Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1846-03-14
Udenlandske Efterretninger. Krakau har overgivet sig. Strussisk Corps paa 5,000 Mand stod den 3die Marts for Staden; Anførerne for dette Corps og for de ofterrigske Tropper i Podgorze vedtoge en Plan til et Angreb paa Staden i Forening, medens et stort preussisk Corps fra Schlesten satte sig i Bevægelse til det samme Maal. At Krakau, uden Fæstningsværker, uden Artilleri, uden dygtige militaire Anførere, skulde kunne holde sig imod en saa uhyre Overmagt, torde end ikke de meest Exalterede vente. Jnsurgenterne søgte derfor heller ikke at afværge, at en Deputation af Borgere begav sig til Podgorze og lovede fuldstændig Underkastelse. Russerne og Østerrigerne benyttede øieblikkelig dette Tilbud, og rykkede den 3die Marts uden Sværdslag, uden at et Skud faldt, ind i Krakau. Paa Torvet og paa den store Plads foran Domkirken strakte endeel af de militair organiserede Jnsurgenter Gevær. Man veed endnu ikke, om Revolutionens Formænd, navnlig Tyssowsky, have oppebiet denne Katastrophe i Krakau, eller om de ere iblandt den betydelige Deel af Jnsurgenterne, som, medens Capitulationen skeete, forlode Staden og derefter deelte sig i to Afdelinger, af hvilke den ene drog til russisk Polen, og den anden tog Veien sydlig. Forskjellige Jnsurgenthobe, ialt omtrent 4,000 Mand, hvoriblandt endeel Rytteri, have strakt Vaaben paa Preussisk Gebeet og ere blevne anviste Kosel, Neisse og Pless til midlertidige Opholdsteder. En Deel af de preussiske Tropper, som vare paa Marschen imod Krakau, er nu vendt tilbage til dens Qvarterer, medens en mindre Deel er rykket ind i Staden og en anden foreløbig har slaaet sig til Ro paa krakausk Gebeet, for at afvente hvad der vil skee. Mange ere kun lidet tilbøielige til at troe, at Opstanden har Ende med Krakaus Jndtagelse. Det skal have lagt i de Sammensvornes Plan, at drage Kræfterne fra alle Ydredelene af det forhenværende Polen sammen i det Jndre, i Egnen mellem Grodno og Minsk; her, paa et Terrain af 70 Qvadrat-Mile, vilde de udfolde deres Stridsmagt, og haabede her at kunne unddrage sig noget egentligt Hovedangreb af den regulaire Armee, medens de alligevel uafbrudt vilde bestræbe sig for at forurolige og svække den. Det kunde vel være, at Jnsurgenterne nu, efterat være fortrængte fra Krakau, vende tilbage til denne oprindelige Plan og tage Veien directe til hiin fælles Samlingsplads, hvor Vaabenbrødre fra Rigets andre Deele maaskee allerede vente dem. – Efterretningerne om den polske Opstand have vakt megen Opsigt i Paris. Den hele polske Emigration var i største Bevægelse. Var Politiets Aarvaagenhed ikke saa stor og vægrede det sig ikke saa haardnakket ved at udstede Pas til nogensomhelst Polak, vilde mange af Emigranterne, trodseende alle Farer, været ilede til Opstandens Skueplads. Medens det aristoratiske Parti iblandt Emigranterne lydeligt dadler Opstanden, som et overilet og frugtesløst Forsøg, erklærer det democratiske Parti, at om den end aldrig bærer andre Frugter, saa er nødvendigt og godt, at atter Hundreder af Patrioter frivilligt offre Livet, for at vække Liv i Europas under Polens femtenaarige Rolighed næsten indslumrede Sympathie for den grusømt mishandlede Nation, og om ogsaa Lænkerne endnu ikke briste for dette Tag, saa er Sagen dog dermed ikke endt, men den over alle polske Egne udbredte Plan til Befrielse vil tidligere eller senere blive Virkelighed. – Miroslawski, der var bestemt til Revolutionsarmeens Overanfører, men blev greben og fængslet i Gnesen, har i de senere Aar opholdt sig i Paris. Han var i Cadetskolen i Wilna, da Revolutionen i 1830 udbrød, ilede strax til Warschau, blev Lieutenant og deeltog i de vigtigste Fægtninger og Slag under Opstanden, kom derefter til Paris og blev ved sin udmærkede, mangesidige Dannelse snart et af de vigtigste Medlemmer i det patriotiske lærde Selskab, som ledes af Fyrst A. Czartorysky. Men hans overordentlige Virkelyst, hans levende Ærgjærrighed lod ham ingen Ro; han traadte i Forbindelse med det demperatiske Parti iblandt Emigranterne, og vandt her, ved sin bestemte Optræden, sin Energie og Begeistring, i kort Tid saa stor Anseelse, at han blev en af de fem Hovedanførere for den colossale Frihedsforening. Miroslawski, paa eengang Digter, Musiker, Maler, Verdensmand, Politiker, bevandret i alle Videnskabens Grene, kastede sig paany med gloddende Jver over Krigskonsten, og snart vare alle de Jndsigtsfuldeste iblandt de landflygtige polske Militaire, for hvilke han begeistret udviklede sine Planer, enige i den Anskuelse, at der i Miroslawski vilde blive givet deres Fædreland en styrende og ledende Aand, saaledes som det endnu aldrig havde eiet den. For nogle Maaneder siden forlod denne Mand Paris, for at skride til Udførelsen af sit store Værk, og man horte Jntet fra ham, for Aviserne meldte, at han var falden i det preussiske Polities Hænder.