JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1840-12-22
Uagtet nu Revisor og Kammerraad Jensen allerede sidstafvigte 1ste Juni ved Hof= og Stadsrettens Dom blev tilpligtet at tilsvare Lars Jacobsens Boe 8500 Rbd., dersom han ikke trøstede sig til med Eed at fralægge sig at have solgt og modtaget Valuta for de ommeldte ham betroede Obligationer, saa har han endnu til Dato ikke aflagt denne Eed og erklæret, at han ikke vil aflægge den, hvorved Jensen selv har fremkaldt en Dom i Publikum, der veed at vurdere hans Adfærd. Nu forbauses Publikum ved at erfare, at Jensen, desuagtet er afgaaet i Naade og med 2/2 Dele af sin Gage i Pension (formodentlig efter General-Toldkammerets Jndstilling med 2/3 Dele af sin Contoirchefs Gage, skjøndt han kun har tjent 4 Aar som Contoirchef under General=Toldkammeret, og det derfor havde været mere rimeligt, han var afgaaet med 2/3 Dele af sin Fuldmægtig Gage i Pension, naar han endelig skulde nyde en saa ualmindelig Begunstigelse, hvorved han er bedre faren, end dersom han var vedbleven at være Revisor for de kjøbenhavnske Toldregnskaber. Man betænke, at Jensen er en Mand paa circa 44 Aar og kan følgelig leve idetmindste endnu i 30 Aar, dersom han ikke vil dyrke Guden Bachus altfor meget, og vil i saa Tilfælde koste Staten 30,000 Rbd., uden at han herfor gavner det ringeste. Dette skeer i en Tid, man tænker paa at regulere Pensionsvæsenet paa en fornuftig Maade. Formode maa man, at denne Sags Sammenhæng ikke er bleven Kongen foredraget i sit rette Lys, forinden det resolveredes, at Jensen skulde meddeles Afskeed i Naade og med Pension – ja man kan med Vished an Uagtet det under Sagen er oplyst, at Obligationerne Tid efter anden vare blevne solgte og der tilsidst kun var een Obligation paa 500 Rbd. tilbage, saa vedblev dog Jensen at betale Lars Jacobsen i hver Termin Rente af circa 58000 Rbd. Forfatterens Anmærkn. tage, at Kongen ikke har faaet nøie Kundskab om denne Sags virkelige Sammenhæng - ligesom den afdøde Konge vist ei heller var bleven underrettet og Jensens Forhold, da han, denne smudsige Sag uagtet, blev indstillet til at benaades med en Kammerraads Rang og virkelig blev benaadet med en saadan. Og dette kan man ikke kalde at uddeele Pensioner og Rang efter Fortjeneste, ikke paa en passende Maade at foretage Besparelser i Pensionsvæsenet, ikke at meddele Kongen virkelig og tilforladelig Kundskab om en Sags Sammenhæng, Til Liimfjordsbeboeren. (vide Jyllandsposten, 1840 Nr. 67.)
Jyllandsposten, 1840-12-22
J Erkjendelsen af en sand, lovhjemlet Trykkefrihed, og af det Gode og Rigtige i Jdeernes uhindrede Gang, ansee vi det for vor Pligt, at yttre det Ønske, at Regjeringen efter Stændernes Andragender, endeligen vilde tage den Beslutning: 1) at det allern, maatte behage, Hs. Maj. at skjænke det danske Folk en sand Trykkefrihed; – og 2) at alle Blade og Aviser allern, maatte erholde en og samme Ret m. H. t. Forsendelsen med Landets Poster. c. 30 Bønder af 19de Valgdistrict. Den 16. September 1840 Hvad siger Fru Justitia Jens Christian. J Kurv hun ene Høne var, Hun Dig i Sorg og Glæde har Og saae paa Dig med Øie klar Jens Christian. Har Du vel hende sagt nu, at At Karen er den bedste Skat Du fandt. Hvad om hun for en Commission Jndstævnte Dig? Lad see da, at ved Dit Genie Du bliver for Tiltale fri, Og ikke sidder midt deri, Men dristig slig: Jeg ogsaa Fruen dyrke kan J Karens Arm som Ægtemand, Med Vid! Som Dommere i denne Sag. Da kjende vi. At Brudeparrets Bryllupsdag.
