Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-11
Hr. Jacobi Francke har nu adskillige Gange viist sin Konst og Færdighed paa Hoftheatret. Han kalder sig den nordiske Herkules, men dette Tilnavn synes ikke at være det meest passende her. Herkules var Styrkens og Tapperhedens Gud, thi til at dræbe en uhyre stor Løve, bortvælte et stort Klippestykke, og til at rense en Stald, som Augias's, hvor tre Tusind Høveder havde staaet en Tidlang, dertil udfordres mere end til at ballancere endog med en Planke paa Tænderne. Men vi ville ikke tage det saa nøje med Navnet, især paa en Tid, hvor Verden hænger saa meget ved Navne, og hvor man ikke bryder sig saa meget om det, Manden er, som om det, hans Navn stempler ham til. Konstacademiet i Kjøbenhavn har givet Hr. Francke det Vidnesbyrd, at han har fremstillet sig for det i adskillige dristige og vanskelige Modelstillinger, og overbevist det om, at Naturen har begavet hans Legeme med en sjelden Muskelkraft, et beundringsværdigt Forhold af alle Lemmer, og saa skjønne Former, som det endnu ikke har seet i Naturen. Det samme Vidnesbyrd har man udenlands givet ham, og allerede fra den Side betragtet, fortjener han at sees, som en Mand, for hvis Form Naturen, har gjort saa overordentlig meget. Men Natur uden Konst er vel ikke ganske det samme som Konst uden Natur, det see vi endog paa saa mange Aandsværker, der vilde aldeles falde igjennem, om ikke Naturen, eller rettere Naturligheden, holdt dem i Veiret. Men hos Hr. Francke maaman rigtig nok tilstaae, at han, skjønsom paa Naturens Gave, tilbørligen har vidst at uddanne og fuldkomme den. Jmidlertid vilde det være for meget om Nogen paastod, at vi aldrig have seet Mage til hans Ballanceerkonster. Petoletti, der ballancerede med ni Mennesker paa Hænder og Fødder, Konstberider Price, der viste de vanskeligste Ballancer paa Hestens bare Ryg, og endeligen den indianske Jongleur Bolaux, som i Aaret 1818 viste Spillet med Pagoden, Para solens og Fuglenes Ligevægt, lode alle see Konster af dette Slags, der om just ikke overgik, dog altid kunne sættes i Ligning med dem, som Hr. Francke viser. De godtgjorte tildeels ved deres Exempel, at det ikke er saa meget den uhørte Muskelstyrke, som et vist Haandelav, en ved mangeaarig Øvelse fra Barndommen af erhvervet Smidighed og Færdighed, der gjør det mueligt, under visse Legemstillinger og Muskelspændinger, at bære Byrder, der synes at overgaae de menneskelige Kræfter. Man forfærdes virkeligen ved at see Hr. Francke med en temmelig lang Planke ballancere paa Tænderne. Men dette beviser snarere, at Mennesket ved Mod og Øvelse kan hvad det vil, forsaavidt dets Villie ikke overskrider de almindelige Naturloves Grændser, end at vor Konstner er en Herkules. Endog for 300 Aar siden har man i Kjøbenhavn havt en Mand, der ved den Dristighed han aflagde Prøve paa, viste, at det allerede da kun kom an paa Villien, at gjøre Ting, som endog i vore Dage vilde opvakt Forundring. Da i Aaret 1514 (d. 20 Sept.) Frue Kirketaarns første Spir skulde opsættes, reiste der sig en Trætte mellem Bygmesteren og hans Mestersvend. Svenden paastod at være ligesaa god som Mesteren. Men denne vilde overbevise hiin om det Modsatte, og da Knappen skulde lægges paa Spiret, befalede Mesteren, at en Bjælke skulde udlægges og fastgiøres. Da dette var skeet, gik han ligeud til den yderste Ende, huggede en Øxe fast deri, og bød nu Svenden at hente den tilbage, efterdi han trodsede saa meget paa sin Dygtighed. For ikke at staae til Skamme gik Svenden derud, men blev hovedsvimmel og styrtede død til Jorden. At gaae lige ud til den yderste Ende af en i saadan Høide udlagt Bielke, udfordrer vel ingen udmærket Muskelkraft, men den kræver dog en Ligevægt i Legemet, der hos en Mand, der hverken var Linedanser eller Æquilibrist, er dobbelt beundringsværdig, og vidnede om naturlige Anlæg, der, uddannede, maatte kunne komme til at gielde for et Underværk. - Alt dette være sagt uden at nedsætte Hr. Franckes virkelige Fortjeneste. Hvad hans Taskenspillerkonster angaaer, da ere de alle af det Slags, som enten ene beroe paa Behændighed eller Skuffelse. Kortkonsterne more, men Skjorteaftrækkelsen er af de ganske simple Løier, som kun bør sees eengang; thi primo quidem decip incommodum est, iterum stultum, tertio turpe.