JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
Hvorvidt den Grund=Sætning at formilde Straffe=Lovene, uden mange Jndskrænkninger, fortjener at anbefales, derom kan vel være grundet Uenighed, men ligesom det er unægteligt, at den mildeste Mening herom har i vore Dage fundet mest Medhold, saaledes er det vist ogsaa en afgjort Sag, at Straffe=Lovene ei uden høieste Nødvendighed bør skiærpes. Da nu Forordningen af 1741 aabenbar har til Hensigt ei at lægge Hindringer i Veien for gudelige Forsamlinger, men netop at bortrydde Hindringerne, veed, saavidt mueligt, at forebygge Uordener, og betage Præsterne al grundet Aarsag til Klage, saa opstaaer det Spørgsmaal, om det almindelige Bedste fordrer en skiærpet Lovgivning i denne Henseende, hvorved de gudelige Forsamlinger udenfor Kirken, blot som saadanne, giøres til Forbrydelser, som, hvis de ei ved Lovens Trudseel kan forebygges, maa alvorlig straffes, Ved at besvare et saadant Spørgsmaal, i en Tid, der har havt Tolerance, tildeels endog grændseløs Tolerance til sit Løsen, befinder man sig nu vist nok i en ikke ringe Forlegenhed, og fristes lettelig til, uden videre Undersøgelse, at svare med det bestemteste Nei, og kun beraabe sig paa den saa almindelig erkiendte Sandhed, at hvad man vil troe, og hvor man vil søge sin Opbyggelse, er Noget, man kun skylder Gud og sin Samvittighed Regnskab for, saa det kun gjælder om, ei, under Paaskud af en særegen Tro eller Andagt, at begaae Forbrydelser, eller forstyrre den borgerlige Orden. Jmidlertid gaaer det dog ikke an at tage sig Spørgsmaalet saa let; thi paa den ene Side har Staten aldrig vedkiendt sig Tolerancen i en saadan Udstrækning, og paa den anden Side lærer Erfaring, at selv Tolerancens ivrigste Talsmænd tit ved en besynderlig Selv Modsigelse paastaae, at Staten vel bør tolerere den aabenbareste Vantro og Foragt for alle Opbyggelses Midler, men ikke mindste Yttring af den Tro eller Andagt, der, efter deres Mening, er urigtig eller overdreven.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
Under denne Overskrivt stod i No. 7 af Skilderiet en Opsats, som Jnds. af disse Linier, med Hensyn til Ubeqvemmeligheden for Fodgjængere, i eet og alt underskriver. Han er selv af de til Ridning paa Volden, efter Forfatterens Mening og af vedkommende Authoritet, berettigede Personer, hvilken Frihed han troer aldrig at have misbrugt, da han stedse tager Hensyn til, ikke at uleilige Fodgjængere og mindst de spadserende Damer, ved at komme dem for nær eller ved at ride dem forbi i Trav eller Galop. Men, der gives ogsaa Fodgjængere af forskjellige Slags. Nogle, især af det andet Kjøn, ere saa ræde for enhver Mand tilhest, at de ikke troe at kunne komme langt nok afveien for en Saadan, og i deres Angst løbe snart til een, snart til en anden Side. Andre, dog kun faa og af Mandkjønnet, vise en Slags Trods med ikke at ville gaae afveien for en Ridende, vel vidende at enkelt Rytter ikke er noget farligt Væsen. Saadanne Fodgjængere ere nu, selv for den sindige Rytter, ogsaa ubehagelige at komme ikast med. Det er altsaa ingen Tvivl underkastet, at denne Gjenstand, baade med Hensyn til det ene og det andet Parti, kunde trænge til en Revision. Forat komme til Maalet tillader Jnds. sig, til de respektive Vedkommendes Omdømme, at fremsætte følgende Udkast til et Reglement for Spadseren paa Volden tilhest og tilfods.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
