Berlingske Tidende, 1826-08-04
Directoriet i Toulezyn var, som ovenfor er meldt, bekjendt med Commiteen Vassilkoffs Hensigter og Handlinger. Serge Mouravieff selv var iblandt Directeurerne. Pestel forsikker i sine Svar, at han var langt fra at billige deres Planer, at han vidste deres Udførelse var umulig, og at han forudsaae, at man selv 1826 endnu intet Afgjørende kunde foretage sig. Men efter andre Udsagn 1) havde han ved adskillige Leiligheder sagt: Mouravies er utaalmodig og lidenskabelig; men dersom han begender med Held, skal jeg ikke blive tilbage; Han gjentog de samme Ord efter Hs. Majestæt Keiser Alexanders Død; thi Nationens dybe og eenstemmige Sorg havde hverken forandret de Sammensvornes Følelser eller deres væsentlige Anskuelser. En af Medlemmerne i Bojarernes Classe (Theoder Vatkovsky), skrev paa denne Tid et Brev til Pestel, dateret fra Kursk (dette Brev er mærkeligt: "See her en Hændelse, hvoraf Selskabet kunde have draget Fordeel, dersom det havde været beredt til den bestemte Tid; men nu er Leiligheden, gaaet forbi, og imidlertid maa man see, hvad den nye Regjering vil gjøre. Tager den falske Forholdsregler, vil den formere de Misfornøiedes Antal, og følgelig forøge vore Kræfter. J modsat Fald, vil det offentlige Vel sandsynkunne da saameget desto lettere fordoble vore Kræfter til ligviis blive ledsaget af en høiere Grad af Frihed, og vi at styrte den (Regjeringen. Adskillige 2) af de Anklagede og havde besluttet, at man den 1ste Jan. d. A., paa en Tid da Re Vidnerne erklære, at de fornemste Sammensvorne allerede da hans Chef for Staben, og frembringe en almindelig Opstand, nison i Toulezyn, skulde arrestere Chefen for 2den Armee med gimentet Viatka, hvis Oberst Pestel var, skulde ligge som Gar da Capitain Mayboradas Opdagelser bevidnede Tilværelsen af et stels Arrest. hemmeligt Selskab, afslørede alle dets Planer og fremkaldte Pe somhed, som tiltog efterat Nyleieff var kommen i Directoriet Jmidlertid udviste ogsaa Selskabet i Petersborg en urolig Virkistedetfor Fyrst Serge Troubetskov. Ryleief og Alexander Bestouhørte til den øverste Section, og som vare nøie forenede ved jeff, som han havde optaget, som fra April Maaned 1825 og Beskjæftigelser, viiste den største Jver for at forplante deres Venskab og en fuldkommen Overeensstemmelse i Meninger, Smag Section at have erkiendt deres Mangel paa Kræfter. Han en Bestonieff paastaaer, ved sin første Nærværelse i de Troendes Principer og at forøge Antallet paa deres Medvidere, ihvorved havde betragtet alle Selskabets Arbeider som en simpel Tidsforklærer, at han fra den Tid af, indtil den de November, driv at han selv havde tænkt paa at forlade det, uden at svigte dette, havde tænkt paa at begive sig til Moskou i Løbet af Vin sit Ord, eller bryde med sine Colleger, og at han for at opnaae Aar i fremmede Lande. Han og Ryleieff hvervede til Selskabet. teren, der at gifte sig, og endeligen at giøre en Reise paa nogle enten umiddelbart eller ved Andre, mange nye Medlemmer, 8) 1) Capitain Mayborgdas og Davpdoffs. 2) Dappdoff, Fyrst Serge Volkonsky, Capitain Masborgda. 