Ribe Stifts Adresseaviser, 1845-01-13
(Jndsendt.) Det er beklageligt, at vor Trykkefrihedslovgivning er saaledes beskaffen, at iøvrigt sandhedskjærlige og samvittighedsfulde Mænd undertiden kunne tro sig nødsagede til at berette politiske Fakta af en vis delikat Natur under en Form, som, langt fra at anstaa Sandheden, tvertimod lader denne fremtræde med Usandhedens Præg. For et saadant beklageligt Fænommen anseer Jndsenderen det i Skandinavisk Folkekalender for 1845 Pag. 25 under Overskrivt, en Gaade indrykkede Stykke, som paa en forblommet Maade omtaler et almindeligt bekjendt Faktum af politisk Natur, men saaledes, at det fast alene er det for denne Begivenhed anførte Datum, den 13 Sept. 1844, der lader Læseren, gjætte hvad Forfatteren mener. Men bærer end vor Trykkelovgivning den storste Deel af Skylden, saa mene vi dog paa den anden Side, at en sandhedskjærlig, ægte fædrelandsksindet Forfatter bør være langsom til at lade sig henrive af sin nationale Følelse i den Grad, at han, for at undgaa en retslig Undersøgelses Besværligheder, kryber i Skjul under en billedlig, skuffende Dragt, og saaledes paa Sandhedens Bekostning krænker sine Modstandere, selv om disse ej altid undsee sig ved at bruge en lignende Fremgangsmaade. Jndsenderen hader saa inderligt som Nogen de unationale Bestræbelser, som drive deres Spil i vor Nærhed, han føler ingen Sympathi med pæisk Navnkundighed og intet Firma i Verden stod hvad Kredit og Agtelse angaaer, i større Anseelse. Hans Navn var det første paa Hamborgs Børs; paa Børserne i London, Paris, Wien, Frankfurt og Petersborg fandt han derimod baade Ligemænd og Overmænd. Men Salomon Heine var ei blot en stor Kjøbmand, han var ogsaa stor som Borger og Menneske. Hans varme Humanitetsfølelse lyser igjennem hans utallige store og gode Handlinger, ligesom den var præget i de milde Træk i hans aabne, ærlige Aasyn. Antallet af dem, han har hjulpen i Vei, af de Bedrøvede, hvis Sorg han har mildnet, de Trængende, der stadigen nød rigelig Understøttelse af ham, af de unge Kunstnere, Videnskabsmænd og Haandværkere, som han ei blot understøttede i Hjemmet, men til Reiser, for at uddanne sig, er uhyre stort Da den store Handelskrisis 1825 indtraadte, som havde saa mange Falliter tilfølge i London, Hamborg, Leipzig, Berlin og Wien, og som havde en saa fordærvelig Jndflydelse paa Handelens Gang i Almindelighed, viste Heine sig i sin hele Storhed; han kom flere vaklende Hamborger-Huse til Hjælp og ved denne, som ved flere lignende Leiligheder, anvendte han al sin Kraft paa at faae Diskontoen saa lav som muligt, hvorved det gjordes Middelhusene lettere at holde sig. Ved den store, rædsomme Brand, der 1842 overgik Hamborg, viste Heine sig atter i al sin Storhed. For de Nødlidende tegnede han sig strax for en betydelig Sum et tydsk Blad nævnede hundrede Tusinde Mark Kourant; andre Blade derimod lavere Summer). Flere Tusinde Huusvilde erholdt paa hans Bekostning i længere Tid – vi troe i henved to Maaneder. – hver Dag varm Spise og andre Fornødenheder. Hans store Hotel var et af de første Huse, der blev sprængt i Luften for at forebygge, at Jlden skulde gribe videre om sig; efter Forlydende skjænkede han den ham herfor tilgodekommende store Sum til Byens Assurance=Kasse. Strax efter Jldens Slukning forsamledes Hamborgs første Mænd for at overlægge, om man strax, efter denne frygtelige Katastrophe, skulde begynde med Jndfrielsen, af alle løbende Vexler eller om man paa kortere Tid skulde suspendere alle Betalinger. Mange vaklede; men Heine erklærede sig med urokkelig Fasthed for det Første, hvilket ogsaa skete. Han lovede dernæst, at skulle virke for, at Diskonten ikke skulde opskrues for Middelhusene; han erklærede derfor, at ville dis kontere alle respektable, solide Middelhuses Vexler for fire pCt. pro Anno. Vexlerne strømmede nu til ham, de andre Discontenter maatte følge med; Tilliden vendte tilbage imellem Mand og Mand, og Alt gik sin rolige Gang. Hamborgs Kredit hævedes tillige derved i Udlandet og den handlende Verden undgik en Krisis Man troe iøvrigt ikke, at Heines Liv var rigt paa Glæder for ham; mange huuslige Sorger nedbøiede ham. Alle hans Børn mistede han som Voxne, i en haabefuld Alder, paa To nær, som overleve ham, en Søn og en Datter. Sønnen vil sandsynligviis fortsætte Forretningerne; Datteren er gaaer over til Christendommen og er nu givt med Dr. jur. Halle, Præses i Handelsretten. Heine yndede ikke Pragt, men levede efter sin Stilling simpel; hans Klædedragt var i høi Grad simpel. Han var i sit Væsen meget fordringsløs. Heine havde et smukt Udvortes; hans Øine vare livfulde og i hans Ansigtstræk var Godheden præget.