Viborger Samler, 1843-01-30
En forhenværende Hørkræmmer Meyer er i disse Dage rømt fra Byen. Han skal have udstedt falske Vexler for et ikke ubetydeligt Beløb, men det Gode er dog ved Sagen, at de Personer, som han har narret, for det meste skulle være bekjendte Aagerkarle. (Loll. Falst. Av.) Følgende os fra en høitagtet Haand velvilligen meddeelte Notits - hedder det i Ove Thomsens Avis - turde maaskee netop for Øieblikket have særlig Jnteresse for danske Læsere: J en Tale, hvormed den belgiske Grimm. Hr. Willems i Gent, den grundigste Kiender, af sit Fædrelands og Nordens Oldtid, indledede den Fest, der paa den Gentiske Høiskolessal blev holdt den 24de Octbr. 1841 af Venner af Belgiens Landsprog, det flamske, siger Taleren. Vort Lands indskrænkede Gebeet bør ei afskrække os (fra at elske og tale vort Modersmaal), hvorvel man ogsaa kan sige, at ti Millioner Mennesker tale Dialect af det neder tydske. Vor første Pligt er stedse at foretrække vort Lands Tarv. Mit Land er ikke for lille for mig. Lader os slaae vore Øine paa Danmark, som kun indbefatter 1 1/2 Mill. Mennesker, hvis Modersmaal er dansk, medens den øvrige Befolkning er tydsk. For 60 Aar siden herskede endnu det tydske Sprog i hiint Land over det nationale Element; Sæder og Skikke havde et tydsk Anstrøg. Men da reiste sig Mænd, som bragte den danske Nationalitet til Ære. Holberg, Evald, Baggesen og fornemmelig den store Oehlenschlæger skabte i det lidet Land en Literatur, som neppe staaer tilbage for nogen anden, og endnu skriver Oehlenschlæger ligesaavel i sit eget Modersmaal, som i Høitydsk. Lad da dette Land tjene os til Exempel." Nationalfølelsen for den danske Sag i Slesvig - hedder det blandt Andet i en fra Rudkjøbing til Ove Thomsens Avis indsendt Artikel – har ogsaa udtalt sig paa Langeland i den glædelige Fremgang, som Marksubscriptionen her har havt, saavelsom i de Adresser, der fra flere Sogne, forsynede med talrige Underskrivter, bleve afsendte herfra, for alleruderdanigst at vidne om vor uvigelige Troskab imod Konge og Fædreland. Danmarks Sag er Kongens Sag, og Kongens Sag er Folkets Sag. Gud hjælper det Folk, som vil hjælpe sig selv; men det Folk, som ikke vil hjælpe sig selv, kan heller ikke vente Hjælp af Gud. En brav Mand ærer sin Moder og sit Modersmaal. Saa gjorde P. H. Lorenzen, saa gjorde Jyderne, og derfor have vi og i vore Vennekredse i denne Juletid mindet, med Tak og Ære, vore mandige og brave Medborgere, som ikke lode sig forlede af nogen subtil eller høirystet Tale, til at lægge sig tilsengs og at sove ind under en fiirstemmig Sang af den gode Cancelliraad Slendrians gamle Morgenpsalme: Hvo ikkun lader Herren raade i Hans Liv er Steeg og Viin og Sang. Og foraløs følger Tidens Gang, Han kan endog faae Kors og Baand, Han høster, skjøndt han ikke saade, Han vandrer trygt ved Naadens Haand. Her har været talt om at sende Jyderne en Takadresse; men om den kommer istand, veed jeg ikke. Men det veed jeg, at Jyderne have fortjent at vi flette dem en Borgerkrands, og derimod at Skam og Skændsel skal følge hver Danmarks Søn, som ikke ærer sin Moder og sit Modersmaal. Hans Navn skal Saga skrive i sit Register over Landsforræderne, som ere hjemfaldne til Hels Skyggerige.