Berlingske Tidende, 1831-07-07
De tumultuariske Optrin, som i nogle Dage regelmæssigen bleve gjentagne i Gaden St. Denis, ere nu ophørte, de have aldeles ingen Frygt opvakt og kunde uden mindste Fare have været af langt større Betydenhed, thi Nationalgaden er alt for mægtig, Dennefinde lagde Nationalgaden sin Harme over det Forefaldne for Dagen, først paa en energisk og siden paa en brutal Maade; mange, tildeels Uskyldige, bleve stødte omkuld med Geværkolbenesaarede af Bajonetterne eller redne ned. Enhver kjender disse Gadesceners Ophavsmænd, i det mindste deres umiddelbare Anstiftere; det er nogle hundrede forulykkede Studenter, der siden Julirevolutionen have lagt Bogen paa Hylden; i Stedet for at lære noget, gjøre disse Dagdrivere, der ere Hædersnavnet "Studen" i saa høi Grad uværdige, lutter dumme Streger, og pønse paa, at fremskynde Mytterier til en Republiks Oprettelse; de ere det republicanske Parties enfans perdus og desavoeres af dettes findigere Medlemmer. Deres Planer bebudet de med en ublu Frækhed, der vilde være ubegribelig, dersom man ikke vidste, at de vare aldeles visse paa, at frikiendes af Juryen. Da Odillon=Barrot var Præfekt, og Taschereau, en bekjendt Republikaner, var Præsektursecretair, indfaldt netop den Tidspunkt, da Listerne for det følgende Aar skulde udfærdiges, med stor Forsigtighed valgte hine to Mænd, saavidt skee kunde, lutter Republikaner til Jurymedlemmer; dette er Aarsagen til de mange skandaløse Frikjendelser, der siden det juridiske Aars Begyndelse have fundet Sted; deraf lader sig f. Ex. ogsaa forklare at den unge Fusentast, Prof. Gallois, nyelig blev frikjendt, uagtet han selv tilstod, at han offentligen havde svoret Kong Ludvig Philipps Død. Deraf vorder det begribeligt, hvorledes dette Partie ganske aabenlyst har vovet at bebude et Oprør, der er bestemt til den 27de Juli. Slig Færd er den offentlige Ordens totale Opløsning; man paastaaer, at hvert enkelt Medlem at Jurien, hvis Grundsætninger ikke vare republikanske nok, en blevet truet med Døden; dette er aldeles ikke utroeligt, af den Frækhed at slutte, hvormed en Haandfuld fanatiske, blodtørstige unge Mennesker offentligen optræde; dette er blot følgen af de Lærdomme, som enkelte talentfulde, men ukloge Skriben. ter, f. Ex. Mignet og Thiers, have udbredt og Revolutionen. For at beskytte denne mod Ultræernes Angreb, have de foredraget et fatalistisk System, i hvilket Rædselsregjeringen, Mord scenerne og alle hiin Tids Vederstyggeligheder fremstilledes som en nødvendig Phase i det store Dramas Udvikling. Disse Lærdomme have nu allerede baaret og ville fremdeles bære bittre Frugter. Vel er det ikke at frygte, at denne Klasses Machinationer skulde udsætte Regjeringen for Fare, men de nære dog en Urolighed og Usikkerhed i Paris, der ødelægger Handelen, gjør en stor Masse af Arbeidere brødløs, og saaledes stedse vedligeholder og formeerer nye Uroligheders Elementer. Den umiddelbare og uafværgelige Fare, som truer Regjeringen, hidrører fra det moderate republikanske Partie, der fordrer Opfyldelsen af de Løfter, som man har gjort det paa Raadhuset; man undgaaer ikke dets Principiers Consequents. Ministeriet haaber endnu stedse at vinde en Majoritet i de Deputeredes Kammer; det er ikke sandsynligt, at det vil faae den; men om dette end er Tilfældet, saa vil den ikke vare længe. Julirevolutionen har, som i alle det politiske Livs Elementer, saaledes ogsaa i Journalismen, her fremvirket en Omvæltning der hver Dag med forøget Consequents stræber frem af forskjellige Retninger, og tilbyder den opmærksomme Jagttager et ligesaa lærerigt som sørgeligt Skuespil. Følgende er en kjernefuld Charakteristik af den herværende periodiske Presses Hovedorgan. Under Polignaes Ministerium vare Hovedstadens politiske Blade i to Partiers Vold, af hvilke det ene udtalede sig i de re ministerielle Blade: Gazette de France, Quotidienne og den efterJuliirevolutionen ophørte Universel; til Oppositionen hørte derimod Journal des Debats, Constitutionnel, Courrier frantais, Journal du Commerce, Temps, Messager des Chambers og National, som dengang nyelig var optraadt. Da hine tre Dages Revolution afgjorde det Polignaske Ministeriums og med det Thronens Fald, forstummede Gazette og Quotidienne i nogle Dage; de frygtede nemlig Folkets Harme og vare forfærdede over det skrækkelige Udfald, som Ministeriets Plan havde havt, først efterat den provisoriske