Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-06-13
4 Luftseileren Hr. Garnerin har havt den Ærgrelse, at da han den 11te Mai vilde i Madrid med sin Datter opstige i en Luftballon, hvorved Hoffet og den halve Bye havde indfundet sig, saa vilde Balonen ikke stige i Veiret, da den var ikke bleven rigtig fyldt, som havde til Følge, at Pøbelen havde slaget ham ihiel, dersom Vagten ikke havde frelst ham. - Oplysningens Venner ærgre sig over at man endnu i det 19de Aarhundrede skal læse, om at i Schosberg i Ungarn have 100,000 Mennesker, gjort Valfarter til et undergiørende Mariebillede; og de frie Britter ærgre sig over at man i Tydskland, som for Tiden er opfyldt af Declamationer om Borgerrettigheder, vil betage de jødiske Kiøbmænd disse paa den Leipziger Messe. – De Franske Operadandserinder, som ere blevne fortørnede paa den store Opera-Sangerinde Madame Catelani, have havt den Ærgrelse, at hun ved en Concert, som hun i forrige Maaned gav i München i Hoffets Nærværelse, er bleven ligesaa forgudet, som hun fordum er bleven det i Paris. Henrevet af det Bifald hun nød, istemmede hun uformodentlig den Brittiske Nationalsang: God save the King (Gud bevare Kongen, som opvakte de patriotiske Baieres Beggeistring. - Det Pariser Politie har forvoldet en berygtet Tyv, som udgav sig for en Spansk Greve Poncius af St. Helena, som var prydet med adelige Ordner, og aldrig gjorde sig saa gemeen at gaae ud og stiæle, som en anden slet og ret Tyv, men altid kiørte ud paa sine Krydstog, den Ærgrelse at arrestere ham midt i al sin Prang; men det har selv havt den Ærgrelse at den Skottiske Lord Kinnard, som var kommen til Paris med en Franskmand ved Navn Marinet, for at skaffe Oplysninger i den Wellingtonske Mordhistorie, men som havde givet denne sit Æresord paa at han ingen Ubehagelighed skulde have deraf, har forladt Paris, uagtet al den Umage som Politiet giorde sig for at holde ham tilbage, ved at nægte ham Befordring, for at betiene sig af ham som Vidne i Sagen. - J Paris har man forresten meget at tale om, først om Kongens overordentlige Mildhed og Tolerance, som nu ogsaa tillader de bekiendte Antibourbonister, Regiciden Sieyes og Bonapartes ivrige Tilhænger Cambaceres at komme tilbage til Frankerig; derpaa om Storfyrste Michaels Ankomst til Frankerig, som begiver sig til Maubeuge, for at tage de Russiske Tropper i Øiesyn, inden han reiser til England, og endelig om Prindsen af Condes Begravelse, som alle Frankerigs Marskaller fulgte til Jorden; ogsaa vare i Liigfølget 600 Fattige, for det meeste gamle Militairpersoner, hvoraf hver har en Voxfakkel med det Bourbonske Condeiske Vaaben. For at giøre et Spring fra det hvide og til det sorte Frankerig, fortiener den Forordning at anføres, som Kongen paa Hayti, den Europæiske Cultur agtende og hædrende Henrik, nylig har udgivet, og hvorved enhver Europæer eller hvid Mand, som har ægtet en Negerinde, og har boet i et Aar paa Hayti, erholder Børgerret; og Europærere eller Hvide, som i andre Lande have giftet sig med sorte Fruentimmer, og nedsætte sig paa Øen, faae strax Borgerret, og tillige Reiseomkostningerne erstattede, saaledes synes Domingo nu at blive et Forbindelsested imellem den sorte og hvide Menneskerace, og denne Negerkonges Foretagender fortiener en høi Grad af Opmærksomhed. – J det Republikanske Hayti har Mulatten General Boyer, som er bleven Petions Efterfølger, udstædet den 1ste April d. A. i Haytis 15de Uafhængigsaar, en Proclamation, hvori han beklager sin Forgiængers Død, og opmuntrer til Troeskab og Hengivenhed for Fædrenelandet, han siger endog deri, at Fædrenelandet er den Guddom vi dyrke (en uheldig Floskel); man seer af denne Proclamation, at han er bleven Præsident ved Senatets Valg; den ender sig med de Ord: leve Republiken, leve Folkets Rettigheder og Haytis Uafhængighed. Hver at disse to nye Stater paa Hayti har sit Egne ved sig; i Republiken taler man om Mennskerettigheder og Borgerfriehed, i Kongeriget om Oplysning og Culturanlæg. Montesqvieus Grundsætninger tale sig her ud, at Fædrenelands Kierligheder, Drivestæderen i Republikerne, Æren i Monarkierne.