Berlingske Tidende, 1759-07-01
Ved den første Contribution var Pengemangelen saa stor, at de fleeste Jndbyggere allerede den Gang maatte sælge deres Sølv og Meubler. Hvo som til denne anden Contribution ikke kan bringe Penge til Veye, maa levere Guld, Sølv, Juveler, Tin, Kobber og Messing. Sølvet tages efter den gamle Priis, men det øvrige efter Vurdering. Det er egentlig Sølv in Natura, som man fornemmelig har havt Øye paa. Dets Udførsel er under høyeste Straf forbudet, og man seer saa nøye derpaa, at endog Folk, som allerne spadsere uden Portene, blive randsagede og tilholdte, at efterlade hos Port skriveren deres Uhrverker, Tobaks=Daaser og Skoe=Spender, samt alle Penge, som overgaae en Rubel. Juveler og Effecter tager man for de tvende tredie Deele efter deres Værdie, og den eene tredie Deel maa Eyeren lide Tab paa. Denne u-udreedelige "Formue=Skat, som man har at betale, hvilken man i Preussen ikke vil skal hede en Contribution, men en Skyts-Penge, skiller Jndbyggerne ved alt, hvad de eye og have"De, som ikke kan betale med reede Penge, maa levere en rigtig Fortegnelse paa alle deres Effecter, tilligemed deres Værdie, under Straf af Confiscation, om noget Forties. Jndbyggerne ere ved at sælge deres Effecter i alle Tilfældt lige ulykkelige. Ere Effecterne høyt vurderede, saa bliver Contributionen derved des høyere, efterdi den sættes efter Formuen. Have Jndbyggerne sadt ringe Priis derpaa, saa taabede, ved dette Sal, i Summen, og de bringes, med et Ord, ved denne Foranstaltning, til den Yderlighed, at de ikke faae andet til overs end de tomme Huuse og de fattige Klæder paa Kroppen. De Preussiske Kiøbmænd ere, ved disse uhørte Fordringer, end og blevne tvungne til paa eengang at ophæve alle de Contracter, som de have sluttet med en Deel Magnater og Adelsmænd, om det af Polen indbringende Korn og andre Vahre. Den Jntercession, som disse have gjort hos den Russiske Regiering for de Preussiske Handelsmænd har været forgieves, efterdi man derved allerne sigter til deres fuldkomne Undergang. Men for at give den Preussiske Handel det smertligste Stød, og derved i Grund at ødelegge Landet og Jndbyggerne, er, til største Skade saavel for Adelen som for Kiøbmændene, Kornets Udførsel, under høyeste Straf, forbudet, og den øvrige Handling næsten aldeeles nedlagt, og derved den eeneste Kilde, at komme til reede Penge ved, tilstoppet. Man maae ikke falde paa de Tanker, at saadant Forbud er skeet for at forekomme Hunger og dyr Tiid, men det er at forundre, at uagtet den velsignede Høst, som i forrige Aar i Preussen indfaldt, og den deraf flydende ringe Priis paa Korn-Vahre, det Russiske Generaliter, ikke desminde, til deres Magaziners og Armees Fornødenhed, har kiøbt Kornet, undtagen hvad som af Lithauen er dem med Skiberummer tilbragt, meget dyre fra Dantzig, Elbingen og Thoren, og derved skilt de Preussiske Kiøbmænd og det heele Land ved saadan Fordeel. Paa samme Maade forholder man sig og med de for Armeen nødvendige Munderings=Stykker og Klæde=Vahrer, og hvad som ikke tilbringes fra Rusland, kiøber man fra Polske KiøbStæder, og de der værende Jøder ere de sædvanlige Leverandeurs. Ved Armeen findes de fleeste Haandverkere, saasom Skræddere og Skoemagere; Men hvad man i Preussen, til Armeens Behov, har taget, er til Dato bleven ubetalt. J Kønigsberg ere de saa kaldede Belehnede, hvilke, som bekiendt, ere boesatte og gifte Folk, som have Opsigt med Vahrenes Conservation og Bortsendelse, som Korn-Maalern, Aske=Samlere, Salt-Pakkere, Reeb=Slagere, Strand=Cadetter o. s. v. og udgiøre nogle hundrede i Tallet, tilligemed de Heste, som de holde, med Magt borttagne, og blive de samme brugte til de Russiske Krigs-Operationer. For enhver som undløber skal betales 100 Rubler. Men for ikke at skaane endog de fattige Bønder, Tie.