Berlingske Tidende, 1820-03-06
Af anstillede Forsøg her i Landet oldes, at engelsk Raigræs (Loliumperonne) er et paa skerne og side Jorder, er blandt de tilligste Glæserter om Vaaren, taaler Tæde og Tørke og er fleeraarig. Det faaes med den Sæd, hvormed Jorden udlægges til hvile. Det bør afgræsses tidlig, da det som ungt er behageligt for Kreaturene. Fredes det til Høe, da slaaes det mod Slutningen af Mai. Afsættes et Stykke til Frø, erindres derved, at frøet modnes i Juni, det falder lettelig af, og bør derfor afslaaes med Kornleer, opbindes i Neg og veires som Sæd, og med Varlighed dringes paa Tærskelsen. Paa en Tønde Land kan avles 3 til 10 Tønder Frø. Da Selskabet er bleven gjort opmærksømt paa, at der skal være meget Mangel paa Frøet af denne Græsart, avlet hos os selv, og at man ved at saae af dette Frø, hidbragt fra fremmede Steder, skal have paa flere Steder befundet sig slet, vil Selskabet i Særdeleshed have denne Grævarts Dyrkning anbefalet til Frøavl, og udsætter i denne Hensigt en Præmie at 100 Rbdlr. for egen Avl af i det mindste 1000 Pund, som kunne avles paa en Tønde Land geometrisk Maal, naar den udlægges med 100 Pund Frø, saaet i Vaarsæd og naar Jorden Aaret forhen har været behandlet med Aartofler for at være fuldkommen reen; hvilken Præmie gielder indtil Udgangen, af 1821. Da Selskabet tillige er underrettet om, at denne Græsart i Besynderlighed skal voxe vild i temmelig Mængde paa Øerne Lolland, Falger 20 Møen, troer det, at disse vilde være fortrinligst skikkede til denne Avl, og at deres Beboere snarest og lettest ville kunne afhielpe den ovenmeldte Mangel paa denne saa nyttige Frøsert. Spergel, Sier, Hønsegræs, Hum, Knæegræs. (Spergula arven sis) arver vildt og i Mængde i Boghveden, endog paa Jorder som springe med Lyng. Frøet kan saaes alene og med andre Græssarier, og med Sæd ; det saaes da i Maj med den sidste Kiærv eller Halm, omtrent 24 Pund til en Tønde Rugland. Da Svergelen varer kun et Aar og efterlader en reen Stub, kan den anbringes i Sædfølgen ligesom Boghvede og Vikker for at rense Jorden. Den giver fiint Høe, som ædes med Begiærlighed af Qvæget. Frøet kan avles af den med Lethed og i Mængde. Spergel fortiener at dyrkes paa sandede og muldsandede Jorder. Da Staldfødringens Nytte og Fordeel er erkiendt, saa udsætter Selskabet i som Hæderstegn en af fine Medailler i Fuld: For den Jordbruger, som beviisligen i ikke mindre end 5 Aar har brugt Sammerstalsforring, fra Græsningens Begyndelse indtil Høsten er forbi, til de fleste Køer af sin Besætning, dog ikke færre end 15, eller hans hele Besætning, og meddeler Selskabet Efterretning om Nytten og Fordelen, eller og Manglerne ved denne Fødringsmaade, enten den er skeet i lukte eller aabne Stalde. Denne Præmte kan vindes af Alle, uden Forskiel af Stand. Attesterne maa neie forklere, hvor stor en Deel af Gaardens Besætning i der er fodret paa Stalden, hvormed Hovederne ere blevne fodrede, om med dyrtede eller naturlige Foderurter, hver mange Tander Land dertil ere anvendte, Mængden og Sødheden af Melken og Smørret, og endelig fremstille Sammenligning i det hele af denne Fødringsmaade med den sædvanlige Sæ ning paa frit Land, enten vel bevoxet med naturligt Giæs eller befaaet med Kiøver. Plantning af vilde Træer paa