JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Adresseavis for Børn, 1779-06-02
Jomfrue Christiana har paa sin SpadsereTour i Kongens Hauge tabt en Arm-Sløife, glemt sine Handsker paa en af Bænkene, og forloret sin Vifte i Kavalleer=Gangen; Aarsagen til dette Tab ligger allene i hendes Ligegyldighed og en slem Skiødesløshed med sit Tøi, som ingen Formaning eller Erindring har kundet afhielpe. Men da hun frygter for en tredobbelt Straf, saa lover hun Finderen, at hun herefter ikke allene vil være agtsom, men endog beflitte sig paa det sindige Væsen, som giør hende baade æret og elsket af Alle.
Adresseavis for Børn, 1779-06-09
Nummer Aar. Første Aargang. for Onsdagen. den 9 Junii. Børn. At vugge Børn er gamle Skikke; Men dette bør man nu slet ikke. Opløsning. paa Spørsmaalet i Nummer 22.
Adresseavis for Børn, 1779-06-09
Dersom den lille Amalia efterkom med et villigt Hierte de smaa Pligter, hun har at fyldestgiøre, dersom hun mindre lod sig erindre om de Artigheder, de Sædeligheder og de Beskedenheder, som fordres af hende, dersom hendes Forældres Formaninger, hendes Læreres Paamindelser, og de Ældres Advarsler maatte være hende en hellig Lov, hvilken hun i alle Dele vilde stræbe at opfylde, saa skulle hun snart fole den Glæde, hun nu savner. Der er altsaa intet, som bringer et Barn meere Rolighed i Sindet og Glæde i Hiertet end Lydighed. Ved denne gode Egenskab er det tryg, hvor det gaaer, og i hvad det foretager sig. Det handler dydigt og ret, det har sine Forældres Venskab, og Gud vil lade alle Ting lykkes under dets Hænder. Det kan gaae frit ud og ind; det har intet at skiule, intet at dølge og intet at frygte, det er stedse rolig, og nyder ved sin Lydighed det fornøieligste Liv. Kundskaber om Fædrenelandet.
Adresseavis for Børn, 1779-06-09
Vi vil ikke besvære vore unge Læsere med Fortællinger om de ældgamle Konger i Dannemark, og Tilstanden i Riget i de ældre Tider. Noget troede vi, de burde vide, om det, man kalder Regiering i Verden. Vi vil derfor alene gaae tilbage i Tiden til den Oldenborgske KongeStammes Begyndelse, hvorfra vores nu regierende Kong Christian den Syvende stammer, og kortelig fortælle dem, at da Kong Christoffer af Bayern, som var den sidste Konge førend de Oldenborgske Konger begyndte deres Regiering, døde uden Arvinger 1448, kom Christian, Greve af Oldenborg, 1449 paa Tronen, men af Stænderne i Hertugdømmet Slesvig og Grevskabet Holstein først blev udvalgt til deres Landsherre, 1459. Han regierede da over Dannemark Norge og Sverrig og Hertugdømmene Slesvig og Holsteen, og var den første Konge af den Oldenborgske Stamme. Efter ham kom hans Søn Johannes til Regieringen. Da han døde, kom hans Søn Christian den Anden, men hans Regiering endede sig kun sørgelig, da han mistede Tronen og sin Frihed, og rev da Sverrig sig gandske løs fra den danske Regiering. Hans Farbroder Frederich den Første blev derpaa udvalgt til Konge. Efter ham kom Christian den Tredie. Hans Søn var Kong Friderich den Anden. Derefter fulgte dennes Søn Kong Christian den Fierde, som var en meget tapper Herre, og regierede. Aa Avis. rede over 60 Aar. Da han døde, kom hans Søn Frederich den Tredie til Regieringen. Han blev i Aaret 1660 en soverain Konge, eller Enevolds Herre. Efter hans Død kom hans Søn Kong Christian den Femte til Regieringen; han havde megen Kriig med Holsteen. Derpaa døde han, og Frederich den Fierde, hans Søn, tiltraadte Tronen; han havde ogsaa megen Kriig med Sverrig og Holsteen; men endelig fik lagt det hele Hertugdom, ved Fredens Slutning 1720, under den danske Krone. Efter ham nød Riget under den fromme Kong Christian den Siette en lykkelig Rolighed og Fred, som vedvarede under den store Kong Frederich den Femte, og endnu florerer under vor regierende Konge, Kong Christian den Syvende, som er den trettende Konge af den Oldenborgske Stamme. Disse Konger har vexelviis haft Navn af Christian og Friderich. Vores nu regierende Konge, Kong Christian den Syvende, er fød 1749 den 29 Januarii. Han kom til Regieringen den 13 Januarii 1766. J hans Tid er den øvrige Deel af Holsteen 1773 lagt under den danske Regiering. Nyeheder.
