JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-13
Indenlandsk. Kjøbenhavns Børs, den 4de Marts Cours. Hamb. 2 M. 244, a vista 247. Specier 250. Spec. solgtes til 15 Rbmk. Disconto 5 pC. 4 pCt. Kongl. Oblig. (uden Renter) 92 a 92 1/2. Nationalbank-Oblig. (af Laanet 4 Febr. 1820, uden Renter) 102 3/4 a 103 Rbd. r. S. eller 128 3/4 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. r. S.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-13
Kjøbenhavns Kornpriser er denne Gang uforandrede.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-13
Af Auctioner her i Amtet, er følgende, over det Madam Gjmlings Opbudsboe, tilhørende Eiendomme, den Mærkeligste: a. Gaarden Peterslund staaende for frie Hovedgaardstaxt 19 Tdr. 4 Skpr. 3 Fkr. 1 1/4 Alb. i Hartkorn, beliggende i Østerassels Sogn Sønderherred paa Morsøe. Parcellerne No. 1, 2 og 3 af Lund Hovedgaard, staaende 5 Tdr. 3 Skpr. 2 Fkr. 2 Alb. Hartkorn. c. Vesterassels Sogns Kirke med sammes Korn og Qvægtiende, der er matriculeret for 20 Tdr. Hartkorn, og tiendeydende Hartkorn 156 Tdr. 2 Skpr. 3 Fkr. 2 1/2 Alb., beliggende i SønderHerred, og Jegindøe Sogns Kirke med Tiende af Hartkorn 12 Tdr., samt den saa kaldte Solberg Jord, der er beliggende paa bemeldte Jngindøe. Vorder ved 3de Auctioner nemlig: Løverdag den 5te Juni om Eftermiddagen Kl. 3, 19de dito ved samme Klokkeslet og Mandagen d. 5te Juli om Eftermiddagen Kl. 2. opraabt til Bortsælgelse. De to første Auctioner afholdes paa Raadstuen i Nyekjøbing og den 3die paa Peterslund. Denne Gaards Bygninger ere indrettede til en Familie udenfor Bondestanden og i dens Jorder ere nedlagde omtrent 22 Tdr. Rug, 12 Tdr. Byg, 50 Tdr. Havre, hvis Afgrøde med følger i Kjøbet. Conditioner, Adkomstbreve og Tiendeforening, er til Eftersyn hos Hr. Assessor Rummelhoff i Nykjøbing.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-13
Avertissement. Paa Apotheket i Thisted, ere til de billigste Priser, at bekomme fölgende Varesorter : Fiin blaae Caffe, middel Ditto, Haisan, Haisan-Tschin og Congo Thee, Caroline Riis, Riismeel, Sagogryn, Malaga Rosiner, Franske Svedsker, Raffinade Melis, Candis (lys), Havannah og raffineret Puddersukker. SojaCapers, Cary, Provence Olie, syltet Ingefær, Muscatel-Rosiner, Krakmandler, söde og bittre Ditto, Cathrineblommer og Figener. De fleste Slags Vine, saavel Desert, som Bordvine, Punsch-Extract, Conjac, gammel Rom, og fransk Pomerantz. Eau de Cologne, andre lugtende Vande og fiin Pariser Pomade. Hvide Voxlys saavel Taffel som Alterlys, Endvidere haves Gigttaft, Kirkebröd, Bomuld og Farvevare.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Efter at den første Storm var forbi, bad den gamle Greve sin Søn træde ind i et aabent Sideværelse og lod derpaa sin Datter kalde. Bleg og frygtsom; men dog med en hvis Rolighed i hendes Væsen traade Angiola ind. Faderen ønskede hende blidt velkommen og sagde efter nogle indledende Vendinger i Samtalen, saa alvorligt som muligt, at nu var det Tid at tænke paa en lykkelig Forbindelse for hende. Han havde vedblev han allerede truffet et ærefuldt Valg og bar den faste Tiltroe til hende, at hun, som en lydig Datter ikke vilde modsætte sig hans Ønske. Under Taarer greb hun sin Faders Haand og bad, dog uden at forebringe usande Grunde, i de meest rørende Udtrykke om endnu at forskaane hende for en saadan Forbindelse. Greven synes at studse og trængte hæftigere ind paa hende, desto inderligere blev hendes Bønner, indtil endelig Samtalen; ved det hun besvor ham ikke at gjøre hende ulykkelig, blev alv ligere. Jeg har sagde han, i