Ribe Stifts Adresseaviser, 1838-03-01
Den Petition om Jndrømmelsen af holstensk Toldforfatning i Eet og Alt, hvilken en stor Deel af Ribes Jndvaanere, som bekjendt, for to Aar siden indgav til Stænderne for Nørre-Jylland, var mindre fremkaldt ved Utilfredshed med den bestaaende Forfatning, end ved den Frygt, at en Toldforfatning, som var sammensat af Landets tvende Hoved=Toldforfatninger og kun var beregnet paa et enkelt Distrikt, frembød mindre Garanti, var meere udsat for Vilkaarlighed, i sin Anvendelse meere afhængig af enkelte Told-Officianters personlige Anskuelse, og altsaa meere underkastet eensidige Forandringer end den, der er gieldende for hele Provindser, hvor altid flere Jnteresser komme i Betragtning, flere Meninger blive hørte. En Deel fandt den Gang, at denne Frygt var uden Grund, at det kongelige Reskript af 27de Mai 1829, hvorpaa Byens Toldforfatning især grunder sig, var noksom klart og ingen Mistydning underkastet, samt indeholdt Alt, hvad Byen med Rimelighed kunde vente sig, og hvad der, velbenyttet, ogsaa var i Stand til at hæve den af sin Afmagt, og disse tiltraadte der for ikke Andragendet. At hin Frygt imidlertid ingenlunde var ugrundet, synes flere i den senere Tid indtrufne Tilfælde at godtgjøre. Overensstemmende med dette Blads Tendents, at fremstille Vestkystens og dens enkelte Distrikters særlige Forhold og Jnteresser, vil Forfatteren anføre nogle af disse, som kunne vise, i hvilken Usikkerhed den Kjøbmand svæver, der har baseret sin Handel paa en saadan Toldforfatning, hvilke Bryderier og Tab han er udsat for, og hvor forskjellige Officianternes, ja endog Avtoriteternes Anskuelser af dens Fortolkning kunne være. Saaledes fandt for kort Tid siden, ved en Forandring af Personalet ved Opsynet ved det nærmest beliggende Toldsted, dette det rigtigt, at behandle Ribe som en Jylland ganske fremmed ByDet nødte Beboerne Nord for Grændsen, som førte Produkter endogsaa i mindre Kvantiteter til denne konsumtionspligtige By til, ved Toldstedet at løse og betale Passeer-Sedler herpaa, end- ogsaa naar det var Artikler, hvoraf ingen Udførsels-Told svares, f. Ex. Kreaturbeen, Smør, o.s. v. Fremdeles udvidede samme Opsyn den Bestemmelse i Grændse=Forordningen, som forbyder at føre afgiftspligtige Varer over Grændsen fra Solens Nedgang til dens Opgang, ogsaa til saadanne Varer, som i Ribe fortoldes efter den danske Tarif, og hvoraf følgelig ingen Afgift erlægges ved Grændsen. Altsaa maatte Beboerne fra Nørre-Jylland, der kom fra Ribe med saadanne frigjorte og med Passeer=Seddel forsynede Varer og først naaede Toldstedet efter Solens Nedgang, lade Varene blive der Natten over, og hvis de ikke vilde gjøre dem Selskab, næste Dag kjøre tilbage for at hente dem. Vogne, der førte Produkter til Byen, kunde, efter samme Princip, ikke passere Grændsen hertil førend Solens Opgang, følgelig blev det Beboere, der kun havde 2 a 3 Mile til Byen, næsten umuligt at gjøre denne Reise paa een af de korte Dage. Da disse for ukjendte Forholdsregler maatte saagodt som tilintetgiøre Byens Handel med Distriktet Norden for Kongeaaen, det eneste, hvorpaa den kan drive Handel med Varer, som den fortolder efter den danske Tarif, indgav Byens Kjøbmænd, en Klage til Toldkammeret over disse nye og, som de mente, uhjemlede Foranstaltninger. Kammeret fandt Besværingen grundet og beordrede vedkommende Opsyn at ophøre hermed, og at tilbagebetale det, som var erlagt for ovenmeldte Passeer-Sedler, saa at de Handlende denne Gang slap med Skrækken og med det Tab, deres Handel havde lidt i den Tid, da de ovennævnte Bryderier havde afskrækket Jyderne fra at komne til Byen. Omtrent paa samme Tid, da saaledes en Deel af Grændse-Opsynet vilde have Ribe betragtet som en ganske holstensk By, og næsten udelukke den fra al Handel med dens jydske Opland, syntes Opsynet ved Toldstedet her i Byen, tvertimod dets tidligere Fremfærd, at antage saadanne