Aarhuus Stifts-Tidende, 1835-11-26
Stænderforsamlingen i Roeskilde. J dettes Møde den 11te Novbr. foredrog Cancellieraad Hempel et Forslag om "Midler til at fremme Næringsveienes Opkomst i Provinds Kjøbstæderne", hvori han, efter en motiveret Fremstilling, til Forsamlingens Overveielse indstillede følgende Punkter: 1) At Kjøbstædnæringsveiene maatte giengives en Deel af deres Rettigheder, og Haandværkerne paa Landet indskrænke til visse Fag og et bestemt Antal, samt i alt Fald paalægges en Næringsafgift i Forhold til den, Kjøbstæd-Haandværkere maae yde. 2) at Grændsen nøiagtig maatte bestemmes for enhver Næringsvei, og ikke flere Borgerbreve paa nogen Haandtering tilstedes, end Communens Størrelse og andre locale Forhold udkræve. 3) at Næringsveiene maatte frede ved Forbud mod Jndførselen af udenlandske Fabricata, for saavidt det skjønnedes, at vore egne Professionister kunne forsyne det Offentligge dermed i tilstrækkelig Mængde og af forsvarlig Godhed. 4) at Tolden enten maatte paalignes Beboerne, eller betydeligt nedsættes, og Consumtionen ophæves imod en passende Godtgjørelse, fordeelt paa samtlige Communer i Kjøbstæderne og paa Landet. 5) at Bygningsskatten og Bankrenten betydelig maatte nedsættes, og Commune=Afgifterne ikke opkræves efter vilkaarlig Ansættelse, men en fast Norm udfindes til at ligne dem paa Eiendomme, Næring Formue og Vilkaar. 6) at Filial=Banker og Laane=Instituter maatte oprettes. 7) at Kjødtaxten for Slagterne maatte ophæves. Hvorhos Proponenten henstillede, hvilke flere Midler der maatte ansees værdige til at bringes i allerunderdanigst Forslag til Provinds Kjøbstædernes Opkomst og Flor, Den kgl. Commissarius fandt sig foranlediget til at give en Fremstilling af den ældre og nyere Lovgivnings Bestemmelser ang. Næringsdriften i Kjøbstæderne, hvoraf formeentlig fremgaaer, at der i en ældre Periode baade i Lovgivningen og i de Forholdsregler som bleve fulgte ved Næringsbevillingers Meddelelse, har hersket en større Tilbøielighed til at ophæve det Udelukkende i Næringsrettigheder end nuomstunder, i hvilken Henseende den kgl. Commiss, gjorde opmærksom paa, hvorledes Rescr. 10 Apr. 1761, der tillod enhver Borger at drive hvilken Næringsvei han vilde, naar denne kun ikke var Gjenstand for et sært Laug der paa Stedet, er deels indskrænket ved en Mængde senere Anordninger og deels ophævet ved Rescr. 24 Apr. 1820. Han gjorde derpaa opmærksom paa de øvrige nyere Lovgivninger der søge at betrygge Kjøbstædnæringsveiene, gjennemgik derpaa de enkelte Jndstillingsposteri Proponentens Andragende, og gjorde forskjellige oplysende bemærkninger ved samme. Flere af Forsaml. Medlemmer yttrede sig derpaa om en Committees Nedsættelse desangaaende, Andre derimod vare af modsat Mening, med særdeles Hensyn til at Forslaget indeholdt saa mange og ueensartede Jndstillingsposter, at det ikke, i dets nærværende Form, syntes at egne sig til at tages under Behandling. Prop. fandt sig derefter foranlediget til at indskrænke sin Begjæring, om en Committees Nedsættelse til Andragendets 1 Post, idet han dog forbeholdt sig nærmere at fremkomme med de øvrige Punkter i Forslaget. Den kgl. Commissarius yttrede, at det endog vilde være Regjeringen kjært, om en Committee maatte blive nedsat til at tage den under No. 1 omhandlede Gjenstand i Overveielse, da det derved kunde ventes oplyst, om og hvorvidt de idelige Klager som føres over Kjøbstæd Næringsveienes Aftagelse, ved udvidet Ret til Næringsdrift paa Landet, ere grundede eller ikke. Spørgsmaalet om en Committees Nedsættelse i Anledning af Andragendets 1ste Post blev derpaa stillet under Afstemning ved Kugler, men med 33 Stemmer mod 30 besvaret med Nei. Birked. Riber anmeldte, at have modtaget Jndstillinger fra 378 hoveriegjørende Bønder og Hoveriets Ophævelse", Kmherre Wegner ligeledes fra 45. Gaardmænd paa Sophienholms Gods, og Jørgen, Husemose fra Bønderne paa Hoffmansgaves Gods; alle disse bleve afleverede til den i Anledning af det Drewsenske Forslag om Hoveriets Afskaffelse nedsatte Commission. - Ræste Dags Møde aabnede den kgl. Commissarius med at tilkjendegive Forsamlingen, at Hs. M. Kongen havde tilkjendegivet ham, at da alle de Oplysninger fra vedk. Autoriteter, som maatte være fornødne, igjennem ham maatte blive indhentede, saa kunne de nedsatte Committeer eller enkelte Deputerede ei umiddelbart hente Oplysninger fra Autoriteterne. Derefter foredrog han et efter Hs. Majestæts befaling udarbeidet "Udkast til en Tarif for Consumtionen i Danmark." Til at prøve dette Lovudkast blev vedtaget, at der skulde vælges en Committee, bestaaende af 9 Medlemmer, ligesom Committeen til at bedømme Udkastet til den nye