Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1835-02-02
Redigeres, trykkes og udgives i Odense, af Søren Hempel, Kancellieraad. Mandagen. 2 Februar 1835. Jndhold. Almindelig Politik. Spanien (Navarra og de baskiske Provindser erklærede i Beleiringstilstand. Frankerig (Discussion i Deputeertkammeret angaaende de russisk pohlske Fordringer). Tyrkiet (Opstanden i Albanien. Jbrahim Pascha forladt Syrien). Almindelig Politik, Den Fremgang, de carlistiske Vaaben begyndte at erholde i Spanien, havde atter henledet Opmærksomheden, paa det Spørgsmaal, om Frankerig og Engelland ikke vilde indblande sig i Spaniens indre Anliggender, og om dette Land for Øieblikket kunde ønske en slig Jntervention? Dette Spørgsmaals Afgjørelse vilde være af saa meget større Vigtighed, som Man - paa en Tid, da almindelig Afvæbning er alle Magters Ønske - næsten havde begyndt at ansee den imellem Carlisterne og Christinerne i Spanien vedvarende Krig som den eneste Hindring for dets Opfyldelse. Det hed derfor ogsaa paa Børsen i London, at de store Magter, hvem Rolighedens Vedligeholdelse i Europa er af Vigtighed, havde besluttet, ved deres Mægling at til veiebringe en Udsoning imellem den spanske Dronning og Don Carlos. Man vilde som det hed - begynde med, at foreslaae ham meget antagelige Betingelser. hvilken Aand Forslagene til den faktiske spanske Regjering vilde vorde affattede, dertil kunde Man slutte sig, naar Man erfarer, at Hertugen af Wellington skal have tilskrevet sin gamle Ven, Marquis Amarillas, og yttret det Ønske for ham, at den spanske Regjering maatte tage en antirevolutionair Retning, med det Tilføiende, at det vilde geraade ham til særdeles Glæde, at befæste Jsabella den Andens Trone ved at undertrykke Borgerkrigen, dersom Dronningen vilde fjerne Mænd fra sit Hof, som nødvendigen maae forurolige Europa. Jmidlertid skal det i et af de sidste spanske Statsraadsmøder være besluttet, i det mindste endnu ikke saasnart at benytte fremmed Jntervention. Et Tegn paa, at den spanske Regjering ogsaa selv er aarvaagen, er, at den skal have sendt Kourerer til Galicien, for at advare den derværende Generalkapitain imod et Landingsproject af Don Miguel, som Man vil være kommet paa Spor efter. Jøvrigt give de nyeste Efterretninger fra Spanien. ikke synderligt større Oplysning om Forholdene der, end forrige Postdag. Som noget Paalideligt meldes, at Merino, om hvis Virksomhed paa Krigsskuepladsen Man nu længe har tiet, er bleven aldeles slaaet i Castilien, og at Oberst Seonane er ankommen til Pampelona, hvor Mina har bestemt ham til at overtage Kommanden over 6 Batailloner, hvorimod Cordova er afgaaet til Madrid. Fremdeles meldes fra Bayonne af 18 Januar, at dumalacarreguihar den 13 d. over St. Vincent de Alava vendt sig til Castilien. Samme Dag besatte han Tribino Burgueste og Puebla, 3 Miil hiinsides Vittoria paa Veien til Madrid, med 9 Batailloner og 100 Ryttere. Den følgende Dag (efter Andre først den 16de) forenede Don Carlos sig med Sumalacarregni, 2 Miil fra Vittoria. Derimod vare paa den anden Side samme Dag Lorenzos Kolonner indtrufne til Estella, og Oraas og Lopezs Korpser til Puentala Reyna, hvortil ogsaa Mina endnu samme Dag ventedes Desuden skulle den 12te 2000 Md. og 60 Heste være indtrufne fra Castilien til Viana, Navarras første Stad, for at forene sig med Mina, Kamppladsen synes saaledes at være forlagt til Castiliens Grændse. Den Virksomhed, som det carlistiske Partie i den sidste Tid har udviklet, har formaaet Regjeringen til at gribe til kraftige Forholdsregler. Saaledes ere Navarra og de baskiske Provindser ved et Dekret af 12 Jan. blevne erklærede i Beleirings-Tilstand. Militairmagten skal der være den øverste, og for Gammel-Castilien, Aragonien og Catalonien ere Militairmagtens Rettigheder blevne udvidede og forstærkede. Borgermilitserne ere nemlig blevne satte under General=Kapitainernes Kommando. Om Mina hedder det, at han fremdeles er i Bedring, og der var i Madrid ikke længere Tale om, at kalde ham bort fra Krigsskuepladsen, men at stille en underordnet Chef ved hans Side. Saavel imellem Ministrene og ham, som imellem Ministrene indbyrdes, synes Samdrægtigheden at være gjenvakt. Den egentlige Aarsag til Striden imellem Statsraadets Medlemmer var en Artikel i den spanske Bi," som var stillet imod Krigsministeren, General Llauder, og hvilken denne tilskrev en af sine Kollegaer, hvorfor Censoren blev afsat Llauder er yderst upopulair, men staaer i høi Gunst hos Dronning-Regentinden, som i den sidste Tid hyppigt besøgte Theatret og Maskeballerne, hvorved hun ledsagedes af Ministrene og det diplomatiske Korps, men ikke af Jnfanten Francisco og hans Gemalinde. Begge disse holdt sig bestandigt fjernt fra Hoffet i et Slags Unaade.