Jyllandsposten, 1840-12-22
Som feires her i Ro og Mag. Ei blandes maa med SkinsygsagMen Harmoni, Ledsage Parret altid herMed Lykke god og Skjæbnen være Dem blid.
Jyllandsposten, 1840-12-22
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1840-12-29
celandspe ren. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. 3die Aarg. Tirsdag d. 29. Decbr. 1840. No 73. Maa trykkes. Nielsen. Det Thilemannske Skjøn over Skagens nye Kirke.
Jyllandsposten, 1840-12-29
Fiskeriet i Liimfjorden for Bjørnsholms Gods og Teglværket ved Rønberg har jeg, til liden Baade formig, da ingen Andre vilde entrere i disse Forpagtninger eller de forrige Forpagtere ikke kunde bestaae derved, forpagtet af Rentekammeret, og imedens det Førstnævnte aldeles ikke benyttes, fordi det ikke engang kan bære Driftsomkostningerne, viser min Status ved Teglværket noksom, hvorlidet jeg i denne Stilling og i saa ugunstige Aar som de 3 sidste for Teglværker, har kunnet blive, hvad Pendonymen behager at gjøre mig til, men hvad jeg desværre ved Forsørgelsespligten for en talrig Familie savner - den rige Mand. Mammons Rigdom har jeg hidtil, i en neppe misundelsesværdig Stilling, ikke kjendt, hvad vel ogsaa den øvrige Verden veed bedre.
Jyllandsposten, 1840-12-29
J Fredskoven Lunden ved Lundgaard har Forstvæsenet efter det kongelige Rentekammers bemyndigelse overdraget Benyttelsen af et Jordareal, som Tid efter Tid besaaes og beplantes med Træer, og altsaa stedse formindskes, i nogle Aar til mig, i Forening med 2 Gaardmænd, for en bestemt Leieafgift, og saaledes dyrke vi dette Areal, hvor Udgrøftning, Afgravning af Tuer og Anvendelse af brændt Kalk har medført betydelig Udgift for os, som først nu skulde komme tilbage. Saaledes er Sammenhængen med de paapegede og misundte Guldminer, hvoraf jeg skal have trukket svære Jndtægter, og jeg er rede til at fraligge mig disse Miner til Enhver, som maatte ville benytte dem i mit Sted. Jeg har nu gjort al den offentlige Rede, man kan fordre af den Anledning, som en Virksomhed, jeg troede at skylde min Stilling, kan have givet Misundelse og Brødnid til paa Grund af min eller det Godses Stilling, hvorved jeg er ansat, at gjøre mig til sin Skive. Mine i det Offentliges Tjeneste bragte Helbreds offere, som ere uerstattelige, skulde synes at maatte kunne have sikkret mig imod de nævnte synlige Bevæggrunde hos Pendonymen, og at kunne berolige ham med Hensyn til Muligheden af, at Valg skulde kunne falde paa, eller antages af mig til at være Stænderdeputeret, og da jeg nu har indberettet denne Sag til det kongelige Rentekammer, saa forbeholder jeg mig at drage Vedkommende for Lyset som Jnjuriant. Jeg tør vente af den Upartiskhed, jeg forudsætter hos Jyllandspostens Redacteur, at see dette Gjenmæle, indrømmet en Plads i dette Blad. Bjørnsholm, den 6te Decbr. 1830. Wulff Formedelst 1ste Juledag udkom intet Nr. i Fredags. Med dette Nummer sluttes indeværende Aars sidste Qvartal. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbd. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1840-12-29
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie. Jorchocos et DOg, DER ERIDENa Ocupemaaf oc to Commoopstillet over lovedindgangen til Frue Kirke i Kjöbenhavn.
