Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-04-28
Udenlandske Efterretninger. Debatterne om de algierske Anliggender aflede forØieblikket den offentlige Opmærksomhed i Frankerige fra det nye Ministerium. Man betragter det som et sikkert Tegn paa dets Ubetydelighed, at ikke et eneste uafhængigt Blad vover at tage det i Forsvar. Man vilde vide, at Rosammel, og maaskee ogsaa Martin havde til Hensigt at træde ud af Cabinettet. Af de ovennævnte Debatter har dette imidlertid Jntet at befrygte, og Jnteressen for disse bestaaer egentligen kun i de Oplysninger, som man faaer om Forholdene i Africa. Saaledes gjorde Baude opmærksom paa, at Occupationen af Algier havde siden 1830 kostet Staten over 200 Millioner, og ved hans Sendelse til Africa havde han havt Leilighed til paa Stedet selv at kjende den forkeerte Maade, hvorpaa Alt var bleven behandlet der, og som vilde nøde Frankerige til at opgive den hele Erobring. Taleren henvendte sig først til at melde og Contributionen i Tremecen. To Stammer, Hadjarerne og de Coluglis, stode for de Franskes Ankomst fjendtligen imod hinanden. De Sidste kaldte de Franske til Hjelp, og Hadjarerne bleve fordrevne. Men nu kom Contributionens Udskrivning, og herved bleve de Coluglis mere beskattede end de andre, som havde været fjendtlig stemte imod de Franske, og hvad der endnu var værre, man tillod dem skammeligen at snydes af rige Jøder, forat kunne skaffe Penge tilveie. Denne Medfart, som Overgeneralen havde overseet, rygtedes til Constantine, og var ikke skikket til at gjøre de Franske afholdt. Expeditionen imod denne Stad maatte mislykkes især af den Grund, at det manglede paa Midler til Transporten. Jstedet for 1200 Muuldyr havde man kun 130. Derfor manglede man ikke alene Provision, men Artilleriet erklærede strax den anden Dag for Constantine, at det ikke havde Munition til mere end 30 Skud. Da Baude sagde videre, at Soldaten ved alle Møisommeligheder ikke havde knurret, men kun sagt, at dersom General Bugeaud havde commanderet, vilde det ikke være kommet dertil, hævede den venstre Side sig og yttrede stor Misfornøielse. Jmod dette Angreb forsvarede Marschal Clauzel sig, som det synes, tilstrækkeligen, og beviiste, at Regjeringen egentligen var Skyld i Alt, da den havde kunnet forebygge Meget, naar den alvorligen havde villet. Han bebreidede Baude, at denne smeddede hemmelige Protocoller og søgte derved at skade ham. Da Baude vilde svare herpaa, besteeg Mole Talerstolen, og erklærede Regjeringen for uskyldig i alt Uheld Marschallen havde erholdt alle de Tropper, som han havde forlangt til Expeditionen, og man havde bygget saa sikkert paa et heldigt Udfald, at selv een af Kongens Sønner var reist over for at deeltage i Kampen. Marschallen tog derpaa igjen Ordet, og sagde, at kun Frankeriges Ære havde ledet ham til dette Tog, og at det vel var sandt, at han kun havde forlangt 30,000 Mand; men herved havde han forstaaet friske Folk, og ikke Syge, hvis Antal han anslog til 6000. – Efter disse langttrukne Forhandlinger er Sagen ikke endnu afgjort, og man indseer vel, at den er temmelig forviklet og at der nok gives Feil paa alle Sider. – General Bugeand er ankommen til Oran og har strax havt Samtale med de allierede arabiske Høvdinger. Man begyndte den 6te April med at organisere Operations-Corpset, der 12,000 Mand stærk skal rykke frem i tre Brigader, og kun ledsages af lidet Artillerie og en let Bagage. I Paris finder man det skammeligt, at Persil, der er traadt ud af Ministeriet, og hidtil kun var bekjendt som Justitsembedsmand, nu skal beklæde et ham ganske fremmed Embede som Director for Mønten. Dette skal ellers kun betragtes som Sinecure for ham, og man troer derfor, at Kammeret ved Leilighed vil lade Posten gaae ind. Endnu mere upassende finder man det, at han strax Dagen efter sin Formands Død er bleven udnævnt til Director. Den Afdødes Enke skal derfor have svaret Kongen paa dennes Condolence til hende: "Jeg vilde have skuet et tydeligere Beviis paa denne Deeltagelse, dersom Hs. Majestæt havde ladet det beroe med at besætte min afdøde Mands Post i det Ringeste saalænge, indtil han var bleven kold." – Et Exempel paa en uforskammet Havebegjærlighed, har for nylig Porta lis, Præsidenten for Cassations=Retten, givet. Carl havde lovet hans Søn, efter mange Bønner af Faderen, et Udstyr paa 100,000 Fr. Halvdelen heraf blev strax betalt, den anden Halvdeel var ved Carl N's Afsættelse endnu tilbage. Portalis har nu indgivet sin Fordring, for at deeltage med i den ringe Summa, som bliver tilstaaet Erkongens mange Creditorer til lige Deling.