Aalborg Stiftstidende, 1835-10-29
J Mødet den 8de Octbr. anmeldtes af Præsidenten de fra forskjellige af de Deputerede indkomne Forslag om Affattelse af følgende Petitioner: 1) at alle Embedsmænd sættes paa fast Gage; 2) samme Forslag, med Tilføiende, at der skulde bestemmes en saadan Sporteltaxt, at det derved Jndkommende kunde være tilstrækkeligt til alle Embedsmænds Lonninger. 3) at Brandforsikkringernes Statuter revideres; 4 og 5) tvende Forslag angaaende en ny Forordning om Tjenestefolk; 6) om Forbud mod vilkaarlig Fængsling og mod Opsættelse af de Fængsledes Forhør, 17) og Conservationen af de Familiesteder, der ifølge 8 15 i Forordn. af 19de Decbr. 1804 skulle vedligeholdes. Præsidenten tilkjendegav Forsamlingen, at Udkastet til den nye Toldanordning i Aftryk vilde vorde Medlemmerne tilstillet. - Udkastet til en Regulering af de bekonomiske Forhold ved Straffeanstalterne i Glückstadt motiveredes derpaa af Commissarius, og en Committee af 5 Medlemmer valgtes. En Deputeret, som i det andet Møde havde indbragt et Forslag angaaende Forhandlingernes Offentlighed, havde efter Dagens Orden, Ordet. Hans Andragende gik ud paa, at Forsamlingen skulde beslutte Indgivelsen af en Petition: at Forhandlingernes Offentlighed maatte finde Sted, under Forbeholdenhed af nærmere Bestemmelser angaaende muligen nødvendig Modification heri. Han begrundede sit Forslag paa de ægte kongelige Ord i Jndledningen til Loven af 28de Mai 1831, hvilke Ord ikkun behøvede en Commentar, for at retfærdiggjøre Motiverne. Kon nogen vil vække Borgerens ædleste Motiv, Almeenaanden; dette er udtalt i hine Ord, ei til Stænderforsamlingen, men til det hele Folk. Ogsaa er det af største Vigtighed, at Folket erfarer, ei blot hvilke Resultater, der vindes, men ogsaa, hvorledes det skeer. Uden Offentlighed vilde Stænderforsamlingen snart vorde betragtet som en Autoritet, er Collegium mere, og Folkets Deeltagelse derfor vilde forsvinde. Kongen ønsker at erholde den paalideligste Kundskab om Midlerne til at fremme Almeenvellet; Kredsen til at erholde denne Kundskab udvides, ved at tilstede Tilhøbrere Adgang, hvilket er saa meget vigtigere, som Løven binder Valgbarhed til Grundeiendom, og Intelligents kan finde Sted uden den. Herved vilde dannes en aandig Forbindelse, saa meget vigtigere, som Pressen mangler Frihed, Log formedelst Holsteens Forhold til det tyske Forbund ei kan være fri. Baandet mellem Fyrste og Folk kunde kunved Tillid forstærkes og knyttes fastere. Hemmelighed staaer i Veien for Tillid og har som oftest Mistro til Følge. Endeligen kommer endnu Æresfølelsen i Betragt ning, denne Følelse, som har medvirket overalt, hvor noget Stort og Ædelt er skeet, og hvis Virksomhed ikke maatte svækkes. Proponenten søgte derpaa at gjendrive de Grunde, man sædvanligen anfører imod Offentligheden. Den skulde blive overflødig ved Stændertidenden. Men denne kunde ikke melde Alt, da Pressen ikke var fri og med Hensyn til Holstens Forhold til det tyske Forbund ikke kunde være fri Desuden kunde dens Relationer ikke undgaae Mistillid. Dertil kom, at Folkets billige Ønske, at erfare sine Deputeredes Handlemaade, saavelsom de Deputeredes, at stifte sig et godt Minde hos Folket, ikke kunde opfyldes. Den Mening, at Ønske om Offentlighed ikke var Folkets Ønske, var falsk; de Deputerede kunde vidne derom, hver for sit District. Jntetsigende var den Frygt, at mange Medlemmer vilde undsee sig ved at tale offentligt, da det ikke gjælder om Veltalenhed, men om et jevnt, simpelt Forredrag, En Bekymring for, at han eller endog Forsamlingen kunde vække Hs. M. Kongens Mishag ved den proponerede Petition, vilde Ingen give Rum, med Hensyn til Hans af alle Hans Undersaatter ærede Huld og Mildhed. Den Deputerede sluttede med at henholde sig til sit Andragende. En anden Deputeret understøttede det med den Erklæring, at han fandt videre Motivering unødvendig. En Petition fra det 14de Valgdistrict for de mindre Landeiere om Forhandlingernes Offentlighed overraktes Præsidenten. En Deputeret erklærede, at ville understøtte det. En lignende Petition fra det 6te Kjøbstads=Valgdistrict blev overleveret, Petitionerne forelæstes af Protocolførerne. En Deputeret erklærede af sine Vælgere at have erholdt det Hverv at udtale det Ønske, at Stænderforsamlingerne maatte være offentlige. En Anden fremhævede, at Offentlighedens Modstandere ofte gik ud fra egoistiske Hensyn, idet de nødig vilde opgive en behagelig Beqvemmelighed for at overtage Møie og