Berlingske Tidende, 1836-02-20
Byens Jndvaanere, der skulle tiltræde bemeldte Commission", at de borgerlige Medlemmer af Havne- og Jndqvarteringscommissionerne for Fremtiden skulde udnævnes af Borgerrepræsentanterne, og at i det Mindste Een af dem skulde vælges blandt disse; at Een af Repræsentanterne, som dertil udnævnes af de Øvrige, maatte have Sæde i den Commission, der bestyrer Borgervæbningsfondet, og at den Borger af Haandværksklassen, som har Sæde i Commissionen, for Fremtiden udnævnes af Repræsentanterne; og endelig at, naar Ansøgninger indgives om Fritagelse for den borgerlige militære Værnepligt mod Erlæggelse af en var af Hr. Hardyr begyndt om Valget i Carlow, Kjendelse til Borgervæbningsfonden, Magistraten og Repræsentanterne burde træde sammen med den ovennævnte Commission, og i Forening med denne gjennem Amtet gjøre den fornødne Jndstilling til Cancelliet. Den Kongelige Commissarius fandt vel ei stor Betænkelighed ved Committeens her omhandlede Jndstilling, men maatte dog bemærke, at Bygningscommissionernes Functioner ei da blot have Jnteresse for den enkelte By, men ogsaa for de øvrige Kjøbstæder, som Brand skaderne falde til Byrde, saa syntes det ei ganske principmæssigt, at dens fleste Medlemmer udnævntes af Borgerrepræsentanterne. Han maatte fremdeles gjøre opmærksom paa, at Havnevæsenet ei var en Deel af det egentlige Communalvæsen, og endelig formeente han, at da der ved Borgervæbningsfondets Anvendelse fornemmelig skulde tages Hensyn til den borgerlige Krigstjenestes Tarv, syntes der ei at være nogen særdeles Grund til de Forslag, Committeen havde gjort med Hensyn til den Commission, der bestyrer hiint Fond, ligesaa lidt som han troede, at det kunde være til nogen Nytte, at Borgerrepræsentationen hørtes, hvor der var Spørgsmaal om Frikjøbelse for den borgerlig militære Tjeneste. Ved Afstemningen billigedes Committeens Jndstilling med 61 Stemmer mod 3. ved Udkastets een og tyvende Paragraph havde Committeen indstillet, foruden en Forandring i dens begyndelse, som vil kunne sees af Forsamlingens Betænkning, at Slutningen maatte forandres saaledes: "Det samlede Overslag, der, forsaavidt de ordinære Udgifter til reent communale Gjenstande angaaer, affattes i Overensstemmelse med Forskrifterne i 6 18, bliver derhos at indsende til Amtmanden, der, saafremt han med Hensyn til sidstnævnte Udgifter ei finder, at Overslaget indeholder Noget, som strider mod en bestemt Lovforskrift eller efter § 26 behøver Cancelliets Sauction, tilbagesender det med J modsat Fald til sin Paategning herom. kjendegiver han Communalbestyrelsen de Erindringer, som han i fornævnte Henseender finder at burde gjøre, og er da denne, hvis den, efter atter at have taget Sagen under Overveielse, fremdeles holder for, at den har været beføiet til at fastsætte de omhandlede Punkter, som skeet er, forpligtet til inden 14 Dage at indkomme med skriftligt Andragende i saa Henseende, som af Amtet bliver at forelægge Cancelliet til Afgjørelse. Den Kongelige Commissarius henholdt sig under Sagens foreløbige Behandling til, hvad han under Discussionerne over de almindelige Principer for nærværende Anordning havde yttret med Hensyn til Committeens Jndstilling ved denne Paragraph, hvorhos han bemærkede, at Udtrykkene som strider mod en bestemt Lovforskrift o. s. v., ei syntes tilstrækkeligen at betegne de Tilfælde, hvori Amtmanden maatte være beføiet til at modsætte sig Overslaget; thi i ethvert Tilfælde, hvor samme ikke fyldestgjorde Communens Forpligtelser mod Staten, maatte dog Amtmanden være berettiget til at forholde sig saaledes, som i den sidste Periode af Committeens Jndstilling var bestemt. Under Sagens endelige Behandling tilføiede Commissarius, imidlertid, at en Deel af de af ham fremsatte Betænkeligheder hævedes ved den ovenfor ved § 1 anførte (i Præmisserne til Forsamlingens Betænkning erkjendte) Grundsætning, at Regjeringen har Myndighed til at tilholde Communerne at vedligeholde de Communalindretninger, som vedkomme Communens Forhold til Staten.