Almuevennen, 1844-02-28
Regjeringens Motiver eller Grunde til Udkastets Bestemmelser have udfyldt henved fire Nummere af Collegial-Tidenden. Ordene "Billighed og billige Hensyn forekomme saa hyppigt i disse Motiver, hedder det i Kbhvnsposten, at man let kunde antage, at Talen virkelig var og lutter Bevæggrunde til at gjøre det Aag, som ved den hidtil bestaaende Værnepligt har hvi Gagen den 28, Fabr. 1844. let paa Bondestanden, til en for Alle og med Alles Forhold og Kræfter saavidt som muligt overeensstemmende, let Pligt, der kun kaldte til anstrengende Opoffrelser, naar virkelig Fare truede Staten. Men det er ikke denne billighed, hvorom der saa hyppigt tales i disse Motiver. Den ny Lov gaaer som bekjendt ikke ud paa at gjøre den ringeste Forandring i det nuværende Værne eller rettere Soldaterpligts=System, hverken med Hensyn til Garnisonstjenesten, Paradetjenesteen, eller Soldaternes Anvendelse ved Toldvæsenet, ved Politiet, ved Tallotteriets Trækninger, som Slavefogder, som Æresvagter foran kongelige og andre Personers Boliger osv. osv.; det tilsiger kun, at alle disse forskjellige Byrder, som inddrages under Navnet "Værnepligt, skulle herefter, fra at hvile paa Bondestanden alene, udvides til hele Samfundet. Dog neil ikke til alle Samfundets Medlemmer; derpaa gaaer netop den omtalte billighed ud. Den bestemmer en Mængde Fritagelser, foruden dem, der ligesom hidtil ville fremkomme ved den odiøse Lodtrækning om Opfyldelsen af denne Pligt. For Penge kan Enhver opnaae denne Fritagelse; men uden dem, uden at kunne forud erlægge den bestemte Stillingssum for en sted trædende Mand, skal herefter enhver ung Kjøbstadbeboer, enhver Haandværkssvend, netop i de Aar, da han skulde meest uddanne sig i Dygtighed, da han skulde samle Noget til at sætte sig i en selvstændigere Stilling, med, trække paa Vagt, og naar da Garnisonstiden er omme, kan han vel igien faae Arbeide. – Men er der ikke ogsaa taget billigt Hensyn til denne Stand ved Bestemmelserne om Fritagelser for den almindelige Værnepligt? Derfor skal herefter, ligesom en 60aarig Gaardmand erholder en Søn fri til Gaardens Drift saalænge han har en Gaard, ogsaa en Gaarig Haandværker, eller Fabrikant eller Enken efter samme, der har en betydelig Drift og beskjæftiger flere Svende eller Arbeidere, ogsaa erholde en Søn fri til at bestyre sit Værksted eller sin Fabrik; det er vistnok meget billigt, Men naar en fattig Haandværker, der ikke har bragt det videre end til at arbeide med sine egne Hænder, har en Søn, som han har opdraget og oplært og af hvem han, nu da han er gammel, haaber Understøttelse og Fortsættelse af hans lille Drift, saa skal Sønnen være Soldat; – thi hvorfor har han ingen Penge, Ligeledes den fattige Huusmand paa Landet, der har gjort sine Hovdage saalænge hans Kræfter tillode det hans Søn fritages ikke, for at hjelpe ham i hans trængende Alderdom, istedetfor at overtage Huset og Pligtarbeidet for sin gamle Fader, saa at denne kunde blive hos ham, ligesom han selv i sin kraftløse Barndom var hos Faderen maa han blive Soldat. Og den gamle Fader, den fattige Huusmand og Haandværker, Jb, have vi ikke et Fattigvæsen, hvor de kunne søge Tilflugt, medens Sønnen opfylder fin Pligt at værne for sit Fødeland." Det er den moderne Billighed den gaaer som en rød Traad igjennem alle disse Motiver."De Grundsætninger paa hvilke en Værnepligtslov maatte bygges naar den skulde finde en velvillig Modtagelse i Folket, og blive til dets sande Tarv, uden at paalægge det en unødvendig Byrde, de findes klart og bestemt fremsatte af Minoriteten i Roeskilde StændersVærnepligtscomitee, (Ablefeldt og Orla Lehmann, nemlig: 1. At personlig Deeltagelse i Landets Forsvar, og som Følge deraf, Erhvervelsen af Vaabenfærdighed, er en Borgerpligt for hver vaabenfor Mand. 2) Atden fordrede Vaabenfærdighed indskrænkes til det absolut Nyttige og Nødvendige, og Adgangen til dens Erhvervelse gjøres saa let som muligt. 3) At den militaire Organisation af den værnepligtige Befolkning saa meget som muligt lempes efter Landets naturlige og statistiske Jnddeelinger og de borgerlige Syslers Behov. 4) At af Garnisons jenesten saavidt muligt fjernes Alt, hvad der ikke directe vedkommer Landets Forsvarsvæsen; 5) At den hele militaire Lovgivning underkastes en gjennemgribende Reform. Hvad det sidste Punkt angaaer, da er det dog nok noget hvorom Alle ere enige, at det forkastelige Pryglevæsen maae aldeles ophøre for de der hidtil have været fritagne for Soldaterstanden, indtræde deri; dette synes Regjeringen tildeels at have erkjendt, idet det hedder i § 11: "Vi forbeholde Os med Hensyn til de militaire Straffelove og Lovene for Disciplinen under Tjenesten ved Hæren, at træffe saadanne Forandringer, som passe sig til det ærefulde Kald, der paaligger alle Vore Undersaatter til at deeltage i Fædrelandets Forsvar." Vi sige tildeels, thi i de anførte Ord ligger ikke, at Forandringerne skulle træffes for Anordningen træder i Kraft, hvilket dog vistnok er nødvendigt naar Folket med Velvillie skal modtage Anordningen. Om denne § udtaler Capt. Tscherning sig saaledes: § 11 kunde man kalde Løfternes Paragraph; den lover nemlig, at der skal træffes saadanne Forandringer i de for Hæren gjeldende Straffelove og Disciplinarlove, som passe sig til det ærefulde Kald, der paaligger alle undersaatter til at deeltage i Fædrelandets Forsvar. Dernæst loves, at der angaaende Rulleføring, og de Værnepligtiges Pligter og Ansvar i saa Henseende vil udkomme egne Anordninger; samt at Flytningsfriheden skal blive indskrænket saa lidt som muligt.