Adresseavis for Børn, 1779-06-09
En lille Jomfrue stod hos sin Mama, da hun erholdt No. 21 af den saa kaldede Børne Avis, da hun begyndte at læse det Stykke om den fattige Skoeflikker, blev hun meget bevæget, og sagde til sin Mama: Gud give jeg havde 8 Rixdaler, da vilde jeg gierne give ham dem; thi saa havde han sin Huusleie for et heelt Aar, men da hun læste videre, og saae den Proposition, at om hver af de smaa Subskribentere af deres Sparebøsse ville give 4 Skilling, saa kunde Manden blive hiulpet, blev hun glad, og sagde: Min søde Mama, jeg har 9 Skilling i min Æske, naar jeg nu deraf giver de 8te, saa har jeg givet for to; thi maaskee der kan være een iblant os, som enten intet vil give, eller intet kan give, hun løb strax ind og tog de 8 Skilling, og sendte dem. Dette er altsaa den første Jndtægt til vor lille Børne-Kasse, af hvilken vi maaskee i Tiden tør love os en lille ædel Hielp for deres betrængte Medaldrende. O hvor for Børn. vil hine Smaa i Pialter, naar de omringe den fattige Fader og Moder, og skrige om Brød, hvor vil de ikke glæde sig, naar deres meere formuende Medbrødre og Søstre dele deres sparede Skilling med dem. J Sandhed, mine Smaa De kunde ikke spare den til noget værdigere, noget ædlere Brug.
Adresseavis for Børn, 1779-06-16
Nummer Aar. Første. No Aargang. for Onsdagen. den 16 Junii. Horn. Hvalfisken er det største Dyr, I Havet en gevaltig Fyr. Kundskaber om Fædrenelandet.
Adresseavis for Børn, 1779-06-16
Den fuldstændigste Titul, som Kongerne i Dannemark og Norge have, er denne: Vi Christian (Friderich af Guds Naade Konge til Dannemark og Norge, de Venders og Gothers, Hertug til Slesvig, Holsteen, Stormarn, Ditmersken og Oldenborg. Det Kongelige Vaaben afdeeles ved Dannebrogkorset i fire Hovedqvarterer. Udi det første ere de tre himmelblaa Løver for Kongeriget Dannemark, i gylden Feldt omgivne med 9 Hierter, som betegne de 9 Fordum værende Sysler i Jylland. Udi det andet er en kronet gylden Løve for Kongeriget Norge med en Hellebard, i rødt Feldt. Det tredie er spaltet, oven til staaer de tre gyldne Kroner, som betegner det nordiske Monarkie, i blaat Feldt, og neden til de to slesvigske Løver i guult Feldt. Det fierde er ogsaa spaltet, oven til er den gamle cimbriske og gothiske Leoparderte blaa Løve med 9 røde Hierter i guult Feldt, og neden under den kronede og gyldenne vendiske Lindorm i rødt Feldt. Udi Middel skjoldet sees det holsteenske Nelleblad med tre Nøgler, den Stormarnske Svane og den Ditmer ske Rytter, alt i rødt Feldt. Udi Hierteskioldet staaer de to oldenborgske Tverbielker i guult Feldt, og det delmenhorstiske Kors i rødt Feldt. Vaabenholderne ere to Vildmænd med to store Trækøller.
