JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1799-01-01
En Tildragelse paa Kjøbenhavns Amt, gelejdet af et Forslag til i Fremtiden at afværge flere deslige. En Mand, der ejer en liden Gaard paa Kjøbenhavns Amt, blev for saa Dage siden af Rettens Betjentere, under Trusel af Exekution, indkaldt for at erlægge 1 Mk. i Skat paa Kjøbenhavns Amtstue. Manden, som allerede i Januari Maaned havde betalt de sædvanlige Afgivter og vidste sig ikke at være mere skyldig, studsede ved denne Trusel, og forlangte af Betjenterne Underretning om, hvad det var for en Skat han skulde betale, naar den var paabudet, og hvorfor den blev indkrævet under saadan Trudsel, da han jo paa Tiden naar, Stædet hvorpaa, og hvilke aldrig havde vægret sig ved at betale de Skatte og Paalæg som gjøres. Men disse kunde ikke give ham anden Oplysning herom, end at han efter Fogdens Varsel havde forsømt at betale, og dette var Aarsagen til deres Besøg. Om nu Fogden maaskee engang har været paa Gaarden og ingen truffet tilstæde, eller og han til Folk som ikke vedkommer Gaarden har meddelt Besked, kan vel være muligt; men Ejeren af Gaarden har ikke havt nogen Kundskab derom, førend han, som sagt blev truet med Exekution. Dagen derefter sendte han Bud til Amtstuen og lod den fordrede Skat betale. Af Kviteringen som han derfor erholdt i den medsendte Skattebog, fik han nu at vide, at denne Skat bærer Navn af Ansætning. Sammesteds blev han eller som er det samme hans Bud betydet, at han til Rettens Betjentere for deres havte Umage, med at give ham Paamindelse om Skattens Betaling, endnu skulde betale 7 Mk., hvilke han for at tilendebringe denne Skattehistorie og blive befriet for flere Ubehageligheder, ligeledes strax betalte. For i Fremtiden at afværge sligt, vil jeg her gjøre et Forslag, hvorved jeg troer det visselig for en Deel vil kunne afværges, det er dette nemlig. At Skattevæsenets Direktører paa Kjøbenhavns Amt, ligesom i Kjøbenhavn skeer, vilde ved trykte Billetter, hvor Skatten som skulde betales, maatte være anført, lade Skattesogden give enhver Pdende Underretning; og paa Steder hvor ingen vare nærværende, hvilket paa adskillige Aarets Tider er Tilfældet, kunde han jolet ved Jndgangen, f. Ex. paa Døren eller Porten anbringe deslige billetter, hvorved Beboerne strax vilde blive gjorte opmærksomme herpaa, naar de kom til Stedet. At dette mit Forslag i øvrigt ikkuns strækker sig til saadanne Stæder som ligge afsides og i nogen Afstand fra en Bye, og ikke til selve Byerne, hvor Fogderne til visse Tider næsten kan sammenkalde hele Byens Indvaanere paa engang, det maae jeg dog til Slutning anmærke.
Politivennen, 1799-01-01
Uforbedret Uorden i Nyboder. Er det ikke muligt, at Forandring kan finde Sted, ved det i Politivennen før paaankede i Nyeboder? Enden af mange Gader, især de ud til Borgergaden, findes sædvanlig overtrukne med Menneskeexkrementer, og Rendestenene ere opfyldte med saa mange stillestaaende og forraadnede Ting, at man ved at passere der forbi i varme Dage, indaander lutter mephitisk Luft. Beboerne i Nærheden ere at beklage, der Dagen igjennen skal leve i en saadan Atmosfære, deres Sundhed maae ufejlbarlig lide derved. Man haaber dog at Vedkommende vil tage det i Øjesyn, hvor tungt det end maatte falde Næsen, og endelig hæve denne Uorden.
