Københavns Adresseavis, 1762-01-29
Kort Underretning om Bogholderiet. Den lærvillig Bogholder kand snart komme saa vidt, at C. han let og uden Møye i sine Bøger kan finde Debitor og Creditor, som vel synes for en Begynder at være meget tungt, og afskrekker ham, ligesom Bogholderiet var saa vanskeligt at begribe, formedelst de mange Forandringer, som derved forefalder. Handels Affairernes Afvexlinger ere saa mange Slags og forskiellige, at det er umueligt for nogen, at paatage sig at bestemme deres Antal; men Bogholder ets Fundament, eller det, at finde en Debitor og Creditor, har saa korte Regler, at de næsten allesammen med et Par Linier kand anmerkes. Den hele Sag, som ellers pleyer vidtløftig at handles om, kand siges med faa Ord, og bestaaer egentlig i følgende to Sætning : 1. J henseende til Personer: Hvo som imodtager, er debet. Hvo som udgiver, er credit. I henseende til Vare og Gods. Alt det, som man imodtager, eller faaer under sin Disposition som en Eiendom, er debet. Alt, hvad man udgiver, er credit. Hvo som bestandig har dette for Øyen ved hans Bøgers Journalisering, skal ikke lettelig tage Feyl. Om Banco, Cassa, og flere andre Contoer skal settes iblant Personer eller Gods, det er unyttige Spørsmaal. Reglen løber ud paa eet, enten man driver Proper=Commissions eller Compagnie=Handel. At give Contoerne deres Navn i Hoved=Bogen, dependerer af en Bogholders Jmagination, eller dets Omstendigheder og Beskaffenhed, som er behandlet, eller er bleven forrettet i Handels=Sager, Man behøver altsaa ikke at erindre andet, end paa hvad for en Maade Handels Bøgerne ved et Aars Udgang bliver indretilde og falderede, paa det man kan faae en virkelig Gevinst at see paa Vahre, Vexler, Skibsparter, og paa det at derved kand blive gjort en netto Billange. Naar alle Handels Sager, som ere forfaldne indtil Aarets Udgang ere skrevne udaf Memorial=Bogen og Bi bøgerne i Journal=Bogen, og indførte i Hovedbogen, saa Hos maae man anskaffe sig alle Regninger, som endnu henhører til dette Aar, og skal betales i det følgende Aar, og ordentlig føre samme til Bogs paa behørig Conto. Men naar man ikke til hver vil give nogen særdeles Regning og creditere ham, saa kand man føre dem allesammen paa Conto af diverse Folk, og andre smaa Regninger, som endnu skal betales, paa Conto pro diverse; hvorhos er at merke, at alting ved Betalingen bliver afskrevet igien paa forbemeldte Conto. Dernæst maae drages og giøres en Billante, som man da kalder en raa billante, fordi en netto Billanze skal efter samme blive accurat, formeret. Dette første kand nu let skee, naar man ikkun af Journalen har ført rigtig ind i Hovedbøgen, og i fald det ikke skulde treffe rigtig ind, saa bestaaer saadan Difference i forbemeldte urigtige Indførelse, Summering og Subtraction, hvorfor man maae tage Journalen og Hovedbogen, for Haanden, og ordentlig eftersee enhver Post, som er indført, naar man har fundet samme rigtigt, saa bliver i Hovedbogen gjort en Prik ved Summen, ligesom og in Margine i Journalbogen, hvor den anvisende Hovedbogs Nummer=Blade staaer. Naar nu saadant er skeet det hele Aar igiennem, og man ikke har fundet Feylen, saa maae man tage Journalbogen for Haanden, og see om der mueligt i en Post er sat adskillige Debitorer og Creditorer, i hvis Summering slig Feyl er begaaet. Skulde det endda ikke vise sig, saa maae alle Regninger summeres efter i Hovedbogen, samt eftersees om Debet fra Credit, eller Credit fra Debet er rigtig subtraheret og sat i Manze, da, saa fremt at dette Eftersyn skeer omhyggeligt, Feylen gandske viist maae findes, som da i Afskrivningen bliver bragt i god Rigtighed. Derpaa bliver alle Hovedbogens Regninger igiennem seete, om Cassa i Summa kommer overeens med Cassa Bogen, og Banco i Summa med Banco=Bogen. Skulde der findes nogen Difference, saa maae samme opsøges, skrives af eller til paa Regningerne, saa at Bøgerne altsaa kand blive ligelydende indrettede. Videre maae ogsaa Person=Regningerne eftersees, om denne eller den Person er virkelig saa meget skyldig, eller skal have saa