JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-17
En Indretning, som Kjøbenhavn nunger, Der gives Indretninger nok i Kjøbenhavn, som sigte til at befordre en eller anden almeennyttig Hensigt, der gives Folk i Tusindetal, som paatage sig alle muelige Slags Commissioner, men endnu er ingen faldet paa, at oprette et Comptoir, hvor enhver, der søger om at faae en Tjeneste, Arbeide a., eller vil tage nogen i Tjeneste, kan henvende sig til. Vel har man hos os et Pressecomptoir, som egentlig skulde opfylde denne Hensigt, men det er langtfra ikke af en saadan Jndretning, at Øiemedet kan opnaaes derved. J det Comptoir, som her foreslaaes, burde der bestandig ligge en aaben Protocol, hvori enhver, der søger om hvilket Slags Forretning det end maatte være, kunde indskrive sit Navn, sin Bopæl, sin Alder &c. Der maatte ligeledes ligge en anden Protocol for alle muelige Efterspørgsler. Enhver, som vilde sælge eller kjøbe noget, maatte ligeledes kunde henvende sig til dette Comptoir, hvor der maatte være indrettet egne Værelser for dem, som vilde tale sammen angaaende en eller anden Sag. Ogsaa Folk, som ønskede at givte sig, med som paa Mangel af Bekjendtskab, ikke have Leilighed til at komme i Forbindelse med en Ægtefælle, burde her kunne adressere sig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-17
J Adresseavisen kan man rigtig nok for Betaling faae saadanne Ting bekjendtgjorte, men, deels ere deslige Bekjendtgjørelser alt 2) Mange finde der rigtig nok latterligt at frie paa denne Maade; men i Grunden er det dog ikke saa let at indsee, hvorfor det just er saa latterligt. Hvor mange Mennesker gives der ikke, baade af Fruentimmer og Mandfolk, som mangle Leilighed til at blive bekjendte med et Subject? Hvor mange gives der ikke, som af falsk Undseelse aldrig vove at aabenbare den, de bære Godhed for, deres Hjertes Ønske, – Naar det her foreslagne Comptoir først var indrettet, vilde Ægteskaberne mærkelig befordres derved. og for bekostelige, naar de skulle være ret udførlige, deels er Adresseavisen, hvor almindelig en Læsning den end synes at være, dog ikke af det Slags, som man læser med tilbørlig Opmærksomhed. De fleste Læsere løbe den kun meget skjødesløst igjennem, fordi der virkelig udkræves, en herkulisk Kraft til at vade igjennem er saadan Pol af slet sammensatte og interessante Bekjendtgjørelser. Man er desuden saa vant til at blive ført dag Lyset ved saadanne Avertissementer, at man kun i den yderste Nød tager nogen i sin Tjeneste, som har valgt den
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-17
Bekjendtgjørelsesmaade. Men paa det Comptoir, som her foreslaaes, burde alting være ordnet efter bestemte Rubriker. Bestyrerne maatte i Forveien indhente Efterretning om de Personers sande Caracteer og Talenter, der søge Arbeide c. Demaatte ogsaa paaligge dem at indestaae for at de søgende Personer, i det mindste paa den Tid de ville træde i Condition, ikke ere bekjend te for slette Handlinger. Naar nu disse Bestyrere vare vederheftige og paalidelige Mænd, for maatte det være meget besynderligt, om ikke enhver hellere vilde betale dem en billig Godt gjørelse for deres Umage, end udsætte sig forat faae et Menneske i sin Tjeneste, hvis Caracteer, Duelighed og foregaaende Opførsel er ham ubekjendt Dette Comptoirs Forretninger kunde er ter Haanden særdeles meget udvides, især naar Bestyrerne vare Folk, som stode i vidtløftigt Forbindelser, og ved en udbredt Bekjendtskab lettelig kunne indhente de fornødne Oplysninger. Naar deres Redelighed og Oprigtighed først havde vundet almindelig Tillid, saa vilde Indretningen være af største Nytte for Almeenheden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-17
