Berlingske Tidende, 1772-04-01
Executionen i Følge den afsagde Dom efter Lovens 6 B. 4 Kap. 1 Art. gik for sig uden for Østerport paa Fælleden den 28. April, paa det der foranstaltede Echafante, som var en fiirkantet Forhøyning, 8 Alen høy oven for Jorden, og 12 Alen i Qua drat. Til samme var detascheret af Garnisonen en Commando af 1200 Mand Infanterie, et tilstrækkeligt Antal Dragoner til Hest, og 4000 Matroser. - Græv Brandt og GrærStruense bleve kiørte i to Hyre=Vogne fra Citadellet, under Bedækkelse af 200 Mand; da de kom til Schasantet, stode begge Præsterne der. - Græv Brandt blev fulgt op af Hr. Provst Hee. Efterat han var kommet op, blev Jernet hvormed han var sluttet ham af Gevaldigeren aftagen, og efterat Hr. Provst Hee havde holdt en Opmumrings=Tale til ham, hørte han Dommen oplæse af Kongens Foged Hr. Etatsraad Ortved; derpaa vendte han sig til de Tilstædeværende, og bad alle dem han havde gjort imod om Forladelse, samt ønskede, at Jesu Blods Kraf maatte komme Kongen, det K. Huus og det ganske Land til Velsignelse, hvilke Ord Provst Hee igientog og lydelig sagde til Tilskuerne. Derefter traade Skarpretteren til, tog hans Grævelige Vaaben af een, som stod med samme i et Klæde, og spurgte Er det ikke Eders Vaaben, herpaa sønderrev han samme, ogsaade: Dette skeer ikke omsonst, men efter Fortieneste. Da nu derefter Hr. Provst Her havde meddeelt ham Velsignelsen, sagde han til Brandt: Saa gaae nu hen til den ævige Glæde &c. Herpaa vendte Brandt sig fra Provsten, afførte sig selv sine Klæder og lagde sig paa Blokken, hvorpaa hans høire Haand blev først afhugget, dernæst Hovedet, og Kroppen parteret. Han gik efter Hr. Provst Hees Vidnes sin Død med Troens Frimodighed i Møde, og raabte, da han laae paa Blokken og af Hr. Provsten blev erindret om Jesu Leye med Ansigtet mod Jorden i Gethsemane Hauge, Jesu Blod raaber for min Siel, med hvilke Ord han endte sit Liv - Græv Struensee, som under denne Execution holdt i Vognen neden for Schafantet, traadde tillige med Hr. Dr. Münter, der i Forveien havde sat sig ind hos ham, ud, og gi op paa Schasautet, udstod paa samme Maade sin Straf. Da Jernene bleve ham aftagne, forelagde Hr. Dr. Münter ham 3 Spørsmaale, som han besvarede, lagde derpaa Haanden paa hans Hoved, og sagde, i det han overleverede ham til Skarpretteren: Gehen sie hin in Friede Gottes wohin Gott sig ruft. Da han endelig laae paa Blokken, og skulde modtage det dødelige Hug, blev han af Pastoren herligen opmuntret med de Ord: Halt in Gedachtnisk Jesum den gekrentzigten. Dette med mere vil findes i den Beskrivelse, som Hr. D. Münter udgiver i Trok om hans Omvendelse og hans havde Handlinger med ham i hans Arrest, (maligt man kan vente det samme fra Hr. Provst Hee om Brandt.) Han udviste i de sidste Øyeblik af sit Liv den samme christelige SindsForfatning, som han efter Hr. Pastor Münters Vidnesbyrd, allerede nogle Uger i sit Fængsel havde trøstet sig med, og som han i sit Brev, han kort for sin Henrettelse har tilskrevet sine Forældre, har udtrykt saaledes, at han ventede at døe med fuldkommen Siæle=Røe, som han havde sin Overbeviisning om Religionen og Troen til Jesum at takke for. Dagen før havde han ladet sin Broder Justits=Raaden ved Hr. Münter, sige sit sidste Farvel, og har ellers aflagt mange Beviis paa sin gode Sindsforfatning. - De Henrettedes Kroppe bleve kiørte uden for Vester=Port til Retterstædet, hvor den murede Galge staaer, hvor Kroppene bleve strax lagde paa Steile, og deres Hoveder og Hænder satte paa en Stage. - Det Schafaut, hvorpaa Brandt og Struensee bleve henrettede, et Dagen efter af de ærlige Slaver blevet nedrevet.