Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-06-21
Nykjøbing, den 21de Junii. Ved Hjælp af de Formalingsafgifter samt private Gaver, som ere stillede til den herværende Communalbestyrelses Raadighed, har denne i Forening med tvende Borgere udenfor samme hidtil været istand til at overlade Rug og Brød for nedsat Priis til alle dem, som desangaaende have henvendt sig til den, og har dertil langtfra ikke behøvet at anvende saa Meget, som den kunde disponere over, hvorfor den nu baade har udstrakt sin velgjørende Virksomhed til Flere og tilstaaet en yderligere Nedsættelse i Brødpriserne. J forrige Uge uddeeltes 3 a 4 Tdr. Rug til 9 Rbd. Tønden og 216 Sexpunds=Brød til 16 s. Stykket. – Af den ikke umærkelige Omstændighed, at her saaledes tilsyneladende haves overflødige Midler til Godgiørenhed, tør man imidlertid ingenlunde uddrage den Slutning, at Trangen her ikke skulde være ligesaa stor og almindelig som andre Steder. For det Første maa det erkjendes, at Nøden under den almindelige Dyrtid paa alle Livsfornødenheder endnu maa være særdeles trykkende for mange Familier, uagtet de erholde Brødet til halv Priis. Dernæst have hidtil Adskillige, som meget godt kunde have en saadan Understøttelse behov, af en maaskee overdreven men agtværdig Undseelse holdt sig tilbage fra at forlange den; det forekommer os imidlertid, at Jngen, som føler sig trykket af Dyrtiden, behover at undsee, sig for at forlange Deelagtighed i den kongelige Gave, der Jntet har tilfælleds med en Almisse, ligesaalidt som Herremænd og Bønder have undseet sig ved at modtage den dem i en lang Aarrække tilstaaede Eftergivelse i Landskatten. Endelig maa Aarsagen til det ovennævnte Særsyn fornemmelig søges i den strænge og indskrænkede Fortolkning af Resolutionen af 29de April, som Communalbestyrelsen hidtil har troet sig forpligtet til at følge. Den har saaledes indtil i forrige Uge ikkun ladet trængende Beboere af den Deel af Communen, som ligger indenfor Consumtionslinien, blive deelagtig i denne kongelige Gave, og udelukket dem, der beboe det saakaldte Landdistrict, forsaavidt dette strækker sig udenfor Consumtionslinien, skjøndt her netop findes forholdsviis mange Familier, som ere i høi Grad trængende og trykkede af Dyrtiden, navnlig gifte Haandværkssvende og Dagleiere. Communalbestyrelsen har nu opgivet denne Jndskrænkning, og har her ikke alene fulgt, billigheden, men som vi mene ogsaa handlet overeensstemmende med Ordene og Meningen i den kongelige Resolution; denne byder nemlig, at de omhandlede Formalingsafgifter og Consumtionsintrader skulle benyttes til at bevirke en Nedsættelse i Brødpriserne for de Jndvaanere i Kongerigets consumtionspligtige Stæder, som uden at henhøre under Fattigforsørgelsen, for Tiden maae ansees fortrinlig trængende til Hjælp. Ordet consumtionspligtige henhører altsaa ikke til Jndvaanere, men til Stæder, og det er brugt af den Grund, at ikkun i consumtions pligtige Stæder de anviste Summer ere disponible, hvorimod de ikke consumtionspligtige Stæder i Hertugdom merne og paa Bornholm ved andre Resolutioner have faaet en i Forhold til deres Folkemængde netop ligesaa stor Gave contant udbetalt. Det er ikke Consumtionen, paa Brødet, som bliver de trængende Beboere erstattet, thi den Nedsættelse i Brødprisen, som tilstaaes dem, er vel 10 Gange saa stor som Consumtionen, men det er Kjøbstadcommunerne selv, der have erholdt en Gave til at lindre en Deel af Dyrtidens Tryk for deres meest trængende Medlemmer, og det omtalte Landdistriets Beboere, henhøre ikke alene til Nykjøbings Commune, eller efter almindelig Talebrug til den consumtionspligtige Stad Nykjøbing, svare Afgifter dertil og forsørges af dens Fattigvæsen, forsaavidt de komme under offentlig Forsørgelse, men de leve ogsaa i alle andre Henseender ganske under samme Kaar som Communens øvrige Beboere, ja maae endog næsten udelukkende kjøbe deres Brød hos Byens Bagere, deres Kjød, Smør og andre Fodemidler paa Torvet eller hos Spækhøkerne, og betale saaledes paa faa Undtagelser nær Consumtions- og Formalingsafgifter lige med Byens øvrige Beboere.