Besværlighed. Offentlighedens Fordeele ere iøinefaldende: Offentlighed er en Borgen for, at Enhver opfylder, hvad Landet venter af ham, en Vægter for Pligtopfyldelse; Forsamlingen er ingen Autoritet, men skal netop virke ved Offentlighed. - Dette Foredrag tiltraadtes af en anden Deputeret, som der æst meente, at Sagen, formedelst sin Vigtighed, burde henvises til en Committee, som han haabede vilde understøtte Offentligheden. - Nu begyndte den mod satte Anskuelse at ville gjøre sig gjældende, og den første Taler, som optraadte imod Offentligheden, meente, at de nu ikke var det rette Øieblik at bede om Offentlighed; de Deputerede vare ikke forsynede med parlamentariske Kundskaber, det vilde ikke være Taknemmelighed imod Hans Majestæt Kongen, ja ikke engang Velanstændighed, nu at bede om Offentlighed, efterat vi i den nye Jnstitution have erholdt en saa stor Gave, og fordi Stænderforsamlin, gen endnu ikke havde bragt Noget til Udførelse af alt det Kongen havde givet os; man kunde ikke ønsk, at der sket et Andragende, som blev tilbageviist af Hans Kongelige Majestæt. Flere Deputerede bemærkede, at en stor Deel af deres Committenter deelte denne Synsmaade, at man først maatte see Bladet for Stændersamlingens Forhandlinger, for at kunne bedømme, om Sessionernes Offentlighed var at ansee for nødvendig. Herimod bemærkedes, at det ikke kommer an paa parlamentarisk Veltalenhed, at Stænderanordningen ikke er til Hinder for Forslaget, at Hs. Majestæt ønsker at erfare Medlemmernes Raad og Anskuelser, som altsaa burde udtales anvent, frit og uden Hensyn. Skal Stændertidenden desuden kun meddele Resultatet af Forhandlingerne, saa kan den saa meget mindre afgive et Surbrogat for Offentlighed. To andre Deputerede understøttede Andragendet om i Committee, hvorpaa et andet Medlem, der omtrent gjentog ovenanførte Grunde imod Offentlighed, og tilføiede, at man ikke kunde tale saa frit i Tilhøreres Nærværelse som nu, androg paa, at udsætte Spørgsmaalets Afgjørelse til Landdagens Slutning. Endeligen yttrede en Deputeret, at efter hans Anskuelse maatte de mange Hensyn ikke komme i Betragtning; hverken Frygt for at mishage eller Hensyn til Committenterne maatte lede en Deputeret, men kun hans egen Overbeviisning; han vilde stemme for en Committee. Præsidenten lod nu Spørgsmaalet gaae til Afstemning; Fleertallet stemmede for en Committee, hvortil valgtes dhrr. Grev Reventlow=Criminil, Etatsr. Falck og Overretsadvocat Lock (en bekjendt Forfægter af Offentlighed). Den Deputerede, som havde indbragt Forslaget om Handelsreisende, oplæste derpaa dette sit Andregende, saalydende: "Forsamlingen beslutter Indgivelsen af en Petition om at der maa blive udgivet en Forordning angaaende den Handel, de med Vareprøver Reisende drive udenfor Markederne, samt at Udkastet til en saadan Forordning, om muligt endnu i nærværende Saison, maa blive Stænderforsamlingen forelagt til Overveielse og Erklæring." Efter en anstillet Beregning, forsikkrede Proponenten, gaves der imellem 4 og 900 af saadanne Reisende; samt at de, saavel paa Landet som i Kjøbstæderne, dreve en betydelig, for Kjøbmændene skadelig Handel. Endskjøndt den kongl. Commissair erklærede, at Regjeringen selv agtede at fremkomme med et Lovforslag i denne Henseende, saa besluttede Forsamlingen dog at henvise Sagen til en Committees Bedømmelse. - J det fjerde Møde, den 9de Octb., anmeldte Præsidenten, at der fra en Deputeret var indkommen et Forslag om at begjære Skolelærer-Seminariet i Kiel igjen sat i Virksomhed. De Forslag, som derpaa efter Dagens Orden bleve behandlede, og som alle henvistes til Committeer, vare følgende: 1) Indførelse af en almindelig Sporteltaxt, og fast Lonning for Embedsmændene; 2) Revision af Vare= og Meubelforsikkrings=Anstalternes Statuter, og 3) en ny Forordning angaaende Tjenestefolk. Proponenten af sidstnævnte Forslag gjorde opmærksom paa Tjenestetyenderdes tiltagende Demoralisation, der i nogle Egne af Landet endog gaaer saavidt, at man ingen faste Tjenestefolk længere kan holde. Dhrr., som bleve valgte til at sammentræde i en Committee, for at tage sidstnævnte Gjenstand i Overveielse, ere: Kammerherre d'Aubert, Grev Reventlomtil Farve og v. Halem. - Af forestaaende Udtog vil man see, at den holstenske Stændertidende er meget mere indholdsrig, end den roeskildske hidtil har været. En Mærkelighed ved samme er det imidlertid, at ingen af de Deputerede, hvis Foredrag deri anføres, ere navngivne (i Neue Zeitung kan man finde Navnene). Viborg.