Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-06-16
Udenlandske Efterretninger. Storbrittanniens commercielle Historie og dets Pengevæsen – skriver man fra Engelland – i de sidste tolv Maaneder fortjener omhyggeligen at studeres og at overveies. J Januar 1836 troede man at Handel og Jndustrie var i Almindelighed i den bedste Forfatning. Landet var fuldkomment rolig Handels- og Pengemænd havde den største Tillid til hinanden, Søgningen i Udlandet efter vore Manufacturer var meget større end før, alle Arbeider havde fuldt op af Arbeide, Priserne vare moderate og Engellands Bank havde over 7 Millioner i red Penge og i Barrer i dens Gjemmer. Som Enhver veed, saa har ingen politisk Rystelse fundet Sted siden, den offentlige Rolighed har ikke et Øieblik været forstyrret, Søgning baade hjemme og ude efter vore Manufacturer har indtil for nylig været ligesaa stor som før, de mørke Formodninger, som man engang fattede med Hensyn til den sidste Høst, have ikke stadfæstet sig, og mangt et vigtigt offentligt Arbeide er foretaget i Løbet af det sidste Aar. Enhver der altsaa ikke kjendte Omstændighederne nu, maatte derfor slutte, at Tilliden eller Crediten var bleven større, og at Alt havde tiltaget i lige Forhold, saa at Banken nu maatte have en saadan Opdyngen af Guld og Sølv, at den næsten var til Besvær; - og dog forholder det sig i alle Dele ganske omvendt Bankens Fonds f. Ex. ere bragte ned fra 7 til 3, Million, og denne Jndretning er sat i den største Forlegenhed. – J det Følgende af Skriftet bevises at den nærværende Pengecrisis, ligesom den i 1792 og i 18251826, har een og samme Oprindelse. nemlig de mangelfulde og skadelige Principer, hvorpaa Papiir-Coursen og Papiirpengenes Circulation, har været indrettet. Formedelst Letheden, hvormed Papiirpenge eller Noter, der ikke støttede sig paa en Basis af Guld eller Sølv, men alene paa Løftet at ville mod Jnteresse betale dem tilbage igjen i en tilkommende Tid, forvoldte især i det foregaaende Aar en vild og farlig Speculations=Aand i Engelland, især med Hensyn til at anlægge Jernbaner og at oprette Filial- og Privat=Banker. Deres Tal steeg til 200 nye i 1836, foruden de ældre. Heraf og at den overflødige Mængde Noter burde den engelske Bank tide have forudseet den frembrydende Storm, og itide holdt inde med at udbetale rede Penge. Som Middel imod ikke at vorde overlæssede med formange Fordringer, reiste den vel Coursen fra 4 til 4 1/2 og 5 pCt.; men allerede herved vaktes Mistanke hos de Formuende, og Crediten var rokket. Og istedetfor nu, at udgive rede Penge til Beløb af 2 Millioner P., hvorved Bankens Beholdning steeg ned til omtrent fire Millioner, burde Banken, mener man, have forhøiet Coursen til 6 eller 7 pCt. – Hovedfeilen, ved Banken bestaaer i, at den deeltager alt formeget i Handelstandens Følelser og Anskuelser. Den bestyres af Kjøbmænd og man kan derfor ikke undre sig over, at den skulde sympathisere med dem. Men man maa alligevel paastaae, at Bank-Directorerne handle herved efter vildledende Grundsætninger, om ogsaa deres Grundsætninger roses nok saameget af Kjøbmændene, thi disses Dom om dem kan man i 9 af 10 Tilfælde være sikker paa eene at støtte sig paa den Beredvillighed, hvormed de ville acceptere deres Papiir. Naar derfor de offentlige Beretninger fra City udtømme sig i Lovtaler over Banken, da maaman være bange for en Ulykke i Baggrunden. Var Banken en Deposito=Bank alene, da kunde denne DaHjelpsomhed endda undskyldes; men nu er dens Hovedformaal, eller bør være, ene at reglere Coursen, og at sørge for, at denne vakler saa lidet som muligt. Stedse maatte den see til, at have en Capital i Guld og Sølv, der svarede i det Ringeste til en tredie Deel af dens Banknoter.