JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-26
Den afdøde Nordlandske Biskop Krogh.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-26
Da denne ærværdige Olding, Biskop over Nordlandene, Ridder af Dbr., Commandor af Nordstjerneordenen var død den 2 Septbr. 1828 paa Gaarden Belsvog paa Helgeland i Nordlandene, leverede dette Tidsblad hans Biographie. Følgende af N. Morgenbl. 108 optagne Meddelelse, dateret Helgeland d. 28 Febr. 1829, og som Med deleren ej før kunde give, fordi den Afdødes Papirer ej bleve ordnede og efterseete for Februar Maaneds Begyndelse, vil sikkert af vore Læsere modtages, som et interessant Bilag dertil. "Den Afdødes virksomme Liv, hans lyse Aand og hans sjeldne skarpe Blik, forenet med den meest blide Omgang, gjorde ham, endog i hans høje Alder, elsket af alle dem, som kjendte ham. Han bliver savnet af Nordboerne, der Alle glædede sig ved at see ham i sin Midte. Jngen Gravsang, intet Epitaphium fandt vi over ham i Norges Blade; men, hvad maaskee Mange ønskede og Jngen troede sig Evne til, har denne, som heldig Digter bekjendte Mand, selv opfyldt. Ved hans Papirers Revision fandt man følgende Gravsang, forfattet af ham selv over sig selv. Nu dysset ind i Dødens Slummer, Mit Støv i Graven sænkes ned Nu skal ei Jordens Sorg og Kummer Forstyrre meer mit Hjertes Fred. Min Kamp er endt. - Priis skee dig Gud! Du løste mig fra Striden ud. En Olding, jeg fra Verden træder, Og mæt af Aar forlader den, Du skabte mig for Evigheder, Der mod mit Maal jeg iler henLovsyngende din Kjærlighed, Jeg Vandringstaven lægger ned. Ol milde Fader, mig min Brøde Tilgive Du! Og i den Troe Paa ham, som for min Frelse døde, Mit Hjerte finder Trøst og Roe. Fro ved det Haab, som han mig gav, Jeg ræddes et for Død og Grav.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-26
J Kjære, jeg her efterlader, J sørge ikke ved mit Savn! Jeg gaaer til min og Eders Fader; Snart sluttet i hinandens Favn, Vi samles der, hvor Dødens Haand Et mere løser Venskabs Baand. Skade var det, at denne saa skjønne Gravsang ei blev funden forinden hans høitidelige Begravelse fandt Sted, som foregik den 12te September 1828, hvor det smukke Alsens talrige distinqverede Familier havde forsamlet sig, for at følge den ærværdige Olding til sit Hvilested, i Forening med 8 af Helgelands Præster. Under en, for disse Egne, sjelden høitidelig 3stemmig herlig Psalme, saae man trindt om Kisten den sørgende Enke, med sine 5 gjenlevende, dybt bedrøvede Børn, at staae, der udgydede sine vist grundede Taarer over en elsket Mand og sjelden Fader. - Foruden de sædvanlige Voxlys, blev den Afdødes Ordener baarne af Helgelands 2de yngste Præster paa 2de Silkepuder. Den talrige Procession, der bestod af alle Helgelands civile Embedsmænd, den Afdødes Beslægtede, Præster, og en talrig Skare af Bønder, sluttedes med Sørgehusets Damer i tillukte Vogne. Toget tog sin Retning mod Alstahougs Kirke, hvor Dødsklokkens Klang fra Kirketaarnet lød med matte Slag Ved Kirkeporten blev Liget modtaget af de øvrige paa Alsen boende Embedsmænds Hustruer og Børn iførte dyb Sørgedragt. Man hilsede hinanden med glindsende Øine, hvor, fra Hjertet af, prellende Taarer tvang sig frem. Liget blev baaret ind i Templet og fra det Sted, hvor den Afdøde saa herlig har talt, tolkede Helgelands Provst, i en kort, smuk og meget beskeden Tale den Afdødes Værd som Embedsmand, Videnskabsmand Ven og Fader, og lagde Følelser for Dagen, der deeltes med uskrømtede Hjerter af den hele Forsamling, der var bleven forøget ved en Mængde af Bondestanden, der havde indfundet sig ved Sørgehuset og fulgt Liget. Graven modtog sit Rov, under en smukt afsjungen Psalmes høitidelige Toner; - og Toget adskiltes.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-26
