Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1775-10-27
De Danske lode udi de ældgamle Tider deres Døde brænde, og kaldtes den Alder, udi hvilken saadan Skik varede, Brunna=Old eller Brænde=Alderen. Til Erindring af de Døde bleve da oprettede adskillige Høie, hvorudi Asken og Beenene af de Brændte bleve nedsatte i Potter, som kaldes Urner, af hvilke endnu kan findes udi Høie, som blive omgravne. I den anden Alder, da de Dødes Legemer bleve heele begravne, bleve og Høie opkastede over dem. Ei heller ophævedes gandske den Sædvane at brænde de Dødes Legemer udi den anden Alder, men bleve længe uden Forskiæl enten brændte eller heele begravne. Den anden Alder kaldtes Hougs=Old, eller Høienes Alder, som holdes for at have havt sin Begyndelse fra Kong Dan Mykilati, som lod oprette en Høi, og befoel sit Legeme der at indføres med Kongelige Prydelser, Hest, Vaaben og anden Rigdom. Hans Exempel, siger Snore Sturlesen, blev fulgt af Efterkommerne, og da begyndte udi Danmark denne saa kaldte Hougs=Old. De gamle Danske bleve ogsaa begravne med en Hest, paa det at de des hastigere kunde fortsætte deres Reise til de lyksalige Boliger; Jligemaade bleve de begravne med Skoe paa Fødderne, hvorover Thorgrim sagde: Det er Skik at binde Skoe til de Dødes Fødder, hvorpaa de kan vandre til Valhalla eller OdingBolig. Man lagde ogsaa Guld og Sølv samt kostelige Klæder og Prydelser hos de Dødes Legemer, ligesom de skulle bruges i det andet Liv, som Snore Sturlesen fortæller og Hagen, Konge af Norge. De begrove Kongen. med hans fulde Rustning og beste Klæder. For at lade see den Omsorg, de havde for de Døde, lode de og undertiden Hustruerne levende begrave med deres Mænd, hvilken Barbariske Skik ved en Lov var anthoriseret. Men ved Christendommens Jndførsel ophørede alle disse Ceremonier, og de Døde bleve begravne udi Kirker eller paa Kirkegaarde. - I deres Giestebudde pleiede de og at drikke de Dødes Skaale, hvilke kaldtes Minni, og er det troeligt, at saadan Skik varede endda længe udi Christendommen, saasom den endnu paa adskillige Steder ikke er ophævet, som i Engelland, hvor man drikker de Dødes Skaale. Og findes der endnu udi vor Tid Bønder i Norge, der drikke Guds Jhukommelses Skaal, det er: til Guds Ære. Bragaull var en Skaal indviet til den Gud Brago til Ære, hvorom Snore Sturlesen siger: Der var paa de Tider en Sædvane, at, naar en Konges eller Jarls Liigbegængelse skulle holdes, at hans Arvinger skulle sidde paa en Bænk for Thronen, indtil Skaalen blev indbragt, som var indviet til Brago, da skulle han opstaae, giøre et Løfte at udvise nogen tapper Gierning, og derpaa uddrikke BæggeretHvilket og blev afskaffet ved Christendommens Jndførsel. - Hvad Kongerne i den ældste Tid angaaer, da synes de vel at have været meere Borgerlige, saa at de udi Klædedragt og Levemaade lidet have været at skille fra Almuen. Man finder og, at fornemme Bønder og Høvdinger have talet med stor Frihed udi Selskab og undertiden brugt Skieldsord mod Kongerne. Men saadant reisede sig mere af de Tiders Enfoldighed end af Regieringens Jndskrænkelse; thi den Kongelige Myndighed var langt meere uindskrænket, end den blev siden. Hvad som indskrænkede den Kongelige Magt i den anden Tidsregning var endeel Adelens Opkomst; Herrestand begyndte ret at blive bekiendt og at formere en adskildt Classe udi Kong Valdemar den 1stes Tid, og det Kongelige Raad, som tages af samme Stand, fik Haand med udi Regieringen, saa at alle Kongelige Forordninger siden bleve stilede saaledes: Med Vort Raads Raad. Den anden Aarsag til