Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1845-07-07
Magister Monrads Afskedsforedrag ved Studentermødet: Vender Deres Tanke, mine Herrer, bort fra det, som herer tilstede, Vender den til det, uden hvilket Livet vilde tabe sin Fylde, og Tomhed herske i Sjælen! Vender den til den Qvinde, som er Dem den kjæreste Staaer hun for Dig som Dit Livs Ledsagerinde, - der er uden Tvivl ikke mange iblandt Dem, med hvem det er Tilfældet, – som den, der giver Din Glæde sin Glands og blander Deeltagelsens Søde i Din Bekymring, som den, der gjør Dine Erindringer eviggrønne og Dit Haab frisk og frodigt, vender Deres Tanke til hende. Stager hun for Dig, som det lysende Punct i Dine Ungdoms Forventninger, som den, efter hvem Din Sjæl higer, fordi det tykkes Dig, at Du lige saa lidt kan undvære hende, som Du kan undvære at indaande Luften, - vend Din Tanke til hende, Er Du lykkelig, er Ordet sagt, og er det ikke vendt tomt tilbage - glæd Dig, og vi ville glæde os med Dig. Og er Du ulykkelig, blander Dine Suk sig med Nattevindens Susen, og Din Taare sig med Duggen paa Blomsten, vend dog Din Tanke til hende, Vi skulle forene vore Ønsker med Dine, forenede skulle de storme over Øresund og Kattegat; hvo veed det, maaskee hendes Sind dog lader sig bøie. Og staaer hun for Dig, ei som Hustru og ei som Elskerinde, men som den, der har baaret Dig under sit Hjerte, og ved hvis Bryst Du har hvilet - vend Din Tanke til hende. Den er dog Jngens Kjærlighed, der er saa stor som en Moders, ja jeg havde nær sagt, at den er større end Himlens, thi Himlen har sit Helvede, men en Moders Hjerte veed ei af Fordømmelse at sige. Styrt Dig, hvorhen Du vil, skuf bittert hendes bedste, hendes stolteste Haab, sæt Sorgens dybe Mærke paa hendes Hjerte og hendes Aasyn og vend tilbage til hende, og hendes Favn vil staae Dig aaben. Derfor vend Dine Tanker til hende Dog lader os ikke blot vende Tanken til den Qvinde, som er Enhver især den kjæreste; lader os vende Tanken til Qvinden. Vider det, vi gjøre det ei for Høflighedens Skyld, men fordi vi i Qvinden hylde en stor Samfundsmagt. Stille, ukjendt, useet er hendes Jndflydelse - og ei anderledes bør det sig at være – men over hele Samfundet er den udbredt, den virker i Løn som Jordens dunkle hemmelighedsfulde Kraft. Betro mig Nøglen til de nordiske Qvinders Sind, og mægtig skal den skandinaviske Jdee fremskyde. Der er sagt paa dette Sted, Fremtiden tilhøre de Unge; jeg kunde fristes til at sige: Fremtiden tilhører Qvinden, thi hende er det, som giver os vort Modersmaal, hende er det, som dybt i Barnets Sjæl gjemmer Livets Sæd, der ofte skyder friske Skud, naar Haaret, graaner. Derfor, vi Skandinaver maae hylde i hende en Magt, til hvis Gunst vi beile. Og vi hylde hende, ei for at belære hende, men for at lære af hende. Thi hvo forstaaer som hun at leve i Øieblikket, at hengive sig til det? Og hvo forstaaer kun som hun at leve i Haabet, Et Liv i Haab, der ei har sin Rod i det Nærværende, bliver tomt og indholdsløst, og et Liv i Nuet, over hvilket Haabets blaa Himmel ei hvælver sig, paa det tynger Prosaens og Kjedsommelighedens Blyvægt. Men at forbinde Livet i Nutid og Livet i Fremtid, Livet i det Nærværende og Livet i Haabet, det er en stor Konst, og den forstaaer Qvinden. Og vi, som her ere forsamlede, netop vi bør forstaae det Samme, thi alt Andet ville vi glemme, og mægtigt skal Glædens