Aarhuus Stifts-Tidende, 1829-01-17
Jndsendt. Min Ven! Da det ikke er mig bekjendt om, Litterarische Bla ter der Børsenhalle læses i Din Egn, saa kan jeg ikke afholde mig fra, af bemeldte Blads No. 357 at meddele Dig en Periode som findes i dette Blad under Artiklen Das alte und neue Jahr, og jeg meddeler Dig den af denne Vei, paa det Mange med os maatte glæde sig ved at see et nyt Beviis paa hvorledes vor ædle Frederiks utrættelige Bestræbelser for at give sin Trone den Glands, som ingen Tidens Rust formaaer at fordunke, erkjendes og vurderes ogsaa udenfor den Grændse der omslutter det Land, som han med Faderhaand styrer og beskjærmer. Efter at Forfatteren har gjennemgaaet det sydlige Europas, fornemmelig Portugals, Spaniens og Jtaliens Skjæbner i sidstforløbne Aar, vedbliver han saaledes: Naar vi, ved et egenmægtigt Trylleslag henflytte os fra Syd til Nord, fra Jtaliens smillende Egne, hvor nu næsten intet Spor meere findes til den der tvende Gange blomstrende Frihed, til et af Europas Monarkier, paa hvis Trone et af de ældste Dynastier uforandret hersker, jeg mener Danmark, da støde vi paa en Contrast, der, betragtet som aandig og moralsk, er ulige større end naar den betragtes som geographisk og physisk. Medens hver Aarstid hiisi Naturens Hauge vinker med Frugter og Blomster, og Himmel og Jord fortrylle hver en Sands, kan Vandreren ikke glæde sig over Menneskene; neppe kan han engang have Tillid til sin egen Fører eller sætte Liid til det usikkre Huusly, som tvetydig Gjæstfrihed tilbyder; her derimod brydes flere Maaneder i Rad Bølgerne stormende mod Belternes Kyster, men Agerdyrterens flittige Haand dækker Jorden med grønnende Sæd, intet Frihedsbrev, ingen Constitutionsact, fra ældre eller nyere Tider, sætter Herskeren Skranker, og dog er det kun Lovene, hvilke her efter samme Maal dømme saavel den Høje som den Lave, den Rige som den Fattige; her blomstrer Videnskab og Konst, og med en Frihed, der vel intet andet Sted findes i høiere Grad, udtaler og nedskriver her Enhver sine Tanker; den høieste Trykkefrihed tilsteder hver Undersaat en Stemme, og den høihjertede Monark beskytter ikke alene men belønner og hædrer endog hver ædel Frimodighed, hver alvorlig Sandhed, om end den udtaltes ved selve Tronens Fod, hvorpaa det nyeste Exempel ved Formælingen i den Kongelige Familie endnu lever i frisk og taknemmelig Erindring, Priisværdige Fyrste, Du, et lykkeligt Familiefolksærværdige Fader, hvor blid maa ikke Din Slummer være, hvor mild ikke Din Opvaagnen! Du behøver ingen lurende Satelliter og Drabanter, Dit hele Folk er Din Livvagt og hver Enkelts Bryst er Dig et Skjold! Held over Dig, og evig blomstre og evig vedvare Din med Dig ligesindede Kongelige Stamme, Naar mange blodbestænkte Laurbær for længe siden ere henvisnede, da skal sjeldne Borgerdyders Egekrands, denne Din skjønneste Kongelige Prydelse, endnu vedblive at grønnes. Du drog ikke Sværdet til Erobring men kun til Beskjærmelse for Dine; at vedligeholde og befordre det Gode, dette var Dit Maal, ikke at ødelægge; Enhvers Ret var Dig stedse hellig, og hverken Politik eller Fordele, som øjeblikkelige Begunstigelser kunde føre med sig, mægtede at formaae Dig til at strække Haanden ud efter fremmed Besiddelse. Hvad end den tilkommende Tid monne bære i sit Skjold, Du kan trøstig træde den imøde, thi for Dig opstige Dine Undersaatters Bønner velsignende mod Himlen. Alt Jordisk staaer i Guds Haand, ogsaa Troner ere underkastede Forgjængelighedens Love, men til evindelige Tider bliver Retfærdigheden deres fasteste Værn, og paa uforgjængelige Tavler skal Historien nedskrive. Den meest uindskrænkede Monark var tillige den retfærdigste, og den, hans Villies Ord med Gods og Liv værgeløs hengivne Borger, var dog den frieste paa Jorden." Saaledes, min Ven, har en udenrigs Forfatter, ved at omtale og vurdere Stater og Regenter, bedømt Frederik den Ædle, og vi, ja vi ville i det vi skjønsomme og med flammende Hjerter underskrive hvert Ord den Fremmede har talt, stræbe efter og arbeide til at være hiin Ædelstes værdige Sønner, ved selv, hver i sin Kreds, at arbeide til hans elskede Danmarks Held, og derved give det eneste ham værdige Beviis paa, at vi fortjene at ledes af den retfærdigste og mildeste Faderhaand der nogentid styrede Danmarks Scepter. A. L.