Aarhuus Stifts-Tidende, 1840-01-16
Fra Slesvig hedder det bl. A. om Politimesterens Forhold der, da Borgerne havde samlet sig for at underskrive en Adresse: "Baron Eggers's Holdning var vaklende, og det syntes næsten, som om han og de høie Vedk, ikke havde været paa det Rene med hvorledes Actierne stode. Efter en heel Deel Talen pro & contræ erklærede han imidlertid, at han ikke kunde tillade, at der samledes Underskrifter paa en saadan Adresse; men da hans Formaninger ikke syntes at frugte, erklærede Politiemesteren tilsidst, at han maatte fordre Forsamlingen hævet. - Det skeete, men i et tilstødende Locale blev Adressen underskrevet."J Haderslev havde Politimesterens Foranstaltninger vakt den høieste Forbittrelse. En stor Mængde, Borgere vilde ikke underkaste sig en befaling som de ansaae for retstridig, og der er ikke Tvivl om, at den berammede Forsamling (for at underskrive en Adresse til Kongen) uagtet hine Trusler om Vold, vilde være bleven afholdt, dersom ikke flere af de liberaleste og anseeteste Borgere havde anvendt deres hele Jndflydelse paa at forhindre saadant. "Det var nemlig saare let at forudsee - skrives der fra Haderslev (see Fædrel. No. 28.) at det ikke vilde blevet ved tomme Trusler, ja man havde endog Grund til at antage, at der gaves dem, som en haandgribelig Confliet mellem Borgerne paa den ene, Politiet og Militairet paa den anden Side, vilde været ret kjærkomment. Vi maa derfor prise os lykkelig, at flere anseete Mænd, navnlig af Borgerrepræsentationen, vidste at overtale Borgerne til at opgive Forsamlingen. Det maa tilskrives disses indsigtsfulde Moderation, naar ikke Christian VIII. Thronbestigelse i den løyale, fredelige og dristige lille By Haderslev er bleven betegnet med Optrin, der maatte fylde enhver Fædrelandsven med den dybeste Smerte og Uvillie, og sikkert Jngen i høiere Grad end vor gode Konge, som allerede tydelig har viist, at det er noget gandske Andet han vil bringe sine troe Undersaatter end blodige Offre for Opretholdelsen af en vrang Fortolkning af en ulovgyldig Cancellieskrivelse. Forsamlingen blev altsaa ikke afholdt, og uagtet den urolige Bevægelse, hvori alle Gemytter vare bragte, forefaldt der Jntet som kunde give Politiet allerringeste Paaskud til nogen Slags Magtanvendelse. Derimod sammentraadte næste Dag nogle af de anseeteste Borgere og opsatte en Klage til Kongen over den dem tilføiede Uret, som i kort Tid erholdt en stor Mængde Underskrivter, og derpaa afleveredes til Postmesteren, efter at Denne havde givet sit høitidelige Løvte, ikke at udlevere den til Politiet, hvis dette skulde fordre saadant. En lignende Klage blev affattet af Borgerrepræsentationen og tilsendt Kongen. (Som bekjendt havde Magistraten i Haderslev, uden Borgernes eller Borger repræsentanternes Vidende, og uden nogen Fuldmagt fra dem, indgivet en Adresse til Kongen.) Saaledes har man nu begyndt hos os - hedder det fremdeles fra Haderslev (i Fdl.); under den Regjering, som vi længe med de gladeste Forventninger have seet imøde, og hvis første Morgenrøde vi Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie. hilsede med en Jubel fuld af den reneste Hengivenhed og meest uskrømtede Tillid. Gid vor høibegavede og naaderige Konge havde været tilstede i Haderslev, da Efterretningen om hans Thronbestigelse naaede derhen. Gid han havde været Vidne til den Begeistring, hvormed en stor Forsamling af de anseeteste Borgere udbrød i et tredobbelt Længe leve Kong Christian den Ottende!" da Studenternes Adresse og Kongens Svar var bleven oplæst. Gid han havde seet den festlige Glæde, der forvandlede hele Byen til een stor Familiekreds. Ja gid han kunde see indi vore Hjerter, og han vilde billige vor Harme øver, at medens vore danske Brødre i Tale og i Skrift ikke blot tør forelægge Kongen deres Sorg, deres Glæde, deres Ønsker og Forhaabninger, skulle vi ved Trusler om Magtanvendelse og arbitraire Straffe for Udøvelsen af Borgernes naturligste og helligste Ret, være fordømte til, med Sorg at see det nye Aars Komme imode. - Nei, ikke med Sorg, thi vi have den faste Fortrøstning, at Kongen vil forskaffe os Ret, at han vil vende sin Vrede, ikke mod sine gode og troe Undersaatter, men mod de Enkelte, som vove at stille sig mellem dem og hans retfærdige Throne. Vi stole paa Kongens Retfærdighed, samt forsikkre høitideligt og offentlig, at Kongen ikke har troere Undersaatter og de Danske ingen mere hengivne Brødre, end os."