Norske Intelligenssedler, 1807-11-17
Det sidste Pariserblad Argus leverer endnu følgende Anmærkninger over den Engelske Dekkaration angaaende Expeditionen paa Sjælland, som ikke synes at burde forbigaaes, "Man taler stærkt i London om en Deklaration, som Hans Brittiske Majestæt sidste 25de Septbr. har fra Vestmynster ladet udgaae, angaaende det mod Danmark foretagne Tog. Den Engelske Regjering troede ikke hidtil at maatte forsøge nogen Retfærdiggjørelse for de Handlinger, den saa ofte har tilladt sig mod Folkeretten og Nationernes offentlige Moral, men denne Gang, er den hele Verden givne Forargelse af saa skjændig en Art og et saa fordærvende Exempel, at Hans Brittiske Majestæt anseer det fornødent at maatte fravælte sig Skylden, eller i det mindste svække det forhadte i samme, ved at fremlægge Aarsager, som, vare de end gyldige, ikke vilde retfærdiggjøre en saadan Forbrydelse; men hvis virkelige Ugrund kun endnu maae forøge den opvakte Afskye. Dette skammelige Forsvar beroer blot paa Grunde, dem Ministerialbladene allerede har anført, vi flere end engang har afbeviist, og som heller ikke har fundet bifald i den offentlige Mening. Den første anførte Bevæggrund er, at Hans Brittiske Majestæt har faaet Efterretning, at Frankrig har i Sinde at besætte Holsteen, spærre Sundet for den Engelske Sømagt, at bruge den Danske Marines Hielp til et Anfald paa Storbrittannien. Er det da muligt, at en Regjering har paa vaklende Efterretninger, med koldt Blod kunne bestemme sig til en venskabelig Magts Ruin, de klareste Rettigheders Tilintetgjørelse, og de helligste Forbindelsers Brud, som Mennesket kjender. Just ligesaa nævnede man Rustninger i de Franske Havne, da man vilde bryde Freden til Amsens. Vi har allerede tilstrækkelig afbeviist disse Troeløshedens skuffende Grunde; - men Deklarationen selv leverer endnu en vigtig Jndvending mod Ophavsmændene for dette afskyelige Tog. Den Engelske Regjering tilstaaer, at en Brittisk Flaade kunde trænge ind i Østersøen for at holde Øie med den Danske Sømagts Bevægelser. Sikkerlig var denne Forsigtighed under den sidstes Svaghed tilstrækkelig, og intet er latterligere end den Forudsætning, at en Fransk Expedition skulde afgaae fra Kjøbenhavn til et Anfald paa England eller Jrland, Men (føier man til) den stormende Aarstid vil snart nøde den Brittiske Flaade at bortfjerne sig fra hine Vande, Saa meget vanskeligere vilde jo altsaa Udførelsen være af de Planer man paadigter Frankrige, og saa meget farligere Turen fra Kjøbenhavn til London. Frankrige har mange sikrere og kortere Veie til at angribe dets dødelige Fiende og tilintetgjøre dens undstaaelige Tyrannie, Efter disse saa svage anførte Bevæggrunde, beklager den Engelske Deklaration bitterligen de naturlige Følger af den, det faste Land gjenskienkede Fred; den beklager, at disse Magter ere blevne, hvad den kalder, Redskaber for Frankriges Had. Denne Frankrige saa hædrende Bebreidelse vækker Uvillie ved at nævnes af den Engelske Regjering. Efter de blodige Krige, som de Engelske Jntriger vakte, Engelsk Guld fremkjøbte og fortsatte for at mætte den Engelske Ærgierrighed, klæder det den ilde, endnu at spotte over Uheld, som den selv frembragte, og saa snart at glemme Begivenheder, som den selv var Aarsagen til Paa Kjøbenhavns rygende Ruiner, paa Gravhøiene af de, for dens afsindige Ærgierrighed faldne uskyldige Offere, ligefor Danmarks bortrøvede Skibe, vover den Engelske Regjering endnu at tale om dens Redelighed og dens fredelige Ønskers Oprigtighed. Denne afskyelige Forhaanelse ligner Morderens, som tilbyder det for hans Dolkestik segnende Offer sit Venskab. Men nu, da Danmarts Sag er bleven alle Nationers Sag, da det er berettiget til at vente deres hurtigste og kraftigste Bistand, hvad har det da mere at frygte, eller endnu at haabe af den Brittiske Høimodighed? Som et skiønt Beviis paa ædel Virksomhed og sand Fædrenelandskjerlighed, der hverken frygter for Opofrelser i Farens Øieblikke, ikke heller nytter de Fordele, som Omstændighederne og Fremtidens Trang maaskee kunde tilbyde, troer Anmelderen at burde hidsætte den af de fleste Handlende i Christiansand, Arendal og Østerrisøer, Eierne af Næs og Egelands Værker, allerede midt i October, paa vor Stift amtmands Opfordring og ved hans personlige Jndflydelse, viiste patriotiske Stemning, at anskaffe paa egen Regning og Resico mere end 22000 Tdr. Kornvare fra Danmark, med det hædrende Tillæg, at udsælge Rugen til 7 en halv, Byget til 5, og Havren til 3 Rd. pr. Tde. Et saa reent og ublandet Offet paa Fødelandets Alter, midt under de Tab, som den nærværende Krig har tilføiet Handelstanden, nær nes med ligesaa megen Agtelse som inderlig Glæde. Med den sidstes Følelser lægges til, at 6 af de i ovennævnte Ærinde afsendte Skibe allerede lykkeligen ere retdurnerede.