Den Vest-Sjællandske Avis, 1829-02-28
Det er en Glæde at Kongen af Frankerige har givet den Forsikkring i sin Tale ved Kammernes Aabning, at det ikke vil komme til Krig i Europa; thi ellers kunde man befrygte at det Engelske Ministeriums uventede Beslutning, at indvilge Katholikernes Emancipation var foranlediget af den erkiendte Nødvendighed ikke at være generet af indenlandske Tvistigheder ved den Crisis, som finder Sted i de udenlandske Forhold. Blokaden for Dardanellerne gik imidlertid for sig uden at provocere det Engelske Cabinet til nogen Modstand, da, som Ministeren Hr. Peel bemærkede nyeligen i Underhuset, den Russiske Keisers Erklæring ikke at ville betiene sig af fine Rettigheder til at handle som en krigførende Magt i Middelhavet, og som havde foranlediget Kongen af England til sin bekiendte Yttring i Throntalen i Fior, ikke var en Følge af en afsluttet Overeenskomst; men af Keiserens frievillige Erklæring. - Den Polske Greve Matuschevitsch, som skal besidde Greven af Nesselrodes hele Fortroelighed, vedbliver i Stilhed at fortsætte de vist lige saa vigtige, som ubekiendte Underhandlinger som ere ham overdragne; man siger, at han skal være afsendt til London, fordi den Russiske Ambassadeur i Paris Greve Potz 30 di Borgo og i London Fyrste Lieven skulle have ønsket, at det Russiske Ministerium vilde ved en extraordinair Gesandt overtyde sig om det Engelske Cabinets sande Sindelag, hvilket bestræber sig for at faae den Græske Sag bielagt for derfor at faae Freden i Orienten bragt tilveie. Man vil vide, at man skal i England være i en høi Grad bleven afficeret over denne Krig fra det Øieblik at man der erfarede Var nas Erobring; da denne Stad ligger saa nærved Constantinopel og den Russiske Flaade hersker paa det sorte Hav. Siden Lord Overcommissionairen paa de Joniske Øer har faaet Ordre at eftersee Forsvarsanstalterne paa disse Øer, er den politiske Foruroeligelse taget til. Man forventer nu med Vished at der vil snart ankomme en Engelsk og Fransk Ambassadeur til Constantinopel; men dog som man siger, blot forat regulere de Græske Anliggender, hvormed ogsaa de tre Ambassadeure i Neapel skulle vedvarende beskiæftige sig. (Dog hedder det, at Hr. Stratford Canning vil paa en kort Tid afreise til England.) Men hvad Freden imellem Rusland og Porten angaaer, saa vil Keiseren vel være meget villig til at række Haanden til Fred, men han vil gjøre det allene og uden Mægler; og efterat alle Magter have erkiendet hans Besværingers Gyldighed og hans retfærdige Sag er bleven hele Christen dens, saa vedbliver han, ved sin Beslutning, kun at ville underhandle om Fred paa en sikker Basis, og som er angiven i hans Krigsmanifest og i Greven af Nesselrodes Skrivelse til Storvezieren (det er artigt nok at det er indrykket som officielt i mange Franske Blade, at alt hvad der fortælles i offentlige Blade om den Hensigt hvori Hr. Jaubert er afsendt til Constantinopel er ikke andet end Gisning. At man i Rusland belaver sig paa alt giver sig tydeligt tilkiende, der skal herske stor Virksomhed i Marineanstalterne i Kronstadt. Og selv fra Wien berettes nu ogsaa, at Tilberedelserne til den Russiske Armees Forpleining ere umaadelige, og at den Virksomhed som hersker i Troppernes Reorganisering overstiger alle Forestillinger; General Greve Diebitsch tilligemed Storfyrste Michael forventes med det første til Armeen. Ved Fornyelsen af en saa frygtelig Krig, som den der forestaaer i Aar imellem Rusland og og Porten, ved den erkiendte Vanskelighed i at bringe en Udsoning til Veie imellem de krig førende Magter, er det interessant, for at giøre sig en Forestilling om hvad Udfaldet vel kan blive af denne Kamp, eller og hvilket Resultat man vel derved kan have for Øie, at opfange de Yttringer, som udkastes af og til i de offentlige Blade, og som vel undertiden kunne være udsprungne af en diplomatisk Kilde. Saaledes har man nyelig læst følgende Betragtninger: Naar først en sikker Garantie erholdes for Seil ladsen paa det sorte Hav, saa vil Donaufloden kunne blive bragt i Forbindelse med Europas Hovedfloder og Udsigter til umaadelige Handels fordeele blive aabnede for Tydskland og det hele Europælske Fastland, uden at befrygte Storbrittanniens Herredømme paa Havet. Ved Russernes Seiervindinger over Tyrkerne vil Asien og Europa blive bragt i en Handelsforbindelse, som maae berige alle Fastlandets Stater. Der er ingen Grund til at befrygte at Rusland ved denne Forandring i Handelens Gang skulde blive for riig og mægtig og derved farlig for det øvrige Europa; de