Aarhuus Stifts-Tidende, 1832-05-18
Den sorte Karre-Race er indført fra Nederlandene, og Jndividuerne af denne Race ere ved det engelske Foder, og en hensigtsmæssig Røgtning og Pleining bragte til den Størrelse de nu have, kan altsaa ikke henregnes blandt Landracerne. At det her Anførte stemmer overeens med Erfaringen vil Enhver bevidne, der ikke af Bøger, men i Virkeligheden har havt Leilighed til at gjøre sig bekjendt med den engelske Hesteavl, og saameget mere maa man beklage, naar agtede Autorer af Mangel paa praktisk Bekjendtskab med den omhandlede Gjenstand opstille Theorier, der aldeles stride mod den bestaaende Praxis, fordi Publikum derved vildledes i sin Dom over Sagen, hvilket kan give Anledning til at mangen Een begaaer Feilgreb i sin Hesteavl, hvorved han skader sig og det Hele. J Henseende til den Afhandling som er underskreven Gustav Michelsen har jeg følgende Anmærkninger at tilføie. Den iøvrigt meget ærede og theoretisk lærde Forfatter synes ikke at besidde synderlig praktiske Begreber og Hesteavlen, og synes endnu mindre at have gjort sig bekjendt med de Gjenstande, over hvilke han meddeler Publikum sine bemærkninger, thi ellers vilde han sikkerligen, i uden han ved sit Navns Underskrift opfordrede Publikum til at deeltage i en Assurance for Fuldblodsheste, have angivet, hvorledes en saadan Assurance hensigtsvarende indrettedes!! Først at opfordre Publikum til at yde Pengebidrag, til at udføre et eller andet Project, og dernæst at udbede sig Publikums Raad i Henseende til Maaden, paa hvilken dette af Enselv opfundne Projekt kan blive udført, – dertil synes mig i det mindste at høre mere end Begrebet af egen Storhed (hvilket Udtryk den ærede Hr. Forfatter selv behager at benytte sig af). Efter denne meget naive Tilstaaelse fra en af Jndbydernes Side, deeler jeg fuldkommen Forfatterens Anskuelse, at det er beskednere at overlade Subskribenterne Valget af Bestyrelsen, end under disse Omstændigheder, at have villet fremtrænge sig for at paatage sig samme. Forfatteren er af den Mening, at een Hingst, som Moses eller Logik, vil gjøre større Nytte i Danmark, end 100, mindre udmærkede Fuldblodshingster. Jeg er af en modsat Mening, og det af følgende Grund: Skulle saa kostbare Hingster, som de ovennævnte ere, skaffe en Nytte, der kun nogenledes staaer i Forhold til de betydelige Summer, som deres Anskaffelse fordrer, saa udkræves at et tilstrækkeligt Antal af Fuldblodshopper forefindes paa det Sted, hvor disse Hingster benyttes til Avl, for at der ved denne rene Parring af Fuldblodsheste kunde tillægges Stamdyr, der formedelst deres Forældres Ypperlighed igjen love at blive hele Landets Hesteavl til desto større Nytte. Forefindes derimod ikke dette tilstrækkelige Antal af Fuldblodshopper i den Egn, hvor slige kostbare Hingster skulde anvendes til Bedækning, saa ere disse nødte til at bortødsle deres kostbare Sæd til at befrugte simple Landhopper, og den Fordeel, som de Producter, der opstaae af denne Blanding, kunne yde Hesteavlen, ville aldrig staae i Forhold til de betydelige Omkostninger, deres Fædres Jndkjøb have foranlediget. Hvis vi antage, at en Moses, som, efter hvad Rygtet siger, skal have kostet 5 eller 6000 Species, kom til Jylland, hvad vilde da deres Skjæbne blive, Den vilde aarligen komme til at bedække 50 til 60 af de bedste jydske Hopper, og ved denne Parring