Aalborg Stiftstidende, 1837-01-16
(Fortsat.) Her forblev han, indtil i Septbr. 1835. Han var da, paa Provst Boiesens Anmeldelse og mod Onklens Caution for Kost og Logis, bleven antagen til Oplærelse paa det kgl. Skolelærer-Seminarium i Lyngby ved Grenaa, og reiste nu, i Forening med et andet ungt Menneske, der ved Seminariet skulde være Worms Contubernal, til Kjøbenhavn, hvorfra de med Dampskibet toge til Aarhuus og derfra med Extrapost til Lyngby. Men her forblev han ikke længer end en halv Time, kjørte med samme Vogn tilbagetil Aarhuus, under Foregivende af at ville besøge en Onkel, ilder var Præst i den sydlige Deel af Jylland, indtil Forelæsningerne ved Seminariet skulde begynde, tog faa Dage lefter over til Kallundborg og derfra til Kjøbenhavn. For sin Reisefælle havde han paa hele Didreisen yttret Ulyst til at blive Seminarist, flere Gange talt om, hvor behageligt det kunde være, at reise længere bort, ned til Hamborg og Lübeck, og været meget mismodig og ilde stemt. Denne roser ham iøvrigt som net meget godmodigt, stillet og skikkeligt Menneske, der i Penge=Affairer viste megen Redelighed og Accurattesse." Seminariiforstanderen, Pastor Sidenius (hvis Erklæring findes fuldstændigen aftrykt), modtog nogen Tid efter et Brev fra Worm, hvori denne forklarer Aarsagen til sin pludselige Bortreise med en Historie om, hvorledes han i Kjøbenhavn samme Dag han reiste, havde mistet 40 Rbd., som hans Onkel havde medgivet ham, derved at han havde hængt sin Frakke, hvori det var, i Forstuen til en Boglade; og hvorledes han ved Ankomsten til Lyngby ikke vilde være sit Tab bekjendt, og var vendt tilbage for at søge nye eller andre Ressourceer, hvilket var lykkedes ham; og sendte han dermed 40 Rbd., som han bad Pastor S. beholde i Deposito til hans Gjenkomst. Den 17de Decbr. skrev Worm atter til Pastor S., underrettede ham om, at han nu formedelst indtrufne Omstændigheder aldeles havde opgivet at indtræde paa Seminariet; ligesom han sildigere forlangte og fik de 40 Rbd. tilbagesendte. Angaaende Worms Livsfærd i Mellemtiden. fra Decbr. 1835 indtil han, i Juli 1826, udøvede Mordet, leveres her ingen sammenhængende Oplysninger. At han levede i de usleste Omstændigheder, synes vist. Det var ogsaa i den Tid han blev Underofficeer. Onklen meldte i Juni 1836 Pastor Sidenius, at Worm havde ladet sig engagere i Malm, uden dog at vide, i hvilken Egenskab. Faderen har forklaret, at han sidste Gang saae Sønnen i August 1835, da han var reist over til Svogeren, deels forat see denne, efterat de flere Aar ikke havde seet hinanden, deels for at tage Afsked med Sønnen, inden denne reiste til Seminariet, og for ved denne Leilighed at give ham, nogle Formaninger, hvilke Sønnen besvarede med kraftige Forsikkringer og at skikke sig vel, saa Forældrene kunde have Glæde af ham. Faderens Vidnesbyrd om Sønnen, gaaer forøvrigt ud paa: at han stedse har været af en godmodig Gemytsbeskaffenhed, og altid lagt for Dagen, at han var sine Forældre og Sødskende yderst hengiven; in specie har Faderen aldrig havt Leilighed til at erfare, at Sønnen havde noget imod ham. At Arrestanten har været hengiven til Løgn, har han først nu, ved at anstillet Betragtninger over de forskjellige Breve, han har modtaget fra ham, kunnet skjønne; men saavel som Barn som i Opvæxten har han anseet ham for at ynde Sandheden. Derimod har han altid været meget indesluttet i sig selv, samt herhos trist og melancholsk, ligesom det ofte har været Faderen paafaldende, at høre ham tragte efter at komme i en eller anden Stilling, som han efter sin Fødsel, sine Formues=Omstændigheder og Kundskaber ikke lunde vente at opnaae; men dette maatte Faderen i Særdeleshed tilskrive Romanlæsning. Ubarmhiertighed og Haardhed har hans ingensinde seet Træk af hos ham. Hans Fatteevne og Hukommelse har stedse været god, og saavidt Faderen bekjendt har han aldrig havt Krampetilfælde (sandsynligviis havel de Tilfælde af den Art, han havde i Politiarresten, været forstilte). Han er vel kun af middelmaadig Høide og Førelse; men efter sin Legemsbygning, antager Faderen, at han har gode Kræfter, hvortil muligen den Omstændighed, at han stedse har levet tarveligt og aldrig smagt Spiritus, ikke lidet har bidraget. (Fortsættes.)¬