Dag lært at kjen min Angiola fra en Side, der fortjente hendes Faders Vrede, dog vil jeg ikke forstyrre mit eneste Barns Lykke og forlanger kun endnu en ganske bestemt Erklæring, om jeg skal afvise den ædle unge og Mand, der beder om Dig uden alt Haab, ja min dyrebare, min gode Fader, raabte hun glad og lagde taknemmenlig sit glødende Ansigt til hans Bryst. J samme Øieblik styrtede den unge Greve ind, omfattede hendes Knæ og raabte: " Saa ganske uden Haab, vil du dog ikke sende mig bort?" - hun hører den velbekjendte Stemme, vender sig om, men Alting synes at forsvinde for hende, da Faderens Glædestaarer perler paa hendes Kind, og hun føler sig omslynget af dobbelte Kjerlighedsarme; endelig strømmer i ædel Selvfornægtelse, Taknemmelighedens glade Følelser gjennem hendes skjønne Hjerte. Jkke i den Elskedes Arme, men til Faderens Fødder synker hun, som kjerlig og velsignende bøier sig ned over de Lykkelige. Endelig river i Følelsens Storm, den Sallige den Elskede til sig. Men ikke Bryst til Bryst, ikke Hjerte til Hjerte, Liv synes nu at sammenkjede sig til Liv i denne eneste Omarmelse og i et langt Glædeskys, sammenfløde deres Sjæle for evig i hinanden. Uformærket havde den gamle Greve trukken sig tilbage fra den skjønne Gruppe og overlod de Salige til uforstyrrede at nyde deres Lykke, i det han gav os et sagte Vink om at træde ind i Sideværelset. Just havde Gesandten, ikke uden dyb Rørelse begyndt paa sin Taksigelse, da man meldte Prinds Gravino, som sandsynligviis Utaalmodighed, efter at erfare sin Skjæbne, drev derhen. Da jeg frygtede den vilde Kalabresers Vrede, bad jeg ham hurtigst muligt intet at melde om Dagens Hændelser og tog strax tillige med Gesandten Afskeed. Denne besluttede fuld af Glæde strax at skrive til den bekymrede Moder og bad mig, da jeg var nøiere underrettet om alle Omstændighederne, at opsætte Brevet. Gjerne opfyldte jeg hans Forlangende, da en saa behagelig Commission ikke kunde være mig andet end velkom Under disse Arbeider henflød den øvrige Deel af Dagen, saa at Tiden først om Aftenen tillod mig at besøge de Lykkelige.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Den gamle Greve havde en endnu tidligere Jndbydelse kaldt til Hoffet; han kunde derfor kun i faae Ord meddeele mig en forønsket Efterretning. Den stolte Prinds havde nemlig uagtet al Skaansel, hvormed det blev ham sagt, modtaget sit Afslag med den største Fortrydelse og var fuld af lidenskabelig Forbittrelse, afreist endnu samme Time. Jeg blev inderlig glad over at en Sag, der kunde havt farlige Følger, havde faaet saa godt et Udfald og traade i den muntreste Stemning ind til de Forelskede. Angiola var allerede underrettet af sin elskede Greve om mine Bestræbelser for dem og traade mig med Hjertelighed i Møde, dog blev hun snart tvivlsom staaende, thi i den forrige Aftens Costume stod jeg for hende; men Stemmen bragte snart hendes Formodninger til Vished, hun sagde derfor rødmende, Saa skal ogsaa jeg i Dem gjenfinde min Skydsengel. Hvorledes dyrebare Ven, raabte Greven, er de virkelig. den samme Maske afbrød Angiola ham, af hvis ræddende Haand, min Faders Stemme pludselig reev mig. Nu udbrøde begge i den inderligste Taksigelse, som jeg søgte at afbryde ved en Fremstilling af alle de smaae Hændelser, som i Gaar lode mig formode, under den gamle tydske Malers Maske, at finde Grev Hohenfels.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Jstedetfor alt Svar, viiste Baronen Selskabet. en riig med et kostbart Malerie prydet Tabatiere, da raabte alle eensstemmig: Ja sandelig, hun var en Engel i Dømino! C. Seidel.