Aalborg Stiftstidende, 1833-04-27
Processen mod Tribune er endt. Den ansvarlige Redacteur, Hr. Lionne, der ei engang er Forfatter til den incriminerede Artikel, blev med 256 Stemmer mod 50 erklæret for skyldig, og efterat Præsidenten havde oplæst de Paragrafer af Loven, som handle om Straffen for slige Forseelser, og der som Minimum bestemmer 1 Maaneds Arrest og 200 Fr. Mulct, som Maximum 3 Aars Fængsel og 10000 Franes Mulct, erklærede strax 204 Stemmer sig for denne sidste Straf. Jhvor streng denne Straf end er, kunde dog Kammeret, efterat det engang havde ladet sig overie til at inddrage denne Sag for sin Domstol, vel neppe handle anderledes og det formedelst Forsvarets Beskaffenhed. En kort Udsigover dette vil udentvivl retfærdiggjøre denne Paastand. Efterat den Anklagedes Forlangende at kunne perhorrescer, (udelukke, dette eller hiint Medlem som Dommer, var bleven afslaaet paa den bemærkning af Hr. Dupin, at da de Deputerede ikke, som de Edsvorne, havde Vicarer, kunde det paa denne Maade blive muligt for den Anklagede at nedsætte de Deputeredes Antal til mindre end det Halve og saaledes illudere den hele Procedur, fremtraadte først den en Defensor, Hr. Cavaignac. Han erklærede Kammeret for incompetent, og sagde, at Tilfældet her var det samme, som oftere i politiske Anliggender, at man skulde dømmes af sine Fiender. Han undersøgte derpaa følgende 3 Spørgsmaal, Kan et Kammer være bestikkeligt: (Saaledes fortolkede han selv det paaankede Udtryk prostitueret.). Ja. J saa Fald, tør man sige det? Ja. Hvis man endog kun har Grund til Mistanke derom, tør man sige det? Ja. Han udviklede nu Grundene for denne Mistanke ved en Critiover Regjeringens af Majoriteten understøttede Adfærd og sluttede derpaa saaledes: "Fordømmer os kun, Sog kunat nedslaae de republicanske Anskuelser, Republiken vil alligevel seire, og der ligger kun liden Vægt paa hvad Seiren vil koste os. Efter ham tog den anden Defenfor Hr. Mar rast Ordet. M. H. sagde han, vi have ikke den Hensigt, at krænke Dem som Dommere eller tirre Dem som Anklagere, thi De forene jo begge Qvaliteter. Men vi ere heller ikke af det Slags Folk, der fornægte vor Overbeviisning; vi optage derfor Handsken, saaledes som den bleve henkastet, idet vi gjøre de samme Rettigheder gieldende for vort Forsvar, hvilke de have anmasset sig som Anklagere. Deres hele System er Fundamentet for Anklagen; vort for Forsvaret. Nationen dømme imellem os. Vi ere i Deres Øine den slette Presse; De i vore et Kammer, som ingen Rod har i Nationen. Majoriteten i Kammeret og vi inddrømme, at den deri er conseqvent - holder sig for Ordenens og Eiendommens Forsvarer, os derimod for Anarchister, Revolutionairs og Røvere. Man tager vilkaarlige og voldsomme Forholdsregler mod os; man siger lydelig, at vi bør tilintetgjøres. De bør derfor heller Jntet have imod, at jeg svarer Dem i vort Sprog. Ja - den gives to forskjellige Systemmer, ikke nuancerede, men modsatte, ikke blot adskilte, men fjendtlige, fjendtlige som Frihed og Privilegium, Usurpation og den ved denne krænkede Ret, som Sandhed og Løgn, Digt og Virkelighed. Begge Systemer bekjempe hinanden uophørligt som det Gode og Onde. Deres repræsenterer i de borgerlige Forhold Lediggangen, i Moralen Egoismen; vort derimod Arbeidsomhed og Uegennyttighed. Republiken er i vore Øine Frihedens, Retfærdighedens, Arbeidsomhedens og Uegennyttighedens Symbol; Monarkiet derimod Usurpationens, Privilegiernes og Egoismens." Efter denne captatio benevolentie gik nu Hr. Marrast over til at drøfte de enkelte Bebreidelser, der kunde giøres Kammeret, hvilket han sammenlignede med de bekjendte 300 i Villeles Tid, og endte med disse Ord Seer Nationen i Deres nuværende Adfærd en Kamp mod Tribune alene, da vil den erkjende hiin for barnagtig; seer den i samme derimod et Angreb paa Pressefriheden, da vil dette omsider blive Deres Undergang."