Berlingske Tidende, 1815-10-20
Da Hs. Majestæt var ankommen til det lovgivende Corpses Pallads, modtoges han af Overceremoniemesteren, Marqvis de DreurBreze, og af en Deputation af de Deputeredes Kammers Medlemmer. Ved Kongens Jndtrædelse i Salen gienlod uafbrudt det Udraab: "Kongen leve! Bourbonerne leve!" Hs. Majestæt satte sig derpaa paa Tronen, og Prindserne samt de høie Statsembedsmænd indtoge deres Pladser. Medlemmerne af Pairernes og de Deputeredes Kammer dannede et Amphitheater omkring Tronen. Forsamlingen stod op, med blottede Hoveder. Kongen tog sin Hat af, satte den igien paa, og aabnede Mødet med følgende Tale: Mine Herrer Da Jeg afvigte Aar forsamlede begge Kamre, lykønskede Jeg Mig at Jeg ved en ærefuld Fred havde giengivet Frankrig Rolighed. Den begyndte allerede at nyde Frugterne deraf, alle Kilderne til den offentlige Velfærd vare igjen aabnede, da et forbrydersk Foretagende, understøttet af den ubegribeligste Pligtforglemmelse, standsede deres Lob. De Ulykker, som denne øieblikkelige Usurpation foraarsagede vort Rige, smertede Mig inderlig. Dog maa Jeg her erklære, at om det havde været mueligt, at de blot havde truffet Mig, vilde Jeg have velsignet Forsynet. De Beviser paa Hengivenhed, som Mit Folk i de vanskeligste Øieblikke gav Mig, have trøstet Mig i Mine, personlige Lidelser; men Mine Undersaatters og Mine Børns Lideldelser trykke Mit Hierte, og for at giøre Ende paa denne Tingenes Tilstand, der endnu er tungere end Krigen selv, har Jeg med de Magter, som efter Ufurpateurens politiske Tilintetgiørelse holde en stor Deel af vort Gebet besat, sluttet en Convention, der bestemmer vore nærværende og fremtidige Forholde til samme. Den skal uden nogen Tilbageholdenhed vorde Dem forelagt, saasnart den er bleven forsynet med de sidste Formaliteter. Saavel De, Mine Herrer, som hele Frankrig ville indsee den dybe Kummer, Jeg maa have følt; (Her blev Hs. Majestæt heftig bevæget, hvilket meddeelte sig til hele Forsamlingen); men Kongerigets Sikkerhed, gjorde denne store Beslutning nødvendig, og da Jeg fattede den, følte Jeg at Pligt paalagde Mig den. Jeg har givet Ordre til, at en betydelig Deel af Mine Jndkomster iaar skal betales af Min Civillistes Skat til Statsskatten. Mit Huus var ikke saasnart bleven underrettet om denne Beslutning, førend det tilkød en forholdsmæs. sig Gave. Jeg har uden Undtagelse forordnet lignende Afkortelse i alle Mine Tieneres Lonninger og Udgivter, og er stedse beredt til at deeltage i de Offre, som bydende Omstændigheder paalægge Mit Folk. Alle Beregninger skulle forelægges Dem, og De ville indsee Vigtigheden af de Besparelser, som Jeg har foreskrevet i Mit Ministeriums Departementer og i alle Regieringens Deele. Vel Os om disse Forholdsregler ere tilstrækkelige til at lette Statens Byrder, J ethvert Tilfælde forlader Jeg Mig paa Nationens Hengivenhed og begge Kamres Jver. Dog, Mine Herrer, en behageligere og ikke mindre vigtig Omsorg, er i dette Øieblik Gienstanden for Deres Forsamling. For at give Deres Raadslagninger større Vægt, og forskaffe Mig flere Oplysninger har Jeg udnævnt nye Pairs, og forøget de Departementsdeputeredes Antal. Jeg haaber at Jeg har været heldig i Mine Valg, og de Deputeredes hastige Ankomst i disse vanskelige Tider er et Beviis paa, at de besiæles af oprigtig Hengivenhed mod Min Person, og af inderlig Kiærlighed til Fædrenelandet. Med glad Tilfredshed og fuldkommen Tillid har Jeg derfor forsamlet Dem om Mig, og er overbeviist om, at De aldrig ville tabe at Sigte Grundlagene for Stadens Velfærd, en aaben og oprigtig Samdrægtighed mellem Kamrene og Kongen, samt Agtelse for Constitutionsacten. Denne Act, som Jeg omhyggelig overveiede førend Jeg gav den, som ved Eftertanke stedse bliver Mig dyrebarere, som Jeg har svoret at holde, og som De, med Mit Huus i Spidsen, ere i Begreb med at sværge Lydighed, kan ustridig, som alle menneskelige Indretninger, modtage en større Fuldkommenhed; men Jngen af os maa forglemme, at nye Paafunds Fare ikke ligger langt fra Forbedringens Fordeele. Mange andre vigtige Gienstande kræve Vort Arbeide; at skaffe Religionen sin tabte Jndflydelse, berolige Gemytterne, grunde Friheden paa Agtelse for Lovene, stedse at indrette disse mere passende med hine store Hensigter, befæste Creditten, igjen at organisere Armeen, læge de Saar, som altfor dybt ere bibragte bort Fædrenelands Hierte, kort, sikkre den indvortes Rolighed, og derved skaffe Frankrig Agtelse i Udlandet - det er disse Gienstande, hvorpaa vore Bestræbelser maae gaae ud. Jeg smigrer Mig ikke med, at saameget Gode kan vorde eet Mødes Værk, dog naar vi ved Slutningen af nærværende Lovgivning see, at vi ere komne Maale kiendelig nærmere, saa maae vi være tilfredse med os selv. Jeg skal Jntet lade uforsøgt, og for at naae det forlader Jeg MigMine Herrer, paa Deres kraftigste Medvirkning. Efter denne Tale aflagde Hertugen af Angouleme, Hertugen af Berry og Hertugen af Orleans Eden med de Ord: "Jeg sværge, Kongen Troskab og Rigets Constitutionsact og Love Lydighed. Pairerne aflagde derpaa hver for sig følgende Eed: "Jeg sværget Kongen Troskab, og Kongerigets Constitutionsact og Løve Lydighed, og at jeg i alle de Ting, som høre til mit Kald, vil forholde mig som en god og tro Pair af Frankrig. Derefter bleve de Deputerede hver for sig opraabte, og aflagde samme Eed som Pairerne. Et Medlem (Hr. Domange) forlangte at komme til Orde. Hertugen af Richelien bemærkede, som første Minister, at det fra utænkelige Tider var bleven anseet for stridende mod Lovene at tale ved denne Leilighed uden Kongens foregaaende Tilladelse; han vilde des- aarsag indhente Hs. Majestæts befaling desangaaende. Siden erklærede Hertugen, at Kongen havde befalet, at Loven skulde iagttages, og hermed endtes Mødet.