Berlingske Tidende, 1834-10-24
Paa Børsen i Paris havde den 18de dennes det Rygte fundet Tiltro, at Courerer fra Madrid havde bragt den Efterretning, at Proceres vilde modificere Finantsloven i en for Creditorerne meer gunstig Aand. Paa den anden Side meddeles, efter Foregivende af et Brev fra den 9de netop det Modsatte, at nemlig Proceres-Commissionen vilde andrage paa ubetinget Antagelse af Udkastet og at Kammeret var enigt med Commissionen. Constitutionel, bekjendtgjør, at den er opfordret til at berigtige een af sine tidligere Artikler om Herr Levingstons Mission derhen, at denne, de forenede nordamericanske Staters Gesandt ej er vendt tilbage fra sit Fædreland, men derimod fra Badene i Savoyen, og at han, ikke alene har erholdt nye Justructioner angaaende den americanske Fordring paa Skadesløsholdelse, men at han endog med Bestemthed vidste, at han under ingen Omstændigheder vilde faae saadanne Jnstructioner (nemlig angaaende en Trediedeels Reduction af de 25 Millioner Fr.) Hele den offentlige Opmærksomhed har nu i London, vendt sig bort fra enhver anden, ellers ej uvigtig Gjenstand, og beskjeftiger sig ene og alene med Jldløsen, hvorved hiin Masse Bygninger, der endnu for faa Dage siden indesluttede begge Parlamenterne og Alt, hvad dertil hørte, lagdes i Aske. Alle Blade, fortælle denne Begivenhed paa den omstændeligste Maade, fra første Begyndelse intil Enden, dog uden at noget af dem vil indestaae for Sandheden af det Fortalte. Alene-Courier, fylder otte Spalter med fjorten forskjellige Beretninger; jo meer man læser, jo større bliver Forvirringen. Resultatet maa dog vel omtrent være saaledes: mellem sex og syv bemærkede man først Jlden; men hvor, det angives forskjelligt. Efter Nogles Udsigende brændte det allerførst i Howards Caffehuus, i Nærheden af Overhuset; efter Andres paa en fjernere Punkt, og atter efter Andres, i Kæmnerens Bolig, i Overhusets Fremmed Gallerie o. s. v. Jmidlertid er det vist, at man fra den anden Flodbred først saae Flammerne slaae ud af Lordernes Huus, og det med en saadan heftighed, at man maatte formode, at det alt længe havde brændt indenfor. Strax foer det som et Lyn gjennem hele Staden, at begge Husene, Westminster-Hallen og Westminster=Abbediet selv stode i Flammer, og overalt herskede den største Skræk. Jlden greb imidlertid ustandselig om sig. Jgjennem Gangen, af hvilken man sendte Bud fra det ene Huus til det andet, trængte det fortærende Element fra Lordernes Huus ind i Underhuset. Jnden tvende Timers Forløb stod hele Fronten i lys Lue. Uagtet det klare Maaneskin, kunde man see denne frygtelige Brand flere Miil i Omkreds. For Tilskuerne paa den anden Side af Floden fremstillede sig Jlden især som et stort og gyseligt Skuespil. Fra den ene Ende af Overhuset og langt hen til den anden Ende af Talerens Huus hævede sig een eneste stor Jldsøile, og det glødende Skjær, som denne udbredte paa den ene Halvdeel af Floden og paa Westminsterbroen, hvor en uhyre Masse Mennesker stod sammentrængt, dannede en eiendommelig Contrast med Maanens blegnende Lys paa Vandet, og med de hvide Stene, hvoraf Broen er bygget. Roligheden og den gysende Taushed blandt Menneskemasserne, som dette Skuespil havde lokket hid, var forbausende. Der var en Sammenblanding af alle Befolkningens Classer, og dog hørte man - med Undtagelse af nogle saa spøgefulde Jndfald – ingen Yttring af Glæde over denne ærværdige Bygnings Undergang. Den almindelige Stemning syntes snarere at nærme sig Sorgen og Bedrøvelsen, hvilke rigtignok yttrede sig paa forskjellig Maade: her ved eftertænksom Taushed og hist ved lydelige Yttringer og Raab af Beklagelse. Det Ophøiede, der virkelig laae i det hele Skuespil, syntes at gjøre et dybt Jndtryk paa Gemytterne, og at opvække Beundring, dog blandet med Sorg over Tilintetgjørelsen af dette, de henrundne Aarhundreders Viisdoms og Storheds National-Mindemærke. I Almindelighed er Englænderen højrøstet og larmende ved offentlige Optrin, men her vare alle stille og anstændige. Jkke de stomindre paastaae andre, skjøndt mindre anseete Blade, at følgende Udraab bleve hørte blandt Tilskuerne: See, der flyver jo et Stykke Fattig-Lovsbill i Luften, der løfter Vinden Reform Billen i Vejret!" o. s. v., og at mangfoldige Tyve søgte at drive Haandværket ved denne Lejlighed, og at Soldaterne kun havde sørget for Viinkielderen i et af de brændende Huse. Hvad Tyveriet angaaer, da er det vel uundgaaeligt ved slige Optrin, men Historien og Viinkielderne bliver paa det bestemteste modsagt. Saavel Politie-Embedsmændene, de fire opmarscherte Regimenter, som de, der vare beskjæftigede ved Sprøjterne, blive roeste af Alle, og kun dadler man, at der i Førstningen var Mangel paa Vand, saavelsom paa planmæssig Styrelse af Sluknings-Anstalterne. Blandt de anseete Statsmænd, der vare virksomme paa Brandstedet, synes især følgende Herrer at have udmærket sig ved Jver og Aandsnærværelse: Ministrene Duncannon og Hobhouse, Primier-Ministeren Melbourne, Greven af Munster og Lord Adolphus Fitz-Clarence, (Kongens naturlige Søn). Lord Duncannon commanderede en Deel af Sprøiterne; Hob house reddede mange vigtige Documenter, og Premier-Ministeren sørgede for Ordens Vedligeholdelse. Lord Fitz-Clarence var nær blevet et Offer for sin ivrige Virksomhed. For at redde nogle Documenter, brød han ind i en Bygning, som Luerne alt toge fat i; men Tilbageveien blev ham afskaaret af Jlden, og med Møje reddede han sig ned af en Stige; med frygteligt Bulder styrtede Murene sammen bag ved ham, og begravede en Brandmester, der havde fulgt ham. Ni Personer skulle ved denne Lejlighed være blevne saarede og bragte til Westminster-Hospital, mange flere bleve let saarede og forbundne paa Stedet. Parlamentets og Domstolenes vigtigste Documenter bleve reddede. Lord Auckland, Marine Ministeren, lod med Jilbud hente et uhyre Presenning fra Deptfort, hvormed alle Bøger og Papirer, der laae opstablede i Haven, bleve bedækkede. Hvorledes Jlden egentlig er opkommet, er endnu en Hemmelighed. De, der boede eller havde Beskjeftigelse i selve Parlamentshusene, ere ikke enige i deres Beretninger. – Et Rygte fortæller blandt Andet, at man om Natten fandt nogle Lunter i Taler-Husets Have, der bleve foreviiste Lord Fitz-Clarence.