Aarhuus Stifts-Tidende, 1794-12-13
Frankrig. Den 21de Novbr. viste sig de Pe riser Sectioner for Coventens Skranker, og frembragt deres Lykønskning for Jacobinernes Øddelæggelse, og formanede Conventen til at fortfare mod dem, med den yderste Strænghed, da de, om de fik Kræfter, viis vilde tilintetgiøre Conventen til det sidste Leed. Herpaa mødte Carrier for Skrankerne, med hvis Forhøder i Dag blev gjort Begyndelse. Den 19de blev endnu en haard Klage læst i Conventen imod ham friStaden Nantes. David Mahler, som var Robespieres Ven, har ansøgt om at hans Arrest maatte forandres til Huusarrest da han havde et interessant Mal rie i Arbeide. Under flere forvovne Jacobiner som disse Dage ere arresterede, da de har gjort et nyt Forsøg paa at opkiøbe Pistoler og bestilt 1000 røde Huer, befinder sig forhenværende Limonadeskienker Raisson, Caraffe og Bouin. Conventsudskuddene er i den størst Virksomhed. De beskieftiger sig med Fredsunderhandlinger med visse Magter og med Armeernes, Departmenternes, men fornemmelig Hovedstadens Proviant ring, hvor forskiellige Levnetsmidler er meget dyre og de fo ste ei engang at faae i Forhold imod Brødet. J et Land hvor ingen Qvæg gives, maae Kiød, Læder og Uld være dyr. J et Land hvor man i 3 Aar har berøvet Agerdyrkningen og Haandværkerne 1500,000 Mennesker, maa Daglønen og være stor, man har at daglig maattet give en Daglønner 15 Livres. Derfor maa baade Levnetsmidler og Manufacturvare nødvendistige til en meget høi Priis. Jacobinerne giver den og meget at tage vare, da de griber enhver Leilighetil at stifte Urolighed, hvorfor man idelig maae være paa sin Post. Udskuddene giør sig og al Umage for at opfange deres Correspondence, de har og alt være saa lykkelig, at faae fat paa nogle, som der kunde have været farlige for Staten. De til Departementerne afgaaede Repræsentantere, lader alle anseete Jacobiner indsperre, og renser alle Folkeselskaber og Amter. J Hensigt til Freden, er vor Regiering meget forlegen, for at finde en Middelvei, paa hvilken den snart, let, men dog ærefuld og fordeelagtig kunne være at erholde. Spænder vi Strængen for høit, saa bliver den hverken saa snart eller saa godt sluttet, og giver vi for meget efter, saa er Jacobinerne ved Haanden for at yppe Trætte. Det var got, om Conventen nu ville fastsætte de Grundsætninger hvorefter Frankrig vil giøre Fred med Nationerne. De Factioner, som under det lange Anarchie spillede med Conventen, rettede sig bestandig efter Omstændighederne og Krigslykkens Afvexlinger. Da Hertugen af Brunswig stod for vore Porte, var den herskende Grundsætning: Frankrig maae ikke giøre Erobringer. Da Seier forandrede vores Stilling, proclamerede man: At den Franske Republik kun maatte taale Republiker om sig, for at danne en Universale: publik. Da Seirene noget standsede, lode Conventens Ledere decretere: Frankrig ville paa ingen Maade blande sig i de udvortes Regieringer; og endelig da det igjen gik bedre, heed det: Frankrig ville ikke for nedlægge Vaaben før alle Troner vare styrtede. Alle disse Forandringer kom ikke fra Conventen, men fra de Factioner som beherskede Conventen. Hele Europas Sikkerhed fordrer, at Fredsgrundsætningerne paa nye bliver modent overlagte, og at deraf bliver udtrukken en uforanderlig følge, som kan sikkre enhver Magt sin Jnterresse og Ære. Kuns ophidsede Hoveder kunde sige, at Frankrig var sig selv nok, naar den kun havde Brød og Sverd. Overlæggelse og Erfaring, kaster det. te, Handel og Selskabelighed forstyrrende System overende. Det er Tid, at man giver andre Nationer de Fordeele tilkiende som baade de og vi kan høste af giensidig Handel.