JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1840-07-28
Nyheds Post. Fra en jydsk Landmand har Redactionen af Kjøbenhavnsposten, modtaget en Skrivelse, hvori det blandt Andet hedder: "Som Fader for flere værnepligtige Sønner, hvoraf de 2 for Tiden ere i Kongens Tjeneste og de Andre om faa Aar kunne vente samme Lod, kan jeg ikke undlade at bringe Dem, saavelsom Redacteuren af Fædrelandet og "Jyllandsposten, samt enhver Anden, der med Varme og Deeltagelse har talt den saa ofte mishandlede og forurettede Soldats Sag, min erkjendtlige Taksigelse. Vel veed jeg, at den sidst afdøde Konge, hvem de Militaire skylde saa meget, har i flere strænge Lovbud forbudt de Commanderende at mishandle og forurette deres Undergivne, og at man ogsaa har flere Exempler paa, at de, der have overtraadt Lovene, ere blevne straffede, saaledes skal en Vagtmester ved Husarerne være bleven straffet med nogle Ugers Arrest, fordi han, efterat have spændt Armene fast til Kroppen paa en af sine Undergivne, havde kastet denne op paa Hesten med en saadan Forre, at han faldt ned paa den anden Side af Hesten og slog sit Hoved, hvoraf han døde den paafølgende Nat; ligesom man ogsaa har erholdt Kundskab om, at en Lieutenant ved Kastelsjægerne (Thalbitzer) har maattet udholde nogle Maaneders Arrest, fordi han ubarmhiertigt havde mishandlet en Rekrut. Men jeg antager dog, at disse Straffelove, om den nuregjerende Konge ogsaa vil opretholde dem i deres Strænghed, ikke ere tilstrækkelige til at virke imod en Raahed og Barbarisme, der, om den endog er bleven sjeldnere i den senere Tid paa Grund af den yngre opvoxende Slægts liberalere Anskuelser, dog altid vil vedblive at have sine Forfægtere og uforbederlige Repræsentanter." Det bevises nu, hvorledes Soldatens moralske Kraft ved saadan Mishandling underkues og til intetgjøres, hvorledes hans Agtelse svækkes hos sine Kammerater, hvorledes han taber Tilliden til sig selv og sin Tjenstdygtighed, samt hvorledes Mishandlingerne lede til Selvmord. Den almindelige Værnepligt anprises derfor, hvor Officererne vide, at deres Sønner selv med Tiden skulle være de Adlydende i de meest underordnede Grader og ef blot Commanderende. – "Khvusp." bemærker derhos: at hvergang Red. faaer fuldstændigt Beviis for en Officeers raa Adfærd og plumpe inhumane Behandling mod sine Undergivne, skal den ikke undlade at bringe dette for Dagen, og man vil da have Leilighed til at erfare, at om ingen Anden vil, saa skal dog i det Mindste den uafhængige Presse efter Evne beskytte de underordnede Militaire mod en Behandling, der kun kan hengaae ustraffet, fordi høiere Vedkommende ikke erholde Kundskab om det, der skeer.
