Den Vest-Sjællandske Avis, 1842-11-15
Aalborg den 11te November. Efter de af os hos Amtsdyrlægen indhentede Oplysninger har heldigviis her i Egnen endnu ingen af den paa andre Ste(Aalb. Av.)der udbrudte Qvægsyge viist sig. Nivellering. Det imellem Aarhuus og Silkeborg i Aaret 1841 foretagne Nivellement, hedder det i Aarhuus Avis, skal efter Forlydende fortsættes næste Foraar. Slagelse. Man har i den senere Tid ofte nok maattet læse i adskillige af vore Blade, at den sidst afholdte Stænderforsamling i Roeskilde var altfor aristokratisk, og at man derfor ikke derfra kunde vente at høre Folkets Røst, denne skulde man derimod faae at høre fra de djærve, frisindede Jyder i Viborg. Rigtignok bleve Forventningerne noget nedstemte, da man fik den Jydske Stænderforsamlings Adresse; men de ere igjen vakte, da Forsamlingen med 27 St. mod 19 besluttede at nedsætte en Comitetil at overveie Oliemøller Schyttes Constitutions forslag. Endskjøndt der er et lille Spring imellem en Comites Nedsættelse og en Constitutions Antagelse, kan det ikke falde os ind at negte, at der findes langt mere Diærvhed i Viborg end i Roeskilde; Stændertidenden vidner om, at Forsamlingen har mere end et Medlem, der fortjener at sammenlignes med Hr. Proprietair C. H. Hansen til Kragsberggaard. Der er f. Ex. Hr. Auditeur Roulund, om hvis Liberalitet i Retningen nedenfra opad vi engang tidligere have talt; dengang oplyste Aarh. Av., om vi ikke feile, at han undertiden lider af en daarlig Mave og i saa Tilfælde er vanskelig at omgaaes; vi forvente nu, at samme Blad vil meddele en Doctor Attest angaaende Hr. Roulunds befindende den 28de October d. A., da han med sædvanlig Høflighed bemærkede, at Rytterhestes Stilling kun gjælder det frie Hartkorn og er en Sag, som er det ufrie Hartkorn uvedkommende (Stændertid. Nr. 62 S. 978). Dengang fandt dog nogle af Forsamlingens Medlemmer, at hans Liberalitet gik for vidt. – Men maae vi end indrømme, at der findes meere Diærvhed i Viborg, end i Roeskilde, have vi ikke kunnet opdage, at der ogsaa findes større Jndsigt hist end her. En af i de Jydske Liberales Forkæmpere er Hr. Justitsraad With, hos hvem man dog er berettiget til at vente Kundskab om det, han taler om, men denne Mand har været saa uheldig netop to Dage i Rad at give sig slemt blot. J Mødet den 4de November (Stænd. Tid. Nr. 72 S. 1143) siger han: "Naar der er talt om, at i de frie Stater, navnlig i Norge, Præmisserne til Høiesteretsdommene ikke blive bekjendtgjorte, da maa jeg gjøre opmærksom paa, at efter Norges Grundlov skulle Høiesterets=Protokollerne stedse fremlægges for Laugthinget, som meget nøiagtigt gjennem angaaer disse fra den Tid, Thinget sidst var samlet: og naar nogen Dommer findes ikke at have røgtet sit Kald forsvarligt, giver Laugthinget ham sit Mistillidsvotum, og det er da nødvendigt, at Kongen af skediger ham. Saaledes har i det Mindste jeg forstaaet den Norske Grundlov. Det er altsaa en langt større Control, man har i Norge, en den, jeg har foreslaaet, og det er derfor heller ikke der nødvendigt, at Præmisserne til Høiesteretsdom mene bekjendtgjøres. Kan nu Nogen vente Andet, end at Manden har indhentet nøiagtig Kundskab om det, han fremfører, Jmidlertid oplyser den kgl. Commissarius (S. 1146), at det, han har fremført omLaugthingets Revision af den Norske Høiesterets Voteringsprotocoller, er en fuldkommen Vildfarelse. En noget lignende Indretning finder Sted i Sverrig, men aldeles ikke i Norge. Storthinget har aldrig havt eller tilegnet sig nogensomhelst Ret til at indlade sig paa de i Høiesteret paakiendte Sagers Realitet. Der til svarer Justitsraad With: "Jeg maa ogsaa bemærke, at jeg meente Sverrig, Hvorfor mon han da nævnede Norge og argumenterede derfra? – Den 5te November oplæste Justitsraad With sit Andragende mod Oprettelsen af Lehn og Stamhuse, hvori han blandt Andet forlanger Ophævelse af Forordn. 23de Juni 1809. Dertil bemærker den kgl. Commissarius, at bemeldte Forordning allerede i 1814 er ophævet (S. 1168). Justitsraaden svarer (S. 1173) "Naar han (den kgl. Commissarius har bemærket at Fdg. 23de Juni 1809 om de consignable Bank fonds allerede er ophævet, da maa jeg tilstaae, at jeg har overseet dette, og det herhen Hørende i mit Forslag vil altsaa bortfalde." En Anden havde maaskee først underrettet sig, om en Lov existerede, inden han androg paa dens Ophævelse. En bemærkning gjør han imidlertid, som viser, at han ikke altid er parader i sine Paastande: "Selv har jeg stedse foretrukket Selveiendom." Denne Forkjærlighed deele vist Alle med ham: Enhver vil uden Tvivl gjerne være Selveier, naar det bare var saa let at blive det som at tale derom. Vi afbryde her, men ville maaskee ved Leilighed vende tilbage til denne Materie.