Berlingske Tidende, 1829-04-24
Den her udlovede Understøttelse gielder ogsaa for planmæssig Dyrkning af Skolelodder paa 4 til 6 Tdr. Land, især forsaavidt disses Besiddere tillige give et følgeværdigt Exempel ved Havedyrkning, Bieavl og Dyrkning af almindelige Medicinalurter til udvortes Brug. Da Staldfordringens Nytte og Fordeel er erkjendt, saa udsætter Selskabet. som Hæderstegn en af sine Medailler i Guld: For den Jordbruger, som beviislig gen i ikke mindre end 5 Aar har brugt Sommerstaldfordring, fra Græsningens Begyndelse indtil Høsten er forbi, til de fleste Køer af sin Besætning, og meddeles Selskabet Efterretning om Nytten og Fordelen, eller og Manglerne ved denne Fodringsmaade, enten den er skeet i lukke eller aabne Stalde. Denne Præmie kan vindes af Alle, uden Forskjel af Stand, Attesterne maae nøie forklare, hvor stor en Deel af Gaardens Besætning det er fodret paa Stalden, hvormed Hovederne ere blevne fodrede, om med dyrkede eller naturlige Foderurter, hvor mange Tønder Land dertil ere anvendte, Mængden og Godheden af Melken og Smøret, og endeligen fremstille Sammenligning det hele af denne Forringsmaade med den sædvanlige Græsning paa fri Land enten vel bevoret med naturligt, Græs eller besaaet med Klever. Selskabet har i adskillige Aar udlovet Belønning for de Bønder, som plante vilde Træer paa egne dertil indtagne Jordstykker, men det har, Sagens Vigtighed uagtet, ikke hiulpet. Man har derfor besluttet at forsøge en anden Maade til at opnaae Maaler, paa, ved nemlig at udlove Understøttelse til saadanne Plantninger. Vilkaarene ere: Den Lod, som bestemmes dertil, skal være forsvarligen indhegnet og tør, i det mindste 4 Skpr. Land g. Maal stor. Plantning paa Hegnet vil i Almindelighed give fortrinlig Adgang til Understøttelsen. Til Lær skal Lodden rundtom beplantes med to eller tre Rader Piil eller Poppel. Træerne, hvoraf Plantningen skal bestaae, kunne være canadisk Poppel, Birk, Ask, Elm (Alm), Hessel, Løn, Eeg, Bog og Naaletræer. De skulle plantes forsvarligen, og ikke i større Afstand end 1 1/2 Alen fra hinanden. Understøttelsens Beløb vil Selskabet bestemme, ei blot efter den til Plantning indtagne Lods Omfang, men ogsaa efter den større eller mindre Vanskelighed, som der maatte være forbunden med at tilveiedringe de fornødne Planter, hvilke man iøvrigt forudsætter, at Vedkommende tildeels selv kunne opelske af Frøe. Til den Bonde, der beviisligen maae kiøbe Planterne og betale dem med de i Egnen gieldende Priser, giver Selskabet, naar Plantningen er paa 4 Skpr. Land, en Understøttelse af 50 Rbdlr., som fordeles paa 4 Aar og udbetales med 15 Rbdlr. i det første Aar efter at en saadan Lod er indhegnet, 20 Rbd. i det andet Aar, naar den er beplantet, 10 Rbd. i det tredie Aar og 5 Rbd. i det fjerde Aar, forudsat at Anlægget ordentligen vedligeholdes, og alle udgaaede Træer efterplantes. - Boer Vedkommende i en Egn, hvor Planterne kunne faaes uden Betaling eller dog paa billigere Vilkaar end sædvanligt, da bliver Understøttelsen forholdsviis mindre. For hver Skjeppe Land, Lodden er større end ovennævnt, forhøies Understøttelsen med en femte Deel, indtil Arcalet overstiger 2 Tønder L. 8. M., thi noget betydeligen forøget Vidrag til Skovanlæg af større Omfang kunde overskride Selskabets Evne. Kun een Mand i et Sogn kan komme i Betragtning Bønder fra skovrige Egne, eller hvor saadanne Plantninger allerede maatte være i Gang, kunne ikke deeltage i denne