Enhver til Ridning paa Volden, enten ifølge sin Stilling eller for Betaling, berettiget Person, burde kun tilstædes Adgang op af de Appareiller, som ere ved de 3 forskjellige Port vagter eller ved den saakaldte Philosophgar og for den der posterede Skildvagt forevise sit Tegn, som af denne nøie maatte eftersees om det ogsaa var rigtigt. (Men, hvo som saaledes med Tilladelse er kommen tilhest paa Volden, burde være fritagen for at forevise sit Tegn til de andre paa Volden posterede Skildvagter, hvilket stundom forlanges og efter Jnds. Mening synes overflødigt.) De andre Appareiller kunde jo spærres med en Bom, til hvilken vedkommende Møllere eller de til Møllerne kjørende Folk, kunde have en Nøgle eller ogsaa denne gjemmes i nærmeste Vagt.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
Naar det kunde tillades Fodgjængerne paa Volden at spadsere paa Kronen af Brystværnet (dog kun paa de lige Linier, Courtinerne) eller, da det nu her er tilladt at benytte Optrinet til Brystværnet, Parapetet, til Spadsering, hvor der haves en skjøn Udsigt over Kjøbenhavns Omgivelse, saa, naar dette gjordes noget bredere, saa 2 til 3 Menneskeer kunde gaae ved Siden af hinanden; kunde Fodgjængerne have denne Vei aldeles for dem selv og de Ridende og Kjørende beholdt da den brede Kjørevei til Afbenyttelse. Men da dette muligen har sine Vanskeligheder, saa kunde man jo gjøre den Bestemmelse, at alle Ridende skulde holde sig nogenlunde midt i Kjøreveien og at det ligesom paa andre Veie er en Regel, at man stedse rider afveien for hinanden til Høire, Fodgjængerne vilde da ved at benytte, deels Parapetet, deels Fodstien inden for Træerne nærmest Gaden, være aldeles sikkre for at uleiliges af Ridende.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
Om der for Tilladelsen til Ridning paa Volden burde betales en høiere Kjændelse end hidtil eller, om denne Tilladelse uden Betaling, bør udvides til alle dem, som Forfatteren i No. 7. omtaler, drister Jnds. sig ikke til at bedømme, men at Volden ingenlunde bør benyttes af Rideknægte eller Jokaier, naar disse paa egen Haand røre deres eller deres Herskabers Heste, synes omtvisteligt, og kunde denne Klausul muligen, til Efterretning for Vedkommende, anføres paa Voldtegnet.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
Da der i vore Dage virkeligen gjøres saa meget for den offentlige Beqvemmelighed, hvilket af Enhver med Erkjendtlighed bør paaskjønnes, saa haaber Jnds, at nærværende Linier ville af Vedkommende tages i gunstig Overveielse, da de kun have Orden og offentlig Beqvemmelighed til Formaal.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
Jndenlandske Efterretninger. Løverdagen den 5te d. M. fandt i Regentskirken Universitetets aarlige Høitidelighed Sted
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
i Anledning af Hs. Majestæt Kongens høie Fødselsdag, ved hvilken Leilighed Universitetets Rector, Hr. Professor, Doctor Medicinæ O. Bang holdt en latinsk Tale, der handlede om: "at vedligeholde Statens Sundhed." Han oplæste derpaa Bedømmelserne over de i forrige Aar indkomne academiske Priisskrifter, og bekjendtgjorde de Studerendes Navne, som havde vundet Præmier. Talen endtes med Bøn til Gud for Kongen, for Landet og det Kongelige Huus. Jndbydelsesskriftet var forfattet af Hr. Etatsraad og Professor B. Thorlacius, R. af Dannebr., og indeholdt et hidtil uudgivet Græsk Skrift om det guddommelige Forsyn, hvis Forfatter er Georgius Scholarius, siden kaldet Gennadius, Patriark i Constantinopel paa den Tid, da Byen af Tyrkerne blev indtaget. Denne Afhandling er nu paa det Store Kongelige Bibliothek i Kjøbenhavn, hvortil den er kommet