Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-04-25
Ved hele Toget befandtes 800 Personer, som bare Voxlys. Efter at Processionen i saadan Orden var draget forbi Palladset, forføiede den sig til den store Plads, hvor Theatret var oprettet. Her blev Banneret og det grønne Kors hensat, og Toget gik igjen tilbage. Kun Dominicanerne bleve paa Theatret og læste uafbrudt Messe, lige fra Dagsgry indtil Kl. 6 om Morgenen. Den hellige Peter Martyrers Kongregation har det hvide Kors i Procession hen til den Plads, hvor Baalet fandtes, og det blev der sat paa en 3 1/2 Fod høi Piedestal. Baalet var udenfor Porten Fumaral, omtrent 300 Skridt fra Staden. Endeel af Troessoldaterne bleve som Vagt ved det hvider Kors, de Andre gik ind i Jnquisitionens Huse. - De til Luerne bestemte Ulykkelige vare fra Fængslerne i Toledo blevne førte til Madrid, hvor man satte dem ved Nattens Jndbrud i hemmelige Fængsler. Efterat man havde ladet dem spise Kl. 10, traadte Antonio Zambranade Bobanos, den Ældste af Jnquisitorerne, med Don Fernando Alvares da Valdes ind til de til Baalet bestemte Fanger, og forkyndte hver især sin Dom. "Min Broder, sagde han: "eders Sag er bleven undersøgt af Mænd, velerfarne i Rets læren og Videnskaberne. Eders Forbrydelse er saa svar, og af et saa utilgiveligt Slags, at man har kjendt for Ret, at J i Morgen, til velfortjent Straf og Andre til et afskrækkende Exempel, skulle døe. Dette tjene eder til Efterretning, og paa det J kunne døe, som sig bør, lade vi blive her hos eder to Ordensgeistlige." – Efterat man havde indladt to Munke, bleve to Retsbetjenter satte som Vagt for hver Dør af Fængslet. Allerede Kl. 3 om Morgenen iførte man Fangerne de for dem af Jnquisitionen bestemte Klæder. Klokken 5 havde de allerede spiist Frokost, og bleve de overgivne til Alcaderne eller den hellige Rets Dommere, tilligemed to Fortegnelser, hvorpaa deres Navne fandtes. Efter den ene skulde Fangerne opstilles i Processionen, og efter den anden skulde Dommene oplæses paa det store Theater. Kl. 7 ankom Kongen, Dronningen, Enkedronningen og begges Damer paa Balconen. Folket stimlede til i Tusindtal, for at see et saa fjeldent og opbyggeligt Skuespil. Kulsvierne aabnede atter Toget og stillede sig paa venstre Side af den Kongelige Balcon, paa dens høire havde den Kgl. Livvagt allerede opstillet sig. Bag disse fremtraadte 30 Mænd, som bare Figurer af Pap i menneskelig Størrelse, forestillende deels dem, der vare døde i Fængslerne, og hvis Been man har efter samme i Kister, bemalede med Flammer, deels Afbildninger af dem, der vare undvegne fra Jnquisitionen, og dømte som forsætligen Udeblevne. Disse Figurer bleve hensatte paa den yderste Ende af Amphitheatret. Derpaa kom 12 Mandfolk og Fruentimmer, med Strikke om Halsen, Begfakler i Haanden, og tre Fod høie Huer af Pap, paa hvilke deres Forbrydelse var antegnet eller forestillet. Efter dem fulgte 60, ligeledes med Fakler i Haanden og iførte Sanbenitos, et Slags ærmeløse Lærreds Kitler. De, som bare Sanbeniter med paamalede Diævler og Flammer, og ligedan bemalede Paphuer, skulde levende brændes, fordi de viste sig forstokkede. De derimod, der viste Anger, skulde, efter Skik og Brug, qvæles førend de kastedes paa Jlden. De, som viste sig gjenstridigere end de Andre, havde Knævler i Munden, for at hindres fra at udstøde Gudsbespottelser, og Hænderne bundne paa Ryggen. Enhver af de Skyldige førtes af to af Jnquisitionens Famuller, og de til Døden dømte havde desuden 4 til 5 Munke af forskjellige Ordener omkring sig, som trøstede dem paa Veien. J denne Orden droge Misdæderne forbi Kongens Balcon, og bleve derpaa paa Amphitheatret satte paa venstre Haand imellem Jnquisitionsbetjenterne og de Geistlige; Cleresiet fra St. Mariekirke-Sogn, stillede sig i Nærheden af Alteret. Jnquisitionsrettens Officianter, Jnquisitorerne, Qualificatorerne, der ere Jnquisitionens Referenter, alle øvrige Retters Officianter og adskillige andre anseete Personer af verdslig og geistlig Stand kom til Hest og toge Plads paa høire og venstre Side af Storinquisitorens Sæde. Denne kom tilsidst, klædt i Violet, og ledsaget af Præsidenten i Castiliens store Raad. Saasnart han havde taget Sæde traadte Præsidenten tilbage. Derpaa