JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Jyllandsposten, 1838-11-12
Udtog af Forhandlingerne ved Provindsialstænderne for Nørrejylland. Af Stændertidendens anden Række. (Sluttet.) Nr. 42.
Jyllandsposten, 1838-11-12
Sagen angaaende Landvæsenscommissair Wulffs Forslag om Forandring i Plakaten af 25de Febr. 1837, betræffende Stutteriebesigtigelser og Præmieuddelinger. Forsamlingen har Jntet imod, at alle Racer tillægges lige Fortrin; men da Plakaten af 25de Februar 1837 tildeler de Hopper, som frembringe Føll, faldne efter Blodshingster, de høieste Præmier, saa ønsker den med 36 Stemmer for og 12 imod:
Jyllandsposten, 1838-11-12
At Hoppepræmierne maae vorde uddeelte uden Hensyn til, om Føllene ere faldne efter Fuldblod, Halvblod eller andre Racer, naar kun Føllene af de Hopper, som tildeles første Præmie, ere faldne efteren Hingst, som er erkjendt værdig til første Præmie, og af de øvrige efter en som stutteriedygtig antagen Hingst. Forsamlingen indstiller med 34 Stemmer for og 14 imod At Stutteriecommissionerne fremtidig maatte bestaae af Amtmanden som Præses, af tvende Kongelige Commissairer, der udvælges af den Kongelige Stutteriedirection, og tvende af Amtmanden, til hvert Besigtigelsested udnævnte saakyndige Landmænd, hvoraf den ene af Bondestanden. Forsamlingen indstiller med 43 Stemmer for og 5 imod; At det, som forhen i Almanakken maa vorde bekjendtgjort, paa hvilke Dage Stutteriebesigtigelserne foretages. Forsamlingen indstiller med 40 Stemmer for og 8 imod: At Brændejernet, som hidtil, maa stemple de belønnede og for stutteriedygtige erklærede Hingster og Hopper. Forsamlingen indstiller med 37 Stemmer mod 11 At Præmierne ved Stutteriebesigtigelserne ophøre efter de bestemte 6 Aars Forløb, under Forudsætning af, at Deres Majestæt til samme Tid vil lade Præmierne til Væddeløbsbaner indgaae, saafremt derimod Præmierne til Væddeløbsbaner vedblive i længere Tid, at da ogsaa Præmierne til Stutteriebesigtigelserne maatte vedblive ligesaa længe som hine. Og endelig indstiller Forsamlingen med 46 Stemmer for og 2 imod:
Jyllandsposten, 1838-11-12
At en af de Commissairer, Stutteriedirectionen udnævner, maatte for de Tilstedeværende tydelig udhæve de belønnede Dyrs Fortrin og Mangler, og i Særdeleshed den belønnede Hingste, mod de andre fremstillede, som ei belønnes. Nr. 43.
Jyllandsposten, 1838-11-12
Sagen angaaende Oberst Brocks Forslag om Tallotteriets Ophævelse.
Jyllandsposten, 1838-11-12
Committeens Jndstilling gik ud paa: 1) At Tallotteriet maa vorde ophævet, saasnart Finantsernes Tilstand har forbedret sig saameget, at Jndtægten af det kan undværes. 2) At til et Forsøg den laveste Jndsats strax forhøies fra 1 Mk. til 3 Mk. 3) At ingen nye Collectioner blive oprettede i de Byer, hvor fortiden ingen Collecteurer ere ansatte. Forsamlingen tillader sig, med 38 Stemmer mod 7, allerunderdanigst at indstille til Deres Majestæt, 1) At Tallotteriet maa vorde ophævet, saasnart Finantsernes Tilstand har forbedret sig saameget, at Jndtægten deraf kan undværes: og med 27 mod 18 Stemmer; 2) At til et Forsøg den laveste Jndsats strax maa forhøies til 3 Mk.; samt med 37 mod 8 Stemmer: 3) At ingen nye Collectioner blive oprettede i de Byer, hvor fortiden ingen Collecteurer ere ansatte. Nr. 44.
Jyllandsposten, 1838-11-12
Sagen angaaende Laurits Borbergs Forslag om Oprettelsen af et Fyr paa Hanstedholmen.
