Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1821-04-07
(Jndsendt.) Martin Fasting, Kammerraad, og Amtsforvalter over Cronborg Amt, døde den 10de Marts, 65 Aar gammel. Ubrødelig Redelighed, og urokkelig Troskab, mod sin Konge, og sit Fødeland, i Forening med den punktligste Orden, og den varmeste Jver for sit Kald, udmærkede denne sjeldne Ædle, under hele sit Embeds Førelse. Som et Phænomen i vor svage Tidsalder, stod Han, med Oldtidens Kraft og Virksomhed, og foragtede, ved en ligesaa ædel, som sjelden Ugennytte, enhver Fordeel, Hans Stilling, saa ofte gav Ham i Hænderne; djervi- og syndigt talede Han Bondens Sag, uden Frygt eller Hensyn til, mod hvem, Han talede den; thi ingen Følelse var Ham helligere, end Følelsen, for sine Pligter, strengt udøvede Han Selv disse, og strengt fordrede Han dem ogsaa igjen af andre, derfor blev Han undertiden miskjendt, men Han trodsede Avinds og Hævnens Braad, i Tillid til den gode Sag, væbnede sig med Retfærdighedens Skjold, og sang med Luther: "Vor Gud, Han er saa fast en Borg." - Ol at alle Danmarks Embedsmænd maatte besieles af denne Aand, hvilken uberegnelig Gavn for Staten. - Saaledes var Fasting, som Embedsmand, saaledes blev Han Løverdagen den 7 April 1821. *) Den Afdøde er saa lykkelig, at være dannet i de ædle Reventlovers Skole. erkjendt af alle Retskafne, og enhver af Hans Embedsbrødre vil med Ærefrygt og Hengivenhed flette Borgerkrandsen om Hans Tinding. - Men nu et Blik paa Ham som Familiefader, og hvor smelter da Øiet hen i Graad af Kierlighed og Beundring; Hans skyldfrie Liv svandt hen i den meest rørende Jdyll, en Florians, eller Gesners Phan taste nogensinde har kunnet fremtrylle. Vi træde ind hos Ham, i Hans venlige Dagligstue, paa det skjønne ærværdige Esrom, og her fandt man Ham altid, om Aftenen, med sin Pibe, efter fuldendt Arbeide, munter, blid og rolig, ved sin trofaste, fortræffelige Hustrues Side, i en Kreds af elskede Børn, hvor Han med patriarkalsk Gjestmildhed modtog enhver, der saa gjerne besøgte Ham, her flød Sandheden kraftig fra Hans Læber, her prækede Han Dyden i sine Børns Bryst fra deres spædeste Barndom af, og opmuntrede dem, ved dyb Religiøsitet, utrættelig Flid og de reneste Sæder, at træde i Cristi hellige Fodspoer. Aldrig bandt Naturen et fastere Baand mellem Mand og Hustrue, mellem Forældre og Børn, end det, hvormed den ømmeste Kierlighed saa tæt omslyngede denne elskværdige Familie. Ak, og dette lykkelige Baand maatte saa grusomt briste! Stærk og kraftig stod Egen, med sin ranke Stamme, og bredte sine venlige Grene ud over de forgløse Elskede, da strakte Døden sin kolde Haand ud og afmeiede Træet ved Roden, pludselig styrtede det ned, og sønderknuste i sit Fald saa mangt et kjerligt Hjerte, saa mangt et fremspirende Haab, men vi ville ikke forsage; Forsynets milde Fadergodhed har vikler et velgjørende Slør over vor Fremtids Skjebne; vi ville lide og troe, kun Troen kan gjøre Mennesket lyksaligt, og gjennem taarefyldte Øine ville vi med sammenfoldede Hænder hæve vort dunkle Blik op imod Guds klare Stiernehimmel, og sukke med den fromme Job: "Herren gav, Herren tog, Herrens Navn være lovet Er det Sandheden eller Dadelen, som Dr. H. N. Claussen understøtter? (Fortsættelse; see forr. No.) II. Det er en dadlende Stemme. Hr. Doctoren har erklæret at ville understøtte, fordi Undertegnede, i Følge hans Beskyldning (S. 407) har villet "bandlyse Sandheden", som ved hiin Stemme skal være forkyndt. At Doctorens Stemme, endnu raaber noget høiere, end hans Staldbroders i Statsvennen, er vist, men hvad har Sandheden derved vundet, - Ved Ordkløgt at gjøre en klar Sag broget: dette har været hans Jd, og uden at fremføre et eneste grunder Beviis, har han søgt at bestyrke den foregaaende Dadeel af det Kongelige Bibliothek under den nærværende Overbibliothekars Bestyrelse, og at forringe en af Bibliotheket saa høit fortjent Embedsmands Bestræbelser