Inden, og udenlandske Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-17
Udenlandske Efterretninger. J Gaar d. 16de hændte sig den sørgelige Begivenhed, at en lille Dreng paa tolv Aar, som legede med sin Broder, der kun var 10 Aar gammel, gik ud paa Jsen i Stadsgraven ved Amagerport. Jsen brast under hans Fødder, og i det han sank, raabte han Broderen til Hjelp. Denne lede til for at redde ham, men ogsaa han var saa ulykkelig, at Jsen brast under ham. Den ene af dem fik man strax op igien, men han var allerede død, og kunde, at anvendt Møie uagtet, ikke bringes til Live igjen. Den anden var aldeles forsvunden og man saae ham kun en eneste Gang række Haanden op, ligesom om han vilde give Tegn til at man skulde frelse ham. De to ulykkelige Børns Moder, som endnu har tre levende Børn, kom nu tilløbende, og dette skrækkelige Optrin havde nær berøvet hende Forstanden.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-17
J en Bedømmelse over Hr. D. Frankenauls Sundhedspolitie, siger Rec. i Anledning af den veneriske Syge, endeel af det Forf. foreslaaer, for at indskrænke denne Sygdom i Kjøbenhavn, er allerede iværksat. Paa St. Hans Hospital er flere og bedre Værelser indrettede, og dette Hospitals virksomme Direction bliver ikke staaende herved i sine Forbedringer. Frederikshospital har af vor oplyste Regjering faaet Tilladelse til at bestemme et Par Sygestuer til disse Syges Optagelse og Helbredelse, og Kjøbenhavn hører blandt de Steder, hvor der bedst er sørget for slige Syge, og hvor derfor denne Sygdom i Almindelighed er langt mindre ondartet og haardnakket end i andre store Stæder i Norden. Forfatterens Forslag, at man, for at forebygge den rædsomme Radesyge, burde lade Børn opamme med Komelk istedetfor Ammemelk, lader sig, efter Rec. Mening, ikke udføre. De paa forskjellige Steder (ogsaa i Kjøbenhavn under sal. Etatsraad Saxtorph) med det omhyggeligste Tilsyn anstillede Forsøg, mislykkedes aldeles, og at anstille flere vilde være at begaae forsætlig Barnedrab. De Lande, hvor den i det Hele høist fordømmelige Vane, at opføde Børn uden Modermelk hersker (f. Ex. i Island, nogle Deele af Schwaben og Schweitz) er Dødeligheden uforholdsmæssig større, og langt større maatte den blive i Stiftelser, naar leiede Goldammer skulde pleie Børnene. - Hvad der er sagt om Skadeligheden af Husenes hvide Anstrøg bifalder Rec. og mener, at det burde været foreslaaet som en Politielov, thi denne Malning paa Huse, der beskinnes af Solen, er en altfor betydelig og vigtig Aarsag til Øiensvagheder, til at den uden Indskrænkning burde taales.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-17
Præsten Hr. Galskjør ivrer i en egen Afhandling i det Theol. Magazin med megen Varme. mod de saakaldte Realskoler, som de nuværende Latinske omdannes til. Han mener blandt andet, at Legater, som ere givne til de lærde Skolers Bestyrelse burde holdes hellige, saasnart de engang ere confirmerede af Statens Overhoved, med mindre det kunde bevises, at Legaterne ere skadelige; dernæst anseer han det ikke for hensigtsmæssigt, at Disciplenes Legater nu skulle være dem aldeles betagne og den tilforn frie Skolegang nu tildeels maa betales. Een af de Stiftelser, som, efter hans Mening, med god Samvittighed kan forandres, er