Adresseavis for Børn, 1779-06-16
Correspondence. Jeg tænkte nok, at der vilde findes adskillige af vore unge Læsere og Læserinder, som vilde sættes i Bevægelse af det slet skrevne Brev, som blev indrykket i No. 22. Jkke mindre end tre Breve har jeg faaet, som vidne om, hvor meget de have opholdet sig over en Jomfrue, som i 14de Aar ei kunde skrive bedre. Her er et af dem. Min Herre! Jeg er een af dem, som har den Fornøielse at holde deres Blade; De fordre vore Betænkning paa den lille Jomfrue Elisabeth Cathrines meget urigtig skrevne, og om jeg maatte sige det, skiødesløse Brev, som De har indrykket i No. 22. Jeg tager mig herved den Frihed at give Dem min. Dog, hvorledes skulle jeg bedre kunde give Dem denne, end ved at vise Dem en Prøve af min egen Stiil, og hvorledes jeg i mit 11te Aar vilde have skrevet, om jeg havde været i Jomfrue Elisabeths Sted. Jeg betiener mig gandske af Hendes Anledninger, og vil bilde mig ind at skrive hendes Brev. Men nu være De saa ædelmodig, og ikke ansee det for en Stolthed af mig, men sna Bb. rere.
Adresseavis for Børn, 1779-06-16
Avis. rere betragte det for en Prøve, hvilken jeg underkaster Deres Rettelse og Dom. Thi det har været mig meget om at giøre at skrive ret og ordentlig, og saa meget som muelig at kunde opsætte et fornuftig Brev. Her er Prøven, som De vil behage at gjennemgaae med Jomfrue Elisabeths ved Siden. Beste Veninde!
Adresseavis for Børn, 1779-06-16
Dersom dette Brev maatte finde min hierte Jomfrue ved en god Helsen og et fornøiet Sind, vilde det være mig særdeles kiert. Jeg lever, Gud være lovet, gandske vel, tillige med vores Jomfrue. Und mig dog den Fornøielse og skrive mig til. Det vil være et Beviis paa, at hun ikke har glemt mig. Lille Anna Marie lader og kierlig hilse, og tager sig den Frihed at erindre, uden Fortrydelse, om hendes Filee-Naal, som hun nu selv skal bruge; Ogsaa lader den lille Mathias formelde sin venlige Hilsen, og beder, at hans søde Jomfrue ei vil forglemme sit Løfte med det Bevidste, siden han nu har begyndt at læse i Catechismus. Jomfrue Ficke har bedet mig at lade min Veninde vide, at hendes Soelhat ligger nu færdig. Næst al Lyksaligheds Tillønskning, forbliver jeg stedse min bedste Venindes forbundne Tienerinde. Elisabeth Cathrine.
Adresseavis for Børn, 1779-06-16
Rosenvand, Violstrupper, Jasmin og flere.
Adresseavis for Børn, 1779-06-16
Hvor mange deilige Latverger, Confecturer, Essentser, lugtende Vande, forskaffe ikke Blomsterne os. Ja gaae vi end videre, hvad Nytte giøre de os da ikke i Medicinen, hvor mange Lægemidler have vi ikke dem at takke for, som lindre os i mange Sygdomme. Sophie. O hvor er Skaberen dog god imod os, den velsignede Gud, skiønnede vi dog ret paa al hans Kierlighed. Tak min søde Bestepapa (hun kysser hans Haand) for denne Lærdom. Jeg skal aldrig glemme Den Ved enhver Blomst, jeg seer, skal jeg tænke paa ham, som skabte dem, og lovprise hans Navn, som dannede dem til saa megen Velsignelse for os. Bestepapa. Giør det mit Barn, og dit Hierte vil da føle en sand Glæde ved deres Betragt Hvor blev din Broder? ning. Sophie. Han springer der henne i Gangen med sin Pidsk. Bestepapa. Han føler andre Fornøielser, men ikke saa ægte, som dine, see hvor han jager for Børn.
