Berlingske Tidende, 1815-12-18
Den 7de December. Den 5te og 6te d. bleve Vidneforhørerne og de øvrige Forhandlinger i Neys Proces fortsatte. Den Kongelige Commissair fremstillede i Mødet den 6te endnu engang i en meget rhetorisk Tale Klagepunkterne mod Marschallen. Da Sidstnævntes Forsvarer, Hr. Berryer, stod frem, og blandt Andet ogsaa vilde beraabe sig paa Parisertractaten og den der lovede Amnestie, gjorde Hr. Bellart Jndvendinger derimod. "Vii ere Franske, sagde han, og domme efter franske Love; alt Andet er unyttigt og afskyeligt." Da Neys anden Forsvarer, Hr. Dupin, bemærkede, at Marschallen, som født i Sarre=Louis, ikke meere var fransk Undersaat, hørtes en Murren, hvorpaa Marschallen hastig reiste sig fra sit Sæde, og sagde: "Ja, mine Herrer, jeg er Fransk og vil de som Fransk. Hidtil troede jeg, man tillod mig frit at forsvare mig; men nu bliver jeg vaer, at man vi lægge mig hindringer i Veien. Jeg takker mine ædle Forsvarere for det de have gjort for mig. Jeg vil hellere aldeles ikke forsvares end halvt forsvares. Jeg vorder dømt mod Tractaternes Tro og Love, og man vil forhindre mig at tage min Tilflugt til dem; men jeg appellerer derfor, liig General Moreau, til Europa og Efterverdenen. Hr. Bellart svarede, at Commissairerne allerede taalmodigen havde hørt mange antifranske og antisociale Maximer fremsættes Det burde ikke længer skee. Marschallen var bleven tilstædt alt det Fornødne til sit Forsvar. Da Cantsleren bød Marschallens Sagfører at tale derimod, afbrøde i Sidstnævnte ham med de Ord: "Og jeg forbyder mine Advocater at tale meere for mig, naar de ikke maae fremføre alle de Grunde, som synes dem nødvendige til mit Forsvar: Hr. Bellart svarede, at han ikke vilde indvende et Ord mod Advocaterne, at Sagen strax maatte afgiøres, og at han lod sig nøie med at fremlægge de Kongelige Commissairers Reqvisitoire. Marschallen hørte derpaa, uden at hans Aasyn i mindste Maad forandrede sig, Reqvisitoiret forelæses, hvori alle de Forbrydelser, man beskylder ham for, vare anførte, ja endog ved Slutningsordene, Vi forlange, at Marschal Ney a. skal dømmes fra Livet" blev han uforandret. Da Cantsleren spurgte den Anklagede, om han havde Noget af indvende derimod, svarede han, idet han stod op, som om han vilde tage Afsked med de Tilstædeværende: "aldeles Jntet, mine Herrer, Marschallen blev ført bort, Publicum maatte forlade Salen, og Pairerne skrede til Dommens Afsigelse. Klokken halv tolv blev Modet igjen offentligt; Cantsleren oplæste Dommen, ifølge hvilken den Anklagede, befunden skyldig i de i den piinlige Lovbogs Art. 77, 87. 1 88, 102, samt i 1ste og 5te Artikel af Loven af 21de Brumaire, Aar 5, og i 1ste Artikel af samme Lovs 3die Capitel anførte Forbrydelser, skulde straffes efter Loven af 21de Mai 1793 (altsaa skydes. Dernæst forlangte Hr. Bellart endvidere, at Marschal Ney, efterdi han havde handlet æreløst, ikke meere skulde være Medlem af Æreslegionen, hvilket Præsidenten derpaa i Kammerets Navn virkelig erklærede. Dommen skal trykkes og opslaaes. Tilhørerne maatte begive sig bort; men Pairerne forbleve endnu sammen. 160 vare tilstæde, hvoraf 142 stemte for Marschallens Død. Da Ney den 6te d. om Morgenen tidlig gik til Pairernes Kammeromarmede han sin Advocat, og svarede ham paa de Ord "De ha ville det " lad De os gaae, Kiære det er forbi, vi sees igien i en anden Verden. Han forlangte Noget at spise, og spiste med temmelig Appetit Da han mærkede, at de, der skulde bevogte ham, vare meget opmærksomme paa en lille Kniv, han havde, kastede han den bort, og sagde "Troer De, at jeg frygter for Døden: Da han havde spiist røg han rolig en Cigar; derpaa lagde han sig paa Sengen, og sov, eller lod i det mindste som han sov, i to Timer. I dette Øieblik Klokken 7 om Morgenen) marschere stærke Detaschementer Gensdarmerie hen bag Palladset Luxembourg. Klokken 9 1/2 blev Marschal Ney skudt, ifølge ovenstaaende Dom.) Rismes, den 23de November: