Berlingske Tidende, 1829-08-21
Paris, den 6te August. Bladet Constitutionel gjør følgende Betragtninger, i hvilke Ga gette de France ogsaa nu erkjender en russisk Kilde: "Siden Peter den Stores Tid var Ruslands Opmærksomhed stedse henvendt mod Syden. Retningen, i hvilke dets store Floder løbe, - denne naturlige og nødvendige Vei til at afsætte dets Producter, - gar dets Politik denne Tendents. Besiddelsen af det aforske Hav og siden af det krinske, der satte det i Stand til at deeltage i Herredømmet over det sorte Hav, retfærdiggjorde dets Hensigter og lønnede dets vedholdende Bestræbelser. Efterat have erhvervet sig disse Besiddelser, erkjendte det Peterborgske Cabinet, at det blot havde erholdt en store Circulations=Strækning for fine Kornvarer, men ingenlunde var i Besiddelse af den egentlige Udførsel, thi en fremmed Villie kunde efter Lune og Vilkaarlighed tilbage, holde, beslutte, ja endog confiskere Producterne, naar de kom i det sorte Hav. Saasnart man tydeligen erkjendte dette, kunde ikkun een Tanke herske i det russiske Conseil, den nemlig : til en hver Priis at erholde uindskrænket Frihed for Skibsfarten, uden hvilken den skjønneste Deel af det russiske Rige aldrig turde haabe sin Velstands heldige Udvikling. Denne en fri Circulations Nødvendighed erkjendes ei allene af den russiske Regjering, men føles ogsaa af alle dens Undersaatter. Der gaves ingen Jndvaaner i samtlige Provindser, som dette især interesserer, der jo tilskrede hindringer, som Tyrkerne lagde i Veien, at hans Jorders Afgrøder havde saa ringe Værdie. Krigen imod Tyrkerne er derfor national, grundet paa det reelleste, mægtigste, varigste Motiv nemlig Interessens. Alle Ruslands Tractater, og blandt disse den nyeste, den i Akierman, have det Øiemed, at betrygge de russiske Producter hiin Vei. Øiensynligen har Rusland af ingen anden Grund grebet til Vaaben, end for at fuldstændiggjøre sig politiske, sit Søevæsens- og Handelsystem; det vil ikke vegetere midt i al dets territoriale Rigdom. At man i Krigene før den nærværende, aldrig havde smigret sig med at opnaae dette Maal, bevise de svage Midler, man anvendte. Jmidlertid kom man det dog ogsaa med disse svage Hjelpemidler nærmere. Ved enhver Overeenskomst tog man Positioner, og medens Grændserne saaledes efter haanden rykkedes Constantinopel nærmere, forberedede man sig til at gribe den første gunstige Leilighed, til at bekræfte gamle Traditioner. To Begivenheder i den sildigere Tid bebuddede den saa længe ventede Dag : Grækernes Jnsurrection trættede og svækkede Tyrkerne i en sexaarig Kamp, medens Mahmuds Reformer tilintetgjorde Halvmaanens gamle Forsvarere, uden at den nyskabte Hær erstattede disses Tab. Her maae man er kjende den indre Fasthed af det russiske Cabinets Doctriner. Den vogtede sig vel, ubetænksomt at blande sig i Striden, som Hellenerne begyndte. I hele fire Aar indskrænkede det sig til at yttre sine Klager, og samlede saaledes de Fordringer, som skulde retfærdiggjøre dets Beslutning, naar det fandt det passende, at gjøre den gieldende. Ligesaa omhyggeligen vogtede det sig for at blande sin Sag med Grækernes, og forbeholdt sig saaledes Frihed til at handle selvstændigen. Da det russiske Cabinet omsider erklærede sig, viste det sig stedse kun med saadanne Midler paa Kamppladsen, som passede til dets sindigen overveiede Planer, der langsomt udviklede sig. Ved denne kloge Fremgangsmaade undgik det, i alt for høi Grad at vække Europas Opmærksomhed. Den 30te Juli er Redacteuren af Aviso de la Mediterrance i Toullon dømt til tre Maaneders Fængsel og en Pengemulet af 600 Fr. Han fandtes skyldig, i en Artikel af sit Blad at have gjort Statsreligionen latterlig. I Henseende til en anden Artikel: "Om Russernes og Tyrkernes moralske Tilstand, hvorfor han ogsaa var sagsøgt, blev han frikjendt.