Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1796-09-23
Tillæg til de Trondhienske Tidenders Nr. 39. den 23 September 1796. Ve Om den borgerlige Skole i Trondhjem. Gud belønner og Alt her, det Gode, som her gjøres. Lessing. At see hele oplyste Folkeslægter, som, i det de ved Siden af hverandre leve i den selskabeligste Harmonie, tillige gjensidigen udøve alle de menneskekjerlige og samdrægtige Pligter, der forsøde vort Ophold paa denne skiønne Klode, og lette os Veien igjennem Livet, hvor Fornøielse og Glæde og stundom Bitterheder afvexle med hinanden; ved hine ædle Pligters meest udstrakte Opfyldelse, at komme nærmere det af Skaberen tilsigtede Maal. og saaledes at virkeliggjøre den gyldne Alder, Digteren i sine Vandringer i Jdeernes Rige, fremstiller som Herligheder, hvortil kun Væsener kan naae, der med Klogskab veed at ordne deres Lidenskaber, og som ere opfyldte af Bevidstheden og at deres Herværelse ikkun er en Tilberedelsestid for den Kommende: dette er Noget saa stort, saa ædelt, saa skjønt, og saa aldeles de Væsener værdigt, der, dannede efter Guds billede, ere bestemte til evig Lyksalighed, at vi billigt spørge, hvorledes og paa hvad Maade er det muligt at tilvejebringe et saadant Gode, som en løslig Betragtning siger os, ikke hører blandt Umuligheder, uagtet i Tingenes nuværende Forfatning store Vanskeligheder fremstille sig, men disse Vanskeligheder ere dog ingenlunde større, end at de jo ved Mod, ved Kraft og ved Ufortrødenhed i stedse at anvende rigtigt udtænkte Midler kan bortryddes. Forgjeves venter man denne velgiørende Virkning af Lovene: disse betrygge meere Folkeslagenes indbyrdes politiske Forfatning; de tjene til Regel og Rettesnor for Folk, som ved Alder, ved Sysler og formedelst deres Virkekreds allerede have indtaget et virksomt Sted, blandt Statens voxne Lemmer, hos disse straffer Loven enhver Afvigelse fra dens Forskrift uden at bekymre sig om, hvad enten overbevist Pligt om Moralitet, eller Frygt for Straf er Drivefiæren til at rette sig efter Loven. Alle Tiders Lovgivere betragtede, og maatte naturligviis betragte, de voxne Mennesker, hvilke de gave Love, saaledes, som de fandt dem, ikke saaledes, som de vilde have været, dersom en foregaaende Underretning om Pligter, og en forædlet intellectuel Dannelse havde givet dem den forfinede Moralitet, uden hvilken Lovenes Efterlevelse kun er afhængig af Frygt for sammes Straf Skal altsaa de for Folkevel antagne almindelige politiske Regler, som vi kalde Love, blive efterlevet efter Overbeviisning om Pligter, saa flyder heraf, at en Underretning om Pligterne maa gaae foran, og at den fremvoxende Borger i Forveien maa imodtage den Dannelse, som giør ham skikket til at blive en brav Borger i Staten, og derved at erholde en Færdighed i at virke til eget og Andres Vel, af Følelse, at det er Pligt, og at det giensidige Forhold saaledes udfordrer det. En saadan Underretning, en saadan Dannelse bør han nyde i den Alder, hvor Sielevnerne have al udfordrende Bøielighed og Beavemhed til at modtage ethvert Jndtryk, en Alder, hvor skylder Glæde hersker, og hvor Bekymringer og det mandige Livs Sysler endnu ikke finde Sted. Enhver Indretning i en Stat, hvorved dette Gode tilvejebringes, fortjener altsaa vor høieste Opmærksomhed, og Patrivten fryder sig, naar han seer Jnstituter, der have det ædle Formaal, at danne brave og retskafne Mennesker; Og hvor stor Vinding er det ikke tillige for Landets Velstand, naar unge Borgere, der i Ungdommen grundigen ere underviste i nyttige Kundskaber, og hvis Forstand ej er omtaaget af Vankundighed, i Tiden træde frem paa Verdens Skueplads, Af deslige med Klogskab stiftede Indretninger, som vi kalde Skoler, kan man allene i Fremtiden vente den private og almindelige Lyksalighed, som udgjør det selskabelige Livs højeste Gode og er Maalet for ædle og gode Menneskers Bestræbelser. Et saadant Jnstitut have vi her i Trondhjem i den for omtrent 14 Aar siden oprettede borgerlige SkoleDe Kundskaber, som her bibringes Ungdommen, ere saadanne, som i det borgerlige Livomgiengeligen udfordres, og vise deres velgjørende Jndflydelse paa alle, Livets forskjellige