Jyllandsposten, 1841-01-05
En Liimfjordsbeboer, Nyheds Post. Referatet i Randers Amtstidende angaaende de tvende hjemvendte Stænderdeputerede, kan forsaavidt ei siges, at kunne behage Læserne, som disse saagodtsom med eens Fortjenstlighed ere fremstillede ved den af Folket udviste Hyldest, hvilket dog er ligesaa langt fra Meningen som en Brocks og en Jensens Virken og Daad ved Stænderforsamlingen kan siges at have mindste Liighed med hinanden. Naar man derfor ved at bringe den høit fortjente Stænderdeputerede, som af Hjertets Grund har udtalt Folkets Sag, ikke kan lade denne tilflyde den velmeente Jubel, uden at deele den med en anden Deputeret, fordi han boer i – samme By, saa taber saadan Høitidelighed sin Betydning, idet den ved den Sidste synker ned til en tom Formalitet. Og mon Procurator Jensen dermed skete en Tjeneste, eller mon han ikke langt hellere ønskede saadan Gunstbeviisning tilbageholdt, Fordi han ei har foresat sig det Maal som en Brock, vil vel Jngen mistyde hans Characteer, men heller ei vil det undre ham, om man udeelt ydede hiin Frihedsmand det Offer, som det taknemmelige Folk fandt Trang til at frembære. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Supskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-01-05
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-01-08
(Jndsendt.) Ved sidste Folketælling viste det sig, at Aarhuus havde noget over 7000 Mennesker. Byen har tvende Kirker, hvoraf Domkirken meget vel rummer 2000 Mennesker. Sædvanligt besøges denne om Helligdagen af 200 til 300 Tilhørere. Frue Kirke derimod staaer som oftest tom; thi, at mellem 20 og 30 Tilhørere besøge den, kan dog ikke ansees anderledes. Til denne Kirke betaler dens Menighed 400 Rdlr. aarlig Skat, da i Tidens Løb dens Formue er gaaet tabt. En Kirke, der saa godt som altid staaer tom, er for den Menighed, der maa svare Skat til dens Vedligeholdelse, en unyttig Ting. En Forandring ønskes vistnok ogsaa af Menigheden. Byer, der have et større eller ligesaa stort Menneskeantal som Aarhuus, have kun en Kirke. Aarhuus behøver ikke flere Kirker end den store eller Dom-Kirken. Den lille eller Frue-Kirke kunde ret godt nedlægges. Dens skrøbelig Taarn har længe forekommet bygningskyndige Mænd farligt, naar det stormer, dingler det, ligesaa naar alle Klokker trækkes, og ved dets Fod er Byens Asyl med 80 smaaBørn tilligemed Hospitalet og flere Bygninger. At det var klogest at tage det ned, da det er revnet ned i Grunden, er en uomtvistelig Sag; dog dette vilde medføre Bekostninger for Menigheden, der allerede nok er beskattet, det maa altsaa vel overlades til dets egen Faldelyst, eller om det endnu en Tid holder Balance. Man antage, at denne Kirke blev nedlagt og overladt til offentligt Brug, da vilde den afgive Plads til et Sygehuus for Byen, hvortil denne høilig trænger, og til Plads for afsindige Mennesker, der nu maae sendes til Slesvig eller Bistrupgaard med stor Bekostning. Jylland vilde da ogsaa have en saa nødvendig uundværlig Indretning, der nu savnes. Man havde da Hospital, Fattigstiftelse, Sygehuus og Plads for Afsindige samlet paa det Sted, hvor da tillige kunde boe en Læge, og saaledes den ubrugte Kirke benyttes til ædelt Øiemeed istedetfor som nu til ingen synderlig Nytte.
