Jyske Efterretninger, 1796-01-25
Paris, den 3 Januarii. Den 1 hujus kom de forrige Conventsdeputerte, Qui nette, Bantal, Lamarque og Camme, som bleve udvexlede mod Ludvig 16des Datter i Basel, hertil. Den følgende Dag blev der i de 500des Raad raadslaaet om Verificationen af de Deputertes Fuldmagter. Der herskede en forskrækkelig Allarm i Forsamlingen over denne Sag; men snart fortrængte (siger Journal de Paris) et rørende Optrin denne: En lydelig Klappen gav Gienlyd i Salen, og et Raab: "Der ere de!" trak alles Øine hen til en Sideder. De udvexlede Deputerte traadte endelig ind midt iblandt deres Colleger. Quinette kastede sig i Armene paa sin Ven Jean de Brie, og Bancal, Lamarque og Camus bleve førte i Triumf til Præsidentens Dureau. Fryderaabet blev almindeligt; og Taarer paafulgte, og udbredte et Stille. Præsidenten sagde til de tilbagekomne Deputerte: Det Fryderaab, som J have hørt, er Eder Borgen for det Hiertelag, som alle Franker bære til Eder. Kun saa længe J vare dyre Slagtoffere for det skiændigste Forræderie vare Eders Legemer nedtrykke men Eders kraftfulde Siale beholdte endog i Lænkerne deres republikanske Høimodighed. Franker! J have ved Eders Standhaftighed forherliget det ærerige Navn. Repræsentantere for et frit Folk, bestandig bleve J værdige til at repræsentere det! Kommer dydige Colleger, kommer og indtager de Pladser, som Nationens Taknemmelighed har forbeholdt Eder! Kommer ædelmodige Republikanere, imodtager den eneste Løn, som er Eder værdig, repræsenterer endnu engang et frit Folk. Kommer, meddeler alle Siæle den brændende Patriotismens Jld, som bestandig har flammet i Eders Siale! Kommer, Eders Tilbagekomst imaae frembringe i alle deres Hierter, som ikke ere Republikanere, Skam og Samvittighedsnag." Camus svarede i de andres Navn: Efter et 3 Maaneder langt Fangenskab blev der os endelig skiænket Friheden igien, fulde af Jver efter at see vort frie Fædreneland igien, have vi intet Øieblik forsømt til at at give Eder Efterretning om den Forfatning, hvori vi have befundet os. Jlende ere vi vendte tilbage fra Fængslerne og Bastillerne til Republikens Skipd. Hvorledes kunne vi fortælle Eder vor Lykke? Den er fuldkommen. Vore inderligste Ønsker ere endelig opfyldte, og vi kunne nu tage Deel saavel i Eders Arbeider, som i Eders Berømmelser. Den eneste Kummer, som vi have fundet, er denne: at vi ikke bestandig have kunnet det. Den Høiheds, Krafts og Ædelmodigheds Berømmelse, som J have erhvervet Eder, udbredte sig til alle de Steder, hvorigiennem vi kom: og uagtet vore Fangefogders Aarvaagenhed. trængte den dog ind i vore mørke Fængsler. Det smukke Syn, som J give Verden, formerer vor Stolthed; jal vi vare stolte deraf, at vi tilhørte Eder, og saaledes vare vi endog i vore Lænker Repræsentantere af et frit Folk. Paa vor hele Vei have vi hørt det Beundrings Udraab, hvoraf alle Hierter ere igiennemtrængte mod de franske Republikanere. Vi havde ønsker at træde frem i Eders Forsamling, i Følge med Drouet, hvis Kamp mod Tyrranniet, erhvervede ham Lænker; med Maret og Simonville, som begge bleve arresterte mod Folkeretten; med Bournenville og andre, som ved Forræderie bleve overleverte af Oumouriet; men Nødvendigheden, som tvang os til at tage forskiellige Veie, har hindret os derfra. Dette Vidnedsbyrd ere vi Eder dog skyldige, at ingen af dem alle har nogensinde viist sig uværdig til Navn af en Republikaner. Alle have ved deres kraftfulde Mod og urokkelige Standhaftighed gjort det Ære. Vi forlange en Decades Frist, for at giøre Eder Regnskab for vore Handlinger i vort lange og ærefulde Fangenskab." Paa Jean de Bries Forslag blev besluttet: at Præsidentens og Camus's Taler skulde trykkes, og Præsidenten gav under de lydeligste Fryderaab de 4 Deputerte Broderkysset.