Aalborg Stiftstidende, 1846-11-21
Stænderforsamlingen i Viborg. (Fortsat.) Jdet trettende Møde anmeldte Præsidenten, at han havde modtaget følgende private Andragender, 38) Andr., tilstillet Præs. fra flere Jndvaanere i Odense til Stænderforsamlingen om, at denne vil fraraade Lovudkastet ang, alm. Værneplig og in subsidium andrage paa, at Kjøbstæderne, ligesom Hovedstaden, erholde deres egen Væbning m.v. 39) Andr., sigtende til, at den fornødne Foranstaltning træffes til Postgeledes Ordning paa en mere hensigtsmæssig Maade, og at Betalingen derfor udredes af Postkassen (ved Kirk). 40. Andr. fra Sognepr. Friis i Sønder- og Nørre-Onsild, ang. at Stænderforsamlingen vil fraraade Udkastet til Loven og alm. Værnepligt i dets nuværende Skikkelse m. m. TageMüller. De under Nr. 38 og 40 nævnte Andragender afleveredes til Committeen over Lovudk. om alm. Værnepligt Til foreløbig Behandl. foretoges Sagen betr. Udk. til en Anordn. om Jndskrænkning i den Tid, hvori en Credito kan holde sin Debitor i Gjældsfængsel. Committeen indstillede, at det forelagte Udkast maa udkomme som Lov, med en saaledes forandret 6te §. Nærværende Anordning finder ikke Anvendelse paa det i Frag. af 6te April 1842 § 4 omhandlede Fængsel, undtagen forsaavidt at dette Slags Fængsel eiheller i noget Tilfælde skal kunne anvendes længere end i den i § 1 bestemte længste Tid. Jkkeheller gjør denne Anordning nogen Forandring i de Bestemmelser, som Frog af 8de Juli, 1840 § 21 indeholder angaaende Oppebørselsbetjente, der befindes i Kassemangel." Til endelig Behandl. blev foretaget Sagen, betr. provisorisk Placat for Kong. Danmark, ang Fritagelse for Skibsafgifter i visse Tilfælde. Ved Afstemningen blev Committeens Jndstilling: at den forelagte provisoriske Placat erholder Lovskraft, dog med den Modification: at den der indeholdte Bestemmelse: "under samme Betingelse skulle ogsaa Skibe, som formedelst Søskade anløbe en Havn, være fritagne for Havnepenge af Skib og Ladning" – ikkun bliver gjældende for de Skibe, som tilhøre Nationer, med hvilke reciproqve Handelstractater, der hjemle danske Skibe lignende Fritagelse, ere, eller ville vorde, afsluttede – antaget med 35 St. imod 10. Til endelig Behandl. blev endvidere foretaget Sagen betr. Udk. til en Plac. for Kong, Danmark ang. Jndførsel, Fabrication og Brug af Spillekort Da Jngen begjærede Ordet, og da intet Amendement var stillet, og der ved Committeens Jndstilling, der gik ud paa, at det forelagte Udkast maa emanere som Lov ingen Jndsigelse var gjort, blev denne uden Afstemning anseet som eenstemmigen billiget. Til endelig Behandl. blev endvidere foretaget Sagen, betr. Sognef. Jacobsens Andr. om Anskaffelse af Redningsbaade m.v. Førend Forhandlingerne begyndte, meddeelte Præsidenten, at han fra Ree havde modtaget følgende Amendement: "At det i Betænkningen henstilles, at, efter den ved Sagkyndige foretagende locale Undersøgelse her hjemme, og efterat Beslutning er tagen om, hvilken Art Redningsmidler der skulle tilveiebringes: eet af Undersøgelsescommissionens Medlemmer, eller anden Sagkyndig, beskikkes til i England at gjøre sig bekjendt med den derværende Construction og Jndretning af de Rednings baade eller andre Apparater, som her agtes anbragte." Efterat alle Talerne havde yttret sig for selve Sagen, og Flere havde talt deels for deels imod det stillede Amendement, skredes til Afstemning, og blev da Committeens Jndstilling; at Forsamlingen vil petitionere Hs. Maj. om, at der, efter forudgaaet nøiagtig Undersøgelse og anstillede Forsøg af Sagkyndige, maa blive anskaffet for Statens Regning et passende Antal Redningsbaade og andre Redningsapparater til de Skibbrudnes Redning, saaledes som disse maatte