Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-07-07
Oversigt over Dagens udenlandske Nyeheder. Hr. Curven foreslog i det Engelske Underhuus den 14de: at han maatte indbringe en Bill, hvorved de høie Afgifter paa Heste, som bruges til Agerdyrkningen skulde ophæves. Skatkammerkantsleren saade, at dette Forslag angik ikke allene et aarligt Tal i Stadens Jndtægter paa 50,000 Pd. Sterling; men det indbefatter tillige Ophævelsen af fleere Afgifter, hvorover nogle Personer havde at beklage sig. Det var Begyndelsen til et formeligt Angreb paa Landets Financer og naar dette skulde lykkes, saa var ingen Minister istand til at holde dets financielle System opret, som var dreven til en konstig Høide og allene kunde vedligeholdes ved en bestandig Forsigtighed og store Opoffrelser. – Da der blev stemmet over Forslaget, saa var 141 Stemmer for Billens Jndbringelse og 113 imod den, saa at der saaledes var en Majoritet af 28 Stemmer. Denne Seier over Ministrene blev ledsaget af et frygteligste Glædeskrig, hvorved Hr. Hobhouse og Hume især vare høirøstede. – Derpaa blev forhandlet og Efterne skulle indbefattes med imellem de øvrige Huusdyr, imod hvis grusomme Behandling en Bill er udgivet, men Eslerne tabte Sagen og bleve ikke indlemmede i denne Bill. – Den 18de Juni blev paa nye forhandlet og Afgiften paa de Heste, som bruges til Landvæsenet. Man havde ventet, at Ministrene ville forhindre billens anden Læsning i Underhuset; men Skatkammerkantsleren Hr. Vansittart erklærede, at Ministrene hande besluttet sig til at give Slip paa denne Afgifefter Husets og Oppositionens Ønske og at de desuden vilde være beredvillige til enhver Opoffrelse, som var Husets afgjorte Ønske, og han haabede, at man derved havde givet Landet et Beviis paa, hvormeget Regieringen bestræbte sig for at giøre alt hvad der staaer i dens Magt for at lette Folkets Byrder. Hr. Greenfell spurgte imidlertid Skatkammerkantsleren, hvorledes han vilde bære sig ad med at dække dette Deficit paa 500,000 Pd. Sterling, og om han igien vilde giøre et Jndgreb i det synkende Fond, Skatkammerkantsleren svarede: nei, og at desuden Mangelen paa denne Jndtægt ikke vilde blive saa følelig, da den saa først vilde komme ind i April Maaned næste Aar. - J Underhusets Møde den 21de Juni androg Hr. Stuart Wort ley paa: at en Copie af den af Rusland, Østerrig, og Preussen udstædte Deklaration, dateret Laybach den 12te Mai, ligesom ogsaa af en Circulair-Depesche til Ministrene ved de udenlandske Hoffer af samme Datum skulle forelægges Underhuset, hvorved han sagde: at de Grundsætninger som de allierede Magter have antaget, og som de søge at opstille som en Deel af en Europæisk Lov, fuldkaste ikke allene andre Staters Frieheder; men indehold ogsaa et Angreb paa den Engelske Constitution Han følte sig overbeviist om, at hans ædle Ven Marqvien af Londonderry ville forkaste disse Grundsætninger. Det var ikke hans Ønske, sagde han, at opfordre Parlamentet til at blande sig i andre Landes Forhandlinger; men han ønskede kun at udtrykke sine egne Følelser over denne Gienstand og han havde saadan en høi Mening om Underhuset, at naar dette kun tilkiendegav sine Følelser saa vilde det have en betydelig Jndflydelse paa de allierede Fyrsters Beskuelser. Han citerede nu den § i Depeschen, hvori Fyrsterne erklære, at de ikke ville erkiende nogen Reforme, som ikke er tilveiebragt med Monarkens Villie, og at de ville betragte enhver Reform, som er bevirket ved Oprør og aabenbar Magt, som ulovlig og ugyldig, og som uforenelig med de Grundsætninger, hvorpaa den Europæiske Statsret er bygget. Dersom denne Lov skulde have gieldet England, saa maatte jeg spørge, vedblev han, om den Friehed vi nu nyde, nogen finde var kommen istand, De Engelske Friehederere erhvervede ved vore Forfædres Vaabenmagt og imod Monarkernes Villie. J hvilken Periode og under hvilke Omstændigheder kunde man derfore forvente, at nogen Reforme eller nogen Forbedring. i Menneskeslægtens politiske Forhold kunde finde Sted. Efterat han nu havde udbredet sig om de sidste Revolutioner i Neapel og Piemont og erklæret dem for et Værk af en