Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-10-17
J Marts Maaned f. A. vandrede Guldsmed Jørgensen her i Byen om med en Plan til Oprettelsen af en ny Klub (thi den ældre Klub hersteds bestod og bestaaer endnu, men denne Plan blev ikke præsenteret for endeel af Byens Jndvaanere, som deels hidtil havde været Medlemmer af Klubselskaberne her i Byen, og deels fuldkommen kunde stilles i Lighed med adskillige af dem, for hvem Planen blev præsenteret. Dette foranledigede nogle af de Udkaarede til at spørge Hr. Jørgensen om Aarsagen, dertil, og han svarede da, snart at han var bleven tilstillet fra en Anonym en Liste over de Personer han maatte gaae til, snart, at han i saa Henseende maatte rette sig efter de Mænd der støttede ham. En føie Tid derefter blev det fortalt, at det især var for at revanchere sig paa mig og enkelte Andre, at nogle saakaldte formaaende Mænd havde formaaet Hr. Jørgensen til ikke at præsentere Planen for mig og de omtalte enkelte Mænd, skjøndt der desuden var adskillige Andre, for hvilke den etheller blev præsenteret. Saafremt man kan kræve Revanche af en Mand, fordi han, aabent og uden Persons Anseelse, paataler Ulovligheder og Vilkaarligheder af Embedsmænd eller andre Mennesker, eller sædvanlig i Egenskab af Sagfører yder sine forurettede Medmennesker Bistand i saa Henseende, da kan man unægtelig kræve Revanche af mig, og jeg har altid været parat hertil, naar man kræver den aabent. J ethvert Tilfælde maa der – naar Nogen absolut vil forskaffe sig Revanche, uden at være nøieregnende med Maaden hvorpaa det skeer – dog være en Smule rimelig Grund herfor, men den ville de Vedkommende neppe kunne gjøre sig selv, endsige Andre, Rede for in casu. Er det derhos simple udannede Mennester, der have Jndbildning om en formeentlig Grund til Revanche, da kan det maaskee undskyldes, om den iværksættes paa en – latterlig og ynkelig Maade. – Anderledes forholder det sig, naar det er Mænd der, ifølge Stilling og Ydre, ville henregnes til dannede Folk. Og det er især denne Betragtning, som foranlediger mig til at kundgjøre: at det var vor bekjendte Amtmand Kammerherre, Hoppe, og Agent Linnemann (der tillige er bekjendt under Navnet "Norager"), samt en senere afdød Mand, efter hvis Jdeer og Jndskydelser Hr. Jørgensen isærdeleshed rettede sig med den omtalte Plan. Forsaavidt denne, mildest talt, smaalige Adfærd skulde sigte til mig, kunde jeg naturligviis kun smille af den thi de Vedkommendes Adfærd stemplede : characteriserede sig selv. Dette bragte Ærgrelse i Gemytterne paa de omtalte Mænd, og et Par andre af samme Caliber. Et vist hemmeligt Raad holdt forskjellige Conferencer, med Tilkaldelse af en vis tyndaandet Forstander, som har gjort adskillige uheldige Debuts og givet adskillige, især for Mandanterne, uheldige Roller i Udøvelsen af sin Jurisprudents, og det blev besluttet, at jeg skulde have qvid juris i de offentlige Blade, hvor jeg selv oftere havde ladet mig høre. Men – blandt de forskjellige Personer og Jan Hagellister, som i denne vigtige Sag deels søgte deels uddeelte gode Raad, var der ikke en Eneste som turde træde frem under sit eget Navn. Man maatte altsaa tye til det Middel, at laane en Andens Navn; og - endelig var Snedkermester J. C. Sørensen, en Haandværks=Mand uden Dannelse, svag nok til at lade sig overtale dertil. Visseligen fortrød han det ofte inden