Jyllandsposten, 1841-07-23
Medicinaltaxt. En Klage som man hører udtalt i hver eneste Kjøbstad i det hele Land, er den, at der for Apothekervarerne ikke gives en billig Medicinaltaxt, der forhindrer Apothekerne i, vilkaarligen at tage hvad de behage for deres Vare hvis Priser ikke sjelden ere saa ublue, at Klogskaben nutildags byder Patienten saameget muligt at consulere saadanne Læger, som unde Principet, at bruge den mindst mulige Medicin i forekommende Sygdomstilfælde, medens Andre derimod ikke kunne trættes ved at anvende en Masse af Medicin, der i Tilfælde det ei gavner Patienten dog gavner Apothekeren. J alle fra Hovedstaden bortfjernede Provindser føles saadan Mangel dobbelt, da man naturligviis i den mindre Kjøbstad skal nødes til at tage Medicinen til de Priser, de blive overladte paa Apothekerne, medens man dog i Hovedstaden have mange at vælge imellem, hvilken Concurence i Almindelighed er det bedste Forebyggelsesmiddel imod ublue Priser. Hvad Sundhedscollegiet har saa trault med i Kjøbenhavn, siden det ei engang kan blive færdig med den i mangfoldige Aar belovede nye Medicinaltaxt, dette er imidlertid ikke let at blive klog paa, da man dog ikke kan antage, at de samtlige Apothekere skulde have saadan Jndflydelse paa Lægerne, at disse mere skulde see paa hines Fordeel end paa Patienternes, hvilket man dog næsten skulde troe, naar det betænkes, at man i over 20 Aar er bleven staaende ved en gammel Medicinaltaxt, som i mange Henseender for en stor Deel aldeles ikke er afpasset efter Tider og Omstændigheder. En idetmindste foregiven Læge siger blandt Andet herom i Fædrelandet: "J samfulde 23 Aar have vi nu havt en Taxt, om hvilken der kun har været een Mening: at den har tjent til at fylde Apothekernes Lommer paa Publicums Bekostning. Der er vel skrevet meget – og vist ikke for meget imod den, men derved er det ogsaa blevet. Særdeles passende til Tidens Fordringer havde det derfor været, om Sundhedscollegiet havde ladet en aldeles omarbeidet og efter Medicamenternes nuværende Priis modereret Medicinaltaxt følge Haand i Haand med den nye Coder medicamentarius. Som Aarsag til dens Udeblivelse har Rygtet anført Forhindringer; men af hvad Natur disse have været – og muligen endnu ere – derover hviler et nigjennemtrængeligt Slør. Jmidlertid vilde det være Synd at beskylde Sundhedscollegiet for en total Uvirksomhed, hvad hiint Punct betræffer, thi det har dog udarbeidet en Priisbestemmelse for de nye Medicamenta simplicia, som indeholdes i den nye Pharmacopæn, hvorimod Taxten for de gamle simplicia og composita skal vedblive som hidtil - indtil videre. For den Undviede kan det maaskee synes, som om et stort Opus er blevet udført af Sundheds collegiet; og dog er det langt fra saa; thi bemeldte nye Medicamenta simplicia, hvorfor en Taxt er udarbeidet, beløbe sig i Antal til 125, og heriblandt ere flere Ting, som sjelden eller aldrig reqvireres fra Apotheket, da de som oftest findes i enhver Huusholdning, saasom Melk, Bygmeel, osv. Et Spørgsmaal, som derfor billigen maa paatrænge sig enhver Upartisksindet, er naar kan Publicum vente, at Sundheds collegiet kan faae hine Forhindringer bortryddede og at en fuldstændig moderat Medicinaltaxt kommer til Verden." – Det vil saaledes nu vise sig, hvorlænge Sundhedscollegiet vil lade Folk vente paa denne nye Taxt og i ethvert Tilfælde maa man dog troe, at det ikke vil vare en Snees Aar, ihvorvel det sikkert for adskillige Apothekere kunde være ønskeligt og isærdeleshed for saadanne, som fornylig i denne Qvalitet have nedsat sig.