Den Vest-Sjællandske Avis, 1824-09-24
J Turin har man maaskee ikke forstaaet Tidsalderens Aand. – J Toskana kan en Revolutions-Aand kun være en Følge af Utaknemmelighed og Sværmerie. Kirkestaten maae efter sin Natur lide af uhelbredelige Mangler. - Og i Neapel burde man taalmodigen have oppebiet den ædle og oplyste Thronfølgers Ankomst til Regieringen, naar man ønskede en Forandring). J Frankerige vedvarede i en lang Tid Kampen uafbrudt imellem de absolute Roialister og de Liberale, og er i Grunden endnu ikke endt, uagtet det første Parties øienblikkelige Triumph. Spanien og Portugal gave sig en ophemererisk Constitution, som kun lod deres Konge beholde en Skygge af en uvis Magt. En Fransk Armee førte hiint nykkelige Land tilbage til Tingenes gamle Orden, i dette henfaldt Folkeherre, dømmet af sig selv. (Angaaende disse tre Rigers indvortes Tilstand kan i Almindelighed bemærkes: at Frankeriges indvortes Tilstand er ikke videre udsat for nogen Uroelighed, saalænge den nærværende Konge lever eller saalænge de tolerante og humane Grundsætninger, som han har antaget, blive fulgte, det Fortrinlige i hans Regiering ligger deri, at han regierer i Tidens Aand og har desuagtet bestandig Fortiden for Øie, saa at han veed at forbinde dennes Jndretninger og Nutidens Forandringer med hinanden. Hvad Spanien angaaer, saa kan man sige: at dette Folk er frem for alle andre meest at beklage. Tidens Beskaffenhed have medført de Forbindelser hvori Partierne have gjort sig skyldige. Geistligheden fortiener fornemmeligen at dadles og der er ikke at tænke paa nogen varig Roelighed i dette Land, saalænge ikke denne beqvemmer sig til at moderere sine Fordomme efter Tidens Aand og give Slip paa en Deel af sine Forrettigheder og Rigdomme til Statens Bedste ved den yderlige Trang, hvori den befinder sig og som er en Følge saavel af de Krige og Revolutioner, hvilke dette Land har prøvet som især af Coloniernes Tab. Geistlighedens Modsættelse volder, at Regjeringen ikke kan følge den Franske Regierings gavnlige Raad; men jo ivriger den modsætter sig, desto mere vil Tiden nærme sig, at Nationens Øine ville blive aabnede og dens Fald vil blive uundgaaelig. – J Portugal synes Hospartierne at være lidenskabeligere. end de Nationelle). J Østen giorde Hellenerne Opstand imod det Ottomanniske Aag, og Porten var hidindtil alt for afmægtig til med Magt at kunne bringe de revolutionaire Rayas tilbage til Lydighed; det ligger endnu under Fremtidens Stør om den nogensinde vil kunne udføre dette uden de udenlandske Magters Mellemkomst (dette Stør er i Aar blevet temmeligen draget til Side og det Tyr kiste Riges Afmagt og desorganiserede Tilstand har givet sig tydeligt tilkiende; de udenlandske Magters Raad ville aldrig formaae det frie Grækenland til at underkaste sig Tyrkerne paa nye, hvilket man ogsaa skal have erkiendt ved Forhandlingerne i Aar i St. Petersborg og det er utænkeligt at de udenlandske Magter ville tvinge et christligt Folk til at staae under Mahomedanerne. De store politiske Qvæstioner blive derfor kan en Republik taales paa dette Sted i Europa, Maae Grækenland ikke blive til en Republik, hvad skal det da blive til kan en Græsk Stat i Tyrkiet tænkes uden at drage det Tyrkiske Riges Undergang efter sig, og dersom dette ikke kan undgaaes, hvilke ville da de politiske Følger deraf blive, Besvarelsen af disse Qvæstioner, hvorpaa Menneskeslægtens politiske Tilstand for en stor Deel vil komme til at beroe, maae overlades til Tiden og Svaret vil vel ikke saasnart kunne blive afgivet, imidlertid kan enhver hos sig selv tænke derom hvad han lyster, saameget kan man blot foreløbigen bemærke: at de Stoffer, som man meest søger at vogte for at de ikke skulle komme til Jlden, pleie at brænde værst, naar Jlden endelig naae til dem. De Brittiske Øer nøde en større indvortes Rolighed, dog vise de Vhitebons sig endnu bestandigen i Jrland og sandsynligen vil Kronen forgiæves forsøge paa at forsone Ørn, saalænge den ikke erkiender de 5 Millioner Catholikers Emancipation. (Dersom den Engelske Regiering havde havt frie Hænder saa var dette skeet for længe siden; dette Tilfælde tiener derfor til at vise den Landsfaderlige Regieringsforms Fortrin for den Constitutionelle