JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Almuevennen, 1843-04-05
Den 29de Marts 1817 reiste vi en Commando af den danske Armee fra Frankrig og paa Hjemveien; hvem der elsker Fædrelandet, ønsker dog ogsaa at komme der igjen, og dette var Tilfældet med os, endskjøndt vi ikke kunde vente os det bedre hjemme end vi havde det der. Vi reiste omtrent samme Vei tilbage som dertil, kom den 24de April igjennem Hamborg, den 7de Mai til Frederits, og der afleverede vi Kongens Tøi, jeg tog Permission og kom hjem til min Fødebye den 23de Mai. Troe J nu ikke, mine kjære unge Venner, at vi vare ligesaa raske i alle Maader da vi kom hjem og havde tjent vores Fædreland, Jo tilvisse. Vel kan det ikke nægtes, at de der vare blevne saarede af Fjendens Vaaben neppe vare saa raske, men det høres jo ogsaa, at der kan brækkes Arme og Been hjemme ved det daglige Arbeide. Jeg beder Eder derfor, at J aldrig bære Frygt for Kongens Tjeneste, og aldrig give Doctoren Penge for, at han mueligen kan udgrandske en eller anden ubetydelig Feil paa et sundt Legeme, for at J kunne egnes til Frigivelse for denne Tjeneste, men giv ham før et godt Ord for at dølge en ubetydelig Feil, som ikke videre kan være til nogen Hinder, og spar Eders Penge til Eders Lærretid paa Exerceerskolen; der er vel Flere der give Penge saadan ud, og dog bagefter med Ærgrelse maa træde i Tjenesten alligevel. Ville J svare mig: "Ja Du kan sagtens sige, Soldaterstanden er et muntert Liv, Du har ikke proberet Garnisonstjenesten", saa vil jeg hertil bemærke, at jeg dog har ligget hvor der var Garnison. f. Ex. i Nyborg og Rendsborg, ja i Rendsborg Caserne har jeg ligget over et Aar, og derved befundet mig ret godt. Jeg har senere ofte været paa Kjøbenhavns Caserne, og der hørt Kongens Folk ret muntre og fornøiede; kunde jeg i min unge Alder ønske mig større Fornøielse end at være iblandt disse, Jeg vil tilstaae, at en Karl ved Cavalleriet har meget ved sin Hest at lære, og meget Arbeide med at passe den, paa en Marsch maa den rigtignok bære ham, men jeg priser dog mine egne Been, og naar jeg saa kommer i Qvarteer kan jeg snart faae afsadlet, og saa er min Hest passet. Da jeg var kommen hjem, forrekom det mig, at jeg maatte lære noget mere, og jeg reiste derfor den 1ste April 1818 til Kjøbenhavn. 1824 blev jeg Bonde i Sielland, og tiltraadte den Eiendom hvor jeg nu boer, og jeg maatte altsaa nu lære paany. 1826 blev jeg udmeldt til Skolepatron, 1829 til Sognefoged og 1841. blev jeg af mine agtede Sognemænd udnævnt til Medlem af Sogneforstanderskabet; herved læres mangen ypperlig Ting, og jeg siger endnu at jeg kan lære meget mere, thi en Bonde maa øve sig og lære saalænge han lever, om han vil tænke at bestaae. Ballerup i Marts 1843. Christen Christensen Bommerhede.
Almuevennen, 1843-04-05
Da Jndsenderen føler varmt for Indretningens Hensigt og ønsker dens heldige Fremgang, saa ledes han alene af denne Bevæggrund til at fremsætte sine Tanker offentlig, for derved at foranledige en nøiere Overveielse af Sagen, da det er troligt, at Mange ikke ere trængte saa dybt ind paa dette Anliggende, at de derom have dannet sig nogen selvstændig Anskuelse. Det kunde da muligen i en tilkommende Forsamling nærmere erfares, hvorvidt Flere maatte være af samme Mening. J Marts 1843. En Sogneforstander. (Da det vistnok er høist gavnligt, at hvad der muligen paa nogen Maade kunde virke hemmende paa de nu flere Steder opstaaede Landcommunalforeninger, itide fremhæves og fleersidigen overveies, og dette netop alene er Hensigten med nærværende Artikel, saa ansee vi den for et Bidrag til en god Sags Fremme.) Red.