Ligesom man fandt den ædle Afdødes skjønne Gravsang, saaledes fandt man ogsaa hans Gravskrift, forfattet af ham selv, der vidner om hans ædle fordringsfrie, blide Aand, der stedse vil staae præget i hans Venners Hjerter. Og staaer end hans Gravskrift kun indpræget ved uvant Kunstners Haand i den grove Grøtsteen, der skal hvile paa hans Grav, hvor en Marmorstøtte burde have staaet, saa vil den dog bære Præget af Mindet om en Mand, der var elsket, hædret af alle sine Samtidige, og savnet dybt den Kreds, han vandrede. Her hviler den forkrænkelige Deel Mathias Bonsach Krogh, Biskop over Nordlandene og Finmarken fra Aaret 1805 til 18287). født 1754 den 4de October, Gift 1781. Død Han efterlader 5 levende Børn, 1 Søn og 4 Døttre, 6 Børn døde, 13 Børnebørn. Efter mange alvorlige Undersøgelser. fandt han i Jesu Evangelium det Lys, som opklarede hans Tvivl, den Trøst, som beroligede hans Hierte. Og i Troen paa den Frelser, der forligte Syndere, med Gud, gik han frimodigen ind til den bedre Verden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-26
J mangehaande Livs-Farer beskjermede ham den algode Faders almægtige Haand. Hans Sorger bleve formildede ved mange Glæder. Han efterlader sig hverken Rigdom eller Uvenner. Hans Eftermæle. overlades dem, som nøie kjendte ham, at bestemme, Den retfærdige, men og Man ville bemærke, at Aarstallet var, ligesom den hele Gravskrift, skrevet med Biskoppens egen Haand J Den 2den September 1828. milde Dommer at veie. hans Daad; Med Haanden paa Hjertet sukker han: Gud være mig Synder naadig! Om Udsigterne for Nybyggere i den nye Kjøbstad i Norge ved Mjøsen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-26
Den norske Annonce i danske og udenlandske Blade, der har til Hensigt at opmuntre til Nedsættelse i den ny intenderte Kjøbstad ved Miøsen, har foranlediget nogle Betragtninger, som jeg anseer vigtige nok for at offentliggjøres til Kundskab for Haandværkere og Fabrikanter, at de ej skulle tage en overilet Beslutning; afbevises de, saa have Vedkommende saa meget større Sikkerhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-26
Saa fortrinlige alle de i Anmeldelsen opregnede Fordele ere for Nybyggere i et fremmed Land, ere de dog ikke de eneste, en Haandværker, Fabrikant, eller Manufacturist ved sin Nedsættelse maae tage i Betragtning; han maae tillige især see paa følgende Puncter: 1) Ere alle Levnetsmidler, især de første Fornødenheder, Brød, Øl, og desværre Brændeviin, billige, og ikke let udsatte for at afvexle betydeligt i Prisen, 2) Ere de raa Materialier, han vil bearbeide, let at faae i behørig Mængde til billige Priser og af god Beskaffenhed, 3) Hvilken Udsigt har han til en jævn og erstattende Afsætning af sine Producter, Den ny Stads Beliggenhed imellem nogle af Norges bedst dyrkede og kornrigeste Districter synes at besvare det første Spørgsmaal til Fordeel for Stedet, og jeg troer ikke, at Nybyggerne ville finde Fedevare, Fisk, Brændsel og Bygningstømmer dyre, men er dette ogsaa altid Tilfældet med Kornsorter og deraf frembragte Producter, Endskjøndt jeg troer, at Egne som Hedemarken, Toten, Solløer og Romerige sjælden komme i Trang til eget Behov, kan Trangen i de tilgrændsende nordligere og høiere Egne let blive saa stor, at Kornarterne stige mærkeligen i Priis, og dette har en betydelig Indflydelse paa den, som altid skal kjøbe og maaskee under de højeste Sædepriser sælger mindst af sine Fabrikater.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-26