3) Ryleies havde fattet den 3de, der var bifaldet at Directoriet i Nord, ogsaa at optage Kiøbmænd. Han talede derom til Baron Steinheil, der forestillede ham at det var et muligt, at vore Kiøbmand vare uvidende. (Ryleieste os Steinheils Udsagn.) og selv adskillige af dem, som endeligen bleve de brødefulde Ophavsmænd til Urolighederne den 14de December, som Nicolai, Michael og Peter Bestoujeff, Suthoff, Panoff Kjevnikoff, Fyrst Odojevsky, Fyrst Schevin=Rostovsky, Wilhelm Küchelbecker Torson og Arboutoff, Officeer i Gardens Marine Bataillon. Det var ved denne Sidste 1) at Ryleief virkede paa nogle unge Officerer af denne Bataillon, som hverken vare Medlemmer af Selskabet i Nord, eller af det i Syd, og som tillige ikke udgjorde noget særeget, men som fandt Behag i at forene sig, for i deres Samtaler med Bitterhed at bedømme Regjeringens Gang, for at ophøie de forenede Amerikanske Staters Constitution, og for at overgive sig til et tomt Hjernespind om at stifte en Republik i Rusland. J disse Forsamlinger, der ellers kun vare lidet besøgte, præsiderende Arbousoff og Zavalichine, en anden ung Marineofficeer, der nyelig var kommen hjem fra en lang Reise. Han havde bildt sine Staldbrødre ind, at han hørte til en hemmelig og almindelig Restaurations=Orden, der tællede iblandt sine Medlemmer de meest udmærkede Mænd i alle Lande og hvis Hensigt var en Reform i alle Europas og Amerikas Regjeringer. Han tilføiede at han havde forelagt den høisalige Keiser Alexander Statuterne for denne Orden (de vare efter Ryleiefs Mening, der havde læst dem, af en tvetydig Mening, halv monarchiske og halv republikanske), i det han bønfaldt om Tilladelse til at danne en lignende Forbindelse i Rusland. Jkke destomindre fandt han efter Skibsfændriken Belaiaffs den Ældres Udsagn, at de største Hindringer for de Projecter han havde foreslaaet var bestandig hos Keiseren og de andre Medlemmer af hans ophøiede Familie; hvorfor han ogsaa har stemt for deres Deportation af Riget; men erklærede endeligen selv, og især Arboutoff, at det var bedre at udrydde dem alle. Denne Jdee forfærdede i Begyndelsen de Andre; men lidt efter lidt vænnede de sig til at betragte den med koldt Blod. Saaledes forberedte man dem til at blive Redskaber for et hemmelige Selskab som de neppe kiendte, hvorom idet mindste Arbouzoff kun havde talt med dem paa en meget ubestemt Maade. 2) 1) For at virke paa Arbonzoff selv, og førend han optog ham, havde R. leieff betjent sig af Nicolai Mauravieff som Mægler. 2) En af dem (Divoff, søgte at synes mere blodtørstig end Arbouzoff og Zavallichine; han tilstaaer selv dette Raseri. Zavalichine paastaaer, at hans Taler og hans Opførsel, idet mindste i Begyndelsen, var ikke andet end Kneb, indgivet ham af bedre Hensigter ; at han, i sin tidlige Ungdom, ved at læse den hellige Skrift, troede at have hemmeligheds fulde Aabenbaringer, som kaldte ham til at gjenoprette Sandhedens Rige, og at det var paa den Tid han havde fattet Jdeen om en Restaurations=Orden. "J Begyndelsen, saaledes udtrykker han sig selv havde jeg ingen anden Hensigt end Troes=Sandhedernes Triumph; men efter at have besøgt England og Californien, forenede jeg politiske Anskuelse med dette første Maal, jeg vilde frembringe en Contrarevolution i Spanien uden at opvække Krig; jeg vilde ogsaa, under det Paaskud, at danne nye republikanske Stater i andre Verdensdele, uddrage fra Enropa Mennesker med en urolig Aand, som ikke ønskede andet, end Forandringer og Uroligheder. Jer meddeelte Reiser Alexander Restaurations=Ordenens Statuter, som jeg havde dannet efter de Malthesiske. Hans Majestæt roste min Jver, men vilde ikke bifaldt mit Project, hvilket bedrøvede mig levende. Kort efter, da jeg havde havt den Ulykke at forbinde mig med den troløse Forbryder Ryleieff, lærte jeg at kjende Tilværelsen af et hemmeligt Selskab, fjendtligfindet imod Regjeringen; men Reiseren var endnu i Warschau, og af en taabelig Egenkjærlighed vilde jeg ikke opdage Ham Alt ved nogen Anden. Jeg søgte imidlertid at erholde nærmere Kundskab om dette Selskab, ved Hielp af Andre, og jeg tillod mig i denne Hensigt Ord, der ikke stemmede overeens enten med mine