Almuevennen, 1843-02-15
(Jndsendt fra Jylland. Endnu i Aaret 1800 blev i Landsbyen Brichsted ved Horsens en skikkelig 82 Aar gammel Kone frades Rabosogn ynkeligt og paa den grusomste Maade myrdet som Her, af en Landstrygerske eller en saa kaldet klog Kone, i hvilket Mord hun blev understøttet af en Deel ved hende ophidsede og forledte Bønderfolk, for hvilken gruelige Gierning hun maatte bøde med Hovedet, og hendes Medhielpere med færre eller flere Aars Slaveri eller Tugthusstraf. Efter hele 40 Aar skulde man, paa Grund af alle de bedre Anstalter, der i dette Tidsrum bleve trufne til Oplysningens Fremme, have ventet, at Overtroen, maatte være reent uddød, eller maatte i det mindste ligge i sidste Aandedræt. Men nei, efter hvad der spores fra alle Kanter, er ingen af Delene Tilfældet; thi saa ældgammel Overtroen er, og saa mange Skamflikker den endog, og især i den nyere Tid har maatte døie, saa er den endnu stedse ret rørig, og generer sig ikke stort, ved at lade sig finde paa Steder, hvor man ikke skulde have ventet den. Saaledes tyer Overtroen endnu saa ofte, istedetfor til den ordentlige Læge, til Qvaksalvere, der under allehaande Hokuspokus kurere enhver Sygdom med et Middel, til kloge Mænd og Koner, der signe eller ved Haandspaalæggelse læse over Forrækkelse og Forbridelse, Ædder og Gift i et og andet Lem hos Mennesker og Dyr, maale Guulsot, Moesot, Vattersot o. s. v. ja tyer til Torsdagsdoktøre, som man har kaldet dem, der skulle være fødte med en ei alene overnaturlig Lægedomskraft, men med en lignende Magt til at udrette de forunderligste Ting. Gruer ikke Overtroen endnu ofte for Forherelse og Forgjørelse, for Gjengangere og Dødebesøg. Hvilken Sølvgrube fandt ikke den svenske Mirakkelpige Anna Jønsdatter, hvem Autoriteterne i hendes Hjemstavn erklærede for et Menneske uden mindste Jndsigt i Lægekunsten, og som der havde været under Tiltale formedelst hendes Signekunster, hos os, baade i de Fornemmeres og Ringeres Overtro, Ved sin Afreise fra Fyen, hvor man ei alene der, men fra Jylland, Slesvig, Holsteen o. s. v. drog til hende, skal hun jo have gjort en Omsats af 1500 Speciedaler. Men hvad man maatte have Ondt ved at troe, er, at Mænd f. Ex. Præster, hvis Kald det er, at modarbeide Overtroen, skulle endog fremme den, ved selv at bruge og anbefale kloge Mænd og Koner. Ogsaa for ikke ret længe siden læstes jo i Folkebladet et Stykke med Overskrift: "Grov Overtroe, endnu herskende paa Landet, og da samme endtes med Opfordring til at bekæmpe Overtroen, ihvor den saa findes, hos Andre eller hos os selv, saa fortjener det at bemærkes, at der neppe har været Nogen hos os, der oftere og med strengere Vaaben har bekæmpet Overtroen i dens hele Udstrækning og Mangfoldighed end Consistorialraad Bjerregaard i Hjermind. Allerede i Anledning af det ovenomtalte afskyelige Heremord, nedrev han 1801 samme med alle dens mangebaande Arter i sin Bog: "Om Overtroen og Midler mod samme Af denne Bog, der vandt almindeligt bifald, da den var, som afdøde Prof. Jens Møller sagde, en af vore bedste Almuesbøger, blev en betydelig Deel gratis uddeelt af den uforglemmelige Biskop Valle, paa hans Visittatsreiser i Sjælland, ligesom af Forfatteren selv i Jylland, Jkke at tale om, hvad han endog i sin til Skolerne i sin Tid af Collegiet anbefalede "bibelske Exempel= og Sprogsamling paa passende Steder yttrede mod Overtroen, saa har han atter nylig i 1ste Deel af sin at vor undede Forfatter og Digter St. Blicher, efter Fortjeneste anpriste "Verdslige Exempel- og Sententssamling, angrebet samme. Heel fortrolig med dens Historie, har han af Kjøge Huuskors, Ribe Hexeprocesser, Thisted Diælebesættelser osv. osv. ved meere end Exempler nok oplyst, i hvilken utrolig Grad vore Forfædre af alle Stænder, den Høie og den Lave, Læg og Lærd, hyldede den muligste grove og fordærveligste Overtroe, Ved Satirens Svøbe tugter han alle dens Arter, latterliggjør og beskæmmer dem med hinanden. Ja den Lune, og Livelighed, hvormed han har igjennemført det, gjor, at man umuligen uden levende Jnteresse kan læse den hele Fremstilling. Skade, at Bogen kun kommer i faa eller ingen af de Læseres Hænder, der meest behøvede den. Men da Forfatteren har af sine litteraire Arbeider gratis uddeelt saa Meget, man vil sige indtil 50,000 Ark, og især blandt Landalmuen, saa vilde han endvidere gjøre sig fortjent af denne, ved at lade bemeldte Afhandling om Overtroen særskilt aftrykke, og sælge til den saa lave Priis, hvortil han afhænder Alt, hvad han lader trykke.