Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-15
Hertugen af Castiglione, (Augereau, Fransk Rigsmarskal og Storkors af Æreslegionen, er en Søn af en ringe Konstner i Paris. Han tog Tjeneste blandt de neapolitanske Tropper, og tjente der som Soldat indtil 1787. Efter Aaret 1792. indtraadte han som Frivillig i den italienske Armee, hvor Dristighed, forenet med Jndsigter, snart hanede ham Veien til at vorde 1794 Brigadegeneral ved Pyrenæer-Armeen, og udmærkede han sig i Affairen ved Figuieres, og ved forskjellige andre, Leiligheder. J Aaret 1795, bidrog han aabenbar til, at Slaget mod Spanierne ved Bredden af Flavia blev vunden. Da han var bleven Divisionsgeneral tjente han med samme Virksomhed og Held i Jtalien. Efter en forceret Marsch af 2 Dage, naaede han d. 10 April 1796 Mundinger ne af Millesino, og efterat han ved denne Operation havde forenet sig med Generalerne Mevard og Joubert, fordrev han Fienden fra alle Skillinger i Omegnen, og overfløiede ved sit Manøres Nøiagtighed og Raskhed en af den østerrigske General Provera anført Division. D. 16de s. M. occuperede han Redouterne ved Montezem, i Slaget ved Dego, og lettede Armeens Forening med General Serrurier, Næste Dag forlod han sin Stilling, angreb, og erobrede den forskandsede Leir ved Ceva, som forsvaredes, af Piemonteserne. D. 26de bemægtigede han sig Alba. D. 7 Maji bemestrede han sig Casale. D. 16 Junii gik han over Po ved Borgoforte, og ankom til Bologne, d. 19de, hvor han tog til Fanger 400 pavelige Soldater, Cardinal Legaten og hele Staben. Løbet af Julii Maaned reiste Jndbyggerne i Staden Lugo sig mod de Franske, Augerean begav sig vid, for at tilveiebringe Orden igien, og at sprede Oprørerne. J de første Dage af August tog han sin Stilling i Centrum af Armeen, og bidrog meget til at befrie Massen, der befandt sig i en betænkelig Forfatning. Han udholdt en heel Dags haardnakken Kampamod et overlegent Antal Tropper, og bemægtigede sig Landsbyen Castiglione. Nogle Dage derefter vandt han en fuldkommen Seir over Fienden, som støttede sig til Taarnet i Scaguello. Han gik siden over Adigo d. 25 Aug, og tilbagedrev indtil Roveredo de Tropper, han havde foran sig. Han afgik fra Verona d. 4de Sept. for at marschere paa Høire af Armeen i den Hensigt, at indslutteet ved, Bassano posteret Corps. Da han d. 6te befandt sig i Borg di Valdi Sugan, erobrede hans Avantgarde, commanderet af General Lanusse, næste Da Landsbyen Primolan, og han selv tog Fortet Cavelo i Besiddelse. Efterat han havde forladt Pa dona d. 10 Sept. begav han sig til Portor Legnago, medens Massen afgik paa samme Tid fra Vicenza, rykkede frem mod Villenova saaledes, at Wurmser saae sig omringet med 5000 M. Jnf. og 1500. M. Cavallerie, han commanderede, reddede sig med Møie ind i Mantona, i det han fulgte langs med Bredderne af Etsch. D. 11te Aug. beleirede Augeren Porto=Legnago, som overgav sig samme Dag ved Capitulation, og tog 22 Canoner. Efter Aftale med General Sahuquet bemægtigede han sig d. 16de Fortet St. George nær Mantoua, besatte Broskandsen, og tog mange Folk og Canoner. Da han erfarede, at Fienderne vare gangne over Brenta i Bassang, og at de gjorde Mine til at ville begive sig til Broen ved Lisera, skyndte han sig did, forfulgte dem 4 Mile langt, og trængte dem frem til Portene af Bossand, efterat han havde tilføiet dem et betydeligt Tab. Det var ham, som i Febr. 1796 bragte Directoriet de 2, man havde frataget Østerrigerne i de Slag, der gik foran Mantonas Jndtagelse. Fuld af Tapperhed og Virksomhed besad han alle en Divisionsgenerals Talenter. Da han imidlertid havde opereret, uden dog at blande sig deri, i Revolutionen den 18de Fructider, i Hoches Sted, der havde vægret sig ved denne Forrretning, efterat han først havde antaget den, blev han udnævnt til Generallissimus over Rhin- og Hollands armeen. Da