Adresseavis for Børn, 1779-06-16
efter de arme Sommerfugle, (de komme til ham) Nu Thomas, hvor mange uskyldige Dyrs Liv har du nu ødelagt, siden du kom herud i Haugen, Chomas Jngen, Bestepapal uden disse Sommerfugle Bestepapa. Har de da ikke Liv, mener du Thomas, Liv, Saadanne Tingester! Der er jo nok af dem. Bestepapa. Er der flere, end Skaberen har villet Thomas. Nei, men de ere saa smaa. Hvad kan de føle? Bestepapa. De fole efter deres Natur ligesaameget, som du vilde føle, om man dræbte dig. Thomas. Det vidste jeg ikke. Jeg tænkte ikke, de kunde føle noget, da de ere saa smaa. Bestepapa, Alt Liv har Følelse min Søn, mere eller mindre, ligesom dets Skabning er indrettet til. Bræk en Vinge af en Sommerfugl, eller et Been af en Flue, og det skulle være ligesaa smertelig for dem, som det vilde være dig, om man afskar din Arm eller dit Been. Thomas. Ol hvor mange Smerter har jeg da foraarsaget disse smaa Stakler; men jeg tænkte ikke, de følte noget dertil, og derfor har jeg ofte giort det, uden at giøre mig nogen Betænkning. Bestepapa. Hør min Søn, Lad mig sige dig en Regel, og lad den altid være dig i Minde. Mennesket blev af Gud sat til at være Herre over Dyrene, men han gav det ikke Lov til at være dets Tyran, det maatte betiene sig deraf til dets Nytte, dets Fornøielse; det blev tilladt at aflive dem til dets Føde; men aldrig fik vi Frihed til at behandle det med Haardhed og Grumhed, eller at martre det til døde; Overtræde vi denne Lov, saa forsynde vi os selv imod ham, som skabte baade Dyrene og 23, og som har den samme Magt at sige til disse. Dræb Menneskene, som han havde til at sige til Menneskene: Giører eder Dyrene underdanige. Bekiendt Avis
Adresseavis for Børn, 1779-06-16
Bekiendtgjørelse. fortsættelse af Bæverens Historie. (See No. 21.)¬
Adresseavis for Børn, 1779-06-16
J de to Maaneder Junii og Julii samle Bæ verne sig i Selskab. De komme da fra alle Sider hen imod Strandbreddene, og forene sig der i en Flok af 2 til 300, og nu begynder de da deres Bygninger. Disse opføre de aldrig i Søer, som hverken stige eller falde; det maae være i løbende Vande, som voxer og tager af, der opsætte de først et Dige eller Demning, som kan altid holde Vandet i een og samme Høide. Denne Demning er ofte 80 til 100 Fod lang og 10 til 12 Fod tyk neden ved. For at bygge denne Demning udsøge de i Elven et Sted, hvor Vandet ikke er meget dybt, findes der et stort Træ paa Bredden af Elven, saa begynde de at fælde det, og lægge dermed Grunden til deres Bygning. Maaden, hvorledes de fælde dette Træ paa er denne: Der sætte sig en Deel Bævere om Træet, og begynde at gnave stedse baade Barken og Træet, som smage dem godt, thi de foretrække færsk Bark og blødt Træ for deres almindelige Føde, de gnave saaledes Foden af Træet, og bruge ingen andre Jnstrumenter dertil end deres fire Fortænder, hvormed de afgave det i en temmelig kort Tid, og lade det falde paa tvers i Elven. Naar dette Træ, som undertiden kan være saa tyk som et Menneske, er fældet, foretage mange sig at afgave Grenene, for at giøre det desto beqvemmere til deres Hensigt. Jmidlertid løbe andre Bævere om ved Elv bredden, og skiære Træstykker af forskiellig Størrelse, iblant andet til Pæle, hvis Høide de veed at passe, og efterat de have slæbet dem til Elvbredden, bringe de dem frem til Vandet, holdende dem imellem Tænderne: af disse Træstumper, som de stikke ned i Jorden under Vandet og indslette med Grene, giøre de et tæt Bulværk. Jmedens en Deel holde disse Træstykker lige op og ned, grave andre Hul med Fødderne paa Bunden af Vandet, og for Børn. stikke Pælen deri, hvorefter de indflette dem med Grene, og for at hindre Vandet at løbe igjennem alle disse Aabninger, tilstoppe de dem med Leer, som de røre om, og tilarbeide med deres Forfødder, de slaae det med Halen, hvilken de bruge som Muurskee. Mere hernæst.)
