Berlingske Tidende, 1788-02-29
Wien, den 13de Februarii. Den Keiserlig Kongelige Internuntius og befuldmægtig te Minister, Friherre von Herbert Rathkeal, har efter Hs. Keiserlig Kongelige apostoliske Majestæts befaling overleveret den Ottomaniske Port en Erklæring, som herved med deles Publikum Ord til andet: "Det er hele Europa bekiendt, med hvilken Redelighed og Oprigtighed det Keiserlig Kongelige Hof i mange Aar har søgt at vedligeholde et roeligt og godt Naboeskab med Porten, og med hvilken venskabelig Omhyggelighed samme har bestrebet sig for, ved sin Megling at afværge enhver Anledning til et Fredsbrud imellem det Ottomanniske Rige og sammes Naboer. J Forening med sin Allierte gav det Keiserl. Hof atter Frankrige et overtydende Beviis paa denne venskabelige Bestræbelse i Anledning af de sidste imellem Rusland og Porten opkomne Tvistigheder. Billigheden i de Russisk-Keiserlige Fordringer, var efter Tractaternes ordlydende Jndhold umiskiendelig og da Hs. Russisk Keiserlige Majestæt desuden viste sig vil lig til et billigt og mindelig Forlig, saa tvivlede det Keiserlig Kongelige Hof ingenlunde paa, at det jo vilde lykkes sommes og det Kongel. Franske Hoffes forenede Bestræbelser, at forebygge Krigsluens Udbrud og at vedligeholde den forønskte Fred. Saa meget mere uventet og fremmet maae derfore Portens Opførsel forekomme Hs. Keiserlige Majestæt, Langt fra at tage Keiserens og den Kongel. Franske Hoffes velmeente og indstændige Forestillinger i Betragtning, ind rømte den ikke engang den Russisk Keiserlige Gesandt en physiske nødvendig Frist, til at kunde blive forsynet med nye Forholdsregler fra Petersborg. Den forlangte af ham, at har ved et skrivtlig Beviis skulde erklære den med hans Hof oprettede Handelstractat samt Forliget og Halvøen Krims Afstaaelse til Rusland for død og magtesløs, og da han afsloen saadan Fordring, hvis Antagelse langt overstiger en M. nisters Raadighed og Fuldmagt, blev han til Folkeretten aabenbare Fornærmelse ført som en Fange til de syv Taarn. og det Russisk Keiserlige Hof erklæret Krig. Endog i denne Tingenes Forfatning saae Hs. Keiserl. Majestæt endnu ikke al Haab forsvundet til at forebygge virkelige Voldsomheder. Allerhøistsamme grundede dette Haab paa den Forventning, at Porten skulde ved alle i Constantinopel værende Gesandtere, og Ministres forenede Forestillinger lade sig bevæge til igien at sætte den Russisk Keiserlige Gesandt paa frie Fod, give en tilstrækkelig Fyldestgiørelse for den ved hans Heftelse begangne grove Fornærmelse af Folkeretten, og derved i det mindste oprette igjen Mueligheden til en mindelig Underhandling: Men ogsaa denne Forventning har Porten gjort til intet Den har allerede gjort Begyndelse med virkelige Fiendtligheheder, og følgelig sat det Russisk Keiserlige Hof i den uvilkorlige Nødvendighed, ligeledes at gribe til Vaaben, og til sit retfærdige Forsvar at bruge Magt mod Magt. Porten er aldeles ikke uvidende om de paa Alliance og Venskab grundede Forbindelser imellem Hs. Keiserlige og Hs. Russisk Keiserlige Majestæt. De ere ved adskillige Leiligheder blev ne Porten mundtlig forklarede med alle deres nødvendig Følger, og fornemmelig i Slutningen af Aaret 1783 ved en skrivtlig og alvorlig men derhos venskabelig og velmeent Forestilling. Porten har altsaa sig selv ene og allene at tilskrive at Hs. Keiserl. Majestæt, efter at have viist sig i saa mange Aar som en fredelig og god Naboe og efter at have anvendt ved enhver Leilighed de ivrigste Bestræbelser som Mægler, nu seer sig foranlediget og af Porten tvunget til at sætte de Pligter, der paaligge Allerhøistsamme som Hos. Russisk Keiserlige Majestæts troe Ven og Allierte, i den fuldstændig ste Opfyldelse, og at tage en hastig og virkelig Deel i Krigen.