Jyllandsposten, 1841-01-08
Fra Skaarupgaard averterer en vis Møller under 20de Novbr. i Aalborg Avis, Følgende: I Anledning af det lange Amen i Aalborg Avis Nr. 245 angaaende Skagens nye Kirkebygning, kunde maaskee Svaret i det Væsentlige indskrænkes til Følgende: da det ved et lovligt Tingsvidne vil kunne godtgjøres, at Borgerrepræsentanterne i Skagen formelig have tvunget mig til at gjennembryde den Steenrevle, hvorpaa det første Fundament skulde opføres, istedetfor i det bløde Sand under Revlen, og de derved have foranlediget, at det hele Fundament med Ringmuren igjen maatte optages, er der vel ingen nærmere end disse Herrer til at erstatte de herved fremkaldte forøgede Udgifter. Amen – Efter en 17 Lod vægtig Rohansk Kjæmpekartoffel som ifjor blev deelt efter sine Øine og nedsat paa 16 Steder, hvoraf den gav et Udbytte af 2 1/2 Skjeppe, har Skolelærer Nis Thornum i Gasse i det Slesvigske, i dette Efteraar avlet 10 Tdr. Som bekjendt anbefaler denne Kartoffelart sig just ikke ved sin Velsmag, men derimod ved sin betydelige Størrelse. (Dannev.) Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-01-08
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-01-12
lanosposten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Tirsdag d. 12 Januar 1841. de Aar. No 3. Maa trykkes. Fleischer. Nogle Sandhedsord.
Jyllandsposten, 1841-01-12
Den Konservative. En Parabel, helliget Vedkommende. Seer du hist den gamle Mand, som i Leer vil afbilde sin Ungdomskjærlighed, en affældig Kvinde, hvis Pande er dybt furet af Tidens Plov, Han lægger ikke Mærke til Datteren, som staaer bagved sin Moder straalende i Ungdommens og Skjønhedens fulde Glands. Han er konservativ. Han vil danne Livet efter en forældet Tids afslidte Former; han seer ikke, at Datteren bærer Moderens Træk; thi de ere foryngede og forskjønnede. Men han bliver aldrig færdig med Modelleringen. En bevinget Genius med brudte Lænker i sin Haand staaer ved hans Side og omstyrter hans Værk, naar han troer det Fuldendelsen nær. Veed Du, hvem hiin bevingede Genius er, Det er Frihedens mægtige Aand. Den taaler ikke nogen afmægtig Stræben efter at tvinge Alt ind i Fortidens Snørliv, thi - Gud være lovet! – Snørlivet, som passer den gamle Moder, vil sprænges, naar Datteren skal presses ind i det. Blomsten er ikke skabt, for at være Blomst til evig Tid. Den visner, og den saftige Frugt træder i dens Sted. Menneskeslægten - siger du Pradt - er i Bevægelse. Den iler fremad, og Jntet vil mægte at standse dens Gang. Fr. Sneedorff Birch. Dit og Daat, af Chr. Spillemand. Ole Kirks og den adelig gjorte von, van eller de Mylius's, Samstilling synes lidt sær, Jh! jeg under nu stundom Contraster: O, bliver adlet ved Daad, M. ved en Stump Pergament. Forskjellen ikke er stor, thi jeg troer, at den eneste Forskjel Bliver omtrentlig som den mellem Naturen og Kunst. Mylius, sagde Du ei, at Du troede selv, Du var adlig: Tag da, som Valgsprog, de Ord: Salig jeg blev vedmin Troe, Jægermesterne. Hvilket et herligt Emblem er dog ikke den vigtige Hundpidsk, Nutiden pryder Jer med – Vigtige Tider og Ting. Linier af mit nye Sørgespil "Det sorte Kloverblad, Liden Jngver. Jeg sidder saa seig i Sind.
Jyllandsposten, 1841-01-12
J den hæsligste Knibe. Andreas: Jeg veed hverken ud eller ind; Hvortil skal vi gribe, Svartballe. Vi gribe, – bi, Raad kan jeg kjende Vi gribe til Flugten – kom lader os rende! Pressen er fri – det er vist; de Serville bekræfte jo Factum. – Blade, selv juste milien, lægger man under Beslag. Vivat, det herlige Flag, med vort Presfrihedsmærke, maa trykkes, Skal, o Corsar, vi vel see dette fordømt i Dit Flag: (Fortsættes.)
