Berlingske Tidende, 1836-01-02
Sagen angaaende det af Major Romer og Lieutenant Rasch indgivne Andragende om Afskaffelsen af det gamle Korn maal paa Bornholm og Forandring i Skatteqvitteringssøgernes Forelse sammesteds blev foretagen"). Committeens Referent, Etatsraad Steenfeldt, foredrog Committeens Pluralitets Betænkning, og Committeens Medlem, AlgreenUssing, sit dissentierende Votum, hvorpaa Sagen blev første Gang discuteret, og den endelige Behandling udsat til en følgende Dag. See denne Tidende Nr. 6 Side 61. Tyveriets øvrige Egenskaber. Saafremt Qvægtyveri, med hiin Udvidelse af Vegre bet, belagdes som qvalificeret eller grovt Tyveri med temporær Frihedsstraf, som anden Gang begaaet Tyveri, og de mindre Markfreden fornærmende Marktyverier, ansaaes i første Straffeclasse fra 2 Gange 5, Dage indtil 4 Aar, vilde Domstolene ved ethvert enkelt Tyveri af denne Art komme til et rigtigere Resultat, uden at være snevert indskrænkede ved de Distinctioner, som de ældre Love have afstedkommet." Under denne Kategori synes og de øvrige grove Tyverier at burde henhøre (med Undtagelse af Jndbruds-, Post- og Kirke-Tyveri, hvorom i følgende Nr.), idet at Slots tyveri og Tyveri fra Skibbrudne, uden Hensyn til Gjenstandens Værdi, og fra Brandlidte i Kjøbenhavn, ligeledes uden Hensyn til Værdi, men hvilket vel burde udvides til hele Landet –, samt endelig Skibs tyveri, skjønnes passende at kunne afsones med en af de for anden Gang begaaet Tyveri foreslaaede Straffegrader, efter Beskaffenheden af ethvert især. J ethvert Fald vil den projecterede Scala for anden Gang begaaet Tyveri sætte Domstolene i Stand til at infligere de Skyldige den samme Friheds-Straf, som de nu pleie at udholde, indtil de ved Benaadning løslades, eftersom Kagstrygningen for disse Deelinqventer saa godt som altid eftergives dem. Skulde man herimod indvende, at den hidtilværende haardere lovbestemte Straf i Almuens Opinion udgjør et Afskrækkelsesmiddel, saa maa denne Grund antages, at være bleven uvirksom derved, at de jevnlige Formildelser ikke kunne være Almeenheden ubekjendte, og at saa strenge Straffe, at Formildelser saa at sige ere blevne nodvendige, saameget mindre kunne tjene som Afskrækkelsesmidler, som den formeente undeblivelige større eller mindre Vilkaarlighed i og Meningsforskjel om Benaadninger kan hos Gierningsmanden opvække og nære et Haab, der svækker Straffeloven, hvorimod en mindre, men dog alvorlig Straf, der fuldbyrdes efter Dommen uden Eftergivelse eller Benaadning, maa ansees som det virksomste Afskrækkelsesmiddel. Om det end ikke er Meningen at ville udelukke de Domfældte, naar de have større Krav paa Formildelse, end Straffens minimum indeholder, fra Benaadning, saa vil dog herom sjeldnere være Spørgsmaal, naar Domstolene i Henseende til baade grove og andre Tyverier kunne lempe Straffegraden. efter Omstændighederne.""Med Hensyn til Jndbrudsstraffen fordres nu almindelig: 1) at Tyveriet er skeet i beboede Deele af Huset, 2) at Tyveriet er forovet om Natten, og 3) at Tyven har banet sig Vei ved et Brud paa Husets sammenføiede Dele, uden hvilke samtlige Betingelser, Straffen for simpelt Tyveri anvendes. Mendet er heraf, som ovenfor berørt, klart, at mangt et Jndbrudstyveri i mangfoldige andre Henseender kan gestalte sig grovere ved andre Omstændigheder end disse og uden disse, uden at saadanne graverende Omstændigheder. forøge den Skyldiges Straf. Saaledes medføre hine Restrictioner ved Begrebet om Jndbrudstyveri efter Forordn. 4de Marts 1690, at Domstolene næsten intet Hensyn i Straffen kunne tage til følgende Omstændigheder, saasom: voldsom Opbrydning af Gjemmer og alle andre Deele end dem, som ved Jndstigningen eller Jndtrædelsen i Huset conservere des ubrudte; Anvendelse af Tyvenøgler og Dirker; lukte Døres og Vinduers naturlige, men dog listige, Oplukkelse; Jndstigning af aabne eller halvlukte Vinduer, Luger eller Væghuller; Tyvens Besiddelse af dræbende Vaaben; hans Modstand ved Anholdelsen, eller Undvigelsen; Tyveriets Forøvelse om Aftenen for Sengetid eller i Skumringen, Aften og Morgen, med flere graverende Omstændigheder, hvilke alle, ved en Grændse af 2 Aar i Forbryderens Straf, maae blive uden Jndflydelse ved Siden af Livstidsstraffor det Jndivid, hvorved hine trende Betingelser finde Sted. Heraf har endvidere reist sig den Andmali, at, da Domstolene ved arbitrære Straffes Anvendelse have større Frihed i Valget, saasom ved attenteret Jndbrudstyveri, kan den, der gjør sig skyldig i dette, og som bliver anseet i Analogi af Forordningens §. 