JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Politivennen, 1808-01-01
Om tre naragtige Ting: 1) om Ø midt i Alfabet; 2) om Navnene. Overgade oven Vandet og Overgade neden Vandet; 3) om Skorstensfejernes Jnstrumenter. (Efter Jndsendt). A) Det er vel dog afgjort, at et komplet dansk Alfabet lyder saaledes: A til Ø. Er nu Ø det sidste Bogstav i Alfabetet, hvorledes kommer det da til at figurere i Fælledskab med O? Dette Maskepi gjør Uorden og Vilderede. Det samme finder Sted med Æ; dette Bogstav findes ikke heller paa sin rette Plads i danske Alfabeter. Hvorfor bruges disse Bogstaver paa en Maade der forvilder? Er det maaske en Høflighed mod vor Nabo, Tydskeren, at man gjør sig selv til Nar, ved at snøre E til A og O til O? Ethvert Alfabet bør være i bestemt Orden. Hvo kan ellers lære Dansk. Ovenmelte Ruskomsuusk findes altid i vor Vejviser, som derfor stundom ingen Vej viser. 8) Angaaende No. 2, da synes det som Navnene paa ovenmældte Gader forskrev sig direkte fra Abdera. Ende og Vand oven og neden. Eja hvor klinger det: kunde der bringes Mening ud, skulde man troe, at Hvalfiske deboede den ene Gade og Ænder den anden. Man siger vel: Navnet gjør intet, men her er det usandt. Gadernes vejvisende Navne gjøre meget. F. Ex. hører man Østergade, Vestergade, Nørregade, Amagergade, saa orienterer man sig let; men neden Vandet skeer det ikke. Jndenbyes Folk, der ikke ere Gadestrygere maa spørge sig for, og Fremmede maae absolut have en velkjendt Dagdriver medhvis han vil oven og ikke neden Vandet. Hvor let kunde disse og flere Gadenavne forandres til Nytte og Gavn uden at skade. c) Nu No. 3. Naar Kakkelovne og Rør skal renses, seer man altid Skorstensfejerne komme med en Rottingpind, hvorpaa er fæstet en Klud; endvidere medbringes en Kradser, omtrent 3 Al. lang (hvad om Kakkelovnsrøret er 6 eller 8 Al. langt). Arbejdet gaaer nu for sig, og det halve af et langt Rør rækkes hverken af Pind eller Kradser; men Ein, Jvei, Drei, eller Snip, Snap, Snude, saa er Arbejdet flink og færdig, og selve Kakkelovnen saaledes renset, at enhver kan see Syn for Sagen igjennem de aabne Fuger, som det overlades Ejeren at tætte igjen, ifald han vil have Varme isteden for Røg. Der er nok neppe paa hele Jordens Kreds uhensigtsmæssigere Redskaber end de Skorstensfejerne bruge i Almindelighed til at rense lange Rør med. Var man ikke i Frygt for Jldebrand strax efter Rensningen, maatte man revne af Latter over den Pind, den Klud og den Kradser.
Politivennen, 1808-01-01
Bekjendtgjørelse. Det nedfaldne Stenbolværk paa Strandvejen udenfor Emilies Kilde bliver igjen opsat, saa at Vejen atter kan faae sin Brede. Dersom imidlertid blot Stenbolværket opsættes som det før var, vil en Storm og Brænding lig dem, som for 2 Aar siden nedrev den, atter kunne have samme Virkning. Man foreslaaer, at lægge op til Bolværket en skraa Dæmning af løst Sand. Derpaa vil da Brændingens Vold brydes. Sand er af alle Sagkyndige erkjendt for et langt bedre Værn mod Bølger, end den bedste Mur.