vilde igjen aarligen produceres omtrent 40 Halvblodsheste, af hvilke henved Trefemtedeel formodentligen vilde være Hingster. Da nu disse som saadanne ikke kunne bidrage til Hesteavlens Forædling, maatte de skjæres og benyttes som Brugsheste. Om nu disse Vallakker vare producerede af en Moses, der har kostet 5 til 6000 Sp. eller af en Hingst, som Panduranghari, der kun har kostet 1000 Sp., kunne for deres Besiddere meer eller mindre være ligegyldigt; derimod vilde det ikke være det for dem, der istedetfor at anskaffe en Hingst for 1000 Sp., havde udgivet 5 til 6000 for en saadan, hvis Bestemmelse er med simple Hopper at producere forædlede og ikke heeltædle Heste. Havde Forf. seet Panduranghari, der af Landhuusholdningselskabet i Amtet Hadersleben er kjøbt for 1000 Sp., eller Palæmon, der nyligen er kommet til Fyen og skal have kostet 1300 Sp., saa vilde han, i Tilfælde af at han iøvrigt er praktisk Hestekjender, letteligen kunne overbevise sig om, at disse to Hingster fuldkomment svare til deres Bestemmelse, og at den Egns Hesteavl, som besidder saadanne Beskelere, kan prise sig lykkelig. Hvormeget større Nytte udbrede nu ikke 5 til 6 lignende Hingster i et Land, hvor der ingen Fuldblodshopper findes, end een saadan som Moses, da alle disse Hingsters Vestemmelse i de første Aar dog kun kan være at bidrage til Hesteavlens Forædling i første Generation. Havde Forf. havt Leilighed til praktisk at gjøre sig bekjendt med Englands Hesteavl, og havde han ikke fornemmeligen (hvilket synes at fremlyse af Tidsskriftet, for Landekonomien 1ste B. 1ste H.) hvad han har læst i Spor ting Magazine, Britisk Farmes Magaz. o. a. Skrifter og hvad han har hørt Landstaldmester Burgsdorff fortælle eller rettere sagt opdigte, at takke for sine Kundskaber og samme, da vilde han vide, at mange Fuldblodshingster, der i saa høi Grad ere skikkede til at producere fortrinlige Brugs heste, kunne haves i England for 1000 til 1300 Sp. Hvilke Anskuelser den ærede Forfatter iøvrigt besidder saavel og Væddeløbenes Nytte, som om Maaden, paa hvilken disse i Danmark skulle anvendes, fremlyser bedste af det omtalte Tidsskrift, i hvilket han Pag. 94 aflægger følgende Troesbekiendelse. "Jeg synes stedse i Væddeløbene at see et Opmuntringsmiddel til Hesteavlens Forbedring, og anbefaler "dem ikke fordi de udgjøre et Vædderidt eller som om de, holdne paa engelsk Maade (!) ere den "fuldkomne og ønskeligste Maalestok for Hestens Kraft, "Hurtighed og Udholdenhed, da de høist (!) kunne være saadant for Jagtheste (?) især naar, liig i Preussen, Banen paa flere Steder afbrydes ved Grene og Hække, som nøde Hesten til at springe under Løbet. Derimod seer jeg i Væddeløbene: et simpelt National"Opmuntringsmiddel til (paa en Maade) uvilkaarligen at lede Landmanden til et næsten instinctmæssigt (?) Valg af hans Tillægsdyr. Han maa have et Maal at stræbe efter, og dette, saavel som Veie dertil, maa gjøres. saa anskueligt og sandseligt fatteligt (?) at "det kan følges af den meere kortsynede, og saaledes bringes ubemærket (?) alle Hoveder under een Hat, ledes selv de, som ellers ikke ville lade sig lede. (?) Væddeløb afgive paa denne Maade det Middel, ved hvis rigtige Anvendelse den svære Opgave løses, ubemærket (?) at "bringe et populairt Foretagende, et Lands Hesteavl, som er i hver Mands Haand, til at behandles efter een og samme Plan."