Viborger Samler, 1791-01-17
Hr. David Macbride, en Jrlandsk Læge, som blant Læger og Naturforskere er vel bekiendt, som en vittig Mand, med en philosophisk paa det Almeennyttige henvende Tænkemaade, har for nogle Aar siden forelagt det Kongelige Videnskabers Selskab i London en nye Maade at aarde Læder paa, som han har udfunden ved en lang Rad af Forsøg, som han i hele 10 Aar har brugt med Nytte, og som han har anvendt i 4 Aar i en stor Læder=Fabrik i Belfast i Jrland, som han har anlagt med andre rige Kiøbmænd, til overmaade stor Fordeel for Jnteressenterne. Denne Maade er altsaa ikke en blot Stille Speculation af en Lærd, men en Bearbeidelse, som er stadfæstet ved mange Aars Erfaring, og som her til Publici Nytte bekiendtgiøres efter hans Bog, som kaldes: Underretning om Garvning, efter hvilken Læderets Bonitet ikke allene forbedres, men Tiden til sammes Forarbeidelse forkortes, og mindre Bark forbruges. Da denne nye Garve Maade især beroer paa den Grundsætning, at Kalkvand udtrækker Eege, Barkens Kræfter meget bedre end simpelt Vand, saa skal den første Omhue rettes derhen, at Garveren vel underrettes, paa hvad Maade Kalkvandet dertil best beredes: 1) Man anskaffe sig et stort Kar, som et langagtig fiirkandtet Vandtrug, hvis Dybde maae i det mindste være dobbelt saa stor, som dets Brede; og Rummet i Forhold til Garveriets Størrelse. 2) Dette Kar maae staae i et passende Hiørne af Garverie Gaarden, under et Tag, og være saaledes anbragt, at man kan lede Luden fra det i alle Bark-Gruberne, derfore maae det stilles betydelig høiere end alle Bark-Gruberne. 3) Karret maae have en Hane paa Siden, omtrent 1 Fod oven for Bunden af den, at man efter Behag kan aftappe den deri indeholdte Lund; og i Bunden maae den have et rund Hull, som har omtrent 5 til 6 Tommer i Tværmaal, og som maa kunde stoppes med en lang Tol; denne Aabning anbringes best over en Rendesteen. 4) Karret maae oven til have et Laag af Bredder, som maae være stærk nok til at kunde bære en Karl, og i Laaget maae være en Aabning tvert over fra den ene Side til den anden, omtrent af 2 til 3 Fods Vidde. 5) Kunde man lave det saaledes, at et løbende Vand kunde giennem et Rør ledes i Karret, ville Arbeiderne befries derved for en god Deel Arbeide. Men var det umueligt, saa maatte en Pompe anbringes paa et skikkeligt Sted, for at i fylde Karret fra Tid til anden med Vand, naar behøvedes. 6) Er Vandtruget eengang anbragt (som er den eneste Anstalt, som man ved den nye Maade behøver meere ved Garvningen, end ved den forrige,) saa er Kalkvandets Tilberedning overmaade let og simpelt. 7) Først fylder man Vandtruget med Vand, og for hver Oxehoved Vand, som det indeholder, kommes 10 til 12 Pund got ulædsket Kalk deri. 8) Man maa blande Kalken vel med den heele Mængde Vand, derved at man rører det vel og fra Bunden med en Rage, indtil man seer, at Kalkdeelene have udbredet sig lige stærk i Vandet, og heele Blandingen seer ud, som en Melk; saa lader man det staae et Par Dage for at sætte sig, at de uopløste Kalkdeele kan have Tid at falde til Bunds, og til Kalkvandet bliver ganske klart, og giennemsigtig, som Kildevand, saa er dette Kalkvand fuldkommen færdig til Brug. 9) Hanen maa, som meldt (No. 3) i det mindste anbringes 12 Tommer over Karrets Bund, at man kun kan aftappe det ret klare Vand; og Hullet i Bunden, som altid maa være tilstoppet, er derfor der, at de uopløste Kalklevninger kan bortskaffes ved at aabne Tollen, saa ofte behøves, for at rense Kalktruget. 10) Efterat den første Brygning af Kalkvand, som man vel kan kalde det, er forbrugt, behøver man kuns at fylde Kalktruget anden Gang med Vand: Man røre nu Bundfaldet af Kalken og fra Bunden med Ragen anden Gang saaledes, at den forbreder sig over alt Vandet, og blandes dermed, som tilforn er anviist, og saa lader man det igien staae, at det kan have den fornødne Tid at sætte sig; saa kan man erholde den anden Brygning af Kalkvand, og paa samme Maade, den 3die, 4de, 5te, ja maaske den 6te af den samme første Mængde Kalk, saalænge nemlig man finder, at Kalk vandet endnu er stærk nok. 11) Man har 2 Maader, hvorpaa man kan kiende, om Kalkvandet endnu er