ved afdøde Conferentsraad Moldenhavers betydelige Donation. Udgiverens Fortale fremstiller korteligen Gennadius's Levnet, og de af hans Skrifter, som staae i Forbindelse med denne Græske Afhandling. Deres Navne, som tilkiendtes de academiske Præmier, vare i Theologien, Marcus Pauli Hvass, Cand. Theol. i Medicinen og Naturhistorien: Peter Wilhelm Lund, Cand. Philos.; i Historien: Carol Holger Visby. Accessit erholdt i Philosophien: P. Rützov, Cand. Theol. Odense, d. 4 Febr. J nogle Dage, men især sidstafvigte Nat, har Stormen atter været orcanagtig med Sneefog og Frost, som endnu i Dag vedvarer. - Til Synderligheder hører, at et Faar paa Hindsholmen har faaet to Lam, hvoraf det ene har Lighed med en Sælhund, det andet er ganske naturligt. Sammesteds er født en Griis med en Snabel, ligesom Elephantens. Skuepladsen. Tirsdag (d. 8 Febr.) Barberen i Sevilla, Opera i 2 Acter. Torsdag: Floribella. - Fredag: Hagbarth og Signe. - Løverdag: Lulu.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
Blandede Efterretninger. Mærkværdige Døre. Oldgrandskeren F. Adelung har udgivet en Beskrivelse over de Kursinske *) Døre i den *) Kursimsk kalder man i Rusland alle de Konstværker, hvis virkelige eller foregivne Oprindelse falder i Perioden af Wlademirs Daab, 988, der fandt Sted i Chorssun eller Cherson ved Sewastopol i Taurien (Krim) indtil omtrent ind i det 15de Aarhundrede.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
Fra Cherson og det nærliggende bygantinske Rige kom, fra hiin Tid af, de fleste Konstværkor til Rusland, hvorfor de vel ogsaa kunde kaldes bysantinske. Men i vidtløftigere Forstand og i Folkets Mund hedder kursimsk overhoved det Gamle, Sieldne, Fortrinlige. hellige Sophies Kirke i Nowgorod. De findes i den vestlige Side af Kirken, men bruges ikke til at lukke, hvortil andre Døre ere bestemte, men ere befæstede til Muren. De ere af Træ, belagte med omtrent 1/2 Tomme tykke Metalplader og 11 3/2 Fod høie, i hver Fløi 3 Fod brede. Hver Fløi indbefatter i en rigt ziret Jndfatning, 24 Feldter af forskjellig Størrelse, der, efter visse Stillinger, ved zirlige Striber, ere skilte fra hverandre. Disse Feldter ere prydede med Fremstillinger i ophøiet Arbeide, hvoraf de fleste forklares ved latinske eller russiske Paaskrifter. Den største Deel af Gjenstandene er laant af Bibelen, fornemmelig af Christi Levnet; desuden sees allegoriske og mythologiske Figurer og adskillige Portraiter. Forestillingerne af den hellige Historie bære Præg af den bygantinske, nygræske Stiil, simpelt og konstløst dannet, men i Udtrykket en dyb Følelse og stundom originale Jdeer. De fleste af de andre Billeder have en anden Stiil og synes at være fra sildigere Tid.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
- J samme Kirke findes de saakaldte svenske Døre, som ere af Træ, beklædt med en støbt Metalplade, 1/2 Tomme tyk. Hver af Fløiene indbefatter tre lige store Afdelinger eller Feldter, prydede med et Kors. Striberne rundt omkring samme bestaae af Zirater, besatte med Roser og Arabesker. Om disse Døres Alder, Fædreneland, og Historie vides intet med Vished. Efter et Sagn skulle de af Nowgoroderne været bortførte fra den gamle svenske Stad Sigtuna, men hvilket ikke er sandsynligt, da Ziraternes Arbeide røber, at de ere fremkomne i en nyere Tid. Linguistisk Opdagelsesreise. Allerede længe har man paastaaet, at adskillige i det Jndere af Rusland boende Folkeslag, Sirjenerne, Permierne, Wotiakerne, Tscheremisserne, Mordwinerne, Tschuwascherne, Wogulerne og de i deres Nabolav