Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1822-03-06
De fremmede Fabricata, hvoraf havdes det behøvende i Landet, forbødes, eller belagdes med høie Afgifter. Visse raa Materialier forbødes Udførsel, og mange flere Opmuntringer gaves for alle Erhvervegrene. Pag. 378. "Jntet Landvæsenssystem kan tænkes at være nogenlunde fuldkomment, med mindre det indbefatter Anlæg til Jordproducternes lette og fordeelagtige Afsætning. Dette er med andre Ord: At Agerdyrkningssystemet maa være forenet med Vindskibelig. heds- og Handelssystemet, naar det skal gaae fremad og virke National velstand. Pag. 382: "Har vi ikke Erfaring om vore Jordproducters hastige og umaadelige Falden i Priis fra eet Aar til et andet, Er ikke Handelen med vore Jordproducter endnu grundet paa heel uvisse Omstændigheder, Læsere, tænk en Rad af saare frugtbare Aar, tænk, at Alherren undte andre Folk lige Held, tænk, at der er Fred rundt om, vend og Tanken hen mod Americas ypperlige Kornlande, og begrund, hvorledes de Lande vistnok vil gaae frem med frugtbringende livfuld Agerdyrkning; derefter begrund, hvad der kunde skee os med vores, endnu faa Slags udgjørende Jord producter. Pag. 385. Skulle vi et lære at drage andet af vor Jord end blot Korn, da kunde den Tid komme, at man vilde have Ulyst ved Norges Agerdyrknings Fremme. Men visseligen have vi ei Behov at grunde vor Tanke og vort Haab om Dannemark nationale Velstand paa saa uædelt Sindelag. Jeg veed fast ingen Jdee, der i vort Statshuusholdningssystem er vigtigere end den At vores Jordproducter maa bringes til at udgjøre mange Slags, og at deres, deels Fortærere, deels Forædlere, eller Formerere maa blive Mange. O naar det skeer, hvor skal vi da med rolig velgrundet ædel Glæde see over til Brødrenes frugtbar gjorte Land." Pag. 387: "Den Stat driver sin Handel med meest Tryghed, der bruger mindst af fremmede Overdaadsvare, men derimod finder meest sig selv af det, der hører til Vellevnet." Pag. 389. "Saaledes er det ei mueligt for den danske Politiker at tænke over Agerdyrkning og dens Frugters Afsætning, uden at Betænkningerne maa vendes hen paa Statens hele Handelsvæsen. Pag. 419: "Agerdyrkningen gaaer frem i Europa fast alle dets Lande over, og deraf maa følge, at Kornhandelen mindskes. Dette vil blive føleligst i Tider, naar ikke store Krigshære staae samlede, eller svæve om paa Søen. - Bliver Agerdyrkningens Forbedring ved, da vil det komme did, at ethvert Land brødføder sig; de alene undtagne, hvilke ei have Jordareal nok, i Forhold med de ved Vindskibeligheden sig formerende Mennesker. Man see her Mandens langt hen i Tiden skuende skarpe Blik, som nu føles som sandt, og af de Tænkende sukkes over, ikke at være mere lagt paa Hjerte. Hvorhen kan det danske Korn ventes at have jevn vis og god Afsætning, naar ikke Landeplagerne Krig og Misvext rase iblandt Nationerne, Sverrig og Norge vare fordum de vigtigste Lande, hvorhen Korn, Kornbrændeviin og Fedevare afsattes; disse Lande ere nu, da Afsætningen paa deres Bjerg- og Skovproducter er liden, nødte til at opdyrke og bedre dyrke deres Agerjord, da de ei formaae at kjøbe saa meget fremmed Korn, som forhen, de besvære derfor fremmed Korns Jndførsel, for at opmuntre egen Kornavl. J Engelland tillades kun Kornindførsel, naar eget Korn stiger for høit, det er, naar Misvext eller Krig indtræffer. Holland behøver nu ei saameget fremmed Korn, fordi dets Handel og Seilads og indre Vindskibelighed ei er nær saa udvidet som forhen. Kommer nu hertil, at Syd americas frugtbare Strækninger, under mere borgerlig Frihed, blive opdyrkede, og levere Overflødighed af Korn og Qvæg og andre