Viborger Samler, 1794-06-16
En Skole=Commissions Nedsættelse, et Skolelærer Seminariums Oprettelse, og flere Foranstaltninger vidne herom. At slig Forbedring gaaer frem med langsomme Skridt, medfører Tingens Natur. Men for dog at fremskynde paa Sagen, hvor nyttig kunde det da synes at være, om en Deel af Landets Undersaatter broderlig forenede sig i et Selskab, for i saa vigtig en Sag at komme Regieringens Bestræbelser, til Hielp, saavidt mueligt. Hvor herligt kunde det være, hvor ærefuldt for Landets Borgere, naar mange af egen Drift og med frievillig Underflyttelse foreenede sig til det ædle Maal, at befordre Almuens sande og gavnlige Oplysning, og derved at forbedre ei allene nærværende, men endog den kommende Slægt. Hovedstaden fremviser Exempler nok paa Selskaber, oprettede for at befordre almeennyttig Vel. Saa opstod Landhuusholdnings=Selskabet - Selskabet for Borgerdyd – for Efterslægten - for Naturhistorien - og adskillige flere. J Sielland uden for Residentsstaden mangler det heller ikke paa patriotiske Selskaber; Men at Jylland har noget saadant er Forfatteren af dette ikke bekiendt. Saa meget destostørre kunde maaskee derfor Haabet være om Mueligheden af et Selskabs Oprettelse, hvis foreenede Bestræbelser kunde gaae ud paa at fremme Skolevæsenets Forbedring. J saadant Haab voves derfore hertil et Forsøg at fremsætte følgende velmeente Udkast til en Plan for Et Selskab. for Almue-Skolevæsenet. 1) Selskabets Formaal skulde være alt hvad der kunne have Jndflydelse paa Almue=Skolernes Forbedring saavel i Kiøbstæderne, som paa Landet. Hertil kunne regnes: a) At bestræbe sig for at indføre i Skolerne en bedre Underviisnings Methode end den sædvanlige, deels ved at besørge duelige Subjecter underviiste paa Seminariumet, og hist og her ved Leilighed ansatte; deels ved at foranstalte at adskillige af de nuværende Skoleholdere, som havde Lyst dertil, kunde lære at kiende en bedre Lære-Methode. Vist nok kan en retskaffen Præst heri udrette meget, hvilket og paa mange Steder skeer; men imidlertid synes en Skoleholder allerbest at kunne overbevises om en bedre Lære Methodes Beskaffenhed, Muelighed og Nytte, naar der var en ret duelig Seminarist, som nogle Uger, ja vel Maaneder, gav en fortsat Underviisning i hans Skole og i hans Nærværelse, og saaledes praktisk udførte, hvad han theoritisk lærte Skoleholderen. Heri synes det fornemmelig at Selskabet kunde komme Præster, som ønskede det, til Hielp, ved at lønne en eller flere saadanne gode Seminarister, for efterhaanden at veilede adskillige af nuværende Skoleholdere. Unægteligt er det, at mange Skoleholdere hverken kunne eller ville modtage saadan Veiledning, men unægteligt er det og, at der gives igien mange, som gierne baade kunne og ville bruge en bedre Methode, naar de kuns kiendte den. En af Selskabets allerførste Bestræbelser vilde det derfore blive at opsøge saadanne Steder, hvor der fandtes Skoleholdere duelige til og villige til at modtage Anviisning til en bedre Lærmaade, og hvor tillige hverken Præst eller andre Ved mende havde noget imod Selskabets Virkning, paa Stedets Skolevæsen. Thi Selskabet. burde vogte sig for at paanøde noget Sted sin Virkning, paa det at det ei skulde ansees for, egenmægtig at ville tiltage sig et Slags Opsigt over Skolevæsenet, der ellers tilkommer Øvrigheden. Desaarsag burde heller ikke ved nogen Skole foretages noget uden Biskoppens og Provstens Samtykke, som vist nok ei vilde blive nægtet; da det tvertimod kunde vel være at forvente, at de Herrer biskopper ville, om Selskabet nogensinde oprettes, værdige det deres Bistand, ja maaskee endog at indtræde i samme. Til Selskabets Formaal kan endvidere regnes: At udsætte Premie for gode Skolelærere, ja maaskee og for flittige Skolebørn. At bekoste adskillige nyttige Underviisnings Bøger til Brug i de Skoler, hvor en forbedret Lærremaade fandt Sted. d) Paa alle muelige Maader ved Overtalelser, ved Opmuntringer ved Raad og Daad at virke til Gavn for Skolevæsenet, f. Ex. ved nye Skolers Oprettelse, ved