Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1839-11-08
Jndsendt. Ende, 252 af den "Berlingske Tidender indeværende Aargang findes en Artikel med Overskrift "Stubbekjøbing, som foranlediger mig til at tage til Gjenmæle mod samme, forsaavidt den angaaer mig og mit Forhold til Gaabense som dettes Forpagter. Jeg skal derfor ikke opholde mig ved de Principer, som findes udtalte i Artiklen selv og som jeg for største Delen maa billige, navnligen hvad de Anskuelser angaaer, som udtales deri imod Monopoler og Privilegier, i hvilkensomhelst Retning disse vise sig, jeg kan derfor eiheller billige den Broeafgift, som er bleven Skipperne, der losse eller lade ved Gaabense paalagt at svare til Stubbekjøbing Bro som en dem aldeles uvedkommende og ikke har den fjerneste Brug af; og jeg skal ligesaalidet berøre hvorvidt alt det, som findes anført til Stubbekjøbings Fordeel, er overeensstemmende med den rene Sandhed, noget jeg imidlertid ikke kan andet end ønske, fordi jeg har havt Leilighed nok til at erfare, at en fri og uhindret Kornhandel, da Korn er Danmarks væsentligste Exportartikel, bidrager betydeligt til Landets og Landmandens Opkomst. Men der er derimod et andet Punct, som jeg ikke kan lade hengaae upaatalt fra min Side. I Artiklen, hvis Forfatter jeg ikke kjender, er der nemlig doleret meget over, at de nærliggende Færgesteders Eneret i høi Grad indskrænket og besværliggjør Byen Stubbekjøbings fri Samfærdsel med de omliggende Stæder og Lande, og det er omtalt som en Kapital-Ulykke for bemeldte By, som den haardeligen sukker under, og som ikke staaer til at vurdere. Jeg skal i denne Henseende tillade mig at bemærke: at det ikke er forbudt Skippere som gjøre Toldklarering og føre Handelsvarer der seile fra et Sted til et Andet at medtage Reisende, men kuns den offentlige Færgerettighed imellem Sjælland og Falster er Byen, forbudet, som alene tilkommer de offentlige Færgesteder, der ere panlagte mange Folk og Fartøier at holde samt alle forefaldne Fritransporter, at bestride. Men for at jeg ikke skulle være i Veien for den Lykke der ventedes Byen naar den blev tilladt fra Overførsel ogsaa med Reisende, har jeg for 1 Aar siden tilbudt Stubbekjøbings Jndvaanere fri Ret til Overfart i alle Henseender, forsaavidt min Ret angaaer, for den Sum 50 Rbd. aarligt, men intet Svar erholdt paa mit Tilbud. Et ulykken virkelig saa stor og betydningsfuld, saa maa en saadan Sum jo ansees som en Ubetydelighed, da det nepper 6 s. for hvert Jndivid, som lever i Byen, men er Retten ikke saa meget værd, er den vel heller ikke stærkt offentligt udtalte Ord værd. Hvad selv den Afgift angaaer, som det er paalagt de Skippere, der lade og losse ved Gaadense, at svare til Stubbekjøbings Bro, saa deeler jeg ganske da Anskuelser, som ere udtalte i Kjøbenhavnsposten af en Skipper fra Provindserne", om jeg endog antager, at denne Sag ikke burde have været gjort til Gjenstand for offentlig Omtale. Jeg har endnu kuns et Par bemærkninger at tilføie. Der lade eller losse ingen Skibe ved Gaabense Bro, da Vandet er for lavt dertil, hvorimod alt Kornet udføres med Baade paa Rheden for 3 s. pr. Tønde Korn i Bro- og Udskibningspenge. Gaabense Bro er 500 Alen lang, altsaa mere end dobbelt saa lang som Stubbekjøbings Bro. Tiraden omet mere passende og beqvemt Opholdsted end i Færgegaardenne ved Gaabense og Grønsund, er mere et Haab om Fremtidens Tilskikkelser, end Nutidens Virkelighed. Arnkiel.