Jyllandsposten, 1838-11-12
Da Forsamlingen antager, at det for Seiladsen er af stor Vigtighed, at der anbringes et Fyr paa Vestkysten af Jylland, og at dette, anbragt paa Hanstedholmen, kunde stifte størst Nytte, tillader den sig, efter eenstemmig Beslutning, allerunderdanigst at petitionere om: At der paa Hanstedholmen i Thisted Amt maatte anbringes et Fyr. Nr. 45.
Jyllandsposten, 1838-11-12
Sagen angaaende Proprietair Nyholms Forslag om Offentliggjørelse af Regnskaberne for Amtsrepartitionsfondene. Forsamlingen indstiller allerunderdanigst, med 45 Stemmer imod 1, at Deres Majestæt allernaadigst vilde befale At en summarisk Extract af de aarlige Regnskabet for hvert Amts Repartitionsfond, som maatte vise Fondets Jndtægter og særskilte Udgifter i det forløbne Regnskabsaar, og tillige opgive Fondets Beholdning og de Samme paadragne men ikke passerede Udgifter, ved Trykken maatte bekjendtgjøres for Amtsrepartitionsfondets Regning; samt at et Exemplar af det trykte Regnskab maatte tilsendes hver Sognefoged, og nogle circulere mellem Godseierne gyndelse med Regnskabet for Aaret 1838. Nr. 46.
Jyllandsposten, 1838-11-12
Sagen angaaende Kammerraad Aagaards Forslag om Udvidelse af den Hobroe Kjøbstad tilstaaede Toldstedret. Forsamlingen har, med 46 Stemmer mod 2, besluttet herved allerunderdanigst at petitionere Deres Majestæt om: 1) At den de Handlende i Hobroe ved allerhøieste Resolution af 29de November 1837 tilstaaede Rettighed til, at lade de over Mariager indkommende Varer undersøge og fortolde i Hobroe, maatte udvides til ligeledes at gjælde for de ikke stempelpligtige Varer, som de modtage over Aalborg og Randers, naar Emballagen tilsteder behørig Forsegling og Plombering; og med 44 Stemmer mod 4.2) At disse Handlende allernaadigst maatte tilstaaes fuldstændig Creditoplagsret efter Forordningen af 1ste Februar 1797. Ligesom Forsamlingen, ifølge den, med 41 Stemmer mod 7, tagne Beslutning, i lige Underdanighed henstiller: Om det maatte behage Deres Majestæt at lade undersøge, hvorvidt der kunde tilstaaes de Handlende, i Hobroe Ret til Transitoplag. Nr. 47.
Jyllandsposten, 1838-11-12
Sagen betræffende Procurator Seidelins Forslag om Modification i de ved Frogn. 6te April 1832 for Kjøbstæderne givne Bestemmelser og Afskaffelsen af halmukkede Tage. Forsamlingen tillader sig allerunderdanigst med 36 Stemmer mod 12 at indstille til Deres Majestæt: At det tillades Eiere af Bygninger, hvori intet Jld sted findes, fremdeles at tætte Tagene paa disse med Halmdukker, indtil saadanne Tage underkastes en Hovedreparation, hvorved det da skulde være Pligt at borttage Halmdukkerne og forsyne Tagene med Underskjelling. Nr. 48.
Jyllandsposten, 1838-11-12
Sagen betræffende Auditeur Roulunds Forslag angaaende Grændserne for Politiets Myndighed til Huus inqvisition. Forsamlingen tillader sig i dybeste Underdanighed at petitionere Deres Majestæt om: At lade udarbeide og forelægge Stænderne Udkast til en Lov, der bestemmer betingelserne for og Formerne ved enhver af Justitien eller Politiet foretagende Huusundersøgelse. Nr. 49.
