Lolland-Falsters Stifts-Tidende, 1840-12-06
en authentisk Fortolkning er, som jeg tidligere har bemærket, aldeles lig med en ny Lovbestemmelse, og kræver samme Fremgangsmaade som denne, for den kan træde i Kraft. Fandt det Princip Indgang hos Regjeringen at afgjøre Sager af den Natur paa en saadan Maade, som ved det allerhøieste Reskript er skeet, uden at Stænderforsamlingerne havde havt Leilighed til forinden at afgive deres Betænkninger derover, vilde dette, saavidt jeg kan skjønne, være et Jndgreb i Institutionen af den kongelige Magt. Dette kan ikke have været Kongens Hensigt, men Rescriptet har ikke destomindre opvakt en Misnøie og en Frygt, som det i høieste Maade vilde være beklageligt, om den skulde rodfæste sig hos Folket; og det tør derfor haabes, at Hans Majestæt, paa Forsamlingens Forestilling derom, vil lade sig bevæge til allernaadigst at tage Rescriptet tilbage, og i alt Fald at lade Stænderne forelægge et Lovndkast i den Anledning, som Reskriptet angaaer. Derpaa gaaer mit Forslag ud, og jeg overgiver det saaledes til Forsamlingens nærmere Prøvelse. Den kongelige Commissarius yttrede derpaa, at den Bekymring Producenten omtalte som vakt ved Rescriptet, grundede sig paa en urigtig Opfatning af det, og hvorfor han tillige bemærkede, at der ikke kan tænkes nogen fra Stænderinstitutionen afsondret Regjeringsinteresse, som kunde bevæge Kongen til at foretrække den Fortolkning, som er bleven lagt i Rescriptet. Derpaa gik Commissarius over til ligeledes at give en historisk Fremstilling af det Passerede, og søgte tillige at oplyse, at da Rescriptet ikke betager Majoriteten en Ret, men kun hævder Minoriteten i dens Ret og Stændernes Anskuelser vare bekjendte, behøvede det ikke at forelægges Stænderne, hvorpaa han endelig i et omstændeligt Foredrag, udviklede, at den i Rescriptet antagne Mening er den, der stemmer overeens med Anordningens Ord og Hensigt, ligesom han gjentagende Gange bemærkede, at han ikke nidligere havde yttret sig om Sagens Realitet. Da derpaa Proponenten havde forbeholdt sig i Tiden at gjøre bemærkninger ved Commissarii Foredrag, tog Præsidenten Ordet paa følgende Maade: Jeg skal ligesaalidet som Proponenten indlade mig paa Realiteten af denne Sag, idet jeg forudsætter det som afgjort, at Forsamlingen vil tage den under Behandling, og der vil da siden være Leilighed til at imødegaae den kgl. Commissarii bemærkninger, som iøvrigt ikke have kunnet rokke mine tidligere Anskuelser. Derimod maa jeg med Hensyn til Sagens formelle Side tillade mig nogle Ord. Jo nøiere og oftere jeg gjennemlæser det kgl. Rescript, desto mere kommer jeg til den Overbeviisning, at Sagen ikke kan have været Hans Majestæt fuldstændigt forestillet; thi naar Hans Majestæt var bleven gjort opmærksom paa, at begge de danske Stænderforsamlinger stedse have fulgt en modsat Fortolkning af den omhandlede Bestemmelse, var bleven gjort opmærksom paa, at Spørgsmaalet er udførligen discuteret i den roeskildske Forsamling i 1838, og at en betydelig Majoritet (hvori nogle af Landets første Jurister) dengang og senere har erklæret sig for den modsatte Fortolkning, da vilde Hans Majestæt sikkert ikke have yttret, at Bestemmelsen var saa utvivlsom, at den ingen Fortolkning behøvede. Jeg troer, at der allerede der er tilstrækkelig Grund for Forsamlingen til at gjøre Kongen opmærksom paa Sagens Sammenhæng i dens Heelhed, ligesom der er Anledning til at forestille Hans Majestæt Nødvendigheden af at forelægge Stænderne et Lovudkast angaaende Fortolkningen af hiin Bestemmelse, da det er aabenbart, at deres Betænkning maa indhentes ligesaavel over en authentisk Fortolkning som over nye Love, hvilket ogsaa er anerkjendt af Regjeringen, idet der i denne Session er blevet forelagt et Lovudkast, indeholdende en authentisk Fortolkning af Lovens 451. Men der er endnu en anden Grund, af hvilken jeg troer at Hs. Majestæt, naar Sagen bliver rigtigt forestillet for ham, vil forelægge den for Stænderne, den nemlig, at Sagen er fremkommen som en Klage, og det som en meget nærgaaende Klage; thi vi kunne dog nu vistnok af Hs. Majestæts Retfærdighed vente, at han ikke vil tage nogen endelig Beslutning over en Klage, førend han har hørt den Anklagede, saameget mindre som Hs. Majestæt da vil kunne erholde Vished om, at de Anklagede ikke have gjort sig skyldige i Rettens Fornægtelse, og derpaa gaaer Klagen jo ud. Skulde da Kongen, naar Sagen bliver ham foredraget, efterat Stænderne ere blevne hørte, dog antage Klagerens Fortolkning for den rigtige, og denne da saaledes blive til Lov, da vil den Roeskildske Forsamling med samme Samvittighedsfuldhed opfylde denne Lov som Landets øvrige Love. Naar jeg forøvrigt siger, at den Anklagede maa have Ret til at forsvare sig, da veed jeg vel, at de Mænd, som deeltoge i den Roeskildske Forsamling, ikke alle endnu engang der ville faae Sæde, men endeel af dem vil dog igjen være tilstede i den følgende Forsamling, og denne vil i alt Fald paa hines Begne vide at retfærdiggjøre deres Fremgangsmaade. Jeg har fundet en forøget Anledning til at tale i denne Sag, da jeg er den Eneste af de Anklagede, som endnu, skjøndt kun en føie Tid, kan yttre mig som Deputeret." Den kongl. Commissarius bemærkede, at han ikke havde taget Deel i at affatte Forestillingen eller foredrage Kongen Sagen, men han tvivlede ikke paa, at Cancelliet har foredraget samme nøiagtig og fuldstændig. Forøvrigt troede Commissarius ikke at der i Andragendet er noget Nærgaaende, ligesom det aldeles intet Personligt indeholdt. Præsidenten: Jeg skal alene gjøre den bemærkning, at hvis Lovbestemmelsen var aldeles utvivlsom, maatte den Roeskildske Forsamling nødvendigviis have gjort sig skyldig, enten i et forsætligt Brud paa Andres Ret eller i en Letsindighed, som vilde være aldeles uforsvarlig. Efterat endnu Justitsraad Nygaard havde bemærket, at der var saameget større Anledning for Hs. Majestæt til ikke at tage nogen Beslutning for han havde forelagt den jydske Forsamling Sagen, da denne ikke tidligere har havt Leilighed til at yttre sig om den, blev det med 40 Stemmer mod i vedtaget at henvise Sagen til en Comitee, der kom til at bestaae af Bankkasserer Otterstrøm (35), Justitsraad Nygaard (13) og Cancellieraad Funder (9).