Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1800-12-17
Begravede. Den 12 Decbr.: Sophie Bernts, 64 Aar. Den 13de: Skoemagersvend J. Møller, 39 Aar. Fortsættelse af Nok et Par Ord om Skolevæsenet, i Anledning at Hr. Stockens Opfordring til min See Adresse Avisen No. 145. Det synes som De Hr. Stocken tvivler om at jeg har saa mange Børn i min Skole, som jeg siger, Hvad Aarsag har De dertil, Er det maaskee - dog bort med ald Mistanke - Kom og see min Skole, og hør min Præstes og mine Skolebørns Forældres Vidnesbyrd om mig og min Skole og De skal i enhver Henseende blive overbeviist om Sandheden af alt det jeg har sagt desangaaende. - Hvad Maade jeg gaaer frem paa da vil den her blive for vidtløftig at beskrive, derfor vil jeg blot sige Dem at jeg for det meeste følger Ristes Anviisning for Skolelærere, og aldrig har jeg ladet mig foreskrive af Forældre, hvorledes jeg skulle undervise eller behandle deres Børn; men stedse har jeg underviist dem efter min bedste Overbeviisning og behandlet dem med Kierlighed og Upartiskhed At bringe Børnene til flittig at besøge Skolen, har et heller kostet mig Møie. Det eneste jeg i den Henseende har gjort, er dette: At jeg ofte har besøgt Forældrene, og vare der nogle iblandt, som ikke toge i Betænkning at holde deres Børn af Skolen for at bruge dem til et eller andet Arbeide, saa søgte jeg uformærkt, at vende en almindelig Samtale hen til Nytten af Underviisningen. Og saadanne Samtaler tilligemed Præstens og hans Underviisning ere de eneste Midler som jeg har brugt til dette Øiemmerds Opnaaelse. At Skolærernes Løn er kun liden, har jeg selv som Lærer, erfaret, da jeg i 12 Aar ikke har havt mere end 13 Rdlr. aarlig, og taget min Kost omkring hos Forældrene, paa den Tid var jeg ikke just altid uden Bekymring. Men at den den er kommen saavidt, som jeg nu er kommen, at han tillig er Degn og Skolelærer maae skamme sig ved at klage over Udkommet, det er min Overbeviisning. Vist nok er en Degns Jndkomster ikke altid tilstrækkelige til at giøre store Fiigurer, og til en lækker Levemaade og hyppige Giestebuder, et heller til at holde Rideheste og Stadskiøretøier, er heller tillaa, der de ofte at besøge Kiøbstæderne, for at spille Lhombre og drikke Viin og Puns og lige saalidet at klæde sin Kone med Sirtzer, Musseliner, kostbare Hatte og Silketørklæder, eller at opføre sig selv med fremmede fine Klæder, Kasimirer og Meerskums Pibehoveder, hvilket alt jeg anseer for Overdaadigt for mange i vor Stand; men til at forskaffe os anstændige Klæder og tilstrækkelig sund Føde, det ere de tilstrækkelige til. At Tiderne nu ere dyrere end forhen er en unægtelig Sandhed, men det var at ønske at de ikke trykkede andre meere end de trykke os. Vi faae jo en stor Deel af vor Løn i Korn som Bonden bringer os, og hvad enten det er le eller dyrt faae vi ligemeget; har vi nu tillige en Jordlod Marken, saa vil dens rigtige Dyrkning ogsaa indbringe os endeel. Har vi ingen Jordlod faaet, saa har vi dog Græs og Foer til een eller 2 Køer og et Par Faar, og dette er jo meget betydelig i en Huusholdning, da dette skaffer os Melk, Smør og Kiød, og desuden falder der noget af til Føde for en Gris, hvoraf man har Flesk. Endvidere har dog enhver Degn en Hauge, og hvor mangen Familie forhverver ikke sig Lives Ophold blot med at dyrke en Hauge. Og hvad hindrer os i at dyrke vor Hauge vel, som da vil give os betydelige Fordeele. Hvad Aarsag have vi til at klage, imod saa mange andre der ikke engang have en Fierdedeel imod os At jeg sidder i et af de mindste Degnekald, kan enhver det ikke vil troe mig paa mit Ord letteligen blive overbeviist om enten ved Undersøgelse eller ved Forspørgsel paa behørige Steder. Og at jeg slaaer mig igiennem som ærlig Mand, og det uden at være nogen til Byrde er ligesaa let at blive overbeviist om. Derfor takker jeg Gud, som har givet mig sunde Lemmer og ladet mig finde Leilighed til at lære at bruge dem til nyttigt Arbeide, saa jeg selv kan forfærdige et og andet til min Beqvemmelighed; han har ogsaa skienket mig en virksom og huuslig Kone, der, foruden vel at bestyre mit Huus forfærdiger de fleeste af vore Klæder, han har ogsaa opvakt et velvilligt og godgiørende Sindelav i Sognefolkenes Hierter imod mig. Alt dette, tillige med at jeg opfylder mine Pligter efter min Evne, ere de eneste Kilder, hvoraf jeg øse min Tilfredshed og mit Udkomme uden Bekymring. At tale meere i denne Henseende holder jeg for overflødig og unyttigt, da enhver let ved at undersøge min Forfatning kan overbevise sig om Sandheden af det jeg har sagt. At jeg har skrevet saa meget og mig selv, beder jeg til Slutning de Gunstige Læsere ikke ville ansee som utidig Selvroes, men som et nødvendigt Forsvar, hvortil Hr. Stocken i hans nogle Ori Anledning af a. der ere skrevne paa saadan Maade at de lettelig kunde giøre mig mistænkt blandt dem der ikke kiende mit Forhold og min Forfatning for en Løgner og Smigrer, har opfordret.