Jyllandsposten, 1838-11-12
Sagen angaaende Overkrigscommissair Christensens Forslag om Forandring i Lovgivningen og skadeligt Vands Afledning og Procurator Petersens Forslag om Afbenyttelse af Vand. Forsamlingen tillader sig allerunderdanigst at indstille: At en Lov maatte emanere angaaende de Rettigheder og Forpligtelser, som i Tilfælde af Tvist bør gjælde, naar skadeligt Vand attraaes afledet fra en Mands Grund, og naar Vand agtes benyttet til Hermed sluttes Stændertidenden. Jordafgrødens Forbedring; dog saaledes at den hidtil gjældende Lovgivning med Hensyn til Vandets Afbenyttelse for de matrikulerede Vandmøller, de concessionerede Fabriker, som drives ved Vand, og de matrikulerede Fiskergaarde, som have Ret over Midtstrømslinien, bliver uforandret; samt. At Forsamlingen maatte vorde forelagt et dertil sigtende Udkast, ved hvis Udarbeidelse de forbemeldte Forslag samt Committeebetænkningen maatte blive afbenyttede. Nr. 50.
Jyllandsposten, 1838-11-12
Sagen angaaende Forligelsescommissair Kolbyes Forslag, om en forandret Jnddeling af Lægedistricterne. Forsamlingen tillader sig allerunderdanigst at indstille med 42 Ja mod 1 Rei: 1) At, naar Districtslæger i Fremtiden udnævnes, disse da forpligtes til at finde sig i de Jndskrænkninger og Udvidelser, som maatte være en Følge af Lægedistricternes Forandring. Med 29 Stemmer mod 14 attraaer Forsamlingen: 2) At Deres Majestæt allernaadigst vilde befale Undersøgelser anstillede om, paa hvilke Steder nye Lægedistricter kunne behøve at etableres, og hvorledes disse hensigtsmæssigst kunne besættes med Læger, saaledes, at de nye ansættende forpligtes til at tage Bopæl omtrent midt i deres Districter, samt at disse Læger ved Hjælp af Gage, Praxis og Emolumenter kunne antages at faae et taaleligt Udkomme, dog uden at de Districtslæger, som allerede ere ansatte, skulle lide Afgang i deres Embedsindkomst. 3) At to nye Districtschirurgikater snarest muligt maatte oprettes i Jylland i Midten af det Stykke, som omgives af Veile, Colding, Ribe, Varde, Ringkjøbing, Holstebroe, Viborg, Skanderborg og Horsens. Nr. 51.
Jyllandsposten, 1838-11-12
Sagen angaaende det fra endeel Præster i Viborg Stift, indgivne Andragende betræffende Offers Afskaffelse i Kirken og dets Forandring til Præstepenge m.m. Da Sagen derefter blev sat under Afstemning, blev den første Deel af Justitsraad Fielstrups Amandement for kastet med 34 Stemmer mod 12, og samme Amendements anden Deel bortfaldt som Følge deraf. Tobaksfabriqueur, Funders Jndstilling blev forkastet med 30 Stemmer mod 16. Committeens Jndstilling bleve ligeledes begge forkastede med 29 Stemmer mod 17. Der blev som Følge deraf ikke nogen Petition at indgive i denne Sag. Nr. 52.
Jyllandsposten, 1838-11-12
Sagen angaaende Etatsraad Brink-Seidelins og Oberst Brocks Forslag til Kjøbstædernes Beskyttelse i deres fortrinlige Rettighed til Haandværksbrug. Nr. 53.
Jyllandsposten, 1838-11-12
Sagen betræffende Udkast til en Forordning for Danmark angaaende Jndførelse af en Skyldsætning af Jordeiendomm m.v. Nr. 54.
Jyllandsposten, 1838-11-12
Sagen angaaende Udkast til en Plakat, hvorved bestemmes en foreløbig Bekjendtgjørelse af Resultaterne af den nye Matrikul for Danmark m.v. (Resultaterne af disse 3de sidste Sager tilligemed de afgivne Commiteebetænkninger over 1) Landvæsenscommissair Wulffs og Møller Tøstesens Forslag om Consumtionens Ophævelse og Brænderiernes Frigivelse, og 2) Stiftsprovst Halds Forslag om Midler til Forebyggelse af Løsagtighed, kunne, formedelst deres Bidtløftighed, her ei meddeles.)
