Ribe Stifts Adresseaviser, 1835-10-09
J Indgangen bemærker han, at Kongen, som altid har erkjendt, at det ikke er for sin egen, men for det ham betroede Folks Skyld, at han besidder den Magt, der fra hans Fædre er nedarvet paa ham, ved en varig Indretning har villet give dette et nyt Pant paa, at det fremdeles vil blive styret i denne Aand, og at han derfor, da han ikke ansaae det forsvarligt at vove nogen Forandring i selve Statsforfatningen, har forenet en Jnstitution med samme, der giver ham og hans Efterkommere paa Thronen et nyt og omfattende Middel til stedse at vide, hvad der tjener til Folkets Bedste. Derfor indrømmede han Folket en raadgivende Medvirkning til Landets Love og Foranstaltninger, idet han kaldede de af Folket valgte Mænd, for at ved deres Raadslagninger de adspredte og hinanden ofte krydsende Tanker og Ønsker og Gienstande, det offentlige Vel vedkommende, kunde samles, udvikles og berigtiges, og det derved lettes for den souveraine Magt at prøve og vælge det Bedste. Efter saaledes at have antydet den nye Jnstitutions Standpunkt og Forhold til hele Statsforfatningen, gaaer Taleren over til at udvikle den Maade, hvorpaa denne Jdee er bleven realiseret, hvorved han som Fortrin ved Stændernes Organisation især fremhæver Valgrettens og Valgbarhedens store Udstrækning og vise Fordeling, saavelsom den store Frihed, der var indrømmet Forsamlingen indenfor den samme anviste Virkekreds. Jdet han derpaa henvender sig til de Mænd, hvem den almindelige Tillid har betroet det vigtige, hæderfulde, men ogsaa ansvarsfulde, Kald, at føre den nye Indretning frem paa dens første Udviklingstrin, lægger han dem paa Hjertet, at det er ved deres retsindige og forstandige Benyttelse af de dem givne Rettigheder, at Jnstitutionen skal blive det, den efter Kongens landsfaderlige Hensigt bør være, hvorved han især lægger Vægt paa den Omstændighed, at den Aand, som vil udvikle sig i denne første Forsamling, længe vil blive ved at virke i dem, som komme efter, ligesom den Mening, som derved danner sig om denne Jndretning, ikke saa let vil blive tagen tilbage, saa at den nærværende Forsamling ikke blot er kaldet til over flere vigtige, fædrelandske Anliggender at meddele sit gode, veloverveiede, frimodige og sin dige Raad, men ogsaa til at give den nye Jndretning sin første Bevægelse, til at bringe den Aandi samme, hvorpaa den Tillid og Anseelse, dens Virksomhed og Gavn ganske beroe. Dette er det især, bemærker Talleren, som giver Forsamlingens Stilling saa høi Betydning; Konge og Folk skue med levende Deeltagelse hen til den Gierning, som den skal fuldføre, Udlandet er begierligt efter at erfare, hvorledes denne nye i mange Maader eiendommelige og under ganske særegne Forhold opstaaede Jndretning vil uddanne sig, og Saga staaer rede til at optegne dens Færd med sin Grif sel og Eftertiden vil af den Aand, der besjælede dette Samfund, af den Virksomhed, der udgik fra samme, dømme den og vor Tid. Med skjønne og hjertelige Ord skildret den ædle Taler den dybe Følelse, der ved disse Betragtninger maa gribe enhver samvittighedsfuld Mand, om det store Ansvar, der hviler paa dem alle, og idet han derved kommer til at berøre sit personlige Forhold til Forsamlingen, udtaler sig den rene, kjærlige og retsindige Aand, der har gjort ham, Kongens trofaste Tjener, til Folkets mægtige Yndling. Jdet han derpaa seer hen til Forhandlinger, der ville beskjæftige Stænderne, lover han sig af disses samvittighedsfulde Drøftelse de herligste Frugter, idet han tillidsfuldt haaber, at den af ærlig Sandhedstjærlighed fremgaaende Aandens Frihed, og den paa gjensidig Erkjendelse grundede Eendrægtigheds Aand vil besjæle hele Forsamlingen. Saaledes ville, saa slutter hiin høiagtede Mægler mellem Konge og Folk, dettes udvalgte Mænd ei alene for Øieblikket fortjene deres Medborgeres skjønsomme Tak, men tillige nedlægge en Sæd, som under Bistand af ham, der styrer de menneskelige Jdrætter og Skjæbner, vil voxe en sund og kraftig Væxt til Held og Velsignelse for fjerne Efterslægter. - Paa denne Tale fulgte et eenstemmigt Udraab: Leve Kongen. - Under de paafølgende præliminaire Forhandlinger, hvorved de Deputeredes Fuldmagter verificeredes, opstod blot Qvæstion om Gyldigheden af det paa Hr. Rosenørn Lehn faldne Valg, ved hvis Tilstedelse Forsamlingen antog, at den Besiddelse af et Lehn, der grunder sig paa Ægteskab, er tilstræklig til at hjemle Valgret og Valgbarhed. Ved den paafølgende Afstemning, hvorved Hr. Friis af de laalandsk falsterske Godseiere admitteredes, antog Forsamlingen, at en Suppleant var berettiget til at modtage et senere paa ham faldende Deputeretvalg, Stænder=Tidenden No. 2 indeholder Beretning om den af Forsamlingen i Mødet d. 1ste de eenstemmigen tagne Beslutning: "at lade H. M. Kongen overrække en Tatadresse for Jndførelsen af Provindsialstænderne i Danmark, og om den til Affattelsen af denne Adresse udnævnte Commitee tilligemed selve Adressen, der blev Forsamlingen forelagt til Bedømmelse i Mødet d. 2den ds., antoges og derefter af den kongelige Commissarius er bleven H. M. Kongen overrakt. Adressen aander heeltigjennem de loyaleste Følelser. Efterat have berørt det Krav, Hs. M. igjennem sin lange, skjæbnesvangre Regjeringstid har erhvervet sig paa Folkets Taknemmelighed, gaaer den over til at omtale Stændernes Jndstiftelse, dette "store, følgerige Værk, ved hvilket "Folkets Attraa blev forekommet af Hs. Ms frie Gave", og den Løn, Kongen allerede høster derfor i "Folkets Tak og Glæde" og i de Frugter, det allerede viser, idet at "Almeenaanden vækkes, Eftertanken henvendes til Gienstande, der ere vigtige for det Heles Vel, og den tilsyneladende Forskjellighed i Mening og Omdømme, som ikke kan, ikke skal uudgaaes, snart fremkalder Erkiendelsen af det Rigtige, af det, som fortjener at sættes i Værk." Dernæst dvæler den ved den "vise og høimodige" Udvilling af det begyndte Værk og Overveielse af Vanskelighederne derved, hvorfor "Paaskjønnelsen vorder desto mere levende ved Sammenligningen med det, som blev andre Folkeslag tilstaaet. Den slutter med følgende Ord: "Deres Majestæts her forsamlede troe Undersaatter forene deres Bønner med det hele Folk, at den Almægtige vil forunde os indtil den sildigste Alder at see op til D. M., som til vor faderlige Behersker og skjænke D. M. de rigeste Velsignelser, deriblandt den skjønneste Løn D. M. attraaer: Deres Folks Værd, Hæder og Held." - Om Adressen i Forsamlingen har været Gienstand for Discussioner, og da hvilke; eller om nogen Forandring eller Amendement ved samme er skeet, erfares ikke af den officielle Artikel i Stændertidenden, der kun siger, at den blev "antaget saaledes som den meddeles." (Khp.)