Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1828-11-14
Udenlandsk. Russiske tyrkiske Anliggender. Hans Majestæt Keiser Nicolaus ankom i bedste Velgaaende til Odessa den 20de October paa Linieskibet Keiserinde Maria og tiltraadte nogle Timer derefter sin videre Reise til Petersborg. Hans Majestæt ledsagedes af Generaladjutant Benkendorf og General Adlerberg. Skibet havde tilbragt 7 Dage paa Farten fra Varna og var, formedelst paakommen Storm og Modvind, stærkt beskadiget paa alle Master. Jussuf Pascha, forhen Næstcommanderende i Varna, var ankommen til Odessepaa Fregatten Raphael. Den 11te samme Maaned ankom Skibene Parmene og den nordiske Ørn paa Rheden. De medbragte et stort Antal Syge og Saarede fra den russiske Armee i Tyrkiet. – Jndtagelsen af Varna, som aldrig før har været erobret, har opvakden største Glæde i Jasse. Jkke heller har en tyrkisk Storadmiral for været tagen til Fange. Nu giver vor Tids Historie det første Exempel herpaa, hvilket ikke vil forfeile sin Virkning hos Tyrkerne, som endmere maa forøges derved, at Keiser Nicolaus skjænkede Capudan Pascha Friheden. J Varna, som skal befæstes stærkere end forhen, anlægge Russerne nu store Magaziner, og fra Odessa afgik i Dagene til den 18de October 20 med Levnetsmidler ladede Transportskibe dertil. – J nogle fra Odessa til Jasse indløbne Breve er yttret, at Feldttoget kan ansees som endt for dette Aar og at en Deel af de keiserlige Garder have faaet befaling til at drage i Vinterqvarteer; men efter andre Breve har General Bistrøm forfulgt Omer Vrione og Prinds Eugen af Würtemberg taget Retning imod Schumla, hvorfor det er almindelig antaget, at Beleiringen af denne Stad skal drives alvorlig. Der er fra Fredagen den 14 November 1828. taget Omer Vrione nogle Fanger, en Deel Munition og nogle Levnetsmidler. Ogsaa i Wien vilde man vide den 26de October, at den største Deel af den russiske Hær havde, strax efter Varnas Jndtagelse, vendt sig imod Schumla. Man bør altsaa ikke endnu fæste Tillid til de Efterretninger, som sige, at Feldttoget i Aarer endt med Varnas Erobring. Under 4de dennes berettes desuden fra Hamborg, at efter nogle dertil fra Warschau indløbne Privatefterretninger af den troværdigste Art, har Silistria, strax efter Varnas Fald, overgivet sig til Russerne. Lignende Efterretninger ere fra den russiske Grændse indløbne til Berlin, med det Tillæg, at Fæstningen blev tagen med Storm den 16de October. Man bør imidlertid om alt dette oppebie nærmere Bekræftelse. Styrken af samtlige i Polen forsamlede Tropper beløber sig til 70 a 80,000 Mand, hvoraf den største Deel er lagt i Qvarteer langs den sydlige Grændse. De fra Constantinopel indløbne Efterretninger gaae kun til den 11te October, men den Tid var Alt roligt i Hovedstaden og Jngen tænkte paa, at Varna faldt samme Dag. Følgerne af denne Dags store Begivenhed vides saaledes ikke endnu. Sultanen opholdt sig fremdeles i Leiren ved Ramis-Tschiftlik, og der troedes, at han stod i Begreb med at bryde op til Adrianopel. J de samme Dage ankom nogle Hundrede Fanger, hvoriblandt 10 eller 12 Officierer, til Constantinopel. Sultanen mødte en Afdeling af disse. Han lod Officiererne kalde og spurgte dem, om de paa Transporten vare behandlede godt, samt lod Penge uddeele til Soldaterne, Sultanen synes nu alvorligt at henvende sin Opmærksomhed paa Begivenhederne i Asien. Saaledes er forhenværende Storvezier Galib Pascha, Statholderen i Erzerum, formedelst sin fremrykkende Alder, sat i Rolighed og i hans Sted Salih Pascha af Maden udnævnt til Statholder. J Begyndelsen af October vare flere udmærkede Officierer og en af de tappreste CapidschiBaschis afsendte til Armeen i Asien og betydelige Forstærkninger vare satte i Marsch derhen. J de samme Dage var Commandanten i Tultschi, Jbrahim Pascha, udnævnt til Statholder i Aleppo og den forrige Over Told-Directeur, Osman Pascha, til Commandant i Slotteene ved Bosphoros. Beglerbeg Alisch Pascha var, for sin gjentagne prøvede Troskab, bleven belønnet med Sandschaket Hamid. Aleppinierne have igjen faaet Tilladelse til at drage ind i deres Boliger i Pera og Constantinopel. Dette har gjort et meget gunstigt Jndtryk paa Publicum og indgydet Haab om, at der ogsaa med Hensyn paa Armenierne, som ere udjagede, turde indtræde nogen større Mildhed.