Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1842-09-10
Jmod Conferentsraad Ørsteds Forslag om Sore Akademies Nedlæggelse har nu Prof. Hjort i Kjøbenhavnsposten taget alvorligt til Gjenmæle; Hjort kalder, Ørsted reent uden pædagogisk Kandestøber, og jeg skriver - siger Hjort - fordi mit mangeaarige Studium af H. C. Ørsteds offentlige Charakteer aftvinger mig en Erklæring mod hans Erklæring; jeg skriver endvidere, fordi jeg frygter for, at dette Ørsteds klare, decideerte, Forslag om Sørø Akademies Nedlæggelse, understøttet af hans Berømthed og hans særegne Jndflydelse, skal finde altfor hastig Gjenklang hos mine Foresatte, Universitets directionens høiædle Medlemmer, hos disse Mænd, som i den seneste Tid have viist deres Force fornemmelig i at nedlægge lærde Anstalter, hos Mænd, som Etatsraaderne Hansen og Rosenvinge, - det tredie repræsenterende Medlem nævner jeg ikke, da han i sin Tid har underskrevet Afademiets Oprettelse - Mænd, som jeg ikke blot af Pligt sætter høit, hvor der spørges og Retsind og Dyd, men hvis Jver jeg ikke tør sætte Lid til, naar der ikke blot spørges om Bestyrelse, men om dristig Skabekraft, naar der ikke blot spørges om redelig Stræben eller samvittigbedsfuld indhentet Efterretning, men - saaledes som just her – om fast Mening og Overblik - udsprungen af mange Aars Kjærlighed til Rigets videnskabelige Jnstitutioner og bygget paa selvstændig Jndsigt." Med Hensyn til Ørsteds Paastand, at Sorøs Luft ikke er sund og at Klimaet har en nedstemmende Virkning, siger Hjort: "For det Første er den Lærdes Constitution og Helbredstilstand næsten allermindst skikket til at gjøre klimatologiske Observationer med, og for det Andet, har der hersket oftere hos ikke faa Lærere en grundig Misfornøielse- den jeg forresten oftest har maattet ære eller undskylde! Ne med deres øieblikkelige Stilling og med Tingenes Stilling ved Akademiet, at mange Slags psychologiske Selvbedrag have hindret en reen Jagttagelse i den omtalte Henseende. Denne Misfornøielse er ikke et Skyggebillede, som jeg indrømmer Virkelighed, for at bruge det igjen imod Ørsted, men det er den virkeligste af alle Virkeligheder, som jeg nu i tyve Aar har mødt her i Sorø. Den har havt sin gode Kilde i Akademiets haarde Skjæbne; thi dette nuværende Sorø Akademie har havt Utroligt at kæmpe imod, saa det er et halvt Under, at det endnu staaer: Udduelighed og Borneerthed, fanatisk Jver og Letsindighed, foruden Uvillie, Misundelse, Rygtemageri og ynkelige Fordomme udenfra. Hvor gjerne jeg derfor tilgiver en overdreven Yttring af Modløshed hos den, som interesserer sig for Afa demiet, saa lidet kan jeg tilgive, at Man søger i Naturen Grunden til det, som er Menneskers Skyld. Lad først Held, som hidtil Uheld, blive Anstaltens Arvelod, saa skulle vi snart see disse formeentlige Moradstaager forsvinde for den i Gemyttet opgaaende Sol, og snart høre Toner, der vidne om andet end Nedstemning." "Jeg skal - siger Hjort - slutte denne Afdeling med at meddele endnu eet Exempel paa, at Man ikke skal forhaste sig med at tage fra rige Stiftelser for at give til dem, som kaldes fattige. J de Aaringer, i hvilke Sore atter traadte i Virksomhed, fik Statsminister Julius Kaas engang den gamle Malling trængt op i en Krog i en Hofsal og der saaledes sat i Angst og Bævelse, at han indrømmede det billige i, at Herlufsholms Skole fik en Tønde Guld af Sorøs Midler. Siden kom dog denne billighed ikke til Udførelse, og nu forTiden veed Man, at Herlufsholms Skole under Geheimeraad Stemanns Bestyrelse atter er kommen paa Fode i finantstel Henseende uden fremmed Hjelp. Saaledes kunde Tilfældet vel ogsaa blive med andre Anstalter, hvis begjærlige Øine stirre paa det herværende Akademies gode Grunker. Men fordi det er en offentlig Stiftelse, derfor ere dens Eiendele ikke givne til offentlig Priis.