Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-08-01
J nærværende Blad har en Unavngiven erklæret: "at Hr. Etatsraad Estrup vil have almindelig Værnepligt, at jeg fægter i Luften, at jeg ikke kan læse &c. Imod disse Yttringer vil jeg blot anføre, at Hr. Etatsraadens Ord: "at Armeen bør, som hidtil, recruteres af Bondestanden, da denne er mere haardfør, end de andre Stænder, "at de ringere Stænder letteligen kunde fordærve høiere, at Studenten sættes tilbage i sine Studeringer ved at være Saldat, vil vel neppe af Nogen, som har sund Menneskeforstand, forstaaes anderledes, end at Bondekarlen skal vedblive at forrette Alt, hvad man nu kalder Militairtjeneste, nemlig: exercere, mandeurere, trække paa Vagt o. s. v., og, naar han i 6 a 8 Aar har været Soldat, da gaae over til Landeværnet; men derimod skulle de andre Stænder ganske være fritagne for Alt, hvad der hos os kaldes Soldatertjeneste, og blot udgjøre et Slags Reserve, som blot i Krigstid slutter sig til den staaende Hær. At Bondekarlen forholdsmæssigt taber ligesaameget ved at være Soldat, som den studerende Classe, og at de ringere Classer ei fordærve de høiere; men derimod snarere de høiere de ringere, har jeg allerede viist, og jeg vil blot tilføie: "at Jndførelsen af almindelig Værnepligt ei blot er ønskelig, fordi den er bygget paa Liighedsprincipet, og derved fordeler Byrden paa alle Skuldre men, at den tillige er et af de Midler, hvorved de forskjellige Jnteresser smelte sammen til et Heelt, og giver vort søndersplittede Statslegeme den Heelhed og Fasthed, som udfordres for at opretholde dets Selvstændighed, og give det Anseelse og Vægt. Værnepligten er følgeligen et nationalt Livspørsmaal, som ikke hører for Skjændegjæstens, men derimod for den besindige og sagkyndige Fødelandsvens Domstol. Til Jndsenderens bittre og haanende Udfald har jeg intet Svar, thi "Skjenden, og Kasten Skarn paa Folk kunde vel fornedre Angriberen, men aldrig den Angrebne, og gjøre ingensinde det Krogede lige, eller det Sorte hvidt. "Jeg har stedse troet, siger Thomas Prine, at enhver Forfatter kan skrive sig fra sit ærlige Navn og Rygte, naar ellers Jngen i hele Verden formaaer det, og jeg skal vel vogte mig for at strande paa denne Klippe."At jeg iøvrigt ikke er nogen Skolepog, som behøver at stave sig frem; men at jeg baade kan læse og forstaae, hvad jeg læser, derfor behøves vel intet andet Beviis, end at jeg var den første danske frihedssindede Forfatter i dette Aarhundrede (man behage at læse Kjøbenhavnsposten" og "Dagen" for 1830, samt Tilskueren for 1831, 32, 35 og 36), samt at jeg havde 2000 Abonnenter paa et frihedssindet Blad "Tilskueren og 3000 paa et historisk: "Panoramaet, og at jeg har udført flere offentlige Hverv saaledes, at Kongen baade har takket mig derfor, og spurgt: "hvad jeg ønskede, da han gjerne vilde vise sig erkjendtlig, og at man neppe skal kunne vise mig een Mand, hverken i Tydskland eller Schweitz, med hvem jeg har staaet i Berørelse, og der er Gjenstand for sin Nations Kjærlighed og Agtelse, som ei er min Ven, og ei, ved Foræringer og desl., har givet mig Beviser paa sin Agtelse og sit Venskab. (Den østerrigske Statsminister Kolowrath forærede mig t. Ex. 38 Bøger, tildeels Kobber værker). At jeg hverken har Embede, Titler eller Ordener, er min egen Skyld; thi jeg anseer den uafhængige Mand, der kan tale, som han tænker, og handle som han taler, og der kan staae paa sine egne Been og spise sit eget Brød, for at være lykkeligere og mægtigere, end den afhængige, der maa bøie sig for Mennesker, som han foragter, og spørge Foresatte ad om han tør kalde Graat graat, og Rødt rødt, og Tiller og Ordener ere i mine Øine blot Sæbebobler; thi de gjøre hverken Droget dueligt eller Skurken til en ærlig Mand. – "Grundeier er en Trykfeil, jeg har skrevet Godseier. Overgaden No 182, den 23de Juli 1842. Jørgensen Jomtou.