Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1845-02-18
Hvad bor vi gjøre for at ophjælpe Qvægavlen i vort Stift, (Fortsat.) Jeg har i Forestaaende forsøgt at omtale de Midler, der efter min Formening staae til vor Raadighed, for derpaa at bassere en bedre og meere udstrakt Kreaturholdning, end den, der for Øieblikket findes i Stiftet, og skal nu gaae over til den vigtige Andeel, selve Racens Forbedring kunde have paa disse. Jeg siger: en meere udstrakt Kreaturholdning; man vilde derved nødig misforstaaes, vilde nødig, at mine Collegaer i Landvæsenet skulde troe, at jeg antog Holdningen af en forholdsviis stor Masse Kreaturer, som det, vi burde arbeide paa at holde for Mange er vistnok værre end at holde for Faa; og forinden vi forøge vort Fodermaterial, vilde jeg ansee det i mange Tilfælde for fordeelagtigere, fordet Første at nøies med det Tal Kreaturer, vi for Øieblikket holde, og kraftig arbeide paa deres Forbedring med Hensyn til de Egenskaber, de enten skulde være i Besiddelse af som Malkekøer, eller Fedeqvæg &c. VorProducters Masse vilde vistnok overordentlig forøges naar de 25,000 Malkekøer, vi muligen for Øieblikket holde i vort Stift, i Gjennemsnit kunde holdes gode en Forøgelse af 20 Pd. for hver Ko vilde give 500,000 Pd., beregnet til 24 s. pr. Pd. vilde udgjøre 125,000 Rbd.; over Halvparten af alle kgl. Skatter og Byrder, vi betale. En saadan Forøgelse af vore Jndtægter vil kunne opnaaes uden væsentlig andre Offre end Flid, Opmærksomhed og Udlæg af en forholdsviis lille Capital i Begyndelsen, der meget snart vil tilbagebetales med Renter og Renters Rente, rigtignok med Flid og Jnteresse af alle dem, de staae i Forbindelse med eller have Jnteresse i Landvæsenet. Paa hvilken Maade kunne vi forbedre vor Qvægracen, Dette kan efter min Mening skee paa 3 forskjellig Maader: Enten ved at betragte vor gamle oprindelige Lollands Falsterske Stamme, som en Race, der ved et stadigt og omhyggeligt Udvalg af de bedste Dyr, baade Tyre og Køer, som Tillægsdyr efterhaanden vil skaffe en original Stamme, der med Tiden vil svare til alle de Fordringer, vi mulig kunde gjøre til en for os fordeelagtig Qvægrace; Eller ved at søge at forbedre vor Qvægrace ved at krydse denne med saadanne Stammer, der ere os bekjendte som gode Eller ogsaa med at forplante udenlandsk Qvæg baade Tyre og Køer, fra deres Egne over til vort Stift og ved enten stadig at importere eller ogsaa ved at lægge til af de Køer, vi have bragt herover efterhaanden, søge at danne en ny og forbedret Qvægrace. Forinden vi gaae videre, maae vi blive enige om, hvilke Egenskaber vi forlange af selve Qvægracen. Englands Jordbrugere, hvilket Land vistnok især med Hensyn til Qvægavlen afgiver et fortrinligt Mynster, have allerede langt tilbage i Tiden stillet sig den Opgave, paa en saa fuldstændig Maade som muligt at adskille de forskjellige Racers Egenskaber paa en til deres Hensigt svarende Maade; de have vidst med særdeles Held at forene i de Qvægracer, der ere bestemte til Fedning, alle de Egenskaber, der gjøre den skikkede dertil, medens de igjen med næsten ligesaastort Held have vidst at udelukke disse fra den Race, der var bestemt til Malkeqvæg. Det forekommer mig at være klart, at det ligeledes er vor Opgave at forskaffe os en Qvægrace, der forvandler den dem overladte Fodring paa den fuldstændigste Maade i salgbare Produkter, hvorimod jeg troer, at vi mindre, for ikke at sige slet ikke, bør lægge Mærke til de Egenskaber, der forudsætte en saakaldet Trivelighed eller Nøisomhed, men tvertimod bør søge efter en Race, der er i Stand til at tilbagegive paa saa fuldstændig Maade som muligt, en god og riig Fedning, en Race, der vil sætte os i Stand til igjen at restituere Jordbunden en stor Deel af det, vi høste paa den, hvilket vistnok er det simpleste og sikkreste Middel at sikkre Jordbundens stigende Cultur. Kunne vi vente at danne os en saadan Qvægracaf vort Lollands Falsterske Qvæg, om vi ogsaa forfare med al mulig Opmærksomhed og Omhyggelighed? Efter de Erfaringer, jeg har gjort, troer jeg neppe det vil være Tilfældet. Deels ved Jndførsel af lidet hensigtssvarende enkelte Stykker af fremmede Racer, baade engelsk, Tyroler- og Schweizer-Qvæg, findes næsten overalt skabt et Blandingsgods, der vistnok aldrig vil afgive nogen fast og solid Grund at bygge paa; deels er, om vi ogsaa hist og her finde Køer, der kunne kaldes originale, er disses hele Construction saa aldeles mangelfuld, at det hører til Sjældenhederne at finde rigtig gode Subjecter imellem dem. Sammenligne vi de enkelte Deele af vore udenlandske Køer med de corresponderende Deele af de bedre Exemplarer af angelsk eller endog kun af jydsk Qvæg, der findes fordeelt i Stiftet, da vil det snart blive os klart, hvor overordentlig meget de lade os tilbage at ønske. At det ikke alene er Mangel paa god Fodring, derom vidner de almindelige og vistnok grundede Klager af vore Brændeviinsbrændere, hvis Qvæg ved det Foder, der er bedre end hvert andet og burde give et godt Mælkeudbytte, aldrig opnaaer et tilfredsstillende Resultat. Paa Grund af disse Anskuelser troer jeg neppe, at vi ville kunne vente radical at see vor Qvægrace forbedret ved at basere dens Emancipation paa vort indenlandske Qvæg Omendskjøndt langtfra Alt lader meere sig udrette igjennem Krydsning.