Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-08-21
Jmedens Europa holdes i en spændt Forventning om de store Begivenheder, som forestaae, beskieftiges dets Opmærksomhed ved to saare mærkværdige Jntermezzos af en tragisk Natur. Det første var Napoleons Sygdom og Død. Dette er nu forbie. Dronning Caroline af Englands fulgte bag efter. Hendes Majestæt døde Tirsdag Aften den de August Kl. 10. Hun døde paa hendes Lyststed Brandenbourg-House i Damerne Hoods og Hamiltons Arme, og i Overværelse af Lord Høod, Aldermann Vood og hans Søn Præsten John Vood, Herrerne Vilde, Luschington og Austin, ligesom af 5 Læger; Jngen af hendes talrige Slægtninge vare tilstæde. Om Morgenen vare hendes Majestæts Venner af den Mening, at Dronningen vilde igien komme sig, men hun havde selv ikke et saagodt Haab og om Eftermiddagen viste sig ugunstige Spor til en nye Jnflammation, og Dronningen leed store Smerter; men den Standhaftighed, som hun havde viist i hendes hele Liv, forlod hende ikke hefter i Dødstimen; og leed hun haardt, saa leed hun dog uden Klage; man indgav hende Opiater; men Kl. 2 tiltog Jnflammationen kiendelig, og Lægerne bleve kaldte til Hielp. Kl. 4 foregik der en betydelig Forandring i hendes hele Udseende. Hun syntes at være denne Forandring bevidst, og talte med rolig Hengivenhed om sin forestaaende Opløsning til de Personer, som omgave hende, og som Taarerne styrtede ned af Kinderne. Hun takkede sine Venner for deres Omsorg for hende. Hun beklagede at hun ikke kunde belønne dem saa rigelig som hun ønskede. Hun lod Mariette Brune, en Søster til den berygtede De-Mont komme for sin Seng, og sagde: at hun tilgav hendes Søster uagtet hun havde saa meget fornærmet hende ved sine Bagtalelser. Hun vilde ikke høre noget om de Forhaabninger og Livet vormed man søgte at trøste hende. To Timer efter Dronningens Død, bleve hendes Tienestefolk kaldte frem for at see hende; men hun var bleven saa forandret at de neppe kunde kiende hende. Hun var forlangt at blive bisat i sine Fædres Begravelse i Brunsvig, men et Statsbud er afsendt til Kongen for at indhente hans Ordre desangaaende, Hendes Legeme var allerede Dagen efter hendes Død i en saadan Tilstand, at det maatte nedlægges en Kiste af Cedertræe; hendes Liig er ikke bleven aabnet, saavidt man veed, og hun bliver ikke lagt paa Paradeseng, da hun selv ikke ønskede det; thi som hun sagde, hun vilde ikke tilfredsstille de Menneskers Nysgierrighed efter hendes Død, som havde holdt sig fra hende imedens hun levede. Hun har udnævnet Dhrr. Lufhington og Vilde til Executorer for sit Testamente, og den unge Austin arver den største Deel af hendes Efterladenskab; Hendes Kammerpige faaer Garderoben, og Hieronimus Eqvipagen. En Kiste skal være sendt til en Kiøbmand i City for at befordres til Jtalien. Oppositionsbladene ere fulde af Lovtaler over Dronningen, og fortælle, at hun skal have sagt i sin sidste Time mine Fiender have stedse søgt at skade mig, nu er det lykkedes dem at tilintetgjøre mig. De ministerielle Blade fortælle kun hendes Død kort og afholde sig fra alle bittre bemærkninger. Man paastaaer at den Limonade, som hendes Majestæt drak paa Theatret, skal især have været skadelig for hende. J sin sidste Samtale med Dr. Holland yttrede hun det Ønske, at hun maatte døe, og hun sagde til ham: De ønsker jeg skal leve, Bekymringer og Forfølgelse have kun været mine Ledsagere i Livet. J denne Verden er der ingen Glæde for mig; men i hiin Verden vil jeg blive lykkelig. Jeg veed jeg snart skal døe, og jeg glæder mig derover, Døden opfylder mig ikke med Angest. Jeg taler gjerne om den og den aabner mig en Udsigt i en glad og evig lykkelig Fremtid. Den Sygdom hun døde af skal hun allerede for 2 Aar siden have lykkelig overstaaet i Pesaro. Hun havde om Mandagen da hun befandt sig noget bedre befales at iføres en af de Klædninger, hun holdt meest af Een af hendes Advocater raadte hende at sende et Bud til Jtalien, for at brænde hendes Papirer, at de ikke skulle falde i hendes Fienders Hænder. Men hun svarede at hun havde ikke noget at skiule Derimod har hun ladet sin Dagbog opbrænde, forde den indeholdt bemærkninger og forskiellige Personer.