Berlingske Tidende, 1796-11-28
Paris, den 15de November. Den 12te overleverede Lord Malmesbury vor Minister for de udenlandske Sager følgende Note: "Undertegnede har ikke undladt at oversende til sit Hof det fuldbyrdende DirectoriumsSvar paa de Forslag, som han har havt at giøre til en Fredsunderhandlings Aabnelse. - Hvad de fornærmende og ære rørende Jnsinuationer angaaer, som man har fundet i dette Svar, hvilke ikke tiene til andet, end paa nye at forhindre den Nærmelse, som det franske Gouvernement paastaaer at ønske, saa har Kongen holdt det meget under sin Værdighed at tillade, at der paa nogen Maade fra hans Side blev svaret derpaa. Fremgangen og Udfaldet af Underhandlingerne skulle tydelig nok vise, efter hvilke Grundsætninger man paa begge Sider have gaaet frem. Hverken paafaldende og grundløse Bebreidelser, eller giensidige Fornærmelser ere Midlet til at bevise, at man med oprigtig Hensigt arbeider paa Freden. Undertegnede gaaer derfor over til den første Gienstand af Undersøgningen, som indeholdes i Directoriets Svar, nemlig: til den separate Underhandling, til hvilken Undertegnede, som man uden al Grund vil foregive, har været Befuldmægtiget. Hans i den sædvanlige Form udstædte Fuldmagt anthoriserer ham paa det tilstrækkeligste til at underhandle og slutte Fred; men denne Fuldmagt foreskriver ham hverken Form eller Beskaffenhed eller Betingelser til den sluttende Fred. J Henseende til disse Gienstande maae han, som den i Europa i lang Tid fastsatte og erkiendte Brug fordrer, rette sig efter de Jnstruxer, som han faaer fra sit Hof, og han har derfor ikke undladt at underrette Ministeren for de udenlandske Sager, allerede i den første Conference, om, at Kongen hans Herre, har givet ham den meget udtrykkelige Ordre, at ikke anhøre noget Forslag, som sigtede til at skille Hans Majestæts Jnteresse fra hans Alliertes. Talen kan altsaa blot blive om en Underhandling, som forener i sig alle de Magters Jnteresse og Fordringer, som i nærværende Krig giøre fælles Sag med Kongen. Ved en saadan Underhandlings Fremgang vil uden Tvivl disse Magters Mellemkomst, eller i det mindste, Deeltagelse, blive aldeles nødvendig, og hans Majestæt haaber at finde til alle Tider den samme Beredvillighed til at underhandle paa en retfærdig og billig Grund hvorpaa Deres Majestæter, Keiseren og Kongen have giver det franske Gouvernement, endog i Øieblikket, da dette Feldttog blev aabnet, et saa i Øine faldende Beviis. - Men det synes at være en meget unyttig Opsættelse, om man først vilde oppebie en formelig og definitiv Befuldmægtigelse fra Kongens Alliertes Side, førend Storbrittanien og Frankrige kunde begynde at undersøge, endog kun foreløbende, Grundsætning gerne for Underhandlingen. Begge Magter have næsten ved enhver ligedan Leilighed fulgt en anden Gang, og Hans Majestæt troer, at det beste Beviis, som Magterne i dette Øieblik kunde give det hele Europa paa deres giensidige Ønske, saasnart mueligt at giøre Ende paa Krigens Onde, skulde bestaae deri, at de bleve ufortøver enige om Grundvoldene til en combineret Underhandling, og derpaa indbod deres Allierte, at tiltræde samme paa den virksomste Maade, for desto hastigere at bringe en almindelig Fred i Stand. J denne Hensigt til Undertegnede den Ordre at foreslaae, strax i Begyndelsen af Underhandlingerne, en Grundsætning, som allene kund indgives af Hans Majestæts Ædelmodighed og gode Troe og Love, nemlig: at holde Frankrige, ved forholdsmæssige Tildagegivelser, skadesløs for de Jndretninger, til hvilke den maatte give sit Samtykke, for at fyldestgiøre Kongens Allier, tes billige Fordringer, og vedligeholde den politiske Ligevægt i Europa. Directoriet har, hverken i Henseende til denne Grundsætnings Antagelse, eller i Henseende til de derved giørende Forandringer, eller angaaende en anden i den Henseende foreslaaende Grundsætning, erklæret sig paa en bestemt Maade. Undertegnede har derfor Ordre at vende tilbage til denne Gienstand, og forlange en frimodig og bestemt Erklæring paa samme, for at afkorte de Forhalinger, som nødvendig ville flyde af Formaliteters Behiskelighed, som det fuldbyrdende Directorium har anført. Han er befuldmægtiget til at føie til dette Forlangende den udtrykkelige Erklæring, at Hans Majesta paa sin Side ikke skal undlade, i det han giver sine Allierte Enterretning om alle disse Skridt, at formaae dem til at lette Underhandlingen, og giøre dens gode Fremgang sikker, ligesom og stedse at underholde dem ved den Tænkemaade, som er overeenstemmende med de Ønsker, som Hans Majestæt besiæles i for en almindelig Freds Jstandbringelse, under billige, fær fulde og varige Betingelser. - Paris, den 12 Nov. 179. Malmesburg. Herpaa svarede Ministeren for de udenlandske Sager Undertegnede er af Directoriet anmodet om, at bede De at angive saa hastigt som mueligt de Gienstand, som De forslaaer til giensidige Compensationer. - Han har og Ordre af spørge Dem, hvilken Beredvillighed til at handle paa en re færdig og billig Grund, det er, hvor paa Deres Majestæter Keiseren og Kongen, have givet den franske Regiering et saaindligende Beviis, endog i det Øieblik, da dette Felttog ble aabnet. Directoriet veed intet derom. Det er Keiseren er Kongen, som have brudt Vaabenstilstanden. - Paris den 12te Novbr. 1796. Lacroix.