Viborger Samler, 1848-05-08
Uddrag af et Brev fra Sønderborg, dat. 2den Mai. "De kan neppe forestille Dem, hvor afkræftede vore kjække Soldater ankom hertil Øen. Sult, Kulde og Anstrængelse havde berøvet dem deres physiske Kræfter – men deres Mod og Udholdenhed var usvækket, som paa de foregaaende Kampdage. Den Aften og Nat de bleve skibede over Sundet, var kold og regnfuld, dog marscherede de muntre og veltilfredse igjennem Byen og mangfoldige, som her umuligt kunde finde Plads, maatte tilbagelægge flere Mile, inden de naaede deres Qvarteer. – Armeen er nu fordeelt overalt paa Øen og nyder i disse Dage den nedvendige og fortjente Hvile. Man tilfører os endeel Proviant, som ogsaa er høist fornøden, da Prisen paa alle Levnetsmidler er stegen til en her ukjendt Priis. Apperligt Oxekjød er i disse Dage uddeelt til Soldaterne. De sidde om Aftenen i muntre Klynger og fortælle om de foregaaende Dages Begivenheder; jeg har saaledes hørt, mange Exempler paa den meenige Mands Mod og Aandsnærværelse. Et saadant Tilfælde vil jeg korteligen berøre. En af vore høisthæderlige Stabsofficierer gjorde Holdt paa Retiraden fra Flensborg nogle Mile borte fra Byen, som nu var besat af Fjenden. Aftenen nærmede sig og det blæste koldt. Han kaldte paa sin Ordonants og fordrede sin Kappe; men Dragonen tilstod han havde glemt denne i Flensborg og blev bedrøvet over, at han ikke kunde tilbyde sin Officier noget Værn mod Kulden. Kort efter forsvandt Dragonen. Efter nogen Tids Forløb kom Ordonnantsen i flyvende Fart tilbage paa sin skummende Hest og kastede Kappen om Officierens Skuldre. "Jeg indsaae min Feil, men haaber nu Tilgivelse", sagde den modige Soldat og fortalte, at han havde benyttet sig af Mørket, lagt sin Hjelm udenfor Flensborg, og der taget Felthuen paa, redet i roligt Skridt ind igjennem Byen, hvor man antog ham for en holsteensk Rytter og ankom uden Hindring til sin Stabsofficiers forrige Logis, hvor han hos Værten fik Kappen og nogle andre forglemte Smaating udleveret; derpaa vendte han i al Rolighed tilbage gjennem Byen, optog sin Hjelm, hvor han havde lagt den, og naaede snart sit Bestemmelsested, hvorhan tømte en Flaske Madeira, som Værten i Flensborg, havde givet ham til Løn for sin raske Færd. – Vi see om Dagen ofte enkelte Fjender i Færgehusene i Sunde vit, høiere oppe paa Høiderne have de opkastet Skandser, og bag Dyppel Mølle have de en Feldtvagt, hvorfra de udsætte Vedetter ned mod Sundevit. J Dyppel (den nærmeste Landsby hinsides) skulle ligge henved 3000 Md.,men i de tilgrændsende Sogne et meget stort Antal. De medtage Bønderne haardt. Hver Bonde leverer daglig tvende Køer og 6 Sviin, de Fleste have nu ikke mere tilbage. J de nærmeste Huse paa Sundevit ere Folkene jagne fra deres Boliger. Alt er tomt. Porte og Vinduer staae aabne Dag og Nat. Et enkelt forjaget Huusdyr søger det forladte Hjem, men finder Jntet; det gaaer atter ud paa Marken, hvor det opsnappes af Fjenden og bliver hans Eiendom. Vi kunne see enhver Bevægelse opad Høiderne hinside Sundet. Jgaar fik Preusserne 100 Læs Langtømmer kjørt fra Gravensteen til Dyppel Mølle, hvorhen man ogsaa siger, de transportere svært Skyts. Skulde Fjenden turde forsøge en Overgang paa Als, vilde dette koste ham uhyre Strømme af Blod og dog ikke lykkes, saafremt enhver af os gjør sin Pligt, hvilket vi Alle ville gjøre indtil den sidste Blodsdraabe. – Jdag er en russisk Coureer afgaaet herfra til det fjendtlige Hovedqvarteer i Apenrade." (Bl. Td.)¬