Jyllandsposten, 1838-12-31
yllandspoten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Nr. 5. Mandag den 31te Decbr. Maa trykkes. Fleischer. Er det vel muligt, Aaret alt til Ende, Har Verdenshjulet i sit vide Sving. - Hvis Jil og Flugt alene Gud kan kjende Alt gjennemrullet Firmamentets Ring? Er borte de Minutter, Timer, Dage, Som Aarets Morgen nylig os frembød: Er intet af den gyldne Tid tilbage, Som Kraft i Tanken, Haab i Hjertet gjød, Har den bevinged Tid alt Timeglasset vendt, Afmeiet med sin Lee det gamle Aar, Og i Forglemmelse for evig Aaret sendt, Hvis Minder venlige kun Tanken naaer, Nytaarsaften 183. Ja gid den Skik, som yndes maa af Alle, Blev brugt alt over Land og alle Flækker, Til kraftig Stræben frem den vilde kalde Det nye Liv, som Nytaarsnatten vækker, Nei, Venner, een Dag er endnu iaar, End ruller Kloden ud sin Bane rundt, End dumpe Slag fra Klokken ikke slaaer, Hvor al Naturen lullet er i Blund! Hvad Blund? Hvo sove kan i saadan Stund, Mens gamle Aar sig vexler med det nye? Nei Brødre, priser Gud i Nattens Stund, Som Folket hist i nære Frænde Bye, Ved Fakkelskin den høitidsfulde Sang, Jstemmes her: "Des Jahres lette Stunde", Og naar i Natten Kirkeklokkens Klang, Det tolvte Slag forkynder, findes Jngen blunde. Tilbageblik paa Aaret 1838. Jntet Beviis er mere afgjørende for den Sætning, at Agerdyrkningen er Danmark Hovederhvervskilde, end den relative Omstændighed, at blot eet frugtbart Aar, der endog følger efter flere Misværtaar, som en velgjørende electrisk Jld kan gjennemstrømme vore samtlige Næringsstænder og, ihvorvel svagt, dog forendeel opreise det Haab og det Mod, som er den arbeidende Folkeklasse saa ubetinget nødvendigt for under Møie og Anstrængelse at opnaae det Maal, der nærmest tilsigter Dækning af de løbende Skatter og Udredelser af de Byrder, der gaae forud for Erhvervet af det daglige Brød. Men kan blot et godt Aar saaledes kjendeligen indvirke paa den arbeidende Folkemasse i Landet: til hvilken Stat - spørge vi - kunde da ei vort Danmark bringes, naar Agerdyrkningen i Landet naaede den Fuldkommenhed, hvortil dets fortrinlige, ja mageløse locale Forhold i saa mangfoldige Henseender gjør det skikket; og til hvilken Cultur lader det sig ikke hæve? Men endnu er det saa uendelig langt fjernet derfra, og man maa undres over, hvorledes man her stedse kun bliver staaende ved Anpriisninger af de unægtelig mange veldædige Fremskridt, der til Landbrugets Fremme ere indledede, men som meere eller mindre kun gaae den langsomme Sneglegang, uden at der engang bliver foreslaaet Forholdsregler, som, rigtigen udførte, vilde lade vort forgieldede Fædreland i landoeconomisk Henseende spille en prima Donnas Rolle i Europa, og om stakket Tid opreise de ønskeligste Resultater for Land og Rige, det sikkreste Middel til Afbetaling af den Gield, som nu i dybeste Fred stedse tiltager i bedrøvelig Progression. Dog det er ei vor Hensigt dennegang at udtale os herom, vi ville kun med disse Linier kaste et Tilbageblik i Aarets sidste Dage paa den runde Velsignelse, der udgik trindt over Landet ifølge den Høiestes Viisdom, og saaledes glædeligen paaskjønne de Følger, som vi deraf see udgaae, og som maae glæde hver Fædrelandsven at vide og kjende. Hvo der i Jylland har hørt, seet og fornummet den Jammer, Beklagelse og Elendighed, som i 3 Aar hjemsøgte denne Provindses Beboere (og som jo vistnok ogsaa forendeel har ramt vore kjære Brødre hiinsides Belterne), Han har vistnok havt Leilighed nok til at gjennemskue et Lands Nød i dets sørgelige Skikkelse; ja i en saadan, at var det 4de Misværtaar fulgt paa de forudgangne, vilde vor Regjering mulig have været nødsaget til at paabyde en extraordinair Stændersammenkaldelse for at beraadslaae om Nødvendigheden af et nyt Statslaan, for at afvende Ulykken, som