Berlingske Tidende, 1794-10-27
Stockholm, den 10de October. Vid den langsomme Fremgang, som Processen angaaende Forbrydelserne mod vort Fædreneland har havt, har man indrømmet Nationen behørig Tid til, at efte ænke Forrædderiets Natur. - Derved har nu Polkets forskiellige Stemning givet sig tilkiende. - Det er altsaa kiendeligt, at den ellersidste Jnstantses Dom er retmessig og svarer fuldkommen til Publikums Villie. En viis Administration retter sig efter de Oplystes Tænkemaade blandt sin Nation. Regenternes Modstandere have ikke ladet nogen Leilighed, ubenyttet, foristidse at sette dens med Kierlighed til Retfærdighed forbundne Mildhed, er forhadt Lys. Skiøndt dens offentlige Handlinger alt for tydelig modsagde deslige Bagralelse, tillagde man den en Partiskhed for Adelen. - Men denne Tyrste, fuldkommen overbeviist om, at man stedse her Ure for sine Fiender, følger en ubesmittet Samvittigheds og ægte Fædrenelandtivers Tilskyndelser. - Endnu Forgaars gav han det tydeligste Beviis derpaa. - Det ulykkelige Øieblik var kommen, da Johan Albert Chren, strom skulde gaae sin velfortiente Straf i Møde og miste sit Liv ved Skarpretterens Haand. Han blev ført til Retterstedet ; og man kan læt forestille sig, at en saadan Forbryder, som han, om hvilken man paastaaer, at han i sidste Krig havde overtalt Kongen til, at lade Flaaden løbe ind i Bugten ved Wiborg; at han under Rigsdagen 1789 havde hemmelig udspredt de fornærmende Skrifter om, at den hele svenske Armee skulde bestaae af bare forrædere; og som endnu forøgede denne Forbrydelse ved en ligesaa nedrig, som ufornuftig Hevn mod den nuværende vise og elskede Regiering; at en saadan Forbryder ikke kunde andet end opvække hos dofleste Tilskuere en mørk Mumlen: Død over denne man opofre ham til den borgerlige Retfærdighed. - Efter hans Ankomst paa Retterpladsen forelæste man ham et Brev, at Regenten allene befriede ham fra Lovens Strænghed, de han tilligemed Livet fik Tid til nøye at eftertænke den umaalelige Afstand mellem en saadan Velgiører og hans Bagtalere. Nu blev han ført til Fæstningen Carlsteen, ellers kaldet Marstrand. - Vi kunne ikke heller undladt her tillige at melde et adel Carakteertræk af Hs. Excellence Præsidenten A. V. Renterhom. Forbemeldte Jnqvistes Breve prædikede uforsonlige Had mod denne Præsident, og han selv gar ved alle Leiligheder sin alde Luft, som om han selv havde havt Lyst til, at støde denne værdige Mand en Dolk i Hiertet. - Hvorledes hevnede Hs. Excellence sig? Han anholdt hos Herringen om Till eelse, at maatte trøste Forbryderen paa en værdig og ædel Maade. - Han lod kalde dennes Fader, som boer ikke langt fra Stockholm, en gammel Mand paa 70 Aar, sendte ham i sin bedrøvede Søns Længsel, hvorhen han tillige havde sende Bud. - Nu erfarede den Ulykkelige i sin gamle Faders Nærværelse den glædelige Efterretning om sin Benaadelse. - Saaledes freiste den godt Baron Renterholm sin Fiendes Liv, som ved hans saa svage Sundhed, saa levende Jndbudningskraft og saa frygtsomme Caracteer, vilde have været fortabt for hans Ankomspaa Netterpladsen. - Saaledet paatage dødige Diæle sig den Nederdrægtiges Had, Frøken Rudenskjold bliver lemfældig behandlet i Tugthuset; han har daglig en Rigsdaler til Kortæring, beboer to Værelser og har en Kammerpige. Hun blev ikke sat i Haltjenet, som nogle Blade fortalte, og hendes Skaft var ogsaa saa ladt, at man ikke kunde betragte den Ulykkelige fra alle Sider, sendsynligen for at skaane hendes endnu overbierne Følelse af Ære for Kammer.