Politivennen, 1809-01-01
Ønske om lidt mere Anstændighed hos Tegneakademiets Elever paa Gaderne. J enhver offentlig Skole eller Jnstitut, gjøre vedkommende Foresatte sig Umage for, at Børnene eller Eleverne tee sig anstændige, naar de komme og gaae til og fra slige Læreanstalter. Det er derfor mærkeligt hver Aften Kl. 7, naar Eleverne forlade Charlottenborg, at høre Støjen, Hujen, Tuden, Piben, Eder og Skjældsord strømme frem i de nærmeste Gader, og endes ikke uden i Forhold som Flokken formindskes. Saadan Allarm er saare pøbelagtig og burde derfor hæmmes. Anmælderen veed vel, at der er stor Forskjæl paa Ungdom og Alderdem, paa Opdragelse og Jkkeopdragelse og uvorn Kaadhed; men han veed ogsaa, at man i enhver Alder og i enhver Stilling kan og bør tre sig ordentlig og anstændig, samt at Foresatte bør at virke dertil.
Politivennen, 1809-01-01
En underlig Gravskrivt. Som et nyt Bidrag til den forhen i disse Blade saa ofte paaankede Lemlæstelse af vort Sprog ved ukyndige Malere, fortjener følgende Gravskrivt paa en af vore Kirkegaarde at anføres. Her uder hver siddel af galle Kristen Pon Melse. kel d. 18 April 1769 Ua Aar m. 1 Slaged d. 2 Apr. kan sl os. be sidendes han fal D ol ble lil Renes.
Politivennen, 1809-01-01
Bekjendtgiørelse. Det tilsendte Bidrag, hvori klages over at Vognmændskudskene forlange 1 Rd. for Kørselen af Brænde fra Stadens Oplagsplads, endog til de nærmeste Gader, og skjøndt Vognen ej opholdes over den bestemte Tid - troer Udgiveren ej at burde indrykke. Thi mod ulovlig Fordring haves jo gode Raad paa ethvert Sted, hvor der er Politi. Forfatterens Yttring, at enhver har ikke Lyst at udsætte sig for ubehagelige Optøjer ved at bringe slige egenraadige Overtrædere af Forordninger for Retten, og at man imidlertid kunde miste Brændet, som tilstaaes paa Vilkaar at afhæntes til bestemt Tid, er aldeles ikke antagelig. At indgive en skreven Klage over en saadan Vognmandskarl og paa Tilsigelse møde i Politiretten, kan ikke kaldes ubehagelige Optøjer. Det er en sand Ulykke, at mange have de vrangeste Begreber baade om hvad Umage det er at klage, og om en forment Afbræk paa Honnøren. Enhver som klager over den der handler mod Lovbud, gjør Landet og sine Medborgere en sand Tjeneste, og den, som forsømmer det, enten af vrange Begreber, som han ikke burde have eller af Ulyst, som med andre Ord er Dovenskab, er ligesaa ildehandlende som den, han burde klage over. Den Frygt Forfatteren yttrer, at kunne miste Brændet er utidig. Han kan jo blot tage Vognen, og naar Brændet er kørt hjem betale taxtmæssig, med Henvisning til Politiet, hvis Karlen ej er fornøjet. Paastaaer Karlen forud, at han ej vil køre for ringere, da kan jo tages en Mand til Vidne; om man da betaler ubilligt, saa kan man jo, paa gjort Klage siden efter, vente ved Sagens Ende at faae det formeget Udlagte tilbage i Retten. Man har da gjort sin Pligt, og kun den, som gjør det, har Ret til at fordre, at andre skulle gjøre deres.
Politivennen, 1809-01-01
Uorden. Ejeren af Gaarden No. 220 ved Nørrevold, anmodes herved, at anskaffe et Ringetøj ved Døren paa bemeldte Gaard, da Mangelen deraf er til stor Ulejlighed for mange.
