Berlingske Tidende, 1834-07-18
Udenlandske Efterretninger. England. De Engelske Fabrikarbeideres Associationer; disses Historie og Virkninger. (Sluttet. See sidste No.) Den umiddelbare Følge af saadanne Forbindelser er et fiendtligt Forhold mellem Fabrikejerne og Arbeiderne. Den ene Part betragter den anden som sin naturlige Modstander, og Mistilli- og Had ere traadte istedetfor den gjensidige gode Villie og Hengivenhed, der forhen fandt Sted mellem dem. En Tvist jevnes ikke ved fælleds Overeenskomst, men paadømmes af en Junta hvis Medlemmer udelukkende vælges blandt Arbeiderne. Fabrik eieren, der hvert Øjeblik finder sig i Forlegenhed under disse Forhold, nødes ofte til at afslaae betydelige Bestillinger, naar disse, ifølge en Contract, skulle expederes til en bestemt Tid; thi hvor let falder det ikke Arbeiderne ind, at benytte denne Omstændighed til at paatvinge ham de Vilkaar, de finde for godt at bestemme. Han kan vel ogsaa, for at forebygge denne mislige Omstændighed, have betydelige Oplag i sine Magasiner. At Fabrikejerne have maattet afslaae Bestillinger, er noget, der saa hyppigt har været Tilfældet i Jrland, hvor Associationerne ere mere mægtige og vilkaarlige end andetsteds, at en stor Deel Bestillinger, der hidtil expederedes af Jrlandske Fabriker, maae skikkes til England, til ubodeligt Tab for Jrlands Fabrikejere og Arbeidere. At holde sine Magasiner fyldte, er ikke altid mueligt, men selv og Mueligheden er tilstede, bliver det dog stedse fordærveligt for Fabrikens Jnteresse, da den store Capital, der henligger ubenyttet, lammer Fabrikeierens Virksomhed, og forøget Productionsomkostningerne. Ved en stor Mængde Fabrikater er denne Forholdsregel endog umuelig, navnlig ved alle de Artikler, der staae under Modens Jndflydelse. Desuden have mange Associasioner med tyrannisk Taabelighed foreskrevet Fabrikejerne, ikke at indlade sig paa at forskaffe sig Oplag, men kun at arbeide ifølge forud erholdte Bestillinger. Denne Forholdsregel er f. Ex. anvendt af Arbeider-Associationen i Staffordshires Porcellains-Fabriker, Resultatet af dette Tyrannie mod Fabrikerne vil naturligviis til Slutning blive, at fordrive disse fra de Steder, hvor Forbindelserne vorde altfor mægtige. Associationerne i Spitalfieldshave forjaget Silkefabrikationen til Paisley og Macclessield, og det sidste Sted har mistet den af samme Grund, og fordrevet den til Manchester. Skibsbygningen er næsten aldeles ophørt i Jrland og forflyttet til Liverpool; Uldmanufacturerne i Kilkennye ere ophørte af samme Grund; Fabrikationen af Topper har forladt Kiddermunster; den høje Arbeidsløn, som Fiilhuggerne i Sheffield have tiltvunget sig, har drevet Fiilfabrikationen tilRhinlandene, og den store Handel, som England forhen førte med denne Artikel, er nu indskrænket til Amerika. – Hovedgjenstanden for Associationernes Had er Maskinernes Forbedring, endskjønt Arbeiderne til Slutning stedse maae vinde derved, da ingen Maskine kan arbeide aldeles uden menneskelig Hjælp, og den mindre bekostelige Fabrikation kan anvende desto flere Hænder, endskjønt Beskjæftigelsen antager en anden Form. Foreningerne have anvendt en stor Deel af deres Kraftyttringer mod Jndførelsen af nye Maskiner, men Resultatet var, at Opfindelsen af en forøget Mængde netop bevirkedes derved. Maaden, hvorpaa dette skeer, vil tydeligst kunne skjønnes af følgende Udtog af Parlaments-Commissionens Acter over Fabrikerne i Aaret 1833. En Fabrikeier i Glasgow, ved Navn Graham, anmeldte følgende: J Glasgow betale vi Spinderne langt høiere end i England, og dette nøder os til at anvende Maskiner for at kunne undvære Arbeidere. Før vi indførte Maskinerne, lod jeg en Deputation af Arbeiderne komme til mig; jeg viste dem Tegningerne og sagde: J tvinge os til, enten at indføre Maskiner, blive ruinerede, eller opgive Fabriken. Vi ønske imidlertid ikke at indføre den ny Maskine, naar J ikke tvinge os dertil. Ville J nøjes med den samme Arbeidsløn, som der betales i Englands Deputationen svarede, at Arbeiderne paa ingen Maade vilde finde sig i nogen Nedsættelse af Lønnen. Følgen deraf blev, at en ny opfunden Maskine, kaldet den selvspindende Maskine, indførtes, hvorved ingen Arbeider behøves. Arbeideren er nemlig ellers nødvendig for at regulere den Maskines Hurtighed, der driver Tenene ud og ind, men den ny Maskine har ingen eensformig, men en bestandigt afvexlende Hurtighed, der uafladelig er overeensstemmende med den Hurtighed, Traaden fordrer. Denne Maskine vil til Slutning gjøre alle Bomulds spindere undværlige, og de skylde deres egen Daarskab, at man om nogle Aar blot kjender dem af Navn. Paa samme Maade har Suspensionen af en stor Klædefabrik, der anledigedes af Uldkæmmerne, ført til Opfindelsen af en mechanisk Kam, der forretter Arbeidet allene og til langt større Fuldkommenhed. Saadanne Exempler kunde anføres i Mængde, Alle disse Opfindelser vilde udentvivl i Tidens Løb fremkomme af sig selv, men en Følge af de konstige Forhold er, at de indføres pludseligt og uden Forberedelse, hvorved Arbeiderne naturligviis styrtes i den dybeste Elændighed. Associationerne modsatte sig en Tidlang alle partielle og langsomme Forbedringer ved Maskineriet, der kunde indføres uden at frembringe nogen Revolution i Arbeidsforholdene, indtil endelig en nødtvungen, voldsomt og pludseligt indført Forbedring i Maskineriet indføres, hvorved Arbeideren overraskes og seer sig fuldkommen hjælpeløs. Det vilde være Daarskab at paastaae, at det menneskelige Samfund skulde lide ved Maskiners Jndførelse, og det bedste Beviis paa det Modsatte er Byen Manchester og dens Omegn, hvor flere Maskiner ere sammenhobede og Arbeidslønnen større end paa noget andet Sted i Verden. Maskiner ere vistnok temporairt skadelige for de enkelte Klasser af Arbeidere, men denne mislige Omstændighed er dog kun en Ubetydelighed, naar de nye Maskiner indførtes lidt efter lidt, saaledes som Tingenes Orden medfører, og de antage kun da en frygtelig Skikkelse, naar de ere fremtvungne ved Associationernes Forholdsregler.