JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-07
Efter afgangne Madame Bagger af Wester dam i Coldinghuus Amt, foretages en Skiftesamling udi Giestgiver Sk. Winges Huus i Weile Fredagen den 28 December nestkommende, om Formiddagen Kl. 10 slet, for om mueligt at faae Skiftet optaget til Slutning; hvilket herved 3de Gange bekiendtgiøres til Arvingernes og Creditorernes Efterretning, som bemelte Tiid og Sted ville behage at møde, for at lagttage deres Tarv. Fridericia den 20 November 1792. N. de Hoffmann.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-07
Den 16de i denne Maaned, haver Hans Konge- lige Majestet allernaadigst bevilget mig, som Executor af den i mit Huus ved Døden afgangne Studios Hr. Peder Bundesens skriftlige forfattede testamentariske Desposition, at indkalde ved Proclama i disse Aviser Boets Credi= og Debitorer. J hvis Følge disse herved indkaldes, de første for at tilkiendegive og betale hvad de til Boet maatte være skyldige, og de sidste sub poena præclusi et perpetui Silentii, inden Aar og Dag at anmelde og beviisliggjøre deres Fordringer, hos mig underskrevne, da enhver skal vederfares Ret efter Loven og Testammentets Jndhold. Ribe d. 22 November 1792. L. Grundahl, Stifts=Provst.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Forordninger. Fra det Kongelige Danske Cancellie er, under 13 October, udstædt et Schema, hvorefter vedkommende Øvrighedspersoner, i paakommende Tilfælde af Qvægsygdomme, skulde indhente Forklaringer om Sygdommenes Natur. Ligeledes under samme Dato bestemt: 1) at de 5 Rdlr. Godtgiørelse for en leiet Landrecrut bør aldeles ophøre, i det Tilfælde, at den Leiede døer forinden Tieneste=Tidens Udløb. 2) At derimod Arvingerne efter den Leiende, om denne døer forinden bemeldte Tiid, bør har ve Ret til Godtgiørelse for de øvrige Tieneste Aar, som den Leiede oplever, siden han engang har oppebaaret af hiin en samlet Sum isteden for denne aarlige Godtgiørelse. 3) At naar fornævnte 5 Rdlr. forbeholdes af en Recrut som har leiet en anden i sit Sted, bør den, der har modtaget Srssionens Frie=Pas, aarlig møde for Sessionen, for der at erholde Paategning paa Passet, om hans Berettigelse til at hæve Pengene paa Amtstuen, og 4) At naar den som leies skal hæve de 5 Rdlr. Belønnings=Penge, bør han enten personlig møde paa Amtstuen og forevise hans Enrollerings Beviis, samt derpaa hæve Pengene, eller og Regimentet bør paa hans Vegne, tilsende Amtstuen Enrollerings Beviiset, og mod Qvite ring hæve Pengene, naar Karlen ikke selv personlig kan eller vil møde. Over Hr. Kriminalraad Amelangs Forsvar. for Hr. Schulz, Præst til Gielsdorf, Wilkendorf og Hirschhfelde. (See No. 34. 36.)Med disse Grundsætninger stemmer og den almindelige Lovbog for de preussiske Stater overeens. P. H. Tit. Kl. hidder det: . Statens Jndbyggeres Begreber og Gud og guddommelige Ting, Troen og den indvortes Gudstieneste, kan ikke være noget Formaal for Tvangs=Love. 2 Enhver Jndbygger i Staten maa tilstaaes en fuldkommen Troes= og Samvittigheds=Friehed. 3. Jngen er forbunden til at antage Forskrifter af Staten og sin Privat=Meening i Religionssageer. 4. Jngen skal foruroeliges, fordres til Regnskab eller forfølges for sin Religionsmeening.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Efter den ligesaa oplyste, som retskafne OC. R. Tellers *) Meening vilde det ganske Corpus Frangelicum ikke kunde finde nogen Betænkelighed i at forsvare Schulz og hans Meenigheder paa Rigsdagen. Thi ligesom nu (hidder det, naar de sige, vi ere enige med Eder i Hovedsagen, at Christus er den eneste Mester og Lærer, at hans Evangelium er den eneste Grund for den christelige Troe, uden at lade os lede af menneskelig Autoritet; dette var Basis til Reformationen, derfra udskeiede eders Reformatorer, de ville selv ikke ansees for ufeilbare, og kunde ikke vilde det. Betragt os altsaa i det mindste som Spage, der ikke ganske kunde finde os i Theorien af den niceniske og endnu mindre i den at hanasianske Troesbekiendelse, lader os dog i nogen Tid beholde Børnetroen, som eders Luther kaldte den - naar de sagde det, var det da christe ligt, var det da protestantisk at støde dem bort Og om det Tilfælde indtraf, kunde de da ikke med Ret sukke over, at man var for stræng imod dem.