Skoledistrikters bedre Jnddeeling, ved Skolestuers beqvemmere Jndretning, og mange andre deslige Ting efter ethvert Steds Trang og lokale Beskaffenhed. Det forstaaer sig selv, det her fremsatte Formaal for Selskabet er af viid Udstrækning, og vil saare langsom opnaaes, i det Hele betragtet. Men hvad skader det at sigte til et stort Maal, naar Maaden ikke er uædel, Naaes Maalet ikke ganske, kan dog maaskee noget udrettes ved at tragte derefter. Om end den opstigende vanskeligt og langsomt, ja maaskee slet ikke, naaer Stigens øverste Trin, kommer han dog længere end den, som bliver staaende paa Jorden. 2) Uden Penges Tilskud vilde Selskabet lidet eller intet udrette. Enhver Jnteressent vilde altsaa komme til at biedrage en aarlig Contingent, som kunde maaskee ansættes til 5 Rdlr. Formodentlig ville Formuende giøre sig en Ære af, at betale aarlig 10 Rdlr. eller meere; J hvilket Tilfælde saadanne burde beæres med Navn af overordentlige Medlemmer. 3) Nogle af Selskabets Mænd kunne bære Navn af corresponderende Medlemmer, og disse kunde forpligte sig til hver især, aarlig at forfatte en liden Afhandling, i det mindste paa et Ark, angaaende en eller anden til Skolevæsenet henhørende Materie. Hvilke Afhandlinger, ledsagede maaskee med Selskabets Anmerkninger, Selskabets Directeur kunde besørge, enten trykte eller net afskrevne, indsendte til den Kongelige Skolecommission til videre og høiere Eftertanke. Thi det er ikke at paatvile, at jo vor gode Regiering, og den af Høistsamme nedsatte Skolecommission ville med Biefald og Velbehag ansee, ja maaskee endog understytte et Selskab, der forenede sig, ingenlunde for at handle stridig imod Regieringens og Skolecommissionens Planer, men tvertimod i nøie Overeensstemmelse med samme. Ovenstaaende ere omtrent de Punkter, som for først synes at kunne tiene til Grundlegning ved saadant et Selskabs Oprettelse. Hvad Deliberations-Maaden og mange andre Ting angaaer, da vil saadant Tids nok siden ved en udførligere Plan kunne bestemmes. I Hovedstaden kunne slige Selskaber let forsamles for at overlegge med hinanden, men i et Selskab, hvor Medlemmerne boe adspredte, er det ikke saa. Dog kunde Forsamlinger finde Sted paa den Maade, at visse Kiøbstæder afgave Samlingspladser for de nærmestboende Medlemmer, hvilke der kunde forsamles i mindre Selskaber, som dog alle skulle udgiøre et Heelt og staae under een Hoveddirection. For disse mindre Selskaber vilde da Pennen og maaskee tildeels Pressen blive Midlet til at bekiendtgiøre hinanden sine Betænkninger. Ogsaa kunde maaskee være Forhaabning om at erholde allernaadigst Tilladelse, at Selskabets Correspondence maatte være portofrie. Ædle Medborgere! Enhver vil jo gierne bære Navn af Patriot; men Gierningen bør prise Manden. Hvad kan vel mere vidne om Potriotisme end Bestræbelse efter at bidrage til Almue=Skolevæsenets Forbedring og derved at befordre gavnlig Oplysning, det er, rigtig Kundskab om guddommelige Sandheder og andre nyttige Ting, meddeelt paa saadan en Maade, at Mennesker derved giøres visere og dydigere. Hvo kan vel troe andet, end at Jylland jo skulde have adskillige, og ikke faa, sande Patrioter, beredvillige til at giøre nogen Opoffring af Flid og Penge for saa værdigt et Maal. Maatte nu dette af en redelig Gavnelyst her fremsatte Forslag finde ønskelig Biefald hos Folk af alle Stænder, Høie og Lave, Verdslige og Geistlige!! Maatte mange veltænkende Proprietairer, mange brave Præster, faae Lyst at tage Deel herudi, Hvad formuende og ædeltænkende Proprietairer kunne udrette i denne Sag, viser Tydsklands Grev von Rachow, og Danmarks Grev von Reventlow. Forfatteren til dette, ønskede gierne, at det maatte behage adskillige, angaaende ovenstaaende Forslag, her i Samleren at meddele deres Tanker. En stor Begivenhed af smaa Aarsager. Tinisteren Louvois forestod en Bygning for Kongen i Frankerig. En Dag sagde Kongen ham nogle Bitterheder formedelst et Vindue, der ikke var got nok giort efter hans Hoved. Louvois gik fra ham og skummede af Vrede.