Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1810-08-17
Fremdeles ønsker Jnspecteur Højers Concipist at Grundplunen maatte have været bevaret som en Helligdom; Jeg svarer; Netop for at bevare den som en Helligdom tog Jeg i Følge de Herrers 3die Fordring (ikke den første) i Betænkning at udlaane den Dagen efter hiin ukumultuariske Forsamling paa Klubstuen, da Jeg af Erfaring vidste, at nogle af dem just ikke vare de ordentligste med Bøger, foruden andre for omtalte Grunde. Dernæst anføres 3de gavnlige Følger, som dens Opbevaring kunde have havt. – Da Jeg indtil dette Øjeblik har bevaret og skal bevare Stiftelsens Grundplan som en Helligdom, saa formener Jeg at disse falde bort af sig selv; Jmidlertid kan det dog ikke være af Vejen at drøvte dem noget nøjere. 1) Vilde det ikke være Tilfældet, hedder det, at man som nu af Mangel paa Catalog er uvidende om de Bøger, som Stiftelsen i den senere Tid er beriget med. Hertil svares: Over Aar og Dag har en heel fuldstændig videnskabelig Fortegnelse over hele Stiftelsens Forraad ligget for alles Øjne til Afbenyttelse i Provindsialbogsamlingen, hvorudi enhver Bog, endog den mindste Piese, hvormed Stiftelsen i den senere Tid er beriget, er og bliver nøiagtig optegnet. At de Herrer Klagere hidtil ikke har vildet afbenytte den, at deres litteraire Commissionairer, f. Ex. Gadebetjentere, Skriverdrenge, Tjenestepiger, Børn o. s. v. ikke forstaae at bruge den, kan Jeg jo intet til. – J det øvrige spørges: Hvorledes kan slig en Yttring bringes i Samklang med den hulde Taksigelse som Concipisten videre hen aflægger til mig fordi Jeg offentlig har fremlagt Haandskrivtet af min Bogfortegnelse til Afbenyttelse indtil det vorder trykt, Efter min Formening siger Concipisten sig selv her aabenbare imod eller og han har tabt Traaden, der alletider er noget slemt baade i Tale og Skrivt. Naar han paa et Sted besværer sig over at man af Mangel paa Catalog er uvidende om de Bøger, hvormed Stiftelsen i den senere Tid er beriget, og paa et andet takker fordi jeg har fremlagt mit Haandskrivt til Afbenyttelse, saa er jo her en aabenbare Modsigelse. For et saaledes at tabe Tranden gav Uglspil fordum Skræderen det Raad at slaae en Knude paa Enden af 2) Vilde det være en større Opmuntring for mange til ne ode Bidrag eller give Bøger, naar de turde haabe, at deres Navne skulde leve blandt en taknemlig Efterslægt." Her røber Concipisten gandske og aldeles at han slet ikke kjender noget til det han skriver om Enhver Boggade findes nøiagtig optegnet i ovenmeldte Bogfortegnelse; men ikke Givernes Navne, fordi Jeg kan bevise, at de have frabedet sig det Nei, de ædelmodige Givere ere langt fra ikke saa for troer. Vil ellers nogle af fængelige som Concipisten -de Herrer Klagere berige Stiftelsen med Boggaver eller med Bidrag, der er større end 1 a 2 Rd. aarlig, da skal Jeg med Fornøielse ikke allene optegne deres Navne, men endog paa egen Bekostning lade det bekjendtgjørt i danske og tydske Aviser paa det at Jnspecteurens m. fl. Navne kan leve iblandt en taknemmelig Efterslægt; som de synes at have saa stor Lyst til3) "Naar Klager reiste sig mellem Bestyrelsen og Kontribuenterne, havde man strax en Grundlov ved Haanden, hvorefter Stridighederne kunde afgjøres" Dette kunde netop have skeet, dersom Jnspecteur Høier i Anledning af de 28 s., som han skulde betale, men som han vægrede sig ved at betale, havde kort for Juul f. A. brugt den rette Fremgangsmaade. Havde han, førend han ved Gadebetjenten lod udskrive Rigsdagen paa Klubstuen, bedet mig om Grund planen, da skulde den have været til hans Tjeneste, da han, pan Maleriet nær endog paa Bøgernes Titelblade, er ikke nor dentlig med Bøger, og dersom han havde havt noget at besvære sig over i Henseende til mig og han vilde have handlet som han burde, hvorfore henvendte han sig da ei med sine Besværinger til mine Medbestyrere, saa kunde alt have blevet afgjort paa den lempeligste Maade. Desuden – – hvad Aarsag, har han til at besvære sig over mig som Bogværge, Rigtig nok har Jeg i den senere Tid ikke vildet være hans litteraire Commissionair, saa at han, da hans Forretninger ikke tillode ham i den sildigere Tid selv at gaae paa Bogsamlingen, som tilforn, maatte mit Sted substituere sine Gadebetjentere, ikke heller har Jeg vildet enten bringe eller lade bringe i hans Huus, saavel indbundne som uindbundne af Stiftelsens nye anskaffede Bøger, som forhen, da Jeg mærkede at Jeg fik Stant for Dank. – – Nei, at indføre en nye Orden, der havde hans Jeghed mere til Hensyn, end Stiftelsens almindelige Tarv, og om muelig at hans Navn kunde leve op i en taknemmelig Efterslægt af 10 a 11 Personer som Stiftelsens Reformator, bar nok det store Drivehjul i hans Fremfærd; men det er høiligen at beklage, at saamange og saa store tilsigtende glimrende Fortjenester ikke altid paaskjønnes og belønnes, som netop var Tilfældet ved det saakaldte Generalmøde den 3die Maj. – Fremdeles hedder det: "Da denne Plan er saa vigtig, ønske vi at den igjen maatte komme for Lyset" Den sees den Dag i Dag er for Lyset og er endnu ikke steget ned til Plutos's Skyggerige eller slagtet. "Er den forkommet, saa er det nødvendig at der gjøres Udkast til en nye, som bliver Grundlov for Stiftelsen", Det behøves ikke af ovenmeldte Aarsag; men Himlen bevare Stiftelsen fra saadan en Grundplan, der under Jnspecteuren Forsæde blev udkastet paa Klubstuen, da vilde man nok snart komme til at holde Liigprædiken over den. - Endvidere: Jngen Stiftelse er os bekjendt enten privat eller offentlig, som er uden Love". Provinsial=Bogsamlingen er heller ikke uden Love. De læses i Entaloget af 1796; og da Concipisten jævnligen berander sig paa dem, saa tilstaaer han jo ed iplo at han ikke allene kjender dem, men endog at Stiftelsen har Love. - Her synes Concipisten atter at have tabt Traaden. –(Fortsættes.)