Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1786-09-29
J det sidste Qvarters Tid vare Tyrene blevne opirrede ved smaae Stik i Baglaarene. Enhver havde en Baand sløife, som var fæstet paa Boven. Dets forskiellige Farve tilkiendegiver Tyrenes Fødested, og bliver i Forveien bekiendtgjort ved de offenlige Tidender. Tyren gik løs paa den nærmeste Rytter, som tog imod ham med Landsen, og saarede ham meget stærkt i For hoven. Tyren trak sig herpaa tilbage, og Blodet flød af den. Den Force, med hvilken Tyren gik løs paa Rytteren, var saa stor, at den næsten havde styrtet baade Mand og Hest omkuld. Nu kom Raden til den anden Fegter at saare Tyren. Der maae stedse kun een stride med den, ingen maae gribe an, men enhver maae vente Angreb. Tyren løb i Midten af Kamppladsen og stirrede rundt omkring, forskrækket over Tilskuernes Haandklap og Skrig. Rytteren holdt med sin Hest stedse imod Tyren, og fulgte dens Vendinger. Den løb derpaa imod den anden Rytter, fik endnu et Saar i Bringen, og det tredie af den næste Rytter. Nu var Tyren bleven rasende af Smerte, Blodet styrtede den strømmeviis ud af Munden, den snublede halv afmægtig, dens Øine funklede af Grunhed; den sparkede Jorden. op med Fødderne, slog sig med Rumpen i Siderne, og dens Aande foer som en Damp ud af Næsen, saa at Hovedet næsten syntes indhyllet i en Taage. Derpaa blev givet et Signal med Trompetten, at Rytterne skulde ride bort. Nu begyndte Fodsegterne deres Angreb, og stødte Pile ind i alle Tyrens Legemsdele. Denne nye Pine foraarsagede, at Tyren sprang op i Veiret fra Jorden. Den løb derpaa imod en af Fegterne, som undvigede forden til Siden. Derpaa løb den imod en anden, som just havde stødt den en Pilli Ryggen; denne sprang over Galleriet, hvor han var sikker. Paa denne Maade, pinede alle Fegterne Tyren, som neppe kunde mere staae, formedelst Blodets stærke Tab. Efter et givet Signal, kom derpaa Matadoren med et Klæde paa en kort Stok i den venstre Haand; i den høire Haand et tvegget Sverd med lige Klinge, fire Tommer bredt, og over en Alen langt. Han stod stille, og i det Øjeblik, da Tyren i den sidste Kamp af Fortvivtelse og Død styrtede løs paa ham, drev han den Sverdet ind i Rygraden bag ved Hornene, hvorpaa Dyret strax faldt, død ned til Jorden. Forseiler Matadoren sit Maal, og ikke kan redde sig med sin Kappe, saa er han forløren, efterdi Tyren med en ubegribelig Grumhed fanker alle sine øvrige Kræfter tilsammen imod ham. Bliver Tyren dræbt ved eet Stød, kaste Tilskuerne Penge til ham, og de Fornemme ofte ikke lidet. Den døde Tyr blev derpaa af tre Heste udslæbet af Kamppladsen, ved et om Hornene fastgjort Toug. Alt dette skeer i et Qvarters Tid. Saa lang Tid bliver der givet til hver Tyr, nemlig som Minuter for Rytterne, fem for Fodfegterne, og fem for Mata Høren. En anden Tyr blev derpaa indladt, den vildeste og grummeste, som jeg nogensinde har seet. Rytteren forfeilte sit Maal, og Tyren stødte sine Horn i Hestens Bug, at Jndvoldene hængte ud Hesten blev vild, Manden maatte stige af, og overlade den til Tyven, som forfulgte den omkring paa Kamppladsen, indtil den faldt ned og døde. Fire andre Heste bleve siden dræbte af denne Tyr, som indtil den Tid ikkun havde faaet et ringe Saae, undtagen at en Hest, havde sønderslaget Kiæftebenet paa den.