Berlingske Tidende, 1836-01-20
Fremdeles fremhæver den ærede Proponent den Omstændighed, at Retten i Hamborg holdes offentlig, men dette er, som bekjendt, ogsaa Tilfældet ved alle Domstolene her i Landet. Den ærede Proponent anfører, at Parterne stedse maae møde personligt for Retten i Hamborg, men dette forholder sig ikke aldeles rigtigt. Det hedder nemlig udtrykkeligen i Handels-Anordningens Art. 20, at ingen Sagfører maa som saadan optræde, og at Jngen maa føre Ordet for nogen Part, med mindre denne er selv nærværende i Modet og autoriserer ham dertil, eller han ikke er forsynet med en tilstrækkelig autoriseret Fuldmagt fra den Fraværende. Det tilføies derhos, at Fuldmagten kan skrives paa selve Citationen, kun maa den nødvendigen være attesteret af Actuarius eller dennes Substitut. Vel hedder det i Art. 25, at Retten kan i ethvert Tilfælde forlange, at Parterne skulle være tilstede i Retssalen eller i det saakaldte Voteringskammer, og saafremt de herfra retsgyldigen maatte være forhindrede, committereEn af Dommerne til at modtage deres Erklæringer; men, naar denne Artikel ikke aabenbart staaer i Strid med den ovenfor citerede 19de Artikel, maa dette forstaaes saaledes, at Retten kun kan fordre personligt Møde, hvor saadant antages absolut nødvendigt. De særdeles gode Følger, som den ærede Proponent vil udlede af det personlige Møde i Forening med den offentlige Retspleie, og som formeentligen skulde bestaae deri, at Vedkommende vilde undsee sig ved at fremkomme med chicansse og smaalige Exceptioner og som han kalder det, gjøre sig skyldig i lovlige Utilladeligheder, bortfalde tildeels paa Grund af det Ovenanførte, der viser, at Parten, hverken nødvendigviis skal indfinde sig i Ret salen eller give mundtligt Svar, og der er saameget mindre Føie til her at indføre en saadan Art af inqvisitorisk Fremfærd i private Sager, som Lovgiveren ved at gjøre personligt Møde ved Forligelses=Commissionen til Pligt, har gjort Alt, hvad der i saa Henseende bør gjøres, og det, uagtet Proceduren her føres i Sagførerens Navn, dog altid maa lægges Parten til Last, naar der paa hans Vegne gjøres odiøse Jndsigelser. Med Hensyn til denne Deel af Andragendet maae vi tillade os at gjøre den ærede Forsamling opmærksom paa, hvad Advocat Beseler herom har fremført i den ovenfor omHans Ord lyde saaledes: talte Fremstilling. Parterne kunne i egen Person optræde og befuldmægtige hvem de ville til at procedere deres Sag; i Regelen vælge de dog deres Sagfører blandt de ordinære Sagførere. Grunden, hvorfor deres Valg ikke er indskrænket til de Sidstnævnte, maa være den, at man antog, at, naar Kjøbmanden selv mødte eller sendte sin Commis, saa vilde derved bevirkes sand Fremstilling af Sagen, og Processen forkortes ved Undladelse af den juridiske Form. Men Erfaringen har i de fleste Tilfælde viist det Modsatte. Flere afde mest anseete Kjøbmænd procederede for deres Sager selv; men, ikke ved juridisk Studium, vante til behørig at fremhæve de relevante Punkter, og uovede i den retlige Form, gjorde de Dommerne deres Embede besværligt og fordærvede ofte deres egen Sag." Vi kunne i saa Henseende hente Exemplet fra os selv, thi Fdn. af 6te August 1824 generer i alle Henseender de Parter, der ikke have Tid og Evne til at møde personligt, og de overdrage derfor heller deres Fordringer til Commissionairer eller Vinkelskrivere, da den duelige Sagfører hverken kan dagligen anvende flere Timer paa at møde i ubetydelige Sager eller vil udsætte sig for den Ubehagelighed at procedere mod Dommeren, hvis Pligt det er at fungere som Sagfører for den Part, der moder personligt og som ikke er istand til selv at paasee sit Tarv. Endeligen har Justitsraad Salicath anført, at de kortere Varsler, som gives ved Tribunalet i Hamborg, og de oftere Moder, som denne Ret holder, meget maa bidrage til Sagernes hurtigere Afgjørelse. Efter den 22de Artikel gives Jndstævnte i Reglen, foruden den Dag, til hvilken han citeres, to Dages Varsel, Søn- og Helligdage ikke derunder indbefattede; men efter den 23de Art gives Jndstævnte ny Stævning, dersom han ikke møder første Gang. Naar her i det Hele gives 8 Dages Varsel uden Forelæggelse, kan dette vel være ligesaa rigtigt, og hvad angaaer det i Art. 22 omtalte extraordinære Varsel i Vexel-Sager, og den Præsidenter eller Vice-Præsidenten givne Ret til i vigtige Sager at sørge for Sikkerhedsstillelse, da indeholder vor Lovgivning ligeledes herom det Fornødne. Hvad de oftere Møder angaaer, da samles vel hiint Kammer i Handelsretter i Hamborg to Gange om Ugen, men efter den 8de Art. i Reglementet foretages de, til skriftlig Procedure henviste Sager kun hver Tirsdag, saa at man, naar man forudsætter, at de mundtlige Sager ordentligviis ere de, som her forliges, og at der i alt Fald ikke er Grund til her at indføre mundtlig Procedure, aldeles kom til det samme Resultat som her, at Retten holdes hver ottende Dag. Udsættelser i de skriftlige Sager gives i Hamborg fra 8 til 8 Dage a die insinuationis. Retten giver en Termin sub poena præclusi og en anden sub poena contumacia. Naar Tilsvar ikke fremkommer i anden Termin, blive Acterne sendte til Præsidenten eller Vice-Præsidenten, eftersom Sagerne behandles i første eller andet Kammer, og det competente Kammer har da, naar Anstandsgrundene ere motiverede og Hindringerne enten notoriske eller sandsynlige, endnu at give en Termin proomni efter Sagens Omstændigheder. Fremdeles er det en Regel for Proceduren ved Handelsretten i Hamborg. at den er endt ved Dupliken. At forelægge Parterne en endelig Termin for Proceduren, kan imidlertid være høist skadeligt, thi deels er det ikke muligt for Retten, med Vished at bestemme, naar den Hindring ophører, som giør Parten det umuligt at fremme Sagen, og deels sætter man Jndstævnte istand, til at opsætte den vigtigste Deel af Processen til Dupliken, som Citanten ikke maa besvare. Den Skade, som heraf kan opstaae, kan kun remederes derved, at Dommerne be som de have til at kalde Par nytte den Ret, er vistnok ingen sædvanlig Ting terne personligt og at affordre dem deres Erklæringer til nærmere Oplysning i Sagen.