Berlingske Tidende, 1772-11-01
Petersborg, den 9de October. Græve Zacharias Tschernischef har i de nye Russiske Provintser, som hidtil have hørt til Pohlen, ladet følgende Placat bekiendtgiøre: Jeg Græve Zacharias Tschernischef, Hendes Keiserlige Majestæts, min allernandigste Keiserindes, General en Chef, Vice=Præsident i Krigs=Collegio, Gouverneur i hvide Rusland, Ridder af begge Russiske Ordener, samt den hvide Ørn, bekiendtgiør hermed min allernaadigste Monarkindes allerhøyeste Billie og befaling for alle og en hver i sær, af hvad Stand og Embede de og ere, angaaer de Stæder og Lande af Republiken Pohlen, som stedse herefter skal inddrøges under det Russiske Rige. - Da Hendes Keiserl. Majestæt, for at erholde mange fra gammel Tid af retmæssige og unægtelige Rettigheder og Fordringer paa Rerubliken Pohien, har behaget, at indlemme under sit Rig følgende af sammes Provincer og Undersaattere, nemlig: Fra den høyre Strandkant af den Flod Dina, Pohlsk Liefland, som og endeel af det Polotzkiske Woymodskab, som ligger ved bemeldte Strandkant, samt det Witepskiske Woywod. skab, saa at den Flod Dwina fra nu af og stedse skal være den naturlige Grændse imellem begge Stater, den Russiske og Pohlske, hvilken altsaa strækker sig til den yderste Ende af de besynderlige Grændser imellem det Witepskiske og Polotzkiske Worwodskab, og gaaer ned til Enden af disse besynderlige Grændser, hvor de almindelige Grændser af det Polotzkiske, Witepekiske og Minskiske Woywodskab støde sammen, derfra i lige Linie indtil Udspringet af den Flod Druetz ved den saakaldte Flek Ordwa, og langs med denne Flod til dens Udløb i Dieperen, og fra denne Flod til Enden af den forrige Grændse imellem Rusland og Pohlen langs ned med denne Flod, saa at det heele Pohlske Liefland, endeel af det Polotzkiske Woymodskab, som ligger paa den høyre Side af den Flod Dwina, og det heele Witepskiske Woywodskab paa begge Sider af samme Flod, der heele Mislawiske Woymodskab, og den øverste Deel af det Minskiske Woywodskab, som strækker sig overden nye dragne Linie fra det Sted, hvor de 3 Grændser af det Polotzkiske, Witepskiske og Minskiske Woywodskaber støde sammen, indtil Udløbet af den Flod Druetz, som og den nederste Deel af samme Minskiske Woymodskab, som strækker sig over denne Flod og Dieperen, fra nu af stedse skal være underkastet det Russiske Riges Zepter, og disse Provincers Jndvaanere, af hvad Stand og Embede de og maatte være, skal være sammes Undersaattere. Desaarsag har jeg, som Hendes Keiserl. Majestæts beskikkede General=Gouverneur, i Hs. Msts. eget høye Navn at bekiendtgiøre alle Hs. KeysMsts. nye Undersaattere, mine nu elskelige Medborgere, at den allernaadigste Keiserinde ikke allene vil forsvare dem alle udi en fuldkommen Frihed udi den offentlige Religions Udøvelse, og ved enhvers retmæssige Gods og Eiendom, men og efterat hun fra nu af antager dem alle til sine Sønner, giør dem i Almindelighed i lige Maade og uden Undtagelse deelagtige i alle de Rettigheder, Friheder og Fortrin, som Høystsammes gamle Jndvaanere nyde, saa at enhver Stads Jndvaanere i disse incorporerede Lande fra denne Dag af skal nyde alle tilbudne Fordeele i det heele Russiske Rige, hvorimod Hs. Keiserl. Mst. til Erkiendtlighed og Taknemmelighed venter og fordrer af sine nye Undersaattere, at, saasom de ved sammes Naade erlange lige Fordeele med Russerne, de paa deres Side skal anvende al Flid, herefter at giøre sig værdige til samme ved en sand Kierlighed til det nye Fæderneland og ved en uforanderlig Troeskab imod saa ædelmodig en Monarkinde. J Følge heraf skal alle i Almindelighed, fra den fornemme Adel, Geistligheden og Betienterne indtil den ringeste, endnu i denne Maaned aflægge en høytidelig Troeskabe Eed i Overvære so af de af mig dertil Forordnede. Men dersom nogen af Adelen, eller en anden Stand, som besidder urørlige Godser, ikke vil agte sit eget Beste og aflægge Eed, da tilstædes ham hermed til at sælge sin urørlige Eiendom, og frit at drage ud af Landet i en Tid af 3 Maaneder, men efter bemeldte Tids Forløb skal al hans tilbageladte Eiendom sequestreres og henfalde til Fiscum. - Den høye og ringere Geistlighed af forskrællig Religion, maa af sig