Politivennen, 1799-01-01
Advarsel til Renovationslaget. Da man nogle Gange har erfaret, at Hjørnekanten af Huse paa Gadehjørnerne om Natten ere blevne beskadigede (især paa Hjørnet af store Grønnegade og Kristenbernikovstræde) som uden Tvivl skeer af Renovations vognene, saa vil man herved advare disse, og bede Vedkommende at iustruere Dem saaledes, at denne skadelige Uskik kunde vorde hævet.
Politivennen, 1799-01-01
Usikkerhed for Børn og deres Vogterinder i Rosenborg Have. En strafværdig Soldat i Rosenborghave tiltalede Torsdagen d. 20 Juni om Eftermiddagen imellem 5 og 6 en efter al Anseelse anstændig Tjenestepige, som paa en Borgers Spørgsmaal sagde: at hun tjente en Hoboist i Borgergaden, hvis lidet Barn hun bar paa. Pigen gik skamfuld fra en Side til anden for at undgaae en ikke Høflighed lovende Samtale med denne paatrængende Soldat, som vedblev at forfølge hende. Da et Par Spadserende gik forbi, bad hun ham endelig paa en sindig Maade: De kan jo lade mig gaae, jeg har jo ikke talt til Dem, De kjender mig jo ikke, og jeg kjender slet ikke til Dem; studsende ved denne høflige og meget billige Begjering tilstod han strax, at han ikke kjendte hende, hvilket han dog efter en liden Betænkning igjen modsagde, blev grov og brugte Skieldsord, hvortil Pigen blot svarede: lader De mig ikke gaae i Fred tager jeg Kjende paa Dem. Han derimod blev hidsig, og udøste støjende store Trusler hvilke han upaatvivlelig strax havde fuldført, dersom ikke en Forbigaaende havde sagt til ham: at han skulde betænke sig, og om han ikke vidste at han var strafskyldig blot for sine Trusler? og en anden lod sig forstaae at han vilde tillalde en Officer, som noget fra just gik igjennem Haven. Nu afstod han vel fra sit Forsæt og blev tilbage; men fræk gjentog han nogle Gange sine Trusler, til naar han traf hende igjen, hvilket han nok skulde passe. En honet middelaldrende Mand sagde: at han ofte havde seet denne Soldat i Haven ved 2de unge Fruentimmer, som passede hver sit Barn og som den Tid holdt Selskab med ham, hvad enten han saa havde paatrængt dem sit Bekjendtskab eller ikke. Pigens Husbond raades derfor, dels for hendes og dels for sit eget Barns Skyld (thi muligt kan Karlen holde sit Løfte, træffe Pigen igjen bærende paa Barnet, ved urigtigt Slag ramme Barnet eller i det ringeste slaae Pigen om, og derved beskadige det) at faae opspurgt og afstraffet denne Karl, som havde sorte Haar og var sortladen, af middelmaadig Væxt, ikke før af Lemmer, men ellers temmelig velskabt, efter Anseelse nogle og 20 Aar, hans Udtale, indfødt kjøbenhavnsk, iklædt en sort rund Hat, en netsyet ny Munderingstrøje med blaa Rabatter og efter sin Stand ganske pyntelig. Husbonden vil formodentlig derved fortjene sig de Borgeres Tak, som lade deres Børn henbære i Haven, da det samme ellers let kunde vederfares dem.