sig befindende Ostiaker-Stammer i Sprog, Levemaade og Sæder vidnede om et ubekjendt Slægtskab med Finnerne. Denne kun af enkelte Lærde (som f. Ex. Adelung i Mithridad) bestridte, men iøvrigt almindeligt antagne, Mening har ogsaa Klaproth i Asiapolyglotta optaget i sin linguistiske Folke-Clasfification, dog med Føie som det synes, udeladende fra denne Stamme Tschuwascherne, og gjort gjeldende ved mangesidige Sprogsammenligninger. Men til at udbrede Lys over dette Partie af Nordens Sprog- og Folkekundskab er endnu uendelig meget at gjøre tilovers. Høist glædeligt er det derfor, at denne saa vigtige Gjenstand nu i en vis Henseende er bleven en fælles Nationalsag for Rusland og Finland.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
De talrige Nomadestammer, der nedstamme deels fra Tartariet, deels fra Araberne og med deres Hjorder gjennemstreife Persien, udgjøre den kraftigste Deel af dette Riges Befolkning. De danne et fortræffeligt Cavallerie, der kan betragtes som Kjærnen af den persiske Hær, der tæller 200,000 Mand. Disse Hyrdefolkeslag, hvis Forretning tvinger dem til at blive den gamle Levemaade tro, besidde deres Forfædres Mod. Man kan betragte dem som Hovedstøtten for det persiske Rige, hvilket, truet af en mægtig Nabo, synes at være sin Ende nær. For kraftigen at kunne møde Russerne i deres Erobringer, har Schachen af Persien forflyttet sin Residents til Teheran, ikke langt fra det caspiske Hav. Men det vigtigste Onde, der nager paa dette Rige, synes at ligge i dets Regjeringsform og Despotismen, hvorunder Landet sukker. For Ordet "Frihed har det persiske Sprog intet Udtryk, og Følelsen for Ret er hos Regjeringen, som hos de Undergivne, saa sløvet, at de skjændigste Forbrydelser, den offentlige Mening til Trods, begaaes, at Røverne sælge deres Bytte, som Landmanden Producterne af sin Jndustrie, og at der ved det Teheranske Hof er ansat en egen Embedsmand, som Opsigten over Gifterne og deres Blanding er betroet til.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
J der Freimuthige anmeldes det Forbund, af Særlinger, der nyligen har dannet sig i Sverrig. Formodentlig er det det under Navn af Man hem bekiendte Selskab. Anm. kalder dem. "Manner für sich. Man maatte meget tage Feil, om dette ikke er en urigtig Oversættelse af Manhemer eller Medlem af Manhem (Manddommens Hjem.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
Den nu henved 80 Aar gamle Jefferson, forhen Præsident i de forenede nordamericanske Stater, har i Charlestown, ved sin Bolig Monticello, oprettet et Universitet, der i Begyndelsen, skulde have 10 Professorer. Nu indbyder han duelige Lærde fra begge Verdensdele til at komme did og paatage sig et Professorat.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
J London er opstaaet et Selskab til at bringe Dampvogne i Gang. Dets Capital er bleven bestemt til 200,000 Pd. St. i Actier til 10 Pd. hver. Af disse erlægges kun en Tiendedeel strax og Resten naar Opfinderen er kjørt med en Dampvogn fra London til York og har tilbagelagt 10 engelske Mile i hver Time.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
J en Tid af 14 Dage døde 7 Skibstømmermænd og to Saugskjærere paa Verften i Plymouth, der ved Bearbeidelsen af Teak-Træ meer eller mindre havde saaret sig, og andre laae endnu syge. Saarlægen Dr. Bell, havde aabnet een af de Døde, og derved saaret sig en Finger; ogsaa han døde efter nogle Dages Forløb.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