Jyllandsposten, 1841-01-12
I Anledning af Sagen om Skolelærernes Kaars Forbedring, bemærkede den kongl. Commissarius blandt Andet ved den viborgske Stænderforsamling, at det turde være betænkeligt for Stænderne at gribe ind i et saa specielt Communalanliggende, som det her omhandlede. J alt Fald maatte det fuldkomment være oplyst, at vedkommende Bestyrelser, som have afgivet Betænkninger i Sagen, grovelig have feilet for Stænderne indgik med en Petition i saa Henseende; thi at bedømme de communale Forhold, som her komme i Betragtning, er vanskeligt. Da det derfor en at formode, at der vil foregaae en Forandring i Communalbestyrelsen, hvorved Vedkommende, om de hidtil skulde være blevne mindre velvilligt behandlede af Commissioner, eller Directionen, ville faae Adgang til at tilveiebringe et fordeelagtigere Resultat, saa turde der være saameget mere imod, at Stænderne befatte sig med denne Sag. Jøvrig pleie Præsten og Provsten altid at være stemte for Skolelærerne, medens Modstanden sædvanlig kommer fra de mere communale Elementer i Bestyrelsen, og naar disse ere imod Forbedring i Skolelærernes Kaar, vil den vanskelig kunne bevilges. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1841-01-12
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1841-01-15
Frandsposten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Fredag d. 15. Januar 1841. No 4. 4de Aar. Maa trykkes. Fleischer. En Tale til alle danske Mænd. Brødre, Tidens Tegn ere onde, ildevarslende for os. Krigsflaader baade i Øster og Vester; Krigshære, talrige som i Folkevandringens Dage, udrustede til Kamp paa aandeligt Liv og Død. Kan Danmark vente Lov til at staae som neutral Tilskuer af det blodige Skuespil, Trøste J Eder til fremmede Cabinetters Maadehold eller Naade – saa tænker dog paa Kielerfreden, og Wienercongressen, Trøste J Eder til vort eget Cabinets diplomatiske Dygtighed – visselig! Selv en Bernstorffs Pen formaaer Jntet mod hundredetufinde fremmede Bajonetter. Kun i Enighed, forbunden med almeen Vaabendygtighed, er Frelse og Sikkerhed. Enighed! Nu, da den behøves mere end nogensinde tilforn, nu trues vi med Deling, det er med Undergang. Ligesom Danmark ikke allerede havde mistet nok, saa skal ogsaa Sønderjylland, rives fra Moderstaten. Thi hvad er det andet, hvis dettes og Holsteens Stænderforsamlinger skulle sammensmeltes, uden at Østifternes og Nørrejyllands forenes med hine? – Gamle Danmark, det seer sort udfor Dig: Tre og tredive af Dine sønderjydske Folkerepræsentanter have stemt for Din Sønderlemmelse. Dit Sammenhold, Din Eenhed forfægtes kun af Syv. Lad de Frafaldne længe nok kalde dem til Spot! Syvstjernen!" Det er og skal evigt være et Hædersnavn. Denne Syvstjerne skal straale paa Nordens Himmel, naar alle Cometer ere forsvundne i Mørket med deres gjennemsigtige Haler. Jensen, Nielsen, Petersen, Nis Lorenzen, Th. Thomsen, Aller andersen, Bonefeld. – Saga vil bevare disse syv Navne - denne klartstraalende Minoritet, naar Majoriteten forlængst er mølædt og forsvunden.
Jyllandsposten, 1841-01-15
Slesvig=Holsteen, det er ikke andet end har Holstein - Tydsk det Hele - Holsteen Hovedsognet, Slesvig Aneret. Har Tydskheden allerede nu saadan Overmagt i Sønderjylland, da vil Syvstjernen og Nordstjernen heelt formørkes af den tydske Taage, hvis den skal overhylle vort sønderjydske Broderland.