Faction, saa var han dog af den Mening, at dersom ikke Frankerige havde staaet som en Barriere derimellem saa var Spanien bleven angrebet uden al Ceremonie, han sluttede med den bemærkning, at naar Ministerne holdt det for uoverlagt at forelægge dette Forslag for Huset, saa vilde han ikke paastaae det. Forresten havde han troet, at Documenterne kunde maaskee være urigtigt oversatte, hvorfore han havde forlangt authentiske Copier. - Marqvien af Londonderry svarede derpaa: at det strider imod Parlaments Grundsætninger at forlange Dokumenter forelagte naar man ikke vil bygge nogen Forholdsregel derpaa, at man ikke kunde tvinde paa disse Documenters Authenticitet; men at Deklarationerne i Trop pau og Laybach vare meget forskiellige fra hinanden thi den sidste indeholder kun almindelige Grundsætninger; men den i Troppau havde paastaaet, at vi vare forbundne til at understøtte de allierede Mag ders Grundsætninger. Dette Document havde Hs Majestæts Ministre fundet sig beføiede til at besvare, og det er skeet paa en saadan Maade, at man ikke i mindste Maade kan drage vore Grundsætninger i Tvivl. Den anden Deklaration kunde i samme Grad oprøre os; men jeg kan ikke overbevise mig om, at dette Land skulde være forbundet til at tage ethvert Dokument, som bliver udfærdiget af nogen Europæisk Magt og indeholder urigtige Grundsætninger i Overveielse og besvare det; en saadan Fremgangsmaade ville give Anledning til en Pennekrig, og de Europæiske Cabinetter vilde blive forvandlede til politiske Klubber, hvorved Roligheden i Europa kunde blive forstyrret. Jeg vil ikke forsvare de allierede Fyrsters Grundsætninger; men man maae heller ikke forglemme, at der paa Fastlandet i Europa er bleven udbredet farlige Lærdomme, som ikke have andet til Formaal end at kuldkaste al god Orden. Jeg kan ikke erkiende den Grundsætning: at en Stat har Ret til at blande sig i en andens Anliggender, vilde visse Stater opreise et Tribunal for at decidere andre Staters indvortes Anliggender, saa er dette at tiltage sig en Magt, som kan antages at trodse Folkeretten og de gieldende Grundsætninger. De allierede Magters Lærdomme tilintetgjøre bestemt andre Staters Uafhængighed, og jeg maae beklage, at disse Deklarationer ere nogen finde udsendte i Verden, fordi jeg troer, at de ophøiede Fyrsten endskiøndt de have erholdet slette Raad, ere med Hensyn til disse Deklarationer, ikke blevne ledede af andre Hensigter, end af det oprigtige Ønske af vedligeholde den tilveiebragte Fred. Han bemærkede nu, at en Revolution ogsaa i England maatte holdes for et stort Onde og kun undskyldes med den allerstørste Nødvendighed. Han gientog, at de allierede Fyrster ikke havde saavidt som han var underrettet, de Hensigter som man til skrev dem. Han troede ikke heller, at de forbandt egennyttige Hensigter med deres Jndblandelse i Grækenlands Anliggender, og at deres Hensigt er kun at tilveiebringe Orden, at giøre en Ende paa Grusomhederne og at modsætte sig de hemmelige Selskaber af kold blodige Sammensvorne. Ved dette System er Frankerige bleven ødelagt og Tyrkiet bløder endnu af dets Saar. Ministeren sluttede med følgende Ord: Jeg kan forsikkre Huset, at endskiøndt den Engelske Regiering har ført et meget skarpt Spro- og endskiøndt de Grundsætninger, som vi have erklæret, ere lige imod de allierede Fyrsters, saa finder dog intet fiendtlig Sindelag Sted imellem dette og hine Lande, som paa nogen Maade kunde forstyrre Europas Rolighed eller berøve os den Recreation, som vi efter en saa lang Krig have saa høiligt for nødent for vor egen Velfærd. Det giør mig, som jeg allerede har sagt, ondt at de allierede Fyrster have antaget saadanne almindelige Grundsætninger. som ikke kunne fortineres og skulde det blive nødvendigt, at vi maatte skille os fra vores Allierede, saa haaber jeg, at vi skulle blive istand til at bringe vore Grundsætninger i Udøvelse. Jeg frygter ikke for at fremstille vore Grundsætninger til deres eller hele Verdens Afgiørelse. Forresten haaber jeg, at min agtværdige Ven ikke vil videre paadrive sit Forslag. Dette blev ogsaa forkastet med en Majoritet af 54 Stemmer.