Ribe Stifts Adresseaviser, 1832-03-27
udenlandske Efterretninger. De italienske Anliggender true endnu bestandig med at tage en alvorlig Vending. Paven, hedder det i en Skrivelse fra Jtalien viser med et mandigt Sind alle de heftige Fordringer tilbage, som blive gjorte af en Deel af hans Undersaatter og den disse understøttende franske Regjering. Han har med Fasthed erklæret, at det ikke er paa denne Maade, man kan udvirke Concessioner hos ham. Under andre Omstændigheder vilde han gjerne have indrømmet saadanne til Legationernes Bedste, men nu foretrækker han at lade det komme til det Yderste; han forlanger ubetinger, at de franske Tropper skulle rømme det romerske Territorium, førend han samtykker i de Forslag, der gjøres ham til Landets Tarv. Bliver hans Ønske ikke opfyldt, saa truer han med Jnterdiet, der skal ramme, ikke blot Kongen af Frankerig, men hele den franske Nation. Man venter, at denne Trudsel vil gjøre Jndtryk, thi Frankerigs sydlige Provindser hænge stærkt ved den katholske Tro, hvorfor det vil være høist magtpaaliggende for Landets indre Rolighed, at forebygge dette Extrem. Fra Wien skrives, at Jtaliens Anliggender forvikle sig med hver Dag mere, og at det eneste Middel til under de nærværende Omstændigheder at bevate Freden, synes at være dette, at de franske Tropper ufortøvet kaldes tilbage; men man mener, der vil udfordres stor diplomatisk Fiinhed til at overtyde Vedkommende om, at dette kan skee, Franskmændennes Ære uforkleinet. Man har fra Tyrol Efterretninger om at der gjøres Anstalter til at modtage anseelige Troppemasser, som skulle komme fra Gallizien, Bøhmen og Mühren, og at flere i Tyrol, Voralberg og Steiermark liggende Afdeelinger have, samtidig med de franske Troppers Landing i Ancona, gjort en fremskridende Bevægelse, mod Jtalien. J Paris vare d. 15de d. M. de meest foruroligende Rygter i Omløb, som bevirkede Statspapirernes Fald. Man talede om Depescher, som vare ankomne fra Wien med den Forespørgsel, om Frankerig vilde gaae frem efter de bestaaende Tractater, eller med Vold og Magt. J første Tilfælde maatte det trække sine Tropper bort fra Ancona og give Paven fyldestgjørelse; i andet Tilfælde vilde Østerrig vel vide, hvad det havde at gjøre. Man forsikkrede endvidere, at det diplomatiske Corps havde yttret den meest levende Uvillie, at det næsten var kommet til et Brud imellem dette og Casimir Perrier, at de østerrigske Tropper trak sig sammen i Jtalien, at 15000 Mk. skulde indskibes i Toulon, for at forstærke Franskmændene i Ancona, og at Marschal Soult, som følede sig personlig fornærmet ved de sidste Debatter i de Deputeredes Kammer, havde derfra ufortøvet begivet sig til Kongen og uden videre forlangt sin Afsked. J Forbindelse hermed staaer den Efterretning fra Triest, at et fransk Krigskib har viist sig i Farvandene ved Venedig, og været beskjeftiget med at sondere Grundene; ligesom og Nogle begynde at troe, at Toget til Aftika er en Maske, hvorunder man skjuler den egentlige Hensigt af de Rustninger, som foretages i det sydlige Frankerig. Forresten ere Efterretningerne fra og om Jtalien forvirrede og hinanden modsigende; thi snart hedder det, at den franske Regiering, bevæget især ved det brittiske Cabinets indstændige Forestillinger, har besluttet Anconas Rømning, at Besætningen der allerede har faaet Ordre til at indskibe sig til Oran, og at Flaadecapitainen Le Gallais skal stilles for en Krigsret; snart derimod fortælles der, at to franske Brigger paa ny ere ankomne til Ancona og have landsat nye Tropper, at Franskmændene arbeide med den største Jver paa denne Stads Fæstningsværker, og at en Militær-Jntendant er afsendt dertil. J det brittiske Overhuus har Grev Grey, paa Opfordring af Hrev Aberdeen, der, ligesom Sir R. ByvaniUnderhuset, meget bitter omhandlede den franske Expedition, den 15de d. M. erklæret, at den franske Regjering rigtignek havde meddeelt Engelland og Øster tig sin Hensigt, at sende Tropper til Jtalien; men at Efterretningen om Landingen og om Anconas Orcupation paa den Maade, som Cardinal Vernet tis Protest angiver, havde ligesaameget overrasket den franske Regjering, som den engelske. Som en Følgeheraf, havde den franske Regjering, fralagt sig dette Foretagende, som stridende imod de Expeditionens Befalingsmand tildeelte Jnstructioner: den havde ufortøvet meddeelt den pavelige og den østerrigske Regjering, at der var udstedt Befaling til at tilbagekalde hiin Officeer, og denne Meddelelse var ledsaget af Forsikkringer, der ganske vare beregnede paa at stille begge Stater tilfreds. Hvordan end derfor Grev Aberdeens Anskuelse maatte være, saa var det dog heraf klart, meente Grev Grey, at den franske Expedition næppkunde have skadelig Jndflydelse paa den almindelige Fred. For nu end mere at forvikle Knuden, anmelder en Skrivelse fra Triest, at en engelsk Flotille, bestaaende af en Fregat, to Corvetter og en Brig, har kastet Anker i Havnen ved Ancona, hvorpaa man bygger den Formodning, at Frankerig har handlet i Overeensstemmelse med Engelland, at Øiemedet ikke kan være andet, end at nøde Paven til at indføre liberale Jnstitutioner, og at der vel nu ikke saasnart er at tænke paa Franskmændenes Afreise. - Legatio nerne bestyres for Tiden af et Triumvirat, bestaaende af Cardinal Albani, den østerrigske Hofraad Sabregondi og Agent Baratelli. Et Brev fra Bologna holder Lovtaler over de østerrigske, Tropper, fordi disse med den strængeste Samvittighedsfuldhed afholde sig fra enhver Jndblanding i Landets Bestyrelse; Franskmændene faae derimod kun et slet Skudsmaal. Ancona seer ganske fransk ud, siger man allevegne er der Liv Fyrighed og Travlhed; alle de forbudne Bøger komme efterhaanden for Lyset, hvoriblandt en Piece, betitlet: "Effen og Ueffen eller Pavedømmet under Gregorerne", hvori der bevises at alle Gregorerne med ulige Navnetal have bidraget til at forøge den hellige Stols Anseelse, hvorimod de med lige Tal, altsaa ogsaa den nærværende, have formindsket den.