Almuevennen, 1843-04-05
Cancelli-Resolution angaaende Communalvæsenet.
Almuevennen, 1843-04-05
Et Sogneforstanderskab har begiert Cancelliets Resolution for, hvorvidt Forstanderskabet, i alt Fald som Sognets af Beboerne valgte Repræsentanter, er berettiget til, deels at forbyde Sognedistrictets Beboere at give Noget til Betlere, samt at kjøbe af dem, der handle med Bissekram eller at kjøbe Brændeviin af dertil uberettigede Sælgere, deels at paalægge Beboere at paagribe saavel Bissekræmmere som Omløbere, især fremmede Betlere og Løsgængere. Cancelliet har i Resolution af 3die Febr. herpaa svaret, at Sogneforstanderskaberne ikke kunne være berettigede til at paalægge eller forbyde Sognebeboerne Andet, end hvad de almindelige Love hjemle. Forsaavidt Sogneforstanderne havde formeent, at de som Sognets Befuldmægtigede maatte kunne forpligte dets Beboer, maatte det bemærkes, at denne Fuldmagt ikke strækker sig videre, end til Bestyrelsen af Sognets Anliggender indenfor de anordnede Grændser, og ingenlunde medfører en Ret til at foreskrive særegne, i den almindelige Lovgivning ikke hjemlede Regler for Sognebeboerne. Derimod ville de ved Opmuntringer og Exempel kunne bidrage meget til at Sognets Beboere erkjende en Forpligtelse til at afholde sig fra Alt, hvorved Betleri, Bissekram og ulovligt Brændeviinssalg fremmes, og til derimod at vaage over, at de i saa Henseende givne saavelsom de øvrige til god Politiordens Haandhævelse sigtende Love overholdes. Af dette Blad udgaaer eet Nummer om Ugen, og som Følgeblad dertil udgaaer Kjøbenhavns Amts LandcommunalTidende", med omtrent 6 Nummere i Qvartalet. Prisen er 3 Mark hvert Qvartal. Man tegner sig for Bladet paa Postcontoiret i Kjøge, hos Dhrr. Boghandlere Meulengracht i Næstved, Bertelsen i Holbek, Vosbein i Hillerød, Wagner i Helsingør Kancelliraad Hempel og Milo i Odense, Jessen i Svendborg, Thjerry i Nalskov, Gjegengack i Maribo, Berggreen i Nykjøbing paa Falster, den Jessenske Boghandling i Aarhuus, Holm i Horsens, Termansen i Ribe, Dhrr. Bogbindere Mehl i Roeskilde og Møller i Slagelse, Hr. Gartner Boetmann i Sorø, Hr. Skolelærer Jensen i Ringsted, Dhrr. Komd. Gjørup i Storeheddinge, Agent Grønvold i Præste, Hald i Frederikssund, Lorenzen i Veile, Huusmand Peder Hansen i Lundby pr. Præste, Gaardeler R. Ottesen i Fredericia og Skomagermester N. Hansen i Rudkjøbing. J Kjøbenhavn hos Redacteuren, Klædeboderne Nr. 101, 2den Sal i Sidehuset, hvor Bidrag til Bladet ogsaa indsendes. Trykt i det Brünnichske Bogtrykkeri.
Almuevennen, 1843-04-12
2den Aarg. Nr. 15. Almuevennen. Udgiver og ansvarlig Redacteur J. A. Hansen, forhen Borger i Fredericia.