Besvarelsen paa det andet Spørgsmaal fal mindre gunstig; thi undtages Tømmer og Trækul, troer jeg, at næsten alle Materialier, Haandværkeren behøver, maae være billigere i de andre, med Bjergværker og Søehandel begavede Egne af Norge. Den arbeidende Klasse har sjælden Tid og Evne til at søge sine Arbeidsfornødenheder fra første Haand; han maae tage af anden, og er denne en Kræmmer i Stedet for en Kjøbmand, saa Gud hielpe ham. Huder, Skind, Uld og Materialier af denne Art synes vel at maatte faaes paa Frembringelses-Stedet for billig Priis, maaskee med Tiden; men nu have alle Beboerne Vanen til Christiania, hvor de igjen kunne have billigere Priser paa deres Fornødenheder end, i den ny Stad, i det mindste i Begyndelsen. Det tredie Spørgsmaals Besvarelse giver det sørgeligste Resultat for Nybyggeren. Hos den hele norske Almue, der boer langt fra Kjøbstæder, har deels Nødvendigheden, deels megen overflødig Tid, især i Bjegegnene, fremkaldt stor Huusflid endog i Haandværker, og den ny Stad vil i mange Aar have at kjempe herimod. Skal Fabrikaterne føres ud, saa maae den Arbeidende, for ikke at spilde sin Tid, vel ogsaa sin Moral og Formue, overlade dette til en Mellemhaand, og træffer han her igjen ingen Kjøbmand, men en Kræmmer, der ikke har Jdee om ringere Fordeel end 25 pCt., er han atter ilde faren. Mig synes, at Anlægget af denne Stad egner sig mere til et trafiqve Sted for Handelen mellem de afliggende Egne og Norges større S. der ved Glommen og Christianafjorden, Christiania, Moss, Drammen, Frederiksstad etc. Nedsatte sig først Kjøbmænd, maaskee som Factorer for de større Stæder, der have Kapitaler, og Transportbefordrere til Lands og Vands, fulgte snart de nødvendige og siden de overflødige Haandværkere, og tilsidst muligt Manufacturister og Fabrikantere. En anden Orden synes mig at stride mod Naturen. En Grund for mig til denne Tanke er, at dette Anlæg, der i rum Tid har været bekjendt, ikke har tildraget sig Opmærksomhed i Sverrig, hvor der ikke haves Mangel paa duelige Arbeidere, der ikke alle vandre paa Roser, og hvor man, saa at sige, kan see Sagen med Øinene. Jeg troer, at om man begynder Anlægget af denne Stad med at etablere Haandværkere der, ville de først Indvandrende ikke have anden Udsigt, end for et kummerligt dagligt Brød at lære andre deres Kunst, og efter nogen Tid at efterlade Værksted og Værktøi til disse, som maaskee i Tiden kunne høste Fordeel deraf, thi Beliggenheden er god, og Anlægger gavnligt for Norge. Maj 182. En Sømands Optegnelser. (Sluttet.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-26
En Miil ovenfor Factorierne er endnu en Ruin synlig, som man kalder den hollandske Daarskab, endskjøndt den, ifald Sagnet er sandfærdigt, rigtigere kunde have været betegnet med et andet Navn. Historien fortæller, at da Hollænderne var blevet meddeelt Tilladelse til, paa dette Sted at opføre et Hospital for deres Syge, smigrede de sig med, istedet for dette at kunne opføre et Fort; dette skeete da ogsaa virkelig; men da de vilde indsmugle Kanonerne i Tønder istedetfor Levnetsmidler, var Bunden ved Ud lysningen gaaet af den første Tønde, Kanonen faldt i Strømmen, og Bedrageriet blev opdaget og tilintetgjort. - Canton ligger ved Flodens Strandbredde og indtager en betydelig Landstrækning. Europæerne maae, som bekjendt, kun boe