Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-03-31
Viborg. Natten til 21de Marts undvege, ved at gjennemskære med Knive Fængselsdøren, af Viborg Arrest 2de Hestetyve, den ene en forhenværende Jydsk Dragon af Sahl Sogn, Friisholt Gods, Peder Sørensen Sahl, 26. Aar gl., (almindelig beæret med Navnet Peder Stærk, fordi han staaer i Rygte for, at kunde stryge Jernene af sig og har Styrke) og Jørgen Andreas Jensen af Siørslev Sogn, ikke 20 Aar gl., der for Hestetyverie var ved Under- og Overretten dømt til Kagstrygning og Slaverie paa Livstid. - Ved Udfarten forsynede de sig med Slutterens 2 Frakker og Hat og gik ud af hans Vinduer. - De bleve til Held for den offentlige Sikkerhed paagrebne og hertil atter indbragte den 22de Marts. Dette Par havde paa den korte Udvandring dog ikke forsømt sig; hos Udflytteren Christen Jensen paa Qvols Mark, kom de ind næste Nat Kl. 1. Peder Stærk satte Manden en Strikke om Halsen og beed ham og hans Kone, Fingrene, og truede dem til at sige, hvor deres Penge vare forvarede, Jørgen Jensen tog en Kniv ned fra Bielken i Stuen og truede tillige med den; Christen Jensen fik dog Leilighed til at faae et Par Fingre ind under Strikken for ikke at qvæles men han og Kone fandt det dog raadeligst, at anvise dem baade Lys og deres Gjemmer, 3 Kister, dem de randsagede nøie, efterat have løsnet Strikken om Mandens Hals. Af Penge fandtes dog kun 8 a 9 Mk., men de medtoge endeel Klædningsstykker. De krævede derpaa Spise og den blev dem af de i Sengen liggende Angrebne anviist, og de holdt et godt Maaltid i 2 Timer. Jmidlertid tænkte de dog paa, at Tjenestekarlen Jacob, der havde lagt i en anden Seng i Stuen, og som Manden ofte havde raabt paa, kunde være gaaet ud for at tilkalde Hjelp og forlode derpaa Huset. Karlen Jacob var i Begyndelsen krøbet ud af Stuen, og havde af Angest forstukket, sig i Laden i Høet, hvor Manden fandt ham omsider, da Røverne vare borte. De havde begivet sig ud af samme Vei de vare komne ind, ved at slaae en Væg ind i Bryggerset; Christen Jensen stod op, efterat de vare borte og androg Sagen for Sognefogden i Qvols Søren Jensen, der strax kaldte Folk sammen for at sætte efter Forbryderne; han sporede dem til over Nybroe og henad Fiske og hørte der, at et gammelt Fruentimmer af den Ene var overfaldet; Sognefogden og nogle Mænd opdagede dem siden paa Romlund Hede. Sognefogden, der havde et ladt Gevæhr med sig, holdt ved Respekt af dette Peder Stærk fra Livet, og fik ham til at gaae foran indtil flere Folk kom til Hielp og fik ham tagen fast og ført til Romlund; Jørgen Jensen var forhen i deres Vold. Det er saare nedslaaende at see disse 2de unge Mennesker med Ansigter, som selv Lavater vilde tilkiende Ærlighed og den yngste Blyfærdighed, at være faldne saa dybt. (Saavidt, man veed, ere Opbringerpenge kun tilsagte for Desertører af Militære og Slaveriet; men til Sognefogder og Andre, der indbringe de af Ar resterne Deserterede, ikke; da denne Sognefoged i Qvols og vel flere ofte vove Livet af en Embedsiver, der ikke medføre Løn, synes det til Statens Sikkerhed billigt, at vor landsfaderlige Regjering ville fastsætte for Disse som for Hine, Opbringerbelønning. Den offentlige Sikkerhed, vinder dog noksaameget ved Disses, som ved en deserteret Soldats Paagribelse.) (V. A. 36.)