Ribe Stifts Adresseaviser, 1793-12-27
Hvorledes et af de største og meest kultiverte Folk, i en Tid af halvandet Aar, fra en med den største Høitidelighed med den meest almindelige Glæde antagne, med Fester, Offere og Eede paa Fædrenelandets Alter stadfæstet Constitution, er bleven fort ved et ringe Partie af nedrige Menneskeer til at forkaste ikke allene denne, men endog at tilsidesætte den seenere af dette Partie selv forfattede Constitution, til at erklære deres Regiering en vedvarende Revolution; og hvorledes denne vedvarende Revolution har strakt sig til alle Loves Omstyrtning, til alle Formers Afskaffelse ved Retter og Domme, til at forvandle hver retmæssig er hvervet Eiendom til en gyldig Døds=Forbrydelse; at giøre Moderation, dette menneskelig Viisdoms ædleste Præg, tilligemed Lærdom og Viidenskab til Fordægtigheds Kiendetegn; hvorledes endelig dette rasende Purtie, efter saaledes at have traadt alle selskabelige Love, alle proclammerte og uproclammerte Menneske=Rettigheder, under Fødderne, har vovet at giøre den offentlige Gudsfornægtelse til en Statslærdom a. *) Saadan Udvikling af de store Begivenheder i Frankerige havde deres Læsere haabet af Dem; jeg siger meere, jeg troer endog det er Pligt mod Fædernelandet, Staten og Statens Borgere, for enhver Udgiver af Ugeblade og politiske Journaler, som har forsikret sig ved Subskription om et vist Antal af Læsere, at vise denne Tingenes Fremgang i sit sande Lys. Tae) Nu synes dette System at nærme sig dets sidste Forvandling til en Diktatur. Hvad enten det bliver Municipaliteten af Paris, eller Roberspierre eller Danton eller hvad anden; saa har den Seirende vigtige Grunde og Midler til at haabe sin Myndigheds Haandhævelse. Han bruger kun at afskaffe Revolutions=Tribunalen og at standse Henrettelserne, at aabne Kirkerne og igien at tillade Gudstienesten, at byde Eiendoms= og Livs Nydelse, for at velsignes af de under Anarchiets Rædsler sukkende Millioner, med ringe GrændsOffere tør han ogsaa haabe at giøre Fred med de fremmede Magter; Kirkernes Skatte, som han sinder under sin Haand, tiene da til at bringe Mynter i Omløb, og at sætte Overmængden af Papiir ud af Brug; Folket som igien maa dyrke Jorden, øve Haandværker og Manufacturer, vil ikke saa let bringes til en nye Borgerkriig. Og saaledes kan en virkelig Despot i Frankrige maaskee smigre sig med et roligt Herredømme; thi ved Armeerne befindes ikke en eneste General meere, der er at frygte for sin Krigsduelighed og sine Truppers Agtelse. ger han kun altid Dagens enkelte Begivenheder ( som en ellers meget agtværdig Litterator hos os, der vil tilgive mig, ikke at ansee ham for ligesaa dyb og kyndig Statsmand ) og siden strides om Tildragelsernes Sandhed, efter de tydske og franske Beretninger; drager han Læserens Opmærksomhed fra Paris til Grændserne, og med Armeernes Tapperhed vil legge Skiul paa Magthavernes Pøbel=Despotie: Saa synes mig at han forsetlig qvæler Historiens Sandhed. Hvad beviser han desuden dermed Jntet meere end at det franske Folk, nu som før, ledes ved Jndbildingskraften uden megen Eftertanke, at fortryllende Ord og pralende Løvter sætter det i Enthusiasmus; - at Haab om Bytte, Plyndrings=Ret og Voldtægt giør hver enkelt Franskmand personlig tapper; at naar man ikke agter de Fældedes Tal, og altid kan jage nye Slagtoffere frem, er det endog mueligt med tykke udisciplinerede Masser af Mennesker, at modstaae de mindre skiøndt militarisk organiserede Armeer, og undertiden at trænge disse tilbage. Denne Sandhed vidste vi endog fra Oldtiden. Spartacus Slog de krigøvede, Romere med sine Slaver og Klopsægtere; have de han med en firefold betalt Revolutions Armee, med flyvende Guillotiner og alle disse nye franske Værve=Redskaber, kundet inddeele en heel talriig Nation i visse Aldre, og tvinge en efter den anden under sine Faner, saa havde han upaatvivlelig rystet Rom i dets Grundvolde *)De min Herre, som besidder en dyb Læs 1) At Conventen allerede troer sig forbunden til at være betænkt paa at opfordre den anden Reqvisition, da den første neppe overalt kan være mødt ved Armeerne; det fortiener yderste Opmærksomhed, og gjor en Slags politisk Beregning muelig, hvorlænge Sanskotteriet kan holde sig ning af de ærværdige Classiske Skrivter, de kunde have gjort en ikke almindelig belæst Provinds den Tieneste at oversette Catilinas Tale til sine Med. Conspiranter, som Sallustius haver tilegnet ham. Det heele nærværende franske System findes der saa fyndig og kraftig udviklet, at endog ingen Talers i Jacobiner=Club den kommer ham nær i Overbeviisning, Sammenhæng, Eftertryk eller Veltalenhed. Camhons berømte Rapport og Stats=Committeer nes Raadførelse til dette Systems Udførelse i Europa, hvorefter Decretet af 15de December, 1792, blev afgivet, kan maaskee for sin viide Udsigt og den ophøiede Plyndrings=Plan eneste fortiene at sættes ved Siden af Cacilinas Tale, men henrivende som Romerens Opmuntring til Mord og Rov er den dog ikke. De har behaget i fleere af Deres Blade at giøre os bekiendt med denne Cambons Rapporteer. Jeg vil ogsaa meddeele Dem en Oversættelse af den foranførte, som er den mærkværdigste af alle, han har nogensinde aflagt i Conventen. Efter No. 352 og 353 af Moniteur under 17 og 18 Decemb. 1792 samt efter Journal de Paris af 16 December 1792 lyder denne Rapport saaledes: