Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1820-03-28
Blandede Efterretninger. J en Skrivelse fra Hamborg paastaaes, at Handelen allerede længe maatte blive ødelagt ved Fastlandspærringen, der opskruede Priserne paa Varerne til en Høide, de ikke kunde holde sig paa, og da deres egentlige Værd var indbildt, medførte dette ogsaa en Masse indbildte Penge(Vexler) og Vexelrytterie, hvorved nogle Kjøbmænd i faa Aar bleve til Millionairer og i faa Dage til Tiggere, hvilket tilsidst ogsaa foranledigede de store Huses Fald. Da Varernes naturlige Priser vendte tilbage, blev det Papir, hvormed de hidtil betaltes, unyttigt, og de Huse, der vare grundede paa Credit, maatte styrte sammen, ligesom Mistilliden viste sig og deres Varer havde tabt saa meget i Værd. - De saakaldte Stapelsteder, hvortil tidligere Hamborg, regnedes, ville aldrig naae deres fordums Glands igjen, thi endnu for 20 Aar siden bragtes alle Colonial-, Fabrik= og Manufacturartikler til een af disse Pladser, hvorfra de derværende Kjøbmænd forsendte dem videre med deres egne Skibe, og derved vandt de saavel ved Tilførslen som ved Gjenforsendelsen. Nu handle alle Nationer directe, og især seile Engellænderne og Americanerne med deres Varer til de Lande, som trænge dertil. Den Fordeel, de finde herved, er for stor til, at de skulde give Slip derpaa. Jngen Handel ansees for farligere end den paa Sverrig, som trænger til en stor og udbredt Credit. Næsten alle svenske Handelshuse ere Jernbrugseiere. Førend Jernet faaes af Bjergværkerne, og bringes forarbeidet til Stokholm og Gothenborgs Havnepladser, koster det i Arbeids og Bjergløn uhyre Summer, som man i Udlandet maa creditere dem, naar man vil handle med dem. Dette udbredte Creditvæsen skader Sverrig, overordentligen, endskiønt man ikke med Føie kan paastaae, at det misbruger samme til sine udenlandske Handelsvenners Skade. Betalingen er jo virkeligen til i det vundne Jern, og saalænge Bjergværkerne ikke ophøre at være i Drivt, fortjener Sverrig ikke den Mistillid, som man nu synes at bære til det. (Hvad Danmark angaaer, da har det i de sidste Aar vel ikke tabt saa meget ved Sverrig, men desmere ved Norge, som altid nød stor Credit i Danmark. Tabet foranledigedes især ved den norske Pengereduction. Ved denne blev 1 Rbd.,der allerede under Foreningen med Danmark var i Specier reduceret fra 10 til 1, atter reduceret fra 1 til 1/2 Deel Spec. Den, som det ene Aar altsaa havde 10,000 Rbd. Dansk tilgode i Norge, havde i det næste kun 1000 Spd., og disse staae endda 50 pCt. under Pari. Dertil kom endeel betydelige Fallissementer.) Jngen Stad er værre faren end Lübeck. Den har næsten aldeles ingen Forretninger. Da nu den danske Regjering har den Plan, at anlægge en ny Canal, der forbinder Elben med Østersøen, vil, naar den er fuldført, give denne Stads Handel sit fuldkomne Banesaar, thi da gaae de faa østersøiske Forretninger, den hidtil havde, til Hamborg. Maria Sibylle Merian (født 1647, død 1717) havde fra sin første Barndom af en umodstaaelig Drivt til Tegning. Moderen vilde aldeles ikke tillade hende at tegne og male, og hun maatte derfor stiele sig dertil. Omsider tilstedede denne hende det dog, hun vedblev at male Jnsecter og Orme, beflittede sig derhos med stor Jver paa Naturhistoriens Studium, og da Hollænderne sendte en Flaade til Surinam og Vestindien, fulgte hun med, blot for at aftegne de derværende Jnsecter og Planter. Generalstaterne bevilgede hende en anseelig Aarsløn. Efter to Aars Forløb kom hun tilbage til Holland og udgav, som Frugter af hendes Opdagelser, et Værk, der beundredes saavel for sin Grundighed som sine fortræffelige Kobber stykker. Man paastaaer, at hendes Moder, da hun var høi frugtsommelig med hende, følte en uovervindelig Drivt til at undersøge Jnsecter, Orme, Blomster &c., og begyndte endog at samle et betydeligt Antal deraf, som den Gang forskaffede hende en ubeskrivelig Glæde. Man seer heraf, hvorfor vore unge Piger ofte føle en saa umodstaaelig Tilbøielighed til de nyeste Moder, Skuespil, Concerter, Baller, Assembleer &c. Den er aabenbar medfødt.