Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1812-07-11
Nu kom Commissionairen løbende med en Sed deel, som han lod mig underskrive og forsikkrede mig at han allerede var buden 500 Rdlr. Avance paa Campeschetræet, men at jeg for Himlens Skyld ikke maatte sælge det førend i Morgen. Gjør Du, som Du vil, bedste Ven, sagde jeg, "det forstaaer Du bedre end jeg. - Næste Dag gik jeg igjen paa Børsen. Commissionairen om stre løbende hen til mig og spurgte, om jeg vilde sælge mit Campischetræ for 70 Rdlr. pr. 100 Pd., saa vil Manden, der har solgt mig det, kjøbe det tilbage igjen. "Lad stryge, sagde jeg, en Fugl i Haanden er bedre end ti i Luften." Jeg havde nu profiteret 160 Rd. "Nu maa vi strax kjøbe noget igjen," sagde Commissionairen. "Hvad skal det være, spurgte jeg. "Candis, svarede han, det er de nu reent gale efter. Jeg har just et lille Partie af 6000 Pd. til 19 Mk. Pundet paa 4 Maaneder." "Jeg beholder det," sagde jeg. Da jeg næste Dag igjen kom paa Børsen bød Commissionairen mig 20 Mk. Lad stryge, sagde jeg, een Fugl i Haanden er bedre end ti i Luften og puttede mine 1000 Rdlr. i Lommen. Saaledes gik det hver Dag, og inden vi vidste et Ord deraf havde jeg vundet mine 2000 Rdlr. Jngen var gladere end min Kone, Hun kjøbte sig strax for 500 Rdlr. Stads og blev saa tam som en Tæve kat. Nu tænkde jeg ved mig selv, Fanden skal være Bundtmager, og sye Skindpeltse for Spekhøkere og Huer for Spradebasser, naar man kan vinde saa meget paa saa let en Maade. Min Commissionair raadte mig at slaae et Par dygtige Fluer med eet Smæk og kjøbe et Partie Varer, som jeg kunde have Godt af mit hele Liv, og foreslog mig at kjøbe 30,000 Pd. Candis til 21 Mk. Pundet, da han vilde indestaae mig for, at Candis inden i Morgen gjeldte 24 Mk. Kun Courage, Mester Gert, sagde Commissionairen, det gaaer nok. "Jeg tager de 20,000 Pd., sagde jeg Jeg troede nu fuldt og fast at jeg havde skudt Papegøien og at jeg allerede havde mine 20,000 Tomark i Lommen og drømte hele Natten ikke om andet end Candis. Da jeg næste Dag kom op paa Børsen igjen, og spurgte Commissionairen hvorledes det gaaer, gjorde han et langt Ansigt og sagde: "sidt stille, men det kommer nok igien; da jeg Dagen derefter kom derop igien, sagde han: i Dag er det flant med Candis, de vil ikke have andet end Sirup, og da jeg tredie Dag kom derop sagde han: i Dag er det igjen flant med Strup, nu vil de ikke have andet end Riis - ja gid de maatte faae det, de Skabhalse, om holde saadant Huus, sagde jeg, som var bleven arrig over at ingen vilde give mere end 19 Mk. for min Candis. Kjøbmanden, der havde solgt mig den, sendte nu det ene Bud efter det andet, for at lade mig vide, at jeg skulde modtage min Candis og betale ham dens Beløb 70,000 Rdlr. Budet blev grov og næsviis og truede med at stevne mig, hvis jeg ikke gjorde Rede og Rigtighed for mig. Men nu blev jeg gal i Paryken. "Hils han sin Herre, min Ven, sagde jeg, at jeg arbeider for at fortjene noget, men ikke for at tabe; at han ikke maa troe at jeg er nogen Nar; at jeg holder mig til Commissionairens Ord, som reent ud sagde mig at man i denne Tid kjøber og sælger uden at betale en Skilling. Vil han være af med sin Candis til 21 Mk. Pundet, saa maa han see hvor han bliver af med den. Jeg eier ingen 70,000 Skilling, mindre 70,000 Rdlr." Nu kom Commissionairen løbende ganske forpustet, og klagede over den store Tort, jeg gjorde ham, og meente at den hele Sag kunde afgjøres, naar jeg vilde udrede Tabet, som kun beløb sig til lumpne 10,000 Rdlr. Hvad, faade jeg, lumpne 10,000 Rdlr., Hør, pakker J jer ikke ned af Troppen, J Erkehalunk, saa lader jeg give jer 10,000 Stokkeprygl paa jer syndige Nakke, og saa kan J siden see til, hvorledes J kan narre andre Folk. Commissionairen smurte Haser, og hvad der nu skal blive af Sagen veed jeg ikke. Deres ærbødige. Gert Bundtmager.