Sorøe Academie, som staaer til Unytte, ja endog til Skade, da det kun bidrager til at nære Fordomme, og Adelen selv søger det Kjøbenhavnske Aca J samme Afhandling ivrer Forfatteren, demie. - ogsaa mod den Mening, at de lærde Skolers Disciple ved Sangens Jagttagelse i Kirkerne spilde for megen Tid. Han forsikkrer, at man i Slagelse allerede skal have gjort Begyndelse med at forlægge Sangen til den Danske Skole. Men Forf. mener at man i den senere Tid er bleven alt for ligegyldig i Henseende til Disciplenes Sang, saavel i Kirken som Skolen, at Følgen deraf er, at mange nyere Præster aldeles ikke synes skabte for Sangen. Jmidlertid bliver dette dog en betydelig Mangel hos en Præst. Kun i de færreste Kirker er der Orgelværker, som kunne styre Sangen. Mange Trane og Kirkesangere ere yderst daarlige Stuttre, naar nu Præsten heller ikke kan synge, saa bliver den hele Kirkemusik et utaaleligt Bræl. Ogsaa Bogtrykker Stephanson i Trondhjem har nu taget fat paa Gall. Efter de Mærker, som Trønderne, siger han, have, antage Hovedstaadens Jndbyggere den Gallske Lære for et Noget som man af pure Beskedenhed ikke tør yttre Tvivl, om. - Jeg vil, siger han endvidere, i dette Øieblik antage Gall Lære for sand og upaatvivlelig, men naar jeg nu er saa føielig, tillader man mig da vel at gjøre en lille Anmærkning, som vel ikke kan vedkomme en Skomager eller Bogtrykker, men vel dem, der beklæde Domstolene? - Anmærkningen bestaaer egentlig deri, at Dommeren vilde komme i stor Forlegenhed, naar den ene Tyv, eller Morder har et kjendeligt Mærke paa Tyvs eller Mordorganet, medens den anden, der har begaaet samme Forbrydelse, aldeles mangler dette Mærke J Trondhjem staaer man uden Tvivl, o. s. v. - i den Tanke, at man i Kjøbenhavn allerede er i Færd med at indføre de Gallske Principer i den criminelle Lovgivning. Men saavidt er det hidtil dog endnu ikke kommet. - Stephanson klager over at han kun har lidet at trykke i sit Trykkerie, naar han undtager sine egne Producter. For at skaffe sig noget at bestille vil han nu udgive en Samling af meget smukke Omfatninger til alle Sorter store og smaa Stege. Prisen er meget moderat. En Krands til en Kalvesteg i Folio med trykte Farver og ziret med alle de Vaaben, den Afdødes Fjerdedeel i levende Live har brystet sig af, koster 1 Rdlr.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-17
Staden Schleswig og andre Stæder have ansøgt Kongen om en Formildelse i Huusskatten. Dette er vel ikke i Almindelighed bevilget, men Kammerbrev af 19 Dec. tillod imidlertid, at Enkeltes Klage over Ligningen af denne Skat, paa deres Ansøgning maatte undersøgges, for at see om deri kunde skee nogen Eftergivelse.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-17
Foruden Landgreve Carl af Hessen er ogsaa Prindsessen af Brunsvig Bevern for nogle Dage siden ankommen til Kiel; den første logerer hos Prof. Brandis, og den anden paa et Gjestgiver sted. - Den Engelske Minister Hr. Garlike er reist fra Kiel til Kjøbenhavn, og den Rom Keiserlige Minister Grev v. Grünner er derimod ankommen fra Kjøbenhavn til Kiel. - Præsidenten i det Danske Cancellie, Hr. Kammeth. Kaas, er reist fra Kiel til Hamborg, hvor han agter at opholde sig i nogle Dage, og Præsidenten i det Tydske Cancellie, Hr. Kammerherre Møsting, ventes i Gltickstad.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-17
Udenlandske Efterretninger.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-17
