Kiøbenhavns Postrytter, 1790-03-19
Udtog af Storhertugens Memoire. Storhertugen giør Stænderne formeligen den Erklæring, at han ingensinde hverken er bleven underrettet om eller spurgt til Raads i det, der er skeet i Hensigt til Nederlandene, og at han hverken middelbar eller umiddelbar har havt nogen Deel i det, der er foregaaet under Keyserens Regiering, allermindst i Systems Forandringerne som han tvertimod i høyeste Grad misbilliger, fornemmeligen Jndgrebet i Joyense Entree og Privilegierne, Raadets og de Brabantske Stænders Cassation, Generalseminariets Oprettelse, Universitetets Forflyttelse, de biskoppelige Rettigheders Krænkelse, Abbediernes Ophævelse, vilkaarlige Arrester, &c. Ligeledes har han misbilliget de projecteerte Kredshovedsmænd, Tolden, Spionerierne, Voldsomhederne, Plyndringerne, og Brugen af det Militaire, som allene burde commanderes imod udenrigske Fiender. Storhertugen erklærer offentligen, at han ey allene misbilliger alt benævnte, men at han endog stedse har anseet og fremdeles vil ansee Nederlandene som een af de østerrigske Staters respectableste og interessanteste Deele, og at han holder deres Constitution for saa fuldkommen, at den kunde tiene til Mønster for de øvrige Staater, efter den høystsal. Keyserinde Dronnings mundtlige og skrive lige Erklæring i Aaret 1779. Han veed meget vel, at Nederlandenes Souverain har ved Joyense Entree erklæret, at hans Undersaatter ey længer ere ham Lydighed skyldige, naar han bryder sin Hyldingseed; men han troer ogsaa, at en saadan Fornærmelse aldrig kan tilregnes den der uskyldige Arving og retmæssige Successor, som desuden vil giøre det alt godt igien, og renoncerer paa de gjorte Prætensioner. De Nederlandske Stænder vilde derfor lade ham vederfares Ret, og betænke, at han hverken for sin egen Person eller for sine Børn og Efterkommere kan frasige sig det, som efter hans Fødsels- og Arveret tilkommer ham. Han ønsker blot, i Oprigtighed at forenes med de respectable Nederlandske Stænder, og giøre fælles Sag med dem. Han er overbeviist om, at Souverainens Hovedøyemeed er og bør være hans Undersaattes Vel, at han skal regiere blot efter Grundlovene; og at han ey uden Stændernes Bevilgning kan indføre noget nyt Paalæg, Told, eller anden Afgivt. Og som en Følge af disse Grundsætninger tilbyder Storhertugen de Nederlandske Stænder overhovedet og hver Provindses Stænder i Særdeleshed den fuldkommeste Confirmation paa Joyense Entree og alle Privilegier. Alle under det forrige Gouvernement brugte Personer skulle, uden Stændernes Samtykke, ey igien ansættes; ingen Udlænding skal gives nogen Betiening; og de høyere Æmbeder vil Souverainen besætte af 3 ham dertil af Stænderne i Forslag bragte Subjecter. GeneralGouverneurerne skulle enten være af Souverainens Familie, eller og indfødte Nederlændere. Ligeledes skulle Ministeren og General-Commandanten være indfødte. Med Provindsernes Samtykke og efter deres Navne skal der formeres nye Regimenter, der skulle besættes med indenlandske Officerer. Det Militaire skal sværge Souverainen og Stænderne Troeskabseed, og uden Stændernes Samtykke aldrig bruges udenfor Landet. Jgeistlige Sager skulle Biskopperne regulere alting; og paa et Generalseminarium skal der aldrig mere tænkes. Alle nu værende Abbedier, Capiteler og Corpora skulle stedse vedblive, og den geistlige Casse betroes Stænderne. Landets vigtige Anliggender skulle undersøges i Generalstaternes Forsamlinger, der skal bestaae af Deputerte fra alle Provindser. Disse maa, om de finde det for godt, forsamle sig uden Gouvernementets Tilladelse. Souverainen kan uden Stændernes Samtykke ey indføre nogen nye Lov. Enhver nye Lov skal confirmeres af hver Provindses Conseil. Saaofte Generalstaterne finde sig fornærmede, kunne de henvende sig directe til Souverainen, uden dertil at bruge Ministerens Assistence & Disse ere Vilkaarene, som Hs. Kongel. Høyhed tilbyder de Nederlandske Stænder, overladende dem forresten Friehed til at tilføye alle de Clausuler og Artikler, de maatte finde nyttige og fordeelagtige til Landets Rolighed og sande Vel, og for saameget mere at giøre den tilkommende Souverain det aldeles umueligt, nogensinde at kunne forandre deres Privilegier og deres Constitution.