Følelser, eller med mine Hensigter, og som imidlertid have styrtet mig i Undergang: jeg talede om Restarautions-Ordenen, som om den allerede var til, jeg fremviste Statuter, ikke dem, som jeg havde forelagt den høistlige Keiser, men aldeles forskjellige Statuter, som jeg havde forfattet i den Hensigt. J det jeg imidlertid vilde bedrage Andre, blev jeg selv det første Offer for mine egne Bedragerier. Mine Meninger vare umærkeligt ophidsede, mit Hjerte var besudlet og jeg saae ikke Det var omtrent paa samme Tid, det vil sige i Løbet af Aare ni, 1825, at Medlemmerne af Directoriet i Nord gjorde Bekjendt i, skab med Capitain Yakoubowitsch, der kom tilbage fra Georgien eel= Alexander Bestoujeff aabenbarede for ham Tilværelsen af det hem le melige Selskab, og foreslog ham at tage Deel der; et Forslag, aa som Pakoubowitch ikke syntes ganske at modtage. "Jeg vil ikke høre til noget Selskab;" sagde han, thi jeg kan ikke lide, at ge lade mig lede af Andre. Jeg vil udføre mit Slag. J kunne ne vil jeg søge at forlede Tropperne, og lykkes det mig ikke, brænbenytte Jer deraf, saagodt som i forstaae; hvad mig angaaer, ne der jeg Hjernen af: Livet er mig til Byrde." Ved de Ord: Jeg vil udføre mit Slag, meente Yakoubowitsch Keiser Alexanes ders Mord, og forsikkrer, at denne Bestemmelse var ham indgiven af personlig Hevn, som han havde næret i otte Aar. en Udelukket af et Garderegiment i Aaret 1817, fordi han havde te taget Deel i en ulykkelig Duel, gav han denne Udelukkelse til er Grund for denne utrolige Lidenskab. J hans Udsagn for Com le missionen paastaaer Yakoubowitsch, at han aldrig for Alvor havde i, tænkt paa at myde den høisalige Reiser; han havde kun viller forfærde sin Medvidere ved en Grusomhed uden Exempel, og en Dristighed uden Grændse. Men disse vare langt fra at tage hans Hensigter i Tvivl, og, enten det nu var en Levning af gode Føllelser, eller af Jnteresse for deres egne Foretagender, de søgte at afvende ham fra en unyttig, ja endog skadelig Handling. 1) 3 Ryleieff, som siden sagde til Troubetzkoy: "Man kunde hidse Pakoubowitsch, men til hvad Nytte vilde det vel være besvoeham paa sine Knæ, at vente i det mindste en Maaned eller to, i det han truede ham med, i Vægrings Tilfælde, at dræbe ham eller angive ham for Regjeringen. Pakoubowitsch svarede at han gav efter for disse Anmodninger, og at han vilde nedsætte Fuldbyrdelsen af sin Plan til Maneuvretiden eller til Festen i Peterhoff. Siden udsatte han dette forehavende; endeligen udstrakte han det til Mai Maaned 1826, eller selv i det Uendelige. En i af de Anklagede (Baron Steinheil) erfarede af Ryleieff, at da man forkyndte Yatonbowitsch Keiser Alexanders Død, skjar han Tænder i sit Raseri over at han ikke nu kunde udføre den Forbrydelse, han havde tænkt paa 2) Hans Forsæt var ogsaa bekjendt selv udenfor Petersborg. Jmod Slutningen af September, 1825, havde Nikita Mouravieff aabenbaret den i Moskou for Generalmajorerne von Wiesen og Michael Orloff. De og Mouravies, selv vare enige i, at man maatte anvende alle muelige Midler, for at hindre Yakoubowitsch i at udføre det, og i yderste Nødstilfælde angive det for Regjeringen. Orloff syntes ellers kun at fæste liden Troe til denne Efterretning; han saae deri kun er Kunstgreb for at bringe ham ind i Selskabet, under det Paaskud ved dets Jndflydelse at forekomme Misgierninger og Ulykker, Efterretningen om Pakoubowitsch's Hensigt blev meddeelt Fyrst Serge Troubetzkoy i Kiew ved Oberst von Briegen; den blev ligeledes Comiteen Vassilkoff forebragt; thi Serge Mouravies, nævnede ogsaa Yakoubowitsch, i det han omtalede dem, som vare bestemte til Redskaber for Fyrstemordet. 