JohanHeinsen/ENO huggingface dataset:
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-10
(Fortsættelse.) Foruden Paven forherligede adskillige, tildeels indbudne, tydske Fyrster og de overordentlige Gesandter fra Andre Kroningsfesten. Blandt de sidste var ogsaa en preussisk. Statens første Embedsmænd og de offentlige Authoriteter vare indbudne til denne Fest, dog savnedes Nationalinstitutet blandt de Jndbudne, formodentlig fordi det viste sig utilbøieligt til at stemme for den arvelige Keisermagt. Den Menneskevrimmel, som denne Høitidelighed havde trukket sammen fra Frankrig, Tydskland, Holland, Schweiz og Jtalien, overgaaer al Forestilling. Notre Dame Kirken, dette herlige gothiske Mindemærke fra det trettende Aarhundrede, blev indrettet til Kronningen, og, for at vinde Plads, blev ikke allene indvendig alle Sidealtre og Rækværker tagne bort, men ogsaa et Capel og adskillige Huse nedbrudte, for at indrette en stor Plads for de Militaircorps og den Deel af Kroningstoget, som ikke kunde rummes i Kirken selv. Mod Erindringer fra Revolutionens blodigste Dage syntes man saa aldeles ligegyldig, at man paa Grevepladsen, hvor Ludvig den Sextende maatte bløde for Tidsalderens Raserie, og hvor den samme Guillotine, der havde dræbt saa mange Uskyldige, saa mange af Frankrigs herligste Mænd, endnu bestandigen modtog sine Offere, at man paa denne rædsomt minderige Plads indrettede en Træ forhøining, hvorfra Keiserparret og hele Hoffet kunde ved den Fest, som Staden gav Monarken, være Tilskuere ved et Fyrværkerie. Blandt de øvrige Tilberedelser udmærkede ogsaa Keiserens Vogn og Kaabe sig. Den sidste var af Silkefløiel, af Amarantfarve, heel besaaet med Bier, broderede i Guld; thi man vilde historisk bevise, at Lilierne i det gamle franske Vaaben vare komne deri ved en uduelig Konstner, men have oprindelig været Bier. Keiserindens Klædning var heel broderet med Sølv og Demanter, i Beltet en bred Række Roser af Demanter; Halsbaandet og Diademet var sammensat af de største Brillanter. Diademet allene skal have kostet tre Millioner. Enhver, som var tilstede ved Kronningen, maatte være iført en broderet Kjole, og Damerne klædt i sort Fløiel, Hele Kronningsceremonien med Ornaterne, Bygningsanstalterne, Fyrværkerierne &c. skal have kostet 80 Mill. Fr. Kroningsfestens Høitideligheder begyndte egentlig allerede den 25de November, paa hvilken Dag Marschal Murat med et glimrende Følge red til Raadhuset, for at hente sin Fuldmagt som Gouverneur i Paris. Han var klædt i de forrige franske Marschallers Dragt: en paa alle Sømmer broderet Kjole af mørkeblaat Fløiel. J det bekjendtgjorte Kroningsceremoniel var alting saa smaalig og nøiagtig bestemt, at man endog læste blandt Forskrifterne: "Her istemme de Tilstedeværende: Leve Keiseren og Keiserinden!" - Den 1ste December om Morgenen drog Senatet høitideligen
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
til Tuillerierne, for at overbringe Keiseren Senatusconsultet angaaende Stemningen om det arvelige Keiserdomme. Af 3,624,254 Borgere, som havde givet deres Stemme, havde 3,521,675 erklæret sig for Arveligheden. Mærkværdigt er det, at der paa Øen Elba, blandt 2,312 Stemmer, vare 100, som erklærede sig mod Arveligheden, og at blandt disse vare 60 Militairpersoner, medens i Departementer, der især havde været Skuepladsen for Borgerkrige, kun de færreste stemte Nei, saaledes talte man i Vendee kun 7 benægtende Stemmer. - Francois de Neuschateau holdt ved denne Leilighed en Tale, hvori han sagde:" ved Napoleon var Republikens Skib kommen i Havn; at Ordet Republik vel kunde fornærme en sædvanlig Monarks Øre, men ikke den, hvis Genie lader os nyde Tingen i den Sands, hvori den hos et stort Folk er tænkelig, at dersom en Republik havde været muelig i Frankrig, saa havde Napoleon stiftet den &c. Keiseren svarede: "Jeg bestiger den Trone, paa hvilken Senatets, Folkets, og Armeens eenstemmige Ønske kalder mig, med et Hjerte, ganske gjennemtrængt af Følelsen, for hiin store Folks Bestemmelse, som jeg oprindelig midt fra Leirene hilsede med Navnet det store.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