Politivennen, 1799-01-01
Politibetragtninger fra Lolland. En ikke uvigtig Gjenstand for et velordnet Politi er Opsyn med Almuens Fornøjelser eller saa kaldte Lystigheder. Men det forstaaer sig dette Opsyn og den deraf følgende Jndskrænkning maa ikke overdrives, ikke saaledes udvides, at den de tærende Klasser nærende Almue gandske nægtes de selskabelige Adspredelser og Fornøjelser hine deres Medborgere saa rigelig nyde. Konsten er her, som i alt, at træffe Middelvejen. Hvorvidt vore Politianordninger, som tildels forbyde, dels indskrænke Fastelavnsløben, Majsamlinger, Sommerriden i By, Høstgilder, Julelige Krogang, Søndagslystigheder, Almueforuøielser, som snart alle ved denne Christuslæren langt overstigede Ælde synes at fordre Lovgivernes Forsigtighed, hvorvidt, siger jeg disse Politianordninger have vidst forsigtig at træffe denne Middelvej, er en rig Materie til en baade behagelig og højst nyttig Undersøgelse, som man torde kunne vente bedst Udført af en eller anden oplyst med Landalmuen nøje kjendt Præstemand. Kun denne Gang et Par Ord om de næsten overalt i Danmark i Købstæderne som paa Landet i Svang gaaende Spillegilder, deres skadelige Følger og Aarsagen hertil. For at faae sig en samlet Skilling sættes en Fedekalv, et Lam, et Syskrin, vel og et kostbarere Mon, som et Lommeur eller sligt, stundum og blot en stor Hvedekage paa Tærningespil. Spillegildet holdes ofte i tredie Mands Hus, hvorved da baade den som sætter sin Ting paa Spil, og den der laaner sit Hus hertil, hielpes. Thi Spillerne eller Gæsterne skal dog have noget at leve af, medens der kaMusiks Pris saa høit de lyste. ønskeligt derfor, at dette Stadsmusikanternes trykkende Monopol strax maatte indskrænkes og med Tiden ganske hæves.
Politivennen, 1799-01-01
Efterretning om Professen imellem Raadmand Baadh og Udgiveren af Politivennen. (Foresat fra No. 61 og sluttet.) Sagen blev altsaa igjen foretagen og ført og efter nogle Ugers Forløb faldt Dommen saaledes:
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal. Bør de Jndvaanere, som før Jldebranden, beboede den Side af Højbrostrædet der nu er gjort til en fri Plads, vedblive at svare Afgivt af det Vand, hvis Render ligge tilstoppede under bemeldte Plads, da de gjerne vil afstaae Vandkommissionen deres Rettigheder?
Politivennen, 1799-01-01
Bekjendtgjørelse. Det i No. 57 paaankede Bret for No. 24 i st. Købmagergade er blevet istandsat.
Politivennen, 1799-01-01
Uordener. 1) Paa Landkadet Akademiet fejler Opskrivten, paa Hjørnet af Norges og Akademiegademiegaden, paa Gadernes Navne. Vedkommende kunde nok sørge for, at disse bleve paamalede, og det med saa store Bogstaver at mane,, som ved mange andre, maae efterforske Navnet med Forstørrelsesglas. 2) Uden for Barberens tæt ved Hjørnet af Boldhusgaden og Stranden, samt paa mange andre Steder, kan man see hvor skadeligt det er for Brolægningen, at Kælderfolkene udkaste Vand, paa Fortoget istedet for i Rendestenen.
Politivennen, 1799-01-01
Om Druknedes Redning. Man har et par Gange læst i Aviserne om en og anden som skulde være bragt til Live igjen, men intet hørt fra Rettens Betjentere derom, som dog nok var det som fornemmelig skulde skaffe hine Publicationer almen Troeværdighed. Ved en og anden Lejlighed har jeg talt med Vedkommende om de vidste nogen Druknet var bragt til Live, og de have svaret: at de selv ikke havde nogen Kundskab derom, videre end hvad de havde læst i Avisen. Langt fra at jeg vil imodsige Rigtigheden af de skete Avertissementer, men mange vil dog ikke troe det, saalænge vedkommende Rettens Betjente ikke bekræfte det. Jmidlertid formener jeg, at saafremt Selskabet for Druknedes Rædning vil virke noget godt burde de have flere Steder end Sygestuen ved lange Bro til Oplægs Sted, saasom et ved Nyhavn, et i Nærheden af Knippelsbroe og et ved Toldboden. Disse Steder kunde end ikke nytte uden det var bekjendt, til hvem Finderne skulde addressere sig, for at faae anvendt Hielpemidlerne til den Druknedes Redning. Men ikke nok: