Extraordinaire Relationer, 1744-03-01
Jtalien. J hvor hemmelig det end har været anordnet med den Engelske Cron-Prætendent eller Ridderen af St. Jørgen, hans Søns Bortreyse fra Rom, saa er dog derom følgende Particularia bleven bekiendt, som paa dette Blad saaledes skulle meddeeles: Efterat Prætendentens af Engeland ældste Søns Bortreyse var berammet den 9 Jan. under den Forevending, at han vilde holde Jagt i Cisterna, og hans yngste Broder, som ikke, for sin slette Helbreds skyld torde vaave sig ud saa tillig om Morgenen, maatte blive hiemme, saa leverede man Portneren Nøglerne til Stadens Port, paa det at han ikke skulde taale nogen Ophold, og vore Passagerere blev tillige lukt ud, men Porten strax lukt til igien. Men han loed Vognen holde uden for Byen, og sagde til sin Hofmester, at han vilde stige til Hest, og reyse over Albano, for des snarere at komme til Cisterna. Tre Rideheste, og en Rideknegt stoede færdige paa et beordret Sted; hvorved han stilte sig an, som han gjorde sligt uden hans Hr. Faders og Brødres Vidende. Hofmesteren, som vidste den hele Rulle, loed som denne Sag var ham meget imod, og foreholdt ham snart paa Jtaliensk og snart paa Engelsk, at han skulde sætte dette Forehavende til Side, for at ikke enten forkøle sig eller komme til Ulykke; Hans Fader vilde, naar han hørte det, tage det unaadig op. Printzen disputerede ham qvants viis, og fortsatte sin Reyse til Hest. Da Hofmesteren, nu endelig, men som imod sin Villie, maatte give ham Tilladelse dertil, saa jagede han fort i fuld Gallop med en anden Person. Jmidlertid lod Hofmesteren som det fortrød ham, at han havde ladet det skee, og tumlede med Villie, af en forstillt Forskrækkelse i en Grav, da han igien vilde set se sig i Vognen: Ved dette selvgjorte Fald fik han Postilionen og Betienterne herhid for at hielpe sig, saa at de ikke længer kunde give Agt, hvilken Vey den unge Herre tog. Thi, da han var Martii Maaned, Aar 1744. var ridet et got stykke Vey bort, vendte han fra Landeveyen, som gaaer til Albano, og fulgte en Fodstillige til Frascati. Da han nu var kommen hans Følgeskab af Syne, tog han, for ikke at blive kiendt paa Reysen, en anden Paryk og Hat paa, og lagde alt det fra sig, som kunde giøre ham kiendelig. Den Hat, han tog paa, var som en ordentlig Courers Hat, og da han loed den gaae ned over Hovedet og Ansigtet, kunde Øynene allene sees. Stallkarlen, en indfød Franskmand, skiftede ligeledes Klæder; men den anden Betiente begav sig herpaa igiennem Frascati til Albano og siden til Cisterna, hvor imidlertid Prætendentens anden Søn fra Rom var ankommen, og gav denne Betiente ham tilkiende, at som hans Hr. Broder, ved et Fald med en Hest var kommen til Skade, var han nødt til et par Dage at blive i Albano, bedende, den yngre Printz jo ey for nogen ting at lade sig merke dermed, at deres Hr. Fader ikke derover skulde blive bekymret, og derfor ey heller at sende nogen hen til ham i Albano. Saasnart den reysende Printz var kommen til Frascati, gik han videre fort uden om Staden Rom, og, da han til Monte-Rosso havde hvilet en Time, tog han Veyen ligge til Cardinalens Aqvaviva Lyst-Slot til Caprarola; hvor han gav sig ud for en Spansk Courer og den hos sig havende Betiente for en Spansk Officier. Til Caprarola stoed, efter bemeldte Cardinals Aqvaviva Anordning, Post-Heste igien parat, saa at de Reysende tog følgende Nat Veyen over Bierget Raddicofani, skiønt, Passagen formedelst den faldne Snee var vanskelig. Printzen, som foregivne Coureer, havde det sædvanlige Spanske Coureer Skildt og Tegn paa sig, og den foregivende Spanske Officeer var, ved Cardinal AqvavivæOmsorg, forsynet med et Pas fra de fremmede Ministrer til Rom, under det Navn af Marchese Spinelli og Fetter af Cardinalen; hvilket Pastiente dertil, at de paa Tver-Veyen igiennem Toscana før fik Post-Heste, og saa mystisk gik det til heele Reysen igiennem indtil han kom til Antibes, hvorhen han ikkun for det første sigtede.