Viborger Samler, 1790-03-29
Om Raygræs. Hvorledes lykkes Rangræs-Frøe, Saaledes have mange adspurgt mig, og jeg har hver Gang svaret saaledes, som jeg paa den Tid har holdt for, at komme overeens med Sandhed. Efter en halv Snees Aars Erfaring er nu endelig derom min bestemte Dom denne, at deraf intet udkommer, og slet ikke passer sig til vor Himmel-Egn. Aarsagen dertil er just en af Græssets største Dyder og Ypperligheder, nemlig denne: at det om Foraaret tager saa tilig ved Grøde. Allerede først i Februarius, saasnart nogle Dages mildt Væir indtreffer, pipper det af Jorden, og kan voxe endog til en Fingers Længde. Paakommer saa et haardt Knuus, en stærk Frost, visner det, og er dødsens for altid, og ikke som Rug, der, skiønt visner paa Bladene, kan fra Roden igien komme til Live. Nei, paa Raygræs er det i saa Fald ude baade med de No 170 s. Topp og Rod. Jo varmere Jorden er, des større Fare staaer Raygræsset. Det som saaes og voxer i Leeret, eller MoseJord, ja endog i mildt Klyne Jord, skal snarere gaae en Foraars Frost igiennem, end det som er saaet i varm, eller saa kaldt godt Rug Jord. Ratio: J den kolde Jord kommer det om Foraaret ikke saa hastig eller tidlig til Live, som i den varme, og følgelig ved et paakommende Knuus ikke dødes; thi en haard og streng Vinter hindrer ikke, saalænge der endnu ikke er kommen nyt Liv i Roden eller Græsset. Den samme er ogsaa Aarsagen, hvorfor det slet ingensinde vil lykkes i maver eller sandig Jord, thi saadan Jord er altid varm, og befordrer dets hastige og tidlige Fremvæxt om Foraaret. Man seer dette deraf, at det endog i maver Jord løber prægtig op, og staaer sig vel hele Sommeren, men naar det paafølgende Foraar er forbi, bliver man deraf lidet eller intet vaer. Hist een, her en anden Piil, ja sammetider ikke en eneste. Endog paa Rugen saae vi i Fjor det samme Exempel. Ved Ryggene, hvor det bedste, tørreste og følgelig varmeste Jord befindes, var den i Fjor mangesteds, paa 3 a 4 Alens Brede, reent borte, men i det lavere ved og Furerne stod den sig got. Saaledes tilsiger min Erfaring herudi, hvorover, som deslige Foraars Knuus efter foregaaende mildt Væir, fornemmelig i de sidste 10 a 20 Aar, slet ikke ere usædvanlige, som Træerne i vore Hauger ogsaa noksom vidne om, har jeg for min Deel, saa stor Elsker og Forfegter jeg deraf end forhen været har, ganske forladt dette ellers saa fordeelagtige og ypperlige Konstgræs. For desbedre og beqvemmere at kunne i denne Artikel anstille mine Jagttagelser, lod jeg nogle Pd. Frøe deraf saae i Haugen, lige uden for mine Vinduer. Anden Sommer derefter, som fulgte paa et lykkeligt Foraar, var Afgrøden allerede den 17 Maji saa hyppig, at det laae i Leie og maatte afhøstes, da der dog til den Tid ellers intet Græs var at see paa Marken, uden der, hvor Raygræs-Frøe var faaet, og hvor Køerne, der her ellers ikke komme ud for sidst i Maji, allerede den 10de Maji havde fuldt Bidd. Samme Sommer blev denne Prøve i Haugen 4 Gange afhøstet, og det i Overflødighed hver Gang. Aaret efter, hvori forefaldt et haardt Foraar, al denne Herlighed forbi. Jorden endog saa har, som en Gang i Haugen, det visne Græs alene undtaget. Denne Skade endda ikke den eneste. Jorden, som har været betaget af Raygræs, med Udelukkelse af alt andet Græs, ligger derefter ganske bar, begroes med Moes, og ikke saa hastig kan komme til sig selv igien, der ikke engang vel kan skee, forinden den igien bliver ompløiet. Saadant Udfald have, som sagt, mine saa lang Tid gjentagne Forsøg herudi havt. Kunne de ved Andres Jagttagelser og Erfaring med Grund modsiges, skulde det, for den almindelige Nyttes Skyld, som Kulturen af denne sunde og gode Græs-Art ellers vilde medføre, være mig meget kjert, men troer det ikke, og derover har holdt for, det var min Pligt, at bekjendtgiøre hvad jeg herudi har erfaret, paa det ikke flere skulde blive skuffede i Haabet, og unyttigen herpaa anvende Tid og Omkostninger. de. Norholm, den 19 Marts 1790. A. C. Teilmann. gima. Alder Under Dato Christiansborg Slot den 12 Febr. 1790 er udkommen en Forordning, om hvorledes der skal forholdes med Syns-Mænds Udnævnelse a. af saadan Jndhold: st. da det er nødvendigt, at Syns- og GrandskningsTo Mænd bør være kyndige og forstaae sig paa det, om hvilket de skulle give deres Skiøn; hvoraf følger, at, naar der i den Jurisdiction, under hvilken Tingen eller Eiendommen hører, ikke gives saadanne, eller det fornødne Antal af saadanne Personer, som besidde de dertil udfordrende Egenskaber, disse da maae søges andensteds; Men, der ikke destomindre undertiden skal have reist sig Formalitets Tystigheder om Gyldigheden af Syns-Forretninger, naar GrandskningsMændene dertil have været udnævnte af en anden Ret, end den, for hvilken Hoved Sagen blev ført; Saa have Vi, forat afværge deslige Trætter, fundet for godt, udtrykkeligen at bestemme de Forholds-Regler, som, i ovenanførte Tilfælde, er, 173. J. bør følges og iagttages; Thi befale Vi hermed allernaadigst, at, naar der, til Tvistigheders Afgiørelse, udfordres Grandsknings Forretninger, og der, under den Jurisdiction, hvor Tingen er beliggende, eller Sagen behandles, ikke maatte findes det fornødne Antal af saadanne kyndige Mænd, som udkræves, til at bedømme det, der ved Forretningen paasigtes, da skal Amtmanden, dersom de gives i Amtet, bemyndige en anden Ret, som er deres Værneting, til at udnævne dem og imodtage deres edelige Forklaring om den af dem holdte Besigtelse; Men, dersom et saa overordentlig Tilfælde skulle indtræffe, at der, til Forretningen, maatte behøves særdeleles kunsterfarne Mænd, og disse ikke heller i Amtet kunde findes, da skal Amtmanden hos Øvrigheden paa et andet Sted, hvor der ere saadanne Personer, begiære dem derfra udmeldte, paa den Parts Bekostning, som anholder derom. Hvorefter alle Vedkommende sig allerunderdanigst have at rette &c.