Principer i Fortolkningen af de Byen tilstaaede Begunstigelser, at det bliver den umuligt, at holde Priser med dens slesvigske Nabobyer og Handelsmændene i dens slesvigske Distrikt. Det er noksom bekjendt, at blandt de Rettigheder, det kongelige Reskript af 27de Mai 1829 indrømmer Byen, forat forskaffe den nogen Handel i dens naturlige Opland, det den paa alle Sider omgivende slesvigske Distrikt, er det en af de vigtigere, at den tillades at fortolde stempelpligtige Manufakturvarer med holstensk Told. Da det nu er en Selvfølge, at Tolden ikke bliver den samme, som i de holstenske Stæder, fordi der erlægges samme Procent af Værdien, naar denne ikke bestemmes efter samme Maalestok, som der, saa har Toldopsynet her hidindtil, som det synes, i sine Værdi-Bestemmelser rettet sig efter de ved de nærmeste slesvigske antagne Værdier. Velhave disse her almindeligviis været noget høiere, dog ikke saa betydeligt, at det kunde genere Handelen, idet mindste har det ikke givet Anledning til Klage. Denne Fremgangs Maade har naturligviis ikke kunnet være Kammeret ubekiendt; imidlertid har dette i de nu siden Reskriptets Udfærdigelse forløbne 9 Aar ikke, saavidt vides havt noget derimod at erindre. Men siden sidste Efteraar synes Opsynet ganske at være afveget fra det hidtil fulgte Princip. Manufaktur varer vurderedes nu saa højt, at Tolden her blev dobbelt, ja tredobbelt mod i de slesvigske NaboStæder. Endogsaa naar Varerne indførtes for toldede fra slesvigske Stæder, forsynede med Told sedler, og det altsaa var bevist, at den holstenske Told var erlagt, forhøiede Opsynet her stundum den paa Toldsedlerne anførte Værdi og fordrede Told af Differentsen. Herover besværede de Handlende sig naturligviis for Toldkammeret, med den Bøn, at det maatte paalægges Opsynet at følge det i Slesvig=Holsteen, som de menVed te, gieldende Princip, at bestemme Værdien efter Jndkjøbsprisen med Fradrag af 10 pCt., og ikke ifølge den danske Told-Forordning efter den paa Stedet gangbare Priis med Fradrag af 5 pCt. Herpaa svaredes i en Kollegie=Skrivelse af 17de Februar, at 1) Reglen for ufortoldede Varer, som indeholdes i Toldforordningen af 1ste Febr. 1797 § 28 ikke kunde forandres, 2) De i Hertugdømmene fortoldede Varer, som indkomme til Ribe uden Toldforsegling, have, naar Værdien, i Ribe befindes paafaldende forskjellig fra den paa Fortoldningsstedet ansatte, at svare Told af den differerende Værdi, dog tillader Kollegiet indtil videre, at det maa oversees, naar Forskjellen, i Værdi-Ansættelserne er under 25 pCt., 3) at Varene, naar de ankomme under ubeskadiget Told forsegling og ovennævnte Forskiel dog befindes, blive at anholde og derom at indberettes til Kollegiet. Paa samme Tid meddeeltes vedkommende Kjøbmænd den Værdi, hvorefter, ifølge Kollegiets Bestemmelse, visse omtvistede Varesorter indtil videre skulde fortoldes her paa Toldstedet, og som formentes at være saa høi, at al Handel med disse Varer her maatte ophøre. Disse Bestemmelser have vakt den største Bestyrtelse og Sorg hos de herværende Manufaktur=Handlere, som se deres før blomstrende Han deel truet med Undergang, ja som tildeels alt have følt de sørgelige Følger deraf, idet Handelen, i den senere Tid i en paafaldende Grad er trukket herfra Toldstedet til de Nabostæder, hvor den før 1829 ene havde sit Sæde. Thi som bekjendt, fandt for den Tid aldeles ingen Handel med disse Varer (og da snart heller ikke med andre, Sted her, men endog af Byens egne Jndvaanere hentede hver enkelt, Borger som Embedsmand, Tøi endog til enkelte Klædningstykker fra andre Byer eller fra Kræmmere i Omegnen. Hine Mænd synes derfor at have saameget mere Grund til Klage, som de have begrundet en her før ikke existerende Handel, idet de, stolende paa de Rettigheder, det kongelige Reskript indrømmer Byen, have nedsat sig her, kjøbt Eiendomme, osv. eller, for saavidt de alt vare bosatte her, givet deres Handel