Politivennen, 1809-01-01
Til Læseren. J Politivennens 42de Fjerdingaar ere følgende Forbedringer eller Jndretninger af Ting, hvorom i dette Blad har været ført Anke eller fremsat Forslag, komne til Udgiverens Kundskab. Endel Svin bortskaffede af en Gaard i Overgaden neden Vandet: - Et Stykke Vej ved Farum udbedret; - Ringsted Bye faaet et Apothek; - St. Hans Gade i Ringsted bedre brolagt; - Et urigtigen bogstaveret Skildt i Kristenbernikovstræde ommalet; - En meget farlig skraa Flise borttaget uden for No. 116 og 117 i Pilestræde, og en ny lagt istedet, hvorved Fortoget tillige fik en Gaardrende færte; - Et Udsalg af Hestekjød aabnet i Kbhn; Ved en Forordning befalet Opsyn med, at alle Køer i Kbhavn staae i bekvemme Stalde, hvor Urenligheden kan bortføres og at der er de befalede Kasser, samt Mulkten for Koskarns Udskylling forhøjet; - En Melkesælgerske fraholdt sig at sælge ussel saakaldet Mulk til 2 Sk. Potten; - En Mængde Fortogstene borttaget i Bredgade, Østergade o. fl. St.; En forhen brugt væmmelig Koskarn og Vandhus, Udskylling erhort i Antonistræde; - Af Provideringskommissionen bekjendtgjort, at den har Raad baade imod Mangel paa Talg og mod de overdrevne Priser, som derpaa nu finde Sted; To Brystfældige Broer ved Strandmøllen istandsatte.
Politivennen, 1799-01-01
Spørgsmaal om Tidalersøllet. Mange af vore fornuftige Medici raade deres Patienter til at drikke ved visse Lejligheder af det saakaldte Stærkøll, til 10 Rdlr. Tdn. og har man af Erfarenhed, at det hos Mange tilvejebringe ønskelig Virkning - men naar dette nu ikke er til at faaes fra det kongelige Bryghus, hvor henvender man sig da, for at bekomme heraf. Jndsenderen veed mange der har i 2 Aar forgjeves sendt Bud herom, men det er bleven ved Løvter, maaskee er Afsættelsen saa stærk til Klubberne, og dem der udsælge det paa Flasker, at de paa Bryghuset ikke kan lade andre faae smaa Kvantitetev, var det da ikke ønskeligt at enhver Brygger kunde brygge denne Nektar, da den der havde det bedste vist ikke vilde mangle Afsættelse.
Politivennen, 1809-01-01
Forslag til Slagterlauget i Kbhvn. Naar man seer, hvormeget svag Langet har paa dets Studevang ved Strandvejen, og tillige med studsende Ønk skuer dets Fold, hvori dette Kvæg til sine Tider staaer snævert sammenpakket, med Fødderne dybt i Skarn, og endelig tænker sig de regnige og stormende Dage, og de regnige, stormende, end koldere Nætter, kan man ikke andet end undres over, at dette Lang, hvis Mænd alle have Jndsigt i Kvægs Natur, kan lade det beroe ved denne Tilstand, hvorved de selv tage Skade. At oprejse et rummeligt Skur, eller flere, med Porte til begge Siderne og ligeledes for Enderne, vilde vel koste noget, men ikke saameget, at det jo rigeligen indvandtes, og med store Renter. At Kulde er Kvægets Helbred skadeligt, især vaad Kulde, er vel noget, som ingen omtvivler; at Kreature, ved at staae dybt med Fødderne i Skarn, tabe meget, er ligesaa unægteligt; at blot den tætte Sammendrivning, hvor det ene Dyr i lang Tid indaander de andres Aande, tilføjer deres Blodmasse Skade er vel ikke at bestrideMan veed, at Mennesker døe i en saadan Presse og fordærvet Luft, hvi skulde det da være godt for Kvæget? Ere derimod Skurene tætte, holdes de af Vogterne lukkede paa tre Sider, og blot den Jndgang aaben, som vender aldeles fra Vinden, og muges deri som i en Stald, da vil Kvæget ikke allene intet tabe, men tvertimod vinde paa Huld. Det vil af sig selv søge did, hvergang det ønsker Ly, og forfrisket atter søge sin Føde paa Marken. Det vil derved kunne staae ude paa Marken langt sildigere, end ellers for Kulde og Uvejr var muligt. Sikkerligen var det at ønske, at en saadan Omsorg for disse nyttige Dyr fandt Sted overalt, hvor Kvæget gaaer paa Græsning. For en enkelt Ejer var en saadan Bekostning imidlertid ikke saa let at bestride, som for et heelt formuende Slagterlaug.