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Den kirkelige Politie, til hvis Haandhævelse Edikket af 9 Julii 1788 er udstedt, finder i nærværende Tilfælde ingen Gienstand til Udøvelse. Denne kom da først til at gielde: 1) naar Schulzes Lære var gaaet ud paa at omstyrte Starens Rolighed, eller 2) naar hans Meenigheder klagede over ham, at han ikke prædikede overeensstemmende med deres Grundsætninger. Jntet af begge er her Tilfældet. Meenighedernes gode Opførsel beviiser, at hans Lære er uskadelig, og hvad endnu er meere, at den just har havt til Hensigt J Anhanget til Vatentinian den 1ste S. 128. at forøge deres Kundskab, og derved giøre dem til brugbare Medlemmer i Staten. Skulde man herimod vilde indvende, som det maaskee kunde indfalde een og anden, at den Anklagede fra hans Lære-Embedes Begyndelse ikke skulde afveget fra de symboliske Bøgers Forskrifter, og gjort sine Meenigheder bekiendt med det, hvortil de nu i en lang Rad af Aar ere vante, og hvoraf de have antaget Grundsætninger, hvorefter de nu fremdeles ønske at blive underviistet, saa er denne Jndvending allerede besvaret ved de, som forhen er anført. Thi 1) kan det ikke bevises, at der ere saadanne almindelige Symbole for den lutherske Kirke, hvilke have været forbindende for den Anklagede ved hans Embedes Tiltrædelse. 2) Om og slige virkeligen vare til, saa ere de dog stedse at forstaae med den Jndskrænkning, for saa vidt de stemme overeens med den hellige Skrift, og Meenigheden ikke efter forandret Overbeviisning afvige fra samme. 3) Er det nødvendigt til at frembringe Overbeviisning hos Meenigheden, at den bliver underrettet og Alt, hvad der er for og imod den Sag, hvorom den skal overtyde sig. 4) Præsten har ved sin Ansættelse paalagt sig en stiltiende Forbindelse til at giøre det efter sin beste Jndsigt og med mueligste Kræfter, og det Haandslag, som han giver, forpligter ham ikkun hertil; det binder ham ikke til ugiørlige Løvter, men allene til at lære det, som lader sig forene med den hellige Skrift, med hans egen og Meenighedens Overbeviisning. 5) Er han forbunden til at yttre for den ham anbetroede Meenighed, hvad han holder for sandt eller falskt, uden at see hen til det, som man kalder Symbole, med mindre dette stemmer overeens med hans og Meenighedens Overbeviisning. Og endelig er han 5) forbunden til at blive ved sin Lære, naar han mærker, at Meenigheden finder sin Opbyggelse i det, som efter hans Meening er det Sande, altsaa i dette conerere Tilfælde Jesu sande og reene Religion, v. s. v.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Hr. A. har ved det Tillæg almindelige tydelig bestemt sin Meening om Symboler, og denne gaaer ud paa at nægte de symboliske Bøgers Gyldighed som almindelige TroesArtikle i den Lutherske Kirke. Hertil angiver han følgende Grunde: 1) Den S. 142 o. fl. anførte, Beslutning af Departementet, for de udenlandske Sager, og Erklæringerne saavel af den chursachsiske som af churbrandenburgske Gesandt imod den bekiendte Artikel i den keiserlige Valg=Capitulation. 2.) Den deels anførte, deels af fleere Lærde beviiste er gentlige Hensigt af de første protestantiske Troesbekiendelser, som Forfatterne til Endrægtig heds Formularen søgde at opløfte til Rang af almindelig forbindende Troes=Artikle. 3. Kommer hertil den ikke paafulgte Antagelse af alle de Skrifter, som blive regnede til de symholiske Bøger. 