Fra mine Ynglingsaar af tilhørte alle mine Tanker det, og jeg tør sige, mine Glæder og mine Lidelser have ikke mere nogen anden Kilde end mit Folks Lykke og Ulykke. Mine Efterkommere ville længe hævde denne Trone, i Leirene de første Soldater og stedse beredte til at opoffre deres Liv for Fædrenelandet; som Øvrighed ikke glemmende at Foragt mod Lovene, og den selskabelige Ordens Rystelselse kun ere Svaghedens og Ubestemthedens Værk. De, Senatorer, ville efterlade Deres Efterkommere Deres Aand &c.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
Om Agerdyrkning og Landvæsen. Af Pastor Wedel i EverdrupAt Bonden giver Tiende og skal lade tælle, er en stor Skade for ham og Sinkelse! – saa Dagens Tone. – men det er stor Gavn for det Almindelige, at der tælles. Sætningen synes vel parador, men skal befindes at være Sandhed. See f. Ex. til de Bønder, der ere akkorderede om alle tre Tiender og kan følgelig indhøste naar de ville; de jage det afmeiede Sæd sammen i Hobe, kjøre det hastig ind, og glæde sig over, at de snart kunne faae Ageren tom og Ævret opgivet. Det halv tørre Korn mugner i Straaet og Axene, give en suur Damp fra sig, bliver ladebrændt, og som oftest uduelig til Kjøbmanden, just fordi Bonden ilede saa overmaade meget at faae indhøstet. Dette kunde slet ikke skee naar Tælningen skal foretages, da Tiendetageren ikke tillader, at hans Anpart indføres for Straae og Sæden er tørt, af Frygt for at saa stor en Samling af Tiende ellers saa saave let kan blive beskadiget, ladebrændt og udueligt til Salg, ja udueligt baade til Brød, Øl og Gryn Bonden maa ofte give Tid, indtil Tiendetageren. seer af alle Omstændigheder, at Sæden er tjenlig til at indføres. Hvor skadelig bedærvet Korn er til Huusholdningen, hvor mange Sygdomme derved foraarsages blandt Almuen, behøver man ikke at fortælle, da især den Saakyndige veed det meget som derom kunde siges, men andre derimod ansee visse Epedemier som blot tilfældige, uden at tænke paa den sande Aarsag. Men Forpagtere og Præster ere dog ingen Tiende Anordning underkastede. Meget vel. De fleste iblandt dem kjende dog hvad der udfordres til Kornets Modenhed, Tørhed, og den passende Tid til at indføre samme, som Almuen just ei har saa fuldkommen Jndsigt udi, og altsaa kan man ei gjøre Henregnelse fra disse til den simple Bonde. - Ja, ja, her hører man atter en Præst at tale for Tælningens Vedbliven; just fordi han selv er Tiendetager. - Om Forladelse: mig er denne Sag saare ligegyldig, jeg er accorderet i Skjeppen med Sognets Bønder, og tæller ikke. Men at Tælningen i det Hele taget gjør saa stor Skade, som mange indbilde sig, der ei kjende det Almindeliges Vel, derom kan jeg ingenlunde faae Overbeviisning, om endog et Dosin Cammeralister ville med Pennen gjøre mig samme indlysende, fordi de have læst meget derom. Men Erfaring og Prøve kan dog maaskee holde Ligevægt med den blotte speculative Theorie; thi meget skrives herligt og stort og djærvt, men i Udøvelsen, misslinger ofte.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
