Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1836-06-21
Udenlandsk Politik. som nu Frankrig. J nærværende, paa politiske Nycheder saare sparsomme Periode, have de nu tilendebragte Debatter indet franske Deputeret Kammer, betræffendende africanske Besiddelser, tildraget sig nogen større Opmærksomhed. Medens Regjeringen strængt holder over Colonisations-Systemet, og for at opretholde dette, fordrer en Militairmagt af 23,000 Mand og en Creditbevilling af 30 Millioner Fres, havde der dannet sig tvende andre Systemer, af hvilke det ene gik ud paa aldeles at abandonnere hiint Restaurationens kostbare Arvegods, det andet paa en Jndskrænkning i Besiddelserne til enkelte Militair=Establissementer. Forfægterne af disse forskjellige Systemer optraadte med Heftighed mod hverandre, og Regjeringens Modstandere lode det ikke manglen paa flere ærekrænkende Angreb mod Forvaltningen, og Beskyldninger om Grusomheder udøvede af franske Soldater. Disse udgik fornemmeligen fra Hr. Duvergier de Hauronne, og Hr. Desjobert, der bittert dadlede at Regjeringen med saa betydelige Offre af Menneskeblod, har forsvaret et Landstrøg, der selv i commerciel Henseende ikke yder Frankrig nogen væsentlige Fordeele. "Jeg gyser" sagde den sidste Taler, maar jeg betænker hvormange Franskmænd der aarligen opoffres i Algier, hvormange Familier denne usalige Occupation har nedsjunken i Sorg, og hvormange der hver Time imødesee Dødsbudskabet om deres ved Tafna indsluttede Sønner. Siden Occupationens Begyndelse ere 11,438 Franskmænddøde i de algierske Hospitaler. Hvormange der ere blevne paa Valpladsen, kan jeg rigtignok ikke nøiagtigen opgive, dog maa Tallet paa disse ikke være ubetydeligt, da alene 302 Soldater ere blevne Jnvalider ved de Tirsdagen den 21de Juni 1836. algierske Militair-Execussioner, og hvorved Statens Udgifter betydeligen ere stegne. Endeligen androg han paa enten at opgive Occupationen eller saa meget som muligt at indskrænke den. Hr. Thiers anvendte al sin Veltalenhed for at retfærdiggjøre den franske Militair=Etat for den Skygge den forrige Talere havde kastet paa Standens Humanitet, og viiste, i det han gik over til Stridsspørgsmaalet selv, at det vilde være ligesaa vanærende som upolitisk at opgive Jdeen om Algiers Colonisation, da Landet i andet Fald enten igjen vilde blive Søerøveriets Hovedsæde, eller falde i Hænderne paa een af de andre store Søemagter, England, Rusland eller Nordamerika. Selv en Jndskrænkning vilde være hensigtsløs, da de forladte Kyststrækninger frembøde Plads nok for fremmede Nationers Colonie=Anlæg, der følgeligen vilde rivalisere med Frankrigs Handels-Jnteresser, som i de senere Aar, netop som Frugten af Algiers udelukkende Besiddelse, havde naaet et saa høit Standpunkt i Middelhavets Vande. Ogsaa MarschalClauzel tog Ordet og erklærede de mod Armeen fremsatte Beskyldninger og barbariske Excesser, for grundfalske. Sligt var aldrig kommen ham for Øren, og havde det været Tilfældet, vilde Uordener hverken være forblevne upaatalte eller ustraffede. Den 11te dennes endtes Debatterne, hvis Resultat blev, at Troppernes Normal-Bestand i Algirien" (hvilken Benævnelse nu bruges for samtlige fransk nordamerikanske Besiddelser) skal fastsættes til 23,000 Mand, og de ordentlige Udgifter, til omtrent 30 Millioner. Regjeringens Fordringer ere altsaa bevilgede, uanseet de af Prøvelses Commissionen foreslaaede Afkortninger, og Journ. des Debats erklærer, at Algierien, ligesaa godt som Elsas og Lothringen nu danner en integrerende og uafhængig Deel af Frankrig.