Viborger Samler, 1848-03-27
Kongen af Preussen har udstedet følgende Proclamation til den tydske Nation: "En ny hæderrig Historie begynder for Eder med denne Dag! J ere fra nu af atter en eneste stor Nation, stærk, fri og mægtig i Hjertet af Europa. - Preussens Frederik Wilhelm den Fjerde har i Tillid til Eders heeltemodige Bistand og Eders aandige Gjenfødsel stillet sig for at redde Tydskland - i Spidsen for hele det tydske Fædreland. J ville endnu idag see Eders Konge til Hest i Eders Midte med den tydske Nations gamle ærværdige Faner. Held og Velsignelse for den constitutionelle Fyrste, for hele det tydske Folks Fører, for den frie, gjenfødte tydske Nations nye Konge, Ministeren Grev-Schwerin meddeelte de i Aula forsamlede Studenter, sysselsatte deels med Vaabenøvelser, deels med Jndøvelse af Nationalsangen, Jndholdet af den kgl. Proclamation. Da Greven i sin Tale yttrede: "Kongen stoler paa sit Folks Beskyttelse; Er det ikke Deres Mening?" gjenlød Jal fra tusinde Stemmer. Læsesalene og Auditorierne ere bestemte til Forsamlingsteder og Vagt værelser for de forskjellige Underafdelinger. (De væbnede Studenter have nemlig deelt sig i flere Afdelinger (Rotten), og givet disse Navn efter de meest yndede Professorer, til Ex. Duve, Hecker o. s. v.) Den 20de fremsattes for Studenterne i Aula Forfriskninger fra Rector og Professorer. Den 21de (Kl. 10 3/4 om Formiddagen). Kongen, iført det første Garderegiments Uniform, viser sig til Hest, med de tydske Farver om Armen, omgiven af Prindserne og Ministrene, – alle smykkede med de tydske Farver. Kongen modtages med uhyre Jubel. Han sagde: "Hvad J her see, er ingen Usurpation; jeg vil ikke styrte Fyrster fra Thronen; Alt gaaer kun ud derpaa, at gjenoprette Enighed i Tydskland, denne Enighed trues paa flere Puncter, navnlig taler man i Breslau om Forræderi, og Forræderi og Tydsk passer ikke sammen; jeg vil Enighed og Orden." Et uendeligt Glædesraab udbrød, og det store Tog havde Møie med at skride frem. J Spidsen for Toget rede to Generaler med de tydske Farver, saa 3 Ministre, derefter to Borgerskytter tilfods og en Stad deputeret. Nu kom Kongen, omgiven af et stort Følge. Ved den kongelige Vagt udraabte en af de Forsamlede: Keiseren af Tydskland leve!" hvortil Kongen svarede med Uvillie: "Vist ikke; jeg vil, jeg giver ikke høre det. Ved Universitetet vare Studenterne opstillede, anførte af Professorerne Müller og Hecker. Ved Frederik den Andens Mindestøtte holdt Kongen atter en Tale, hvoraf vi udhæve følgende Passus: "Lægger vel Mærke. dertil, mine Herrer, at jeg ikke vil usurpere Andet end Tydsklands Frihed, Tydsklands Enighed; jeg vil have Orden; det tilsværger jeg ved Gud, (her opløftede Kongen sin høire Haand imod Himmelen.). Jeg har kun gjort hvad der saa ofte er skeet i den tydske Historie, – at mægtige Fyrster og Hertuger grebe – naar Orden var traadt under Fødder – Banneret og stillede sig i Spidsen for hele Folket, og jeg troer, at Fyrsternes Hjerter slaae mig imøde og at mit Folks Villie vil understøtte mig." Uhyre stor Jubel fra Studenternes Linier. Jngensinde - saaledes lyde Efterretningerne - har en Konge holdt en skjønnere og mere ophøiet Triumph." (Metamorphosen, i Berlin synes at grændse til det Vidunderlige.)