disse, omendskiønt naturlig forpligtede til at hielpe en slig Druknet, burde det være speciel paalagt at indfinde sig, og burde de opmuntres ved en Premie, for hper de bragte til Live igjen. Finderne af slige, som ere vante til ligefrem at faae 1 Rd. for de i Vandene fundne Døde, burde for at bringe disse til de bestemte Oplægs Steder og skaffe Chirurgerne tilstede nyde 9 Mk., og naar den Druknede blev bragt til Live, da 3 Rd. eller mere, men i alle Tilfælde tillige at anmelde det for Rettens Betjentere. Endnu maatte en skadelig Uskik afhielpes. Man binder de Fundne i Vandet ved et Toug til Baaden, og slæber dem i Vandet til Stormbroen eller hvor man vil transportere dem til Land, der bindes de atter fast, og hænge i Vandet til Rettens Betjentere indfinde sig. Den Livs Gnist som endnu kunde være tilbage, udslukkes efterhaanden ved den længere Tid de blive i Vandet. Det maatte derfor være og blive en Regel: at de som findes flyde i Vandet, hvilke ere allerede i Forraadnelse, kunde paa den sædvanlige Maade transporteres, men de som findes at ligge paa Bunden i Vandet, maatte saa hastigt som muligt optages af Vandet og lægges i Baaden paa den Maade som Selskabet selv bestemmer, da disse kan formodes ved Hielp at kunne reddes. Men vil man spørge: hvor skal Pengene komme fra, som alle disse Anstalter vil koste. Jeg svarer: er Jndskuddet ikke nok da er jeg vis paa, at de hæderlige Mænd som ere indgaaede i dette Selskab, villigen ville tilskyde noget aarligt til Vedligeholdelse, og naar de mange af Selskabets Medlemmer der ved Forretninger hindres fra at møde, saavelsom hele Publikum snart ved trykte Efterretninger maatte oplyses om Selskabets Stand og Gang; saa ville flere tage Deel i denne Menneskeligheden saa gavnlige Jndretning, og ingen undslaae sig for at yde aarlig Bidrag. Dette indstilles saaledes til Selskabets nøjere Overvejelse, ej paatvivlende: at de Mænd som have søgt at opvække den Tanke iblandt Publieum. at Druknede kunde bringes til Live igjen, ville bestræbe sig for, at Planen med Ære kunde udføres.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal fra Stubbekjøbing. Er Forordningen af 24 Januar 1761, angaaende Brandvæsenet for Købstæderne, sat udaf Kraft? J Stubbekjøbing ønskedes, ifald den endnu er gældende, at man ihukom dens 1ste Cap. 2 Art.; 4de Cap. 4de Art. (Dette ønske undfangede Jndsenderen den 24 Januarii d. A. ved Købmand Ernst Kocks); videre *) J Prof. Abildgaards Tale i Bibl, for Physik o. s. v. 2det Hæfte 98 vil Jndsenderen finde, at en saadan Efterretning sikkert kan ventes. Udg. falder ham ind 6, 8, 13, 18, 22 og 23 Art.; 5 Cap. 1, 6 og 10 Art.; 8 Cap. 1 Art. 1 og 2 §.? som bedes Politiet og Brandvæsenets Bestyrere dersteds altid at have i behagelig Erindring. en Jldebrands Befrygter.
Politivennen, 1799-01-01
Forslag ved fundne Dødes Transport. Jeg har destoværre oste været Øjevidne til, at man transportere døde druknede og undertiden forraadnede Mennesker igjennem Gaderne fra Toldboden, Christianshavn, uden for Porten og andre Stæder paa Bærebøre eller Stier hen til det afkrændte Slutterie uden nogen Dække eller Skjul. Menneskeligheden byder uden Tvivl at saadanne Ulykkeliges Legemer ikke burde haanes men paa en mere anstændig Maade behandles. Det rædsomme Syn kan for de følsomme Nervesvage, for Frugtsommelige og: Børn have mange farlige Følger; Det foraarsager undertiden Opløb og Uordentlighed paa Gaderne, som ofte af de Medfølgende ikke kan afværges, men disse derimod ere udsatte for Ubehageligheder. Spørges nu: 1) Var det ikke muligt og nyttigt: at lufte Børe, lig den som bruges ved Hospitalerne, kunde inventeres og bruges til Transporter for de Døde? 2) Skulde den Mand som har med slige Døde at bestille ikke ville eller kunne udvirke en saadan nyttig Foranstaltning? 3) Skulde Vedkommende ville spare paa højt en halv Snes Rdlr. for at skaffe den ulykkeligen Døde en mindre skamløs Behandling, og befrie Publikum fra de gyseligste Syner og deraf flydende farlige og skadelige Følger?
