Jyske Efterretninger, 1794-07-28
Vi opleve nu igien stormægtige Herrer, en forunderlig Vending i Tingene, da de erholdte Fordeele ere igien for største Deelen forliiste; Fienden har endnu eengang trængt igiennem og anfaldt vore Grændser, saa vi isteden for at føre en offensiv Krig, maae nu besatte os med at forsvare vore egne. Under disse Omstændigheder maae alle de som tage Andeel i Administrationen, alle gode Jndvaanere være resolveret til at befæste vor Tillid uden hvilken et Land ikke kan forsvare sig. J den Hensigt møder jeg igien i denne Forsamling, for at bevidne Deres Stormægtigheder, at jeg er beredt paa, at vove Liv o Blod for at forsvare Fædrenelandet, og erklærer at jeg aldeles ikke tviler om dets Rædning, naar vi med fordoblet Mod og i Tillid til Guds Bistand anvende alle Midler paa at redde Fædrenelandet fra dets Undergang. Jeg vil nu, ligesaalidet som i forrige Aar giøre Faren ringe; at kiende Faten er ligesaa fornøden, som at giøre den mueligste Modstand. Men, i hvilke forlige Omstændigheder have ikke vore Forfædre forsvaret Repulliken, (Her bleve disse Omstændigheder anførte. - Sammenligne vi disse Kriges Midler med de Republiten nu kan anden, saa ere vi ligesaa vel i Stand, til nu, som da, et afholde et Angreb. Den største Deel af vore Grændser er bedækket og bliver endnu meer sat i Forsvarstand. Vi have en Armee, som i tvende Feldttoge have ved deres Tapperhed gjort sig berømt og vil endnu meere udmærke sig, naar de stride for deres eget Arnest d. Republiken har sine Allierede, der, saavidt deres egne Omstændigheder tillade det, vil giøre al muelig Bistand; allene det som er endnu meer, end al Menneskelig Hielp at bygge paa - Gud i Himlen har saa ofte reddet Republiken, saa vi og i de nu værende Tider har Aarsag til at sætte al vor Fortrøstning til hans mægtige Hielp, og naar han er med os, saa kunne vi udrette store Gierninger." Skulle der i Republiken gives slige udartede Nederlænder, der ønske Fiendens Ankomst, fordi de troe at finde dem, ved hvilke de kunne udføre deres egen privat Hevngierrighed, og derfor søge at giøre deres Medborgere kleinmodige og rive dem Vaabnene af Hænderne; - saa lader os ansee disse som indvortes Fiender og give lige saa nøie Agt paa deres fortvivlende Foretagende, som paa de udenlandske Fiender. Det fredelskende System, som Republiken hidindtil, som en handlende Stat har været hengiven for, holder jeg for det som har været dem meest angelegen; men Gud bevare os fra, at forlange Fred paa vor Sikkerheds og Uafhængigheds Bekostning! Skulle vi under et fientlig Aag miste dette uskatteerlige Fortrin og selv frivillig opgive samme af Frygt saa var vi hele Nationens Foragt værdig. Det er overalt bekiendt, at denne Stat ikke har al vet Frankrig Aarsaa til Krig, ikke destomindre ere vi dog blevn angrebne af dem, for at giøre os ligesaa ulykkelige, som de have gjort sig selv; at tilintetgiøre vor Gudsbyrkelse, at omtaste Statene Grundstøtter, at be tøve os vor Frihed, dette er deres Paastand hvorefter man skal capitulere for at faae Ende paa Krigen, men hvem kan eller bør indgaae samme? – Enhver bør derfor foreene sig til Fædrenelandets Beste og efter al Muelighed forsvare samme, og jeg har det Haab, at vi og saa under Guds Bistand skal forsvare den Nederlandske Nations Ære og Velfærd. - Jeg troer dem til storme tige Herrer; at de for stiller dette for den ganske Nation blandt hvilken jeg er født og opdraget og for hvilke en stor Deel af mine Forfædre har sat deres Liv til, og jeg er selv beredt til det samme, ligesom og begge min Sønner have allerede viist, at de ikke ere uværdige til at føre det Navn de bære o. s. v.,(undertegnet, Wilhelm Prinz af Oranien.