Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-05-21
Fange, Hvad for en Journalis giøre, naar han er i ondt Lune? - Skrive om ondt Lune. Vore Geistlige have nuomstunder en viid Mark for sig; de præke og kunne præke om Alting, og man kan næsten sige med en vis Biskop, at Texten er i Almindelighed kun et Motto. Men alt dette uagtet har dog ingen, saavidt jeg veed, endnu præket om den vigtige Gjenstand, ondt Lune. Hvad kan imidlertid vel tænkes skadeligere for ethvert enkelt Menneste i Særdeleshed og Borgersamfundet i Almindelighed end netop denne Syge, som i vore Dage griber alt mere og mere om sig Den drager et mørkt Slør for de skiønneste Udsigter i Livet, forstyrrer og forbittre enhver Glæde, viser os vore Medmennesker Handlinger fra den sorteste Side, omskaber Forden til et Helvede og dens Beboere tilDiævler. Hvor mangt et, for hele Folkeslag, ødelæggende, Forslag udklækkes ikke i et saadant Lune? Hvor meget Ondt stiftes ikke ofte ved en eneste Mands onde Lune? Hos den mindste Deel Mennesker er det physiske Aarsager, som saaledes formørke deres Sind, hos de fleste er det Vane, thi der gives meget faa Ting i Verden, som man ikke kan vænne sig til Utilfredshed med sin egen Skjebne og Misundelse over andres Lykke, Higen efter at komme optil et Trin, som Omstændighederne støde os ned fra, ere i Almindelighed Hovedaarsagerne til det, som man kalder ondt Humeur. Hverken Ungdom eller Rigdom, hverken Rang eller Fødsel beskytte derimod. En Hat, som ikke bliver almindelig beundret i Klubben, er et ligesaa kraftigt Middel til at sætte en ung Kjøbenhavnsk Dame i ondt Lune som et i EngelLand condemmeret Skib til at gjøre en Kiøbmand misfornøjet med hele Verden. Jmidlertid er og bliver ondt Lune, om just ikke en Last, saa dog en sand Plage for det menneskelige Selskab, som saavel Folkelæreren som Opdrageren af alle Kræfter burde søge at arbeide imod. Bonden er sjelden eller aldrig i ondt Lune, og dersom hans sorgfrie Sind var forenet med Statsmandens Forstand, og det da maatte være en saadan Mand overdraget at gjøre Forslag til offentlige Indretninger &c., og da vilde man føle og see, hvor lyse Grundsætninger der udflyde fra et lyst Sind, Verden og Mennesket vilde faae en anden Skikkelse. Men Skade, evig Skade, at Kilden til Menneskehedens Lyksalighed ledes stundom igjennem de meest urene Canaler. Hvilke humane og lyse Principer kan man vel vente sig af den Mand, hvis mørke Sind viser ham alting igjennem en Taage? Skjæve Domme, falske Synspuncter, overspændte Jdeer ere ogsaa sædvanligen Følgerne af ondt Lune. Hvert følende Menneskes Hjerte maa bløde, naar man betænker, at det ofte er vrantne Hypochondrister, som Menneskeslægtens Lyksalighed, Oplysning og Forædling er betroet til. En saadan moralsk Skrantning, som er sig selv til Byrde, som igjennem sit mørke Siør ikke kan see Naturen og Menneskene saaledes, som de ere, men som igjennem Hypochondriens Priismaseer Alting med forandrede Farver, en saadan moralsk Skrantning er det ikke sjelden, der skal formilde det Onde, forbedre det Gode og de rede tilkommende Slægters Lyksalighed. Bor Den er een af de ældste og mærkværdigste Bygninger i Hovedstaden, men dens Taarn, tor sammensnoede Crocobiller, viser, hvad man kan vente sig her. Man kan her faae alt "hvad der er godt at æde og lystigt at see lige fra Pebernødder indtil store Ostindiske Skibe lige fra Reisers Jldebrandshistorie indtil Suhms, Mallings, Voltaires og Rousseans Skrivter, Børsen er Tumlepladsen for al Handel og Vandel. Vil man vide, hvem der handler i Kjøbenhavn, det være med Pibekradsere eller Ost og Vestindiske Ladninger, saa behøver man kun at gaae op paa Børsen om Middagen Kl. 12.