Jyllandsposten, 1838-11-19
Filands Fyen. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Nr. 40. Mandag den 19de Novbr. Maa trykkes. Fleischer. Fortjener en saadan Daad et en Mindesteen?
Jyllandsposten, 1838-11-19
J Følelse af Foranstaaende er det, at ogsaa jeg tillader mig at henlede mine Landsmænds Opmærksomhed paa Niels Ebbesens Stordaad, i den sikkre Overbeviisning, at ret Mange ville med mig føle varmt for dette Fædrelands-Anliggende og beredvilligen offre en Skjærv paa Fædrelandets Alter til Oprettelsen af et værdigt Monument for Danmark Befrier. Da vi nu netop leve i en Tid, da Ordene Folkefrihed og Dansk hede ofte gjenlyde i Tale og Skrift, haaber jeg at dette skulde være et Ord talt i den beleilige Tid, saameget mere som nu Randers har en passende Plads til et saadant Monument, da den forrige Slotshave er forandret til et rummeligt Torv.
Jyllandsposten, 1838-11-19
Det gjelder kun om, at det 5te Aarhundrede ei ogsaa skulde henrinde, uden at der skulde blive reist et passende Hædersminde for Helten, og det er derfor mit inderlige Ønske, at nogle Fædrelandsvenner ville sammentræde og gjøre de fornødne Skridt til Udførelsen, af dette Anliggende.
Jyllandsposten, 1838-11-19
Bladets ærede Læsere kunne vi herved over Anm. bringe den særdeles kjære Efterretning, at vor store Mester, Konstneren Thorvaldsen har havt den sjeldne Godhed mundtligen at yttre for Bladets Redacteur, at han var villig til, uden Erstatning, at udføre Niels Ebbesens Statue, som han fandt en Gjenstand i høi Grad værdig taknemmelige Efterkommeres Erindring. Vi nære nu det Haab, at en Forening af formaaende Mænd ville sammentræde for at bevirke den Subskription indledet, der kunde afholde de paa selve Modelleringen m. m. løbende Omkostninger, ligesom vi finde os tilskyndede til, ifølge Konstnerens Anmodning, offentligen at udbede os af vore ærede Medborgere Underretning meddeelt, om og hvorvidt det skulde være Nogen bekjendt i Jylland eller andetsteds, at noget Portrait af Niels Ebbesen endnu skulde existere. Enhversomhelst Oplysning, som da uopholdelig bedes meddeelt, modtages med største Taknemmelighed.
Jyllandsposten, 1838-11-19
Forandring af denne Haarfarve har her i Danmark kun fundet Sted med Afkommet af de, for circa 100 Aar siden under Kong Christian d. 6te fra det Würtembergske indførte, hvide Hjorte, der i stor Mængde antræffes i den jægersborgske Dyrehauge ved Hovedstaden. For Zoologen og Jagt-Dilettanten vil det derfor være af største Jnteresse at erfare, at der for circa 14 Aar siden fandtes et hvidbroget Raadyr Hvorfra dette hvide Raadyr er kommet, veed Jngen. Vel fortæller Rygtet, at i de samme Aar, som dette sjeldne Dyr første Gang blev seet, opholdt en hvid Geed sig i Svensbye, tæt ved Sæbyelunde, hvorfra den ofte løb ind i Skoven, og man antager, at dets Par ring med den almindelige Raae skal have frembragt dette hvide Afkom. Jhvorvel nu denne Forklaring kun kan ansees for en Fabel, er og bliver det dog stedse en ubegribelig Opgave, hvorledes dette hvide Raadyr eneste i Danmark – paa eengang midt i Jyllands Skov springer frem som af Jntet. (Cervus capreolus) i Søebyelunde paa Grevskabet Frysenborg, hvis Afkom senere har forplantet sig med mange Variationer.
