Politivennen, 1801-01-01
En Spaakærling, som praktiserer her i Byen. Pro Memoria! Jeg troer det ikke upassende, at gjøre enhver i Almindelighed, og Politiet i Særdeleshed opmerksomme paa et Qvindemenneske, der her i Byen gaaer Huus til Huus i Selskab med 2de arbejdsføre Lømler. Hun gaaer allene ind, og fra Etage til Etage tilbyder at flikke Kjedler og Pander. Hun giver sig helst i Kast med halvoxne Pigebørn, og Tjenestepiger, fortæller dem i brækket Tydsk: at hun kunde spaae, og forudsige, naar, og med hvem de skal giftes. Saaledes traf jeg hende i Dag i Samtale med min Tienestepiget da hun saae jeg kom ud, luskede hun af. Jeg spurgte da Pigen, hvad Kiærlingen vilde? Hun vilde spaae hende i Hænderne. Jeg lutkede derpaa Vinduet op, og saae hende med sit Selskab med Poser under Armen gaae hele Naboelaget igjennem. Sikkert har hun 3de Erhvervmaader 1) at flikke Kjedler 2) at spaae 3) den fordeelagtigste ventelig at stiæle, og derfor har de meget hensigtsmæssig forsynet dem med Poser. Dette var efter Pigens Sigende den anden Gang, ar hun her i Huset saaledes tilbød sin Tieneste. Ved denne Lejlighed erindrer jeg en førgelig Tildragelse passeret for nogle Aar. En ung Kone blev et Offer for saadant ondskab. fuldt Uhyre. Overbeviist, at den ikke staaer her paa urette Sted, tager jeg mig den Frihed, at meddele den offentlig. Jeg fortæller den saaledes, som den afdødes Consine har meddeelt mig den et Aars Tid efter Dødsfaldet. Troer De, sagde hun, at det var Barselsengens Følger, der berøvede os min Consine Frue N. N? Intet mindre - det var Indbildningen, der dræbte hende. Jeg skal fortælle dem alt. Nogle Aar før hendes Giftermaal kom jeg at besøge min Cousine, og fandt hende med sin Søster allene hiemme. Vi vare meget unget og fordrev altsaa Tiden med Spøg og Latter. Imidlertid kom en Kiærling, som gik i Kiøkkenet Pigerne til Haande, ind i Stuen, og sagde at naar vi ikke vilde lade os mærke for Mama, saa skukde hun sige os noget rart, da hun kunde søage. Denne Spøg vilde vi ogsaa have, lovede hende derfore Tavshed. Med min ældste Cousine gjorde hun Begyndelsen. Ig. Jomfruen gjør et rart Giftermaal, hun faaer saamænd en Officeer. Om nogle Uger kommer her en fornem Frue i Besøg, men hun døer her. Gud bevare os! Hvad seer jeg. Ja. Jomfruen kommer 2 Gange i Barselseng, men Den anden gang maae De døe. Om nogen Tid bliver her Traktering, og da vil der blive endeel Sølv borte. I det samme kom Mamahjem, og Heren forsvandt ud i Kjøkkenet. Vi andre slap for at spaaes. Godt havde Kiærlingen ved at spaae alt dette. En meget værdig Officeer havde Adgang i Familien. Jomfruens Tante Frue B. i N. var meget syg, og havde uden Nytte brugt Lægernes. Raad, hun ventedes til København for at helbredes. Idelig var der et eller andet lidet Gilde, og da kunde Prophetinden nok sørge for Spaadommens Opfyldelse med Sølvtøjet. Ved den første Lejlighed gik Sølvet ssn Gang. Frue D. kom fra N. og døde her. Jomfruen blev gift med den nævnte Officeer. Hun kom i Barselseng, alting gik godt. Kiærlingen med samt hendes Spaadomme var aldrig faldet hende ind. Nu kom det andet Svangerskab, og frygteligen erindrede hun sig ny Spaadommen. Frygten steeg med Svangerskabet. Undertiden søgte hun at bedøve sig selv ved overdreven Munterhed. Naar hun da af sin Moder i den Anledning fik en Jrettesættelse svarede hun. O Moder! lad mig være lystig den føje Tid, jeg har at leve i. Imod den Tid hun ventede sin Forløsning sagde hun til sin Mand: Jeg lever ikket lagde derpaa et og andet til rette, som hun bestemte til Foræring for sine Veninder. I det Øjeblik, da Fødselen nærmede sig, forlangte hun at komme paa Fødsels-Stiftelsen. Sikkert gjorde hun det, da hun der troede, at behandles og plejes bedre end hjemme. Hun barslede. Alting gik godt, men Frygten havde engang betaget hende, og efter 24 Timer var hun ikke mere.