Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1825-04-26
Oversigtsdele. 1. Hvor tvende Verber staae i een og samme Tid, udelader man Hjælpeverbet ved det sidste, skjøndt de - det ene som activt, det andet som passivt Verbum - ei paa nogen Maade have Hjælpeverbum fælleds. Exempler: *a) "Poesie er igien bleven en Gjenstand for "Nationalopmærksomheden og (har) faaet i det mindste en Grad af dens Jld tilbage b) Havde Enighed besjelet Jnsurgenterne, og Disse Exempler tilhobe indeholde ikke Feil, begangne af "Folk uden Dannelse, men ere tvertimod, skjøndt Magen til dem gjerne derfor kan findes i Avertissementstidender", tagne af Skrifter, i hvilke et bedre Sprog kunde ventes. Dette lod sig bevise, om det var ret og nødvendigt at opgive de Skrifter, som bidroge dertil. (var) deres hele Magt bleven styret af een og samme Aand, vilde o. s. v. Hvor fleer eller flere burde bruges, fordi Stedet kræver et Fleertalsbegreb, anvender man meer, der indeholder et Enkelttalsbegreb. Exempel: c) "Han maatte trække sig tilbage med et Tab"af meer flere) end hundrede Mand. Aldrig kan det dog nægtes, at der er stor Forskjel paa, om f. Ex. en Linie af Krigsfolk optager flere end een Miil, c: flere Miil, eller om den kun optager meer end een Miil, de een Miil og noget paa den anden. 3. Man agter ikke paa Subjectet i Sætningen og forbryder sig følgeligen siden let imod alle de Regler, som tage velgrundet Hensyn dertil. Exempler: d) Siden sin (hans) Faders Død var det "de første Taarer, han fældede over en anden Smerte e) "Aldrig saasnart vare var imidlertid mine Forhaabningers Fyrighed noget nedstemt, f) J Exemplet ovenfor a) staaer af samme Aarsag mod Slutningen et dens for et sin. 4. Sætningerne i een og samme Tankerække rives fra Steder, hvor de dog virkeligen hørte hen, og sættes paa Steder, hvor de saa aldeles ikke have hjemme, at de endog kunne der frembringe en skadelig Tvemening. Exempel: 2) "Jøvrigt maae saadanne Begjæringer, naar Vedkommende ikke af det kongelige danske Cancellie ere meddeelte særskilte Bevillinger, inden de af Skovrideren kunne antages, være "forsynede med Paategning: Dette rettedes letteligen saaledes: Ere Vedkommende ikke meddeelte særskilte Bevillinger af det kongelige danske Cancellie, maae iøvrigt saadanne Begjæringer forsynes med Paategning, inden de kunne antages af "Skovrideren. 5. Verbet gives ikke den udmærkende Plads, som det dog, just fordi det tager lige meget Hensyn til tvende paafølgende Genstande, burde i samme Grad have foran begge. Exempler: b) "Han ikke alene kunde (kunde ikke "alene) Engelsk, men og Spansk i) "Det kan ligefuldt ikke nægtes, at hun hverken gjorde (gjorde hverken) Gud, eller "Menneskeer noget Godt Didhen kunde og, skjøndt ikke fuldt af samme Grund, dette Exempel høre: ) "Da Alting her kjøbes og bedømmes efter Udseende, saa opblæse adskillige Slagtere ikke alene ofte Kjødet", (saa ikke alene opblæse adskillige Slagtere ofte Kjødet, eller rettest forandret, saa er ikke det alene nok, at adskillige Slagtere ofte opblæse Kjødet, "men ogsaa Kokkene og Kokkepigerne koge Ædikeagurker i Messingkar. Kokkene og Kokkepigerne kunne, især nu ved blot et ulykkeligt Comma efter de sidste, ellers under hurtig Læsning let vorde opblæste ogsaa 6. Det agtes ikke paa, at der gives Tale dele, som saa aldeles kræve bestemte Partikler efter sig, at de paa ingen Maade tillade Anvendelsen af andre. Exempel: 1) Vi kunne ikke bedre indrette det ene, eller det andet Slags Arbeid, uden (end) ved at udkaste en almindelig Underretning om Videnskabens nuværende Behov. 