Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-09-01
For Øieblikket hviler Spekulationen, deels fordi Man endnu ikke kan bestemme, hvorledes Konjunkturerne ville forme sig, deels fordi de talrige af overdreven Spekulation foraarsagede Fallitter, der i denne Tid forekomme i Engelland, med deres vidtforgrenede Følger ogsaa i andre Lande, gjøre Vedkommende noget forsigtige. Men der gives Momenter nok, baade virkelige og tænkelige der ville og kunne vække den igjen. De gamle Forraad ere udtømte, Fallitterne og deres Følger ville forvindes og nye Spekulanter fremstaae i de Fratrædendes Sted, Sæden, der til Efteraaret og til Foraaret nedlægges i Jordens Skjød, kan tegne mindre godt, den politiske Himmel kan formørkes - og hvo kan nægte, at der samler sig Skyer i Schweitz, Jtalien, Spanien, Portugal og selv i Frankerig? - Sikkert vil det være uoverkommeligt for Speculationen, efter Exemplet fra ifjor, at bemægtige sig næsten den hele Høst for derefter at bestemme Priserne efter Forgodtbefindende; men den vil neppe undlade at gjøre hvad den kan og Fremtiden indbefatter mere end eet Aar. Der er maaskee dem, der ville gjøre os en Forbrydelse af, at vi anstille disse Betragtninger; vi skulle da trøste os med Bevidstheden om vor gode Hensigt. Det er nu engang vor Overbeviisning, at Man i Lykken skal være betænkt paa ved kloge Forholdsregler at forekomme den mulige Ulykke og at en Dyrtid, der nedtrykker Pluraliteten af et Lands Befolkning, om den end bringer Minoriteten og - hvilket dog med Hensyn til det forløbne Aar for vort Lands Vedkommende turde være meget tvivlsomt - forøger hvad Man saa ofte behager at kalde den nationale Velstand, er en Ulykke, ansee vi for saa afgjort, at vi vove at sætte det som en Grundsætning, der ikke trænger til noget Beviis. Kjøbenhavnsposten" indeholder i sin 11te Artikel om Den nærmeste Fremtid i nationaløkonomisk Henseende" et Forslag, der synes os værdig til den nøieste Overveielse. Vi have før henviist vore Læsere til Bladet selv, og ville herved atter have gjort det, men Forslaget er efter vor Mening saa vel motiveret, at vi skulle tillade os at hidsætte nogle af dets væsentligste Punkter med Bladets egne Ord: "En Udførsels told paa Landets fornemste Produkt, Kornet, har vistnok et meget afskrækkende Udseende og vilde under naturlige Omstændigheder ogsaa være utilraadelig; men nu behøver den ikke at være andet end en indirekte Jndtægtskat, der lader sig regulere efter de samme Principer, som maa ansees for de retfærdigste og fornuftigste ved enhver Beskatning. En Udførselstold paa Korne er kun en Afgift paa Landets egentlige Overskud; thi det trænger ikke til noget Beviis, at det kun er Overskudet af en for hele Folket saa nødvendig Vare, der bør komme i den udenlandske Handel. Men naar Prisen paa dette Overskud er steget saa høit i andre Lande, at Fortjenesten ved at føre det dertil, enten for Producenten eller den Handlende, bliver dobbelt saa stor som ellers, saa er det for dem en forøget Jndtægt, der ved Jndførelsen af en almindelig Jndtægtsskat vilde medføre en forøget Afgivt, som altsaa ogsaa kan erlægges i Form af en Udførselstold. Dertil udfordres altsaa Fastsættelsen af en Scala, hvorefter Tolden først skulde indtræde og stige altsom den omhandlede Vare opnaaede og overskred en vis Priis, men atter bortfalde saasnart Prisen var sunken derunder. Herved vilde bevirkes, at Prisen for det indre Forbrug var beskyttet mod at sættes i Niveau med Priserne i de Lande, der hjemsøges