Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1841-03-23
Videnskabelighed. Udkommet er i disse Dage en Bog, der vist i Boghandelen vil gaae af som varmt Hvedebrød, nemlig: Normanden Munch-Ræders den norske Constitutions Historie og Væsen." Saavel i Berl. Tid, som i "Dagen" er dette Skrift allerede bleven anmeldt og modsagt. Hr. Nathanson, der altid veed af bevare en værdig Tone – en Rugre bliver lettere hidsig og forløber sig - begynder sin Anmeldelse saaledes: "Dersom dette i et livligt og klart Foredrag affattede og paa flittigt samlede Kjendsgierninger byggede Skrift aldeles havde indskrænket sig til det Jndhold, som Titelen angiver, da vilde vor Anmeldelse heller ikke være gaaet udenfor en Henviisning for Læseren angaaende dets Fremkomst, og vi skulde ikke have indladt os paa nogen Bedømmelse deraf. Dersom Normændene selv finde sig tilfredse under deres nærværende Statsforfatning, da ville vi sandelig ikke i mindste Maade befatte os med at anfægte denne Stemning ligesaalidet som vi ville misunde dem en heldig Udvikling af alle deres Forhold. Herfra vilde vi ikke have fjernet os, endskjøndt Klagerne i Norge lyde over nok saamange Savn og Mangler som hos os. Vi vilde ønske, at Normænd vilde iagttage lige Besindighed i Forhold til Danmark, eller i det mindste aldrig glemme, at de Mænd, som meest have bidraget til deres forbedrede Forfatning, just bleve dannede under den for Danmark bestaaende Forfatning, som allerede af den Aarsag kan fordre Normændenes Agtelse. Da imidlertid Skriftet paa flere Stede giver sig af med korte Sammenligninger mellem Norge, og Danmark, saa finder Hr. N. sig beføiet til at meddele nogle Berigtigelser. "Først og fremmest - siger han maa vi gjøre vore Læsere opmærksomme paa, at den allerstørste Deel af Norges Udgifter bestrides med Sedler, ikke saaledes som hos os, siden 1818, med rede Sølv eller med Sølv efter den virkelige Børscours imod Sedler. Dernæst maa det erindres, at en stor Deel af Skatterne og Afgifterne i Norge, og det just de, hvori Formindskelse er foregaaet, ligeledes erlægges i Sedler, imedens hos os alle Skatter erlægges i rede Sølv eller dettes Værdie i Sedler efter Børscours. Denne høist vigtige Omstændighed bør ingenlunde tabes af Sigte. Hr. N. viser derpaa med Hensyn til Budgettet, at Udgifterne i Aaret 1816 neppe udgjorde 700,000 Spec. i Sølv, medens de nu, da Sedlerne amtrent ere i Paricours, ere stegne til omtrent 2 1/4 Mill. Spec.; fremdeles viser han, at efter Forfatterens egne Talstørrelser ere Udgifterne i virkelig Værdi stegne næsten til det Dobbelte, Hr. N. siger fremdeles, ikkun Ophævelsen af Landskat ten og Kjøbstædskatten i Norge er en virkelig Lettelse og Na Nedsættelse i Skattebyrderne. Den kan anslaaes til omtrent 300,000 Speciesdaler. Men ogsaa i denne Henseende kan Danmark meget vel udholde en Sammenligning med Norge. De væsentligste Jndtægter af Jorder og Tiender samt Kjøbstædeiendomme hidrøre fra de nye Paalæg i 1802, og netop disse ere ogsaa hos os blevne formindskede ved en aarlig Eftergivelse af 200,000 Sølvspecier og ligesaa meget for Hertugdømmerne, ikke at tale om den betydelige Lettelse i Landskatterne, som kom Landmændene tilgode i de Aar, da Skatterne tildeels betaltes med Kornvarer til saa høi Godtgjørelsespriis, at Statskassen derved havde et aarligt Tab af 250,000 Spec. Og nu sammenligne Man Forholdene under hvilke disse Lettelser for Skatteyderne have fundet Sted i Danmark og i Norge. Havde Man hos os – saaledes som Forf. anfører at det er skeet i Norge – med et Pennestrøg reduceret en Gjeld af 2 Millioner Rigsbankdaler Sedler til 2 1/2 Mill. norske Speciesdaler Sedler, de vilde hine 33 Mill., som hvilede paa vor Nationalbank i Aaret 1818, have kunnet afgjøres med nogle faa Mill. Sølvspecier, - og hvilken Lettelse vilde derved ikke have været opnaaet; hvilken gjennemgribende Forandring vilde dette ikke have bevirket i mangfoldige andre Forhold, Nei, saaledes har Danmark ikke afbetalt sine Seddelforpligtelser. Redeligt og prompte har Folket og Statskassen baaret og efterkommet sine trykkende Forpligtelser, og ikke var det alene hine 33 Millioner Sedler, som hvilede paa Banken; men ved Siden deraf hvilede ogsaa en Obligationsgjeld paa samme, af ikke mindre end 3 1/2 Millioner Specier, (foruden Reservefonden til Finantserne omtrent 3 Mill. Spec.), som nu ere afbetalte indtil omtrent 1 1/2 Million. Hvilke overvundne Byrder har Norge at lægge i Vægtskaalen herimod, At Normænd glæde sig over den norske Statsgjelds Ubetydelighed er iøvrigt høist naturligt; men naar danske Mænd, som det ikke er usædvanligt, af blind Partiaand eller maaskee af Uvidenhed glemme sig saaledes, at de idelig og idelig raabe paa Norges ringe Statsgjeld, imedens næsten ingen Statsgield der har været til, og den Ubetydelighed ikke engang kan ventes afgjort førend 1850, saa kan Man ikke enten for ofte eller eftertrykkeligt nok tilbagevise et saa løst og uværdigt Mundsveir."