Almuevennen, 1843-04-12
Onsdagen den 12. April 1843. Den slesvigske Sprog Kamp. (Fortsat.) Præsidenten fandt sig foranlediget til i alle Maader at tiltræde Hs. Durchlauchtighed Hertugens Protest. Han havde troet, at en uhildet og opmærksom Læser af Stændertidenden vilde overbevise sig om, at der i Forsamlingens og hans egen Adfærd ikke fandtes noget Spor af Mangel paa Agtelse for dansk Nationalitet og dansk Sprog, eller af Tilsidesættelse af hans nordslesvigske Landsmænd, saa at det i høieste Maade havde forbause ham, i Viborg Stændertidende at læse en Udlægning af saadan Beskaffenhed. Han opfordrede de Deputerede der vare enige med Hertugen i den ovenanførte Erklæring, til at reise sig fra deres Sæder, og derpaa reist samtlige tilstedeværende Deputerede sig op, med Undtagelse af to. Man seer, at den Modstand de strenge Herrer Tydskere fandt i det danske Folk og især i Viborg, bragte dem til at tale i en lavere Tone, at prædike Kjerlighed og Agtelse for det danske Folk og Tungemaal, og anstille sig som om man kun ved Mistydning og Misforstaaelse kunne faae andet ud af deres Ord og Handlinger, men det er Kjendsgierninger der foreligge, som intet juridisk Kunstgreb formaae at udslette, de tale kun altfor tydeligt. Den 14de Decbr. under den endelige Behandling af de stænderske Comiteer holdt P.H. Lorenzen atter et dansk Foredrag (man vil erindre at han kun havde lovet at tie indtil den kgl. Resolution indløb), men Præsidenten bemærkede, at det udtrykkeligt var erkjendt af Kongen, at Forsamlingens Protocolsprog var det tydske, samt at danske Foredrag hverken kunde blive førte til Protocols paa Dansk eller Tydsk, da der endnu ikke var truffet nogen Foranstaltning til paa authentisk Maade at kunne protocollere slige Foredrag. Da derpaa Lorenzen atter tog Ordet paa Dansk, afbrød Præsidenten ham med den Bemærkning, at under en Sags endelige Behandling maatte de Deputerede kun een Gang tage Ordet. Han oplyste tillige, at det var efter den kgl. Commissarius's Anskuelser, at han idag havde indrettet sit Forhold. Dette bekræftedes af Commissarius, som meente det fulgte af sig selv, at Jngen kunde fordre sine danske Foredrag tagne til Protocols enten paa Dansk eller Tydsk. Dr. Beseler protesterede imod, at der i Forsamlingen maatte tales Dansk.
Almuevennen, 1843-04-12
Som Følge heraf indstille vi den allerunderdanigste Bøn og Begjæring til Deres Majestæt, allernaadigst at ville befale: at de danske Foredrag blive førte til Protocols i Originalsproget, og ikke i Oversættelse, og at de ordlydende indføres i den danske Stænder-Tidende, og i Oversættelsen i den tydske paa samme Maade, som de tydske Foredrag nu føres i Originalsproget til Protocols og indføres ordlydende i den tydske Stænder-Tidende, og i Oversættelse i den danske Udførelsen af en saadan Bestemmelse vilde, som Enhver indseer, være saare let, og naar det overlades til Vælgerne og de Valgbare selv, hvorvidt det vilde være til deres Fordeel eller Skade, om deres Deputerede forstod ethvert Foredrag, eller ikke, saa vilde ogsaa denne Sag uden Vanskelighed jævne sig. Thi for enhver Sydslesviger er det overordenlig let, naar han kun vil, at lære saa meget Dansk, at han kan forstaae et dansk Foredrag. Vil han ikke gjøre sig denne ubetydelige Uleilighed, saa har han kun ringe Jver for at være Stænderdeputeret.
