Jyske Efterretninger, 1823-02-22
En Skrivelse fra München af 15de Januar meddeler Følgende om Hoftheatrets Brand: Første Act var tilende, og allerede var man midt i anden, da der pludselig opstod en forvirret Tummel i det propfulde Huus. Jeg saae i Veiret, thi min første Jdee var, at Theatret truede med at styrte sammk.; men i det samme slog Luen ud fra den tredie Coulisse paa venstre Haand. Et Angstskrig gjenlød fra alle Kanter; Hatte, Schavler, Redieules og Lorgnetter regnede ned fra Logerne; Enhver søgt at komme først ud af Døren. Da jeg endelig befandt mig paa Gaden, hvor jeg saa at sige var bleven baaret ud, slog Luen allerede paa tre Steder gjennem Taget, og voxte med hver Secunde. Jeg saae den frygteligste Brand, jeg nogensinde har oplevet. Tænk Dig: hele den vidt udstrakte Bygning i een Lue, der næsten tabte sig i Skyerne; de frygte lige Brag af det nedstyrtende Tag, Marmorsøilerne &c. den uafbrudte Ringning og Blæsen fra Taarnene; den øjensynlige Fare for det tilstødende gamle Theater, den kongel Residents, Mynten, Tøihuset o. s. v.; tænk Dig dertil den største Mangel paa reddende Hænder; tilsyneladende slet bestyrede Brandanstalter - og Du har endnu kun et svagt Malerie af den almindelige Jammer. Kun Militairets og nogle Enkeltes overordentlige Anstrængelser, og den Omstændighed, at en dyb Snee (som imidlertid dog snart var smeltet) bedækkede alle Tagene, har man at takke for det gamle Theaters, og med det Residentzens, Redning. Kl. 1 om Aftenen var det nye Theater allerede gandske afbrændt, og dets nogne Kæmpemure frembød et sørgeligt billede paa Forgængeligheden af jordisk Herlighed. Jeg nægter ikke, at det kostede mig og alle Tilstedeværende en Strøm af Taarer at see dette National-Mindemærke, flere Aars møisommelige Arbeide, styrte hen i Gruus. Aldrig vil München faa et saa herlig Theater mere. Hvad der har foraarsaget Branden, veed man endnu i dette Øjeblik ikke. Skaden anslaaer til 7,000000 Gulden: Skuespillerne og Dandserne flygtede derfra ligesom de gik og stod, uden at kunne redde det mindste af deres Tøi. De takkede Gud, at de beholdt Livet, thi inden 10 Minutter stod Bygningen saa redningsløs Lue, at den hele uskatteerlige Garderobe, alle Partieurerne, alle hine fortræffelige Decorationer, alle Jnstrumenter; kort sagt Alt blev et Rov for Luerne, Dronningen er overordentlig angreben af denne Rædselscene, som hun fra sine Gemak vinduer var Vidne til. Idag besaae Fyrsteparret de rygende Kæmpe=Ruiner. Dronningen flød hen i Taarer, medden den gamle ærværdiges Konges Blik hang sørgmodig ved Ødelæggelsens Billede. Kongen vil intet Theater mere bygge ved Residenten. Kl. 5 forlod jeg, halv forfrossen og halv forbrændt, Brandstedet. Kl. 6 brød Jlden atter frem; men var snart igjen slukket." - Oprindelsen til hiin frygtelige Brand vil man dog bestemt vide skal have været denne, at et Tæppe, forestillende den vilde Hær i Jægerbruden, malet paa Gage, skal have hængt for langt ned og være bleven antændt ved en Coulisselampe. Da der befandt sig over 40 complette Occorationer i Nærheden af Samme, saa forplanFædrelandet. Dronningens første Hofdame, Frøken F. A. M.v. d. Maase, en fortræffelig Dame, som Hend Majestæt skal have beæret med sit personlige Venskaer i denne Tid død af Kræft i Brystet.