Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-01-17
Dette slette Forhold af Robespierres Modstandere udelukde dog ikke deres Kierlighed til Lovene og til Orden, hvorpaa de gave mange Beviiser. Deres Ligheds=System var ogsaa meere overtænkt, og aldeles ikke forbundet med dejacobinske Hovedmænds store Mord= og Rov System. Af alle disse forrige Magthavere, ligesom i Almindelighed af alle nyere Franske, blev ingen saa miskiendt, som Ex Mairen Petion, allene med den Forskiel, at han i Frankerig ikkun blev miskiendt af den parisiske Pøbel, men i Tydskland og andre Lande af Personer i de bedre Folkeelasser, der lode sig forlede ved det forrige Jacobinerskrig; af Mænd, der besynderligt nok, ikke vilde bedømme Petions Character efter hans Gierninger, men efter hans Skrifter. Men da jeg allene har de første for Øine, saa siger jeg, paa Grund af nye, meere eller mindre bekiendte Handlinger, at denne Mand var en Skielm, der fortiener sin nærværende haarde Skiebne. Det var Petion, der, aldeles hengiven det republikanske System, anvendte, fra Begyndelsen af sit Embede, som Maire i Paris, alle optænkelige Midler og Jntriger, for at stifte Splid imellem Kongen og Folket, og det lykkedes ham dermed alt for vel. Det var Petion, der, meere end een Gang, da hans Venner, Jacobinerne og deres Tilhængere, plyndrede i Paris, og udøvede de grueligste Misgierninger, havde den Uforskammenhed at træde frem for National=Forsamlingens Skranker og forsikkre, at Hovedstaaden var rolig. Det var Petion, som ved sin heele Myndighed, ja endog ved ubeføiet. Udstrækkelse af sin Magt, foranstaltede Triumph for Gallei Slaverne af Regimentet Chateau vieur, og derimod anvendte Alt for at hindre en Holtidelig hed til Ære for den myrdede Maire i Etampes, blot fordi denne Mand, der faldt, som et Offer for sin Plige, ikke var nogen Jacobiner; et Foretagende, som dog slog feil, thi den af sande Patrioter med høi Røst forlangte Fest gik dog for sig. Det var Petion, som, uagtet det pari siske Municipalitets Modsigelse, erklærede Krig, imod det, ved ikke mindre Kloghed end Dyder, udmærkede, parisiske Departement af 1792, som forfulgde den ædle Rochefoucault; som drev paa at borttage Fayettes, Baillys og Mirabeaus billeder saavel af det parisiske Raadhuus, som af Clubbernes Forsamlingssale, og understyttede de groveste beskyldninger, blot fordi disse Mænd havde viist sig som Fiender af det republikanske System. Det var Petion, som undskyldte de afskyelige Optrin i Thuillerierne den 20de Junii, og afskildrede dem i National Forsamlingen som en uskyldig Fornøielse af Folket. Det var Petion, som var forsetlig blind og døv ved de 2de Dages Udrustninger til Grue, somhederne den 10de August, og som med Foragt besvarede de Forestillinger, som fra Kongens Side bleve ham gjorte desangaaende; som endelig kronede sin skændige Rolle ved en Narrestreg, og lod sig om Natten til den 10de August, midt under det af ham foranledigede Blodbad, paa nogle Timer arrettere af sine Tilhængere, under Foregivende, at det skeete til hans personlige Sikkerhed, men egentlig allene for at være uden Ansvar ved Sagernes uvisse Udfald. Saadan var Opførselen af den saa latterlig roste Petion, hvis Rolle ikkun gik til den 10de August 1792. Med denne Dag maae man betegne Begyndelsen til Jacobinernes 3die Epoche. Alle Skranker af Orden, Fornuft, Retfærdighed, bleve nu nedrevne i deres Clubbe, og alle Lemmer, som ikke tænkde eenstemmigen med dem, udstødte.