Berlingske Tidende, 1788-07-25
En nye Jagt fra Marstal paa Ærge, drægtig 7 a 800 P.M. S. Tdr., ført af Skipper Hans Albretsen Boye, kom men fra Christiania og til Bandholm destineret, strandede under Hirtzholmen den 4de Mai sidst paa et Steen=Rif, Fartøyet blev strax læk og fuld af Vand, saa at der var ikkun et svagt Haab om dets Redning. Efterat Ladningen, bestaaende i Lægter og Jern alt Cajut og Kiøkken Gods, samt Folkenes Kister og Tøy, hvoriblandt 3300 Rdlr. rede Penge, og alt Takkelagien var i Landdierget, lod jeg strax giøre Forsøg paa Fartøyets Biergning, med at lændse saa meget at det kunde hives af Steen=Riset, hvilket Forsøg ogsaa lykkedes; Fartøyet næsten halv fuld af Vand man kunde er saae det til at lændse mere, blev buxeret hen imellem 2de smaa Holme der i Nærheden (ingen Havn er her, der kan tiene som Tilflugtstæd i slige Tilfælde) hvor det strax med anbragte Gier blev halet over og kalfadret efter Omstændighederne paa bedste Maade skel kunde, efterat 5 Steene, som var gaaet igjennem Plankerne og sad fast i Tømmeret, vare udkrattede. Kort, den 10de Mai var Fartøyet bragt i saadan Stand, at det kunde fuldføre Reisen hiem til Ærøe; Ladningen og det hvad som var om Bord, var til Skipperens Bedste bleven blærget, og alle hans Udgifter i muelige Maader her og ved Hirnholmen i Anledning denne Stranding og Biergning opløb sig ikke tilfulde 400 Rdlr. Uagtet denne min udviste redelige Omgang mod denne Skipper, skal dog nogle slettænkende Mennesker have fundet Fornøielse i at udsprede et for mig vanærende Rygte, der er er værd her at repiteres, og til hvis Jgiendrivelse jeg lader her indrykke Skipperens originale Brev til mig saaledes lydende : Velæde Høystærede Hr. Ven! "J skyldigst Giensvar paa Deres meget ærede af 24de Passato meldes dette: at det visselig meget fortryder mig saa usandfærdigt et Rygte til Deres Æres Forkleinelse skal have udspredsig; og endnu mere ondt gjør det mig, at der formodes det ska være udkommen fra mig. Langt fra, at jeg, saaledes som ommeldte har udladt mig for nogen. Den Høyeste har jeg at takke, som med min slette Skjebne der ved Stedet føiede Veirliget saaledes :at jeg og mine Folk med Fartøy og alt blev blærget. Dernæst kan irgikke noksom fuldtakke Dem for Deres store Godhed og redelig Bestræbelse til min Redning ; Thi alle Hirtzholmens Beboere vare slette Trostere, endog sidste Morgen meente endnu ingen af dem noget Haab kunde være for mig til mit Fartøis Frelse. De allene var den, som under denne min Gienvordighed stedse gar mig Haab og Fortrystning om det bedste Udfald, som ved Gud store Forsyn ogsaa skeedte. Skullejeg da ved Utaknemmelighed eller Bantagelse belønne Godt med Ondt, Nen det bevare miCiad fra. Jeg takker Dem hierteligst for deres Godhed og en Dem derfor meget forbunden. At jeg ved vores Regnings Afgjørelse har villet accordere paa nøieste, som enhver naturligviis gjerne giør, deri venter jeg De holder mig ufortænkt, da jeg dog ikke veed andet end jeg betalte Dem saaledes de fandt sig fornøyet. Hvad slettænkende Mennesker har udført om mig, kan jeg ikke for, og om Gud vil jeg igjen herefter kommer der til Stedet, agter jeg at tale nærmere mundtligen med Dem. Forblivende med største Høiagtelse Deres Velædelheds tienskyldigst Tiener." Marstal, den 1ste Junii 1788, Hans Albertsen Boye. Dette har jeg funden fornødent til Forsvar for min Ære offentlig at bekiendtgiøre Publikum, med Tillæg: at Biærgernes Rasonnements ey kan vanære dem, efterdi de i det de vare antagne til, nemlig Arbeide, villig og troelig gjorde hvad jeg befalede dem. Fladstrand, den 22de Junii 1788. Frantz Udersax Kongelig allernaadigst authoriseret Commissionair i Strandings Tilfælde omkring Kysten af Jylland.