Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-04-30
Den 21de Marts var det 25 Aar siden at Birkedommeren for Feis Birk, Cancelliraad Petersen, tiltraadte sit Embede. Saaledes begynder en Artikel, mærket J., i "Berlingske Tidende af 22de April ), og saavidt indeholder denne Artikel reen, ublandet Sandhed; men for Resten er den et Væv af væmmelig Smiger og overdreven Roes, som man maa tiltro Cancelliraad Petersen, og hans Kone, der hver for sig af Hr. J. skildres som høie Dydsmønstre, Beskedenhed nok til at rødme over, og som maa bringe Beboerne af Feis Birk, der af saa mange Aars Erfaring temmelig nøie kjende disse to Menneskers Egenskaber, til at studse af Forundring. En Embedsmand kan meget vel holde sig i et Embede i 25 Aar og staae sig saa temmelig godt med Foresatte og Undergivne, uden derfor at være nogen Halvgud. Og en Halvgud er Can*) For dem, der ønske at kjende denne Artikel nærmere, aftrykkes her hele Resten: Han kjendte sit Kald og han vidste og vilde røgte det. Han værnede om Almeensikkerheden; men ikke med Hovmod eller utidig Strenghed; tvertimod søgte han ved Venlighed, Tjenstagtighed, ved Raad og Daad, ved samvittighedsfuld upartisk Opfyldelse af fine Pligter, at naae det Maal, som den Embedsmand, der i Sandhed fatter sin Stilling, stedse burde sætte sig. Derfor blev han ogsaa en Fader og Ven for Beboerne og han blev dem kjær. Hvad han var som Mand, var hans ædle Hustru som Qvinde, hun var Beboernes Moder. Hun vandt ogsaa deres Kjærlighed og fuldkomneste Tillid. Til hende tyede de, naar de savnede en deeltagende Veninde, og sikkert gik ingen forgjeves; thi hendes lyse Forstand, hendes ædle følsomme Hjerte, hendes Verdenskundskab, vidste stedse at veilede, at hielpe og at trøste. - Heller ikke saaede disse Værdige uden at høste; thi Sæden faldt for det meeste i taknemmelige erkjendtlige Hjerter, og bar de herligste Frugter. Sjeldent opstod en Retstrætte i Jurisdictionen og kom den end, blev den næsten altid bilagt; Justitssager vare en reen Sjeldenhed og Enhver havde et fredeligt, trygt Hjem. -Et skjønt, talende Beviis paa Agtelse, Taknemmelighed og Erkjendtlighed lagde Beboerne for Dagen, da det nu var Cancelliraadens 25-aarige Embedsjubilæum, idet de meest agtede Mænd paa Feiøe besøgte ham om Formiddagen, lykønskede ham og overrakte ham en særdeles smuk Sølv Theepotte, forsynet med en passende Inskription, ved hvilken Leilighed Hr. Propr. Petersen paa Øen Skaløe i en smuk Tale tolkede sine og øvrige Beboeres Følelser. Ogsaa andre af de Tilstedeværende kunde ikke afholde sig fra at give deres Følelser Ord. Ligeledes indfandt nogle af de meest agtede Beboere paa Øen Femøe sig ved samme Leilighed og overrakte, med nogle hjertelige Ord, deres agtede og elskede Birkedommer en overmaade smuk Sølvpokal, hvorpaa var indgravet dens Betydning. Hr. Cancelliraaden, rørt som han var, takkede sine kjære Venner i en kort Tale, der sandelig kom fra Hjertet. Det var virkelig en saare skjøn Fest, der endnu vandt derved i Jnteresse, at Hr. Cancelliraaden og hans ædle Frue vare omgivne af de fleste af deres mange Børn, Svigersønner og de smaae Børnebørn. Om Aftenen og til ud paa Natten vare atter endeel af Jurisdictionens Beboere samlede hos Cancelliraaden, og flere Skaaler baade for Vært, Værtinde og Gjæsterne bleve udbragte, og denne glade Fest endtes med de inderligste Ønsker for giensidig Velvære, og vil sikkert aldrig glemmes af Nogen som tog Deel i den." celliraad Petersen tilvisse heller ikke. En saa udmærket Roes, som Hr. J. overøser ham med i Berl. Tid.", har han ikke fortjent. Skal den Krone, der rækkes den sande Fortjeneste, ikke tabe sit Værd og sin Betydning, bør det os vel at være samvittighedsfulde ved Uddeelingen af Palmerne, bør de Midler, ved hvilke vi ere istand til at hædre Fortjenesten, være os hellige, for hellige til at et forkasteligt Spil med dem kan blive taalt. Derfor nedskrives disse bemærkninger; det skal ikke uimodsagt være vidnet om Cancelliraad Ditlev Petersen paa Feis, hvad der kun med fuldkommen Sandhed vilde kunne vidnes om en af de Ædleste, Bedste, Værdigste i hans Stand. Vi ville gjerne troe, at Cancelliraad Petersen er ligesaa god og forjenstfuld, som Fleertallet af de Embedsmænd, som man paa deres Jubilæumsdage ikke forærer Theepotter eller Pocaler, fordi der ikke er Anledning dertil; vi vide bestemt, at han er en rask, omgængelig, beleven, nildMand. Men nævn ham ikke, omtal ham ikke, som Hr. J. nævner og omtaler ham, - det er for meget for at have Adkomst til saa megen Hæder, udfordres