Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1814-11-29
J Anledning af Efterretningen i disse Aviser, om at nogle Handlende i Nodbye have sammenskudt 250 Rbd. N. V., paa hvilke trykte Beviser er udstedte for at afhielpe den midlertidige Trang paa Skillemynt, læses følgende i Aalborg Avis: Her i Aalborg og Omegnen tager man det ikke saa nøie. Strax efter den for Landet saa ulykkelige Krig udbrod, faae man adskillige Handlende og Andre at udgive Lapper, lydende paa 24, 16, 12, 8,6, 4, 3, 2 og 1 s. C. C. Hvad man formodede der vilde flyde heraf, nemlig Skillemyntens totale Udryddelse, indtraf ogsaa, og man kunde et Aar efter neppe faae een eneste Skilling at see. Da Forordningen om Pengevæsenet udkom, smigrede, man sig med, at dette Uvæsen skulde have ophørt, men der tog man feil En af vore Hædersmænd, der forhen til sin egen Beqvemmelighed havde sat en uhyre Masse i Omløb, udgav nu ogsaa – formodentlig til sin egen Beqvemmelighed, – Lopper, lydende paa 10 Mk., 7 Mk. 8 s., 5 , 3 Mk. og 2 Mk. 8 s. D. C. - - 9. Uagtet der for Liden ingen danse, Courantsedler gives, hvormed disse Sedler, efter deres Jndhold kunne indløses, saa seer man dog ikke een eneste af Udstæderne, der haver besluttet sig til, at indkalde deres udstedte og saakaldte dansk Courantsedler, og da deres Bedblivelse ikke kan andet end foraarsage Norden, saa troer Anmelderen heraf, at det var enhver Mands Pligt ikke at modtage samme i Betaling. Vedkommende, der senere have udgivet Rigsbankbilletter, lydende paa 10 Rigsbankdaler 4 Mk. Navneværdie. 5. 4. 3. 2 og i Rbmk., samt mindre Sedler paa 12. 8, 6, 4, 3, 2 1 1/2 Rbs. N. V., have desuden, af samd Patriotisme og uden egen Fordeel, bestræbt sig for at afhielpe Mangelen, paa Skillemynt." D m. afsagt i den Kongelige Lands-Over samt Hof- og Stadsret, den 23de August 1814, i Sagen. Actor Procurator Copmann. contra Arrestantinden Karen Maria Lydriksdatter(Fortsat; see No. 61.) Hvad nu Spørgsmaalet om hendes Straf angaaer. da findes det, at naar Lovens Straf i 6 – 6 – skal komme til Anvendelse paa det Fruentimmer, der dølger sin Barnefødsel, maae det, saavidt saadant ei med hendes egne Handlinger er gjort umueligt, oplyses at Fosteret har været levende født, thi første da indtrædet den Formodning, som 6 – 6 – 8 elablerer mod det Fruentimmer, der føder i Dølgsmaal; men tilstrækkeligt Beviis for, at Barnet har været levende født, haves ikke i nærværende Tilfælde. Vel indeholder den af Districtschirurg Stricker under 30te December f. A optagne Forretning, at Obductionen og Lungeprøven bestemt viste, at Fosteret havde været levende da det blev født, hvilket Resultat han dog i en senere Attest nærmere har bestemt derhen, at Fosteret mueligt er dødt af Blodslag under Fødselen, efterat Hovedet og Brystet har været født, eller siden efter; men det Kongelige Sundheds-Collegium har, efterat dets Betænkning, i Følge Rettens Kiendelse var forlangt, om Barnet, har været levende født, samt hvad der i saa Fald maatte kunne ansees som Aarsag til dets Død, erklæret Chirurg Strickers visum resertum i det Hele for ufuldstændigt, og desuden yttret sig paa en Maade der lader Tvivl tilbage og Sundheds Collegiet bestemt antager at Barnet har været levende født og har andet, eller om det allene finder saadant ikke usandsynligt, denne Tvivl hæves ei heller ved dets, under 11te August sidstleden, afgivne Svar paa en Skrivelse fra Artor, da det i bemeldte Svar yttres at Sundheds Collegiet ikke saae sig istand til i denne Sag at give nogen videre Erklæring, der lede til anden, eller mere bestemt Mening end den dets første Erklæring indeholder. Om imidlertid end Sundheds Collegii Erklæring maatte forstaaes saaledes, at det med Bestemthed antager, at Barnet har havt Liv efter Fødselen, kan denne Erklæring dog ikke tilveiebringe Beviis i den omqvæstionerede Henseende; thi for at afgive den, har bemeldte Collegium fundet det fornødent at indhente endeel yderligere Oplysninger fra Districtschirurgen, der og har meddeelt dem, men som hans Skrivelse, hvori de indeholdes viser, af Hukommelsen, uden længere at være i Besiddelse af den Optegnelse han ved Obductionen skal have forfattet; ligesom nu denne Omstændighed og Districschirurgens muelige Frygt for at paadrage sig Ansvar eller endog blot, Collegii Utilfredshed, med hans Forhold, naar han ei kunde meddeele de æskede Oplysninger, maae betage disse endeel af deres Troværdighed, saaledes findes det og at det samme maae gielde om et derpaa bygget Resultat og at følgelig Sundheds Collegii Erklæring i Skrivelse af 21de Julii sidstleden, om ogsaa Meningen deraf er, at Barnet har været levende født, skjøndt saadant ei med Vighed kan udledes af samme, dog ikke kan medføre et saa fuldkomment Beviis i den forberørte Henseende, at Lovens Straf for Barnefødsel i Dølgsmaal kan anvendes paa Arrestantinden. Derimod maae hun for hendes brugte uforsvarlige Omgang ved ikke betimelig at tilkalde Hjelp, eller aabenbare sin Barnefødsel, hvorved hun mueligen har været Aarsag til Barnets Død, blive at ansee meden arbitrair Straf, som efter Omstændighederne bestemmes til 2 Aars Arbeide i Møens Forbedringshuus.