Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-05-26
En af min Venindes første Begjeringer var, at jeg skulde følge med hende og hendes Døttre hen til en Modehandler. Jeg fulgte med dem, og underveis erfarede jeg snart, alderes Ærinde i Hovedstaden var dem ligesaa vigtigt, som min Vens, der egentligen havde gjort denne bekostelige Reise til Kjøbenhavn, forat faae en Befordring, han allerede i ti Aar havde sukket efter, eller i det mindste, ikke at komme i Glemmebogen. Hans Kone var født i Jylland og havde ligesaalidet, som hendes Døttre, forhen seet den glimrende Kongestad. Da jeg fulgte dem over Amalienborg og Kongen Nytorv gjorde de skjønne Palæer, de to stolle Statuer, de to store Pladser vel Jndtryk paa dem, men dette Jndtryk var intet mod den Forbauselse, jeg tydeligen læste i deres Øine, ved deres Jndtrædelse i Modeboutiken. Alting, ligefra Gulvet til Loftet, var her pynteligt og smagfuldt. Disken, Stolene, Tabouretterne, hele Møblementet af Mahognie; allevegne Forgyldning. Alting var opstillet i en smagfuld og blændende Orden. Vinduerne vare behængte med de deligste konstige Blomster, der kun manglede Lugten for at kunne stille sig ved Siden af de naturlige. Jmellem disse Blomster hang de skjønneste, broderede Sager, og Flasker med lu tende Vande og Parfumer stode nedenundtDet var et sandt jordisk Paradis for de to unge Damer. J den næste Stue sadde en stor De unge Piger, ligesom i et Serail, omkring et Bord, i fuldt Arbeide med alle Slags Pynt, De arbeidede med en Travelhed og Jver, som om det kunde være i et Laboratorium, hvor man tillaver Bomber og Brandraquetter til at beskyde den uden for Glacierne staaende Fiende; den Pynt, der forfærdigedes her, havde i visse Henseender Lighed med Bomber og Brandraquetter, da den ligeledes var bestemt til Angreb, det vil sige: af det Slags, som den skjelmske Amor altid er i Færd med at gjøre. Modehandlerinden gjorde os opmærksomme paa, at den Hat var bestilt for Frøken Julie, som i Morgen skulde til Bal; hiin Kjole for Fru Zobel, som skulde have Bryllup i Aften med sin tredie Mand &c. og forsikkrede os, at de stakkels Piger havde siddet og arbeidet i to Dage og Nætter, uden engang at faae Tid til at spise ordentlig Middagsmad. - Mine Damer kunde ikke see sig mæt paa al den Stads, de her forefandt. Man kunde godt mærke paa dem, at de vare fra een af Provindserne og at de aldrig før havde seet en ordentlig Modeboutik. De gjorde intet andet end spurgte, og Modehandlerinden kunde næsten ikke besvare alle deres Spørgsmaale. Den yngste, Frøken Laura, kunde hun især ikke blive færdig med. De gjorde et anseeligt Jndkjøb, og jeg troer, at der ved Underhandlingerne i Wien ikke kunde discuteres og accorderes mere om en heel Provinds end her om en Hat eller Blomst. Omsider blev Tiden mig lang, thi man maa være Fruentimmer, for ikke at tabe Taalmodigheden ved saadan Leilighed. Jeg saae mig omkring, om der ikke i denne næsten i Frø gangne Culturstand var en Bog, hvori jeg, under den evige Beskuen, Proberen og Accorderen og Snakken. om hvad der klæder "sødt kunde læse i, men nei, ikke et Blad fandtes der. Jeg var midt i denne Herlighed en Robinson Crusøe. Endeligen kom Adresseavisen. Jeg greb efter den, som om den kunde være den med saa stor Længsel ventede Napoleons Levnet af Walter Scolt. Endog de kjedsommelige Vers, som, til Smagens Fordærvelse og dannede Læseres Plage, dette Kjøbenhavnernes Hovedblad og mangen rig Mands eneste Læsning, dagligen