Indenlandske Efterretninger. Altona, den 8de September. J Aften Kl. 10 ankom Hs. Majestæt under Folkets Jubel hertil paa sin Reise til Wien. Det behagede Allerhøistsamme at tage ind i det rainvilleske Hotel. hele Staden er illumineret. (Stats-Tid.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
Jgiennem det danske Cancellie er følgende kongelige Reskript blevet udfærdiget til samtlige Collegier og Departementer, som have umiddelbart Referat til Hs. Majestæt Kongen. Da Statens Anliggender fordre, at Vi paa nogen Tid foretage en Reise i Udlandet, saa ville Vi herved allernaadigst have Vore Collegier og Departements, tilkjendegivet hvorledes Samme i Vor Fraværelse sig allerunderdanigst have at forholde saavel i Henseende til de Sager, den enten umiddelbart eller og i Vort Geheime-Statsraad Os burde foredrages, som i Henseende til disse Sagers Expedition. Forestillinger og Betænkninger af saadan Beskaffenhed, som de, der hidindtil have været Os umiddelbart forelagte, skulle, saafremt de ikke taale at udsættes, tilsendes Os. 2) Alle de Sager, som i Vort Gehime Statsraad pleie at refereres, bør, som sædvanligt foredrages i bemældte Vort Raad, hvor Hendes Majestæt Dronningen i Vor Fraværelse tager Forsæde, og, i Tilfælde at Stemmerne maatte være lige, ved sin Stemme afgjør hvad i Statsraadet bør afgjøres. 3) Sager, der angaae Frihed, Liv eller Ære, kunne, naar de Paagjældende enten af Vor HøiesteRet eller fra anden Domstoel ere indstillede til Benaadning, afgjøres ved Statsraadets Beslutning. Hvor derimod ingen saadan Jndstilling er skeet, eller hvor der gives ulige Meninger om benaadning kan finde Sted, bør Sagen foredrages Os tilligemed Statsraadets derom yttrede Formening. 4) Med Anordningers Udstedelse bør det beroe indtil Vor Hjemkomst. Skulde derimod indtræffende Omstændigheder gjøre en midlertidig Forandring eller nærmere Bestemmelse i de nu gjældende Anordninger nødvendig, bør saadan Forandring eller Bestemmelse, efter at være i Statsraadet bifaldet, igjennem vedkommende Collegium kundgjøres ved Placat enten i Vort Navn eller i Følge den Myndighed, Collegiet af Os er tillagt. 6) De Expeditioner i de Sager, som ikke, efter det Foregaaende, bør tilsendes Os, og hvortil Collegierne ei Selv ere bemyndigede, udfærdiges i Vort Navn og forelægges Hendes Majestæt Dronningen til allerhøieste Underskrift i det Geheime Statsraad, og Formen af saadan Underskrift vil blive: "Under Hs. Majestæt Kongens Fraværelse i Allerhøistsammes Navn. 6) Samtlige Collegier og Departementer have ugentligen at meddele Hendes Majestæt Dronningen den Extract af Sagerne, som ved hvert Reserat i Vort Statsraad hidindtil er bleven Os allerunderdanigst forelagt. - Dermed skeer Vor Villie. Befalende Eder Gud! – Skrevet paa Vort Slot Frederiksberg, den 6te Septbr. 1814, Anordning for Almueskolevæsenet paa Landet i Danmark. (Fortsættelse; see No. 72.)§. 23. Der skal i Skolerne undervises i Religion, Skrivning og Regning, samt Læsning; ogsaa bør Skolelærerne veilede Børnene til ordentlig Sang. - Ved Læsningen skulde fornemmeligen saadanne Bøger benyttes, som kunne give Anledning til at danne Børnenes Sindelag, og som indeholde et kort Begreb om deres Fædrenelands Historie og Geographie, samt meddele dem Kundskaber, der kunne tjene til Fordommens Udryddelse og blive dem til Nytte i deres daglige Haandtering; og bør der ved al Underviisning søges Leilighed til passende Forstands=Øvelser for de Unge. -¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
