Aalborg Stiftstidende, 1834-04-30
I Randers Avis læsts under Jndsende, Bemærkning. i Anledning af den, under 14de Ds. indsendte, Tak=Adresse til Hs. Majestæt vor allernaadigste Konge, hvilken findes indført i Aalborg Adresse-Avis Nr. 57 med Opgivelse at Forfatteren. Visselig maatte enhver tænkende dansk Borger, den 14de Dennes, med rørt Hjerte kaste Øinene tilbage paa de 50 Aar, som ere henrundne siden vor allernaadigste Konge, som 17 aarig Kronprinds, lagde Haanden paa Statsroret. Hans mageløs utrættelige Virksomhed, selv med Tilsidesættelse af Ungdommens sædvanlige Glæder, varme Jver for at fremme alt Ædelt og Godt, ophøiede Beredvillighed til altid at lade sin Dør og sit Hjerte staae aabne for enhver Undersaat, selv den ringeste; kraftfulde Villie til at løse Bondens Lænker og give ham Leilighed til at opnaae en Oplysning, hvori til der ikke findes Mage hos denne Stand i noget Rige, kort: de mange vise og faderlige Foranstaltninger for alle Klasser af Borgere, hvilke ere fremmede med stedsevarende Omhu af den dansksindede Konge, som vi med Rette kalde den Fredegode, erkjendes med varm Taknemmelighed af alle tænkende Borgere, og Sagas Griffel vil vide at præge hans Daad med undslettelige Træk i dens upartiske Aarbøger, saalænge dansk Tungemaal og Skrift findes paa Jorden, Man har ogsaa af de offentlige Tidender seet, at Kongen allernaadigst har tilkjendegivet sin allerhøieste Villie om at den 14de Dennes ei skulle betegnes med nogen offentlig Høitidelighed; det var ham vist ogsaa kjærest, efter hans ophøiede Sind, at Landets Børn paa denne mærkelige Dag opsendte til Kongernes Konge en stille Takkebøn, fordi han saa miskundeligen i et halvt Aarhundrede har ledsaget og bevaret Daniens ædleste Søn, Mand og Fader, dens bedste Drot, og opretholdt, uagtet allehaande Rystelser, det gamle Danmark; Hans naadige Haand være fremdeles med Kongen, Hans hele Huus og dette Land, vi kunne da vedblive at kaldes, Hvad der er mere end stort, et lykkeligt Folk Forundre maa man sig derfor over at see, at en Skole, lærer i Vensyssel - der for nylig har udgivet en liden Bog om Fiskerierne i Hou By, Hals Sogn - har conciperet en allerunderdanigst Tak=Adresse til vor allernaadigste Konge, opmuntret og faaet 34 Skolelærere til med sig at underskrive den. Hensigten er vist saare god; men beklageligt en det, at Concipisten har netop ved Forfattelsen af denne TakAdresse, som er nedlagt for den ædleste Konges Trone, giver Skolelærernes ei faa, hemmelige og aabenbare, Modstandere, Anledning til ei ugrundet Dadel. Han anfører saaledes ningen Klasse af Borgere har nydt større Velgierninger af Deres Majestæts vise og faderlige Regjering, end den, der er viist imod Skolelærerne; men overseer her, at netop eet af de skjønneste Blade i vor ophøiede Konges uvisnelige Hæderskrands er Retfærdighed; derom vidne saavel den hele vise Lovgivning, som de mange faderlige Foranstaltninger for alle Klasser af Statens Borgere, ligesom en god Fader bærer Omsorg for alle sine Børn; ingen har været undtagen; selvst den tilsyneladende tinge Mand, der i fine Træskoe og med sin grove Kofte gaaer bag sin Plov, vilde han ei blot forunde Frihed, men ogsaa Jndsigt til at bruge den ved en passende Oplysning; derfor lod Han allernaadigst oprette Skolelærer=Seminarier, hvor ogsaa Bondesønner kunde faae gen hensigtsmæssig Dannelse til at fremme ei blot Religions-, men ogsaa anden gavnlig Kundskab hos de fremvoxende Medlemmer af Bonde- og Almueklassen. For Dennes, er for Lærerens Skyld oprettedes flere Skoler, og det stemmede fuldkommen overeens med Kongens ophøiede Viisdom, at Skolelærernes Kaar maatte forbedres, da de nu nøiagtigen maae holde Skole hele Aaret; medens mange Medlemmer af denne Stand forhen om Sommeren kunde drage ud og tjene, som Murere o. s. v.