Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-10-13
Jndenlandske Efterretninger. Eftersom den Tid rykker nærmere, da de nye Stændervalg skulle foretages, er det at haabe, at Vælgerne stedse meere ville føle sig gjennemtrængte af Overbeviisningen om den overordentlig store Vigtighed, som disses Udfald vil have paa det hele Land og for hvert enkelt Valgdistrict, og at de derfor, saa ofte større eller mindre Sammenkomster give Leilighed til Jdeendvexling, afhandle det Emne: Hvor skulle vi finde den retskafne, duelige, frimodige og selvstændige Mand, som vi med fuld Tillid kunne kaare til at tale vor Sag der, hvor Danmarks bedste Mænd samles for at bringe Folkets Trang, Folkets Ønsker og Forhaabninger for Kongens Throne? For det hele Land have de nu forestaaende Valg den høieste Grad af Vigtighed, fordi man med Sikkerhed kan antage, at den store Folkesag, som allerede er bragt paa Bane, med fornyet Kraft vil komme under Forhandling og til endelig Afgjørelse, og fordi denne Sag, engang afgjort, meget vanskelig igjen vil kunne gjøres om. Den handler nemlig og Jntet mindre, end om den hele Form og Maade, hvorpaa alle gode Kræfter bedst kunne udvikles og Folkets Velfærd og Lykke for Eftertiden fremmes og betrygges. Folket selv har paa den værdigste Maade begyndt Sagen ved aabent og ærligt at udtale, hvad det ønsker og haaber; Stænderne have gjort, hvad man med billighed kunde vente af dem, idet de have bragt disse Ønsker og Forhaabninger i deres hele Almindelighed, men ogsaa deres hele Kraft, til Kongen, og de have ved deres fortræffelige og grundige Behandling givet dem en saadan Vægt, at de umulig igjen kunne henveires; af Kongens Viisdom og Fadersind vente vi nu, at han med naadigt Bifald og Samtykke vil høre Folkets og Stændernes forenede Røst. Men da staaer endnu den vanskeligste Opgave tilbage, og den er det, at de nye Stænder i Forening med Kongen skulle løse. Thi hvad enten Kongen selv vil lade Stænderne forelægge et Lovudkast, eller han vil oppebie, at det udgaaer fra dem, saa vil Talen nu blive om alle de specielle Bestemmelser, om Udjevning af de hverandre modstridende Jnteresser, om de forskjellige Statsdeles gjensidige Forhold, kort sagt: om saa vanskelige og vigtige Spørgsmaal, at der vel kan behøves al den Dygtighed som findes i vort Land, til at besvare dem paa en Maade, der vil betrygge et fredeligt Udfald af Sagen til Velsignelse for Konge og Folk. Hvor vigtigt det er for hvert enkelt Valgdistrict at see sig repræsenteret af en udmærket duelig Mand, synes Vælgerne hidtil ikke allevegne tilfulde at have indseet; og dog ligger det i de repræsentative Forfatningers Natur, at den Almeenaand, den tillidsfulde Tryghed og kraftige Selvfølelse, som de i saa høi Grad ere skikkede til at fremkalde, først da vil gjennemtrænge Samfundet, naar de enkelte Borgere med Glæde og Tilfredshed høre deres Tarv og Trang udtalt af den Mand, som de have sendt til Folkeraadet, naar de høre ham tale, som ud af deres eget Hjerte, saaledes, som de selv vilde have talt, dersom de havde været i Stand dertil. Først saaledes bliver det en Sandhed, at Borgerne selv faae Deel i Ordningen af deres offentlige Anliggender. Med en ganske særegen Jnteresse lytter Enhver til de Ord, der lyde fra den Mand, som han selv har været med at kaare, og ligesom vælgerne maae rødme, naar deres Repræsentant er dem uværdig saaledes er der neppe Noget, der virket mere opvækkende, end at have valgt en Mand, som ved at indtage en udmærket Plads i Folkeraadet, hædrer sig selv og sine vælgere. Det maa derfor ogsaa være den enkelte vælger magtpaaliggende, at have stemmet paa den, som blev den Udvalgte, og Jngen bør spilde sin Stemme ved at votere paa Mænd, som han dog kan forudsee