Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-08-29
Efter den Folketælling, som foranstaltes hvert tiende Aar, talte America 1790 kun 3,921,326 Mennesker, hvoraf 697,697 Slaver, og derimod 1810, 7,289,903, hvoraf 1,191,364 Slaver, og Befolkningen havde saaledes fordobblet sig i 20 Aar; men deraf kan endnu ikke med Føi sluttes, at den altid vil vedblive saaledes at stige; thi til at frembringe samme Virkning gives der ikke stedse samme Aarsag. Slavernes Tal voxte saaledes fra 1800 til 1810, især 1800 og 1807, deels blot fordi et Forbud mod deres Jndførsel ventedes, deels ved Erhvervelsen af Louisiana, hvor næsten den halve Befolkning bestod af Slaver. Uagtet altsaa America, som ung Stat, havde en Forøgelse af 36 PC., maa det dog ikke glemmes, at europæiske Stater, skjøndt ældgamle, ogsaa havde omtrent i samme Tidsløken forholdsmæssig Tilvæxt, f. Ex. Storbritannien 14 PC., uden at man just derfor antager hos disse en bestandig progressiv Tilvæxt. Vel er den ny Verdens Fristat maaskee ved sin Afliggenhed mindre udsat for Folkeformindskelse ved store, blodige Krige, men saa er ogsaa den gule Feber, der har hjemme der, ligesaa farlig for dens Befolkning, som Krigen selv, ei at tale om, at de samme Aarsager, der kunne standse, om ei formindske, Europas Befolkning, ogsaa maa kunne hjemsøge America, især naar det først fuldkomment har uddannet sig efter europæisk Form. Det er altsaa kun en svag Gisning, at den nordamericanske Fristat om hundrede Aar vil tælle fem Gange saa stor en Befolkning som nu, fordi den har fordobblet sig i de sidste 20 Aar; thi det vilde være det samme, som at sige, at den Kjøbmand, der i de sidste 6 Aar har samlet en Capital af 100,000 Rdlr., nødvendigen om 20 Aar maatte eie 4000,000 Rdlr. Omstændighederne forandre sig ligesaavefor Staterne som for det enkelte Menneske, og Americas stigende Velstand maa nødvendigen have sin Culminationspunkt. Er det altsaa godtgjort, at Jndvandringerne fra Europa hidtil ikke have været af stor Vigtighed for America; at de i Fremtiden ikke kunne blive det, med mindre der foregaaer saadanne Forstyrrelser i den gamle Verden, at dens udvandrende Skarer ville være America til større Skade end Gavn, og kan det ved Exempler, hentede fra andre Stater, ikke mod bevises, at en stedse progressiv Stigen i de forenede Staters Befolkning, efter Tingenes Natur, er umuelig, saa bliver det indlysende, at der vil og maa forløbe en saare lang Række af lykkelige, fredelige og uforstyrrede Aar, førend det kan tænkes mueligt, at America ikke vil behøve Europamere. Vel har Landet, som Erfaringen, viser, gjort saa store Fremskridt i Handel og Manufacturvæsen, især saalænge det kunde nyde Fred, at det i Aaret 1808 udførte for 108 Mill. Dollars istedet for at det 1790 kun udførte for 19 Mill., men det viste sig tillige, at denne Udførsel sank til 38 Mill. eller omtrent til 1/2 Deel i det første Aar af Krigen med Engelland, og da Freden sluttedes (1814) til – 6 Mill. Vi see heraf, hvor lidet Americas Handel i Ufredstider betyder, uagtet den dog er den Hovedkilde, hvorfra Midlerne til at dække en Nationalgield af 122 Mill. Dollars paa en Befolkning af omtrent 7 1/2 Mill. Mennesker skulde hentes. Vil man indvende, at det ikke er saa meget fra sin Handel som fra sin Agerdyrkning, at America skal i Fremtiden hidlede sin Velstand, saa svares, at der i 1817 af Massen af 400 Mill. Acres Land, som Fristaten antages at indbefatte, kun var solgt 2 Mill., at altsaa hidtil kun 27/8 Deel af hele Jordmassen deels var bragt, deels er bestemt til at bringes under Plougen. Selv i Pensylvanien, som man allerede for mange Aar siden har begyndt at dyrke, findes, efter The Emigrants Directory to the Weater States of North America, by W. Amphlett, Lond. 1819, endnu store Landstrækninger af god Jordbund, der ere aldeles mennesketomme Ørkener. Endog ved Landeveiene sees sjeldent en opdyrket Jordplet. Saasnart man har forladt Philadelphia møder man intet uden øde Egne, og i mange Districter af Pensylvanien kan man reise 20, 30 a 40 Mile igjennem uophørlige Skove, førend man støder paa et enkelt Huus. Amphlett, som selv boer paa Kysten af Ohio, forsikkrer, at afHovedpuncterne, som de europæiske Udvandrere drage hen til, de to store Dale af Ohio og Jllinois, af 226,000 Mile Fladeindhold, 720 Miles Brede og 550 Miles Længde, neppe 1/2 Deel er taget i Besiddelse eller opdyrket, og at der, selv efter Befolkningens hidtil værende Tilvext, maa hengaae adskillige Aarhundreder, førend de tilbørligen kunne blive dyrkede og befolkede. America