Understøttelse. Afsætningen af tørrede Havefrugter er en ikke uvigtig Jndtægtskilde for Europas sydligere Lande. Vel er Havedyrkningen endnu saa meget tilbage Danmark største Provindser, Sjælland og Jylland, at Haveprodueterne overhovedet taget her for det første ikke kunne ventes at blive nogen væsentlig Gjenstand for Handelen. Det er derimod bekjendt, at i Fyen og paa Smaaserne drives Havevæsenet med mere Jver, og at der paa disse Steder avles en stor Mængde Træfrugter, men hvis Afsætning dog ikke giver Producenterne den Fordeel, som disse kunde høste deraf, dersom de med Omhyggelighed søgte, ved Tørring, og bedre Behandling, at gjøre Frugterne skikkede til Forsendelse. J Almindelighed forsendes de nu i raa Tilstand og agtes kun lidet naar de komme til Bestemmelsestedet, da de ofte ere bedærvede, fordi de ikke behørigen nedpakkes, men løse nedstyrtes i et Fartøi, hvor de underveis ogsaa ere udsatte for skjødesløs Behandling. Naar Æbler og Pærer ikke paa denne Maade kunne finde Afsætning, præsses sædvanligen Most deraf, endskjøndt dennes Tillavning vistnok kræver mere Uleilighed, end at tørre strugterne, for at faae dem fordeelagtigen afsatte enten til Rigets andre Provindser eller til Udlandet. I endeel Aar har Selskabet stræbt ved Præmier at fremmeHavedyrkningens Udbredelse iblandt Almuen, og Det har nu seet sig opfordres til, ogsaa, om muligt, at bidrage til, at en fordeelagtigere Afsætning af Træfrugter, for de Dele af Riget, hvor de avles i Mængde, kunde finde Sted. Selskabet udlover derfor et Antal Præmier af 20 - 60 Rbdlr. for de Bønder, der bevise at have afsat en Qvantitet af i det mindste 12 Lpd. vel tørrede og indpakkede indenlandske Træfrugter, saasom af Æbler, Pærer, Kirsebær eller Blommer af forædlede Sorter. Huusmænd kunne komme i Betragtning til Præmie for et mindre Qvantum. Hensigten med denne Præmie er fortrinligen at opmuntre Landalmuen til at benytte den her omtalte Jndustriegreen. Dog vil ogsaa den Kjøbmand, eller den Landmand udenfor Bondestanden, som godtgjør at have bragt et betydeligt Parti tørrede Frugter i Handelen, ligeledes kunne vente et Tegn paa Selskabets Agtelse. Dyrkningen af Kaalrabi under Jorden er for Jsland af yderste Vigtighed, eftersom disse Rødder uden Vanskelighed kunne gjemmes hele Vinteren over og ere et herligt Fødemiddel i Forbindelse med det saltede Kjød, som der bruges den største Deel af Aaret. Selskabet udsætter derfor et af fine større Sølvbægere, som et Aarelsestegn, for den Landmand eller Kjøbstad-Jndvaaner i Island som godt giør, at han i et Aar har avlet ikke mindre end 20 Tdr. Kaalrabi modder underJorden og om muligt samlet af sin egen Avl ikke mindre end 1 Pund Kaalrabi Kartoffelavlen, som, efter hvad Erfaringen har viist, lykkes ret vel i Island naar den drives med fornøden Jndsigt, og som i indtræffende haarde Aar naar Kreaturerne omkomme, vel endog kan bidrage til at forebygge Hungersnød, fortjener ogsaa at blive meere udbredt der. Selskabet udlover derfor ligeledes et af fine større Sølvbægere for den Jordbruger i Island, som herefter begynder at lægge Vind paa at dyrke Kartofler og beviisliggjør at have i et Aar avlet ikke mindre end 30 Tønder af disse. Altsaa kan Jngen, hos hvem Kartoffelavler allerede maatte være i Gang, have Adgang til denne Præmie, men vel Andre, om de end ikke have naaet det her fastsatte Minimum, naar de, istedetfor det deri manglende, have avlet et forholdsmæssigt stort Qvantum af hine Kaalrabi Rødder.