Almuevennen, 1843-04-12
Fra det danske Slesvig møder Jngen her i Forsamlingen, som ei forstaaer et tydsk Foredrag, og for den Dansktalende maa det dog være en heel Deel vanskeligere at forstaae Høitydsk, end for den, som er hjemme i Plattydsk, at forstaae Dansk.
Almuevennen, 1843-04-12
Slesvig, den 21de Decbr. 1842. R. Lorenzen. P. H. Lorenzen. P. Jepsen. P. Nielsen. Posselt. (Fortsættes.)
Almuevennen, 1843-04-12
Foraars=Kornauctionerne med Credit til Efteraaret.
Almuevennen, 1843-04-12
Kjøbenhavns Torvepriser. Løverdagen d. 8de April. Hvede, .... pr. Td. 5 Rbd. 2 Mk. - s. a 6 Rbd. 2 Mk. - s. Rug, . . . . . . . . 4 – 5 – 5 – 3 Byg, 2radet, . . . . 3 – 3 – – - 3 – 4 – bradet . . . . 3 – 1 – – - 3 – 2 – 8. Havre. . . . . . . . 2 - 4 - 12 - - 3 – 1 – 8 - Ærter, gule 4 – 1 - 8 - - 4 - 3 - 8 - graae – – – – – – – – Kartofler, . . . . . . 1 – 1 – – - 2 – 2 – Smør . . . . . Fag. 14 – - - - - 15 – - -.... pr. - - 1 – 9. - - - 1 - 12. Flesk, røget... pr. La 1 – 5 - 4 - 2 - - - grønsaltet. . . 1 – 3 – 12 - - 1 – 5 – 4. Æg..... pr. Snees - - 1 – 3 – – – – 1 – Bøgebrænde, et Bondelæs 3 – 3 – – - 4 – 3 – Tørv . . . . dito Talg, . . . . . . pr. La 2 – 5 – – - 3 – - - Hermed et Følgeblad. Af dette Blad udgaaer eet Nummer om Ugen, og som Følgeblad dertil udgaaer Kjøbenhavns Amts LandcommunalTidende", med omtrent 6 Nummere i Qvartalet. Prisen er 3 Mark hvert Qvartal. Man tegner sig for Bladet paa Postcontoiret i Kjøge, hos Dhrr. Boghandlere Meulengracht i Næstved, Bertelsen i Holbek, Vosbein i Hillerød, Wagner i Helsingør, Kancelliraad Hempel og Milo i Odense, Jessen i Svendborg, Thjerry i Nakskov, Gjegengack i Maribo, Berggreen i Nykjøbing paa Falster, den Jessenske Boghandling i Aarhuus, Holm i Horsens, Termansen i Ribe, Dhrr. Bogbindere Mehl i Roeskilde og Møller i Slagelse, Hr. Gartner Boetmann i Sorø, Hr. Skolelærer Jensen i Ringsted, Dhrr. Komd. Gjørup i Storeheddinge, Agent Grønvold i Præste, Hald i Frederikssund, Lorenzen i Veile, Huusmand Peder Hansen i Lundby pr. Præste, Gaardeler R. Ottesen i Fredericia og Skomagermester N. Hansen i Rudkjøbing. J Kjøbenhavn hos Redacteuren, Klædeboderne Nr. 101, 2den Sal i Sidehuset, hvor Bidrag til Bladet ogsaa indsendes. Trykt i det Brünnichske Bogtrykkeri.
Almuevennen, 1843-04-19
2den Aarg. Nr. 16. Almuevennen. Udgiver og ansvarlig Redacteur J. A. Hansen, forhen Borger i Fredericia.
Almuevennen, 1843-04-19
J Anledning af dette Udkast i og for sig selv, maa vi yttre vor Glæde over det som deri er leveret, *) Hvem anseer Biskop Mynster for "berettigede Dommere, Saalænge Statskirken skaffer sig Medlemmer ved verdslig Tvang, og bevogter dem alle med Justitiens Sværd, saalænge maa vel disse dens tvungne Lemmer tilsammen være "berettigede Dommere i saadanne Sager.
