Viborger Samler, 1839-07-18
Ældre Postefterretninger. Frankrig. Paris. Vi overstrømmes af Politik Republicanerne for Pairernes Domstol, Orienten for de Deputeredes Kammer. - Hvad vil man mere, Hisset, et Antal af Mænd, der ville omskabe og forynge Verden, for et Senat af gamle, udtjente Tienere hos alle mulige Herrer; her en alderstegen Verden for et neppe født Statslegemes Domstol. Fra Hiints Bestemmelser kan Man kun skyde sig ind under den kongelige Naade; Det tes Kiendelser forvente en uvis Stadfæstelse af de europæiske Magters Samklang og den kommende Tids Forviklinger. Gaae vi nu i Dag til Pairerne, da see vi Anførerne for det sidste Oprør at antage jeg veed ikke hvilken falsk Mine af Storhed, der, betragtet i sit sande Lys, er høist flau og latterlig, men der synes at være ophøiet og ypperlig i den bestukne Mængdes Øine. Condottieren for et Parti, der for sin Handlemaade ei har andet Sendebrev, end egne Ønskers og Anskuelsers, stiller sig hen som et Offer for en Kamp mellem fiendtlig Magter, og vil staae for sine Dommere ikke som en anklaget Rebel, men som en tilfældig Krigsfange. Denne Trods kan isærdeleshed nu ikke forfeile sin Virkning, da Elementerne til Misfornøielse, ved et Sammenspind af bekjendte Omstændigheder, ingenlunde endnu have udgjæret, og snarere tiltage end aftage. Dagens Franskmænd, eller, for at tale nøiagtigere, Parisere, modtage deres Domme og tildeels deres Lidenskaber mere end andre Nationer af de ydre Jndtryk. Da simple Beskyldninger ondskabsfulde Anecdoter og patriotiske Handlinger ere lettere. at fatte, end et tildeels indviklet Forsvar, saa antager man hine for fande, og værdiger Dette, hvis Begriben kræver en større Aandsanstrengelse, ingen Opmærksomhed. Aands spænding er det, hvad Pariseren, og – jeg troer ikke at gjør Uret – hvad Franskmanden i Almindelighed skyer allermeest At det Theatralske maa være af stærkere Virkning paa saaledes artede Mennesker, end det Skarpe og Dybsindige, vil Jngen kunne forundre sig over, og det Fortrin, de Franske give Berryer's kolde, men brammende Veltalenhed fremfor indholdsrigere, men mindre glimren de Foredrag, lader sig saaledes let forklare. – Af denne Art er de Anklagedes Holdning; de føre den ædle Hengivelses Sprog, og lokke derved Enhver, der ikke seer, at en politisk Fange i Frankerig just ikke løber stor Fare ved at agere gavmild med sit Hoved, da den offentlig Stemme stedse siden Julirevolutionen har vidst deels af forebygge Henrettelser for begaaede Statsforbrydelser, deels at bevirke om kortere eller længere Tid en Eftergivelse af den decreterede Straf. De udgive sig kun for Beseirede, erklære i Forveien deres Dommere for Redskaber for den fiendtlige Hevn, og bestikke saaledes Enhver, der ikke betænker, at den ædle Pairsret – kun ved at udvise Skaansel – kunde lægge Partiskhed for Dagen i den nærværende Sag, og at en Jury's Kiendelse neppe vilde være meget forskjellig fra Pairernes Dom. Derfor havde Man maaskee handlet klogere i at overlade den hele Historie til de Cedsvorne. Jury er en Jndretning, der giver maaskee mindre Garanti for en samvittighedsfuld Domafsigelse, end mangen anden Ret; Uerfarenhed, ængstelig Forlegenhed, og Partiaand bemestre sig hyppig dens Aand; men den har en uovertræffelig Fordeel, den offentlige Tillid, den Tillid, at den navnlig i politiske Anliggender forstaaer at være til rette Tid mild, og til rette Tid streng. Dens Udsagn kan forekomme den dybe Grandsker betænkelig; den almindelige Stemme hylder det; domfældte af den, vove Journalerne neppe at knurre, og have de endog en Jndvending at fremføre, saa forud sende de stedse nogle Ord om deres Agtelse for den afsagte Kiendelse, saa sandt er det, at Mennesket med mere Sindighed og Taalmod tager imod Uret af dem, der synes frie, end Ret af dem, der synes afhængige.