Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1830-02-20
Notitser over Cibet. amme Tibet er et af de besynderligste og af den gamle Verdens mindst udforskede Lande. Omkrandset af høie, med evig Jis bedækkede, Bjerge, kaldes det af dets Beboere Sneens Rige. En Kjede af gigantiske Bjerge, af hvilke flere ere 3 til 4000 Tolser høie, adskiller det fra Hindostans smilende Sletter; flere paralelle og sandsynligviis ligesaa anseelige Bjergkjeder danne dets Grændser mod China; i Vesten indbefatte dets langt høiere Bjerge Kilderne til Jndus og de betydeligste af de i denne udløbende Floder. – J Norden bøier sig en Bjergkjede, liig den i Syden, med bratte Skraabrinke henimod Mellem Asiens Ørkener. Det Jndre af Tibet er ligeledes gjennemskaaret af flere Grene af Snee-Bjerge, der krones af umaadelige Glætscher. - Det høieste af disse Bjerge er Gang disere, som af Hinduerne kaldes Calasadet indeholder Søen Mapam, fra hvilken Setlediehar sit Udløb, og Jndus udspringer her, begge disse to store Floder tage deres Retning mod Nordvest. – Fra dets sydlige Grændse udstrømmer Gangesfloden, og paa dets østlige Side ere Kilderne til en af de største Floder i Asien, den fører i Tibet Navnet Dangbu, løber gjennem den største Deel af denne Egn fra Vesten til Østen, optager alle Floderne der, vender sig derpaa mod Syden, giennembryder Himalayas Bjergkjede, og gaaer ind i Birmannernes Land, hvor den erholder Navnet Jravadi, den gjennemstrømmer dette Land, i dets hele Længde, befrugter det ved sine Oversvømmelser, ligesom Tilfældet er med Nilen i Egypten, og udgyder sig, gjennem flere Mundinger, i Bugten ved Bengalen. – J Tibet er den næsten overalt, formedelst dens rivende Strøm, useilbar den kan først beseiles der, hvor den træder ind i Birmannernes Rige, idet den da har forladt de høie Bjerge. - Den østlige Deel af Tibet, eller Landet Kham, er adskilt fra den øvrige Deel af denne Egn ved en høi Kiede af Bjerge og Glætscher, som løbe næsten lige fra Syden til Norden. – Alle store Floder, som gjennemstrømme, dette Land, følge omtrent den samme Retning; nogle gaae gjennem Zunnan, en Provinds af China, og derefter til Indien, hinsides Ganges, hvor de udgyde sig i Havbugterne af Bengalen og Si am, eller i Havet ved China, andre forene sig og danne den store Flod Kiang, som løber gjennem China og udgyder sig i det østlige Occan. - Paa den nordøstlige Grændse af Tibet er den høie Bjergkjede Bayan-Chara, som indeholder Kilderne til Hangho eller den gule Flod, der flyder gjennem den nordlige Deel af China og falder ud i det gule Hav. - Det sydlige Asiens fem store Floder komme fra Tibet. Landets bjergagtige Beskaffenhed gjør Climatet i Almindelighed koldt; men dets Dale, skjøndt de ligge i en betydelig Høide over Havets Vandflade, ere varme og for det meste frugtbare; Viinstokke lykkes der fortræffeligt, man dyrker der end- og Riis med Held. – Flere Dele af de høie Bjerge ere inficerede af pestilentialske Dunster, hvilket dog ikke er parmanent. - Tibetanerne fortælle, at de udstrømme af en Kugle af hvidagtig Damp, som de kalde Moderen til Smitteen, denne Kugle viser sig paa Jordens Overflade, i Begyndelsen er den ikke større end et Æg, og synes at dreie sig om sin Axel, snart opnaaer den et Hjuls Dimension og voxer saaledes bestandig i Omfang, indtil den opløser sig i Atmosphæren. De Reisende, som møde disse Uddunstninger, tage skyndsomst Flugten, for ikke at være udsatte for deres Indflydelse, der i den østlige Deel af Tibet er endnu farligere. Tibet er rigt paa Metaller; paa mange Steder finder man Guld, der ofte er meget reent.