Aalborgs Stifts Adresseavis, 1820-11-18
Storkantsleren holdt den 2den Novbr. en Tal i Overhuset, der aandede fuldkommen Overbeviisning om, at Dronningen er skyldig. Han recapitulerede alle ikke giendrevne Vidnesbyrd, lagde især Vægt paa den Omstændighed, at Bergami, der var sin høie Herskerinde saa store Forbindtligheder skyldig, ikke selv viste sig der som Dronningens Forsvarer, og erklærede sig endelig aldeles overtydet om, at Dronningens Ægteskabsbrud med Bergami er fuldkommen beviist. Han sluttede med følgende Ord: "Med Harme har jeg hørt Dronningens Advokatter kaste om sig med Trusler og store Ord. Det er førstegang i hele min Embedstid, jeg har maattet høre sligt et Sprog. Man gar blandt Andet Eders Herligheder at forstaae, at De, hvis De fandt Dronningen skyldig og fordømte hende, sandsynligviis vilde have afsagt Deres sidste Dom. Saadan Tale fortiener ei at ændses. De sidde her som Deres Medundersaatters Livs, Æres og Friheds Forsvarere og fortiente ei at beklæde Deres Sæder, hvis Partiskhed, kunde lede Deres Domme. Hvad mig selv angaaer, da vil jeg til mit sidste Aandedræt tilraabe Dem: Værer retfærdige og frygter Jntet, (Lydeligt bifald).- Heftigt angreb derpaa Lord Erskine Straffebillen mod Dronningen. Ham syntes alle mod Dronningen fremførte Vidnesbyrd for utilstrækkelige til, at bevise hendes Brøde. Ogsaa fandt han, at hendes Majestæt gjerne kunde sove under eet Telt med Bergam i al Uskyldighed. Han tog sig Sagen saa heftigt, at han midt i sin Tales rivende Strøm pludselig blev maalløs og nogle Minuter efter, som det lod, faldt lipløs til Jorden. Det gjorde overordentlig Opsigt. Alle Pairs reiste sig; Man forlangte koldt Vand og slog alle Vinduerne op. Lord Liverpool og Storkantsleren varede Første, der ilte at ophielpe den ædle Lord. Han var bleg som et Liig og blev af adskillige Pairs udbaaren af Salen. Efter kort Tids Forløb vendte Roligheden igien tilbage. Grev Lauderdale fortsatte nu Debatten og erklærede sig fast overbeviist om, at det ved Vidnesbyrdene saavel for som imod hendes Majestæt tydeligen er lagt for Dagen, at hun er skyldig at dømmes som Ægteskabsbryderske. - Næste Dag aabnede Grev Grosvende Debatterne og paastod, at alle Vidnerne mod Dronningen vare falske, paa det varmeste antog han sig hendes Sag og forsvarede hendes Uskyldighed med al den Heftighed, der stod til hans Tieneste. Saaledes vedvarede Debatterne vexelviis for og imod. Lord Liverpool var den Sidste, der talte og han stemte for Straffe billen. Han sluttede med de Ord: "Jeg advarer Dem, Mylords, for de følger, som vist ikke ville udeblive, hvis De erklære Dronningen uskyldig. Det vilde være en sand Triumph for Brøden. Jeg beder Himlen lede Deres Hierter, at De her dømme rettelig mellem Dronningen, Folket og Kongen." Huset fordagedes, uden at komme til nogen Beslutning. - Klokken halvtolv næste Dag meldtes, at Dronningen selv vilde indfinde sig i Overhuset. Kl. 1 kom hun, ledsaget af Lady Hamilton, i sin Stadsvogn. Hun var uden følge. Soldaterne gjorde hende alle militaire Honneurs og Musik korpset spillede den sædvanlige kongelige Hilsen. Sir Thomas Tyrwsitt modtog hende ved Vognen og førte hende i det for hende indrettede Værelse. Her blev hun til Kl. to og her standse for idag Efterretningerne om denne Ulykkens Proces.