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Den ædle Kong Gustav Adolph i Landshut.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Da denne Svendske Konge i Aaret 1632 trængte seierig frem fra Overrhinen gjennem Schwaben og Bayern, saae man store Forandringer imøde. Efter at Hertugdømmet Würtemberg var blevet befriet fra det trykkende Keiserlige Aag, traf Gustav Adolph alle Anstalter til at trænge ind i Bayern. Staden Donanwerths hurtige Indtagelse aabnede for ham det hele Land paa hiinside af Donau og synes at været et lykkeligt Forvarsel for hans Foretagendes heldige Udfald; men Overgangen over Lechfloden blev gjort ham stridig af Tilly og Hertugen af Bajern Maximilian. Alle Broer over denne Flod vare sløifede og de ved Breden, liggende Stæder indtil Augsburg, besatte. Gustav leirede sig nu ved Norheim ligeover for de Sachsiske Forskandsninger, lod Batterier opkaste, besætte med 72 Kanoner og under Jlden slaae en Broe. Den kom i Stand, de Svendske gik over Lech og denne frie Rigsstad maatte overgive sig og hylde Kongen. Gustav Adolph trængte nu dybere ind i Bayern. Staden og Slottet Landshut overgav sig. Ved hans Jndtog ville Adelen, Geistligheden og Magistraten kaste sig paa Knæ for ham han tillod det ikke, amen sagde, staaer op og tilbeder Gud" - Kongen gjorde Jndvaanerne Bebreidelser for den grusomme Behandling som de Bayerske Soldater havde udøvet mod hans Foruemmelig var han opbragt mod deres Fyrster og erklærede Borgermesteren at deres Stad skulle bøde for Fyrsternes Skyld. Med den Tanke at herie og tilintetgjøre Lands hut med Jld og Sværd reed han med dybt Alvoi Miner og Ansigtstræk, overlæggende og kjæmpende med sig selv, ned af Gaden til det fyrstelige Slot, steeg af Hesten og besaae den indre Deel af samme. Hans stormende Vrede, Synet af de om Naade og Skaansel anraabende Jndvaanere, den Virkning det gjorde paa hans store kongelige Hjerte, vare ikke, uden al Sandsynlighed Aarsag i, at han, i det han gik gjennem Slottets Gemakker, faldt i Afmagt. Da han, var kommen sig igjen steeg han til Hest og reed med største Hurtighed til den Port, gjennem hvilken han var indkommen. Pludselig reiste sig en Storm, blinkende Lynstraaler, og hæftige Tordenslag bragte Gustav Adolph. som allerede maatte have anseet Besvimmelsen som et slemt Forvarsel, endnu mere ud af Fatning, og saaledes forlod han Landshut med tilgivende Mine og den faste Beslutning, ikke meere at sætte sin Fod i denne Stad. Om imidlertid Gustav Adolph uden hiin tilstødende Tilfælde, havde hævnet sig paa en saa barbarisk Maade, som han truede med? - Det er meget at tvivle paa.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Skotske Mærkværdigheder. af Walter Scots Værker.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
(Fortsat.) Historieskriveren Wilson, fortæller Følgende om Highlændernes Maade at jage Hjorten paa, isen Hændelse, som tilstødte ham ved denne vovelige Tidsfordriv, medens han endnu var ung og fulgte Greven af Esser.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Franske Misceller.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
J en Proces mellem den meget bekjendte Madam de Sainet Vincent og Monsjeur de Richelieu, angaaende en Vexel paa 100,000 Daler, som han benægtede at have foræret hende, sagde han for Retten meget bidende til hende: Men Madam betragt da blot Deres Figur, synes de den er værd en saa uhyre Sum, Saa indbildsk, min Hr. Marskalk," svarede hun, er jeg ikke; men betragt blot Deres egen og overvei saa om en mindre Sum kunde gjøre den passabel!
