Adresseavis for Børn, 1780-08-16
Den unge og muntre Dreng Friderich, hvis Ungdoms Flygtighed har saa ofte skaffet ham en skjøn Appetit, kom forleden Dag af Skolen, og var usædvanlig glad, fordi hans Lærer havde berømt hans Flittighed. Underveis tænkde han paa sin gode Vesperkost, og raabde allerede, Mama. da han kom i Gadedøren. Men hun var gaaet ud, og han traf sin Syster Jnditha allene hjemme, som Moderen havde leveret Nøgelen til Spisekammeret, hvor der var forvaret et Stykke Kage, hvilket Frederich skulde have, naar han kom hjem. Da han nu ikke pleyede at vise sig artig imod Systeren, saa sagde hun, da han talede om Vesperkost, at han kunde gaae ud i Brødskabet, og tage sig et Stykke Brød. Hertil saae Frederich meget suurt: saa Systeren ynkedes over ham, og sagde, at han skulde faae Kagen. Hun gjennemsøgde Kryderskabet, imedens han gik ud efter en Kniv, og til hendes Uheld faldt en Skuffe ud, og Muskatnødderne trillede rundt omkring i Kammeret. Friderich som havde hørt dette uden for, kom ind og loe ud hende, for hun var saa nysgierrig og vilde visitere Kryderskufferne, og gottede sig ret over den Uheld, som havde mødt hende, dog lovede han hende, at naar hun vilde give ham Kagen, saa vilde han hielpe hende at sanke Nødderne op. Men da han havde faaet den, overlod han Arbeydet til hende allene. Avis allene, og beklagede kun, at det ikke havde været en Skuffe med Allehaande eller Peberkorn, som hun havde veltet, paa det hun kunde ret have faaet sin Ryg bøyet; hvorpaa han løb modvillig bort. Dog lurede han, om hun ikke og visiterede Sylteglassene, og da han saae, at hun for sin havte Umage med Muskaternes Opsankning vilde holde sig skadesløs ved et Glas med syltete Kirsebær, saa sprang han ind og slog Døren i Laas for hende, saa at hun ikke kunde komme ud, tog Nøgelen af, og forhaanede hende for hendes Lyst efter Slikkerie. Ja han lod det ikke blive derved; men sprang ud i Gadedøren, fik nogle af hans Kammerater ind til sig, og sagde: han havde en Muus i en Musefælle. Paa Spise kammerdøren var et Vindue af flettet Staaltraad; og da de saae Jnditha derinde, loe og larmede de sterkt over Frederichs vittige Jndfald, og dreve meget Spøg og Spot over hende med hverandre. Hun var meget skamfuld, og bad sin Broder indstændig, at han vilde lukke hende ud, og lovede ham i den Angest alt, hvad hun vidste. Men Friderich var meere glad over at have gjort hende denne Fortred, end over alt, hvad hun lovede ham, og gjorde ikkun desto meere Støy, jo meere hun bad. Midt i denne glade Allarm kom Faderen hjem, og spurgde, hvad der var paa Færde. Frederich fortælde ham det, og syndes ret at glæde sig over den Straf, som han nu vist troede, hans Syster vilde faae oven i Kjøbet. Men Juditha blev udladt, som kyde sin Faders Haand, og bad om Forladelse. Han satte hende lidet i Rette med venlige Ord for hendes Lysten, og lukkede derimod Frederich inde i Kammeret igjen. Din Systers Forseelse, sagde han, er en Skrøbelighed og Svaghed, hvilken, om den fortjende Straf, dog ikke skulde straffes af dig, og allermindst burde du kaldet dine Kammerater til Hielp for at drive Spot med hende. Men din Glæde over hendes Fortred er en hesselig last, som røber et meget ondt Hjerte, og derfor skal du nu staae der til Straf. Systeren, som var glad over, at hun selv havde sluppet saa let derfra, bad sin Fader, at han vilde eftergive hendes Broder Straf sen. Merker du sagde Faderen derpaa til Friderich, hvilken Forskjel der er imellem begges eders for Børn. Hierte. Du glæder dig over din Systers Fortred, og vil selv afstraffe hendes Nysgierrighed og Lysten. Hun derimod har Medlidenhed med dig og beder for dig, da du dog med al Ret har fortjent Straf. Glem nu ikke, at Glæde over andres Fortred er en styg Last, og beed Gud forlene dig sin Naade, til at blive ret menneskekierlig. Beregning over Dyre-Riget.