Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1821-01-12
Boghandelen i Engelland opvækker især Forhauselse; saaledes koster Bowyers Udgave af Humes engelske Historie i 10 B. 1 Fol. 1806 115 Pd. 10 Sh, omtrent 12 til 1300 Rbd.; Dongnixolte med Kobbere 4 Vol. 100 Pd. eller 1100 Rbd. Dre gyselige Mordbrænderie. (En Begivenhed fra forrige Aarhundrede. Aar 1749 d. 23de April, lidt over Midnak, stod Randlev Præstegaard i Hads Herred Aarhuus Stift antændt paa alle 4 Huse - i lys Lue. 14 Mennesker laae i deres trygge Søvn. Husene vare sammenbyggede, og Porten lukt. Af Hede, Røg og Dumren vaktes 4 Tjenestekarle. Rygteren, Jørgen Jensen, et stumt Menneske, og Drengen. Jens Stephansen, grebe strax til, at slaae Hornqvæget udi Gaarden. - Det samme gjorde Avlskarlen Jens Simonsen og Kudsken med Hestene. De to første satte Livet til, samt alle de løsladte Kreature Kudsken kom noget forbrændt, ud af en Snenring imellem 2 af Husene – og kom siden efter. Avls kar en styrtede gjennem Luerne ind i Stuehuset, for at vække og redde Præsten, hans frugtsommelige Kone og 4 Børn, hvilket ogsaa lykkedes, da Anders Langberg kom til udvendig fra, og stødte Vægge og Vinduer ned. J Forvirringen vilde Præsten endnu ile efter en Pung med Penge, men hørte i det samme Skriget af et lidet Barn, hvilket han og reddede, og var neppe kommen ud med det, for Huset falde. Den krugtsommelige Præstekone blev bragt til Herregaarden Rodsteenseie, 1 1/2 Fjerdinger derfra, hvor hun et Par Maaneder efter nedkom med en Søn Jens Hanman, der i Aaret 1778 blev Faderens Eftermand i Embedet. Jntet blev erddet. "Det blotte Liv v. fik til Bytte. "Da første Gang vi flytted ud. "En bedre Bolig give Gud, "Naar vi herfra skal flytte." Disse Ord, som endnu ere der at læse, lod Præsten Hr. Caspur Ernst Harman, udhugge i Eege Hammeren over Forstuesøren ud til Gaarden. End ogsaa Kirkebogen brændte; og at den derefter begyndte faaes blot følgende Urberetning: Paa første Eide læses: "Aar 1749 d. 23de Aprilis om Natten blev Kirkebagen med Randles Præstegaard, og Alt hvad derinde var afbrændt. Jeg med Hustrue og Børn og fire Kjenestefolk (de 3 af dem satte Livet til) blev frelst og under Buds naadige Beskjærmelse lever og prædikee og sætter her en nye Optegnelse paa dem, som fra den Tid ere fødte, døde, copulerede og publice absolverede i Bjergger og Randlev Sogne. Den 7de Jan 1750 – Caspar Ernst Hartman - 1749 Dom. Jubilate begravet Jørgen Jensen af Randsed 52 Aar gl. – Maren Knudsdatter af Nolev 20 Aar gl., skaaren Halsen af da Gaarden brændte – og 29de April Jens Stephansen af Rorth 17 Aar gl. brænde til Døde i Præstegaarden, En Student, navnlig Toldof der for endeel Aar siden døde, som Præst i Rye 1 1/2 Miil i Nordvest fra Skanderborg, var paa den Tid tjenende i Præstegaarden. Hans Kommer vendte ud til den vestre Side af det vestre Huus, og, da han noget sildig var kommen hjem om Aftenen, maae han nok betids have mærket Ulykken; thi han fik baade sig selv, og hans meste Tøi veddet ud af et Vindue. En frugte sommelig Tjenestepige Maren Knudsdatter (som for modentligen havde siddet oppe efter hans Hjemkomst) havde faaet sit Tøi pakket sammen, og var betids sluppen ud igjennem Enepringen. Hun maae have faaer det ulykkelige Jndfald, at gaae op, og hvile sig i den nærtilgrændsende Kirkes Vaabenhuus. Der støde just Mordbrænderne med deres Jldfad (hvoraf endnu sees Legn paa et anbrændt Spændtræe) Af Frygt for at røbes grebe de da til, at myede hende, og