Berlingske Tidende, 1833-05-08
Schweitz. Fra Egnen ved Aarsloden, den 7de April. - Vort arme, ulykkelige Schweiz, Som om det ikke havde Plag nok i sin egen indvortes Tvedragt, der, som en ond Dæmon, sønderriver det, komme nu ogsaa Fremmede, der ville puste til Luen. Disse ere ingenlunde, som Partierne - hvert efter sin Ønske - bebudede, Østerrigere eller Preussere eller Franskmænd, men - Polakker, Allerede længe synes disse ulykkelige Krigs Nomader at have fundet den Franske Regjerings strænge Opsyn og Aarvaagenhed utaaleligt; de holdt det for meget illiberalt og ugjæstfrit, at den, saameget mueligt, hindrede og undertrykkede de revolutionaire Forbindelser, som Polakkerne havde knyttet i Naboelandene. Derfor forlode de først Avignon og vendte sig til Besancon, idet de underveis indgik mangfoldige Forbindelser, ja endog udstrakte deres Virksomhed til Piemont og Savoyen. Men da de heller ikke i Besangon kunde handle saa frit, som de ønskede, og deres Missioner og Correspondenceer til Schweiz, især til Canton Bern og Landskabet ved Basel, op vakte gunstige Forhaabninger, saa begave talrige Hobe fra Besancon og de nærliggende Polske Depots, Salins, Vezoul, Luxeuil, Diion og Dolle, sig paa Marschen, og endskjøndt Franske Gensdarmer og Commissairer sendtes efter dem, saa rykkede de dog paa forskjellige Punkter ind i Schweitz, henved 400 over Salgnelegier og over Bruntrutt ind i den vestlige Canton Bern. Et Bønskrift til Landdagen indeholdt, forfattet paa deres Viis, deres saakaldte Besværinger over den Franske Regjering, og Grundene til at de forlode Frankrige; de bade om Beskyttelse og Gjæstevenskab. Begge Deele bleve dem foreløbigen bevilgede, men under den Betingelse, at de skulde forholde sig roelige i Landet, og ikke befatte sig med politiske Foretagender, ligesaalidet med Jndblandinger i Schweitz eller i Naboelandene. Ville Polakkerne holde disse betingelser, Fra Neuschattel er allerede Cantsler Favarge sendt til Bern, for at adspørge den derværende Regjering om de Forholdsregler, den har i Sinde at tage. Fra Egnen om Genfersøen, den 19de April. - Borgerkrigens Fakkel luer nu ogsaa i vore Naboedale. Siden den 11te d. M. er en stor Deel af Wallis i Opstand, Nedrewallis og Overmallis ligge i Kamp mod hinanden, og om faa Dage følge uden Tvivl end blodigere Scener efter de sørgelige Optrin som allerede have fundet Sted. Som bekjendt har allerede i lang Tid bersket en stor Agitation i Wallis, da Overwallis hører til Sarnerforbundet, men Nedrewallis derimod, som Dag og Nat bearbeides af sin Naboe Waadtlandet, mere hælder til den Zirichske Landdag, endskjøndt Gesandten fra Wallis strax efterat den var bleven aabnet, forlod den med Protest. Den 11te d. A. droge over 200 Nederwallisere med Conforderationens Tegn Fane, Armbaand o. s. v. til Hovedstaden i Wallis, Sitten, fo at ansøge Cantonalforsamlingen i Wallis om at lade Canton repræsenteres ved den Zürichske Landdag og i den Anledning senen Gesandt derhen; dersom Forsamlingen ikke samtykte den saa vilde Nederwallis aldeles adskille sig fra Overmallis, eft det Baselske Landskabs Exempel danne en særskilt Canton, sende sin egen Gesandt til Zürich. Andre saakaldte Patriot, fra Waadtlandets Grændse og fra Entremont skulde træde samme med Jndvaanerne i Martigny, som ikke høre til Sarner-Conforderationen, for at raadslaae om Midler til at formaae Regjerigen i Wallis til atter at sende en Gesandt til Zirich. - De 10de April aarle om Morgenen ankom talrige Deputationer fra S. Gingolph og fra Vanwry i Monthey, og det Schweizerske Forbund Fane plantedes paa et af Slottets Taarne. Synet af den Tegn ophidsede det anderledes stemte Partie, paa hvilket Geiligheden (den fanatisk catholske) har virksom Jndflydelse. Ma vilde først storme Slottet og nedrive den forhadte Fane. Side betænkte man sig, og drog til Martigny. Reppe vare Petrioterne komne ind i Gjestgivergaarden, før Stormklokken lø og en talrig Hob af Sarner-Confoederationen, bevæbnede med Høetyve o. s. v., omringede Huset, brækkede Dørene op, i anfaldt de ubevæbnede Patrioter, hvilke de mishandlede skrækkelige Adskillige bleve kastede ud af Vinduerne; de Saaredes og Døende Tal var allerede om Aftenen meget stort. Qvindelige Furihialp Mændene i deres skjændige Udaad. Dette Overfald be gjort Forbittrelsen i de saakaldte patriotiske Sogne endnu me rasende; de have erklæret, at ville vove det Yderste for at taen grusom Hevn. J Dag saae man fra vore Bjerge en Landsbi Wallis at staae i lys Lue.