JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1838-01-15
Da det vel kan indtræffe, at Dampskibet og Færgejagterne især i Vintertiden formedelst Modvind, Storm eller andre Tilfælde kunde komme i den Nødvendighed at maatte søge Havn, var det vist meget at ønske, at der paa Vestkysten af Samsøe blev anlagt en Havn, der i mødende Tilfælde kunde benyttes. Da der ingen Havn er i Nærheden, vilde den ogsaa kunne være til megen Nytte for Handelskibe i dette Farvand, saavelsom i en Søkrig, og Anlægget vilde uden Tvivl kunne svare Regning. Med Hensyn til det, som tildrog sig med Færgejagten Falken, som afgik fra K. henimod Middag den 1ste Novbr. og ankom midt under Stormen, lændsende for Takkel og Toug, men kunde ikke komme i Havn, og derfor maatte tørne op for sit Anker og holde ud indtil Stormen lagde sig, da var det vistnok ønskeligt, at for Fremtiden, naar Dampskibets Fører erklærede, at han ikke kunde afgaae, da den Commission, som skal bedømme, om det er seilbart Veir, strax vilde afgive sin Erklæring, om en Færgejagt kunde gaae, og at den strax skulde afgaae, hvis den kunde, for at ikke Passagererne skulde opholdes efter Dampskibets Leilighed, og ikke Tiden spildes; thi i de korte Dage og mørke Nætter ere faa Timer af stor Vigtighed. Hvis dette var iagttaget den 1ste Novbr., vilde Passagererne have undgaaet den Angest, som de maatte udholde det meste af Natten, og som for ikke Søvante maa have været meget piinlig. Hvis Færgejagten var gaaet ud paa samme Tid, som de samsøeske Færgebaade afgik fra K., vilde den have været under Samsøe Kl. 11 1/2, og da Vinden om Eftermiddagen blev meere sydlig, have naaet A. førend Stormen begyndte inden Aften. At Dampskibets Fører maa kunne nægte at gaae ud, naar han frygter for at Skibet ikke kan holde Søen, er billigt, at han ønsker at faae de Reisende med sig, er begribeligt; men at de skulle spilde Tid og forsinkes i deres Reise, for at vente paa Dampskibets Leilighed, synes ubilligt. Det omtalte Tilfælde d. 1ste Novbr. viser et Exempel paa, at det ikke er saa godt at følge Vægterens Raad: "Tag Tiden vel lagt." – Naar disse Ønsker med Tiden opfyldes, vil Dampskibsfarten mellem A. og K. sikkert vinde endnu mere i Yndest og Tillid hos Publikum.
Jyllandsposten, 1838-01-15
Smaanoticer.
Jyllandsposten, 1838-01-15
Af Tyverier Røverier og Jndbrud erfarer man i denne Tid mangfoldige i Provindsens forskjellige Egne. Saaledes skal der fornylig være begaaet Tyverie paa Sindinggaard; ligeledes skal der have indfundet sig en Tyv i forrige Uge i Østervelling Bye ved en af Gaardene midt om Natten, der sagtelig forsøgte at afpille Blyet af en Rude, formodentlig for derefter at kunne aabne Vinduet, men til Held mærkedes det af Manden, paa hvis Anskrig Tyven undveeg. Siden den Tid afløser Byens Folk hinanden skifteviis med Nattevagt. Ogsaa i Hammel, og det endog i Birkedommerens egen Gaard, er fra dennes Tjenestekarl bortstiaalet noget over 20 Rbdr., uden at Birkedommeren endnu har attraperet Tyven. Ogsaa ved Spangdalshule skal et Overfald af tvende Røvere være forsøgt paa en ridende Person, uden at man derpaa er kommet paa Spoer. Landeveiene skal overalt her være usikkre. Men det er priseligt, naar Beboerne paa Landet selv kunne forene sig om at holde Nattevagt.