Krigsbegivenheder. Det i forrige Numer efter en i Fredags ankommen overordentlig Efterretning, omtalte vigtige Slag imellem Russerne og de Franske (d. 2 d. M.) stadfæstes nu ved de med seneste Post ankomne Tidender. Dette Hovedslag er forefaldet i Nærheden af Turas i Mähren, Efterretningerne gaae kun til den 3, hvor Slaget endnu ikke var endt om Middagen. Keiser Alexander anførte selv sin Garde. Russerne havde taget Feil af Veien, og de Franske, som benyttede sig af denne Omstændighed, angreb derfor deres Middelpunct, og bragte det i Uorden. Man fegtede med afvexlende Lykke lige til om Natten. Næste Morgen begyndte man atter Fegtningen; den venstre Russiske Fløi trængte med ubeskriveligt Mod frem, og tog igjen sin Stilling ved Austerlitz, og holdt sig d. 5 igjen beredt til et nyt Angreb. Man anslaaer Tabet paa begge Sider, til flere end 20,000 Mand. Fæstningen Olmuter sat i Beleiringsstand, og den Keiserlige Familie har for det første begivet sig til Tropau og Gesandtskaberne opholde sig i Teschen, begge i Osterrigsk Schlesien. Ved de Franskes raske Angreb havde Russerne tabt endeel af deres Artillerie, men henimod Aften erobrede General Kulusow igjen samme og befriede Fangerne. Det Russiske Cavallerie kjæmpede under Storførste Constantin, med det største Heltemod, og det Østerrigske skal ved Slagets Ende d. 3 have bidraget betydelig til dets Udfald. Alt hvad man hidtil veed om denne vigtige Begivenhed er endnu ganske ubestemt, og hvor vist det er at Slaget har været meget blodigt, veed man dog endnu ikke, hvem af de stridende Parter man egentlig kan tilskrive Seieren. Fra Jtalien har man derimod bestemtere Efterretning. De Franske have, under General Massena, indtaget Trieft, og taget Prinds Ro han og hans hele Corps i Jtalien til Fanger. 8000 Mand, omtrent 700 Heste, 12 Canoner og 10 Standarter bleve paa een Dag et Bytte for Srierherrerne Massengholder sig beredt til at mode de forenede Russer og Engellænder, dersom de skulde angribe de Jtalienske Kyster. Blandt Krigsfangerne befinder sig, foruden Prinds Rohan, 3 Oberster, 3 Oberstlieutenanter og 6 Majorer. Blandt de 600 Døde ere 2 Oberster, 2 Oberstlieutenanter og 4 Majorer. De Saaredes Tal er 600. - Venedig, som er uden Besætning, beleires af de Franske, under General Cyr, som ere komne fra Jtalien, og de Østerrigste Tropper opholde sig kun endnu paa Øerne San Secondo og Chiozza. General Cyr holder hele Kysten af det faste Land. ligeover for Staden Venedig, besat med Tropper.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-17
I det Adriatiske Hav vrimler det af Kapere, som udrustes i Kongeriget Jtalien, og tilføie Venedigs, Triests &c. Søhandel stor Skade. Paa Etsch, Brenta og Postoden samle de Franske mange Fartøier, som de vil angribe Venedig med. Medens de stridende Parter saaledes paa alle Kanter opbyde alle Kræfter, og det store Sørgespil endnu langtfra ikke synes endt, sælger man allerede i München et idealsk Kort af det nye Kongerige Bayern, hvorpaa dette Riges nuværende Grændser fra alle Sider ere udvidede. Jmidlertid har man dog lagt Mærke til, at der endnu bestandig bringes Papirer og Kostbarheder fra Bayern til den venstre Rhindredde. Midt imellem de sorte Skyer, som formørke Europas politiske Himmel, seer man dog imellem skimte et svagt Glimt af Fred. Den Preussiske Stats- og Kabinetsminister Haugewitz's Ankomst til Wien d. 27. f. M. og Preussens frygtelige Rustninger, som ungelig kunne sigte til andet end til at udvirke Fred, synes at berettige Europa til blidere Forhaabninger. Ogsaa