Berlingske Tidende, 1833-03-08
Den 25de Februar holdt Tempelherrerne atter høitidelig Gudstjeneste i deres Locale i Cour Damlette. To Leviter, udviklede Troesbekjendelsen, et Slags rationalistisk Exegese af Evangeliet, Paa samme Tid ægteviedes et ungt Par af den arbeidende Classe, efter en særdeles Ritus. - En stor Høitidelighed er anmeldt til den 20de Marts, den sidste Stormester, Jacob Mo lays, Henrettelses Aarsdag, hvortil Publikum skal have Adgang. Naturligviis er Begivenheden med Hertuginden af Berry næsten udelukkende Gienstanden for alle vore uafhængige Blades Polemik; de Ministerielle Blade synes at have faaet Befaling, at tie angaaende denne Sag - og besynderligt nok, alle Partier lade, som om det Forefaldne just ikke kan ansees for synderlig vigtigt. De legitimistiske Blade forsøge først paa at fremstille Hertugindens Erklæring som tilsneget, og ingenlunde ophøjet over Tvivl, ja de gaae endog saa vidt, at de gjøre Jnsigelser mod Erklæringens formelle Ægthed. Men da de vel indsee, at den kun er liden Sandsynlighed for denne Paastand, begynde de strax at udvikle, hvorledes Sagerne staae, dersom hiin ErklæringsÆgthed og Sandheden af dens Jndhold skulde vorde bekræftede, og de udbryde da alle i det Udraab: "Vi have ingenlunde forsægtet Personlighedens, men kun Principets Sag; Omstændigheder, som angaae en Person, kunne derfor ikke genere os." – Saa vidt ere de enige, men siden afvige de fra hinanden i Følgeslutningerne af denne Erklæring, og medens Gazette synes endnu som forhen, at ville erkjende Hertuginden for Regentinde, en Quotidienne nu ikke utilbøielig til at ville overdrage hendes Protectorat til Hertugen af Angouleme, som Regent i Henrich Vtes Navn. Det førstnævnte af disse to Blade indeholder i denne Henseende en udførlig Artikel, hvis Resultat i det Væsent; ligste er følgende: "Hertuginden har ikke tabt andet end Æren." (!!) - Siden hedder det: "Da vore Forfædre forfattede den saliske Lov, dette ledende Princip for vor Legitimmitet, vidste de tilfulde, at Konger ogsaa ere Mennesker, og at Arveretten ligesaavel kan ophøie uduelige og svage, som gode og store Fyrster paa Thronen. Deres hele Omhu gik derfor ud paa, saameget som muligt, at gjøre Nationens Vel uafhængigt af disse personlige Spørgsmaal, og det er kundet, fra dem nedarvede, Corpus af Jnstitutioner, som vi hævde. Monarchiet vilde ikke have varet fjorten Aarhundreder, dersom det havde været afhængigt af Henrik den Fjerdes Svagheder, eller af Ludvig den Fjortendes hemmelige Ægteskab. - Forresten paa staaer Gazette, at et, uden Tvivl ved Præstehaand helliget, Samvittigheds=Ægteskab intet kan forandre i Hertugindens Rettigheder som Regentinde. Den liberale Oppositions Organer mene, at det kun lidet angaaer dem, om Hertuginden af Berry er gift og frugtsommelig cumulativt eller alternativt"; dette Spørgsmaal kan ikkun interessere Legitimisterne. For Nationen kan den være ganske ligegyldigt, om nu Hertugen af Angouleme eller nogensomhelst anden fortsætter Regentskabet in partibus infidelium. Men det vil være vigtigt at lægge Mærke til Regjeringens Adfærd ved denne Leilighed, og de dadle da eenstemmigen, at Hertugindens Erklæring er henlagt i Frankriges Cancelliearchiv. De see heri den samme Feil, som fandt Sted ved at deponere Carl den Tiendes Addications-Act i hiint Archiv, thi ligesaavel som den nuværende Regjerings Retmæssighed