Jyllandsposten, 1838-01-15
J Aalborg Avis No. 1 for d. A. læses et Digt af Hr. Pastor J. F. Boesen, hvori anstilles nogle politiske Betragtninger af en sælsom, næsten kunde man sige: eventyrlig Natur. Efter nemlig at have opkastet det Spørgsmaal, hvorledes det, i det forgangne Aar, har seet ud i Danmarks Dale hvor Hytten tryg ved Kongeborgen stod, bemærker Hr. Pastoren, at Kampens Haner vel ogsaa hørtes gale hertillands, saavelsom i de sydlige Lande, men at Øxen er bleven lagt ved Roden af Træet." Herpaa følger nu en Tankestreg, og Hr. Forfatteren udbryder derpaa i følgende Straffeprædiken: 10, Skam faae J for Eders kaade Tale, "Som rokked Støtten, hvorved fast vi stod, Ved et Borgermode i Nykjøbing paa Morsøe, sidstl. 2den Januar, blev det af Byfogden foredraget og eenstemmig antaget, at den hidtil brugelige Jllumination ved private festlige Leiligheder skal herefter være afskaffet. Af dette Blad udgaaer et No. ugentlig, som betales med 1 Rbdr. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1838-01-22
Vandsposten, Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Mandag den 22de Januar. Nr. 4. Maa trykkes. Fleischer. Til General=Toldkammeret.
Jyllandsposten, 1838-01-22
J Kjøbenhavnsposten har en Reisende fra Jylland, fremført endeel Ønsker: "Post- og Befordringsvæsenet, angaaende, og blandt andet ogsaa yttret sig om den, ogsaa efter vor Mening, noget langsomme Postgang i Jylland. At Brevposten fra Hamburg og hele Udlandet eengang ugentlig opholdes samfulde 24 Timer, for at medtage Posten fra Kjøbenhavn, det kan, finde vi, taale en Forandring; det er unægteligt, at det for hele Jylland vilde være en Behagelighed at modtage den udenlandske Post 24 Timer forinden det for Tiden er Tilfældet, men vi ansee den Omstændighed for endnu væsentligere, at man her, i Aalborg, Viborg og flere Byer, hvis en forbedret Postgang, som ovenstaaende omtalt, blev indført, kunde besvare de fra Udlandet, samt Hertugdømmerne osv. ankommende Breve med samme Post, som de modtages. De Omkostninger, der vilde udfordres til at lade den sjællandske Post gaae særskilt til Jylland, burde af flere Grunde vistnok ikke komme i Betragtning. Naar man af ovennævnte Artikel endvidere seer, at Pakkeposten bruger 9 Dage paa Touren fra Aalborg til Hamburg, saa vil man vistnok finde, at denne Post just heller ikke forhaster sig, naar man fremdeles veed, at Pakkeposten ogsaa kjører om Natten, saa kan man vel tænke sig, at den, for at kunne bruge 9 Dage til den nævnte Tour, hviler sig en god Tid underveis.
Jyllandsposten, 1838-01-22
Det er at ønske, at flere i Landets forskjellige Egne vilde yttre sig om Post- og Befordringsvæsenet, og det er ogsaa meget at ønske, at vor virksomme GeneralPostdirection, hvem Landet skylder saa mange forbedrende Forandringer, vil virke kraftigt for Posternes hurtigere og bedre Gang i Jylland. Første Følge. den rodske Proces.
Jyllandsposten, 1838-01-22
(Død paa Marselisborg ved Aarhuus den 4de Jan. 1838.)