ikke ville blive valgte. For saaledes at samle Stemmerne, var det i høi Grad ønskeligt, at der rundt om i de forskjelligValgdistricter, førend de egentlige Valghandlinger foregaae, kunde blive afholdt Prøvevalg, som kunde henlede Opmærksomheden paa de Dygtigste, hvis Fortrin og Mangler derpaa vilde blive drøftede i private Samtaler, og da der i mange Districter især fordi den nu gjældende Valglov saa meget indskrænker Valget – unægtelig er Mangel paa Mænd, som i enhver Henseende ere skikkede til et saa vigtigt Hverv, haabe vi, at de meest læste kjøbenhavnske Blade ville fremstille Valgcandidater, især af de mindre Landeiendomsbesidderes Klasse, hvortil flere dygtige Mænd i og omkring Hovedstaden høre, f. Ex. Professer Clausen og Procurator Baltazar Christensen; Bankdirecteur Bang er ogsaa saa vidt vides – valgbar i denne Klasse. Jdet vi nu til Slutningen vende Blikket til denne Valgklasse her paa Falster, maae vi tilstaae, at vi ingenlunde antage, at Peder West atter vil blive valgt. Langt fra at ville fradømme ham Fornuftens Brug, antage vi han endog for en meget fornuftig Bonde, men mene dog, at hans svage Anskuelser og nevre Synskreds ikke egne sig til at behandle Statsanliggender, og at han helst maa bruge sin svage Arm til at dyrke Jorden. Vi finde ikke (som den anonyme Opfordrer i dette Blads No 116) noget Frappant i den Maade, hvorpaa Brændeviinsbrænder Sidenius tilretteviste ham, uden det skulde være Hr. Sidenius's humane Moderation, at han ikke tillige gjorde opmærksom paa, at naar Peder West har troet at petitionere om at Stænderne, naar en ny Skat eller et nyt directe Laan gjøres nødvendigt, maatte tages paa Raad, om hvad der maatte ansees for det Gavnligste, saa har han i de 6 Aar, han har været Deputeret, ikke vidst, hvad han skulde i Roeskilde, da som bekjendt Frederik den 6te ved Stændernes Jndførelse alt har indrømmet dem det, som han nu petitionerede om. Med Posten have vi igaar modtaget følgende interessante Meddelelse. Som bekjendt har der tidligere været paatænkt at belyse Staden Kjøbenhavn med Gas, hvorom der endogsaa allerede var sluttet Contract med et engelsk Compagnie, men da dette fandt sig brøstholden ved Contracten, foretrak det at betale en betydelig Sum imod at faae Contracten ophævet. Det er glædeligt at erfare, at der nu er Udsigt til ikke alene at faae Staden Kjøbenhavn, men samtlige Rigets større Stæder belyste med Gas. Hr. Secretair Hjort, der nylig er hjemkommen fra en med offentlig Understøttelse foretagen 15 maanedlig Reise i England, hvor han fornemmelig har søgt at uddanne sig til Civilingenieur med særligt Hensyn til Jernbanefaget, er nemlig under sit Ophold dersteds traadt i Forbindelse med en anseet Banquier, som har optaget den tidligere Jdee og Kjøbenhavns Belysning med Gas. Efter hvad man nu erfarer, skal der i London have constitueret sig et Selskab, hvis Formaal. er ikke alene at belyse Kjøbenhavn, men ogsaa Rigets og Hertugdømmenes øvrige større Stæder med Gas. Da Compagniets Fordringer skulle være billige, tør man haabe, at dette Forslag vil blive modtaget med Velvillie, saavel af Kjøbenhavns som at de øvrige Stæders Magistrater, og at saaledes Danmark, paa en Tid hvor Gasbelysningen udbreder sig saameget over den civilicerede Verden, ikke skal staae tilbage i Anvendelsen af denne skjønne Opfindelse. Da Hr. Hjort er den Eneste hertillands, som har søgt at uddanne sig til Civilingenieur i den nævnte Retning, og tillige i England har studeret Jernbanefaget, saa tør man vel haabe, at han enten ved det paatænkte Anlæg af Jernbaner, eller ved den mulige Udførelse af det omhandlede Forslag vil erholde en saadan Leilighed til at anvende sine Kundskaber og Erfaringer, hvorpaa han har saa grundet Fordring.