Den Vest-Sjællandske Avis, 1830-03-02
Engelske Parlamentsforhandlinger. Det er interressant, inden man indlader sig i disse Forhandlinger, at gjøre sig noget bekiendt med Partiernes Tilstand i dette Land. Tingene have taget der en mærkværdig Vending, nemlig saaledes: at de Vhigs, eller det liberalere Partie, har erklæret sig for Hertugen af Vellington; imedens at de Torys, eller det egentlige Aristokrat Partie, som er misfornøiet med den Jrlandske Emancipation, med at deres Jndtægter aftage, og især med de Forandringer som man troer at Hertugen af Vellington har i Værk med den høie Geistligheds rige Jndtægter, hvilke hidindtil er tilfalden de gamle og fornemme Familier, have nu erklæret sig imod ham, givet sig en Mine af at de ville holde med de Radicale for at giøre ham Modstand, begynde at raabe paa Parlamentsreform; de have foranstaltet den mærkværdige Forsamling i Birmingham, blot for at opponere Hertugen, og om mueligt styrte det nærværende Ministerium. Men man har gjort de Torps opmærksomme paa, at de skulle tage sig i Agt, da de kunne sætte Almuen saadanne Jdeer i Hovedet, og som de i Grunden i Hiertet selv ikke billige, hvilke de i Tiden ikke kunne formaae at blive Herrer over, og som kunne blive fordærvelige for dem selv. Vistnok er det lykkedes dem at tilveiebringe en stærk Opposition imod Ministeriet i Underhuset, Takaddressen gik kun igiennem med 158 mod 10 Stemmer; hvilket foraarsagede en stor Uroelighed paa Børsen og Vaklen i Fonds; thi dersom Oppositionen skulde tage betydeligt til, saa vilde en Ministerforandring blive uundgaaelig. - Bladet Times siger, at Debatterne i Underhuset gaae, Grunden kun ud paa en Ordstrid, fordi saavel den foreslagne Takaddresse, som det af Sir C. Knarchbull foreslagne Amendement derved, stemmede overeens i at erkiende den Nød, hvori Landets Jndvaanere befinde sig. Amendementet gik ud fra Tory-Oppositionen og de Vhigs bleve derfore nødte til at holde med Ministeriet. De Torys Anklage imod dette gaaer især ud paa beskyldningen af de overdrevne Statsudgivter; men denne Beskyldning vil nok Hertugen af Vellington bedst kunne giendrive ved de Besparelsesforslag, som han agter at forelægge Parlamentet. Da Greve Stanhope har bebudet at ville komme frem med en Motion angaaende Nationens indvortes Tilstand, saa vil al det fornødne herom formodentlig med det første blive sat i et tilstrækkeligt Lys Da Talen fra Thronen var bleven oplæst, saa udsatte Overhuset sit Møde til Kl. 5 den følgende Dag, eller den 5te Februar. Den unge Hertug af Bueleugh, Chefen for Sir Walter Scotts Familie, og som traadte første Gang ved denne Leilighed op i Parlamentet, androg paa Takaddressen. J denne sagde han om Portugal: at han haabede, at Hs. Majestris Bestræbelser for at retablere de diplomatiske Forhold med dette Land maatte frembringe en hurtig Virkning. Lord Saltoun understøttede Forslaget, tilstod vel at den ældre Linie af Huset Braganza har mere Ret til Linien end den yngre; men da den Portugisiske Nation holdt det for passende at uderkaste sig den sidste, saa holdt han det for upolitisk og stridende imod Englands Jnterresser, at blande sig i fremmede Anliggender. (Man kan blot indvende derimod, hvad er Nationen, bestaaer den af den raae forblendede Folkemase, som ledes af en herskesyg og egennyttig Geistlighed, eller bestaaer den af den oplyste og dannede Deel af Folket, endskiøndt den udgiør Minoriteten. Af disse Taleres Udladelser kan man slutte sig til at den Engelske Regiering, er, tilbøielig til at erkiende Don Miguel, da de Talere som understøtte Takaddressen, altid pleie at udtrykke sig i Regieringens Aand). Nu optraadte Lord Stanhope som Opponent, og erklærede at han meente, at der aldrig var bleven holdet en meere upassende Tale for en deel bere rende Forsamling, og som mindre svarede til Omstændighederne. Talen omtaler at der hersker Nød i visse Egne af Kongeriget; men man ville nævne de Egne, som ere frie derfor. Jeg beundrer, sagde han med hele England