Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1827-03-29
No. 40. 56 Aargang. Fyens Stifts. en privilegerede. Kongelig allene J Avertissementstidende. Adresse-Avis og overalt i de Danske Stater. Forsendes med Brevposten. Udgiveren Søren Hempel i Odense. Redigeres, trykkes og forlægges af Torsdagen den 29 Marts 1827. Døverdagen den 24 Martii bare de Thorsenger Mænd paa deres Arme deres meere end halverediesinds tyve aarige Ven, Generallieutenant Frederik Juel, fra sit Fædrene=Slot til sit selv valgte Hvilested, Bregninge Kirkegaard, et Sted, hvorfra hans glade Blikke og varme Ønsker saa ofte strømmede ud over den hele skjønne Øe. - Fra det herlige Waldemar=Slot vaiede betydningsfuld det sorte Sørgeslag, og Alle strømmede derhen, hvor Adgangen altid stod dem aaben, hvor de altid fandt en Fader, Ven og Raadgiver; men at, denne Gang kun for grædende at trænge sig om deres Vens den sorte Baare. - Et saare talrigt, heelt uindbudet Følge forsamlede sig tause fra Morgen Kl. 9 i Slottets store Haller, hvor der i den Hjemgangnes Aand blev viist hver Mødende, Bonde eller Herre, al muelig Opmærksomhed. - Tidligere mødte, aldeles efter eget Ønske og Forlangende, tolv Troenser Søemænd, hver med sit Danske=Flag paa halv Stang, og tolv hvidklædte Søemænds Døttre med Vintergrønt og Krandse. J Slotskapellet stod ved Alterets Fod, omgivet af tolv brændende Lys, den sørgelige Kiste, ved Hovedet af samme laae paa 2de sort overtrukne Borde den Afdødes udvortes HædersTegn, og ved de brændende Alterlys, Juelernes med Krep omvundne Vaaben; i Kapellets store Lysekrone brændte ligeledes Lys. - Det Hele syntes at være ordnet i nøie Overeensstemmelse med den Afdødes Aand, idet at Alt var uden bekostelig Pragt, dog smukt, passende, frivilligt og hjerteligt. Klokken 10 1/2 samledes alle Tilstædeværende i Kapellet, hvor 2 af Naboe=Kjøbstadens Kongelige Embedsmænd, der udbade sig den Ære, stillede sig ved Kisten, for at bære den Afdødes Ordener, og en af Øens Herrer Præster besteeg Prædikestolen. - Ved afsjungne og velvalgte Palmer begyndte og endte Sørgefesten her, saavel under Sangen som under Talen, der hjerteligen skildrede den Afdødes ædle Bestræbelser, Talenter og velgjørende Foretagender, vare rørte Taarer den Hylding, der bragtes den Afdødes Minde, af Venners, Bekjendteres, meenig Mands og gamle troe Tjeneres dybt rystede Hjerter. Af Søemænd fra Troense blev derpaa Kisten baaren ud af Kapellet, medens De, der bare Ordenerne, gik foran denne; Kirkelysene med Vaabnene bleve baarne forrest, dernæst kom Skolernes Lærere, de 12 Søemænd med Flag, og ovennævnte 12 Piger strøende Grønt. - Slots Klokkerne ringede, og i Gaarden holdt Liigvognen med 4 sortbehængte Heste; men de Thorsenger sagde: "Hvi maae Vi ei selv bære vor General, Og skjøndt Man frygtede, at Føret, Veiret, og den betydelig lange Vei ei vilde tillade det, kunde den hjertelige Begjæring dog ei afslaaes. Toget drog derpaa langsomt ud af Slotsgaarden, i ovennævnte Orden, og efter Kisten var hele Følget for størstedelen tilfods, efterfulgt af de mangfoldige Vogne (65 i Tallet). - Paa Veien til Bregninge Kirke, hvor ogsaa det sorte Flag vaede, vare opreiste mange vakkre Buer af Vintergrønt, hvorigjennem Toget gik, og i Landsbyen Bregninge selv sluttede sig, ligeledes aldeles uanmodet, til hine 12 Søemænds Døttre, 8 i deres Nationaldragt klædte Bønderpiger, holdende 2 og 2 Buer af Grønt, bestemte til at sættes over den Ædles Grav. - Paa den hele Vei kappedes alle de Thors enger om at bære, og den Ene vilde hellere end den Anden have Haand i den faderlige Vens Kiste. Opad den høie Bregninge Kirkegaard bare ogsaa Slottets Beboere og satte Kisten ved Alteret i Bregninge Kirke, der ei kunde rumme den tilstrømmende Mængde. 8 Bønderkoner stode ved Kirkedøren og strøede Blomster derfra til Alteret. - Efterat her ligeledes Sørgepsalmer vare afsjungne, holdt en anden af Øens Herrer Præster, selv dybtrystet, med mandig og hjertegribende Veltalenhed foran Alteret, hvor Lysene og Vaabnene vare hensatte, en Sørgetale, der herligen fandt Gjenlyd i Alles Hjerter, og hvis Jndhold og Udførelse var den store og elskede Gienstand værdig. Dernæst bares Kisten atter ud af Kirken, og ledsaget af mangt et gjennem Taarer stirrende Blik, sænkedes den, ved Foden af Bregninge Kirke, varlig i Jordens Skjød, hædret af 12 over Graven skraae stillede danske Flag, prydet med Krandse og Grønt, der af Pigerne strøedes ned i den rolige Grav. - Den tredie af Landets Herrer Præster foretog dernæst Jordspaakastelsen, og Graven blev snarligen høinet ved Hielp af Grønsvær, og de nævnte grønne Buer bleve af Bønderpigerne anbragte over samme, hvorpaa Følget dybt bevæget skildtes ad. Paa den simple Plade, der var fæstet til Kisten, læstes følgende Jnskription; Frederik von Juel Generallieutenant, Storkors af Dannebroge og Dannebrogsmand Stamherre til Thorsen. født den 29 Januar 1761. død den 15 Martii 1827. Givt første Gang med Louise Charlotte von Rumohr, med hvom han havde fire Sønner Carl Juel Brockdorff, Niels Juel, Hans Adolph Juel, Niels Krabbe Juel. Anden Gang formælet med Louise Theodata von Wahrenstedt. Menneskehedens varmeste Ven, Danmarks troeste Søn, Thorsengs Kjærligste Fader, verkeheders varmeste Ven, Danmark, traasta San harsag, Lærker ta Red Adrig skal dit Navn forgaae, Dit Thorseng evigt blomstrende skal staae, Dets sidste Slægt velsigne skal dit Minde, Og danske Hjerter tidt; din stille Gravhøi finde. (Jndsendt af et ikke paa Thorseng hjemmehørende, men inderligt deeltagende Øievidne.)