en ny Retning og hævet den til nogen Betydenhed, og nu se sig lammede i deres Virksomhed ved en Kollegie=Skrivelse, der indeholder Bestemmelser, der synes at stride mod Reskriptets tydelige Ord, og at tilintetgjøre dettes Tendens, at sætte Ride i Stand til at konkurrere med Nabobyerne og Landkræmmerne i Handelen med disse Varer i dens slesvigske Opland. Hvad for det første Skrivelsens første Punkt i Forbindelse med Kollegiets Vare Ansættelser, er angaaende, da siger det kongl. Reskript af 27de Mai 1829 udtrykkeligen, at stempelpligtige Manufakturvarer til Forbrug i Ribe og til Afsætning til Steder sønden for Toldgrændsen kunne indklareres imod den for Hertugdømmene anordnede Told, d. er mod den samme Told, som erlægges ved de holstenske Toldsteder, nemlig 12 1/2 pCt. af Værdien, naar der nu til Bestemmelsen af denne her lægges en anden Maalestok til Grund end der, og der af denne forskjellige Værdi erlægges de samme Procenter, bliver det naturligviis en forskjellig Told. Bestemmes Værdien f. Ex. dobbelt saa højt som i Holsteen, saa betales her følgelig dobbelt saa høi en Told, hvilket er imod Reskriptet. Hertil kommer, at de af Kollegiet opgivne Værdier, hvorefter visse omspurgte Varesorter indtil videre her skulle fortoldes, ere saa høie, at de ikke allene overstige de ved holstenske Toldsteder sædvanlige, i et enkelt Tilfælde endog, efter hvad man har forsikkret, indtil det 7 dobbelte, men ere endog høiere end de her paa Stedet en detail gangbare Priser. Saaledes vurderes en Alen Klæde til 12 a 14 Rbmk., som her sælges for 10 1/2, Tørklæder til 7 Rbd. Dusinet, som her udsælges for 40 Rbs. Stykket osv. Dette synes at stride mod selve den § i Toldforordningen af 1797, som Toldkammeret citerer. Og man maa befrygte, at alle Manufaktur=Varer for Fremtiden ville blive ansatte til Fortoldning efter høiere Værdier end de her paa Stedet gangbare, da de af Kollegiet opgivne maa antages at skulle tjene Opsynet her til Norm for Vurderingen af de øvrige Varesorter. Fremdeles tillader Kollegiet i Skrivelsens 2det og 3die Punkt indtil videre Jndførselen af Varer, fortoldede ved de holstenske Toldsteder, skjøndt den paa Toldsedlerne angivne Værdi er indtil 25 pCt. lavere end den her paa Toldstedet antagne. Følgelig bemyndiges Opsynet her til at vurdere indtil 25 pCt. høiere, end det dokumenteret finder Sted ved Nabostæderne: altsaa til at gjøre Tolden, 1/4 Deel høiere end den holstenske, hvilket jo atter er imod Reskriptet. - Da nu, hvor Tolden erlægges med Procenter af Værdien, Lighed i Told ikke kan finde Sted uden Lighed i Værdi-Bestemmelsen, ligesaavel som i Procenterne; da fremdeles den gangbare Priis paa Manufaktur=Varer, i Ribe og Omegn hidindtil ikke har været forskjellig fra den i de slesvigholstenske Stæder, saa kunne vi ingen Grund se til at bestemme Varenes Værdi høiere her end der, og følgeligen ikke bringe Kollegiets ovenanførte Bestemmelser, om Værdiens Ansættelse i Overensstemmelse med tilanførte Reskripts klare Ord, med mindre de samme gjøres gjeldende ved de holstenske Toldsteder, thi da har Byen her Jntet at klageover, da Reskriptet, ved at tilsige den holstensk Told, tillige underkaster den de Forandringer og Jndskrænkninger, som denne maatte lide, og den tør da kun beklage, at Begyndelsen hertil er sket med den. Hvad dernæst angaaer den 2den og 3die Punkt af Kollegiets Skrivelse, som omhandle Jndførelsen af Varer, der ere fortoldede i Hertugdømmene, da tillade vi os den bemærkning: at Varer i nogenledes betydelig Mængde indføres til en By fra en anden, der fortolder dem efter den samme Toldtarif, afgiver et ufeilbart Beviis paa, at Handelen med disse Varer, i den første Stad kun staaer paa meget svage Fødder, med mindre lokale Forhold gjør den anden til en Hoved=Stapelplads for disse Varer, og dette er ikke Tilfælde med nogen af Hertug dømmets Stæder, hvad Manufakturvarer angaaer. Thi ere saadanne fortoldede