Blus brænde de Dage vi ere sammen, og klart skal Haabets Stjerne funke og forbinde os, naar vi ere adskilte. Berl. Tidende, der i Almindelighed betragtes som et af Regjeringens halvofficielle Organer, misbilliger i høieste Grad følgende i "Fædrelandet" indrykkede Artikkel, hvilken dog maaskee forekommer enhver sandhedskjærlig Historiker at være affattet aldeles i sin Orden: "J Dagsadresseavisen indbyder Studenter-Sang foreningens Bestyrelse sammes Medlemmer til at tegne sig for Deeltagelse i en "Skanderborgsreise, den 31 Juli. Denne Reises officielle Hensigt er, som Man erfarer af de jydske Aviser, at assistere med Sang ved Afdækningen af Frederik den Sjettes Mindestøtte paa Skanderborg Slotsbakke, og efter Forlydende skal der af Hs. M. Kongen være tilbudt Foreningens Medlemmer fri Befordring til og fra Skanderborg. Dersom den projecterede Reise finder nogen talrig Deeltagelse i Studentersangforeningen, maa Man vistnok antage, at det langt mere er dette for uformuende unge Mennesker saa tillokkende Tilbud, end nogen alvorlig Jnteresse for det skanderborgske Monument, der bevirker det. Saa ukyndige i deres eget Fædrelands nyeste Historie kunne dog Studenterne ikke være, at de ikke skulde vide, at Frederik den Sjettes Regjering var en af de meest uheldsvangre Perioder, Danmark har oplevet; at denne Konge, hans gode Privategenskaber ufortalte, hverken kan regnes til vore store eller udmærkede Regenter; at den eneste Mindestøtte, der med Sandhed kan sættes ham, alt staaer reist udenfor Vesterport; og at det hele Foretagende, at sætte ham en ny efter hans Død, efterat hans Regjerings Ulykker og svage Sider ere begyndte at blive dybt følte og klart erkjendte, er meget uheldigt, om Man end ikke kan negte det Hjertelag, hvoraf det er fremgaaet, en vis betinget Agtelse. Hvis altsaa Studentersangforeningen virkelig deeltager i den forestaaende Jndvielsesfest af det nye Monument, da maa dette, som sagt, kun betragtes som et tjenstvilligen ydet Vederlag for den kongelige Generosttet, der sætter dens Medlemmer istand til at foretage en billig og behagelig Lystreise til en af Jyllands skjønneste Egne, men ingenlunde som et Frederik den Sjettes Minde ydet Taknemlighedsoffer. Mod den sidste Forklaring nedlægge vi her forud den bestemteste Protest."J Aarhuus A. skrives fra Kjøbenhavn: "Man omtaler her i Staden en ret mærkelig Begivenhed. For flere Aar siden havde en herværende Handelsmand pludselig gjort sig usynlig, efterladende sig en betydelig Gjæld til flere Creditorer, og senere hørte Man, at han var død i Udlandet i Fattigdom. J disse Dage skal nu hans Søn være ankommen hertil i det Øiemeed at afgjøre hele sin Faders Gjæld, da han ikke vil, at der skal klæbe nogen Plet ved hans Faders Minde. Kort forinden sin Faders Flugt var han taget til London som Contoirist; her havde han erhvervet sig sin Principals Agtelse, havde giftet sig med hans Datter og tilsidst arvet hans betydelige Formue. Naturligviis er han her i Staden bleven modtaget med aabne Arme af sin Faders Creditorer, der ikke havde ventet at erholde en Skilling af deres Tilgodehavende. - En her bosat og gift ung Jtaliener, hvis Omstændigheder vare meget smaae, er igaar afreist til sin Hjemstavn, for at modtage en meget betydelig Arv, som ganske uventet er tilfaldet ham efter en fjern Slægtning, til hvem han ikke havde det ringeste Bekjendtskab.