Regjeringscommission havde tilsagt dem Beskyttelse, vor vede de atter at optræde. Efterhaanden oplivedes deres Mod paa Nyt; de opløftede deres Stemme til Fordeel for Legitimmiteten og angribe nu Tingenes ny Orden og den nu regjerende Green af det bourbonske Huus med samme Heftighed, hvormed de ultraliberale Blade proclamere deres republikanske Anskuelser. - Gazette de France søger at opnaae sit Hovedøjemeed, at omstyrte det ny Dynastie, ved Anvendelse at to polemiske Systemmer. Det første bestaaer deri, at den deels opstiller Legitimmitetens, deels Folke=Souverainiteten, Princip, for at bedømme begge efter deres Resultater; hiint - siger Ga dette - har i femten Aar skaffet Frankrige Velstand og indvortes Rolighed og Anseelse udenlands; dette sidste har derimod skil Frankrige ved begge Dele; Erfaring viser altsaa, at ikkun det første er det bevarende og beskyttende, men det sidste det ødelægge gende Princip, som giver alle Jnteresser til Priis. Af begge disse Systemers Modsætning og Kamp søger Gazette at forklare alle Dagens Phænomener, og finder Kilden til alle Hindringer, og Vanskeligheder, der træde den nuværende Regjering imøde, deri, at denne skylder Folkets Souverainitet sin Oprindelse; Statens Frelse er, efter Gazettes Anskuelse, erne og allene at haabe af det monarchiske Princips Fornyelse, d. . af Henrik Vies Thronbestigelse. Disse ere Grundtankerne i Gazettes politiske Raisonnements, som den meget snildt indklæder i de mangfoldigste Former ; i sin Dialectik, der grunder sig paa almindelige Principier, udvikler den en Consequents og et Talent, som selve dens Modstandere erkjende. Men disse have derimod indvendt, at Gazette glemmer, at de Grundsætninger, den forsvarer, iværke satte paa den Maade, som den foreslaaer, har allerede i Frankrige havt en Revolution og Thronens Undergang til følge; forgiæves søger Gazette at retfærdigjøre sig dermed, at Aarsagen til dette Resultat ene var det Polignaske Ministerium Uduelighed, thi Gazette selv har ofte været dettes Raadgiver, og dens Kolumner indeholde Planen til de skjæbnerige Forordninger af 25de Juli 1830 i dens hele Fuldstændighed. - En anden Vei, paa hvilken Gazette stræber at opnaae sit Øjemeed er, at den indlader sig paa de ultraliberale Blades Grundsætninger, og fordrer. at, siden Folke Souverainitetens Princip nu engang gjøres gieldende, dette og saa consequent skal anvendes; paa det Heftigste angriber den derfor enhver Forholdsregel af Regjeringen, der sigter til at forlige Extremmerne, thi den paastaaer, at hiin Princip ikke kan bestaae med den monarchiske Regjeringsform, og nødvendigen maa føre til en Republik. Denne sidste holder den derfor ogsaa, som alle ligefindede Royalister, for et uundgaaeligt Gjennemgangspunkt, den forbereder det forrige Dynasties Tilbagevendelse, og jo galere det altsaa gaaer i Frankrige, desto nærmere troer den at være sit Maal. Man maa beundre dette politiske Blads Mod; thi skulde den nuværende Opposition nogensinde faae Magten i Hænder, saa ere voldsomme Reactioner imod det Carlistiske Partie uundgaaelige Naar det er Gazette magt paaliggende, at svække en parlamentarisk eller politisk Notabilitet, saa uddrager den af en eller anden Mands ældre Skrifter og Taler, som den vil skabe, de Steder, den modsige hans nuværende Anskuelser og Færd. Denne Tactik har den i Særdeleshed hyppigen, og, som ikke kan nægtes, med Held anvendt mod de saakaldte Doctrinaire. - Quotidienne, under Villles Ministerium Organet for den Fraktion af den yderste høire Side i de Deputeredes Kammer, der styredes af GrevLabourdonnaye, og, som saadant, hiin Ministers og Gazettes erklærede Fjende, har siden udsonet sig med denne sidste, og virket nu for eet og samme Øjemeed. Hvad der fattes den i Talent, til Raisonnement, søger den at erstatte ved Lidenskabelighed og utilbørlige Udtryk, dens Redacteur, Hr. de Brian har desaarsag, siden Julirevolutionen, næsten uafbrudt været i Fængsel. Med langt større Talent og Duelighed blev Quotidienne fordum redigeret af Michaud, Forfatteren til det agtede Værk: Korstogenes Historie. J Øvrigt har den beholdt sine gamle Uvaner; den en endnu ligesaa skinhellig, og en ligesaa stor Jesuiterven, som før(Sluttes i Morgen.)Hr. Sappey, Svoger til vor Premierminister, Hr. Cassimir Perier, er udnævnt til Directør for det Kongelige Bogtrykkerie, der, som bekjendt, er det største i Europa De forenede Nordamericanske Fristater.