Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1814-07-11
Storbrittannien. Den 29 Juni forefaldt i Underhuset følgende mærke værdige Dehatter angaaende Freden med Frankerig. Sir Newport sagde, at han ikke billigede den 13 Artikel, hvorved Frankerig sit sin gamle Andeel af Newfoundland, Fiskerierne, der i den senere Tid beskjeftigede 1500 brittiske Skibe og 12000 Søefolk. Den ædle Wilberforce, efterat have roest Lord Castlereaghs varme Bestræbelser for Freden, anmærkede, at i Spanien forfølges Personer for deres politiske Meninger tvertimod Fredstraktatens Jndhold, og foreslog en Bøn til Prindsregenten om, ved den store Kongres at faae Slavehandelens almindelige Afskaffelse iværksat i den allerkorteste Tid muligt. Han udviklede tillige det Ufordeelagtige for Engelland i at indvikle sig for dybt i Fastlandets Politik. Hr. Baring fremførte den bemærkning, at den var Pitts interesserende Politik der var Aarsag til Tvedragten paa det faste Land, hvorved det frygtelige Krigs uhyre blev til. Han ønskede, at Frankerig havde beholdt Jsle de France, da det maaskee nu vilde sætte sig fast paa Madagascar, og Engelland for sin Deel havde nok i St. Helene og Kap. Canning talede saaledes: "Parisertraktaten er den ærefuldeste, som Engelland nogensinde har sluttet. Frankerig maatte bringes til at træde tilbage i sin naturlige Kreds og meddele Lys og Liv i sin egen Sphære. Vi have sluttet Fred, ikke af Egennytte og for Erobringers Skyld, men til Fordeel for selve vore Fjenders Ro og Sikkerhed. De gamle Forfatninger og Regjeringer ere i jen indsatte; ogsaa Neapels Skjebne er ikke definitiv bestemt men staaer aaben for Underhandlinger Denne Verdens Redning er fremfor alt andet det alvise Forsyn at tilskrive. Forhen kaldte man mig den evige Krigs Forsvarer, men hvor nødvendig og velgjørende har ikke vor Regjerings Udholdenhed og kraftige Anstrængelse været, Hr. Hammersley sagde, at hvis Kongen af Sicilien, Engellands troe Allierede, ikke fik sit Tab godtgjort, var det en uudslettelig Skamplet for Staten, Ponsonby spurgte, hvordan Polens Skjebne skuld blive; thi blev dette Land atter deelt, vilde saadant ligesom forrige Gang blive det første Tønder til en ny stor Krig, Whitbread sagde: "Tænker jeg paa Moskaus Ødelæggelse, da maa jeg brundre Russernes rolige Jndtog i Paris. Derimod billiger jeg aldeles ikke, at Kongen af Sardinien har mistet noget af sit Land, især hvis han skal holdes skadesløs paa det frie Genuas Bekostning. Afholde de store Magter sig ikke fra Delingssystemet, da er det ude med Europa, og snart ville Nationerne atter udgyde hinandens Blod, Rygtet om at stille Tydskland under fire Protektorater, hvoraf Hannover skulde være eet, vil jeg ikke troe, da saadant vilde være ufordeelagtigt for Engelland, som derved vilde indvikles i alle Fastlandets Krige Han spurgte tilsidst, om Frankerig, fordi det faaer Guadeloupe tilbye, skulde ogsaa garantere Norges Afstaaelse til Sverrig? - Til alt dette svarede nu Castlereagh i denne Tale: "J Lidelsernes og Farernes Dage udstrøede vi Triumsens Sæd. Den retfærdige Sag seirede. Havde Underhandlingerne i Chatillon endet med en Fred, saa vilde denne have været Engellændernes Følelser imod, og dog vilde jeg have sluttet en saadan Fred med Bonaparte, thi jeg var overbeviist om dens Nødvendighed. Vi havde ellers givet Anledning til den store Konforderations Oplysning! Og dog hvor ufuldstændigt vilde Udfaldet have været, uden den gamle Kongesamilies Gjenindsættelse.