Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1832-07-09
Frankerig. Endnu denne Gang har Lovenes Herredømme seiret over Vilkaarligheden, og Man har fundet Læren: at Retten sidder i Spydstagen, forkastelig. Den 29 Juni aabnede Kassations=Retten sit Møde. Salen var opfyldt med utallige Tilhørere. Det var Geoffroys Dødsdom, som først foretoges. General=Advocaten Hr. voisin, som mødte istedetfor Hr. Dupin, forsvarede Krigsretternes Kompetents, medens Hr. Odilon=Barrot i en Tale, hvori han overgik sig selv i Klarhed og Kraft, og som blev optaget med stormende Bifald, bestred samme. Efter 2 Timers Betænkning afsagde Rettens Medlemmer en Kiendelse, grundet paa flere af Chartets Artikler, deriblandt: at Jngen maa unddrages sine naturlige Dommere og at intet overordentlige Tribunal under hvad Navn være vil maa nedsættes, hvorefter Proceduren, med alle dens Følger ophæves, og Geoffvoy henvises til Retten af første Jnstants, Alt i Betragtning af, at Krigsretten har anmasset sig en Magt, hvortil den var ubeføiet, og forløbet sig imod den 53de og 54de Artikel af det konstitutionelle Charte. Fra alle Sider lød bifaldsyttringer. Øieblikkelig forføiede Ministrene sig til St. Clond, hvor Kongen opholdt sig, og den nærmeste Følge af hiin Rettens Kiendelse var en Forordning af samme Dato om Beleiringsstandens Ophævelse. J den foregaaende Beretning af Grev Montalivet siges, at Regjeringen allerede var sindet at ophæve den, efter at Afvæbningen m. m. var gaaet for sig; men Kassationsrettens Kiendelse, imod flere af de Kongelige Retters, om Krigsraadets Jnkompetents, maatte bestemme Regjeringen til en Forandring i denne Henseende, saavel i Paris som i de vestlige Departementer, hvorimod Beleiringsstanden i de sidstmeldte maatte beholdes. Beretningen sluttet med en Lovtale over den Viisdom og Patriotisme, hvormed Hovedstadens Befolkning har baaret en Forholdsregel, hvis Nødvendighed den indsaae, for 1832 ligesom 1850 at seire over en modrevolutionair Faktion. Bekjendtgjørelsen om en Forandring, hvorfor Man havde Retten og ikke Ministrene at takke, var den 30te opslaaet paa alle Gadehjørner. Man lykønskede hverandre, og i St. Denis=Qvarteret vare mange Huse illuminerede. Alle uafhængige Journaler glæde sig, medens de ministerielle tie. Den 30te bleve endnu flere af Krigsrettens Domme, hvoraf den endnu havde afsagt adskillige, kasserede. Men Sagen imod Nationals Redakteur, og de 22 Ynglinge, som bleve tagne til Fange ved St. MeryKirken, opsattes, da der allerede begyndte at samles Folke hobe udenfor det Hotel, hvor Krigsretten holdtes. Flere Medlemmer af Folkevennernes Selskab ere ogsaa hæftede. Hvad Minister=Omsmeltningen angaaer, da er samme nu igjen sat betydelig tilbage. Man venter nemlig, at Kamrene ville blive indkaldte i Midten af Julii Maaned, og at Ministrene da ikke kunne udtræde, for de have forsvaret deres Handlemaade, idetmindste ikke Hr. Montalivet, som den, der har foreslaaet, og Marskal Soult, som den, der har understøttet Beleiringsstanden. Temps mener, at Ministrene ere straffede nok ved det Nederlag de have liidt, og at Kamrene, istedetfor at anklage dem, ved en Lov nøiere burde bestemme deres Ansvarlighed. Foruden samtlige Ministre spiste Fyrst Talleyrand, Hr. Dupin, Thiers, Guizot o. Fl. den 28de ved Kongens Taffel. Endnu har Hr. Dupin været anseet som den nærmeste til Præsidentposten, men efter hiint Diner skal han saaledes have lagt sig ud med Kongen, at denne - hvor utroligt det synes - selv skulde have viist ham Døren. Over denne endeløse Minister=Støbning, udlader en Journal sig saaledes: "J et Tidsrum af 6 Timer er Dupin gjort 3 Gange til Minister, Tallerrand 2 Gange og Soult en Gang til Præsident, d'Argont 3 Gange afskediget og ligesaa ofte igjen optaget; Montallivet har havt Finants=Portefenillen i 15 Minutter, Handelens i 11 Minutter og Justits=Departementets i 17 Sekunder. Tilsidst var Alt i slig en Forvirring, at enhver tog sin Portefenille tilbage.