Den Vest-Sjællandske Avis, 1842-12-09
Jndenlandske Efterretninger. Kjøbenhavn den 6te December. Kongelig Resolution. Under 29de f. M. har Hs. Majestæt Kongen allernaadigst befalet, at en Commission – bestaaende af: Generalauditeuren ved Landetaten Al Aagesen, C. af D. og D. M.; Generalmajor og Commandeur for den 1ste Jnfanteriebrigade H. M. v. Schow, C. af D. og D. M., Generalauditeur ved Søetaten, Conferentsraad og Høiesteretsassessor H. Koefoed, R. af D. og D. M.; Oberst i General skaben C. F. v. Hansen, C. af D. og D. M., Prosessor og Dr. Jur. A. W. Scheel, R. af D., og Major ved den 3die Linie=Jnfanterie=Bataillon H. J. v. Blom, R. af D. – skal sammentræde, for at nedlægge allerunderdanigst Forslag til en ny Rettergangslov for Landmilitairetaten. En af de i Kjøbenhavn værende Auditeurer vil blive beordret til at i varetage Secretariatsforretningerne ved Commissionen. (Berl. Av.) Om Lorenzens Forhold i den 22de og 23de Forsamling af de Slesvigske Stænder meddeler Fædrelandet følgende nærmere Oplysninger: "Lorenzen, havde seet i en Række af Forsøg det hele Nordalbingiske Hertugdømme komme med i Spillet; han forudsaae, at man derved vilde sige va hanque, og han besluttede at pointere høit, for at forhindre Spillet. Længe havde han fægtet paa Tydsk, og Forbittrelsen udenfor og i Forsamlingen var stegen høit, Commissarius havde stedse havt en stor Mangel paa Hørelse for alle Angreb mod Danmark og de mod samme brugte voldsomme Udtryk. Med velberaad Hu ventede Lorenzen, til det gunstigste Øieblik kom, mod Slutningen af det 22de Møde. Da var det, han holdt en Dansk Tale til Commissarius, der, som han vidste, forstod det Danske Sprog ret godt, bedre end mange dannede Danske tale Tydsk. Men Commissarius erklærte sig udygtig til at svare paa, hvad der var sagt paa Dansk; Lorenzen henvendte sig derpaa til Præsidenten og forlangte sit Foredragende ført til Protocols; men Secretairen, Advocat Storm fra Husum, negtede at føre Dansk til Protocols, idet han erklærede, at det Medlem, som vilde tale Dansk, kunde ligesaa godt blive hjemme, da kun det Tydske Sprog var Forsamlingens Sprog. (Det maa bemærkes, at det alt for længe siden var indrømmet, at Medlemmer af Fors, turde tale Dansk, hvilket jo forudsatte, at Fors. var organiseret derefter.) Lorenzen søgte at begrunde sit Forlangende, og fik det endelig ført til Protocols, saavidt nemlig den støiende Forsamling tillod det; men saa stor var Støien og saa ringe Præsidentens Myndighed, at Forsamlingen blev hævet. Havde Præsidenten denne Aften kaldt de Støiende til Orden, og i Nødstilfælde anmodet Formændene for Spektaklet om at forlade Salen, saa havde de følgende Uordener ikke fundet Sted. Det er klart, at Mellemtiden mellem den 22de og 23de Forsamling ikke gik af uden Samlinger af Deputerede, Bysnak, Trudsler og Forsikkringer, saa meget mindre, som der hengik 2 Dage mellem det 22de og 23de Møde. J den 23de Fors, maatte Lorenzen først see paa, at man udstregede af Protocollen det Blad, hvorpaa hans Forsvar stod, og atter negtede ham at tale Dansk. (Hvergang han sagde Noget, blev der blot ført til Protocols: "Han talte Dansk." Han talte atter Dansk. "Han talte fremdeles Dansk osv.) Men Lorenzen, skjød uforsagt det Danske Løsen. Nu opstod atter en betydelig Støi og Allarm, man forsøgte at gjøre den Danske og Tydske Talen til en personlig Sag, som Præsidenten forbeholdt sig at afgjøre efter sin personlige Mening om Medlemmernes grammaticalske Dygtighed. Lorenzen var nu aabenbart sat i personligRødværgetilstand. Dertil kommer nu ogsaa, at man udenfor Forsamlingen havde sagt ham, at han nok blev nødt til at tage Flugten ofve Enhver Ting maa have Maal og Grændse!"