har derfor endnu i en lang Række af Aar kun Valget imellem to Ting, enten at opdyrke sin Jord, der i Aartusinder ikke har kjendt Plongen, paa sin Handels- og sit Manufacturvæsens Bekostning, eller at drive sin Handel og sit Manufacturvæsen paa Jorddyrkningens Bekostning. J hvert af disse Tilfælde vil det ikke kunne gjøre sig Europa uundværligt. Saalænge dets Befolkning ikke er større end nu, det kun tæller neppe 4 Mennesker paa en Miil, vil det maaskee endog beholde Fødemidler tilovers til Udførsel, men jo flere fortærende Munde det faaer, desflere Arme vil det blive tvunget til at anvende paa Agerdyrkningen, og jo mere Næringsmidlerne stige, desmere vil Arbeidslønnen, som allerede nu har naaet en temmelig Høide, ogsaa stige. De lavere Priser, hvortil Europa vil kunne levere sine Manufacturvarer, vil forøge Americas Trang til vor Verdensdeel, og allerede synes dette at have yttret sig. Saaledes maa af de 67 Mill. Dollars Værdie, som udførtes 1796, drages 26 Mill. udenlandske Producter, som gjenindførtes. Med al deres rosværdige Flid og Vindskibelighed vil Americanernes Velstand dog altid kun beroe paa Fredstilstanden. J det Øieblik, Engelland ved sin overlegne Sømagt vil det, er deres Handel og Skibsfart tilintetgjort. Selv i deres eget Land ere de ikke sikkre; det saae man efter Affairen med Chesapeake, da Britterne, som Americaneren D. Seybert selv siger, seilede langs med Kysterne og skjændte og brændte, uden at Nogen kunde modsætte sig dem, fordi de beherskede Vandet. Vil man beraabe sig paa, at America ogsaa kan anskaffe sig en Flaade, hvilket det virkelig har begyndt paa, da der 1816. blev bestemt 1 Mill. Doll. for 8 Aar, til Flaadens Forøgelse, og 9 Skibe paa 74 og 12 paa 44 Canoner befaledes at bygges, saa betænke man først, at Americanerne selv tilstaae, at de have Mangel paa Skibbygningstømmer, og at underen Krig med Engelland, den store brittiske Overlegenhed i faa Timer vil tilintetgjøre Frugterne af mange Aars udmattende Anstrængelse. Men vi ville for et Øieblik forudsætte de usandsynlige Tilfælde, at America skulde kunne drive sin Handel og sine Manufacturer ved Siden af sin Agerdyrkning saa vidt, at det endog kunde undersælge Europas Manufacturer; at i Tidens Løb aldeles intet Uheld, hvorved dets Befolknings Fremskridt, kunde standses, skulde ramme det uden eller indenfra; at det, uhindret af Engelland, skulde kunne skaffe sig en Flaade, mægtig nok til at maale sig med den brittiske og til at beskytte dets vidtløftige Kyster; at det saaledes aldeles ikke mere vilde trænge til Europaa; hvorledes vilde da nu dets indvortes Forhold blive, Jkke behøvende mere Enropas Producter vilde det, indskrænket til sig selv, kun ene leve for sin indenlandske Handel. Men hvad vil det da gjøre med de 1, 191,364 Slaver, som det allerede talte i Aaret 1818, med sine 85 Mill. Pd. Bomuld, med de 10 Mill. Pd. Sukker, som (1815) allene fabriceredes paa Mississippis Kyster, med Virginias og Marylands Tobak, med Carolinas Riis, Vil det opsøge andre Afløbskilder i de to andre Verdensdele, Der behøver man tildeels ikke saa meget dets Producter, som i Europa, og behøvedes de endog, saa vilde man derfra atter nødsages til at tage Ladninger af Landets egne Producter tilbage, for hvilke man atter maatte søge en Afløbskilde. Men det skjønnes ikke, hvorfor man skulde afbryde Handelsforbindelsen med Europa, for at søge Afløbskilder paa langt vidtløftigere Veie, eller hvorfor man heller skulde ville blot give sig af med at fremtvinge i Manufacturerne f. Ex. en Alen Tøi eller et Par Knive, som man fra Europa kan faae for nogle Pund Tobak eller Bomuld, Americas naturlige Producter, Den Tidspunkt er altsaa næsten ikke at øine, da America, om det end kunde være Europa foruden, vil finde sin Regning ved at være det. Men antaget – ikke indrømmet at den ny Verden, tvertimod sit eget Tarv, vilde afbryde al Handelsforbindelse med Europa, kunde dandette ikke ligesaa godt undvære America, som det sidste kunde undvære Europa, Man har eengang vant sig, vil man maaskee indvende, til Americas Producter, men kan man ikke vænne sig af med dem igien, og have vi ikke i Continentalsystemets Periode noksom seet, at Millioner Mennesker kunde deels ganske undvære, deels i høi Grad indskrænke Forbrugen af Colonialproducter, De enkelte Apothekervarer, der ansees for nødvendige, skjøndt det dog endnu altid bliver et Spørgsmaal, om de ei ved europæiske Surrogater kunde erstattes, medføre for det Hele en saa ubetydelig Udgivt, at de ikke kunne komme her i Betragtning (Fortsættes.)