meget, eller om man endnu ikke maatte forden noget til Last, eller skrive den noget til gode. Fremdeles følger Vahre=Regningerne, i Særdeleshed, paa dem, som ere solgte, ved hvilke da nødvendig er at observere, at derpaa maae føres in Debito, efter HandelsOmkostnings=Bogens Anviisning, alle derpaa gangne Bekostninger, og Courtagie af Salget, som kand sees af de Regninger der er indløben. Skulde der nu være Forskiel paa Mynten ved Jndkiøbet og Udsalget, saa maae man giøre den til en vis Myndt ved at skrive Lagio paa eller drage fra, hvorefter man da seer den netto befindende Gevinst eller Forliis, som efter indrettet Reduction enten bestaaer i Banco= eller Courante=Penge, og altsaa bliver ført hen til Gevinst= eller Forliis=Conto. Men dersom disse Vahre skulde være antagne i Baratto, saa afskriver man Forlisen, og fører den til Baratt=Conto, efterdi sammesteds findes en Gevinst paa de derimod leverede Vahre. Ere Vahre af et Slags eller Partie tilovers og endda i Behold, saa bliver de anslagne efter deres Jndkiøb, da man anfører deres Beløb paa en nye Conto, og altsaa er Gevinst og Forliis ikkun at see af det Solgte, som bliver afskrevet fra den gamle Vahre=Conto, og ført til Gevinst og Forliis=Conto. Findes Retour=Vahre, over hvilke man har holdt en egen Retour=Conto, saa bliver deres Bekostninger og Courtagie ført in Debito paa samme, og de mange Slags Myndt reduceret til et vist Slags Myndt, Ere de allesammen solgte, maae man enten afskrive den befindende Forliis, og føre samme paa Cargason= eller Lager Conto, eller henføre Gevinsten (som sielden findes) til Gevinst= og Forliis=Conto; derimod dersom de ikke til deels eller slet ikke ere solgte, maae de eller de endda i Behold værende anslaaes eftersom de for nærværende Tid ere værde, og henføres paa deres Navne=Conto, da man gaaer til verk med Salderingen, som forhen er meldet. Ligeledes maae ogsaa Cargason= og Udenlandske Lager Regninger debiteres for nogle endda derpaa heftende Bekostninger, og de forskiellige Slags Myndt rigtig reduceres. Naar nu alle de Vahre, som ere anførte til Debet, atter ved Salg løber ud til Credit, bliver Resten afskrevet som en netto Gevinst eller Forliis. Men saafremt en Cargason eller Lager ikke fuldkommen skulde ved Salg være afløbet, maae de Vahre, som endnu findes til over, anslaaes efter den første Forsendelses Bekostning, samt og de derpaa gangne Omkostninger, og Beløbet deraf føres paa en nye Cargason= eller Lager=Conto, hvorved da den gamle Conto salderes for Gevinsten eller Forliisen af det Solgte, End videre, naar den Forliis som befindes paa imodkagne Vahre er ført in Debito paa Baratt=Conto, saa bliver derpaa Gevinsten eller Forliisen afskreven, og ført til Gevinst= eller Forliis=Conto. Vexel=Regninger paa diverse Pladse, skal debiteres for Courtagie, som bliver givet til Mæklerne saa vel ved den første som anden Negotiering. Skulde nu nogle Vexel Breve endnu ikke være fornegotierede, da maae samme efter Beløbet af deres første Negotiering samt Courtagien føres paa en nye Cambio=Conto, og den gamle falderes ved dens Gevinst eller Forliis. Findes Huse, Land, eller Jordegods a., saa bliver deres første Priis uforandret, med mundre at de skulde settes høyere eller mindre i Capital, da de enten altsaa skal debiteres eller crediteres. Men hvad Omkostningerne og Revennerne angaaer, naar det ene en draget fra det andet, og der findes et Overskud, saa maae samme afskrives allene, og anføres paa Gevinst= og Forliis Conto, eller (da det skal anstilles og giøres curieur) kand man af en derudi frie havende Capital, beregne Jnteressen, og debitere den derfor. Saaledes forholder det sig ogsaa med Skibe og Skibs=Parter, hvis Gevinst sees af Fragt=Pengene, naar Omkostningerne ere fradragne. En Assecurance=Conto er ikke føyelig at saldere, efterdi den nydte Præmie, hvorfor saadan Conto staaer Credit, ikke er at regne for Fortieneste, siden den deels endnu er underkastet Fare, deels ogsaa har lidt stor og liden Skade, der næsten henstaaer Aar og Dag, førend den bliver betalt, hvorover