Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-04-05
Udenlandske Efterretninger. England. Parlamentet er vel endnu forsamlet og holder dagligen sine Møder, men der foretages Jntet af Betydenhed, saa at Lord Broug hams Udsagn om, at det kun vilde være at spilde Tid, at tage Deel i disse Møder, fuldelig er gaaet i Opfyldelse. Ministeriet er atter bleven overstemt i en Sag angaaende Jrland, men det har desuagtet besluttet ikke at fratræde Bestyrelsen, hvilket naturligviis giver baade deres Modstandere og Forsvarere rigt Stof til Avisartikler. Joseph Humes Andragende om at fratage Kongen af Hannover den ham tilstaaede Pension er af Underhuset, bleven forkastet med en Majoritet af 35 Stemmer. J sin Tale for Forslaget fremhævede Hr. Hume, at Belgiernes Konge i sin Tid havde renonceret paa den ham af Nationen tilstaaede Understøttelse, og mente derhos, at Kongen af Hannover burde have fulgt det saaledes givne Exempel; men da Den 10 dette ei var skeet, havde Underhuset god Grund til at tilbageholde hans Pension, eftersom denne var ham tilstaaet paa en Tid, da han som engelsk Prinds ingen andre Jndkomster havde. Denne Grund var nu bortfalden, og det var derfor i sin Orden, at naar Aarsagen ophørte, maatte og Virkningen bortfalde. Tillige dadlede Taleren, at Kongen havde modsat sig at nogle ham tilstaaede Værelser i St. James Palladset vare afbenyttede af andre Medlemmer af Kongefamilien. Lord Russell modsatte sig Forslaget fordi han meente, at da Nationen engang havde tilstaaet Kongen som Prinds Pensionen for Livstid, burde den og lade ham beholde den, og efterat endnu flere Talere havde yttret sig baade for og mod Forslaget, skreed man endnu samme Aften til Afstemningen, der havde det opgivne Udfald. Frankrig. Debatterne og Bevillingen af de hemmelige Fonds have fundet Sted i Deputeret kammeret, og efterat have varet i 3 Dage, ere de endelig afgjorte til Fordeel for Ministrene, der erholdte en Majoritet af 86 Stemmer. Var end Gjenstanden, hvorom Debatterne dreiede sig, ikke af nogen stor Betydenhed, saa vilde dog Følgerne af en Afstemning mod Ministrene have været uberegnelige, idet nemlig Landet i saa Tilfælde vilde være given til Priis for en ny Ministercrisis. De var Bevidstheden om denne Vigtighed, der tidlig fyldte alle Tilhørertribunerne, og bragte alle Deputeretkammerets Talere til at udvikle deres Anskuelser og Tingenes nuværende Tilstand. Conseilspræsidenten, Hr. Thiers, aabnede Debatterne ved at meddele Deputeretkammeret de Grunde, der havde bevæget ham til atter at overtage en Ministerpost, idet han bemærkede, at de Uovereensstemmelser, der tidligere herskede mellem Kongen og ham, nu vare hævede, og hans øvrige Tale, der baade fremkaldte Bifald og Mishag, gik dernæst ud paa at vise Nødvendigheden af en Udsoning mellem de forskjellige Partier i Overeensstemmelse med Juli-Revolutionens Principer. Det var i Følelsen af denne bydende Nødvendighed at han til Medlemmer af Ministeriet ikke havde valgt Partiernes Ordførere, men havde søgt dem i de Nuancer, som Deputeretkammeret indeholdt, og han erindrede de Deputerede om, at dersom hvert Parti kun vilde understøtte de Ministre, der vare udgaaede af Partiets Midte, da maatte al Regjering blive umulig. J Løbet af Debatten erklærede han tillige, at han ansaae sig og ikke Kongen for Hovedet af Ministeriet, og med Hensyn til den udenlandske Politik, at han vilde understøtte Sultanen, uden for dennes Skyld at opoffre Vicekongen af Ægypten, samt at han bestemt ville modsætte sig en engelsk-russisk Alliance. Lamartine, der talede mod Ministrene, erklærede, at han ikke vilde understøtte Ministeriet, og anførte herfor, at der endnu ikke kunde være Tale og Forlig mellem de to store Partier, hvori Kammeret var deelt, og meente tillige, at den Omstændighed, at Thiers blev understøttet af det Partie, hvis Anfører Odilon Barrot var, ligeledes hindrede Udsoningen. Denne besteeg nu Tribunen, og han udviklede Nødvendigheden af at understøtte et Ministerium, der fremmede Landets Jnteresser og gjorde en Ende paa den forviklede Stilling, hvori det i længere Tid havde befundet sig, og viste tillige, at han aldrig havde bekjendt sig til et System, hvorefter Oppositionen skulle dadle alt hvad Regjeringen foretog sig; thi Pligterne mod Fædrelandet ere ophøiede over Partiernes og Oppositionens jammerlige Jnteresser. Efter ham talede endnu flere af Deputeretkammerets Medlemmer baade for og mod Ministrene, der dog, som meldt, seirede ved den endelige Afstemning, og man kan saaledes ansee Thiers Ministerium sikkret for en Tid. – Efterretningen om at Marocco har erklæret Frankrig Krig, bekræfter sig, skjøndt Regjeringen endnu Jntet har bekjendtgjort herom.