Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1823-02-04
J afvigte Aar clareredes ved Øresunds Toldkammer 8483 Skibe, altsaa ikke engang saa mange, som i A. 1777, da Tallet var 9047. Hollændernes Fart har aftaget i den Grad, at der afvigte Aar kun passerede 39, hollandske Skibe, medens der 1792 passerede 2181. Om Napoleons Ophold paa St. Helena. (Fortsættelse; see forr. No.)"Da Cavalleristerne igjen stødte til mig sagde N., berettede de, at min befaling var fuldbyrdet. Det kan imidlertid gjerne være fandt, saaledes som Sidney Smith siden faade, at han, ved sin Jndrykkelse i Staden, endnu fandt to eller tre af disse Syge i Live. Troer De, blev han ved, "at jeg, hvis jeg havde været istand til, hemmeligen at forgifte mine Soldater, eller, som man falskelig har paadigtet mig, at kjøre over mine dræbte og saarede Krigeres Legemer, mine Soldater vilde have fegtet for mig med saa mageløs Enthusiasme og saadan Hengivenhed for mig, Ved den første den bedste Leilighed havde een af dem sendt mig ind i den anden Verden." Engang fik N. af O. adskillige Hefter af et af Peltier udgivet Tidsskrift: l'Ambign, hvori der heftigen skumles over ham. "Kun Børn føle sig fornærmede ved Skumlerier," sagde N. "Bring mig kun alle de Hefter, De har af dette Tidsskrift. Denne Peltier har i 20 Aar udgivet Nidskrifter imod mig; jeg mører mig ved at læse dem. Næste Dag sagde han til O., at han havde fundet Peltiers Ambig meget interessant, uagtet den indeholder mange Urigtigheder og Flauheder. "Jeg har, vedblev han, læst den deri indførte Beretning om Slaget ved Water lod, og fundet den næsten i alle Henseender rigtig. Upaatvivleligen maae een af min Omgivelse være Forfatter dertil. Grouchy's indskrænkede Hoved var allene Skyld i, at jeg ikke vandt Slaget." Paa O's Spørgsmaal, om han troede, at Grouchy forsætligen havde forraadt ham, svarede N.: "ingenlunde; men han viste ikke Kraft nok. J min Stab fandtes Forrædere, og jeg troer, at adskillige af de Stabsofficerer, som jeg afsendte til ham, have forraadt mig, og ere gaaede over til Fienden; dog har jeg ingen Vished herom, da jeg aldrig har seet Grouchy mere siden den Tid." Paa Ols. Spørgsmaal angaaende Peltiers Characteer svarede N.: "han er en Leieskribler, der sælger sin Pen til Enhver, der betaler ham, Han tilbød at forandre sin Skrivemaade til min Fordeel, og det saaledes, at den brittiske Regjering ikke skulde kunne mærke, at han stod i min Sold. Engang oversendte han Politiet Haandskriftet til et imod mig forfattet Flyveskrift, med det Tilbud, at lade det blive utrykt, naar en vis Sum Penge udbetaltes ham. Dette blev mig berettet; men jeg lod ham ved Politiet svare, at naar han betalte Trykkeomkostningerne, skulde Værket, under hans Navn og for hans Regning, udkomme i Paris. Wardens Paastand, at N. i Ægypten var blevet Mahomedaner, erklærede denne for rigtig. Aldrig, sagde han, fulgte jeg nogen Læresætning af denne Religion, aldrig holdt jeg Bøn i Moscheerne; ligesaalidet afholdte jeg mig fra Vinen, eller lod mig omskjære, anstillede mig heller ikke som om noget af alt dette var Tilfældet. Jeg erklærede imidlertid, at vi vare Venner af Muselmændene og at jeg har stor Agtelse for Mahomed, deres Prophet, hvilket virkeligen var sandt, thi endnu i dette Øieblik agter jeg ham. Blot desaarsag forlangte jeg, at Jmanerne i Moscheerne offentligen skulde bede for mig, paa det Folket endnu mere end allerede skeet var, skulde agte og villigen lyde mig. Jmanerne svarede, at der var en stor hindring i Veien for mit Forlangende, thi Propheten havde i Koranen forbudet, ikke at vise mod nogen Vantro Lydighed, Ærefrygt eller Tro og Love. Jeg begierte derpaa af dem, at raadslaae om dette Spørgsmaal hvad der nødvendigen maa skee, for at vorde en Muselman, Thi adskillige af deres Læresætninger lode sig ikke udføre af os, da Gud har gjort os udygtige reOmskjærelsen, og, som beboere af et koldt Land, til at undvære Vinen. Efter tre Ugers Raadslagning udgave Jmanerne et Fetham, at Omskjærelsen ei behøvedes, da den blot var et udvortes Troestegn, og at ogsaa Muselmænd turde drikke Viin, dog kunde de Drikkende ikke vente at komme i Paradis, men i Helvede. Jeg svarede, at det ikke var for mig nok, vi vilde ikke blive Muselmænd, for at fare til Helvede, hvortil der stod os Veie nok aabne, uden at vi behøvede desaarsag at gaae til Ægypten. Efter endnu tre Maaneders Raadslagning fulgte endeligen den Beslutning, at man uden Omskjærelse eller at holde sig fra at drikke Viin kunde blive en Muselman, men at man, i Forhold til Qvantiteten af den nydte Viin, maatte forrette gode Gjerninger. Derpaa erklærede jeg ham, at vi vare alle Muselmænd og Venner af Propheten, hvilket de saa beredvilligere troede, som de franske Soldater aldrig gik i Kirken, og ikke havde nogen Præst hos sig, thi, som bekiendt, holdtes under Revolutionen intet Slags Religionsøvelse. Menon blev imidlertid formelig en Mahomedaner, og dette var Grunden, hvorfor jeg lod ham blive tilbage i Ægypten.