i Forstaden, hvilken tager sig meget smukt ud; i Særdeleshed udmærke Magazinerne sig ved deres Eleganze. For nogle Aar siden afbrændte denne Forstad ganske og aldeles, men den er som en Phønix opstanden af sin Aske, og, ifølge den Mod villie, som Chineserne have mod enhver Fornyelse af Alt hvad der er Nyt, ganske opbygget som den var for Branden. – Læseren behager nu at følge mig ombord paa et af det engelske Compagnies Skibe, der hørte til en stærk Convoi under 2 Fregatters Beskyttelse. - Efter en 14 Dages Fart naaede vi Strædet ved Banca, mellem Øen af dette Navn og Sumatra. Banca er bedækket med svære Høie, som indeholde uudtømmelige Tingruber, af hvilket Metal der aarlig udføres et umaadeligt Qvantum til China og flere Stæder. Sumatras Kyst ligger saa lavt at man før øiner Træerne, end Landet hvorpaa disse staae. - vare 20 Dage i Søen, da, efter en heftig Regn bygge, en af vore bedste Matroser gled overbord, og, trods alle vore Anstrængelser for at redde ham, druknede. En besynderlig Omstændighed var gaaet forud for denne Hændelse, som jeg her fordi den egner sig til nyttige Reflectioner, vil meddeele. Den nysnævnte Matros var, da hans uheldige Skjæbne traf ham, just bleven kaldt fra Bordet, hvilket gjorde ham saa ærgerlig, at han bandte Skibet og føiede til, idet han slog sin knyttede Næve i Bordet: "Gid det maatte være den sidste Bid, jeg nyder herpaa, To Minutter efter var hans Ønske opfyldt. - Vort Skib var, som alle Compagniets, af stor Drægtighed og 24,000 Kister Thee udgjorde den lettere Deel af dets Ladning. Det førte 32 Kanoner og en Bemanding af 160 Mand, en forunderlig forvorpen Blanding af alle Nationer. Denne Bande blev daglig øvet i Betjeningen af Skydset, og man tvivlede ikke paa, at dette Skib torde binde an med hvilket somhelst amerikansk Krigskib, men jeg øn skeede kun, at vi maatte støde paa en Baltimore Caper paa 11 Kanoner, overbeviist om, at jeg da vilde have havt den Fornøielse, ombord paa en Prise, at vende tilbage til de forenede Stater.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-26
Captainen var en yderst stræng, selv brutal og høist egennyttig Mand. Til hvilken Grad det gik tilsidst, sees af følgende Kiendsgierning: En til Skibs-Mandskabet hørende Portugiser laae dødelig syg af Blodgang, og bad, fordi hans Indbildningskraft havde hensat ham i hans Fædrenelands Viinbjerge, om en saadan Drik Viin. Doctoren paatog sig at spørge Captainen derom, men denne blev ganske vred over en slig Anmodning, og raabte: Hvad, Portviin, hvorledes kan De tænke derpaa, da det jo maa være Dem bekjendt, at jeg deraf neppe har nok for mit eget Bord!" Dette Tegn paa Menneskekjærlighed erindrer mig om Svaret, som en Raadsherre engang gav en fattig Kone, da hun, for at opvække hans Medlidenhed, jamrede sig, at hun leed den mest rasende Hunger: "Ei, da er Du lykkeligere end jeg, 10 Guineer gav jeg gjerne, dersom jeg havde din Appetit." – Vi seilede forbi Forbierget, det gode Haab med gunstig Vind og gik til Ankers for St. Helena, for at fornye vort Vandforraad. Paa Tegnet til at lette, var vort Anker, der veiede 65 Centner, det første ombord, og vort Skib strax i Spidsen af Convoyen. Denne Væddestrid skaffede os omsider af Secondo-Captainen det eneste Tegn paa Tilfredshed, som vi paa hele Reisen, kan rose os af, og han udbrød i den første Glæde: Heissa, Børn, Hurra for Engeland!" Men strax derefter syntes det at fortryde ham, at han eengang var afvegen fra sin alvorlige og stolte Holding. Forøvrigt var han en Mand af Ord, og man kunde være viis paa Opfyldelsen af hans Løvte, naar han havde truet en af Matroserne med Straf. Jndtil Ankomsten til den engelske Kyst mødte os herefter intet, der er værdt at blive fortalt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-26
