Aalborg Stiftstidende, 1836-09-03
J Madrid vare de Optrin, som imidlertid havde fundet Sted, af en voldsommere Art. Hovedstaden var, som vi have seet, erklæret i Beleirings=Tilstand, af Frygt for Constitutionens Venner. En anden Fare ængstede Gemytterne. Et Corps Carlister, under Oberst Basilio, var allerede for flere Uger siden rykket frem fra Navarra og havde nu taget sen Stilling ved Medinaceli, ikke meget over 15 Miil fra Madrid. Saaledes var Hovedlandeveien til Saragossa og derved alle directe Forbindelser med Norden spærrede, og det blev yderst vanskeligt, om ikke umuligt, at erholde Efterretninger fra England og Frankrig. Utilfredsheden med denne Tingenes Stilling var stor, og nu indtraf Efterretningen om, at Constitutionen var proclameret i Jldefonso. Minister Conseilet traadte sammen, og om de Forholdsregler, som øieblikkelig bleve tagne, henvise vi til dette Blads Nr. 140. Gjæringen tog imidlertid til; Nationalgarden søgte at forskaffe sig Vaaben hvor og paa hvad Maade den kunde. Troppernes Stemning begyndte snart øiensynligt at helde til Folkepartiets, men den almindelig frygtede Quesadas Nærværelse holdt dem i Ave. Raabet Constitutionen level hørtes først ved Solporten, Middelpunctet af Staden, hvor mange af Hovedgaderne støde sammen. Et Corps Curasserer fik Ordre at splitte Hoben ad, men det lod sig af 4denne snart bevæge til at gjøre fælles Sag med den. Garden til Fods modstod længst Fristelsen, men paa GeneralBarutets, Madrids Militair=Gouverneurs Ordre, traadte ogsaa den over til Folket. Soldaterne begyndte at fraternisere med Nationalgardisterne og Alt syntes at løbe fredeligt af, da paa eengang General Quesada, med en talrig Generalstab og i Spidsen for en Escadron, indtraf paa Stedet og for Øieblikket gav Sagen en anden Vending. Hans Dragoner huggede ind, adspredte Oprørerne og forfulgte Flygtningene langs af Hovedgaderne. De Curasserer og Gardere, som allerede vare traadte over paa Folkets Side, bragtes ved Trusler til Lydighed. Efter at have truffet de fornødne Foranstaltninger ved Solporten, gjennemstreifede General Quesada Gaderne; hans Dragoner dreve Folket foran sig, og der begyndte at flyde Blod. Navnligen maatte en større Folkehob paa Pladsen Cadaba adsplittes med Magt. Der blev givet Jld fra begge Sider; Tropperne mistede, Oberst Calvet og flere Soldater, paa Folkets Side faldt nogle Nationalgardister, 500 af disse havde barricaderet sig i Kirken St. Basilio og kunde først bringes til at vige, efterat Kanoner vare forte op mod Kirkedøren. Saaledes var Seieren den 14de om Aftenen paa Troppernes Side, alle Hovedgader vare stærkt besatte og man kunde ikke uden Fare lade sig see udenfor Huset. Denne Tingenes Stillings fik en pludselig Forandring, da General Vigo indtraf med de af Dronningen undertegnede Decreter om Ministerialforandringen. General Seoano, som faa Dage iforveien, at Misfornøielse med Regjeringens Foranstaltninger, havde af givet Commanden over Garden, var nu udnævnt til Generalcapitain i Quesadas Sted og viste sig i Gaderne, ledsaget af nogle faa Nationalgardister. Bekjendtgjørelsen af Decretet om Nationalgadens Gjenoprettelse modtoges af Folket med levende bifaldsraab; i disse blandede sig imidlertid Forbittrelse mod Quesada, Jsturiz og Galiano, og man forlangte endog deres Hoveder. Den første var, ved Efterretningen om Decreternes Ankomst, flygtet fra Madritil Landsbyen Hortaleza, en Miilsvei derfra. Her blev han kjendt af en Bonde og var allerede myrdet forinden den Menneskemasse, som fra Hovedstaden ilede ud for at kjølne sin Hevn i hans Blod, havde naaet Landsbyen. Nu var Seieren over Jsturis Juste milieu=Regjering paa Folkets i Side. Madrid var illumineret den 15de, 16de og 17de, Soldater og Nationalgardister vandrede Arm i Arm igjennem Gaderne og Riego=Hymen og Tragalasangen gjenlooveralt. Øvrigheden proclammerede Constitutionen med de sædvanlige Høitideligheder; Constitutionsstenen opreistes paa Plaza major, som for Fremtiden faaer Navn af Constitutionspladsen. Den 17de, Kl. 5 1/2 om Eftermiddagen, paa fulgte Dronningens Indtog i Hovedstaden, under et Tillod af over 100000 Mennesker og de meest enthusiastiske Bifaldsraab. Hvad der er blevet af Jsturiz, Galians- og det opløste Ministeriums øvrige Medlemmer, veed man endnu ikke. Disse Begivenheder ville uden Tvivl i Frankrig foranledige en total, eller idet mindste en partiel Ministerialforandring, hvorom mere i næste Blad under Artikken Frankrig. is Østerrig. te Efterat have hørt Messen, afreiste Keiseren og Keiserinden i den 16de August fra Wien over Brünn til Prag til den fo at restaaende Kronning. Erkehertug Carl med Familie var afgreist Dagen i Forveien. Erkehertuginde Marie Louise er bivaaner ikke Kronningshøitideligheden, som man tidligere havde os troet, men agter den 28de August at tiltræde Tilbagereisen, tes til Parma. Hun har ifinde at nedlægge den Krone, hun og nu bærer. Alle de Bestemmelser, som ved Wienercongresdacten ere fastsatte, betræffende hendes Besiddelser, Hertugdom de merne Parma, Piacenza og Guastalla, som efter hendes Død tilfalde Hertugen af Lucca, ville altsaa ved hendes Tron et afstaaelse strax træde i Kraft. J Prag skal denne Sag afgjøres og Keiserinden erholder den aarlige Appanage, Hertut. sigen af Lucca hidtil har havt, foruden nogle andre Fordeele, de ligesom hun ogsaa forbliver i Besiddelse af sin Rang og ande dre et kronet Hoveds Prærogativer.