Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1771-05-17
Merkværdigt Exempel paa en af de allerførste Hexe-Processer. Anno 1459, tildrog sig følgende fæle Begivenhed i Landet Artois. Man sagde, at der var visse Folk, Mænd og Koner, som om Natten ved Diævelens Hielp bleve bortførte fra det Sted, hvor de vare, og kom pludselig til visse fraliggende Steder i Skove eller Orkener, hvor der fandtes mangfoldige Mænd og Qvinder. Sammesteds forefandt de Diævelen i en Mands Gestalt; men de fik aldrig hans Ansigt at see, Diæbelen oplæste hans Bud og Forordninger for dem, samt hvorledes de skulde tilbede og tiene ham. Han gav dem nogle Penge; gjorde dem et Giæstebud og gav dem Vin og Mad i stor Mængde, hvormed de forlystede sig; og naar det var skeet, befandt enhvær sig pludselig paa sit Sted igien, hvor de vare komne fra. Over denne Daarlighed bleve adskillige fornemme Folk, saa og ringere, daarlige Qvinder og saadanne, paagrebne, fængslede, og saaledes vinte og martrede, at nogle bekiendte, det havde tildraget sig ligesaadant med dem, som ovenmældt er, og desuden tilstøde de at de i deres Forsamlinger havde seet og kiendt mange fornemme Folk, Præ latter og Herrer, nemlig efter den gemene Sagn, saadanne som Jnqvisitorerne og Dommerne nævnte for dem og lagde dem i Munden, saa at de under Pinen og Marterne angave, at de havde gandske vist seet dem sammesteds. Nogle afsaadanne angivne, bleve da ligeledes paagrebne og martrede saalænge, indtil de endelig maatte bekiende det samme. De ringe og fattige Folk bleve henrettede og brændte paa en umenneskelige Maade. Andre som vare rige og mægtige kiøbte sig løse med store Penge, for at undgaae Straffen og Skammen. Nogle af de Fornemme lode sig dog oversnakke af dem, som forhørte dem, der lovede, at de ingen Skade eller Straf skulde faa, naar de bare vilde tilstaae den omspurgte Sag. Andre udstode Marterne med en forunderlig Bestandighed, og vilde intet bekiende, til egen Skade, Mangfoldige bestak Dommerne, for at slippe for Straffen, Andre rømte bort. Alle retskafne Folk indsaae, at denne Anklagelses Maade var en Sag, der var opspunden af andre Mennesker; for at styrte nogle hvilke de havde Had til, eller og for at beskiemme dem, og at de afOnskab allerførst lod martre nogle liderlige Folk, som de tvang til at udlægge de Fornemme, hvilke de navngave. for dem. Dette fortælles af Monstrelet i hans Cronique og er saa meget merkværdigere, siden han levede strax efter den Tid, at dette tildrog sig. Om Slughalsen og Myrene. Et Menneske gik engang forbi en Myre-Hob, hvis Beboere vare i fuld Arbeid. Forsynlige, kloge Dyr raabte. Mennesket, af eder kan jeg og at min Slægt lære Viisdom, J see ind i Tiden, J samle om Sommeren den Forraad, som J leve af om Vinteren, J. tænke paa den gamle Mand og tilkommende Tid, og derover lide J aldrig Mangel. En Slughals, som nylig havde gjort et dygtigt Maaltid, og var nu i Færd med at berede sig til et andet, sad i et Træ, og hørte imod sin Sædvane med Andagt paa denne Tale, siden den streed just tvertimod hans Tænke-Maade, hvorfor han ej heller kunde holde sig fra at svare saaledes: Vanvittige, plagede Dyr, som ved at see ind i Tiden forøger sine Ælendig der, som for at leve, lever aldrig, som forud ved Plager føler den tilkommende Tid, der maaskee aldrig bliver nærværende for dig, som aldrig mærker den nærværende Tid for den tilkommende Tids Frøgt, for hvilken Tiden aldrig er et Nu, men stedse Bliv; Jeg undrer ei over din Daarlighed, siden Mennesket, denne Dyrenes Herre, der er saa indtaget af sin Fornuft, beundrer din Opførsel, og i sin lange LeveTid ej giør andet end at efterabe dig, dog med den Forskiæl, at du nyder om Vinteren, hvad du har samlet om Sommeren, han derimod opstabler stedse, nyder aldrig, døer virkelig af Frøgt for at døe; Ney, Slughalsen, er med sin Drift lykkeligere end Mennesket med sin Forstand; Jeg vil ej bytte med ham; Jeg gaaer fra Maal. tid til Maaltid; Jeg er lutter Gane, lutter Følelse, lutter Liv; Jeg føler det Nærværende, og frøgter et det Tilkommende; Jngen ængstelig Sorg, qvæler mig; Glæde tegner alle mine Jdrætter. Mennesket philosopherer med Hiernen, jeg med Halsen. Første.