Levnetsmidler, kan liden eller ingen Afsætning af sligt ventes til Vestindien. Paa de tvende ommeldte Landeplager, Krig og Misvert, beroer altsaa den danske Stats Agerdyrkers Haab, kan man da ikke med Manden Rothe sige: Læsere, mærk dig dette, og betænk, har vi ikke Aarsag at udraabe: Vee os hvis vi vedblive at stole paa sligt uædelt Haab og ikke hellere vælge de ædlere og sikkrere Afsætningscanaler, Fortærere hos os selv. Af Foranførte synes det altsaa at være klart, og en ved Erfaring af flere Landes Exempler bestyrket Sandhed, at Agerdyrkningen, der er den danske Stats Grundstøtte, bedst vilde opmuntres og frem skyndes til høiere Cultur ved de to Ting, passelig borgerlig Frihed, saa at Jordeieren kan uhindret benytte sin Jord, som han finder bedst, og Dyrkeren ligeledes sine Kræfter, enten ved Jordbrug eller andensteds, samt stadig og jevn Afsætning helst i Landet til en Folkemængde udenfor Jorddyrkerklassen, der er istand til derfor at gjengive mere varige Ting, som kunne erstatte Jordproducternes Værd. At derimod Afsætning til fremmede Nationer, om denne end nu og da haves god, ikke en nær saa fordeelagtig, deels fordi dertil ei kan anvendes de mange ved Agerdyrkningen faldende Smaaredsler, deels fordi de Mennesker, der ikke fortære Statens Korn, ikke bidrage til at bære Statens Byrder, Skatter, Communebidrag, Varnepligt og deslige, deels og fordi i saa Tilfælde kun god Afsætning kan ventes, naar Krig eller Misvext hos Andre indtræffer, og altsaa er ustadig og uvis. Bør altsaa en Stat, hvis Grundstøtte Jord bruget er, lade det komme an paa de berørte sorgelige Tilfælde, og kan det i saa Fald ventes, at Agerbruget vil fremskride til alt høiere og højet Cultur, Er det rigtigt, hvad saa ofte er yttret, Nationen bør kjøbe hvad den behøver eller ønsker, hvor det faaes for bedst Kjøb, uden Hensyn til enten det faaes fra Fremmede eller Jndenlandske enten de allerede etablerede Fabrikantere derved forarmes og blive Fattiglemmer, eller ei, og enten Jordbrugeren derved endmere berøves sin Afsætning, og altsaa ei kan svare hvad han bør, el ikke, Er det da virkelig til sand og varig Rul for de Rige, de Gagerede, eller Andre, som behøve Fabrikvare, at de erholde disse lidet lettere fra Fremmede, end de kunde haves for i Landet, naar derimod Fattigbidragene blive større, fordi saa Mange, der forhen hialp at give dertil, nu selv trænge til Hjelp, naar det bliver vanskeligere, maaskee umueligt, at erholde Renter af de udestaaende Capitaler, ja neppe Capitalerne, naar alle Skatter til Statskassen blive vanskelige at erholde, altsaa Statskassen ei saa godt kan betale de Gagerede, eller Renterne af Statsgielden &c.; har de da virkelig vundet ved det noget bedre Kjøb Tage fremmede Stater villigere det danske Korn og betale samme godt, fordi den danske Stat hos dem kjøber en Mængde Vare og Fabrikater: Fordi vi kjøbe engelske, franske, tydske eller andre Staters Colonier eller andre Vare og Fabrikater, favorisere de derfor de danske Kornvarers Jndførsel hos sig, Fordi vi kjøbe Jern, Trælast, Tjære, Fiskevare hos de Svenske og Norske, afholde de sig derfor fra at besvære de danske Kornvarers Jndførsel hos sig, Handle nu andre Stater, og især de, vi have Samhandel med, ikke overeensstemmende med det i de senere Tider saa meget priste statsoeconomiske System, at lade alting gaae sin egen Gang, den være lige eller skjæv, som nok vil jevne sig selv, kan da den liden danske Stat vente at have vel ved at følge dette Princip, Herom ønskedes at Kyndige vilde oplyse Nationen, paa det dens Hang til alt Fremmed ikke skulde blive den skadeligere end det allerede har været. Misceller.