Berlingske Tidende, 1836-02-12
J Begyndelsen af Pairsrettens Møde den 2den d. M. foreholdtes Pepin nogle Modsigelser, der havde fundet Sted mellem hans tidligere, for Undersøgelses-Commissionen afgivne Erklæringer, og hans Udsagn under Forhøret den 31te Januar. Saaledes havde han dengang erklæret, kun sjelden at være kommet sammen med Moren, medens han nu indrømmede, at han havde staaet i nøje og hyppige Forhold til ham. Ligeledes havde han dengang erklæret, at Fieschi ikke var den eneste politiske Forfulgte, som han havde skjænket et Tilflugtssted, medens han nu paastod, aldrig at have huset en politisk Flygtning hos sig. Disse og andre Modsigelser søgte han at oplyse derved, at han under de tidligere hemmelige Forhører havde været meget forknyt og ængstet af sørgelige Tanker paa sin Kone og sine fire smaa Børn, hvilket nu, da han stod for sine Medborgere og for Frankerigs Pairer, faldt bort. Paa det Spørgsmaal, hvorledes han kunde vilde indbilde Nogen, at han i den sidste Tid for Attentatet havde holdt Fieschi fjernet fra sig, fordi denne aandede Had og Hævn mod Regjeringen, da han dog selv, som Medlem af Foreningen for Menneskerettigheder, maatte være fjendligt stemt mod Regjeringen, svarede han, at mellem hiin ForeningsPropagandismus og et Mord ligger en uhyre Kløft. Derpaa begyndte Forhøret over Boireau. Denne nægtede, at have næret exalterede, republikkanske Anskuelser, ligesom overhovedet en ung Mand af hans Alder (han er først 25 Aar gammel ikke pleier at have faste Principer. Fieschi havde han lært at kjende hos en juridisk Student, Janot, hvis Bekjendtskab han havde gjort i Fængslet, da han den 25de Februar 1834, i Anledning af den ved Assommeurerne foranledigede Gadelarm var blevet anholdt. Senere havde han af og til seet Fieschi, uden just derfor at træde i nøje Forhold til ham. Fieschi havde interesseret ham, fordi denne havde vidst at indbilde ham, at han under Restaurationen var blevet dømt til ti Aars Fængselstraf for politiske Forseelser, og fordi han tilligemed Muurat var blevet dømt til Døden. Han (Boireau) havde forsøgt, igjen at forsone Fieschi med hans tidligere Elskede, Madame Petit, som han (Boireau) havde kjendt, skjøndt ikke nøie, for han lærte Fleschiat kjende. Hvis man paa et Stykke af hans Værk tøier havde fundet den Jndskrivt: Vive la republique!" saa maatte man betragte det som en ungdommelig Opbrusning. Om Natten til den 24de Juli havde Fieschi, som han senere erfarede, banket paa Dørren af det Huus, hvor han (Borean) boede, og forlangt at komme ind; men da det var efter Midnat, havde Husets egentlige Lejerinde, der havde gjort Fremleie til ham, ikke villet lukke opfor Fieschi. Rigtignok sagde han Du til Fieschi men han blev overhovedet let familiair med Nogen, saa at man ikke derfra kunde slutte til noget særdeles Forhold mellem dem. Det foreholdtes ham, at Fieschi selv og hans Værtinde havde erklæret, at Fieschi flere Gange havde tilbragt Natten hos ham. Fleschi gjentog denne Angivelse og tilføiede, at Boireau den 26de Juli var kommet til ham og havde forlangt at komme ind; men han havde nægtet ham det, fordi han Fieschi havde Nina Las save hos sig, og fordi Maskinen, skjøndt endnu ikke opstillet, dog var i hans Værelse. Boreau svarede herpaa, at hans Værtinde var en bekjendtSladdersøster, og hvad Fleschi angik, da maatte Retten selv bedst kunne bedømme, hvem der fortjente meest Tiltro, Fleschi eller han. Da det dernæstforeholdtes Boireau, at han under Undersøgelsen, havde dicteret til Protocollen, at Fieschi havde meddeelt ham, at der til den 28de Juli tilberedtes et Slag fra Carlisternes Side, og at Patrioterne maatte være paa deres Post, stadfæstede han den første Deel af dette Udsagn, men Tilsætningen om Patrioterne, meente han selv at have gjort. Han troede at have hørt af Fieschi, at der ved Porten St. Martin skulde skydes paa Kongen. Pepin havde han aldrig kjendt, og hvis Fieschi paastod, at have fort ham hen til denne, da kunde det gjerne være, at han hos Pepin havde drukket en Sopken, uden at bekymre sig videre om ham. Jøvrigt var det i og for sig høist usandsynligt, at man skulde have indviet ham, der almindelig var bekjendt som en snakkesyg Person, i Complottet. Boireau indrømmede imidlertid, om Søndagen, den 26de Juli, at være gaaet med Fieschi, som han tilfældigviis traf paa, hen til en Smed, hvor Fleschi vilde kjøbe en Jernstang. Da Fieschi ikke havde kunne gjøre sig forstaaelig for Smedens Kone, havde han (Boirean) forklaret hende, hvilken Slags det var, Fieschi forlangte, uden dog at vide, til hvilket Øjemed den var bestemt. Fieschi stadfæstede dette Udsagn, ogsaa med Hensyn til den sidste Deel af samme. At han havde bragt Flesch, Boreren, hvormed Fænghullerne i Flinteløbene skulde opbores, at han selv havde forsøgt at opbore nogle af dem, det nægtede han; ligeledes nægtede han, paa Papins Hest at være redet over Boulevarden, for at tjene til Retningspunkt for Maskinen. Sine Bakkenbarter og Knebelsbarter havde han den 26de ladet rages af sig, ingenlunde for at gjøre sig ukjendelig, men meget mere fordi hans Venner havde sagt ham, at han saae ud som en Abekat. – Da det endvidere foreholdtes Boireau, at flere Vidner paastode, om Morgen den 28de Juli, medens Kongen drog forbi, at have hørt ham udstøde høist uanstændige og hadefulde Talemaader mod Hans Majestæt, beskyldte han disse Vidner for Hævngjerrighed og Nid. Man havde villet berøve ham en Post, der daglig indbragde ham fem til sex Franker. (Han arbeidede nemlig hos en Lygte Fabrikant.) Præsidenten foreholdt ham nu samtlige, mod ham talende Kjendsgierninger og Vidne-Udsagn, hvortil især hørte den Omstændighed, at han om Aftenen for Attentatet havde gjort sin Fabrik=Kammerad Suireau nogle Meddelelser, af hvilke man maatte slutte, at han havde været indviet i den hele Hemmelighed. Præsidenten opfordrede ham til at bekjende, fordi hans Ungdom og hans letsindige Temperament i saa Fald vilde vinde Dommernes Medlidenhed for ham. Men Boireanvedblev at nægte, og han fremstillede det, hvad han muligen kunde have sagt til Suireau, som Resultatet af de Meddelelser, Fieschi havde gjort ham med Hensyn til en forestaaende carlistisk Sammensværgelse.