er opfyldt med, læste jeg. Men i det samme Frøken Laura talte 20 Rbd. op for en Kappe med Kniplinger og 6 Rbd. føren Blomst til en Hat, stødte jeg i Adresseavisen paa følgende Bekjendtgjørelse: "En Lærer, som i mange Aar har underviist, saavel i Skoler og privat, med udmærkede Anbefalinger, tilbyder herved at ville give Underviisning i Religion, det tydske og franske Sprog, Tegning og den for Skoler befalede Sang. Betalingen er 8 s. Timen. - O Skjæbne, tænkte jeg ved mig selv, hvor er du haard. - , Lykke, hvor er du lunefuld! For den Kappe og Blomst, Frøken Laura her kjøber, maa den stakkels mangeaarige Lærer arbeide i 312 Timer. - Minerva, utaknemmelige Qvinde, Næsten er det bedre at være Din Ugle - især naar man kan komme til at slaae med Vingerne ved Ulvsvælget - end din Dyrker. - Endeligen vare mine Damer færdige med deres Handel. De kaldte paa deres Tjener, som imidlertid havde staaet uden for, og de belæssede ham nu med saa meget Stads, at han neppe aarkede at bære sin Byrde. Jeg fulgte mine Damer hjem til deres Logis, og gik derpaa, da det netop var Spisetid, op paa Restaurationen paa Kongens Nytorv. Neppe var jeg traadt ind i Stuen, førend min gamle Skolekammerat, Cancellieraad Saftberg, kom mig i Møde, og omfavnede mig. Han var nyligen vendt tilbage fra Dobberan, hvor han, istedet for at efterlade sin Podagraa, havde efterladt fine Penge. Vi begyndte at tale om Dagens Nyheder, om Høitideligheden i Sorøe, om det ny engelske Dampskib, om Snedkeren i Slagelse o. s. v. Endeligen kom ogsaa Talen paa Modehandel og Lærerstanden. Jeg gjorde Tidsalderen Bebreidelser, skjændte paa Luxus, ankede over Utaknemmeligheden mod det Nyttige og Ødselheden mod det Unyttige. Min gode B., sagde Cancellieraaden, Du har Ret og Du har Uret, alt ligesom man tager det. Troer Du at Frøken Laura, dersom hun ikke havde kjøbt Kappen og Blomsten, havde givet de 26 Rbd. til den mangeaarige Lærer, Nei, min Tro, havde hun ei. Du kjender kun Verden alt forlidt, naar Du troer, at Folk tage Nytten i Betragtning. Bilder du dig ind, at en Millionair, der ødsler ti Tusinde Daler om Aaret alene paa Tractementer, Equipage og smukke Piger, vilde anvende 10 Rbd. om Aaret, for at understøtte en fattig, men duelig Skribent, eller til at kjøbe en god Bog, Nei, det lader han nok være. Jo rigere Folk i Almindelighed ere, destognidskere. Jeg kunde anføre Dig Exempler, men Exempler ere forhadte. Det er derfor godt, at der gives Kopsætningsinstrumenter - Sugerør - Trækplastere for Penge. Lad dem kun rykke ud med deres Guld, og var det end kun til Stads, Gjøglerie, Ganelyst. Paa denne Maade kommer det dog i Omløb, istedetfor at det ellers vilde være et Liggendefæ i deres Pengeskrine. Jøvrigt gjør Du dig en alt for overdreven Forestilling om Tingen. Gives der een Modehandlerinde, der har meget at bestille, saa gives der igjen hundrede, der ligesaalidt som den mangeaarige Lærer, kunne udbringe deres Time høiere end til 8 s. I det Hele taget, er Modehandelen en vigtig Handelsgreen. Der leve mang foldige Mennesker deraf. Netop fordi den er en Føde for Forfængeligheden, er den indbringende for dem, der kunne drive den med Held og gavnlig for Staten, som det i Grunden kan være ligegyldig hvoraf dens Indbyggere leve naar Veien, hvorpaa de søge deres Udkomme kun er lovlig og tilbørlig. Det smukke Kjøn er desuden Livets skjønneste Blomst, og vi skylde den Tak, som viser den Pleie og Omhu. - Jeg sukkede og taug. Sorøe Academie.