Anordning om Told- og Skibs=Afgifterne, og valgtes hertil med fleste Stemmer: Agent Voigt, Agent Bruun, Procur. Haagen, Propr. Neergaard, Viinhandler Hansen, Etatsraad Hvidt, Etatsraad Steenfeldt, Etatsraad Treschow og Bankdirecteur Christensen. - Efter at Agent Bruun derpaa havde foredraget Fors. et af ham indgivet Continuations-Andragende, der slutter sig til hans tidligere Forslag om "Consumtionens Ophævelse i Kjøbstæderne mod en fast paalignet Afgift, blev det stillet under Afstemning om dette samlede Andragende egnede sig til Behandling af en Committee, hvilket Spørgsmaal med 53 St. mod 11 blev besvaret bekræfteende. Til denne Committee valgtes: Propr. Neergaard, Agent Voigt, Farver Svane, Kammerraad Drewsen og Propr. Tutein. - Procurator Haagen foredrog Forsamlingen et Forslag til en Petition om "Tallotteriets successive Ophævelse." Fors. vedtog eenstemmigen at en Committee skulde nedsættes til at prøve dette Andragende, og dertil valgtes: Cancellieraad Hempel, Secretair Algreen-Ussing og Justitsr. Salicath. - Flere Petitioner indleveredes fra Bønder om, Hoveriets Ophævelse", navnligen fra Lykkesholms(fortsættes.) Gods, o. fl. "Vi have flere Gange tilladt og - hedder det i Khonsposten: at henlede den offentlige Opmærksomhed paa Lovbud, indeholdende Jndskrænkninger eller forandrede Bestemmelser med Hensyn til Borgernes personlige og Eiendomsrettigheder, emanerede efter Stændernes Sammenkaldelse, og saaledes i Modstrid med det kgl. Tilsagn i § 4 af Stænderanordningen 28 Mai 1831. Et Lovbud af lignende Art er den ved Patent af 20de og Placat af 23de f. M. skete Udvidelse af det, i Overeenst. med den tydske Forbundssamlings Beslutning, ved Patent af 7de Marts for Holsteen bekjendtgjorte Forbud imod at Haandværkssvende, der høre under de tydske Forbundstater, paa deres Vandring besøge eller opholde sig i Lande og Steder, hvor Associationer og Forsamlinger af Haandværkere taales - til ogsaa at gjelde for Slesvig og Danmark. Den Modstrid, hvori bemeldte Placat staaer i til ovenfor citerede § af Stænderanordningen omtales i "Fædrelandet No. 64 saaledes: "Det er os virkelig aldeles ubegribeligt, at man, netop paa en Tid, da Stænderne ere samlede, kan udgive et Lovbud, der saa væsentligt indskrænker saa mange Borgeres personlige Rettigheder, uden at man tog mindste Hensyn til hvad der er sagt i § 4 af bemeldte Forordning, som vi, desværre, tiere end vi ønske det, maae paaberaabe os. At det samme Lovbud allerede tidligere var givet for Holsteen, kan maaskee forsvares derved, at Holsteen er en Deel af det tydske Forbund. skjøndt det forekommer os, at de holsteenske Stænders Betænkning først burde været indhentet. Men hvad Grund var der nu til at udstrække det til Slesvig og Danmark, uden at spørge vore Stænder, Sagen er langt vigtigere, end man maaskee ved første Øiekast kan være tilbøielig til at troe; thi hvilken Ret er vel naturligere for Mennesket, end den at kunne begive sig hvorhen i Verden han vil, Og begynder man først at indskrænke den reisende Haandværkers Frihed, hvo sikkrer os da for at man ogsaa vil forbyde den Studerende at besøge hvad fremmed Land eller Universitet han lyster, Endelig kan det give Anledning til høist ubehagelige Chikaner og virkelige Jndskrænkninger i den personlige Frihed, at det skal komme an paa vedkommende PolitiøvrighedsAttest, om de fra mistænkte Lande tilbagevendende Haandværkssvende efter et Aars Forløb kunne faae Borgerskab paa deres Profession. Hvor let kan det ikke hendes, at ængstelige Politimestere finde Grund til Mistanke selv i de uskyldigste Forbindelser, hvori en saadan allerede mistænkt Person kunde indlade sig! Og hvad ubilligt da, om han, ved at vægre sig forat give Attesten, kunde forhindre Haandværkeren i at vinde Borgerskab. – Dette Skridt, der synes os en stærk Jndskrænkning i den personlige Frihed, er altfor farligt til at man ikke af alle Kræfter skulde udtale sig derimod. J Betragtning af det, vi her have anført, skjønne vi ikke rettere, end at denne Placat i høi Grad fortjener Stændernes Opmærksomhed, og vi tvivle ikke paa, at de ville bruge den dem ved Anordn. 28de Mai 1831 forundte Myndighed til at skjerme om den personlige Frihed.""Jdet vi deele det her yttrede Haab - tilføier, Khousp. endvidere kunne vi ikke undlade tillige at gjøre opmærksom paa, at det nærværende Tilfælde synes at være eet af dem, i hvilke Anvendelsen af Borgernes Petitionsret torde være paa sit rette Sted, og det skulde meget undre os, om ei de resp. Haandværks lauge, der ere saa væsentlig interesserede i Sagen, i saa Henseende foretoge de Skridt, hvortil navnligen vor Stænderlovgivning aabner dem en fuldkommen lov hjemlet Adgang.