Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1842-12-10
J No 9 er fremkommet et Forslag og Adskillelsen af de hertugelige slesvig-holsteenske Finantser fra de kongelige danske, saavelsom og Fastsættelsen af begge Statsdelenes nye Bidrags-Forhold til Statsbyrden. J No. 31 om Oprettelsen af et militairt Academi i Rendsborg; i No 33 om at Mandskabet fra Slesvig alene maa garnisonere i Slesvig eller Holsteen; i Slutningen af Comiteebetænkningen og de stænderske Comiteer, at Slesvig i Forbindelse med Holsteen maa blive incorporeret i det tydske Forbund, og i No. 41 at der paa slesvigske Skibe (som dog fare under dansk Flag), ei maa findes Mærket Dansk Eiendom. - Slige og flere andre Forslag og Udladelser røbe tydeligt den fordærvelige separatistiske Aand, der truer vort Fædreland med Adsplittelse, saafremt den ikke i Tide med Klogskab og Kraft modarbeides. - Ligesaa vist som det er, at Holsteen er tydsk og en Deel af det tydske Forbund, ligesaa vist er det, at Slesvig er dansk og en Deel af Danmark, og at det, til Trods for alle Forsøg af dets tydsktalende og tydskdannede Embedsmænd, dets mægtige Herskeres Bestræbelser i ældre Tider, og dets gjennem Aarhundreder vedvarende nøie administrative Forbindelse med det tydske Holsteen, for en stor Deel har bevaret sin danske Nationalitet, og jeg kan derfor ikke andet end ansee det for Pligt mod Konge og Fædreland, af yderste Evne at modarbeide slige fordærvelige Bevægelser, som nu i de senere Aar ved Gierning, Skrift og Tale ere foraarsagede af et vist Parti, som jeg ingenlunde kan antage repræsenterer Pluraliteten af Slesvigs Jndvaaneres Tænkemaade. - Vi have seet, hvorledes Regjeringen ved velvillige Concessioner har søgt at berolige dette Parti, og hvorledes det danske Folk, med en det eiendommelig Rolighed og Sindighed har modtaget de ofte hadefulde Yttringer, som løde til os fra Eideren og Slien, ja endog fra Byer, der ligge os langt nærmere; men det synes næsten, som om dette Maadehold har gjort Nordalbingiens Forfægtere mere dristige, og det forekommer mig derfor, at det er paa høie Tid, at disse blive tilbageviste med Alvor, saa at ikke en stor Deel af det danske Folk skal udsættes for at tabe sin dyrebareste Eiendom, sit Sprog og sin Nationalitet. - Vel er det sandt, at den nærværende Tilstand i Slesvig ei kan være Hs. Majestæt ubekjendt, og at vi af vor ophøiede Monarks Viisdom kunne vente, at han vil finde de Midler, som ere bedst skikkede til at tilveiebringe en fredelig Udvikling af de spændte Forhold; men jeg troer ogsaa, at en Konge kan virke langt mere og langt lettere, naar Han virker i Samklang med Folket, naar det klarligen sees, at Kongens Villie og Folkets Ønsker stræbe til samme Maal, og naar det lydeligt udtales, at det danske Folk ei vil taale nogen Sønderlemmelse. - Det er derfor at jeg tillader mig at foreslaae Forsamlingen, at indgaae til Hans Majestæt med en allerunderdanigst Adresse, der skulde gaae ud paa en Bevidnelse af Folkets Tillid og Hengivenhed til Ham, en Forsikkring om dets Beredvillighed til ethvert Offer, for at bevare Folkets Enhed, og en Bøn om, at han vil gribe til kraftige Midler, for at hævde den danske Nationalitet i Slesvig og Statens Enhed." – Efterat have oplæst Forslaget, tilføiede Proponenten. Siden dette Forslag er blevet indgivet, har den Begivenhed, som fra Begyndelsen af bevægede mig til at indkomme dermed, vakt stor Opmærksomhed i hele Landet; den har været omhandlet deels skriftligt i de offentlige Blade, deels mundtligt mellem denne Forsamlings Medlemmer udenfor Salen, og da saaledes de Fleste allerede medbringe en begrundet Mening om, hvad der bør gjøres, skal jeg ikke opholde Forsamlingen med yderligere at anbefale dette efter min Overbeviisning høist vigtige Andragende, men ikkun bede den om, forsaavidt ikke betydelige Jndsigelser skulde blive fremførte mod det, snarest muligt at skride til Afstemning over, om det skal undergives Behandling af en Comitee eller ikke.