Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-06-26
J Hovedstaden have vi saa godt som ikke søgt faste Medhjælpere; i mange Deele af Provindserne har det Samme, været Tilfældet, og paa andre Steder har Districtet været saa stort, at Udbredelse af Subscriptionsplaner og Jndkassering af Bidrag maatte paaføre de Mænd, som velvilligen havde overertaget dette Hverv, en byrdefuld Uleilighed. En Forøgelse af Antallet af faste Medhjælpere i alle Deele af det danske Fædreland er derfor en Fornødenhed; og de foreløbige Skridt, vi her tillade os, er en Anmodning til Medborgere, ældre og yngre, i Hovedstaden, og i Provindserne, som føle Tilskyndelse til at yde os virksom og ufortrøden Bistand, ved at fremme den nationale Subscription, at de ville anmelde dette deres Tilbud for en af Undertegnede. Vi skulle derefter ikke undlade at offentliggjøre Navnene paa dem, der velvilligen have tilsagt os deres Bistand, og at forsyne dem med den fornødne Legitimation." (Comiteen bestaaer, som bekjendt, af de syv Hædersmænd. Clausen, Drewsen, H. P. Hansen, Hvidt, Larsen, Meinert og Schouw.) Det er bekjendt, at den norske National-Forfængelighed paa ingen Maade kan fordrage, at man kalder det Norge brugelige Skriftsprog dansk, og at de ivrigste norske Den Qnixoter i taabelig Forblindelse for at udparcellere Nordens Skriftsprog endnu mere, end det allerede er, udspække deres Skrifter med alskens norske Provindsialismer. Det har derfor paa en behagelig Maade overrasket os at see en saa vægtig Autoritet som den norske Professor Munch i en Afhandling om det ældste nordiske Sprogs Udtale i det sidste Bind af Annaler for nordisk Oldkyndighed og Historie erkjende, at det i Norge brugelige Skriftsprog i sin hele Form og Nationalitet er dansk. Det blev indført som Regjeringsprog, siger Forf. ved dynastiske Forhold, men mellem det og de fra Oldnorsken umiddelbar udgaaende Folkesprog er et Dyb, der ei vil kunne fyldes ved Optagelsen af nok saa mange norske Talemaader. (O. Th. Av.) Fra Svendborg skrives af 9de ds., i Svendb. Av. "Den 9de Juni feiredes en skjøn og sjelden Fest i St. Jørgens Præstegaard, da Hr. Consistorialraad, Ridder C. J. Bredsdorff og Frue U. A. Bredsdorfs, født Schlegel, holdt deres Guldbryllup. Som et Tegn paa, at den gamle og værdige Lærers velsignelsesrige Virksomhed paaskjønnes af Menigheden, hvem han har offret sin Kraft og Tid, understøttet i denne hæderlige Stræben af den elskelige Hustru, blev et smukt Taffeluhr overrakt Jubelparret ved en Deputation fra Menigheden. En talrig Skare, som bestod næsten udelukkende af Jubelparrets Familie, ledsagede de Gamle til den festligt smykkede Kirke, hvor en i Anledning af Dagens Høitidelighed forfatte Psalme blev afsjunget, hvorpaa deres Pleiesøn Pastor C.C. Møller fra Nykirke i en smuk Tale skildrede: De Gamles Glæde i Herren. Ved Hjemkomsten til Præstegaarden modtog Jubelparret flere Beviser paa deres Nærmestes Agtelse og Kjærlighed og deeltog derpaa med deres Familie, bestaaende af henimod 60 Personer, i et Festmaaltid, ved hvilket der herskede den gladeste Stemning, meest fremkaldt ved Synet af de ærværdige Gamle, der i en høi Alder dog kunde med udsvækkede Sjæls- og Legemskræfte deeltage i de Yngres Munterhed. Et særdeles smukt Veir begunstigede Festen, der vist hos alle Tilstedeværende vil blive i kjær Erindring og især hos dem, som taknemmeligt maae mindes den Tid, de have tilbragt i den gamle Præstegaard under den kjærligste Omhu baade i legemlig og aandelig Henseende."