Politivennen, 1799-01-01
Noget mere om samme Materie. For nogen Tid siden saae jeg ved Hof- og Stadsrettens Gaard et Sammenløb af Folk. Min Nysgjerrighed bragte mig derhen, og jeg hørte et par Arbejdskarle, udentvivl Matroser, skjelde og støje for, som de sagde, Fogdens Folk havde narret dem. Jeg søgte at faae nærmere Underretning derom, og de fortalte: at de havde om Torsdagen opbragt til det afbrændte Slutterie en raaden og stinkende Druknet og derfor var lovet 4 eller 5 Mk. om Middagen, men da de kom til Kontoret, havde Fogden ikke været der, de bleve bestilte at komme Dagen efter Kl. imellem 12 og 1, da han vist var der. De kom der, men han var ej kommet fra Landet endnu. Folkene paa Kontoret skrev dem en Seddel til et andet Stæd, og sagde at de der skulde faae Betaling. De gik didhen, men en gammel Mand som var der, vilde ikke give dem mere end 3 Mk., herpaa gik de atter paa Fogdens Kontor igjen, for at ville have de anordnede Penge, men Folkene sagde. at de kunde ikke udbetale noget, men de paa det andet Stæd kulde udbetale efter Sedlen. Mændene gik endnu engang derhen, men fik ikke mere, og nu vare de fortrydelige; dels for deres megen Løben efter Betaling og dels fordi de ikke fik det Akkorderede; de forbandede sig om de nogensinde oftere skulde tjene Rettens Betjentere paa den Maade, hvorhos de udøste Skjeldsord imod adskillige. Dette gav mig Anledning til at tænke over dette Forhold og at fremsætte: a) Da slige Transporter ugentlig indfalde og paa sine Tider 2, 3 a 4 Gange, om da ikke faste Folk kunde haves til dette Brug. b) Om den Rettens Betjent som det tilkommer at besørge de Døde transporterede, ikke kunde selv udbetale for Transporten, efter den trufne Akkort med Vedkommende og uvægerlig faae Betalingen igjen paa vedkommende Sted. Jeg har ladet mig underrette om at det skal være vanskeligt at faae nogen til dette Arbejd, og det kunde maaskee blive umligt at faae nogen herefter dertil, naar det rygtes at Dragerne skal løbe fra Peer til Povl om Betaling og dog ikke faae det Akkorderede. Ej at tale om det besynderlige, at Rettens Betjenteres Akkorter ikke skal holdes, men af en anden maaskee mindre vedkommende kan kan omstødes, og at de ej selv skal og kan præstere hvad de love, det ellers enhver anden Mand maae. Mig synes derfor sligt Forhold ubilligt imod den fattige Arbejdsmand, og lettelig at kunne geraade Vedkommende til yderste Ulejlighed, da Fogden og Betjenterne vel neppe selv vil eller kan bortbære slige Døde til det bestemte Stæd
Politivennen, 1798-01-01
Et Stykke af Bergens AdresseAvis. Da jeg troer det i Overeenstemmelse med Politivennens Plan og Hensigt, meddeler jeg herved til sammes Brug nogle Spørgsmaale af de Bergenske Adresseefterretninger, hvilke formodentligen ellers bleve uformærkede her i Byen: 1) Skulde det i Stedet for at slutte daarlige (et norsk Udtryk) Mennesker til en Væg med Jern om Livet og Lemmerne i et skummelt Værelse, ikke være taaleligere for den Syge, om man forvarede ham i et Jernbuur, som kunne staae i et rummeligt, luftigt og angenemt Værelse, og hvor Personen undertiden kunne see Mennesker om sig? 2) Hvad vilde saadant Buur af Jernstaket, 4 Alen langt 3 Alen bredt og 3 1/2 Alen højt,*) med Jerngulv og hvori, der kunde staae en Seng, ongefær koste? 3) Skulde der ikke gives goddædige Mennesker nok, der for den almindelige Sikkerhed, og den Syges Lettelse, vilde give sin Skjærv til en saadan eller bedre Jndretning? R. C. Øst. *) Om Buret var rummeligere kunde vel neppe skade? Ø.