Jyllandsposten, 1838-01-22
Denne udmærkede Landmand var født 1776 i SkægsMølle, hvor hans Fader, som daværende Skriver i Hads og Ring Herreder, boede. J sin Ungdom blev han, efterat have nydt en god Opdragelse, øvet i Contoirforretninger hos Faderen, indtil han underkastede sig dansk juridisk Exammen, hvorved han erholdt bedste Charakteer. Han praktiserede nu i nogle Aar i sin Fødeegn, som Sagfører; men Landvæsenet, for hvilket han alt fra Barn af havde følt særdeles Kjerlighed, trak ham snart til sig, saaledes, at Agerdyrkningen udelukkende blev hans Beskjæftigelse. Han forpagtede i Aaret 1805 Hovedgaarden Rodsteenseies Avling; 1809 blev han gift med Ditlevine Voss; 1814 ophørte den ovenmeldte Forpagtning, og da han deels derved og deels ved heldige Omstændigheder, i Forening med Flid og Sparsomhed, havde erhvervet sig en ikke ubetydelig Formue, kjøbte han samme Aar Østergaard, ogsaa i Hads Herred, for omtrent 90,000 Rbd. Sedler; men, formedelst de paafulgte saare uheldige Conjuncturer i Pengevæsenet, hvorved Eiendommene sank i samme Forhold, som Sedlerne steeg i Værdi, nødtes han til, efter at have drevet denne Eiendom i nogen Tid og derpaa afbetalt omtrent de 2/8 Dele af Kjøbesummen, at lade Kjøberne tage den tilbage igjen i Aarene 1821 eller 1822. Han maatte nu, med Familie, i nogle Aar, boe paa en Bondegaard, Fauergaard, som han iforveien eiede og havde ladet opbygge. Siden blev han Godsforvalter, først paa Scheel - nu Bentzon - og dernæst paa Gammel-Estrup, i hvilken Stilling han forblev indtil han i Aaret 1828 paa 10 Aar forpagtede Hovedgaarden Marselisborg, som han nu til 1ste Mai d. A. skulde fratræde. Under Krigen var han Overbefalingsmand ved Kystmilicen, i hvilken Anledning han, ved dens Ophør, blev udnævnt til Krigsraad. J Landvæsenet besad han udmærkede theoretiske og praktiske Kundskaber, som han ved en udbredt Læsning og mange Aars Erfaring havde erhvervet sig. Vexeldrift og Staldfodring, søgte han bestandig, med fornøden Modification, efter de locale Forhold, at indføre, og ved Fauergaard viste han især med hvilke Fordele samme ved saadan en liden Eiendom, kan anvendes. Med Hensyn til Eng vanding udmærkede han sig ogsaa ved Østergaard i den Grad, at han 1819 af Landhuusholdningsselskabet blev tilkjendt dets anden Guldmedaille. Hans Afhandling over denne Engforbedring findes i Nye landoeconomiske Tidender, 1 B. p. 338345. Han meddeelte velvilligen de Mange, der og Agerdyrkningen henvendte sig til ham, Raad og Veiledning, og det er aldeles utvivlsomt, at han, ved Exemplet, i sin Kreds har bidraget saare meget til Agerbrugets Fremme. Han besad forøvrigt en lys Aand, et fromt Sind, et godt og ædelt Hjerte. Som Ven var han trofast, som Ægtefælle kjerlig, som Fader om og omhyggelig. Hans Kone var allerede gaaet forud for ham i Evigheden; men 5 Børn, nemlig 3 Sønner og 2 Døttre, begræde, med Grund, Tabet af deres Forsørger og Ledsager paa Livets, ofte vildsomme, Bane. Fred med hans Minde, Smaanoticer.