slædte hende derpaa hen i en Grændsegrøvt imellem Randlev og Gosmer Marker, omtrent 5 til 600 Skridt i Sydost fra Kirken. Hendes Hals var overstod en Blodsøle. Endnu til for en Snees Aar siden skaaren, og Hoved ilde mishandlet Paa Gulvet, faaes blodigt Aftryk af fire Fingre paa den ydre Side af Vaabenhuusden. Det meste af denne sørgelige Fortælling er tagen af adskillige (tildeels endnu levende) Mænds og Qvinders Fortællinger, blandt hvilke det omstændeligste og paalideligte et af Peder Gunnersen Langberg, Skræder her i Randlev, hvor han sin hele Levetid har opholdt sig, som lever endnu, og fulder sit 80de Aar den 8de Octbr. førstkommende, var altsaa den Gang 10 1/2 Aar gammel. Han havde 2 Brødre her i Byen: Rasmus Gunnesen, da 16 Aar og Andres Gunnersen, da 22 Var. Denne sidste lev de endnu nogle Aar efter, at jeg var kommen hertil, og alle 3 Brødre have ofte gjennemgaaet Sagen med hverandre. Andres paa - som anført – tidligen ovalærde, og ilede ligge til Præstens Sovekammer. Mistanken faldt inget paa Huusmand Jns Jsaaksen, hans Hustene Kirsten Buk, og deres Søn, Jsaak Jensen. De to første boede i Spoterup, en liden Bye i Halling Sogn, der grændser mod Nord til Bjerager Sogn og mod Osten ned til Strander. Sønnen Jsaak, omtrens 19 Aar gammel, lætte Bodkeriet i Roth Bye Bjerg ger Sogn Alle Vre vide berygtede som meget ugudelige og forargelige Rennesker. Nogle Dage fø Ulykken havde der været holdt Klapjagt paa Rør, Mark. Under Klapperiet havde Jsaak yppet Klommerie med en anden Dreng af et Huus, som Præsten eiede og slaaet den samme anden Dreng i Ansigtet. Der klagedes for Præsten, som fik Jsaak mulereret, "Den røde Kok (Hane) skal gaale (gale) over Præ"steggorden!" Paa Grund af disse Ord blev Jsaak og hans Forælder heftede, men snartgigjen løsladte, da der af førsle Forhørom kun tidetrud, og alle 3 havde viist sig kjækker g trodsige. Derefter blev J aak endmere fræk og hiiløstet, og lod sig forlyde med: "at den røde Kok unde komme til at gole over Præstegaarden, nok en Gang." Efter disse Ord, og flere Omstændigheder, man imidlertid havde opdaget, bleve de atter hefte. Nu blev det beviist, at Jsaak havde begge Gang brugt hine Udsigelses Ord, Fremdeles udkom følgeld: Rasmus Gunnersen Langberg, da tjenende i det Søndre ØsterlægGaard i Over-Randlev, var den samme Morgen tidligen, da Præstegaarden var aflade, i Dagningen gaaen sønder ud paa Marken m. Fødevare til en Griseloe. Da saae han tvende Pioner faak- og hans Moder) i Mandsklæder at kome stærkt ansættende, som lige fra Betager Kirke, forbi ham henad til det Sted i Digegrøvten hvoren Myrdre de samme Dag fandtes. Paa det Ste høiede desig begge ned – og gik derpaa med de Trin henad til Halling - hvor Brien gaaer Spottrup. (Over denne Omstændighed falder der dre Lys, naar man vred, at det har været en blan Almuen ikke ubekiendt Fordom: at, naar Nogen hver et Menneske om Natten, og den derefter kan kan til 3 Kirker, og endnu lægge Haand paa den oppede før Solens Opgang; bliver den sikker for, Borde henrettet. Nu sluttes man, at Misdæderne gaa have ilet først til Gosmer Kirke, derfra til Halling, og saa til Bjerager Kirke, som de Tide havde nærmest til. Deraf forstaaer da, hvorsøpaa kom ilende just fra Bjergger Kirke af Tid og til hiint Sted, samt hvorfor de bo sig ned?) Jsaak og hans Moder Kirsten Ruk foreviistes ham Forhører, med Spørgsmaalet: "om det var dem, han den Gang havde seet," Han svarede: "han kunde ikke skjønne rettere, end at det var dem."