Berlingske Tidende, 1836-02-27
Paris, den 17de Februar. – Den besynderlige Stilling, man befinder sig i her, har allerede vedvaret en heel Uge, uden at man endnu bestemt veed, hvornaar den vil faae Ende. Temps yttrer: Det kommer deraf, at Opgaven, saaledes som Kongen har givet den, rigtignok er saare vanskelig at løse Al Jndblanding af demokratiske Elementer skal undgaaes, og ikke destomindre skal Valgkamrets Majoritet sikkres det nye Cabinet. Det Hele skal saameget som muligt udgaae fra den Kreds, der allerede engang har været ved Roret, og ikke destomindre stal det forrige Cabinetspersonale næsten aldeles forandres. Paa Deputerede-Kamrets Bekostning vil man vise Pairs=Kamret en Artighed, og dog er det hiint Kammer, der har styrtet Cabinettet. Skøndt man agter at tilsidesætte det forrige Regjerings-Personale skal dog det forrige Regjerings-System bibeholdes og kun indrømmes en Vending til Septemberlovene og Aristokratismen. Saaledes ere de modstræbende Elementer, man har i Sinde at betjene sig af ved det nye Cabinets Sammensætning. Det er altsaa ingen Under, at det varer saa længe. – Ogsaa de øvrige Journaler tale om, at det endnu kan vare en god Stund for man bliver færdig med det nye Cabinets Dannelse. Nogle mene, at Hr. Thiers og flere af det forrige Cabinets Medlemmer af den Grund holde sig tilbage, fordi samtlige Ministre have indbyrdes forpligtet sig for hinanden til, kun in corpore atter at tage Plads i Cabinettet. For at bortrydde denne Hindring, skulde nu Kongen have anmodet de Herrer Broglie og Guizot om at løse deres øvrige Colleger fra hiin Forpligtelse, hvortil de da ogsaa havde erklæret sig villige. Formodentlig vil altsaa et Cabinets Ministerium, bestaaende af de fleste fratraadte Ministre og de Herrer Passy og Sauzet, virkelig komme istand. Marschal Grard nævner man atter som Conseil-Præsident; i Dag anføres han blandt dem, der i Gaar gjorde Kongen deres Opvartning. - Hertugen af Broglie, som i Deputerede Kamret flere Gange i Gaar tog Ordet, i Anledning af en Petition, nævnte det hidtilværende Ministerium ved: "det Cabinet, i hvilket jeg havde den Ære at præsidere." – Hr. d'Argout blev forleden Dag viist tilbage af en Skildvagt af Nationalgarden, da han vilde træde ind i Finants-Ministeriets Hotel gjennem en Bagdør, der kun af selve Ministren kan aabnes. Hr. d'Argout paastod, at han var Finants-Minister; men Nationalgardisten svarede, at det jo var en bekjendt Sag, at der ingen Ministre meer gaves, og da han nu ikke engang havde den Ære, personlig at kjende ham, kunde han ikke tilstede ham Adgangen. Først den tililende Portner lykkedes det, ved en constitutionel Forelæsning at gjøre Gardisten begribeligt, at en Minister maatte vedblive at være Minister, indtil hans Dimission var antaget af Kongen og officielt bekjendtgjort, og da han tillige gik i Borgen for Hr. d'Argout, modsatte Gardisten sig ikke længer. De fleste franske Journaler henpege paa, at Dommen i den Fleschiske Proces mod More og Pspin neppe vilde være faldet saaledes ud, hvis ikke Retten i begges tilstaaede Republikkanisme havde seet en Grund til at fælde dem, og Journalerne forsømme ikke Lejligheden til at fremhæve de skrækkelige Onder, der ere forbundne med en politisk Corporations Undtagelses-Jurisdiction, saaledes som Pairs Retten er. National, der iøvrigt indrømmer Forbrydelsen dens hele Slethed, fremhæver, at Maaden, hvorpaa hele denne Sag er blevet behandlet, har gjort Forbrydelsen til en virkelig politisk Forbrydelse, i det mindste for saavidt den angaaer More og Papiin, og derfor raader den da Regjeringen, rigtignok ikke som Ven – thi det er den som bekjendt ikke men som ærlig Mand, at den godt maa overveie hvad den giør, førend den atter opbygger et Staffor for politiske Forbrydelser. – Mulig Frygt for Uroligheder, der kunde opstaae ved Moreys og PapinsHenrettelse, synes at være aldeles ugrundet. Hvis disse Mennesker havde havt et Parti i Baghold, der nu kunde vove en Opstand, da vilde et saadant Parti allerede hiin Dag, da Attentatet gik for sig, og maaskee i dettes Sted, have gjort en saadan Med Hensyn til den ministerielle Crise gjøres følgende Bemærkning: Det forrige Cabinets Beslutning, som saadant definitivt at opløse sig, skal være foranlediget ved Meddelelser, som Rente-ReductionsCommissionens Medlemmer havde gjort, at der nemlig slet ikke var at tænke paa nogen Tilbagekaldelse af de over dette Punkt, fra Kamrets Side udtalte Anskuelser. Hr. Duchatel havde dog ønsket at gaae over i det nye Cabinet, og han beraabte sig paa at hverken han eller hans Organ, "Moniteur du Commerce, nogensinde havde været ilde stemt mod Reductionen. Men Hr. Sauzet vilde ikke være med ham i Cabinettet, da han nemlig vilde komme til at repræsentere de Doctrinaire, uden at besidde disses Talenter.