den Tydske Keisers Minister, Grev Stadion og Generallieut. Giulap ere ankomne i Brünn hos Napoleon med Fuldmagt fra den Tydske Keiser, at slutte og undertegne en De finitiv-Fred imellem Østerrige og Frankrige. Keiser Napoleon har udnævnt Ministeren Taleyrand til sin Befuldmægtigede. - Marchal Ney, som endnu d. 23de f. M. befandt sig Jnspruck, tilkjendegav ved en Proclamation Tyrolerne, at dersom nogen vovede at bevæbne sig mod de Franske, skulde han straffes paa en Maade, der sikkert vilde afskrække enhver fra at følge hans Exempel, skulde nogen Franskmand blive myrdet paa Landeveien eller andet Sted, saa skal enhver Jurisdiction og Sogn staae til Ansvar derfor (?) indtil Morderen er opdaget. J Hovedqvarteret Brünn har Keiser Napoleon ladet udgaae en Proclamation, hvori der klages over Uordener og Forbrydelser, der begaaes i Ryggen af Armeen, som enkelte slette Mennesker søge at vanære. Der er derfor sat egne Militaircommissioner, hvori een af Landets Øvrighedspersoner ligeledes har Sæde, som bestandig maa indberette de Uordener, der foregaae. - Wiens Hospitaler, ere saa opfyldte med Saarede, at man har maattet opfordre Stadens Jndbyggere til at levere Charpie.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-17
Estaffetefterretning. J Formiddags Kl. 11 ankom en Estaffette til den Franske Legation i Kjøbenhavn, som ganske modsiger de Efterretninger, som de sidste Tydske Aviser meddele angaaende Slaget d. 2den Dec. ved Ansterlitz. Slaget varede ikke til d. 3die, men stod kun paa d. 2 Dec. Den Franske Armee seirede. Den tog 30,000 Mand og 20 Generaler til Fanger, erobrede over 400 Canoner, og 25,000 Mand Russer bleve omringede og maatte capitulere. Disse, som ere Resten af den Russiske Armee, vende nu tilbage til Rusland. Den 3die Dec. lod den Franske Keiser udgaae en Proclamation, hvori han takkede sine brave Krigere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-17
Den Østerrigske Keiser er ankommen til Austerlitz hos den Franske Keiser, hvor de begge havde en venskabelig Samtale og rakte hinanden Haanden. (Fortsættelse, see forrige No.). Den Armee, som August II. Konge af Polen, havde samlet paa ny, blev slaaet af Carl. Paa Rigsdagen i Lublin udvirkede August vel den Bevilgning, at Krouarmeen skulde forøges til 36,000 Mand, at enhver, der vilde foretage en Forandring med Tronen, skulde straffes paa det haardeste, men inden en føie Tid indtog Carl Thorn, efter en foregaaende skrækkelig Beleiring og efterat den største Deel af Staden var lagt i Aske, ligeledes Danzig og Elbingen, hvorved han fik en Mængde Artillerie og Penge. Carl arbeidede nu ivrig paa at detronisere August. Man sendte Gesandter til ham, med Forslag til Fred, men han svarede: at dette ikke lod sig gjøre, førend August var afsat. Kongen af Polen maatte nu gaae til Sachsen. Strax efter hans Afreise fra sin Residence Warschau, foreslog man at Tronen skulde ansees for ledig. Carlvalgte en Polsk Adelsmand, (Stanislaus) og satte ham paa Polens Trone, var selv hemmelig tilstede ved det af de Svenske Vaaden fremtvungne Kongevalg, og siden ved Kroningsacten. Carl lod sig ikke nøie hermed, men besluttede at forfølge den styrtede og dybt ydmygede Konge endog i Sachsen, og der at drive hans Ydmyggelse til det Yderste. Han lovede Sachserne ved et Manifest Sikkerhed for Liv og Eiendom, dersom de vilde blive i deres Vaaninger, ikke dølge deres Formue, og betale deres Contributioner vigtigen. Han behandlede dem ogsaa venskabeligen, men