Adresseavis for Børn, 1779-06-16
Til Kiøbs. Bomuld faaer vi af en bekiendt Vext, som voxer i begge Indierne. Bomuldstræet kan vore til 4 a 5 Alens Høide, det bær baade Blade og Blomster. Blomstret er i Skikkelse af en Klokke, guult, og har enkelte Blade. Efter disse Blomster kommer en Frugt af en Valnøds Størrelse, deelt i mange Rum, der indeholder hvide Nopper eller Lokker, som vi kalde Bomuld. Denne Frugt aabnes af sig selv, naar den er moden, og dersom man ikke indhøster dem i rette Tid, skulde Bomulden adspredes og fordærves. Disse Bomulds-Træer kan afdeles i tre Sorter, som ere forskiellige fra hverandre ved Bomuldens Smukhed og Fiinhed. Vi Danske faae vores Bomuld fra Øerne St. Thomas, St. Crux og St. Jeann. Saasnart man har samlet Bomulds Frugterne, bringes de til Mølle for at skilles fra sit Fro, hvorefter den kommes i Sække, som kaldes Bomulds-Baller, den veier 3 til 400 Pund.
Adresseavis for Børn, 1779-06-16
Smyrna alene kan aarlig levere til Europa en til tusinde saadanne Baller eller Sække; men den bedste og smukkeste Bomuld faae vi fra Bengalen og Kysterne Coromandel. Det er ubeskriveligt de mange Maader, den menneskelige Flid og Vindskibelighed veed at at anvende denne nyttige Produkt. For Exempel Nettelduger, Tapetserier, Bomulds Sengetepper, Bomulds Fløiler, Cattuner, fine Bomulds Lærreder, Braket, Kipper, Stoffer, i hvilke den med Silken forarbeides, ere Ting, som Naturens Herre ved denne nyttige Vext skienker Mennesket.
Adresseavis for Børn, 1779-06-23
Nummer Aar. Første. Aargang. for Onsdagen. den 23 Junii. Navn. Blant Fugle har Dykkeren Forsen i Vandet; Men hverken kan staae eller løbe paa Landet. Kundskaber om Fædrenelandet. Dannemark er to Ridder-Ordener, nemlig: J. Elephant og Dannebrog-Orden. Ellephant-Ordenen, eller det blaa Baand, mener man oprinder fra Knud den Siettes Tid i det tolvte Aarhundrede. Ordens Tegnet er en hvid emailleret Elephant, som hænger i et blaat vatret haandbredt Silke Ridderbaand, der bæres fra den venstre Skulder over til den høyre Side Disse blaa Riddere bære paa det venstre Bryst en lottekantet Stierne, i hvis Midte er at see et Dannebrog-Kors. Den anden Ridder-Orden er Dannebrog-Ordenen eller det hvide Baand, stiftet af Kong Waldemar den Anden. Til Ordens Tegn har den et Guld hvidt emailleret Kors, besat med 11 Diamanter, hvilket Tegn hænger i et vatret hvidt og med en rød Kant forsynet ligeledes haandbredt Silke Ridderbaand, der bæres fra den høire Axel til den venstre Side. Paa det høyre Bryst have disse hvide Riddere en ottekantet Sølvstierne, hvori er at see et Kors med dette Ord Restitutor, som er deelt i fire Stavelser, hver Stavelse paa sin Ende af Korset; og i Midten sees Kong Christian den Femtes Navn. Begge disse Ridder-Ordener ere fornyede af Kong Christian den Femte. De have deres egne Statuer, prægtige Ordens=Klæder og Symbola.