Napoleon forandrede Regieringsformen d. 9de og 10de Nov. 1799, løb Angeren, hen til ham, og kastede sig i hans Arme med de Ord: "General De har ikke kaldet mig; men det er ligemeget, jeg kommer alligevel for at forene mig med Dem." Han fik siden Commandoen over den Hollandske Armee. Hans senere Bedrivter og Skjebne ere bekjendte nok af de offentlige Blade, og han har lige indtil de allersidste Tider spillet en stor og vigtig Rolle paa Krigens Skueplads. - Den preussiske General Blücher tjente allerede ved Rhinarmeen 1793. Han tilfegtede sig d. 16de Jan. 1794 en vigtig Fordeel over de Franske foran Oppenheim. Han udmærkede sig paa ny i Slaget d. 9de Maji, fratog Fienden en Canon og mange Fanger. D. 8 Sept. fordres han de Franske fra Leystedt med et Tab af 600 Mand. Han blev siden brugt ved Observations armeen mod Nedrerhin. Allerede i Aaret 1800 var han General og Oberst ved Husarerne. Hans udmærkede Retirade til Lübet 1806 har især gjort. ham navnkundig. J det sidste Feldtog mod de Franske har han ligeledes udmærket sig saare fordeelagtig. - Hertugen af Bassano (Maret), Minister, Statssecretair, og Storofficier af Æreslegionen, har allerede længe været ansat ved den franske Diplomatik. J Slutningen af 1792 sendt, den franske Regjering ham til Engelland, for at forhindre dets Forening med Coalitionen; men hans Bestræbelser vare frugtesløse, og efterat han i Febr. 1793 havde overgivet Lord Grenville sine Depecher, lod denne Minister ham, uden at aabne dem, reise tilbage tilligemed hans Secretair Morque. En Tid herefter blev han udnævnt til Ambassadeur i Neapel, men da han vilde begive sig til sit Bestemmelsested, blev han og Semonville tagen til Fange af østerrigske Tropper d. 25 Julii i Landsbyen Novate, og ført til Custine. Men 1795 bleve han udvexlet mod Mad. Roygle tilligemed de Deputerede og Generaler, som Dumourie; havde overleveret til Østerrigerne. J Junii 1797, udnævnte Directoriet ham til een af de tre Commissarier, der skulde underhandle i Lille med Lord Malmesbury. 1799 blev han Secretair i Consulernes Statsconseil. Hans senere Forfremmelser og Ophøielser ere bekjendte. - Hertugen af Bellund (Victor), Storofficier af Æreslegionen, blev, efterat han 1794 havde tjent ved Østpyrenæer=Armeen, ansat ved den italienske Armee, hvorhan tjente paa en udmærket Maade. Han udviste især den største Tapperhed d. 6te Aug. 1796 Slaget ved Peschiera, og ydede store Tjenester ved sin Koldsindighed og sin Virksomhed d. 11te, 13de og 15 Jan. 1797, da Gener. Provera blev tvungen. til at nedlægge Vaaben, og Wurmser trængte indi Mantoug. Han blev siden Divisionsgeneral. J Febr. paalagde Napoleon ham at adsprede de pavelige Tropper, og da Freden fulgte paa dette korte, men vanskelige Tog, udnævntes han i Marts til at residere hos Paven. J Aaret 1800 riente han ved Reservearmeen i Egenskab af General-Lieuten, hos Berthier, Efter den Tid har han været anfalsom Minister ved det danske Hof, hvorpaa he fik Commando i Spanien &c. Hvad han siden virkede som Hærfører forskaffede ham Rigsmarskalstaven. - Hertugen af Dalmatien (Soult), Rigsmarskal, Storkors af Æreslegionen, havde oprindelig tjent som Soldat ved det 28 Jnf. Reg. Jndsigt og Tapperhed banede ham snart Veien til Forfremmelse. 1797 tjente han som Brigadegeneral ved Sambre- og Meuse=Armeen, blev derpaa Divisionsgeneral, og i Aaret 1800 ansat i Jtalien, som Gener. Lieuten, under Messen, og udmærkede sig der paa den meest glimrende Maade, især ved Gennas Forsvar. (Fortsættes.) Videre indkomne Bidrag til Bedste for Dannerhæren, især dens Saarede og Syge: Fra G. 100 Rdlr. Hr. Havnecontrolleur Blef Hs. Ex. Hr. Geheimeconferentsraad Colbiørnsen. 300 Rdlr. Hr. 9. Lysestøber Johan Møller Eleondre R.......N. 1 Rd. K. 1 Rd. Hr. Sadelmager Thorbrøgger Fuldmægtig Thorbrøgger Capitain Popp Capitain og Ridder H. P. Kinch.