Aalborg Stiftstidende, 1836-08-11
Spanien. Om den Conferents, som Anførerne for Carlisterne og Christinerne skulle have havt med hinanden, har et fransk Blad nogle Attringer, som fortjene en Plads her, fordi de muligt med Tiden kunne kaste et Lys paa Begivenhedernes Gang. Allerede under sin Nærværelse i Madrid skal General Cordova have villet overtale Dronningen til, selv i egen Person at træde i Underhandling med Dou Carlos. Dronningens Favorit, Kammerherre Munotz, var nok den, der afværgede det, men Cordov a udvirkede dog Tilladelse for sig selv til at have en Sammenkomst med Prætendenten, naar han kom tilbage til Hæren. Dom Carlos vilde ikke indlade sig herpaa, men tillod sin Overgeneral Villareal at møde i sit Sted. Conferentsen havde da Sted i Arganzon, 4 Mile fra Vittoria, den 10de s. Cordova kom frem med det gamle Forslag til et Gifliermaal mellem Don Carlos's ældste Søn og Dronning Jsabella. Baade Prætendenten og Dronning-Regentinden skulde da, hver for sig, vælge en Provindsstad til deres Opholdsted og Regentskabet, under Dronningens Mindre, aarighed, føres af et Conseil, hvis Medlemmer skulde bestaa af lige mange Personer af begge Partier, nemlig Christinere og Carlister (det arme Land!). Begge Partiers Gjælskulde anerkjendes som Statsgjæld og deres Besværinger saavelsom de baskiske Provindsers Klager, afhjælpes saameget som muligt.). Villereal erklærede sig paa sin Side ikkun befuldmægtiget til at høre paa Cordovas Forslag, men yttrede dog tillige, at Overgivelsen af en fast Plads f. Ex. Pampelona til Don Carlos vildevære en Hovedbetingelse, forinden man begyndte det egentlige Underhandlinger. Cordova viste det Bovelige i et saadant Skridt, der kun vilde tjene til at opirre de Exalterede (Liberale) imod Dronningens Regjering, da det dog maatte ligge ligesaameget i Don Carlos's som i Dronningregentindens Jnteresse at blive enige, fordet lykkedes hiint Parti at faae Overhaand og det maatte ansees for en afgjort Sag, at en Forlængelse af Borger, krigen kun vilde være fordeelagtig for de Liberale. Villarcal maatte indrømme dette, men var dog tillige af den Formening, at Christinernes Nederlag vilde være den sikkreste Vinding for Don Carlos's Partii, idet alle Revor lutionens og Anarchiets Fiender da vilde slutte sig til ham Begge Generaler skiltes efter denne aabenhjertige Erklæring af som Venner og vedligeholdt, siden den Tid, en livrig Correspondence med hinanden. Den franske Journals Corespondent er af den Mening, at Dronningens Sag er tabt, hvis det ikke lykkes hende at træffe en Overeenskomst med Don Carlos, forinden de nye Cortes komme sammen: thi, da hun, i deres Forsamling, maa træde i aaben Kamp, 9 med det exalterede Partii, kunde dette let, naar det seer sin Existents truet, falde paa at opoffre Dronningens Regiering, for at begynde den afgiørende Kamp med Don Carlos's Parti alene. Et tredie Tilfælde er endnu tænkeligt, om nemlig Christinerne, paa forræderisk Viis, aabnede Don Carlos Veien til Madrid, men herved vilde han ikke vinde stort, thi Krigstheatret vilde da blive forlagt til de sydlige Provindser, hvor de liberale Principer egentlig have deres Sæde. Man seer, at Correspondenten vel vogter sig for at man skal troe, at han helder mest til Dom Carlos's Partii, idet han omtrent søger at fremstille begge de krigførende Partiers Sag som noget nær lige vanskelig at sætte igjennem.