Aalborg Stiftstidende, 1834-10-27
Blandede Efterretninger. Nr. 249 af Bladet Dagen giver følgende omstændelige Beretning om Capt. Lindebergs Process, hvilken saameget hellere optages her, som den, sammenholdt med, hvad dette Blad derom hidtil har optaget af andre Blade, kan tjene til at berigtige Anskuelserne om Sagens egentlige Sammenhæng, Anledningen til denne Proces var et af L., den 14de Marts d. A., til Rigets Stænders Justits=Ombudsmands indgivet Skrift, hvori han yttrer, at Hs. M. Kongens Resolutioner paa hans Ansøgninger om Tilladelse til i Hovedstaden at anlægge et privat Theater, stode i Strid, med Rigets Grundlove; at Hs. K. M. selv eiede et Theater, der, da Kongen, til Fordeel for samme, forbødi andre Theateranlæg, blev et Monopol til Fordeel for Kongen; at de deraf flydende Jndtægter besparede Kongen en Udgift af i det Mindste 100000 Rd., og at Theatret følgelig var en Gevinst for Kongen; at Kongen, underforskjellige Rubrikker havde lagt Skat paa den private Theatre i Provindserne, en Omstændighed, som man kun behøvede at nævne, for at vise dens aabenbare Strid saavel med Grundloven, som den almindelige Lov, der byder: at enhver der lægger Skat og Byrde paa Kongens Undersaatter skal straffes ikke mindre end dobbelt med Tyven (Tjufsratt) m.m. Disse og andre lignende Yttringer, der vakte almindelig Forhauselse og Misbilligelse endog hos de varmeste Tilhængere af Tale- og Skrive=Friheden, foranledigede, at Lindeberg blev sat underJustitsens Tiltale ved Svea=Hofret. - Nu byder Sverrigs Lov i dens 5te Cap. 1ste C. Misgiernings=Balken": "at enhver, der lasteligen taler eller skriver noget mod Kongen eller Dronningen, eller den der til Efterfølger i Regjeringen erklæret er, vorder halshuggen." Loven indeholder ikke anden eller nogen mildere Straf for slig Forbrydelse, følgelig blev L. efter dette Lovbud af Domstolen eenstemmig dømt til at miste sit Hoved, hvilken Dom blev stadfæstet ved Høiesteret. Men H. M. Kongen, der allerede ved Rigsdagen 1823 havdes foreslaaet for Rigets Stænder, at ovennævnte Lovbud maatte, i Overeensstemmelse med Nutidens Begreb, formildes til visse Aars Fæstningsstraf, hvilken Propposition dog af Stænderne blev afslaaet, og der ligeledes hos de nu forsamledes Stænder har fornyet samme Proposition, har af egen Driftsformildet Dødsstraffen til tre Aars Fæstningsarrest, uden Tvangsarbeide, med Tilføiende, at der, efter det første Aars Forløb skal gjøres underdanig Jndberetning om Lindebergs Opførsel i den Tid; hvilket efter den i Sverrig gieldende Praxis vil sige det samme som at Paagieldende, hvis han i denne Tid har opført sig paa en sommelig Maade, bliver efter allerede eet Aars Straffetid sat paa fri Fod. Jmidlertid har Lindeberg, der, af Motiver, hvis Værd vanskelig lader sig bestemme, allerede i Processens Begyndelse havde høitidelig og offentlig erklæret, at han, i Tilfælde af, at han blev dømt fra Livet, ikke vilde modtage Naade, yderligere erklæret sig, at staae fast ved sin Beslutning at undergaae Dødsstraffen, med det Ønske kun, at dens Jværksættelse maatte beroe til den 8de November, der i skal være hans Fødselsdag. Da nu, ifølge Sverrigs Grundlov (dens 25de 5) det kommer an paa den dømte selv, at modtage den Naade, som Kongen forunder ham, eller undergaae den ham idømte Straf, kan man i det for Haanden værende Tilfælde kun beklage, at en Mand, der som L. af Naturen er begavet med udmærkede Sjælsevner, ligesom henført af en politisk Fanatisme, fremturer i sit Ønske at give Verden et Skuespil, der for Regjering og Folk maa være lige modbydeligt, og hvorved Lindebergs Navn i ten upartisk Dommers Øine neppe vil vinde i Glands."