Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-08-27
Paa Tilbagereisen ankrede Skibene ved Ma kan, og Capitain King, som gik til Kanton, solgte til en chinesisk Kjøbmand omtrent 20 Søeodderskind, som for det meste tilhørte Capt. Cook og Clerk, for 800 Dollars. Jmedens Capitain King var borte, blev der dreven en meget levende Handel i Makao med Sørodderskind, hvis Priis steeg dagligen. En Matros solgte af sit Forraad for 800 Dollars, og nogle fik for Stykket af de bedste Skind, som vare holdte reene og godt vedlige, 120 Dollars. Den hele Sum beløb sig til 20000 Pund Sterling i Vare og Penge, endskjøndt to tredie Dele af de Skind, som man havde erholdt af Amerikanerne, enten vare bedærvede, eller slidte, eller solgte i Kamschatka. De fleste Matroser vare nemlig paa deres første Tilbagereise fra de nordlige Egne til det tropiske Klima saa uforsigtige, at de kastede deres Pelstrøier som ubrugbare Ting omkring paa Dækket, endskjøndt de vidste at begge Skibene endnu skulde gjøre en anden Reise til Nordpolen. Officiererne gjemte dem imidlertid og lagde dem i Kister, for at give dem tilbage til Eiermændene, naar de behøvede dem. Naar man nu betænker, at man tilbyttede sig Peltsværk, uden at kjende deres Værd, at de fleste Skind vare slidte af de Vilde, at man siden ligesaa lidet gjemte, som skaanede dem, men som derpaa, eller brugte dem til andet Brug, da Skibene krydsede i de nordlige Egne, at man endeligen ikke erholdt den fulde Værdie for dem i China, da man ikke betragtede dem paa Kings Skib som en Handelsartikel, deels og var ubekjendt med den Maade, hvorpaa man paa det fordeelagtigste kunde sælge dem, saa indseer man letteligen, at en Reise til Kysten af Amerika maatte som en Handelspekulation, være forbunden med ikke faa Fordeele. Jsær vilde dette efter Capt. Kings Overbeviisning være en Spekulation for det Ostindiske Compagnie, som ikke alene fordrer kun liden Bekostning, men indbragte ogsaa uhyre megen Fordeel og til dets Udførelse lægger han selv følgende Plan. Ethvert Ostindisk Compagniskib, som er bestemt til China, skal, foruden det almindelige nødvendige Mandskab, endnu have et vist Antal Mennesker ombord, saa der i alt er hundrede. To Skibe, et paa hundrede Tønder og det andet paa hundrede og halvtredsindstyve Tønder kan kjøbes i Kanton, og koste efter hans Regning med Proviant og Lønning i et Aar 6000 Pund Sterling. Bekostningen paa Ombytnings=Artikler er efter hans Beregning ubetydelig. Dernæst anbefaler han, at ethvert Skib skal have en Smedde og 5 Tønder uforarbeidet Jern, og duelige Arbeidere, som strax kunde forfærdige de Slags Arbeider, som Jndianerne meest søge. Thi, om endog et Dusin af de skjønneste Skind kan kjøbes for tolv store Knapper af grønt Glas, saa er dog Jndbyggernes Smag, i Henseende til det der hører til deres Pynt, ligesaa foranderlig som Europæernes, og ved Ombytning er ingen Artikel saa sikker som Jern. Hertil kan man endnu regne nogle Baller grov uldent Tøi, nogle Fade Glas og Kobber-Legetøi og tyve til tredive Dusin Lommeknive. Ere Skibene seilfærdige, saa maa de lette Anker med Sydvestpassaten, der almindeligen begynder at blæse i Begyndelsen af April. Nu giver han dem Anviisning hvad Løb de skal tage; men da Capitain King betragtede Opdagelser, som Hovedgjenstanden for hans Reise, Peltshandelen alene som Bomstændighed, for at formindske Reise=Omkostningerne, men Reisen hervalene betragtes som en Handelsgjenstand, saa maa det fuldkommen overlades til enhver Skibsfører, hvilken Fart han troer at være den fordeelagtigste med Hensyn til hans Jndkjøb.