Viborger Samler, 1839-07-09
Frankerig. Uddrag af Processen for Pairskammeret. Aragos Andragende blev forkastet af Pairerne, ligesom og et lignende, som Advocaten Dupont fremkom med til Fordeel for Martin Bernard. Da Præsidenten opfordrede Barbes til at staae op, sagde denne: jeg reiser mig ikke for at svare paa Deres inquistoriske Spørgsmaal, thi jeg er ikke tilbøielig til at besvare Noget af dem; men da den 12te Mai har leveret Dem Fanger, af hvilke Mange sidde ved min Side, saa har jeg en Pligt at opfylde. Jeg erklærer altsaa at den 12te Mai henved Kl. 3 om Eftermiddagen vidste alle disse Borgere Jntet om vort Forehavende at angribe Regjeringen. De vare sammenkaldte af Comiteen, uden at være underrettede om Aarsagen til denne Con vocation; de troede, at der kun skulde holdes en Revue Først da de havde indfundet sig paa det bestemte Sted, forsynede jeg dem med Vaaben, og gav dem befaling til at marschere. Disse Borgere ere derfor, efter min Mening, uskyldige. Jeg erklærer, at jeg var en af Hovedmændene for Forbindelsen, at jeg har fegtet med Eders Tropper; men, naar jeg i Almindelighed tager den hele og fuldstændige Ansvarlighed for Alt paa mig, da maa jeg ogsaa fralægge mig Ansvarligheden for visse enkelte Handlinger, navnlig for Mordet paa Drouineau, hvem jeg hverken har myrdet eller dræbt." Barbes erklærede endvidere, at Publicationen af Moniteur republicain med Uret tilskreves Foreningen, samt at de Anklagede Bonnet og Rouques ikke havde hørt til Foreningen. Dette var Alt hvad han havde at sige. Da Præsidenten bemærkede, at denne Erklæring ikke kunde fritage ham (Barbes) for den Pligt at svare paa de Spørgsmaal, der forelagdes ham, erklærede Barbes, at han ikke vilde besvare noget Spørgsmaal. "Jeg har sagt Dem alt; mit Hoved borger for mig. Naar at Mennesker erklærer, at han har udtænkt og forberedet Midlerne til Angreb, at han med væbnet Haand har bekæmpet Regjeringen, og fegtet med dens Tropper, saa mener jeg, at Erklæringen er mere end tilstrækkelig. Jeg har protesteret imod Drouineaus Mord, fordi det er en Handling, der vilde plette min Characteer; men jeg vil derved ikke forsvare mig for mine Dommere; thi Dem erkjender jeg ikke for Dommere; De ere mine Fiender, og jeg overgiver Dem mit Hoved. Jkke et eneste Spørgsmaal vil jeg besvare. Jeg siger Dem det i Forveien, for at De ikke skal udmatte og trætte Dem med unyttige Spørgsmaal." Ved denne Erklæring forblev den Anklagede. Forgjeves henvender Præsidenten sig med flere Spørgsmaal til Barbes; efter ethvert venter Præsidenten i nogle Øieblikke paa Svaret, der følger intet. Derefter henvendte Præsidenten sig til Martin Bernard: De er i Anklageacten betegnet som en af Hovedmændene for den saakaldte "Aarstidernes Forening", Martin Bernard: "Jeg erklærer Præsidenten, at jeg ikke vil svare paa et eneste af hans Spørgsmaal. Atter en Række af Spørgsmaal, der alle bleve ubesvarede. Martin var stum som Barbes. Trættet ved dette Stivsind, begyndte Præsidenten nu at afhøre et stort Antal Vidner, Paa Spørgsmaalet om Barbees havde staaet i Spidsen for en Hob Jnsurgenter, gave 4 Vidner med temmelig Bestemthed et bekræftende, og de fleste andre et meget ubestemt Svar. Endnu mere ubestemte vare Svarene med Hensyn til Spørgsmaalet, om Barbes havde skudt Drouineau; kun eet af Vidnerne betegnede blandt alle de Anklagede Barbes som Gierningsmanden. Paa Spørgsmaalet, om Barbes endnu havde Noget at tilføie, svarede Denne, at han bar sig af som Jndianerne; han frembød sin Hjerneskal for at sealperes. Den følgende Dag, en Søndag, holdt Retten atter et Møde. J dette fremtraadte den Anklagede Noques, Sætter i Moniteurens Trykkerie, der foreløbig afgav yderligere Oplysninger og Bernard og Bonnet. Han erklærede, kun at ville svare paa de Spørgsmaal, der angik ham selv; han vilde ikke skade sine Med anklagede, og endnu mindre bestyrke Anklagevidnernes Udsagn. "Jeg anraaber ikke Dommerens Naade, men Fiendens Høimodighed, Seierherrens Medlidenhed mod den Overvundne, var Seieren bleven vor, saa vilde jeg have bedet mine Venner og at skaane de Overvundne." Præsidenten raadede ham til at afholde sig fra enhver Udvikling af hans Anskuelser, da Saadant kun vilde skade ham, medens en simpel Fortælling af Facta kunde være ham og hans Staldbrødre nyttig. Da dernæst Barbesyttrede, at han, naar han den foregaaende Dag havde sagt, at han rolig frembød sit Hoved for at scalperes, ingenlunde billigede den Stalperendes Haardhiertighed, blev han formanet til Rolighed, og Forhøret fortsattes med Nognes, der udsagde, at han vel havde deeltaget i Kampen den 12te Mai, men at han ikke i Forveien havde vidst, at det vilde komme til Kamp. Det hos ham forefundne Opraab til Folket, og Formularen om Optagelsen i Selskaberne havde han engang erholdt tilfældigviis, og gjemt hos sig som en Curiositet; at man havde fundet Bogstaver i hans Bopæl, kunde ikke være paafaldende hos en Sætter o. s. v. Sit sidste Udsagn, at han ikke havde seet Bernard, gjentog han, uagtet Præsidentens Formaninger. Ligeledes erkjendte han to Breve for ægte, der ikke stemmede med hans første Udsagn om Uvidenhed med Hensyn til den forestaaende Kamp. J det første Brev af 10de Febr. beder han en Demoiselle Daniel om Penge, med Løfte om, efter Seieren, igjen at betale dem: i det andet dat. d. 13de Mai, skriver han til en Demoiselle Morel: "Min Hjertensdronning, Til dette Øieblik er Jntet vederfaret mig. J Gaar have vi kæmpet den hele Dag, og haabe i Aften at begynde paa ny. Bed for mig; kommer jeg derfra, er Du min Kone. A revoir. Tusinde Kys. Din Noques.