Jyllandsposten, 1838-01-22
Den hvide Vinter har da nu med stræng Kulde indfundet sig med den vedholdende Østenvind, og synes at antage en fast Caracteer. Alle jydske Havne ere tillagte, og Skibsfarten saaledes aldeles standset. Postfarten over Belterne er vanskeliggjort, som foranlediger Posternes ubestemte Ankomst hertil. Saavel Nørre som Sønder=Gudenaa ere saa fast tilfrosne, at man kan kjøre over dem, som bekjendt tillægge disse Aaer, ved det saakaldte Craviis, der bestaae af de ved Aaens stærke Løb drivende Jisstumper, som idet de standses ved Udløbet i Havet, efterhaanden sammenfryser langs op i Landet, og hvorved Jsen ofte allene paa meget faa Timer kan erholde en Styrke, der kan modstaae betydeligt Tryk. Landboen paaskjønner meget nærværende Januar-Frost og ønsker kun dens Vedbliven, som, idet den standser al Vegetation, yder Agerfuren den gavnlige Hvile, ligesom Sneedækket med sin lune Capsel indhyller Vintersæden, hvorefter Landmanden almindelig lover sig gode Følger. Vintersæden, saavel af Raps, Hvede og Rug, vedligeholdt forinden den sidste Frost indfandt sig, uforandret sin Efteraars Grønhed. Første Sædart har paa de fleste Steder, med sjeldent Held bestaaet de Prøvelser af de forskjellige Slags Orm, saavel paa selve Bladet, som i Jorden, som nu i en Række af Aar har plaget Rapsmarkerne og som i Forening med det skadende Jnseet Glandsbille (Nitidula ænea) som beskadiger Rapsen i sit Blomster for største Delen har været den foranledigende Grund til det ringe og slette Udbytte disse i de senere Aar have afgivet. Tabet Rapsdyrkerne i de sidste 4 Aar have lidt her i Provindsen, og hvorunder indbegribes Følgerne af flere Orcaner og Storme i Høstens Tid, vil mange Landmænd paastaae have været af den Betydenhed, at en god Havreafgrøde med Kjærne og Straae har kunnet opveie den aarlige Rapsindtægt. Hvad der imidlertid stedse lader den haabende Landmand, efter de idelige Uheld og Tab, ufortrøden bestille den nye Rapsmark efterat den forudgaaende Marks Udbytte ofte nok med liden Tilfredshed er besørget i Sækkene, er det uvisse saavel af det Product, som denne Sædart i forskjellige Aar afgiver, da den i Almindelighed skjepper enten udmærket godt eller yderlig slet, ligesom Prisen i saa Aar tilbage opviser en Fluctuation fra 4 Rbd. 4 Mk. a 14 Rbd. pr. Tønde, og som saaledes stedse foregjøgler Landmanden Muligheden af ved største Product og høieste Priis. at kunne vinde betydeligt, idet han glemmer at det modsatte Udfald, hvorpaa han er langt vissere, ofte forvolder Landmandens hele Drivt et Stød og en Tilbagesættelse i Mark, Fodermasse, Qvæghold og Gjødningsforraad, der er af uberegnelige Følger. Rapsdyrkerne spille derfor i Jylland, et voveligt Lotterie, det hedder tout og perdu og passer altsaa kun for Rigmanden og Prakkeren.
Jyllandsposten, 1838-01-22
Torsdagen den 11te dennes blev en Ansøgning dediceret Viborg Stiftamt af efterstaaende Jndhold, af Gom. Christen Sørensen i Vestervelling personlig overleveret paa Stiftamtshuset i Viborg, hvor Amtsfuldmægtigen, efterat have præsenteret samme for Stiftamtmanden, meddeelte Bonden, den Beskeed: at der ei kunde reflecteres paa Andragendet, da saadant skulde ansøges i Rentekammeret." Ansøgningen lyder saaledes: Vi Undertegnede N. N. N. N. af Vestervelling Bye, begjære herved Deres Høivelbaarenheds gunstige Jndvilligelse i, at vi maae forundes Henstand til Februar Maaneds Udgang d. A. med den os afkrævede sidste HalvaarsSkat fra forrige Aar, da Herredsfogden derfor har berammet Auction, og det pantede Gods til Auctionering henført til Asmind Brohuus d. 3 Febr. næstkommende. Grunden hvorfor vi ønske og begjære blot denne korte Frist, er den, at Randers Hestemarked indtræffer i næste Maaned, hvorved vi agte ved Afhændelse af nogle Heste at kunde udrede Skatterne, hvortil vi nu mangle Penge.
