Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1843-12-26
(Jndsendt.) Blandt de flere Selskaber og Foreninger, som ere dukkede op af Tidens Strøm, fortjener vistnok det fyenske Brandassuranceselskab at nævnes som en almeennyttig og fortrinlig Jndretning; det store Antal, der fra alle Landets Egne har sluttet sig til samme, beviser denne Paastands Rigtighed. Men da sjelden og maaskee aldrig nogen Jndretning i dens Oprindelse er saa fuldkommen, at den ikke kan vorde fuldkomnere, da er dette vist ogsaa Tilfældet med denne, og at vække Opmærksomheden i denne Henseende er Hensigten med disse Linier, dem Jndsenderen i al Ærbødighed tillader sig at fremsætte. Jeg maa i Anledning heraf bemærke, at efter min Overbeviisning er Landmanden i Almindelighed stedse mere tilbøielig til at lade sine Eiendele ansætte til lav end til høi Priis i Branforsikkringssum. Men i Modsætning hertil er det de fleste Landmænds Mening, at hvad man forsikkrer i berørte Selskab, maa forsikkres saa høit som muligt; thi man gjør den Slutning, at skulde Brandskade indtræffe og man til Ex havde sine Kreature forsikkrede, men kun til en lav Vurdering, og en Deel af samme bleve reddede, og disse taxerede til meget høi Priis og fradraget Assurancesummen, da kunde Tilfældet blive under slige Omstændigheder, at der blev saare lidet udbetalt til den Skadelidende. Naar nu en Mand ifølge denne Grundsætning tager Assuranceangivelsen for sig, og begynder at vurdere alle sine Løsøre og Effecter, da kommer han sædvanlig efter sine Omstændigheder til en meget høi Sum, den han i Almindelighed synes er temmelig stor, til deraf at svare aarlig Præmie; han begynder derfor at tænke paa at nedsætte Summen, for hvilken han agter at indgaae i Assuranceselskabet, og til den Ende overveier, hvilke Deele af sine Løsøre han skal anføre og hvilke Dele han skal undlade at forsikkre, eftersom han synes de ere mere eller mindre Fare underkastede. Korn og Høe - der er en stor Deel af Aaret dette ikke er under Tag, følgelig ikke udsat for Jldsvaade. - Kreaturene -ja, der er mange af dem paa Marken den halve Aarstid; man vælger derfor Jndbo, som opløber til den Sum, for hvilken man ønsker at indgaae i Selskabet – men hvad om nu Faren kom udvendig fra, midt om Vinteren, og Kreaturerne, Høe og den indavlede Sæd gik tabt, men derimod Jndboen, som alene var forsikkret, blev reddet – ja saa fik man naturligviis ikke Noget til Erstatning: og dog var det vist ethvert Medlems Ønske, at den Sum, af hvilken der aarlig har været svaret Præmie, maatte vorde udbetalt, naar det befandtes at der ved Jldsvaade uden egen Brøde var skeet Skade for samme. Jeg veed ikke om jeg har gjort mig fuldkommen forstaaelig, og vil derfor anføre et Exempel. Sæt at Brandskabe var indtruffen for tvende af Selskabets Medlemmer og begge havde faaet Halvdelen af deres Løsøre og Effecter reddet, medens den halve Deel for begge var gaaet tabt. Den ene havde sin hele Jndbo og Udbo, ligefra Klaveret til Træspiseskeen, fra Hesten og til den allermindste Griis, forsikkret til den allerhøieste Værdie; den Anden havde kuns omtrent Halvdelen af al sin Besætning forsikkret, og det kuns til meget lav Priis; da kunde efter min Formening Tilfældet være, at den første uden nogen Omstændighed fik alt sit Tab af Løsøre rigelig erstattet, medens den Sidste fik aldeles Jntet; da netop de Ting, som var anført til Forsikkring, blev reddet fra Odelæggelsen - og dog havde begge svaret deres Præmie, og Selskabet stod unægtelig i større Risico til den Første end til den Sidste. At en Forpagter eller enhver anden Mand, hvis største Velfærd bestaaer fornemmelig i Løsøre, ønsker samme saavel Jnd som Udbo forsikkret til dens fulde Værdie, er saare naturligt; men lige saa naturligt er det, at Selveieren, hvis Huus og Hjem er forsikkret i Landets almindelige Brandkasse (det han anseer for Hovedsagen), stundom kuns ønsker sin Bo og Besætning forsikkret for 2 a 30000 Rbd., skjøndt han ofte eier mere end det Dobbelte af Værdie.