Den Vest-Sjællandske Avis, 1827-08-18
Den Nest-Clarendstaver, eller: Ugeblad. Slagelse. den for landske Historie. uden- og in denfor tigste Nyeheder. Dagens vig Redigeret af Pastor, Ridder Bastholm. Trykt og forlagt af Peter Magnus. No. 66. Løverdagen den 18 August 1827. 13de A. Med Kongelig allernaadigst Tilladelse, at forsendes med Brevposten i Danmark og Hertugdømmene. At jeg har ophørt med at give Tilstaaelse i dette Blad for de modtagne Gaver til de Græske Enker og Faderløse har ikke været uforanlediget. Men ved den voxende Jnterresse for Menneskelighedens gode Sag og ved den tydelige Opvaagnelse af de tilbageholdte gode Følelser, som jeg sporer af de Gaver, hvilke dagligen tilsendes mig, og af Maaden hvorpaa de gives, skylder jeg, især for de flere ubenævnte Velgiøreres Skyld at bekiendtgiøre herved: at de skulle fuldkomment beroelige sig, og at de sikkert skulle erholde Tilstaaelse for de tilsendte Gaver. Hvorfor jeg beder Publikum ikke at lade sig afkiøle af min offentlige Taushed fra at følge sine gode Følelser, og at medvirke til den velgiørende Hensigts Opnaaelse. Slagelse den 18de August 1827. H. Bastholm. Manifest, som Porten lod den 9de og 10de Juni overlevere til de Dragomans (Tolke) hos Frankerig, Englands, Ruslands, Østerrigs og Preussens Ambassadeure. og Gesandte. Det er klart og uomtvivleligt for alle Mennesker, som ere begavede med Jndsigt og Skarp sindighed, at den blomstrende Tilstand paa denne Jord fremkommer, i Overeensstemmelser med det guddommelige Forsyns Beslutninger, deraf, at det menneskelige Kiøn er forenet i en selskabelig Forbindelse; og, at da denne Forening kun kan opnaaes ved de forskiellige Nationers Underkastelse formedelst Forskielligheden i deres Sæder og Characteer, saa har den almægtige Viisdom ved at fordeele hele Verden i enkelte Lande, givet enhver en Overherre, i hvis Hænder er nedlagt en uindskrænket Magt og Tømme over de Nationer, som ere underkastede hans Herredømme, og at Skaberen har paa denne Maade fastsat og reguleret Ordenen i Universum. Naar nu paa den ene Side en saadan Tilstands Varighed beroer derpaa, at Monarkerne og Fyrsterne afholde sig fra al giensidig Jndblanding i hinandens indvortes og private Anliggender, saa er det paa den anden Side ligesaa aabenbart, at eet Riges Traktater med det andet, har nærmest til Formaal at forebygge at et saa beundringsværdigt Ordenssystem skal blive forstyrret, og paa denne Maade at befæste Nationernes og Kongernes Sikkerhed. Saaledes besidder enhver uafhængig Magt, foruden de Forpligtelser, som er paalagt den ved dens Tractater og udenlandske Forhold, desuden Jndretninger og Forhold som kun angaae den selv og dens indvortes Tilstand, og som fremgaae af dens Lovgivning og Regieringsform. Det tilkommer derfor den allene at bestemme hvad der er passende for den og udelukkende at beskiæftige sig dermed. Desuden er det et bekiendt Factum, at alle, den høie Ottomanniske Ports Anliggender beroe paa dens hellige Lovgivning, og at alle dens nationale og politiske Indretninger staae i Forbindelse med Religionens Forskrifter. Nu have Grækerne, som udgiøre endeel af de Nationer, som siden Aarhundredes Forløb ere blevne betvungne af de Ottomanniske Vaaben, og som fra een Slægt til en anden have været den høie Port skattepligtige Undersaatter ligesom de andre Nationer, hvilke siden Jslams Opkomst ere forblevne i deres pligtsmæssige Underkastelse, bestandig nydt en fuldkommen Rolighed og Sikkerhed under vor Lovgivnings Beskyttelse (ah. there's the Rub siger Hamlet hos Shakespear). Det er hele