Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-06-14
Udenlandske Efterretninger. Som vi i vort forrige Nummer berettede, er Kongen af Preussen død den 6te dennes efter flere Dages Sygelighed af la Grippe. Ved sit Dødsleie saae Kongen sig omgivet af alle sine Børn, 4 Sønner og 3 Døttre, nemlig Keiserinden af Rusland, Prindsesse Louise, gift med Prinds Frederik af Nederlandene, og Storhertuginden af Mecklenburg. Kronprindsen tiltraadte strax Regjeringen, som han havde ledet i de sidste Dage, og modtog om Eftermiddagen Troskabseden af den samlede Garnison. Den sidste af de Monarker, som stiftede den hellige Alliance er saaledes nu ogsaa død, og Spørgsmaalet bliver naturligviis, om dette Dødsfald vil medføre nogen Forandring i de europæiske Forhold, og navnlig om det intime Forhold, som hidtil fandt Sted mellem Rusland og Preussen endnu vil vedblive. At vente betydelige Forandringer i Preussens indre Styrelse er der vel neppe Grund til, og da, som vi oftere have omtalt, Europas Politik ene er rettet paa at opretholde det Bestaaende og modarbeide enhver Bestræbelse, der har en modsat Tendents, vil der vel heller ikke foregaae nogen betydelig Forandring i Preussens Forhold til Udlandet. Kronprindsens liberale Tænkemaade er imidlertid saaofte bleven lovpriist, at man vistnok af den kan vente, at han ikke vil modsætte sig de lovlige Bestræbelser, Hannoveranerne ville anvende for atter at gjenvinde deres formeentlige Rettigheder, og for dette Land kan hiint Dødsfald saaledes maaskee have en gavnlig Jndflydelse. Hvad Forholdet til Rusland angaaer, da er dette vistnok ei alene begrundet i det Svogerskab, som nu finder Sted mellem de to Regenthuse, men det har tillige sin Rod i den Overeensstemmelse, som hersker i disse Rigers politiske Anskuelser, og der er saaledes heller ikke nogen Anledning til at vente en pludselig Afbryden af den gode Forstaaelse. Jmidlertid er der dog ogsaa ved dette Forbund en svag Side og det er nemlig det Afspærringssystem, Rusland iagttager mod Tydskland, og som i mangfoldige Henseender berører Preussens Handelsinteresser. Vi have oftere omtalt de Klager, der i denne Henseende ere førte fra Posen og de øvrige tilgrændsende Provindser, og de bestemte Opfordringer, der ere rettede til Regjeringen om at afhjælpe dem. Hidtil ere disse Klager ikke blevne paaagtede, om dette fremdeles vil blive Tilfældet, er endnu uvist; men vil Regjeringen søge at afhjælpe dem, da trues det gode Forhold mellem Rusland og Preussen med Forstyrrelse; thi Rusland maa da aabne sine Grændser mod Tydskland, og det er det, som dette Land isærdeleshed frygter, da herved Veien tillige aabnes for de liberalere Anskuelser. Kongen af Preussens Død vil vel saaledes ikke for Tiden bevirke nogen Forandring i Europa, men det vil dog paa mange Steder fremkalde nogen Usikkerhed og selv dette er under de nærværende Omstændigheder ikke uden Betydning. – J det øvrige Tydskland er alt uforandret; thi at nogle Personer, der vare mistænkte for politische Umtriebe, ere blevne arresterede, er Maa skeet altfor ofte til at det kan tillægges videre Betydning. Den hannoverske Regjering har faaet nye Modstandere, idet nemlig den katholske Biskop i Osnabrück har protesteret mod Stændernes Behandling af Constitutionssagen, forsaavidt der ikke tillige blev taget Hensyn til Catholikernes Rettigheder. Hollænderne hævde den dem tillagte Berømmelse for Sindighed, og synes ikke uden Held at arbeide paa at forbedre deres Statsforfatning, og den Bestemthed, de i denne Henseende have lagt for Dagen, synes og at have bragt Regjeringen til at vise meere Eftergivenhed. – Gjenkjender man den hollandske Grundcharacteer i Nationens politiske Forhold, da er dette ikke mindre Tilfældet i