sin Død; og vilde Nogen endelig lade sig bruge til, paa den Maade at anfalde mig uden al Grund, kunde jeg mindst have ventet det af J. C. Sørensen, med hvem jeg aldrig havde havt nogen Conflict, men endog viist ham Villigheder. Saaledes tilblev det paaankede i Bladet Ny Jyllandspost Ns 19 for 1843 indrykkede Stykke, der forøvrigt var lavet eller conciperet af - Procurator Kragballe. Denne Mand mødte naturligviis ogsaa for Sørensen under den af mig anlagte Sag; men under dennes Gang indtraf det uberegnede Tilfælde, at Sørensen døde sidst i Januar Maaned d. A. Uden at henvende sig til Enken vedblev Hr. Kragballe at møde og procedere. Dette foranledigede, at Madame Sørensen i Februar eller Marts Maaned tilskrev Hr. Kragballe et Brev, hvori hun deels misbilligede, at han uden hendes Samtykke havde mødt og skrevet i Sagen efter hendes Mands Død, deels lod ham vide, at han ikke videre skulde befatte sig med Sagen, saafremt han, eller Vedkommende, ikke, ifølge Løvte til hendes afdøde Mand, vilde holde hende fri for alle Udgivter i den Anledning, da hun ellers selv vilde besørge Sagen udført ved en udenbyes Sagfører. Dette Brev skyndte Hr. Kragballe sig med at oplæse for 23 uvedkommende Personer. Nogle Dage efter indfandt Kjøbmand B. J. Hansen heraf Byen sig hos Madame Sørensen, og gav hende paa sædvanlig Maneer først endeel føde Ord; men da hun ei dermed var tilfreds, maatte han endelig forsikkre, at hun ei skulde faae nogen Udgivt i Anledning af Sagen, hvilket han dog ei vilde give hende skrivtligt. Dette var vel nærmest Aarsagen til, at hun henvendte sig til den constituerede Byfoged Hr. Candidatus juris O. M. Hersleb, som forsikkrede hende, at hun i den Henseende kunde være ganske rolig, da han godt kjendte Sammenhængen med Sagen, og at hun nok kunde lide paa, at de Paagjældende vilde holde Ord. Formodentlig beroliget herved, lod hun nu den 28de Marts d. A., ved hendes Laugværge, i Retten erklære, at det var med hendes Samtykke, at Kragballe den Dag og fremdeles mødte, og udprocederede Sagen. - Da Candidatus juris O. M. Hersleb ikke var her i Byen paa den Tid Jnseratet kom til Verden, eller Sagen blev anlagt, men først kom hertil i Efteraaret 1845, kan han rimeligviis først efter den Tid være kommen i Besiddelse af den gode Underretning, han har med Hensyn til Sammenhængen og Udgivternes Bestridelse. Jeg haaber denne bemærkning vil overbevise Hr. O. M. Hersleb om, at jeg kun af Nødvendighed har berørt Madame Sørensens Samtale med ham, og at det kun er for at vise, at der er flere Personer og Sagen og om at udrede de for Madame Sørensen af Sagen flydende Omkostninger. At Kjøbmand B. J. Hansen er en af Hovedmændene og Contribuenterne, er, bl. A., klart af det oven Yttrede. Madame Sørensen maatte jo derfor undre sig, da hun i August Maaned d. A., fra Procurator Kragballe, erholdt tilstillet til Underskrivt en Subscriptions Jndbydelse, hvorefter Sagen agtes udgivet i Trykken, til Dækning af saavel de hende idømte Omkostninger, som – saa hedder det – selvfølgeligen af Procurator Kragballes Salair, osv. Hun sendte derefter Jndbydelsen tilbage med den Erklæring, at hun ikke vilde indlade sig paa denne Affaire. Jmidlertid har hun dog senere af Kragballe ladet sig overtale til at underskrive Jndbydelsen, som en af Byens Politibetjente er gaaet omkring med. – Skade at kun saa Faa have tegnet sig derpaa.