Den Vest-Sjællandske Avis, 1819-10-09
J Ballymoney bliver paa de sædvanlige Torvedage ofte solgt for 5000 Pund Lærred. J Aaret 1818 beregnede man Udførselen af det Jrlandske Lærred til 3 Millioner Pund Sterling, men deels har den i nogle Aar indførte fordærvelige nye Maade at blege paa, deels den fortrinligere Bestaffenhed af det Schlesiske Lærred, stadet de Jrlandske Manufacturer saameget, at denne Handelsgreen skal i nogle Aar have formindsket sig til det Halve. – Jrland er berømt formedelst sine Sviin. Disse Dyr ere vel ikke her saa velskabte, som i andre Lande, men de kunne formedelst deres lange Been lade sig drive desto beqvemmere. Jrlænderne ere store Fodgiængere og kunne overbovedet udholde mange Strabadser. Deres usvækkelige Munterhed, giør at de slet ikke bryde sig noget om de Ting, som andre Mennesker ere fortredelige over. Det er et erkiendt selskabeligt Talent hos Jrlænderne, at de forstaae at spøge uden at blive fornærmede eller at spotte. Naar man besværede sig hos Keiserinde Maria Theresia over de Jrlandske Officerer i hendes Tieneste, saa pleiede denne Fyrstinde at sige: at hun ønskede, at Jrlænderne kunde indsværres saalænge i hendes Huefutteral, indtil de skulde gaae i Bataille. Hr. Curven formener, at Handel og Manufacturer kunne maaskee standse den store Tilvært af Folkemængden, fordi de vilde frembringe konstige Fornødenheder; men naar det Jrlandske Folk bliver ved at ernære sig blot af Kartofler, saa troer han at det vil blive uundgaaeligt at Folkemængden vil fordobble sig i 30 Aar, i hvilket Forhold Trangen hos den simple Landmand maae tiltage. Man skulde altsaa bestandig lade Folk udvandre til Amerika. J Almindelighed regne Jrlænderne paa et Ægteskab, 10 til 12 Børn; hvem der ikke bringer det saavidt er en Undtagelse og foraarsager Forundring. – Den Jrlandske Landmands omtalte Tilstand, har overbeviist Hr. Curven om, at de hyppige og lette Levnetsmidler er ingen stor Velgierning, som mange dog indbilde sig, fordi de betage Folk enhver Spore til at anstrænge sig; han troer, man skulde tænke paa, hvorledes Forkiærligheden til Kartoflerne kunde udrøddes, og man kunde bringe Folket til at give Brød og Kiød Fortrinet, naar man vilde befordre Jrlands sande Velstand. Det hører til en af Jrlændernes store Vildfarelser, at de kun saalidet adlyde Lovene, fordi de holde det for at være sla vist. Just derfore kan den borgerlige Magt ikke forskaffe sig saadan Anseelse der, som i England; det hele udøvende Politte er overdraget i Soldaternes Hænder; uden dem var der slet intet Politie Forfatteren reiste igiennem hele Europa, men han faae ingen Steder en Udsigt som lignede den ved Plasket. Præsten Dr. Richardson i Port Rus er den berømte Occonom, som har bragt den herlige Foderurt Fiorin-Græs i Gang, hvorom han nyelig har givet Efterretning i et eget Værk, som han skrev paa Erkehertug Johann af Østerrigs Anmodning. Foran Cottiernes Dør seer man en stor Møgdynge, som de bære megen Omsorg for at forstørre og pleie. De Skottiske og Jrlandske Hytter have dette tilfælleds med hinanden. Da man spurgte den berømte Lord Kames om Aarsagen til denne besynderlige Pynt, svarede han, Skotterne er et forfængeligt Folk, de ville gierne sætte deres Rigdomme til Skue. – Tiggerne vandre omkring i hele Skarer paa de Jrlandske Landeveie; de anseeligste af dem bære Sække, Kander og undertiden Thee kiedler, næsten Enhver giver dem i det mindste Kartofler og Kiærnemelk. Giæstfrieheden bliver her drevet saavidt, at enhver Fremmed, maae uden Omstændigheder sætte sig ned og spise med, naar Beboerne spise. Nød rører altid Jrlænderne. - Meget mærkelig er Forskiellen imellem den simple Mands Lune i England og Jrland. John Bull, bliver meget let fortredelig; men den Jrlandske Landmand kan ikke saa let blive bragt ud af sit jevne Humeur. Ved alle smaae Forlegenheder i det daglige Liv, veed han strax at hielpe sig, og han leer og spøger over smaae Gienvordigheder. Men vist nok udarter det til en Skiødesløshed som falder Fremmede besværlig, saaledes have f. Ex. Dragkisterne hverken Laase eller Greb, Vinduerne kunne ikke skydes op uden Fare. Værelserne blive ikke udluftede. Sengeklæderne ere ureenlige; man kan ikke faae Heste, og Værtshuusene ere, med eet Ord en Plage for de Reisende; men da en vis Ligegyldighed er udbredet over alle Stænder, saa bryder Jrlænderen sig ikke noget derom. J Connaught taler man vel overalt Jrlandsk, men Forbindelsen med England er saa hyppig, at enhver maae ogsaa forstaae Engelsk. Da nu de simple Folk ikke have mere Tilbøielighed til at udbrede deres Modersmaal, og hvert Barn maae lære Engelsk, saa vil der formodentlig ikke engang gaae et Aarhundrede hen, førend Landets gamle Sprog er gandske uddødt. (Fortsættelsen følger)