Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-03-17
Det er ikke saa let, som man sædvanlig troer, at kjende de lavere Folkeclassers Tilstand. Udseendet af deres Boliger, deres Klæder, Kiendskab til deres Sædvaner og Skikke, Beskaffenheden af det Jordsmon, som de beboe, Jndustrien og de Jndkomster som Staten faaer af dem, ere meget vigtige Elementer for saa omtrent at kunne bedømme deres Hjelpe midler og deres Fornødenheder; men til nøie at lære dem at kjende, ere disse almene Antydninger ingenlunde tilstrækkelige. Over en stor Mængde Enkeltheder blive de statistiske Tabeller og Reisebeskrivelserne stumme, og kun ved et langt Ophold paa Stederne selv lærer man dem tilfulde at kjende. Med Hensyn hertil ere efterfølgende Angivelser og Jrlands Tilstand mærkelige, som ere uddragne af Beretningen fra Dr. Barrett, een af de Commissairer, som den en gelske Regjering havde paalagt, at anstille Undersøgelser angaaende de Fattiges Tilstand i Jrland. Det er blevet anerkjendt af alle Læger, som practisere i Engelland og Jrland, og især de, der have havt Leilighed til at sammenligne begge Landes Hospitaler, at i Jrland Tallet paa Sygdomme ikke ale ne er betydeligere, men at de ogsaa ere meget ofterdræbende, end i Engelland. For enhver upartisk Jagttager er Aarsagen til denne Forskjel ganske indlysende; man kan finde den alene i de Afsavn af enhver Art, som Jrlænderne med Hensyn til deres slette Næring, Klæder og Bolig maae taale, og i den umaadelige og vedvarende Misbrug af stærke Drikke Naar man, som Mange gjøre, viser hen til et lidet Antal friske og sunde Folk, hvis kraftfulde Constitution bestod Kampen imod alle hine svækkende Aarsager, og vil anføre dette til Beviis for den sunde Næring, som de maae have nydt, saa hedder dette, at gjøre Undtagelse til Regel. Enhver, der trænger ind hos dette Lands laveste Classer i Stæderne eller paa Landet, veed, at man finder her langt flere blege, maare Ansigter, Vidnesbyrd om en for tidlig Alderdom, end hine smillende Miner, hvis Udtryk alene tilkjendegive Tilfredshed og Sundhed. Paa Landet leve de stakkels Jrlændere for det Meeste i Hytter, der ere byggede af befugtet Jord, eller af Stene, som lægges over hinanden; enhver Hytte har kun et Værelse, hvor man ikke seer noget andet Meubel, end en Potte, til at koge Kartofler i, en ussel Straasæk og et Dække i Laser, hvorunder alle Medlemmerne af Familien om Natten pakke sig næsten fuldkommen nogne sammen, for saaledes gjensidigen at varme hinanden. Straaet, hvorpaa de sove, bliver neppe hvert halve Aar fornyet. Undertiden indeholder dette Kammer et Bord tilligemed et Par Stole og endogsaa nogle Stykker Leerkar, men som oftest mangle disse Gjenstande ganske. Men hvad man stedse finder i disse elendige Hytter, er Svinet, der indtager sin særegne Plads, og bliver betragtet som en aldeles uundværlig Gjæst, da det leverer Middel, til at betale Leie og Afgifter. Skarndyngen, som man taarner op ved Siden af Svinet, er ligeledes Gjenstand for en ganske særegen Omhyggelighed. Den opdynges henimod Vinduet, eller nærved Døren, og har alletider som en nødvendig Ledsager hos sig en Pol med staaende Vand. J enhver Hytte boer sædvanligen een eller ogsaa to Familier paa 1 til 6 Personer. Gaderne ere fulde af Ureenlighed og Snavs, og stedse opstige skadelige Dunster af dem. Men naar det virkeligen ikke ere Hytter, men Huse, som de fattige Folk boe i, saa ere de her pakkede paa hinanden i et saa stort Antal, at Enhver, der