Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1812-09-17
Søndagen den 6 Septbr. holdtes sidste Gang Gudstjeneste i Nørresogns eller Graabrødre Kirke i Viborg, da Menigheden herefter forenes med Domkirkens. Af en historisk Underretning i Viborger Samler erfaret man den Mærkelighed, at dette var den første Kirke i Danmark, hvori den lutherske Lære først er prædiket offentlig af Magister Hans Tausen (Munk fra Antvorskou, fød i Birkende i Fyen af Bønderfolk), som ikke ændsede alle Forfølgelser af de Katholske. Saaledes prædikede han, da Prioren havde ladet ham fængsle, ud af Arrest vinduet for Munkene og Borgerne. Siden mødte disse bevæbnede, anførte af deres Raadmand Morten Hegelund, og toge Tausen i Beskyttelse, naar han prædikede, ja, spændte Jernlænker over de tilstødende Gaber, paa det den katholske Bispes Ryttere ei skulde hendre ham. Tausen har holdt sine første Lutherske Taler paa en glat Liigsteen, som laae uden for Nørresogns Kirke ved Murens søndre Side, hvilken Steen for en 13 Aar siden solgtes med andre gamle Liigstene. Han døde som Biskop i Ribe. J den store Jldebrand 1726, da Domkirken ganske afbrændte, reddede daværende Nørresogns Præst Hr. Ernst Samuel med egen Anstrængelse Kirken fra at brænde og lod sin egen Gaard fortæres af Luerne. Nørresogn blev efter Branden udvidet med en tilbygtKorskirke i Stiftsprovst Tychonii Tid, paa det Domkirkens Menighed der kunde holde Gudstjeneste. (Nu derimod flytter Menigheden til Domkirken.) Den hæderværdige Olding Hr. Biskop F. Astrup, blev Præsttil Nørresogn 1759, og har indviet Taarnet, som i hans Tid er bygt, thi forhen havde den intet Taarn. Mærkeligt nok, at denne Mand endnu i sin Levetid kan see det Taarn nedbrydes, som han saae opføres. Den nu fratrædende Præst Hr. R. Fog er den 16de Sognepræst siden Reformationen ved denne Kirke. - Ved denne Leilighed opstaaer det naturlige Ønske, at vor ogsaa fra flere Synspunkter heel mærkelige Odense Graabrødre Kirke ikke længer maatte staae til Spektakel, som om Resten af dens Nedrivelse, der havde saa rask Fremgang i Henseende til det deilige blytækte Spiir Altertavlen Monumenter og Ligstene) ikke ogsaa burde fuldendes ved Menneskehænder. Thi som den nu staaer frembyder dens afklædte Taarn, indslagne Vinduer og brustne, tildeels græsklædte Piller kuns Stof til mangehaande for gelige Betragtninger. Glædeligere er den Tilstaaelse for Religionens og Dydens Ven: at det ved samme Leilighed i Samleren givne Vink om de mange Kirker, som staae næsten tomme om Søndagene, for Tiden er langt fra at kunne anvendes paa St. Knuds Kirke i Odense. Tomheden er saa forsvunden, at man snarere maatte ønske dettestolte Tempels Udvidelse. Alle strømme til, for at høre, styrkes og trøstes ved de Sandheds Ord, som en Tetens's blide Læbe forkynder, og man er kun mismodig, naar uundgaaelige Forhindringer ikke tillade at komme. Saa almægtig er Jesu Læres Aand, saa bøielig er endnu Tidsalderen for sammes Jndtryk, Held og evigt Held over hver dens Fortolker, som veed rettelig at forkynde den og ved sit Foredrag som sin Vandel at vinde den Tilbedere!! - Dødsfald. Archivarius i det Kongl. Partikulærkammer begge i Kbhvn. Kammerraad H. P. Beyer i Skielskjør J. F. Hei; Oberstlieut. P. v. Meulengradt, 77 Aar; Enkefrue=Etatsraad og Professorinde A. B. Horrebow, f. Langkorn, 78 Aar, i Hammer Præstegaard. Krigsraad H. H. Collin, 49 Aar, i Trondhjem. Frue A. M. W. Ramm, f. Bull, paa Moss.