Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1776-03-22
Udi min Herres Skrivelse finder jeg intet uden det, som er godt, velmeenende, og, som jo og kunne være giørligt, naar udi Deres Skrivelse ei havde været denne vigtige Parenthesis (men de maatte have det, de kunne leve af) og hvorfra tage vi vel dette? – Bondens Hartkorn er belagt med næsten utallige Afgifter, ieg veed ikke hvilke; det taaler vel neppe mange fleere nye Paalæg? – Jeg har allerede nogle Gange tilforn overveiet denne Materie; men befundet den, efter mine Tanker og Tidernes Omstændigheder, blandt de vanskeligste Sager at udvikle; thi hvem nu omstunder har vel Penge at anvende til gudeligt Brug eller almindelig nyttige Anstalter. Catholikerne eller Munkene opbygde vore fleeste Kirker, og vi kan neppe holde dem vedlige, enten tager man Taarnene af dem, eller de ere Faldfærdige, og for Blye lægger man Tegl op. Kong Friderich den Fierde Høilovlig Jhukommelse bygde Skoler paa Landet; men hvordan see en Deel af dem ud nu omstunder, – Jeg har ellers tænkt: at paa de Steder, hvor der er baade Degn og Skoleholder, skulle een Mand være begge Deele, og have Begges Løn. Saadan en Mand kunne da holde sig en Medhielp, enten en Pige, eller en Dreng, eller nogen anden dertil beqvem, som kunne Lære de mindre Børn A. B. C. hvilket Arbeide, foruden at det nok er det fortrædeligste, betager Skoleholderen, den meeste Tid, som burde anvendes paa de Størres Underviisninger. Men da der paa de ferreste Steder er baade Degn og Skoleholder, og mange, som nu ere begge Deele, har usle Udkomme, saa gaaer dette Project ind med alle de andre. At ville tillægge Skoleholderne nogle Offerdage om Aaret, dette ville og gaae af Bonden lille Lomme, det ville og blive saare lidet og uvis. At tildeele Stoleholderne noget Ager= og Sædeland, som nogle har villet, at de der skulle giøre Experimenter og Prøver for Bønderne, kunne være godt nok; men naar Skoleholderen, deraf tillige skulle have sit Levebrød, ville han nok blive mere en Agerdyrker end en Gemytsdyrker, og hvor skulle han desuden rumme sine Kreature og Indsæd, - Dog, endnu har jeg en atto Udveie til Landsbye=Skoleholdernes bedre Belønning i en Baghaand; men dem tør jeg ei nævne, uagtet de ere til ingen, undtagen Dagdriveres Fornærmelse, naar man vil tage Sagen paa den rette Side, afskaffe nogle unyttige Kreature af Mennesker og Dyr, og henlægge Bekostningen paa disse, til de nyttigste og vigtigste, nemlig Skoleholdere, der nu have, som Hr. JusticeRaad og Professor Schytte skriver i hans Staternes indvortes Regiering 3die Deel paa 616. De, der opvarter ved Opera og Comoedier, i Badstuer, Billard= og Bold=Huuse, leve bedre end de, der undervise Ungdommen paa Landet i Religionen. Men man kan legge til. De blive og underviiste derefter. - Men, om vi nu fik Skoleholderne bedre aflagde, hvorfra skal man da tage Brød til de mange fattige Huusmænds Børn, som ei engang kan komme i Skolerne, saadanne de end ere, fordi de maa med Bettelstaven gaae Bye fra Bye, og søge Føde til sig og Forældre. En Ynk, at see disse smaa at trække i Skarnet til Knæerne. - Best ikke at tænke, om man kunde lade af at tænke, paa al den Jammer baade paa Landet og i Kiøbstæderne. Ungdommen, den uskyldige Ungdom, opvoxer ved Bettelstaven, uden at faae mindste Kundskab om det høieste Væsen, uden at lære den mindste Haandgierning, hvormed de kunne blive nyttige Lemmer for dem selv og Staten. De voxe op i Lediggang og Betlerie, som fødder alt Ondt af sig, og omsider sluttes ind i et Tugthuus. - Ak! min Herre, der er ingen Ende paa Elendigheder; men nogle kunne dog forekommes ved bedre og alvorligere Anstalter. Jeg er a. Et Brev fra Kongen af Preussen nyelig skreven til Hr. d'Alembert i Paris. Denne Gang, min kjere d'Alembert, veed jeg af Lykke at sige, og dersom De elsker mig, maa det og sagte lidet fornøie Dem, det jeg saa lykkelig er undgaaet Døden; Den slemme Podagra vovede siorten meget haarde Angreb, paa mig, og ieg havde al min Standhaftighed og Natur Styrke fornøden for at udholde saa mange smertefulde Angreb. Nu lever jeg igien for mig, for mit Folk, for mine Venner, og kun lidet for Videnskaberne; thi ieg tør vel sige det, at saa meget slet Kram, som det, de nu sender mig fra Frankerig, har gandske betaget mig Smagen i Læsning; Jeg er en gammel Mand, og det vilde kun meget lidt skikke sig for mig, at give mig i Laug med saadanne Giekke. Jeg elsker det grundige, og kunde ieg igien blive ung, saa vilde jeg gandske vist blive en Apostat af de Franske, og slaae mig til Engellændernes og Tydskernes Partie. Jeg har oplevet meget, min kjere de Alembert, jeg har oplevet den Tid, at Pavelige Soldater bære min Uniform, at Jesuiterne valgte mig til deres General, og at Voltaire skriver som en gammel Kierling. Af Nyt har jeg vel kun lidet at melde Dem; om politiske Sager bekymrer en Philosoph, som De, sig ikke, og mit Academie bliver nu for gammelt til at kunde levere Dem noget af Betydenhed. - Jeg er anden Gang dragen i Feldten imod Processerne, og skulle være stoltere end Persens, om jeg endnu ved Enden af min Løbebane, kunne dræbe denne farlige Drages Cabaler, og afhugge dens mange Hoveder. - De har en meget god Konge, min kjere d'Alembert, og jeg ønsker Dem af Hiertet til Lykke med ham: En viis og dydig Konge er forfærdeligere end den, som blot er tapper. - Jeg haaber, at see Dem hos mig i Foraaret. Jeg er Deres bevaagne Frederich. Skibenes og Fregatternes Navne, som vare i Søen. Aar 1715.