Viborger Samler, 1838-03-10
Den 6te De, bisattes Overkammerherre Hauchs Lig med megen Høitidelighed i Holmens Kirkes Capel. Prindserne af det kongelige Huus, Statens høieste Embedsmænd, Studerende, Kunstnere og Borgere, dannede det overordentlig talrige Ligfølge. J Kirken holdt Hr. Slotspræst Pauli en Tale, foran og efter hvilken det kongelige Theaters Solosangere og en talrig Mængde Dilettanter afsang en af Hr. Prof. Oehlenschlager digtet og af Dhrr. Prof. Zinck, Secretair Hartmann og Concertmester Bredal componeret Cantate. – Det er at vente, som at ønske, siger "Dagen" – at en af de Mange, der have staaet i Berørelse med den Afdøde og kjender hans Virksomhed, vil give en udførlig Skildring af hans Charakteer og Liv, hvoraf vi kun ere istand til at meddele følgende Omrids: "Adam Wilhelm v. Hauch, en Søn af Generallieutenant Andreas v. Hauch, blev født den 26de Sept. 1755 i Kjøbenhavn. J 1770 blev han Student og i 1771 ansattes han, der allerede i sin Barndom havde faaet Lieutenants Charakteer, ved norske Livregiment Dragoner, hvorfra han i 1775 afgik i lige Egenskab til Garden til Hest. J 1778, efter at han var bleven Ritmester, tjente han i en kort Tid i det preussiske Cavallerie under den baierske Successionskrig. Den 26de Febr. 1783 udnævntes han til Kammerherre og den 15de December f. A. til Staldmester, og i 1786 udtraadte han af Militair-Etaten, hvori han da tjente som Major i Garden til Hest. Fra en Udenlandsreise, som han begyndte i 1788, blev han kaldet tilbage. i 1789, for at være Chef for Stald-Etaten. Den 2de December giftede han sig med en Datter af Geheime-Conferentsraad Brochenhuus. Den 11te Novbr. 1793 hædredes han med Dannebrogsordenens Storkors. Den 3die August 1791 udnævntes han til Hofmarschal og den 22de f. M. blev ham overdraget at være Chef for det kongelige Theater og Capellet. Theaterbestyrelsen fratraadte han til Walterstorff den 31te August 1798. J dette Aar den 12te Novbr. blev han udnævnt til Overhofmarschal. Da ifølge Opfordring til Studenterne ved Kjøbenhavns Universitet et Corps til Stadens Værn oprettedes under Benævnelse af Kronprindsens Livcorps, blev Hauch den 25de Marts 1801 dets Chef. Dette Corps ophævedes i Juli f. A. indtil videre, men oprettedes atter i 1807, da Hauch igjen udnævntes til dets Chef, hvilken Post han beklædte indtil 1814, da Generalmajor Lorenz afløste ham. Den 23de October 1801 udnævntes han anden Gang til Chef for det kongelige Theater og første Medlem af Theaterdirectionen, hvilket Embede han beklædte indtil September 1811, da han afgik derfra ifølge Ansøgning. Den 16de April 1809. udnævntes Hauch til Overstaldmester; den 28de Jan. 1812 hædredes han med Dannebrogsmændenes Hæderstegn; den 17de Marts 1814 blev han udnævnt til de kongelige Ordeners Marschal. Den 28de Octbr. 1817 benaadedes han med Elefantordenen. Den 11te Novbr. 1821 høitideligholdtes af en talrig Forsamling paa Skydebanen hans Embeds-Jubilæum, i hvilken Anledning han fra Kjøbenhavns Universitet modtog Æresdiplom som Dr. Phill. J 1824 forundtes ham Rang med Geheime-Statsministre, 1ste Klasse No. 4; den 1ste Novbr. 1828 udnævntes han til Overkammerherre og den 11te Mai 1831 til de kongl. Ordeners Vice-Kantsler. – Jkke alene som Embedsmand havde Hauch vundet den almindelige Høiagtelse, der paa hans lange Vandring gjennem Livet bestandig ledsagede ham, men ogsaa som Videnskabsmand og talentfuld, virksom Naturkyndig erhvervede han sig, ved Skrifter og utrættelige Bestræbelser for Videnskabernes Udbredelse, et berømmeligt Navn. Dog - meest glimrede Hauch ved sit ædle Hjerte, sin rastløse Jver for at gavne og udbrede Tilfredshed ved at formindske Sorger, fremkalde Glæder, forædle Hjertet og oplyse Forstanden i enhver Kreds, hvorhen hans Konges Tillid eller hans egen utrættelige Lyst til Arbeide og ædel Virksomhed førte ham. De der saae Oldingen i en saadan Kreds, naar han, med ungdommelig Livfuldhed og uden at ændse tilsyneladende store Hindringer, overveiede, ordnede og fremmede Alt hvad han selv fandt gavnligt, eller som andre viste ham at være gavnligt, de ville give det kraftigste Vidnesbyrd om, at hans Hjerte gav ham Krav paa al den Hæder, som Skjæbnen havde skjænket ham. Et af de mange Minder og sin Velgjørenhed, hvilke han har efterladt sig, og for hvilket han, som Stormester i Kjæden, hvori han i over 50 Aar har virket og udbredt sin rige Aands Velsignelse – har arbeidet med den sjeldneste Kraft og Bestandighed, er blindeinstitutet. Som Embedsmand var Hauch streng i at fordre Opfyldelse af Pligter, fordi han selv aldrig lod sig komme nogen Forsømmelighed til Brøde; men den Urbanitet, hvormed han omgikkes Undergivne, den Bestemthed hvormed han gav sine befalinger og den faste Forsikkring, enhver der skulde udføre dem, havde om at hans Ord var ubrydeligt naar det gjaldt Villie, som naar det gjaldt Løfte, dette gjorde det let for den Retskafne og Virksomme at lyde ham og dette har gjort hans Minde høit agtet og uforglemmeligt for alle, der have staaet i nogetsomhelst Forhold til ham."