Aalborg Stiftstidende, 1828-03-12
Spørgsmaalet og Krig og Fred synes nu efterhaanden at kunne modtage en afgiørende Besvarelse. Efterat Depescher vare ankomne til London fra den engelske Gesandt i Petersborg, har Grev Dudley strax sammenkaldt et Cabinetsraad, som den 25de Februar har været samlet fra Klokken 3 til 5 og til hvilket Hr. Peel saagar blev kaldet fra Parlamentet. Efterat dette havde givet Anledning til forskjellige Rygter, læser man i Coureren følgende, den klareste og bestemteste Yttring, noget engelsk Blad endnu har indeholdt om den græsk-tyrkiske Sag, og som, formedelst dette Blads halv officielle Character, synes at fortjene meest Opmærksomhed, som en Stemme, af hvilken hiint Spørgsmaal endelige Besvarelse bedst lader sig udlede: "Depescher, ere indtrufne fra Wien. De fra Petersborg indeholde ei saa omstændelige Efterretninger som de Pariser og Wiener. Spørgsmaalet synes nu afgjort og Publicum var siden nogle Dage forberedt paa Resultatet. J Onsdags forkyndte vi den i Tyrkernes Politik indtraadte Forandring; i Fredags fremsatte vi den Sætning, at Spørgsmaalet og Fred og Krig beroede paa denne Magt; i Løverdags yttrede vi den Anskuelse, som var udsprungen af de tidligere Efterretninger, at der kun var liden Udsigt til Freden tilbage. Jdag bekjendtgjøre vi Portens Manifest i dets hele Omfang. J dette Artstykke er intet tvivlsomt; det overlader Jntet til Underhandlinger; det fører et Sprog, som ei lader sig misforstaae; det aander Trods og erklærer de allierede Magter Krig. Rusland angriber det mere end de andre Magter, hvilket lod sig vente. Manifestet paastaaer, at det er Ruslands stedsevarende System at føre Krig under intetsigende Paaskud; at Engelland og Frankrig have aldeles hengivet sig under dets Jndflydelse. Slaget ved Navarino ansees som en Krigserklæring. Porten vedgaaer, at have istemt den maadeholdne Tone, for at vinde Tid og opfordrer endelig alle sande Muselmænd til at staae eller falde som een Mand. Lad kun Tyrken lægge nogen Vægt paa at have skuffet os. Det er en jammerlig Triumph, og den vil komme til at angre at have opfordret til Kampen. Vore Hensigter og Anskuelser have været yttrede uden Forbeholdenhed, nemlig: at befrie en Nation, at udløse et Folk fra Slaveriets Lænker. Dette er for vort Land intet nyt Foretagende; kun Skuepladsen for vore Triumpher, for vor Hæder er en anden. - Grækenland, som først har skienket os Frihedens Lærdomme, har maattet indsee, at vi ei havde modtaget dem forgjeves. Studiummet af dets udødelige Annaler har gjort os fri, og Engellands Frihed betaler kun sin Gjeld, idet den viser Grækenland samme uskatteerlige Tjeneste. Man troe imidlertid ikke, at vi glæde os over, at Krig er bleven os paanødt; den er der, men vi have hverken ventet den eller ønsket den. Det stod ei til os at vedligeholde Freden; paa os kom dette Spørgsmaals Afgjørelse ikke an Næst den Overbeviisning, ikke at have foranlediget Krigen, bliver os endnu den Bevidsthed, at det Formaal, vi kæmpe for, ei er knyttet til ærgjerrige Planer; vi tragte ei efter nogen Forstørrelse, vi have hverken Gebetsgrændser at bestemme eller noget Handelsanliggende at bringe i Orden; men vi skulle gjengive flere Millioner Mennesker den Frihed og den Lykke, som de i flere Aarhundreder have været berøvede.