Almuevennen, 1843-04-19
det indeholder 26 skjønne christelige Psalmer, der kunne synges med Andagt og Opbyggelse af enhver sand Christen, og skjøndt baade Helvede" og "Satan ofte forekomme, troe vi dog at de ville være kjærkomne, formange "oplyste og fornuftige Mænd og Qvinder; men dersom vi ikke af gode Grunde, som siden skal anføres, maatte erklære os imod det, som Tillæg til Psalmebogen, saa maatte vi finde det beklageligt, om dette Tillæg skulde indskrænkes til saa ringe et Antal Psalmer. Den eneste Grund der anføres herfor er den, at Heftet maatte kunne erholdes for en ringe Priis, men paa en Markespenge meere eller mindre maa det dog vel ikke komme an i saa vigtig en Sag, og det er virkelig altfor store og væsentlige Mangler man er almindelig enig om at tillægge den største Deel af Psalmebogens 560 Psalmer, til at de i nogenlunde ønskelig Grad kunne afhjælpes ved et saa lidet Tillæg, der vistnok ikke burde være mindre end henved 100 Psalmer, skulde man finde at Bogen da vilde blive for svær, da haves derimod et ønskeligt Middel. Biskoppen skriver i sit Forord, at han ikke har kunnet optage de gamle Psalmer som allerede, om endog i mindre heldige Bearbeidelser, findes i Psalmebogen, nu optage man kun ogsaa de bedste af disse, og i deres Sted udelade deres mindre heldige, Bearbeidelser, og vi faae da et større Tillæg af gode Psalmer uden at Bogen bliver sværere. En Anmelder i "Fædrelandet har anført flere bekjendte Psalmer, som han troer Menigheden efter Øieblikkets Tarv vilde modtage med Glæde, og disse ere: "Fryd dig du Christi Brud, Fra Himlen høit komme vi nu her, "Et Barn er født i Bethlebem", "See hvor nu Jesus træder, "Op Sjæl bryd Søvnen af, "TilHimmels foer den Herre sandt, "Den christelig Kirkes skjønne Navn, "Vær trostig Zion, Jesu Brud, "O søde Gud, din Kjærlighed, "Enhver som troer og bliver døbt, og endelig: "Vor Gud han er saa fast en Borg Den sidste findes rigtignok, siger han, i den evange lisk christelige Psalmebog, men i en saa afbleget Skikkelse, at denne Luthers berømte christelige Kampsang vistnok ogsaa turde nyde Godt af det Forsvar, Biskoppen har ført for Optagelsen af Kinges: "Som den gyldne Soel, der ogsaa findes i Psalmebogen under Nr. 175, at nemlig Forskjelligheden er langt større end Overeensstemmelsen, og at de vel kunne ansees som tvende forskjellige.