Jyllandsposten, 1838-11-19
J den tilstødende Sall Skov udmærke sig blandt flere brogede Dyr for Tiden en stolt Buk, blisset og hvidbroget, – en Raae med skinnende Blis og fire hvide Løb (Been) - og fremfor alle en 1835 tillagt, snechvid Raae med røde Øren og Nakke samt en lille Plet over Lænden, der i Aar ledsages af et ligesaa skjønt Lam, i Farve og Aftegnieg ganske liigt Moderen. Begge ere saa taalige, at man i Almindelighed kan gaae dem temmelig nær. Forrige Aar havde hun 2de Lam af sædvanlig Farve, hvoraf det ene, en Buk, endnu i Foraaret fulgte hende, hvilket for saavidt er mærkeligt, da dette ikke pleier at være Tilfældet længere end omtrent i 8 Maaneder. Vel skal der tidligere være antruffet Raadyr i Tydskland, hvis Farver have varieret i det hvidlige og Andres i det sorte, men et saa prægtigt Dyr med saa akkurat Aftegning til den hvide slanke Krop, er næppe blevet seet nogensteds før.
Jyllandsposten, 1838-11-19
For et Par Aar siden indfangedes 2de brogede Dyr, som af Eieren, Hr. Grev Frys, tilsendtes Hertugen af Augustenborg, der er en stor Elsker af slige Rariteter; dog indtraf det Uheld, at disse døde paa Reisen, kun i en Miil Afstand fra deres Bestemmelsessted. Den Dag og Nat fortsatte Kjørsel med sammenbundne Been kunde de ventelig ikke taale. Deres Jndfangning var forbunden med utrolig Møisommelig hed. Skoven blev nemlig omspændt med Klappere, som stedse fremrykkende formindskede Kredsen indtil denne var aldeles tætsluttet. Skovens letbenede Sønner vidste imidlertid Raad midt i Fortvivlelsen, idet de farende om i Kredsen skal have givet 4 a 6 Alen høie Spring op over Klapperne, hvilket ind og disse den Angst, de selv befriede sig for. Mange gjentagne Forsøg bleve nu anstillede, som stedse fik samme Udfald. Bønderne, som saaledes skulde danne Muren, befrygtede tilsidst, at Dyrene istedetfor at springe over dem vilde springe paa dem, indtil man omsider faldt paa at jage dem ud i den Skoven tilgrændsende Søe, hvor de, hvorvel gode Svømmere, lettelig lode sig fange fra Baadene. Senere har Hertugen erholdt en blisset broget Buk Denne blev som spædt Lam indfanget og vænnet til at die 2de Faar, hvoraf et, hver halve Dag, i dette Øie med blev indsat til den. Med disse var den saa fortrolig at, da den engang var sluppen ud i der Frie, lykkedes det at indfange Bukken igjen, ved at vise den et af Faarene, som den da glad fulgte i Jndelukket. At disse sjeldne Dyr særdeles fredes, er en Selvfølge.
Jyllandsposten, 1838-11-26
ykkende Viden. Udgivet af et Selskab. Redigeret af C. G. Clausen. Nr. 4. Mandag den 26de Novbr. Maa trykkes. Fleischer. Danskhed. Dette er maaskee et nyt, eller et fornyet Ord; men det har en gammel bemærkelse; men denne er nærved at være forældet, og trænger derfor til en Fornyelse, en Foryngelse. - Længe nok, alt for længe er der arbeidet paa at udslette det gamle Præg. Og det er ikke Fremmede allene, men fuldt saa meget vore Egne, som have lagt Hænder paa dette jammerlige Værk. Dansk Dragt blev omskaaren, eller hensmidt til Bonden. De andre Stænder, de der kalde sig de høiere, ombyttede Kofte og Broge med franske Eenspænderkjoler og tydske Pludderbuxer. Man brændte sit naturlige Haar, og gjorde et Storkerede deraf, eller man hængte derover en grundmuret Paryk, og bestrøede den med Meel. Man hentede italienske og franske Spindelvæve, og drog dem over sine Been, der heraf fik passende Navn af Porcellinsbeen. Kunde Kvinderne være klogere end deres Halvmænd, De opbyggede Pyramider paa deres Hoveder, og Fængsler og deres Kroppe, Bastioner om deres Hofter, og Stylter under deres Hæle. - Men det var langt fra ikke nok: det danske herlige Modersmaal. foragtedes som Pøbelsprog, og henslængtes, ligesom de danske Klædemon, til Almuen og Tjenestefolk. Man sprekkede tydsk og parlerede fransk, løst og fast, og naar et adeligt Par skulde copuleres comme il faut, maatte Præsten