var ganske uafhængig af hiin Frasigelse, saaledes ere ogsaa Hertugindens Uret og Rigtigheden af hendes indbildte Fordringer aldeles uafhængige af hiin futile Declaration, som man ikke burde have gjort saameget Væsen af. - National, der er ondskabsfuldere end de øvrige Blade, formaster sig endog til at yttre den Formodning, at Kongen har brugt denne Forholdsregel, at man i det Mindste ikke skal kunne om tviste hans legitime Ret til at være Regent af Frankrige for Henrik den Femte, ifølge Legitimmitetsprincipet, da Hertuginden af Berry har forspildt denne Ret ved sit foregivne Ægteskab, og Konge af Frankrige ifølge Nationalvillien. - Jøvrigt har man aldeles ikke spurgt Cabinettets quasilegitime Medlemmer, de Herrer Broglie, Guizot og d'Argout, om deres Mening angaaende Offentliggjørelsen af Hertugindens Erklæring, den er skeet allen efter Dhrr. Soult, Barthes og Thiers's Raad. - Messager vil vide, at Legitimisterne ere blevne enige om, at Hertug, indens forventede Barn, dersom det bliver en Dreng, skal føre Titel af Hertug af Blaye. - Under samme Forudsætning med ner et andet Blad, at Vicomte Chatteaubriand ikke længere vil kunne sige: "Madame! Deres Søn er min Konge!", uden at komme i Forlegenhed, naar man spørger ham: "Hvilken med ner De - National føier til sit Raisonnement over denne Gienstand en aftig bemærkning, som vi ville forbigaae. (Slutning af det i Gaars No. afbrudte Stykke og GaysReise i Chili. - J Spidsen for disse trængte han anden Gang ind i Cordillerasegnene, og fulgte langs med Floden Jinquiriricemod dens Løb, men kunde paa Grund af dens overordentlig ri vende Strøm ikke komme over den, før han næsten havde naaer dens Kilde. Den 12te Dag kom Hr. Gay tilligemed sin lille Caravane til en Vulcan, som egentligen var Maalet for hans Reise, og i hvis Omegn man tilbragte adskillige Uger. Det var et ganske besynderligt Phænomen, at see alle de Personer som havde ledsaget ham, for at beskjeftige sig med de Sysler, som havde Hensyn til Naturhistorien, nogle jagede efter Guanacos, andre efter Condurer og andre Fugle, nogle samlede Plantet og Jnsecter. Den Jver, som besjælede dem alle, frembragte det overordentligste Resultat. En overordentlig Mængde Fugle og Planter, som have deres Hjem i disse kolde Regioner, der kun høist sieldent besøges af Reisende, forøgede de allerede talrige Samlinger, og et Kaart over denne Bjergegn endte Expeditionen. Da det allerede var temmelig langt ud paa Aaret, saae Hr. Gar sig nødt til at ophøre med sine Excursigner; men for dog ikke at spilde Tiden, besluttede han at besøge Øen Juan Fernande, og anstille Forsøg, over dens Geologie og Naturhistorie. Regjeringen viste ham atter en høimodig Velvillie ved at overlade et Krigskib til hans Brug, og endskjøndt hans Ophold paa denne Øe ikke varede saa længe, som han havde ønsket, lykkedes det ham dog, at forskaffe sig adskillige herlige Samlinger. Efter denne Reise vendte Hr. Gay tilbage til Frankrige, hvor han ankom i November f. A. Han er nu beskjeftiget med Forberedelserne til en ny Reise, i det Haab, at det, under Beskyttelse af Chilis Regjering, vil lykkes ham at besøge Childes Archipel, og trænge frem i Patagonien og i de Egne, som ere beboede af de Jndianske Stammer Puelches og Huliches; han agter at reise derhen med de Jndianske Cazikers Sønner, som ved hans Afreise opholdt sig i Chilis Hovedstad St. Jago.