Landstænderne bleve dog sammenkaldte, Churførstendømmets Financeforfatning maatte forelægges, og en maanedlig Afgivt af 625,000 Rdlr. blev, hvor forarmet Landet end var, udskreven. Der maatte desuden leveres Proviant og Fourage uden Vederlag. De udhungre de Svenske ansaae med Føie Sachsen for et Canaans Land. Carl holdt iøvrigt den strængeste Krigstugt, lod enhver Klage undersøge og enhver Forbrydelse. uden Skaansel straffe. Den flygtende August, som forudsaae sin Ulykke, sendte nu under Haanden Gesandter med ubetinget Fuldmagt at indgaae Forlig til Carl, og lod ham bede om en billig og christelig Fred. Carl forlangte, som ufravigelige Betingelser: at August skulde frasige sig Polens Trone, erkjende Stanislaus for dets retmæssige Konge, men dog selv beholde Kongetitlen, uden at føre det Polske Vaaben, o. s. f. Hvor haarde og fornedrende Betingelserne end vare, blev Freden dog sluttet. Carl var saa opblæst af sin Lykke, at han endog nødte den ulykkelige Konge, som for at formilde Vilkaarene, kom til ham i Sachsen, til at lykønske sin forrige Undersaat: den nyskabte Konge. Medens dette skeede saae man i det ulykkelige Polen Menneskeblod flyde i Strømme, hele Stæder og Landsbyer gaae op i Røg, Marker ødelægges af Svenske og Russer. Derpaa fulgte en almindelig Hungersnød og siden en Pest, som allene i Varschan bortrykkede i mindre end 2 Maaneder (Fortsættes. 15000 Mennesker.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-17
J Kjøbenhavn er der nylig udkommet et lidet Skrivt under Titel, Smaating af Anecdoter, uddragne af Encyclopædig of wit, ved Krigsraad Hedegaard, som indeholder mange smukke Jndfald. Til Prøve anføres følgende: ulykkelige Tidender fra Hjemmet: til en ung Adelsmand, som var paa et Universitet, kom een af Faderens gamle Tjenere, med Hilsen fra Familien: "Hvorledes leve de hjemme, spurgte Studenten, hvad Nyt bringer du mig?" – Jntet, svarede Johan, undtagen at vor Ravn er død. - Saa? Jntet videre Men slig mig, hvoraf døde den, Den kunne jo ikke undgaae Døden, den aad for meget af Aads- Aadsler, hvorledes fik den saa mange af dem, – Jh. vore fire Vognheste - Ol ere de ogsaa døde? Hvad døde de af: Ja, de kunne gjerne have levet deres Tid ud, hvis de ikke vare blevne forsprængte ved at trække Hvortil brugtes den Mængde VandVand Det hændte sig just en Dag, at vor hele Gaard brændte. - Og ved hvilket Tilfælde, Ved intet Tilfælde i Verden, og den havde aldrig i Verden brændt, hvis vore Folk ikke hav Hvad de været skjødesløse med Faklerne. brugte de Fakler til!" - Jo, de bleve brugte ved Deres gode Moders Begravelse. - Himmel, min Moder er død, og begravet, uden at jeg engang veed, hun har været syg, Det er ubegribeligt. Nei, det er ikke saa ubegribeligt, thi hun døde blot fordi hendes Hjerte brast af Harme. - Men Johan, hvad var Aarsag til denne Sorg?" - , hvad det angaaer, da havde hun Grund nok, Jomfru, som var Deres Moders sidste Kammerpige, præsenterede sig den sidste Fødselsdag i en Klædning, der var saa elegant, at man aldrig har seet dens Mage i hele Kongeriget." - - Almanakken. Konen, gid jeg var en Bog, lille Mand, Manden. Hvorfor det, min Kone, Konen; Jo, thi saa beholdt jeg dig stedse hos mig. Manden: Ja, saa maatte du være en Almanak, thi jeg fik da hvert Aar en ny. - - Voltaire beundrede engang Maleren Vornes Farver. "O!" svarede denne de ville ikke staae sig saalænge som Deres Blæk
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-21
Løverdagen den 21 December, 1805. Ulykkelige Ægteskaber,
