Aarhuus Stifts-Tidende, 1828-11-06
Den 2den Novbr. om Morgenen strømmede Alt til Kirke, for der i hellig Andagt at nedbede Himlens Velsignelse over det elskede Fyrstepars Forening, og hvad der i vor Fruekirke endmere forøgede Høitideligheden var Hs. Høihed Prindsesse Charlotte Frederiques, Hs. Kongl. Høihed Prinds Frederik Carl Christians høie Moders, Nærværelse, efter at være indtruffet hertil den samme Dags Morgen. Her blev af Frue Sogns Borgerskoles Elever afsjunget en Cantate, forfattet af Hr. Provst Lindhardt, og sat i Musik af Skolens første Lærer, Hr. Lieutenant Bruun. I Domkirken, bleve Coralerne fiirstemmigen afsjungne af et betydeligt Antal Sangere og Sangerinder, under Anførsel af Hr. Catechet Steenberg. J begge Kirker var Sangen accompagneret af Jnstrumentalmusik. Efter Gudstjenesten var der en meget talrig Cour hos Hs. Høihed Prindsessen. Om Middagen gaves i Polvhymnigs store festlig mykkede Sal et Dine paa 170 Couverts, som Hs. Høihed havde den Naade at beære med Sin høie Nærværelse. Over Bordet blev afsjunget følgende, af Hr. Overlærer Blache forfattede Sang: Herlig er den Fest, som her J en Borgerkjæde, Alle Danskes Hjerter kjær, Kalder os til Glæde. Kongens Huus er Glædens Bo, Og paa danske Sletter. Folket tillidsfuldt og tro Krands til Festen sletter. Alt det høie Fyrste parTroskabsring har byttet; Danmark gode Engel har Elskovspagten knyttet. Sjette Fredrik sig sin Vaar Glad gjenkalder atter, Og Marias Hjerte slaaer J den hulde Datter. Og den høie Søn af Dan Med de elskte Navne: Danmarks ædle Christian. Stolt og glad mon favne. Tidlig Han ved Faderhaand, Høie Dyder lærte; Stedse Christians, Fredriks Aand Trone i Hans Hjerte, Fyldt af høi og hellig Lyst Moderhjertet hæver, Og mod Siølunds glade Kyst Kjærlig Tanken svæver. Her at feire Festens Dag. Tog Charlotte Sæde, Hædrer dette Borgerlag, Deler huldt vor Glæde. Axelstad din grønne Vold Kjærligt hist omfatter: Fyrstesønnen, Æt af Skjold, Fredrits bulde Datter. Dog til Dem fra Cimbrers Bo. Over Bølgens Harme, Kjærlighedens Himmelbro. Strækker sine Arme. Sign, o Gud, den skjønne Pagt Danmark Bøn Du høre! Rene Kjærlighed, din Magt, Dem lyksaliggjøre. Stiig vort høie Fryderaab, Stiig mod Himlens Trone! Dannerfolkets glade Haab, Fremtids Lykke krone; Efter Spiisningen behagede det Hs. Høihed at kjøre omkring og besee Jlluminationen, som denne Aften ikke var mindre smuk end den foregaaende. Da Selskabet atter var bleven samlet, modtoges det i Balsalen af et Sangerchor, der til en overmaade smuk Mu fik udførte følgende Text af Hr. Fr. Sneedorff Birch. Hvi gløder Himmelbuen hist, Hvi stiger Flammens klare Gnist, Mod Skyen rød Hvad tyder Luens Purpurskjær -Mon Danmarks Hegn, med Jld og Sværd, En Fiende brød, Nei, - sølvervinget svæver ned, Med Palmegreen, den hulde Fred Til Danevang, Og fjern og nær, fra Kyst til Kyst, Harmonisk stiger fra hvert Bryst Den glade Sang. Den Æt, som skjærmer kjæk og hold, Med Retfærd og med Kraftens Skjold, Vort Fædreland, Tæt knyttes den med Blomsterbaand, Af Kjærlighedens milde Haand, Til Held for Dan. Ei mægter Ordets svage Lyd, At tolke Faderhjertets Fryd J Fredriks Bryst, Og Folket blander glad og fri Med Festens rene Harmonie Sin Jubelrøst. For Fredriks Datter, Christians Søn, Frømt stiger Hjertets varme Bøn, Fra Strand til Strand - Svæv Flamme, op mod Skyens Rift, Mod Nattens klare Stjerneskrift, Høit over Dan! Din røde Vinge kraftig spred. Et Billed paa den Kjærlighed, Hvis milde Gløde. Trindt gjennemluer Folkets Barm, For Kongestammen reen og varm, I Liv og Død. Hæv Dig med Jubeltone. Mod Himlens hvalte Kone, O Sang, fra vore Læber, Tolk Dannerfolkets Fryd! Mens Ønsket højt sig svinger, Paa Haabets Ørnevinger, Og op mod Styen stræber. J Glædens Jubellyd. Skjoldungens hulde Datter, Med Kjærlighed omfatter Dig Dannerfolkets Hjerte - Hil, Wilhelmine, Hil I Liv og Død den samme For Dig, for Kongens Stamme, Klart blusser Troskabs Kjerte, J rene Luers Jld. Seel Kjærlighedens Engel. En Krands af Myrthens Stengel For Dig og Friedrik fletter, Som blomstrer eviggrøn, Og Himlen ømt beskytter. Det Baand, som Eder knytter, Mens trindt fra Danmark Sletter Varmt stiger Folkets Bøn: Hør os, Du Evighøie Hvis milde Faderøie. Beskjærmer Danmarks Rige, Med kjærlig Varetægt: Paa freidig Tillids Vinger. Vort Haab til Dig sig svinger, Hør vore Bønner stige Velsign vor Kongeslægt. Derefter var Bal til næste Morgengry Den 3die Novbr. blev Festen feiret hos Hs. H. hed Prindsesse Charlotte Selv ved et Dine for Biens og Omegnens Honoratiores, hvorved Høisamme nadigst tillod at følgende Sang, forfattet af Overkrige commissair Elmquist, blev afsjunget over TaffetKiender Du den stolte Eeg, I de danske Skove, Som staaer fast i Stormens Leg Ved den blanke Vove Rødderne med Vælde gaae. Dybt i Jordens Jndre, Medens tusind Stjerner smaae, Over Kronen tindre.