Frankrig. Her er Napoleon atter ganske bleven Dagens Helt, og alt dreier sig for Tiden ene om ham, saa at alle de andre politiske Spørgsmaal ganske ere trængte i Baggrunden. Om denne Stemning er Regjeringen behagelig, er vanskelig at afgjøre; thi det er meget muligt, at den benytter Tiden til at forberede en eller anden vigtig Handling, og under enhver Omstændighed stoler den vel paa, at denne pludselige Enthusiasme vil have tabt sig, naar Keiserens Liig ankommer. - Forholdene i Algier bedømmes endnu stedse meget forskjelligt, og medens man nylig hørte den sidste Expedition roest næsten af Alle, reiser der sig nu hæftig Daddel mod Marschal Vallee, og da Hertugen af Orleans og hører til Dadlernes Tal, venter man at Marschalen vil faae en ny Eftermand. Almindeligt anerkjendt er det imidlertid, at Algier har kostet Frankrig mange Offre, medens Fordelene endnu staae tilhyllede af Fremtiden, og hvad der saaledes gjælder med Hensyn til Algier, kan og anvendes paa Krigen med de syd americanske Besiddelser, hvis Tilendebringelse man endnu ikke kan see. - Ligesom Portugal har faaet Ende paa sin langvarige Borgerkrig, uden at Nationens Tilstand derved væsentlig er bleven forandret, saaledes synes det og at blive Tilfældet med Spanien, hvor Carlisterne vel nu kunne ansees aldeles overvundne, men mangfoldige Onder endnu staae uhelbredte og vente paa en kraftig Læge, der dog intetsteds er at opdage. J England er Partiernes Stilling uforandret og som en Følge heraf, og Forholdene saavel i Landets Jndre som med Hensyn til Udlandet uforandrede, dog synes Ministeriet at ville drive Stridighederne med Neapel og China med megen Kraft, hvilket og synes absolut nødvendigt, thi kun ved at sikkre Landet den udbredte Handel, det i saa lang Tid har været i Besiddelse af, formaaer Regjeringen at sikkre den indre Tilstand, hvorimod enhver pludselig Standsning vilde fremkalde et uendeligt Virvar, hvis Følger vilde være uberegnelige. – Ruslands Hemmelighedssystem lader ikke Udlandet bemærke de smaa Forandringer, som muligen foregaae i Landet, og da intet af Betydenhed er bleven bekjendtgjort, kan man vel antage Alt i Grunden uforandret. At man fra Rusland begynder at modsige Efterretningerne om Tscherkessernes Held, tillægges i Almindelighed kun liden Betydning, da man veed Rusland, helst ønsker dets Uheld skjulte. At Tropper nu udskibes i det sorte Hav, tyder dog hen paa at Noget er i Gjære. Ogsaa ved Donau-Floden og navnlig ved Sulina=Mundingen samles en russisk Armee, for, som man mener, at lagttage Tyrkiet, hvor Folkestemningen kun er meget slet. Da Tilstanden saaledes i det Væsentligste er uforandret i det civiliserede Enropa, er den det og i Tyrkiet, der jo for Tiden er den europæiske Diplomaties Schachtavle; da Spillerne imidlertid endnu stedse frygte for at tye til Kanonerne, som ultima ratio rerum, søger man kun at dække sig, eller ved Jntriguer at fravinde Modstanderne noget Terrain, og i denne Henseende er vistnok Constantinopel nu som forhen den bedste Plads, thi her tænker endnu Jngen paa Nationen, der er Offeret for de enkelte Jndividers Stræben efter Magt og Ridomme. Historien har viist os lignende Skuespil forhen opført i Constantinopel, og alt synes nu tyde hen paa en Gjentagelse. Ogsaa den Gang var det i Europas Jnteresse at hævde Constantinopels og det dertil knyttede Riges Selvstændighed, og dog faldt det for den fra Asien fremtrængende Magt, fordi Europa var uenig. En lignende Skjæbne truer nu atter Keiserdømmet, men kun Tiden vil vise, om man denne Gang vil følge Erfaringens Raad og blive enige i rette Tid, hvortil dog Udsigterne ere ringe. Selv formaaer Tyrkiet ei at hjælpe sig thi Nationen har baade tabt Tilliden til sin Styrer og til sig selv.