Aarhuus Stifts-Tidende, 1828-09-30
Den franske Expedition til Grækenland. Ved denne Expedition er en almindelig Begi string opvalt over hele Frankrig. J Paris kiger man daglig efter Vinden for at udregne, hvor snart Flaaden kan ankomme til Hellas Kyster. Mon denne Enthussiasme er allene grundet i Jnteressen for Grækernes Frelse, eller mon den ikke udspringer af en dybere Aarsag? At det franske Folk ahner, at Expeditionen har ikke blot til Formaal at fordrive Tyrkerne fra Grækenland, men et langt større, endskjøndt endnu ikke opklaret politisk Formaal, kan man ikke undres over thi hvilken upartisk Tilskuer af denne mærkværdig Begivenhed, maa ikke formode det samme, thi hvorledes kan man troe, at den franske Regjering vilde afsende 30,000 Mk. paa et fjernt Soetog, som en forbundet med uhyre Omkostninger, uden en stor politisk Hensigt. At et saa kostbart Tog ikke skulde have andet Formaal, end at jage nogle af Sult og Sygdomme, svækkede Troppekorps fra et Land, som de dog snart alligevel maa forlade; eller for at demonstrere for Portens Øine, at de allierede Magter have i Sindeat overholde Traktaten af 6te Julii, Hvorfor skulde Frankrig paatage sig det allene? At den skulde have til Formaal at observere Krigens Begivenheder, i Tyrkiet og sætte en Grændse for dens alt for stærke Udbredelse, er heller ikke sandsynligt. Dertil vilde 30000 Md. være en altfor svag Dæmning. Men hvad skulde da vel være denne Expeditions hemmelige Formaal, Man kan kun formode og gjætte. Keiseren af Rusland har erklæret, at hans Formaal ved denne Krig er ikke at gjøre Erobringer, Men denne Erklæring kan kun antages at gielde for Europa, men ikke for Asien. Den europæiske Ligevægt kunde blive forstyrret naar Rusland gjorde Crobringer i det europæiske Tyrkie, men den kan aldrig have til Formaal at standse Udvidelsen af Ruslands Magt i Asien, som de europæiske Magter ei heller kunne forhindre. Man har derfor Grund til at antage, at dersom det tyrkiske Rige skulde gaae under, saa kunde et græsk Keiserdømme blive oprettet i det europæiske Tyrkie, og maaskee Moldau, Wallakier og Servien med Bosnien og Dalmatien blive fra det særskilte Statslegemer eller tjene til Ombytninger, men at ingen af disse Lande ville komme til at staae under Ruslands umiddelbare Herredømme eller tjene til at forøge dets Magt. Anderledes er det beskaffent med det asiatiske Tyrkie. Naar Porten ikke formaaer at erstatte Rusland sine Krigsomkostninger med Penge saa kunde de der erstattes med Lande, og en Garantie for den russiske Handel kan ligesaa godt opstilles fra den asiatiske som fra den europæiske Side af Bosphorus og Dardanellerne. Gaaer det osmanniske Rige under i Krigens Storm, saa kunde der aabnes Sultanen en hæderlig Udvei ved at tilbyde ham, at oprette Chalifatet paany i Bagdad og at gjøre denne Stad til den tyrkiske Regierings Sæde. Naar saaledes den politiske Ligevægt i Enropa ikke blev forstyrret og Fredens Vedligeholdelse mellem de europæiske Magter blev sikret, saa vilde Politikens Skueplads blive forflyttet til Asien. En Krafts fortsatte Udvidelse er en Naturlov. Hvor glædeligt, naar Rusland havde fattet den Beslutning, blot at henvende sin Kjæmpekraft paa Asien og at ville blive Kulturens Skaber i denne store Verdensdeel.