Jyllandsposten, 1841-01-15
Hvad skulle vi heroppe med Tydskheden, Have vi endnu ikke havt nok af den, Har firehundrede Aars Fortydskning endnu ikke mættet os, Hvad har den gavnet os, Klinket, kludret paa vort rene, kraftige Fædrenemaal, forvirret, forplumret den nordiske Folkeaand, belemret os med fremmede, for os unaturlige Sæder og Skikke. Er dette endnu ikke nok, Skal gamle Danmark udparcelleres, søndersplittes ligesom det stakkels Tydskland, der, deelt i tohundrede Jordlodder, er Naboernes Jagtrevier, Dem derom, men vi Danske om vor Heelhed, vor Selvstændighed! Men det nytter kun lidet, det er Jntet, at tale om Eenhed, Enighed, Folkelighed, Danskhed - Tungen og Pennen ere kun svage Vaaben, hvis de ikke understøttes af Sværdet. Men Sværdene maa være i alle de Hænder, som mægte at føre dem. Og det er det, hvad alle Hænder skulle indøves til. Det er, hvad Kongen ønsker og vil, skal Folket tie og bie til Danmark vorder udstykket, fordi dets Sønner sidde i Kakkelovnskrogen med Hænderne i Skjødet, eller med Kort i Hænderne istedetfor Flint og Kaarder, Seer, J tre og tredive! Det er de Danskes ikke Propaganda men Conservanda. Opad J Syv Fremad J Viborg, Stændermænd, J djærve Rigsraadsmænd, Understøtter Kongen, frelser Fædrelandet, Lader ikke mig, gamle Mand, forgiæves prædike Frelsens Ord, lader ikke min Himmelbjergvise vorde Danmarks Svanesang! Spentrup, den første Dag i Aaret 1841. St. St. Blicher.
Jyllandsposten, 1841-01-15
Nytaarsønsker, fremsagte ved Aarsskiftet, ere i det Hele taget en herlig Sag og det er ei at undre over, at alle Blad-Journalister gribe det Afsnit i Livet, hvor Aarene vexle med hinanden, for at udtale de Forhaabninger, som man med Grund kan antage bør næres om den skjulte Fremtid; men paa den anden Side kan man heller ei fortænke Journalisten i, at han undertiden ved denne Leilighed forholder sig taus, naar hans Overbeviisning tilsiger ham, at han ved uforbeholdent at sige, hvad der ligger ham paa Hjertet, med sig selv føler, at han i mange Puncter vilde gaae langt videre end maaskee var at ønske, og saaledes for en Deel saare istedetfor glæde, hvilket ikke vilde stemme med det Begreb, man almindeligviis gjør sig om Nytaarsønsker. At Redactionen derfor hverken paa den ene eller anden Maade har givet nogen Jndledning til Aarets 1ste Januar, troer den derfor at kunne forsvare, og det end- og af mange Grunde. Den Jntroduction, som Corsaren, giver i Artiklen "Charivari, lyder saaledes: Nytaars=Samtale: Nu have vi Nytaar og pas paa det vil blive et rart Aar. - Faae vi da Constitution iaar, – Nei, gu gjør vi ei, nei; men vi faae mange andre gode Ting. Til Exempel, vi faae Reductionen . . . Aa, Reductionen. . . . . Fædrelandet, siger jo, at den ikke duer. – Ja, men jeg siger, at den duer, veed Du, hvad det er! Der spares skan mange hundrede Daler ved den om Aaret. Men saaledes gaaer det: J ere heller aldrig fornøiede. – Naa, hvad faae vi da Mere, bliver Stemmann afsat? – Nei, gu gjør han ei, nei; hvorfor skulde han det, det er en skikkelig Mand, han gjør aldrig en Kat Fortræd, og Kongen kan godt lide ham; men vi faae mange andre gode Ting. - Naa i Guds Navn, Faae vi da det toaarige Finantsbudget? – Nei, gu gjør vi ikke, nei idetmindste ikke det, jeg veed – Men Herregud, hvad faae vi da – Ja, hvad veed jeg Alt, hvad vi faae Men nu bliver det snart Foraar, og saa faae vi de delige Violer. . . . aa de lugte guddommeligt . . . . og saa bliver det Efteraar, deligt Efteraar med gule Blade paa Træerne . . . . . . og saa bliver det Vinter igjen, saa er Aaret forbi . . . Naa, hvad deligt er der i Alt det? – For Fanden er det ikke delig nok, Skulde vi maaskee hænge og skyde og drukne hinanden, for at faae det deligt, hvad? Hør, jeg vilfortælle Dem Mere endnu om, hvad vi faae. . . Bliver det Altsammen af det Slags, som det, jeg allerede har hørt? – Hm. . . . ja . . . . saa omtrent. Saa gaae til Bloksbjerg med samt Deres FortælApothekerlykke.
