Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-02-28
Den Preussiske Regieringspræsident v. Reimann i Aachen, har ifølge Statscantslerens, Fyrsten af Hardenbergs Ordre, givet Borgerne i Aachen en offentlig Jrettesættelse angaaende den Addresse, som de have opsat til Forbunds-Forsamlingen, ikke saameget fordi den Preussiske Regiering misbilliger Addressens Jndhold, som fordi den misbilliger Borgernes Fremgangsmaande, at de have gaaet deres Regiering forbi, og umiddelbart henvendt sig til Forbunds-Forsamlingen. - Denne Anviisning har Staden og Landskabet Coblenz ved Rhinen fulgt, som den 12te Januar d. A. har ved en Deputation i en offentlig Audience hos den Preussiske Stats cantsler, Fyrsten af Hardenberg, overleveret en Addresse til Hs. Majestæt Kongen af Preussen, hvori disse Rhinbeboeres Ønsker ere foredragne; den bekiendte Prof. Gørres var Deputationens Ordfører. og han har udgivet et Skrift i den Anledning, som indeholder Efterretning saavel og Addressens Jndhold, som om den Samtale, der ved dens Overlevering blev holdet med Fyrsten af Hardenberg, og som er af en alt for stor Vigtighed til at i det mindste ikke et Udtog af den bør meddeles. Det hedder i dette Skrift, at der herskede en almindelig Misfornøielse i Landene ved Rhinen; den 18de October gik trist hen, og man celebrerede den ikke. En Forsamling af Mænd traadte endelig sammen som besluttede at overlevere en Addresse til Kongen; man begyndte at samle Underskrifter til den; en Preussisk Landraad søgte at forhindre det; Regieringen selv forbød ham at giøre det, og talrige Underskrifter bleve samlede fra alle Sider; hele Folkets Mening gav sig tydelig tilkiende; da imidlertid Fyrsten af Hardenberg ventedes til Rhinen, saa besluttede man at overlevere den til ham, en Deputation blev udnævnet for at overbringe ham den, og Fyrsten tilstod den med Velvillighed den forlangte Audience. J denne Audience blev Addressens Jndhvidgiennemgaaet. Provindsens forskiellige Ønsker og Besværinger bleve foredragne, og Fyrsten indlod sig omstændeligt deri, meddeelte sit udførlige Svar paa hver enkelt Post; hvilke Svar ere saa meget mærkværdigere, da de kunne betragtes som Yttringer af den Preussiske Regierings Grundsætninger og Statsbestyrelsens forskiellige Grene. Det kom først paa Tale om at indføre en Forfatning med Stænder. Stats cantsleren erklærede: at denne Sag førte store Vanskeligheder med sig i et saa stort Monarchie som de Preussiske; hvis Provindser vare af en saa forskjellig beskaffenhed, at der længe var gjort Forberedelser dertil; at Kongen vilde først sammenkalde Provincialstænder for hver særskildt Provinds; at det Preussiske Statsraad nu vilde forhandle dette Anliggende paa samme Tid paa hvilket det bliver forhandlet paa Forbundsdagen; og naar først de særskildte Provindsialstænder vare komne i Gang, saa kunde let et almindelig Rigsraad dannes, som kunde beskiæftige sig med at undersøge hvad der kunde være passende for alle Monarchiets Lande. J Henseende til den geistlige Stand yttrede Fyrsten at Hs. Majestæt havde for Øie at forbedre deres Kaar. Ordføreren bragde derpaa Trykkefriheden paa Bane, og talte om dens Sag. Fyrsten svarede: at den Preussiske Regiering var aldeles gunstigt stemt til dens Fordeel, at der nu vel ikke strax kunde gives en Bestemmelse desangaaende; da Sagen først kommer under Forhandling paa Forbundsdagen; men den Preussiske Minister paa samme havde faaet Jnstructioner om at favorisere den paa alle muelige Maader. Fyrsten yttrede selv derved, at det var hans Meening: at Trykkefriheden burde gives fuldkomment frie; men at en Lov burde nøie bestemme dens Grændser, og Domstolene straffe Overtrædelserne af den Prof. Gørres svarede: at det vilde blive vanskeligt at udarbeide en saadan Lov, og at det var bedst som i England at lade Skribenternes Strafskyldighed paakiende ved Eedsvorne. Om det offentlige Underviisningsvæsens Forbedring meddeelte Hs. Durchlautighed de bedste Løfter og forkyndte at det lovede Universitet for Rhinlandene snart skulde blive oprettet. Paa Adelens Vel lovede han at der skulde tages saameget Hensyn, som den aldeles Omvæltning i Landets Forfatning vilde tillade, for at sætte Landvæsnet paa en god Fod, skulde der omhyggeligen blive sørget, da disse Provindsers Beliggenhed ved Grændserne giør det saa særdeles (Fortsættes.) nødvendigt.