Klasser. Disse Kundskaber ere at ansee som et fast Fundament, hvorpaa siden enhver Bygning kan opføres, alt eftersom Ynglingens Kald bliver. Underviisningen er inddeelt Klasser. Formaalene ere: Skrivning og Regning, Moral, Religion, Historie, Geographie, Mathematik, Tegnekunsten, Modersmaalet, det tydske englske og franske Sprog. Lærerne ere fire, som afvexle med hinanden i Jnformationen, i Overeensstemmelse med Planen. Hvert Aar holdes eengang offentlig Examen, hvor Eleverne aflægge Regnskab for deres Fremgang i de Kundskaber, som ere dem bibragte, eller Videnskaber; hvorudi de ere blevne underviste. Man maatte være indtaget af Fordomme og forudfattede Meninger, eller af private uædle Hensigter, naar man kunde miskjende Frugterne som denne Skoleanstalt kan frembringe. Have samme end ikke svaret til Manges Forventning, saa er dette ikke en Følge af en Fejl i Jndretningen, men heller af Mangel paa Velvillighed mod een af de første veldædige Jnstituter i Landet. Den opmærksomme Tænker, som, uanfægtet af Bibensigter, lægger Mærke til Daadsgierninger, hører med Smerte de skjeve Domme, saa Ukyndighed imellemstunder fælder. Ja Medborgere! lader os ikke dølge, at Uretfærdighed til har kommet man gen en til at miskjende det Gode, denne Anstalt har tilveiebragt, og maaskee har Enkeltes Uretfærdighed standset et Gode, som ellers havde haft Fremgang. Læreren sysselsætter sig nogle Timer og Dagen med Lærlingen. J denne Tid bestræder han sig efter beste Evne, at faae Sæden som skal fremspire, Men hvor uvirksom bliver ikke al hans Møje og Bestræbelse, naar ikke den huuslige private Underviisning og Anførelse byder den offentlige en hielpsom Haand, naar det Gode nedbrydes, som Læreren giør sig Amage med at opbygge! Ja, naar endog i Børnenes Nærværelse stundum skulde være talt haant om en Lærer, Hvad skal den Unge, som er nærværende, tænke derved, Fødes ikke paa en saadan Maade, Mistillid til Læreren i Ynglingens Bryst? Høist uforsigtigt og uforsvarligt er sligt handlet af dem, der burde være disse Poders beste Velgiørere og Veiledere paa Veien til Lyksalighed, men saa have Begreb om en Lærers tunge, saare tunge Forretning. Og du Medborger, som dristigen paa en letsindig Maade tør omtale en Underviisning, du selv aldrig nød, og som du maaskee ei kan bedømme, hvad har du gjort, for at befordre dette Jnstituts Vel, Man raisonnerer gjerne uden at handle, men den ægte Patriot, naar han troer at øine Mangler, bestræber sig virksomt at afhielpe samme; O! at jeg kunde sige det samme om vort Publikum, i Henseende til Trondhjems borgerlig ge Skole. Utroligt, men sandt er det, at Vigtigheden af denne Anstalt saa lidet erkjendes, at man, ved de aarlige offentlige Examinationer kun seer faa eller ingen af dem, man burde formode at være tilstede. Deres Nærværelse vilde være en ikke liden Bevæggrund for Eleverne, at opbyde al deres Jver og Lyst til at gjøre heldig Fremgang, og hvor glædeligt, hvor bervligende maatte det ikke være for en Lærer, at see Hine være Vidner til Virkningen af hans ufortrødne Jdrætter, det var dog en glædelig Opmuntring, skiøndt hans Selvbevisthed var hans ædleste Belønning, de 3. Medborgere i og uden for Trondhjem! Værer ikke uskjønsomme mod vor borgerlige Skole. Meget Godt har den allerede tilvejebragt: Mere kunde den tilvejebringe, naar de, der til den opofre deres Talenter, deres Duelighed og Flid, ikke til lønnedes med Utaknemmelighed; Men da det nu i Verdens nærværende Løb, og efter den nulevende Generations Fatteevne ikke er anderledes, end at de jo maae møde uforskyldt Miskjendelse, saa bør vi, der skjønne paa det Gode, i det mindste bestræbe os, at udvise vor Agtelse, thi den tilhører dem. At ellers Skolen, efter Sagens Beskaffenhed, høiligen trænger til en forøget Fond, hvis ikke, til ubodeligt Tab for det Hele, en saa velgjørende Anstalt skal see sig indskrænket med Tiden, dette er desværre Sandhed. Her er hos os, i det Hele betragtet, ikke den egentlige Fædrelandskhed, som ledsages af ædel Enthusiasme for deslige offentlige høistgavnlige Anlæg. De ellers, indtil at være moralske Grundsætninger utro, egennyttige Britter, have dog der i Fortrin