Berlingske Tidende, 1834-02-12
Et Privatbrev fra Algier indeholder følgende interessante Beretning om Algiers Colonisering. – Vor Stilling her er vedvarende den samme og kan ikkun forbedres ved to Omstændigheder: enten ved Arabernes Underkastelse, eller ved et stort Antal Colonisters Ankomst med nogen Capital. Paa hiin er ikke at tænke; der er altfor meget Blod udgydet, og Araberne opgive aldrig en Blodhævn; de kunne vel ikke modstaae os, men de hindre Coloniens Opblomstren, ved Handelens Afbrydelse og de idelige Farer, for hvilke hver enkelt Europæer er udsat, som vover sig nogenlunde langt fra Byen eller fra Blokhusene. – Regentskabets Udførsel beløb sig i Aaret 1832 til 770,000 Fr. og har i Aaret 1833 neppe naaet een Million Fr., medens Jndførselen i hiint Aar beløb sig til syv Millioner Fr., og i dette sidste Aar vel udgjør ni Millioner Fr.; Summen er ikke nojagtigen bekjendt. Det Eneste, som Regentskabet Algier nu producerer, er Qvæg og Olie; den sidste kunde i Særdeleshed vorde en Artikel af største Vigtighed, thi Oliven trives allevegne til den største Fuldkommenhed og har Jntet at frygte af Frosten, som i Provence, hvor Olieculturen desaarsag fra Aar til Aar forringes. Det vilde være let for Algier, at forsyne Frankrige med al den Olie, som der behøves, og spare Frankrige de To og Tyve Millioner Fr., som derfor aarligen sendes til Jtalien, saasnart Coloniens Tilstand vilde tillade en udstrakt Cultur. Dhrr. Badand, Lacrouts og Ravnand have indført Oliemøller fra Frankrige, og allerede de første Forsøg have beviist, at man kan tilberede den fineste Olie af Algierske Oliver. Landets Frugtbarhed er ingenlunde bleven overdreven, men de første Colonister have skuffet sig deri, at de troede, at Landet kunde uden Gjødning og med ringe Pløining yde en rigelig Afgrøde, det fordrer samme omhyggelige Behandling som Jordsmonnet i Europa, men Climatet tilsteder mangeslags Culturer, der i Frankrige aldeles ikke eller ikkun ufuldkomment lykkes. Hr. Bouffen har i Aaret 1830 anlagt en Tobaksfabrik, hvis Producter, ikkun staae lidet tilbage for dem paa Cuba; han udfører temmelig store Qvantiteter deraf til Spanien, Jtalien og Malta; uheldigviis tillade de Franske Love ikke deres Jndførelse i Frankrige, men man haaber, at endeel af de til Tobaksfabrikationen i Frankrige fornødne Blade vilde i Fremtiden vorde indkjøbte her. Dr. Chevreau har i Aaret 1831 begyndt med at plante Sukker røret i sin Hauge i Birmadreis; efter 15 Maaurders Forløb havde Rørene naaet en Høide af 18 Fod, og siden ere adskillige Plantager anlagte. Bomuld voxer vildt i Algiers Omegn, men den er altfor kort for de Europæiske Fabrikers Behov, og egner sig, ligesom den fra Bengalen meer til at spindes med Haanden end til Maskinspinderie, dog begynder man med at plante den længere Bomuld fra Fernambuk. For to Aar siden er det hvide og det Philippinske Moorbærtræe blevet indført, og formeerer sig hurtigen; man har erholdet Silke deraf, som er sendt til Marseille og Paris, og har fundet stort bifald; men SilkensProduktion i det Større fordrer en talrigere Befolkning end den herværende, og vil altsaa endnu i lang Tid ikke vinde negen betydelig Udvidelse. Men, da Frankrige aarligen indfører Silke for Tredsindstyve Mill. Fr., saa aabner denne Handelsgreen en Udsigt af uberegnelig Vigtighed for Algier. – Man venter hermed Rysgjerrighed at erfare Resultatet af de Canceltræe-Plantager, som Paschaen af Ægypten har anlagt i Nærheden af Caro, skulde de lykkes, saa vil man indføre Canceltræets Cultur i de varmeste Deele af Algiers