Politivennen, 1809-01-01
Spekhøker-Adfærd i Staden. Helsingør. En Færgemand fattede den Beslutning at vove sig til Jylland med sin Baad, for der at købe Smør, Ost m. m. Flere Færgemænd fulgte siden deete Exempel, da Sejladsen hid og did gik lykkelig for sig. Smørret vilde man ikke sælge til Høkerne, men kun til andre Byens Folk, og til Lettelse for den mindre Formuende, der ej kunde overkomme at købe en hel Fjerdinglod han sin Kone overlade sine Medborgere i Lpd. og i halvlispundevis. Blandt andre overlod hun til en Haandværksdreng, efter megen Tryglen, 4 Pd. Smør. Dette fik Hørerne at vide, og paa Grund heraf have de ladet hende indklage for Politiretten, som den, der ved sit Salg havde gjort Dem Jndgreb i deres Næringsvej, og Drengens Mester (der bedst maae vide, hvorledes han kom til den Ære,) var indkaldt som Vidne; men Kjendelsen blev udsat, fordi Konens Forsvar, Manden, var fraværende og paa andet Voveforsøg til Jylland. Jmidlertid troer Anmælderen, at hin Handlemaade, helst i disse krigerigske og besværlige Tider er mere at rose end at laste, og skulde han heri have Ret, da vil Høkernes Forhold neppe finde nogen veltænkende Medborgers, mindre Retfærdighedens MedholdHavde hun udhøkret det i Lod og Kvintinvis, havde det været en anden Sag. - Mere strafværdig synes og er dens Forhold, om der ellers gives slige, som enten selv eller ved Handlangere løbe ud paa Vejene, og købe eller lade opkøbe meget af det, som skulde bringes til Axeltorvet, men som ikke altid kan bevises, fordi saadanne vide mesterligen at undgaae Politiets Opsyn, hvis Personale ere saa, hvis Forretninger mange, og hvis Nærværelse altsaa ej kan være al levegne-
Politivennen, 1809-01-01
Uhændige Drenge i Didrik Badskærs Gang. Et Antal tildels store Drenge opholde sig daglig, for det meste fra Morgen til Aften i Didrik Badskærs Gang paa Gaden imod Regnegade, hvor de med deres Klinkspillen og Støjen ikke allene forurolige de Vedboende, men endog ved skidne Kludes og desliges Opkastelse paa Husene, især Hjørnehuset til Regnegade No. 250 fornærme Beboerne. Det var at ønske, at disse Drenges Forældre eller Foresatte, ved her at gjøres opmærksomme paa denne Usædelighed, kunde bevæges til at give dem en mere passende og nyttig Tidsfordriv. Men skulde dette ikke blive Tilfældet, maae Drengens Forældre, Læremestre i. taale, at de offentligen nævnes, som de, der ligegyldigen og skødesløst behandle deres Børn og Læredrenge, hvoraf Følgen for disse er at de blive uduelige og ulykkelige Mennesker.
Politivennen, 1809-01-01
Advarsel i Anledning af Gadelygterne. J den senere Tid er lagt Mærke til at Gadelygterne behøve mere Tilsyn af Vægterne, end for. Om Trannen er Skyld heri, eller om anden Aarsag forvolder dette, vides ikke. Jmidlertid er en Følge heraf, at Vægteren nødes til oftere at rense Lampen, hvorved da let kan begaaes en stor Uforsigtighed, ifald nogen kaster den brændende Tane i stærk Blæst paa Gaden, som meget let flyver ind i en med tændbare Sager, som Brænde eller sligt, opfyldt Kælder. Anmælderen troer at enhver, hvis Brændekælder er til Gaden, bør strax lade indsætte manglende Ruder, for at sikre sig.