denne Conto enten maae udsettes til Assecurancens Ende, eller man kand paa en nye Assecurance Conto føre in Credito den endnu Risico løbende Præmie, samt den Præmie, hvoraf man skulde betale en Skade, hvorved altsaa den gamle Conto kand salderes, og dens Gevinst eller Forliis sees. Endelig hvad en Huusholdnings=Udgifts=Conto angaaer, saa viser det, hvorfor den er debiteret, hvor meget de aarlige Udgifter beløber sig til, som ere afskrevne paa Credit, og blevne tilførte til Debet paa Gevinst= og Forliis=Conto. Derefter følger Handels=Udgifter, Courtagie=Provision Jnteresse= Lagio=Regning, hvis Gevinst eller Forliis føres til Gevinst= og Forliis=Conto, da derpaa, naar Debet og Creditter sammenlignet og holdt imod hinanden, Gevinsteen og Forlisen maae netto vise sig, som sammesteds bliver afskreven, og anført paa Capital=Conto enten til Debet eller Credit, saa at paa saadan Maade meget let kand formeres en netto Billange. Med faa Ord maae endnu meldes, hvorledes Bøgerne paa et velbestilt Contoir skal indrettes, og hvor mange de maae være i Tallet. Men det sidste er dog ikke vel mueligt at sige, eller kand egentlig bestemmes; thi samme dependerer af Handelens Omstændigheder. Ordentlig viis kand man komme ud med tre, men til samme bliver vel endda føyede i Bibøger. Vi ville anføre noget i de følgende Blade om enhver i Særdeleshed. 4. Brev. Om det Danske Sprogs Oprindelse. Svar paa forrige. Min Herre. Deres Artighed i at lade mine Setninger passere uanfægtede anseer jeg med største Erkiendtlighed; thi jeg kiender Deres store Pund i at paafinde: saa det visselig havde været Dem en let Sag, mod hver af mine Setninger at have fremført hele Snese Jndvendinger. Saadan Artighed maae jeg nogenlunde vederlegge med en redebon Lydighed i at efterkomme Deres Begiering. Dog maae jeg først bede, at De vil tage til Takke med lidet herudi, som jeg ellers i mine Tanker anseer for nogenledes vigtigt. Det er Dem bekiendt, at naar man i Tydsken vil betegne en stor Mangfoldighed, da kalder man det ein grosse Menge. Dette Ord Menge, der er det samme som Mængde i Dansken, har intet Stamme=Ord i det hele Tydske Sprog, men maae ustridig have sin Oprindelse af det Ord mange i Dansken. Samme Beskaffenhed har det med ich verbanne, paa Dansk, jeg forbander; hvis Stamme Ord er bander; Saaledes og ich versinahee, jeg forsmaaer, Stamme Ord Smaa, geschicklig, skikke ligen, Stamme=Ord Skik, erbarmen; item Barmherzigkelt, Stamme=Ord Barm i Dansken. Saaledes har det og god Rimelighed, at det Tydske Scheere, Sax, har sin Oprindelse af Ordet skierer i Dansken. Ein Hafen, portus, har intet Stamme=Ord i sit eget Sprog, men finder samme i det Danske Ord Havn, og begge igien i det Ord Hav. Hvad Sprog der nu maae lede om sine Stamme=Ord i et andet Tungemaal, det maae og tilstaae sit Udspring deraf. Finder Min Herre Smag i disse faa og tydelige Exempler, da forekommer Dem selv efterhaanden lettelig flere af samme Art, hvormed De igien, om De behager, kand tiene mig, ligesom De ogsaa derom tienstlig ombedes. Jeg forbliver a. Fuldkomment Middel til at ødelegge Veggeluus. Der findes vel mange Midler til at ødelegge dette Utøy - men det bliver dog en bestandig Umuelighed, saa læn gende ikke kand udryddes af alle Vinkler og Kroge ved nogen gjennemtrængende Kraft, der dræber dem, og hindrer deres videre Yngel. Efter adskillige Forsøg er opfundet et Middel, som endelig er befunden probat. Det Værelse, som er befængt med dette Utøy, og hvoraf de skulle udrydde, maae giøres vel reent, og legges en Tomme tykt Sand over alt paa Gulvet og ved Veggene, Derefter giøres Værelset sterk varmt enten i en Vindovn, eller med Kul i en Gryde, og paa Jlden, naar Spieldet; lukkes, kastes en Haandfuld Svovel; hvorpaa Døren lukkes tet til. Dette igientages tre gange hver Dag i 6 Dage, og naar samme er forbi, finder man Utøyet i Mængde liggende døde paa Sanden, eller tørrede paa Veggene. Men man maae see vel efter, at der ingensteds findes nogle Sprekker, hvorudi de kand skiule sig. Der kommer siden aldrig i det Værelse noget af dette Utøy.