Jyllandsposten, 1839-03-18
Med reneste Glæde seer jeg nu, at den Jdee, som Ekbohrn gav mig, men som min Afstand fra ham og min afsides Stilling ej tillod os i Samfund at udføre, allerede var undfangen hos Barfod, og nu under hans Haand er heldigen født til Verden. Men smerte mig desto dybere maa det, i Abonnementslisten at see den liden Deeltagelse, dette for hele Norden saa glædeligtvarslende Værk har vundet. Det hele Antal er 195, deraf 41 i Sverrig, 25 i Norge, og Resten i Danmark. Hvorledes seer dette ud i den læsende Verden, Røverromaner, indsmuglede fra Tydskland, gaae af som varmt Brød; og Brage og Jdunskulde ej engang faae den halve Trykkeløn betalt, Dersom ikke et større og nærmere Bekjendtskab med Værket gjør dette til Almeenlæsning for det dannede Norden, da maae vi med Harme og Drøvelse erkjende, at Gjenfødelsens Time endnu ikke er kommen. S. S. Blicher. E. Sk. Heftet indeholder og tvende skjønne Musiknummere for Sang og Pianoforte, samt et Titelkobber, sindrigt valgt af den oldnordiske Mythologie, og leveres 21 Ark stort forden lave Priis af 1 Rbdr. Det gjelder ei Nod - det gjolder Nodder! (Sluttet.) Forbauset over at denne Commerceraad Tommesens Hilsen til Schøler, som blev overbragt med Sognefogden, indeholdt de Ord at han var den største Dosmer og den største Kieltring, der var tilles, og ikke troende det muligt, at Commerceraad Tommesen virkelig skulde udlade sig med deslige Yttringer, om endog bemeldte Ord efter Overbringerens Forsikkring skulde være sagte i tredie Mands Paahør, bad Schøler Sognepræsten at forespørge hos Hr. Tommesen, om det ogsaa virkeligen forholdt sig, som sagt, og fik da gjennem Samme Bekræftelse derpaa, dog med Tilføiende af det Paaskud, at det kun var conditionelt, at han havde kaldt ham saaledes. Efter at have tøvet en Maaned for at give sin Modstander Tid til at betænke sig, tilskrev Schøler Hr. Tommesen et høfligt Brev, hvori han bad ham at Aarsagen hvorfor denne Sætning blev udeladt i Slutningen af forrige Nr. og remplaceret med den Bemærkning at vi ikke fandt det passende at anføre denne Hilsen er grundet deri, at Stykkets Slutning ei med Begyndelsestykket var fremsendt til Trykkeriet, hvor Censor forlangte Hjemmel for Anførselen, som nu ved Fortsættelsen er godtgjort og som med Actstykker, om paafordres, kan bevises, hvorvel det indrømmes, at Enhver maa friskes til at betvivle en Begegningsmaade som anførte, der i fleersidig Henseende formenes at have Ned. Krav paa offentlig Fremstilling. tage sine Ord tilbage og at give ham en passende Æres erklæring. Men Brevet blev sendt ham aabnet tilbage med mundtlig Besked ved Budet, at han ikke agtede at svare derpaa, vilde han ham noget, kunde han komme til ham; ellers vidste han vel, hvor han kunde søge sin Ret. Schøler, dybt krænket ved denne Frem færd, troede det rigtigst at indstille Sagen til det kongelige danske Cancellie og udbad sig af dette Collegium Forholdsregler. Andragendet, dateret 20de Marts 1832, var ledsaget af følgende Paategning af Provst Basse, hvi Anbefaling S. havde udbedt sig: "Jfølge ovenstaaende, Anmodning bør jeg ikke nægte at atrestere, at 11 Aar Embedsforhold til Skolelærer og Kirkesanger Schøler forpligter mig til at give ham det hæderfuldeste Vidnesbyrd. Han er en saare agtværdig Mand, baade fra Forstandens og Hjertets Side, og jeg veed det med Vished, at det er fast Overbeviisning og reen Menneskekjærlighed, der leder ham under Kampen for en Sag der i S. T. Hr. Commerceraad Tommesen har vakt ham en heftig Modstander. Jeg kan ikke nægte, at de citerede Udladelser af Commerceraad Tommesen jo virkeligen af ham ere brugte, men jeg anseer Schølers gode Navn og Rygte saa almindelig erkjendt og saa vel grundet, at hine affectfulde Udtryk ikke ville skade Schøler enten i hans offentlige eller private Liv, kun gjør det mig ondt, at S. af den ædleste grundmotiverede Jver for hvad han efter sin fuldkomneste Overbeviisning anseer for Pligt, paadrager sig, en i Sandhed fredelskende Mand, saamange Ubehageligheder.