for at gjøre denne Stiftelse, eneste i sit Slags, med Hensyn til Danmarks Størrelse og Statskræfter – med hvert Aar rigere og mere gavnende. Til disse Bestræbelser for et Bibliothek, som under Hr. Conferentsraad Moldenhavers Overopsyn i omtrent 33 Aar, ved Regjeringens store Liberalitet i at anvise Fonds til dets Forøgelse, og ved de heldigste Erhvervelser, er voxet til et mere end tredobbelt saa stort Omfang, som den, det 1787 besad, og til en uberegnelig høiere indvortes Værdi, hører ogsaa Conferentsraadens ligesaa vidtløftige og møisomme, som med aandfuld Overskuelse af Videnskabelighedens hele Rige, udførte Arbeide, hvis Frugt var Bibliothekets scientifiske Opstilling i den nærværende Orden, efterat det Suhriske Bibliothek, den Thottske Donation, og det store Jndkjøb paa Auctionen over Thorts Bibliothek m.m., var forenet med det Kongelige. Dette Arbeide stod i Forbindelse med den af Hr. Conferentsraaden forfattede o: ved og under ham forfærdigede Real-Catalog, som er den, hvis Tilværelse forhen af Dr. Claussen, og i Statsvennen No. 2 ignoreredes, og nu af Doctoren, paa en endnu mere latterlig, end indignerende Maade, benegtes. De foragtende Udtryk, hvormed Kienderen af det europælske Fastlands Hoved-Bibliotheker omtaler dette Conferentsraad Moldenhavers Arbeide, og de Sophismer, hvormed han vil godtgjøre dets Unytte og Ubrugbarhed, har jeg ovenfor givet Prøve af. Han har derved allene godtgjort, at om han end vidste om ethvert Bibliothek i Europa, hvorlænge det for Læsende staaer aabent, om dets Cataloger staae i den forreste Sal eller i et andet Værelse m.v., kiender han dog ikke den Sag, der handles om, og hvori han med Skolemester mine vil rettesætte en Bibliothekar, som Conferentsraad Moldenhaver. Han finder det neppe undskyldeligt, at man med Jndsigt i en videnskabelig Catalogs Natur og Væsen, kan vedblive at paastaae, at en saadan virkeligen er til, og længe har været til paa det Kongelige Bibliothek. Han sigter altsaa ikke blot Undertegnede, som ikke har paastaaet, men fortalt det som et ustridigt Factum, at en saadan Catalog, besørget ved Conferentsraad Moldenhaver, er og længe har været til, baade for grov Uvidenhed i det, som hører til mit Embede, og for en skammelig Usandfærdighed. Han sigter Overbibliothekaren, Conferentsraad Moldenhaver, under hvis Bestyrelse denne Catalog er forfærdiget, og hvis omfattende Lærdom dens videnskabelige Classification fra de største til de mindste Rubriker ene skyldes, for Mangel paa Jndsigt i en videnskabelig Catalogs Natur og Væsen, Sandeligen, en mere latterlig Beskyldning mod en Embedsmand af Conferentsraad Moldenhavers Lærdom og Fortjenester, skal man vanske ligen i vort Land i det Mindste vise Magen til Der var en Tid, da enhver kun vilde have leet af Dr. Claussen. Denne Tid er maaskee ikke mere. Men er det under den høifortiente Overbibliothekars Værdighed, som, bøiet under Aarenes Vægt, Livets vexlende Skjebner, og Alderens aftagende Kræfter, endnu opoffrer sine Dages Aften til at virke for den Stiftelses Gavn, der vil gjøre hans Minde uforgængeligt i Danmark, at forsvare sig mod Angreb af en saadan Art, saa skal intet Hensyn kunne afholde mig fra, saavidt det staaer til mig, at blotte det Grundfalske og Usande i den ukaldede Dadlers uværdige og ubeviislige Beskyldninger. For dem, som ikke have tilstrækkelig local og saalig Bekjendtskab til et i videnskabelig Orden opstillet Bibliothek, af den Størrelse, som det Kongelige danske, vil efterfølgende være nok til at give en Jdee om bemeldte Bibliotheks Real Catalog. Det Kongelige Bibliothek hele Masse af udenlandske Bøger, et Antal af formodentlig imellem halvtredie og tre hundrede tusinde Bind (thi den nordiske Litteratur udgjør et for sig selv bestaaende Bibliothek, er ordnet efter et encyklopædisk, eller streng videnskabeligt System, saaledes, at ikke blot Bøgerne ere opstillede efter de forskjellige Videnskabers