Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1818-04-21
Nu, da de i adskillige Stater ere afskaffede, reiser der sig fra endnu flere Sider Klager over deres Ophævelse. Den hele Hær af Laugsmedlemmer raaber eenstemmigen paa det gamle Laugsvæsens Gjenoprettelse. De maa ogsaa naturligviis føle Kappestriden af saa mange ugunstige Medbeilere paa det meest trykkende. Vante til deres Haandværk, og uskikkede til at vælge en ny Levemaade eller til at gaae over til en anden Haandtering, maa de nødvendigen lide ved en pludselig Forandring. Endog den blotte Medlidenhed vilde bringe en stor Mængde Folk til at slaae sig til deres Side, der, ikke skjønnende eller agtende de Fordele, der af Laugenes Afskaffelse flyde for dem, ere let at faae at troe, at Laugenes Afskaffelse er skadelig, fordi den synes at gjøre Næringsstanden usikker. Desuden gives der mange, der hade alt Nyt og enhver Forandring. Dette Partie er især i vore Dage blevet forstærket ved nogle Statsphilosopher, der i billig Harme over Revolutionens Rædsler, finde hver Virkning deraf slet, og gjerne vilde bringe Alting igjen paa den gamle Fod. Da Menneskene, følende det Trykkende i det Nærværende, og glemmende overstandne Lidelser, kun alt for gjerne blive Laudatores temporis acti, saa mangler dem heller ikke paa bifald og Tilhængere, om end de fremførte Grunde ikke ere tilstrækkelige. Statsmænd maa især vogte sig for Mængdens Skrig og Skribenternes Declamationer. De maa især forskaffe sig tydelige og bestemte Kundskaber om Tingenes sande Stilling, for at skjælne imellem Skin og Sandhed, for at kunne holde fast paa sine eengang antagne, for rigtigen erkjendte Principer, og ikke af nogle tilfældigen indtrædende Uleiligheder ved det Nye at lade sig bestemme til at gjenindføre det feilagtige Gamle. Dette vilde fortrinligen være Tilfældet ved Spørgsmaalet, om Laugene, der, hvor de nu eengang ere afskaffede, atter bør gjenindføres, - Det Göttinger Vidensk. Societets Spørgsmaal, der foranledigedes ved denne Gjæring angaaende Laugsvæse, ner, er meget godt udsat, i det samme opfordrer til et drøfte det Gode, Laugsvæsenet indbefatter, og forlanger Midler til at skille derfra hvad der var slet deri. Alle de, der beilede til Prisen, stemte for Langenes Vedblivelse. - Dette forlanger ogsaa Spørgsmaalet. De Grunde, som de anføre der før, ere ikke af lige Vægt. Da Societetet har tilkjendt den Langsdorffske Afhandling Prisen, saa maa det have anseet Forfatterens Grunde for de vigtigste. Det vil derfor være interessant, at drofte dem. Jngen vil letteligen være af den Mening, at Laugene i deres oprindelige Forfatning igjen bør indføres eller vedblive. Det Skadelige, det Monopolistiske, de unyttige Jndskrænkninger i Næringsfriheden, falder hos mange alt for stærkt i Øinene, og Regjeringerne have jo i Aarhundreder, kjæmpet mod Laugsvæsenets Misbrug og Udskeielser, uden at det lykkedes dem at skille det Slette derfra, og bevare det Gode derved. Vor Forf. nægter ikke disse Mangler, og fremstiller dem rigtigen, da han af egen Erfaring er bleven bekjendt dermed, endskjønt han endnu overlader den, der er fortrolig med Laugsvæsenet, en stor Efterslæt. Han kan derimod, med al den Umage han gjør sig, ikke udbringe flere Fordeele deraf, end 1) hensigtsmæssig Underviisning for Lærlinger; 2) fuldkommen Sikkerhed for Haandværkdrivendes Næring; 3) velgjørende Foranstaltninger til Enkers Forsørgelse; 4) Vandringskabets og Herbergernes Jndretning. - Men overveier man disse, Laugene formeentligen tilkommende Fordele, nøiere, saa sees, at samme deels ikke ere sande Fordele, deels at de ikke tilhøre Laugene, deels at de paa andre Veie og uden de med Laugsvæsenet næsten nødvendigen forbundne skadelige Virkninger kunne opnaaes.