Berlingske Tidende, 1816-01-26
Petersburg, den 15de Januar. Følgende er den Ukase, Hs. Majestæt Keiseren med Hensyn til Jesuiterne har udstædt til det dirigerende Senat, Ved Vor, efter lykkelig Fuldbyrdelse af de udvortes Anliggender, paafulgte Tilbagekomst til det elskede, af Gud Os anbetroede Fædreneland, have Vi af mange til Os indkomne Efterretninger, Klager og Beretninger overbeviist Os om følgende Omstændigheder, Jesuiternes catholske Munkeorden var ved en pavelige Bulle bleven ophævet, og da Paven selv havde forviist denne Ordens Medlemmer fra sit Gebet, og alle andre Magter heri havde fulgt hans Exempel, saa havde de ingensteds et Opholdsted. Rusland alene, ledet af Menneskelighedens og Tolerancens Bevæggrunde, lod dem uforstyrrede blive i sit Skiød, gav dem et Tilstagtsted og skienkede i Flygtende Sikkerhed under dets kraftige Beskyttelse. Det indskrækede paa ingen Maade deres Virksomhed i deres Troessagers Kreds, det søgte ikke at afholde dem derfra, hverken ved Vold, Undertuer, eller Forførelse; men det ventede ogsaa derfor fra deres Side Tre skab, Hengivenhed og Nytte. I dette Haab blev det dem tilladt og besteftige sig med Ungdommens Opdragelse og Underviisning. Fader a. Mødre betroede dem uderømrede deres Børns videnskabelige og sædelig Dannelse. Men nu viser det sig paa en nimodsigelig Maade, at de, forglemt mende Taknemmelighedens Pligt, og fremmede for christelig Mild beds Aand, istedetfor som fredelige Borgere at leve i en fremme Stat, have begyndt at staae den fra ældgammel Tid i Vort Rige der stende rettroende græske Religion, paa hvilken, som paa en urokkelig Klippe de Vort Scepter underkastede Folkeslags Fred og Velfærberoe. De have begyndt at misbruge den Tillid, man skiænkede dem ved at faae Ynglinger, som vare dem betroede, og nogle Personer af det svagere qvindelige Kiøn til at forlade Vor Tro, og forføre dem til at gaae over til deres. Men at bringe et Menneske til at forlade sin Tro, fine Fædres Tro; at qvæle dos ham Kiærligheden til fine Troesforvandte, fine Medborgere; at giøre ham fremmed for sit Fædrenelands Aand; at udfaae Tvedragt og Forbittrelse i Familierne; at losrive Broder fra Broder, Søn fra Fader, Datter fra Møder; at opvække Spliid blandt Medlemmerne af en fælleds Kirke, er det den fredelskende Guds Stemme og Villie, og hans eenbaarne Søns, Gudmennesket Christii, der har udøst sit bellige og rene Blod for os, for at vi skulle føre et stille og fredeligt Levnet : Efter saadan Daad undret det Os ikke meere, at dette Ordensselskab er bleven forsaget af alle Magter og ingensteds mere taalt. Hvor er den Stat, der i sit Skiød, vil taale Stiftere af Tordragt og Uenighed Under denne Omstændighedernes Beskaffenhed, ledede af Omsorg for Børt troe Folks Vel, og da Vi holde det for en billig og fornuft mæssig Regel at qvæle Ondet i Fødselen, for at det ikke skal modnes og bære bittre Frugter, befale Vi som følger: 1) Den herværende romersk catholske Kirke skal ialen sættes i den Tilstand, hvori den befandt sig paa Vor høistlige Bedstemoder Kelserinde Skaterina den Andens Regierings Tider, og indtil Aaret 1800. 2) Alle Jesuiterordenens Munke skulle ufortøvet sendes bort fra St. Petersburg, og 3) For Fremtiden skal der være nægtet dem Adgang til begge Vor Hovedstæder. For at gribe de fornødne Forholdsregler til den hastige Udførelse af denne Befaling, og for at tage de af Jesuiterorden forvaltede Huse og Skoler under Opsigt, have Vi tilstillet Politieministeren og Ministeren for Folkeoplysningen specielle Forskrivter; men det er paalagt den romersk catholske Metropolit undsat at lade Gudstienesten, besørge af der tilstædeværende romerske catholske Præster, indtil Munke af en anden romersk catholsk Orden ankomme dertil for at paatage sig dette Kald. Alexander.