Københavns Adresseavis, 1774-08-23
Naar man faaer hvid Hovedkaals Frøe efter Jacobi Dag, og efter Michaelis forplanter Planterne derhen, hvor de den følgende Sommer skal bære Hoveder, saa faaer man deraf meget tidligere Hoveder, end naar man først saaer det om Foraaret. Den samme Beskaffenhed har det med den røde Hovedkaal og med Savopkaal. Disse Slags Kaal, som man har saaet efter Jacobi Dag, og hvoraf man først næste Sommer venter Hoveder, kaldes Vinterkaal, ligesom samme kaldes Sommerkaal, naar man saaer den først omForaaret, og venter Hoveder deraf samme Sommer. Da nu flere Slags Havevexter, som i og for sig selv ere Sommervexter, lade sig giøre til Vintervexter, f. Ex. Grønkaal, Spinat, Gulerødder, som man da kalder Vintergrønkaal, Vinterspinat a., saa har jeg i mange Aar tænkt paa, omdet ikke skulde være muligt, ogsaa at faae Vinterblomkaal af Blomkaalsfrøe, for at faae den tidligere til Spiisning næste Foraar, end man kan have den, naar man først udsaaer den samme Foraar. I hele tolv Aar har jeg dog gjort forgieves Forsøg dermed, indtil jeg endelig i Aar har havt den Fornøyelse at komme efter, hvorledes man kan avle ægte og god Vinterblomkaal under aaben Himmel, uden Tildekkelse, uden Mistbeed, og uden Drive Huse, hvilken i Maji og Junii Maaned næsten har naaet den Størrelse, som den beste Blomkaal kan have om EfterHøsten, og hvoraf man tillige kan faae meget og godt Frøe. Anledningen til Vinterblomkaalens Opfindelse fik jeg i sær af et Sted i en meget gammel fransk Havebog, som har den Titel le Jardinier francois, og er en af de ældste egentlige Havebøger, da den i Aaret 1665 allerede er oplagt ottende Gang i Paris. Der skriver Forfatteren: "Efter den Jtalien brugelige Maade saaer man Blomkaalfrøe i Kasser, eller andre smaae Træekar i Fuldmaane i August; den kommer snart op, og Planterne bliver endnu for Vinter store nok; Naar Vinterfrøsten dernæst indfalder, 4, sætter man Karrene ned i en Kielder, eller i et Drivehuus, til om Foraaret. Raar Vinterfrosten har Ende, saa planter man dem i god Jord, og paa denne " Maade faaer man, endnu førend den stærke Sommerhede begynder, skiønne, hvide, og meget gode Blom Kaalhoveder. Efter denne Anviisning har jeg adskillige Aar efter hinanden besaaet Kasser med Blomkaalfrøe, paa den Tiid, da man sædvanlig saaer Vinterkaal, nemlig 3 Uger efter Jacobi Dag, og har vildet conservere de deraf opvoxne Blomkaalplanter Vinteren over i Huset. Men det har aldrig vildet lykkes for mig hverken i Kielderen, eller i saadant et Kammer, hvor jeg ellers conserverer alle Slags Blomster Vinteren over; omendskiønt jeg dog vel i Fremtiden troede mig dertil, i Fald det var fornødent, efterat jeg har faaet meer Erfarenhed. Snart faldt Planterne strax om paa det Sted jeg satte dem ind om Vinteren, snart visnede de midt og Vinteren, eller de gik dog ud henimod Foraaret, og jeg kunde ikke faae en eneste til at holde sig Vinteren over. Maaskee, tænkte jeg, Planterne bliver stærkere til at holde sig om Vinteren, naar man saaer dem i et Beed i Haven, ligesom de øvrige Vinterkaalplanter, og saa sætter dem i Kasser ved den sædvanlige Forplantnings=Tiid, nemlig i October. Dette gjorde jeg; jeg gjorde endda desuden Furer imellem de i Kasserne i Rader satte Planter, for derved at forekomme, at det Vand, som undertiden maatte gives dem, ikke skulde komme til Planternes Stammer, og forderve samme; jeg tog dem omhyggelig i Agt for Støv, efterdi det dræber alle de Planter, som man sætter i Huus Vinteren over; jeg vandede dem saa sparsomt og vaersomt som mueligt var. Men al anvendt Umage var forgieves; en Plante faldt og efter den anden. Jeg havde næsten opgivet alt Haab, at faae Blomkaalplanter til at holde sig Vinteren over; thi at saadant var mueligt frit i Haven, uden at give dem nogen Beskyttelse for Kulden, det kunde jeg saa meget mindre formode, da man efter ovenmeldte Ja dinier francois ikke engang giør det i Frankerig, hvor Luften er dog meget mildere, ja, holder det endog der for saa vanskeligt, at alle de, som har forsøgt det, ere blevne fortredelige derover, og i Engelland hvor Luften ogsaa er mildere, og hvor man vel lader den staae i Haverne Vinteren over, tildekker man dem dog en ten med Glasklokker, eller forplanter en Deel af Planter, ne nogle Tommer vildt fra hiinanden i et Beed, som enten belegges med Vinduer, eller forsynes med Buer af Riis, og tildekkes med Maatter, Ertehalm og deslige for Frosten. Men da Erfarenhed alligevel lærer, at meget er mueligt, som man forhen har holdt for umueligt: Saa gjorde jeg endelig et Forsøg, at faae