Ribe Stifts Adresseaviser, 1832-10-05
Udenlandske Efterretninger. Spanien. Medens en Skrivelse fra Madrid udførlig beskriver Kong Ferdinands sidste Lidelser, fortæller, hvorledes Kongen, siden Aftenen d. 13de, led, saa frygtelig, at Delirker og de heftigste Krampetrækninger ofte indtraadte; hvorledes den dybbedrøvede Dronning sad stadig ved sin Gemals Seng; hvorledes deres spæde Datter blev bragt ind og af den Døende betragtet med stum Vemodighed; hvorledes Don Carlos i en Samtale med sin kongelige Broder henflød i Taarer; hvorledes den Syge derpaa faldt i en fuldkommen Bedøvelse, siden kom saameget til sig selv, at han kunde nyde Sactamenterne, men endelig opgav Aanden, under heftige Krampetrækninger, d. 16de Kl. 2, 45 Min.: medens baade franske og engelske Blade udtømme sig i Formodninger om, hvad der nu vil skee, hvad Don Carlos, hvad Ludvig Philip, hvad det maadeholdende Parti i Spanien, hvad Liberalerne, hvad Ultraliberalerne ville gjøre; medens en Efterretning fortæller, at D. Carlos allerede har ladet sig udraabe til Konge, under Navn af Catid. 5te; en anden, at han og Dronningen have forenet sig om et fælleds Regentskab, indtil hendes Majestæts Nedkomst: - saa læser man nu til sin store Forundring, i Moniteuren af 25de f. M. at Kongen af Spanien ikke er død; at ifølge en Telegraf Depesche fra den franske Gesandt i Spanien til Udenrigsministeren, hans Majestæt var opgiven d. 17de, var bedre d. 18de, igjen slettere d. 19de, men befandt sig d. 20de i en Tilstand, der vel ikke var fri for Fare, men dog var langt meere beroligende, end man havde vovet at vente. Nu have Patiserbladen, travlt med at udfinde, hvorledes det hænger sammen med denne Logn. At den er smedet i Madrid, derom tvivles ikke; men af hvem, i hvilken Hensigt: det er de Spørgsmaal, hvorom Forundringen dreier sig. Portugal. Her gaaer det nu alvorligt til, og man skal ikke længere beskylde Miguelisterne for Uvirksomhed. Saavel fra Nordsiden, under Santa Martha, som især fra Sydsiden, uder Gen. Ahren, der i Pezo da Regoas Fraværelse fører Commanden, havde de aabnet Angrebene paa Oporto, og fra 8de indtil 20de Septbr. ere fast hver Dag Fægninger forefaldne, hvoraf nogle have været meget blodige. Allerede d. 8de kom Miguelisterne i Besiddelse af Villanova, og de Forsøg, som de Constitutionelle gjorde d. 9de og 10de paa at tage den igjen, mislykkedes. De engelske Kjøbmænd have betydelige Vareoplag i Villanova, især af Viin, hvis Værdi alene angives for 1 Mill. L. St. For disse Oplag var man i Oporto meget bekymret; thi vel havde O. Miguels befalingsmænd lovet den muligste Sikkerhed for brittisk Eiendom; men deels ventede man sig kun liden Skaansel af Hoven, især af Guerillerne, deels forudsaae man Rimeligheden af, at Villanovamaatte blive beskudt fra Oporto, hvilket man og enkelte Gange har seet sig nødt til, men dog derved iagttaget al mulig Varsomhed og Skaansel. Klostret da Serra, som behersker Villanova og kunde blive farligt for Oporto selv, dersom det faldt i Fiendehaand synes især at have været en Hovedgjenstand, for Miguelisternes Bestræbelser; men Klosterets Besætning, (i det Høieste 1000 Mk., som tildeels vare Flygtninger fra Villanova) havde indtil d. 20de med Heltemod tilbageslaaet ethvert Angreb. Oporto er i samme Tid bleven haardt beskudt med Bomber og congrevske Raketter; hvorved i de sidste Dage temmelig betydelig Skade anrettedes; men Alle vare ved godt Mod; de Frivilliges Antal tog stedse til; 5000 Personer af Handelstanden tilbøde strax efter Bombardementets Begyndelse D. Pedro deres Tjeneste, og en Privatskrivelse fra Operto angiver nu de Constitutionelles Styrke til 24000 Mand. D. 19de foretoges et almindeligt Angreb paa de Constitutionelles Linier, men blev med stort Tab slaaet tilbage. Paa begge Sider har der været kæmpet med Tapperhed og med at en Borgerkrigs Forbittrelse. D. Pedros Mod bliver især meget omtalt; han var gjerne paa de Steder hvor der var meest Fare paafærde, og forrettede et Par Gange en Kanoneers Tjeneste og lagde derved ligesaamegen Færdighed som Kjekhed for Dagen. Gouvernøren i Oporto, Bernatdo Sa, har mistet sin ene Arm, og Tabet af adskillige brave Officerer bliver meget beklaget. Miguelisternes Tab bliver iøvrigt som man kunde vente, skildret, som