Aalborg Stiftstidende, 1837-03-11
Landværts=Consumtionen 8591 Rbd. Consumtionen af Malt til Øl og Edikke 1255 Rbd. Ditto af Korn til Meel og Gryn 2247 Rbd. Ditto af Korn til Brændeviin 3427 Rbd., Brændeviinsafgiften 6493 Rbd. Af Brændeviin er indført, 1175,611 Potter, hvoraf 120,000 Potter fra Kbhvn., 15,000 fra Odense, 14,000 fra Maribo, 11,000 fra Veile, 9000 fra Flensborg, 3000 fra Kallundborg og 2440 fra Aarhuus. Hvilken cras Overtro der i vore saakaldte oplyste Tider endnu hersker blandt Almuen og hvor let det er, selv for plumpe Bedragere, deraf at gjøre sig Fordeel, derpaa afgiver let fortiden i Randers Arrest hensiddende Qvindemenneske Sidsel Rolandsdatter et høist mærkeligt Beviis. Allerede for nogle Aar siden var hun tiltalt for et formeent ligt begaaet Bedrageri hos en foregiven Forheret i Byen, Rosmus ved Grenaa; nu er hun atter under Tiltale for sen lignende Streg, hun skal have udøvet i Byen Mørke ved Rosenholm; og, endskjøndt hendes egen Tilstaaelse mangler, er det dog efter Forhørerne ikke synderlig tvivlsomt, at hun jo ved sine Bedragerier har skilt et Par Familier næsten ved Alt, hvad de eiede. Med vedkommende Dommers Tilladelse er den Klage, som den skadelidte Huusmand Jens Olesen af Mørke under 5te Decbr. 1836 har indgivet til Amtet, fuldstændig aftrykt i sidste Nummer af Ugeblad for den danske Bonde. Man maa næsten baade lee og græde, naar man læser den eenfoldige Bondes Beretning som, hvorledes bemeldte Bedragerske (ved at indbilde ham og Kone, at Diævelen, i Forening med onde Mennesker, havde besluttet deres Undergang, fordi de havde oprettet Testamente, hvorefter den Længstlevende skulde beholde Alt; fra hvilken Ulykke Sidsel dog lovede at ville frelse dem i et Tidsrum af 3 Maaneder plyndrede ham og Kone for 135, Rbd. i Penge, 10 Skjorter, 10 Særker, 7 Par Lagener, 66 Alen. Hørlærred, 4 Alen Blaarlærred, 2 Underdyner, 2 Hovedpuder, Lpd. Uld, 2 Lpd. Hør, 1/4 Lpd. heglet Ditto, 5 Skpr. Rug, 3 Skpr. Rugmeel, 3 Fdkr. Gryn, 1/2 Skp. Bygmeel, 3 Fruentimmerskjørter, 5 Forklæder, 3 Silketørklæder, rødt Klæde, 7 hjemmegjorte Klæder, 3 Høns, 1 Par Karter, 2 Porcellains Tallerkener, 1 Tintallerken, 1 Speil, 2 Spølskaaler, 2 Par Vanter, 5 Par Strømper, 1 Par Ærmer, 2 Nattrøier, samt desforuden Kjød, Pølser, Smør, Ost, Fløde, Æg og flere Smaating. Efterstaaende er et Uddrag af den bedragne Huusmands Fremstilling af bemeldte Qvindemenneskes Fremgangsmaade, medens hun lokkede hans og Kones Eiendele fra dem Den 1ste Mai 1836 kom Glarmester Laurs Tambour ogsaa kaldet Døv Laurs, kjørende med sin Kone, Sidse Rolandsdatter, og 2 Børn til Huusmand Jens Olesen i Mørke, for hvem han satte et Fag Vinduer ind og begjærte paa Grund deraf Nattelogis for sig og Familie. Sidsel paastod at ville ligge i Laden, hvilket ogsaa indrømmedes. De Huusmandens Kone om Morgenen derpaa gik ud for at malke Køerne, der stode i Nærheden af Glarmesterfolkenes Leie, begyndte Sidsel sit forehavende med den bemærkning, at hu om Natten tvende Gange havde havt Besøg af en Hare, der havde indgivet Huusmandens Hest en vis Drik, men, da Haren kom tredie Gang i samme Ærinde, havde hun afværget det. Hun tilføiede, at, hvis der ikke itide blev søgt Raad derimod, saa vilde alt hvad Levende, Huusmanden eiede, om kort Tid bortdøe, og han og hans Kone skulde selv vorde saa eelendige Skabninger, at Enhver vilde græde ved at see dem. Forhauset kom Konen og fortalte sin Mand denne Samtale. Han var ligesaa dum som hun, idet han antog det Hele for Sandhed, og nu havde Sidsel Spillet vundet. Hun begyndte nu at tilbyde sin Bistand; men dertil vilde for det Første medgaae 5 Rbd., som hun strax fik. Hun fortalte nu, at et Spøgelsel laae nedgravet udenfor Mandens og Konens Seng, hvor det havde ligget i 9 Aar, og at de saaledes dagligen vadede paa Aarsagen til hele deres kommende Ulykke. Sidsel skrev en Kreds paa Gulvet, og Huusmanden blev beordret til at grave Uhyret op indenfor Samme. Saasnart han blev Spøgelset, vaer, skulde han øieblikkelig gribe fat i det, ellers sank det dybere og dybere ned. Da Huusmanden havde gravet en halv Alen ned i Leergulvet, bemærkede han en sort Skabning, greb behjertet til og optrak Skindet af en stor Muldvarp, udstopper med Sand og Stene. Sidsel løftede derpaa og paastod med høi Stemme, at den veiede til 61 Rbd., som i en Hast maatte tilveiebringes, og Pengene