Den Vest-Sjællandske Avis, 1816-10-29
(Fortsat) De offentlige Tidender bebude forresten ikke mange Nyeheder fra Hofferne; Prinds Poul af Würtemberg, Kongens anden Søn, som har opholdt sig en Tid udenfor Landet, og sidst et Aar i Paris, kom tilbage til Ludvigslyst den 28de September, men endnu samme Aften tilsendte Hs. Kongl. Fader ham den befaling, at begive sig til Mergentheim, hvor han lever med sin Gemalinde meget indgetogen. Prinds Gustavson er den 12te October kommen til Frankfurt. – Paa Kongen af Sverrigs Fødselsdag den 7de October, har Bankens Deputerede i en offentlig Audients overleveret Kronprindsen de 4 Guldmedailler, som ere prægede, i Følge en Beslutning af Rigsstænderne. Grev Gyllenborg holdt derved, i Spidsen af Deputationen, en Tale, hvori han sagde: at den første af disse Medailler var bestemt til Erindring om deres Majestæters Kronningsdag, paa hvilken Sverrigs Selvstændighed blev befæstet; de to af dem vare helligede Kronprinds Carl Augusts Erindring, og Nationens Sorg over hans Død, og den fierde Medaille var præget til Minde af Hs. Kongelige Høiheds Valg til Kronprinds. Han udbad sig nu paa Deputationens Vegne, at disse Medailler maatte af Kronprindsen blive overleverede til hans Gemalinde. Hs. Kongelige Høihed besvarede denne Tale i meget naadige Udtryk, og lovede at skulle sende disse Medailler til sin Gemalinde, hvis Sundhedstilstand var Aarsag til at hun maatte opholde sig udenfor Fødelandet og adskilt fra sin Mand og sin Søn, – Hoffet fra St. Helen har intet muntert Udseende. Man skriver fra Øen under 30te August: at Napoleon er sielden i godt Lune, at den Boelig og de Møbler han fik fra Engelland behagede ham meget, men at Glæden vil snart være forbie; at kun Fremmede vil herefter finde Fornøielse i at tale med ham, at de giøre sig al muelig Umage for at faae ham at see, at han ogsaa taler ret gjerne med dem, men at han faaer ikke meget Nyt at vide af dem, da det er dem saa strengt forbudt at at tale derom. Det var meget bedre for ham, skriver man videre, dersom han var ganske allene, saa vilde han bedre finde sig i sin Stilling, meere indlade sig med de Engelske, som har Opsyn med ham, og hurtigere forglemme hvad han før har været; men det franske Følge han har omkring sig, holder Keisertankerne vedlige hos ham. Med Gouverneuren, Sir Hudson Lowe, er han allerede bleven neens, og de allierede Magters Commissarier, har han slet ikke seet, da han vil blot modtage dem, som private Personer. Den franske Commissair, Hr. v. Montschenu, melder derfra, at Bonaparte har budt ham til Bords; men at han ikke har modtaget Jndbydelsen. Bonaparte, skriver han, bliver overordentlig corpulent, skriver hver Dag en 4 til 5 Timer og giør sig flittig Bevægelse i det Distrikt, som er ham anviist. Andre Efterretninger fra St. He leng fortælle, at Napoleon finder sig meget godt i sin Forfatning, at han rider meget og saa stærkt, at hans Vagt og Betientere kunne knap følge ham, at han er meget frisk og i godt Lune, og at han trøster sig ved en Sang som lyder saaledes: Hver Øe er et Fængsel og Havet dets Væg, Du Englands Regent er en Fange som jeg Humeuret er sagtens afvexlende; er det sandt hvad et engelsk Blad fortæller, at Napoleon skal nyelig have faaet Efterretninger fra sin Gemalinde; at en Haarlok af hans Søn skal være bleven ham tilsendt, og at Glæden var saa stor paa St. Helene, der blev givet en Festdag til alle hans Betientere, saa sees deraf, at ogsaa Glædens Soelstraaler kunne trænge ind imellem St. Helenas Biergtaager. Prinds=Regenten af Engelland har sendt Admiral Cockburn, den forrige Gouverneur paa St. Helena, til det franske Hof med den Protokoll, som han har ført over sit Opsyn med Rapoleon og sine Samtaler, med ham. Det er Skade at det er et gammelt Bud, at man skal have sine Øine fra andres Protocoller.