Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1847-02-12
en Artikel i denne Tidende, der siden er optaget i Aarhuus Avis og overgaaet i flere Blade, har været gjort Forslag til, at Sogneforstanderskaberne skulde ansøge om bemyndigelse til at udskrive en Skjeppe Rug og en Skjeppe Byg af hver Td. Hartkorn hos alle dem, som ansaaes for at have Korn at sælge, forat oplægges og udsælges til de meest Trængende i Sognet for en Middelpriis efter 10 Aars Capitelstaxt. Det kan neppe nægtes, at dette Forslag, naar det var blevet noget tidligere iværksat, vilde have havt meget heldige Følger, idet ikke allene den væsentligste Mangel derved vilde have været afhjulpen, men det havde vist ogsaa udjevnet meget Raadvildhed og Udvereensstemmelse, som paa mange Steder har qvalt den gode Sag af Mangel paa en meere ligelig Priis at rette sig efter. Thi i eet Sogn er Kornet tilveiebragt aldeles gratis eller til meget lav Priis, i eet Sogn har der været varme Talsmænd, som have ledet Sagen og i et andet har det Modsatte været Tilfældet. Følgen deraf har været, at i eet Sogn er antegnet Tilstrækkeligt til de Trængendes Underholdning, i et andet Lidet eller Jntet. Men Sagen har nu i de fyenske Sogne ved Hs. Kgl. Høihed Kronprindsens og Stiftamtmandens ædle Opmærksomhed og Medvirkning faaet en Vending, som meget vil opklare Udsigterne for de Trængende og frelse Mange fra at falde Fattigvæsenet til Byrde, idet der er udgaaet Opfordring til samtlige Sogneforstanderskaber at indkomme med Oplysning om Communens Tilstand og Forslag til at afhielpe Mangelen, som vist maa være meget forskjellig med Hensyn til de Fattiges Antal, og hvad der ved velvilligt Bidrag forud er virket. Men hvordan Sagen end staaer, der hvor Hjelpen behøves, vil der vist alligevel neppe gives noget bedre Middel, end i Lighed med ovennævnte Forslag at udskrive noget Korn til en vis Priis af hver Td. Hartkorn hos alle dem, som ansees forat have Korn at sælge og ikke have ydet det paa dem faldende Qvantum eller mere i Forveien. Prisen synes rigtignok at maatte blive noget forskjellig efter hvad der er skeet forud. For de Sogne, som iforveien have oplagt et betydeligt Qvantum Korn til deres Fattige for en meget lav Priis, men som efter Omstændighederne skulde synes at behøve noget Mere, burde det for dette Mere ikke være ubilligt at bestemme Prisen efter nærværende Aars Capitelstaxt, hvorimod det der, hvor hverken Penge eller Korn i denne Retning er antegnet, eller kun saaLidet eller til saa høi Priis at det neppe kan komme i Betragtning, vist ikke kunde være ubeføiet, om et passende Qvantum Korn udskreves for en Middelpriis efter 10 Aars Capitelstaxt. Men som dette Forslag kan have sine gode Følger, saa har det vist ogsaa sine Vanskeligheder for Forstanderskabet, at træffe den bedste Maade. Mange ere de Fattige, som med den bedste Flid og bedste Villie umulig kan skaffe det Fornødne til Livets Ophold, naar en Td. Rug koster 8 a 9 Rbd., men stort er visselig ogsaa deres Antal, som med deres sunde og stærke Arme ikke gjorde Verden mindste Gavn, men med roligt Sind og i god Mag tærede paa deres Medmenneskers Bekostning, hvis de kunde faae deres Fornødenheder uden Møie; ligesom der vist ogsaa gives Nogle, som neppe skulle undsee sig ved at forlange af Oplagskornet til moderat Priis, uagtet de maaskee selv kunne sælge. Desuden er der blandt dem, som skulle yde, vist ikke Faa, som selv med Bekymring maa tænke paa, hvorfra Udgifterne og Fornødenhederne skulle komme. Det er et godt Aar for Mange, som have været heldige, saavel Kjøbmænd som Landmænd - det er sandt nok -; men hvor Tørken f. A. satte Vaarkornet tilbage, hvor Rugen giver kun Lidet i Skjeppen, og disse Strækninger eller Egne ere hverken saa eller smaa - hvor der tillige er meget forstørrede Udgifter (bl. A. er Tjenestefolkenes Løn paa mange Steder det dobbelte) -: der er visselig ikke saa stor Overflødighed, som Mange troe. Megen Vanskelighed og Miskjendelse er vist ogsaa for Sogneforstanderskaberne forbunden med Uddelelsen af Kornet tilde Trængende, da det neppe efter billigheds Love vil kunne afhændes til Alle for een og samme Priis. Nogle vil man neppe skylde meere, end at skaffe dem Korn i Sognet efter gangbar Priis: Andre byder Nødvendigheden at overlade det til for yderst lav Priis, hvis de skulle undgaae at søge Hjelp hos Fattigvæsenet og atter Andre, hvortil kan regnes de Huusmænd, og Haandværkere, som ved sædvanlige Kornpriser godt kunne ernære dem selv, kunne i et Aar som dette ikke med Billighed gjøre Fordring paa at erholde Kornet lettere end efter saadanne almindelige Priser. Skulde Sagen ikke kunne lempes uden at baade Jndtægt og Udgift gik for Fattigkassens Regning, saa er jo Fattigkassen ogsaa Communens Eiendom, og en ubetydelig Over- eller Underbalance i samme kan vel i denne Anledning ikke have Stort at betyde. - Gid de gode Herrer Sogneforstandere blot maatte træffe det Bedste, hvad Maade de end bruge. Et Udbrud. foranlediget ved det anonyme Angreb i Hempels Avis No. 28. paa Hs. Høiærværdighed Consistorialassessor, Sognepræst Fich i Bogense. Ædle Præst, med graanet Tinding, Med det faste, klare Blik, Sikkert, agter Du for Vinding Hvad Forfølgelse Du fik Thi, vil Du for Christum stride, Maa Du og som hannem lide: Dog - Du hviler i hver Smerte, Ved din føde Frelsers Hjerte. Uden Frygt Du Synderen vækkede, Talte til hans skjulte Brøst, Ulv, som Faarehammen dækkede Bæved til for Hyrdens Røst Læsp Guds Ord, i Fløitetoner! Dæmp din Tale, om Forsoner, Kors og Død og Gang iblinde, Da vil Verdens Roes Du finde, Bønnen fra hans fromme Læbe Har J glemt den unge Slægt! Naar han bad Jer, Slangen dræbe, Nedbad Herrens Varetægt. Øiet funkled, Stemmen skjælved, J de milde Bryn sig hvælved Taarer – som i Lysets Lande Perlesmykke vil hans Pande. Ædle Præst, ja Du vil sørge Over Hadets Slangebraad. Du kan fristes til at spørge, "Var forgiæves al min Daad? "Ere alle Spirer døde Af det Korn som jeg udstrøede? Ol vist ikke – men herneden Voxer Klinten jo blandt Hveden! Nedskreven den 8 Febr. 1847. en ældre og taknemmelig Confirmant.