Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1829-11-02
Det er i Form af en Skrivelse fra Petersburg til en Ven i Londoni de sidst meddeelte Betragtninger læses i den Nordiske Bie. Sultanen selv har dog fundet et Forsvar i den engelske Globe, som i Standartens Angreb (S. 650). kun finder den gamle Sandhed bekræftet, naar Vognen helder, skyde Alle efter. Tyrkiets Afmagt anseer den ikke for nogen Følge af Mahmuds Reformer, men af 200 Aars Barbarie. Rigtig er unægtelig den bemærkning, at hans nye Militairsystem ikke havde forfeilet sin Virkning i Grækenland, hvis andre Magter ikke havde blandet sig i Kampen, og at hans Janitskarer neppe havde seiret bedre over Russerne end over de svage Græker. Overalt slog hans Reformer ikke saa ganske feil. Endskjøndt Tiden havde været, for knap til at danne en Armee, stærk nok til at modstaae den mægtige Fiende i to Feldttoge efter hinanden, fægtede hans Tropper godt, saalænge han havde nogle. Jkke heller blev Tyrkiet erobret raskere, end mangen en stor og tapper Nation, der forlod sig paa staaende Hære. Globen afviger ogsaa fra de andre Londonner Blade i sin Dom om Ruslands Maadehold, og finder, at Balkan=Passernes, Varnas, Silistrias og de øvrige Pladsers Tilbagegivelse har Noget at betyde. Naar Man siger, at det kan tage dem igjen, da er dette dog ikke saa let, som om det strax havde beholdt dem. Penge=Erstatningen kan lignes ved den Engellænderne paalagde Birmannerne i Jndien, som ovenikjøbet maatte afstaae et langt større Gebeet &c. Al den Umage, Times gjør sig for at finde Freden saa utaalelig at den endog truet med at hævne sig paa Russerne ved Paschaen af Scutaris Jnsurrektions=Krig, synes spildt. Og saa finder den heri et Forsvar for Grev v. Ravnevals Udnævnelse, uagtet hans borgerlige Herkomst, til fransk Ambassadeur ved det keiserl. østerrigske Hof, da alle Hensyn under nærværende Omstændigheder maae vige for Trangen til duelige Diplomatikere. Den ønsker desaarsag, at det maa lykkes ham, at overtyde Fyrst Metternich om Faren i Østen for alle de Magter, som meest ere interesserede ved at sætte St. Petersburger=Kabinettets frygtelige Herskesyge, Grændser. Fra Paris erfares derimod, at der skal være skeet Opsættelse i Grevens Afreise til Wien. Jkke heller kan Times love sig stort fra denne Side, naar den seer, hvorledes den østerrigske Jagttager er igjen kommet til Mæl ved Freden og deraf tager Anledning til sine Yndlings=Udfald imod dem, som see deres Haab om Civilisationens Befordring paa hele Nationers og Rigers (her menes Tyrkens Bekostning kuldkastet." Tilhængerne af dette Partie - vedbliver den - som have deres Hovedsæde i Frankerig, og deres Aandsbeslægtede i hele Europa, have paa den senere Tid lagt ders Grundsætninger og Hensigter saa klart for Dagen, at Man vist ikke gjør dem Uret, ved at erklære dem for Fredens aabenbare Fiender. Jdet den finder det heel begribeligt, at Østerrig, som i den nu tilendebragte Krig aldrig fornægtede sin rolige Stilling og fredelige Politik, staaer forrest i Rækken af dem, som bagvaskes af en efter Forvirring og Omvæltning tørstende Faktion, forudsiger Jagttageren ganske oprigtigt, at dens Ordførere ogsaa ville suge Gift af disse bemærkninger. - Nu fattes den kun fra samme Kilde ogsaa en Stemme om Don Miguels Regjering.