Jyllandsposten, 1840-07-28
Til Kongens Svar paa Borgerrepræsentanternes Adresse i Kjøbenhavn sagde den Frisindede, Sorrigfuld kan saadant Svar ei gjøre Nogen Mand, som kjender Tidens Krav. Engang Drotten vil sit Folk bønhøre, Give heelt, hvad halvt hans Formand gav. Derfor takket vær for Eders Borgermod, Ei paa Udfald sees, hvor Hensigt var saa god. – Tys, tys, tys! – Glem hiint Øieblik Snart skal J høre, og forvidt J gik. Forsamlingen paa Himmelbjerget finder altsaa nu, ifølge senere Tilkjendegivende, Sted Onsdagen den 29de dennes, hvor Kongen med sit Følge tillige vilde indtræffe. Der er føiet alle Anstalter for Telte, Opvartning og Musik, saa man vist har Grund til at vente en uoverskuelig Masse af Mennesker her forsamlede. Det lyder derfor nu i hvert Huus, til Himmelbjerget. - til Himmelbjerget; Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1840-07-28
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1840-07-31
At virksomme og brave Herredsfogder kunne udrette saare Meget til Gavn for deres Jurisdictioner, baade i Henseende til Orden og i andre Henseender, er en Sandhed. Det er imidlertid en stor Gene for Landboerne, at Fogden boer dem forlangt, ofte altfor langt, fraliggende; det maatte derfor være Pligt for Fogden, idetmindste een Gang om Aaret, i egen Person at reise Jurisdictionen rundt, om fornødent, opholde sig 1 a 2 Dage i hvert Sogn, bestemme Tiden forud saa betids, at Vedkommende kunne med hinanden faae aftalt det Fornødne, om hvad der burde foranstaltes osv. Ved Herredsfogdens Nærværelse vilde paa den Maade meget Godt og Nyttigt kunne udrettes, han kjender Lovene og har Evne til at tydeliggjøre Gavnligheden af dem for Beboerne og Nødvendigheden af at de overholdes. Den fælleds Samvirken, naar Herredsfogden er en upartisk og retsindig Mand, vil upaatvivleligen være til største Gavn, bidrage til at stifte en reen og ægte Kjærlighed i Folket til Regjeringen, der er den sikkreste Borgen for Lovenes Overholdelse. Naar Herredsf. ved slige Møder, ved at høre Folket, erfarer, at Lovene til dets Vel behøve Forandring eller Lempelse enten i det Hele, eller, paa Grund af lokale Forhold, i det Enkelte, da er han Manden, der i Forening med Beboerne, er istand til at forestille Saadant paa høiere Steder i et saadant Lys, at de fornødne Foranstaltninger fra Regjeringens Side, hvis ædle Formaal maa være hele Folkets Held, nok ville blive trufne. Ved deslige Møder maatte Foged-Myndighed ingenlunde udøves, med mindre Uorden maatte finde Sted, som neppe kan befrygtes. Efter Tingenes nuværende Jndretning har man paa Landet i Almindelighed kun sin Foged, naar han kan fortjene Penge, eller ved for Landmanden ubehagelige Affairer. Maatte vi være saa lykkelige snart at erholde en rigtig god Communal-Lov for Landet, vil sikkert Land Man undskylde, at jeg, istedetfor Landboere, ofte har brugt Ordet – Folket. Det bemærkes, at nærværende Stykke er skrevet i Mai. boerne selv, i Forening med Øvrigheden, bringe Lovlighed og god Orden tilveie, ja langt sikkrere end al utidig Tvang, og Trusel med Mulcter &c. Saaledes har jeg tilladt mig nogle bemærkninger i Henseende til de fremsatte Forslag, og, da Sagen er af Vigtighed, skal det være mig kjært, at see den nøiere belyst af Kyndigere. O. Kirk, Deputeret Nyheds Post.
Jyllandsposten, 1840-07-31
