Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-01-15
Hoste..... 31. Pleuris. 6. Svindsor. 212. Tilsammen 869. Da de Dødes Antal i det Hele var 3459, saa udgjøre deres Tal, der døde af ovennævnte Sygdomme, omtrent 1/2 Deel af det Hele. J Paris udgjorde, efter Bonoiston de Chatcauneufs Jagt tagelser, i Aarene 1816, 17 og 18, de af hine Sygdomme Bortdøde 13,728, altsaa, da den hele Dødelighed var 62,447, 1/2 Deel. Denne Jagttagelse er mærkelig. Man skulde troe, at Kjøbenhavn, hvor Luften den største Deel af Aaret er taget og fugtig, og hvor stærke Drikke nydes i langt større Grad end i de sydlige Lande, de Sygdomme, der især angribe Lungerne, maatte bortrykke langt flere Mennesker. Men Erfaringen beviser dog, at Forskjellen ikke er saa overordentlig stor, og lærer os, at vort Clima, skjøndt høist ustadigt, og derfor, især ved Uforsigtighed, farligt, dog ingenlunde fortjener at kaldes usundt. Asth. ma bortrykkede i Kjøbenhavn 1 af 91, Brystsyge, (Lungesyge) 1 af 6, Hoste 1 af III, Pleuris 1 af 676, Svindsot 1 af 16. Efter den forhen nævnte franske Forfatters Jagttagelse døde i Paris om Foraaret de fleste Mennesker af de anførte Sygdomme, og af Svindsot en Trediedeel flere Fruentimmer end Mandfolk; men i Omegnen døde lige mange af begge Kjøn. Mueligen er det samme Tilfælde i Kjøbenhavn, og Aarsagen kan nok søges deri, at Fruentimmer, især i Hovedstaden, holde sig mere hjemme, og derfor mindre kunne modstaae Veirligets ublide Jndtryk, for hvis farlige Følger de dog ved deres tynde Klædedragt, Dans &c. udsætte sig. Af den anførte Beregning sees, at den værste Fiende, vi her tillands have at vogte os for, er Brystsyge. Den har til alle Tider spillet en Hovedrolle i vore Dødelister. Dens Offeres Tal har, lige fra 1749 indtil nu, altsaa i en Række af over 70 Aar, afvexlet imellem 770 (Aar 1759), som det høieste, og 226 (A. 1774), som det laveste. Efter Kjøbenhavns tiltagende Befolkning synes denne Sygdom ikke at have rettet sig, da den bortrykkede lige saa mange den Gang Staden kun talte 70,000, som da den talte 100,000 Jndbyggere. Aarsagen maa derfor især ligge i Veirligets Forandring og Tilfældigheder. Blandt Barselkoner synes Dødeligheden at tiltage; i afvigte Aar døde 111, istedet for at der i Aaret 1820 kun døde 72. Af 15 bortrykkedes altsaa 1 i Barselseng. Barselfeber har heller aldrig været saa almindelig og i sine Følger saa farlig som nu. Af Nervefeber døde 1820 kun 72, og 1821 derimod 124, eller 1 af 28. Den saakaldte Nervefeber har i vore Dage antaget en ganske egen Characteer, og er som oftest Dødens visse Forbud. Man skulde næsten troe, at de fleste Constitutioner i Forveien ere saa svækkede, at saasnart en Nervefeber indfinder sig, flere Sygdomme slaae til, og som forenede Fiender bringe Lægens Konst til at strande. Jøvrigt gives der neppe nogen Tidsalder, der var bedre skikket til at svække Nervesystemet, end den, hvori vi leve. Higen efter at leve over sin Stand, der gjør saa meget større Udgivter nødvendige, og som naturligviis igjenaffødde store Næringssorger; Drillerier og Nederdrægtigheder, der fra alle Sider lure paa at forbittre Medmenneskers Dage; Stræben efter ved Drik og skadelige Forlystelser at døve Hjertet mod de mørke Udsigter i Fremtiden og den lønlige Kummer, der nager det – alt Sligt kan ikke andet end virke skadeligen paa det hele Nervesystem.