4) Kan det ikke nægtes, at det sedvanlige Løvte af Geistlige og Lærere i Theologien om at rette sig efter de symboliske Bøger, i mange tydske Stater aflegges med den Jndskrænkning, for saa vidt de stemme overeens med Bibelen. 5) Er disse Bøgers Autoritet allerede i lang Tid sunken saa dybt, at man nu med Møie, og maaskee aldrig tør reise den igien. 6) Ligger deri ingen Forbindelse, om andre Meenigheder og Sekter lader sig smedde i disse Lænker. Alt dette har Hr. A. fra S. 140 til 164. udført med stærke Beviser, og tilføiet ypperlige Steder af Huseland, Teller og Wielland. Mærkværdigt er det, som S. 158 o. s. fortælles om den vrig catholske Churfyrste Jog chim 1. Han tilligemed begge sine Sønner, udgav en Rever, hvor alle tre eedelig og ved deres fyrstelige Ære, Værdighed og Ærlighed, forsikkrede at blive ved den gamle christelige Troe. Dog holdt begge Printserne, ved forandret Jndsigt og Erkiendelse, sig ikke forbundne til at holde denne Eed, men begge antage ganske roeligen den sachsiske Reformation, og indforde den i deres Lande. Mærkværdig er ogsaa det Svar, som Churfyrste Johan Sigimund gav Stænderne, da de forlangde en ligesaadan Revers af ham: "I Sager, med Gud, sagde han, gielder ingen Revers, Hvor uforsvarligt var det ved en Revers at tilspærre Veien for al videre Oplysning og Overbeviisning.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Efter alt det, som hidindtil er uddraget af Hr. As. Skrift, kunne Læserne ikke tvivle paa, at her jo bliver afhandlet een af de vigtigste Sager; en Sag, som interesserer den ganske pidtestantiske Kirke, og paa hvis Afgiøelse den altsaa maa være høist opmærksom. Til de mange Betragtninger, hvortil dette Skrift giver Anledning hører og denne, at Præsten Schulz ingenlunde er bleven anstødelig for sine Meenigheder, men vel for en større Deel af Publikum. Og hvormed da Først ved at prædike med Pidsk i Haaret. Derover, have mange svage Siele, iblandt andre Hr. Ridder von Himmermann, som man kan see af hans Fragmenter over Friderich den store, ikke lidet forarget sig, medens Schulzes Mecnigheder derved aldeles ikke hindredes i deres Opbyggelse. Hvad Omstændighed denne Præst forhen har havt i Anledning af sin Haarpidsk, kan læses S. 20. o. s. i Forsvarskriftet. I Aaret 1782 maatte han desangaaende forsvare sig for Consistorium, hvor han da forsikkrede, at hans Helbred nødte ham til at ombytte den runde Perske med Haarpidsken, da han ikke kunde taale at have Nakken bedækket, uden at falde i Almagt, hvormed han ofte besværedes baade paa Prædikestolen og for Alteret, indtil han endelig opdagede, at Grunden hertil laae i Nakkens bedækkelse af Persken. Lægerne maa nærmere undersyge dette Foregivende: det blev da ikke den første Gang, at Lægekonsten havde beviist Theologien og tillige Christenheden en vigtig Tieneste. Naar da tillige Lovkyndige, som Huseland og Amelang vedblive at antage sig den protestantiske Samvittigheds og Lære=Friehed, naar Wieland blant Digterne, Reinhold blant Philosopherne, og Teller blant Theologerne, skrive saa alvorlig til dens Forsvar, som hidindtil; saa maatte det staae ilde til, om Theologien ikke i et Aarhundrede skulde faae et ganske andet Udseende.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Det andet, hvormed Præsten Schulz uden for sine Meenigheder har paadraget sig hos mange et slemt Rygte, ere hans Skrifter, f. C. hans Sædelære for alle Stænder, og hans himmelvide Forskiel imellem Religion og Moral. Jeg haver ikkun læst en Deel af det første Skrift, og tør derfor ikke fælde nogen Dom over det Ganske. Men det, som afholdt mig fra at læse videre, var Ubestemthed i Tankerne, og et ubehageligt Foredrag. Jeg fandt meere Varme end Lys, og just der, hvor Lys var nødvendigst, nemlig i at bestemme Grundbegreberne. Formodentlig er det gaaet flere saaledes, og maaskee udstammer herfra Beskyldningen om de farlige og skadelige Lærdomme, som Hr. Schulz skal have forredraget. Saaledes er det f. Ex, holst vanskeligt at erklære sig paa en fyldestgiørende Maade over Determinismus, at man ikke, fornærmer de moralske Handlingers Friehed, som vi ikke kan eller tor opgive, ved at paastaae alle Tings nødvendige Sammenhæng, eller modsat. -