i hvilken de radicale Mangler med hvis Vedligeholdelse en stor Deel af Jndvaanernes Jnterresse er forbunden, vanskeligen lade sig hæve).J Asien var det i det hele mindre uroeligt end i Europa (saaledes forholdt det sig, da Forfatteren nedskrev disse Ord; thi den vigtige Krig imellem det Ostindiske Compagnie og Maratterne blev ført i 1817, men disse Ord giælde nu ikke længere; thi Krigen med Birmanerne er en af de vigtigste Begivenheder). Den lille Krig, som Jranerne (Vestperserne) og Ottomanerne førte med hinanden, kan neppe blive bragt i Anslag; ligesaalidet som den, hvilken Britterne førte med Rayaden af Ne paul og Nederlænderne med Sultanen af Palembang. Vahabiterne synes nu efter de Nederlag, som de allerede have lidt førend 1818 af Paschaen af Ægypten, at være vendt tilbage til deres Ørkener og der at forholde sig roelige. Fran (Vestpersien) og de Middelasiatiske Riger nyde nu en uforstyrret Rolighed. Hele Forindien er underkastet det Ostindiske Handelsselskab. Maratternes Magt, som var fuldkommen bleven brudt ved Opløsningen af Peischas Rige, gik til Grunde kort for Begyndelsen af dette Tidsrum, og Britterne have erholdet de Nederlandske Besiddelser paa Fastlandet. J Bagindien tiltager Riget Anam (Tonkin) bestandig mere i indvortes Styrke og er derved traadt ind i Verdenshandelen, at det har aabnet sine Havne for alle søefarende Nationer. Christendommen giør store Fremskridt iblandt dets Beboere, derimod fortsætte begge de øvrige store Stater i denne Jordensdeel, China og Japan haardnakkent deres Jsolerings- og Exclusionssystem imod Europæerne og den Brittiske Leopards Flag, som ikke vil føie sig i Chinesernes Fordringer, har selv i Havnen ved Canton maattet prøve mange Fornærmelser (bliver det Birmanske Rige erobret saa vil der komme til at foregaae en stor Forandring der ligesom i heele Asiens politiske Forfatning). Africa tager ingen Deel i de store Verdensbegivenheder. Paschaen af Ægypten vedbliver at befæste sig i sit Rige, endskiøndt han maaskee frygter for sine Forgiængeres tragiske Skjebne (især den bekiendte Ali Beis) endnu ikke har vovet det Skridt, at lossige sig sin geistlige og verdslige Overherre, (nemlig Sultanen, men at han blot snakker efter Munden, sees tydelig af hans Forhold i Aar, thi den afseilede Expedition har vel intet andet Formaal end Candia, denne kloge Mand forudseer tydeligt, at det Tyrkiske Riges Opløsning er nær og simuerer derfor saalænge indtil Tidspunktet kommer; men naar denne engang kommer og maaskee den ikke udebliver længe, saa vil formodentlig Politiken betiene sig af ham til at udvide sin Magt over det Asiatiske Tyrkie og derved danne en nye Defensions Linie istedet for den tabte. Han søger imidlertid bestandig meere at udbrede Europæisk Cultur i sin Stat. Hans Krigstog imod Mammelukkerne er lykkedes ham over alt Forventning godt, det er ikke allene lykkedes ham fuldkomment at befrie sig fra disse sine farligste Fiender; men endog at erobre den største Deel af Nubien, hvor han ogsaa bestræber sig for at indføre Culturen og har aabnet en nye Skueplads for at at betragte Oldtidens; virkeligen et af de mærkværdigste Phænomener i vort Tidsalder. – Barbareskerne have uagtet den Tugtelse, som de lede af Lord Exmouth, paa nye viiste sig trodsige (dog egentlig kun Algier) og den Brittiske Escadre har i Aar været nær ved at fornye de Scener som foregik i 1816. – De Asiantis spille Mestere paa Guldkysten. Denne Nation, som først nyeligen er optraadt i Historien, begynder selv at true de Europæiske Colonier. – De forrige Portugisiske Establissementer i Nederquinea synes at ville forene sig med Brasilien dette har en naturlig Aarsag, da Brasilien kan allene benytte Udførselen af Slaverne. Jmidlertid er det endnu lykkedes Portugal at forblive i Besiddelsen af disse Colonier) derimod er Madera og de Azoriske Øer blevne Moderlandet troe ligesom de Canariske ere blevne Spanien. – Den Brittiske Colonie paa det Gode Haabs Forbierg er nyeligen bleven sat i Uroe ved et ubekiendt Folks Fremtrængelse fra Norden, (Englændernes nye Bestræbelser for at anlægge Colonier i denne Kant af Jorden, have lært dem hvor vanskeligt det er at indfører Culturen i Africa, denne Brutalitetens Verdensdeeel).¬