J Engelland har man fundet et forstenet Dyr, som man gav Navn af Plesiosaurus, og især udmærket sig ved en overordentlig lang Hals.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
J Paris har man opfundet en Vogn, hvis Casse er gjennemsigtigt flettet af Jerntraad.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
Kjøbenhavns Børs, d. 8 Februari, 1825. Cours. Hamb. 2 M. 217, a vista 220. Spec. 222. - Specier solgtes til 13 Rbmk. 5 s. Disconto 5 pC. - 4 pC. Kongelige Obligationer, (uden Renter) 91 a 91 1/2. Nationalbank-Oblig. (af Laanet 4de Febr. 1820, uden Renter) 102 Rbdlr. r. S. ell. 113 1/4 Rbdlr. Sedl. pr. 100 r. S. Hamborger Laan af 1819. 3000 Bcomk. 99 1/2. Dito 4000 Bcomk. 99. - 6 pC. norske Obligationer ved Hambro & Søn 105 3/4. - Norske Speciessedler pr. 10 Specier 16 3/4. - Svenske Sedler 52 1/2. - Asiatiske Actier . . Af dette Blad udkomme ugentlig to Numere.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
J Følge Kgl. allernaadigst Tilladelse, forsendes det med Brevposterne, og kan bestilles paa alle Postcontoirer. Her i Staden modtages Subskriptionen hos Bogtrykker Höecke, i store Helliggeiststrædet Nr. 144. Enkelte Numere overlades ikke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-08
Kjøbenhavn. Trykt hos J. H. Höecke.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-11
Bemærkninger i Anledning af "Et Par Noticer om Skolevæsenet i Odense.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-11
Kjøbenh. Skilderie No. 4.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-11
Den ærede Jndsender har, ved at sammenligne Almueskolelærerens Lønning med Militaires og Adjunctens, neppe taget i Betænkning, at disse, ved Flid og Duelighed, kunne bane sig Vei til høiere Poster, hvormed følger betydelig Forhøielse i Gage, hvilket derimod ikke er Tilfældet med Almueskolelæreren. Giv Læreren ved Borgerskolen Haab om, at han, ved Flid og Duelighed, med Tiden kan vinde Adgang til 500 Rbdlr. Sølv (ikke 1/2 Deel af hvad Adjuncten eller Officieren kan gjøre sig Haab om at erholde) og gjerne begynder han da med 200 Rbd., imedens Adjuncten begynder med 400 Rbdlr. Sølv. Blev det f. Ex. fastsat, at enhver Lærer ved Borgerskolen skulde begynde med 200 Rbdlr. Sølv, og dertil, for hver 3 Aars troe Tjeneste, have et Tillæg af 50 Rbdlr. Sølv, da vilde han efter 12 Aars Tjeneste erholde 400 Rbdlr., og, først efter at have tjent troligen i 18 Aar, den høieste Lønning 500 Rbd. Sølv. Der var da Avance for ham, saavelsom for enhver anden Embedmand og Borger i Staten, og jeg tør formene, at Communen, ligesaa meget som han, vilde være tjent med denne Indretning. Der vilde uden Tvivl da gives langt færre lunkne og ligegyldige Lærere; thi ikke blot de trende Aars Tjeneste, men hvorledes han i samme havde virket, burde nøie tages i Betragtning, førend han erholdt den bestemte Forhøielse. Communen sparte da i de første Aar, hvad den lagde til i de følgende, og Dødsfald eller andre Omstændigheder vilde for mangen Commune ikke sjelden foranledige, at et langt Tidsrum vilde hengaae, inden den kom til at udrede den høieste Lønning. Men indtraf det Tilfælde, at en Lærer samvittighedsfuld i 18 Aar havde arbeidet paa at danne en Byes Ungdom, da havde han sikkert i den Grad gavnet Byen, at det vilde være heel unaturligt, om ikke skjønsomme Borgere villigen skulde udrede det Tillæg, hvortil han havde gjort sig værdig.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-11
