Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1813-01-05
Tilsidst ville vi nu særskilt omtale begge Kønnenes Høitids- og Hverdags=Klæder, de Fornæmmeres og de Borgerliges Klæder, Sørge- og ReiseKlæderne, ligesom og alle disse Klæders forskjellige Farver og forskjellige Tøisorter, samt Pragten i dem i Oldtiden som i Middelalderen. Thi kan man lide paa vore Sagar, saa er Klædepragt ældgammel her i Norden. J Hagen Hladefarle pragtfulde thorske eller odinske Tempel vil man have set Haugalruds Billede iført prægtige Klæder af Guld-og Sølv-Brokade 178). At Oldnord boen, selv i Døden skal have beholdt Lysten til Pragt i Klæder, ville vore Oldgrandskere have fun 124) I. c. i Kgl. Vit. Hist. og Antig. Acad, Handl. 12) Berchl. c. p. 325. Mohser l. c. 222) Foranforte Saml. 3 D. S. 159. Schøning Norg. Nig. Histor., 2 Deel, det Spor til i Oldtidens Gravhøie. Beviis herfor er og de tildeels endnu i Brug værende Klæde kvinder, som fordum brugtes endog ved Stodderes Ligfærd 122). Vist maa og Skandinavernes ældgamle Sørøverier have i Klædedragterne, som i andre Dele, foranlediget en i den raaere Oldtid ubekændt Pragt. Kristuslæren kom saa til, og med den Reiserne til Østen og Sønden, samt en pragt fuld Gudstjeneste, der paa de store Høitidsdage klædte Helgensbillederne i Fløiel, Damask og Gyldenstykke 172). Thi begyndte man nu at skjælve mellem Klæderne paa de religiøse Høitidsdage og dem paa Søgnedagene, mellem dem ved sørgelige, og dem ved glædelige Leiligheder, med flere saadanne Anledninger, der toges til Forskiel i Dragterne. Saaledes skjelnes allerede i Hagen Adelstens Guletingslov imellem Skindfælden og Kisteklæder 24). Den norske Underkonge Sigurd, naar han gik i sine Lykker, for at se til med sine Folk, havde en blaa Kjole, blaa Hoser, høje om Læggene snoede Sko, en graa Kappe, og en graa hvid Hat med et Flor for Ansigtet, samt Stok i Haanden med en forgyldt Sølvknap og en Sølvring. Men da hans Dronning ville, han med Pragt skulle modtage sin Stefsøn Oluf den Hellige, iførte Sigurd sig Karduans Støvler med gyldne Spore paa, Silkeklæder, med en Skarlagens Kappe uden, omgørtlede sig med et guldbelagt Sværd, og satte paa sit Hoved en forgyldt Hjelm 777). Oldtidens Skialder eller Digtere synes især at have ført megen Pragt i Klæder, da skonne Klæder var en vigtig Deel af de mange kostelige Foræringer, den Tids Konger og Rigmænd aflagde dem med Guulaug fik saaledes af Kong Etelreden med Guld besat kostelig foret Skarlagens Kjole, ). Skial129) Skalskøers Beskrivelse S. 343. 130) Se Trondhjems Domkirkes Beskrivelse af Schøning, p. 135. 132) P. 182 hos Paus. 172) Snorre i den hellige Olufs Saga, 31 og 32 Kap. Vil man vide, hvorledes Nordens Oldhelte have været klædte, da se S. S. 122, 128, 152 og 163 i Torfæus om Færøernes Bedrifter, den Danske Oversættelse. 132) Gimlaugs Saga Kap. 7. den Sten Skaftesen, da han ved Jyllands Vester kyst havde lidt Skibbrud, blev, for sine prægtige Klæders Skyld, af en Kvinde der myrdet 14). Hel pragtfuld var og, efter Saksos Beskrivelse, den Guldsmeds Klædedragt, som havde lokket, og ægtet Prindsessen Helge. 4). Nu er det vist nok saa, at i disse vore gamle Historieskriveres Beretning om Oldnordens prægtige Sæder og Skikke, der ofte omskabe vort i baade fysisk og moralsk og politisk Hensyn paa odinske Skandinavien til et Slaraffenland, lader sig en Deel afslaa. Men vist og, at Oldnordboens Reiser til Østen og i Sønden have havt, som overalt, paa vore Sæder og Skikke, som og paa Klædedragten, megen stor Jndflydelse, hvilket især ses af de norske Kongers Oluf Kyrres og Magnus Barfods Historier, hvilke Regenters Forandring i deres Landsmænds Klædedragt en Nutids Digter skildrer smukt saaledes: 136 At tale nu om Klædedragten, da Har Oluf svære Synder, og Vor Herre, Forlade Ham det i sin Grav. Tilforn Gik Kæmpen i sit Harnisk, eller i Sin hvide Vadmelskjorte, nu blev Brogen, Ham snørt om Lænderne med Guld og Sølv, Guldringe spændte om Læggene, i Folder Det bløde Silke lagt om Arm og Skulder, Endskønt forresten Ærmet var saa trangt, At med et Værktøi paa det maatte drages. Med Magnus Barfod var det ligenær, Kun paa en anden Maade. Han var Helt, Men løb Han efter sit Jslandske Tog Med stakket Kjortel og med bare Been Ei om paa Gaderne som Betler, skønt Han var Nordmannakonning? Og kan ei Han selv sig takke for sit Øgenavn?"(Fortsættes.) 124) Sums Hist. af Danm. T. III. p. 604. 133) Lib. VI. 126) Øhlenschlager i Afsel og Valborg.