Københavns Adresseavis, 1761-08-07
Fortsettelse. af det i forrige No. begyndte Occonomiske. Brev til Hr. Vette. Jeres Forespørgsel, om det som voxer oven for Jorden, eller Bladene af Potatos=Frugten, nemlig. om Kiøerne gierne æder det, og om man ikke kunde anvende samme til Vinter=Foer, maae jeg besvare med nogen Forskiel. Qvægets Val og Tilbøyelighed. som bliver drevet ind paa en nye aabnet Græsgang, er ikke lige sterk til alle de Urter og Vexter, som findes derpaa. Almindelig seer man at Humlen og de store Brænde=Neller bliver først angrebne. Det søger først efter det beste Græs, og endelig tager det til Takkemed det slette. Jeg kan ikke med Vished sige, hvor snart det tager fat paa forbemeldte Krud eller Blade, Saa meget er vist, at det lader dem ikke staae urørte. Alt det, som Qvæget gider æde om Sommeren, der kan ogsaa bruges til Vinter=Foer. Men det tørrede Foer, naar det er bleven fuldkomment eller alt for moedent, er ikke saa got at bruge, som det der bliver tørt, naar det endnu har sin fuldkomne Kraft hos sig. Det er os ikke tilladt, at afskiære disse Blade, naar os lyster, thi saa skulde Frugten i Jorden ophøre at voxe Vi maae lade det staae, indtil Frugten skal tages opNaar denne Tid er kommen, saa begynder det allerede at blive træagtigt. Nogle Sorter Potaios bliver tiligere, andre sildigere moedne. Bladenes Couleur naar de begynder at spille i det gule, giver os derom den beste Efterretning. Saadanne Blade skulde nu ikke være meget nyttige til Qvægets Foer, siden Stængelen er alt for haard og Bladet næsten falder bort i det det tørres. Dersom Bladene vare endnu grønne og friske ved Optagelsen paa den lange Røde og Castanie=Sorten, som man ofte erfarer, og man havde Lyst til, at skiere dem ligesom hvidkaal-Blade, og ved Stampning indpakke dem i Kar eller Gruber, saa kunde de ved saadan en foregaaende Giering, gierne blandes iblant andet Foer, og giøre Tieneste om Vinteren; men vi giør os ikke her saa megen Umage med at fore og pleye vort Qvæg, som i Tydskland, hvor man giør sig Umage for at opsøge alle muelige Midler til sammes Underholdning. Om vi end havde det Forset, saa gaaer det dog sielden an at sette det i Verk. De Sorter, som bli Nun. ver tilig moedne, har Fortrinnet ved Optagelsen. Neppe er dette skeet, saa staaer vi allerede i Fare, at der skal indfalde en eneste sterk Nattefrost, der giør Bladens matte, og ligesom forvandler dem til et intet, saa er al Herligheden borte. Alt hvad man har at giøre sig Haab om ved disse Blade, saa vidt de endnu findes friske og grønne, kunde, efterat de vare skaarne, bestaae i Nedslampningen thi den sildige Aarets Tid, kan ikke give det allerringeste Haab at faae samme tørre, Det andet Spørsmaal angaaer at fede Qvæget med denne Frugt. At dette er mueligt og vist, det har jeg, som De melder, fortalt Dem selv, thi jeg har allerede i 15ten Aar forsøgt det. Men det er fornødent, at jeg giver Dem et ret Begreb om Maaden at fede Qvæget paa. Man gaaer sielden saaledes til verks med samme, at det maae ikkun allene nyde et eneste Slags fredgiørende Fode. Derfor maae der giøres Forskiel imellem det, som hører til Hovedsagen, og det som er ikkun Bisagen. Det sidste maae ofte tillige anvendes som et Hielpe- og Bi Middel, paa det at det første kan desto bedre gaae an eller blive understøttet. Hovedsagen i Fedningen bestaaer altsaa i denne Frugt, som bliver kogt, og forvandlet til en Velling eller Moes. Denne Kost maae fortyndes ved at slaae Vand derudi og blandes med Hakkelse. At blande det med noget Meel, stampede Roer, Mask, og andre Ting efter Behag giør Kosten smagende og nærig. Ved disse Hielpemidler opnaaer man efterhaanden sit Øyemed. De forundrer sig muligt, at jeg melder og Roer og Mask, men De maae vide, at Roerne contribuerer meget til Fedme og Melkning, og Masken aabner Tarmene og baner en gunstig Vey for Fedningen. J det jeg af en Hændelse kommer til at tale om Melken ved Fedningen, saa maae jeg tillige melde, at jeg betiener mig med Nytte af denne Frugt, naar jeg saavel vil have Melk om Vinteren, som feedt Kiød ved sammes Slutning. Melken er fordeelagtig for Huusholdningen, og det feede Kiød skaffer Raad, naar Hunger=Maanederne varer indtil efter St. Hans Dag. Jeg vil sige Dem, hvorledes jeg bær mig at i saadant Fald. Jeg udvælger et Stykke Ager-Jord, som er 24 Roder langt, og 2 Roder breedt, og hvorudi der almindelig kan saaes to Skiepper Rugsæd. Denne Jord besetter jeg med den store røde runde og langagtige runde Potatos=Sort. Ligemeget af hver Slags. Tallet eller Mængden af den Frugt, som jeg aarlig pleyer at indhøste af saadant et Stykke Land strekker sig almindelig til 40 Tønder, gandske sikker, Efter samme indhøster jeg 15ten Tønder af hvert Slags uden at det slaaer Feyl. De 15te Tdr. af den langagtige røde Sort, sælger jeg til Liebhabere, og loser deraf 10 Rdlr. Thi den Priis 4 Mk. for Tønden, er engang indført, og staaer ubevægelig. De øvrige 15ten Tdr. af det røde runde Slags ere bestemte for en Koe, som skal malkes Vinteren over, og tillige skal fedes. Med Potaternes Brug dertil, forholder jeg det saaledes, som forhen er meldt. De rede Penge anvender jeg til Hielp. Jeg har ikke saa gandske nøye kundet give Agt paa Alting, siden jeg den gang ikke havde den Hensigt, at giøre saadant bekiendt. Men herefter, om jeg lever, skal det ufeylbarlig skee. De skal i sin Tid faae at læse den aller nøyeste Beregning over Udgiften, som den fedgiørende Kost udfordrer, og over Jndtægten af Melken og Kiødet. Mueligt at denne Efterretning kan have sin store Nytte. Om jeg erindrer ret, saa erfarer vi alle, at Prise paa det fede Kiød begynder at stige. De, som vil vide, hvorfor dette Usædvanlige skeer, har fundet Aarsagerne saa grundede og betænkelige, at de holder for, at Prisen derpaa torde ikke saasnart falde igien. Jeg er iblant deres Tal, og dette bevæger mig til at udfinde et Middel, hvorved Huusholdingerne paa Heeden kan blive forsynede med Kiød af deres egen Jordbund. Kan De holde saadant et Foretagende for lastværdigt, som skeer til Medborgernes Beste, (Fortsettelsen følger)