Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1815-06-17
Den ædle Wilberfore, de ulykkelige Sortes utrættelige Talmand, har i det franske og engelske Sprog ladet bekjendtgjøre i London sin Skrivelse til Prinds Talleyrand i Wien, hvori han søger at bevirke Negerhandelens Ophævelse. Willerforce paastaaer, at alle i Storbritannien almindeligen udbredte Efterretninger og Beskaffenheden og Virkningerne af Negerhandelen i Africa ved Krigen ikke er kommen til de Franskes Kundskab, og at der i Frankrig endnu hersker samme vildfarende Meninger, som man havde i Engelland, førend man endnu havde forskaffet sig nøiere Underretning derom. Negerhandelen har fundet Sted i to hundrede Aar, den har især tiltaget i det sidste Aarhundrede, og blandt alle Nationer tog den engelske især størst Deel deri. Parlamentet anordnede en Undersøgelse af denne Handels Beskaffenhed og Følger, og, endskjøndt Fordommen vakte mangen en ivrig Forfægter deraf, erklærede dog alle anseelige Statsmænd, af hvilket Partie de end vare, at det var Nationens Pligt, at undertrykke denne skjændige Handel strax og for stedse. Man har anført til Forsvar for Negerhandelen, at der i Africa gives Slaver, som man opdrog for at sælge dem, og at der gaves Herrer, som besadde et stort Antal deraf, som de vare berettigede til at sælge efter Behag. Men det blev snart ved mange igiendrivelige Vidnesbyrd godtgjort, at uagtet der i Africa gives et Slags patriarchalsk Vasal Afhængighed, har Herren dog ingen muelig Ret over de indfødte Slaver, og naar man undtager deres Forbindtlighed at tjene en særegen Herre, er der ingen Forskiel paa dem og paa frie Mennesker. Man skulde troet, at Slavemarkedet kunde vedligeholdes med Krigsfanger eller til Landsforviisning dømte Forbrydere, endskjøndt det var aabenlyst, at disse to Kilder ikke kunde levere den overordentlige og regelmæssige Mængde Mennesker, der allerede over et heelt Aarhundrede strømmede fra Africa til den vestlige Hemisphære. Man fornam nu, at der paa en Strækning af 350 Mile langs med den africanske Kyst gaves et ordentlig indrettet Torv til menneskelige Skabningers Falholdelse, at Vaa rene svarede til Søgningen, og at de europæiske Handlende, uden at spørge den, der sælger Slaverne, om hans Ret, kjøbe alle de Mandfolk, Qvinder og Børn, som der tilbydes dem. J denne regelmæssige Handel kunne Menneskene, Gjenstanden for samme, kun leveres ved bedragerske og voldsomme Midler. Den africanske Kyst er deelt i forskjellige Stater af forskjellig Størrelse, af hvilke de fleste regjeres af Ældste, men de andre af mindre indskrænkede Konger. Deres Cultur er i det Hele saare ufuldkommen, deres moralske Begreber meget raae, og deres Regjeringers Rettigheder meget ubestemte. Henrives derfor Kongerne eller Høvdingerne af Attraaen efter Uretfærdighed og Undertrykkelse, saa tage de ikke i Betænkning at begaae dem. Man forestille sig nu Slavehandlerne, som fremtræde i Midten af saa slet organiserede Selskaber og byde tilBytte mod en Ladning Mandfolk, Fruentimmer og Børn, de Artikler, hvorved Jndustrien kan tilfredsstille alle Fornødenhederne, opfylde sandselige Begjerligheder og vække uciviliserede Menneskers Lidenskaber, især spiritusse Drikke, for at opmuntre dem til Rov, og Geværer og Krudt til at udøve det. - Disse ere Aarsagerne. Hvilke Virkninger maa de have? Hvert Slags Onde, Tyverie, Rov, Troløshed, Forræderie og Voldsomheder. Høvdingen bliver nu Angriber; han hærier sine Naboers Land, naar disse ere mindre stærke, og naar han føler sig for svag dertil, raner han Undersaatterne, hvis Beskytter han skulde være. Jkke blot Folkets Høvding gjør sig skyldig heri; en almindelig Mistro bemægtiger sig alle, enhver frygter for sine Naboer som en Fiende, den Stærkere kaster sig paa den Svagere, og saaledes bliver hele Samfundet. (Polit. Journ.)