findes meest hensigtssvarende i Forhold til Kysternes forskjellige Beskaffenhed, samt at det derefter maatte behage Hs. Maj. at bestemme, hvor disse skulle anbringes, og hvorledes der vedderes Betjening og Tilsynet med samme nærmere vil blive at forholde, antaget eenstemmigen, hvorimod Amendementet forkastedes med 26 St. imod 19. Komd. Buchwaldt oplæste derpaa det af ham indgivne Andr., ang. en Omregulering af Posttaxterne og Nedsættelse af Portoen. Det samme Andragende var i 1844 under Behandling af den jydske Stænderforsamling. Da imidlertid Mangel paa Tid forhindrede Sagens videre Behandling, blev ingen Petition indgiven, hvorfor Proponenten nu tillod sig atter at bringe Forslaget paa Bane. Han henledede især Forsamlingens Opmærksomhed paa, at det af den kgl. Kundgjørelse til de slesvigske Stænder fremgaaer, at Generalpostdirectionen er bleven autoriseret til Udarbeidelsen af et Lovudkast ang. Nedsættelse saavel af Brevporto, som af Pakkepostaxterne og at dette Arbeide vil blive forelagt til Beslutnings Afgivelse. Commissarius bemærkede bl. A. Følgende: Det er nu vel ganske vist, at Brevportoen er høiere end Bekostningen ved Brevbefordringen; men dette er en ligefrem Følge af, at den er en Skattebasis, og der er neppe nogen Stat, som ikke har søgt at skaffe sig en Jndtægt af Brevportoen, saa at den bemærkning, at Portoen overstiger Brevbefordringens Behov, ikke indeholder tilstrækkelig Grund til at forlange en Forandring, hvorimod Spørgsmaalet kun bliver, om Brevportoen uforholdsmæssig betynger den Virksomhed, hvorpaa den er lagt. Det er en meget vanskelig Sag at sammenligne og bedømme de forskjellige Skattenormer i deres indbyrdes Forhold; men saameget er vist, at hvad man tager fra paa det ene Sted, det maa man ialmindelighed lægge til paa et andet, og ethvert nyt Skattepaalæg er allerede som nyt forbundet med særegne Betænkeligheder. Skulde Andragendet anbefale sig, saa maatte det nærmest være, forsaavidt man kunde gjøre Regning paa, at en Nedsættelse i Brevportoen vilde have til Følge, at der blev forsendt saa mange desto flere Breve med Posten, og dette var ogsaa Meningen af den store engelske Postreform, hvorved en Penny=Porto blev indført. Men jeg kan paa ingen Maade troe, at en slig Nedsættelse vilde efter vore Forhold fremkalde en Forøgelse i Brevenes Antal, der kunde erstatte den udfaldende Jndtægt, og en Nedsættelse til det Halve kunde, om man end t. Ex. vil antage, at Brevenes Antal derved vilde blive forøget med en Fjerdedeel, maaskee endog føre til det Resultat, at der slet intet Overskud blev; thi det maa vel erindres, at der er betydelige Udgifter, som forlods maae afholdes af Brutto beløbet, og disse Udgifter vilde ikke blive formindskede. Dette synes ogsaa at være erkjendt af den i 1844 nedsatte Committee, der ikke optog Forslaget om en Nedsættelse til det Halve, men indskrænkede sig til at andrage paa, at en Om regulering af PPosttaxterne maatte foretages og Portoen saavidt muligt betydeligen nedsættes, og det forekommer mig, at det vilde være meget misligt for Forsamlingen at indgive et Andragende om en bestemt Nedsættelse af hele Portoen, medens Omkostningerne bleve de samme, idet Regjeringen ved at gaae ind herpaa vilde udsætte sig for at tilintetgjøre en heel særegen Skattebasis. – Jeg skal endnu, forsaavidt Handelstanden specielt er fremhævet i det foreliggende Andragende, tilføie, at skjøndt vistnok en Nedsættelse i Porten kan være af megen Vigtighed for denne Classe, saa udgjør den dog en saa liden Deel af den hele Befolkning, at den ikke kan levere det overveiende Antal af de Breve, der befordres med Posten. Hvad den engelske Postreform angaaer, da maa man i det Hele være varsom med at