selv, som Siæle Hyrder, i deres Eeds Opfyld ise tiene til de ypperligste Exempler, og i daglig og offentlig Andagt for Hs. Keyserl. Majestæts og Hendes Søns Storfyrstens Paul Petrowitz Helbred paakalde den Allerhøyeste efter den foreskrevne Formular. J Følge ovenanførte høy, tidelige Forsikring, angaaende de adskillige Religioner og den uantastede Eiendom, er det og klart, at de Jøder, som boe i det under det Russiske Rige lagte Stæder og Lande, skal beholde alle deres forrige Friheder, hvilke de nu i Henseende til deres Religion og Fortrin nyde; Hs. K. Msts. MenneskeKierlighed tillader ikke, at de allene skulle være udelukte fra den almindelige Naade og tilkommende Velstand under den nærværende velsignede Regiering, saa længe de forblive som troe og lydige Undersaattere ved deres Handling, Profession, og Kald. Jurisdictionen skal i Hr. Keiserl. Msts. Navn med den allerstrængeste Retfærdighed handhæves udi de inconporerede Lande. - Til Beslutning holder jeg det fornødent, efter Hs. K. Msts. allerhøyeste Befaling, at føre til, at alle Tropper, ligesom i Hs. Msts. egne Lande, skal iagttage den skarpeste Krigs=Disciplin, og at Regieringens Forandring ikke i mindste Maade skal hindre de nye Undersaattere i en roelig og sikker Huusholdning, Handel og Profession, thi i det sammes Formerelse tiener til enhvers besynder ige Nytte, skal de saa meget des mere have at vente Hs. Keyserl. Majestæts høye Velbehag. Denne Placat skal den 5te Septbr. oplæses i alle Kirker, indskrives i Stads Bøgerne, og paa behørige Stæder opslaaes til enhvers Efterretning; men paa det samme tilfulde maa blive troet, har jeg, i Følge den mig givne Magt, underskrevet samme med min egen Haand a. I Breslau bleve nyelig tvende Pohiske Adelsmænd aflivede med Sværd, hvis Levnets Løb var kortelig følgende: CasimiKaminsky og Johann Bialinsky vare fødte af fattige Adelig Forældre i Stor Pohlen, som nu ere døde. Den første var 22 og den anden 25 Aar gammel. Begge have formedelst deres Forældres Uformuenhed fra Ungdommen af tient hos andre Adelsmænd, og deres Opdragelse har været saa overmaade slet, at de neppe kunde læse i nogen Bog, og endnu mindre skrive. Under sidste Consvederation i Pohlen ere de blevne tvungne. tvungne til at tiene under de Confordereredes Tropper, men have en kundet erholde nogen Under-Officiers Plads, men været Towariska, hvilket vil sige saa meget som Med Kammerater eller Compagnons. De havde gjort Eed til Confoedera tionen, faaet maanedlig Sold, og haft smaa Forretninger med nogle Underhavende at udføre. Den 3die April 1771 bleve de begge med 8 Mand udcommanderede at inddrive Fourage paa Siden af Krotterschin, ikke langt fra de Schlesiske Grændser. De rede en Miil sammen, og førend de skildtes ad, saae de i Bennitze Fodspor i Sneen af Heste, hvilke, som Jndvaanerne berettede dem, vare af Preussiske Soldater, komne fra den paa Grændserne i Henseende til Pesten staaende Preussiske Cordon. De besluttede imellem sig at følge disse Spor, og antraf i Torpet Schuschnie 2 Preussiske Dragoner, og 1 Husar. De toge Hestene fra dem, tilligemed deres Gevæhr, beholdt dem der til seent ud paa Aftenen, førte dem derpaa midt om Natten i en tyk Skov, under det Foregivende, at bringe dem til deres Oberst, afklædte dem der lige til Skiorten, og uagtet de bade, at man dog ville handle med dem efter Krigs=Maneer, skiød dem ihiel. Den ene Dragon var saa lykkelig, at rykke Pistolen af Haanden paa den, som ville skyde ham, og sprang dermed ind i Skoven. Begge Towarscherne forfulgte ham, men fik ey fat paa ham. Han gik derpaa heele Natten omkring i Skoven udi Sneen, barfoddet, i den blotte Skiorte, og var endelig saa lykkelig, at komme til Folk, som igien bragte ham til den Preussiske Postering ved Grændserne. Hovedmændene for de Confordere rede lode, saasnart dette blev bekiendt, og efter skeete Requisition, opsøge disse Røvere, og holde Krigs=Raad over dem udi Kalitsch. De Gemeene, som havde handlet efter Ordre, bleve frigivne, men de tvende Anførere bleve dømte til Døden, og efter Forlangende udleverede, da Processen paa nye blev anlagt mod dem, indtil de endelig fik deres Dom, at aflives med Sværd, hvilket skeede den 20de October 1772.