Politivennen, 1809-01-01
Besparelse for Familier i en stor Stad, ved at nedlægge egen Husholdning. (Fortsat fra No. 517). Vi gaae nu videre i Manglerne ved egen Husholdning: 1) Vore Køkkener ere i Almindelighed saaledes indrettede, at de ere sande Mordergruber for mangen Husmoders Helbred. Trækvind, Rog og Stank ere de fleste af vore Køkkeners Hovedegenskaber. k) En langt større Mængde af Brændsel medgaaer paa Skorstenen, især den liden Families, end der burde, i Forhold til det der, med denne Brændsel udrettes. 1) Køkkener ere de Steder, hvor Tyvene søge til. Ved Tjenestepigernes Skødesløshed staae Køkkendørene ikke sjælden aabne, uden at nogen er der. Vel vilde dette kunne skee, om man endog ej holdt Husholdning, men Lejlighederne bleve ulige færre. Anmælderen vil lade det være nok ved de her opregnede Mangler, uagtet der vel endnu kunde være flere. Derimod vil han nu opregne Fordelene ved at afskaffe sin Husholdning. 1) Fordele for Husejere a) Naar det blev almindeligt, at Familier, i det mindste de, som bestaae af saa Personer, aflagde egen Husholdning, eller med andre Ord naar de Familiers Antal, der ikke holdt Husholdning, var betydeligt, kunde man gjøre, ved Husenes Bygning meget bekvemmere Jndretning: da Skorstener og Køkkener nu saameget indskrænker enhver Byggendes fi. Raadighed, over Rummet. b) Brandsikkerheden blev saameget større, jo færre Skorstensrør der brugtes i et Hus eller jo mindre Brændsel i samme forbrændtes. Lejlighederne til uforsigtig Omgang med Jld bleve unægtelig færre. c) Trapperne ødelagdes ikke saameget som nu ved Vand- og Brændebæren. d) Lofterne besværedes mindre ved Brænde, da Partierne behøvede deraf et mindre Forraad. (Ogsaa herved formindskedes Brandfarligheden for Staden overhovedet. e) Gaardspladserne vare lettere at holde rene, da Vaskerne ikke gave saamegen Affald og Uhumskhed fra sig. 1) J Gaardene blev ikke saamegen Js at ophugge, hvor saameget mindre Vand udvældedes derpaa. 9) Vandposterne bleve mindre forslidte. h) Ogsaa ved de mindre Spisekamre, som til husholdningsløse Familier behøvedes, vandt Husejerne, ligesom Bygherrer derved vandt mere Raadighed over deres Byggeplads. I.) For Lejerne. a) At de behøvede færre Lejligheder, nemlig mindre Spisekammer og Lejlighed til Fødemidler, ligesom og mindre Brændeloft eller Kælder. At de ogsaa ganske kunde undvære Køkken, skal nedenfor vises. b) Store Pengendgivter paa engang til Jndkøb af Forraad behøvedes ikke heller. En Pige færre, hvor ellers skulde holdes to, var ogsaa en stor Besparelse. Af hvad ovenfor er sagt vil man for Husejerne endnu kunne udlede mange flere Fordele. (Fortsættes).
Politivennen, 1809-01-01
Uordener paa Nørrebro. D. 29de Oktbr. om Aftenen gik en agtbar Mand med sin Kone og et Barn paa Fortoget af Nørrebro, forbi Ravnsborg, ad Ledet til, da de udenfor Hjørnehuset sattes i Skræk ved en forfærdelig Raslen med Lænker og Tumlen inden for samme Huses Plankeværk, hvis Aarsag snart faaes, da en stor Hund pludselig stak den halve Krop gøende op over Plankeværket. Konen blev saa forfærdet, at hun sprang ud fra Fortoget i Rendestenen, og havde i lang Tid Ondt af denne Skræk. Man bekjendtgjør dette ikke blot, for at andre kunne tage sig iagt, men især for at det fra Politiets Side maatte paalægges Husejeren, hvis han ikke af sig selv gjør det, at holde Hunden saadan bunden, at den ikke oftere kan forskrække Folk paa alfar Vej.
