Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-04-16
Peder von Koble har nyligen udgivet: Geschichte des Herzogthums Lauenburg, 432 S. 8vo, et Værk, hvis Jndhold nu, da Lauenburg er bleven en dansk Provinds, maa høiligen interessere danske Læsere. Man seer deraf, at dette Hertug domme først er opstaaet 1227. De oprindelige Beboere af samme var et slavisk Folkeslag, Polaberne kaldede, til hvis Afgudsdyrkelse man kan slutte sig fra de Oldsager, der i Slutningen af det 17de Aarhundrede bleve i Landsbyen Prelliwitz fundne af en Præst, der vilde plante et Træ, og som ere blevne beskrevne af Superintendent Masch. Samlingen, der bestaar af 34 Afgudsbilleder, 29 hellige Redskaber og 6 andre Mindemærker, opbevares nu i Neubrandenburg. Figurerne ere alle af Metal, blandet med Sølv med Jndskrifter af Runer, men tillige med sikkre Spor af græske Bogstaver og Ord. Hos Polaberne var Gudinden Swaden fornemste; hun dyrkedes paa et Bjerg paa en liden De, der endnu hedder Palmberg (istedet for Polabenberg). Historien begynder med Carl den Store og hans Slavekrige. Slottet og Klosteret Racisburg bleve grundede 1063 af Gottschalk, Udos Søn, der ved sine Forfølgelser mod Christendommen blev dens ivrigste Gjenopretter. Først under de Sachsiske Keisere og Hertugerne af den Billingiske Stamme, søgte man at betvinge Jndbyggerne og indføre Christendommen; da stiftedes et Bispedømme i Wagrien. Skattenes Oppebærelse forbittrede Slaverne, og foranledigede 1018 en almindelig Opstand, der strakte sig fra Oder til Elben, og havde alle Kirkers Ødelæggelse i Slaveland til Følge. 1066 blev Gottschalk myrdet i en ny Slavekrig og Klosterets Abbed Ansverus fristede med sine 15. Munke Martyrdøden. Slaverne overgave sig den Gang til den mægtige Fyrste Cruco paa Rugen, men hans Søn Gottschalk Heinrich flygtede til Danmark, og fandt 1105 ved Understøttelse af Crucos unge Gemalinde Slavina Leilighed til at myrde den gamle Cruco, og i det han formælede sig med Slavina, at sætte sig i Besiddelse af Landet, og, understøttet af Hertug Magnus af Sachsen, at forsvare sig mod Slavernes Opstand. Mange Forsøg til Christendommens Gjenindførsel vare uden synderlig Virkning, og da han 1126 døde, gik allerede tre Aar efter ham hans Stamme ved indvortes Splid til Grunde, og Keiser Lothar forlehnede nu Knud, Hertug af Sønderjylland, med Heinrichs Lande og Obotriternes Rige. Dog, allerede 1131 blev han myrdet; i Poladernes Land reiste en indfødt Fyrste, Pribislaus, en Fiende af Christendommen, sig; men paa den geistlige Micelins Raad befæstede Lother Alberg, der nu kaldes Siegeberg; byggede en ny Kirke ved Bjergets Fod, og indsatte en Hermann som Borg greve. Den første Greve i Ratzeburg var Heinrich von Badeweide. Han var forhen Greve i Segeberg og Holsteen, men maatte, ved et Forlig, afstaae dette til Grev Adolph den Anden af Holsteen, fik derimod Raceburg med Polabernes Land til Erstatning, og blev dermed af Henrik Løve forlehnet, som et sachsisk Grevskab. Saaledes blev siden Midten af det tolvte Aarhundrede Polabernes Land for stedse et tydsk Gebet; ogsaa det gamle Navn forsvinder, da det ny Grevskab fik sit Navn efter Hovedstaden. Den indbefattede de tre Landskaber (circulos) Ratzeburg, Wittenberg og Gadebusch, samt Fogderiet Møllen og nogle mindre Parceller. Heinrich af Badeweides Efterfølger var 1164 hans eneste Søn Bernhard, den Første. Jndbyggerne bleve nu germaniserede, hvortil især de tydske Colonisters Jndvandring fra Vestphalen og Nabolandene bidrog, hvilket ogsaa var Aarsag til, at Livegenskabet ikke indførtes hersom i Mecklenburg. Fra Aaret 1200 af er Lauenburgs Historie aldeles sammenflettet med Heinrich Løves, og derefter med den danske. Det næstfølgende Bind af Værket kommer til at indeholde den Hertugelige Historie.