Blomkaalplanter til at holde sig i frie Jord Vinteren over. Mine første Forsøg sloge Feil, jeg blev dog ikke keed deraf, men tænkte paa, at mange Forsøg mislykkes formedelst en ringe Omstændighed, og til sidst dog lykkes uventet; jeg besaaede da igien i August afvigte Aar et Beed, og med samme er det endelig lykkedes saa godt for mig, at jeg nu ikke alene er i Stand til, at angive Aarsagerne, hvorfor Forsøgene i de forrige Aaringer har slaaet Feil, men endog at anvise Maaden, hvorledes man tilforladelig kan faae Planterne til at holde sig Vinteren over; en Maade, som de, der allerede have nogen Kundskab om Havravlen, saa meget tilforladeligere kan benytte sig af, naar detterindre sig, at den afvigte Vinter var meget ustadig og fuld af Slud, og har været en dødelig Vinter for mange Vinterplanter, men i sær for VinterSalatplanterne, og jeg dog alligevel har bragt min Vinterblomkaal lykkelig igiennem. Følgende Regler vise Maaden, som jeg har brugt til sammes Conservation. 1) Man søger for alting at faae godt ægte Blomkaalfrøe. 2) Man saae det midt i August. At mine Forsøg forhen sloge Feyl, kommer formodentlir deraf, at jeg saaede den for tidlig eller for sildig. Naar jeg saaede ved Jakobi Dag, saa bleve Planterne for store, og gik ud den følgende Vinter, endog i saadanne Vinter giemmer, hvor jeg nu lykkelig conserverer dem, naar jeg saaede sidst i August, saa bleve Planterne ikke sterke nok til at kunne holde sig om Vinteren. J afvigte Aar saaede jeg Frøet lige midt i August, og med denne Udsæd er det nu endelig første gang lykkedes mig. Men da Veyrliget om Efterhøsten mange Aar er meget forskielligt, saa vil jeg den næste gang foretage en tredobbelt Udsæd, for med Vished at faae Vinterblomkaal, den første omtrent den 5te, den anden den 15de, og den tredie den 25 August. De Planter, som jeg afvigte Aar saaede den 15 August bleve næsten for store formedelst den paafølgende usædvanligge varme og sildige Efterhøst, og gik for den største Deel ud om Vinteren. Men de, som af en Hændelse maatte være sildigere opkomne, og altsaa vare blevne mindre, dog af den Størrelse, som en Plante maa have, der skal tiene til at flytte, bleve mestendeels gode. Hvo som imidlertid ikkun kan eller vil foretage een Udsæd, gaaer allersikkersk tilverk, naar han saaer midt i August, og det 3) J et Beed, som ikke ligger for meget i Skygge, men har god Soel. Paa et Beed, som ligger i Skygge ere de opkommende Planter vel frie for at blive ædte af Jordlopperne, fordi de efter deres Jnstiet ikke legger deres Eg derhen, efterdi Solen ikke der kan udklekke dem. De voxer vist nok ogsaa bedre i et Beed som ligger i Skygge naar det er en tør Eftersommer, end i et Beed, som har megen Soel. Men de bliver derimod deels slappere, deels kielnere og mindre. Da de bliver beskyttede for Solen, ved de derfor liggende Bygninger, Gierder, Mure eller Plank, verk, saa uddunster de ikke saa meget, som de, der staaer i den frie Soel; de voxer følgelig hastigere, fordi deres Vext, ikke standses ved nogen alt for sterk Hede; men da de alligevel staaer varmt, saa voxer de for hastigt og geilt, som man kalder det, op i Veyret, i den formedelst Skyggen fugtig blevne Jordbund, just derfor bliver de og spædere og kielnere. De ere hverken vandte til Solen eller til Vinden, og Luften, som bag ved Bygningerne har ingen fri Adgang til dem, og den siden om Vinteren ofte afvexlende Kulde og Varme dræber dem; Det gaaer dem ligesom kielne Folk, der ikke ere vandte til Luften, og som faaer Snue og Hoste af den mindste Trækvind eller Kulde, ja falder vel endog i dødelige Sygdomme derover. Paa et Beed derimod, som ligger vel for Solen, og hvor Vinden og Luften kan komme frit til, bliver de tykkere i Stammen, stærkere, haardere, og følgelig beqvemmere til at imodstaae det afvexlende Veyrligt om Vinteren. De blive vel her ofte meget plagede af Jordlopper; men imod disse behøver man ikkun at have nogen Opsigt med dem i de Dage, da de skyder op, indtil de har faaet det tredie og fierde Blad. J disse Dage, naar man merker Jordlopper hos dem, besprænger man dem hveranden Time ganske sagte med en Vandkande; dette fordriver Jordlopperne; thi de flyer for det Vaade; ligesom de overhoved ved fugtigt Veyrligt ikke foraarsager saastor Skade, som ved tørt Veyrligt; og Planternes Uddunstning, som er for sterk formedelst Solens Varme, og hinderlig for deres Vext, standses desuden ved saadan ofte igientagen lind Besprængelse, saa de bliver derved saa meget styrkede i deres Vext, at de inden faa Dage ere voxne fra Utøiet. (Resten i Morgen.) Nyheder.