Aalborg Stiftstidende, 1833-02-13
De om Hertuginden af Berry udspredte Rygter have foranledigedet adskillige Sammenstød mellem begge de exalterede Partier. Først indfandt sig nogle af Hertugindens Tilhængere hos Udgiveren af Corsaire, og udfordrede denne. Han vægrede sig, men Dagen efter læstes i Tribune en Erklæring, at der ikke for Fremtiden vilde mangle paa Folk til at modtage lignende Provocationer fra Carlisternes Side. Kott efter mødte 12 af disse hos Redacteuren af National, Hr. Carell, som valgte een af dem Hr. Roux=Laborie til sin Modstander og derpaa foreslog at stille 11 af sine Venne mod de Andre. Heraf blev dog Intet, og Duellen foregik allene mellem Dhrr. Carrell og Roux=Laborie. Begge saaredes, men kun den første farligt. Denne Begivenhed synes i sig selv ikke at være af Betydenhed, men har dog vakt stor Opsigt, endog i Kamrene og hos Regjeringen, formedelst dens politiske Grund. Da det rygtedes, at Hr. Carrell var bleven saaret, strømmede en stor Mængde sammen om hans Bopæl for at erkyndige sig som hans Befindende, ved hvilken Leilighed det ikke manglede paa Forbandelser over Carlisterne. J Kammeret har saavel Dupin som Thiers yttret, at de i nogen Tid jevnligt hjemsøgtes af carlistiske Trudselbreve. Om Aftenen lod Regieringen patrouillere stærkt, især paa de Stæder, hvor man meest kunde befrygte en Sammenstimlen af Folk, f. Ex. ved 4de Bureaux, hvor saavel de legitimistiske som de ultraliberale Journaler udgives; Uordener af Betydenhed forefaldt imidlertid ikke. J Nouvelliste læses i denne Anledning følgende: Det Parti, der i Vendee lærte at kjende sine Kræfter af de Bander, som det der opstillede, der i Paris opvakte og glønnede Oprørerne, har nu i et Par Dage været sysselsat med at bevise sin Tilværelse ved Udfordringer, der ligesom efter Aftale fandt Sted paa eengang i Paris, Rouen og Lyon. Uden at undersøge, hvilket Parti de Forfattere maatte høre til, hvem hine Udfordringer ere tilstillede, har Regjerinnogen dog besluttet at gjøre en Ende paa denne Skandal og føre denne ny guldprydede Ungdom (Hentydning paa et roylalistisk Parti under Revolutionen) tilbage til Lydighed mod Lovene, idet den har opfordret Justitsens hele Strænghed, mod dem. Hvori disse strænge Forholdsregler egentlig skal bestaae, vides endnu ikke med Vished; efter Nogle ere Vidnerne til Duellen arresterede, efter Andre har hidtil blot Udgiverne saavel af de carlistiske Blade som deres Modstandere, faaet Stuearrest. Det lader iøvrigt til, som man i Paris temmelig almindeligt tilskriver Regjeringens store Mildhed mod Carlisterne disse Begivenheder. Dupin har efter Jndbydelse havt en lang Samtale med Kongen og skal ved denne Leilighed ikke have yttret sig lemfældigt om det doctrinaire Ministerium, ja der mennes endog, at muligt en Ministerialforandring kunde blive den endelige Følge. J Oppositionspartiets Blade findes adskillige skarpe Yttringer. Saaledes siger blandt Andet National. Regjeringen har igaar igjennem sit halvt officielle Blad ladet forkynde, at der maa gjøres en Ende paa den guldprydede Ungdoms Jntriquer. Regjeringen synes at have glemt, at hiin guldprydede Ungdom ikke viste sig, førend Regjeringen selv begyndte at gaae den retrograde Vei Jøvrigt synes dens Forholdsregler at indskrænke sig til at opstille et Detaschement Soldater foran Revenants set carlii stisk Blad) Bureau. Man seer, det er altid det samme System; den bidske Hund har man ladet løbe, indtil den blev gal og beed; siden spærrer man den inde, for at den ikke skal blive slaaet ihiel. Jhvor stor Modbydelighed vi nu endog føle for hine Legitimitetens Helte, af hvilke ingen vovede at vise sig i de store Barricadedage, saa vil vi dog, ikke forglemme de Andre, som ere ansvarlige for det, der nu skeer eller kan skee. Alle de, som enten i Kamrene, eller som Raadgivere for Monarkiet af 7de August have bidraget til at opmunte det carlistiske Parti til sin nuværende Fræk i hed og bestyrke det i samme, alle de, som enten af frisk Eftergivenhed, interessert Skaansel eller strafværdige Ønskersk have bidraget til hiin Forvovenhed, det være sig Pairs, Deputerede, Ministre eller hvem ellers, have deres Deel i det Blod, som er flydt eller vil komme til at flyde. Af den Maade, paa hvilken Hr. Thiers - uden Tvivl den mindske legitimistiske blandt vore Ministre - igaar yttrede sig i den Deputeredes Privatconversationer, er det klart, at han vel føler det Træffende i hine Bebreidelser, som i dette Øiebliks gjøres hans Parti.