Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1805-10-07
Man har i andre Lande havt mange lærde og fortjente Mænd blandt Boghandlere. Hvo kjender ikke en Nicholai, Dyck og flere, der endog have udmærket sig som Skribenter, Der er vel heller neppe noget Fag, hvor en Mand af Forstand og Videlyst, mere kan udvide sine Kundskaber, end i Boghandlernes. Den idelige Omgang med Videnskabsmænd, og den daglige Leilighed til at hente Kundskaber af Bøger, kan ikke andet end virke paa deres Aandscultur, forudsat, at de ikke ere fødte Dosmere, som mangle Følelse for al Sieleforædling og Videnskabelighed. Endog den enfoldigste Boghandler kan sige med Janus i Jacob v. Thybo, at der dog endeligen maa hænge noget Latin fast ved Helene, naar man har været nogle hundrede Gange paa Studiigaarden. Boghandelens egentlige Periode i Dannemark tog sin Begyndelse med en Bogtrykkerenke, som kaldtes, Mad. Godiche 7). Fra denne Kones Presse have vi faaet vore kostbareste og meest classiske Værker, som Pontoppidans Atlas og fl. Hun havde Mod og Ævne til at paatage sig Entre priser, som vor Litteratur baade har høstet Ære og Gavn af. Hun skal have efterladt sig en Capital af 60,000 Rdlr. Een af hendes Samtidige, der fortjener at kaldes vor Litteraturs mercantilske Grundfæster, var den afdøde Gyldendal. Denne Mand, som fra en fattig Student af var bleven een anseelig Capitalist, har umiskjendelige Fortjenester af Videnskaberne og Oplysningsvæsenet i Dannemark. Sandt er det, hans efterladte Formue vidner om, at han ikke har arbeidet uden Løn, sandt, at han ved en gavmild litterair Stiftelse og høimodig Opoffrelse for den Videnskabelighed, der havde forskaffet ham saa megen Lykke i Verden, endog *) Det var hende, som den udødelige Evald sat dante følgende Gravskrivt over, da man i et Selskab paastod, at der ikke kunne skrives fire Vers, der rimede sig paa hendes Navn: "Her ligger Madam Godiche, Hun faldt fordi hun stod ikke; Gak Læser bort, og rod ikke Ved hendes Legem's Bodike." efter hans Død kunde gjort ham til en gavnstiftende Mand, men dette ville vi nu forbigaae. Hans Minde fortjener dog altid Agtelse, naar man betænker, at han anvendte sin Tid, sin Speculationsaand og i den senere Tid sin allerede samlede Formue, til at fremme Litteraturens Tarv i det han fremmede sin egen. Hvad havde Videnskaberne og Oplysningen vundet, om Manden var bleven en lykkelig Grosserer istedet for en lykkelig Boghandler, Han havde i det første Tilfælde sendt Skibe til begge Jndierne, og maaskee forøget Staten med en Millionair. Men hvad er Penge mod den Gavn, som et eneste nyttigt Værk kan stifte for hele Generationer, Man vil maaskee indvende, at de Værker, som en saadan Forlægger befordrede til Trykken, vilde alligevel kommet ud, om end han aldrig havde paataget sig at forlægge dem. J visse Tilfælde er dette en Sandhed, som ikke kan modsiges, men i visse Henseender maa man ogsaa tilstaae, at mangt et Værk, hvis Udgave var forbunden med stor Bekostning, maaskee aldeles ikke vilde kommet ud, eller i det mindste meget sildig, om han ikke havde været. Den store Ordbog, som udgives paa Videnskabersselskabets Bekostning kan tjene til Beviis paa, hvor langtsom det gaaer med saadanne Foretagender, naar de ikke ere i en drivtig Forlæggers Hænder. Desuden sporger man jo ikke den, der har forvandlet et Morads til et blomstrende Agerland, eller ved noget andet gavnligt Foretagende fremmet Almeenvel, om han har gjort det for at befordre sin egen Fordeel? Mon den Mand, der kan sige: dette til Oplysning sigtende udenlandske Product, har jeg ladet forplante paa den fædrenelandske Bund, hiint almeennyttige Originalværk har jeg bidraget til at befordre trykt, - mon den Mand ikke ligesaa godt fortjener sine Medborgeres Erkjendtlighed, som den, der gavner dem paa andre Maader. - Men mange hos os synes dog ikke at være af den Mening. Man er saa tilbøielig til at forbytte den Mand, som bestræber sig for, at fremme Oplysning, som pønser paa at udfinde gavnrige Jdeer, som fremdrager og opmuntrer det skjulte og frygtsomme Genie, med den pengegjerrige Kræmmer, der behandler Mænd af Talenter som Redskaber for sin Begjerlighed, og Litteraturen som en lav Handelsgreen.