Berlingske Tidende, 1829-01-30
Det er i Korthed den Campagne, som nogle Forfattere, der ere avindsyge paa vor Hæder, ikke have undseet sig for at kalde et forseilet Feldttog ulykkeligt for vore seierkronte Vaaben. Rusland behøver kun endnu et saadant ulykkeligt Feldttog, og efter at være bleven Herre af Silistria, af Rustschuk, og maaskee at Schumla, skulle vore Tropper da seirende naae til Adrianopels Porte. Man tør imidlertid tillade sig at troe, at Tyrkerne ikke ville lade det komme saavidt, og at Sultanen rigtigere vil dømmes om Campagnens Resultater end de europæiske Journalister, og vi indsee, at det vilde være uforsigtig at udsætte sig for nye Farer, istedet for at give sit Samtykke til de billige Vilkaar, som det russiske Cabinet opstillede i de Erklæringer, som det udstædte før Krigens Begyndelse. Skulde Rusland være nødsaget til at gribe endnu engang til Vaaben, saa vil det næste Feldttog med GudsHjelp, bedre end vi kunne gjøre det, bevise de Fordele, som ere vundne i dette. Den blotte Fremstilling af de opnaaede Fordele og erobrede Trophæer samt af deres nødvendige Indflydelse paa Begivenhedernes Gang maa iøvrigt tilfulde godtgjøre, hvor upassende de af os gjendrevne Declamationer ere, idet den lægger klart for Dagen, at den russiske Armee i disse fire Maaneder har udrettet mere, end der nogensinde før selv i flere Campagner var gjor af den i Tyrkiet. Vi kunne imidlertid ikke undlade at tilstaae, at nogle Feil ere begaaede trods de vundne Fordeele. For oprigtige til ikke ligefrem at tilstaae dem, ville vi bestræbe os efter at undgaae dem i Fremtiden. Men hvad ingen kan nægte, det erat Keiser Nikolaus ikke et Øieblik, trods de store og hæderlige Fordele, som han har vundet, har vaklet i sit Ønske at slutte Freden paa de for Krigens Begyndelse høitideligen erklærede Vilkaar. Lad os haabe, at Sultan Mahmud, vendende tilbagtil fredeligere Anskuelser, vil føle disse Sandheders Vægt, og at et varigt Forlig nu vil grunde en god Forstaaelse for lang Tid imellem to Stater, der ikke længere have den samme Grund til Skinsyge som forhen, da Rusland ikke var i Besiddelse af Kysterne ved det sorte Hav, hvilke nu have forskaffet det en for dets sydlige Provindser saa nødvendig Militair= og Handels=Vei (debouche. Dersom dette Ønske ikke gaaer i Opfyldelse, saa kunne vil ikke forlange noget bedre end endnu en saa forseilet Campagne som den første, der har forskaffet os 14 faste Pladser og Fæstninger, og fire Provindser. Vi kunne da ønske os til Lykke med Resultaterne af en for Menneskehedens helligste Anliggender begyndt Krig, og rolig overlade til vore Modstandere den Fornøielse, at smedde Efterretninger og saakaldte Nederlag. En Officeer af den russiske Generalstab. Efterskrift. Just, som vi slutte disse bemærkninger, faae vi de Beretninger at see, som nogle Avisskrivere ikke have undseet sig for at give over Blokadens Ophævelse for Silistria. De fortælle, at 12000 Russer have kastet deres Vaaben fra sig og paa Naade og Ungade overgivet sig uden Sværdslag, og at vort hele Artillerie skammeligen er blevet i Stikken. Disse Beretningers Jndhold er ligesaa usandt som fornærmeligt. Paa det nævnte Punct er der ikke gjort en eneste Fange, ikke en eneste Kanon er tabt, og der har ikke engang funden en Skjærmydsel Sted. Det eneste Tab som den russiske Armee har lidt, bestaaer i en Deel af dens Heste. Mangel paa Fourage, lere og sumpet Vand, en mageløs Hede og tilsidst en pludselig indtrædende Kulde har gjort, at mange Heste ere styrtede; men dette Tab er allerede igjen opreist.