3) Pletterne. Endelig søgte jeg at overtale mig, og jeg overtalede mi virkelig til at troe, at Nyleieffs Hensigter kunde være reene, og i ethvert Tilfælde en Angivers Rolle var forhadt. Efter disse Zavalachines Udsagn, som bleve dem meddeelte, erklærede Arbuzoff, Belajeff, og Divost, at han med Begeistring havde forelæst dem nogle Vers, som han foregav at have forfattet, og som vare fulde af de sorteste Bagvaskelse, imod høistlig Keiser Alexander. Zavalichine tilstaaer at have oplæst disse Vers, og forsikkrer at han ikke er og ikke kjender deres Forfatter. Han tilføier, at under hine hæftige Lidenskaber, som betegne denne hans forbryderske Forvildelses Periode, var han beredt til at fremføre enhver Blasphemie, og at gjentage Andres 1) Alexander Bestoriefs Udsagn. 2) Ryleieff, adspurgt om denne ene Omstændighed, erklærer for Commissionen, at Yakoubowitsch var styrtet ind i hans Værelse med de Ord: "Leiseren er død; det er Jer Andre, som har revet ham mig af Hænderne. 3) Oberst Tiesenhansens Udsagn. (Fortsættes.) Brød Tart, hvorefter Bagerne her udi Staden fra 1ste næste Maaned og indtil videre sig have at rette: 1) Brød af sigtet Hvedemeel: Et Franskbrød for 4 s. i Rigsbanktegn, skal veie 14 Lod. Et dito for 2 s. i Rigsbanktegn, skal veie 7 Lod. En Hvedesimle for 4 s. i Rigsbanktegn, skal veie 14 Lod. En dito for 2 s. i Rigsbanktegn, skal veie 7 Lod. Et Rundebrød for 2 s. i Rigsbanktegn, skal veie 8 Lod. Et dito for 1 s. i Rigsbanktegn, skal veie 4 Lod. Hvede tvebakker for 2 s. i Rigsbanktegn, skal veie 8 Lod. Dito for 1 s. i Rigsbanktegn, skal veie 4 Lod. 2) Brød af sigtet Rugmeel: Et Spurbrød til 4 s. i Rigsbanktegn, skal veie 22 Lod. Et dito til 2 s. i Rigsbanktegn, skal veie 11 Lod. Rugtvebakker, vel igiennemtørrede, for 4 s. i Rigsbanktegn, skal veie 16 Lod. Rugtvebakker, vel igiennemtørrede, for 2 s. i Rigsbanktegn, skal veie 8 Lod. Rugtvebakker, vel igiennemtørrede, for 1 s. i Rigsbanktegn, skal veie 4 Lod. 3) Brød af grovt malet Rugmeel: Et Brød til 30 sk. i Rigsbanktegn, skal veie 12 Pund. Et dito til 20 s. i Rigsbanktegn, skal veie 8 -Et dito til 10 s. i Rigsbanktegn, skal veie 4 - Paa Hvedebrødet og det sigtede Rug-Brød give Bagerne til Kroersker 3 Skilling paa Marken udi Tilgivt, men paa Franskbrød, samt paa Brød af grovt malet Rugmeel gives ingen Tilgivt. Bagerne forbydes og hermed alvorligen advares, under Straf af 2 Rbdlr. Sølv, ikke at mænge noget Slags Kornvare tilsammen, særdeles Rug og Hvede, men ethvert Slags for sig selv forbage. Ei heller maae de mænge enten Klie eller Afsigtninger under Rugen, hvoraf Angbrød bages. Eller tilholdes og herved befales Bagerne, under vedbørlig Straf, hver at sætte sit Navn eller Mærke, paa det Brød, som af dem bliver baget og forhandlet, paa det der kan haves Underretning, i Tilfælde, at ikke efter Taxtens Tilhold er omgaaet, hvem saadanne Brød have baget, og bør dertil være ansvarlig. Og saafremt Nogen kan overbevise Bageren, at have baget noget Slags Brød af mindre Vægt, end denne Taxt formelder og tillader, kunde de saadant hos Politiedirecteuren angive og vedbørlig Ret forvente, Naar Rugbrød ere gamle, maae ei ansees, at samme veie et halvt Lod ringere paa hver 12 Lod. J Henseende til de ved Bagernes Laugsartikler af 23de Juli 1683, §. 18 bestemte Bagepenge for den Brød, Jndvaanerne hos dem lade forbage, da ere samme bestemte til 8 s. i Rigsbanktegn, for hver 24 Pund udbagt Brød, og for at ælte og tilberede Deien 2 s. i Rigsbanktegn, imod at Bagerne tillægge, hvad der til Brødenes Opslagning af Meel og Smør behøves. Kiøbenhavns Raadstue, den 31te Juli 1826. Under Stadens Segl. (L. S.)