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Uagtet formeldte Hertug de Richilieusaaledes bortødstede mange Penge, for at føre en unyttig Proces, var dog altid Lykken ham gunstig: En Enke efter en Major fra Compiegne, faldt af et Slags barbarisk Forfængelighed paa, at berøve sin fattige Familie omtrænt 50,000 Daler, for at testamentere dem til Hertugen. En Notarius reiste i denne Anledning til Paris, og lod sig melde hos Hans Excellence, for at forkynde ham denne Nyehed, Efter at have ladet ham lig længe i Forgemakket, befalede han, at føre ham ind, da han havde Ting at meddeele, der ville interesere Marskalken, Da denne gamle Spøgefugl havde hørt hans Ærende, sagde han med et Slags ironisk Koldblodighed: Sandelig, dersom alle de Fruentimmer, jeg havde nydt en Hyrdetime hos, havde testamenteret mig deres Midler, ville jeg nu været rigere end Kongen Ved en hvis Høitidelighed, som fandt Sted før Revolutionen i Parer, raabte blot Soldaterne i og Arbeiderne, leve Kongen, den hele umaadelige Masse af Tilskuere lagttog derimod en dyb Taushed.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Den Neapolitanske Ambassedeur der var tilstæde, tilkjendegav sin Forundring derover for en som ledsagede ham. Naar Fyrsten er døv, er ogsaa Folket stumt, svarede denne ham.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Som et Beviis paa Sædernes Tilstand i Paris 1772, læser man følgende i Memoires de Bachaumont: Mademoiselle du The er en af de meest berømte Glædespiger i denne Hovedstad; den Ære, hun har nydt, at give Hertugen af Chartres, den første Underviisning i Kjerlighedens Henrykkelser, har sat hende i stort Rye. Hun har et blondt intetsigende, Ansigt, en kold Faaremine, nogen Forstand, men efter Moden; det er Alt hvad der kan siges om hende. For Øieblikket tilhører hun Marquis de Gemissom uagtet han ægtede en af de smukkeste Hofdamer, finder det alligevel fødere at ruinere sig ved denne Pige. Denne der fornemmer at hendes Elskers Formue aftager, har valgt det kloge Forsæt at give ham Afskeed. Milord de Egrement er den lykkelige Dødelige, som det igjen er tilladt at deele hende Rosen leie for en lille Gratification af 1000 Louis dorer forden første Gang og 1000 Daler om Maaneden. Deres gjensidige Eder og Løfter ere udentvivl nøiagtigen holdte, thi hele Paris er Vidne dertil, og det er en af Dagens Nyeheder.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Man fortæller et bon mot af den Franske Statsmand under Ludvig den 16de, Abed Ferray. Den siges Hs. Majestæt spurgte ham hvorledes han fandt Festiviteterne i Versailles Ahl Sire, svarede han ubetalelige.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Udenlandsk. Sir Richard Sutton har nyelig vunden en Proces mod den Engelske Bank, den er bleven dømt til at betale en Skades-Erstatning af 239 Pd. 10 Shill. Sterling fordi den havde forsømt, at (transserere) transportere en Stock-Actie i rette Tid (visse Dage og Timer ere nemlig fastsatte til at transportere BankActier og Obligationer). Under Sagens Behandling havde General=Advocaten ubetænksom udladt sig med: at Presidenten og Directeurerne for Banken vare: Publikums Mandatarier." Hvorpaa Lord Overdommeren strax satte dem i rette, med den bemærkning, at de ikke vare andet end Mandatarier eller Commissionairer for sig selv og Medinteressentere. Som et særdeles mærkværdigt Tilfælde, anføres, at der den 3die Febr. paa Paramaribo, i den for saa usund anseete Colonie Surinam, er død en frie Negerinde, der var hundrede Aar gammel.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