Jyllandsposten, 1838-01-22
Da vi ei kan betvivle D. H. gunstige Jndvilligelse heri ønskede vi gjerne at Overbringeren heraf maatte vorde meddeelt Besvarelse herpaa til Fremviisning for Vedkommende, Hvorvidt denne Fremgangsmaade kan forsvares eller ei, henstille vi til det Offentliges Bedømmelse. Skadefrohed med at brække unge Træer og beskadige Plantninger paa Veiene, oversmøre Politie=Bekjendtgjørelser ved og omkring Kjøbstæderne, afhugge Veiviserne Armene paa Krydsveiene, afbryde og bortstjæle Marklede &c. &c. finder man desværre idelig Spoer af paa Landeveiene i Jylland. Man fandt saaledes fornyligt Markledet ind til Aarhuus Mark afbrækket og bortstiaalet, ligesom der i forrige Uge paa Veien fra Randers til Viborg over Veirumbroe voldeligen ere knækkede og krumbøiede, flere endog temmelig føre Træer af den Alleeplantning i Spangdalshule, som her for endeel var nødvendig for i mørk Nat at afværge Væltning fra den her stedfindende betydelige Opfyldning i Dalen. - Gid dog disse kaade og skjændige Gierninger, som efter sin Natur saa sjelden kan blive Gjenstand for Politieafstraffelse, engang maatte ophøre, som mulig dog for endeel vilde bevirkes ved Straffebestemmelsernes Skjærpelse for slige Forbrydelser. Bidrag, svarende til Bladets Hensigt, modtages med Beredvillighed. Ønsker Jndsenderen ikke sit Navn derunder, loves en ubrødelig Taushed. Ved aldeles anonyme Stykker forbeholder Redact, sig dog Ret til at forandre, hvad der muligen kunde være til Anstød. Ogsaa factiske, paalidelige, Beretninger &c., fra Personer, som nøie ere kjendte med den betegnede Gjenstand, uden at besidde Færdighed i Sagens Jndklædning og Fortælling, modtager Redact. med Løvte og passende Fremstilling og Udarbeidelse, saafremt Materialet egner sig dertil. Alt indrykkes uden Betaling, men bedes portofrit tilstillet Redact. under Adresse: "Lesagergaard pr. Randers. Subskription, der gielder for et Qvartal, modtages i alle Boglader. J Aarhuus hos Hr. Warberg, i Randers hos Hr. Smith, i Aalborg hos Hr. Lundt, i Horsens hos Hr. Fogh, i Veile hos Hr. Thune, og i Kolding hos Hr. Meldrup. som betales med 1 Rbdr. Qvartalet.
Jyllandsposten, 1838-01-22
Af dette Blad udgaaer et No. ugentlig Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1838-01-29
Fransposten Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Mandag den 29de Januar. Nr. 5. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1838-01-29
Den forventende nye Toldtarisk og den fra 1ste Januar 1839 i Kraft satte nye Consumtionstarif.
Jyllandsposten, 1838-01-29
Som bekjendt, paabød Kongen Stænderinstitutionens Jndførelse, for at lære sit Folks Ønsker at kjende, som han hidtil, og det vistnok med fuld Føie, ikke igjennem sine Collegier og Hofomgivelser havde troet at komme til sikkrest Kundskab om. Folket har saaledes Grund til at antage, at hvad det igjennem dets Repræsentanter udtaler som Nationens almindelige Ønske, ogsaa vil faae en snar og glædelig Afgjørelse. Lader og nu see hvilken Handelspolitik man følger i andre Stater. J den blomstrende Handelstad Hamborg har man ubetydelig Told, indtil 1830 var den 1/2 Procent, men den nedsattes til 1/3 Procent for at holde Stand med den altonaiske Toldbillighed. Angivelser til Fortoldning antages paa Tro og Love uden ængsteligt Gjennemsyn; des større er Straffen naar Toldsvig opdages, men sjelden kan den lave Told friste dertil. Derimod have Hamborgerne en meget høi Consumtionsafgift, efterdi Holsteen af denne Vei afsætter sine fleste Landproducter, hvis Priis derved forhøies.
