Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1804-05-03
J de andre Kongers Tid, selv under Christian, den Femte og Christian den Sjette, der dog anvendte saa meget paa Bygninger, var det kun Udlændinger, der brugtes til ethvert Konst arbeide, og Historien viser os i den bekjendte Magnus Berg *), et Exempel paa, at Landets egne Børn ikke saa let kunde her gjøre nogen Lykke. Carl v. Mandern, Pegold, som prydede Christiansborg med herlige Stykker, Le Clere, Billedhugger, Miani, Historiemaler, og Tuscher, Maler, Kobberstikker og Bygmester, oprettede vel under den sidstnævnte Konges Regjering et Slags Skole, hvor 8 til 10 Elever kunde øve sig i Tegning efter maadelige Mønstre; men Frederik den Femte, Musernes sande Beskytter, forvandlede denne Skole til et virkeligt Academie, som under en Sal lys, Pillo's, Preislers, Brødrene Jardins og Stanleys Bestyrelse aabnede den skjønneste *) Christian den Femte, som tidligen sporede hans udmærkede Genie, lod ham undervise hos sin Hofmaler, Peder Andersen, og derpaa reise til Jtalien. Landgreven af Hessencassel vilde taget ham i Tjeneste, men han foretrak sit Fædreneland, hvor man siden ved Bagtalelse og Skumlerie gjorde ham kjed af sin Konst. Man bestilte Malerier hos ham, men lod dem male af Krock og Coffre. Endeel af hans Malerier sees endnu i Frederiksborg Slotskirke og af hans Arbeider i Elphenbeen paa Konstkammeret i Kjøbenhavn. Leilighed for den Danske Ungdom til at studere Konsten og siden ved indtræffende Leiligheder, at gjøre Udlændingerne undværlige. Academiet har nu otte Professorer og fire Jnformatorer, som for størstedelen have fri Bolig paa Charlottenborg. Enhver, hvad enten han er indfødt eller fremmed, kan nyde her fri Underviisning. Elevernes Antal skal nu være omtrent 500. Hvert Fjerdingaar udsættes der to Sølvmedailler, en stor og en lille, i hvert Konstfag, og hvert andet Aar anstilles der en stor Concours for to Guldmedailler, ligeledes en stor og en lille. To af de Jndfødte, der have vundet den store Guldmedaille, nyde Reisestipendier paa 400 Rdlr. og blive, efter deres Hjemkomst i Almindelighed optagne som Medlemmer af Academiet. Det sidste nyder aarligen af Kongens Casse 5000 Rdlr. Betragter man denne Indretning som een af Hovedaarsagerne til Konstsmagens Forædling i vort Fædreneland, saa fortjener den at tælles blandt de Stiftelser, der gjøre Dannemark Ære. Men Skade, at Konstfølelsen er for lidet udbredt hos os, til at den store Mængde unge Mennesker, der bestemme sig til dette Studium, kan nyde det for enhver Konstner nødvendige Udkomme og især den for ham uundværlige Uafhængighed og Sindsrolighed. Hvad nytter det at danne Genier, som man, naar de ere uddannede, ikke kan giøre Brug af Hvor faa Leiligheder gives der hos os for Konstneren til at aflægge Prøver paa sine Talenter. Dersom Konstmaleren f. Ex. ikke vil nedlade sig til at male Vægge og informere Børn, saa vilde det ofte falde ham vanskeligt at fortjene sit Brød. Selv blandt dem, der have Ævne og Formue dertil, gives der sielden nogen, som bestiller et Arbeide hos ham, hvori han kan vise sin Konst. Man spørge engang vor Abilgaard eller Clemens, hvem og hvormange der have forlangt noget Konstarbeide hos dem. Det var en Engelsk Kobberstykkehandler, ingen Dansk Millionair, – der gav Clemens Leilighed til at frembringe et Kobber *), der gjør vort Fædreneland ligesaa me*) Montgommery's Død. Konstneren blev forskreven til Engelland for at forfærdige dette Stykke, og sik, om jeg husker ret, 6000 Rdlr. for Pladen. Det er nok den første Udlænding, der har nydt en saadan Ære i det gen Ære, som hans Navn udødeligt. Abilgaards ypperligste Arbeider paa Christiansborg bleve et Offer for Luen, og med Veemodighed seer enhver Konstelsker denne Dannemark Apelles at nærme sig sin Alders Vinter, uden at man hidtil har givet ham Leilighed og Opmuntring til at skienke os andre Mesterstykker istedet for dem, vi mistede. Hvad ville vore Efterkommere sige, naar de see vore Capitalisters glimrende Palaier, uden at finde i dem et eneste Arbeide af denne Mand, hvis Navn vil nævnes med Høiagtelse, naar deres Marmorbygninger ere Støv. Endog Theatrets Papiir billeder ere malede af Udlændinger. Ligesom Leilighederne til Konstnernes videre Uddannelse og Udkomme er saare faa, saaledes synes den Bygning, hvori Academiet nu er, at være alt for indskrænket. De Stykker, der ere belønnede med Guldmedailler, hænge tildeels omkring paa Trapperne og i Forstuerne. Adskillige af dem ere saa beskadigede og tilsmurte, egistiske Engelland, men det er nok ogsaa den første Konstner, som practiskt har beviist Britterne, hvor usandt det er: "at der kun fødes Mennesker i Engelland."at det sandelig ikke kan være noget behageligt Syn for en Konstner, at see sit Arbeide hen hængt paa saadanne Steder og i saadan en Forfatning. Hvorfor er der ikke en egen Sal, hvor alle saadanne Præmiestykker kunde blive ophængte At hænge et Stykke, der er Resultatet af mange Aars Flid, i en Port, hvor Vægterne hver Aften samles, er dog alt for ydmygende for Konsten. At Salomons Dom hænger i Indgangen til Politiekamret, kunde endda, som et Sindbillede paa Viisdom forenet med Retfærdighed, lade sig forsvare, men de øvrige Stykker, der ere ophængte her, burde virkelig tages ned, og, som ovenfor er sagt, hænges op efter Tidsfølgen i en egen Sal.