Den Vest-Sjællandske Avis, 1840-07-21
ved forskjellige i bemeldte Kjøbstads og i Horns Herreds Jurisdiction indtrufne Strandings- og Havarie tilfælde. Efterat dette Undersøgelsesforhør, der var voxet op til en betydelig Størrelse, var sluttet og indsendt til Cancelliet, er der under 11te d. M. derigjennem udfærdiget et allerhøieste Commissorium til Assessor Ussing og Procurator Westerbye og yderligere at behandle og paakiende denne Sag, hvorunder sexten forskjellige Personer, deels i Frederikshavn og deels her i Staden, som have deeltaget i Havariemisligheder, blive at tiltale, og af hvilke den suspenderede Lodsoldermand Nissen, efter Forhørernes Udvisende, maa ansees som Hovedmanden. De Bedragerier, som det er oplyst og for største Deelen af de Vedkommende tilstaaet at der have fundet Sted i flere Havarietilfælde, navnligen med urigtige Skjøns forretninger og falske Regningers Jndgivelse, skulle være meget betydelige, og det er at haabe, at denne Undersøgelse og de Resultater, hvortil den har ført, ville bidrage til meget at standse dette Uvæsen for Fremtiden. (Berl. Av.)- Henrettelse. J Torsdags Morges blev Slaven Jens Peter Petersen henrettet paa Amager. Han var overbeviist om at have, efter foregaaende Overlæg og i den Hensigt at dræbe, tilføiet Slaven Lars Johansen med en Kniv et Saar i Underlivet, hvilket havde dennes Død til Følge. Da Johansen, der skal have været uforligelig og trættekiær, oftere havde gjort Petersen til Gienstand for sine Drillerier, havde denne, omtrent 14 Dage for Handlingen udførtes, besluttet at myrde Johansen ved Kniv, naar denne igjen ved sin Opførsel paadrog sig hans Uvillie. Paa Dagen, da Mordet forøvedes, den 11te Mai d. A., havde de i Forening fortæret noget Brændeviin, hvorved Petersen blev noget beskjænket dog ikke i en høiere Grad, end at han vidste, hvad han foretog sig, og derom har kunnet afgive sammenhængende og fuldstændig Forklaring), og vare derefter komne i Uenighed og Slagsmaal. Efter den af Johansen paa Dødssengen afgivne Forklaring, som Petersen ikke bestemt har kunnet modsige, var det denne, som begyndte Slagsmaalet og kastede hiin til Jorden; men J. fik imidlertid, da han var den Stærkere, Overmagten og tilføiede Petersen endeel Slag og Rifter i Ansigtet. Under Slagsmaalet tænkte den Sidste paa at ville udføre sin tidligere fattede Beslutning, og da han, efterat de vare skilte ad, havde faaet Blodet vadsket af Ansigtet og havde siddet noget paa sit Lag hvorved omtrent et Qvarteer forløb, trak han sin Kniv ud af den Skede, hvori den var indstukket, skjulte den i Ærmet, gik ned paa Gulvet og kaldte paa Johan sen, som efter den Stemme, hvormed dette skeete, ikke ventede sig noget Angreb, men i samme Øieblik han kom ned paa Gulvet, løb Petersen imod ham og stak ham Kniven i Maven og vendte den opad, idet han trak den ud, for at Saaret derved skulde blive meere dødeligt. - Den til Sagens Paakiendelse nedsatte Garnisonskrigsret har efter Lovens 6-8-1 og Forordningen 4de Octbr. 1833 § 10 dømt Slaven Jens Peter Petersen til at have sit Liv forbrudt og Hovedet at sættes paa en Stage, hvilken Dom blev stadfæstet af Hs. Maj. Kongen, dog saaledes, at den Deel af Straffen, at Hovedet skulde sættes paa en Stage, (S. Bl.) blev eftergivet.