Politivennen, 1799-01-01
Forskrivter hos Boghandler Pelt; en Advarsel til Publicum. Hr. Boghandler Pelt bekjendtgjorde i Adresavisen No. 169 d. A. at Engelske og Danske Forskrivter vare at faae tilkøbs hos ham for 1 Mk. Jeg som flere sendte min Mark hen for at faae disse Forskrivter, som jeg formodede vare stukne af en berømt Koberstikker men man tænke sig min Forundring, da jeg for min Mark erholdt et halv Ark Papir bemalet med nogle skæve Linier af en stymperagtig Skrivt, som jeg, ved at sammenholde den med Breve af Hr. Pelts egen Haandskrivt, fandt højst rimeligt at være hans. Jeg betænker mig ikke paa at kalde dette et væmmeligt og en Boghandier højst uværdigt Kneb at lokke Folk, ved en mørk og ufuldstændig Bekjendtgjørelse, til at jage et Bud hen i en Udkant af Byen for at erholde for sin gode Mark en Ting, der ikke er en Pibe Tobak værd. Og i Sandhed, naar Hr. Pelt nok engang indrykker dette Avertissement uden at tilføje disse Ord: skrevne med en maadelig Haand, er det eftet min Mening Politiets Pligt at revse ham. En Prøve af dette nydelige Skønskriverprodukt er henlagt til enhvers Beskuelse hos Udgiveren af Politivennen.
Politivennen, 1799-01-01
Den største Mangel i Kjøbenhavn. Det som der er størst Mangel paa i Kjøbenhavn, især i den efter Ildebranden ny opbygte Del af Byen, er Opskrivter paa Gadehjørnerne. Det er utroligt, saa mange Steder, det er forsømt at sætte Dem paa; og Jndsenderen undrede sig derfor over, at der i No. 62 af Politivennen kun opgives Hjørnet af Akademigaden og Norgesgade. J bemeldte Blad af Politivennen siges, at Vedkommende nok kunde sørge for, at Gaderne fik deres Navne paamalede; jeg mener, det gjerne kunde hede, de burde. - Det er virkelig en utilgivelig Skjødesløshed, at det ikke er skeet. - Jeg gad vidst, hvem de Vedkommende ere, som det paaligger at raade Bod paa denne Mangel af Gadetitulering. Jndsenderen.
Politivennen, 1799-01-01
Uorden paa Gamle Kongevej. En vis Justitsraad har fundet for godt, at anlægge en stinkende Møddingstæd ved gamle Kongevej, muligt for at dilectere ikke allene visse af Vesterbroes Beboere, hvis Grunde og Haver støder dertil og som efter Sigende skal tilhøre Pladsen, men endog alle, som finde Fornøjelse i at drage frisk Luft paa denne ellers behagelige Vej - det var at ønske for det Almindelige at denne Handling tildrog sig Politiets Opmærksomhed, til skyndig raadende Bod og Afskaffelse.