Adresseavis for Børn, 1779-06-23
Correspondence. Min lille dydige Frøken Jeg veed, det er i Dag Deres Fødsels-Dag. og jeg formoder, De vil faae en Hoben behagelige Ønsker og Gratulationer. De vil ikke høre om andet end bestandige Sundheder, selvønskende Fornøielser og varige Lyksaligheder, alle vil bestorme Dem med de prægtigste og bestklingende Ord, og Deres unge Siæl vil føle saa megen Glæde, at den troer sig at være i Paradiis. Min kiære lille Frøken, hvad er da tilbage for mig at kunde ønske Dem, De troer dog nok, at der var intet Gode i Verden, som De kunde nyde Deel i, at jeg jo vilde tilbede Dem det af al Godheds Fylde. Men tomme Ord og forfængelige Ønsker være langt fra mit Hierte. Jeg kunde og ønske Dem en Vedvarenhed af alle de Glæder, Sund heder og Lyksaligheder, som Livet kan skienke. Men var mit Ønske viist, ønskede jeg derfor Deres Fuldkommenhed, har Sygdom, har Modgang, har traurige Timer da intet Gode at skien te: O. lad os ikke forvende Himmelens Velsignelse: den findes ofte skiult mellem disse Torne. Hvad Avis Hvad Priis satte vi vel paa Sundheden, naar vi ikke ved Sygdom havde lært at skiønne paa dens Kostbarhed, Sygdom er et af den menneskelige Naturs Vilkor her i Livet, for mange er den en Bane til Himmelen, som en alt for varig Sundhed maaskee ellers skulde have tilsperret. Sande Glæder, hvor vilde Mennesket føle disse, om han nød dem uafbrudt, stedse at leve i Glæde er ikke at føle den, stedse at være fremmed forSorg, er at giøre Jorden til Himmel, og at fæste vore Tanker gandske til sandselige Fornøielser. Men der gives heller ikke saadanne Ting til paa Jorden, som vi kalde bestandige Lyksaligheder. Fuldkommenheder kan ikke have Sted mellem Syndere; hvor forfængelig er ikke da ethvert Ønske, som indslutter det Umuelige.
Adresseavis for Børn, 1779-06-23
Hvad vil De da ønske mig til hører jeg Dem spørge. Det sandeste Gode, min lille Frøken, det sandeste Gode, som Himlen kan skienke Mennesket paa Jorden. Skaberen har givet Dem en smuk Forstand, give De altid maatte bruge den til hans Ære og deres Gavn; han har givet Dem et got Hierte, give De altid maatte bevare det til hans Boelig. Maae dette Ønske opfyldes, saa troer jeg, De vil finde den fuldkomneste Lyksalighed i Livet. Der møde da Sundhed og Sygdom, Sorrig og Glæde, De er rolig og stille, og De vil agte sig for den Lykkeligste paa Jorden. Jeg er Deres Ven Theophile. en Forordninger.
Adresseavis for Børn, 1779-06-23
Den gudfrygtige Vilarius har udgivet følgende Forordning for sine Børn, som den ældste Søn maae oplæse hver Aften, forinden de lægger sig, for sine andre Sødskende. Hver Morgen skal mine Børn, efterat de ere paaklædte, og førend de spise Frokost, forsamlede holde Morgenhøn, og den, som ikke sidder stille og andægtig under Bønnen, maae ikke vente at komme til Bord om Lin Middagen, men skal hungre til Aften.
Adresseavis for Børn, 1779-06-23
Enhver af mine Børn, som nu alle ere over 7 Aar, maae præcis om Sommer Morgener være paaklædte, have holdt Morgenbøn og spiist Frokost til Klokken 7, og om Vinteren til Klokken 8, paa det de af dem, som gaae i Skole, betids kan komme der, og de for Børn. af dem, som blive hiemme, komme til deres Arbeide, alt under Straf, at de, som forseer sig heri, for det første ikke maae komme for mine Øine den Dag, for det andet miste deres Morgen Kringle, og for det tredie bøde 4 Skilling af deres Sparebøsse, som lægges i de flittigere Børns Bøsse. Jngen maae lade sig see om Morgenen for mig, førend de ere toede, accomoderede og paaklædte, og den, hvis Ansigt eller Hænder jeg ikke finder reene, hvis Klæder og Skoe ikke børstede, og i alle Deele ikke saa ordentlige, som de veed, de bør være, skal strax afklædes, deres Haar nedkammes, og iføres gamle Klæder, og derefter opholde sig paa et Loft=Kammer, imedens de andre Sødskende samme Dag skal have