Viborger Samler, 1842-01-24
Storbritannien. Englænderen Thomas Fowell Buxton, efter hvis Forslag og Tilskyndelse den sidste Neger=Expedition er udrustet og afseilet til sit Bestemmelsessted har i sit Værk "Om den africanske Slavehandel, godtgjort, at den aarlige Jndførsel af Slaver alene til Cub- og Brasilien endnu maa ansættes til 150,000 Slaver, di desforuden 30,000 Slaver, som Jmam af Mustat, der fornemste Slavehandler i Østafrica, bringer til Torvs fremdeles 20,000 Slaver, der bortføres paa Berbereskstaternes og Ægyptens Karavanveie, – en meget moderat Angivelse, naar man erindrer sig at Mehemed Alis Gas mahs ofte i et Aar gave et Udbytte af 30 a 40,000 Slaver. Vel paastaae Nogle, at denne Slavejagt er afskaffet, men det er noksom bekjendt, hvad Tillid man tør sætte til et Ord af den Despot, der kun coketterer med Civilisation. Efter de af Buxton indhentede Oplysninger er Slavehandelen snarere tiltagen end formindsket siden den Tid, da den nye Folkeret ikke mere anerkjendte den; i ethvert Tilfælde er den Maade, hvorpaa denne afskyelige Han deel drives, værre end forhen. Thi længere tilbage i Tiden vare Slaveskibene langt mere beqvemt indrettede; nu da det kommer an paa at undgaae de engelske Krydsere, sees der kun paa at Skibene ere Hurtigseilere. Det er ingenlunde sjeldent, at Slaverne lænkes parviis sammenlægges paa ubeklædte Planker, sammenstuves i Rum, der maaskee have en Høide af 2 1/2 Fod, hvor de Ulykkelige, naar det gaaer godt, kunne reise sig i en krum Stilling, men hvor de ogsaa neppe have saa megen Plads som en Død i Liigkisten. At Læger findes ombord, er ikke sædvanligt. Den eneste Omhu, der udvises for de stakkels Skabningers Sundhed, er, at man undertiden tillader dem at tage frisk Luft paa Dækket og driver dem ved Hielp af Svøben til at dandse. Og dog er Lægehielp i saadanne svømmende Pestlazarether høist nødvendig; thi Blodgang, Skjørbug, Øiensygdomme, Kopper o. s. v. ere Ski dennes bestandige Ledsagere; i den frygtelige Fængselsluftantage hine Sygdomme en høist ondartet Characteer, stundom have hele Ladninger mistet Synet; jævnligen, naar det stormende Hav tvinger Besætningen til at holde Lugerne lukkede i længere Tid, qvæles halve Skibsladninger; mangen Gang vare allerede forraadnede Liig sammensmedede til endnu levende Regre. – Men saadar u Tab ændser Slavehandleren ikke synderligt; jages han, gjør dan sit Skib let, kaster et Antal Negre overbord (i et enkelt Tilfælde kastedes 132 Syge overbord; hyppigen skeer dette ogsaa, naar Vareartiklen er altfor slet til at bestride den brasilianske Jndførselstold af 10 Dollars pr. Hoved. Man er tilfreds, naar man hjembringer den halv Deel og gjør 6 Reiser, indtil man endelig opsnappes af en engelsk Krydser; thi saa har man alligevel en Fordeel af 180 pC. – Endnu værre om muligt er Behandlingen ombord paa de arabiske Slaveskibe. Capt. Moresby beskriver disse som store, klodsede Baade uden Dæk, paa begge Sider af en smal Gang lægges Negrene lagviis, undertiden en Dreng eller Pige ovenpaa to voxne Personer; 1 a 2 Tommer over et saadant Lag anbringes en Platform og saaledes fremdeles ligeindtil den øverste Rand af Fartøiet. Ved disse Transporter, der kun gaae fra et Punct af Kysten til et andet, kunne de Ulykkelige i det høieste holde det ud i 2 Gange 24 Timer, naar Vindstille eller en anden Hindring indtræffer, skal det være Tilfældet, at af 200 a 400 Regere neppe et eneste Dusin udskibes levende. J Sandhed, en med saa mange Afskyeligheder beplettet Haandtering er ikke bedre end Sørøveri, og burde – saaledes som de fem Magters Overeenskomst bestemmer – i Almindelighed straffes som Pirateri. Erfaringen lærer desuden, at der fra Slavehandler kun er et lidet Skridt til virkelig Sørøver.