Territorium. Regentskabet indbefatter en Strækning af 15,000 Qvadratmile, noget meer end Halvdelen af Frankrige; beboet af en Europæisk Befolkning, kunde dette Territorium aarligen yde Frankrige for nogle Hundrede Mill. Fr. raae Produkter, og Materialer til Silke- og Bomuldsfabriker; desuden Kaffe, Sukker, Korn og Tobak og bruge for en ligesaa stor Sum Franske Manufakturvarer. Men dette er hidtil en blot Chimaire. Vi have besat fem Byer paa Kysten, og ikkun Algiers umiddelbarste Omegn er indtil nu aaben for Cultur. Omtrent Otte Tusinde Europæere ere indvandrede, for største Delen Mennesker ei allene uden Formue, men ogsaa uden Villie og Duelighed til Arbeide; Speculanter og Mæglere uden Penge. De falde Regjeringen til Byrde og denne har, for at blive endeel af dem qvit, anlagt to Landsbyer, Kouba og Deli-Jbrahim, og befolket disse med dem; de have faaet et Slags Municipalforfatning, og det synes, at dette System skal end meer udvides. Men man billiger ikke her denne Forholdsregel; man ønsker at Regjeringen paa sin Bekostning vil gjøre Anlæg til offentlig Nytte, f. Ex. Landeveie, Canaler o. s. v., men overlade Colonisationen til enkelte Privatmænd, eller Jnteressentskaber, thi Gouvernements Coloniernes Concurrentse ere de øvrige skadelige. Man burde antage et System i det Store, og drive dette med Virksomhed, som Amerikanerne have gjort i deres vestlige Provindser, og Englænderne i Canada og i Nyholland; man burde udsætte Præmier for Agerdyrkningsprodukter, for Huses Opbyggelse o.s. v., sælge Statsdomainerne, forbedre Justitien. J nogen Tid har Regjeringen gjort et og andet i denne Henseende; Tolden er nedsat, i Almindelighed til ni pCt. af Varernes Beløb, og Tropperne anvendes til Veiarbeide. Den første store Forholdsregel, som et uundgaaeligen nødvendig er den, at udtørre Sletten ved Metidia, som omgiver Algier i en Brede af omtrent som Lienes og i en Længde af tyve Lieues. Aarsagen til Oversvømmelserne er, at man har forsømt Løbet af Bjergstrømmene fra Atlas og fra Floderne Arath og Mazafran, der danne disse Vandes naturlige Afløbskanaler paa begge Sider af Algier. Der er udkastet en Plan til at grave en Kanal ved Føden af Bjerget Atlas, som skal danne en Halvkreds, adskille Sletten fra Bjerget og paa een og samme Tid tjene til Afløbs, til Vandings- og til Skibsfartskanal; den skal mod Østen udgyde sig i Arath og mod Vesten i Mazafran, hvilke Floders Løb let kan forbedres og reguleres ved Diger. Disse Arbeider ere beregnede til omtrent tre Mill. Fr., dog kunne de ikke foretages for vi have besat Vilda og Kolen, og nogle forskandsede Leire ere opkastede ved Jndgangen til Atlasbjergets Dale. Sletten er beqvem til næsten alle tropiske Produkters Cultur i det Store, og kunde med Fordeel dyrkes af store Selskaber, medens Strøget ved Kysten, hvoringen Udtørrelsesarbeide behøves, kunde overlades til den mindre Cultur. Det er umueligt, at disse Forholdsreglers Afgjørelse, kan opsættes i længere Tid. Colonien koster Frankrige aarligen Tredive Mill. Fr.; derimod have dens Jndtægter i det sidste Aar ille beløbet sig til Een og en halv Mill. Fr. Garnisonerne udgjøre 20,000 Mand. Den vigtigste Stad, næstefter Algier, er Oran, men den bestaaer næsten blot af en Hob Ruiner, der beboes af Garnisonen. Den største Deel af Maurerne er udvandret; i Begyndelsen forbleve omtrent To Tusinde Jøder i Byen, der haabede, at leve af Garnisonen, men i Løbet af det sidste Aar udvandrede Halvdelen af dem til Ægypten og Palæsting. Byens Omegn er udyrket og ubeboet, hvor ikkun voxer Alve og Caltus.