Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1831-12-16
J det andet badenske Kammer talede Hr. v. Rotteck, i Anledning af den af ham anmeldte Forespørgsel (S. 765), omtrent paa følgende Maade: "Der gives intet troere Kammer end det badenske af 1831; her er ingen Opposition af Ærgjerrighed, men Alle ønske vi, at Landdagen maa faae det glædeligste Udfald. Dog ønske vi ogsaa at komme hjem med Ære, saa at Jngen skal kunne beskylde Os for Mangel paa Aarvaagenhed, og til saadan Aarvaagenhed opfordre de sidste Forbundsbeslutninger Os; de opfordre Os til at forlange Oplysning om deres sande Betydning." Taleren vist, nu, at Forbundet ikke kan beslutte noget, som er stridende mod de enkelte Staters forfatningsmæssige Rettigheder. Om det konstitutionelle Tydskland, bekræftede han, at de blandt meget Slet indeholdt meget Fortræffeligt; alligevel - sagde han - vilde jeg som Dommer fælde en meget haard Dom over dette Blad. Det er derfor ikke af Deeltagelse for Skriftet, at jeg besværer mig over Forbundsbeslutningerne; men fordi jeg anseer dem som Jndgreb i vor Lands Souverainetet. Man har endog overskridt Karls bader=Beslutningerne; men da desuden Forbundsbeslutningen. af 10 Novbr. siger, at disse skulle blive i Kraft, indtil en desinitiv Presselov blev almindeligen antagen, og dette maaskee kan vare til Verdens Ende, saa fremsætter jeg nogle Spørgsmaal, som tillige, hvis Kammeret gjør dem til sine kunne betragtes som en Protest af det badenske Folk, bestaaer der virkelig en gjensidig Forpligtelse imellem Tydsklands souveraine Fyrster og frie Stæder til Pressefrihedens Undertrykkelse, og skal den omhandlede Forbundsbeslutning havRetsskraft med Hensyn til Baden? Herimod kunne vi ve have Ret til at nedlægge Protest, da vor Forfatning lover os Pressefrihed og ikke Presseslaverie. Hvad Deel have endelig de badenske Gesandter eller det badenske Ministerium i hiin Beslutning? Have Gesandterne virkelig erklæret sig enige heri med Præsidialgesandten, saa anseer jeg det for en Grund til den sværeste Anklage." Taleren opfordrede nu Kammeret til at vise Enighed i denne vigtige Sag. Lader os da Alle - sagde han - i Badens og Tydsklands Navn erklære, at vi aldrig, aldrig ville underkaste vor Aandet saadant Magtbud, om det end ved physisk Magt kan tvinge vor Haand og vor Tunge; at vi aldrig ville ophøre at protestere mod den fra Forbundsdagen udgaaende truende Krænkelse af den badenske Stats Souverainetet!" Under almindeligt bifald reiste Kammeret sig herpaa i Masse; men Statsminister v. Türkhem erklærede med Rolighed, at Forbundsdagen efter hans Mening maatte ansees kompetent til at udstæde den omhandlede Beslutning; at Man i det mindste maatte vente, indtil der skeete Misbrug i Anvendelsen af dens Magt, inden Man protesterede, og at han ikke kunde indrømme, at der ved dette Forbud var gjort Jndgreb i den badenske Souverainetet. Om Anledningen til Forbundsbeslutningerne yttrede han videre: "Regjeringen har desuden selv havt Ret til at forbyde Skriftet, men forsmaaet at gjøre Brug af samme. Men det er de sædvanlige Følger af alle Overdrivelser, at de kun skade den rette Brug af Friheden. De, som meest føre Ordet Frihed i Munden, have tilføiet den meest Skade. Det første Spørgsmaal vil blive besvaret i Udkastet til Presseloven. Med Hensyn til det andet, da har den badenske Gesandt vistnok givet sit Minde til Beslutningen, og dersom Kammerets Protestation skal betegne en Modstand, da vil Regjeringen ikke taale den. Flere Medlemmer talede i Overeensstemmelse med Rotteck, og endelig enedes Man ved de Erklæringer, at Regjeringen kun havde ifinde at anvende de den ved Grundloven tilstaaede Midler mod Kammeret, og at dette ved Protestation ikke tænkte paa Modstand. Forbundsforsamlingen ændser imidlertid disse Vindstød saa lidet, at den har taget sig 2 Maaneders Ferier.