J Bladet Pilot, anføres fra en Correspondent; i London, "Tre Ting ere nu uundgaaelig nødvendig til en anstændig Foraars=Frokost, nemlig et Fad med nye Ærter, som koster 10 Guinier, Rosini i Neglige, som man kan anskaffe sig for 50 Guinier, og Bonapartes Mammeluk i stor Costume som lader sig betale 100 Guinier.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Natten den 24de afbrændte et stort Antal Botiquer, med Vare paa Marketspladsen St. Jacquer laBoucherie i Paris.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Det norske Pinkskab Kaptain Alberthsen fra Drammen, bestemt til Amsterdam, er den 27de f.M., forulykket paa de Eierlandske Grunde; men Ladningen er reddet og indbragt til Blieland, hvor man ogsaa var beskjæftiget med at bjerge Ladning og Inventarium.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Indenlandsk. Under 21 April 1824 er udkommen en Placat betræffende Midler til at forebygge Skifters Forhaling m. v. saalydende: Den Skifteforvalter, som befindes at have opholdt et Skifte ulovligen, skal, naar dette paatales af Vedkommendt, som derunder lide, efter vort Cancellies Foranstaltning, straffes med Bøder til vedkommende Fattigkasse, første Gang fra 20 til 200 Rbdlr. Sølv, anden Gang fra 40 til 400 Rbdlr., Sølv og tredie Gang med Embedsforbrydelse, hvorhos den Sifteforvalter, som befindes skyldig i denne Brøde, bør erstatte vedkommende Creditorer eller Arvinger det dem derved forvoldte Tab. I de Tilfælde, hvor det er nødvendigt at Arvinger eller Creditorer i et Boe faae Leilighed til at erklære sig over Boets Anliggender, skal Skifteforvalteren, istædet for specielt at kalde enhver og indhænte hans Erklæring, være beføjet til, uden Hensyn til, hvor de Paagieldende, som i fornødent Fald maa antage Fuldmægtige paa Stedet, opholde sig, ved en Bekjendtgjørelse i Statstidenden og vedkommende Provindsial Avis, med 14 Dages Varsel underrettet om, naar en Skiftesamling holdes, for at tage en Beslutning, hvorom deres Erklæringer eragtes fornødne, i hvilken Samling de Paagieldende, som ville lade deres Stemme høre, da personlig eller ved Fuldmægtig hav eat møde. Dog overlades det til Skifteforvalteren at bruge speciele Tilsigelser, forsaavidt saadanne, efter Omstændighederne, kunne skee med mindre Bekostning for Boet. Med Hensyn til Bønderskifter kan den fornødne Underretning til Creditorer eller Arvinger, hvor den ellers skulde skee ved Bekjendtgjørelse i Aviserne, gives med lige Varsel ved Læsning til Kirkestævne.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Kjøbenhavns Børs, den 11te Mai. Cours. Hamb. 2 M. 244, a vista 247. Specier 250. Spec. solgtes til 15 Rbmk. Disconto 5 pC. 4 pCt. Kongl. Obligationer (uden Renter) 94. Nationalbank-Oblig. (af Laanet 4 Febr. 1820, uden Renter) 103 Rbd. r. S. eller 127 3/4 Rbd. Sedler pr. 100 Rbd. rede Sølv.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
(Jndsendt.) Ved en offentlig Overhørelse blev, for kort Tid siden spurgt: "Hvormange Diftonger have vi da Barnet ikke svarede herpaa, opregnede Spørgeren selv de gammeldags Diftonger. Den tilstædeværende Lærer havde ladet sine Elever følge den af Prof. Baden, i Aaret 1810, udgivne danske Grammatik, hvori det hedder: Egentlige Diftonger har det danske Sprog ikke; men af Mangel paa at udtale og skrive rigtigen, har man brugt Grækernes Diftonger.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Da det er berørte Lærer magtpaaliggende at vide om Badens Regler skulle forkastes - maaskee for af ældre at danne nye - saa er han meget begjerlig efter at høre Sprogkyndiges Grunde, hvorfor Parabel.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-20