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-21
Den Hamborgske Correspondent fortæller nu efter Danske Relationer, hele Europa, "at hvert tredie Ægteskab i Kjøbenhavn i afvigte Aar var ulykkeligt." Denne Avis, som med Føie kan fales en Verdenstidende, og den læses af næsten den hele cultiverede Verden, bidrager saaledes sit til at opvække det ufordeelagtigste Begreb om vor Hovedstads Moralitet i Almindelighed. Hvad skulle Udlændinge vel tænke og domme om os, naar de see, at vi selv skildre vore Sæder med saadanne Farver, Ved at slutte fra Ægteskaberne til vor øvrige Cultur, maa de jo med største Grund troe, at vi høre til een af de mindst cultiverede Folkeslag paa Jorden. Det er beklageligt, at vore offentlige Journalister ikke med større Forsigtighed fremstille saadanne Resultater, der kaste en Skygge paa hele Nationens Caracteer. Udenlandske Skribenter, der beskrive for Culturhistorie, tage som oftest, af Mangel paa Sprogkundskab, det res Tilflugt til saadanne løselig henkastede eller af deres Sammenhæng udrevne Resultater, Sielden kjende eller forstaae de Kilderne. Saaledes opstaae de hine Carrieaturskildringer af et Mellskonetraft og Romber, Linneter og andre Det er langtfra ikke altid Fordomme eller ondt Sindelab, men snarere Ubekjendtskab med det Danske Sprog, som er Aarsag til, at de tage deres Tilflugt til nedværdigende Journal og Avisefterretninger, der ofte i Hu og Hast, og uden Eftertanke uddrages af Danske Skrivter. Jeg har lagt Mærke til, at dette næsten bestandig er Aarsag til de mange skjæve og urigtige Domme, som Lydske Reisebeskrivere og Statistikere gjøre sig skyldige i, hver Gang de tale om Dannemark. Det vilde derfor være høiligen at ønske, at der engang vilde opstaae et Selskab af kyndige og sandhedelskende Danske Mænd, som i det Tydske eller Franske Sprog vilde udgive et periodiske Skrivt, hvori alle prigtige og prange Dom de en Dattemark kunde inde fordrevne og berigtigede med eftertrykkelige Grunde.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-21
J Ting af den Natur hersker der en bestandig Eibe og Flod, og de herve ganske paa tilføldige udvortes Omstændigheder, der ere hyppige i eet og sjeldne i et andet Aar. Det er derfor ogsaa urigtigt at beregne de ulykkelige Ægteskabers Antal paa samme Maade som man beregner Mortaliteten. Den sidste er en Følge af Tingenes naturlige og uforanderlige Gang, det første af det blotte Tilfælde. Der kan forløbe hele Aar, hvor der ikke indtræffe ti Skilsmisser, medens der i een lige kunne indtræffe hundrede. Moralisterne raabe bestandig paa Sædernes tiltagende Fordærvelse, og tilskrive den allene Skilsmissernes Hyppighed. Men det er altsammen Overdrivelse, og man bør haabe, at ingen Stats Lovgivere ville lade sig blænde af blot raisonerende Philosophers Jeremlader. Disse Mennesker hige kun efter bestandig at sige noget Nyt, og betragte Verden og Mennesket fra deres Studerestues snævre Synskreds. Det hører endog til Dagens Orden, at selv Præsterne prække og Politik, Lovgivning og offentlige Foranstaltninger, Moden bifalder denne Methode, og for at behage Tilhørerne kannes Prædicanterne om at vælge Ænner, der ligge ganske udenfor den geistlige Talers egentlige Grændser. Men hvad bliver Følgen deraf Mange tale om Ting, som de aldeles ikke kjende noget til, og forvirre kun Mængdens Begreber.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-12-21
En Propher er ingensteds mindre agter end i sit eget Fædreneland.