Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1836-09-14
De Ceremonier, der foregaaer i Kirken ved Keiserens Kroning er ikke uden Jnteresse. Efterat nemlig Kronens Jnsignier og det i Domcapitlets Archiv opbevarede hellige Wenzels Sværd er baaren i Procession til St. Wenzels Capel, og Fyrst-Ærkebispen af Prag som Consecrator har med Clerus forføjet sig til Domkirken, begiver Keiseren sig derhen, ledsaget af sin Hofstat, Medlemmer af Herre- og Ridderstanden, o. s. v. Keiseren i Feldtmarskal Uniform med de 4 Ordens Kjæder og prydet med det store militair Ordens Baand, gaaer med bedækket Hoved under en Pragthimmel, hvis 8 Stænger, bæres af Staden Prags Borgermestere og Magistratspersoner, og umiddelbar foran ham skrider Oberst=Land-Marskalken frem med den hellige Wenzels blottede Sværd. Veien fra Slottet til Kirken er belagt med Bretter og hvidt og rødt Tøi. Ved Kirkedøren modtager Consecrator Keiseren, velsigner ham, lader ham nedknæle, og kysse Carl IV Kors, hvorpaa Keiseren træder ind i St. Wenzels Kapel, ifører sig Kronningsdragten og Huuskronen, og begiver sig i denne Ornat under Panker og Trompeters Lyd, anført af Consecrator fra Capellet til Høialteret. Saasnart Keiseren er kommen i Midten af Presbytterium under en svævende kostbar Baldachin hvor en Throne er anbragt, nedlader han sig paa Knæe. Derpaa bliver Keiseren af 2 assisterende Biskopper ført fra Thronen til Høialteret og forestillet den paa Saldistorium siddende Ærkebiskop til Kroning og Velsignelse, samt modtager, efter at en kort Admonition af Ponteficalet er bleven ham forelæst, knælende og med dybt mod Jorden bøiet Ansigt den erkebispelige Velsignelse, og vender derpaa tilbage til Thronen. Consecrator træder derpaa med Clerus frem for Høialteret og lader den til Altartrinet fremkomne og nedknælede Keiser, i det latinske Sprog aflægge Kronningseden. Nu blive nogle Bønner fremsagde, og saa gaaer Salvingen for sig. Med den i en gylden Skaal værende Olie salver Consecrator, der sidder paa Alteret, Keiserens høire Arm krydsviis fra Ledet af Haanden indtil Albuen, og fra Ryggen, af mellem Skuldrene, til hvilken Ende Keiseren, har taget Mantelen af, og en Sløife, hvormed Kronningsklædningen er bunden, er bleven opløst. Er dette skeet, gaaer Keiseren med de assisterende Biskopper bag Alteret, lader sig aftørre med Bomuld og Salt, tager Mantelen igjen paa, og vender tilbage paa sin tidligere Plads paa det øverste Altartrin, hvor han knælende, af Consecrators Hænder modtager Sværdet, Ringen, Scepteret i den høire og Rigsæblet i den venstre Haand, medens Land-Overkæmneren bedækker det Keiserlige Hoved med en rød atlaskes Hue, hvorpaa Consecrator tilsidst sætter Kronen. Naar dette er skeet, staaer Keiseren op, gaaer hen og sætter sig paa Thronen, hvorpaa OberstBorggreven træder frem og tilraaber Stænderne paa bøhmisk: Lader os gaae at aflægge Bekjendelsen til vores kronede Konge og Arveherre, hvorpaa alle Tilstædeværende enkelt under Trompeter og Paukers Lyd nærme sig Keiseren, bukke dybt for ham og berøre Scepteret med 2 Fingre, under Ceremonien afsynges Te Deum, Kanonerne i Staden affyres, og alle Klokker, ringe. Derpaa fremkalder Oberst=Land=Hofmesteren Stændernes Medlemmer, der skulle slaaes til St. Wenzels=Riddere, den Ene efter den Anden, hvorpaa de knæle ned ved Thronens Fod, og Keiseren med den hellige Wenzels Sværd, giver enhver paa Skuldren 3 Slag. Høitideligheden ender med, at Keiseren modtager det hellige Sacramente, og begiver sig i sin fulde Kronningsordnet tilbage til Slottet.