Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen, 1772-03-02
Jndsendt. Min Herre! Jeg veed, De er nysgierrig for at vide, hvad Resolution jeg erholdte, derfor er den og her Ordlydende indrykket: Jeg forundrer mig over, at der er saadanne Jmaginationer krøbet Eder i Hovedet, og end mere, at J fordrister Eder til at fremkomme med Projecter til Reformations Plan i politiske Sager. Veed J ikke AppellieSvar til - - - Jeg raader Eder, bliver inden Jer egne Grændser, og paa Jer egne Sager, saa skal J finde min Naade. Min Herre, hvad skal jeg nu giøre: Skal jeg formedelst denne Correction være taus, eller skal jeg yttre mig og protestere imod Ubillighed? Jeg reserverer mig beleilig Tid. Jeg maa saa sagte viske min Hr. W. dette i Øre, at, naar min Pung voldtages for andres Gield, falder det mig næsten ligesaa smertelig, som nogen blesserer min Honeur, Saa snart mig kom for Øinene Listen paa de Uformuende, og der blev var adskillige, som betale den Contingent, de bør yde, dog antegnet som Skat-Fattig, da randt mig i Sinde den Casus, som tildrog sig samme Tid jeg arriverte hos Dem, min Hr. C., Denne Begivenhed udfordrer min Sats at tilkiendegive; des formedelst nødes jeg at prostituere Dem saavidt. Erindrer De Dem Haandverkmanden N. R., som kom og fordrede Eder for sit Arbeide efter Regning 6 Rdlr., da De gjorde ham det Spørsmaal, Min Ven! har J vel betalt eders Skat i Aar, Manden, som studsede ved denne uventede Qvestion, meente, De ci var berettiget at anmode ham derom; Men De, min Herre! fattede ham pludselig med denne Jnstance: J gode Haandverks Folk haver Tid efter anden temmelig høit formeret os Regningen med eders pro forme Fattigdom, ja end og eders Brødre af samme Stand finder sig betynget af eder, nu haver J Leilighed at betale, alleneste J havde Villie dertil; men det fattes eder og mange eders Lige. See, der haver i 2 Rdlr., gaaer hen og betaler eders Restance, viser mig saa Qvitancen; strax skal J faae de tilgodehavende 4 Rdlr. Saafremt J findes uvillig, skal en liden Epistel til Høivedkommende udvirke saa meget, at de alligevel skal anholdes og decorteres eder; derfor beqvemmer eder, saa skal J fremdeles nyde mit Arbeide. Her saae Manden sig i Knibe ved disse Forelæggelser; des formedelst annammede har de 2 Rdlr. og gik sin Vei. Jmidlertid N. N. var borte, tog jeg mig Frihed at spørge min Hr. C. Det kunde saa paa sere, hvad J fordrede af ham; men om Manden Krav kun havde været 2 Rixdaler? Hvad da Saa vilde jeg ikke have æsket meere af ham, end eller 4 Mark til Skats Erlæggelse, og saaledes per advenant, alt som billigt og taalelig kunde være. Det er dog ret billig, at hvo som vi nyde, bør yde borgerlig Ret; ellers kand Staten, ikke bestaae. Dette maatte jeg bifalde, og syntedette for mig et curiens Kunstgreb, og forekom mig ligesom en Model af Pavens Sanctum Offcium. J det mindste var denne Formular ligsaa tienlig et Middel at indbringe Skatten efter som Jnqvisitionen var at uddrive Kiættere ved Ved denne Tildragelse med Hr. C. og N. N. blev jeg sat i Eftertanke og Opmerksomhed, hvorover de Ord faldt mig ubetænksom af Munden, sigende Denne Passage var værd at indrykke i vore offentlige Blade. Disse Ord, NB. var det De fatte mig paa, og som ventelig vil tilføie mig - -Men i det samme kom Manden igien og fremviis sin Qvitance fra Kiæmmeren, hvorpaa han si sine øvrige 4 Rdlr. med hosføiede Ord: Kier Ven! det er vel honnet at drage et Uhr i Lommen, men det er og ligesaa smukt at bære sig Skatte Billet hos sig, for at vise sig at være ligesaa nyttig en Borger i Staten, som gavnlig for sin Familie. Vel nok, min Herre, svarede N.N. vi kunde vist nok være nyttige Skatte Borg re, naar vi beholdt vor Næring og Brug uforkrænket; men vi præjudiceres paa adskillige Mader, ei allene af Bønhasere, men og ved det, at forfærdiget Arbeide indføres in abundaneeDes Aarsage ere de fleste af os trængende Mæn da vi kunde være velhavende Borgere. OkieVen! sagde Hr. C., herudi ere alle sandelig beklage; thi Sandsynligheden selv vidner dag om eders derved tagne Tab og store Fornærmelse men lider J paa denne Kant, saa lider vi of paa den anden Side igien noget betydeligt af Barqverotterere. Dermed endtes Talen, og N. N. tog Al skeed og takkede for sig; ligesom jeg nu slutter og betænker mig om meere til given Leilighed. Heraf udkommer hver Mandag et Blad fra det bergenske Adresse-Contoir hos O. Brose.