4, blive langt haardere anseet, end den, der consumerer et eller flere til Jndbrud grændsende og med hine gravamina forbundne Tyverier."Ja den blotte ved Jndbrud iværksatte Nærværelse af Tyven i anden Mands Huus om Natten, uden at Tyven har stiaalet, medfører, ifølge Praris, qvalificeret Tyvs straf, medens nok saa mange fuldbyrdede og med hine graverende Omstændigheder forbundne simple Tyverier kun kunne ansees med 2 Aars offentligt Arbeide. Endvidere opstaaer herved den Mærkelighed, at da Lovens 6-173 fastsætter samme Straf for Medhjelpere – hvortil ogsaa henregnes de, der i Nærheden holde Vagt, eller forøvrigt, mere eller mindre virksomme, ere tilstede ved Tyveriet – som for Hovedmændene, og da Medhielperes Straf gaaer pari pasen med det udførte enten simple eller grove Tyveries Afstraffelse, bliver den, som i en Afstand har holdt Vagt ved et Jndbrudstyveri, i hvilket han selv ingen virksom Deel tager, men er underkastet Virkningen af den større eller mindre Virksomhed og Vold, som Hovedmanden, uden hans Vidende udøver, anseet med qvalificeret Tyvsstraf, medens den, der har fuldbyrdet nok saa mange selvstændige, til Jndbrud grændsende og med de groveste Omstændigheder forbundne, simple Tyverier, kun bliver anseet med simpelt Tyveries høieste Straffegrad af 2 Aars Frihedstab. "Disse Retfærdigheden modstridende Resultater kunne alene ansees foranledigede deels ved det qvalificerede Tyveries enorme Straf, der udelukker en udvidet Anvendelse af samme til andre Tyverier end dem, Lovens Bogstav tilsteder, og deels ved Ufuldstændigheden af de ældre Loves legale eller Domstolenes senere antagne Begreb om Jndbrud. Men ogsaa dette Onde, som flyder af disse Lovbestemmelser og denne Praxis tør være at afhielpe paa den forhen under Qvægtyveri omhandlede Maade, ved nemlig deels at formilde Straffen for Jndbrudstyveri til temporær Frihedsstraf, og henlægge saavel dette Tyveries som Post- og KirkeTyveries Afstraffelse under de for 3die Gang begaaet Tyveri fastsatte taporære Friheds straffes forskjellige Grader, og deels ved under selve Begrebet om Jndbrudstyveri og i en formildet Straffelov at henføre de flere, der efter simpelt Omdomme fortjene at sættes i Classe med samme. Forsaavidt det maatte anføres, at Jndbrud i Lovens Forstand, saavel med som uden de foran nævnte graverende Omstændigheder, er en Forbrydelse, mod hvilken den blotte temporære Friheds Tab muligen ei altid kan ansees for tilstrækkelig Afskrækkelsesmiddel, og at den bestaaende Lovs Bestemmelse og Kagstrygning er virksom til Advarsel for Andre, da negtes det vel ikke, at i særegne Tilfælde kan Forbryderen saaledes have opvakt Justitien mod sig, at en corporlig Tugtelse kan være fortjent, ei heller at Jndbrudstyveri, som det farligste af alle, kunde behøve et Straffesærkjende til Forskjel fra de andre; men naar det betænkes, at, efter den projecterede Scala, Domstolene have det i deres Magt at inddomme ham til 12 Aars Frihedstab, og derhos at Kagstrygningen ved sin Grumhed modstrider Nationens Charakteer og sædvanlig pleier at vække en ufortjent Deeltagelse for den Paagieldende, skjønnes der ikke at være tilstrækkelig Anledning til at beholde dette Straffemiddel. alt Fald synes det først at burde finde Anvendelse paa den, der for Jndbrud fandtes i Gjentagelses Tilfælde, altsaa Forening med Frihedstab for Livstid; men den subjective Grund, jeg har, for ikke at optage dette i mit Forslag, er, at jeg ikke finder det hensigtsmæssigt at forene noget yderligere Straffe-Onde med Frihedens Tab for Livstid, efterdi dette Onde hverken opfylder Hensigten af Forbedring eller Afskrækkelse for Gjerningsmanden, naar han, ved bestandigen at være herovet Friheden, er sat ud af Stand, til nye Tyveriers Forøvelse. "Min Jndstilling angaaende disse grove Tyveriers Straf gaaer saaledes ud paa, ifølge det Foranført: 1) at efter en saadan Scala for Tyvs straffene de hidtil værende grove Tyverier, med Undtagelse af Jndbruds-, Post og Kirke-Tyveri, belægges med en af de for 2den Gang begaaet simpelt Tyveri fastsatte temporære Friheds-Straffe, efter de Hensyn, som foran nævnes, samt at Begrebet om Qvægtyveri, med nogen Udvidelse, nærmere bestemmes 2) at efter samme Scala Jndbruds-, Post og Kirke-Tyverier belægges med en afde for 3die Gang begaaet simpelt Tyveri fastsatte temporære Friheds-Straffe, efter samme Hensyn, og at Begrebet om Jndbruds-Tyveri, med nogen Udvidelse, nærmere bestemmes.""Det følger dernæst af sig selv, at naar Qvægtyveri og de med samme forhen classificerede Tyverier skulle ansees med Straf som for 2den Gang begaaet Tyveri i en af 4 Trin til Livstids-Arbeide sammensat Scala, og naar Jndbruds-Tyveri, Post- og Kirke Tyveri belægges med Straf som for 3die Gang begaaet simpelt Tyveri, ville hine i Gjentagelses Tilfælde formeentligen være at ansee i den 3die og disse i den 4de Rubrik.