Viborger Samler, 1846-08-22
J et paafølgende Brev fra samme Haand hedder det bl. M. i fornævnte Avis: Jdag faaer De neppe Andet end Svar paa Deres Spørgsmaal, Heden er for stærk til at nedskrive noget Sammenhængende. Kongen af Danmarks Gesandt ved Forbundsdagen, Baron Pechlin, - ikke, som man i Hertugdommerne kalder ham, den Holsteen-Lauenborgske – er ankommen til Frankfurt den 3die August. Han er altsaa paa sin Post, saafremt der skulde komme Noget fra Jtzehoe, som jeg dog ikke kan troe. Reisede Deputerede hjem ifølge besluttet Selvopløsning, saa vil det naturligviis for en Deel beroe paa Beslutningens Form, om Regjeringen behøver at ændse dette politiske Kneb; – for en Deel, siger jeg. Thi, strengt taget, behove ikke engang Suppleanterne at indkaldes, naar Forsamlingens Majoritet, 2 Forsamlingen heel og holden, frivilligen og paa Krig beslutter at takke af. Den løser ikke blot sig selv op, men den løser det Baand, som bandt Regjeringen til at høre en Holsteensk Forsamlings Raad i 1846. Lad dem løbe, Saa udgives Forordningerne med de Slesvigske Stænders Raad alene, forsaavidt som deres Udgivelse ikke kan opsættes til om to Aar. Gid blot Regjeringen vilde være ligesaa kort for Hovedet som disse kortsynede Deputerede og gjøre kort Proces med deres forspildte politiske Ret. Husker De, at vor Slesvigholsteenske Correspondance begyndte med min Klage i 1840 over Dr. Balemanns upassende Tiltale til den nye Konge, Da spaaede jeg ligefrem, at det vilde komme, hvad vi nu have oplevet. De fandt det dengang utroligt trods mine klare Grunde, som De ikke vovede at aftrykke; jeg finder det endnu utroligt, trods der er klare Kjendsgierninger. Og pas paa; det er langtfra ikke forbi endnu; man vil derovre gaae til det Næstyderste; men saa vil man pludselig slaae om og finde sig med taalmodig Troskab i sin Skjebne. Den saakaldte upartiske Hamborger Correspondent er temmelig partisk i denne Nabosag. Den beretter f. Ex. i Nr. 186 ganske tørt, at Kongen kom om Eftermiddagen den 4de August til Flensborg, at Sangforeningen om Aftenen bragte ham et Fakkeltog og et Hoch, og at Hans Majestæt tidligt om Morgenen den 5te reiste til Fohr. Men læser man Beretningen i Flensburger Zeitung, som Correspondentens Redaction bør holde, og hører om Deputationen ud tilHolnis om Adressens Overlevering ved saa anseete Mænd som Agent Jensen og Ridder Nielsen, om Skyttelaugets Optog, om Borgerforeningens Jndbydelse og de forskjellige Taler samt Paraderinger og Escorteringer, ovenpaa hvilke endelig silde ud paa Aftenen Fakkeltoget fulgte, saa faaer man en Forestillingom en glad Fest, som er noget heelt Andet end den tørt beskrevne lille Ceremonie, man i Hamborg vil nøies med at omtale. Dette Træk er ingen Bagatel. – J dette Øieblik faaer jeg de Holsteenske Stænders Skrivelse til Forbundsdagen, da teret 3die August. Hvor uklogt have de baaret sig ad De opstille som en af Holsteens Rettigheder den uopløselige Forbindelse med Hertugdømmet Slesvig og fremhæve sidenhen den Forpligtelse, som Forbundsforsamlingen har paataget sig til die Rechte des einzelnen Bundestaates auf Anzeige der Betheiligten nach ingen und nach ansen ungekrankt zu bewahren." Altsaa: Vi melde herved Forbundsdagen, at vor Ret til at udgjøre een selvstændig Stat med Slesvig bliver udenfra, nemlig fra Danmark af, angrebet, hvorfor Forbundsdagen godhedsfuld ville behage at bevare os. Læste man det ikke, skulde man ikke troe det muligt, at saa forstandige, erfarne og kundskabsrige Mænd, som mange af disse Deputerede ere, kunde begaae en saa uklog Streg. Jeg gjentager mit Ord fra Septbr. 1840. Det Eneste, jeg ønsker Christian den Ottende, er Fasthed. Næste Gang skal jeg skrive om Th. Mügges Bog. Det vil for hause Dem, hvad denne Mand kan komme med. Den Bog vil faae utallige ulmende Gløder til at flamme; men den vil tillige vise Tydsklands Regjeringer, hvad det egentligt gjælder. Jeg kjender ikke Magen til Skrift; det skulde da være enkelte Taler eller Brochurer fra Paris i Merne.