Viborger Samler, 1834-09-07
Jndenlandske Efterretninger. Ligesom vi for ikke længe siden gjorde vore Læsere opmærksomme paa No. 124 af dansk Ugeskrift angaaende de Egenskaber, som Vælgerne især maatte see paa ved Valg af Deputerede til Provindsial-Stænderne, saaledes glæder det os i en Afhandling af No. 129 af samme Tidsskrift at have funden en nye Leilighed til at omtale dette Blads Bestræbelse for at udbrede og forøge Jnteressen og Kundskaben om den nye Jnstitution, og derved bidrage sit til, at den kan vinde Indgang hos Folket og faae den Betydning og Jndflydelse paa dets hele Tilværen, som Lovgiveren har tilsigtet og enhver oprigtig Fædrenelands ven maa ønske den. Følgende Uddrag vil give Læserne en rigtignok kun ufuldstændig Forestilling om de mange fortræffelige Ting, der indeholdes i denne Afbandling, der har til Titel "Forordningen 15de Mai 1834." Da Regjeringen ved Provindsialstænderne vil komme til Kundskab om Folkets Mening og høre de Kyndiges og Bedstes Raad, saa er Hovedspørgsmaalet, om Jndretningens Natur er saaledes, at det virkelig er Folkets Stemme, der høres, og at det efter dens Organisation kan ventes, at Stændernes Forsamling vil give Raad, der kunne blive frugtbringende for Landet. Naar det er en Folkerepræsentation, er det ligegyldigt om Forsamlingen har en afgjørende eller raadgivende Stemme; thi udspringer Raadet virkelig fra Folket, kan det hverken være Lovgiverens eller Folkets Mening, at det skal være et virkningsløst Ord. Man har ingen Grund til at paastaae, at for liden en Deel af Folket har faaet Valgret, da 1 af hver 30 eller 40 af hele Folkemængden, maa antages valgberettiget. Enkelte Stænder maae ikke faae Overvægt over de øvrige. Repræsentationen blev da ikke folkelig, men aristoratisk, der er ingen Grund til at frygte et Adelsaristocratie, Adelen har Jntet forud, den udgjør intet særegent Kammer, ingen særegen Valgklasse. Heller ikke kan man kalde Forsamlingen aristokratisk med Hensyn til det store Antal af Sædegaardseiere, (17 for Øerne, 12 for Jylland) deels fordi disse maae antages at have større Jnteresse i det Offentlige, deels fordi der i denne Klasse maa antages at findes et større Antal af Mænd, der besidde de for en Deputeret nødvendige Kundskaber, dog synes dette Antal for stort med Hensyn til den Vanskelighed, det vil have at finde duelige Deputerede, da hver 5te eller 6te vil blive valgt. Heller ikke findes noget Spor til et Rigmands=Aristocratie. Snarere kunde der være Anledning til, at finde at Landboerne havde for stor Overvægt over Kjøbstæd beboerne. Forholdet er nemlig for Øerne som 3733 (4126) og for Jylland som 34 14 (3817); men denne Overvægt er en nødvendig Følge af at Hoved massen af Danmarks Befolkning ere Agerdyrkere, og det bor forudsættes, at der stedse vil være oplyste og fordomsfrie Mænd, som ikke eensidigen blive staaende ved deres egen Klasses Fordeel. Ved at sammenligne vor Folkerepræsentation med andre Staters, vil man finde, at der intet monarchisk Land er, med Undtagelse af Belgien og Norge, hvor Folkerepræsentationen er saa lidet aristoratisk, som i Danmark; dette er eet af de meest lysende Puncter i den nye Jnstitution og det, der vil blive meest heldbringende for Landet; det fortjener at bemærkes, at den Lighed mellem Landets Borgere, som nu er tilstaaet, vilde det for 1660 have været umuligt at fravriste den herskende Deel af Folket. Men har ikke den mindre oplyste Deel af Folket faaet for stor en Overvægt i Repræsentationen, Fleertallet blandt de Valgbare i Districterne for de mindre Landeiendomme ville blive Bønder. J Kjøbenhavn saavel som i Kjøbstæderne ere i Reglen Eiendommene snarere i de mindre dannede og oplyste Beboeres Besiddelse. Fleertallet af de Deputerede vilde saaledes, hvis Bønderne og de mindre oplyste Borgere fik i Sinde fortrinsviis at vælge Mænd af deres eget Slags, blive Almuesmænd, hvilket i ingen Henseende var ønskeligt, mindst i Begyndelsen, da Kundskab om de offentlige Anliggender er saa sjelden, ja en saadan Sammensætning kunde let lede til Jnstitutionens Ødelæggelse; i denne Henseende er Forfatteren ikke fri for Betænkelighed, og det er een af Grundene, hvorfor han er aldeles enig med de Forfattere, der have yttret det Ønske, at idet mindste Valgbarhed ikke maatte indskrænkes til Grundeierne allene. Han stoler dog først paa Almuesmandens Bevidsthed om egen Uduelighed, hans Skjonsomhed, der vil lede ham til at vælge En, der er klogere end han selv, og hans Frygtsomhed for at træde offentligen frem, dernæst paa den Lunkenhed, som i Begyndelsen vil finde Sted hos mange, især hos Almuen. (Fortsættelsen følger.)¬