Viborger Samler, 1782-12-16
Om en Bonde, som ved een og samme Jnqvisition befindes at have to eller fleere Brændeviinsredskaber, bør bøde de ved Forordningen fastsatte 300 Rdlr. for hver i sær, eller alene for Forseelsen, uden Hensigt til flere Redskaber, Dersom Dersom Forordningen af 26 Apr. 1776 saaledes bør forstaaes, som Hr. T. udi sit Svar formeener, saa spørges: hvorledes det da, paa Grund af samme Forordning, kan være Ret, at en Bønde, hos hvem ikkun findes en Brændeviinshat, eller et Dæk, eller et par Piber, uden at han enten eier meere end een af disse Deele, eller noget andet ulovligt imod Forordningen hos ham opdages, dog bør bøde de fulde 30 Rdlr. Man vil svare: Saadant skeer i Medhold og Følge af Forordningens 1 og 28; Men er da et Dæk, en Hat, eller et par Piber, naar samme forefindes, ene nok til at bestemme Mulcten af 30 Rdlr.; hvi skal den da ei beregnes stykkeviis, naar et komplet Brændeviinsredskab antræffes, hvorved der da kunne udkomme en Mulct af 120 Rd. Den allequerede Forordning befaler: At den til Brændeviinsbrænden uberettigede Landmand skal skille sig af med sine Brændeviins redskaber, maae intet deraf tilbageholde, hvad enten han kan bruge, eller ikke bruge det til Brændeviinsbrænden; Og giør han ikke det, bør han uefterladelig bede for hver Gang noget Brændeviinsredskab hos ham antræffes 300 Rdlr. Altsaa 30 Rdlr. forre. Brændeviinshat, 30 Rdlr. for et komplet Brændeviinstøi, 300 Rdlr. om det endog var overkomplet, eller dobbelt; Thi kan en Brændeviinshat, eller et hvert enkelt Stykke af Tøiet, beede Brændeviinsredskab og straffes ligesaa; Og bliver det taget udi saadan Forstaaelse, som det virkelig giør, der og er meget Ret, da enhver Overhørighed imod de Kongel. Love bør bør straffes, saa viser denne Omstændighed, at Forordningen hensigter meere til Tøiets aldeles Afskaffelse, end sammes Misbrug, da det sidste nødvendig maae ophøre, naar befalingen som den burde, nøie var bleven efterlevet. Det kommer da ikke an paa, hvad enten Tøiet bruges, eller af Mangel paa Komplettering, ei kan bruges, men Sagen er, det maae aldeles ikke haves eller findes hos nogen uberettiget Bonde, under den dicterede Straf 300 Rdlr. Og hvis enten Kaaber handlere, Kaabersmede, Borger eller Kiøbstæd Jndvaaner, eller de til Brændeviinsbrænden privilegerede paa Landet, skulle understaae dem at sælge, laane eller paa nogen Maade overlade den uberettigede Landmand noget Brændeviinsredskab, skal Disse straffes saaledes som Forordningen særskilt bestemmer for dem. Forordningen af 30 April 17734, den 3 s. befalede: At ingen Distelleerpander eller Brændeviinskiedler og Hatte, maatte, 3 Maaneder efter Forordningens Publikation, paa Lansbyerne hos Møllere, Bønder eller Huusmænd, bruges eller findes, under Straf for hver Brændeviinskiedel eller Hat 6 Rdlr.; hvilket vil vel ikke sige andet, end at for hver Gang Brændeviinsredskab, lidet eller meget, efter den Dag blev antruffen, skulle bødes som fastsadt var; thi den Talemaade: af hver Brændeviinskiedel eller Hat, kan paa ingen Maade anderledes udtydes, med mindre man og her vil statnere Bøder for Brændeviinsredskaberne stykkeviis, der dog, saavidt mig er bekiendt, ingen ingensteds saaledes er forstaaet, der og var at udstrække Straffen langt haardere, end det nogensinde haver været Lovgiverens Meening. Hr. T. har udi sit Svar indseet og tilstaaet, at det var en vel grundet Regel, at Straflovene hellere bør forklares restrictiv end extensiv; men i Henseende til Straffen paa Forbrydelserne imod Forord. af 26 April 1776, formeener han denne Regel ei lader sig anvende, da, som han anfører, i tet var lettere end at eludere Forordningen, og derpaa anfører et Exempel hvoraf 30 Beboere udi een Bye kunne betiene sig; men man maae ikke supponere, at nogen Jnqviviteur, mindre Dommer, skulle være saa hiertelig eenfoldig at troe: at een Mand i een Bye skulle cier 30 komplette Brændeviinstøier, dem han ligesaa lidet behøvede, som 30 Bagerovne, om det end kunne tænkes at 30 Bønder skulle kunne udfinde det Raad, at forvare deres Brændeviinstøi alle hos een Mand: her vilde da nok blive anstillet en Exammen, og Bonden som havde saa anseelig og u roelig et Forraad, tilpligtes at giere Rede for, hvor han var kommen til den store Guds Velsignelse, og naar han da er ved Eed kunne bekræfte, at disse Brændeviinsredskaber alle vare hans, fik han enten være Mand, eller vise Mand; Men naar det hos en Bonde antreffende Brændeviinsredskab, hvad enten det er lidet eller meget, virkelig er Bondens eget, og saaledes endelig af ham vedkiendes, saa sees ikke, at han efter Forordningen kan paabyrdes større Muleter end de fastsatte 30 Rdlr., lige saalidet som 30 Rdlr. 30 Rdl. for et Brændeviinstøi, funden hos en Mand, ville være nok, om og naar det kunne opdages, at Kiedlen var Hanses, Dækket Peders, Hatten Sørens og Piberne Christens, hvorved der ufeilbarlig ville bødes 300 Rdlr. af hver i sær Jndfald.