Jyske Efterretninger, 1769-03-03
Anledningen til Jndholden af Jndbydelses Skriftet er tagen af den i forrige Aar udgivne 4de Tome af den Danske Atlas. Der berettes S. 285 og 286, i Anmærkn. (4) og (1), at Esbern Udsøn, som har bygt Vester=Alling Kirke, skal i Vester=Alling Hede være bleven myrdt at en anden Herremand, navn. Ome Stigsen. Men Omstændighederne ved dette Mord findes her ganske sparsom berørte, enten formedelst Mangel paa Kundskab derom, eller og for ikke at gjøre Bogen vidtløftigere. Herudover har Forfatteren af nærværende Indbydelses Skrift anseet, det for Umagen værdt, at redde dette Drabs heele Historie, for saa vidt han har kundet komme efter den, fra Undergang. Han tilkiendegiver i Forveien sine Kilder, neml. 1) En gammel Beskrivelse over Øster= og Vester=Alling Præstekald, leveret, efter den Aarhuusiske Biskops, Mester Hans Brochmands befaling ved Foraars Landemode i Aaret 1661. af Peder Lauritson Bas, den Tid Præst til disse Sogne. 2) Skrivelse fra sin Broder Hr. Andreas Richard Halse, nu værende Præst i samme Sogne, hvori han beretter nogle Omstændigheder, som, han forsikkrer, ere ham for 20 Aar siden fortalte af hans Formand og andre gamle troeværdige Sognenes Beboere, som igien forsikkrede, at de havde samme fra deres Forfædre, og fra hvis mundtlige Beretninger deres Efterkommere endog den Dag, i Dag er, ikke afvige det allerringeste. Paa disse Beretninger, som det efter Forfatterens Meening, var høyst billigt ikke at fæste Troe til, grunder sig da alt, hvad han agter at fremføre til at oplyse Historien om dette Mord. Men skulde nogen anske disse Vidner for upaalidelige som de, der maaskee ikke have anden Grund til deres Udsagn, end Forfædrenes mundtlige Beret Beretninger, og derover beskylde Forfatteren for Lettroen. hed, da undskylder han sig dermed, at det ikke er mueligt at man jo i at efterforske Fædrenelandets Oldsager ofte maae nødes til at troe meget mindre tilforladelige Sagnsmænd. Derpaa begiver Forfatteren sig til Historiens Beretning, som er kortelig denne: Efter den blandt de Danske Adelsmænd fordum brugelige Skik, da de formedelst deres Mængde kunde ikke allesammen faae Herregaarde at boe paa, boede tvende Adelsmænd i tvende Bøndergaarde, i den eene kaldet Boelhauge, hvoraf der endog nu omstunder findes gamle Levninger, omtrænt en halv Fierdinqve fra Øster=Alling Bye, boede Esbern Urisen eller Udsæn, men i den anden, kaldet Ovstrup, som endnu ligger strax ved Øster=Alling, og beboes af tvende Bønder, boede Ove Stigsen, som har bygt Øster Alling Kirke. Da denne en Tid lang opholdt sig udenlands besøgte den anden, som boede i Nærværelsen, imidlertid jævnlig hans tilbageblevne Frue og da dette gik temmelig til paa, blev han mistænkt for at have utilladelig Omgang med hende. Just dette har givet Anledning til den Formodning at hans Gaard Boelhauge er bleven kaldet saaledes: af det Danske Ord at boele; Men om denne Gisning er rigtig, lader Forfatteren staae ved sit Værd. Menda Stigsøn kom hiem fra sin udenlands Reyse, og fik dette at vide, saa kunde han ikke befinde sig i sin rasende Vrede men gjorde kort Proces, myrdede sin Frue, og grov hende ned i en Jordkielder, og sin Naboe Esbern Udsøn undsagde han paa Livet. Denne frygtede, at han, ved at gaae i samme Kirke, som hans Avindsmand, skulde falde i hans Hænder, besluttede derfor at bygge Vester Alling Kirke, og lagde strax derefter Grunden til samme. Saasnart Stigsen, fik dette at vide, saa truede han offentlig, at han aldrig skulde komme til at høre Messen i den Kirke. Da nu Kir ten, som ikke er ret stor omsider blev færdig, fattede Udsønen heftig Lyst til at tage derhen, for at høre Messen, skiønt han vel vidste se, hvad hans Fiende havde truet ham med Dog, saasom han med Føye frygtede for at føle Virkningen der. 20 & er deraf, turde han ikke aabenlyst drage derhen, men, for dog at naae sit Ønske, lagde han sig næsgruus i en Arbeyds Vogn, som han lod fylde med Mog ligge til det øverste, saasom han tænkte, at ingen skulde falde paa at lede efter ham paa det Sted. Men det faldt langt anderledes ud, end han havde ventet; thi hans Hund fik Leilighed til at slippe ud fra det Sted, hvor den var indelukt, snusede sin fraværende Herre op, i hvor got han havde skiult sig, løb efter ham, naaede ham strax, fulgte logrende med Vognen, og søgte nu og da at springe op i den. Da nu de, som vare satte ud paa ham, bleve dette vaer, kom de farende til, trak ham frem- og dræbte ham. (Slutningen skal følge.