Indenlandske Efterretninger. Ved de Fester, som i Aaret 1797 i Fyen an stilledes i Anledning af Kongens Fødselsdag, sammentraadte nogle Mænd, som med Hensyn paa den ædle Howards Bestræbelser for fængslede Medmennesker, og Walterstorfs i Minerva for Novb. 1796 fremsatte bemærkninger om de nordamerikanske Straffe Anstalter, indbøde Medborgere til Forening i et Selskab til tabte Borgeres Frelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-26
Jndbydelsen (i Fyens Avertiss. Tidende 1797 Nr. 20) fik Fremgang, og Underretning derom læses i de følgende Nr. 32 og 36 af samme Avis. Da Selskabet med 106 Medlemmer var organiseret, tilskreve dets Formænd under 29 Marts f. A. det danske Cancellie, at endskjøndt Selskabet ei endnu havde foreskrevet sig nogen bestemt Plan, der først vilde kunne lægges, naar de fornødne Oplysninger vare indhentede, saa bleve dog Fængslernes Forbedring for det første Formaalet for dets Bestræbelser. Ved Cancellie-Skriv, af 25 Apr. 1797 bevidnede Collegiet dette Selskab sin Agtelse for dets patriotiske og velgjørende Øjemærke, ligesom det paalagde Embedsmændene at meddele det de Oplysninger, det maatte ønske angaaende Fængslernes Tilstand i Fyen. (Coll. Tid. 1798 No. 9). - Efter et Par Aar udkom: Plan til et Provindsialfængsel for Fyens Stift, udarbeidet af Formændene for Selskabet (Dhrr. Jens Benzon, Schiern og Bendz), trykt i det Jversenske Bogtrykkerie i Odense 1800 228 S. 8, med 2 Kobbere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-26
Kjøbenhavns Børs d. 26 Maj 1823. Hamburg 2 M. - a vista 36 Species 218. Specier solgtes til 12 Rbmk. 9 1/2 s. Bank-Disconto 4 pCt. Norske Speciessedler. Rbd. S. pr. 100 Specier, Svenske Sedler. 52. Rbs. Tegn. pr. Rdlr. Rigsgield. 4 pCt. Kgl. Oblig. (u. R.) 88 1/2 Rbd. Sedl. i Banco. Dito Dito. . . . Nationalbank-Obligationer. - Rbd. r. 6. (af Laanet 4 Febr. 1820) Dito Dito. ...... i Sedler. 4 pCt. uopsigel. Rigsbkobl. 100 r. S. Renter pr. 6 Januar 6 pCt. norsk Laan, ved Hambro & Søn, 100 106 i Baner. 4 pCt. nye norske Obligat. ved Dito lydende paa r. S. r. S. i Banco. 4 pCt. Dito Dito. . 4 pCt. uopsig, norske Statsobligat. Rd. Banco. 3 pCt. nye danske Obligationer, 63 1/2 - L. Sterl.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-30
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn. Man Sexogtyvende Aargang. No. 43. Udgivet og redigeret af Fr. Thaarup, Etatsraad. Forsendes, ifølge Kongel. allernaadigst Tilladelse, med Brevposterne. Noget om Juristen Andreas Højer, og hans Fortjenester af det videnskabelige Lovstudium i Fædrenelandet. (Meddeelt.) og saadan Den vigtigste og eneste fuldstændige Efterretning. Meddeleren har kunnet erholde om Højers Levnet, findes i hans Brev til den i Helmstadt den Gang værende berømte Theolog J. Fabricius (indført i Schleswig Holsteinische Anzeigen von politischen, gelehrten und andern Sachen vom Jahr 1765, 10-12 St.), men Skade, at denne Selvbi- ographie ej strækker sig længere end til Aar 1726, og netop fra den Tid af var det, at Manden begyndte at komme i Statens Tjeneste, og virke til Gavn for Fædrenelandet. 2) *) sorte Efterretninger om Højer indes adspredte, saasom af: N. D. Riegels i hans Skilderi over Christian den 6te. (Smaa historiske Skrifter 3 B. S. 141 og 478); ligeledes har samme Forfatter, i Fjerde Frederiks Historie 2 D. S. 38994, noget om Højers tidligere Levnet. G. L. Baden, baade i hans dansk, norske Lovkyndigheds Historie, især S. 7377, og i hans dansk Løverdagen den 30 Mai 1829.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-30
