Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-06-12
Blandinger. Blandt de uforsigtige Yttringer (forikke at bruge et strængere Udtryk, som i den sidste bittre Strid mellem de forskjelligtfarvede, Journaler ere fremkomne, er der i "Dagen" en især, som har mødt en almindelig og formeentligen velforskyldt Uvillie. En sig kaldende akademisk Borger, har nemlig i en Afhandling, hvori han undersøger, om ogsaa de liberale Journalister siden Christian 8des Tronbestigelse ærligt have arbeidet paa at erholde en Constitution og en uindskrænket Trykkefrihed, peget hen paa den Urimelighed, at Kongen af Frygt for Rusland (1) ikke torde skjænke Landet den af et ikke lidet Parti saameget omtalte Statsforandring. "Jfald - hedder det - Rusland ved Efterretningen og Christian 8des Beslutning, at give Danmark en constitutionel monarkisk Regjeringsform - en Beslutning, der naturligviis i høieste Grad maa være mod hiint uhyre Riges Jnteresser, hvem det aldrig kan være ligegyldigt, at et saa nærliggende og dertil af Omfang og Magt saa ringe Land, efter i henved 200 Aar at have havt en absolut og uindskrænket monarkisk Regjeringsform, pludseligt opnaaer politisk Frihed og Selvstændighed og det ene ved Kongens frie Villie uden Stændernes Raad - havde sendt en uhyre Hær til Danmark, vilde da Lehmann, Christensen, Gjødvad, Monrad og Grune gaaet imod den og slaaet den paa Flugt blot ved at fremvise deres revolutionaire Ansigter og heise den trefarvede Fane, eller vilde ikke meget mere Danmark med sin store Statsgjeld, hvad saa end Udfaldet var blevet, enten det havde seiret eller ikke seiret, blevet et ulykkeligt Land, Er det da ikke aabenbart, at langt bedre end paa egen Haand, blot paa Grund af nogle Adresser, at foretage et saadant Skridt, kunde Kongen overlade det til sine troe Provindsialstænder at tage Jnitiativet i denne Henseende. - At en saadan Hentydning vilde blive bemærket, var naturligt. J "Dansk Folkeblade gaves følgende Replik: "Der kan være Meningsforskjel imellem os selv indbyrdes angaaende Trangen til Forandringer og disses Omfang; men naar det gjelder Danmarks Ære og Selvstændighed, da bør vi Alle slutte os tæt sammen om den fælleds Fane. Naar derfor en Landsmand truer os med en mægtig fremmed Jndflydelse, hvor vi blot her hjemme hos os selv, Konge og Folk i Forening, ordne vore indre Statsforhold paa den Maade, vi finde meest svarende til Tidens Fordringer, og han ligesom indbyder hiin colossale Stat til at blande sig i vore indre Anliggender, – da er det for Nationaliteten saa oprørende at tænke sig Muligheden af en saadan Jndblanding, og det vilde for Nationen og Regjeringen være saa Nedværdigende at lade sig bestemme ved en saadan Frygt, at Blodet maa fare op i Kinderne paa enhver dansk Mand ved at læse en saadan Yttring paa Prent. - Samtidigen med "Folkebladet tog ogsaa Stænderdeputeret Drewsen til Gjenmæle i Kbhposten. Det vilde - siger han - vistnok være til Fyrsternes Ære, om den sande Aarsag til Europas langvarige Fred var Agtelse for deres Undersaatters Blod; men tør vi slutte fra det Forbigangne til det Nærværende, erindre vide Strømme af Blod, der først fløde, for at qvæle Frankerigs unge Frihed, og siden for at styrte Napoleon af Tronen, saa maae vi vel med Rette tvivle paa, at hiin ædle Grund er den langvarige Freds sande Aarsag. Den sande Grund til de Mægtiges Fredslyst ligger nok deri De at hvorhen vi kaste Blikket, see vi ligge en Mængde Brændstof, der kun behøver en Funke, for at bryde ud i lys Lue. Det første Kanonskud mod Danmark kunde og vilde levere denne Funke, og det vilde ikke være forunderligt, om Krigsluen snart blussede hele Europa rundt, maaskee ene med Undtagelse af Norge, der er i fuld Besiddelse af det, som saa mange andre Folkeslag kom til at kjøbe med deres Blod. Jeg siger: - det første Kanonskud mod Danmark – vel at mærke, naar det affyredes fordi vor Konge gav os friere Jnstitutioner; thi da vilde de vestlige Magter ei taale, at Rusland occuperede Danmark. Sigtende til de bekjendte Gadeoptøier i Hovedstaden, siger D. fremdeles: "En ganske anden Sag vilde det være, om det danske Folk ved Voldsomheder, ved formeligt Oprør, søgte at tilkjæmpe sig en blodbestænkt Frihed. Da vilde vi vistnok snart være underkuede, thi da vare de store Magter enige derom, da vilde vi Alle kjæmpe for Legitimiteten, og Krigen ei blive lang, men dens Følger sørgelige. Lad derfor Enhver vel betænke dette, og gid Enhver vil overbevise sig om, at kun paa lovlig Maade, og i Forening med vor Konge, kunne vi see de Reformer tilveiebragte, haabe at vinde den Sikkerhed i Fremtiden, hvortil vi vistnok høilig trænge, og derfor inderlig ønske. Da der vel - siger Forf. tilsidst - kunde findes dem, der, hvis jeg var anonym, kunde formene at jeg var betalt for, eller befalet til at anbefale Orden og Agtelse for Lovene, saa gjør jeg formodentlig bedst i, at sætte mit Navn under disse faa Linier, thi da veed Man, at jeg har en Tittel, at jeg intet Embede søger, og at der i det Mindste er al Rimelighed for, at jeg, der er henved 63 Aar gammel, ei lider af en Bandwurm."