Viborger Samler, 1842-05-26
Angaaende de mellem Hoffmann og mig i en Række af Aar passerede Pengeomsætninger, er Bogføringen stedse iværksat ved mine Contorister, og Opgjørelser, der omfattede hele Gjelden, jevnligen udfærdigede, bestandigen i Overværelse af Vidner. Herved har det altsaa ligesaalidet manglet paa en aaben Adfærd som ved Fogedforretningen i Løkken, hvor Flere, der kjendte Fordringen, vare komne tilstede, tildeels efter den af mig føiede Foranstaltning for det Tilfælde, at den maatte blive modsagt. Da Debitor erkjendte Gielden fandt jeg de medbragte Documenter ufornødne og extraderede ham samme. Tidligere havde jeg iøvrigt stedse formeent, at Hoffmanns Bo, der ansaaes særdeles betydeligt, var fyldestgjørende til at dække enhver Gjæld, hvori han maatte befindes. J en Storm den 27de Marts sidstleden bleve 3de ham tilhørende, paa Lokkens Rhed ankomne, større Fartøier imidlertid kastede paa Strand, meget beskadigede m.v. Den lod sig let indsee, at denne Omstændighed maatte medføre en høist skadelig Jndflydelse med Hensyn til Hoffmanns Handel, og snart hørtes der Tale, ikke blot om mange Creditorer, der hidtil som saadanne vare mig ubekiendte, men og om, at flere allerede paatrængte Debitor og erholdt Varer for deres Tilgodehavende udleverede. Hos mig opstod derfor nu og Frygt for, at berørte min Formening var feilende, og jeg besluttede snarest at søge min Ret gjort gjeldende, antagende, at dette endog maatte ansees som en Pligt, jeg skyldte min store Familie, saameget mere, da jeg selv staaer i Gjæld for en betydelig Deel af Fordringen, deels her i Egnen, deels andelsteds. Om endog Boets Passiva ikkun udgjøre omtrent Halvdelen af det Beløb hvortil samme i Anmeldelsen findes ansatte, saa er dette Resultat, som med Hensyn til Boet har viist sig ved Fogedforretningen, forudsat denne i det Væsentlige omfatter dette, hvilket maa antages, tilvisse beklageligt; men deraf flyder dog ikke Berettigelse for Nogen, enten til at skumle over mine Handlinger og mistyde dem, eller til ligesom at paastaae, at jeg under de anførte Omstændigheder burde forholdt mig passive selv uagtet Betydeligheden af min Fordring, hvoraf endog over Halvdelen i ethvert Tilfælde maa ansees tabt. Til omtrent det Selvsamme, nemlig et for mig ikke synderligt ringere Resultat, vilde det forresten have ledet, hvis Boet i det Hele var blevet undergivet Skifterettens Behandling som fallit, efterdi min Fordring grundede sig i Haandskrift, naar derimod de øvrige Creditorer, saavidt jeg har erfaret, med en ubetydelig Undtagelse kun have Regningskrav. At den ikke skulde være Udsigt for Nogen til at erholde en Døit i Boet er ogsaa feilende. – J Henseende til det Altonaer Handelshuus, da har jeg ikke i den paaberaabte Beretning udtrykt mig længere, etc.; thi jeg havde ikke paataget mig at indtale Husets Fordring, hvorimod jeg kun, ifølge en i forrige Aar passeret Anmodning, havde opfordret Hoffmann og en anden Mand til at præstere Afbetalinger, ialtfald ved Vare forsendelse, der ogsaa, saavidt mig bekjendt, for Hoffmanns Vedkommende var tilsigtet iværksat ved et af de paa Stranden indkastede Skibe. Ved en lignende tidligere Opfordring, som jeg iværksatte, blev og en betydelig Afbetaling bevirket medens min egen Fordring meget forøgedes. Jøvrigt har jeg for Huset yttret mig i Overeensstemmelse med min bedste Overbeviisning, samt med de Formeninger, jeg selv fulgte, og Mere formaaede jeg ikke at byde. Af de af Redact, for ovennævnte Stiftstidende til foranstaaende bemærkning forudskikkede Anmærkninger, udhæves følgende Passus: At Hr. W. ved et saa betydeligt Mellemværende og ved den Adgang, han havde til at faae Jndseende i H.s Forretninger, ikke skulde have gjort sig saa bekjendt med dennes Situation, at han itide kunde have præcaveret sig imod Folgerne: synes vistnok besynderligt. Hvorledes imidlertid end dette forholder sig, er det vist nok - som ogsaa i vort Foregaaende yttret –, at Jngen er berettiget til, at fortænke Hr. W. i, at han søger sit Tilgodehavende først sikkret, eller til i saa Henseende at skumle over eller mistyde hans Handlinger. Derimod er man vist berettiget til at forundre sig over Maaden, hvorpaa denne præjudicerende Sikkring har fundet Sted, til at opkaste og drøfte Spørgsmaalet om en saadan Fremgangsmaades fuldkomne Retsgyldighed og til at fordre den aabne Adfærd af en saa betydelig, et heelt Bo pludseligt erobrende, Creditor, at han ved producerede Documenter oplyser og sin store Fordrings Rigtighed og Gyldighed for denne ved et saa overraskende natligt Forlig og umiddelbar paafølgende Execution tillægges eventuel Retskraft. At det skulde være en feilende Formening, at der ikke for nogen af de øvrige Creditorer er Udsigt til at erholde en Døit i Boet, kunne vi ei forklare os, da Hr. W. jo dog faaer Alt, og han i sit Brev til det berørte Altonaer Huus siger, at han selv taber 30,000 Rbd., Hvad iøvrigt Hr. W. Forhold til det nævnte Huus angaaer, da forandrer det at deles Jntet, om han har brugt det Udtryk: "længere eller ikke, eftersom han jo har vedblevet at correspondere med dette Huus om dets Tilgodehavende hos H. og først pludselig, efter selv at have sikkret sig, underrettede sin Client om, at han ikke kunde indtale hans Krav. At der fra dette Huus var doleret over hans Fremgangsmaade, har Hr. W. desuden i en senere Skrivelse til dette selv tilkjendegivet. Handels- og Skibs=Efterretninger.