Aarhuus Stifts-Tidende, 1844-01-04
I en anden Beretning fra det Nordslesvigske hedder det ligeledes i Bladet Fædrelandet: "Pastor Nissen i Onsbye, en lille Pave, der har et af de saakaldte fede Præstekald, med en 4 a 5000 Jndtægt aarlig, slynger i den senere Tid sin Tordenkile fra Prædikestolen imod den "slesvigste Forening", og er ikke langt fra at sammenligne den med et Diævelens Værktøi osv. Pastor Petersen i Hoptrup, forhenv. Lærer ved Haderslev Latinskole, prædiker ligefrem om det danske Sprogs Undergang. Man har forbudt Skolelærere at reise til Skamlingsbankefesten, og man har paalagt Børnenes Forældre at anskaffe tydske Skolebøger. Alt dette viser, hvad man endnu, stolende paa Vedkommende, troer at kunne vove, Kongen og Folket til Trods. "Det er en fæl Historie - hedder det fra Kjøbenhavn i Bladet "Dannevirke" – om Udbrud af brutalt Nationalhad, som Bladene melde at være lagt for Dagen under det nylig stedfundne tiedemann ske Møde i Rendsborg. Man tør vel forvente, at Sagen ikke døer hen, men at der vil blive indledet Undersøgelser desangaaende, saameget mere da Historien har været forbunden med Gadeoptøier og Jnsulter med Amtmanden, og det dog ikke er mere end billigt, at vi Danske komme paa det Rene med, hvorvidt vi i Fremtiden tør vente at kunne spadsere paa Gaden i en dansk Fæstning, uden at forhaanes og maaskee omsider overfaldes af politiske Fanatikere."J den Tale, som Bonden Laurids Skan holdt ved Mødet i Colding den 22de Decbr. i Anledning af Toldgrændsens Ophævelse og Consumtionens Afskaffelse, yttrede han, hvorlunde han neppe kunde troe, at nogen redelig og ædeltænkende Slesviger vilde have Noget imod, at Toldgrændsen blev ophævet. Men Hovedspørgsmaalet, meente han, var det, hvorledes den Deficit i Statskassen, som ved Ophævelsen af Differentstolden og Consumtionen vilde foraarsages, skulde dækkes, hvis man nu i Kongeriget ønskede at dække samme ved en Brændeviinsskat, saa maatte denne naturligviis ogsaa indføres i Slesvig, men herimod maatte han paa det Bestemteste erklære sig, da Slesvigerne havde en afgjort Modbydelighed mod Brændeviinsskat, og overhovedet mod alle indirecte Skatter, der udfordre Control fra Øvrighedernes Side. Man anseer slig Control for en Jndskrænkning i Friheden og et Baand paa Eiendomsretten, og saa stor var Slesvigernes Kjærlighed til Frihed, og saa stor deres Afsky for et saadant Opsyn, som Brændeviins skatten vilde medføre, at de hellere bare de sværeste directe Byrder, end underkastede sig Sligt. J Henhold hertil troede han, at den eneste og sikkreste Maade til Maalets Opnaaelse vilde være: at Kongerigets Beboere erklærede sig villige til at dække den ved Grændsetoldens og Consumtionens Ophævelse foraarsagede Deficit ved en directe Skat, der burde lignes paa Hartkornet. Derved opnaaedes tillige større Liighed i Bestatningen, hvilket var af stor Betydning for Statseenhedens Opretholdelse. – Som bekjendt blev Resultatet af dette Møde, at der skulde indgives en Petition, hvori det udtrykkeligen skulde hedde, at Kongeriget alene maatte dække den i Statskassen, ved Grændsetoldens og Consumtionens Ophævelse opstaaede Deficit, saa at Slesvigerne, der vare ligesaa høit beskattede som Kongerigets Beboere, bleve holdte aldeles skadesløse.