Hoved- og Underafdelinger; men at ogsaa i enhver Underafdeling, indtil de mindste eller specielleste, Bøgerne ere ordnede efter et rationalt eller videnskabeligt Princip, saaledes at for Ex, næsten overalt den chronologiske eller geographiske Orden er iagttaget i enhver enkelt Underafdeling, i Stedet for den alfabetiske o. s. v. At omtale Fordele og Savn ved en saadan Opstillingsmethode af et stort Bibliothek, er her unødvendigt. Enhver, som har den fornødne Jndsigt i Sagen, maa vide, at den i det Heler den fuldkommenste og skjønneste, i mange Tilfælde for et Bibliotheks Benyttelse den gavnligste; men for Bibliothekets Betjente den allerubeqvemmeste og langsomste; da den gjør det umuligt, at nogen Bog kan udtages af en Bibliotheks tiener. Latterligt er det derfor, naar Dr. Claussen vil indbilde Usagkyndige, at dette sidste finder Sted ved ethvert Bibliothek, undtagen det Goettingske; da det, som enhver ved mindste Eftertanke begriber, ikke finder Sted, ikke kan finde Sted, ved noget encyklopædisk ordnet Bibliothek; hvor kun den med Systemet fortrolige Bibliothekar kan finde enhver Bog. Dette er derfor ligesaavel Tilfældet ved det Dresdenske, det Berlinske, det Casselske, det Hamburgske, kort ved ethvert i streng videnskabelig Orden opstillet Bibliothek, som ved det Goettingske og Kjøbenhavnske. At ved det Goettingske Bibliothek Bøgerne ikke udtages af Bibliotheks tjenere, men af Bibliothekarerne og Secretairerne, er heller ikke, som Dr. Claussen behager at sige, fordi det store Antal af Studerende giør en besværlig Omstændelighed muelig; men fordi Bibliothekets strenge Orden fordrer det. Enhver begriber let, at et ustuderet Bud kan finde en Bog efter Nummeret, naar Fag og Reol anvises ham; men ikke efter dens ved et videnskabeligt System betingede Plads i Bibliotheket. Denne det Kongelige Bibliothek encyklopædiske Opstilling er, som ovenfor alt er sagt, udført efter den Moldenhawerske Real-Catalog, hvis Udarbeidelse falder imellem Aarene 1793 og 1800. Den komiske "Forbauselse, hvorunder Anonymen i Statsvennen (No. 4) vilde lade sine Læsere gjette hans Mistanke om at bemeldte Catalog ikke kunde være forfattet af Conferentsraad Moldenhawer, har vel omtrent samme Kilde, som Doctorens Paastand, at en videnskabelig Catalog hverken er eller har været til ved det Kongelige Bibliothek. Jngen af disse Herrer kiende noget til, hvorledes Catalogen er indrettet, eller hvorledes den blev til; men begge have den bedste Villie til at dadle det, de ikke kiende. Jngen af dem veed, at Conferentsraad M., ved Bibliothekets Opskrivning, i flere Aar saae sig frivilligen understøttet af et betydeligt Antal Lærde, Videnskabsmænd og Studerende (i det mindste tolv til sexten i Tallet), foruden af Bibliothekets to Secretairer, og af en lønnet Skriver. Hans Arbeide ene og allene var derimod Udkastet af det videnskabelige System, hvorefter Catalogen, bestaaende af løse Blade, et enkelt til hvert Værk især, skulde ordnes og Bibliotheket opstilles. Bogtitlernes Classification under de scientifiske Hoved- og Underafdelinger, hvis Tal gaaer i flere Tusinde, og Rubrikernes nøiagtige Bestemmelse, var et Værk af adskillige Aar. Saaledes opstod det, jeg har kaldet en Real Catalog i Udkast, eller i Concept, hvoraf de sammenheftede Bogsedler udgjøre ligesaa mange Fascikler, som der gives Special-Rubriker i Catalogens encyklopædiske System. Af Mangel paa Plads, hvorpaa neppe noget andet Bibliothek af første Rang lider mere, end det Kongelige danske, kunde denne Catalog ikke bevares i et eget Værelse; men henlagdes Classeviis ved de forskjellige Fag. - J mangfoldige Tilfælde have enkelte Underafdelinger af denne Catalog været benyttede til Eftersyn paa Bibliotheket; og at paastaae, som Dr. Claussen, at den ikke er til, fordi den er mindre beqvem at bruge, er omtrent som at paastaae, at en heftet Bog ikke er til, førend den bliver indbunden og beskaaren.