frem for noget andet Folk paa Jorden, at de med almindelig Kappelyst fremme hver en almeennyttig Indretning; Men hos os savnes unegteligen en hvis Almeenaand (public Spirit.) Mange, som, ved at anvende en saare ubetydelig Deel af Lykkens Goder, let kunde ophielpe saa skjøn og veldædig en Indretning, have ikke nogen Sands for det Ædle, det Hæderværdige af saadan Daad. Dog er det derhos beroligende for de velvillige Mennesker, som desværre ikke have andet at ofre, end gode Ønsker, at vide, at der findes Enkelte, som oplives af en ædel, ophøjet Følelse for sand umiskjendeligt Menneskeværd. For disse Ædle behøver man allene at nævne et i sine Virkninger saa velgiørende Jnstitut, for at tilvende det deres lykkelige Opmærksomhed. Medborgere og Medborgerinder, (jeg taler til det ædlere Slags) - J som Lykken har sat i Stand til at blive saavel den nærværende som den kommende Slægts Velgjørere; Aldrig kan J anvende Eders Overflødighed bedre, end ved at udbrede Held og Hæder i en saa udstrakt Kreds, som den, det ovenomtalte Jnstitut vejleder til. Hvad er en Op ofring af en Deel Penge for de Formuende, som vældigen have øset af Lykkens Kilde! Overflødighed af dens Gaver er dog noget, som kun dependerer af Tilfældet; J og for sig selv betragtet, giver Velstand sin Eiermand ikke den allermindste Ret til Hæder: Det er svage, indskrænkede Sjele, som kunne udfinde, at den Formuende, for hans Formues Skyld, er et betydeligt Væsen, Neil kun allene den hensigtsmæssige ædle Anvendelse af samme, kan ene berettige dens Besidder til Hæder og Borgeragtelse. Hvad er overalt ethvert Offer, man uden sin og Sines følelige Tab frembringer paa Velgiørenhedens Alter Jntet for Giveren, fra Tabets Side betragtet, men meget for det Almindelige, ja det er endog moralsk Vinding for den ædle Giver, som derved frembringer et Gode, hvis veldædige Virkninger vil være kjendelige, endog i fjerne, endnu utænkelige Slægter. Du retskafne veltænkende Medborger i Staten, hvo du end est, som ej fandt her paa denne Jord, hvad dit Hjerte, i en yngre Alder, maaskee har attraaet - en Mage, du som ej har en Ægtemands, en Faders Forbindtligheder at opfylde: See her et Jnstitut, hvis faderlige Velgiører du kan blive, uden at gjøre Jndbrud i andre Pligter; Og endskjøndt dit Navn ej nedstiger i en Familie, saa skal det dog varigen være til Det skal blive henstillet ved Siden af Udødeligheden: Din Belønning, imedens du er iblandt os, skal være dine Medaldrendes Høiagtelse og Kjerlighed, og Synet af det Gode, du har gjort, Med Erkjendtlighed skal du i kommende Tidsaldre blive erindret af skjønsomme Efterkommere, hvis Vel du befordrede; Urnen, som engang i Tiden gjemmer dit Støv, skal med Taknemmelighedens ømme Taarer blive vædet af Efterslægten, som med festlig Ærbødighed skal omkrandse den og opmuntre kommende Tiders Borgere, til at ligne dig. Og du yngre Mand, som har et Hjerte, der brænder af Kjerlighed for Ungdommen og for dit Lands Vel, du som besidder Ædelmodighed nok, til at give velvillige kraftfulde Bidrag til en Indretning, hvis Formaal er at danne gode retskafne og duelige Borgere: du skal see den heldige Fremgang, hvortil du jevnede Veien, og den opvoxne Slægt, hvis Velgiører du blev, skal med Glædestaarer i Øine signe dig, imedens det taknemmelige Fædreland, vindende den skjønneste Borgerkrands om dine Tindinger, raaber dig i Møde: Landets brave Søn, Skue Borgerskolens Flor! Den er din Daad, dit skiønne Værk Ukjendte Fornemmelser, Fornemmelser hvorfor Sproget er for indskrænket, skal fylde dig; Og du skal nyde en Forsmag paa de Salligheder, som hisset ere beredede for velgjørende gode Mennesker, der, vejledet af guddommelige Pligters høje Bud, blive herneden deres Arts Velgiørere og derved træde Guddommen et Trin nærmere; Ja, naar den store Time er forhaanden, hvor alt herneden taber sin Tillokkelse, da skal du føle Sandheden af de Ord: deres Gierninger følge med dem: Det herlige Blik, du i Dødens Stund kaster, tilbage paa din skiønne Daad, skal berolige dig; du skal føle dig styrket; og med villig Hengivenhed skal din guddommelige Aand svinge sig herover til Sallighedernes Boliger. M. C. P.¬