truede. Naar der i en Provinds, hvorfra aarlig til Statskassen indstrømme flere Millioner alene for Skatter, befindes en Brødmangel - denne et Kornlands Fattigdoms Fattigdom - af det Omfang, at der flere Aar efter hinanden udfordres en Jndførsel hvert Aar af mellem 2 og 300,000 Tønder, Rug og Byg, naar i samme Aaringer den frygteligste Fodermangel overløber det Hele, og Qvæget i Tusindtal omkommer af Sult, samt Faar og Lam styrte i langt større Forhold, foruden almindelig Mangel paa Sædekorn, da kalde vi Nøden stor og overhængende og begribe næsten ei, hvorledes disse Tilbagestød kunde forvindes af en Provinds ved Hielp af egen Kraft, uden betydelige Offere fra Statens Side, hvoraf dog ingen, ja aldeles ingen ere blevne anvendte, og hvorom mærkeligen nok kun et Forslag blev bragt paa Bane, under forrige Stænderforsamling, som dog ei gik igjennem, og aldeles ingen under den sidste Og hvilket Tab udstod nu ei ligeledes vor Handelstand i Provindsen, hvis nærmeste og sikkreste Handel er begrundet i den Omsætning, som Tilførselen af Landboernes Producter medfører, og som i disse Aar aldeles geraadte i Standsning? Ei at tale om, at Trykket i samme Forhold forplantede sig paa den Søefarende og Haandværkstanden, ligesom paa den hele Statsmaskine, hvis Grundvold nu engang i Danmark er og bliver Agerdyrkningen. - Tilvisse vare disse Tab baade forden jydske Landboe og Handelstand af indgribende Virkning; ja endog af saadan Betydning, at vi meget tvivle om, at man paa høiere Steder kun nogenlunde har kunne danne sig et tydeligt Begreb derom; ligesom man ogsaa de offentlige Blade forgiæves har umaget sig med at gjendrive Beretningerne i Anledning af dette Nationaltab, som aldeles ei ved Beregning er bragt for Lyset eller kommet til almeen Kundskab. Dog Hielpen kom, da Nøden var størst. Landmanden fik iaar sine Lader fulde, Pleilen kom til at gaae paa det varme Loegulv, Brødet havde man dog i Huset, Kornvognen ruller atter til Axeltorvet, og Sæden bliver af vor Handelstand godt betalt. Vore Efteraarsmarkeder vrimlede i alle jydske Handelstæder paany af vor flinke Landbostand, som i broget Mængde iaar gjorde Jndkjøb, hvortil man de foregaaende Aar næsten ei saae Spor. Kjøbmandens Kræmmerhuse kom igjen paa Gled, og overfyldt var næsten hver Boutique. Hertil kom nu den store Fordeel, at de jydske Hestemarkeder i dette Efteraar faldt saa saare heldigt ud, idet dervar betydelig Concurrence af udenlandske Kjøbere, som til gode Priser betalte saavel Valakker som Hopper. Tillige blev den jydske Uld iaar meget vel betalt, hvortil forendeel det nyoprettede, hensigtsmæssige Uldmarked i Randers bidrog, og hvis Freqvents til Foraaret, sikkerlig vil blive stor. Endog Efteraarsstubbene, som den i November Maaned sig indfindende Frost forbød at pløie, bleve nu senere i den gunstige December mange Steder bestilte til stor Gavn for Bonden, og Ploven gik endnu til Juleaften. Uden derfor nu i mindste Maade, som flere af vore jydske Deputerede ogsaa bemærkede i sidste Forsamling, at burde under Behandlingen af Landets Finants sag tage den Omstændighed i Betragtning, om indeværende Aars Avl tegnede godt eller slet, da saadant Hensyn vistnok lidet vilde influere paa Finantsernes Status, for derefter at bestemme, hvorvidt Besparelser i Statstyrelsen kunde være nødvendige eller ei, er dog ved Udgangen af Aaret den Beroligelse allerede stor, at Himlens Velsignelse standsede mangt et Suk, lettede mangen Bekymring, og indgjød atter Meningmand et Haab, som opmuntrede til ny Virksomhed og Stræbsomhed. - Med Tak og Priis ville vi derfor gaae Aarets sidste Timer imøde og istemme det Ønske, at den høieste Regjering heroventil atter næste Aar vilde høre vore inderlige Bønner, og lade sin Velsignelse tilsmille alle Danmark Sletter, (Jndsendt.)