Verden bekiendt at disse Grækere i enhver Henseende og med Hensyn til deres Eiendom ere fuldkommen blevne behandlede som Musselmænd, at de isærdeleshed under den nærværende Overherres hæderfulde Regiering, ere blevne overøste med langt større Velgierninger end som ere blevne tillagte deres Forfædre; men just denne høie Grad af Begunstigelse, denne roelige og behagelige Forfatning har foranlediget Oprøret, som er blevet stiftet af onde Mennesker, hvilke ikke vidste at sætte Priis paa Værdien af saadanne Beviser paa Velvillie. (Det kan nok være, imidlertid erfarer man her førstegang at Grækernes Oprør kommer deraf at de have havt det for godt, men denne Feil kan da Porten let rette, naar det første lykkes dem at faae dem tilbage igien under deres Herredømme). Henrevne af en ophidset Jndbildningskrafts Jndskydelser have de dristet sig til at plante Oprørets Fane, ikke allene imod deres Velgiører og legitime Overherre; men ogsaa imod det hele Musselmanske Folk. Da de udøvede de frygteligste Ugierninger, og opoffrede værgeløse Qvinder og uskyldige Børn med ukiendt Grusomhed for deres Hævn; og nu enhver Magt har sine egne Straffelove og politiske Forordninger, hvis Jndhold udgiør Grundvolden for dens Ret, som Overherre, saa betiener sig ogsaa den høie Port i alle Ting, som udgiør denne Ret, at sin hellige Lovgivning ifølge hvilken Rebellerne skulle straffes, men ved at lade de nødvendige Straffe udgaae over enkelte Personer blot i den Hensigt at forbedre dem, har Porten aldrig vægret sig ved at tilgive dem, som bede om dens Naade, og at stille dem som tilforn under dens Beskyttelses Skjold. Saaledes har den høie Port som stedse følger den faste Beslutning at handle overeensstemmende med sin hellige Lovs Forskrifter, uagtet den Omsorg, som den har anvendt paa sine indenlandske Anliggender dog aldrig forsømt at vedligeholde de gode Forstaaelsesforhold med de allierede Magter. Den høie Port har stedse været beredt til at overholde hvad Venskabets Traktater og Pligter udkræve; dens oprigtigste Bønner op sendes til Himmelen for Freden og den almindelige Rolighed, som med den Allerhøiestes Hielp skal igien blive tilveiebragt paa den samme Maade, som den høie Port til enhver Tid har udvidet sine Erobringer; nemlig ved at skille dens troe Undersaattere fra dens gjenstridige og slettænkende, og ved at giøre en Ende paa de herskende Uroeligheder ved sine egne Hielpekilder, og uden at give Anledning til Misforstaaelser med de venskabelige Magter eller Fordringer fra deres Side. Alle den høie Ports Bestræbelser ere kun henvendte paa dette Formaal, nemlig at gjenoprette den almindelige Rolighed; imedens udenlandsk Mellemkomst kun vil bevirke en Forlængelse af Rebellionen. Portens afgjorte og standhaftige Beslutning at ville vaage over sine væsentlige Jnterresser, som udspringe af dens hellige Love fortiene billigelse og Agtelse, imedens enhver fremmed Mellemkomst kun er udsat for Dadel og Beskiæmmelse. Nu er det klart og tydeligt, at Vedblivelsen af en saadan Grundsætning havde for længe siden giort en Ende paa alting, naar ikke en ugrundet Paastand angaaende Religions slægtskab var bleven opstillet, en Omstændighed som maaskee har udbredet sin skadelige Jndflydelse over hele Europa, og dersom ikke Søe handelen havde derved været udsat for nogen Skade. Paa samme Tid ere de Slettænkendes Forhaabninger bestandigen blevne opmuntrede ved det upassende Forhold, at man har sendt dom alleslags Understøttelse, som man til enhver Tid skulde have misbilliget i Overeensstemmelse med al Folkeret. (Fortsættes.)