overføre engelske Forholdsregler til andre Lande. England er en Stat, som med stor Energie gjør betydelige Opoffrelser til enkelte bestemte Øiemeed. Det er naturligt, at man ogsaa andre Steder kan ønske sig de Goder, som derved opnaaes, men man overseer altfor let den Forskjellighed i Forholdene, som ellers finder Sted. Man kan ikke tage en Deel ud af et System, og en Stat, der ikke har Englands uhyre Ressoureer, kan ikke bringe de Offre, som England er istand til. Man seer derfor ogsaa, at den engelske Postreform, hvor ivrige Talsmænd den end har havt, endnu ikke har faaet Indgang i andre Stater, hvor Forholdene dog langt snarere kunne sammenlignes med de engelske end hos os. Hertil bemærkede Ree: Jeg kan ingenlunde tiltræde det af den høitagtede kgl. Commissarius opstillede Princip, at Brevbefordringen er en Jndretning, der som Beskatning skal bringe Statskassen, Jndtægt. Vel er Forholdet saaledes hos os, men dette turde vistnok i sin Grund ansees for aldeles urigtigt; thi Statens Pligt maa det være, ligesaa fuldt som for Veie og andre Almeen-Fornødenheder, at sørge for et for det materielle og aandige Samqvem og Begges Udvikling saa væsentligt betingende Middel som Tilveiebringelsen af den hurtigste og billigste Correspondence, uden at dette skal svækkes ved at gjøres til lucrativ Næring for andre Statsbrancher. Om den Jndflydelse, Nedsættelsen af Brevportoen vil have paa Jndtægten, er vel vanskeligt forud at have nogen bestemt Mening, og selv i England ere Meningerne om Resultatet af Pennyportoens Jndførelse ikke endnu ganske samstemmende; men deels fordres her jo ingen Nedsættelse til en bestemt Størrelse, men en Moderation fra den urimelige Høide, hvorpaa Portoen nu befinder sig, deels haves der, selv ved en Nedsættelse til det Halve, allerede et temmelig sikkert Jndicium for, at en saadan vil være lønnende, nemlig ved Forsendelsen med Dampskibe mellem Stationer indbyrdes imod halv Porto; Jndtægtens Forhold til Bekostningerne ved Befordringen vil ogsaa stilles heldigere, naar den sidste organiseres paa en rigtigere Maade, ved at alle Brevposter blive Personposter tillige, hvorved Udgifterne fordetmeste vilde indvindes eller dog betydelig formindske sig, og hvilket ogsaa paa de fleste Steder i Udlandet saaledes er indført. Hvad Pennyportoen angaaer, da er det heller ikke blot i England, at denne er, eller agtes bragt i Udførelse, men, tager jeg ikke Feil, alt i flere Lande, saaledes i Spanien, hvor dog langt færre Ressourcer staae til Raadighed og al Freqvents er betydelig ringere end i England. Den Formindskelse i Jndtægten, der befrygtes ved Portoreformer, ligger vistnok, som ved saamange saadanne Foranstaltninger, ogsaa meest i Overgangen, da Benyttelsen af det billigere Middel snart vil skabe Jndtægterne frem igjen. Forsaavidt den kgl. Commissarius har yttret, at en Nedsættelse af Brevportoen væsentlig vilde komme Handelstanden tilgode, og at denne dog ikke udgjør en saa betydelig Deel af Befolkningen, maa jeg dog tillade mig at bemærke, at Handelstanden allerede repræsenterer en meget talrig Classe, og at dens Jnteresser desuden ingenlunde ere dens egne alene, men paa det Allerstærkeste berøre alle andre Classer, saa at hvad der skeer i Handelstandens Jnteresse, vistnok er til alle Statsborgeres Bedste." Fabrikeier Bruun henholdt sig til disse Yttringer og paastod fremdeles, at Portoen for flere Handlende omtrent beløber sig fra 1000 Rbd. til 2000 Rbd. aarlig, en Udgift, der ligefrem er en Afgift til Staten. Han fandt det derfor ubilligt, at lade en enkelt Classe i saa høi Grad bidrage til Statens Jndtægter. Med 35 St. imod 10 vedtoges det derpaa at nedsætte en Committee i Sagen (Buchwaldt, Ree og Bruun.