vie dem paa Fransk. Embedsclassen, de Lærde, havde samme Sygdom morbus peregrinus - men med andre Symptoner: deres delirium yttrede sig i Græsk og Latin, og denne Sygdom er endnu her endemisk og af haardnakket Natur. Folk, som ellers tale godt Dansk, kunne stundom i 5, 6 Timer ikke faae et dansk Ord frem, men snakke Latin saa Sveden triller ned af dem. Men det var ikke nok dermed. Endogsaa vore Lege og Forlystelser skulde ombyttes med fremmede. Vi kjende ej engang mere vore Oldtids=Dandse - maaskee den færøiske hører til disse; men vi have havt polske Dandse, tydske Valtser, franske Dandse, engelske Dandse, scotske Dandse. Vi lade vore Børn oplære til fransk Cotillon, irlandsk Paddy, spansk Fandango og italiensk Molinasco. Men det er ei heller nok, at vi træde alle disse udenlandske Dandse, vi maae ogsaa have Maskerader, i hvilke vi repræsentere alle Folkeslag paa Kloden. Men dette er ikke heller nok, at vi ere andre Nationers Abekatte – menneskelige Abekatte; vi ville ydermere være Abekatte i anden Potents, vise os som Ourangoutanger, Strudse, Kalkuner, osv.; hvilke Abekattestreger koste ti Gange saameget som en feed Kalkun.
Jyllandsposten, 1838-11-26
Det er historisk: at der i denne Konges Tid ere gjorte mange og lange Skridt tilbage fra de nye Daarligheder, og fremad til fornyet Folkelighed. Det er historisk: at denne Gjenfødelse er begyndt og fortsat ligesaavel af Kongen, som af de fædrelandssindede blandt Folket. Men Fortsættelsen er standset; og enhver Standsning er en Tilbagegang. Store og stærke Folkeslag kunne langt længere ustraffet tillade sig saadanne Daarligheder; men Straffen undgaaes ikke, fordi den udhales. Den begynder indvendigfra, naar derimod smaae Nationer først føle den udenfra. Vide vi, hvor snart den vil komme? eller hvorfra, Vaagner derfor op, Danske, hvis J ellers ønske at beholde og efterlade dette Navn til Eders Efterkommere. Ak, der ere saa Faa, der vække og ak og vee, der er Jngen, som svarer. Gaae de da Alle og rode i deres Agre, og prøve deres Øxne, og øve deres Kjøbmandskab, Eller staae de allene op forat lege? – Kamplege skulle J lege, at J kunne være beredte, naar Tiden kommer, Stoler ikke paa fremmede Venner, som vil kunne drikke Dus med Eder i Eders eget Blod, Stoler ikke paa fremmede Beskyttere, der vil kunne faae isinde at lægge Eder Bidsel i Munden, og Sadel paa Ryggen, Men om dette skeer, da seer til, om J kunde trøste Eder med et: "Det havde vi ikke tænkt. S. S. Blicher.
Jyllandsposten, 1838-11-26
Jyllandsposten til Dagen. Jdet nærværende Blads Redacteur herved vedkjender sig at være Forfatter til Versene Cimbrens Opfordring, til Thorvaldsen, skulde han ei lade ubemærket, at Dagen. i denne Anledning saalunde udtaler sig i Jyllandsposten, som, hvis han (!) ikke har noget imod det Udtryk, vi ville kalde vor høistærede Samtidige", giver i sit 44de Nummer Cimbrens Opfordring til Thorvaldsen." Ordet Opfordring, nedskrive vi i dette Tilfælde ikke med Behag, da det forekommer os at være under existerende Omstændigheder mindre passende; men Jdeen, som udtales i Versene fortjener Opmærksomhed, og derfor optage vi dem i Dagen."J Anledning af denne bemærkning samt af den Tilfredsstillelse, Dagen senere har udtalt om den Phisterske Spas paa Hovedstadens Theater, at give det Udtryk hvor hvistærede Samtidige, endog nationalt Stempel, skylder Jyllandsposten Dagen" følgende Opmærksomhed:
Jyllandsposten, 1838-11-26
Vor høistærede Samtidige, der traf De just det Rette, som accurat er dette: at jeg er Deres Samtidige, thi passer Facit paa et Haar, naar man kun nøie mærke vil, at vi som begge nu er til Skribenter blev i samme Aar. Ja, hvistærede Samtidige, selv vort Thalias Tempel et nationalt Stempel nys Dem paatrykte Samtidige, dog, mens jeg under med Behag, Deres vakkre Talemaade, hvi fandt Opfordring, ei Naade for Deres Dom - o hulde Dage, Bemærkninger.