ikke har seet det, neppe kan troe det. Ethvert Kammer er afdeelt i flere Afdelinger, for at kunne rumme to eller tre Familier. Eieren lader aldrig foretage nogen Reparation, saalænge der ikke er Fare for, at Huset vil styrte sammen. Leien beløder sig sædvanligen til 1 Schilling Engelsk om Ugen for en heel Stue, eller 8 Pence (omtrent 32 s. Dansk) for den Halve; saa at et lille Huus med til 6 Stuer ikke indbringer ringere om Aaret, end 12 til 15 P. St. "Da jeg besøgte disse Hytter, fortæller Dr. Barrett – "fandt jeg flere Mennesker, som af Mangel paa Klæder ikke kunne gaae ud; thi Elendigheden havde nødt dem til, selv at sælge de Pialter, hvormed de bedækkede dem. De fleste catholske Præster fortalte mig, at Bønderne meget hyppigen ikke kom om Søndagen i Kirke, fordi det manglede dem paa en anstændig Klædning. Jeg vilde kunne fylde hele Bind, ifald jeg vilde fortælle alle Exempler paa denne elendige Tilstand; men jeg kan dog ikke uden Smerte erindre en ung, fuldvoxen Pige, som jeg en Dag saae ved Jndtrædelsen i een af disse Hytter, hvorledes hun halvnøgen skjulte sig i en Krog, og ikke kunde gaae ud, for at søge om Arbeide, fordi hun ikke engang havde saamange Klæder, at hun dermed kunde bedække sig. Denne Mangel paa Klæder, saavelsom Jndvirkningen af Kulde og Fugtighed tilskrive Lægerne de talrige Brystsygdomme, hvilke hvert Aar anrette saa store Ødelæggelser imellem denne ulykkelige Folkemængde, imedens de ligeledes meget talrige Sygdomme i Maven og Jndvoldene ere en Følge af deres Næring, der udelukkende bestaaer i Kartofler og det endog af den sletteste Art, og som de foretrække fordi de ere større og levere en rigere Høst. Man spiser dem gjerne stegte, fordi de saaledes ere vanskeligere at fordøie, og forblive længere i Maven, hvorved Hungeren ikke saasnart igjen indfinder sig. Paa mange Steder udgjøre Kartofler den Fattiges eneste Næring, og kan han holde tre Maaltider om Dagen, spiser han dem baade Morgen, Middag og Aften, det Høieste med en Smule Mælk eller en saltet Sild til. Hvedebrød, Æg og Flesk ere Luxusgjenstande, som han aldrig kan tænke paa. Børnenes Føde er heller ikke passende til deres Alder, da den bestaaer i de samme Næringsmidler, som Forældrenes, og Byg, Havre og Riis ere for dyre Artikler, til at man kunde give dem disse. Det Tidspunkt, hvori den stakkels Jrlænder er tvungen til den sletteste Kost, er da, naar det foregaaende Aars Kartoffelhøst er fortæret, og den nye Afgrøde ikke er optaget. Gjennemblader man Registerne i Hospitalerne, vil man finde, at i denne Tid ere Sygdomme fra Maven og Jndvoldene de sædvanligste; ligeledes herske da Febre med største Heftighed. Elendigheden er paa denne Aarstid ofte saa stor, at de Allerfattigste ikke have nogen anden Føde, end Urter, Skaldyr, og hvad Andet de kunne opsamle ved Strandbredderne. Juni og Juli Maaneder i det forløbne Aar bleve Markarbeider saa sjeldne og Jammeren saa almindelig, at mange Mennesker virkeligen døde af HungeDengang kostede 21 Pd. Kartofler 6 Pence (eller s.), men disse Fattige vare aldeles ikke istand til kjøbe sig dem selv til denne lave Priis. Man Daglønnere arbeidede kun for Føden til dem selv, medens deres Koner og Børn til samme Tid forbleve uden Hjelp. Alle de, der kunde gjøre Regning paa en nær forestaaende Kartoffelhøst, vare nødte til, at sælge denne forud, for saaledes at opholde deres Li nogle Dage længere, og for disse Arme vedvarede altsaa Elendigheden til langt ud over Højttiden.