Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-01-23
Jndenlandske Efterretninger. J Dag er til Minde om Kongens og Fædrenelandets højfortiente Mand, Geheime-Statsminister Ove Malling, en Sørgefest, holdt ved Kjøbenhavns Universitet. Sørgetalen blev holdt af Hr. Det. Th. og Phill. Professor P. C. Müller. Indbydelselsesskriftet indeholder. Nogle Betragtninger over den Taknemmelighed, hvormed de som have gjort sig fortjente af Fædrenelandet bør erindres, forfattet af Hr. Etatsr. og Prof. Oct. Phill. Engelstoft. Det er trykt paa Latin og Dansk collateralt. Nogle enkelte Steder af dette interessante akad. Skrift tillader man sig at optage: Eet have under alle Omstændigheder, Alle, til alle Tider, været enige i, det, at fortjente Mænd bør være i taknemmelig Erindring hos Efterslægten. Denne Følelse er saa naturlig, at den paa en vis Maade kan kaldes medfødt. Men jo mere en Nation besjeles af Kierlighed til Fædrenelandet, jo mere Fyrighed og JndbildningsKraft, den besidder, med desto større Varme, og i desto rigere Maade, vil den lægge denne Følelse, for Dagen, desto ivrigere vil den være i at anordne og foretage hvad den anseer meest hensigtssvarende til værdigen at hædre store Fortjenesters Minde, og paa den anden Side, jo høiere Trin den har opnaaet i Cultur og Forædling, desto meere Anstand og Værdighed vil den vide at give disse Æresbeviisninger selv. Grækerne, som vi med Rette kan kalde Culturens og Forædlingens Opfostrere, disse, for at tale med Plinius, "Mennesker i Ordets ypperste Forstand, de livfulde, phantasterige Grækere, foregik ogsaa i denne Henseendede øvrige Nationer med Exem Efterat Hr. Forfatteren korteligen pel. har udviklet dette, og siden ligeledes omtalt Romerne, Sveitzerne, Englænderne, Preusserne etc. og erindret de øvrige Folk, af hvilke ethvert især fromt og gjerne hædrede sine Fortjentes Minde, og, hvis de maaskee til enkelte Tider paadroge sig nogen Anke i saa Henseende, nu synes ligesom at ville kappes med hinanden om at tilegne sig den Jnteresse for Menneskehedens ædlere Formaal, der characteriserer den nuværende Tidsalder, – vedbliver han: Vort Fædreneland har ligesaalidt nogensinde glemt sine fortiente Mænd. Herom vidne allerede i Oldtiden hine Skaldesange, i hvilke her, ligesom i de ældste Tider hos Romerne, Heltes Bedrifter, og mærkelige Mænds Idrætter bleve besungne, et Slags Minder, ved hvilke disse Mænds Erindring næsten allene er bleven forplantet; herom vidne de mange Rune-Jndskrifter, der i al deres Simpelhed ofte udtale de ædleste og taknemmeligste Følelser. Herom vidne ikke mindre de følgende Tider, Middelalderens Dage, og det senere Old; Former og Maader modificere des, Hensigten var den samme. Herom vidne de utallige Monumenter i Kirker og Klostere, disses Prydelse, Dydens Eftermæle. Herom vidne Aarbøger og Levnetsbeskrivelser, Lovtaler og Sange, Historikeres og Digteres forenede Bestræbelser i ædel Veddestrid. Herom vidne offentlige Æresbeviisninger af alle Slags, Hædersfølger, Mindetaler, Erindringsmynter; og man kan sige, at jo mere den Beskedenhed og Maadehold, som charakteriserer den danske Nation, gjør den tilbøielig til Bram eller Overdrivelse, desto mere Værd faaer den Hæder, der saaledes vises. Herom vidner det Exempel hvormed ædle Fyrster pleiede selv at foregaae Nationen. Herom vidner ogsaa dette Universitet, som, helliget Alt hvad der er Ædelt og Godt, aldrig har ladet nogen Leilighed gaae forbi til at lægge de Følelser for Dagen, hvormed det ærer fortjente Mænd i deres Grave." – Af Anmærkningerne under dette her optagne Fragment af Indbydelses=Skriftet hensætte vi endnu følgende: Vist nok kan man ikke nægte, at, foruden de mange Monumenter, som Tidens Virkning og udvortes Overlast (f. Ex. i Reformationstiden, og under fiendtlige Indfald) har ødelagt, mange ogsaa ere gaaede tilgrunde eller ere blevne fordærvede, og nu henstaae i en forfalden Tilstand, som Følge af Ligegyldighed, saaledes som derom ofte ere hørte Klager af ædle og fædrenelandsksindede Mænd. Hvor afklædt og nøgen staaer ikke den store Valdemar Atterdags Kiste i Sorø Kirke, hans der gjenoprettede Danmarks næsten opløste Rige, og saa at sige skabte det paa nye? Hvor er hun første Christians Monument, der begyndte for Danmark og Kongeæt, som han gav sine Dyder i Arv, Hvor er selv hans Kiste? - "Det er, hedder det i en anden Anmærkning, ufornødent at omtale de flere i ædel Aand skeete Foranstaltninger, som skyldes vor nu regjerende allernaadigste Konges ophøiede Fædrenelands Sind, Minder, reiste for Krigere, der faldt i ærefuld Kamp for Fædrenelandet, Monumenter til udmærkede Fortjenesters Afmindelse (Tordenskjold.