Hertugen af Vellingtons første Hædersaar; men hvad hielper denne Hædet naar den siden er bleven plettet ved en feilfuld Administration af de indvortes Anliggender. Statens Skib er omgivet med Skiær og dens Banebe snart med Farer. Nøden føles ikke allene af Landbeboerne, men udstrækker sig ogsaa til Manufacturisterne og Handelstanden, aldrig have alvorligere Qvæstioner udkrævet en hurtigere Overveielse fra det Engelske Parlaments Side. Jeg forbeholder mig om nogle Dage at forelægge de ædle Lords en omstændelig Beretning om Landets indvortes Forfatning; men hvorover der ikke maae debatteres i en Committee, som den ædle Hertug vil foreslaae, men af det hele Parlament. Jeg foreslaaer derfor følgende Amendement til Tak addressen: Huset betragter med inderlig Beklagelse og stor Bekymring de Lidelser af alleslags, som hiemsøge Landet. Det vil ufortøvet beskiæftige sig med at undersøge Aarsagerne dertil og med at overveie de fornødne Midler til at afhielpe dem. Dette Amendement blev imidlertid forkastet med 71 imod 9 Stemmer, hvoriblandt maae bemærkes Hertugen af Wellingtons sædvanlige Mod. standere, nemlig Hs. Kongelige Høihed Hertugen af Cumberland, Hertugen af Richmand og Newcastle og Greven af Vinchelsen. J Debatterne om dette Amendement forekom allehaande interressante Omstændigheder, saaledes sagde Viscount Gode rich, den bekiendte forrige Skatkammerkantsler Hr. Robinson, at han ikke kunde see andet i Sultanens Forhold end en kold Grusomhed og en grov Uforsigtighed. Han yttrede at Sultanen var bleven skuffet af en vis Person, som havde forledet ham til at handle saadan som han har sig ad, og havde raadet ham til hverken at bryde sig om Rusland, Frankerige eller England, da dog disse Magter ville ikke blive enige; men at denne Person var siden bleven misbilliget af sin Regiering. (Det er vistnok, at der var en Person som i en Tid, lang lod høre meget fra sig i Constantinopel; men om hvilken det blev siden ganske stille). Han haabede at ingen Stat paa Fastlandet vilde erkiende Don Miguel, og han holdt det for at være Englands Pligt at intervenere til Fordeel for de ulykkelige Offere for Tyranniet i Portugal. Det syntes, som at Huset fandt denne bemærkning at være træffende; thi der blev raabt Hør, Hør, i Salen. Han meente, at Fortsættelsen af Handelsfrihedssystemet vilde være det bedste Middel til at afhielpe Nøden i England og han sagde ti sidst, at dersom han endog maatte føle noget Uvenskab imod den nærværende Administration, (nemlig som Cannings ivrige Tilhænger, saa skulde denne dog være herved begravet, og han vilde understøtte Ministeriet, i alt hvad der var godt og nyttigt. (Her talede han som Chef for de Bhigs). Lord Stanhope, derimod paastod, at Landets Nød kom af de indførte Forandringer i Henseende til Handelen og deraf, at Bancosedler til 5 Pd. Sterling vare afskaffede. Hvad Hertugen af Vellington, som nu opstod, svarede paa disse beskyldninger, er allerede meddeelt. Angaaende Portugal sagde han, at Regieringen havde iagttaget den strengeste Neutralitet, imellem begge Brødrene, og Aarsagen hvorfor han og ikke Greven af Aberdeen havde underhandlet med Don Miguels Gesandte var fordi denne ikke havde en officiel Characteer; da det i dette Tilfælde havde tilkommet Statssecretairen for de udenlandske Anliggender. - Greven af Aberdeen traadte derpaa op og sagde, at de ædle Lords slet ikke forpligtede sig til at understøtte Don Miguel, fordi de understøttede Takadressen, og førend Regieringen tager videre Forholdsregler, saa skulle alle fornødne Oplysninger blive forelagte Huset. Om det er Regieringens Hensigt at erkiende Don Miguel vilde han ikke bestemt udlade sig; dog maatte han bekiende, at denne Erkiendelse vilde tidlig eller sildig finde Sted. (Hvad der taler meget for den er, at Don Pedro ikke kan selv overtage Regieringen og maae lade en umyndig Prinsesse træde i sit Sted). Lord Holland traadte op og kaldte Don Miguel en blod tørstig Usurpator og en Despot over Landet. -