Under Overskrift: Et Reformministeriumsiger Fædrelandet blandt Andet: "Den der altsaa vil Forholdsreglerne, han maa først og fremmest ville Mændene, uden hvilke disse ikke kunne tænkes, ikke tænkes, selv om Fyrsten har uindskrænket Magt og selv er for saadanne Reformer. Thi om han end vil dem idag, hvad borger for, at hans Villie endnu imorgen er den samme, naar de, der omgive ham, benytte ethvert beleiligt Øieblik til at afskrække ham derfra; og om han end er fast i sin Tro, saa hører der til dennes Iværksættelse saa mange factiske Data, som han nødvendigviis maa have gjennem Andre, og som neppe tilflyde ham rene og uforfalskede, naar de skulle gaae igjennem Mænd, der ere fjendtligsindede mod Sagen; og om end hans Villie var fast som en Klippe, og om end hans Øie var saa grantseende, som intet Menneskeøie er, saa gives der dog tusind aabenbare og hemmelige Maader, hvorpaa selv den kraftigste Beslutning, selv den utvetydig ste Befaling kan paralyseres. – Kongen har strax ved sin Regjerings Tiltrædelse erklæret det for sin første Pligt at bringe Orden i Rigets Finantser, og han har senere i sit Svar til Borgerrepræsentantskabet erkjendt, at det skader Forholdet mellem Konge og Folk at Finantserne ikke ere ordnede. Men troer han, at dette blot kommer an paa, at han alvorligen vil søge at bringe Orden i disse Anliggender, da glemmer han, at ogsaa Frederik den Sjette, der dog var en alvorlig Hersker, sikkert ligesaa oprigtigen var besjellet af samme Villie, og at han gjentagne Gange har befalet, at Gielden ikke blot ikke skulde forøges, men aarligen skulde formindskes med en Million. Factum er, at den ikke blot ikke er bleven formindsket aarligen med en Million, men tvertimod aarligen er bleven forøget rigelig med en Million; hvilket for hvert Aar gjør en Difference af i det mindste to Millioner. Frederik den Sjette befalede ofte, at der skulde bringes Ligevægt mellem Jndtægter og Udgifter, og dog havde Staten stadigen et Deficit. Dette kom i det mindste for en stor Deel deraf, at hans Ministre ikke vare de Mænd, som de burde være, og vil Christian den Ottende, at hans vistnok oprigtige og ligesaa alvorlige Villie skal have bedre Held, end hans Forgængers ikke mindre oprigtige og ikke mindre alvorlige Villie havde, saa maa han først og fremmest finde en Mand til Finantsministeriet, som er bedst skikket til at realisere den. Og saaledes i alle andre Forhold. Forholdsregler, det er Øiemedet, skeer kun Tingen, da er det vistnok det samme ved hvem. Men den, der vil Tingen, maa ogsaa ville Midlerne, og da nu efter vor Overbeviisning Mændene, ere den ufravigelige Betingelse for Forholdsregler, saa staaer den Sætning fast, at for at faae virkelige fuldstændige, kraftige Reformer, maae vi nødvendigen og først og fremmest faae et Reformministerium.
Jyllandsposten, 1840-07-31
Det bemærkes i Kjøbenhavnsp." i Anledning af Stænderforsamlingens Begyndelse i Roeskilde: "Det glæder os at kunne anføre, at der, foruden de af os igaar omtalte Petitioner fra flere Egne i Sjællands og Lollands=Falsters Stitter ogsaa ville indkomme lignende Andragender fra flere Steder i Fyens Stift; desuden ogsaa fra adskillige Byer i Jylland, hvis nidkjære Borgere derved have villet, endnu forinden deres egne Stænder samles, bestyrke den roeskildske Stænderforsamling i Overbeviisningen om, at deres Forlangender ere de samme som Østifternes Beboeres. Disse brave Mænd have tillige derved lagt for Dagen, at de indsee det Uhensigtsmæssige ved den endnu adsplittede Repræsentation af det hele danske Folk. – Vi haabe, at endnu Mange ville følge disse Patrioters Exempel og betænke, at det nu er enhver Fædrelandsvens Pligt at bidrage Sit til at Folkefrihedens Tidsalder efter 600 Aars indre Svækkelse kan vende tilbage i Danmark, at bidrage Sit til at Folket erholder Garantier for, at ikke alene de sidste dybe Uheld, hvoraf Nationen saa længe har lidt, den ulykkelige Forvirring i Finantserne, som ikke ved nogen god Bestyrelse i mange Aar efter Freden har kunnet lægges, vorde afhjulpne, men ogsaa deres Gjentagelse for Eftertiden forebyggede – nu, da det skal afgjøres, om Nationen skal kunne see en betryggende Fremtid imøde for sig og sin Efterslægt."
