Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1823-03-10
Det sidste Glimt af Fredshaabet synes nu ogsaa forsvunden, siden den franske Udenrigsminister, Hr. v. Chateaubriands Tale den 25 Februar, og derpaa følgende skandaløse Optrin i de Deputeredes Kammer. Bemeldte Tale var ordentlig inddeelt i tre Deele foruden Anvendelsen. Den første handlede og Jndblandings=Retten i en Stats indre Anliggender, hvilken Taleren heller ikke erkjendte, det Tilfælde undtagen, naar Regjeringens Sikkerhed og væsentlige Jnteresser umiddelbar kom i Fare. Han beraabte sig især paa Engellands Autoritet, eller dets Krigserklæring af 1793. "Dengang handlede Engelland i Forbindelse med sine Allierede, og Os vil Man regne det til Brøde, at Vi have Allierede? Engel land lovede de franske Royalister Bistand, og Vi maae ikke beskytte de spanske!" Dog tilstod han, at dengang hiin Deklaration kom for Lyset, var Ludvig og Marie Antoinette ikke meere til. "Saavidt er det endnu ikke kommet Ferdinand er endnu kuns Fange, som Ludvig, før han var drede i Templetaarnet og paa Skafottet. Men den spanske Revolution er en troe Kopie af den franske. Verden har Meere end nok i Carl 1stes og Ludvig Kuldes Processer. Endnu eet sligt Justits=Mord, og Man vil beraabe sig paa tidligere Exempler og skabe en Jurisprudents til Nationernes Brug imod deres Konger. Desuden har Lord Castlereagh i sit Cirkulaire af 19 Jan. 1821. og endnu nylig Hr. Peel i det brittiske Parlament erklæret Østerrig berettiget til at blande sig i Neapels Anliggender &c.. Han gik nu over til den anden Betragtning, der handlede og Frankerigs Ret til at tale om de Statsindretninger, som kunne være tjenlige for Spanien. Frankerig maa holde Krigskibe til Handelens Beskyttelse, Udførselen af flere Handelsartikler til Spanien er standset, de franske Konsuler fornærmede, Skibe bortviste fra spanske Havne, det franske Gebeet mere end eengang krænket, hvorfor Frankerig maa holde en Observationsarmee &c. "J Spanien ophører Jntet af sig selv, hverken Lidenskaber eller Dyder. Eller skulle Vi trække Os tilbage for Hammer=Kompagniet og de Landaburnske Bander, Kunne Vi være trygge, naar Man myrder hverandre hinsides Pyrenæerne? J en officiel Depesche i Verona har Hertugen af Wellington billiget denne Sikkerhedeskordon, og den udenlandske Statssekretair har i en Note til vor Charge d'Affaires i London erkjendt den som et Skytsværn mod den moralske Pest. Staaer overalt de spanske Revolutionsmænd ikke i Forbindelse med vores Truer Man Os ikke med den trefarvede Kokarde, Den spanske Revolution staaer ikke isoleret. Har Man ikke, Cortes-Konstitutionen til Behag, villet omstyrte Regjeringen baade i Neapel og Turin, Jkke sige Man, at det er Folket som har villet den. J Neapel maatte Man udnævne en Kommission, for at lade den oversætte. Hverken ville Vi opnaae Fordele af Spanien eller have Traktater fornyede, som Tiden har ødelagt; kun Lighed ville Vi, for Jntet at have at frygte; thi bliver den nuværende Konstitution i Kraft, da gjør den upaatvivlelig Spanien til en Republik. Den tredie Part angik Alliantsretten og Veronakongressen. Her beklagede Taleren oprigtig, at hans Forgjænger (Montmorency) ikke kunde lade sig høre. Man General Foy) har kaldet ham Hertugen af Verona, og var det ærlig meent, da fortjente han denne Titel for den Agtelse, hvormed Europas Souverainer beærede ham. Mig selv angaaende, da erkjender jeg her Jngen for en bedre Fransk end mig selv. Stedse hører jeg kun Engelland prise, og Man glemmer, at det var Engellændere, som seirede ved Waterloo, naar de blot ville komme de spanske Revolutionærer til Hielp imod en Bourbon. Jeg kom, det tilstaaer jeg, med Fordomme, med Mistroe til Verona. Men hvad saae jeg Fyrster fulde af Maadehold og Retfærdighed, Konger, ædle Mennesker, som vilde vælge deres Undersaatter til deres Venner, hvis de ikke vare deres Herrer. Jeg har nedskrevet mig de Ord, En af dem sagde til mig: "Det glæder mig - sagde en Dag Keiser Alexander til mig at De er kommet til Verona, for at give Sandheden Vidnesbyrd. Skulde De vel have troet, at vore Fjender kalde Alliantsen et Skjul for ærgjerrige Lidenskaber. J ældre Tider kunde det vel saa være. Men i vore Dage, da den civiliserede Verden er i Fare, gives der ingen engelsk, fransk, russisk, preussisk, østerrigsk, men kun een almindelig Politik, som til det Heles Vel bør antages baade af Folk og Konger. Mig tilkommer det at give det første Exempel, da jeg er overbeviist om de Grundsætninger, hvorpaa jeg har stiftet Alliantsen.