Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-03-27
Frankeriges, Storbrittanniens og Ruslands Gesandte vare nærværende. Ved Conferencens Aab. ning tilkiendegave Hs. Storbrittanniske og Hs. Allerchristelige Majestæts Gesandte deres Ønske for Hs. Keiserlige Majestæts Gesandt, at vide fra hvilket Synspunkt han betragtede den 10de Artikel af Traktaten af Adrianopel, som har Hensyn til de Græske Anliggender. Gesandten svarede: at denne Artikel ikke giør Keiserens Allieredes Rettigheder ugyldige, forhindrer ikke de i London forsamlede Ministres Raadslagninger, og lægger ingen Hindringer i Veien for de Dispositioner, som de tre Hoffer i Overeensstemmelse med hinanden maatte ansee for de nyttigste og hensigtsmæssigste. Jfølge denne Erklæring meddeler Hs. Storbrittanniske Majestæts Gesandt Conferencen en universel Depesche, hvorved Storbrittanniens og Frankerigs Ambassadeure i Constantinopel overleverede en Erklæring fra den Ottomanniske Port den 9de Septbr. f. A., som indeholdt: at da Porten allerede har givet sit Samtykke til den Londonske Traktat, saa lover den desuden i Dag og forpligter sig imod de Magters Repræsentanter, som have underskrevet. denne Traktat, aldeles at give sit Samtykke til alle de Beslutninger, som Conferencen i London maatte tilføie med Hensyn til dens Jværksættelse. - Oplæsningen af dette Dokument opklarer tydelig den Forpligtelse, som nu paaligger de Allierede, fremfor alting at bestræbe sig for at bevirke en ufortøvet Vaabenstilstand til Lands og til Vands imellem Tyrkerne og Grækerne. Det bliver derfor besluttet, at de tre Hoffers Gesandte i Constantinopel, deres Residenter i Grækenland og Admiralerne i Archipelet skulle ufortøvet erholde befaling til at forlange og bevirkat Fiendtlighederne hurtigt og aldeles ophøre, til hvilket Formaal de fornødne Jnstruktioner ere aftalte og besluttede, eftersom Tilveiebringelsen af Freden imellem Porten og Rusland kan tillade den Russiske Admiral at tage Deel i hans Engelske og Franske Collegers Operationer. Efterat Medlemmerne af denne Conference ere blevne enige om de første beslutninger, og finde at de Ottomanniske Erklæringer sætte dem i Stand tilat aftale de Forholdsregler, som det synes dem at der bør tages i Tingenes nærværende Forfatning og ønsker at anbringe Forbedringer, som er meest skikkede til at sikkre det fredelige Værk hvormed de beskiæftige sig, saa have de i Oveensstemmelse med hinanden fastsat følgende Clausuler: 1) Grækenland vil udgiøre en uafhængig Stat nyde alle politiske Administrations- og Handels rettigheder, som ere forbundne med en fuldkommen Uafhængighed. 2) Med Hensyn til de Fordele, som blive indrømmede den nye Stat, og for tillige at efterkomme det af Porten yttrede Forlangende, at de Grændser, som bleve bestemte ved Protokollen af 22de Marts maae blive indskrænkede saa skal Demarcations Linien for Grækenlands Grændser, udgaae fra Mundingen af Floden Aspropotamos, denne Flod indtil Høiden af Søen Argyrocastro, over hvilken den følger, ligesom den løber frem over de fra Vrachori og Sanrovitza, løber ud til Bierget Artolina, og derfra følger Kammen af Bierget Axos, Dalen af Kaluri og Kammen af Bierget Octa indtil Bugten ved Zeitun, til hvilken den naaer af Mundingen af Sperchios. Alle Distrikter og Lande, sønden for denne Linie, som Conferencen har saaledes betegnet, skulle tilhøre Grækenland, og alle de Lande og Distrikter, som ligge Norden for denne Linie, skulle vedvarende blive forbundne med det Ottomanniske Rige. Saaledes skulle ogsaa Øerne Negropont tilligemed Diævelsøerne, Øen Scyros og de som fra Oldtiden af ere bekiendte under Navnet Kycladerne, og som ligge imellem den 36 og 39 Grad nordlig Bredde, og den 26 og 29 Grad østlig Længde fra Meridianen af Greenwich skulle ligeledes tilhøre Grækenland, 3) Grækenlands Regiering skal være monarkisk arvelig og grundet paa Førstefødselsordenen; den skal overdrages til en Fyrste, som ikke maae vælges af de Familier, som nu regiere i de Stater som have afsluttet Traktaten af 6te Juli 1827. og som skal føre Titelen af en Souverain Fyrste over Grækenland. Valget af denne Fyrste skal være Gienstanden for videre Communicationer og Stipulationer. 4) Saasnart Clausulerne af nærværende Protokol ere bragte til vedkommende Parters Kundskab, saa skal Freden imellem det Ottomanniske Rige og Grækenland ansees som derved til veiebragt. Ogsaa skulle Undersaatterne i begge Staterne giensidig blive behandlede med Hensyn til Handels- og Skibsfartsrettigheder, ligesom de øvrige Stater, som leve i Fred med den Ottomanniske Port og med Grækenland, Fuldstændige Amnestie-Akter skulle derpaa udstædes af den Ottomanniske Port og den Græske Regiering. Portens Amnestie Akt skal forkynde, at ingen Græker i hele Omfanget af dets Distrikt, skal i mindste Maade blive besværet, eller blive berøvet sin Eiendom formedelst den Andeel han har taget i den Græske Opstand. Den Græske Regierings Amnestie=Akt skal proklamere den samme Grundsætning til Fordeel for alle Muselmænd eller Christne, som have taget Deel imod deres Sag, og den skal tillige saaledes forstaaes og bekiendtgiøres, at de Musselmænd, som ville vedblive at beboe de Distrikter og Øer, som ere anviste Grækenland, skulle uforanderlig der nyde fuldkommen Sikkerhed tilligemed deres Familier. (Fortsættes.)