Jyllandsposten, 1839-10-08
Hanosposten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Tirsdag den 8de October. Nr. 40. Maa trykkes. Fleischer. Om Dansk Folkedragt nok engang. Klæder skabe Folk. Det er et gammelt Ordsprog, men som sjælden bruges i den bedste Mening. Naar en Dumrian eller en Slyngel har Raad til at bære pæne Klæder, saa siger man, Klæder skaabe Folk, men man tænker alligevel: det er en Dumrian, og det er en Slyngel. - Hvad om der gives Klæder, der i god og rigtig Mening skabe Folk, eller skabe et Folk, eller danner det til Lighed, Enighed, Folkelighed - og dertier Nationaldragt et kraftigt Middel. – "Sandselighed!" - O ja, Men Mennesket har ogsaa fem Sandser, dem det bruger, og skal bruge, saalænge det er Menneske. Mennesket kan ikke, skal ikke i denne sandselige Verden være reen fornuftigt; det kan ikke, maae ikke afsondre hvad der tilhører dets Væsen. Hvad kommer der ud af at gruble med tillukkede Øine og tilstoppede Ører, – Grublerier, blinde, tomme - Grublerier for døve Ører. - Hvorfor vil Fornuften kaste Vrag paa sine Sandser, gjennem hvilke, ved hvilke den selv en bleven til Hvi dette jammerlige Fornufthovmod, Paa Digterære. Jeg har mere Medlidenhed med den, der hovmoder sig af sine Klæder. - Sandselighed! Er det da ikke Sandselighed, naar vi fryde os ved Naturens Beskuelse? Naar vi med naturlig Sang og konstig Toneleg prise Naturens Herre i Templer, vi gjerne udsmykke til vor Øjenlyst? Sandsernes rigtige Brug er den rette Fornuft. Eller er det ikke sandseligt, naar Du lader Din Kjole skjære, og omskjære, og atter omskjære efter en Pariserskræders Vink, jo det er sandseligt, meget sandseligt; men det er naragtigt tillige; Du gjør Dig selv til Pariserskrædernes Nar. - Og dette er et kostbart Narrerie. Jeg skal sige Dig saa omtrent, hvad det koster. Det koster, for det første, aarlig Tønder Guld, og det koster, for det andet, aarlig Tab af Nationalitet. Kong Christian den Fjerde, som var en rigtig Dannemand, han lod sine Tjenere gaae med Saxe paa Gaderne, for at klippe Pludderboxer, istykker. Al. Hvo der dog kunde sønderklippe Mode galskaben. At jeg ved blot at see kan slutte mig til: "Det er en Landsmand. – oja det er sandseligt; men det er slet ikke naragtigt; det vilde tvertimod være fornuftigbehageligt. Kom herhen med mig til Vinduet. - Hvem er det, der gaaer derude paa Gaden? – "Det er en Bonde." - Og den – "Det er en Soldat." - Og den – "En Haandværksmand - formodentlig." – Og den – "En fornem En - formodentlig. - O! med den Fornemhed, og den Ringhed og den Formoden. - Du skal vide: det er en Dansk. Enten han saa er en fornem En, eller en simpel Een; han er Din Broder, for hvem og med hvem Du lever, og virker, og døer – hvis det behøves - Hillemænd, Hvem kommer her, – "Aah. det er en stor Een!" – Du kan selv være en stor En For vor Herre ere vi Alle smaae; men mod en Fiende ere - om Forladelse, kunde vi Alle være store. "Jahl det kunde være godt nok, men. - Ja vist kunde Alt være godt nok, naar der ingen Menner var. Landsmænd, Det er her blot om Begyndelsen at gjøre - Hvo skal være den første? - Der skal ingen Enkelt være den første; men J skulle Mange være de første. Forener Eder, saamange som elske det gamle Danmark, og troe paa dets Gjenfødelse! Forener Eder, Alle J, som have Villie og Kraft til at hæve Eder over Sløvhed og Slendrian, bortslænger de udlændiske Lapper, og ifører Eder danske Kofter og Broger, Fæster det gamle Dannebroge som et Skyldbrev paa Kjærlighed, og Troskab mod Konge og Fædreland, paa Eders Hjelme! Og mødes saaledes adaare paa Danmaks højeste Bjerg! Og indvier det med hjemlandsk Tale og mandig Sang, Landsmændinder, Danske Koner, og J, som ønske at vorde det! Kunne J ikke opfinde en dansk Klædning, i hvilken J alligevel – ja meget meere kunde behage Manden og Kjæresten, - Spanierinden har sin Mantilla. - Kunde der ikke udtænkes en dansk Kaabe, eller nogetsomhelst Andet – kun ikke laant, ikke efterabet, Klædemon, i hvilket J hedeligt og hjemligt opstige som Lysaler paa Bjergets Tinde? Danske Kvinder! Danske Mænd, Lader os saaledes samles paa det kommende Aars længste Dag! St. St. Blicher.