Jyllandsposten, 1840-07-31
Fra Horsens og fra Veile antager man, at bemeldte Byers Borgerrepræsentationer eenstemmigen skulle være bestemte for at bevidne Kjøbenhavns Borgerrepræsentanter deres Bifald med Hensyn til den til Kongen indgivne Adresse ved Kronningshøitideligheden, hvilket formeentlig ogsaa vil blive Tilfældet fra Jyllands andre Kjøbstæder. At Randers By idetmindste hermed ei vil staae tilbage, dette kan saameget mindre betvivles, som det følgeværdige Exempel fra denne By er udgaaet endog ved den roeskildske Stænderforsamling at andrage og statsretlige Garantier m. m., hvorom nu Petitioner alt erfares at danne sig i videre og videre Kredse. - Kornmarkerne tegne i Almindelighed meget vel i Jylland. Rapsen staaer saaledes paa mange Steder endog fortrinlig godt, og var iaar bleven udmærket, havde ei Foraarstørken været saa haardnakket. Uagtet det senere uafbrudte Regnveir er den dog i Almindelighed angreben af Orm, dog kun paa faa Steder af Betydenhed. Da denne Sædart er total mislykkedes i Holsteen, og for en stor Deel i Marsklandene, antager man den bliver dyr, uagtet Robbefangsten iaar var heldig. Hveden staaer i Jylland fortrinlig, skjøndt i det Hele taget smaavippet. Rugen er mindre god og leed meest af den vedholdende Tørke i Foraaret, dens Drætid indfandt sig under den uafbrudte Regn, som saare uheldig virkede paa den, hvilket nu overalt ved betydeligt Spring i Axet opdages, hvorved de fleste Steder have lidt et Tab af 1530 pCt. Bygmarkerne staae tilligemed Havremarkerne udmærket godt, ligesom Ærter og Vikker endog prange i Overflødighed. Boghveden har hidindtil seet jammerlig ud, men om denne Sæd lader sig nu Jntet sige, for samme Morgen den bliver høstet. Kartoflerne findes udmærkede paa Sandjorderne, men yderst maadelige paa alle kolde og lerede Jorder. Græssmarkerne have, som Følge af Aarets tidlige Fortørring, senere ei kunne indvinde denne Standsning i Vegetationen, uagtet al den Regn, som i langsommelig Tid nedstyrtede. Det Samme er i Almindelighed Tilfældet med Engene, som iaar ere maadelige og paa de sure og lavtliggende endog slette. Markerne afgive saaledes iaar i det Hele taget en sand Velsignelse og Rigdom af Sæd, Alt er nu beroende paa, at Torveiret i Høstens Tid vil indfinde sig. Af dette Blad udgaaer to Nre, ugentlig, som betales med 1 Rbdr. 1 Mk. Qvartalet. Subskription derpaa modtages i alle Provindsens Boglader.
Jyllandsposten, 1840-07-31
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1840-08-04
Frandeposten. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Tirsdag d. A. August 1840. N 34. 3die Aarg. Maa trykkes. Fleischer.
Jyllandsposten, 1840-08-04
Sportelreglementet. Blandt de Ting, der ret snart fortjener at komme paa Bane, er vist dette, da det staaer i nøie Forbindelse med Folkets Velvære og Sædelighedstilstand, Ret og Retfærdighed bør hver Mand nyde i et velindrettet Samfund; kun maa ogsaa den gyldne Regel anvende i dette Tilfælde, godt og billigt betjent, thi det var paafaldende, om man skulde kjøbe hiint tidt næsten misligt anseete Gode for sin halve Tilværelse. Betragte vi Sportelreglementet i sine Virkninger, fristes man til at antage, at det er fremkommet paa en Tid, da Regjeringen ikke regnede det saa nøie med Folks Penge, eller da det maatte ansees som om man havde formange af dem, men Alvorstiden er kommet, og man spørger nu Hvorlænge skulle vi udsættes for den Vilkaarlighed, Retsbetjentenes Lønningsmaade medfører hvorlænge skal den Fattiges Hud saaledes gives til Priis hvorlænge skal dette saakaldte Sportelreglement virke nedværdigende i saamange Retninger: Dog vi