Københavns Adresseavis, 1766-06-17
Det mørke Spørsmaal i No. 88. No. 1765, haver jeg læst, og seet Adskilliges Svar og Betænkninger paa; og som jeg ikke endnu haver seet den rette Grund, saa haver det og givet mig Anledning til at tænke, ogsaa at vilde meddele min ringe Grund og Udtydning, som jeg haaber at dog skulde være den beste Grund, til at opløse dette Spørsmaal, og som jeg er ey nogen Hørlærd, saa giver jeg mig ey ud derfor, saa dog efter den Naade, Gud haver givet mig, til at grunde og forstaae, saa vil jeg hermed fremføre min Meening til dette Spørsmaal. Betydenhed; og er dette det Middel, som det nogen Tiid kan være, og lignes paa, saa den Læser, som det seer, betænke Ordet, som lyder. Spørges: Jeg er ikke skabt, ey heller er jeg Skaberen selv. Dette Spørsmaal kan passe sig paa en Lyd; saasom Gud er ikke skabt, saa er ikke heller den Lyd skabt, som udgaaer fra Gud. 2 Mos. 19, 19. og altsaa er ikke heller den Lyd Skaberen selv, og er altsaa ikke skabt, eller kan skabe selv, saa en Lyd kan sige: Jeg er ikke skabt, ey heller er jeg Skaberen, selv. Dog sees jeg iblant de Levende, og man finder mig. iblant de Døde. Jeg kan dog ey blive i Graven. En Lyd sees iblant de Levende af 1 Cor. 15, 52, thi Basunen skal lyde, altsaa sees Basunen iblant de Levende; thi Basunens Lyd skal gaae igiennem Landet. 3 Mos. 25, 9. Saakan en Lyd sige: Dog sees jeg iblant de Levende; Og man finder mig iblant de Døde. De som ere i Graverne, ere døde; Den Time kommer, paa hvilken alle de, som ere i Graverne, skal høre hans Røst, Joh. 5,28, og med Over Engles Røst og Guds Basune, og de Døde skal opstaae, 1 Thess. 4, 16. Og altsaa findes en Lyd iblant de Døde; saa en Lyd kan sige: Og man finder mig iblant de Døde. Jeg kan dog ey blive i Graven; det bevises af sig selv, at en Lyd kan ikke blive i Graven; dermed vil jeg ingen Læsere trætte, at giøre vidtløftig Forklaring; thi en Lyd kan ikke blive i nogen Grav, saa en Lyd kan sige: Jeg kan og ey blive i Graven. I Verden er jeg den Rigeste. Jntet er da rigere i Verden uden det, som kommer fra Gud, som eyer alle Ting; thi en Lyd, som udgaaer fra Gud Almægtigste, den kan hverken indelukkes eller udelukkes, men haver Magt at gaae over alle Ting, saa en Lyd kan sige: J Verden er jeg den Rigeste. Jeg er hverken Jld eller Luft, Jord eller Vand, dog findes jeg iblant Elementerne. At der er en stor Lyd iblant Elementerne, det beviser sig ogsaa selv; at vore Elementer bryde ud, saasom ved store Jordskiælv, Luc. 21, 11, da følger deraf stort Skrald og Lyd; saa en Lyd kan sige: Jeg er hverken Jld eller Luft, Jord eller Vand; dog findes jeg iblant Elementerne. Jeg er ikke liden og tager ikke af. En Lyd er ikke liden og den tager ikke af. Jkke liden, for den er i og hos den store og almægtige Gad selv; tager ikke af, fordi Gud og hans Lov tager ikke af, Aab. 7, 12. Saa en Lyd kan sige: Jeg er ikke liden og tager ikke af. Jeg er ey nærværende og ey forgangen. En Lyd kan ikke siges at være nærværende; ikke heller forgangen; En nærværende, for den kommer førend vi vide deraf, Ap. Giern 2, 2, og der skeede hasteligen en Lyd. Og ey forgangen, for den kommer dog vist, da Himmelens Kræfter skal røre sig, Matth. 24, 29. Saa en Lyd kan sige: Jeg er ey nærværende og ey forgangen. Jeg er ey i Evighed. I Guds Evighed var en nogen Lyd, men var Stilhed i Himmelen, Aab. 8, 1. Saa en Lyd kan sige: Jeg er ey i Evighed. Jeg der førend jeg bliver født. Naar en Ting skal døe, da maae det og fødes og være saa det kan vandre, en Lyd kan vandre af et Land i et andet Land, og føde af sig, Aab. 9, 13, en Engel basunede, og jeg hørte en Røst; altsaa var Basunens Lyd død, førend den fødde Røsten. Som for Exempel, naar en Canon gaaer af, da føder den en stor Lyd, som vandrer i et Land og over i et andet, og altsaa er den død, hvor den gik ud fra, førend den bliver født et andet Sted. Saa en Lyd kan sige: Jeg døer førend jeg bliver født. Jeg er de fordømte Aanders Fader. Af en Fader skal der komme en Ting; saaledes ved en Lyd bleve de gode Engle til fordømte Aander, som ikke bevarede deres eget Fyrstendømme. Jnde Ep. 6 v. Da udgik en Lyd, fra Gud Heeren, og sagde: Efterdi du gjorde det, da vær forbandet. 1 Mos. 3, 14. Og du skal nedstødes til Helvede Og ved denne Guds Ords Lyd bleve de gode Engle til fordømte Aander; saa at ligesom ved en Fader kommer Børn, saa kom og de fordømte Aander ved denne Lyd. Saa en Lyd kan sige: Jeg er de fordømte Aanders Fader. Jeg er i Helvede, og er dog riig i Sallighed. I Helvede er ogsaa en forfærdelig Lyd af de Fordømtes Skriig og Skraal, og de tyggede deres Tunger af Pile, Aab. 16, 10. Saa en Lyd kan sige: Jeg er i Helvede; og er dog riig i Sallighed, formedelst de Salliges Lovsang og Frydeskrig, og jeg hørte som en stor Stares Rost, og som stærke Tordeners Lyd, som sagde: Halleluia, Aab. 19, 6. Saa er der stor Lyd begge Steder, baade i Himmelen og i Helvede; Saa en Lyd kan sige: Jeg er i Helvede, og er dog riig i Sallighed. Saa at dette mørke Spørsmaal, saavidt jeg kan grunde. bestaaer af en Lyd, og er det af mig J. S. saaledes udgrundet her i Svanicke paa Bornholm; Og naar nu dette bliver antaget, saa vil jeg om min Leylighed falder, og giver mig Tiid til at grunde, ogsaa sette et lidet Spørsmaal frem, som enhver skal nok forundre sig over, og ikke saa læt kunde optænke, eller finde dets Udtydning.