Jyllandsposten, 1838-01-29
Men Hamborgerne vide meget vel at Holstenerne ikke kan undvære deres Marked, og at Byrden af Consumtionsafgiften bæres der mindre af Hamborgs Almue, end af de mangfoldige Reisende og især af Kjøbmændenne, som igjen tage sig betalte hos Modtagerne af de Fødevarer og Skibsprovisioner der udføres. Holstenerne og Sønderjyderne ere fri for Consumtionsafgift og Afgift af Brændeviinsbrænden, men have herfor en høiere Landskat at udrede end det øvrige Danmark. J Hertugdømmerne kjender man intet til de Qvælerier, det smaalige, tidspildende Eftersyn, den evindelige Paa- og Af læsning indtil Vognbunden, naar consumtionspligtige Varer kjøres igjennem flere Byer inden de naae Afsætningstedet, og Tabet ved at betale 2 Gange Consumtionsafgift, da den ei godtgjøres ved Udførselen fra Kjøbstæderne naar den ei udgjør 3 Mark, i Kjøbenhavn ikke naar den er under et Beløb af 2 Rbdr. Endskjøndt Hertugdømmernes Kornvare ere dyrere end det øvrige Danmark, er Brændevinet der dog i lavere Priis end i Nørrejylland.
Jyllandsposten, 1838-01-29
Uagtet Tolden i Hertugdømmerne er lavere end i Danmark, og mange Jndivider der have Toldfrihed, yttrede dog Hertugen af Augustenborg i den slesvigske Stænderforsamling Ønske og Toldens aldeles Afskaffelse i Hertugdømmerne og Omlægning til en Klasseskat efter Evne og Formue (en Art af Nærings- og Jndkomstskat, for at afværge Toldsvig og Smuglerie og Folkets Demoralisering, og bevirke et stort Toldpersonales Anvendelse til nyttigere Sysler. Vist er det, at ikke blot Moraliteten, men ogsaa Handel og Erhverv vilde vinde uberegnelig derved, og Staten med større Vished erholde den fulde Jndtægt. Høie Told, Consumtions-, Skibs- og Havne-Afgifter ere forhadte, fordi Handel og Erhverv ved dem standses, eller lide stort Afbræk, og Folket saaledes forarmes; istedetfor at forøge Statsindtægterne, bevirke de Afgang deri. Handelens Gang har meget forandret sig; Nord americas store Concurrence nøder Nationerne til at underbyde hverandre, for at drage Handelen til sig; selv en ringe Afgiftsforhøielse kan virke, at Kjøbmanden formedelst den derved opstaaede Priisforhøielse maa søge en anden Handelsplads. Gid derfor de Mænd, der forestaae denne Bestyrelsesgreen, vilde virke til Held for Han deel og Skibsfart, før det er for silde, thi see til alle Sider, hvorlunde Uvirksomhed og dens tro Følgesvend, Armod, har faaet Jndpas trindt omkring; see hvilke Skarer af raske Folk, med ledige og pengetomme Hænder, der forgiæves sukke efter at sysselsættes, og hvorfor forgiæves, fordi det, der skulde give dem Virksomhed og Brød, ligger i Dvale, betynget af haarde Baand, forbundne med en Mængde Bryderier og Besværligheder, som ingen anden handlende Stat kjender noget til, hvorfor ogsaa disse fremmede Stater nyde den Handel og Velstand, som vi maae savne. (Fortsættes.) En bemærkning om Filialbanken i Aarhuus. (Meddeelt fra Randers.)