Kjøbenhavns Børs den 13 September. Cours. Hamb. a vista 650. London 2 M. 213 Rbd. Amsterdam 2 M. 608 1/2. Spec. 660. Specier solgtes til 38 1/2 Rbmk., for Committeesedler blev givet 64 pr. 100.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
Blandede Efterretninger. Da Hertugen af Angouleme, som i denne Tid saa tidt omtales – blev født i Aaret 1776, opstod en Tvistighed med Prindserne af Blodet, som gjorde Vanskeligheder, ved at erkjende ham for en kongelig Høihed; de paastode, at en Konges Sønnesøn allene havde Ret til denne Benævnelse, men som ikke kunde udstrækkes til Sønnesøns=Sønner. Men, da man gjorde dem grundige Modforestillinger indsaae de deres Vildfarelse. J samme Anledning bestemtes tillige, at man ikke skulde aabne begge Fløidørrene naar Prindserne af Blodet vilde besøge den unge Hertug, og at der heller ikke skulde sættes nogen Armstoel til dem hos ham, men derimod skulde begge Fløidørrene aabnes, naar han blev baaren hen til Kongen. (Jversens Av.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
De Herrer Verdensforbedrere klage over Menneskenes Træghed omtrent af samme Grund, hvorfor Aagerkarlene altid klage over næringsløse Tider, og det især naar Tiderne er allerbedst. Det er naturligt, at en Mand der er sig bevidst, at han har gjort et herligt Udkast til Forbedringer af et heelt Folks Tilstand, ønsker gjerne at see sit Jdeal realiseret, ligesom En, der har skrevet et Skuespil, ønsker at see det opført, alle Hoveder mener han, skulde altsaa hurtig dreie sig efter hans og alle Arme roe efter hans Vink. Gjøre de det ikke (som da gierne er Tilfældet) saa skjænder han paa Menneskenes Træghed; og det er tilgiveligt, thi han taber derved. Men denne samme Træghed beskytter Folk for den Fare, hvert Øjeblik at blive Offere for et Profekt og for uvidende Adepters foregivne Forbedringer, og dette kan vel og tilgives dem, fordi de vinde derved. Thi sielden betaler det 10de Project, om det og slaaer ind, Skaden, de 9 feilslagne have gjort. - Wieland. (S. Bl.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
J Leyden boede i fordum Dage en Skoemager, som skjøndt selv ulærd dog fandt stor Fornøjelse i lærde Krige. Naar der disputeredes ved Universitetet, indfandt han sig altid. Endelig spurgte En ham: om han forstod Latin, "Nel – svarede han, og skjøtter heller ikke om at lære det. - Hvorfor kommer Han da saa flittig der hvor man ikke taler andet Sprog, – "Fordi jeg har min Fornøielse af at bedømme Stridighederne." Hvorledes kan Han bedømme dem, naar han ikke forstaaer hvad der tales, "Jeg har saa min egen Maade, at dømme paa, hvem der har Ret." Hvilken da? – "Ja, naar jeg seer En bliver bister, saa slutter jeg, at han ingen Grunde har mere. (Det vilde udentvivl ikke være afveien, om En og Anden heftig Disputator lagde dette paa Hjerte, og indsaae, at han i fornuftige og sindige Folks Øine skader endog en god Sag, ved at slaae om sig med Grovheder, som ikke gjør nogen Ting indlysende, uden hans eget egeistiske Rethaverie og Mangel paa Levemaade. Naar det imidlertid kun er Disputatorens Øiemeed at beholde det sidste Ord, kan man ikke nægte denne Disputeremaade jo er ganske hensigtspassende. Thi - som Danske Tilskuer engang saare rigtigen anmærkede – naar Modparten har hørt Ens Mening, og saa strax begynder med, at erklare Dem der tænke saaledes for Dosmere og Kieltringer, saa kan denne Bevisførelse kun besvares med et Knortekjeps Argument eller en Øxefigens Syllogisme, og da Folk af en agtbar Alder og borgerlig Stilling ikke just pleje være meget øvede i eller villige til at anvende disse, lade de gjerne Skraaleren staae og prøvle sig lænds for Hvem der vil høre ham.)(S. Bl.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