begyndte Messen; men Præsten læste den kun halvt, traadte bort fra Alteret, og tog Sæde. Storinquisitoren steg nu ned fra sin Trone, efter at have ladet sig give sin bispelige Ornat med Jnfel, og forføiede sig hen til den Kgl. Balcon. Han gik op ad Trappen til denne, ledsaget af JnquisitionsOfficianter, der bare Korset, Evangeliebogen og en anden Bog, indeholdende Formularen til den Eed, som Kongerne af Spanien maatte aflægge. Han bølede sig dybt for Kongen og Dronningen, og, efterat Kongen havde reist sig, knælede Alle, som ledsagede Storinquisitoren. Monarken tog nu Hatten af, hvorpaa Storinquisitoren atter bøiede sig dybt, lagde Haanden paa Evangeliet, som hans Skriftefader holdt for ham, medens Storinquisitoren foresagde Kongen følgende Ord: "Eders Majestæt sværger og lover paa Allerhøistsammes Tro og Kgl. Ord, at J, som den af Gud beskikkede sande catholske Konge, med al eders Magt vil forsvare den catholske Tro, som den hellige apostoliske Moderkirke i Rom hænger ved og troer paa; at J vil hævde og udbrede denne Tro; at J saavel selv vil forfølge, som ved Andre lade forfølge Kjættere, Frafaldne og Troens Fiender; at J vil understøtte den hellige Jnquisition og dens Tienere, og vise dem den fornødne Bistand, paa det Kjættere og den christelige Religions Forvendere maatte blive paagrebne, og, efter Lovene og de hellige Canoner, tugtede, uden at fra Eders Majestæts Side derved noget forsømmes, eller at nogen Personsanseelse, af hvilken Stand han end maatte være, skal forandre noget deri." Kongen svarede: "Det sværger jeg, og giver mit Kongelige Ord paa at holde." Under denne Ceremonie holdt Connetablen af Castilien, der stod paa Kongens høire Side, det blottede Sværd opløftet. Da Eden var aflagt, bukkede Storinquisitoren sig atter meget dybt for begge Majestæterne, og gik derpaa tilbage til sin Plads. Kongen blev i samme Stilling indtil Storinquisitoren var kommen tilbage og havde aflagt sin bispelige Dragt. Jnquisitionsrettens ældste Secretær besteg derpaa Prækestolen, og oplæste, medens en Præst med en Evangeliebog og et Kors stod ved Siden af ham, en lignende Eed, som alle Raaderne og de her Forsamlede maatte sværge. Derpaa besteg en Dominicaner den samme Prækestoel og holdt en med alle optænkelige Lovtaler over Jnquisitionen opfyldt Præken mod Kjetterne. Texten var Jnquisitionens Tankesprog: Exsurge Domine, judica causam tuam. Det var allerede næsten Middag, da man begyndte at oplæse de til Døden Fordømtes Dom, og derpaa opregnedes saavel de, der vare døde i Fængslerne, som de, der vare dømte som Contumaces. Disses Billeder bleve bragte paa et lidet, særskilt bygt Theater, og satte i Bure. Derefter forelæstes hver Jnquisit især sin Dom, og nu blev den Ene efter den Anden sat i et lignende Buur, paa det Alle og Enhver kunde see de Skyldige. Blandt de til Baalet dømte fandtes 6 Mandfolk og 2 Fruentimmer, som aldeles ikke vilde bekiende deres Vildfarelse eller angre den. Et ungt Fruentimmer blev ført tilbage til sit Fængsel, fordi hun vedblev at paastaae, at hun var uskyldig, og man ansaae det for raadeligt, paa ny at undersøge hendes Sag. Endeligen oplæstes ogsaa deres Dom, som ansaaes for overbeviste om Bigamie, Trolddom, hellige Tings Vanhelligelse og adskillige andre Forbrydelser. Denne Oplæsning varede til Kl. 9. Storinquisitoren iførte sig nu igjen den bispelige Ornat, og tildeelte de Bodfærdige høitidelig Absolution. Kongen begav sig nu bort, og de Domfældte bleve overgivne i den verdslige Øvrigheds Hænder. Man førte dem paa Æsler til Baalet. Det var Midnat. Omkring Baalet, som var 9 Roder i Fiirkant og 7 i Høide, stode Troessoldaterne ligesom Mørkets Aander. Luerne stege, indhyllede i sorte Røgstøtter, til Himlen, hvis Hevn de syntes at ville nedkalde over frække Dødelige, der, misbrugende deres Magt, offrede Mennesket, Guds eget Billede, til fortærende Flammer, og bespottede saaledes selv den evige Almagt, i det de formasteligen troede at ville hevne dens formeentlige Bespottere. De Paastaaelige kastedes levende i Jlden, de Angergivne blev først qvalte og derpaa brændte. Denne Brænding varede saalænge, at ikke førend næste Dags Morgen Kl. 9 Slagtoffernes Legemer vare forvandlede til Aske. (Fortsættes.)