Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1774-08-26
August, Om Neldens Brug til Lærred ved Landhuusholdnings Selskabet i Provinzen Tours i Frankrige. Der gives Planter, som ere saa almindelige, at den store Hob synes at ansee dem med Foragt; imidlertid er dog, efter al Formodning ingen deriblandt, som ei skulde være til nogen Nytte, og iblandt den utallige Mængde af Vexter, som ere adspredte paa Jordkloden, findes mange, som har væsentlige Egenskaber deels til vor Underholdning, deels til Lægedom, deels ogsaa til Kunsternes Tarv. Til denne sidste Classe henhører ogsaa Nelden, thi vi vil blot handle om den i Henseende til de lange Traade, som man kan trække deraf, til at forfærdige Lærred, eller saa kaldet Netteldug. Nelden er alt for bekiendt, at det skulde behøves, vidtløftig at beskrive den. Man har 3 Slags deraf, som alle voxe i Egnen ved Provinzen Anjou. 1) Den lille eller brogede Nelde, som bliver lav. (Ortica urens minor.) 2) Den Romerske Nelde, som bærer kugelrunde Frøe huuse. (Urtica pilulas ferens.) 3) Den store Nelde, hvis Stengel bliver gemeenlig fire til fem, ja undertiden ser til syv Fod høy, er fiirkantet og grøn af Farve. Dog gives der ogsaa rødagtige Stængler. (Urtica urens maima.) Denne Plante er ligesom Hamp, Han og Hun, paa særdeles Vexter, Roden gaaer aldrig ud, men skyder hvert Aar friske Blade, strax i Begyndelsen af Foraaret, som affalder imod Efterhøsten. Dette sidste Slags er den eneste, hvoraf der lader sig trække lange Traade til Netteldugs Forfærdigelse, og den kunde tildeels bruges med i Stedet for Hør og Hamp, naar samme ikke lykkedes godt, som i Aaret 1764. Alle Slags Nelder kiendes let ved den blotte Berørelse af deres med stikkende Brodde besatte Blade, som ere opfyldte med en sey Vædske, der foraarsager en brændende Kløen. paa Huden, og hvorefter opløbe Blærer, hvis Smerter, kan strax stilles, enten ved at stryge Bomolie eller og Saften af Planten selv derpaa. Nelden voxer overalt, endog i den sletteste Jordbund, dog elsker den fornemmelig en fugtig og leeragtig Bund, i sær ved Mure og Gierder, i Skovene, i Frugthaverne og Grøfter. Den udholder den sterkeste Hede, og kommer godt frem i Gruset af Bygninger og paa andre Steder, hvor den ikke er til Hinder for Mark= og Have=Elskere. Den udfordrer hverken Rygt eller Pleye, og naar den først engang er paa et Sted, saa bliver den der bestandig. Den rette Tiid til Nældens Jndsamling, er i August og ofte først i September Maaned, eftersom Væirliget har været meer eller mindre tørt eller fugtigt. Dens Moednelses Grad kiender man derpaa, naar man seer, at dens Blade bøier sig, eller ville viisne, eller naar Stænglerne synes gule eller mørkerøde, og endelig naar Frøet let gaaer løst af sit Frøe huus. Til Nældens Afskierelse betiener man sig af en Segl, af det Slags, hvormed man pleier at afskiære Kornet, efterat man i Forveien har forsynet sig med et Par gode Hand skeer, for at vogte sig for Stikningen, hvorhos man har at lagttage, at man afskierer Stænglerne, tæt ved Rødderne, uden dog at oprykke dem. Da denne Plante er vedvarende, saa skyder den hvert Aar nye Stængler, som ere beqvemme til samme Brug. Naar man har indsamlet Nælderne, saa udbreder man dem fra hinanden paa en Eng, og lader dem tørres et Par Dage, paa det at Bladene kan gaae lettere af Stængelen. Derpaa bløder man dem paa samme Maade som Hampen, binder dem i Knipper og lader dem ligge sex eller syv Dage, meer eller mindre efter Veirligets Beskaffenhed, i klart Flod eller Parkvand; Herefter maae man lade Nælden blive ret tør, og ligge paa et tørt Sted, for at kunde brække den efter Leilighed.