Corsaren, 1841-10-08
Danmarks Opslugelse af det tydske Forbund. (samt Noget om Hawlitscheks Dverge m. M.) Omsider er det da kommet saa vidt med "gamle Danmark", at Folk, der ellers harmonere som Jld og Vand og forliges. som Hunde og Katte, ere komne overeens om, at det ikke længere kan staae alene, men maa søge en Stotte for ikke at falde om ved det første politiske Vindpust. Men Enigheden har da heller ikke varet længere end et Øieblik, og de ere strax geraadede i Kamp om, hvilket Slags Støtten skulde være, idet den ene Part, som ellers ikke er saa radical, anpriser det radicale Middel, at Danmark for ikke at falde skal lægge sig ned, i det tydske Forbunds Skjød, den anden, at det skal tage de to andre skandinaviske Riger i Haanden eller med disse sætte "Ryg imod Ryg" og staae og falde med dem. Skjøndt nu vi mene, at gamle Danmark godt kan faae Kraft og Liv til - for at tale som Grundtvig - ikke alene at staae paa sine egne Veen, men ogsaa at slaae med sine egne Arme, naar der i dets af forskjellige Sygdomme trægtblevne Blod, ligesom i hiin dødsmatte Palients Aarer, indsprøites varmt, livsfriskt Blod, Frihedens Blod, saa er det dog naturligt, at vi i hiin Strid hellere følge dem, der ville, at det skal staae med Andre, end dem, der ville, at det slet ikke skal staae, og det er derfor, at vi i de følgende Linier blandt Mere ville gjøre vore Læsere opmærksomme paa, hvilke listige Machinationer det sidstnævnte Parti anvender for at sikkre sig Seiren. Paa samme Tid nemlig, som de indirecte bearbeide Folket for Jdeen om Danmarks Jndlemmelse i det tydske Forbund, have de ladet en Mand ved Navn Hawlitschek komme hertil for at forevise tre Dverge. Det er forgiæves, at de nægte, at denne Foreviisning staaer i Forbindelse med hiin Sag alle Omstændigheder modsige dem. Har han ikke faaet Locale i et af de servile Blades, Adresseavisens, Gaard (thi det er netop de servile Blade, for hvem der naturligviis ingen Forskjel er paa dansk og tydsk Censur. der befordre hiin Tydskheds-Idee)? Og gaae ikke Kunsterne væsentligt ud paa, at den ene Dverg skal forestille Napoleon, naturligviis for at carikere og latterliggjøre og fortrænge det rette billede af den Mand, der engang med eet Slag knuste det tydske Forbund? Det er forgiæves, Hr. Hawlitschek, at De nægter det, forgiæves. - vi have gjennemskuet Dem. Men De har tillige slemt forregnet Dem, idet De nemlig imod Deres Villie tillige viser os en anden, ganske modsat Side af Billedet. Selve disse Dverge, De fører omkring, menneskelige Væsener, der for Penge gjøre Kunststykker som Dyr og formodentlig kunne sælges til den Høistbydende, erindre os tydeligt om de tydske Fyrster, der f. Ex. under den nordamericanske Uafhængighedskrig tracterede deres Undersaatter omtrent paa lignende Maade: solgte dem stykkeviis til engelsk Krigstjeneste. Og dernæst er Deres eget Navn saa underlig østerrigsk eller russisk (dette være naturligviis sagt uden ringeste Forkleinelse for østerrigske eller russiske Navne), og man kommer derved til at tænke paa alle de andre Navne paa tschek og paa ow og paa itschk, der lyder meget som Pitschk eller Vidsk. Men for nu at komme til selve Sagen og see, hvad Partiet egentlig vil bevirke ved disse Kunster - saa, ikke sandt: Det vilde være et herligt Syn for det at see os 1,800,000 Danske dandse efter de 30,000,000 Tydskes Viben (undskyld, at vi ikke sige: Vibe), herligt for os at have tydsk Censur, tydske "Spielberger" og tydsk Voliti, herligt for vor Konge at være de tydske Fyrsters Admiral" og for os selv altsaa at være deres Matroser. Lyksallige Dag, da Tydskerne skulle sige: "Der König von Danemark, unser Admiral"! Og det vil være herligt, naar det danske Sprog forsvinder, først aldeles i Slesvig og dernæst i Sjælland (som skal gjøres til et tydsk Marine-Arsenal) og derpaa lidt efter lidt i Jylland, Niels Ebbesens Fødeland, og paa Smaaøerne, hvor nu danske Sømænd boe; da vi skulle fornægte vor Nationalitet og opstille tydske Huusguder og vore Forfædres Arne. Lyksalige Dag, da Holstenerne skulle sige: "Der gives ingen Kongeaa mere", og da de skulle see paa, at Danmark er blevet tydsk og fortælle hinanden, at det er blevet holsteensk, at Holsteen har slugt Danmark. Tifold lyksallige Dag, da Historien overstreger Ordet Danske og istedetfor sætter: Tydsk, Tydsk, Tydsk! Thi saaledes maa det være, siger hiin "Danske" i Augsburger Allgemeine Zeitung: Danmark maa kaste sig i Tydsklands Arme fordi - "det berører det med sin Hæl"? Men denne Berøren med Hælen er en underlig Ting og passer som Argument bedre for det modsatte Parti, rigtignok paa en anden Maade. Naar nemlig Danmark tog sine nordiske Brødre fast i Haand og med dem deelte Frihed og Kraft, saa kunde det netop komme til at berøre det jerstückelte", med Bomuldstøi sammenheftede Tydskland, med sin Hæl.