Jøvrigt tillader jeg mig, at gjøre den ærede Jndsender af bemeldte Noticer opmærksom paa Beregningen i Kjøbenhavns Skilderie for 1825. No. 67 Side 904905, hvortil han, naar den skal anvendes paa Flerheden af Lærerne i Odense, endnu maa lægge en aarlig Udgift af 50 til 60 Rbdlr. Sølv, som Huusleie. J denne Beregning tør jeg formene, han ikke vil finde det mindste overflødigt, og gjør han ikke dette, da vil han neppe længere misunde den duelige Lærer, der i en Række af Aar med Jver har rygtet sit vigtige og møisommelige Kald, en aarlig Løn af 4 til 500 Rbdlr. Sølv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-11
Om Barnedaabens Udsættelse indtil Confirmationsalderen, og Faddergilders Afskaffelse, betragtet, som Midler til Forbedring af Præsternes og Skolelærernes Jndkomster.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-11
Enhver tænkende og retsindig Christen maa ønske, at Daaben, i Overeensstemmelse med sit oprindelige Øiemed, ikkun bliver foretaget med Mennesker, der have opnaaet den Alder og Forflands Modenhed, at de, ved at indlemmes i den christne Kirkes Samfund, med Forstand kunne aflægge det hellige Løvte, Kirken har Ret til at kræve, og at paastaae opfyldt af dens Medlemmer. Uden her at indlade os paa, at bedømme de Bevæggrunde, Kirken i ældre Tider har havt til den Vedtægt, at døbe smaae Børn strax efter deres Fødsel, ville vi blot holde os til den Paastand, som enhver kyndig dansk Lutheran vil indrømme, at Barnedaaben, paa nærværende Tid, her i Danmark kunde, om det allernaadigst blev tilladt, uden al Forargelse, udsættes indtil Barnets 14de Aars Alder, og saaledes, ved at træde istedetfor Confirmationen, gjøre denne, som Confirmation alene betragtet, overflødig. Naar smaae Børns Daab blev afskaffet, burde med det samme Barsel eller Faddergilder ophøre. De Udgivter, som Barnedaaben, efter hidindtil gieldende Love, Vedtægter, og Skikke medfører, saasom til Anskaffelsen af det saakaldte Christentøi, til Offer, Faddergave, Gilder o. s. v., kunde da af Menigheden anvendes til Forbedring af Præstens og Skolelærerens Løn. Enhver Barnefader kunde forpligtes til, ved ethvert af hans Børns Fødsel, at indbetale i Sognets Skolecasse, efter Skolecommissionens Kiendelse, en bestemt Pengesum, og for ethvert Barn, som udskrives af Skolen, og derefter optages som Medlem af Kirken, maatte endvidere paa samme Maade erlægges en vis Sum. Saaledes vilde Skolecassen blive sat istand til, at kunne udrede et betydeligt Bidrag til den Løn, Præsten bør have for sit Arbeide og Ansvar ved Ungdommens Underviisning, saavelsom til anstændig Løn for Skolelæreren. Disse Lønninger maatte bestemmes til en vis Sum i rede Penge og udbetales qvartalsviis af Skolecassen, og forsaavidt dennes forommeldte Indtægter ikke blive tilstrækkelige, maatte det Manglende tilveiebringes ved Ligning paa Menighedens Medlemmer; f. Ex.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-11
J et Sogn paa Landet, hvor de Fødtes aarlige Antal er imellem 40 og 50, ansættes Præstens Løn for hans Deeltagelse i Ungdommens Underviisning, og Katekumenernes Forberedelse og Daab, aarlig, til 300 Rbd. Sølv. og Skolelærerens aarlige Løn til 160 Tilsammen 400 Rbd. Sølv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-11
