Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1798-01-10
Adskilligt. J v. Archenholdes Minerva for November 1797 Side 370, 75 læser man følgende Fragment af et Brev fra Kiøbenhavn, den 4de November 1797. - Førend jeg relser til Sverrig, maae jeg dog endnu fortælle dem en Tildragelse som giør megen Sensation her i Hovedstaden, og meget maae interessere enhver Udlænding. Pressefriheden (eller som Assessor Værens meget skarpsindigt har anmærket at den retetere bør hedde: Trytteretten) havde for mere end 20 Aar siden i visse Maader fundet et Hiem i Danmark. Men ogsaa her optrak graae Skyer paa dens Himmel, ligesom i mange andre Lande, der bleve endelig saa bemærkelige, at de Mængstede enhver Oplysningens Ven: men de gik dog over uden at skade. Efterhaanden forsvandt i dette lykkelige Land mere og meere den af nogle Magthavere imod samme fattede. Mening. Selv Prinds Carl af Hessen - en i Danmark for det Militaire i Særdeleshed vigtig Herre - aflagde nylig den Tilstaaelse: han havde ellers holdt for, at Pressefriheden ingenlunde kunde bestaae med en uindskrænket Regiering; havde i Begyndelsen af den franske Revolution alvorligt, jal kraftigt tilraadet, aldeles at ophæve den i Danmark. Hans Raad var ei blevet fulgt, og han glæder sig nu derover, fordi han nu indseer, at han har havt muret. Denne Prinds, der ellers, som man fortæller, vanskelig giver slip paa sine Fordomme, fore kom altsaa nu Pressefriheden, som for os andre er en velsignende Guddom, mere end uskadelig for Enevoldmagten. Saa meget meere opAfaldende er den Kiendsgierning, jeg vil fortælle, og i Anledning af hvilken Rahbek, denne her til Lands meget ynde de Forfatter, siger i sin Tilskuer - Danmarks Spectator, fra nu af gives der i Danmark ingen Skrivefrihed mere "Hr. Birkner, Præst i Korsøer, havde anstillet frimodige, meget gjennemtænkte Undersøgelser over Trykkefrihedens Væsen og Grændser. Hans Skrivt gjorte Opsigt og læstes meget, og blev, fordi det var fortreffelig og dets Gienstand saa yderst vigtig, allevegne omstændelig recenseert. Dette gjorte ogsaa Hr. Collet, Assessor i Hof= og Stadsretten, udi et dansk Tidsskrivt; en meget lærd, meget duelig og meget retskaffen Mand, som man har almindelig forsikret mig. Han indstrøede i sin Recension egne frimodige Tanker over samme Gienstand og lod den særskilt aftrykke. Neppe var dette skeet, førend en Kongelig Resolution 6. Preussen Kabinetsordre kaldet) paafulgte, ifølge hvilken Hr. Collet blev gjennem det danske Kancellie afsat fra sit Embede, fordi han, som Regieringen vil have læst i hans Skrivt, antager: Først: Folket har en Ret til Jnsurrektion. Andet: Jngen Embedsmand er ved sin Eed bunden til Regieringen. Tredie, En dydig Atheist er det høieste Jdeal paa menneskelig Fuldkommenhed. (Hr. Collets Venner sige nu Regieringen har revet disse Steder af Collets Bog ud af al Forbindelse; 3 Sammenhængen lød de ganske anderledes. Jeg har ikke læst Bogen, det Sted og Atheismen undtaget, hvilket jeg fin derfæstethisk skiønt, Heydenreich har hos os allerede for længe siden draget samme Følgeslutning ud af Kantiske Principer. Være sig nu som det vil, enhver oplyst Tydseer, vil vist underskrive Kiøbenhavnernes almindelige Dom, som lyder saaledes: Jfald Hr. Collet ogsaa har fortient at afsættes (og Mange paastaae, at han har fortient det; ifald Regieringen end ikke kunde taale, at han længer havde Plads mellem Landets Dommere, saa skulde den dog ikke egenmægettig have afsat ham. Den skulde, som den i lignende Tilfælde har gjort, have opfordret Fiskalen, og ikke ladet ham afsætte før ved en Rets=Dom, kuns ikke ved et tel et nyere von plaifir. Det oplyste Partie her i Kiøbenhavn er yderste utaalmodig: der ere udkomne mange Pamfleter, som ere forfattede i en bidende og heftig Tone. Jeg har læst nogle af dem, ogsaa er et besynderligt Kobberstykke kommet mig for Øine, som offentlig falbydes i Aviserne. Her haver de Beskrivelsen derover: Despotismen, et afskyeligt Uhyre, i Skikkelse af en Varulv, har nedstyrtet Oplysningen, er skiønt yndigt Fruentimmer, paa en Kanon; den bestræber sig for at komme op. I den ene Haand holder den Collets diærve, fritskrevne Bog, i den anden et Huulspeil, for gantiske at opfange Despotismens Skikkelse. Men dens Kamper afmægtig imod Uhyrets Kraller; som endnu bliver mere rasende ved Overtroens Eggelser. Denne Overtroe seer man at forrette sit Kald i en Præstes Skikkelse, med pløskiæve Ansigt og Æselører, og siddende paa Orthodorien, den er nemlig her sysselsat med at være Despotismens Øretuder, medens de magiske Tøfler glide af dens Fødder. Paa den dene Side af Kobberstykket er en Mindestøtte. Retfærdigheds Gudinden læner sig i en sørgelig Stilling op til samme og kaster alle sine Attributer fra sig. Mini obiit staaer skreLivet paa Støtten. Over samme en Dødeurne med Bogstavet, C. Paa et andet Sted staaer Trykkefriheden, som Gudinde for at pidske Collet med et Riis, hvorpaa Ordet ResoAlution staaer skrevet bagvendt. Endnu er en anden saare betydende Gruppe paa Kobberstykket, hvorover jeg dog har hørt fra hinanden afvigende Kommentarer. Varulven er mykket med syn Horn; men to synes slet ikke at ville høre til Prydelsen, og staae ganske afsides. Den næsten almindelige Udlægning vil jeg her ikke nedskrive. Kobberet er, isteden for en Guirlande, indfattet med Bajonetter, og har den Tittel, Mareriden Synet. Jeg saae her næsten allevegne dette Kobber; men, da jeg er en Fremmed, har jeg ikke givet meget Agt paa Detaillen. Det Hele finde man her meget vittigt, endskiønt det forekommer mig at være meget frivolt. Kort efter at Hr. Collet, som er uden Formue, var afsat, kom Professor Rahbek til ham, bad ham at tage Deel i at besørge Redaktionen af en Journal som han udgiver, og derfor at tage mod Halvdelen af hans Honorarium. - - En vis Hr. C. Kølle paa Snar=Øen ved Christiania, som har fattet den besynderlige Jdee, at indføre et nyt Skriftsprog i det Danske, hvorudi Ortograffen meere skal nærme sig Udtalen end i det forrige, har nu nedsendt 50 større og 100 mindre Stykkeraf Bogstavet A med en Streg skraas over til det Berlingske Bogtrykkerie, hvori de Kiøbenhavnske lærde Efterretninger udgives, for ifald nogen vil betiene sig af samme med eller imod ham, til Sagens nærmere Oplysning. - Et vanskeligt, neppe udførligt Projekt, og med alt det: Cui bono Ordet Af skriver Forfatteren Av, bekiendtgiøres: bekjæntjøres, Forraad: Farrad med en Streg over begge de smaae a, a.