Den Kønigsbergske Skomager. Den berømte Philosoph Jmmanuel Kant, Profesfor i Kønigsberg, havde til sine daglige Omgangsvenner, iblant Andre ogsaa valgt sig en Skomager. Til Erkjentligheds-Beviis for den Ære, som denne berømte Lærde havde viist Skomageren fremfor de øvrige simple Borgere i Staden, besluttede denne at gjøre et stort Gjæstebud i Anledning af Philosophens Fødselsdag. Foruden Kant, vare endeel af Byens simple Borgere indbudne, iblandt Gjæsterne fandtes og en Skolelærer, der i Ungdommen havde underviist Skomageren i sin Christendom og andre Kundskaber. Da Maaltidet var færdigt og Gjæsterne, efter Værtens Anmodning, havde sat sig til Bord, mærkede den tracterende Skomager først, at han havde begaaet en betydelig Feil. Den gamle og eenfoldige Skolelærer, havde nemlig faaet Sæde øverst ved Bordet og derimod den, af den hele philosophiske Verden forgudede Kant havde faaet Plads nederst ved Bagdøren (ved Indgangen til Stuen). Værten, for at undskylde sin Forseelse, betjente sig af det ham snarest muligt i Øieblikket indfaldende Argument, der lød saaledes: Undskyld mig gode Hr. Profesfor! Jeg seer at de ved min Uagtsomhed har faaet det nederste Sæde, men da De demonstrerede for den hele tænkende Verden: At Mennesket havde ingen Pligter mod Gud, da satte de af Uagtsomhed vor Herre bag Døren - men Mennesket og Deres eget dyrebare Jeg paa Høi-Alteret i GudsTempel, for at tilbedes som en Guddom. - Min gamle Skolelærer, der først lærte mig Jesu Ord: Du skal elske Gud af Din ganske Siel, al Din Styrke og ganske Sind - som det ypperste og første Bud - er kommen til at sidde øverst. - Gud give at alle de senere Philosopher og Theologer havde været ligesaa uagtsomme paa Kant som Skoemageren.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-27
Den afdøde Dronning af Engelands sidste Brev til Kongen. (authentisk Document af the Confectionsof the Lady of Guernsey) Brandenburghhouse d. 21 Juli 1821. Min Herre og Gemaal!
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-27
J Aaret 1780 kom en græsk Kjøbmand fra Candia, i Selskab med sin skjønne fyttenaarige Datter til Michaelsmessen i Caminetz Podolski Sønnen, til den daværende Commandant, Oberst ved den Polske Kronarmee, Baron von der Witwe, havde ofte Leilighed til at see dette unge Fruentimmer. Hun vandt hans Hjerte, han bad om hendes Haand, Fadeten gav sit Samtykke og Ægtebaandet blev i al Stilhed knyttet. Den unge Mand kjendte sin Faders Grundsætninger, og vidste han aldrig ville give sit Minde til en Misalliance, derfor skeede Vielsen hemmelig.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-27
Da den gamle Commandant fik Efterretning derom, blev han yderst opbragt. Han truede sin Søn med at gjøre ham arveløs, og forbød ham det faderlige Huus. Alle Bønner og Forestillinger fra Sønnens Side, vare forgjeves. Nogen Tid derpaa spadserede den gamle General med flere Officerer paa Voldene omkting Staden, for at gjøre sig en Bevægelse. Hændelse viis kom den unge Grækerinde, i Selskab med hendes Fader, gaaende, og da hun vidste at adskille Commandanten fra de Øvrige, gjorde hun ham i Forbigaaende en dyb Compliment. Hendes overordentlige Skjønhed, Gratie og Beskedenhed, var den gamle General