Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-05-07
Henved ni Aar har denne Kirke nu staaet som et sørgeligt Mindemærke om den sidste store Jldebrand i Kjøbenhavn. Meningerne om dens Gjenopbyggelse ere meget forskjellige. Men at den enten bør opbygges eller aldeles nedrives, derom er og kan der kun være een Stemme. Det er ingen Ære for en Stad som Kjøbenhavn, at en forhen saa anseelig Bygning skal henstaae som en styg Steenmasse, især paa en Tid, da denne Hovedstad har opnaaet saa høi en Grad af udvortes Glands. Hvo ønsker altsaa ikke, at der for Alvor maatte tages en Beslutning, om Kirken skal opbygges eller ikke? - Man skal engang have havt den Plan, at Nicholai Sogn skulde aldeles gaae ind og fordeles blandt Frue, Helliggeistes, Trinitatis, Holmens og Garnisonens Sogne. Men ved Præsten Saxtorphs Død overdrog Cancelliet Hr. Biskop Balle, at indhente vedkommende Præsters og Kirkebetjentes Erklæring om, hvad Erstatning de i Tilfælde af Sognets Ophævelse kunde fordre, og man fandt da, at Pensioner &c. til disse og Enkerne udkrævede en langt større Summa, end Renterne af Kirkens Capitaler beløb. Menighedens bekjendte Ønske, at see Kirken opbygt, Vanskeligheden at faae Stolestader i de andre Kirker, og den anførte Mangel paa Jndtægter til at lønne de afgaaende Præster og Kirkebetiente bevægede Biskoppen til at gjentage sit eengang gjorte Forslag: at Kirken maatte opbygges. Kirkeværgerne indgave nu en af 26 Lemmer af Menigheden underskreven Ansøgning om Tilladelse at faae Kirken opbygt, og til den Ende at lade en Circulair omgaae i alle de Danske Stater for at samle frivillige Bidrag. Cancelliet sendte Ansøgningen til Magistraten, og denne skal ikke have erklæret sig imod Kirkens Opbyggelse, men tvertimod forsikkret, at denne Plan kunde udføres for langt mindre end 100,000 Rdlr., som Stadsbygmesterens første Overslag var paa Cancelliet tilkjendegav derpaa Kirkeværgerne igjennem Magistraten: at dette Collegium ikke dristede sig til at indgaae til Hans Majestæt med Forestilling herom, førend man vidste sig sikker paa de Hielpekilder, som dertil maatte udfordres, og anmodede derfor Magistraten om at indhente fra Vedkommende i Menigheden bestemt Erklæring om, hvad de ville bidrage til Kirkens Opbyggelse. Kirkeværgerne Hr. Directeur Schulz og Hr. Kjøbmand J. Lund have nu udgivet under deres Navn en Opfordring til frivillige Bidrag, og tilsendt enhver Huuseier i Sognet den med Begjering, at den maatte meddeles dem, der boe i hans Huus og have Ævne til at yde et saadant Bidrag. Forfatteren af dette Stykke vil aldeles ikke indlade sig paa at dømme om, hvorvidt det ønskes eller ikke ønskes af Menighedens Lemmer, hvorvidt det er nødvendigt eller ikke nødvendigt at bygge flere Kirker i Kjøbenhavn, men saa meget er vist, at Nicholai Menighed paa ingen Maade burde være længere tvivlraadig: om Kirken skal bygges eller ei. Saaledes som den nu staaer, bør og kan den ikke staae. Det er, som i den trykte Opfordring meget rigtig anmærkes, Menigheden, som det Hele beroer paa Uden imidlertid at ville paastaae, at Ringeagt for Religion og offentlig Gudsdyrkelse hører, nu mere til Tidsalderens Aand end 60 Aar tilbage i Tiden, saa møder der dog ved slige betydelige Collecter altid Vanskeligheder, der lettelig kunde bidrage til end mere at forhale Afgjørelsen, og volde, at hverken det ene eller det andet blev bragt til Virkelighed. Nicholai Menighed er een af de største og rigeste i Kjøbenhavn. Hvor let vilde det ikke være at udstæde 250 Actier, hver paa 200 Rdlr. og derved tilveiebringe en præsentativ Summa af 50,000 Rdlr. For disse kunde der jo i det mindste bygges - om just ikke saa stor - saa dog en smagfuldere Kirke end den forrige, Udfaldet maa i øvrigt blive hvad det vil, saa er det dog at ønske, at det ikke maatte tilstædes mere, endog naar Kirken er opbygt, at begrave Liig i og uden for den. Rigmænd og Rigdomme.