Aalborg Stiftstidende, 1837-11-30
En af vore Samtidige, til sin Tønne, söneson og Pubilæet i Göttingen. Rasendorf ved Primeri, d. 25de Octbr. 1837. Min Dyrebareste Du vil kunne opleve Aaret 1937, en Lykke, som hverken vil blive mig eller min tilkommende Søn Din leventuelle Bedstefader, til Deel. J dette Aar, da den evige Verdensfred, ikke blot mellem Fyrsterne, men ogsaa mellem Theologerne og Philosopherne, forlænge siden vil være sluttet og det tusindaarige Rige, i hvilket, som bekjendt, Enhver skal regjere og Jngen mere adlyde, uden det maaske skulde være de constitutionelle Konger, vil være begyndt - i dette Aar vilde J døe af Kjedsomhed, hvis ikke Universitetets Jubilæum i Göttingen indtraf. Med den samme astronomiske Bestemthed, hvormed Andre forudsige en almindelig Formørkelse, spaaer jeg Dig at dette Jubilæum vil udgjøre et Lys- og Glands punct i din og dine Samtidiges Tilværelse. Du vil treise til dette Jubilæum, ligesom jeg begav mig til det i Aar; jeg holder det derfor for min Pligt at give dig nogle Vink og Lærdomme, hvorledes du paa den bensigtsmæssigste Maade skal besøge det og nyde det, for at du ikke som jeg skal komme til at betale dygtige Lærepenge og dog forgiæves søge Tilfredsstillelse i den hannoveranske Tidende, hvor man har stræb at skildre Alt til Enhvers Tilfredshed. Nu uden videre Fortale (en Skik, som jeg haaber ogsaa vil være gaaet af Brug i dit Aarhundrede) til Sagen: Den vigtigste Forberedelse maa du allerede have truffet en Snees Aar i Forveien. Du maa nemlig forskaffdig en Søn, som netop paa Jubilæets Tid studerer i Göttingen. Kan du derhos endnu forskaffe han et frit Bord og har Knøsen den Forsigtighed at skaffsig Logis i B., eller V. Gaden, saa er du en holden Mand og saa kan du gjerne springe over Alt det Øvrige, hvad jeg endnu har at skrive dig. Du har da Bopæl og Udsigt gratis, du falder ingen til Uleilighed og, hvad der er det Bedste, du har, naar du skiftes med din Knøs, hveranden Dag et slet, men dog idet mindste et varmt Maaltid Mad. Troe mig og see dig for itide. En Lehnsgreve angrede bittert, at han ikke i rette Tid havde meldt sig som Gjæst ved et af de Friborde, der staae tilrede for hans ubemidlede Undersaatter i Göttingen; man saae ham i Gjæstgivergaarden staae 1/2 Time ved Vinduet og forgjæves lure paa en lille Plads og en Talerken Suppe, og hans Hovmester har fortalt, at han Aftenen i Forveien havde, liig en bodfærdig Pilegrim, maattet vandre omkring i 10 Gjæstgivergaarde og endelig, for ikke at gaae hungrig til Sengs, i Frankenfeldts Conditori tage til Takke med det sidste Stykke Smørrebrød. Selv General-Superintendenter gik det ikke det Haar bedre og du veed, at disse Folk ere vante til et godt Bord; jeg kan nævne dig Geheimekirkeraad Jrricus, der ærligt og redeligt gjorde alle Prolicessionerne med, men forsikkrede, at han, fra Løverdag til Tirsdag, ikke havde faaet det mindste Varme, i Livet og havde dog derhos ikke engang hiin Berliners Trøst, der lod Solen skinne sig ned i Halsen, thi denne vor Planetsystems Behersker holdt, under hele Jubilæet, en Art Quarantaine og kom slet ikke tilsyne. Sørg altsaa for en Søn og et frit Bord, skulde lingen af Delene lykkes dig, endskjøndt det Første vilde være uhørt i vor Familie - saa raader jeg dig allerede ved Paasketider at leie dig en godt beliggende Studenterstne for hele Halvaaret. Den faaer du for 3 Louisdorer, i det høieste for 18 Rd., imedens du under Jubilæet selv, i en afsides liggende, Gade vilde komme til at betale 3 og flere Rigsdaler om Dagen (over 12 Rigsdaler har man dog ikke, saavidt jeg veed, taget af nogen Reisende til dette Aars Jubilæum i Leie for een Dag), saa kan du desuden udleie dine Vinduer, hvert Fag til 4 Personer a 9 Mk. pro persona. Paa Liebhabere vil det ikke fattes. Thi, omendskjøndt alle Hannoveranere, som Deputerede fra deres respect. Smaastæder, i skokkeviis tage Deel i Processionerne, saa vare dog deres Koner saameget mere nysgierrige efter at