Jyske Efterretninger, 1767-10-09
Mon denne Kok har lavet Suppe før For skikkelige Folk. Jeg vedde tør, Hans Pas er falskt, er det den Prøve, han skal vise. Ney, svarede Phillander, Neyl Min Engel, denne Suppe ey Er alt for salt. Man snarere kan sige, At han har glemt at komme Salt deri. samme En End aldrig smag de jeg dens Lige. Salt bedre er, end anden Kryderie. Kort sagt: Man bar den ud, som den var haaren indEn Ret Karudser derpaa indfandt sig. Den var ey heller lavet efter deres Sind, Endskiønt den var anrettet nydelig. O! hvilken Sauce! Fruen sagde. Ja det er sandt, Phillander svarede, Den er saa tyk, jeg den ey spise kand. Ney, sagde Fruen, den er jo som Vand, Hvor er den Kok et uselt Kræ. De ikkun lidet af den smagede. Saaledes gik det heele Veyen frem, Der ingen Ret kom ind, som anstoed dem. Og Dommen blev, han Mad ey kunde lave, Men skulde strax sin Afskeed have. Hvad, kunde ikke denne Kok Saa lave Mad, den To kan smage; Hvor skulde en Skribent behage En større Hob, en talrig Flok! Fortsættelse af Samtalerne om Philosophien. (See Nr. 33.) Jo længere jeg hører ham tale om Philosophiens gamle Lærmestere, jo meere opvækkes jeg til Medynk over dens slette Skjebne; Jeg troer Philosophien ligesom alle andre Ting i Verden at underkastes af Menneskenes adskillige Daarligheder, adskillige slette Forandringer. Den Forandring, den i sær fik under Aristotele, da Jndsigt og Kunst hos ham forenede sig allene til at tvinge og indskrænke dens Yndighed og almindelige Nytte, kan jeg let forestille mig, efter Fortælling, den vanskelig nogensinde kunde glemme, naar hans Kunst havde med Philosophien sigtet til almindelig Nytte, og ikke til at gjøre sig sælsom frem for alle andre, da tænker jeg og, hans Lærdomme maatte blive meere forstaaelige og behagelige; Hans Jndsigt ved en flittig Læsning synes mig allerbest at kunne have viist sig ved at udvælge de beste af Philosophernes Meeninger, og ikke lade sig forføre enten af Stolthed til at giøre sig særskilt fra andre, eller af Fordomme til at fæste sig for fast ved andre; Dette, tænker jeg, vilde være den trygeste Vey for saa vel ham som enhver sand Elskere af Philosophien. Hun har gandske Ret, Madame, svarede jeg, og ved det, hun her siger, leder hun mig til at erindre, at der og i Philosophiens Græske Alder fandtes nogle Philosopher, som ikke Sloge sig til nogle af foromtalte Secter i sær, men søgte Sandhed, hvor eller hos hvem de kunde finde den, samme bleve kaldte Electici eller Vælgere, hvoraf der og siden i Philosophiens Scholastiske Alder fandtes en stor Deel iblant Romerne, som saaledes søgte den trygeste Vey til Sandhed. Scholastiske. - Jeg gyser ved at høre det Ord, sagde Fruen med en underlig Mine, saa har der været en særdeles Alder for Philosophien, som man har kaldet den Scholastiske Alder. Hidtil iblant Grækerne har været Scholastisk, nok, i sær under den strænge Skolemester Aristoteles; Siden han har underrettet mig om Philosophiens første Alder iblant Barbarer, hvilken Alder, jeg kan tænke, er den, han kalder den Barbariske Alder, og siden iblant Græker, som kaldes den Græske Alder, saa maae jeg bede, han kortelig underretter mig om dens Schollastiske Alder. Dersom ikke min Fortælling, svarede jeg, om slig Philosophiens Alder skulde foraarsage en ubehageligere Fornemmelse hos hende, end samme Alders blotte Navn vise sig nyeligen at virke; Da vilde jeg gjerne begynde en Fortælling, som kunde blive ligesaa vidtløftig som Fortællingen i 1000de og en Nat, og maaskee ligesaa ubehagelig og unyttig for hende at vide; Dog, at hun ikke skal tænke, at jeg saaledes taler for at skiule Uvidenhed herom, saa vil jeg efter hendes Begiering kortelig fortælle dette: Da Philosophien endelig ved Tidernes Forandring fik Leylighed til at slippe ud fra Grækerne til Romerne, saa Rom blev nu for den det, Athenen var tilforn, saa fandt den der i nogle Aarhundrede ligesaa mange adskilte Elskere og Tilhængere, som den tilforn i Grækenland havde havt Skolemestere; Thi nogle yndede hos den meest af dens forrige Læremesteres Lærdomme og Læremaade, og lode sig aldeles deraf indtage; Andre derimod en andens; Nogle søgte Neutralitet, og ikke Sloge sig til noget vist Par Ss 3 tie nie af disse stridige Secter, hvorved de hos dem alle med en sikker Frihed kunde søge Sandhed; Siden efter begyndte Krigs Uroligheder i Jtalien, hvilke, ligesom de forstyrre og ødelegge alle andre Ting, saa og Videnskaber og Konster; Philosophien blev herved landflygtig og ubekiendt.