Aalborg Stiftstidende, 1845-10-24
Efter nogle forudskikkede bemærkninger og Stemningen i Rendsborg (hvoraf man iblandt Andet seer, at der i et offentligt Værtshuus sammesteds findes en, til at skyde efter med Pusterør, bestemt Skive, hvis Middelpunct dannes af en dansk Cocarde, med Overskrift: "Opem!" men som springer tilbage, naar den er truffen og giver Plads for en slesvigholsteensk Cocarde med Overskrift: "Soist's recht!") beretter "Fædrelandet, at da Prinds-Statholderen, kort efter det afskyelige Optrin forleden, da Rendsborgs borgerlige Artillerister hug løs paa en dansk Artilleriofficeer (Premierlieutn. v. Schou, inspicerede det borgerlige Artilleri, fandt han slet ikke Anledning til med et eneste Ord at dadle dets Mandskabs Opførsel; derimod sammenkaldte Hs. Durchlautighed det andet Artilleriregiments Officeercorps om sig og tiltalte det paa følgende Maade: "Det er mig meget ubehageligt, mine Herrer, at jeg ved min Nærværelse, som inspicerende General, har været Vidne til den ubehagelige Scene. De veed, hvor megen Jnteresse jeg altid har skjænket deres Vaaben, og med hvor megen Glæde jeg altid har bivaanet deres Øvelser. Men jeg maa sige Dem, at Dhrr. Artilleriofficerer beskjæftige sig for meget med politiske Sager. Den første Pligt for en Militair er den at være sin Konge tro og lydig og ikke blande sig i Politiken. Jeg befatter mig ikke med Politik (Bravo, Prinds-Statholder!) og jeg ønsker, at Dhrr. heller ikke gjøre det. De maae vel erindre, mine Herrer, at Hs. Majestæt ikke alene er Konge af Danmark, men ogsaa tydsk Forbundsfyrste. Det er Dem, mine Herrer, som kunne bidrage til en god Forstaaelse mellem Militairet og Borgerne. Forresten mener jeg hermed ikke nogen bestemt Person, ei heller skal det være nogen Jrettesættelse; jeg siger det ialmindelighed og kun som Advarsel." Derpaa vinkede Prindsen Officeercorpset af. Nogle Officerer forestillede nu Regimentets Commandeur, hvor ugrundet den Dadel var, der havde truffet dem; hvorpaa Commandeuren mumlede nogle uforstaaelige Ord til Prindsen. Derefter, tog den ældste Stabsofficeer Ordet og sagde: "Deres Durchlautighed, vi føle, at vi ikke fortjene deres Bebreidelse; vi befatte os ikke med Politik, vi komme ikke paa offentlige Steder, hvor der kan være Tale om Sligt, ja vi undgaae endog at komme i Harmonien", for ikke at træffe sammen med Borgerne", Prindsen svarede, at det var blevet ham fortalt, at de beskjæftigede sig med Politik. Samme Officeer svarede, at dette Rygte mulig turde være falsk, hvorpaa Prindsen endte Samtalen med den Yttring: "Ja, som jeg har sagt, jeg mener ingen Personlighed, og det skal ikke være nogen Jrettesættelse; men kun en Advarsel. Man seer af denne Begivenhed – af hvilken Slesvigholstenerne fremdeles have benyttet sig til at true en Spisevært til at opsige de Officerer, der vare hans Bordgjæster – i hvilken høist mislig Stilling de i Rendsborg garnisonerende danske Officerer maae befinde sig, imellem Soldater, som det maa falde Agitatorerne let at paavirke, og et Borgerskab, som alt er ophidset til den yderste Grad af spidsborgerlig Fanatisme, og under en commanderende General, som synes mere reddebon til at tage Parti mod dem, end for dem, som endog ikke generer sig for at vedgaae, at han troer meere paa Slesvigholstenernes Bagtalelser, end paa dem.