Viborger Samler, 1849-02-01
Ober=Post=Amts=eit, skriver under 24de Januar. "J Berlin, saa synes det, gaaer man en Vei, som fjerner os fra Maalet. Man er nu kommet til det Punct, da man fordrer af den preussiske Regjering en klar og aaben Afgjørelse, naar man ikke skal gribe til det Middel at appellere til Kræfter, som vilde gjøre Afgjørelsen tvivlsom. Vi vente derfor, at Preussen anerkjender Rigsforsamlingens Princip saaledes, at det overtager den practiske Til lempning og Indførelse af Forfatningsværket og fremtræder i dette Anliggende som Ordfører for Tydskland. Dette er en Fordring, som enhver Tydsker kan stille til Preussen. Utvivlsomt er det, at Østerrigs Regjering fjerner sig mere og meere fra den Retning, hvori det øvrige Tydskland bevæger sig. Til Sabelregimentet ere vi endnu ikke komne, endskjøndt vi af Hjertet takke de tydske Herrer, at de beskytte den lovlige Orden og holde Anarchiet fjerne fra os. Skulde den preussiske Regjering, saaledes som Flere befrygte, slutte sig tættere til den østerrigske, saa vilde man i Tydskland være nødsaget til at betræde de samme Veie, som i Østerrig, og da vilde ogsaa hos os Udsigten være aabnet til Sværdets Herredømme. Men det turde da vel blive Tilfældet, at Tydskland, ikke vilde taale et saadant Herredømme, fordi under saa saadanne Forhold ogsaa de Rolige og Moderate vilde udtale sig imod Regjeringerne og danne en nigjennemtrængelig Dæmning til den sande lovlige Friheds Beskyttelse. Og denne Frihed vilde da som en Følge af den opdukkende Reaction klæde sig i republicanske Former, og Frihedens Genius vilde da føre os de republicanske Former imøde. Trods Historiens bittre Lære synes man allerede tildeels at have glemt, at en stor Nation, som den tydske, kun i Længden lader sig lede ved Jnstitutioner, der ere den værdige og svare til Tidsalderens Aand. Et militair Herredømme kan kun være forbigaaende, og desaarsag erdet vel tilladt at spørge hvad der efter dette Herredømmes Ende vil træde istedetfor samme. – Vi have kun eet Svar at give Ophævelsen af Repræsentationssystemet i Tydskland, saavel for Heelstaten som for de enkelte Stater; Gjenindførelse af den gamle Forbundsdag med en forstærket Executivmagt imod Alle, som ikke kunde være fornøiede med denne nye Tingenes Orden, og som en Følge deraf Jndskrænkning af Pressefriheden, Foreningsretten, Grundrettighedernes Ophævelse. – Vi finde os af flere Grunde opfordrede til paa det alvorligste at advare omikke at nedlægge i de enkelte Staters Hænder Tyngdepunctet for Tydsklands nye Omformelse, men der, hvorTyngdepunctet efter Sagens Natur findes, nemlig i den for alle tydske Stater fælleds Forfatning. Man overveie derfor nøie i Berlin hvad man foretager sig. En Udjævning og Mægling med Hensyn til Tydsklands Stilling til Østerrig og til de øvrige europæiske Magter er ei alene en Ret, men en Pligt for den preussiske Regjering; men en Underordning af de tydske Jnteresser under Østerrigs Jnteresser eller maaskee endog under den europæiske Politik vilde være en Handling, for hvilken vi ei have noget Udtryk, fordi vi troe, at hverken Kongen af Preussen eller de preussiske Statsmænd ere istand til at begaae en saadan Rigsdagen i Frankfurt. Rigsforsamlingen drøftede den 25de Jan. den 2den Paragraph og derefter de næstfølgende Paragrapher og Rigets Overhoved. Den 2den 5 lyder: "Rigets Overhoved fører Titel af "de Tydskes Keiser. Den antoges ved Navneopraab med 214 Stemmer imod 205. (Triumph. paa den høire Side og i Centrum; Mishagstegn paa venstre Side.) Den tredie Paragraph antoges med stor Majoritet i denne Affatning: Keiserens Residents er ved Rigsregjeringens Sæde. Keiseren maa forblive der i det mindste saalænge Rigsdagen er samlet. Saa ofte Keiseren ikke befinder sig i den Stad, hvor Sædet for Rigs regjeringen er, maa een af Rigsministrene være i hans umiddelbare Omgivelse." Den 4de Paragraph om Civillisten antoges uden Discussion. Disse Paragrapher angaae Keiserens Uansvarlighed, Ministrenes Ansvarlighed; Contrasignering af en af Rigsministrene med Hensyn til Keiserens Regjeringshandlinger m.m. - Den 8de Paragraph om at Keiseren erklærer Krig og slutter Fred antoges med 282 Stemmer imod 136. Derefter antoges med 1/4 Pluralitet af Stemmernes Antal de øvrige, mindre vig tige Paragrapher af Afsnittet og Rigets Overhoved.