tage Optogene i Øiesyn. Jeg vilde ønske, at jeg i Aar havde leiet en heel Gade paa Speculation. Har du intet frit Bord, saa bring endelig en dygtig vestphalsk Skinke og 1/2 Dusin Flasker Rhinskvin, med dig, saa kan du endda byde Skjæbnen Trods. Vel forbyder jeg dig ikke at slaae din Lid til Gjæstgivergaardene, men jeg lover dig ikke det bedste Held deraf. Jeg kan endnu see min agtbare Ven, Gasbelysningscommissionsassessor R. for mig, hvorledes, han skriger sig hæs efter en Portion Dyreposte, som Opvarteren allerede for 5 Qvarteer siden havde lovet ham og dog havde han været Lector ved Universitetet. Prof. R. fortærede engang, om Aftenen Kl. 7. i Hotel d'Angleterre et Stykke Beussteg, der havde, forvildet sig (han havde egentlig bestilt en Kylling), maatte i Stat=London søge Kartoflerne dertil, erobrede omsider i et tredie Værtshuus en Flaske Naumburger, som han betalte for Bordeauxviin, og sangt om Aftenen Kl. 10 paa en fjerde Gjæstgivergaard, hvorhen han var flygtet, for om muligt at fuldende sit Maaltid, Studentervisen Gandeamus igitur med, ved en mager Desert. En anden forhenværende Lector, Oeconomiraad R. fra B., var bleven klogi af fremmed Skade og belagde, allerede om Morgenen Kl. 8, en Plads for Middagstaffelet, lod en Forelæsning, som Hofraad Gaus holdt i en af Høre, salene, over Jordens Magnetisme", gaae sig forbi og havde dog allerede spiist Brødet under Servietter, ne paa 10 Tallerkener, førend han omsider, om Eftermiddagen Kl. 3, saae den første Skeefuld Suppe dampe foran sig. Bild dig ikke ind, at disse Drillerier ikkun kunde møde Pøbelen. De Personer, som jeg har nævnt dig og hvis Navne du vel ogsaa endnu til din Tid vil finde i Bogcatalogerne, høre alle til den attende, Classe, af Deeltagerne i Jubilæet, nemlig til de Han seete Fremmedes, Classer (det vil sige, til dem man ikke meere seer paa præteritum perfectum), til hvilke : jeg og du ogsaa høre; thi jeg vil dog haabe, at du idet mindste er overordentlig Professor i Philologi og Mechanik, eller Medlem af Selskabet til atdechiffrere det 19de Aarhundredes Philosopher, eller Actiehaver i en ny Dampmaskinefabrik, eller noget andet af Betydenhed, om det endog kun var Hofraad; og jeg, for ikke at nævne mine andre Titler, som dul kan finde i vor Familiekrønike, var dog den eneste Repræsentant fra Ratzendorf og Omegnen, altsaa allerede derfor en interessant Person. Jkke desto mindre havde vi samtlige forgiæves gjort Regning paa hunger= og kummerløse Maaltider. Jmidlertid var dog Jngen i bittrere Forlegenhed end Göttingens egne Professorer. Hvad havde disse Herrer ikke gjort for Forberedelser, for at lade den attende Classe, ret levende føle Jubilæets Jubel, men hvad var der at gjøre, Paa Festens 3 Dage maatte de jo samtlige leve i den Forventning, at de vilde blive tilsagte til det kongelige Taffel; hos Mange skeete det rigtignok slet ikke, men det kunde dog have skeet og de kunde jo da umuligt see Fremmede hos sig selv, hvilket jo desuden saameget mindre lod sig gjøre, som de Fremmede ogsaa derved vilde være blevne forhindrede fra at modtage Jndbydelsen til Hove; og nu Aftenerne Ja du min Gud, om Løverdagen var Festen endnu egentlig slet ikke begyndt, om Søndagen var Concert, som Mandagen var ingen Lystighed, om Tirsdagen var Bal og om Onsdagen var Alting forbi. Ved gen eller anden af disse Festligheder maatte de Fremmede jo dog være med, naar de vilde nyde Jubilæet drigtigt. Under disse staae Omstændigheder havde man fra talle Kanter sat sin Lid og sit sidste Haab til det kal Taffel, eller i al Fald Marschals-Tafflerne, hvor der tre Gange skulde spises paa Civillistens Regning. Vi vare komne derhen, i den gode Hensigt, daglig at drikke Champagne der med den hele attende Classe, og de første Jndtryk, vi modtoge i Göttingen, ved at see den første Side af Fortegnelsen over de Fremmede, bestyrkede os i vore Forventninger. Man publicerede nemlig Fortegnelsen over de ankomne Fremmede, for at Enhver strax kunde finde