Aarhuus Stifts-Tidende, 1833-09-07
Nakskov. Svar paa Christen Hviids bemærkninger i No. 204 af Berlingske politiske og AvertissementsTidende: 1) Det er aabenbar Løgn og Usandhed, at jeg har været beskyldt for Brugen af falsk Vægt, eller iøvrigt sigtet for nogen slet Handling, uden hvad Christen Hviids sorte Ondskab alene har søgt at tillægge mig, da han, under den Tuteinske Sag, efter den noksom bekjendte pro forma Licitations=Forretning, (hvorom Udførligere ved anden Leilighed faldt ind paa mig. 2) Det er fremdeles Løgn og Usandhed, det Christen Hviid anfører, at han allerede i Retten haver overbeviist mig om, at min Klage til Cancelliet er løgnagtig. 3) Det er derimod ikke Løgn eller Usandhed, at Christen Hviid i sin Stævning til Retten af Dato 23de dennes, har, hvad han allerede i Avisen har forkyndt, gjort Paastand paa at jeg skal bøde mine 3 Mk. infame Bøder og arbeide i 2 Aar i Møens Tugt- og Forbedringshuus, men for hvilken Paastand jeg skal være ham Mand for, han skal komme til at bøde. 4) Det er heller ikke Logn eller Usandhed, at Christen Hviid ved Nakskows Byetings Extra-Ret, under 23de dennes, er for bedragerisk eller misligt Forhold mod sine Committenter, dømt til at bøde 100 Rbd. Sølv til Nakskows Byes Fattigkasse, og at betale Sagens lovlige Omkostninger, hvoriblandt i Salair 10 Rbd., og videre til Justitskassen 5 Rbd., og 5 Rbd. til Fattigkassen for sin gror Skrivemaade under Sagen; med hvilken Dom jeg tør vente at Justitien ikke lader det blive, da dens Conclusion ikke staaer i noget passende Forhold til dens Præmisser, hvorefter Christen Hviid ufeilbarligen maatte have sin bestalling som Prokurator forbrudt. 5) Hvad det smukke Stykke at gaaer, som der skal være mig dediceret, saavelsom hvad hani Avisen iøvrigt haver anbragt, da skal jeg i den Sag, hvorunder Christen Hviid vil vadske sig reen for det jeg har sag om ham i min Bog, nærmere forklare mig, efter som samme her vil blive mig for vidtløftig, ligesom jeg ogsaa forbeholder mig min Ret, til under bemeldte Sag, at drage Christen Hviid til Ansvar efter Lovens Strænghed, for hans fornærmelige og ærekrænkende Beskyldninger mod mig i det ovennævnte No. af denne Avis. Nakskow, den 29de August 1833. J. C. Jensen. En Skomagersvend i Rudkjøbing, Jens Andersen Hansen, der er Lindbergianer til Liv og Sjæl, har paa den Wahlske Boghandels Forlag udgivet en Pjece, betitlet; "Om Cancellieraad Søren Hempels Fremstilling af den danske Kirke-Kamp; et nødvendigt Tillæg til Fyens Stifts Adresse-Avis 1830, 1831, 1832. Han har der gjort sig den Uleilighed, at gjennemgaae hele tre Aargange af den Hempelske Avis, og at gjøre hver Yttring der af Udg., Hr. Cancellieraad Hempel, som vedrører hvad han, Svenden, kalder den danske Kirke-Kampe til Gjenstand for en særlig Drøftelse. Om dennes Beskaffenhed faaer man allerede i Fortalen et Begreb, idet han der tillægger det Lindbergske Partie Frimodighed, Grundighed, Samvittighedsfuldhed, at mulig Tolerance, Billighed til enhver Tid og mod enhver Modstander at forsvare sin Sag, Opoffrelse af ethvert jordisk Gode for sin Overbeviisning og Offentlighed i Alt- og Modpartiet "Tvetydighed, Tilbageholdenhed, latterlig Fornemhed, Forbigaaelse af Modstandernes Grunde, og Jndflyen under den verdslige Magt. Naar disse Paastande fremsættes som Præmisser, kan man let slutte sig til Conclusionen. En detailleret Gjendrivelse eller Berigtigelse af Mistydninger &c. vilde her være aldeles til Overflod, og Hr. Cancellieraaden er, seer man, af samme Mening, i det han, i No. 133 af sit Blad, ommelder Piecen paa følgende Maade: "J et ny lig udkommet lidet Skrivt er Udgiverens saakaldte Fremstilling af den danske Kirke-Kampe, gjort til Gjenstand for Jndholdet, ved at udhæve nogle adspredte Yttringer af de sidste Avis=Aargange og foretage en særskildt Sigtning af disse. Det har ikke lidet glædet Udgiveren at finde en saa opmærksom Avislæser, og han skylder Forfatteren - Skomagersvend Jens Andersen Hansen – sin oprigtige Ta for den Ærlighed, hvormed han har trukket hine Yttringer, lige indtil det laante Motto, for Lyset – en billighed og Upartiskhed, hvorved han gjør flere af de superkloge Mænd, under hvis Fane han strider, til Skamme. At tolke dem, paa sin Viis, hverken kan eller vil Udg. formene ham, saa vi fra denne Side heller Jntet have at skifte med hinanden Efter nu snart at have udsendt hele 37 Aargange af Avisen vilde der en Methusalems Alder til at indlade sig med Enhver, hvem Lysten kunne paakomme at kaste sig over en eller anden Fremstilling, hvorfor Balles Ord om Bibelen, ogsaa her ere anvendelige: "den maa forsvare sig selv, Men saa vist som den Bevidsthed er Udgiverens Trøst: idelig at have stræbt efter, at een Aand maatte gaae igjennen det Hele, saa har han intet af sine Ord at fragaae eller fortryde. Fra dette Synspunkt afgiver det omtalte Skrift, ham endog et nyt Beviis for, at han ikke har talet eller plantet forgiæves i Jdeverdenen, og han finder deri en ny Spore til, fremdeles at virke i Fornuftens Tjeneste imod at Aandstvang og Aandsformørkelse, urokkelig forvisset om, at i aaben Kamp imod disse det Ravende og Vaklende omsider vil falde, og Sandheden seire."(Khousp.)