Berlingske Tidende, 1836-09-08
Paris, den 28de August. - Med Hensyn til den sidste Minister-Crise yttrer Temps" blandt Andet Følgende: "Oprindelsen til denne Crise skriver sig allerede fra et fjernere Tidspunkt. Cabinettet saaledes fortælle Cooperationens Venner – blev nemlig foruroliget af de spanske Anliggender. Det bemærkede, at Borgerkrigens Vedbliven, selv under den Forudsætning, at samme ikke strakte sig ud over de baskiske Provindsers Grændser, gjorde Oprettelsen, af en regelmæssig og fast Regjering i Madrid umulig. Denne Dobbelregjerings Tilværelse holdt den indre Rolighed og Sikkerhed fjern, nedslog Vennerne af den constitutionelle Tingenes Orden, bortskræmmede Tilliden til Nationen, og begunstigede det exalterede Parties Prætensioner, ja paa en vis Maade, tjente den til Retfærdiggjørelse for dettes Fordringer og for dets Opposition mod den bestaaende christinske Regjering. Det franske Cabinet blev fra Spaniens Side opfordret til at gjøre en Ende paa denne Tingenes Stilling, og troede sig, saavel paa Grund af Quadrupel-Alliants-Tractaten som for Frankerigs Jnteresses Skyld, forpligtet dertil, da Frankerigs Rolighed jo kunde komme i Fare, hvis den spanske Carlisme triumpherede. Tillige havde Ministeriet vundet den Overbeviisning, at man kunde løse hiin Opgave ved Opbydelsen af langt ringere Anstrengelser, end man hidindtil havde troet nødvendige til Opnaaelsen af et saadant Øjemeed. Det blev indlysende, at Grunden til Borgerkrigens Vedbliven ikke saameget var at søge i det carlistiske Parties Styrke, som i den christinske Regjerings og dens Forholdsreglers Svaghed. Nøje Efterforskning udviste, at Fremmed=Legionens Forstørrelse til 12,000 Mand, nemlig af franske Rekrutter, commanderede af franske Officerer og franske Generaler, vilde være tilstrækkeligt til at drive Carlisterne foran sig, besætte de af dem indtagne Landstrækninger, tilintetgjøre deres Skygge-Regjering og reducere Carlismen til nogle oprørske og omstrøifende Bander, med hvilke derpaa et strengt haandhævet Politi og dygtige Garnisoner snart vilde være blevet færdige. Et saadant Resultat vilde have gjenoprettet Nationens Tillid til Dronningens Regjering, og gjengivet Landet den Rolighed, det saa meget trængte til. Det vilde da ogsaa have blevet Ministeriet Jsturiz muligt at vise det revolutionaire Parties Angreb tilbage, at ordne de ved Krigen mod Carlisterne udtømte Finantser, og med de til den 20de August indkaldte Kamre at arbeide paa en regelmæssig, paa Nationens Jnteresse betænkt Regjerings Oprettelse og Befæstelse. – Efter langvarige Debatter besluttede Ministrene, med Undtagelse af de Herrer Montalivet og Pelet, der, skjøndt ledede af forskjellige Grunde, havde en afvigende Mening tilfælleds, at betræde denne Vei. Man var enig om, at det Hjelpecorps, der i dette Øjemeed skulde oprettes, maatte staae i spansk Sold og fægte under spansk Cocarde. Men neppe begyndte man at skride til Udførelsen, førend de betydeligste Vanskeligheder reiste sig i enhver Henseende. De samme Discussioner, der havde fundet Sted ved Raadslagningen over Principet, fremkom atter ved enhver Beslutning af mindre Betydning, der skulde fattes, og saa store vare Vanskelighederne, at de fem cooperationsvillige Ministre, hvis Mening desuden deeltes af den fraværende Hr. d'Argout – besluttede at tage deres Afskeed. Nu indtraf Efterretningerne om Urolighederne i Malaga, Saragossa og omsider ogsaa i San Jldefonso. De besluttede Afskeedsansøgninger bleve under disse Omstændigheder ikke indleverede, da det syntes upassende, i et saa critiske Øjeblik at opløse Cabinettet, og da der hvert Øjeblik kunde indtreffe Tilfælde, der maatte gjøre enhversomhelst Beslutning over denne Materie fra Frankerigs Side overflødig. Man maatte for det første lade det beroe ved, at contramandere Forstærkningernes Afmarsch til Fremmed-Legionen, og iøvrigt oppebie Begivenhederne. Jmidlertid var Lord Palmerstons Erklæring i England blevet givet og Dronningens Tale holdt, saa at man mærkede, at England i Constitutionens Proclamation af 1812 ikke saae nogen Grund til at standse de engelske Troppers Cooperation, men at det alene med Hensyn til Constitutions-Spørgsmaalet vilde lade sit Hjelpemandskab forblive neutralt. Da lod det franske Cabinet bekjendtgjøre gjennem "Journal de Paris", at det aldrig havde tænkt paa, at lade Tropper marschere mod det liberale Parti i Spanien. Faa Dage efter rettede "Moniteuren" General Lebeaus Proclamation, uden at Ministrene Thiers, Sauzet, Pass, Pelet, Maison og Duperre – som det lader til – forinden have vidst noget derom. Da der den 25de August holdtes et Cabinetsraad, stode to Meninger lige overfor hinanden. Den første gik ud paa, at man definitivt maatte standse med at Cooperation og med at sende Hjelpemandskab til Spanien, betragte Dronningen som en Fange, udtale en udtrykkelig Dadel over alt det, der har tildrager sig i Spanien siden Begivenhederne i Malaga og Saragossa, og for at stadfæste denne Dadel, strax opløse Rekrut-Depoterne for Fremmed Legionen. Den anden Mening gik ud paa, at man kun midlertidigt skulde suspendere Troppeforsendelserne, lade Raadslutninger om Maadehold og Klogskab afgaae til Madrid, formaae det spanske Ministerium til, at benytte Tiden indtil Cortes's Sammenkomst, for at føre Alt tilbage til den regelmæssige Gang, og under denne Betingelse at love Fortsættelse af den spanske Cooperation. Den første Mening hyldede Kongen og Herr Montalivet, den anden Herr Thiers og Colleger. Da den sidste Mening, der fremsattes af Herr Passy og understøttedes af de Herrer Thiers, Sauzet og Maison, ikke trængte igjennem, da der atter blev Tale om Opløsning af Rekrut-Depoterne, erklærede Herr Thiers, at han ikke kunde paatage sig Ansvaret for en saadan Forholdsregel, men at han maatte tage sin Afskeed. Samtlige tilstedeværende Ministre, med Undtagelse af Herr Montalivet, sluttede sig til ham. Disse modtoge derpaa den Erklæring, at man vilde treffe de fornødne Forholdsregler til et nyt Cabinets Dannelse. Cabinettet trækker sig altsaa af den Grund tilbage, at det er blevet uenigt med Kongen over et Spørgsmaal, henhørende til den ydre Politik, hvilket Spørgsmaal netop nu staaer i den nøjeste Forbindelse med Frankerigs Sikkerhed og dets Værdighed.