Medlemmerne i det tydske Forbund (see forrige No.) vare deelte i dem af første og anden Grad. Efter Lovene maatte Enhver, som optoges i første Grad, aflægge Eed om Taushed i Henseende til Alt, hvad han erfarede eller som blev ham over Re draget. Det maatte staae Enhver frit for at forlade Ordenen, naar han vilde; men han maatte ikke aabenbare sig for andre end den saakaldte Øverste, som havde optaget ham, og af denne allene var han pligtig at modtage nogen Befaling. Der var sat Dødsstraf paa at røbe noget om Ordenen, og intet Tilflugtsted i Verden kunde beskytte Forræderen for det mægtige Forbunds Hævn. Jntet Medlem havde noget at betale; men alle Udgivter i Ordenens Tjeneste skulde godtgjøres han af hans Øverste. Ordenens egentlige Øiemed var allene den Øverste bekjendt. Enhver, som optoges, maatte tilstille sin Øverste et Aftryk af sit Vaaben med sit fulde Navns Underskrivt og Datum, hvorimod han igjen modtog et Charte med Ordenstegnet, som han stedse maatte føre hos sig paa Reise i Ordenens Ærender. Brødrene af anden Grad, eller Øversterne, havde desuden særskilte Pligter og blev meddeelt et Alfabet, hvori han modtog all Ordre til Udførelse. Det tydske Forbunds Formaal er Frihed, det vil sige Troskab imod de gamle Fyrster eller forenet Anvendelse af alle Kræfter til at løsrive sig og Fødelandet fra alle fremmede Lan ker. Hvo, som ikke vil bidrage hertil, lover Taushed og har intet videre med Ordenen at gjøre. Stemplet for enhver Provinds adskilte sig blod ved Provindsens Begyndelsesbogstav, f. Ex. d. M. D. V. (den Westphalske Tydske Forbund) &c. Foruden alle Bogstavtegnene indeholdt Alfaberet særskilte Tegn for Polen, Engelland, Jtalien, Frank vig og Tydskland, samt Tegn for første Grad, for en Øverste, for Stempelføreren og for hele Forbundets Øverste. (Hempels Avis)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
Rom, den 10de August. Den mærkværdig Bulle, som Paven den 7de d. udgav om Jesuiterordenens Gjenoprettelse indeholder i det Væsentligste Følgende: Pave Clemens den 15de ophævede Jesuitern denen; men under 11te August Aar 1800 ansøgt Keiser Paul Hs. Hellighed om at den igjen maatte blive oprettet i hans Rige. Denne Bevilgninudstædtes den 7de Marts 1801. Pater Karen stod dengang i Spidsen for Jesusselskabet i Rusland, og blev udnævnt til dens General. Kort derestil (hedder det endvidere i Bullen) anholdt Vor elske de Søn i Jesu Christo, Kongen af begge Siciline, Ferdinand, ligeledes hos Os om Tilladelse tilat gjenindføre Jesusselskabet i sine Stater, da han, Kongen, var fuldkommen overbeviist om, at Jesuiterne vare de dueligste Lærere, til at danne Ungdommen til christelig Fromhed og til Guds Kirke, som er Begyndelsen til al Viisdom. Vi udgav desaarsag under 30te Juli 1804 for Kongeriget begge Sicilierne den Forordning angaaende Jesus selskabets Gjenoprettelse, der var givet Rusland. Den catholske Verden forlanger eensstemmig at Jesusselskabet skal indføres paa ny. Fra alle Sider ere de inderligste Bønskrivelser desangaaende indkomne til Os. Vi vilde begaae en stor Forbrydelse mod Gud, dersom Vi i de for den christelige Republiqve saa farlige Tider forsømte den Bistand, som den Allerhøiestes Forsyn skienker Os, og om Vi, som befinder Os i den hellige Peters Baad, der omdrives af bestandige Storme, aflode at bruge de kraftige Hjelpemidler, som tilbyde sig af sig selv, for at gjennemskjære Bølgerne i et stormende Hav, der hvert Øjeblik truer med Skibbrud og Undergang. Bevæget af saa mange og mægtige Grunde have Vi besluttet nu at udføre det, som Vi gjerne vilde have