Den Vest-Sjællandske Avis, 1833-02-12
Den Vest-Siællandske Avis, eller: Ugeblad. Slagelse. for landske Historie. uden og inden tigste Nyeheder. Dagens vig Redigeret af Pastor Ridder Bastholm. Trykt og forlagt af Peter Magnus. 19de Aarg. Tirsdagen den 12. Februar 1833. No. 43. 10de A. Tirsdagen den 12. Februar 1833. No. 13. Tirsdagen den - Februar 1832. Med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene. Om de Farer, hvorfor Menneskene ere udsatte. (Sluttet.) Mennesker, som leve i den vilde Tilstand øves bestandig i at vogte sig for Farer eller i at overvinde dem, fordi de altid ere omgivne af dem: for dem som leve i en cultiveret og ere mindre udsatte derfor, burde søges ved Opdragelsen at de bleve forberedte til at gaae dem imøde, naar de imellem kunne indtræffe; dertil ere ogsaa de i vore Dage stedse meere udbredte gymnastiske Øvelser et fortreffeligt Dannelsesmiddel. At lære at fægte og at bruge alleslags Vaaben er meget gavnligt for Ungdommen, naar den blot idelig bliver indskiærpet at den maae afholde sig fra at misbruge dem. Men det forsømmes dog i Opdragelsen at giøre den bekiendt med hvorledes den skal forholde sig under allehaande farlige Omstændigheder f. Ex. ved Jldsvaade, ved at falde i Vandet, ved at kjøre med løbske Heste, eller naar Vognen gaaer i Stykker, naar man kommer til at ride paa en Hest, som vil steile, eller er ustyrlig, eller ifald man møder en uvan Tyr; hvorpaa man skal kiende en gal Hund; hvorledes man skal bære sig af ved Overfald eler Jndbrud, og hvorledes man skal komme andre Mennesker til Hielp som komme i Livsfare. Aandsnærværsse og Koldblodighed, siger Knig. ge i sit berømte Værk uber den umgang mit Menschen, 2 Th., 23840, ere under alle Omstændigheder vigtige Egenskaber i det menneskelige Liv, men aldrig mere end naar vi selv eller andre komme i en øiensynlig Livsfare; her hielper det ikke at klage eller at overlade sig til sine Følelser; men at have sine Tanker ved sig og at fatte i Øieblikket en Beslutning. Denne Aandsnærværelse er især vigtig, naar man uventet bliver angrebet af Tyve eller Mordere, saadanne Mennesker ere sædvanligen feige og ikke forberedte paa en alvorlig Modstand, og en alvorlig og koldblodig Mand kan ofte drive ti saadanne Skurker tilbage. Det er meget godt at tænke over hvad man vilde giøre i en saadan farlig Stilling i Livet for at være forberedte derpaa, og at spørge sine Børn om hvorledes de vilde bære sig ad i et saadant Tilfælde, for at erfare hvormegen Betænksomhed de besidde; det er selv til Gavn at bringe dem i smaae Forlegenheder, for at øve dem i at hielpe sig selv. Saa frygtsomt som Mennesket, ligesom enhver levende Skabning er af Naturen, saa let kan det paa den anden Side vænnes til Fare; saa det gamle Ordsprog gielder aldrig meere end i dette Tilfælde: at Vanen er den anden Natur. Vi ville anføre herpaa nogle Exempler. Hvad maae synes mere farligt end at boe i Nærheden af et udsprudende Bierg, som deels ved at udkaste sine gloende Lavastrømme og uhyre Masser af Aske og Stene, kan hvert Øieblik dræbe de Mennesker, som nærme sig til dem, og som desuden ere indvendig udhulede, saa at man er ikke sikker for pludselig at kunne styrtes ned i dets Jldsvælg; og desuagtet boe ikke allene mangfoldige Mennesker i Nærheden af Vesuv, ovenpaa Pompeji og Herkulanums Ruiner, som engang vare blomstrende Stæder, og som bleve ødelagte ved Vulcanens Udbrud; men mangfoldige Mennesker boe ogsaa langs op af Biergets Sider, og naar en Lavastrøm opbrænder deres Huse, saa opbygge de sig andre i Nærheden deraf. - Paa Grændsen af Sachsen og Bøhmen ligger ved Elben et stort Værtshuus ved Navn Hirniskretschen i en frappant og malerisk Situation; men man kan ikke tænke sig nogen rædsommere Boepæl; thi lige bag ved Gaarden staae høie Klippestykker, som tildeels ere forvittrede, tildeels staae i skraae Stillinger og ligesom læne sig til hinanden; oven paa dem ligge desuden store løse Stene; Husets Beboere kunne aldrig vide hvilket Øieblik et saadant Klippestykke kunde falde ned og knuse dem; man seer af dette Exempel, hvor let Menneskene kunne værne sig til en, i egentlig Forstand, overhængende Fare, naar kun nogen Tid gaaer hen uden at der møder en Ulykke; saa tilbøielige ere Menneskene til at forfalde til Tankelhed."