Bønderjorder er af for Vigtighed da baade Garntømmer et Brændsel bliver efterhaanden nyere og var skeligen at erholde. De fleste Bønder kunde med liden Bekostning og Meie forskaffe sto om faa Aar det Nødvendige af begge Slags, naar de selv vilde, ved at udælde 5, 6 til 3 Skipper Land til vilde Træsorters Opelskning. I hvor imodsige lig Fordelen end er, og i hvorvel der neppe kan opgiver nogen Anvendelse af Jorden, der bedre betaler sig, er den dog endnu ganske forsømt, thi nogle faa Exempler, hvor overbevisende de end ere, have dog kun liden Jndflydelse paa det Hele. Man vil derfor søge ved Belønninger i Penge, Medailler eller Vægere af bringe denne nyelige Sag i Gang hos Vandestanden i Danmark. For hvert hundrede Træer, hvoraf en saadan Trælod bestaaer, betaler Selskabet 3 Aar efter at Træerne ere plantede, og for dem som da ere friske og i god Væxt, 4 Rbdlr. Et Anlægger af Betydenhed, vil Selskabet hædre den som Æren tilkommer derfor med en Medaille eller et Sæger efter Omstændigheden, De Træer, som dertil anbefales, ere : Aspielle Poppel; der formedelst sin hurige Væx er til særdeles Rytte til Stygge, er og sen til Laan mar, Alm (pern), Ask, Birk, Hessel, Løn, Røn, æll, Gran, Lærke gran, Fyr, Eeg og Bøg. der de Slagt Plantninger som kunne bruges enten til Kurvemager Arbeid, Kar eller Tøndedans eller huulestænger, kan ingen Præmie vindes med mindre det bevises at de virkeligen ere affalte og have været tienlige til saaden Brug Hvilestænderne maae være i det mindste 6 Alen lange. De Bønder, som ikke vide Beskeed med Traplantning, og tugen Hiels kunde faae af Geri ere eller Skovbetiente, benviser maa til Mouriers Anviisning til Træplantning og Skovs Anlæg paa en Dondegaardslod. Denne Afhandling staaer i Selskabets Skrifter, nye Samling, første Vind, og kan tillige særskilt erholdes paa Selskabets Contoir, Plantninger paa Vestkanten af Jylland, indtil 2 Miles Afstand fra Havet, ville vorde fortrinligen belønnede. Synet, hvorpaa Attesterne grunde sig, maa være taget om Sommeren i det Aar, Æstningen indgives. Da betydelige Summer hidtil gik sid af Landet for Lægemidler af Planter, der deels kunne dyrkes, deels findes i tilstrækkelig Maade Allevarende hos at selv, og da Priserne paa disse dre i de sildigere Vider ere forøgede, og Transparten ofte forbunden med Vanskeligheder, attraaet Selskabet ved Fra mier at opmuntre, saavel til medicinske Vianters Dyrkne, som til Jndsamling af de vilderende, som hidtil bleve forskrevne fra Adsønden Det udsætter derfor stiftsviis forskiellige Præmier af 20 til 200 Rbdlr. for den største Mængde dyrkede, eller af vil hørende indsamlede, og til Apothekere afsatte Medicinalstanter, I Henseende til de tykkede Marier vil Salandt de Arninger at Badømmelse ikke blot have Hensyn til Qvaliter og Standen, men og 2 Vanskeligh den af at erholde Sætteplanter og dre til samme samt ad større eller mindre bygt og Pleie, saa de forskellige Manter fordse. J Henseende til de indsamlede tages har Hensyn paa den sam førden forskreves fra Udlandet. Med Æstningerne maae følge Exemplarer af Planterne, samt Anes fra Apothekeren, som har tilforhandlet sig de dyrkede eller indsamlede Lægemler, en som udtrykkelig maa angive Qvaliteten og Vægten af hver enkelt Salt i tørret og renset Tilstand.