Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1802-09-20
Den 10 Aug, var Bonaparte atter i Senatet, imedens Minister Tallerand aflagde Beretningen om Udfaldet at Adjutant Hulling Sendelse til Algier. Han oplæste derved tillige Bonapartes Brev til Deyen, saavelsom dennes Svar til Bonaparte. Bonapartes Brev begynder saaledes : "Bonaparte, første Konsul, til den meget høie og glimrende Dey af Algier, som Gud opholde i Held og Hæder. Derpaa meldes, at han skriver til Deyen selv, da han veed at hans Ministre bedrage ham. Hernæst fremsættes Deyens Synderegister : en fransk Officeer var paa Rheden ved Tunis bleven pryglet af en algiersk Reis at der endnu fattedes over 150 Md. af det franske Skib, der sidste Vinter strandede ved Algiers Kyster og at disse skulde sendes tilbage til Frankerig. Tillige beder Bonaparte ham, ikke at troe de af hans Ministre, der ere Frankerigs Fiender, hvorhos han forsikrer Deyen, at Gud har besluttet, at Alle, som ere uretfærdige imod ham (Bonaparte) skulle straffes. Til Slutning fordrer han ogsaa af Deyen, at respektere den franske, saavelsom den italienske Republiks Flag, da ogsaa denne sidste havde valgt ham til Overhoved o. s. v. Dette Brev besvarer Deyen Punkt for Punkt. Det lyder indholdelig saaledes : I den eneste Guds, vor Herres, den ophøiede og glimrende Herre, Mustapha=Pachas, Deyen af Algiers Navn, som Gud lade blive i Ære. Til vor Ven Bonaparte, den franske Republiks første Konsul og den italienske Republiks Præsident Jeg hilser Dig, Guds Fred være med Dig. Hernæst min Ven, melder jeg Dig, at jeg har faaet og læst Dit Brev. 1) Du klager over Reis Alt=Tati. Omendskiønt han er en af mine Joldacher, vilde jeg dog lade ham henrette, men Din Vekil bad for ham. 2) Du fordrer den neapolitanske Polare af mig, der, som Du siger, blev taget under Frankerigs Kanoner. De Efterretninger, Duhar faaet desangaaende, ere urigtige; men ikke desmindre har jeg opfyldt Dit Ønske. 3) Du forlanger et nedpolitansk Skib, der var udløbet fra Corfu med fransk Fragt man har ikke funden noget fransk Dokument paa Skibet. men efter Dit Ønske har jeg overleveret Mandskabet til Din Vekil. 4) Du forlanger Straf for den Reis, den her har opbragt 2 franske Skibe. Efter Dit Ønske har jeg afsat ham, men melder Dig tillige, at mine Reis ikke kunne læse de europæiske Bogstaver. De kiende blot de sædvanlige Passer og de franske Krigsskibe maae derfor ved et eller andet Signal give sig tilkiende for mine Korfarer. 5) Du forlanger 150 Mennesker, der, som Du siger, skulle være i mine Stater. De er ikkeeneeneste af dem. Gud har villet, at disse Folk skulde omkomme. Det har gjort mig Ondt. 6) Du siger at der gives Menneskeer, der ved deres Raadslasøge at adskille os. Vort Venskab er fast og gammelt, og alle de, som ville sætte Splid imellem os, skulle ikke udrette Noget. 7) Du forlanger at jeg skal være en Ven af den italienske Republik. Efter dit Ønske vil jeg respektere dens, ligesom det franske, Flag. Havde en Anden gjort mig et saadant Forslag, saa havde jeg ikke antaget det for 1 Million Piastre. 8 Du har ikke villet give mig de 200,000 Piastre, som jeg har fordret af Dig. Giv mig dem eller giv dem ikke og vi blive stedse de samme gode Venner. 9. Jeg har nu givet Dig Satisfaction i Alt hvad Du har forlangt, nu maae Du ogsaa giøre det Samme. Jeg beder Dig altsaa at befale, at de Nationer, der ere mine Fiender, ikke kunne fare med Dit eller den italienske Republiks Flag, for at der ikke skal opstaae nogen Stridighed imellem os, da jeg stedse vil være Din Ven. 10) Jeg har befalet mine Reis at respektere det franske Flag til Søes og skal straffe den første, der opbringer det i min Havn. Naar der i Fremtiden kommer os noget imellem, saa skriv kun lige til mig selv og det skal nok blive afgjort i Mindelighed. Jeg hilser Dig. Gud lade Dig blive Ære. For at ære Bonaparte, modtog Deyen, ganske imod Sædvane, de franske Officerer og Brevet i sine Hau gers prægtigste Kiosck. Foruden de Franske har han og saa at alle italienske Slaver i Frihed. Da han hørte paa den franske Garderofficeers Forredrag, blev han saa ivrige at han paa Øieblikket vilde hugge Hovedet af den algierske Kapitain, der havde forseet sig imod et fransk Skib. Hvor vilde det ikke være forvovent, sagde han, at sætte os imod ham, der holder Herrens Sværd over vort Hoved. - (Kun Skade at de andre Magter i denne Henseende bære Sværdet forgiæves, da det nok nu herefter vi komme til at gaae som forhen, at de andre Nationer enten maae hønse eller og falde i de glimrende Deyers kulsorte Slaveried. Efter Forlydende skal Bonaparte ligeledes have bragt Deyen af Tunis til Raison; men Officielt haves Jntet desangaaende.