Almuevennen, 1843-04-19
Vi maa imidlertid paa det allerbestemteste udtale og imod et saadant Tillæg til den nu brugelige Palmebog, fordi Brugen af de Psalmer det indeholder, og hvori der udtaler sig en fra de øvrige Psalmers Jndhold aldeles forskjellig Aand, derved ene og alene overlades til Geistligheden, og Menighederne unddrages enhver besluttende Stemme herom. Det staaer ikke til at nægte, at de der finde sig tiltalte og opbyggede ved den ene Deel af en saadan sammensat Psalmebog, aldrig kan finde sig tiltalt og opbygget ved den anden Deel, naar Talen nu var om en heel ny Psalmebog, da vilde den i alt Fald ikke blive indført uden i de Menigheder, hvorden største Deel af Beboerne ønskede den, og hvor det altsaa maatte antages at den vilde være Fleertallet til Opbyggelse, og den mindre Deel maatte da finde sig i at blive overstemt, en saadan besluttende Stemme er det dog nok ikke raadeligt at nægte et Sogns Beboere, i deres egne Gudsdyrkelses-Anliggender, saalænge man anseer det for christeligt at anvende Mulcter, Arrester eller endog Landsforviisning for at holde dem i Statskirken, der eengang som villie- og kraftesløse Skabninger, ved et verdsligt Magtbud ere blevne dens Lemmer, men en saadan besluttende Stemme berøves dem aldeles ved et Tillæg til Psalmebogen. Det skal ved de nye Udgaver af Psalmebogen trykkes bag efter de øvrige Psalmer med fortløbende Nummere, og kommer da uden Undtagelse i alle Sognene; om nu virkelig alle Beboerne i et Sogn forkaste, ja afskye Psalmerne i Tillæget, men Præsten under dem, saa kan han bestemme Kirkesangen netop af disse, og derved tvinge Enhver, som vil synge i Kirken, til at synge dem, og omvendt, om alle Beboerne ønske blot at synge de nye Psalmer, saa staaer det i Præstens Magt at holde dem aldeles ude af den offentlige Gudstjeneste. Her bliver Geistligheden Alt og Menigheden Jntet. Dette er en Betænkelighed som hundrede Gange opveie alle de Betænkeligheder vi have seet anført imod Udarbeidelsen af en heel ny Psalmebog, og det var at ønske at der vilde findes dem, baade i og udenfor Commissionen, der tilfulde vilde værdige dette Punct i Sagen deres Opmærksomhed. En Fattigskats Ligning.
Almuevennen, 1843-04-26
2den Aarg. Nr. 17. Aimedennen. Udgiver og ansvarlig Redacteur J. A. Hansen, forhen Borger i Fredericia.
Almuevennen, 1843-04-26
Onsdagen den 26. April 1843. Kong Christian den Ottende til Hest.
Almuevennen, 1843-04-26
(J denne Tid er udkommet en Afbildning af vor Konge til Hest, et Regiment mønstrer for ham, og bag ham sees nogle Herrer af Generalstaben. Om dette billede indeholder, den Frisindede, følgende smukke Vers, der optages her, fordi de udtale en i dette Slags Digte sjelden Fylde af Sandhed.) Her see I Danmarks Konge til Hest! Det klæder ham godt, dog neppe bedste Langt smukkere er han vist i sit Raad; Ei Storhed blot søges i Krigerdaad. Thi, ordne det Hele i Fredens Dage, Saa Folket i Nødsfald en Dyst kan modtage, Beskjærme Reden, vort Sprog og vor Ære, Det, troer jeg, kan ogsaa kongeligt være. Dog, da vi nu ikke ham see i sit Raad, For at standse Klage, for at mildne Graad, For at fremme Landets Hæder og Gavn, For at give Love, afhjælpe Savn, Kort, for at holde sammen paa Resten: Saa lad os betragte ham her paa Hesten, J Sandhed! "andrige Træk, er at skue, Der er Jld, der er Kløgt under Brynenes Bue, See! det er den Ottende Christian. Sandheden hører jo gjerne han Det har han os sagt, og et kongeligt OrdDet falder gjerne i frugtbar Jord. Gid der var Munde, som Kongen har Øre, Da vilde han Meget vist faae at høre, Som inden det naaer til Slottet deroppe Har tabt sin Kraft, eller ladet sig stoppe, Hans Suite – nu, den er ikke just stor, J Folkets Midte han tryg sig troer. Til Helvedsmaskiner, til Snigmords Dolk Ei kjender det danske, trofaste Folk For den Sags Skyld vist Kongen gjerne Jmorgen den Dag sin Garde kan fjerne. Forresten til Suiten kun lidt jeg kjender, Og derfor mig nu til Soldaterne vender. De Folk, som pyntede skride frem, Ere Bondesønner, vi maae stole paa dem De skulle byde vore Fjender Trods, De skulle fægte og bløde for os. Herre Konge! Sandhed jeg vil kun bringe, Skal Bondens Sønner ved Stok og Klinge Endnu, som forhen, bestandig lære At værne Reden, vort Sprog og vor Ære Hvorfor frygter Bonde=Sønnen for at blive Soldat,