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
ovenmeldte Skrift har Hr. Schulz givet sig af med denne vanskelige Materie, ingen Under, at han, som mangler Garves Pen, bliver anstodelig for mange. – En anden ligesaa vanskelig Materie er den om Forskiellen imellem Religion og Moral. Med denne har Hr. Schulz ogsaa befattet sig i et af sine nyeste Skrifter. Jeg haver ikke læst dette, men af de forhen anførte Grunde, og af den Omstændighed, at Bahrdt har skrevet derimod, formoder jeg, at det ikke vil være fyldestgiørende. Men jeg er langt fra at slutte heraf, at man er berettiget til at udlede Grunde af dette Skrifts Mangler, til at skille den gode Schulz, ved Brød og Embede. Skribent er een, og Præst er en anden. De speculative Vildfarelser, som man finder at udsætte paa hiin, kan ikke legges, denne til Last, naar han som Præst ikke har lært samme, og dette synes her at være Tilfældet. Den sæt endog, at man maatte antage det Modsatte, saa var dog dette ikke andet end Mangel paa pastoral Kloghed, og denne Mangel kan, da Meenighederne ikke besvære sig derover, og Staten ikke lider derunder, umuelig være en Forbrydelse.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
J Almindelighed synes det, at Hr. Schulz, mangler Kloghed, og at han ved sin heftige Skrivemaade, hvori der savnes Gragiernes Biestand, har skaffet sig mange Fiender fiern og nær. Derfor skal enhver Skribent, og saa meget meere en Folks=Lærer, især tage sig agt, naar han betræder en nye Bane, og vil i sin Meenighed indføre en fornuftig Christendom. Men det er Ufuldkommenheden hos Jordens Børn, Mod og Forsigtighed følges sielden af, den ene udelukker sedvanlig den anden, eller de forstyrre hinanden som Jld og Vand. Jmidlertid vilde dog den gode Sag meget befordres, om der vare mange Schulzer, jeg meener Mænd, der have Jndsigt nok til at giøre Forskiel imellem Historie og Lære (en Forskiel hvorpaa Alting ved Opklarelse i Religionen tilsidst beroer), som føle hos sig, uagtet enhver nok saa mægtig Hin bring, Mod nok til at udbrede deres bedre Jndsigter, og som ved et ustraffeligt og velgiørende Levnet oprette alle de methodiske Feil, hvori de giøre sig skyldige, og hvorved de skade, saavel deres egen Person, som den almindelige Sag.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Politist. Jtalien. Paa alle Helgens Dag har Paven, geleidet af 16 Cardinaler og andre anseelige Prælater, forrettet en høitidelig Messe, og formanet Roms Jndvaanere at vende sig i nærværende trængselsfulde Tider med ivrig Bøn til den Allerhøieste, samt anraabe Apostlernes Fyrste St. Peder og den ærværdige Pave Pius den 5te om deres Forbøn. Hs. Hellighed vedbliver tillige at anvende de jordiske Forsvars=Midler til Kirkestatens Beskyttelse, og lader Søekysterne besætte med Krigstropper. Dog ville alle disse Anstalter neppe kunde afværge et fiendtlig Angreb, da Pavens heele Krigsmagt er ubetydelig, mestendeels nye hvervet, og hidindtil uden al Rytterie. Til Anfører over sine Tropper har Hs. Hellighed udbedet sig den keiserlig General Caprara, og det Wienske Hof skal herudi have samtykket. - De Franske skulle virkelig have i Sinde at giøre et Jndfald i det Maylandske igjennem det Genuesiske, hvortil en anseelig Deel Tropper ved forrige Maaneds Begyndelse er afseilet fra Toulon og Marseille. Derimod skulle de østerrigske Tropper i Lombardiet forstærkes med 10000 Mand, mestendeels ungarske Regimenter, og den østerrigske General=Feldttøymester de Viins er udnævnt til Høistcommanderende over den forenede østerrigske og sardiniske Armee. Man vilde end- og vide, at en Deel af disse allerede var rykket frem for at uddrive de Franske af Nizza og Villa Franca. Commandanten, som overgav disse Stæder, har tilligemed 10 af de fornemste Officierer ved Besætningen, maatte bøde derfor med Livet i Turin.