Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-03-04
- De Deputeredes Kammer giorde Udkast til et nyt Charte, hvori Pairiets Arvelighed proponeredes (er siden bleven afskaffet). Lafayette modsætter sig det; Pøbelen raaber paa Forræderie og truer Kammeret; Lafayette stiller Oprøret. De Deputerede tale meget om den Taksigelse, som de derfor ere ham skyldige; men fra den Tid af yttrer sig kiendeligt, saavel i Kammeret som hos Hertugen af Orleans og hans Partie, en Mistanke og Jversyge mod ham. (Hertugen havde Grund dertil og var ham intet skyldigt.) Det nye Charte blev udarbeidet og publiceret, uden at Lafayette havde noget dermed at giøre; han og hans republikanske Tilhængere misbilligede det. Man vilde udnævne Hertugen af Orleans til Konge, som Philip den 5te (eller som en Successor af den gamle Kongerække, og ikke som den første Regent af Borgermonarkiet); dette havde Lafayette Held til at forhindre. - Den nye Konge syntes i de første 14 Dage efterat han havde besteget Thronen, at ville regiere efter Lafayettes Jdeer, som en sand Borgerkonge; ogsaa fandt Julirevolutionen Biefald i Europa og især i England. (Men nu er det vist nok, at den nye Konge havde ogsaa andre Forhold at tage Hensyn paa i Europa end blot paa Republikanernes Stemning i Frankerige og i England.) To Systemer dannede sig nu i Frankerige, det ene Partie ønskede Krig for at sikkre den nye Throne(Ludvig Philip udfandt to bedre Udveie dertil; Alliancen med England og Moderation i Politik og Principer); det andet Partie med Lafayette i Spidsen, forlangte et ubøieligt Jkke-Jnterventions-Princip (det vil sige, Krig mod enhver Magt, som vil forhindre Friehedsprincipernes Udvikling i et andet Land, og staae deres Regieringer bi i at undertrykke de udbrydende Revolutioner. Dette, siger Sarrans, er med Vaabnene i Haanden at antage det System, som er det meest passende for Frankeriges Jnteresse. De Doctrinaire (Vennerne af den Engelske Statsforfatning, som vist ogsaa er den eneste passende for Frankerige) erholdt Overhaand i Kongens Kabinet. Dog var Lafayettes Stilling, som Folkets Mand, endnu en lang Tid saa betydelig, at de udenlandske Magters Gesandte underhandlede med ham. Han svarede den Preussiske Gesandt von Humbold, da denne spurgte ham om hvad de udenlandske Magter kunde vente af Frankerige: Dersom J ikke ville undertrykke Frieheden hos Naboenationerne, saa ville J ikke faae noget at besvære Eder over hverken i Henseende til Frankerige eller til Juli-Revolutionen. Jkke destomindre see vi Lafayette snart i en nøie Forbindelse med Oprørerne i Belgien, Polen, Jtalien og Tydskland; de første tilbyde ham Belgiens Throne. At Talleyrand blev sendt til London maae allene tilskrives Kongen selv; hvor han under Navnet af Conferencer leverede den anden Deel af den Wiener-Congres. - Den Franske Regiering organiserede strax efter Juli-Revolutionen en Propaganda, som skulde revolutionere alle Europæiske Stater. (Er dette sandt, saa maae det have været under Lasittes Administration, og saalænge Regieringen tvivlede om at blive erkiendet af de østlige Magter.) Men pludselig forandrede sig dens System og lod de Nationer og enkelte Personer i Stikken, som den havde tilskyndet til Opstand, og forfulgte disse naar de toge Tilflugt til Frankerige. (En saadan ubeviist Beskyldning kan og bør ikke troes, hvorledes kan man f. Ex. antage at den Polske Opstand udsprang af Franske Jndskydelser.) Lafayette ansaae det nu saameget mere at være hans Pligt paa det kraftfuldeste at tage sig af disse Republikanere. Jmidlertid drog Carl den 10des Ministres Proces de Franskes Opmærksomhed bort fra de udenlandske Anliggender. Hoffet, som vilde redde dem, smigrede Lafajette, som ved Opoffrelsen af sin Popularitet befriede Ministerne for Dødsstraffen. Neppe havde han gjort Hoffet den ne store Tieneste, førend han blev behandlet af det med den største Utaknemmelighed, ikke allene Hoffet, men ogsaa begge Kammerne, Ministerne og de udenlandske Diplomater forenede sig for at styrte ham. Laanette forlangte nu, ikke frievillig, men tvungen af Omstændighederne, sin Afskedigelse, som Chef for Nationalgarden, og fik den. J en Samtale med Kongen sagde han til denne: Uden for Landet og inde i det er Gangen i Deres Regiering ikke af det Slags, at jeg anseer den for at være gavnlig for Friehedens Sag.