Aarhuus Stifts-Tidende, 1818-06-02
Sverrig. Tirsdagen den 19de Maji blev Hs. Majestæt, Carl den 14de Johann, offentlig hyldet. Paa Leisonbakken var til denne Høitidelighed bygget en Forhøining, hvorpaa Hs. Majestæt havde sin Plads, og paa høire Side deraf var indrettet Plads for Hs. Kgl. Høihed. Prindsessen og de til Hoffet hørende Damer. Paa høire Side af Tronen var Bænke for Ridderskabet og Adelen, og paa venstre Side for de øvrige 3 Stænder og for de Norske Deputerede. - Kongen har ved denne Leilighed, den Kongelige Kappe, Krone og Scepter, men Rigsværdet blev baaren af Hs. Excellence Grev Brahe. Over Hs. Majestæt bares af fire høie Embedsmænd en Himmel, og efter Holsamme førtes Rigsbanneret af Hs. Excellence Grev Wachtmester. - Da Kongen havde sat sig paa Tronen, og de Personer, som havde været med i Processionen, havde indtaget de for dem bestemte Pladser, paa bed Rigsmarskalken Stilhed, hvorpaa Hs. Majestæt behagede at sige: "Gode Herrer og Svenske Mænd, Jeg overdrager min Søn, at oplæse min Tale for Eder. Hs. Kongel. Høihed Kronprindsen oplæste derpaa Hs. Majestæts Tale: "Velbaarne, ædle og velbyrdige, ærværdige, værdige, vestærde, hæderværdige, forstandige, velagtede og redelige gode Herrer og Svenske Mænd - Det høitidelige og hellige Segl, som er trykket paa Forbundet mellem det Svenske Folk, min og min Søns Skiebne, har med uopløselige Baand sammenbundet Vor og Eders Tilværelse. - J have nys, gode Herrer og Svenske Mænd, været Vidne til den Eed, som jeg har aflagt for den Eviges Alter. Jeg raakaldte hans bestandige Godhed for dette Folk, der udmærker sig ved saa mange Dyder, og som ved ædel og kraftfuld Standhaftighed har sat sig ved Siden af de navnkundigste Folk, som Historien fremviser. - Maatte Himlen høre mine Bønner, og dens rige Velsignelse altid hvile over den Nation, vi her forestille. Fast bestemt paa at opretholde og forsvare Eders Rettigheder skal min ivrigste Omsorg gaae ud paa at sætte Eder mellem de lykkelige, men ei mellem de erobrende Nationer. Ved vor Beliggenhed skildte fra den øvrige Deel af Europa, bør vor Statskunst altid paalægge og som vor eneste Fordeel, aldrig at deeltage i nogen Strid, som er begge Scandinaviens Riger uvedkommende; men min Pligt og eders Værdighed skulle blive mine Ledere, og de byde begge, ei at taale nogen Jndblandelse i vore indre Anliggender. - Dette tapre og for sin Selvstændighed saa nidkiære Folk har med ædel Oprigtighed giengieldt min Ømhed og min Omsorg. Det har retfærdig gjort og opfyldt min Forventning. De utallige Prøver, i det har givet mig paa sin Hengivenhed, den Erkiendelse hvormed det møder min Fremgangsmaade, er mig den sikreste Borgen for dets Skjebnes Fasthed og dets Eeds Ubrødelighed. - Her, nærved den Æresstøtte, som den almindelige Taknemlighed opreiste til Erindring om den stor re Konge, der faldt i det han stred for Tankens Frihed, opfordrer jeg eder, gode Herrer og Svenske Mænd, til at sværge eders retmæssig kronede Konge den Hyldingseed, i som Lovene foreskrive. - Den Konge, hvem Sverrig skylder at det igien har indtaget sin forrige ærefulde Plads mellem Nationerne, og som bekræftede Eders Valg ved at tage mig til Søn, han vender i denne Time sit lyse og bifaldende Blik til Eder; fra de himmelske Boeliger, hvor han nu nyder Dydens Belønning, skal han skienke denne høitidelige Handling sit bifald. - Jdet J, gode Herrer og Svenske Mænd, nu aflægge eders Eed, skal mit Hierte gientage den jeg har aflagt for den Allerhøieste og Eder. Hvorfor kan jeg ikke ved dette Tilfælde see alle Svenske forsamlede for mig, og til dem sige, hvad der er mine Tankers sande Gienlyd: At Navnet af eders Konge er mig kiært, er allene fordi jeg nu mere uddeelt kan opofre mig til at værne om eders Held." Dette er den eneste Ære jeg tragter efter, denne skal oplive alle mine Følelser, lede alle mine Handlinger; og Eders Kiærlighed skal blive min Belønning. - Derpaa aflagdes Eeden af Stænderne enhver især, hvorpaa de alle gik optil Tronen, og kyssede Hs. M. Haand.