ville, saagodt vi kunne, støtte os til Kiendsgierninger: For een og samme Ting sportuleres forskjelligt paa forskjellige Contoirer, ja, samme Contoir bruger tidt forskjellige Taxter for en Forretning, der i Eet og Alt er den Samme; det lader da næsten som de Godtfolk der saa halvt om halvt meente, at de selv raadede for, hvad de maatte tage: Tanken herom sætter ondt Blod hos dem, det gaaer ud over. – Dog, det er fornemmelig i Skifterettens Tjeneste, at Sportelreglementet fremkommer som et glubende Uhyre; thi det være opvidenlagt for Konge og Collegier at et Bo paa henimod 100 Rbd. viser sig reengjort med en Sum paa omtrent 40 Rbd., og et paa 10 Rbd. kommer ud af Skiersilden med 7 til 8 Mark. Jkke at tale om, at mangen Selveier, der vel neppe var Eier Jndsenderen troer ingenlunde at have udtømt Emne ved sine bemærkninger, dertil er Sportelreglementets Studium altfor vanskeligt, hvad her er sagt, skal kun tjene til lidt Belysning af Tingen. af en Fjer i Dynen, han hvilede paa, har faaet Naadestødet ved hvad han har maattet betale for at sidde i uskiftet Bo. Er det nu Statskassen, der, plaget af hiin brændende Gullasygdom, opsluger Alt, eller er det da Andre, som, i Medfør af Sportelreglementet og barricaderede med dets Paragrapher", tage denne Broderpart,
Jyllandsposten, 1840-08-04
En Hr. Weschniakow i St. Petersborg skyldes en ny Opfindelse, som ved Forsøg er funden probat, hvilken let turde bevirke en heel Omvæltning i Jndretningen af alle hidtil bestaaende Maskinindretninger, især dem, som drives ved Damp-Opfindelsen, bestaaer nemlig i et ganske simpelt mechanisk Tilsætningsapparat, som Hr. W. kalder Krafthæver, hvorved de Maskiners oprindelige Kraft, hvorpaa den anvendes, i en meget betydelig Grad forøges. Man vil ved dette Apparat, som lader sig forene med enhversomhelst Dampmaskine, af hvad Construction den og maatte være, spare Millioner, som hidtil anvendtes paa det overalt bestandigt i Prisen stigende Brændemateriale, og Apparatets Forbindelse med Maskinen kan skee uden at Dampkjedelen eller nogen anden Hovedbestanddeel behøver at forandres. Det er simpelt, billigt, beqvemt at bruge, det brækkes og fordærves ikke letteligen, og indtager kun et ganske lidet Rum. Ved de af Hr. Weschniakow anstillede Forsøg har det viist sig, at een og samme Dampmaskine i et betydeligt Tidsrum, hvori ved Hjælp af det nye Apparat Dampenes Tryk blev holdt paa samme Høide, hævede en dobbelt saa tung Byrde eller udviklede en dobbelt saa stor Kraft som uden dette Apparat, hvoraf følger, at denne Supplement Mechanisme yder 100 Procent Fordele, saa at hvor man f. Ex. før behøvede en Maskine af 100 Hestes Kraft, er en med 50 Hestes Kraft nu tilstrækkelig. Hr. Weschniakow har søgt om Meddelelse af udelukkende Privilegium paa Forfærdigelsen af den af ham opfundne Krafthæver, hvad Rusland angaaer, og truffet Foranstaltninger i fremmede Lande, for ogsaa der at erholde Monopol paa dets Jndførelse. - Jøvrigt skal han ikke være uvillig til at vise Saadanne, som interessere sig for Tingen, sin Maskine, at de med egne Øine maae kunne overbevise sig om Opfindelsens Virksomhed og Vigtighed. – Tillige erfarer man af Hr. W's. Mund, at han, medens han syslede med denne Opfindelse, har gjort mærkelige Opdagelser med Hensyn til den bevægende Kraft, der ville fortjene Videnskabsmandens og Maskineiernes høieste Opmærksomhed.
Jyllandsposten, 1840-08-04
Trykt i Aarhuus Stiftsbogtrykkerie.
Jyllandsposten, 1840-08-07
Frandeppe Frien. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. 3die 9. Aarg. Fredag d. 7. August 1840. No. 35. Maa trykkes. Fleischer. Servilitet.
