Viborger Samler, 1841-01-05
Den spanske Regjering er saa utilfreds med denne Udsættelse, at den, som det hedder, har tilsendt den portugisiske Regjering en Note, hvori der i meget fornærmende Udtryk for Portugal erklæres, at, naar Hendes Allertroeste Majestæt ikke inden 25 Dage ufravigelig har ratificeret de Betingelser, Commissairerne have antaget vil Spanien anvende militair Magt for at tvinge den portugisiske Regjering til at antage Tractaten. Til sammeTid skal den spanske Regjering have tilstillet det britisk, Cabinet en Note og et Memorandum, hvori den britiske Regjering opfordres til at billige og sanctionere hiin Trusel om Anvendelse af Vaabenmagt. Men ogsaa den portugisiske Regjering har henvendt sig til England Portugals ældste Allierede - i det Haab, at Storbritannien, vil yde Portugal Understøttelse og Jntervention imod et Angreb fra Spaniens Side. - At tale om Vigtigheden af disse Forhold, vilde være overflødigt. Nu for Øieblikket at fælde en afgjørende og rigtig Dom om Stridspunctets Gyldighed eller Ugyldighed, er umuligt for det britiske Cabinet, men paa Grund af den trodsige og bydende Tone, Spanien har antaget, ere vi tilbøielige til at antage, at Espartero, Spaniens militaire Dictator, vil tage Forholdsregler, der kunne gjøre ham yndet af den spanske Nation, men der, paa Grund af hans hidtil for Dagen lagte indskrænkede Duelighed, let turde tage en for hans Storhed fordærvelig Retning Efter Brighion Gan. er det den britiske Regierings Hensigt, at forøge den britiske Sømagt i Middelhavet, indtil 25 Linieskibe. Frankerig, Revue des deux mondes, et vigtigt Organ for den franske Politik, erklærer, at det er en hellig Pligt for den franske Regjering, at lade Frankerig vedblive at være i den isolerede Stilling, hvori de 4 Magters Manoeuvres have bragt det. Det er netop den isolerede Stilling, der gjør Frankerig enigt, der giver det Frihed i at handle. Man opgive derfor ikke de allerede anordnede Rustninger; man samle en frygtelig Flaade, og opstille en slagfærdig Hær af 500,000 Md. Dette er den bevæbnede Fred; dette er Kamrenes i Adressen udtalte Beslutning, som vi have modtaget og læst med Ærefrygt. Julius-Frankerig kan ikke miskjende flere Nationers imod os udviste Kulde og onde Villie; det kan ikke lukke sine Øine i for de Manoeuvres, man anvender for at ophidse Regjeringerne og Nationerne imod os, og det i Orienten lægte Saar kan let bryde op paa ny. Havde Magterne ikke havt Kundskab om vort Krigsvæsens slette Tilstand, vilde de aldrig have vovet, at behandle Frankerig som en Magt af anden Magt. Man lod haant om det ubevæbnede Frankerig. Havde Telegraphen kunnet give 300,000 Md. Befaling til at marschere til Grændsen, da vilde Magterne vel have handlet med mere Sindighed. Kun da har Frankerig fuldkommen Frihed til at fatte en Beslutning, naar det hver Dag kan kaste sit Sværd i den europæiske Vægtskaal. Om Napoleons Liigbegængelse, Nationalgardens Udraab ved denne Fest m. m. leverer Augsb. Allg. Zeit. flere Correspondentefterretninger, af hvilke Følgende udhæves. Paris, den 18de Decbr. Beundringsværdig er de franske Blades Sophistik, og frygtelig den politiske og moralske Scepticismus, der maa udgaae af at Dette. Efter Gaz. de Fr. og Quotidienne (legitimistiske Blade) herskede overalt den 15de Decbr. Nysgjerrighed, men intetsteds Beggeistring; efter Journ alDeb. løb Alt herligt af, thi man raabte "vive le Roi! ligesaavel som vive Empereur!" – Discordantsen, var uden Betydning, Skraalerne a bas Guizot!" isolerede; efter Courr. fr. er der intet Andet tilbage for Ministeriet Guizot end at indrække sin Demission eller opløse Nationalgarden; efter Constitutionel raabte ma: overalt: " bas Guizot!" men med Moderation, thi Hjerterne vare dybt bevægede og rørte, Taarer perlede i Alles Øine, efter National derimod var den almindelige Yttring imod Monarkiet og til Fordeel for Republiken. Sandheden er, at der egentlig ikke er noget rig tigt Sandt i alle disse Beretninger, da ethvert Blad har sin Jnteresse af at skildre Sagerne anderledes, end de virkelig vare. En fæl Kulde har maaskee ogsaa bidraget meget til at kølne Uordens Aanden, der, strengt talt, ikke viste sig nogetsteds eller dog kun i meget sporadiske Yttringer. Hele Paris var paa Benene; hele Paris var i fuld Puds, ikke for at feire en simpel Skuelyst - thi dertil var der for stor en Ærbødighed iblandt den store Hob men som til et Besøg, hvori Stolthed og Ærgjerrighed havde deres Andeel. Bonapartisk Enthusiasme, viste sig intetsteds, endnu mindre bonapartisk Fanatisme. Den simple Borger og det store Publicum vare for en stor Deel rørte, i det Hele alvorlige. Et fast Skridt, og Anstand udmærkede Nationalgarden; Raabet "Vive IEmpereur!" var det fremherskende; Skraalet i bas Guizot havde ingen Characteer, og syntes at være et Avisskraal. Jntetsteds hørtes Raabet vivele Roil!" – af og til derimod Udraabet "vive le Prince de Jon ville!" Prindsen havde et godt Udseende, en alvorlig og krigersk Anstand, og Folket stirrede meget paa ham. Hyppigere hørtes Raabet "vive le General Bertrand, De gamle Krigere vare dybt rørte; den Haarige Marschal Moncey græd, graabærdede Jnvalider kyssede Jorden, syntes berusede af levende Erindringer fra Fortiden, og deelte imellem Jubel og Smerte. Alt Officielt var uden Characteer, Decorationerne fulde af Flitterstads, Statuer, og deslige afskyelige, Liigvognen pragtfuld, Sørgebestene, prægtige. Kort, man saae et militairisk Folk, hengivent til, og gjennemtrængt af Soldatervæsenet; men Bonapartismens egentlige Genie - den overmodige Crobresyge – syntes udslukket. - Digterne have kun været maadeligt inspirerede. J Victor Hugos Ode er meget Rbetorik, det har behaget denne Digter at antage en Ceremoniemesters Maneer; han hylder Etikettens Stiil, og tiltaler Napoleon med det brammende "Sire!" Derhos ere hans Vers overfyldte med Gasconnader og Rodomontaber. – Napoleon har været en Jdee, og levet for en Jdee for at indaande denne Jdee Liv, har han - som en Osiris eller Barchus - banet sig Vei til alle Europas Hovedstæder, for at udbrede Code Napoleon og Oplysning: Saadant søger man at indbilde den store Hob; paa Saadant troer Pariseren stivt og fast som paa en Troesartikel. – Denne Liigbegængelse aabenbarede et stort hervisk Folk, hvis Æresfølelse det vilde være høist ubesindigt at saare. Hvad havde vel en Julius=Sol kunnet bevirke? Strasburg, den 20de December. Præfecten har idag bekjendtgjort Resultatet af Nationalgardens Mobilisation i Nedre=Rhindepartementet. Nesultatet er mærkværdigt, og vinder endnu mere Betydning, naar man af benytter det som Maalestok for de øvrige Departementer.