Jyllandsposten, 1839-01-07
Som man seer af Jyllandsposten Nr. 42 har Hr. Cancellieraad By- og Herredsfoged Rummelhoff i Nykjøbing paa Mors meddeelt Publicum den vigtige Efterretning, at bemeldte Skræder i en Række af Aar har, som Borger i sidstnævnte Stad, erhvervet sig Alles Agtelse, og at han nu er bleven ansat til constitueret Toldbetjent i Thisted osv. Dette er nu altsammen godt nok, og jeg tilstaaer, at ogsaa jeg stedse har følt og endnu føler megen Agtelse, ikke alene for den omtalte Skræder i Særdeleshed, men for hele Standen i Almindelighed; ja jeg undseer mig end ikke ved at bekiende, at der ere kunfaa Personer, jeg betragter med saa megen Ærefrygt som Skræderne, da man jo ofte blot har Klæderne at takke for sine Fortjenesters afgjørende Værd. Jeg besøger stundom deres Værksteder, dog aldrig uden en hellig Gysen, naar jeg seer hvorledes Fortjenester, Dyder og Fornuft voxe frem under deres skabende Hænder, og hvorledes dyrebare Mænd ved Stikkene med Naalen springe frem af deres Jntet. Jmidlertid veed jeg ikke, om Hr. Cancellieraad Rummelhoff tænker og føler som jeg i dette Stykke, eller om han af Taknemmelighed for modtagne Tjenester har følt sig fremskyndet til offentligen at give vedkommende Skræder det hæderlige Vidnesbyrd i Jyllandsposten. Saamænd, alvorlig talt, troer jeg gjerne, at Manden er skikkelig, ædruelig og tjenstvillig; men - tillad, at jeg spørger – kan han skrive og regne, kan han læse og forstaae, hvad han læser, og har han noget Begreb om Toldfaget og dets Anordninger, (At han iøvrigt ikke er uden Fortjeneste, har jeg jo ovenfor viist). Man tør vel ikke tvivle herpaa, da Vedkommende formodentlig har attesteret dette og anbefalet Mandens Ansøgning saaledes, at han allerede er bleven indlukket i Toldpersonalets Forgaard. Jeg maa rigtignok tilstaae, at den hele Historie falder mig lidt i det Uforklarlige; men dette kommer formodentlig deraf, at Alderen har sløvet min Dømmekraft, og at jeg er for gammel til at begribe alle de forunderlige Krumspring, man nuomstunder gjør i vor bevægede Tidsalder. Men for at komme til Skudsmaalet igien: Hr. Cancellieraaden fortæller endvidere, at Opsynet med et lidet Skræder=Værksted gjerne lader sig forene med en Toldbetjents Forretning! Kan der da etableres et saadant Værksted i en Accisebod, Har en Toldbetjent i Thisted altid Post paa eet og sammeSted, eller bør han maaskee ikke snarere være allestedsnærværende, Kan det Tilfælde ikke nu og da indtræffe, at Skrædermesterens Samvittighed og Jnteresse vilde komme i Collision med Toldkassens, naar han hos sine Kunder skal hæve Told- og Consumtionsafgivter, Mon ei Skræderhaandværket netop kan henregnes til de Professioner, som allermeest binde Personen til den Plads, hvortil den active Toldbetjent næsten intet Øieblik maa lade sig fængsle, og spørger jeg sluttelig: antager Hr. Cancellieraaden, at Ansættelsen af Haandværksfolk som Toldbetjente, f. Ex. Skomagere i een By, Sadelmagere i en anden, Skrædere i en tredie, stemmer med vore Toldlove og fornemmelig med det i samme udtalte Princip, ved det skarpe og patrouillerende Tilsyn at forhindre og modarbeide den i Svang gaaende Smugling? – Neppe troer jeg, at Hr. Cancellieraaden efter endmere alvorligt Overlæg vil forsvare en saadan Paastand, som den, at omtalte Haandværk vil kunne lade sig forene med Toldbetjentens Forretning, hvilket jeg erklæret for en complet Umulighed, om han med Samvittighedsfuldhed skal opfylde sin Constitution; og i høi Grad har det undret Flere end mig, paa Prent at see saadan Yttring fremsat i et offentligt Blad. Naar denne Fremgangsmaade overalt blev gjennemført, vilde den endnu mere foranledige, at Toldlovgivningen blev illuderet. For den, der saaledes ei kan begribe det Begribelige, vil den meddeelte Oplysning endnu stedse være ubegribelig. Juste milien.