Berlingske Tidende, 1831-09-22
Tyrkiet. Fra Constantinopel skrives under 10de August: "Alle rede længe har den Tendents været herskende, at gjøre Ende paa de i Statsbestyrelsen begyndte Reformer og vende tilbage til de i denne og i Nationens Aand dybt indgroede Vedtægter. Divanet beskjeftiger sig hermed, og snart ville vi see Porten være kommen tilbage til det samme Punkt, paa hvilket den stod for otte Aar siden og som Sultanen forlod under personlig Fare, for som han meente, at civilisere Landet. Men Civilisation kunde han blot forberede ved at underkue Janitskarerne og Ulemaerne, der paralyserede hans Magt. Med Janitskarcorpsets Undertrykkelse lykkedes det ham paa den grusomste og umenneskeligste Maade, dog ikke aldeles, thi endnu leve mange af deres Tilhængere. - Det uheldige Udfald af Krigen med Rusland, Tabet af Grækenland og adskillige Provindser i Asien, opvakte atter Rytteriets Aand hos et Folk, for hvilket ægte Civilisation er ganske fremmed. Det mægtige Partie forstod snildeligen at bibringe Tyrkerne den faste Overbeviisning, at Rigets Undergang var uundgaaeligt, dersom de miskjendte Koranens hellige Bud og vandrede paa den politiske og religiøse Reformations syndige Vei; og at det derfor var paa høi Tid, at vende tilbage, forsage de farlige Theorier, som en ond Genius havde indgivet Sultanen og føre ham tilbage til de gamle Regjeringsprinciper. - - Hvo den var Øjevidne til den sidste skrækkelige Jldebrand i Constantinopels for det meeste af Christne beboede Forstad Pera (hvilken Jldebrand gav den allerede sjunkne Europæiske Handel paa Levanten det sidste Stød, thi Tabet af det store Vareforraad i Magazi, nerne, der tilhørte de Engelske, Franske og Jtalienske Handelshuse, er uberegneligt), maa have overtydet sig om den herskende Stemning og tilstaae, at der er skeet et saa vældigt Brud paa Sultanens Magt, at han nu ikkun har at vælge mellem Døden og et hurtigt Tilbageskridt til det Gamle. Med skadefro Glæde morede Tyrkerne sig ved Synet af denne gyselige Scene, og raabte triumpherende til de Ulykkelige, af hvilke Mange havde mistet deres Slægtninge og hele Formue: "Det er Eder vel undtliDet er den retfærdige Strats hellige Jld for Eders Daad ved Navarin ; det er Prophetens Gierning, som svinger Hevnens Fakkel over Vantroe og Frafaldne, at de maae lære, hvad hans Ord byder: ei at forærme Riget eller smigre de Vantroende, Disse Trudsler bleve, al Sultanens Magt til Trods, ledsagede af et Barbarie, for hvilket Menneskefølelse intet Navn har ; med væbnet Haand holdt Tyrkerne Sprøiterne tilbage, der vare bestemte til Slukning, og joge de Christne fra Brøndene, af hvilke de vilde øse Vand. Det er høist sandsynligt, at Jlden var paasat, og meget at frygte, at Branden vil fornyes i Constantinopel, selv, dersom Sultanen ikke snart opgiver sine Reformer. Vistnok vil han ene derved ikke tilfredsstille den offentlige Mening, der for enhver Priis fordrer Grækenlands Gjenerobring, og dertil lover Porten enhver Understyttelse af Folket. Dersom Grækenland ikke inden føje Tid constitueres efter de Londonske Conferencers Tilsagn, og dets indre Tvistigheder vedvare, saa har det en ny Invasionskrig at vente. Gid de store Magter vilde forbarme sig over Grækernes Skjebne, og snart skjenke dette ulykkelige Folk en Konge.