Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1837-05-18
Fortsættelse af Spørgsmaal. angaaende. Fordeling af Udgivterne til Stændesamlingen. Er det billigt, at en Hovedgaardsparcel Besidder, der eier 25 Tdr. Hartk. eller derover, skal bidrage omtrent ottedobbelt, ikke alene af det Hartk., han selv bruger, men endog af Fæsteparceller - der kun ere Huusmænd - og ligesaa høit som af sit eget brugende Hartk., medens Hovedgaardsparcel=Besiddere, der have under 25 Tdr. Hartk. (blot en Album mindre) ere fri med 1/3 af hvad hiin maa svare baade af sit eget og af sine Fæstehuusmænds Hartk., og er heri ikke en reen Anomali imellem Forord. af 15 Mai 1834, der vil at alt Hartk. under 4 Tdr. (Eiendom eller Fæstegods) skal være uden for nogen Valgklasse, og Placat af 1ste Juni 1836 § 677. Er det ikke, ved ovenm. Frens. Udtryk tydelig viist, at det ikke er det saakaldte fri Hartk. man vil betynge meere end andet, men at det kun er Qvaliteten af Hartk. man tager Hensyn til ved Klassificationen? Siden man altsaa lader det fri Hartkorns-Eiere, der have under 25 Tdr. (som hørende til den mindre Klasse) være fri med 1/3 Betaling, hvorfor lader man da ikke de mange saakaldte ufri Sædegaarde, der besidde meget mere end 25 Tdr. Hartk. og ofte kunne have betydeligt Gods, henhøre til den store Klasse, da en Regel dog vel bør følges og Nytten som skal høstes af Raadene ikke er vægtigere for den større end for den mindre Klasse, men snarere omvendt Forord., som er forfattet efter de vise Mænds Forslag, er vel heri temmelig bestemt, men da Stænderne have det Hverv at foreslaae ge. er Lovforbedringer, og de have givet sig af med Forslag til Forandringer af meget mindre indgribende Virkning, saa spørges: hvorfor have de vedkommende Deputerede, det nærmest paalaae at hævde den Klasses Tarv de representerede, ikke, naar det kom til Udgivternes Fordeling, paatalt slig Abnormitet, der ikke kunde andet end lede til høieste Ubillighed? Anmelderen troer at Grunden hertil maa søges i den Omstændighed at - saavidt han veed - ere de fleste vedkommende Deputerede virkelige (ikke nominelle) Sædegaardseiere, der have complet Gods, og have til Skade for sig selv, men langt større Fornærmelse for de Nominelle, som ere saa heldige at eie 25 Td. Hartk. og derover, overseet Følgerne af hvad de selv have foreslaaet; thi Plac. af 1ste Juni er Stændernes Værk, (See Colleg. Tid. No. 26 for 1836). At Besiddere af Grevskaber og store Eiendomme kunne taale en ottedobbelt Tyngde paa deres eget brugende Hartk., da de hæve Jndkomster af heele Besiddelsen, lader jeg staae ved sit Værd; men at sætte en Jordbruger, som ikke har mere end 25 Tdr. Hartk., han selv bruger, i Klasse med hiin, er en altfor stor Ære, naar den ikke bliver deelt med alle andre Brugere af priviligeret Hartk, saaledes som Normen altid var indtil nu da en nyere Logik er emaneret. Der gives flere complette Godser, hvis Hovedgaarde ikke have 25 Tdr. Hartk.; disse maae dog betale af deres Sædegaards=Hartk. med den store Klasse, fordi de ere virkelige complette; men frasælges dem kun noksaalidet af deres 200 Tdr. Hartk. Bøndergods – endog med ældre reserveret Bevilling, paa Hovedgaards=Ret - da slipper en saadan Eier med 1/3 af sit Hartk, skjøndt han er fuldkommen saa qvalificeret til at nævnes complet Hovedgaards-Eier som den der uheldigviis har 25 Tdr. paa slig Maade vil den Klasse, til hvilken de store Eiendomme hører, stedse udsættes for at præjudiceres, som den allerede ved idelig Udstykning er bleven det medens Forhandlingerne foregik og haardest rammes de nominelle Sædegaarde. Videre spørges, om Eieren af en stor Sædegaards=Parcel paa over 25 Tdr. Hartk., hvis Grund forhen hørte under en Sædegaard som ufri Hovedgaardstaxt, men nylig er bleven fraskilt denne, skal ansees for stor eller liden Eiendom, Regner man den for liden, bliver saadant stridende mod 6 s af benævnte Plac., der udtrykkelig nævner det Gaarden tillagte fri og ufri Hovedgaardstaxt. At regne den blandt store fordi den har over 25 Tdr. Hartk. vil neppe finde Medhold i Forordningens Aand. Men da den dog altid er ufri Hovedgaard paa over 25 Tdr. Hartk. bliver det fremdeles et Spørgsmaal. hvorvidt den kan slippe fra Æren at regnes til de Stores Klasse, saasom der skal svares eens af frit og ufrit Hovedgaards Hartk. naar det beløber til 25 Td. Hartk. og derover Da ovennævnte Plac., hvori, med Hensyn hertil, saamegen Anomali vil findes, er, som sagt, vedkommende Repræsentanteres eget Værk, ved vor Konges landsfaderlige Naade, saa har man saamegen mere Grund til at forekaste dem, at de ikke have ladet sig Sagen være mere magtpaaliggende til bestemtere og billigere Afgjørelse. Dog vil Trykket ikke kunne føles saa meget af de virkelige komplette Sædegaardseiere som af de nominelle, der tildeels ikke have andre Jndtægtskilder end eget Agerbrug, paa 25 Tdr. - At en saadan skal betale 82 s. af Td. Hartk., medens den, der har 24 Tdr. 7 Skpr., kun giver 11 s., er, Forbindelse med det Øvrige, vist høilig krænkende og ingenlunde hvad man kunde haabe, vente, ja fordre som Debut af en repræsentativ Jndvirkning. - Hvi lod man ikke enhver forhenværende komplet Sædegaard med alle sine Parceller sammentræde til et Heelt som Stemmeberettiget, eller i det mindste som Contribuentere af eens Jnteresse, siden der skal svares saagar af Fæste huusmænds Hartk. paa Hovedgaards Grund og siden man dog har havt et Slags Hensyn paa Sædegaardseiernes Stilling som særskilt fra de mindre Gaardes, Hvorfor noget Hartkorn er aldeles udelukket fra at bidrage hertil mere end til Rigsbanken, og enhver anden almeennyttig Jndretning, hører, efter Anmelderens Mening, til det ligesaa Undforskelige som Uventede, da vist Jngen har drømt om at blive aldeles fri, og dette saame- og ad get mindre, som man for Kjøbstæderne har rettet Fordelingen ganske efter andre Communalafgivters Forhold. Flere Spørgsmaal om det Problematiske i Maaden, hvorpaa Beregningerne ved Fordelingen kan skee, kunde vistnok billigen opkastes, men dette vilde lede til saamange Vidtløftigheder, at man hellere maae taalmodigen underkaste sig den bittre Vilkaarlighed end røre mere ved dette Prøvestykke af Retviished. En Trøst er det, at vor Konge allernaadigst har resolveret (see benævnte No. af Coll. Tid.), at det ansees rigtigst, at Forslags punkterne til Fordelingen kun blev gjeldende indtil videre, da der muligen i Tiden kunde opstaae Ønske om, i en eller anden Henseende, at faae dem forandrede. Fiat!!!¬