Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1817-07-29
Den 9 Juli er igjennem det Kongelige Rentekammer, Skommet en Forordning, hvorved nogle nøiere Bestemmelser tilføies Forordningen af 29 October 1794, angaaende Hegn og Fred for Jorder i Danmark: §. 1. er Enhver skal fremdeles være pligtig til at holde sine Kreature, til alle Aarets Tider, paa sit eget, og Enhver til alle Aarets Tider være berettiget til at optage anden Mands Kreature, 3 naar og saa ofte de findes paa hans besaaede Jorder, samt i til, foruden den af Kreaturet forvoldte Skades fulde Er 5 statning, saavelsom Foderløn, med videre, efter Forordningen af 29 October 1794, §. 33, af sammes Eier at roppebærre Jndløsnings= eller Optagelsespenge saaledes, som disse i nærværende Forordning bestemmes. H. 2. De : Forordningen af 29 October 1794, §. 32, fastsatte Optagelsespenge blive for Eftertiden i Almindelighed, uden i Hensyn til, om Optagerens Jorder ere besaaede eller ube o saaede, indhegnede eller uindhegnede, bestemte saaledes :a) for et uringet Sviin, en Soe med sine Grise tilsammen, en Tyr eller en Geed 4 Rigsbankdaler Sølvværdie; b) for et ringet Sviin, en Griis, en fuldvoxen Koe, eller Stud, a eller en Hest 3 Rigsbankdaler Sølvværdie; c) for et Faar 3 eller et Lam 1 Rigsbankdaler Sølvværdie ; d) for en Kalv eller et Føl 48 Rigsbankskilling Sølvværdie: e) for en 3 Gaas, en And eller en Høne 12 Rigsbankskilling Sølvværdie. I I Henseende til Mulkter og Optagelsespenge for løsgaaende i Hingster og Vædere, med videre, forbliver det ved Forordningerne af 8 September 1812 og 24 September 1813. . 3. Kunne Sviin ikke optages, bør den paa hvis Jord de findes, være berettiget til, paa hvad Maade han beste veed og kan, at bortskaffe dem, og Svinenes Eier ikke være berettiget til nogen Erstatning, om de derved komme til Skade eller endog omkomme. Dog bør i saa Fald det dræbte eller lemlæstede Sviin tilbagegives sammes Eier, og Optagelsespenge bortfalde. H. 4. For den Skade, som ved i Ufred, eller paa hvilkensomhelst Maade, foraarsages paa en landen Mands Hegn, tilkommer Hegnets Eier dobbelt SkadesErstatning. H. 5. Naar nogen ved Udsaasning eller Plantning opelsker Skov, eller dyrker saadanne Planter eller Væxter, som ere ualmindelige i Egnen, saa at de i Forordningen af 29 October 1794 anordnede Synsmænd med Grund kunne antages ikke at være i Stand til rigtigen at bedømme den ham ved Ufred tilføiede Skade, skal han, hvis han finder sig brøstholden ved den af disse fastsatte Skades-Erstatning, være berettiget til, i Stedet for at gaae frem efter Forordningen af 29 October 1794, §. 17, paa lovlig Maade at æske et dobbelt Antal uvillige og kyndige Landmænd af Omegnen ved Retten udmeldt til at vurderes Skaden, ved hvis Bestemmelse det da skal forblive. Denne Forretnings Bekostning udredes af den, som har voldet Ufred, i Tilfælde, at den Skadelidte tillægges større Erstatning, end ved det første Syn var fastsat, men imodsat Fald af den, som har æsket Forretningen. H. 6. Fra den efter Forordningen af 29 October 1794, §. 2, enhver Jordbrugere paaliggende Forpligtelse at tage halvt Hegn med sin Naboe, naar denne forlanger det, skal ikkun Undtagelse, finde Sted i det Tilfælde, at den Jordlod, hvis Bruger, skulde deeltage i det af Naboen forlangte Hegn, har en saa uforholdsmæssig Længde imod dens Brede, eller i Almindelighed en saa ufordeelagtig Figur, at meere, end 1/2 Deel af dens Jndhold, vilde gaae bort til Hegn og Grøft, om den hegnes rundt. Dog medfører saadan Fritagelse for Hegnspligten ingenlunde Fritagelse for Pligten at holde sine Kreature paa sit eget, hvor Loddens Bruger altsaa maa holde dem i Huus, eller, om han vil have dem paa Marken, da enten tøire eller vogte dem. Ei heller fritager det for Hegnspligten, om nogen efter denne Forordnings Bekjendtgjørelse, uden høieste Nødvendighed, ved Udskifte ning eller Udstykning lader sig nogen Lod udlægge af en saa ufordeelagtig Dannelse, at den ikke uden uforholdsmæssig Jordspilde kan indhegnes. De Tvistigheder, som herom, maatte opkomme, blive af Landvæsens=Kommissionen, og om sammes Eragtning af nogen Vedkommende paaankes af Rentekammeret at paakjende. H. 7. Jøvrigt forbliver det ved Forordningen af 29 October 1794, forsaavidt samme ikke ved denne Forordning eller ved Plakaten af 13 September 1806 er nøiere bestemt eller forandret.