Berlingske Tidende, 1795-04-03
Amsterdam, den 25de Februarii. De provisoriske Folkerepræsentantere i Amsterdam have bekiendtgjort en Proclamation, som her læses med Fornøielse af alle Patrioter, og hvis Jndhold ogsaa kan vise Udlændere den Grundvold, paa hvilken vor Revolution er bygget. Følgende er det væsentlige Jndhold af denne Proclamation, Borgere, de provisoriske Folkerepræsentanteres Forsamling i Amsterdam, er fra Tid til anden bleven ansøgt af adskillige Borgere om, at tage Beslutninger, til at lade de forrige Lemmer af det nu ophævede Gouvernement og andre fordægtige Personer sætte i Arrest. Men den har bestandig fundet for godt, ikke allene at forkaste saadanne Foranstaltninger, men holder sig endog forbunden til at lægge sin Tænkemaade og de Grunde, hvorpaa samme beroer, for Dagen i en Sag af denne Vigtighed. Vi erkiære altsaa, Borgere; at vi aldrig have troet eller villet troe, at den igientagne Ansøgning fra en Deel af vore Medborgert, om at gribe til strænge Foranstaltninger, kommer af Hads eller Hævngiærrigheds Grundsætninger. Bataverne have, ved den første Sønderbrydelse af deres Lænker, givet det bestyrtsede Europaet alt for stort Exempel paa Ædelmodighed og Menneskekiærlighed, at de i roeligere Øieblikke, skulle kunne besmitte denne Berømmelse derved at de hevnede sig paa deres fornedrede og nu afmægtige Beherskere. Den fortiener ikke at seire, som paa en nederdrægtig Maade misbruger sin Seier. Kun den kan haabe behagelige og varige Frugter af en erholden Seier, som ved Retskaffenhed og Ædelmodighed beskiæmmer sin overvundne Modstander, og overbeviser han om, at han i den tilendebragte Strid har valgt den vrange Side. Der ligger, Borgere, en uimodstaaelig Kraft i Ædelmodighed og Retskaffenhed. Jntet er i Stand til at redde vort Fædrenelands Sag, uden en uforanderlig Udøvelse af disse Dyder. Hævngierrighed kan vel i Trængsels og Forblindelses Øieblikke skiænke en kort Fornøielse; men for det meste ere Følgerne sørgelige og dræbende; derimod efterlader Udøvelsen af Ædelmodighed og Retskaffenhed, sig de sødeste Fornemmelser. Denne Tænkemaade, Borgere, er vores; den maae ogsaa være Eders! J allene, oprigtige Friheds og Ligheds Forsvarere, ere i Stand til at føle disse Dyders Værdighed og Kraft; og Vee vort Fædreneland, dersom denne Lære ikke bliver antaget som en almindelig Folkelære. Vi smigre os ogsaa med, at villet skal overbevise de redelige Patrioter om, at det i vor Forsamling antagne System er i Gierningen det eneste, som er passende med Fædrenelandets sande Beste." - "Enhver ærlig Mand, fornemmelig enhver Borger, som et offentlige Embede er anfortroet, maa søge at befæste vor Revolution paa de urokkeligste Grundvolde, paa det alle Jndbyggere i vort Fædreneland, kunde endelig engang nyde de varigste Frugter af et selskabeligt Liv, under et paa Frihed og Lighed grundet Gouvernement. Den som nærer andre Hensigter i sit Hierte - han maae sidde i Raadet - eller paa anden Maade virke med til at vedligeholde Orden og Rolighed, eller som en Embedsfrie Borger (tilvisse den lykkeligste Forfatning) henbringe sit Liv i Rolighed - spiller under Dække af Fahrenelandskierlighed, en Folkeforførers og Hyklers Rolle. Til hint Øiemeds Opnaaelse gives intet andet Middel end at være ædelmodig og ædelsindet i Henseende til det Forbigangne og streng og ubøielig imod alle tilkommende Forsøg mod Friheden og National-Souverainiteten. - De Verdsligvise blandt alle Nationer have bestandig paastaaet, at det seirende Partie har bestandig, efterat den borgerlige Stridighed var tilende, handlet uretfærdig naar det holdte alle Handlinger for strafværdige, som Ansørerne for det undertrykte Partie foretoge sig til deres Vedligeholdelse, og naar det, i Følge disse Grundsætninger, tillode sig almindelige Forfølgelser. De Handlinger allene, som, uafhængende af alle politiske Forhold, ere til alle Tider moralskonde og bestandig strafværdige, kunne altsaa, efter Retskaffenhedens Grundsætninger, blot komme i Betragtning. Det er altsaa disse Handlinger allene, som en billig Dommer kun kan holde for strafværdige, men ikke de, som man vel nubettragter som fordærvelige Procedurer, men som dog ere skeete under det forrige Gouvernements Øine og med dets fuldkomneste Samtykke. kalde disse Grundsætninger bort, faa er al Sikkerhed for menn skelige Handlinger for bestandig forloren, og de, som rædike den modsatte Lære, prædike i Gierningen den Stærkestes Ret, og følgelig Tyrannernes Yndlingsret. Man bilde sig ikke heller ind, at Nationens sande Jnteresse kan i denne Hensigt, være stridende mod Retfærdigheds og Billigheds Regler. Aldrig fordrer en Nations sande Nytte, at man, under hvilken forevinding det end er, afviger fra Retfærdigheds og Troe og Loves Forskrivter. Og det som endnu mere er, vort eget Fædreneland skal staae eller falde, ligesom man vil antage eller forkaste disse Sandheder.