der endnu lidt Andet og Mere, end hvad det hidtil er bekjendt at Cancelliraad Petersen har udført af hæderlige Gierninger. Maaskee lyde disse vore Yttringer, udtalte saa temmelig ligefrem, noget haardt, maaskee faae de for En og Anden, der ikke kjender Forholdene saa nøie, et Anstrog af Ubillighed; men vi kunne ikke for det: de ere sande. Spørg Beboerne paa Feid, Femo og Asko! Lad de Mange af disse Øers meest agtede Beboere, der skulle have hædret Cancelliraaden ved Ord og Gaver paa hans Jubilæumsdag, træde op og sige os imod Maaskee vil man indvende os, at vi allerede ere tilstrækkelig modsagte ved den Kjendsgierning, at nogle af Feiøes Beboere besøgte ham paa Jubilæumsdagen, lykønskede ham op overrakte ham en særdeles smuk Sølv-Theepotte, og at der ligeledes fra nogle Mænd paa Fem overraktes ham en overmaade smuk Sølvpokale. Disse Foræringer bevise kun Lidet, naar man veed, hvorledes de ere blevne til. Vi skulle oplyse dette, og man dømme da selv om deres Betydning: Gaardmand Jacob Petersen paa Skal, af hvem Jdeen om Theepotten først blev bragt for Lyset, anmodede adskillige Mænd paa Feis om at bidrage til denne Jdees Udførelse; man det vilde ikke gaae. Trættet af Opposition og Jndvendinger, trak han sig personlig tilbage, og udsendte en Huusmand med den samme Anmodning. Huusmanden, vandrede Øen rundt, fra Mand til Mand, men hostede kun et tarveligt Udbytte. Jacob Petersen forsagede ikke; han udsendte sin Apostel anden Gang, for at omvende Folkenes Sind, og der arbeidedes for Sagen ved Overtalelser, Forestillinger og Løfter af den besynderligste Art, saasom at nu havde A. og B. og C. givet, nu kunde D. da ikke være Andet bekjendt end ogsaa at give, at Cancelliraaden formodentlig vilde gjøre et Gilde for de Bi dragende o. s. v. Disse Prellerier, hos Mange sagtens ogsaa en let forklarlig Sky for at paadrage sig Birkedommerens Mishag og Uvillie, virkede endelig saavidt, at Størstedelen af den Sum, man behøvede, kom ind; en lille Slump Penge, som manglede, tilveiebragtes ved, en Timestid for Foræringens Afsendelse, at sammenkalde de Bidragende og formaae dem til endnu at sammenskyde hver. nogle Mark. Saaledes hænger det sammen med Theepotten. Vi have hørt, (seet den have vi ikke), at der i dens Jndskrift skal staae, at den er skjænket af Feides, Femøes og Askøes Beboere. Staaer dette der, da staaer der noget Usandfærdigt; thi ikke en eneste Beboer af Femø eller Asko har bidraget til den. Hr. J. siger, at den kom fra de meest agtede Mænd paa Feis. Hvem Hr. J. forstaaer ved Øens meest agtede Mænd, er rigtignok ikke let at vide; man skulde tro, at Sogneforstanderne maatte være iblandt disse; men det er dog vist, at kun een Mand iblandt de 7 Sogneforstandere har været at formaae til yde Bidrag, medens de 6 Andre, og iblandt dem den brave og høitagtede Pastor Berg, bestemt have afslaaet det. - Bægeret er skjænket af 7 Femoboere, som, efterat Jacob Petersen havde gjæstet deres Ø og forgiæves prellet Beboerne i dens to betydelige Byer for Bidrag til Theepotten, ved yderligere Eftertanke fandt, at de havde Hensyn at tage, som talte for en Opmærkomhed imod Birkedommeren, og derfor sloge sig sammen om at forære ham et Sølvbæger. Om dettes høitidelige Overlevering ved nogle af Øens "meest agtede Beboere vide vi Jntet; derimod er det os bekjendt, at en Dreng om Morgenen blev sendt afsted med det fra Fem til Bestemmelsen, nogle Gratulanter derfra indstillede sig senere. – Disse Facta kunne tjene dem til Oplysning, der ikke kjende vor Øgruppes Mysterier. Kun imod den berlingske Bassunblæser ere iøvrigt disse bemærkninger rettede; kun ham og Ligesindede til Advarsel ere de nedskrevne, at de skulle fare varligt frem og støtte sig til Sandheden, naar de skrive Skudsmaal. Det er aabenbart, at vi ikke her have villet skrive noget Skudsmaal for Birkedommeren Cancelliraad Petersen; vi føle os dertil for Øieblikket ikke kaldede, om vi skulle gjøre det i Fremtiden, vil bero paa Omstændighederne, var han ikke bleven bragt paa Bane af Hr. J., skulde vi saamæn slet ikke have omtalt ham. Ønsker ellers Nogen at kjende noget nøiere til Cancelliraad Petersen, da skulle vi blot foreløbig tage os den Frihed at henvise dem til tre Personer i hans Jurisdiction, som længe have kjendt ham, som vi bestemt vide have havt vigtige Sager at afgjøre med ham og som derfor i visse Retninger maae kunne meddele noget aldeles Tilforladeligt om Manden; disse tre Personer ere: Birkedommer=Enken Madame Montagne, paa Feis, Enken Else Lok paa Fem og Henrik Fyenbo paa Feis. V. og X.