Indtægten for Skolecassen i samme Sogn, anslaaes: A. for 40 Fødte saaledes: For 1 Født, af Forældre henhørende til Adelstanden 20 Rbd. S. 2 Fødte Middelstanden 20 12 – af Gaardmændsfamilier, a 6 Rbd. 72. af Huusmænds a 4 - 48 af Jndsidder, a 2 - 16 af Fattige Intet. Er 176 Rbd. S. B. af 24 Katekumener: For 1 af Forældre, som ere Rangspersoner 20 Rbd. 8 af Gaardmændsfamilier a 5 Rbd. 40 8 af Huusmænds 8 24 - For 6 af Jndsidder.... a 2 Rbd. 12 Rbd. 1 af Fattige Intet. Er 96 Rbd. Hertil lagt efter 9. Exa 272 Rbd. Deficit, som lignes paa Menigheden 188 - Balance 400 Rbd. Beregning over samme Sogns Udgivter ved Barnedaaben og dermed forbundne Gilder, samt ved Confirmationen og til Skolelærerens Løn, efter de gjeldende Love, Vedtægter og Skikke. 1. Ved Barnedaaben. For 1 Født af Forældre der ere i Rangen: Faddernes Offer 20 Rbd. Sølv. Faddergildet. 20 Føddergave. 10 50 Rbd. S. For 2 Fødte af Forældre i Middelstanden. Offer . . . . . 20 Rbd. Faddergilder. 20 - Faddergave. . 10 - For 12 Fødte af Gaardmændsfamilier: Offer ved hver Barnedaab 6 Rbd. 72 Rbd. Gilder, hvert anslaaet til 10 Rbd. 120 For 12 Fødte af Huusmændsfamilier: Offer ved hver Barnedaab 5 Rbd. er 60 Rbd. Gilder, hvert anslaaet til 5 Rbd. 60 For 8 Fødte af Jndsiddersamilier: Offer ved hver Barnedaab 2 Rbd. 24 Rbd. Gilder, hvert anslaaet til 2 Rbd. 16. 40 Rbd. S. For 5 Fødte af fattige Forældre. Offer, ved hver Barnedaab 2 Rbd. . . . 10 Rbd. Gilder, hvert 1 Rbd. 5. Er 401 Rbd. S. 2. Ved 24 Børns Confirmation: For 1 af 1ste Classe (see Ber. B.) 10 Rbd. 2den a 2 Rbd. 16 3die a 1 – 4de al 1 6te Jntet 40 Rbd. 3. Skolelærernes hidindtil havte aarlige Løn i Penge, tilveiebragt ved Ligning paa Sognets Beboere. 50 Tilsammen 657 Rbd. Sølv.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-11
Ved Sammenligning af disse Udgivters Beløb med Afgivten til Skolecassen, efter Forslaget, sees. 1) at den for Præsten ansatte Løn, som er fyldestgjørende Erstatning for Offer ved Barnedaaber, samt Accidentser ved Confirmationen, kan saaledes tilveiebringes; 2.) at Skolelærernes Løn forhøjes aarlig med omtrent 100 Rbd. Sølv, og 3.) at Sognet desuagtet sparer en aarlig Udgivt af circa 100 Rbd. Sølv. Til Aftenstjernen.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1826-02-11
Efter Atterbom.) End du tindrer, blege Elskovstierne, Venlig frem igjennem hvalte Blaae, At min Moder saae dit Lys saa gjerne Mellem Nattens Blus paa Himlen staae. Sølverklar du blinkte frem i Lunden. Ved min Moders Røst saa mangen Gang, Lytted venligen i Aftenstunden, Naar den Hulde født veemodig sang. Om min Vugge dine Straaler smilte, Naar jeg sov udi min Moders Skjød, Du saae Taaren som i Øiet hvilte, Naar hun skjælved for sin Spædes Død. Aldrig meer dit ømme Hjerte skjælver, Aldrig meer jeg hører hendes Røst, Grusom Graven kold og mørk omhvælver Nu det varme moderlige Bryst, Glad du smilede til Egens Krone, Da i den jeg skar min Piges Navn, Da hun kom, min Klage at forsone, Og den første Gang sank i min Favn. Glindsende du ned paa Engen blinkte, Hvor vi vandred salig Arm i Arm, Og din Afskedstraale guldbestænkte. Min Venindes fulde Svanebarm. Blye dit Øje speiled sig i Bækken Da min Hebes første Kys jeg tog Bleg kun var dit Smiil paa Rosenhækken Naar hun rødmende imod mig loe. Aldrig meer hun smiler mig imøde, Død hun er for Livets varme Bøn Død, o Gud var Straf det for min Brøde Hun var englereen som hun var skjøn, Stjerne, mindes du de grønne Enge, Hvor min Pige mig imøde sprang. Glæden leg de i min Lyres Strænge, Og hver Nerve som min Lyre klang. Hvorfor ældes Hjertet ei som Tiden, Lige ungt ved Mindets Suk det slaaer Hver en Blomst jeg tabte her i Striden, Blomstrende i Phantasien staaer. Ei forlad du mig, du hulde Engel, Førend Graven dækker til mit Bryst. Hvide Lilliekrone paa din Stængel Du er evig Vaar - og Døden Høst. Stierne, du som deelte mine Glæder. Vil du venlig og om Graven staae? Tindre lig en Ven som mig begræder, Gjennem forbedækte Haabets Blaae. J. P. Miller.