sine Bekjendte. Otte Dage efter Festen udkom allerede den femtende af saadanne Fortegnelser og jeg tør vedde paa, at de endnu, en heel Maaned efter den, trykke paa lignende Lister. Man havde ogsaa havt den Forsigtighed ved alle Navne, ved hvilket Fædreneland og Huusnummer ikke var bemærket, at sætte derfra, sammesteds, for at det ikke skulde see ud som om Festen kun var besøgt af Folk, der hverken havde Huus eller Hjem. Paa den første Side af den første Fortegnelse over Fremmede læste man da Navnene paa 16 Kokke, 5 Underkokke og 1 Opvaskningspiger, som vare sendte fra Hannover allene for Festens Skyld og hvis Nærværelse jo fuldkommen maatte berolige os, med Hensyn til vore Taffelfornødenheder. Men det gik ganske anderledes til. Den første Dag blev Hoftet bespiist, det var naturligt, næste Dag kom Turen til Hannoveranerne, det var politiskt. Den tredie Dag udbredtes som en Løbeild det Rygte igjennem Høresalen, blandt Medlemmerne af den attende Classe", at de Personer, som ikke havde været tilsagte igaar, kunde komme idag; Prorectorens Tjener stod ogsaa ganske rigtig ved Døren, for at indbyde Enhver, paa hvis Ansigt han blev Hungerens Symptomer vaer, til det kongelige Taffel; Mange, der havde en nogenlunde blomstrende Ansigtsfarve, saasom en sachsisk Philolog, blandt Andre, og jeg, bleve oversprungne. Kort sagt: Er Livet et Kortspil, som en Digter engang skal have sagt, saa var det i Göttingen grande misere sur table. Derfor sendte Heidelbergerne ikkun et Brev og mangen Een, saasom en vis berømt Schweitzer, var allerede om Mandagen igjen paa Veien fra Jubelstaden. Men du vil maaske sige: J kom jo ikke til Gottingen for at spise. Deri har du ganske Ret. De Klogere iblandt os vare fuldkommen enige herom, vil vilde meget mere lære hinanden at kjende; allerede ved det første Besøg hed det: "Vi faae nok Leilighed til at tale hinanden nærmere; thi den første Dag reder en uendelig Løben og Renden. Man bestilte os til Ulrikshave; der kunde man ikke komme frem for Studenter og ikke høre sine egne Ord for Folketalere. eller vel rettere Folkeskraalere. Man bestemte en Sammenkomst paa Rohnsbjerg - der trak Jubel Ungdommen Stolene bort fra Een, naar man vilde sætte sig, og vilde absolut, at man skulde deeltage i Commercen. Nu satte man sit Haab til Sammenkomster i Leiebibliotheket, men der var man sammenpakket som Sild i en Tønde og ingen kunde finde Plads til saameget som at holde sin Hat i Haanden. Nu fortrøstede man sig da til det berømte Bal, fordi der dog idet mindste skulde drikkes 3000 Flasker Viin, 2 pro persona, Damerne iberegnede, men see der, Musernes Sønner bar Flaskerne hjem i Haanden og stak dem ind i deres Klædeskabe, eller de spiddede, Vildsvine=Hovederne paa Spidsen af deres Kaarder, for at have dem desto bedre ved Haanden, eller det heldte Gjæsterne en Portion Jis ned af Ryggen til Afkjoling, og de fleste af disse fandt derfor bedre deres Regning ved at overlade disse ædle Dyrkere af Humaniora til deres Galoppade og Cotillon og søge deres Forfriskning andensteds. Theologerne toge imidlertid dog det Visse for det Uvisse og satte sig alle ved et Bord i bundtet Rad. Men Naturforskerne lode sig nøie med Udsigten til deres næste store Rigsdag; Philologerne satte hinanden Stevne om et Aar i Nürnberg og jeg indbød 5 eller i Göttingere, som beklagede sig over, at man intetsteds kunde faae hinanden at see, til at holde sig skadesløse paa det næste Jubllæum ved et andet Universitet. Derfor, min kjære Sønnesønsson, maa du endelig ikke forsømme Jubilæet i Göttingen. Men gaae ikke derhen uden du selv har studeret og er vis paa at træffe Bekjendt tere fra andre Universiteter, derved vinder du 2 Ting, 1) at du ei gjør dig for store Forventninger og maa tilkjøbe dig din Menneskekundskab i dyre Domme, 2 at dit Hjerte dog ikke fryser, om ogsaa din Mave knurrer. Dette er især vigtigt i Göttingen, siden Hofraad Gauss har sat dets Universitet i bestandig magnetisk Rapport med Nordpolen.