Politivennen, 1809-01-01
Uordener. Rendestensbrættet for Huset No. 31 i store Kannikestræde er løst og ligger i Rendestenen, hvorved de Forbigaaende om Aftenen let kunne komme til Skade. Udenfor No. 190 i store Regnegade er et Stykke afbrukket af det Bræt, som ligger over Gaardrenden, derved er opkommet et Hul, som er overmaade farligt for Fodgængerne, der let kunne faae en Fod derned og samme farligen forvries. Den ene Hjørnebygning af store og lille Regnegade mangler Gadenavne, og de, som findes paa den ligeoverfor staaende Hjørnebygning, er ikke altfor læselige.
Politivennen, 1809-01-01
Ønske til høje Vedkommende angaaende Færselens Aabnelse paa Volden mellem Vester- og Nørreport. Da den Tid er forhaanden, paa hvilken Volden næsten er det eneste og derfor det mest besøgte Spadserested for Kjøbenhans Jndvaanere, saa fremsættes det ønske til høje Vedkommende: om Færselen paa Volden mellen Vester- - Nørreport, der først i Sommeren blev spærret formedeist det derpaa den Gang foretagne, men nu i det mindste i de 3 sidste Maaneder, ophørte Arbejde, - atter maatte blive aabnet, da denne Del af Volden i vaadt Føre, er den mest brugelige, og i øvrigt maaske den behageligste.
Politivennen, 1799-01-01
Skovpoliti ved Odense. J Iversens Aviser No. 11, 17, 21, findes et Avertissement der lyder saalunde: "Da der vedbliver især om Natten at stjæles i Ladegaards Skov ved at afsange unge Bøge og Ege; saa nødes man nu til at lade patrollere i Skoven med ladt Gevær, og har da enhver at tilskrive sig, om Nogen der (endog uden Dragter) ved Nattetid blive rammet, for at opdage Gjerningsmændene, da ingen ved Nattetid har noget at bestille der; og altsaa i ulykkelige Tilfælde ligger paa sine Gjerninger." Da der nu gaaer baade Kørevej ogGangstier igjennem bemeldte Ladegaards Skov, saa synes det dog, at Folk, der slet ikke agte at stjæle unge Bøge eller Ege, kunne have at bestille der. Hvorledes kan Politiet derfor tillade slige Bekiendtgjørelser?
Politivennen, 1809-01-01
Tillæg til det i Politiv. No. 548 Anførte, om Spekhøkeradfærd i Helsinger. Til Udgiveren! Naar man underretter Publikum om en Sag, bør det skee med alle de Omstændigheders Vedføjelse, der kunne sætte det istand til i samme at kunne skjælne fuldkomment, før det paakjænder. Dette har De ikke gjort i det Stykke De har indrykket i No. 548 af Politivennen om Spekhøkerne og om Skipperkonen i Helsingør. Thi De har ikke anført den vigtige Omstændighed til Forsvar for Spekhøkerne, at Konen solgte Smørret for 29 Sk. Pundet, medens hine toge 36 til 40 Skilling Pundet. Slig Fremgangsmaade var jo aavenbare farlig for deres Næringsvej!