Almuevennen, 1843-04-26
At den simple Soldat bliver behandlet med mere Humanitet paa Marscher og i Feldten i Krigstider finde vi ganske naturligt. Der er noget langt Andet at tage vare, noget langt Andet at sørge for, end denne ængstelige Omhyggelighed for, at ethvert Lem paa Soldatens Legeme indtager sin afmaalte og bestemte Stilling, denne strenge Fordring af selv den ubetydeligste og ligegyldigste Forskrifts punctlige Udførelse, og den for Officerer og Gemene fælleds Fare, fælleds Ære, fælleds Tab, fælleds Møie og Besværligheder maa nødvendig fremkalde en Kjerlighed mellem de Bydende og Lydende, som ikke kan findes i det fredelige og magelige Garnisonsliv, hvor Mange ansee det for deres største Ære at sætte sig i saakaldet Respect hos sine Undergivne. Vi forvente at Christen Christensen vil meddele os sine Erfaringer i saa Henseende. Ogsaa det vil være een af de velsignelsesrige Følger af almindelig Værnepligts Jndførelse, at al vilkaarlig Behandling af Landets Børn vil blive forviist fra Soldaterstanden, som den dog er forviist fra de fleste andre Forhold i Staten, thi da ville Landets Borgere, vel vide at sikkre deres Børn en Behandling, der er den værdig, og da, om ei før, vil man ikke længer behøve at spørge: "Skal Bondens Sønner ved Stok og Klinge Endnu, som forhen, bestandig lære At værne Reden, vort Sprog og vor Ære?"
Almuevennen, 1843-04-26
(Kjøbenhavnsposten.)
Almuevennen, 1843-04-26
En fyensk Godseiers Stemme i Huusmandssagen.
Almuevennen, 1843-04-26
Kjøbenhavns Torvepriser. Løverdagen d. 22de April. Hvede, pr. Td. 5 Rbd. 1 Mk. - s. a 6 Rbd. 2 Mk. - s. Rug, . . . . . . . . 5 – – Byg, 2radet. . . . . 3 – 4 – 12 - - 3 – 5 – 12. bradet, . . . 3 – 2 - 8 - 3 – 3 – 8 - Havre. . . . . . . . 2 – 5 - 8 - - 3 – 2 – - Ærter, gule 4 - 2 - 8 - - 4 - 4 - 8 - graae – – – – – – – Kartofler, . . . . . . 1 – 1 – – - 2 – – – - - Smør . . . . . Fag. 12 - 4 - 8 - 15 – 1 – 8 -. . . . . pr. A - - 1 – 8 - - - - 1 – 12. Flesk, røget... pr. Lü 2 – - - - - - 2 - 1 - grønsaltet. . Æg pr. Snees - - 1 – 3. - - 1 – 5. Bøgebrænde, et Bondelæs 3 – – – - - - 4 – Tørv . . . . dito Talg, . . . . . . pr. La 2 – 5 – – - 3 – - - Hermed et Følgeblad. Af dette Blad udgaaer eet Nummer om Ugen, og som Følgeblad dertil udgaaer Kjøbenhavns Amts LandcommunalTidende", med omtrent 6 Nummere i Qvartalet. Prisen er 3 Mark hvert Qvartal. Man tegner sig for Bladet paa Postcontoiret i Kjøge, hos Dhrr. Boghandlere Meulengracht i Næstved, Bertelsen i Holbek, Vosbein i Hillerød, Wagner i Helsingør, Kancelliraad Hempel og Millo i Odense, Jessen i Svendborg, Thjerry i Nakskov, Gjegengack i Maribo, Berggreen i Nykjøbing paa Falster, den Jessenske Boghandling i Aarhuus, Holm i Horsens, Smith i Randers, Termansen i Ribe, Dhrr. Bogbindere Mehl i Roeskilde og Møller i Slagelse, Hr. Skolelærer Jensen i Ringsted, Dhrr. Kbmd. Gjørup i Storeheddinge, Hald i Frederikssund, Lorentzen i Veile, Præste og Vordingborg Omegn hos Huusmand Peder Hansen i Lundby pr. Præst, Gaardeler R. Ottesen i Fredericia og Skomagermester N. Hansen i Rudkjøbing. J Kjøbenhavn hos Redacteuren, Klædeboderne Nr. 101, 2den Sal i Sidehuset, hvor Bidrag til Bladet ogsaa indsendes. Trykt i det Brünnichske Bogtrykkeri.
