Den Vest-Sjællandske Avis, 1834-04-15
J Aaret 1832 udkom i London den 6te Udgaa ve af et Skrift, som Lord Henley har udgivet under Titel af Plan til en Reformation af Kirken, ledsaget af et Brev til Kongen. Dette Skrift er blevet gunstigt optaget af Publikum; det er ogsaa skrevet med Grundighed og med Følelse for Religionen. Han erkiender med Føie, at et nyt religiøst Liv maae opvækkes iblandt Folket, uden hvilket at vor Tidsalder ikke kan blive helbredet. (En stor Sandhed; men denne Helbredelse kan ikke bevirkes ved noget religiøst Sværmerie, som deels kun holder til en Tid, deels giver Anledning til Modstand og Vantroe; men allene ved en fornuftig Erkiendelse af Christendommens sande Væsen.) Forfatteren har derfor umiddelbart henvendet sig til Kongen; da det Engelske Kongehuus har stedse viist sig følsom for Religionen, og da allene ved Regieringens Foranstaltninger Folkets Trang kan blive afhiulpet og Tidsalderens Forvirringer blive hævede. Dog er det kun hans Formaal at indlade sig paa Kirkens udvortes Forhold, eftersom han tilstaaer, at han ikke besidder Jndsigt til at indlade sig paa theologiske Qvæstioner. (Jmidlertid beroer dog paa disses redelige og friemodige Undersøgelse Religionens og derved ogsaa Kirkens Vel.)At den Engelske Kirke har ogsaa sine udvortes Forhold store Ufuldkommenheder og trænger til en Hovedforandring, er almindelig erkiendet. Saaledes gives der for Tiden i England og Wales 3 Millioner protestantiske Dissenters, som have skilt sig fra Statskirken, uden at besidde nogen auctboriseret eller af Staten understøttet kirkelig Forfatning. Den Engelske Kirke lider især af 10 Hovedmangler: af at der tillægges den samme Person Jndkomsterne af mere end et geistligt Embede, og at det tillades Præsterne at leve uden for deres Sogne, og at lade deres Embeder forrette af Vikarer. Efter en Oversigt, som blev forelagt Parlamentet i 1827, opholdt kun 4413 af 10,533. Geistlige sig i deres Sogne; de øvrige opholde sig i fierne Egne og fortære der deres Jndkomster; mange havde kun seet deres Sogne den Dag da de bleve indsatte; imedens at Embedet besørges af omtalte Vicarer for en ussel Betaling, hvilke da ved deres Fattigdom tabe Folkets Agtelse. (Og en saadan Uorden har nu kunne herske i saamange Aar i et Land som England, der har en repræsentativ Statsforfatning og Skrivefriehed.) Hvor jammerligt det seer ud med det geistlige Tilsyn og Ungdommens Underviisning, især i de overbefolkede Distrikter, er let at forestille sig. Til eet Distrikt paa 1, 144,779 Jndvaanere leverer Statskirkirken kun 81 Geistlige; og det er beviist, at i London og dens Omegn leve 977,000 Mennesker uden al religiøs Veiledning ved Hielp af den offentlige Cultus. Det Onde vil ikke blive afhiulpet ved blot at give de Geistlige Ordre til at opholde sig i deres Sogne, og ved at at een Mand maae besidde mere end et geistligt Embede. Det udkræves nødvendigt, at de store Bispedømmers Jndkomster blive deelte imellem flere Geistlige, og at nye Kirker og Præstekald oprettes i de forkerige Egne. Lord Henley foreslaaer til dette Øiemed, at alt kirkeligt Gods skal inddrages, sættes under offentlig Bestyrelse og Præsterne deraf erholde deres Gager udbetalte; han har meddeelt en udførlig Plan dertil. Forresten yttrer han det Ønske, at biskopperne maae blive udelukkede af Overhuset.