Den Vest-Sjællandske Avis, 1822-03-23
Efterretninger fra denne Stad hedder det, at man venter Hans Majestæt dertil i Marts og man kan antage, at omtrent i Midten af denne Maaned, vil Aarstiden være tienlig til at Krigsoperationerne kunne begynde. Altsaa førend i Midten af April vil man neppe komme til at høre noget afgiørende derom. - De Østerrigske Blade have saalænge opholdet os med at fremstille Underhandlingerne imelsom Porten og Rusland som at være af en meget fredelig Natur, og derved fortalt os, at Porten havde antaget det Russiske Ultimatum, og at man kunde giøre Regning paa at Misforstaaelserne ville blive bielagt; men nu have disse samme Østerrigske Blade taget aldeeles Bladet fra Munden, og fortælle os uden videre Skiul, hvorledes Sammenhænget er med det Forhold, som for Øieblikket finder Sted, imellem Rusland og Porten; de berette os nemlig at den sidste Depesche fra den Østerrigske Ambassadeur i Petersborg Baron von Lebeltern har overbragt det Keiserlige Russiske Hofs Erklæring, i Anledning af det Svar, som den høie Port har den 2den December ladet udstæde ved Reis Ef sendt, paa det Russiske Ultimatum. Denne Erlating er ogsaa fra det Petersborgske Hof bleven oversendt til det Engelske Hof. Det Keiserlige Russiske Hof hør, som man kunde vente, ingenlunde holdet Portens Svar for at være tilfredsstillende, og uden derfor at tillukke Veiene for at forsætte Underhandlingerne, har det dog forbeholdet sig at gribe til de Forholdsregler, som det maatte holde for passende. Det Østerrigske Hof vil nu derfore i Forbindelse med det Engelske vedblive med sine mæglende Bestræbelser; men der tænkes endnu aldeeles ikke paa i Rusland at gien oprette directe diplomatiske Forbindelser med Porten. - Endnu den 11te Februar havde ikke Reis Effendi besvaret den Note af 24de Januari, som den Øerrigske Jnternuntius Greve Lützow havde overleveret til Porten, og hvori han paa sin Keisers Vegne havde ladet Porten erklære, at Østerrig vil aldeeles overlade Porten til sin egen Skiebne, naar den ikke uden Forbeholdenhed antager det Russiske Ullimatum. Denne Note har gjort en stor Sensation i Pera, men Sultanen synes at være ubøielig og slaget med Blindhed; Skiebnens bestemte Time er formodentlig kommen og han iler den imøde. – Det Østerrigske Cabinet forudseer udentvivl med Bestemthed hvad der er i Vente, thi den lader afslutte belydelige Contrakter om at levere Klæder og Læder til sine Armeer, og det hedder, at en Forandring i ConscriptionsSystemet er i Værk, og at selv Adelen skal være underkastet Forpligtelsen til at tiene Staten. Men ogsaa i England er man af samme Meening at Krigen ikke kan udgaaes. Vel har Grev Liverpool udeladt sig derom i Overhuuset paa samme Maade som Marqvien af Londonderry i Underhuuset, da han nemlig har sagt; at han og hans Colleger ikke vilde tage i Betænkning endnu at lægge Hans Majestæt de samme Ord i Munden, som de havde gjort ved hans Tale fra Thronen. Men herom bemærker man, at om denne Maade at meddeele Oplysning paa om det vil blive til Fred eller til Krig, ikke beviser en Mangel paa Tillid til at Fiendtlighederne kunne afvendes, saa beviser den dog i det mindste afgjort, at deni de sidste 5 Uger ikke har tildraget sig noget, som kunde bekræfte de dengang yttrede Fredsforhaabninger og Ministerens haarnakkede Beslutning, ved sin oprindelige Plan at tvinge Besidderne af Stockstil ufortøvet at tage en Beslutning, er i sig selv ikke skikket til at styrke Troen paa at Ministrene ere saa ganske uden Bekymring for, at Rusland ikke vil være til at bringe fra sit Forsæt. (Hvilke Grunde har man desuden vel til at troe, at Freden kan vedligeholdes, Er det rimeligt at Storsultanen med sin bekiendte stive og ubøielige Charakteer vil give efter for de Russiske Propositioner, og at han især vil beqvemme sig til at stille nogen Garantie for sit Forhold ved at overlevere Fæstninger til Russerne, og ved at optage Russiske Tropper i sit Rige, hvilken Erstatning stat Porten give Rusland for sine store Krigsomkostninger og for Ødelæggelsen af Fyrstendommerne Moldau og Wallachiet, som staae under Russisk Protection; eller for det Tab, som saa mange uskyldige christelige Familer have lidt i det hele Tyrkiske Rige, Kan den Russiske Keiser, som Stifteren af den hellige Alliance, og som Chef og Beskytter for den Græske Kirke, overlade Grækerne til deres egen Skjebne, og dersom der blev lovet Grækerne Amnestie, og de vilde modtage den saa vilde de dog successive blive udryddede af Tyrkerne; desuden Grækerne kunne og ville ikke modtage Amnestien, og kan Ruslands i saa mange Aar fulgte politiske System tillade, at en egen Græsk Stat danner sig i det Tyrkiske Rige, som ikke skulde staae under dets Jndflydelse? Naar man tager alle disse Omstændigheder i Betragtning, saa kan man ikke tvivle paa at Krigen vil udbryde, saa snart Aarstiden tillader det; men da Krigen skal føres paa ubanede Veie, i tildeels øde Lande, da store Magasiner maae nødvendig bestandig bringes efter Armeen, og da Operationerne naar de begynde, maae foretages med stor Kraft og Hurtighed, saa kan man begribe at Foraaret maatte oppebies, for at foretage dem; men at de da ikke heller kunne udsættes længere, for ikke at udsætte Armeen for Sommerens trykkende Hede i disse Egne).