Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1836-02-25
Befordringer og Afgang. Under det danske Cancellie: Den 9de Februar, er Sognepræst for Hagested og Gislinge Menigheder i Sjællands Stift, L. C. Huulegaard, beskikket til Sognepræst for Maglebye og Holtug Menigheder i samme Stift; forhenværende Missionair i Grønland, C. A. Jürgensen, til Sognepræst for Engom Menighed i Aarhuus Stift; Sognepræst for Koldbye Menighed og Provst over Samsøe og Thunøe, H. P. Svitzer, til Sognepræst i Nykjøbing og for Systofte Menighed paa Falster; Cand. theol. og Adjunct ved den lærde Skole i Nakskov, J. R. J. Berg, til Vice pastor for Sandbye Menighed i Lolland; residerende Capellan for Nykjøbing, Lodderup og Elsøe Menigheder paa Morsøe, H. Bollemose, til Sognepræst for Hjort und og Kaldslund Menigheder i Ribe Stift; Cand theol. P. Sveistrup til Sognepræst for Norre-Gjording, Vemb og Buur Menigheder i samme Stift; Cand theol. B. Scheving til Sognepræse paa Romne under samme Stift. Sognepræst for Guldberg og Nørre-Sandager Menigheder i Fyen, F. Schmidt, Sognepræst for Egense Menighed sammesteds, M. Dahlstrom, Sognepræst for Sulsted og Alstrup Menigheder i Aalborg Stift, P. Roth, Sognepræst for Jeberg og Lybye Menigheder i Viborg Stift, J. K. Schiørring, og Sognepræst for Rorbek, Grynderup og Steenild Menigheder, H. C. Holst, efter Ansogning i Naade og med Pension entledigede fra deres Embeder. Gudsendt.)Med ikke liden Forundring har Jndsenderen. heraf læst den i Thisted Amts Avis No. 19 indrykkede Skildring af H. H. Hr. Provst Bentzons Fremgangsmaade mod den i Nordrup entledigede. Brodersen. At det imidlertid ikke er min Hensigt herved i nogen Maade at gjendrive, hvad deri findes anført, vil det Følgende vise; kun er det min Agt, i Overeensstemmelse med Sandheden, at fremstille et Lys mod den Skygge, bemeldte Skildring afgiver over Hans Høiærværdigheds Caracteer: Hvor faderligt sørgede han ikke, som Sognepræst for Snedsted og Nørhaa, for de under Fattigvæsenets Bestyrelse henhørende Personer, af benævnte Menigheder, Med hvilken uegennyttig Ædelmodighed lod han ikke fattige Børn nyde fri Kost, at Mangel ei skulde være til Hinder, for i Skolen at erholde den befalede Oplysning! Hvor naturligt var det da ogsaa, at Man beklagede sig - for Man endnu kjendte hans værdig Eftermand - ved Efterretning om, at den troe Sjelesørger var bestemt til en anden Virkekreds At en Mand, hvis Hjerte saaledes var blødt til at modtage den Trængendes Følelser, hvis hele Vandel bærer umiskjendelig Præg af sand Menneskekjerlighed, skulde handle ubarmhiertig mod bemeldte Brodersen, er ubegribeligt. Og endelig som Forstander for det Kgl. Skolelærer-Seminarium i Snedsted: Hvormangen fattig Eler bærer ikke et undsletteligt Minde om hans Lærer, og Velgiører, Med hvilken Ømhed, Sindighed og Viisdom vidste han ikke at lede os frem paa Kundskabens og Oplysningens Bane, At han dog skulde være ufølsom for Brodersen, af en Stand, Hans Høiærværdighed i en Række af over 20 Aar. har arbeidet for med saa megen Omhu, staaer i ligesaa megen Modsætning. For ham, min Lærer og Velgiører, slaaer mit Hjerte, og Tanken, om den Nytte, han har stiftet, det Lys, han i sin Fædreland har udbredt, være derfor den Stjerne der blidelig lyser for ham, naar Modgang mørkner hans Dage, P. Christensen, Seminarist fra 1830.