Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-05-29
J Underhusets Møde den 3die Mai fortsatte den nye aristoratiske Anglikanske Opposition sine Angreb paa det nye Ministerium Hr. Dowson paastod, at Hr. Canning havde tilbageholdt de indgivne Demisioner for at overlevere dem til Kongen paa eengang for at forstærke Jndtrykket og bringe Kongen til at troe, at man blot havde handlet af Factionsaand og Cabale, og han paa stød, at den første Minister havde kun tragtet efter at tilfredsstille sin Ærgierrighed, og at han just ikke havde handlet meget samvittighedsfuldt ved de Midler han havde betient sig af; men Hr. Brougham maalede ham Skieppen fuld og forsvarede ikke allene det nye Ministerium imod alle de beskyldninger, som Oppositionen gjorde imod det, men erklærede tillige, at han aldrig havde seet et meere heftigt, usammenhængende, samvittighedsløst og ufornuftigt Oppositionspartie at organisere sig end det, som var optraadt i disse Dage. – Hr. Canning retfærdiggjorde sig omstændelig imod den Beskyldning, at han havde holdt Ministrenes indgivne Demisioner tilbage for at indlevere dem paa eengang, ligesom Hr. Peel paa sin Side forsvarede det nye Oppositionspartie imod den Beskyldning, at de blot havde til Formaal at forskaffe de afskedigede Ministre deres Embeder igien. Ogsaa paastod han, at det nye Ministerium var ikke mindre indvortes eenig og deelt, end det foregaaende. – Sir Francis Burdett sagde, at han bestandig har havt Ag, telse for Hr. Peels Redelighed; men dennegang syntes han at ville bringe ham paa andre Tanker. Jeg er, sagde han, hverken Vhig eller Tory, begge Udtryk have ingen Meening længere og burde forglemmes med de Følelser hvorfra de ere udsprungne. Jeg er Engelsk Undersaat, Constitutionens sande Grundsætninger troe, og glæder mig endelig ved at have fundet Leilighed at bevise Kronen, at min Loyalitet ikke bestaaer i blotte Ord, men i at tiene Kongen imod en Faktion, som vilde sætte ham i Forlegenhed. Forresten erklærede Hr. Burdet, at det hverken var klogt eller raadeligt strax at ville paatrænge Huset de to store Qvæstioner, Parlamentsreformer- og Emancipationen; han for sin Deel var allene glad over, at den bigotte og bornerede Deel af Ministrriet var afgaaet. Sir Edvard Knatchbull sagde derpaa: at han havde ønsket, at Regieringen var vedblevet efter Lord Liverpools Grundsætninger og troede ikke, at en anden Minister kunde saa let erhverve sig samme Tillid som han Herpaa erklærede Hr. Canning at han glædede sig over at Oppositionen havde nu heiset sit Flag (almindeligt Biefald.) Det er tusinde Gange bedre end Neutralitet; hvo som er fiendtlig findet han træde frem, jeg vil svare ham igien med ligesaa meget Kiækhed. Da jeg nu eengang er kommen paa Benene, sagde han, saa maae det være mig tilladt at svare paa to Spørgsmaal, endskiøndt jeg ikke er forpligtet dertil efter Parlamentets Regler. Man spørger mig hvad jeg agter at foretage mig med Hensyn til Parlaments reformen; jeg svarer: at modsætte mig den saa længe jeg lever, hver Gang den bliver bragt i Forslag; for det andet hvad jeg agter at giøre med Testakken. Jeg erklærer at jeg vil modsætte mig dens Tilbagekaldelse (Testakten indeholder den Lov, som Parlamentet fordum udgav imod Papisterne, hvori det blev paalagt dem at aflægge Test- eller Prøve Eeden, som bestaaer i at afsværge Pavens Herredømme, og Transsubstantiationen). Tilfældigviis har jeg aldrig yttret mig tilforn over dette Punkt for Huset, og bemærker derved, at efter min Formetning skal Lovgivningens Bestræbelser ikke gaae saa meget ud paa at afhielpe theoretiske som praktiske Mangler. Jeg er imod ethvert Forslag til at tilbagekalde Test akten, fordi deraf kunde fremkomme en praktisk Fare. Paa den forrige Talers Anklage: at Regieringen har overladt til andre at svare paa de Spørgsmaal, som kunde giøres til den om den Politik som den vil følge, erklærer jeg at Anklagen er usand. Jeg har ikke vægret mig ved at svare derpaa, og skal aldrig giøre det; men man har ikke henvendt Spørgsmaalet til mig. Sir C. Knatchbull blev meget vred over det Udtryk usand, og haabede at Hr. Canning vilde tage det tilbage, som noget der var undfaldet ham i Talens Heftighed; men denne vilde paa ingen Maade beqvemme sig dertil, og sagde at man gjorde ham Uret, naar man beskyldte ham for en overdreven Heftighed; thi i saadant Tilfælde nærede han Freden paa samme Maade hos sig, som Flintesteenene Jlden. - Hr. Dawson blev ogsaa meget vred over den Maade hvorpaa Hr. Canning havde medtaget ham og forivrede sig i den Grad, at han rev en stor Deel Papirer ned af Bordet, som foraarsagede en almindelig Latter.