gjort i Begyndelsen af Vort Pontifitat. Alle de Forrettigheder, som ere blevne tilstaaede Jesusselskabet i Rusland og Kongeriget begge Sicilierne, bevilges det derfor og i Vor hele geistlige Stat og i alle andre Stater, i det Vi intet ivrigere ønsker end at dette Selskab stedse maa vorde stærkere. Clemens den 15des, høistsalig Jhukommelses, Brevet af 21de Juli 1773, hvorved Jesusselskabet ophæves, bliver hermed tilbagekaldt. Skulde Nogen understaae sig at ville overtræde nærværende Forordning, da vil han paadrage sig den Almægtiges og de hellige Apostler Petri og Pauli Vrede. - Givet i Rom Aar efter Christi Fødsel 1814, i Vor Pontificats 14de Aar." Overskriften over denne Bulle lyder saaledes: Pius, Biskop, Herrens Tieneres Tjener &c. - Nogle af vore Blade paastaae, at dersom Jesuiterordenen ikke var bleven ophævet, vilde mangen Ulykke, som i nyere Tider er truffen den hellige Stoel og Christenheden, været forebygget.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
Til mange europæiske Hoffer ere Courerer afsendte med ovenstaaende pavelige Bulle. (Lüb. Av.)(Jesuiterne ere egentlig Geistlige i den romerske Kirke, som det Tridentinske Concilium kalder Glericos regulares, deres Stifter var Jgnatius, Loyola, en Spansk Adelsmand, som 1534 ombyttede den verdslige Krigstjeneste med den geistlige Stand. Pave Paul III stadfæstede Ordenen 1540, og af de følgende Paver er den meddeelt herlige Privilegier. Til de 3 almindelige Klosterløvter, Armod, Lydighed og Kydskhed, tilføie de endnu et fjerde, nemlig at lade sig bruge til Missioner, og at befordre den romersk catholske Kirkes Tilvext. Efterat denne Orden længe havde udmærket sig fremfor alle andre ved mangehaande Stridigheder, som den førte med andre i den katholske Kirke, nærmede sig den Catastrophe, hvis Anledning var: de Franske Jesuiters Kjøbmandskab og en deraf fremkommen Proces ved det Pariser Parlament; deres farlige Grundsætninger og deres umættelige Stræben efter Magt, Rigdom og Herredømme, som bestandig blev mere bekjendt. Fra 1762 64 blev ved Parlamentet i Frankrig hele den Jesuitiske Forfatning i dette Rige ophævet og Ordenen bandlyst.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
J Aaret 1767 bleve de fordrevne fra alle Spanske Stater i Europa og Amerika, og ifølge det Kgl. Statsraads Befaling af 2 April f. A., maatte de aldrig meere nogen Tid komme ind i Riget. Ogsaa bleve alle deres Godser confisquerede. En lige Ulykke mødte dem 1768 i Kongeriget Neapel; den 7 Februari f. A. fordreves de fra Hertugdømmerne Parma og Piacenza, og kort derefter fra Øen Malta. Paa de alvorligste Forestillinger af de bourbonske Magter, især Spanien og Frankrig, kom det endelig saa vidt, at Clemens XIV. (Pave Ganganelli, af Franciscanerordenen) formelig ophævede Ordenen 1773. Deres Antal ansloges den Gang til noget over 20,000. Jmidlertid var endnu før Ordenens Ophævelse 6 Jesuitercollegier og Missionshuse, som hørte til Provindsen Masuren, ved Polens Deling kommen under Russisk Herredømme. Under Ruslands Beskyttelse og ifølge en pavelig Fuldmagt gav Erkebiskopen af Mohilow 1779 Tilladelse til et Noviciats Aabning, og 1782 udnævnte de i hine Egne værende Jesuiter den hidtilværende Viceprovindsial til General-Vicarius, med al den Myndighed, som ellers Generalen eller Ordenens uindskrænkede Overhoved havde udøvet. Efter ham fulgte 1786 S. Lernkewitz i samme Egenskab, som altsaa var at ansee som Overhovedet for den i visse Maader endnu vedvarende Orden. Fortsættes.)¬
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
(Af Hamb. Corresp., Alt. Merk. og Lüb. Av.)