Regieringens Jndskrænkelse var Geistligheden, hvilken først efter anden Geistligheds Exempel begyndte at blive studsig, og at disputere mod Kongerne, og da de mærkede, at Paven gav dem gemeenlig Ret alle Tvistigheder, bleve de meere og meere frække, indtil det kom saavidt, at de satte Kongerne udi Band, og dømte dem fra Riget. - Den gamle Kongelige Residentz var Leire i Sielland, hvilken Stad siges at have været bygget af Danmarks første Konge, som nogle mene at have været Dan. Hvor gammel denne Stad ellers har været, kan med Vished ikke siges; men det er troeligt, at den begyndte at forfalde fra den Tid, da det Kongelige Sæde blev derfra forflyttet til Roeskilde ved Christendommens Begyndelsee, thi den første Christen Konge Harald Blaatands Liig blev begravet udi Roeskilde, hvor samme Konge havde ladet bygge en Kirke den hellige Trefoldighed til Ære. - øvrigt findes meget lidet udi Historien om den gamle Stad Leire, saa at man neppe kan sige, om det allene har været et Kongeligt Slot eller en Stad, ci heller, om Kongerne der havde noget bestandigt Sæde. Det er troeligt, at de første Konger, saasom de ingen synderlig Staat førte, opholdte sig snart i en, snart i en anden af Provincerne, og naar noget af Vigtighed skulle foretages, mødte de paa Tingene, hvor de stevnede Almuen. At Leire eller Lethrædog maa have været anseelig blandt andre Danske Stæder, sees deraf, at nogle af de Danske Konger ere kaldne Lethraeller Leire=Konger. Leire har lagt ikke langt fra Roeskild. At foruden Leire have været adskillige Stæder, er ikke at tvivle, saasom der udi Christendommens Begyndelse tales om Aarhuus, Ribe, Slesvig, Odense a. som bekiendte Byer. Og, hvis det er sandt, at Kong Roe lod bygge Roeskilde, maa samme Stad være meget gammel. Dog have de Danske Stæder udi den første Tidsregning ikkun været ubefæstede. De fleeste Fæstninger bleve anlagde udi de borgerlige Krige imellem Svend Grathe og Knud Magnusen. Svend Grathe lod allerførst Roeskilde befæste med Volde og Graver, ligesaa Viborg; han holdes ogsaa for først at have anlagt Kaars=Øer og Nyborg. At den Kongelig Residentz=Stad Roeskilde i Begyndelsen ikke maa have været meget prægtig, sees deraf, at Domkirken udi de første Christne Kongers Tid ikkun var bygget af Træe, og at den allerførst under Kong Knud den Hellige blev oprettet af Steen, og er det troeligt, at Staden og Hoffet i den artige og polerede Kong Svend Estridsens Tid er først kommen i Anseelse. Hvad som ellers fortælles om en Deel Danske Stæders Ælde, er meget uvist, saasom man ingen beviislige Documenter haver derfor. - Hvad Handel og Vandel angaaer, da var her udi Riget samme liden eller ingen, og, hvis nogen Handel her har været dreven, saa er den skeed ved Vahrenes Omvexling; efterdi for Knud den Stores Tid ingen slagen Myndsvar udi Danmark, men da begyndte allerførst Penge at blive slagne, som sees af samme Konges Historie. De 2 ske havde da ei heller nødig at drive Handel, saasom de de berige sig paa en langt nemmere Maade nemlig bytterie. Saa at Selskaber da have bestaaet udi Fribytter=Skibes Udredning, ligesom nu omstunder udi Algier, Tunis og Tripolis. Disse Fribyttere bragte undertiden utroelig Rigdom ind udi Landet, saa at man derudover ikke bekymrede sig om at grave efter Metaller i Jorden og lade slaae Penge, efterdi de hos Fremmede kunde have baade Materien og Arbeidslønnen for intet. Men da Fribytterie af de Christne Konger blev afskaffet, maatte man begynde at slaae Myndt, saa at der stedse udi Landet haver været Myndte=Steder fra Knud den Stores Tid.