Berlingske Tidende, 1821-07-06
Følgende er Udtog af en Skrivelse som Foged i Ocker= og Guldalen J. J. Bendz her har ladet bekiendtgjøre: Man har ofte, især i Nationalbladet, omtalt de høie Skatter, og, som Følge deraf, de ødelæggende Udpantninger, ja, man har derover udbrudt over Oppebørsels=Betienterne i Bebreidelser og Reflexioner, der have været heel skammelige. - Undertegnede har i 9 til 10 Aar været Oppebørsels Betient i det District, hvor han nu er, hvor Skatterne formeentlig ere ligesaa høie, som i enhver anden Egn i Norge, og hvor Næringskilderne ere de almindelige, men hvor Folket er arbeidsomt, tarveligt, gaaer i hjemmevirkede Klæder, kiender ikke til Kaffe og Punsch, heller ikke til Kortspil eller Giæstebuders Holdelse uden ved gandske særegne Leiligheder, der endda bære Præg af den største Simpelhed, hvor det ikke har kostbare Meubler, men den Formuende eller Velstaaende 1 til 2 vel opredte Giæste=Senge, sidder paa Bænke, Krakke eller simple Træstole, hvor Husbond og Madmoder ikke ligge paa Ladsiden, men selv arbeide med ved deres Jordebrug; kort sagt, hvor det endnu er nogenledes paa gammel Nordisk Viis, og, som følge heraf, ere Skatterne hidtil temmelig ordentlig blevne betalte til de Terminer, som Skatte Anordningerne bestemme, uden at der noget Aar ere blevne solgte Panter af enten Betydenhed eller, mig bekiendt, af den Nødvendighed for Yderen, at han derved har havt Afsavn for sig og sin Families Underholdning. For Tiden existerer derfor ikke gamle Restancer i Districtet: thi et Par hundrede Specier, endog kun for det sidste Aar, maatte ikke være værd at tale om. Menjeg maa ogsaa tilstaae, at jeg stedse meget nøie paaseer, at SkatteYdere ikke faaer draget paa sig, og, betaler han ikke sin Skat til rette Tid, at der da strax for ham bliver fremgaaet efter Anordningerne. Jeg søger ogsaa ved hver Leilighed at forestille SkatteYderne det Daarlige udi at opsætte Betalingen; thi falder det ham vanskelig, at udrede den mindre Sum, hvormeget vanskeligere maa det ikke da blive for ham, at betale den større, og engang maa Skatten dog betales. Denne punktligste Opfyldelse af Bestemmelserne om Skatternes Jndfordring, uden Persons Anseelse, har jeg altid gjort mig til en hellig Pligt, og uden Hensyn til om man blev mig vred eller mild. - Har man bebreidet mig, at i et og andet Fogderie gik det ikke saa strengt til, at man der ikke endnu havde begyndt at pante, saa at ogsaa jeg kunde udsætte Pantningen: saa har jeg svaret den stundom ubetænksomme Mængde, at jeg gi frem efter Forskrifter, som jeg havde, og, troede man, at jeg fornrettede Skatte Yderne, stod det dem frit for at anklage mig men enten at give dem Udsættelse eller Eftergivelse stod ikke i min Magt; imidlertid kunde jeg forsikre dem, at, om det end var Tilfældet, som de anførte, saa indestod jeg dem dog for, at de Egnes Skatte Ydere, hvor den omtalte Eftergivenhed skulde finde Sted, derved Jntet vandt, da engang dog Skatten skulde betales, og ved Henstand vilde den opvoxe til en saadan Sum, at maaskee mangen en Mand vilde komme til at gaae fra Huus og Hiem Jeg har havt den Glæde, at, om man just ikke strax har takket mig for den brugte Fremgangsmaade, saa har man dog siden erkiendt at det var godt, at man ikke var givet Anledning til at drage paa sig, og at min Fremgangsmaade saalides ikke havde været Skatte, Yderne til nogen Skade. - Du min Landmand, som beboer Norges frugtbareste Egne, væn dig til Tarvelighed og Arbeidsom, hed, og sæt Tæring efter Næring, som i denne og flere Egne, hvor man betaler sin Skat og nogenledes Enhver Sit, og vær bestelet af god Villie, visseligen vil ogsaa du finde Udveie til din Udgifter, ihvorvel de for Tiden ere høie, og du vil da undgaae den ubehagelige Nødvendighed for Oppebørsels=Betienten, naar han vilde opfylde sin Pligt og ikke udsætte sig for Ansvar, at lade di hiemsøge med den fæle Udpantning.