Jyllandsposten, 1838-11-26
i Anledning af Artiklen: om Skolelærernes Kaar", i "Jyllandsposten Nr. 41 og 42. At de danske Stænderforsamlinger i deres første Møde, ved en Petition have foranlediget Regjeringen til Fremlæggelse af Udkastet til en Plakat, der gaaer ud paa Landsbye=Skolelærernes Kaars Forbedring, samt at dette Udkast og har havt ikke uheldig Skjæbne i denne Session; dette har med megen Glæde og Tak været bemærket af mangen Skolelærer, idet Standen tillige har troet og endnu troer, at saadan Forbedring baade var billig og havde Folkets Bifald. Der har heller ikke hidtil, saavidt mig bekjendt, viist sig noget Tegn til Opposition denne Sag betræffende, hvilket vel og kunde være Vidne om, at den offentlige Mening ikke havde noget at indvende. Jmidlertid har dog, som nok var at vente, en Stemme hævet sig mod benævnte Foretagende i de oven citerede Nre. af dette Blad. Den ærede Forfatter mener, at Skolelærernes Løn ingenlunde burde forhøies, og støtter sin Mening paa: at Skolelærerens Arbeide ikke fyldestgiør mere, end han faaer; at den Dannelse, han skal erhverve, er saa godt som for Jntet at regne, og at hverken Bekostning eller Dannelse staaer i Forhold til Theologernes; at Regjeringen vil have ham henregnet til Bondestanden, og at han ikke bør leve bedre end den, samt nogle videre Slutninger. Jeg vil forsøge at bringe saameget Lys i denne Sag, som det i Korthed er mig muligt, for om jeg derved kunde bidrage til at benævnte Forfatter, som og Ligetænkende, maatte forandre et Begreb, hvilket jeg formener de urigtigen have opfattet.
Jyllandsposten, 1838-11-26
Forf. tilstaaer rigtignok, at det er et møisommeligt og aandsfortærende Arbeide, og denne Tilstaaelse vilde allerede være ham selv imod, naar han ikke troede med rette at kunne tilføie: "for den, som har lært Mere." Det er altsaa efter Forf. Mening kun et besværligt Arbeide for den, der duer til Andet; jeg synes, at denne Yttring bringer mig en Generation eller længere tilbage i Tiden, da man ofte valgte afslidte Kudske, Tjenere a. a., kort sagt, mange af de Personer, der under andre Omstændigheder egnede sig til Jntet, med hvem Autoriteterne ofte havde et evigt Bryderie, og maaskee dog ikke fik synderligt udrettet. Saadanne Personer, der ikke altid vare vante til den meest ordentlige Levemaade, lode vel tidt Skole være Skole og søgte Underholdning paa behageligere Maade; det er jo da naturligt, at deres Arbeide ei var besværligt eller fyldestgjorde betydelig Løn. Men hvor Skolevæsenet er organiseret som i Danmark nu, der forekommer det mig, mildest talt, besynderligt, naar Nogen vil sige, at Skolelærerens Arbeide er af saa underordnet Betydenhed, at det kan være ligegyldigt, om han derfor erholder tarvelig Næring; og saa er jeg vis paa, at mangen Skolemand, samt den oplyste Deel af Folket, ikke meente eller mener saa, spørg t. Ex. Biskopperne: Plum, Bøisen, Øllgaard, Faber; Seminarie=Lærerne: Barfoed, Birch, Wegener, Plesner og flere.