Den Nord-Cimbriske Tilskuer, 1824-07-22
en anden Fortjeneste, som i Almindelighed sættes endnu høiere Priis paa af KjerlighedsAventyrier: hun er riig og har en anseelig Formue til hendes egen Disposition, og kan vente at arve to rige Tanter, hvis Godhed hun har erhvervet sig ved hendes omhyggelige og forekommende Opførsel mod dem. Alle visse Fordeele havde deres tilbørlige Virkning paa ethvert Jndivid af Hr. Rogers Familie. Saamegen Skjønhed (og hvad der er mere) saamange Penge, maatte ikke undslipve deres Fingre. Det blev derfor besluttet i fuld Forsamling, at John den ældste af flere Sønner (som alle ere Ungkarle) skulle forsøge sin Lykke, Ordet var: see at faae hende paa en ærefuld Maade om du kan - men faae hende, Denne haabefulde Stytte for Familiens Ære, aabnede, strax Feldtoget, og efterat have beleiret den Skjønne i nogle Dage med hans ubehøvlede Opmærksomhed, aabenbarede han sluttelig den Flamme, der fortærede ham og bad hende gjøre ham lykkelig ved at skienke ham sin Haand. Miss N. forundret over en saadan Opførsel, gjorde ham Forestillinger derimod, brugte mange overtalende Grunde og endte sluttelig med at erklære: at hun allerede havde givet sit Løfte til en Anden, som havde hendes Venners bifald, og at hun følgelig ikke længere kunde disponere over sin Haand. Hun underrettede derpaa hendes Tante om Sagen og gjorde strax Forberedelser til at forlade et saaugjæstfrit Opholdsted; men førend Reisen kunde gaae for sig, blev Mrs. M. meget hæftig syg, saa at deres Afreise følgelig maatte opsættes indtil afvigte Torsdag, da den endelig blev bestemt. Rogens Familie havde, da den fandt Miss N. fast i sin Beslutning, lagt følgende nedrige Plan, der saa ganske har udsat dem for Publikums dybeste Foragt og Forbandelser :J Torsdags Aften Kl. 11 efter at Mr. M. var gaaet i Seng og Mis R. var i Færd med klæde sig af, Strængte to Mænd med sværtede Ansigter ind i Værelset, kastede en gammel Kappe om Miss N. og reev hende fort med sig med den største Voldsomhed, uden at agte paa hendes Skrig og Bønner. Da hun var kommen udenfor søgte hun, ved de hæftigste Anstrængelser igjen at komme op paa sit Værelse; og ville trænge sig ind af Gadedøren, da en af de unge Mr. Rogers slog den med saadanne Force i, at hun ved Stødet blev kastet omkuld. Hun bestræbede sig igjen for at komme ind, men dette tjente blot til at indvikle hendes Haar mellem Døren og Dørposten, hvorfra det ikke var nogen Mulighed, at løsrive det, da Manden paa Jndsiden sat te hans Ryg imod den, for at Mr. M. ikke skulle bryde ud og hjelpe hendes Niece; denne unge Dames Voldsmænd, droge hende derfor, hurtig bort med sig, hvorved de naturligviis rykkede hendes Haar op med Roden, uden at give sig Tid til at faae det løsnet. Hun blev derpaa over Hals og Hoved ført væk til en afsides liggende Hytte, nogle Bøsseskud fra Landeveien, hvor et hvert Middel blev forsøgt for at berøve hende sin Dyd. Trudsler og Overtalelser bleve vexelviis anvendte; men hendes værdige Forhold og bestemte Opførsel afskrækkede hendes Vogter fra voldsomme Angreb paa hendes Person. Hvad han derfor ikke torde forsøge med Magt, søgte denne frige Elendige, at opnaae ved List. Han anmodede hende om at drikke et Glas Viin, for at komme sig igjen, da Skrækken og Anstrængelsen havde angrebet hende; men da hun satte Koppen til Læberne fandt hun den indeholdt Laudanum. Hun kastede det derfor fra sig og beholdt blot en Smule i Koppen, for derved at bevise hans afskyelige Hensigt, der havde leveret hende den. Morgenen nærmede sig nu, og Tiden til at opfylde hans lave Hensigter med Magt, var nu forløben. Familien sendte derfor Bud efter en Geistlig der skulle tale med hende og søge at overtale hende til at ægte ham. Den Læge, som Mes M. havde henvendt sig til, blev nu ogsaa sendt Bud efter. De fandt hende endnu bevogtet af Hr. Rogers, hun var i skrækkelig Bevægelse og næsten overvældet af sine Følelser; men da hun saae disse Herrer komme ind, randt hun dem i Mød og kaldte dem sine Befriere. Hun havde nu, sagde hun intet mere at frygte. Med saadanne Mænd til Beskyttere vilde hun byde ham aabenbaTrods og triumphere over hans tølperagtige Fjenskab. Hun frabad sig enhver Overtalelse hvad ham angik, og erklærede i de meest bestemte Udtrykke, at om han var den eneste Mandsperson i hele Verden ville hun ikke ægte ham; de kunde vel sagde hun, foranstalte en intetsigende Ceremonie og tvinge hende med Magt til at opfylde hans Villie, men hun var aldeles bestemt til ikke at overleve hendes Vanære, og var der ingen andre Midler tilbage, ville Selvmord rædde hende fra en saa vanærende Forbindelse. Herrerne formaaede sluttelig saameget over Mi Rogers at han lod hende gaae, hans Hielpere, vare allerede forsvundne, og hun blev derpaa ført tilbage til hendes Tante. En Vogn blev hentet og de afreiste til Crosmolina, ledsaget af Mrs. M. Læge. Øvrigheden tilbød en militain Escorte. Men dette afslog han, som unødvendig. Da Miss N. næste Dag var kommen sig noget igjen efter sin Skræk, indleverede hun en Klage til vedkommende Magistrat, som næste Dag forsamlede sig for at undersøge Sagen.