øvrige Cabinetter burde meget mere understøtte en saadan Plan, som vil geraade til deres egen største Fordeel. Naar Culturen aabnes en nye Bane mod Østen, saa vil Rusland blive beskiæftiget paa een for det Hele Europæiske Statssamfund høist velgiørende Maade og bedst blive afholdet fra alle Foretagender mod det vestlige Europa. Tyrkiets Erobring burde ikke sætte Ruslands Fiender i Skræk, thi Rusland vilde i Sekler da have nok at gjøre med at befolke og cultivere disse store Lande. Jntet kan være mere velgiørende for Europas Rolighed end at Ruslands Virksomhed forflyttes til Sydost. Men den Russiske Keiser har desuden erklæret, at Erobring er ikke hans Formaal; han forlanger kun en Garantie for sin Handel. Erholdt dan nu denne enten ved at Castellerne ved Bosphorus og Dardanellerne bleve sløifede, eller selv ved at disse Casteller bleve besatte af Russiske Tropper, saa vilde Tyrkiet blive ligesaa lidet tilintetgjort derved, som Spanien er blevet det ved det at England er kommet i Besiddelse af Gibraltar; eller det Birmanske Rige er blevet det fordi Englænderne have besat dets vestlige Kyster. Jkke heller kunde det skade Europas Sikkerhed dersom Grækenland bliver gjort til en anseelig Stat, da det endog vilde blive til et nyt Værn imod Rusland. Europas Stolthedsfølelse ved at have betvunget Napoleon vilde ikke have nogen Betydning, naar det skulde blive Resultatet deraf, at Barbariet og Despotismen skulde soutineres i sine gamle besiddelser, og Handelens og Civilisationens Fremskridt skulde giøres umuelig; men Guds Haand er virksom, og sørger for at Verden ikke gaaer i Staae. Den opvakte Kæmpe vil ikke lade sig skrække eller dysse i Søvn; det er hans Natur at gaae fremad; men det er let at giøre ham til sin Ven og at drage Fordeele af hans Anstrængelser. Man maae forstaae Tidens Tegn og handle i Overeensstemmelse med dem. Den store Kamp slumrer, men den sover ikke; midt under en Kulde, som i Moldau er steget i Januar Maaned til 23 Grader høres Vaabnenes Bragen. Den Tyrkiske Garnison i Gjorgevo har ifølge de nyeste Efterretninger fra Vien vovet et Udfald; men som har kostet den mange Mennesker. Et Dragonregiment, som General Langeron havde forsynet med Landser, skal ved denne Leilighed have med saa megen Heftighed angrebet det Tyrkiske Cavallerie, at Garnisonen af Frygt for at Russerne skulde tilligemed de flygtende Ryttere trænge ind i Fæstningen lukkede Portene i for dem, saa at de bleve nedsablede udenfor Murene. J den Journal, som udkommer i Odessa, er bekiendtgjort en Beretning fra Armeen af 15de Januar. General Greve Suchtelen har indtaget Tschernovodi og befæstet Staden (den ligger Sønden for Donau) hvorfra han op snapper de Tyrker, som vove sig ud af Silistriafor at fouragere. De christelige Jndvaanere i Silistria tage Flugten til Russerne og forsikkre: at der finder megen Desertion Sted blandt Garnisonen, at Cavalleriet er smeltet sammen til 600 Mand, som blot leve af at udplyndre Omegnen. Garnisonen arbeider paa Fæstnings værkernes Reparation, den lider Mangel paa Meel. Communicationen med General Rüdiger i Basardschik og General Roth i Varna er frie; Russerne soutinere godt deres Stillinger paa den høire Donaubred og ere vel forsynede. Det ero brede Broehoved ved Nikopolis var en nye stærk Fæstning ved Navn Kale. Det var Gen. Bergmann, som erobrede den, imedens General Mulanovsky bemægtigede sig Forstæderne til Staden, Turnul, disse Forstæder have Russerne dog igien forladt den 29de Januar og concentreret sig ved Simnitza, men Kale holdt de endnu besat. Den Russiske Armee i Vallachiet skal være 45000 Md. stærk. – Jmedens disse Krigsbegivenheder foregaae i Europa passere andre i Asien: General Emanuel betiener sig af Vinteren til at angribe og betvinge de oprøriske Beboere i de Caucasiske Bierge, som ikke saa godt kunne og Vinteren som om Sommeren søge et Tilflugtsted i deres Biergkløfter; disse Nationer have desuden tabt Modet siden General Paskewisch Erobringer og den ene Stamme efter den anden underkaster sig den Russiske Keisers Scepter. – En herlig Udsigt aabner sig for Rusland til at forskaffe de mangfoldige Biergegne, som det er kommet i Besiddelse af befolkede paa en fordeelagtig Maade; thi en Schveitser-Colonie er allerede i Flor i det sydlige Rusland og mange Schveitsere ville til Foraaret begive sig til Odessa for at etablere sig ved det sorte Havs Bredder. - Schveiserne tager man gjerne imod i Rusland; men ikke Jøderne, og det er nyeligen bleven forbudt at ikke engang Jøderne i Polen maae indvandre i Rusland.