Jyllandsposten, 1840-08-07
(Jndsendt.) Det er vor Hensigt med et Par Ord at omtale den Servilitet, der af vore Dagblade for Tiden vises mod Jøderne og de jødiske Jnteresser. Den har for største Delen sin Oprindelse deraf, at det er Jøder, som eie eller skrive de fleste af vore Dagblade, og de give dem den Retning, de finde for godt, og de fleste af de faa Redacteurer, der ikke af Blodet drives hen i den samme Retning, vove ikke at betræde en anden Vei, enten fordi de ere afhængige af den rige Jøde, eller fordi de ere svage nok til at frygte for det Skrig, udannet!" og Skam, Skam, som en Deel Jøder opløfte, saasnart noget paa Prent kommer frem imod deres Jnteresse, eller de følge Strømmen af andre Grunde.
Jyllandsposten, 1840-08-07
Det er at haabe, at det høie Collegium, under hvilket dette Forhold sorterer, er vel bekjendt med og har beregnet, hvad der vil blive Følgerne deraf, at den Maade, hvorpaa Forholdet styres, forhindrer veltænkende Mænd af det modsatte Parti fra at kunne blive hørte, derom tør man ikke tvivle. Overalt vi Jyder have maaskee ingen Ret til at tale med Madamen i Barselstuen har for længe siden afgjort vor Skjæbne ved sit "Jyderne hedde les uise."Men hvad jeg egentlig her nærmest vilde beskjæftige mig med, er den særegne Maade, hvorpaa næsten alle Blade have refereret den noksom bekjendte Begivenhed i Damaskus; kun "Dannevirke, har havt Mod til saa løseligt at lette Sløret for en anden Betragtningsmaade. Alle Blade have søgt at give Tingen det Udseende, som om Jøderne i Damask havde lidt den allerstørste Uret, og dog er der udentvivl ikke skeet videre i denne Sag, end at man har ladet Retten, saaledes som den er der tillands, have sin Gang. Pater Thomas og hans Tjener ere virkelig dræbte af nogle Jøder (Hamb. N. Zeit. No. 128), og da Lovene i hine Lande tilstede en noget summarisk Retspleie, og alle Beboerne i et givet Qvarteer i en By ere ansvarlige for de Misgierninger, der begaaes i dette, saa har man gjort den sædvanlige Justits gieldende mod Jøderne, paa samme Maade, som man vilde have anvendt den mod Araber, Christne og andre skatskyldige Folk, man har nemlig arresteret nogle af de rigeste og mægtigste Mænd i Qvarteret. Det er klart, at det saaledes ikke altid er de Skyldige, man strax faaer fat paa; imidlertid opnaaes der dog ofte, at Justitsen, ved at holde sig til de Bedre, lettere faaer fat paa de Slette, da naturligviis de Paagrebnes Frænder og Venner, et stort og mægtigt Parti, med Alvor ville stræbe at efterforske Gierningsmændene, hvilke paa denne Maade ikke let ville kunne holde sig i deres Skjul. Vi ville ikke beskylde Morderne for at være ledede af religiøs Fanatisme, eller for at have brugt de Myrdedes Blod til at farve deres Paaskekager med. Det kan være at Præsten Thomas har været en ivrig Missionair og har molesteret Jøderne ved sit Overhæng, han kan have vakt en Enkelts Jalousi, eller han kan paa anden Maade have gjort sig forhadt af Nogle, og blot derved have paadraget sig sin Skjæbne; men det kan ogsaa gjerne være, at nogle Fanatikere have angrebet ham just i det angivne Øiemed.
Jyllandsposten, 1840-08-07
Det er bekjendt, at Jøderne helligholde Paasken til Erindring om deres Udtog af Ægypten, og at dette blev mægtigt fremskyndet ved de Forholdsregler, Ægypterne toge for at indskrænke deres altfor store Antal. Desuden skulle de ægyptiske Læger have anraadet Badning i Menneskeblod, som et Middel mod Spedalskhed, og naar Pharao eller en anden riig og mægtig Mand blev hjemsøgt med denne Sygdom, saa maatte Trællene give deres Børn hen at slagtes, hvilket naturligviis gik udover Jøderne, saavelsom over andre undertrykte Folk under Ægypternes Herredømme. Til Erindring herom skulle alle Jøder drikke rød Viin paa Paaskeaften, og da der ligesaa vel blandt Jøderne, som blandt andre Religionsbekiendere, gives Secter, der meer og mindre afvige fra den rene Tro, saa er det slet ikke usandsynligt, at enkelte Fanatikere kunne mene at gjøre det endnu bedre ved at bestryge i det mindste Offerbrødet med Blod. Dette er heller ikke uden Exempel i Nationernes Historie.