7. Man lader i samme Sætning de samme Conjunctioner følge ligeovenpaa hinanden, uagtet den Jldelyd, som deraf opstaaer, godt og let lod sig afværge ved Brugen af andre. Exempler: m) "Men (midlertid), da dette ikke blot nægtedes ham, men han ogsaa af sin Fætter o. s. v. n) "Men denne Griben til kunde midlertid, dog kunde denne Griben til) ikke skee paa Byøvrighedens Side, men maatte udgaae fra Commandantskabet. 8. Man synes at forglemme, deels at vi have flere relative Pronomer, end eet eneste, deels at vi have Pronomer og Partikler, som saa aldeles ligne hinanden, at de paa ingen Maade bør komme sammen paa eet Sted, f. Ex. Pronomen som og Partiklen som, de flere Pronomer der og Partiklen der. Man husker aldeles ikke paa: at, ved saa meget muligt at vaage over, at den Person eller Ting, der flere Gange i samme Sætning faaer et relativt Pronomen efter sig, altid faaer det samme og først brugte, kan, især hvis andre Personer, eller Ting ogsaa have relative Pronomer efter sig, megen Forvirrelse undgaaes. Saaledes seer følgende Sætning langt klarere ud ved Iagttagelsen deraf, end om det eviggjenkommende som sættes allevegne ind i de udmærkede Ords Sted. Den Lyksalighed, der søges udenfor os selv, der skal øses af larmende Forlystelsers Væld, som dog ei er bundløst, der maa betales med Penge, hvilke dog kunne slippe, der ei følger, lig vor Skygge, med os i Løndom, i Selskab, i Glæder, i Sorrig, altid vor, aldrig Verdens, den Lyksalighed er og ei varig Man sammenholde nu dermed følgende, til Beviis for den ovenfor nedlagte Paastand henhørende Exempler: a) Vi formode: at de i samme Blad forekommende, nærmere detaillerede Omstændigheder, herved turde saa meget snarere være interessante for vore Læsere, som netop vor Handel tør kunne haabe overordentlig Fordeel af denne Gjennemgang, som (der) for vore Søfarende "forkorter Veien til China for 3750 Sømile, som (dem) den hidtil i de heldigste Tilfælde udgjorde, til 2250 slige Mile, eller med andre Ord gjør hele Farten 3/2 Dele kortere og desuden ei blot bringer hele Coursen bestandig udenfor Linien, som (hvilken) ellers paa Hen= og Tilbagereisen maatte fire Gange passeres, o. s. v. p) "Hele Gensehausen, som var erfaren nok til at gjøre rigtige Slutninger for Fremtiden, ansaae mig, som (hvilket) jeg erfarede, "som (for) en o. s. v. 4) "For nogle Dage siden rasede her et græs"seligt Uveir, som har kastet vel over de hun"drede af de Egetræer om, som (kan reent udelades) Du plantede i Din Ungdom, og "som (kan ogsaa udelade) jeg derfor aldrig har villet lade fælder) Tvertimod have Routinisterne, som (der) næsten overalt ikke saae saa meget paa den Stats sande Tarv, hvis Pengevæsen de vilde "forvalte, som paa at forøge Finanzernes Jndtægter, som (der) mere speculere, end de oeconomisere, det er at sige, som der) spille mere Kjøbmandens usikkre Rolle, end den sande "Huusholders, som (thi han) gaaer sindig frem: Forfatteren vil dermed lægge Pennen for dennesinde, i det han - fremmed i Tiden og ei istand til altid at fatte, Hvad den anseerfor magtpaaliggende og underholdende : maaskee alt af sin Kjærlighed for Sprog og Stiil har ladet sig henrive for vidt, i det Læserne ikke dele den med ham. Ende vil han imidlertid med en mærkelig Oldtidsmands mærkelige Ord om Sprogkunsten i vidtløftig Forstand. Saa siger da Quinctilian: "mindst at udholde ere "de Personer, der haane denne Kunst, som en tynd og fattig Kunst, og dog, har ikke den "lagt en trofast Grundvold i den vordende Taler, falde sammen skal da Alt, hvad siden bliver opbygt, saa nødvendig er den for Drengen, saa behagelig for Oldingen, den, alle Hemmeligheders venlige Ledsagerinde; og af alt Slags Vidskab er den jo ene om, at kræve megen Anstrængelse, men Jntet give at bramme med Efhaage. Til en Konstven paa Landet. Himmlisch und unsterblich war das Feuer, Das in Pindars stolzen Hymnen flos, Niederstrømte in Arions Leier, J den Stein des Phidiassich gosBesre Wesen, edlere Gestalten.