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
Paris, d. 30 Aug. Paa St. Ludvigsdagen. forrettede Prindsen af Conde, der stod bag Hans Majestæts Lænestoel, Functionen som det Kongelige Huses Overhofmester. Ved Siden af denne næsten 80aarige Prinds stod hans Søn Hertugen af Bourbon. - Commandeur Ruffo er ankommen fra London til Paris, og afgaaer som Kongen af Siciliens Befuldmægtigede til Kongressen i Wien. Da alle Udlændinger ere blevne udelukkede fra Embeder i det Neapolitanske, saa have allerede over tusinde saadanne forladt de neapolitanske Stater. – Marschal Davoust opholder sig endnu bestandig paa sit Gods i Savigny, fire franske Mile fra Paris.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
Paris, d. 31 Aug. De 10,000 Spaniere, som befinde sig her, blive sædvanlig kaldte Josephinos. J Spidsen for dem staaer Exministrene Aranza og O'Farill. De paastaae, at Carl den Fjerdes Frasigelse ikke har været frivillig. - 72 franske Officierer ere, efter nogle Blade, seilede til America, for at tilbyde Præsident Maddison deres Tjeneste. - Det Vaabenforraad, hvormed Prinds Molicerno vilde bevirke en ny Revolution i det Neapolitanske, bestod af 50 Geværer. - J de forrige illyriske Provindser maa Pengeberegningen ikke længere skee i Franker og Centimer; men i Gylden og Kreutzer. - De østerrigske Tropper forlade nu det Piemontesiske. - Pressefriheden har for denne Gang, som man forudsaae, tabt sin Sag, Censurloven er bleven antaget. – Tiden vil vise om det er en politisk Forholdsregel.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
Madrid, d. 18 Aug. Man taler nu om, at Sagen mod de hæftede Medlemmer af Cortes snart vil blive endt. De fornemste af dem skulle dømmes til langvarigt Fængsel. Decretet af 20 Maj. bringes med stor Strænghed i Udøvelse mod dem, som uden Tilladelse vende tilbage til Spanien. De tilbagekomne Krigsfanger underkastes en Renselse: "det vil sige de tør ikke gjøre Fordring paa at blive ansatte forinden de have givet Prøver paa deres gode Opførsel og deres Grundsætningers Reenhed.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
Gibraltar, d. 4 Aug. En Reisende, som er ankommen hertil fra Algier, beretter, at ogsaa det russiske Brigskib Spedy Reconciliation, Capitain Dahl, bestemt med Stokfisk fra Bergen til Gibraltar, er tilligemed sin Ladning af Algiererne er klæret for en Prise, Besætningen gjort til Slaver.
Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-09-13
Ladningen af Skibet Elisabet, som var bestemt fra Bremen til Cadix med Hør for 200,000 Daler, er bleven udlosset i Algier, og Skibet selv blev den 17 Julii uden Styrmand forviist fra Havnen. Rom, d. 20 Aug. For nylig bestemtes og kundgjordes her paa en formelig Maade en Ægteskabsskilsmisse mellem en tydsk Fyrste og hans Gemalinde.