Almuevennen, 1843-05-01
Kjøbenhavns Amts Landcommunal-Tidende. Nr. 22. Følgeblad til "Almuevennen" Nr. 7, 1843. Udgiver og ansvarlig Redacteur J. A. Hansen, forhen Borger i Fredericia.
Almuevennen, 1843-05-01
Forhandlinger i Herstedøster, og vester Sogneforstanderskab. (Sluttet.)¬
Almuevennen, 1843-05-01
J Anledning af, at Beboerne af Roeskildekroe og Rodeveirmølle først efter Amtets Kjendelse havde beqvemmet sig til at udrede det dem ifjor paalignede Bidrag til Fattigvæsenet af deres Næringsvei, hvorhos Amtet dog havde henviist til et kommende Forstanderskab, fandt man sig forpligtet til at tage denne Sag under nærmere Overveielse. Sognepræsten opgjorde da en Beregning over hvad 1 Td. Hartkorn her i Sognene har at yde til Fattigvæsenet, hvilket beløb sig til 1 Rbd. 30 sk., naar Alt beregnedes i Penge. Naar man nu anslog 1 Td. Hartkorns Værdie ved Salg til i det Høieste 1000 Rbd. hvis Rente, 40 Rbd., maatte ansees som den høieste rene Jndtægt, og dette sammenholdtes med den Nettorevenuesom hine Eiendomme afgive i Forpagtningsafgift, saa befandtes det, at til Exempel alene Gjæstgiveriet i Roeskildekroe, der, saavidt vides, svarer i aarlig Forpagtningsafgift til Eieren 2100 Rbd. maatte komme til, efter hiint Forhold, at svare i Fattigskat 68 Rbd. 87 s. som burde paahvile Eieren, foruden hvad Leieren kunde tilfalde af sin Jndtægt. Men da Forpagterne havde, ifølge deres Contract, overtaget alle Communeafgifter, saa fandt Forstanderskabet, at det vilde falde dem altfor byrdefuldt at udrede en saadan Fattigafgift. Man bestuttede derfor at foretage Paaligningen efter meere moderate Anskuelser, meest med Hensyn til Forpagternes egne Jntrader, forsaavidt man kunde bedømme samme Efter nogen Discution herom blev Sagen ved Stemmegivning afgjort saaledes: med 6 Stemmer imod 3 at
Almuevennen, 1843-05-01
Gjæstgiveriet i Roeskildekroe skulde udrede 8, Brænderiet sammesteds blev eenstemmig ansat til 10. Rødeveir, mølle ligeledes eenstemmig til 8; Bageriet sammesteds ligemaade til 3, og Eieren af Veirmøllekroen, J. Jacobsen, med 6 Stemmer mod 3 til 7 Rbd. for indeværende Aar. Ved dette som ved alle de foregaaende Moder vare samtlige Forstanderskabets ordinaire Medlemmer tilstede, Politimesteren havde hidtil ikke fundet sig foranlediget til at tage Sæde i Forsamlingen.