Aarhuus Stifts-Tidende, 1833-02-23
En Jndsender har i No. 24 af Aalb. Avis, i Anledning af denne Byes aftagende Handel, som Grund dertil anket over de mange holsteenske Kræmmeres Omstreifen der i Egnen, saavelsom over den utilladelige Brændeviinsbrænden og Handel paa Landet, samt anført: at dette Uvæsen var, ved Øvrighedens Hielp, aldeles hævet i Omegnen af Randers, hvilket denne By nu skal kunne takke sin blomstrende Handel og Vandel for. Referenten deeler Jndsenderens Mening hvad det Ulovlige i den overhaandtagende Brændeviinsbrænden og Kræmmerhandel paa Landet angaaer, men fristes tillige til at troe, at Jndsenderen maa i adskillige Aar ikke have været i Randers, og at han derfor er lidt ukyndig om, hvorledes det nu staaer til med denne Byes, for Øieblikket ingenlunde blomstrende, Handel. Vel er Confluxen paa Torvedagene her endnu betydelig, men Byens talrige Folkemængde skal om Løverdagen af Bonden forsynes med Fornødenheder for hele Ugen. Bønderne komme derfor meest hertil for at sælge; de Færreste for at kjøbe; og er det Sidste endog Tilfældet, maa Kjøbmanden, naar han forlanger en Priis for sine Varer, ikke sjeldent høre: "Nei, derfor kan vi kjøbe det af vore egne Kræmmere!" navnligen de holsteenske, for hvis Besøg Randers Egnen ligesaalidet, som det øvrige Jylland, er befriet. Hvad Brænderierne angaae, da, om der endogsaa endnu drives endeel her i Randers, saa skeer dette visseligt kun med ringe Fordeel, da Landbrænderierne ere istand til at forsyne, til lavere Priser, ei alene Egnen, men endog at afsætte endeel af deres Product til Smaastæderne, hvor det, under Benævnelsen "Skanderborg-Brændeviin, " en gros falbydes Kjøbmændene, og af disse kjøbes billigere, end de selv ere istand til at producere det. Toldanordningen tillader jo desuden at consumere Brændeviin i enhver Kjøbstad, uden Passeerseddel. Med Undtagelse af de Egne, hvori Bønderne ere for velhavende til at fristes til sligt ulovlig Erhverv, trives Landbrænderierne ligesaa godt ved Randers, som ved Aalborg Kanten; men Sagen er nok den at det bliver mere skjult, da Angiveri er noget næsten Ukjendt her i Egnen. - Referenten vil her ikke indlade sig paa at afgjøre, hvorvidt man bør fortænke eller ikke fortænke den holsteenske Kjøbmand i den Fordeel, han søger ved sine Varers Afsætning til den jydske Landalmue, især saalænge han seer, at Jyllands Handel er i Aftagende, hvorved den jydske Kjøbmand naturligviis sløves. Vist er det imidlertid at det maa svare god Regning for ham at holde et Dousin Karle, som han fra 1ste Novbr. til 1ste April lønner med 30 til 40 Rdr. slesvig-holsteensk Courant, belæsser dem hver med en Pose Varer, ja stundom endog forsyner dem med endeel Kolonial-Varer, som i Læsseviis transporteres over Skodborgaa, og saaledes udrustede sender os dem herind i Landet. At disse Karle, kunne undersælge den bosiddende Kjøbmand, ligger i Tingenes Natur, eftersom de hverken svare Told eller andre borgerlige Afgivter. Vil maaskee Nogen spørge, hvorledes komme disse Karavaner over Skodborgaa, henvises blot til den Sag, der ifjor svævede for Retten i Kolding, og hvorved en Toldbetjent tilsatte Livet, da han vilde anholde en 10 a 12 Læs saavel Kolonial, som ManufacturVarer. Men ikke nok at disse Kræmmere paa slig Maade, forsyne Landet med ufortoldede Varer, stundom træffer man ogsaa flere Læs Skind, Vox &c., som de paa lige ulovlig Maade føre ud af Landet. Efter Referentens Mening ville imidlertid hverken Herredsfogderne eller Toldvæsenet nogensinde være istand til at hæmme disse Misbrug og sikkre Kjøbstædboerne deres Rettigheder, saalænge, Landalmuens Fordeel i saa høi Grad taler for de holst. Kræmmere og for Landbrænderierne. For nogle Aar siden forenede endeel af Aarhuus Byes Kjøbmænd sig om at gjøre Jagt efter de holsteenske Kræmmere; men hvad kom der vel ud af det? Den stakkels fattige Kjøbstæd Kræmmer, der, for at tjene sig en Smule til Livets Ophold, tog Posen paa Nakken og vandrede med lidt Kram omkring paa Landet, maatte bøde for hine, der overalt fandt hjelpsomme Hænder, og, naar de engang stædtes i Fare, villigt befordredes fra Sted til andet; medens den forarmede og ødelagte Kjøbstædkræmmer maatte tye til Fattighuset. – Hvad der vel ogsaa bidrager noget til Detail handelens Aftagen i Kjøbstæderne, er de mange, saakaldte Proberettere, hvoraf endeel streife omkring saavel i de store, som mindre Kjøbstæder, og udsælge ikke aleneste til Kjøbmænd, men endogsaa til enhver anden Kjøbstæd borger, der vil indlade sig med dem, enkelte Alen Klæde, Piber, Uhre a., som oftest og et Anker Viin. Slig smaat Rageri, undtagen Vinen, have de saa godt forpakkede i deres elegante Vogne, at selv den meest paapasselige Toldbetjent skuffes, og ved Indkjørselen, uden at ahne Svig, lader dem meget ærbødigt passere. J Preussen og flere tydske Stater maa enhver Probenretter løset Patent, der ikkun gjælder for 1 Aar, og hvoraf erlægges en Afgivt, i Forhold til hvormange Huse Vedkommende reiser for. Sligt Patent maa Probenretteren i enhver By forelægge Stedets Politimester, forinden det tillades ham at forevise sine Prøver, og denne Patent-Udfærdigelse skal indbringe Regjeringen en ikke ringe Sum om Aaret.