Ribe Stifts Adresseaviser, 1836-12-09
Udenlandske Efterretninger. Spanien. Fra Madtid berettes under 23de f. M., at en utallig Mængde Flygtninger strømmede dertil, af Frygt for den vilde Bandehøvding Cabtera, om hvem Ordet gik, at han nærmede sig Alcala, som ligger kun 5 (franske) Mile fra Hovedstaden. Landeveiene fra Alcala og Toledo vare pakfulde af Vogne, paa hvilke de Flygtende havde reddet deres Gods. Den samme paniske Skræk havde bemægtiget sig samtlige Regjeringens Embedsmænd i hiin Egn, ja selv Nationalgarderne fra de virkelig eller formeentlig truede Steder havde fundet det tilraadeligst at begive sig til Madrid. Alle disse Flygninger vidste imidlertid ikke med Vished, hvo eller hvor stærk den Fiende var, for hvis Aalyn de gruede; men det hedte, at det var Cabrera selv, som med henimod 3000 Mk. havde viist sig i Landsbyen Bastan, nærved Alcala. Regjeringen selv vidste ikke, hvo det var, der saaledes satte Hovedstaden i Urolighed. J Cortesmødet d. 22de blev nemlig det Forslag, at Ministrene skulde meddele ugentlige Beretninger om de i Provindserne commanderende Generaler, forkastet af den Grund, at det jo stod Cortes Medlemmerne frit for, naar de vilde, at kræve Oplysninger af Ministrene. Af denne Ret gjorde Hr. Caballero strax Brug, i det han ønskede Oplysning og Rebellernes nyeste Bevægelser, siden man ikke engang vidste, om det var Cabrera eller Qulie eller Pallillos, som med sin Bande nærmede sig Hovedstaden. Nogle Meddelelser fra Krigsministeren om denne Bandes Styrke kunde maaskee væsentlig bidrage til at berolige Jndvaanerne. Krigsministeren inddrømmede, at Oplysning derom var meget ønskelig, men beklagede, at Regjeringen, hvad denne Sag angik, svævede i samme Uvished, som Publicum. Det hedte, imidlertid, af Fienden, som nærmede sig Hovedstaden, var d. 23de gaaet tilbage over Tajo ved Estremera. Under saadanne Omstændigheder var naturligviis Forbindelsen med de sydlige Egne ganske afbrudt, og General Palarea, som skulde afløse Quiroga i Granada, var kommen tilbage til Madrid, fordi det havde været ham umuligt at naae sit Bestemmelsested. Man vidste derfor ikke Andet om Gommez, end at han tumlede sig omkring i Andalusien og trak Narvatz, Ribero og Alaix omkring efter sig; at han truede snart een, snart en anden Stad, og at de fra Malaga og Cadix frem rykkede Nationalgarder løbe deres Vei, naar han nærmede sig. At først Narvarz, derefter Ribero skulde have vundet hver sin glimrende Stier over Gomez er en Efterretning, som formodentlig er falsk, da Regjeringen ellers næppe vilde have tøvet med officielt at kundgjøre den. Gaceta ladet sig derimod nøie med at meddele en Rapport fra Oberstlieutenant Rodrigues Compos, hvori denne berettet, at Carlisthander havde med 1000 Md. angrebet den befæstede Flekke Quinta nar, men at Beboerne, understøttede af 120 Soldater af Alairs Eftertrop, havde slaaet dem tilbaNaar Rapporten, der, som sædvanlig, er affattet i høitravende Udtryk, skildtet Kampen som langvarig og meget heftig, maa man vel trække paa Smilebaandet, naar man tilsidst seer, at den hele Affaire kostede Carlisterne 2 Md., men Quintanars Forsvarere ikke een eneste. J Paris havde man d. 28de heelt gunstige Efterretninger fra Bilbao. Det hedte nemlig, at Espartero havde i en blodig Træfning d. 21de slaaet Villareal, og at, som en følge deraf, Beleringen var ophævet. Men dette er ikke blevet stadfæstet; torætimod hedder det i senere Beretninger, at Carlisterne d. 24de igjen begyndte at istandsætte deres Beleringsværker, som Regnen to Gange havde ødelagt, og at Espartero havde forlangt Hjælp fra St. Sebastian, hvilken Hjælp imidlertid Evans havde nægtet, hvad man tog ham meget ilde op, eftersom han havde 9000 Md., og Carlisternes hele Styrke ved St. Sebastian kun var 3000 Mk. - Det var i Madrid Tale om en Ministerforandring. Af de hidtilværende Ministre skulde ikkun Calatrava, Mendizabal og Llandero forblive i Cabinettet; de Øvrige skulde udstødes, som altfor revolutionære. Overhovedet synes Cabinettet at ville gjøre betydelige Tilbageskridt til den rette Midter. Hr. Calatrava declamerer mod Pressens Uvæsen trods Hr. Persil i Paris, og er fast ligesaa virksom til at anordne Fængslinger, som til sin Tid Hr. Gisquet. Hans Organer ivre mod de revolutionære Bevægelser og yttre stedse lydeligere, at den spanske Constitution maa afpasses efter de øvrige europæiske Lundes Forfatninger. Cortes vise sig noget vaklende; de vorere snart i denne, snart i hiin Aand, dog meest for Ministrene, mod hvilke de dog synes at ville billige et Andragende af Hr. Alvaro, som gaaet ud paa, at Cortes skulle afstikke bestemte Grændser forRegentindens Myndighed, forat hun ikke skal være udsat for at blive ansvarlig "for de mange Uretfærdigheder, hvori Ministrene gjøre sig skyldige". Dette Andragende er nemlig, uagtet Calatravas yderst heftige, Modstand, blevet læst anden Gang. Derimod have Cortes billiget Ministeriets Andtagende, at Ministre, indtil Constitutionen bliver revideret og nærmere Bestemmelser desangaaende træffes, maae kunne vælges ogsaa blandt de Deputerede. Den midlertidige Krigsminister tilkjendegav i Mødet d. 22de, at han havde udstedt de fornødne Ordter til at fremskynde Processen, mod de for Feighed og Forræderi anklagede Generaler Peon, Fello og Manso. Ogsaa Rodil vil blive draget, til Ansvar for sit Forhold siden Træfningen ved Villarobledo.