Viborger Samler, 1848-06-05
Preussernes Tilbagetog fra Jylland og NordslesvigPriisgivelse i det Øieblik, da Fredsunderhandlingerne indledes, maa forblive en Gaade for Enhver, som ikke er indviet i Diplomatiens Maskinegang. Jndlysende er det for den simple Menneske=Forstand, at den fordeelagtigste Stilling sikkrest dicterer en fordeelagtig Fred, og Erfaringen, har lært, at Slesvig=Holsten har at gjøre med en Fjende, som af enhver, ja endog af den mindste Svaghed fra Modstande rens Side øieblikkelig henrives til Overmod. – Uvillien har skaffet sig Luft i Slesv. Holst. Zeit., hvor det hedder: "Det saakaldte enige Tydskland er et saadant, hvori enhver tydsk Regent har i sit militaire og politiske Forhold til Udlandet sin egen Villie, hvor Preussen ikke behøver at ville, hvad Hanover vil, og omvendt. Det enige Tydskland udelukker ikke, at et tydsk Land slutter en Separatfred. Det enige Tydskland er en Coalition imellem flere Fyrster med en Phrase dertil. Det enige Tydskland er den ærlige tydske Mikkels periodisk tilbagevendende Drøm denne tydske Mikkels Drøm er fortræffelig i Vers, slet i Prosa og ingensteds anvendelig i Praxis. Det enig Tydskland haanes af de Danske, og vækker Englands Skadefrohed. Af en Forseelse var Tydskland enigt i 4 Uger; men allerede styre vi ind i den evige Tvist's opkjørte Spor, og det første Offer er Slesvig=Holsteen. Saaledes luttrer Praxis Begrebet om det enige Tydskland; med 40 Mill. Jndvaanere kan det med Møie og Nølen mobilgjøre 30000 Md.; men efter denne Kraftudvikling er det saa udtømt, at af Mangel paa eftertrykkelige Reserver ikke blot Fremrykning udebliver, ikke blot det fjendtlige Land rømmes, men at en Deel af det tydske Landpriisgives Fienden. Det stærke Tydskland er et saadant Land, som til Erstatning for røvede Skibe besætter en dansk Provinds og paalægger den en Contribution af 2 Mill. Specier, og som, uden at have faaet disse Skibe tilbage, uden at have seet en eneste af disse Specier, uden at være angrebet af Fjenden, atter putter i Lommen Proclamationen om Brandskattens Udskrivning og skyndsomst løber langt tilbage ind i det tydske Land... Efterat vor Ret er anerkjendt af Tydskland, nemlig: at Hertugdømmerne skulle forblive sammen udeelte, er det uretfærdigt fra Tydsklands Side imod Slesvig=Holsten ei at forhielpe det til sin Ret, og hvorledes kan det bestaae med Tydsklands Ære at taale denne Uret af den danske Lilleputstat (Kleinstaat), – En hurtig Fred ønske vi Alle; men der gives, saa haabe vi, endnu tydske Mænd, som vel ville Freden, men ingen Fred 4 tot prix, som begribe, at man nu kun kan slutte Freden, naar den danske Uforskammenhed fuldstændig tilfredsstilles, som kun ville en saadan Fred, hvori denne Uforskammenhed hverken fuldstændigt eller halvt tilfredsstilles. Tydskland har optaget Stridshandsken for Slesvig=Holsteen; for Slesvigs Besiddelse staaer Tydsklands Ære i Pant. Naar Fyrsterne ikke indløse deres Løfte, da indløser J det, J tydske Brødre. . . Redact, har til foranstaaende Exclamationer kun at bemærke: den provisoriske Regjering spiller, Va banque!" – "Mais tu Pas voulu, George Dandin!" Uddrag af et Brev fra en ved Espingolerne ansat Frivillig, dat. Ulkebølle (ved Sønderborg) den 28de Mai. - Om Morgenen fik vi hemmelig Underretning om at holde os marschsærdige, da vi muligviis vilde erholde Ordre til at rykke over paa Sundeved imod Fjenden. Kl. 11 indløb Ordre og 1/2 Time efter brød vi op. - Tæt ovenfor Dyppel Veirmølle laae Kjæden allerede i Attaqve med Fjenden, men da der her ikke var noget Terrain for os, passerede vi langs bagved Linien, satte over et Dige og avancerede langs en Hække for at komme Fjenden i Flanken. Vi havde paa denne Vei som oftere under Affairen en høi og har Mark at passere, hvor vi paa omtrent halvt Bøsseskuds Afstand vare aldeles blottede forde fjendtlige Kugler. Paa saadanne Steder gik det naturligviis i det stærkeste Løb. Endelig naaede vi den øn skeede Stilling og sendte nu Tydskerne Salve paa Salve. Vi stode halvt dækkede af et Gjerde, men kunde dog see hvorledes de faldt. Da Tydskerne endelig bleve opmærksomme paa vor Stilling, sendte de os en Kugleregn, der røg om Ørerne paa os saa det var en Lyst. For at gjøre end bedre Virkning, bleve vi nu nødte til med 2 Pjecer at placere os for en Aabning, hvor vi stode uden Dækning og her fik uheldigviis vor Lieutenant (Schou) en Kugle igjennem Armen og maatte bæres bort, ligesom flere Jægere bleve saarede. Den morderske Jld vi herfra rettede imod Fjenden, bragte ham dog endelig lidt i Uorden, og da vi saae dette, stormede vi fulgt af Jægere og Herregaardsskytter under jublende Hurra frem, men maatte dog trække os til Venstre for at tage Fjenden fra Siden. Under Attaqven blev vor Sergeant (Seierdahl) truffen af en Kugle og døde i mine Arme. En af mine Kammerader, Beck fra Kbhavn, fik en Kugle i Armen; paa en Anden gik en Kugle gjennem Støvleskaftet, dog uden at have rørt Benet; selv fik jeg en Kugle i mit Tornister, som tildeels spolerede mit Tøi. Endelig begyndte Fjenden af alle Livsens Kræfter at flygte, og vort Corps komnu ikke meer i Attaqve. Der hvor Fjenden havde holdt sig længst, laae Døde og Saarede i stort Antal. Kl. 11 om Aftenen, efter at Forposterne vare udsatte, vendte den største Deel af vore Tropper tilbage til Sønderborg, hvorvi ankom Kl. 2. (Md.)