Varer, hvilket omhandles i Skrivelsens 2det Punkt, forsendte med Toldseddel, men ikke under Toldforsegling, maa de antages at være kjøbte paa Fortold ningstedet, altsaa det mindste paa 2den Haand. Kjøberen kan altsaa ikke, hvad disse Varer angaar, konkurrere med Sælgeren, idet mindste ikke hos den Kunde, som nogenledes har Valget, mellem begge. Ere de derimod, som omhandles i Skrivelsens 3die Punkt, under Toldforsegling indførte fra Fortoldningsstedet, og kan antages at være fortoldede af Modtageren her, saa viser det først klarlig, at der i Virkelighed ingen Lighed i Fortoldningen finder Sted mellem begge Steder; dernæst er en saadan Fortoldning paa et fremmed Toldsted forbundet med nogle Bekostninger, megen Tidspilde og Risiko for Varernes beskadigelse ved Ind- og Udpakningen, at vist ingen uden høist nødigt underkaster sig den, og den maa betragtes som et Palliativ, som maaskee for en Tid kan vedligeholde et kummerligt Liv i den hendøende Handel, men vistnok aldrig bringe den til frodig Kraft. Derfor er Byens Ret til uden videre at indføre beviisligt fortolde de Varer fra Hertugdømmene, som Skrivelsens 2den og 3die Punkt vil nægte den, ingenlunde af saa særdeles Vigtighed. Jmidlertid ligger denne Ret saa aabenbart i Reskriptets Ord og Aand, at anførte Punkter, om muligt, endnu ty deligere end den første vise, at den lighed med Hertugdømmene i Fortoldning af tidt nævnte Varer, som Reskriptet hjemler Ribe, tilintetgjøres ved Kollegiets Skrivelse. Thi uagtet hint tillader Varernes Jndførelse mod holstensk Told, befaler denne Toldopsynet, i Tilfælde, hvor det paa befalet Maade (ved Toldsedler) dokumenteres, at den holstenske Told er erlagt af Varerne, desuden at lade dem svare en Differents=Told. Naar altsaa den for Hertugdommerne anordnede Told beviisliggen er betalt, kan Told-Opsynet her, imod Reskriptet, paalægge en Tilskuds=Told, og fortoldede Varer, der uhindret kunne passere fra Toldsted til Toldsted i Hertugdømmene, kan ikke indføres i Ribe uden at svare dette Tilskud. Ribe har altsaa ikke samme Ret i Fortoldning af Manufakturvarer som disse, hvilket atter strider mod Reskriptets tydelige Ord. Af Maaden, hvorpaa de under Toldforsegling indførte Varer, ifølge det 3die Punkt, skulle behandles, turde man maaske gjøre sig det Haab, at Kollegiet havde til Hensigt, ogsaa at gjøre de oftomtalte Bestemmelser gieldende ved de slesvig-holstenske Toldsteder. Og skeete det i samme Udstrækning som her, vilde Ribe vistnok ikke hove nogen skjellig Grund til Klage. Men maaske var det muligt, at den i 3die Punkt omtalte Fremgangsmaade ingen videre Følger havde, end at vedkommende Toldsteder ogsaa vilde følge det Princip, at Varer, der vare bestemte til Ribe, skulde ansættes til noget høiere Værdier end de der ellers sædvanlige. Man maa ikke tænke, at anførte Bestemmelser, ikkun have skadelig Jndvirkning paa de Mænd, som i Tillid til det kongelige Restript have etableret Manufaktur=Handel her i Byen. En nogenledes blomstrende Handels-Gren kan ikke aldeles standses i en saa lille By, uden at det føles af næsten alle Næringsdrivende. Jkke allene lide Fragtmænd, Skippere, Dagleiere o. s. v. betydeligt Tab, men ogsaa Kolonial- og andre Handlende, ja selv Haandværkerne afsatte ikke ubetydeligt til de Fremmede, som kom hertil især for at forsyne sig med Manufaktur=Varer, og som nu, ligesom før 1829, søge til Flensborg, Tøndern, Haderslev, thi disse Byer allene ville drage Fordel af Handelens Standsning her; de jydske ville derfor ikke komme til at afsætte en Alen mere, end forhen. Manufakturhandlerne drive alle meere eller mindre Opkjøb og Udførsel af Produkter, hvis Ophør ogsaa vil skade andre end dem selv. Endvidere vil vistnok Mistillid til Varigheden af Byens øvrige Rettigheder være en Følge af Ophævelsen eller Jndskrænkningen. af den ene, og dette maa blandt andet have skadelig Jndvirkning paa de faste Eiendommes Værdi.