Jyllandsposten, 1840-08-07
Det er saaledes bekiendt, at Spanierne, ved Amerikas Opdagelse, i Mexico forefandt en høist cultiveret Nation, hvilken Nogle have villet tilskrive jødisk (phoniciske) Herkomst, hvad vi dog ville lade staae ved sit Værd, men det er vist, at dette Folk havde saamange deels jødiske, deels christelige Ceremonier i deres Gudstjeneste, at de spanske Præster just brugte denne Omstændighed til at ophidse deres Soldater imod dem, da de forestillede dem, at det var Diævelen, der, for at haane Christendommen, havde lært de Vilde, denne Ritus. Men Mexicanerne havde blandt andre en meget stor Fest, paa hvilken en Jomfru bagte Kager, der besmurtes med Blod og derefter i Templet sønderbrødes og fordeeltes mellem den talrigt forsamlede, andægtige Menighed, og det blev anseet for en saa vigtig Sag at nyde af dette Brød, at Alle, som kunde slæb sig hen i Templet, kom derhen, og de, som ved Sygdom afholdtes, fik deres Andeel sendt i Huset. (Dr. MCullok og ancient America.)Men som sagt, vi ville ikke beskylde Jøder for af Fanatisme at have udført det bevidste Mord, men om saa var, og i hvad end Grunden har været, saa indsee vi ikke, hvad det vedkommer Europas Jøder med saadan Almindelighed, at al Verdens Diplomati skal sættes i Bevægelse for den Sags Skyld.
Jyllandsposten, 1840-08-07
Vi mangle aldeles ikke Sympathi for Jøderne, for det eneste Folk, der kan føre sin Historie tilbage til Aartusinder, og som ved saa mange Leiligheder har grebet kraftigt ind i Verdensbegivenhederne. Ogsaa kjende vi mange Jøder, der ere lige udmærkede fra Hjertets og fra Aandens Side, Mænd, der glimre ligemeget ved Talenter, Kundskaber og Dyder, og for hvilke vi selv og Mange med os nære den største Høiagtelse og Hengivenhed, men vi kjende en god Deel Andre, der ere de største Hallunker og Uslinge, der kunne gaae paa to Been. Men ville nu hine fortræffelige Mænd ressentere Alt, hvad disse paadrage sig, de Bedre saaledes melere sig med de Slettere, blot fordi disse ere Jøder, saa kan man ikke undre sig over, at Fællesnavnet Jøde faaer en ubehagelig Bismag, hvilken dog disse Folk selv paa denne Maade fremkalde. At vi Andre respectere det Gode og hade det Slette, hvorsomhelst vi træffe det, det vil man dog forhaabentlig ikke fortænke os i. Forøvrigt, for det eventuelle Tilfælde, at der gives Secter blandt Jøderne, der ikke kunne nøies med ringere end Blod af christne Præster til at besmøre deres Paaskekager med, saa henstille vi til en vis Geistligs behagelige Overveielse, om det ikke vilde være forsigtigt, naar Jødernes Emancipation nu snart skal feire sin Triumph i Stændersalen, ved et Amendement at udelukke Saadanne fra Emancipationens Goder. Rigtignok, disse staae i Syrien, men Tiderne svinde og Folkene med dem: om et Par Aarhundreder ere de elskværdige Mænd af denne Nation, som vi kjende, og for hvis Skyld vi tale Emancipationens Sag, forsvundne fra disse Egne med samt deres Efterkommere, og da staae maaskee de syriske Jøder her i Landet. Sat sapienti. J Juli 1840. J. Rasmussen.