Frihed til en ten at spadsere i det Grønne eller giøre Visiter til deres Bekiendtere. Skulde, som jeg ikke venter, Slagsmaal opkomme imellem dem, eller de skulle vove at skielde enten hverandre eller Tieneste-Folkene, eller begaae anden saadan Uartighed, som røber Udyd og Laster, da maae Forbryderen i tre Dage ikke komme for mit Ansigt, han skal spise alene i Forstuen af det, de andre levner, ligge for sig selv paa et LoftKammer, og ingen Omgang have med sine Sødskende, og paa det ikke han skal være ledig, skal han stable en vis bestemt Stabel Brænde hver Dag, som han skal flytte fra det ene Sted til det andet; samt hver Middag komme need i sin Trøie, paa hvilken bør være hefter en Seddel, som skal have denne Opskrift, for min slette Opførsel, og med samme gaae tre Gange om vores og Folkenes Bord, og derpaa forføie sig igien paa Loftet,
Adresseavis for Børn, 1779-06-23
Ethvert Barn, som i 14 Dage har ført et ulasteligt Levnet, som paa ingen Maade har overtraadt denne min Anordning, som hverken klages over af Lærere eller Huusets Folk, som ved Fliid og Duelighed har gjort sig min Yndest fortient, skal belønnes med en Tomark, viser det samme Opførsel i en Maaned, fordobles Belønningen; men fort farer det i disse dydige Bestræbelser, da skal det Avis, det have den Ære at spise alene med mig om Aftenen, gaae ved min Side, naar jeg spadserer, og have Deel i alle de Fornøielser, jeg giør mig selv. udebaNyeheder. Naa lille Broder, Fortæl os nu noget Nyt fra Landet. Ja, jeg har saa meget at fortælle, hvilket vil De helst høre. Noget behageligt, noget, som kan fornøie og Kaa det fornøie mine Sødskende, hvad der har fornøiet mig, saa har jeg meget at fortælle. – Det forstaaer sig, hvad andet – Nu, jeg kan da aldrig sige Dem, hvor behagelig et Syndet var for mig at see Landmanden være sig paa Marken, hvorledes han begyndte at pløie Jorden, hvor Smaadrengene Sang, som kiørte Ploven, og hvor Lerken stemmede i med. Saa hvorledes de saaede Kornet, som varer op til Føde for os, hvorledes de rensede Engene, grov Grøfterne, satte Gierderne i Stand, byggede Hyre-Hytterne; – Ol hvad vart var der i det lille Broder Ja saa snakker Kiøbenhavns Børn, som ikke veed at sætte Priis paa Livets sande Fornøielser. Jeg tænkte ligesaadan tilforn, men nu tænker jeg langt anderledes; Nu veed jeg, der er meere Glæde til end jeg for troede; Saaledes er det at komme udi Verden, og see og høre mere, end hvad man erfarer inden for Kiøbenhavns Volde. – Ja Du skal have Tak. Der er dog mere Fornøielse i Kiøbenhavn end paa Landet. – Det kan nok være. Jeg vil gierne tilstaae, her er meere for Øinene; men De maae forlade mig, paa Landet er der vist mere for Hiertet. Her i Byen er mere Adspredelse, paa Landet derimod faaer jeg Leilighed til at samle mine Tanker, og at giøre mig allehaande smukke Betragtninger over Skaberens Gierninger. Hvilken Vellyst er det ikke at see hans Forsorg baade for Mennesker og Creaturerne. Hvor mange Forandringer løber ikke mit Øie igjennen, som han lader Naturen virke til alle Skabningers Bedste. Jeg seer Kornet saaes, opvoxe og modnes til Høsten. Jeg seer Engen og Skoven grønnes for baade Dyr og Fugle Jeg seer Frugttræer blomstre til tusind Fold Frugt; Jeg seer Munterhed og Glæde baade imellem Menneskene og Creaturerne. Alting er Liv, Virksomhed og Fornøielse. Og hvad foler for Børn. mit Hierte ikke ved disse Syner, hvor opløftes det til den algode Gud med Lov og Tilbedelse, og kan der da nu vel tænkes en større Fornøielse, hvad siger alle Kiøbenhavns Forfængeligheder imod en eneste Sommerdags Herligheder paa Landet – Du er jo ret bleven en alvorlig Landmand, lille Broder, Men kan du dog ikke fortælle os en smuk Historie, eller behagelig Hendelse, som Du har selv seet paa Landet? – Aa jo vil De høre, skal jeg fortælle Dem en gandske artig Historie: (See samme i næste Nummer.