Den Vest-Sjællandske Avis, 1828-03-08
Der skrives i Allgemeine Zeitung No. 54 fra den Russiske Grændse under 14de Februar med 2de Udmærkelses Tegn, Udkrævede ikke den Parlamentariske Skik, at man skulde betiene sig at mange Ord og maatte ikke hyppig de Kongelige Prærogativer tiene i Constitutionelle Stater til at tilfredsstille Partierne, saa kunde man allene betragte Talen fra Thronen i det Engelske Parlament, som en Afskedstale fra Britternes Konge til sine Allierede, og med Rette besvære sig over den liden Loyalitet, som et ellers saa agtværdigt Folk vilde udvise i dette Tilfælde. Og saa maatte det tiene til en Advarsel for enhver Mag at indlade sig i Forbindelser med det, naar det vil handle efter Vilkaarlighed, og de indgaaede Forbindelser kun skulle blive holdte fra en Parlaments-Session til en anden. J hvad for en Forandring saa der kan foregaae med den Engelske Administration, saa har dog Rusland og Frankerige hverken afsluttet Tractaten med Ministeriet Canning eller Ministeriet Goderich, men med Kongen af Storbrittannien, hvis Ord ikke maae være mindre hellige end enhver anden Monark. Hvormeget maae man derfor ikke beklage, om man endog har isinde i England med Oprigtighed at holde den afsluttede Alliance, at dog Talen fra Thronen og de Debatter, som den har foranlediget, kunde udtrykke sig paa en saa tvetydig Maade, som i en Frastand kan faae et farligt Udseende og vanskelig kan retfærdiggiøres. Føle derfor de Høitorys, at det var nødvendigt, at de maatte holde Traktaten af 6te Juli, saa var det ikke klogt at give Talen fra Thronen denne Form, som maatte give Anledning til de bitterste Debatter og de omfindtligste Udfald paa Englands troe Allierede og hvorved det fik det Udseende som at Tvang og ikke frie Villie havde bestemt den Engelske Politik. Sikkert en beklagelig Forfatning, hvori den Allierede, hvis Overmagt fordrer en saadan bindende Lov, er ikke mindre udsat for Farer, end den som maae føie sig efter Loven, og hvorved Keiser Nikolaus virkelige ædle Sindelag, ligesaalidet kunde blive smigret som Englands Politik fortiente Agtelse. Om endog enhver oplyst Britter maae være overbeviist om, at Storbrittannien vil forblive i den Bane, som den har begyndt at betræde, saa er dog ikke Continentet saa bekiendt med denne Øes Forhold, at en Frygt ikke der skulde blive udbredet for, at en Afvigelse fra Principet vil finde Sted, og at den i Europa saa nødvendige Rolighed kunde blive forstyrret. Det havde derfor været saameget mere nødvendigt, at de Personer, som bestyre de udenlandske Anliggender i England havde bedre bragt deres Yttringer i Overeensstemmelse med Tænkemaaden paa Continentet, for at de andre Magter ikke skulde ved en falsk Fortolkning af den Engelske Politik fatte Mistillid til den og uvilkaarligen for andre et System, hvorved de holdt fast med en religiøs Jver Der tales om, at England vil afsende 10,000 Mand til Morea, og har opfordret Frankerige til at gjøre det samme. – Der skal fra i Fior være en Deficit i de Engelske Financer af over 8 Millioner Pd. Sterling - Fra Paris berettes: at den bekiendte Hr. Royer Collard er bleven udvalgt til Præsident for de Deputeredes Kammer; det liberale Partie vil datere derfra en nye Tidsregning for Kammeret. – Man vil nu vide i Paris, at Kongen af Persien har begyndt at afbetale paa sin Tribut til Rusland og man venter hvert Øieblik Fredens definitive Afslutning.