Jyllandsposten, 1841-01-15
Det er bekjendt, at man allerede i længere Tid ha ventet nærmere Bestemmelser tagne angaaende de Regler, hvorefter nye Apotheker eller Filialapotheker burde tillades oprettede, dog uden at man endnu enten fra Sundhedscollegiet eller Cancelliet derom har seet mindste Skridt foretaget, uagtet en overvættes Mængde af Andragender fra Apothekere og Pharmacenter skal være indsendte i denne Anledning. Men under en saa almindelig Standsning af denne Sags Fremme, er det saameget mere overraskende at erfare, at hvad et betydeligt Antal Andragere ikke have kunne erholde mindste Underretning om, det har i denne Tid den begunstigede – Enkelte til største Fordeel for sig sat igjennem og det endog paa saadant Sted, hvor man allermindst skulde have ventet det. Apotheker Trier erhvervede for omtrent 10 Aar siden Bevilling til at anlægge et Apothek i Nysted, som dengang skal have kostet ham et Par tusinde Rigsdaler, hvilket han senere solgte for omtrent 17000 Rbd. efterat have besiddet det i 5 Aar, hvorefter han kjøbte Apotheket i Lyngbye for meget godt Kjøb, men som nu skal være over 25000 Rbd. værd. J disse Dage erfares det nu, at bemeldte Hr. Trier ganske imod de Principer at anlægge Filialapotheker i Nærheden af tidligere privilegerede Apotheker har faaet Tilladelse til at anlægge et Filial=Apothek i Hirschholm, som kun ligger 1 1/2 Miil fra Lyngbye og det uagtet mangfoldige Andre forgiæves have forsøgt samme Lykke. Og hvad der nu er besynderligere end alt Andet er, at Hr. Triers Bestræbelser efter at naae dette sit Maal aldeles ikke skal have passeret hverken Sundhedscollegiet eller Cancelliet, men at derimod Bevillingen directe fra høiere Steder skal være ham meddeelt. Nu er det jo vel sandt, at Hr. Triers virksomme Medicin i Lyngbyegnen har havt mange heldbringende Følger, men med al Agtelse herfor, finder man det som sagt dog heelt ubegribeligt, at denne Mand, som sidder i en saa indbringende Stilling, skal favouriseres fremfor alle brødløse Pharmacenter, som ved Erkyndigelsen om de indgivne Andragenders Skjæbne kun erholdt den Beskeed, at der i Anledning af Filialapothekers Anlæg endnu Jntet kan resolveres, forinden Sagen nøiere er bleven drøftet." Jhvorvel man jo nu ikke kan antage, at Hr. Triers Andragende mindre end Andres behøvede at underkastes Drøftelse, ford hans Broder er Medlem af Sundhedscollegiet, maadet dog paa den anden Side indrømmes, at bestemte Regler for Apothekers fremtidige Anlæg først burde opstilles, forinden Enkeltmand saaledes løber af med et Privilegium, som billigheden taler for hellere burde forundes saadanne Egne, hvor man, som i Jylland ofte finder Sted, tæller over 8 Miil til nærmeste Kjøbstad.
Jyllandsposten, 1841-01-15
Da Hr. Triers her meddeelte Privilegium paa nyt Apothek Oprettelse i Hirschholm simpelthen kan vurderes for 14 a 15000 Rbd., maa man virkelig tilstaae, at han har brugt sig meget klogt; kun er det at ønske, at andre ubemidlede Andragere kunde nyde samme Held! Dit og Daat, Chr. Spillemand.