Berlingske Tidende, 1794-11-21
London, den 4de November. Det høist mærkværdige Forhør over Thomas Hardy, angaaende en Sammensværgelse mod Kongen og Staten, at hvis Udfald saa mange af de øvrige Fangers Liv hænger, er i Fredags, Løverdags og Mandags bleven fortsat fra om Morgenen til langt ud paa Natten, og de eedsvorne Dommer have bestandig maattet tage tiltakke med at sove i et GiestgiverHuus. Hid il ere Vidnerne imod de Anklagede blevne afhørte. Der ere vel komne saadanne Ting for Lyset, som komme temmelig ner et Landsforræderie, og i vor critiske Tidsalder havde kunnet lede ikke saa meget til en Reform, som til en Revolution; saa man seer, hvor stor Aarsage Regieringen havde til at begynde denne Proces: Men da de fleste Vidner vare Spioner, som bleve afsendte til disse Selskaber, saa have Hardyl's Procuratorer. Hr. Erekine og Gibbs, efte med et lykkeligt Udfald kuldkastet disse Vidnesbyrd som ugyldige. Uden Tvivl stod den Kottiske Convention og den i Edimborg som Landsforræder henrettede Watt, som for sin Død har overleveret sin Skriftefader den hele Plan til sit Foretagende i Forbindelse med de engelske Selskaber, og efter deres Hensigt skulde Planen i en eeneste Nat være blevet udført ver det hele brittiske Rige; men hidtil en det endnu ikke umodsigeligen bleven beviist, at Hard har Andeel i det egentlige Landsforræderie. Haad Vaabnene og Geværerne angaaer, hvormed Selskaberne skulde forsyne sig, saa er det vel ikke bleven nægtet, at der en Gang i en Forsamling er bleven foreviist en Natkat, et Slags spanske Ryttere, hvorved Rytteriets Heste blive gjorte lamme; at man for got Kiøb har forfærdiget nogle Dusin Piker; at man i en Skræders Huus har over sig om Aftenen i at exercere; at der ofte er bleven solgt blant Medlemmerne et Slags Knive og s.v., men man har bestandig hiulpet sig med den Undskyldning, at man dermed maatte være betænkt paa Selvforsvar, som den engelske Lov tillader, i Fald man ved en retmessig Bestræbelse efter en Parlementereform voldsom skulde blive angrebet. I Gaar blev Vidneforhøret mod Hardy sluttet, og Hr. Erskine begyndte sin Cients Forsvar i en Tale, som varede mange Timer. - Efter denne Tale blive mange Vidner afhørte og tagne i Eed for den Anklagede, hvilke stemmede overeens deri, at de som Medlemmet af Divisioner og Selskaber, havde søgt en Parlementsreform og derfor ogsaa selv havde sendt Delegerte til Conventionen i Edimburg. De af Sheffield udsagde, at de havde holdt deres Forsamlinger offentlig, og altid havde ladet deres Resolutioner indrykke i de offentlige Tidender. Bestandig havde de havt Hertugen af Richmonds, Plan for sig som et Mynster. Hertugen mødte selv for Retten, og bekræftede, at visse Resolutioner, hvorpaa de saa efte beraabte sig, vare hans. Nogle Parlementslemmer, saasom Hr. Sheridan og Frantis, bleve tilspurgte, hvorvidt de havde staaet i Forbindelse med disse Selskaber, og er klærede, at man havde vendt sig til dem, for at faae visse Memorialer overleverte i Parlementet. De fleste Vidne tillagde Thomas Hardy en fortreffelig Characteer, at han var en Mand af faa Ord, en redelig Undersaat og god Christen. Jblandt Vidnerne var ogsaa Dissenteer=Præsten, til hvis Menighed han i mange Aar havde holdt sig. Efter dette Forhør holdte hans anden Sagfører, Hr. Gibbs, en lang Tale til hans Forsvar. Da han blev spurgt, om han selv havde noget at sige til sin Retfærdiggiørelse, svarede han Jeg er fuldkommen tilfreds med, hvad mine Sagførere have sagt for mig, og forlangerikke, at føy noget til. Endelig stod General Procuratoren op, for ved en Tale hvori han gientog det Hele, at slutte Processen og førelægge Retten den til Domsafsigelse. Men da Klokken allerede var henimod om Natten, saa afbrød han efter Overdommerens Forlangende, og Retten adjournerre til i Dag, da det afgiørende skyldig!" eller ikke skyldig!" hvorpaa det hele Folkeropmærksommere, end paa Hollands Skjebne, vil blive bekiendtgiøre.