paafaldende, og fængslede saa stærkt hans Opmærksomhed at han stod stille og vinkede hende at komme nærmere. Med Anstand og Værdighed nærmede hun sig den gamle General, kyste ærbødig Sommen paa hans Kjole, kaldte ham beskeden og blye Fader og bad om Tilgivelse for hendes elskede Gemal. Den Gamle blev dybtrørt, Beundring og Medlidenhed angreb paa en Gang hans Siel - han tog hendes Haand, løftede hende kjerlig op, ind god hende Mod, og førte hende tilligemed hendes Fader i sit Pallads, lod sin Søn komme og en fuldkommen Udsoning fulgte paa denne rørende Scene. Overordentlig skarpt Syn.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-27
Kobberstikker Ludovico i Rom besad et meget skarpt Syn. Han maatte ofte kjempe med Næringssorger og arbeidede for enhver. Engang kom en middelmaadig Digter til ham, med et Digt i Haanden, som han vilde dedicer, til den daværende Pave Leo den 10de og bestilte det pavelige Portrait, med Bøn om at sætte det foran Digtet. Kunstneren overtog Arbeidet, men dog under den Betingelse at han maatte være nærværende ved Digtets Overleverelse; hvilket blev ham tilstaaet. Hvoraf kommer det, sagde Paven efterat han flygtig havde gjennemlæst Versene, at med dette almindelige Digt følger et saa sjeldent Konstværk, af hvem er det: Nu traade Ludovico frem og svarede af mig. Beskjæmmet stod Digteren der, da Paven strax befalede at udbetale Kunstneren 1000 Zechiner. Ludovico tog atter Ordet: alt er Digterens Verk, sagde han, han bestilte det hos mig og alle Kobberstykkets Træk og Strøg indeholde intet uden blot Ordene i hans Digt. Forundret tog Leo et Forstørrelsesglas og fandt nu virkelig heele Digtet i Portraitet. Men hvor er det muligt, sagde Paven at tilendebringe et saadant Arbeide uden ganske at bedærve Øiet. Det er mit Øies Organisation, svarede Ludovico, thi jeg seer ikke allene ved lys Dag klarere. end Andre, men jeg kan ogsaa see godt i Mørke. Strax lod Paven for at see en Prøve derpaa, aldeles tildække Vinduerne i Værelset og levere Kunstneren et tilfældigviis ved ham liggende Blad for at forelæse ham. Ludovico begyndte at læse, men styrtede afmægtig til Jorden. Bladet indeholdt nemlig Gouverneurens Jndberetning til Paven, om den samme Dag over Konstnerens Broder afsagte Dødsdom, fordi denne havde dræbt en anden, i en Duel. Denne Dom erfoer Ludovico først nu. Af Agtelse for Konstneren blev den dømte benaadet af Paven, og Digteren maatte ved sin Bortgang lade sig nøie med en indviet Rosenkrands.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-27
Skotske Mærkværdigheder. af Walter Scots Værker.
Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-05-27
Foruden disse Familie=Aander, have Highlænderne ogsaa adskillige Bjerg= og Flodgader, for Exempel Flod=Dæmonen eller den saakaldte Flodhest, den besøger mest de highlandske Søer og Floder en af dens mærkværdigste Bedrifter, skal være udført ved Bankerne af Loch Vennachardet bestod i Ødelæggelsen af en heel Liigskare. En Trold, klæd i gammeldags Rustning, den ene Haand bedækket med Blod, kaldet Lham dearg eller den røde Haand: er en Beboer af Glenmore og Rotemurtus Skove. Andre Aander af frygtelig Skabning, beboede efter deres Formeening, Huler, Heder og Bjerge i Highlandet, hvor ethvert Blændeværk, frembragt ved Taage eller den besynderlige Brækning af Lysstraalerne, som undertiden falder paa særegne Gjenstænder, aldrig feiler at frembringe et saadant Syn, for den ensomme og melankolske Bjergbeboers Jndbildningsskraft.