Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1827-07-10
Berlin. Nu laae Berlin udbredt for mine Øine. Hvilket Panorama, hvilken Colos af en Stad, Blikket forvirres og veed ikke, hvorpaa det først skal hefte sig. Vist nok er Staden ikke i Høiden hvad Kjøbenhavn er med sine Taarne, i det mindste ikke hvad det har været, medens Frue kirketaarn har sine tre Kroner og Nicolaikirke taarn kneisede saa stolt. Men i Breden - hvilken bebygt Flade - hvilken Masse af Bygninger, Kan Babylon - kan Persepolis have været skjønnere i deres herligste Pragt? Men betænker man, at Berlins Mure have et Omfang af to til tre Mile, saa kan man let forestille sig hvad Konger, der havde stor Byggelyst, kunde opføre paa et saadant Fladerum. Forstæderne opvække ingen høi Jdee om Berlin; Husene ere simple og Indbyggernes Udvortes forraader ingen synderlig Velstand. Men kommer man ind i Staden selv, især i de Afdelinger, som kaldes Friedrichwerden og Dorotheen (Neu¬) Stadt, saa troer man sig hentryllet i en Feeverden. Hvilke Palladser, hvilke Templer, hvilke Broer. Ved hvert Skridt mindes man om Perikles og August, og troer at staae paa Roms Forum i Republikens skjønneste Tider. Og dog føler man, det er ikke Rom. Det er Raphael Morgehus Transfiguration, ikke Raphael Sanzios. J alle Bygninger og Billedstøtter seer man en utrættelig Stræben efter det Antike, men den nyere Smag, især den italienske, stikker allevegne frem. Naar man seer billedstøtten af Fyrsten af Dessau med hans lille trekantede Hat, i Sko og Strømper, med de mange Ordener paa Brystet, saa har man i det Smaa et Billed af den forunderlige Blanding af det Antike med det Moderne i det Store. Palaierne paa Amalienborg, Schimmelmanns og Totts Palais i Kjøbenhavn kunne give os en Forestilling om Stilen, hvori de fleste Pragtbygninger i Berlin ere bygte. Men uagtet denne Blanding er Preussens Hovedstad, betragtet i sin Heelhed, een af de skjønneste Residentser i Europa. London og Paris have herlige enkelte Partier, men en Stad, der, saa at sige, er af een Støbning, med en saadan Befolkning, og med saa mange Mindemærker af Dannelse og Oplysning, findes der neppe Mage til. Jeg tog ind i et Gjæstgiversted af første Classe, en galloneret Schveizer - en Apol af en Karl - stod i Døren, men han havde intet andet at bestille, end at staae, eller sidde og gabe, støttende sig paa sin Stok med den store Sølv knap, og naar Tiden blev ham for lang, hielpende Pigerne i Gaarden at pille Grønneærter. Værten spillede the great Unknown's Rolle, og var for mig en Daleilama. Jeg fik ham aldrig at see, uagtet jeg logerede otte Dage i hans Huus. Men han skal, som man forsikkrede mig, være meget rig, og ikke bryde sig synderligt om Gjæstgiveriet. Ved Table d'Hotte spiste han, og der kunde man faae ham at see, men det var ogsaa det eneste Sted, hvor han var synlig. Da jeg aldrig spiste ved hans Table, saa blev Monsieur THote mig ogsaa ubekiendt. Taxterne paa alle Føde- og Drikkevarer, saavelsom paa Logis, ere, trykte og autoriserede af Politiet, opslaaede i hvert Logement. Men Alting er dog temmeligt dyrt. Huusleien og Brændeved ere især meget kostbare i Berlin. En langtfra ikke brillant Etage paa elleve Værelser i en af de gode Gader koster 1400 Thl. preuss., der udgjør henved 2000 Rbd. rede Sølv, og deraf kan man slutte sig til Priserne paa andre Leiligheder. J Kjøbenhavn vilde man kunne faae den for 500 Rbd.