Politivennen, 1799-01-01
Drengeuorden ved Vandspringet paa Gammeltorv. Rebstagerkonerne ved Vandspringet har De rigtig i Deres Blade omtalt. Ved Vandspringet paradere de kun slet, ja de ere Aarsag til mange Uordener; iblandt andre er det vel ikke for behageligt at see deres Drenge og disses Kammerater at stikke tilmaals efter Billedet, Kjærligheden, som staaer paa Vandspringet. De 100 ja 1000 Stene, som har lagt eller maae ligge endnu inden for Gitterværket bevidne Sandheden heraf.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal paa Volden. Er det større Synd, at Civile ved en Spadseregang, for at nyde den kjønne Udsigt gaae lidt op paa Brystværket af Volden, og træde en smnule Græs ned, end at det Militære i Exereertiden nedtramper og næsten fordærver Fælledens Græs? den eneste Forskjæl er vel den, at paa det ene Sted lader Øvrigheden Græsset nedtrampe, endskjøndt Stadens Kvæg kunde gjøre grundede Jndsigelser derimod, og paa det andet vaager Kommandantskabet over hvert Græsstraa, endskjøndt et helt Publikum kunde have Fornøielse ved en liden Opofrelse deraf.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal til upartiske Brændevinsmænd. Hvad skal man gjøre ved de Bønder med deres utætte Vogne, som i snesevis køre det saa kaldede Komøg fra Brændeviinsbrænderne? Umuligt er det blot Komøg. Stanken heraf forraader uforkastelig alle mulige Ingredienser, endog dog gaaer denne Transport for sig om højlys Dag, og ikke det allene, men der holdes og med Læsset, siden efter, heele 2, 3 ja 4 Timer med Ladningen under Folkes Vinduer imedens Bonden sidder og drikker hos sin Befragter.
Politivennen, 1799-01-01
Skændig Stank paa Vesterbro og gamle Kongevej. Hr. Politiven. De har nylig skrevet om Uhumskheder paa Ladegaardsvejen, jeg skulde altsaa troe, at De bruger denne som Spadseretur. Men, Hr. Politiven, passerer de da aldrig Vesterbro og Turen til Frideriksberg, eller finder De ikkenogen Stank der? jeg er nød tilnæsten daglig at passere den Vej; gaaer jeg af Vesterbroe, da som der næsten i hvert Hus paa den nordre Side boe Slagtere, saa haver jeg der en styg Lugt af raaddent Blod og anden Urenlighed, som følger med Slagteri, og ved Heden bliver endnu mere gjennemtrængende. Jeg har forsøgt at gaae paa den søndre Side, hvor ikke saa mange Slagtere boe, men Stanken formedelst Vindens Streifen imellem begge Sider af Husene og dens tilbagevirkende Gang, staaer mig ligefuldt i Næsen. Som oftest, naar Vejret er nogenledes got, gaaer jeg ad gamle Kongevej, men naar ieg kommer op til Hjørnet af Professor Magens Hus og vil gaae om til Frideriksberg Alle, møder mig Stanken af en dyb Grøft, vester for Vejen, hvor al Slags Ureenlighed henkastes og Vandet med Vindder og Uhumskhed stedse bliver staaende og raadner, saa at jeg ogsaa frygter at gaae den Vej. Kunde Hr Politiven ikke finde Middel til, at faae dette forandret, for at betage mange som søge Recreation ved fri Luft og Motion, slig Ubehagelighed? jeg foreslaaer: om det ikke kunde blive Slagterne paa Vesterbro befalet, at slagte i Baghusene, istædet for at slagte i Portene til Gaden, og sidste Sted allene at udhænge det slagtede Kjød til fals. Man blev derved ogsaa befriet fra at see det idelige Myrderi, som er mange ubehageligt. Jhenseende til Grøvten da ifald den har nogen Connexion med Grøvten fra Frideriksberg Alle, som jeg neppe troer efter som den meest der er opfyldt, proponerer jeg om den ikke kunde oprenses, og det oprensede bortføres, saaledes at Vandet kunde have Afløb til Communications Grøften ved Professor Magens Sted, eller om denne Grøft ikke aldeles kunde tilkastes, da jeg skønner den er unødvendig. Jacob Ganger.