af Misvært og Hungersnød, og at den altid maatte kunne være ligesaa meget lavere som Toldsatsen udgjorde, men derved dog endnu saa høi, at Arbeidet og Produktet betaltes tilstrækkeligt, i Forhold til andre nødvendige og nyttige Arbeider og Frembringelser. - Den fornemste Jndvending Man opstiller mod en saadan indirekte Beskatning er, at den skulde svække Produktionen; men naar den, som ovenfor viist, først skulde indtræde naar den Producerende havde en ualmindelig Fordeel i Forhold til hans andre Medborgere, saa vilde den ingenlunde forhindre at den Producerende altid endnu sikkredes en anstændig Løn for sin Virksomhed, idet han derhos efter Evne bidrog til Statens Byrder i samme Forhold, som netop tilsigtes ved en retfærdigere direkte Beskatning. - En saadan Udførtelstold som den her omtalte vilde altsaa ikke hemme Produktionen, men kun betage den noget af den dermed i nyeste Tid forbundne Hazard; den vilde heller ikke ramme den mindre eller fattige Landmand, da han ikke er istand til at gjemme sit Produkt for at opnaae de høieste i Udlandet gjeldende Priser, men maa allerede om Efteraaret eller Vinteren afhænde det til Kjøbmanden eller paa Torvet til indre Forbrug; den vilde kun beskytte dette sidste og derved bidrage til at holde de forskjellige Frembringelsers Værdi i ligeligt Forhold til hverandre efter deres Nytte og Nødvendighed, saa at de alle kunne bestaae uden Almisser og Gratialer. En saadan Told eller Jndtægtskat, vilde, idet den sikkrede den ikke Korn producerende Mængde for større Forarmelse, tillige forøge Statsindtægterne derhen, at Regjeringen, fritagen for herefter at udrede milde Gaver og Extratillæg til Borgere og Embedsmænd, vilde kunne hæve de paa det indre Forbrug hvilende Afgivter, hvilket ligesaa meget maa være til Fordeel for Landbrugeren som for Kjøbstadbefolkningen. Den vanskeligste Opgave derved vilde maaskee være at opstille den Scala, hvorefter Afgiften skulde reguleres; men ligesom Man hvert Aar bestemmer en Kapitelstaxt, saaledes maatte ogsaa, ved tillige at tage andre Forhold med i Betragtning, en almindelig Gradmaaler for Udførselstoldens Jndtræden og Ophør kunne bestemmes og modificeres, saa ofte det skulde være. Naar først en almindelig Jndtægtskat kan reguleres for alle Stænder og Klasser, vil Tolden kunne bortfalde, men hvis forinden en anden indenlandsk Produktion eller Handel skulde udvide sig til at afgive lignende overordentlige Fordele, maa Statsindtægterne have samme Krav paa deraf at oppebære en overordentlig Jndtægt. Ved saadanne Beskatninger hindres ikke nogen Produktion i sin naturlige med anden gavnlig Virksomhed overeensstemmende Udvikling; den er kun et naturligt Middel til at bringe det derhen, at de til Statens Bestaaen fornødne Udgifter bestrides af den saakaldte Netto=Gevinst af Produktionen, hvilket netop ogsaa enhver Jndtægtseller Formuesskat tilsigter. - Forsaavidt Øiemedet med de i den kgl. Tilkjendegivelse omtalte, andre Foranstaltninger" er en tilstrækkelig Forsyning med Landets egne Produkter til indenlandsk Forbrug, saaledes at Man ikke atter behøvede at sende Statens Skibe til andre Lande for at indføre de fornødne Kornvarer, kan en saadan Udførselstold ogsaa antages at være det nærmeste tilstrækkelige Middel, og der er vel ingen Tvivl om, at hvis den var bleven paalagt ifjor Efteraar, vilde Manikke have behøvet hine extraordinaire Foranstaltninger, hine Almisser og Velgierninger endog til Handelstanden med at stille Skibe til dens Afbenyttelse.