Aarhuus Stifts-Tidende, 1833-03-30
Nu meldes pludseligt fra Toulon, at Marskallen var indtruffen dertil, og havde strax, saa syg han end var, med en paafaldende Jil, begivet sig lige til Paris. Pistolskudssagen, der nu næsten var forglemt, har paany gjort megen Opsigt i Paris. Den har været for Retten i disse Dage, i Anledning af to mistænkte Personer: Privatlærer Bergeron og en medicinsk Candidat Benoit. En stor Mængde Vidner (160, blandt hvilke den bekjendte Demoiselle Boury, bleve afhorte, men hvis Udsagn vare saa uenige og modsigende, at de ikke kunde bringe til noget Resultat. Klagens Forelæsning varede allene i halvanden Time. Paa For ladningerne havde man fundet en latinsk Stiil, som troedes at vidne mod Bendit, der ogsaa giver Privatunderviisning, men han erklærte: at da der i bemeldte Latin fandtes 3 grammatikalske Feil i 4 Ord, vilde han heller gielde for Kongemorder end for en saa uvidende Æsel, at han skulde have ladet slige Bommerter staae urettede. Paa Spørgsmaalet til Bergeron, om han havde sagt: "at Kongen fortjente at skydes" svarte han: "Tænkt det maaskee har jeg, men at jeg skulde have pralet dermed, ligger ikke i min Caracteer. Vi Republikanere ansee overalt ikke Kongen for saa vigtig en Person, at det skulde behøves at dræbe ham, naar han først var stødt fra Thronen. Meget mere vilde vi lade ham med alle sine Penge drage den hvorhen han vilde." Paa en Dragons Vidnesbyrd, at Bergeron havde erklæret sig utilfreds med Ministeriet, svarte han: "Os Republikanere er det ligegyldigt hvem der er Minister, tvertimod jo slettere de ere, jo kjærere er det os, desfør er det forbi med Monarkiet!" Bergeron paastod, at han den 19de Novbr. slet ikke havde været paa Kongebroen (hvorfra Skuddet kom, men hvorledes han havde tilbragt Dagen, det kunde han ikke gjøre synderlig Rede for, imidlertid lod han sig dog ikke forbloffe, og spurgte Generalprocureuren, om han huskede Alt hvad han foretog sig den 18de. Størst Opsigt gjorde Gensdarmeobersten Raffes Udsagn: at man allerede om Morgenen havde vidst i Thuillerierne, at der vilde blive skudt efter Kongen. Det Hele synes saaledes at falde ud til en Mystification, og det bliver som den Anklagedes Defensor, Hr. Joly bemærkede, stedse meere indlysende, at en usynlig Haand har været med i Spillet." – Den 18de Marts faldt Dommen, og begge de for Attentat mod Kongens Liv anklagede Personer bleve aldeles frifundne. Da Kjendelsen: "Uskyldig!" blev forkyndet, raabte over 500 Stemmer fra Tilhørerpladsene: "Bergeron leve! Benoit leve!" – Af Frygt for Folketumult havde Politiet, medens Forhørerne varte, truffet gandske overordentlige Forholdsregler: Linie-Reserverne havde maattet staae marschfærdige i Kasernerne, Vagterne havde været fordoblede, Kavallerie=Regimenterne havt Ordre at holde sig parat til at sidde op, selv Garnisonerne i St. Denis og Vincennes havde maattet staae under Gevær. Men da Sagen faldt saavel ud, gik Alting roligt af, paa det nær, at MamselBoury var bleven pebet ud, og at en færdig Tegner, havde paa Retssalens Væg med Kul udkastet hendes Portrait med en uforskammet Hosskrivt. Det franske Ministeriums Popularitet har atter faaet et Naadestød derved, at den gamle Lafayette har ført Klage over det, fordi det har krænket Privatvaaningernes Uantastelighed ved at lade Gens d'armer bryde ind paa hans Landsted og bortslæbe hans Gjæst, den berømte polske Professor Lelewel, som der menes, paa den russiske Regjerings Begjæring.