Jyllandsposten, 1838-01-29
ved det jydske Bankcontoirs Oprettelse i Aarhuus havde mange Kjøbmænd, idetmindste heri Byen, glædet sig til, ved Hielp af samme, at kunde tilveiebringe Penge ved at lade deres Vexler discontere der, og Nogle henvendte sig ogsaa strax i denne Hensigt til Contoiret med Vexler, men de bleve i høieste Grad skuffede; thi uagtet baade Trassenten og Trassatus vare vederhæftige Folk, kunde Vexlen dog ikke antages, men det heed: "Banken disconterer ingen Vexel, naar der ikke paa samme idetmindste er een eller to Endossentere, hvoraf den ene maa boe i Aarhuus, eller ogsaa Vexlen er trasseret paa en bosat Mand i bemeldte Bye. Efter hvad jeg nu senere har bragt i Erfaring fordres der, som anført, at Vexlen skal være endosseret til Flere, at en af disse skal boe i Aarhuus, og at den skal være trukken enten paa Kjøbenhavn, Hamborg eller Aarhuus. At disse Betingelser tilintetgjør al den Nytte Handelstanden i de jydske Kjøbstæder havde lovet sig af Banken, er indlysende; thi uagtet Randers og Aarhuus ligge hinanden saanær, staae Kjøbmændene i den første By dog ikke i et saadant Forhold til dem i sidste, at de, uden at betale høie Procent, kunne trassere paa dem eller faae deres Vexler endosserede, og det samme maa endnu meget mere være Tilfældet med de fjernere liggende Kjøbstæder. Det er saaledes kun Aarhuus Byes Handlende, der kan have Nytte af Banken, men det vil i Sandhed kun see maadeligt ud med dens Virksomhed, dersom den skal indskrænkes til hvad disse faa Handlende kunne have at gjøre. Det er og i høi Grad, besynderligt at Bankdirectionen (i det langt bortliggende. Kjøbenhavn) kan antage, at de Handlende i Aarhuus ere saa vederhæftige, at de kunne cavere for Alt hvad der fra hele Jylland maatte forlanges disconteret i Banken; Byen maatte jo i saa Fald være en reen Guldgrube, og dog er det bekjendt nok at den, maaskee med een eneste Undtagelse, ikke tæller flere rige Folk end andre Byer. Skulde det ikke ogsaa være af Vigtighed, at Banken bekjendtgjorte Vilkaarene for Discontering og Udlaan, thi endnu ere Folk aldeles uvidende herom. Klokkestøberiet i Randers.
Jyllandsposten, 1838-01-29
Jylland kan opvise mange kyndige og udmærkede Kunstnere og Haandværkere, som have lagt sielden Duelighed for Dagen, saaledes vil det ei være uden Jnteresse at erfare, at Klokke= og Malmstøber P. P. Meilstrup i Randers ved sin Klokkestøbning har gjort sig særdeeles fortjent ved til adskillige Landsbyekirker og enkelte Kjøbstædkirker, ei alene i Jylland, at have leveret fortrinlige gode Klokker til almeen Tilfredshed, men hans Berømmelse i dette Fag har endog erhvervet ham Bestillinger i Fyen, hvor han til Wedelsborg, Weilbye og Kauselund har leveret Klokker til Vægt 2861 og 62 Lpd. En her fremsat Fortegnelse over de Klokker, saavel Fader som Søn alene siden Aaret 1820 have støbte, vil ei være uden Jnteresse, og fortjener offentligen at fremstilles som hædrende Beviis paa hvad Flid og Vindskibelighed i Stilhed formaaer, medens mangen Jndvaaner af selve Kunstnerens Fødebye er uvidende om at den eier en Klokkestøber, hvis Hænders Gierning lader Morgen, og Aftenbønnen overlydt forkynde over saamange jydske Bakker og Dale, Søer og Aaer, Marker, og Skove, ved Kirkeklokkens herlige Klang, som saa ofte fremkaldte Landmandens og Bondens blidere Følelser, ved Jhukommelsen af den alt oplivende Sols Op- og Nedgang. P. P. Meilstrups Fader anlagte 1820 et eget Støberie i Randers, men Døden bortrev ham 1826.