Politivennen, 1809-01-01
Advarsel til dem, som agte at gaae op i Skumringen paa Volden ved Vesterport. Torsdagen den 3die Novbr. om Aftenen var min Pige i et Ærinde paa Kongens Mølle, paa den nederste Ende af Bakken stod endel Mennesker og spillede Klink og som nøje gave Agt paa hende; ved Nedgangen fra bemældte Møllebakke, var kun eet Menneske, som havde posteret sig bag et der liggende Vertshus, ved at passere ham forbi antastede han hende, og forlangte udleveret hendes Ørenringe; da Pigen naturligvis nægtede sammes Udlevering, anfaldt han hende paa en mordersk Maade, med Slag i Hovedet af en, efter hendes Sigende, skjult Stok, som han havde under sin Trøje; Pigen retirerede saa godt hun kunde over til vor Bopæl, som ligger ligeoverfor, men hvor Personen blev af, havde hun ikke Sands til at lægge Mærke til; kun kan hun erindre, at han havde en blaa Trøje paa, og saae meget styg ud i Ansigtet. Personen havde saa ilde tilredt hende, at Blodet flød hende ud af Næse, Mund og Ørene, i hvilken Tilstand hun besvimede og maatte søge Sengen. Vi sendte strax Bud efter en erfaren Læge, som erklærede Pigens Tilstand saa slet, at det muligt kunde koste hende Livet. Det var at ønske, at slige onde Mennesker kunde blive opdagede og straffede. Ole Ebbesen Boende paa Vestergade og Volden No. 57.
Politivennen, 1809-01-01
Ønske i Aabenraa om bedre Brolægning og om nye Gadenavne. Anmælderen beboer Aabenraa, og har nu boet der i 22 Aar; man vil altsaa tiltroe ham at kjende denne Gade. Den er i al denne Tid ikke bleven omlagt eller brolagt; thi enkelte Plette Forbedringer bør vel ikke regnes, da de egentlig kun tjene til at udsætte en ret Hovedudbedring. Gaden er sammensunken mangenst ds og Brolægningen var allerede i 1766 afskyelig. Det er vel sandt, at Aabenraa ikke er nogen Hovedgade. Hoffet, der undertiden besøger den Reformerte Kirke, benytter sig ogsaa altid af Gottersgaden; men der boer dog ikke destomindre en Hob anstændige Familier i Gaden, ja endog hvad man kalder Folk af Stand, og disse kunne ikke undlade at benytte sig af Gaden, hvor slem den end er. Disse Mennesker, der nu i saa mange Aar have maattet fremarbejde sig gjennem Gadens Pytter, Ujævnheder og Huller, synes dog endelig at have Krav paa dens Forbedring. Allerede for mange Aar siden indgav Anmælderen i Forening med Gadens anseeteste Beboere en Ansøgning til Brolægnings Kommissionen, for at faae Gadens Stenbro ophøjet og udbedret. Denne Ansøgning fornyedes ved Jndtrædelsen i det nye Aarhundrede; der lovedes og af Vedkommende at tage Sagen i Overvejelse; men Forhaabningerne ere blevne frugtesløse: der vare saamange Udbedringer andetsteds, som trængte mere til Jverksættelse. Jmidlertid henhviler Aabenraa, en Gade, der fører til Reformert Kirke, aldeler som forhen. J 9 Maaneder af Aaret er den i høj Grad elendig. Anmælderen vover derfor det Ønske, at den ufortøvet maatte komme under Betragtning til Omlægning; og da den nye Gade som skal anlægges fra Kultorvet til Aabenraa, endnu ikke har noget Navn, griber han tillige denne Lejlighed til at foreslaae for samme det Navn Kalvins Gade. Derved hædredes en sænd stor Mand, Stifteren af den Reformerte Sekt, og man fik tillige et meget passende Navn, da denne nye Gade virkelig vil for en Del af Staden blive Vie til reformert Kirke. Vel vil maaske en og anden indvende, at den Ære, at give Navn til en, Gade ikke kunde tilkomme Kalvin, saalænge Luther endnu ingen Gade har i Al. Men Kalvin kan jo ikke for, at man i har husket paa Luther, og der vil vel endnu findes Gader, der kunne hædres med denne store Mands Navn.