Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1816-11-26
At vor Skueplads trænger til muntre Stykker, er imodsigeligt; thi hvortil behøvede man ellers at gjentage de, der ere i Brug, saa ideligen, Sørgespillene høre til Dagens Orden, og sjeldent forløber en Uge, hvori man ikke opfører eet eller to. Men hvad skulle vi med den evige Sorg, Hine uophørlige Drabsseener maa jo tilsidst aldeles drabe Følelsen hos Tilskuerne. For en enkelt Gang at see til Alverling et godt Sørgespil, kan være meget behageligt, men at see de selv samme Personer dræbes et Par Gange om Ugen blot ved forskjellige Midler, det kan jo umueligt interessere, især naar dertil endnu kommer, at vi sjeldent have et Ensemble, der kan udføre saadanne Sørgespil til Almeenhedens Tilfredshed. Man har satiriseret over det sjegvartske og wertherske Følerie. Fortjener Scenens uophørlige Besudlen med Blod da ikke samme Revselse? En det vel andet end to Yderlighedspunkter, der berøre hinanden?" 2 Den dramatiske Poeste, siger F. Bacon, som gjør Skuepladsen til en Verden, er, fra Nyttens Side betragtet, ganske fortræffelig, naar den tillige er fornuftig; thi Theatret kan meget forbedre og meget forværre, kuner Forværrelsen i dette Slags meget hyppig, og man forsommer i vore Dage ganske, at tage Hensyn til Forbedringen. (Man lægge Mærke til, at Bacon, Shakespears Landsmand, og Samtidig, skrev dette i hans de augmentes sciennarum 1605, altsaa samme Aar, da hiin udgav King Lear og Combelline. Thi endskjøndt i de nyere Stater den theatralske Forestilling ansees for Goglespil, for saavidt maaskee den ikke en alt for sattriserende og bidende, saa have de Gamle dog agtet meget paa, at den ledte Menneskenes Gemyt til Dyden. Ja, den blev ogsaa af store Mænd og Philosopher betragtet som et harmonisk Jnstrument til at stemme Menneskenes Sind, og vist nok er det fandt, og ligesom en NaturhenFornødent Gjenmæle paa Hr. T. Thaarups Anhang til Ruhs, o. s. v. (Sluming; see forr. No.)Hr. Forf. slutter sine Betragtninger med nogle høist interessente bemærkninger over en Nationalbank og dens hensigtsmæssigste Indretning, hvilke Bemærkninger lede ham til at betragte Rigsbanken fra sine forskjellige Synspuncter. En Nationalbank, mener han, bør være det i Ordets hele Betydning, og fortjener da kun denne Benævnelse, naar Nationen selv vælger dens Bestyrere, og Regieringen, blivende ganske udenfor Sagen, betragter sig som Privatperson, hvorved da Landet forskaffes Styrke og Uafhængighed. Anmeld, er heri fuldkomment af samme Mening som Forf. og troer at burde gjøre her opmærksom paa det aabne Brev, hvorved indbydes til Jnteressentskab i den ny 1791 oprettede Dansk og Norsk Species Banque. Heri hedder det, "at denne Banque skal fortrinligen overdrages Kongens egne Undersaatter, og at naar Banquen af et Jnteressantskab er oprettet og holdes, dette Jnteressentskab selv skal have fuldkommen Frihed til ved Mænd af dets eget Middel, som det selv vælger, at forestaae og bestyre samme til Jnteressentskabets og det Almindeliges Velo. s. v. Da Specier, som det i Jndledningen hedder: "efter Leilighed og Omstændigheder, skulde vorde almindelig Landemynt for samtlige Kal. Riger og Lande," saa er det klart, at denne Bank, overeensstemmende med Lovgiverens Øiemed, skulde været en virkelig Nationalbank, om ikke uheldige Krigsbegivenheder havde tilintetgjort dette skjønne Formaal. Men tillade end Omstændigheder i dette Øieblik ikke, at oprette nogen Speciebank, saa synes dog intet at hindre os i at oprette en Bank, der har det Formaal, tilfælleds med hiin, at den er en Nationalbank, det vil sige: "at Jnteressenterne have fuldkommen Frihed til selv at vælge dens Bemelighed, at Menneskenes Siel staaer mere aaben for Affecterne og Jndtrykkene, naar de ere forsamlede, end naar de ere ene. styrere. At en virkelig Nationalbank snart maatte kunne faae saa meget Jndskud i rede Sølv, at den, i det mindste for en Deel, vilde kunne strax operere med Sølv til Fordeel for Coursen, derom kan der vel neppe være nogen Tvivl. Der er Folk nok, som have staaende unyttigt Sølv, og som de ønskede at gjøre frugtbringende i en Nationalbank. Naar nu en saadan Bank med sin Fond af Sølv forbandt den meest uindskrænkede, Offentlighed, saa vilde snart Crediten hæve sig og med den Landets Velstand stige. Meget kunde vor Handelstand bidrage til dette skjønne Øiemed, naar de ved deres Privatcredit vilde komme Banken til Hjelp. Hvad Forf. siger og Rigsbanken fra S. 146 til 161 er meget gjennemtænkt og fortjener at lægges paa Hjerte. Anmeld, slutter denne Anmeldelse med det Ønske, at Hr. Fs Kaldsforretninger maatte levne ham Tid til at skjænke os den Historie om den danske Handel fra 1750 af, som han har havt i Sinde at udarbeide, da et saadant Skrift fra hans Haand, sikkerligen vilde være af Vigtighed, baade i financiel, commerciel og historisk Henseende. Handelen med alle dens Revolutioner i en Række af henved 70 Aar udgjør en saare vigtig Deel af vort Fædrenelands politiske Historie.