For det kjøbenhavnske Universitets Stiftelse, var det juridiske Studium indskrænket til Kundskab i den romerske og kanoniske Ret, som især norske historiske Bibliothek S. M. 52. 26. 121. 18. R. Nyerups Univers. Annal. S. 307. Sammes lidet Skrift om Historiographer S. 824. A. Møllers theol. Bibsom. R. 14. 9. 6. Bibliothek for nyttige Skrifter 1ste Aarg. 1772. Nr. 11. Worms Lexicon og Literaturenconnet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-30
Om Højers tidligere Levnet ere nogle faa Notitser givne i Suhms nye Samling til den danske Historie. 3 Bind S. 296. D. Wolfs histor. Ordbog VII. 2356.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-30
Kjøbenhavns Skilderie 180 S. Nr. 38.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-30
Da Høier i kort Tid var Bibliothekar ved det store kongl. Bibliothek i Kjøbenhavn, saa læser man Noget, baade om hans Virksomhed i denne Post og ellers nogle biographiske Notitser om ham i Bibliothekar R. af Dr. C. C. Werlauffs historiske Efterretninger om Bibliotheket 1825. Forfatteren har havt nogle utrykte Efterretninger til hans Leyret, for sig. dyrkedes paa de udenlandske Universiteter, og navnligen paa dem i Paris og Bologne. Efterat Christian d. 1ste i Aaret 1478 havde skienket sine Stater et eget Universitet, bleve og Lærere udnævnte i Lovkyndigheden, dog underviiste disse ikke i Andet end i den romerske og kanoniske Ret, saa at derved intet for egentlig dansk Lovkyndighed vandtes, og hvorledes skulde man og kunne vente det, da de fleste og næsten alle Høiskolens Lærere hentedes udenlands fra, og, især i Begyndelsen, fra Universitetet i Cöln. Uagtet nu saaledes Landets egne Love aldeles ikke vare Gjenstand for nogen videnskabelig Behandling, beholdt vore gamle norske, svenske og danske Love alligevel deres Gyldighed i Undersaatternes private Stridigheder og haandthævedes af Kongerne og deres Raad.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-30
Skjøndt Reformationens Indførelse havde en mærkelig Indflydelse paa Universitetet, saa strakte denne sig dog ikke til det videnskabelige Lovstudium, og i den Universitetet da givne Fundats af 1539 paalagtes det blot den ved Universitetet ansatte Professor Juris at læse over Jnstitutionerne, samt i sine Forelæsninger at tilføje noget af Plato, Cicero, Aristoteles's Politica; dog skulde han og undertiden forestille sine Tilhørere nogle, dog kun saa, nødvendige Stykker af den borgerlige Ret.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-30
en Tydsker, en anden Professor Juris, nemlig Peder Lauritsen Scavenius, som dog allerede efter 3 Aar 1660 blev Generalprocureur og Assessor i Høiesteret (Lit. Lex.), saa at næppe megen Tid levnedes ham til at besørge sit Embede som Lovkyndigheds Lærer. Jmidlertid viser en fra Studenterne til Kongen indgiven Ansøgning, hvorledes intet af egentlig dansk Lovkyndighed blev foredraget. De udbade sig nemlig en Doctor Juris til at læse over de danske Love, og i det mindste vise Juris Danici & Justinianci consensum & din sensum. Desuagtet forblev det ved det Gamle, og ikke engang den forresten saa dansk sindede Kong Christian d. 4de faldt det ind at gjøre noget for den danske Lovvidenskabs Studium. Sors Akademies Oprettelse 1623 gjorde ei heller heri nogen