tilligemed Spøgelset strax brændes. Efterat Huusmanden havde udleveret Pengene, blev han commanderet til at brænde det sorte Gespenst paa Skorstenen, med dens Sidsel og hans Kone indviklede Pengene, som hun siden selv vilde brænde i gammelt Papiir. Da denne Ceremoni var tilende, afreiste Sidsel med den Yttring, at hun nu i 8 Nætter skulde til 9 forskjellige Kirker og paa hvert Sted samles med Fanden, foruden adskillige Troldhere, som ogsaa skuldeelt give Møde. Herene skulde være Actorer og Sidsel Defensor for Huusmanden og Kone. Efter 10 til 12 Dages Forløb indfandt Bedragersken sig atter hos de lettroende Huusmandsfolks- og indbildte dem, at, hvis hun ikke fik en vis Part af alle deres Eiendele, vilde den overhængende Fare aldrig kunne afværges; men det maatte absolut være de bedste Stykker, og Altsammen nyt og godt; thi det Gamle vilde Fanden ikke have Endelig erklærede hun ogsaa, at hun havde Hilsen fra Hamselvsh. (Fanden) om 25 Rbd. i rede Penge, og, naar hun ikke fik dem fra var det ude med dem. Selv havde Huusmanden ikke Pengene et men, for at redde Livet, ilede han til Thorsager og laante den af en Bekjendt, uden dog at turde lade sig forlyde med, hvor 3 til han skulde bruge dem; thi Sidsel havde strængelig paaen lagt ham og hans Kone at holde Tildragelsen skjult for alle er, Mennesker, da det Hele vilde være spildt, om Nogen fik det at br. vide. Efterat have leveret Bedragersken Pengene, fik Huus en manden Ordre til at kjøre hende et heelt Læs af de ovennævnte Klædningsstykker og Bohave til Uggelhusene, hvor hun boede. 8 a 10 Dage derefter kom Sidsel igjen og forsikkrede, ere at hun strax skulde have 11 Rbd. i rede Penge, foruden en 2 stor Deel andre Varer; thi Hexene, foregav hun, havde paa ar staaet, at Folkene havde det, og, skjøndt hun havde protesteret I derimod, maatte hun dog, som en simplere Person end hine, give efter. Under saadanne Omstændigheder maatte den stakkels et Huusmand altsaa rykke ud med Pengene og paa sin Hest selv de føre hende Varerne til Uggelhusene, hvor han skulde være for sk. Solen stod op. 3 Uger derefter gjenhilsede Sidsel atter de seenfoldige Folk og indledede sin Samtale med en Fortælling, lom, at Fanden i disse Dage havde taget en Herremand med Krop og Skind (et Rygte, som virkelig paa den Tid var i Almuens Mund) og saaledes vilde det ogsaa gaae dem, hvis de telikke rykkede ud med flere Penge og meere Gods. Historien, at gjorde sin Virkning paa de stakkels overtroiske Mennesker. De havde samlet endeel Sølvpenge, til Beløb 8 Rbd., dem tildeelte telde strax Sidsel allesammen, foruden en stor Deel Klædningsde stykker, hvilke Manden, ligesom forrige Gang, ved Nattetider maatte tilføre hende. Atter efter tre Ugers Forløb kom Sidferse igjen og gjorde Paastand og 30 Rbd., da hun uden dem ikke kunde giøre Rigtighed hos bemeldte Hamselv, der ellers et som en føie Tid vilde qvæle baade Manden og Konen. De tilstakkels Huusmandsfolk bleve saaledes stedse mere ængstede. Manden var nu saa udpiint, at han ikke havde en Skilling, sammere, og maatte desaarsag ydmygst bede Sidsel om at ud re virke nogle Dages Henstand hos Superioren; hvilket ogsaa beansvilgedes, imod at han forbandt sig til at bringe hende Pengene, d. i hendes Hjem. Efterat den ulykkelige Huusmand havde pantsulsat sin Hest for et Laan af 30 Rbd., som han bragte Sidsel, ne og tillige villigen havde overladt hende et Lam, som hun ogsaa selkrævede, lovede hun Henstand til Mortens Aften; men da et skulde der rykkes ud med 31 Rbd., 9 Skpr. Rug, 9 Skpr. la Kartofler, 1/2 Sviins Flesk, 3 Faar, nok et Lam, Meel, Gryn, Malt en Morter, et Bryggekar og en Kjedel, hvormed de skulde være befriede: men fra den Tid skulde Overflødighed at Formue og Velstand tredobbelt strømme ind til dem. Paa Hjemveien kom Manden for første Gang i Tanker om hans slog hans Kones ufornuftige og tossede Handlemaade. Han Flaabenbarede disse Tanker for sin Kone, og ogsaa hun begrenu, at Sidsel havde narret dem. Af Skamfuldhed over deres Dumhed skjulte de længe deres Tab for Verden; endelig aabenAlbarede de det for deres Familie, som raadede dem at andrage Sagen for Øvrigheden. Ved Novembers Tid kom Sidsel J med sin Mand atter i deres Huus, og, da Jens Olesen tiltalede hende for det bedragerske Forhold, hun havde udøvet imod ham og hans Kone, nægtede hun frækt Alt, og Manden hialp hende dermed.