Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1829-09-12
Monumenter paa Kirkegaarde. Man læser i Statstidenden en Bekjendtgjørelse fra Kjøbenhavns Magistrat: at Kuratellet for Frue og Trinitatis Kirker havde indberettet til samme, at der paa disse Kirkers Andeel af Assistentskirkegaarden udenfor Nørreport findes nogle Gravsteder, paa hvilke der ere Monumenter eller Liigstene, der ikke ere fornyede af Vedkommende og derfor ere hjemfaldne til Kirkerne. Deriblandt ere: Paa Frue Kirkes Assistents-Kirkegaard; Overpræsident Geheimeraad v. d. Ostens Ligsten hjemfalden d. 10 Jan. 1817, og paa Trinitatis Assistents-Kirkegaard Madame Hoffmanns Monument, hjemfaldet i Aaret 1821. J Overeensstemmelse med kongl. Rescript af 11 Juli 1828 §. 1 er det bragt til offentlig Kundskab, for at de Paagieldendes Slægt og Venner kunne inden et Aar fra Bekjendtgjørelsens Datum iagttage det fornødne til Gravstedernes Fornyelse, hvis de dertil maatte være villige. Rescriptet byder, at naar saadan Bekjendtgjørelse er skeet, og Varselet udløbet, skal af Magistraten over de af saadanne Monumenter, eller Ligstene, hvis Fornyelse de Paagieldendes Slægt og Venner ei ville besørge, hvergang indsendes til det danske Cancellie en udførlig Beskrivelse og Fortegnelse, hvorefter det af Cancelliet bliver at afgjøre, hvorvidt der, enten med Hensyn til saadanne Mindemærkers Værd som Kunstværker, eller i Betragtning af de Afdødes særdeles Fortjenester, bør gjøres Undtagelse fra den Regel, at Monumentet eller Ligstenen hjemfalder til vedkommende Kirke efter 20 Aars Forløb, naar Betaling ej erlægges for at beholde samme i længere Tid, saa at de i slige Undtagelses Tilfælde indtil videre vedblive, uden at vedkommende Kirke erholder nogen Betaling for Fornyelsen." Da Geheimeraad v. d. Osten, og, saavidt mindes, ogsaa ovennævnte Mad. Hoffmann har gjort meget betydelige Gaver til det Almindelige, saa vil der ifølge Rescriptet ikke være Frygt for, at jo deres Minder vorde bevarede, om der end ikke i den foreskrevne Tid skulle melde sig overlevende Slægt og Venner med Betaling efter Anordningen. Rescriptets velgjørende Bestemmelser har sin Grund i følgende Omstændigheder, Biskoppen over Sjællands Stift, havde, med Hensyn til at ikke, ved Salg af slige Kirkerne hjemfaldne Monumenter, ogsaa Gravminder for Personer af udmærkede Fortjenester skulde tilintetgjøres, indgivet et Forslag, om hvorledes der formeentligen kunde forholdes, for at saadanne Mindemærker, uden betydeligt Tab for Kirkerne, kunde bevares for Efterslægten, og ligeledes havde det kongel. Akademie for de skjønne Kunster, da det høiligen interesserer sig for de Gravminder, der fra Kunstens og Smagens Side maatte have Værd, eller som ere opførte for højtagtede og fortjente Kunstnere, der ikke have Venner eller Famlie, der kunne sørge for Mindernes Vedligeholdelse, anmodet Cancelliet, om at foranledige saadanne Foranstaltninger, at slige Mindemærker kunde bevares. Cancelliet fandt dette at være en Gjenstand, der fortjente Opmærksomhed, thi det Offentlige maae have Interesse for at bevare saadanne Gravminder, som enten ere satte for særdeles udmærkede Mænd, eller som have et sær betydeligt Kunstværd, og det vilde være anstødeligt, om slige Monumenter, fordi de sædvanlige 20 Aar ere udløbne, skulde bortføres fra Kirkegaarden og sælges." Efterat Sagen var taget under Overveielse, og foredraget Kongen, blev det ovennævnte Rescript af 11 Juli 1828 udfærdiget til Kjøbenhavns Magistrat, ved hvilket tillige en Moderation i Betalingen blev bestemt for de Tilfælde, hvor Nogen maatte ønske strax at erhverve Ret til et Gravsted for flere Gange 20 Aar. Vilde det ikke være ønskeligt, at Bestemmelser for Gravminders Bevaring uden for Assistents=Kirkegaardene, ogsaa fandt Sted, baade for Kjøbenhavn og uden for Hovedstaden, Ere der maaskee allerede sikrende Bestemmelser, og hvilke,