Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-01-04
Den gamle Handels Jndretning var i det Hele taget meget simplere end den nyere; thi de fleste kunstige Jndretninger vare endnu ikke til, uden hvilke den nyere Handel ikke kunne bestaae. Dens Øiemed blev indskrænket til Tilfredsstillelsen af visse Nødvendigheder, hvad enten de nu vare Trangens eller Overdaadens Nødvendigheder. Kjøbmanden, som skaffede dem til Veie, søgte at sælge dem dyrere, end han havde indkjøbt dem; især naar de vare forædlede ved hans Jndustri. Paa denne Maade berigede han sig; men over denne Kreds gik heller ikke hens Speculationer. Alderdommens Handel blev altsaa efter dens HovedHarretteer en Varehandel. J mange, maaskee, i det mindste i den høieste Alderdom, i de fleste Tilfælde blev, disse Vare indbyttede mod andre; hvor endog ædle Metaller brugtes som Maalestok for Værdien, skedte det sikkert mere efter Vægten end efter Præget. Vi vide om Phønicierne, Perserne og andre Folkeslag, at de myntede Penge; vi vide om nogle Myntsorter, at de vare i Omløb i fremmede Lande, saaledes Darikerne blandt Grækerne; men hvorvidt dette i det Hele er Tilfældet, derom ere vi næsten aldeles ikke underrettede. Det være nu end hvorledes det vil, saa er dog saa meget vist, at Pengehandelen, som udgjør en Hovedgreen i den nyere Handel, vel ikke var aldeles ubekjendt i Alderdommen, men blev dog stedse i sin Barndom. J de store Stæder, som Athenen, Rom, Alexandrien a., hvor der var en bestandig Sammenstrømmen af Fremmede, maatte der vel findes Pengeomsætning, og der var Vexelerere, som allene befattede sig dermed; men, saalænge der endnu ikke var nogen Vexel, kunde hiinPengeomsætning ikke blive nogen Hovedgreen i Handelen. De Spor, som man troer at finde af Vexler hos nogle gamle Skribentere, betyde neppe andet end blotte Anviisninger. At disse hyppigen stiledes paa den Tredie, var naturlig; men man kjendte endnu ikke den Kunst, at gjøre disse ved en meere udbredt Circulation til Gjenstande for Handelen. - Den gamle Handels større Simpelhed, i det den allene bestod i Kjøb og Salg af Vare, viser sig og deri, at der var beskjæftiget dermed saa mange og saa forskjellige Klasser af Deeltagere. Man maa vel ikke heri være for paastaaende; thi hvo kan vel med Vished sige os, hvorledes det saae ud i at, stor phønisisk og chartageniensisk Handelsstad? Men saavel Sædernes Uforanderlighed, som det hele selskabelige Liv i Orienten er os Borgen for, at Handelens Jndretning kuns har forandret sig lidet her. Forskjellen ligger fornemmeligen allene i Formen af den nærværende og den gamle europæiske Handel. Sandsynligen førte imidlertid de daværende Forhold det ogsaa i Orienten med sig, at Kjøbmanden lidet lod sine Forretninger paa de bortliggende Steder besørge ved andre, at han selv maatte giøre Reiser, for at besørge Jndkjøbet: i Særdeleshed i Landene hiin Side Havet, som Spanien og andre, der beboedes af uddannede Nationer; at han tillige selv meest var Eier og Forer af Skibet; hvorvel dette og kan have havt hyppige Undtagelser, Men Commissionshandelen kunde i Alderdommen ikke have den Form, som den har nu, da denne er alt for afhængende af vor Postindretning. - Ogsaa Gienstændene for den gamle Handel vare udenTvivl langt mere indskrænkede, da man enten aldeles ikke kjendte mange Produkter, eller dog ikke benyttede dem, eller og den daværende Transport maade - Kamelernes Ryg - gjorde det umueligt, at de kunde blive vigtige Gjenstænde for Landhandelen. - Til denne Klasse hører først og fornemmelig den nødvendigste af alle Vare, Kornet. Endskiønt denne endog ikke blev aldeles udelukket fra Landhandelen, saa kan man dog ikke transportere paa denne Maade store Forraad deraf i stor Afstand. Kornhandelen i det Store er meget mere nødvendigen forenet med Skibsfarten, og indskrænkede sig, derfor i Alderdommen meest til Landene om Middelhavet og det sorte Hav, maaskee og til den arabiske og persiske Bugt. Netop de Lande, som endnu ere de rige Kornlande, Kysterne af Barbariet og Ægypten, vare det ligeledes og da, formedelst deres høiere Cultur i en langt større Grad. Hvo veed ikke, at det var derfra og fra Sicilien, at Rom erholdt sine Forraad? - For endnu langt større Vanskeligheder er Vinen udsat ved Landtransport, da denne, som alle flydende Vare, ikke let kan bortsendes paa Lastdyr, men paa Vogne, der aldrig kan komme i Følge med en Karavan, da der saa ofte er Mangel paa banede Veie. Der var endnu en anden Aarsag, som maatte give Viinhandelen i Alderdommen en anden Form. Landene i det vestlige Europa, som nu næsten udelukkende frembringe Vinen, og som drive stor udenlandsk Handel dermed, frembragte da lidet eller slet intet. Overhoved kunde Handelen dermed - paa naale Undtagelser nær - ikke være saa betydelig, da Beboerne af de Lande, som ikke selv frembragte nogen Viin, benyttede sig endnu meget lidet af denne Drik, istedet for det nu er det modsatte Tilfælde. Ethvert Land fremtragte og forbrugte selv sine egne Vine, og dens Byrkning kunde være saameget betydeligere, som der da ikke gaves nogen Religion, der, som Mahomedanernes nu, forbød dens Bekjendere Brugen deraf. - Som Handelsgjenstand var Olien i Alderdommen af langt større Vigtighed. Den kunde bedre bringes afsted, og var mere i Brug, da man lidet kjendte til Smør i de sydlige Lande. Byrkningen deraf har kuns lidet forandret sig; de Egne, som dengang frembragte den, frembringer den endnu, Sicilien og det sydlige Jtalien skyldte Handelen dermed en ikke ubetydelig Deel af deres Formue. - Langt mindre vanskelig var Transporten af de Vare, som tjene til Beklædningen, endskjøndt det raae Materiale ikke kunde transporteres i stor Mængde, som nu. De meest søgte Stoffe, Silken, Bomulden, og de finere Uldsorter, vare Orienten allene egne, og de vare i en fortrinlig Grad Hovedgjenstænde for Landhandelen. - Specerier og Røgelse endelig, disse Orientens kostbare Produkter, som i umaadelig Mængde forbrugtes ved Ofringerne, strømmede paa mangfoldige Maader fra Arabien og Jndien til Occidenten. Jngen Artikel er saa skikket, som denne, til Landtransport. (Hand. Tid.)¬