Ribe Stifts Adresseaviser, 1813-12-10
Adskilligt. I Paris er nyelig udøvet følgende rædsomme Misgjærning. Damen Breberie fandtes dræbt, og hendes Datter skrækkelig saaret ved adskillige Hug med en Øxe i Halsen, Hovedet og Brystet. Moderen døde strax, men Datteren maae takke sit Skrig og Hielp, som en Naboerske ydede hende, for sin Redning. Morderen var undvegen. Jmidlertid faldt Mistanken paa den Dræbtes Svigersøn, Giestgiveren Louis Lomont. Hun var gaaet i Caution for ham for 8000 Fr. og han stodnu Fare for at blive lovlig forfulgt for denne Gield. En af ham selv skreven Fortegnelse over Meublerne i hans Giestgivergaard fandtes ved siden af Liget, og paa Grund heraf fik man ham til at bekiende, at han havde været hos hende omtrent paa samme Tid, Mordet blev begaaet. Han paastod at være gaaet ud Kl. 9 og være kommet hiem igien Kl. 11, men han blev overbeviist om, at han sagde Usandhed. Hvad der især vidnede mod ham var, at han havde Blodpletter paa Beenklæderne, og at man efter hans Heftelse fandt i en Brønd i hans Huus en Øxe med Blodpletter. Det blev befundet, at Damen Berberies og hendes Datters Saar vare frembragte ved et lignende Justrument. De Edsvorne dømte ham til Døden. Preusens udødelig Monark, Friederich den Anden, saae engang paa et Maskeradebal i Berlin en meget prægtig klædt Maske, som han antog for en af den høie Adel. Friederich, som gjerne vilde vide hvem denne Maske egentlig var, sendte sin Adjutant hen til den og lod den spørge i Kongens Navn, hvem den var Masken svarede Adjutanten: slig de kun Kongen, at jeg er mere end De. Kongen sendte nu igien en høiere Rangsperson hen til Masken med det samme Spørgsmaal, men denne svarede atter: slig de kun Kongen, jeg er mere end De. Friderich blev nu i høieste Grad, nysgierrig, og gik selv hen til Masken. Hvem er De, min Vene spurgte han; jeg er Kongen; jeg vil vide det. Nu svarede Masken, det glæder mig, at to Konger kunne møde hinanden her, og tog derpaa Masken af. De er Kong Friederich den Anden af Preussen, og jeg er Fuglekongen fra Breslau, velbekiendt Skrædermester sammesteds. Kongen behagede dette Jndfald saa vel, at han sagde til Skræderen, at han skulle udbede sig en Naade. Dersom Deres Majestæt svarede denne, vil skienke mig et andet Huus istedet for det jeg nu beboer, og som er færdig at falde sammen over mit Hoved, saa beviser De mig en stor Naade. Kongen opfyldte hans Begjæring, og man seer endnu den Dag i Dag en prægtig Gaard i Breslau, der er Frugten af det anførte Jndfald. Som en Natursieldenhed anførtes for noget siden i Moniteuren, at der i en Hauge i Thunstetten, 7 Mile fra Bern, findes et Adams=Figentræe (Musa eller Pomparadisii) som i Aar bærer Frugter. Dette Træe har de største Blade man kiender. Hvert Blad, der seer ud som grønt Atlask, er 6 til 7 Fod langt og næsten to Fod bredt, Træet blomstrer meget sielden i Europa. Det findes beskreven i Bomares Naturhistorie, og von Aphelen tilfører i den danske Oversættelse, at det findes i Fredensborg Hauge, hvor han selv havde seet det hos Slotsgartneren. To saadanne Blade skulle være tistrækkelige til at emballere et Menneske. Heraf er det altsaa klart, at Adam og Eva meget let kunde sye sig Kiortler af Figenblade - Den Tid kan endnu komme, hvor vore Kavallierer ville bære Beenklæder og vore Damer Frakker af saadanne Blade.