Kiøbenhavns Postrytter, 1789-10-26
Den 12 October. Siden den 7de har det været temmelig roeligt igien, og Morgen Slagsmaalene uden for Bagernes Huuse falde bort, da Brødet nu er lettere at faae. Det siden den 15de Julii i Frankerige, men fornemmeligen her i Hovedstaden og i Nationalforsamlingen, herskende Partie har ligesom paa nye beseglet sin Seyer derved, at Kongen er blevet nødt til at flytte sin Hofholdning og Boepæl til Paris, og denne nye Seyer maa være saameget koskeligere, siden der var sammensmeddet saamange Aristocrat Complotter imod Borgerfriheden. Man skal egentligen have den Noailliske Familie at takke for disse Complotters lykkelige Opdagelse; og Marquis de la Fayette, der er et Lem af bemeldte Familie, bliver derfor nu næsten tilbedet. Man vil have opdaget en skrækkelig Conspiration, for hvilken Hr. de Tressan, Abbed Douglas, og en vis Demoiselle de Bisse, skal være Hovedmændene. Disse skulde ved Bestikkelser bringe saa mange som mueligt paa Aristoraternes Partie, og man skal have gjort Regning paa at myrde kun 9000 Borgere. Denne Conspiration var fornemmelig anlagt imod Borgerpartiet i Nationalforsamlingen, imod Hertugen af Orleans, og imod de Parisiske Borger-Deputeerte. De Sammensvornes Kiendetegn skulde været en vis Knap, som fattedes i Kiolen. Disse Particularier er man kommet efter i et opsnappet Brev til en Capitain ved Liv-Garden. – Den 9de indfandt 24 Deputeerte fra Borgerskabet tilligemed Hr. Bailly sig i Thuillerie=Slottet, for at overlevere Kongen og Dronningen en Addresse i Anledning af deres Ankomst til Paris. Denne Addresse indeholdt tre Puncter; 1) at Pariserne stedse ville være deres Konge troe og Nationalforsamlingen lydige; 2) bede de Kongen, at han vil giøre Hovedstaden, til sit bestandige Opholdstæd, og 3) erklæres, at de aldrig have havt andet Ønske eller anden Hensigt, end med deres i Provindserne boende Medborgere at leve i det bedste Brodervenskab; at al deres Bestræbelse gik ud paa at vise de fraværende Landsmænd deres sande og uforfalskede Kierlighed til Kongen og den Kongelige Familie, til Nationen, til Nationalforsamlingen, og til den saa lykkeligen er brede Friehed, og endelig, at der nu ikke fattedes dem andet til deres Lyksaligheds fuldkomne Opnaaelse, end at see Handelen og alle andre Næringsveie igien i fuld Drivt, og at overbevises om den Tilbøyelighed og Velvillighed som ingen, der er født i det Land, som kaldes Kongeriget Frankerige, og er besiælet med ringeste Patriotisme, vil eller bør nægte dem. - Den 10de giorde de Kongl. Herolder, geleidede af militair Musik, et Tog igiennem alle Hovedstadens Gader, for at oplæse en Kongelig befaling, hvori Hs. Majestæt advarede alle Undersaatte om at vende tilbage til deres Pligter og den Øvrigheden skyldige Lydighed; thi fra denne Tid skulde der forfares med yderste Strænghed imod alle Oprørstiftere og uroelige Hoveder. - Hvor vare vi lykkelige, dersom denne Proclamation maatte have den attraaede Virkning, J Sandhed, den roelige, fredelige Borger er ilde faren, og har megen Strabatse. Snart maa han i Districtsforsamlingen, snart under Gevær, og snart i Borgerskabets Repræsentant Sal. Og Pøbelen, vedbliver at skrige om bedre Kiøb paa Brød og Kiød, ligesom alting kunde hielpes paa eengang. - Greve Mirabeau har i Nationalforsamlingen offentlig beskyldt Statsministeren, Greven af St. Priest, for at have sagt til Fiskerkonecorpset i Versailles den 6te hujus: "Dengang i havde kuns een Konge, da havde J Brød. Nu have J 1200 Konger; lad dem skaffe Jer det. Efter al Rimelighed er denne Beskyldning dog falsk, og opdigtet af St. Priests Uvenner. Hans Collega, Seglbevareren, har viist en Føyelighed, som man anseer for næsten overdreven. Han har nemlig sagt til Hr. Bally: "Naar Pariserne havde mindste Mistanke om de Committeredes Redelighed for de forskiællige Ministerial=Bureaux, saa burde Staatssecretairerne strax give saadanne Committerede deres Afsked. C. S. Nationalforsamlingen kommer nu gandske vist her til Staden. Versaillernes Forestillinger, hvori de reclamere Kongen som deres Medborger, og beraabe sig paa, at ey allene han, men begge hans Forgiængere i Regieringen i en Tid af hundrede Aar have resideret der, have været frugtesløse. Ligeledes have de høye Prælaters Modstand været uden Virkning, hvor nødigen disse end ville forlade Versailles. Kongen har selv kaldet dem til Paris, og Nationalforsamlingen har allerede hidsendt 6 Commissarier, for at udsee en beqvem Sal til dens Sammenkomst. J Forgaars bragte en Borger-Deputation Nationalforsamlingen den Forsikkring, at dens, og især Geistlighedens, Deputeerte skulde i Hovedstaden nyde den fuldkomneste Friehed og Rolighed. Og denne Forsikkring, har gjort et stærkt Jndtryk, da man sikkert kan lide paa de Parisiske Borgeres Tilsagn.