Aalborg Stiftstidende, 1838-02-14
Under den evangeliske Konges Regjering ere Processionerne ikke alene intetsteds forbudne, men de blive endog beskyttede af Lovene og der tages intet Hensyn til de mulige Reclamationer, der maatte blive fremforte. Hvilken Frækhed hører der ikke til, under slige Omstændigheder at tale om den catholske Kirkes Forfølgelse og Undertrykkelse! Men, hvor sørgeligt er det ikke at see, at mange, forøvrigt fortræffelige Mennesker laane Øre til slige haandgribelige Logne og lægge dem paa Hjerte. Om det endogsaa er sandt Altsammen" høre vi de mere Maadeholdende sige, om endog Alt har sin fuldkomne Rigtighed, hvad der er fremført imod Erkebiskop pen, saa har han dog Ret i Hovedsagen, i Spørgsmaalet angaaende de blandede Ægteskaber. Vi ville tage denne Paastand under nærmere Overveielse. Det første Spørgsmaal, der opstaaer i denne Anledning, bliver, hvilket Standpunct Staten, som saadan, har at tage, for rigtig at kunne bedømme dette Anliggende. Den catholske Kirkes alene Nei, thi da vilde Dommen blive eensidig og samtlige Børn af de blandede Ægteskaber maatte blive catholske. Den evangeliske Kirkes alene, Nei, fordi Dommen ligeledes der vilde blive eensidig og alle Børnene maatte vorde evangeliske. Hvilket da, Vistnok intet andet end Retfærdighedens! At vælge dette Standpunct, eller ikke at vælge det, er ikke afhængig af Kongens Vilkaarlighed, men, uden Hensyn til hans personlige Troesbekiendelse og den Omstændighed, at han ikke alene hersker over 5 Millioner Catholiker, men ogsaa over de Millioner Protestanter, er han forpligtet dertil efter Guds Bud. Hvorledes lyder altsaa Dommen fra dette Stand. punct af: Forældrene have fuldkommen Frihed til at bestemme, til hvilken Confession deres Børn skulle høre; men, naar de ei gjøre Brug af denne Frihed, skulle Børnene opdrages i den Religion, hvortil deres Fader bekjender sig. Den er tilladt de Geistlige ved Belæringer og Formaninger at bestemme den vedkommende Ægtefælle til ikke at overlade Bør nen til en fremmed Troesbekiendelse; men det er dem derimod forbudt, at fordre det bestemte Løfte af begge Forældre, ne, at lade deres Born blive catholske eller evangeliske. En denne Dom ikke retfærdig, Svaret lyder. Vi erkjende ikke dette Standpunct. Ægteskabet er et Sacrament, og den catholske Kirke lærer, at udenfor dens Skjød kan Gjenløsningen ved Jesum Christum ikke finde Sted. Den kan des. aarsag ikke skienke sin Velsignelse til et Ægteskab, hvoraf Børnene blive opdragne til Fordømmelse. Det er den gamle bekjendte Tale, der endnu lyder af deres Mund, som ere kaldede til, ved venlig Røst at forkynde Fredens og Kjærlighedens Evangelium. De, der fremføre en saadan Paastand, maae dog indrømme, at den evangeliske Kirke med samme Ret kunde negte sin Velsignelse til de Ægteskaber, hvoraf Børnene ikke komme til at tilhøre den. Naar nu begge Kirker vilde udøve sin Ret paa denne Maade, vilde aldrig noget blandet Ægteskab kunne finde Sted; men det skeer alligevel og ingen af begge Kirkerne kunne forhindre det. Hvor skal nu være Midler, Hvem Anden, end den, der har Mag- og Ret til, og hvis Pligt det er, ikke at taale, at der af legge Kirkernes Conflict opstaae ulovlige Ægteskaber, fordærvelige Uordener og utallige Scandaler. Hermed er ogsaa Spørgsmaalet besvaret, om en catholsk eller evangelisk Geistlig er forpligtet til at adlyde de denne Sag vedkommende Statslove. Hvis disse Love bestemte, at alle Børn af blandede Ægteskaber skulde blive evangeliske, saa kunde de catholske Undersaatter med Ret klage over himmelraabende Uretfærdighed; men, hvis Kongen vilde give efter for den catholske Kirkes Forlangende og anordnede, at alle Børn af blandede Ægteskaber skulde være catholske, kunde de evangeliske Undersaatter da ikke i lige høi Grad besvære sig over en lignende Uretfærdighed, Betragtet fra det politiske Standpunct, vilde hele Rhinprovindsen langtfra ikke opveie den Skade, som den preussiske Regjering vilde komme til at lide ved en slig Eftergivenhed. Med Hensyn til Ærkebiskoppens Fremfærd i dette Anliggende, er det notorisk vist, at han høitideligen har lovet at opretholde den oftomtalte Forening, der, i Forbigaaende sagt, endnu bestandig er meget skadelig for den evangeliske Kirke, og at han ogsaa i Begyndelsen holdt det, men senere skal han have handlet aldeles derimod. (Dagen.)