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Frankerig. National=Conventet har affattet 2de Beslutninger, hvoraf ei allene Krigens Vedvarelse, men og dens Udbredelse synes, at være umiddelbare Følger. Ved det ene er Savoxen, som det 84de Departement indlemmet i den Franske Republik, og det andet har erklæret, at Seiladsen paa Schelde=Floden, skal være frie og aaben. At Holland, der saa heftig satte sig imod Keiser Joseph den 2dens Paastand paa samme Friehed, nu skulde vise sig herved rolig og ligegyldig, er urimmeligt. Der et nu saa megen meere Anledning til Stridighed, da den Franske General Dumourier har forlangt frie Giennemmarsch i det hollandske Gebeer, for at angribe de preussiske Lande. i Westphalen. Med den nye Franske Regieringsform Jndførsel i de østerrigske Nederlande ere Adelen og Geistligheden aldeles misfornøiede, da de derved komme til at tabe deres anseelige Privilegier, og settes paa lige Fod med de ringere Stænder. Der yttrer sig derfor allerede megen Vanskelighed og Modstand, ved den demokratiske Regierings Oprettelse sammesteds. - Den Stilstand, som den forrige østerrigske Gouverneur i Rederlandene, Hertugen af Sachsen Teschen, havde begiert af den franske General Dumourier, har denne afslaaet. De Franske have efter en hidsig Træfning uddrevet det østerrigske Corps af det Lüttichske= og søgde at afskiere det Veien til at komme ind i det Luxemourgske. - Man vilde allerede med Vished foregive, at Casteller ne i Namuur og Antwerpen vare i de Franskes Hænder. - Ministeren, Hr. Rolland, har opdaget paa Slottet Tuilleries et forborgent Giemme, hvori der fandtes en stor Deel Breve, der efter Forlydende skal bevise, at mange Personer, som man hidindtil har holdet for Revolutionens Venner, ere dens Fiender og Forrædere; især skulle mange parisiske Banqviers og Capitalister derved komme i Uleilighed. Een af disse skal og allerede ved Rygtet om denne Opdagelse have dræbt sig selv.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
National=Conventet har i denne Anledning udstedt meere end hundrede Arrestbefalinger, hvoraf nogle ved overordentlige Coureerer strax bleve afsendte til Lyon, Rouen, Strasburg, Amiens og flere Stæder. Der er nedsat en Commission til at undersøge disse Papirer, hvoriblandt skal findes Breve fra de Herrer, Necker, Fayette, Bouille o. s. - Hr. Roland, som siges ikke at have brugt den fornødne Forsigtighed i at lade Giemmet aabne og Papirerne udtage i Vidners Overværelse, har derved givet sine Uvenner Anledning til at udstrøe den Miskanke og beskylding, at der iblandt disse Breve og har været nogle fra ham selv, hvilke han har borttaget, og ikke vovet at fremlegge. De Stykker, som hidindtil ere oplæste i National=Conventet, ere ikke af stor Betydenhed, og deraf vil ikke kunde udledes meget til at forøge det anlagte Klagemaal i mod Kongen. Nogle troe endog at ville finde deri Adskilligt til Kongens Forsvar.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Tydskland. De hessiske Tropper, forstærkede af et Corps Preussere, have angrebet og med Magt indtaget Rigstaden Frankfurt, hvor de have gjort henved 1000 Fransk, til Krigssanger, hvilke, endskiønt de vare flet forsynede til Modværge, dog ikke ved Accord vilde overgive Staden. Da de Allierede derfor nødtes til at beskyde den, bleve en Deel Huuse, derved beskadigede. - De Allierede syntes at vilde rykke videre frem imod General Custine, som med sin Armee trak sig tilbage til Maynz.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Den nye preussiske Armee, som skal marschere til Rhinstrømmen, bestaaer af 28 Batailloner og 30 Escadroner. - Den heele østerrigske Krigsmagt sættes paa Feldtfød.