Københavns Adresseavis, 1776-01-08
Udtog af den kongelige Forordning om hvorledes derskal forholdes ifald Qvægsygen maatte yttre sig i Danmark. Saasnart Qvægsygen yttrer sig hos nogen, have Eierne til det syge Qvæg strax at anmelde det; de i Kiøbstæderne for Magistraten, og de paa Landet for Herreds= eller Birkefogden; hvilke Betiente da uopholdelig foranstalte saavel det syge som det paa Stædet endnu til Syne friske Qvæg efter foregaaende Taxation af uvillige Mænd, ihielslaget og uden deraf at tage Hud, Talg eller andet, nedgravet 2 Alen dybt i Jorden udi en indelukket Plads; hvorefter Forholdet, uden mindste Tids Forsømmelse, ved ridende Bud indberettes: for Kiøbstæderne, af Magistraten til Stiftamtmanden, og for Landet, saavidt Proprietairenes Bøndergods betreffer, af vedkommende Proprietairer, Forvaltere, eller Fogder; men for det øvrige Gods af anførste Rettens Betiente til Amtmanden, da Stiftamtmanden og Amtmanden med første Post tilstiller Rentekammeret bemeldte Beretninger med sin videre Relation. Og som det ankommer paa Omstændighederne, hvor længe eller hvorvidt anførte Anstalt, med Qvæget at ihielslaae, vil medføre den ønskende Virkning til at hindre Sygdommens Udbredelse; saa vedvarer samme Anstalt ikkun imedens man derom kan giøre sig Haab, men ophører derimod saasnart det anderledes befindes, efter den af Rentekammeret herudi føyende Anstalt. Jmidlertid vil Hs. Majestæt lade betale det ihielslagne Qvægs Værdie efter forbemeldte beediget Taxation. Skulde nogen, hvor Qvægsygen saaledes først yttrer sig, forsømme at anmelde saadant, bøder han derfor 50 Rdlr., som Angiveren tilfalder, eller, i Mangel af Betalingen, straffes med Fæstnings=Arbeyde paa et Aar. - Paa Sæde= eller Avlsgaarde, hvor Qvæg, som tilforn maatte have igiennemgaaet Sygdommen, befindes, skal samme fra det øvrige Qvæg i et Huus for sig selv separeres; men naar Sygdommen indtreffer, da skal saavel det syge som det friske, Qvæg, dog ikkun i den Stald Sygdommen har yttret sig, efter foregaaende Taxation, udi Rettens Betientes Overværelse strax ihielslaaes og nedgraves. - Jngen maa, saalænge Sygdommen varer, og indtil 2 Maaneder efter Svagheden er endt paa Stædet, lade derfra føre Qvæg, Tælle, Huder, Kalveskind eller Foder nogen andenstæds hen, under den i 1ste Post anførste Straf. - Enhver haver saavidt mueligt at entholde sig fra de Byer og Stæder, hvor Qvægsygen er begyndt; og til den Ende skal til Vartegn, uden for de Byer, hvor Svagheden har taget Begyndelse, ved Veyene opsættes en lang Stang med et Flag eller ombunden Langhalm. Naar Sygdommen yttrer sig i Stæder eller Byer, hvor Landeveiene eller andre Afveye gaaer igiennem, skal ved Postering af Vagthold fra Byerne, hvorQvægsvagheden er, Passagen forbydes, og derimod indtil videre Veyen, saa godt som mueligt, andenstæds forlægges; men skulde de Reysendes Vey uomgiængelig falde igiennem den Bye, hvor Sygen er, maa de ikke der begive sig ind i noget Huus, og ey heller deres medhavende Heste der i nogen Stald indlade. – Naar Qvægsvagheden kommer i en Bye, maae Qvæget ikke udlades til de almindelige Vandstæder, men Vandet skal i Husene indbringes; og ligesom alle Hunde skal holdes anbundne; saa skal og den i Stalden faldne Giødning nedgraves med Qvæget, samt Stalden derefter, renses og kalkes, saa og de Folkes Klæder, som har været ved Nedgravningen, vaskes og uddampes. - Jngen i Hertugdømmene Holsteen og Slesvig boende eller sig opholdende maa, saalænge der er Qvægsvaghed, begive sig til Jylland og de danske Øer at kiøbe Qvæg, uden at de forsyne sig med vedkommende Øvrigheds Reysepas, hvor de hiemme har, at der paa Stædet ingen Qvægsvaghed nyelig har været. - Naar Qvæghandlere indfinde sig paa Hovedgaarde eller andenstæds i de til Danmark henhørende Provintser og Øer, for at tilforhandle sig Qvæg, maa de omskifte deres medbragte Klæder med andre, forinden de lade sig indfinde i Staldene. - Det Qvæg, som drives her af Riget, maa Driverne ey føre længere end til Grændserne af Hertug, dommet Slesvig, hvor det bør modtages af andre i Hertugdømmene boende Folk; befindes Driverne herimod at handle, straffes de med Fæstnings=Arbeyde paa et Aar. - Skulde Qvægsvagheden indtræffe medens Qvæget var paa Græs, skal hver Byes Hornqvæg, Faar og Sviin vorde bevogtet for sig selv udi de med andre Byers Marker tilfælleds liggende Græsgange og Overdreve, og, naar da noget Hornqvæg der eller andenstæds skulde blive angreben af Qvæg svagheden, skal det strax fra Flokken separeres, og det syge da alene ihielslaaes, samt med Hud og Talg nedgraves paa et Sted afsides, hvor ingen Kreature komme; hvilket saaledes for første Gang der ihielslagne Qvæg, om Sygdommen derved kunde standse, Eyerne paa oven forordnet Maade erstattes. - I Henseende til Qvægs Overførsel fra en Province eller Øe til anden her i Riget, forbliver det ved de herom føyede Anstalter, at intet Qvæg maa passere udenforevisende Pas fra det vestindisk og guineisk Rente= samt General Toldkammer; ligesom og Forordningen af 3 September 1762 igientages, i Særdeleshed dens 2 og 3 Art.,at ingen maa udi Provincerne omreyse at kiøbe Qvæg, uden til Brug for dem selv, eller for dem i hvis Tieneste de virkelig staae, og hvorpaa de med vedkommende Øvrigheds Pas forud ere forsynede, samt at ingen maae kiøbe, paa de Stæder, hvor Mistanke om Qvægsygen kunde være, med videre.