Jyllandsposten, 1839-10-22
Vranos, Filen. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Nr. 22. Tirsdag den 22de October. Maa trykkes. Fleischer. Hører os, Borgerrepræsentanter i Danmarks Kjøbstæder. En af de vigtige og i Fremtiden uberegnelige Følger af, at Landets Borgere sendte deres Deputerede til Stændernes Forsamling, var den: at den velgiørende Anordning angaaende Kjøbstæd-Communallovgivningen erholdt Tilværelse. Med megen Føie priste man Regjeringens Redebonhed til at gaae ind paa disse velgrundede Forslag ved uopholdeligen at træffe Foranstaltninger til at opfylde Folkets Ønsker, idet vor liberale Presse almindelig jublede over, at Kjøbstædborgernes Umyndigheds-Tilstand endelig var bleven hævet. Overalt var man gjennemtrængt af Erkjendelsen af den tidligere seilagtige Forvaltning af Borgernes Eiendom, ved at see denne overdraget i Embedsmænds Hænder, som ei sjelden skaltede og valtede dermed paa en saadan Maade, at den meest utreerte Vilkaarlighed ofte hævnede sig paa disse og ødelagde hine. Overalt nærede man den Overbeviisning, at Kjøbstædborgernes Selvstændighed og Jndflydelse, ved selv at maatte tale med i egne Anliggender, paa det meest afgjørende vilde give sig tilkjende i enhver Retning og i alle vigtige Administrationsgrene lydeligen udtale sig. Overalt vidste Kjøbstædborgerne at udsætte og laste de Feilgreb, som denne eller hiin Autoritet under Justitiens tidligere Enevælde havde begaaet, idet man fandt Jntet lettere, end at reformere den gamle Slendrian, som man strax antog vilde være Øieblikkets Værk, naar Borgerne selv maatte føre Ordet i Communernes Anliggender. - Dog, Landsmænd, to hele Aar ere alt henvundne siden den Tid, da den saa lovende Anordning emanerede; men slig os: saae vi i denne lange Tid nogen sand og i Borgervel let indgribende, almeenomfattende Virkning af vore Kjøbstæd-Repræsentanters Sammentræden, erfore vi hist eller her, at enkelte kraftige Stemmer af Borgerne dannede en djerv Opposition ved Drøftelsen af eet eller andet Forslag, læste vi i dette eller hiint Blad noget om de paafaldende Forbedringer i Communevæsenet, som udelukkende vare en Følge af det nye Liv, som var vakt ved Borgernes løsgivne Meningsyttringer, hørte vi, at Byrder og Trængsler, som med Eenstemmighed af Borgerfolket blev antaget baade at kunne og burdhæves, bleve standsede, eller fornam vi disses vedvarende Tryk uden endog mindste Lettelse? Dog, vi ville ei opkaste flere Spørgsmaal, ligesaalidet som vi ville besvare de allerede opkastede; men ogsaa deres Stemmer skal høres, som ei kunne lyde ved de Borde, der ere omeirklede af Stænderdeputerede og Borgerrepræsentanter, og derfor skal vort Ord her gjennem Pressen lyde ei alene til egen By, men ogsaa til Landets andre Byer, da vi have Sager af Vigtighed at betroe Eder, Sager, som vi ei længere agte at bære paa Hjertet. Vi ikke alene troe, men vi vide, at vore Borgerre, præsentanter i Stilhed virke endog ved ugentlige Møder paa hvad der kan være deres By til Gavn og Nytte; vi vide, at Mange af disse tænke ædelt og varmt over det Øiemed at fremme Communernes Bedste, idet de efter Evne bidrage til Folkeheldets Udbredelse; vi vide, at mange Vanskeligheder ofte hinderlig lægge sig de Bestræbelser iveien, hvor det for Alvor gielder om at gjennemføre radicale Forbedringer, som fortvarende i Tiden svare til Hensigten; men vi vide ogsaa, at man i Danmark stedse yndede det Ordsprog: Du skal ei forhaste Dig, ligesom det tilsvarende: "skeer det ei idag, kan det skee imorgen, og desværre hævnede dette Nølesystem sig ofte bittert paa Folket; ogsaa vide vi, at Borgernes tidligere Afhængighedsforhold til Byernes Eneraadere ubetinget maatte afføde en Levning af et Underkastelsesvæsen, som Tidens Strøm først successive vilde afslibe og hvis Jhukommelse altfor let kunde forlede mange af Borgerrepræsentanterne til under nærværende Myndighedstilstand ved vigtige Communalsagers Afgjørelse, at iagttage en altfor overdreven Varsomhed og Betænkelighed ved at fremsætte og paatale almeennyttige Forslag, hvorved disse, om end noksaa begrundede, bleve lagte paa Hylden, fordi man ved at undgaae Ophævelser, og "Jngen at støde, foretrak at leve i Roe og Fred ved at undlade den fornødne Opposition, uden hvilken forskjellig tænkende Mennesker imidlertid sjeldent faae Leilighed til at udvexle Meninger og kraftig udtale sig, og saaledes under en Debats fulde Varme at erholde vigtige Anliggenders mangesidige Syns puncter tilbørligen drøftede. Ligesaalidet som vi imidlertid her have ifinde at træde i Skrankerne mod Eder, høitagtede Repræsentanter, for imod Eder at vække Uvillie eller Bebreidelse, ligesaalidet kunne J mistyde vor gode Villie, fordi vi som Borgere her beklage os over, hvad der trykker ei alene vor By, men maaskee, endnu mere andre Kjøbstæder, uden at vi her see mindste Foranstaltning iværksat, for at hæmme et Onde, som snart kunde gribe om sig, liig en ulæggelig Kræftskade, hvorunder vi alle sukke. Vi saae fornylig i Jyllandspostens Nr. 34 og 40 Gjenstande af saa stor Vigtighed berørte, at vi høilig derved finde os opfordrede til at optage Traaden, idet vi maae grue over, at Kjøbstædernes Fattigskat, som i Aaret 1836 androg for Helsingøer 7803 Rbd., for Odense 7497 Rbd., for Aalborg 7827 Rbd., for Randers 7685 Rbd. og for Aarhuus 7057 Rbd., endnu, efter at Kjøbstædernes Communallovgivning har existeret i flere Aar, fortvarende er den samme. Dette, paastaae vi, er et af Tidernes sørgelige Tegn. Enhver Borger, enhver Stænderdeputeret, enhver Borgerrepræsentant, ja ethvert Medlem af vore Fattigcommissioner, som vil gribe i sin Barm, maa tilstaae, at Fattigskatten er for høi – at Fattigskatten ei svarer til de Fattiges Trang - at Fattigskatten bør nedsættes. – og dog, medens Alle tie og samtykke til disse Sandheder, vover ikke en eneste Kjøbstæds Repræsentation heri at foregaae Landet med lysende Exempel. Hvad skulle vi da kalde denne Handlemaade, hvorledes skulle vi betegne denne Færd? Eller tør maaskee et eller andet Medlem af nogensomhelst Fattigcommission i Kjøbstæderne staae frem og forsvare Fattigvæsenets nuværende Organisation? – Nei, dette kan, dette tør Jngen, og dog forbliver her Alt ved det Gamle!