Forandring, hvortil Grunden maaskee for endeel laae i, at Akademiets Lærere, blandt hvilke den lærde Professor Henrik Ernst (Liter. Lex.) udmærkede sig, for det meste alle vare Udlændinge, især Tydske, for hvilke de danske Love vare aldeles ubekjendte; og dette Akademi kom desuden snart i Forfald. Som Lovkyndige i denne Periode fra fjerde Christians Tid udmærkede sig dog Rigsraaderne Niels Kaas og Erik Krabbe (Liter. Lex.).Men vare vore Love end ikke Gjenstand for videnskabelig Behandling ved Universitetet, bleve de dog haandthævede ved Rettergangen og i Rigets Raad, og flere Lovsamlinger ere efterhaanden udgivne, hvilke ikke støttede sig paa fremmede Love, men paa ældre egne, skaanske, sjællandske, jydske, samt norske.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-30
Da ved Regjeringsforandringen 1660 Borgerlige ogsaa fik Adgang til de Poster i Kongens Raad og i Overretterne, som hidtil allene vare forbeholdne Adelen, leddede dette mere og mere til dansk Lovkyndigheds Opkomst, og at en Kommission blev nedsat, for at udarbeide en ny dansk Lovbog, indvirkede ogsaa paa at man mere og mere følte dansk Lovkyndigheds Værd. Tillige havde det danske Universitet paa den Tid i P. Resen en fortjent juridisk Lærer (fra 1662 Professor i Lovkyndigheden. Lit. Lex.). Endeligen udkom 1683 Christian 5tes Lovbog, for Danmark, som man allerede længe havde arbeidet paa, og som man ansaae for saa klar og tydelig, at den aldeles ingen nærmere Forklaring behøvede. Man misforstod saaledes Lovforfatternes Udtryk i Fortalen til Loven, hvori siges, at alle forrige Love, Ordinantser, Recesser og Forordninger, saavidt de her ikke findes indførte, skulle være gandske ophævede, og ej i nogen Maade være tilladt, at, saasom de til evig Tid bør at være magtesløse, og uden nogen Brug, de da, efter denne Dag, enten af Parterne i nogen Rettergang maae bruges, eller af Dommerne i forefaldende Sager ansees, saa at man ikke troede det Umagen værdt, at studere de gamle nordiske Love. Det varede saaledes længe inden vor nye danske Lov, enten i Henseende til Grunde, eller Kilder, og fra flere Synspunkter, videnskabeligen foredroges og bibragtes den unge Lovstuderende i vor Høiskoles Læresale.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-05-30
Etatsraad Højer, en Mand af store Naturens Gaver og vidtløftig Lærdom, fortjener den Berømmelse, at han først har bragt det juridiske Studium hos os i Flor, og som Prof. Juris her ved Universitetet med megen Jver søgt at føre den studerende Ungdom til at lægge sig især efter Fædrenelandets Love, maaskee opvakt dertil af hans akademiske Lærer Thomasius, der gjorde sig ligesaa megen Umage for at føre den tydske Ret i Mode, som for at undertrykke den romerske. sine Forelæsninger over Struvens Jurisprudentia Romano-Germanica, samt over den danske og norske Proces, har han vel fornemlig opholdt sig ved romersk tydske Love, men hans Øjemaal førte det med sig, som han ikkun sigtede til at sammenligne samme med vore danske og norske. For Resten vare denne berømmelige Mands Adspredelser for mange, og hans Levetid for kort, end at han har kunnet udføre vore Love i et fuldkomment System; men jeg veed, det var hans Ønske, dog begyndte han, i samme Aar han døde, et exegetisk Collegium over Lovens første Bog, hvori han forklarede Loven artikelvis, og ved enhver anførte fontes; men hans Disciple fik ikkun første Smag derpaa; han kom ikke videre end til Begyndelsen, af det 9de Kapitel. Døden kom imellem og afbrød dette nyttige Værk. (Fortsættes.)