Berlingske Tidende, 1826-10-13
Kiøbenhavns Torvepriser, den 13de October 1826. Hvede, Td. 5 Rbd. 4 Mk. - s. a 6 Rbd. 2 Mk. 1 s. ning. Td. 4 Rbd. 5 Mk. 5 s. a 6 Rbd. 3 Mk. 4 s. Byg, Td. 4 Rbd. 5 Mk. - s. a 5 Rbd. 1 Mk. - s. Havre, Td. 3 Rbd. 4 Mk. - s. a 4 Rbd. 1 Mk. - s. Nøget Flæsk, Lpd. 2 Rbd. 2 Mk. 4 s. a 2 Rbd. 3 Mk. 8 s. Ærter, Td. 8 Rbd. - Mk. - s. a 9 Rbd. - Mk. 1 s. Grønsaltet Flæsk, Lpd. 1 Rbd. 2 Mk. - s. a 1 Rbd. 3 Mk. 8 s. Smør, Pundet 2 Mk. - s. a 2 Mk. 4 s. læg, Snesen 1 Mk. 8 s. a 1 Mk. 12 s. anden Jens Baggesen. Fuldendt er da Din Valfart her paa Jorden. Som sielden Piilgrim lagde Du Din Stav. Hvad længst jeg ahned er nu Vished vorden; Din største Lykke blev en rolig Grav. -Der hvile da i Fred Din svage Hytte, Som var saa lille for Din store Aand! Den atter Mørket skal med Lyset bytte, Naar Kjærligheden knuser Gravens Baand. Dit store Jeg er løst af Støvets Lænke Og ilet til sit rette Fædreland. Der skal det svage Syn Dig ei indskrænke -Der Kundskabs Sol Du frit beskue kan. De Vinger, som Du ønsked Dig herneden, Da barnlig glad Du Stjernen tindre saae, Dem har Du fundet efter megen Leden - Nu kan du Maanen hist bag Øen naae Din Harpe brast med sine gyldne Strænge, Som hersked over Brødres Smiil og Graad; O, men dens Gjenlyd end skal tone længe Og være Glædens sikkre Ledetraad. Veemodig Musen sig et Sæde kaarer Med sænket Fakkel paa Dit Hvilested, Og rister Dig de Mindeord med Taarer: Han elsked mig med sønlig Kjærlighed mina. Og dog e skjønt Du var Fædrelandets Ære, Og stor i Aand - ja stor som saare Faal - Saa maatte dog Erfaringen Dig lære, Din høie Flugt for klarligen og viste, At Krybeskytten kan selv Ørnen naae. ang at Hvormange end der gik i Ledebaand; Derved den stolte Jndbildsthed forliste Og bjerged kun en dobbelt væbnet Haand. min Da brog Du bort fra den saa kjære Slette, saa Som havde hørt Din Ungdoms-Manddoms-Sang, Og maatte fjernet Krandsen færdig flette. en Som var begyndt paa Danas grønne Vang. ned Men ei 2den Plet af Jord, hvor Livets Stemmem Lød fra Din spæde Læbe første Gang, en Du kunde nogensinde hist forglemme, Skjønt der man skattede Din Sjælerang. aab 7 Ser Baggeiras uopertrufne Digt: Da jeg var lille u Nei - tvertimod Du bad for Danmarks Cadet Paa den for Fædrelandet kjære Dag, Som skaber barnlig Fryd hos Myriader, de En trofast Den - to elskelige Sønner Og kalder Danmarks Søn til Glædens Lag. Opflammed Du med Kraftens hele Rest; Og i Forening svæved Eders Bønner, Til Naadens Gud paa Frederiks glade Fest. -Men som Din ydre Kraft blev stedse mindre, Saa blev og stedse større Hjertets Trang - Endnu engang at see de Stjerner tindre, Som lyse venligt over Dannevang. Og derfor ønsked Livet Du at friske, For her et venligt Hvilested at faae; Men af: - det lyse Øie maatte briste, For denne sidste Fryd det kunde naae. Og den berømte Dannerskald til Ære, maa i Sig aabned gjerne fremmed Jordbunds Favn For Danskes Brøde det en Bøde være At lede stedse her om Skialdens Navn, Dog Held at under Dannerkongens Vinge Man bragte hen den sieldne Landmands Been, Lad skjønsømt og et venligt Offer bringe, Og relse ham en værdig Bautasteen! P. C. Becker. ) Ste Baggerne: Dansk Firtreds-Sang i Been paa Dannerkangade Frederik den Slettes Fødselsdag den 23de Jan. 1825 (Dagen No. 51. for 1825 J en Alder af 26 1/2 Aar døde Løverdagen den 7de October min Søstersøn, Hør N. kræmmersvend Hans Knudsen. Han var flittig og tro i sit Kald, en ædel og beskeden Yngling. Derfor erhvervede han sig Agtelse hos alle Retskafne, der kiendte ham, og vil hos mig og Mine stedse forblive i kierlig Erindring. S. T. Fog.