overordentlig stort, i Forhold til de Constitutionelles. Alt, hvad der hores fra Oporto, lyder overhovedet fordeelagtigt for D. Pedro: Penge har han nok af; Bomber, Raketter, Vaaben og Mandskab vedblive at komme fra Engelland; en polsk Legion af 5000 Md. ventes fra Frankerig; 4 polske Rigsdagsmedlemmet have i den Anledning havt en Samling i Paris, en afgjort constitutionel Stemning skal, herske ved den spanske Grændse, og man tvivler ikke om, at jo de ovennævnte Begivenheder ville have en betydelig Jndflydelse paa hele Landets Stemning. Jkkun en Skrivelse fra Falmouth af 25de Septbr. skildter Tilstanden i Oporto, som sørgelig, og omtaler især den der herskende almindelige Mangel, men lader Besætningens Mod vederfares al Ret. - Om Flaaderne høres kun dette: at D. Miguels Flaade d. 13de var udløben af Tajo; at den formedelst en heftig Storm, hvori et Dampfarts, forgik, og et andet Skib mistede sine Master, igjen vilde vende om men blev afskaaren fra Tilbagefarten af Sartorius; at den derpaa, forfulgt af denne, styrede mod Syden og sidst blev seet uden for Cap St. Vincent. Don Pedros Søemagt er allerede nu D. Miguels overlegen og vil vel blive det endmere, da det tales om, at den vil blive forøget med et betydeligt Antal Fartøier. - Fra Lissabon haves ogsaa Efterretninger, som skildte Stemningen i Marinen som meget slet, men indeholde ellers Jntet af Betydenhed, uden et Decret af 30te August, hvorved D. Miguel har gjenoprettet Jesuiterordenen. - Den af D. Pedro kjøbte Ostindiefarer, Lord Wellington, har d. 26 ved Woolwich taget sine 60 Kanoner ombord og skulde faa Dage efter afseile til Portugal. - Grev Palmella har nu endelig indskibet sig i Falmouth, for at vende tilbage til Oporto. - Hvad det skal blive til med De Belgisk hollandske Anliggender er endnu ingenlunde nemt at gjette. Saameget synes at være en afgjort Sag, at fast ethvert Haab om en fredelig Afgjørelse er forsvundet. Kongen af Holland, er stiv og ubøielig; han fører en Tale, som ikke en fiin og smidig, men destomere klar og forstaaelig. Han erklærer reent ud, at han Jntet vil høre meere om Concessioner og Protocoller; at han holder sig til de Forslag, han eengang har indgivet til Conferentsen; at han, da man intet Hensyn har taget til disse, anseer sig for fuldkommen fri og igjen indtraadt i alle sine Rettigheder, og at han agter at forsvare disse til det Yderste. Da nu de hollandske Forslag ere af den Beskaffenhed, at Belgien ikke kan antage dem: saa troer man, selv i Wien, hvorfra man dog ellers gjerne hører fredelig Tale, at Stridspørgsmaaler imellem Holland og Belgien næppe kan andet, end fore til en formelig Krig. Hvad Andeel man nu udenfra vil tage deri, det bliver et stort Spørgsmaal. Rigtignok seer det ud, som om Frankerig og Engelland ikke ville blive ledige Tilskuere. Pariserbladene fortælle endnu bestandig en Mængde om de franske Rustninger paa Nordgrændsen, om en kort Frist, som endnu skal gives Kong Wilhelm, om Hærskarer, som staaer færdige til, paa Belgiens første Ønske, at overskride Grændsen, om 25,000 Mk. som skulle gaae til Antverpen, og andre 25,000, som skulle tykke mod Mastricht, om Overeensstemmelsen, mellem Engelland og Frankerig i alt dette, om en fransk Flaade, under Duchrest Villeneuve, som ved Spithead skal forene sig med en engelsk, under Sir Pultenty Malkholm, for i Forening med denne at afseile til Schelden og, naar den peremtoriske Termin er udløben, at begynde Blokaden o. s. v. Men de tre østlige Magter synes ikke at ville lide dette: den preusiske Gesandt i Paris, Friherre v. Werther skal i bestemte og høist alvorlige Ord have udladt sig herom til Grev Sebastiani, og selv det saa fredelig sindede østerrigske Cabinet skal dog have erklæret, ei at kunne give sit Minde til, at der anvendes Tvang, imod Holland. Det turde derfor endnu være muligt, at Holland og Belgien ville komme til at udfægte det res Sag alene. Londons ministerielle og Whig Blade troe heller ikke paa Krig; thi, sige de, hvor forbittrede end Parterne ere paa hinanden, saa ville dog Magterne Fred Coureren seet i de krigerske Bevægelser fredelige Bestræbelser, og har tillige den særegne Mening, at Kong Wilhelm maaske ikke ugjerne seer, hine, fordi han nu ikke retgot kan være bekjendt, uden Tvang, at give efter.