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Til roeligt Vinterqvarteer saaes endnu intet Tegn hos nogen af de stridende Armeer.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Nogle Efterretninger forsikkre, at Kongen, af Preussen fremdeles vilde blive hos sine Tropper, andre, at han Vinteren over vilde residere i Anspach, og andre, at han ved Aarets Begyndelse vilde være i Berlin.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Kiøbenhavn, den 7de December. Onsdagen den 5te hujus, om Eftermiddagen Kl. 5 1/2. Slet, blev Døbe=Acten fuldbyrdet med den unge Prinds, som Hos, Kongel. Høihed Arve prindsesse Sophia Friderica sidstleden 22de Nopember var nedkommen med. Alle Cavalierer af de tre første Classer, og alle Damer, som ellers komme til Apartement ved Hoffet; de fyrstelige Prindser, de fremmede Ministre og deres Fruer, Stadens Magistrat, Professorerne ved Universitetet og Stadens Sognepræster, samt Hospræsterne vare i Forveien tilsagde at møde i Hs. K. H. Arveprindsens Gemakker om Eftermiddagen Kl. 4 1/2 Slet, og hvorefter Døbe Acten, som sædvanlig blev forrettet af Confessionarius Hr. Bastholm, i Hs. K. H. Arve prindsessens Sovegemak, og den unge Prinds givet det Navn Friderich Ferdinand. De høie Fadere vare, Hs. Majestæt Kongen, Hs. Majestæt Dronningen, (som holdte den unge Prinds over Daaben), Deres K. H. Prindsesse Louise Augusta, Prindsesse Louise af Hessen, Hs. Durchl. Prindsesse Juliana af Hessen, Hs. K. H. Kronprinds Den, eres høifyrstelige Durchl. Arveprindsen af Augustenborg, Prinds Carl af Hessen, Deres Durchl. Prinds Friderich og Prinds Christian af Hessen, Prinds Emil af Augustenborg og Prindsen af Würtemberg, som alle stode i een Rad for Døbefandet; Hs. K. H. Arveprindsen med Deres Høiheder, Prinds Christian Friderich og de 2de smaa Prindsesser stode ved Siden af Hs. K. H. Arve prindsessens Seng. Statsministerne a. a. stode lige for de høikongelige Herskaber. Jmedens Døbe=Acten varede blev der kimed en halv Time med Slots og alle Stadens Kirkers Klokker, og derefter lode Paukker og Trompeteere samt Hautboisterne af begge Garderne sig høre med Musik paa Slots Altanen. Jmidlertid bleve alle Tilstædeværende indladte i Sovegemakket til Gratulation, og Kammerfrøken Schmettau fulgt af begge Hs. K. H. Arveprindsessens Hofdamer, har den unge Prinds omkring i alle Gemakker, hvor Høistsamme af alle Tilstædeværende blev seer. Til samme Tid blev der serveret; med Refraichissementer, og en halv Time efter var Apartement i Hs. Majestæt Kongens Gemakker, og et Bunterads=Taffel i Apartements salen paa 72 Couverts. Stads=Livreerne vare den Dag anlagde, og Garderne trak op en Galla.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Foruden de i No. 36 anførte Avancementsmaa endnu erindres: at Greve Holck Winterfeldt og Baron Gyldenkrone ere blevne Kammerherrer, og Justitsraaderne Rested, Fridsch, og Neergaard Etatsraader.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Fridericia den 13de December. Efterat vi her allerede baade den 7de og 9de i d. M. havde havt en stærk Blæst, reiste sig henimod Aften den 10de en usædvanlig heftig Storm, der vedvarede til efter Midnat. Mange Huse bleve herved især paa Overdeelen beskadigede, og endeel Plankeværker omkastede. Lykkeligviis kom dog intet Menneske herved til Skade. J Egnen heromkring har dette Uveir raset paa ligeMaade.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Dødsfald. Tangen i Norge den 20de Novbr. Hr. Generalmajor Valentin Wilhelm Hartvig von Hvitfeldt, 74 Aar. Frysendal i Jylland den 28de Novbr. Hr. Niels Hutfeldt Bagge, Birkedommer og Ober Jnspecteur ved Grevskabet Frysenborg, 67 Aar.
Ribe Stifts Adresseaviser, 1792-12-14
Subskription paa Bøger. Jeg agter at udgive en Oversættelse af J. T. Jolners Geschichte des hentigen Europa, under Titel af: