Aalborgs Stifts Adresseavis, 1825-12-15
Kjøbenhavn. Under 2den December sidstleden er udkommen en saaledes lydende Forordning: Vi Frederik den Sjette, af Guds Naade Konge til Danmark, &c. &c. Gjøre vitterligt: at, ligesom der i danske Lov og tilhørende Anordninger indeholdes flere Bestemmelser, der have til Formaal at betrygge dem, der indstrande paa de Danske Kyster, imod at udsues med ubillig Betaling for den Hielp, som Lovene tilsige dem, saaledes have Vi og, til dette Formaals yderligere Opnaaelse, fundet det tjenligt at fastsætte saadanne Regler for Bestemmelsen af det Sallarium, som de paa enkelte Steder ansatte Strandings-Commissionairer, maae lade sig betale for deres Tjeneste, at de Strandede, der maatte finde sig anledigede til at afbenytte slige Commissionairer, ikke skulle blive udsatte for, i deres Forlegenhed eller Uvidenhed om Landets Love, at give efter for overdrevne Fordringer i saa Henseende. Vi byde og befale derfor, som følger: §. 1. De bevilgede Strandings Commissionairer maae ordentligviis ikke lade sig udbetale noget Sallarium for deres Arbeide i Strandings-Tilfælde, forinden dette af Stedets Amtmand, som derover haver at indhente vedkommende Underøvrigheds Betænkning, er billiget. §. 2. Undtagelse herfra bliver allene at gjøre i de Tilfælde, at Skipperen eller den, som ellers træder i Rehdernes og Ladnings-Eiernes Sted, udtrykkelig for vedkommende Underøvrighed, har tilstaaet Strandings-Commissionairen et vist Sallarium, efterat bemeldte Øvrighed, tydeligen, og i et Sprog som han forstaaer, har underrettet ham om hans Adgang til at faae Sallariet bestemt ved Amtmandens Resolution, og om de Regler, som derved, efter denne Vor Anordning, blive at iagttage; om hvilket Alt et med behørige Underskrivter forsynet Document bør udstædes, der udtrykkelig indeholder, at den fornødne Underretning er givet den Paagieldende. For at attestere dette Document nyder bemeldte Øvrighedsperson den samme Betaling som for en notarial Attestation; ligesom og de for Notarialforretninger befalede Former derved blive at iagttage. H. 3. Til Veiledning for Amtmændene ved Sallariets Bestemmelse, bliver følgende Forhold til det Bjergedes Værdie fastsat, der, forsaavidt ikke Omstændighederne fordre en Afvigelse, bliver at lægge til Grund: af det hvis Værdie ei overstiger 5000 Rbd. Sølv, 4 pCt.; af det der overstiger 5000 Rbd. Sølv og indtil fulde 10000 Rbd. Sølv incl., 3 pCt.; af det der overstiger 10000 og indtil fulde 20000 Rbd. Sølv incl., 2 pCt.; af det høiere Beløb 1 pCt. H. 4. For dette Sallarium haver Strandings-Commissionairen ordentligviis selv at besørge de fornødne Reiser i det ham overdragne Anliggende, uden enten for Befordring eller Diæt at erholde nogen særskilt Godtgjørelse. Dog kan Amtmanden derfra gjøre Undtagelse, hvor han finder, at sligt Sallarium, efter det Bjergedes Værdie og Arbeidets Beskaffenhed, er utilstrækkeligt til at give Strandings-Commissionairen vedbørlig Belønning for sit Arbeide i Forbindelse med Skadesløsholdelse for hans Udgivter. Men i saa Fald bør den Godtgjørelse, der, foruden Sallariet, tillægges Strandings=Commissionairen, ei være større end 2 Rbd. Sølv for hver Dag han har maattet være borte fra sit Hjem, tilligemed Befordrings=Udgivter for de virkelig gjorte Reiser. F. 5. Har Arbeidet været af ualmindelig Vidtløftighed og Vanskelighed, og det er udført med vedbørlig Flid, er Amtmanden bemyndiget til at gaaenden for den i §. 3 foreskrevne Regel, dog ikke videre, end at der i det høieste gives Strandings-Commissionairen et Tillæg, liig det halve af det der fastsatte Sallarium, saa at han i Alt erholder indtil resp. 6, 4 1/2 3 og 1 1/2 pCt., hvorved den i §. 4. under visse Omstændigheder hjemlede Godtgjørelse, for Reiser og Ophold paa fremmed Sted, ikke udelukkes. J. 6. Derimod bør Amtmanden nedsætte Sallariet under de i §. 3. bestemte Procenter og indtil Halvdelen af samme, altsaa resp. 2,1 1/2. 1 og 1/2 pCt., hvis Arbeidet, i Forhold til Værdien, har været særdeles ringe. H. 7. Ligeledes bør han nedsætte det sædvanlige Sallarium, eller efter Omstændighederne endog ganske nægte Strandings-Commissionairen saadant, naar det findes, at denne ej har viist tilbørlig Flid og Omhue for de Paagieldendes Tarv, hvorved iøvrigt disses yderligere Tiltale til Strandings-Commissionairen ikke afskjæres dem.