrkekrigen til maaskee det sidste Offer. Paa Underhandlinger. nes Vei vilde dog kun en liden Deel af Grækerne opnaa Befrielse. En almindelig, som er saa nødvendig til en kraftig Regjerings Oprettelse, kan allene opnaaes ved Krig, og den tyrkiske Regjerings Omstyrtelse, og dertil maa de komme tillig eller sildig, hvor meget Diplommatiken end snoer sig. Jkke destomindre siges den østerrigske Jnternuntius, hvis Helbredstilstand vedvarende er betænkelig, intet Middel at forsømme, for at bevæge Porten til Eftergivenhed og gjøre den bekjendt med den uundgaaelige Fare ved et Brud med de 3 Magter. Til flere af Dagens Rygter kan og regnes hvad Man skriver fra Tiplitz: Østerrig og Engelland arbeide paa Freden; Fyrst v. Metternich staaer i Begreelmed at gjøre en Reise til Paris og London, og den bedenske Gesandt i Wien, General v. Tettenborn gaaer i østerrigsk Tjeneste m. m. Bladet Times yttrer sin Tilfredshed over, at den østerrigske Jagttager, ved sin Fremstilling, af Wienerhoffets Politik i de græske Anliggender, har fundet det fornødent, at appellere til den offentlige Mening.