Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1847-04-12
Jndenlandske Efterretninger. Efterat i Tirsdags Holbek Amts Landcommunalforening havde afholdt sin Generalforsamling, blev der om Aftenen foranstaltet en Fest til Ære for Procurator Balthazar Christensen, hvori henved 200 Bønder, deeltoge. Da Localet ikke rummede Flere, havde Mange maattet afvises eller ved en Agio af indtil flere Hundrede pCt. tilkjøbe sig Adgangsbilletter. Efterat til en Sang, en Skaal var udbragt af Gaardmand Caspar Jørgensen i Ulkestrup for Konge og Fædreland, hvis Jnteresser ikke kunde tænkes adskilte, overrakte Festens Præsident, Jens Gregersen af Kundby, efter en meget vakker Tale Christensen et smukt Sølvservice, ikke til Hæder og endnu mindre til Løn for ham, men som et Vidnesbyrd for Bondestanden om, at den selv var vaagnet til alvorlig Deeltagelse for sin og Landets Frihedssag. Christensen takkede i et udførligt Foredrag, hvori han til Slutning navnlig med stor Kraft udtalte sig mod de seneste Forsøg paa at bringe Splid imellem Kjøbstad- og Landbefolkningen, hvis Jnteresser vare uadskilleligen forbundne, og paa hvis eendrægtige Sammenhold Danmarks Fremtidsvel beroede. Han endte med en Skaal for Borger og Bonde. Derpaa fulgte Skaaler af Lars Olsen i Kundby for Drewsen, af Ole Jensen for Lehmann, af Niels Hansen Nielsen i Løserup for Capt. Tscherning (den første besvarede Christensen, de tvende sidste den tilstedeværende Lehmann, af hvilke navnlig den nylig til Deputeret for 4de District valgte Nielsens Tale udmærkede sig ved Tankens Sundhed og Ordets Kraft. Høist interessant var en med ualmindeligt Liv og Fyrrighed forebragt Tak af Huusmand Rasmus Andersen fra Syvendekjøb, for at Landcommunalforeningen havde tilstedet Huusmænd Optagelse, hvorved han ivrigen bestred Retmæssigheden af den Adskillelse, der i Almindelighed bestod mellem Gaardmænd og Huusmænd, og med næsten rørende Humor skildrede Forskjellen mellem denne Fest og de Huusmændsforsamlinger, han hidtil havde overværet - paa Herremandens Hovmark under Ridefogdens Præsidium – og endte med en Skaal for en Reform i Valgloven, der byggede politiske Rettigheder paa Forstand og ikke paa Hartkorn. Fra Gaardmændenes Side besvaredes denne Tale af Ole Jensen, der bemærkede, at han selv i 7 Aar havde været Jnderste og havde al Udsigt til at hans Børn kunde blive Huusmænd, som Besiis paa, at deres Sag var den samme. J et meget klart og slaaende Foredrag mindede Almuevennens Udgiver, J. A. Hansen, Bønderne om, at deres Fordring paa at indsættes til borgerlig Lighed med de andre Statens Borgere kun da vilde have Klem, naar de selv havde Mod til at gjøre, hvad der kun berøede paa deres egen kraftige Villie, og han nævnede som et nærliggende Exempel, at de endnu stedse taalte at tiltales paa en Maade, som man ikke vilde tillade dem at besvare Lige for Lige. Han gav dem derved blandt Andet Anviisning paa det for Øieblikket disponible ussingske Sværd, hvormed denne havde lovet at feie de "Penneslikkere", de stumprumpede Skriverdrenge", som vilde kalde en Bonde "Du, uden at ville tage mod at betales igjen med samme Mønt, mindede om Davids Ord, at Jngen blev antaget for meer, end han selv udgav sig for, og foreslog en Forening, der offentlig skulde bekjendtgjøre, at de fra næstkommende 20de Juni af vilde svare Enhver (undtagen Kongen) saaledes, som de af ham bleve tiltalte. Efter en med overordentlig Jubel modtagen Skaal af B. Christensen) for Skolelærer Gleerup, takkede denne, hvorved han, ved at give Bønderne forskjellige gode Raad, blandt Andet advarede dem for Paven, som vel hos os var udjaget af Kirken, men ikke af Livet. Efter en meget slaaende og fornøielig Beviisførelse herfor, kom han tilsidst til den papistiske Sætning, at, ligesom den catholske Kirke sørger for Menighedens evige Salighed, saaledes kunde kun Regjeringen tage sig af Folkets politiske Skjæbne, uden at dette skulde befatte sig med Ting, det ikke forstod sig paa Han anstillede nu høist humoristiske Forhør over et Par Bønder, der havde underskrevet, – den Ene en slesvigsk, den Anden en Skattebevillings=Petition, hvoraf naturligviis Resultatet blev, at de havde handlet hen i Taaget, da de hverken havde studeret Ridderskabets Privilegier eller kjendte de Jndvendinger, der kunde gjøres mod Majoritetens Herredømme. Men han trøstede da Bønderne med at henvise dem til deres sunde Sands og deres Børnelærdom, og endte med en smuk, veltalende Anpriisning af Kjærlighed til Fædreland og Modersmaal og af Christendommens Ligheds- og Friheds-Lære. Efter Skaaler for Captain Jespersen, de nyvalgte Deputerede og for Præsidenten Jens Gregersen, sluttedes dette Mode, hvorom det vist vil stadfæste sig, hvad Lehmann udtrykte i sin Tale, at slige Aftener ere en aandig Kornmodn over Fædrelandets Frihedsmark, riig paa befrugtende Varme og (Fædrel.) Sjælenes stille Væxt.