Aarhuus Stifts-Tidende, 1818-08-14
J Anledning af den Navneværdiegield, som siden Forordn. af 5te Jan. 1813 er stiftet, og hvorfor Creditor har modtaget Sikkerhed (thi Regnings eller Bog gield troer Indsenderen er af en anden Natur, kunde uden at fornærme Creditor omskrives til den Sølvværd, Sedlerne den Tid indeholdt da Gielden stiftedes; thi Debitor som i Almindelighed kan antages at være den Fattigere og tillige den som i een eller anden Egenskab, arbeider for at tilveiebringe Statens Fornødenheder, bør ikke bringes til Bettelstaven og blive et tærende i stedenfor et nærende Lem, ved at betale 3 eller flere gange saa meget Sølv som han har modtaget, hvorved den Rige, som Creditor for det meste er, endnu bliver rigere paa Debitor eller den Fattiges Ruin, og hvorved Staten og den øvrige endnu uruinerede Classe med Tiden vil lide. At Creditor saaledes skulde beriges ansees for saameget mere ubilligt, da det gives saa stort et Antal Creditorer der ere Pensionister og til hvis Pengeformerelse Staten endnu maae bidrage mere, og flere som i virkeløs Stand ligger med store Midler og altsaa hverken disse eller hine bidrager noget til Statens Fornødenheder. Man kunde vel indvende, hvorfor Debitor indlod sig paa Navneværdie; men der vilde nok ikke blevet ham noget Valg tilovers, thi der har været Exempler paa at flere 1000 Rbd. rede Sølv Umyndiges Midler. har været offentlig averterede til Udlaan, og været søgt af en Nordjyde, som derfor kunde givet Sikkerhed i gode Jordeiendomme, men saasnart Vedkommende erfoer at Pengene skulde paa denne Side af den saakaldte Kongeaae, vilde de ikke indlade dem paa noget i hvor god Sikkerhed de endog kunde faae, og det samme har og været Tilfældet naar Laan har været søgt i Udlandet, og ingen Pengemand vilde indlade paa at lade fin. Udlaan i Sedler omskrive til Sølv efter Dagens Cours da saadant fremod et saa lidet Tat. Man giør ogsaa den Jndvending at saamange har handlet letsindigen og ikke tænkt paa at Sølv og Navneværdie med Tiden kunde blive eens; men jeg et af den Mening at hvem som kunde tænke over Pengevæsenet, gjorde den rigtige Slutning, at siden vores gamle Con rant=Sedler under en saa lang Fred og lykkelig Fragt fart og Handel ikke kunde holdes gandske pari men tabte ikke sielden 8 a 12 pCt. saa vilde veres nuværende Sedler som stod saa slet, i det mineste bringe en Snees Aar til at forbedre dem saa meget, som det nu har forbedret dem de sidste fom Fierdingaar og som kuns en tilfældig lykk lig Omstændighed kunde frembringe og hvilken Tanke endnu styrkedes meere ved den Omstændighed at Lovgiveren tillod Udlaaneren i Sedler at tage 5 pCt. og Sølv eller Sølvværdie Udlaanden tillodes ikkun at tage høist 4 pCt. Havde vores Sedler i en Tid af en Snees Aar kuns forbedret sig saameget som de nu ere, da havde ikke saa store Ulykker truffet NavneværdigSkyldnerne thi da havde de haft Tid at realisere sig, og hvormange Tusinde vilde ikke da have arbeidet sig udaf den skrækkelige Omstændighed, hvorfor de nu uden egen Brøde maa ligge under. Vores gode og retfærdige Rigent, sætte vi Alle vores Haab til, og er forsikret, at han ikke lader den største Deel af unge, og kraftfulde Borgere og Bønder ruineres (thi det er meest disse Ulykken rammer) for at Capitalisten endnu kan blive nogle Tusinder tigere. Ønske maae man tillige at Hielpen ikke udebliver ret længe; thi naaer vi 11te Decbr. vil vist uden dette, ikke en Navneværdie Capital blive uopsagt.