stærk nok, den første er Smagen, og ved en lit en Øvelse lærer man meget let at kiende det. Den anden er, at man giver Agt paa en vis Hinde, (eller fast Skum) som ligesom de allertyndeste-Jis-Skiver vise sig, paa Kalk vandets Overflade. Saa længe denne Hinde endnu viser sig svømmende paa Kalkvandets Overflade i Kalktruget, saa kan man slutte, at det endnu ikke behøves at komme frisk Kalk deri. 12) Men, saasnart Hinden ophører at vise sig, eller man mærker paa Smagen, at Kalkvandet har ikke meere den fornødne Styrke, saa tager man Tollen ud i Bunden, og renser Kalk truget ved at bortseie de grove Kalklevninger, og naar saaKalktruget er ganske reengjort, kan man foretage en nye Brygning af Kalkvand, efter den fra (No. 7 til 11) foreaskrevne Maade, især hvad Kalkens Omrøring og den til samme Nedfald behøvende Tid angaaer, at Vandet kan faae sin fuldkommen Klarhed. Paa denne Maade vedbliver man Aar ud, Aar ind, og sørger for, at man stedse har en tilstrækkeliForraad af Kalkvand. 13) Dette Kalkvand er det nu, som man derefter maa betiene sig af, for dermed at giøre Barkfuppen eller Barkoesen, isteden for med simpel Vand; og heri bestaaer især Forskiellen paa den gamle og nye Maade at garve Læder paa Thi naar Barkoesen er saaledes tilbereedet ved den malede Egebarkes Opblødning i Kalkvand i de smaae eller Haandgruberne, som man ellers pleiede at giøre (kuns med den Forskiel at man lader Barkoesen løbe igiennem 2 Haandgruber) saa kan man betiene sig af samme paa samme Maade, som man pleiede at betiene sig af de sædvanlige (uden Kalkvand med simpelt Vand tilberedte) Barkoeser; i det ikke den mindste Forskiel behøves at giøres i Henseende til al Hudernes Behandling og Bearbeidelse, førend de skulle komme i Barkorsen. Enhver Omstændighed med Hudernes Udstrygning, Skaven o. s. v. maa bruges ved den nye, som ved den gamle Maade; og de afskavede Huder maa behandles den tilbørlige Tid i Haandgruberne; og derpaa lægges i de store Barkgruber, mellem hver Lag Huder bestrøes med Bark, og oven til bedækkes med et Lag Bark; og saasnart man finder, at Læderet er tilstrækkelig giennemtrængt af Barkoesen, det er, at de ere nok barkede, saa kan man tage dem ud, tørre dem, og derefter fuldkommelig tilberede dem som Kiøbmandsvahre, eller til det forskiellige Brug, hvortil Læderet er bestemt. Kuns dette maa man altib agte, at førend man bruger Barkoesen, maa man først lade den løbe af en Haandgrube i den anden, da den ellers kunde giøre Læderet sort. (Resten følger) Parodie, Paa Hr. S. . .... Sang i Samleren Nr. 1. dette Aar. vid. pag. 4 & seqv. Godt ofte hændes den Bondemand, Hans Sukke, Bønner og heldig Grøde, Blier hørt af Gud, og hans Agerland Bær Frugter, der ham gier nærsom Føde Vel veed han ikke, Af heede Drikke, Dem andre got Folk af Glas udstikke, Men lever dog Ved Hanegalet i Morgenstund, Han letter Kroppen, seer Solen pippe, Ei Øine kræve end nok en Blund, Ei Fod ham byder af Smerter trippe Han under gierne, Enhver sin Hierne, Der troer at Vellyst skal Kroppen værne Mod Livets Stød. Saa søber han da sin Øllebrød, Og siger: Moder, vi skal til Hove Han gaaer og synger; thi aldrig nød Han Reglen af: Du skal altid sove, Han meener Manden, Har lidt paa Panden, Som troer Godseier at være Fanden; Thi det er dumt. Han veed den Eier betale maae Til Kongen Extra- og andre Skatter, For ham og Godset, om nogle faa End selv betale, han let dog fattter: At det maae være, En dyre Ære, Sig af et Jordegods at ernære, Hvor Staadre er. Han frygter ikke for Tammpedrag; Thi ingen Bøddel ham Tampen viser, Og ei forstaaer, han hvorfore Nag Til Herremænd man bær i Aviser, Thi disse føde Dog mangen øde Forarmet Bonde af egen Grøde, Taer ei igien. Vel har han hørt, at der Onde var, Der leer af Bonden, naar Kaar er slette, Men at dem eene kun Jylland har, Derom han aldrig har hørt berette: Men stadig troer, At Tidsel groer J hvert et Land, Adamiter boer, Som Vessel har Thi lever nøiet den Bendemand, Og deer for Kongen, der naadig tænker Paa ham, paa alle, paa hver i Land At Christian brækked Haardheds Lænker, Som enkel Onde Paalagde Bonde, Det prises af ham, og alle Munde Jstemme med!! Spørgsmaale.