Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-10-19
Ved samtlige de Lovudkast, der ville blive Dem forelagte, har Kongen givet os nye Vidnesbyrd om sin landsfaderlige Omsorg for at befæste Retssikkerheden, ordne de indbyrdes Retsforhold paa den med Alles Tarv meest stemmende Maade, at bortrydde Hindringerne for Kræfternes frie Benyttelse, at fremmelske den borgerlige Selvstændighed, at forbedre de offentlige Indretninger. En Sag er der, som vist fremfor alle har tildraget sig og fremdeles vil tildrage sig Deres Opmærksomhed. Kongen har vel ikke seet sig istand til at bevilge den Forening imellem de hidtil adskilte danske Stænderforsamlinger, hvorom disse gjentagne Gange have yttret Ønske, sidste Gang med Tilføiende om en Forbindelse mellem disse saaledes forenede Stænder og de slesvigske, og de Grunde, som heri have bestemt Kongen, ville finde meere og meere Anerkjendelse, jo mere man sætter sig ind i de giensidige Forhold imellem de forskjellige Dele, hvoraf det danske Monarki er sammensat. Men Kongen har dog ingenlunde miskjendt Ønskeligheden af, at visse vigtige Anliggender, hvori Jnteresserne og Meningerne i de forskjellige Statsele stille sig fra hinanden, kunne gjøres til Gjenstand for fælleds Overveielse af Mænd, som i de forskjellige Statsdele bære den almindelige Tillids Stempel. Han har derfor været betænkt paa at danne et Foreningspunkt for de forskjellige Stænder, derved, at disse bleve bemyndigede til at udvælge nogle Mænd, som fortrinlig ere udrustede med de dertil fornødne Gaver og Jndsigter, til at træde sammen til fælleds Overveielse af slige betydningsfulde Sager, dog de nærværende Stænders Ret, saavel til at høres over nye Love som til at frembære deres Bønner og Ønsker for Thronen, i alle Maader ubeskaaren. De store Vanskeligheder, som ere forbundne med at legemliggjøre denne Tanke, saaledes at den vil finde sin rette Gjennemførelse, have ikke undgaaet Kongen skarpe Blik, men Han er altfor fast i den Overbeviisning, at dette dog er den rette og sikkreste Vei for den yderligere Udvikling af Stænderinstitutionen, der ikke ligger Ham mindre end Folket paa Hjerte, til at Han skulde opgive Sagen. Vanskelighederne ville heller ikke være uovervindelige, naar Konge og Folk og dettes forskjellige Afdelinger tillidsfuldt og trofast række hinanden Haanden. J fuld Erkjendelse heraf har Kongen indbudt sine troe Stænder til en foreløbig Raadgivning over selve Grundtanken og de Hovedpunkter, hvorom der ved dens Gjennemførelse vil blive Spørgsmaal, forinden han vilde forelægge dem et formeligt Lovudkast til Sagens endelige Ordning. - Det kan ikke Andet end være Kongen behageligt, at Hans troe Provindsialstænder for Østifterne saa vel have opfattet Hans Grundtanke, saa ganske have erkjendt dens dybe Betydning og indgribende Vigtighed, at de med et saa skarpt og sundt Blik ere gaaede ind paa de Spørgsmaal, hvorover Kongen fornemmelig ønskede at erfare deres Tanker. De have i Sandhed leveret skjønne Materialer til den Bygning, som Kongen ønsker at opføre; det vil nu være til Dem, mine høitagtede Medborgere, at nytte og prøve disse Materialer, og, forsaavidt De maatte finde det fornødent og gavnligt, at tilføie nye. De ville sikkert paa denne Sag anvende de bedste Kræfter, der staae til deres Raadighed, og derved fremme en ny Jnstitution, der, hvis den ved Kongens og Stændernes forenede Bestræbelser kan faae en til Hans Formaal svarende Organisation, vistnok, om ikke strax, saa dog efterhaanden, som den udvikler sig, vil føre os de Goder imode, som flere Fædrelandsvenner have søgt ad Veie, som udentvivl vilde have ført til det Modsatte af, hvad man søgte. Og nu ville vi, idet Enhver i sit stille Sind hæver sig op til det Sted, hvorfra Styrke skal komme til os, og Velsignelse over vore Idrætter, begynde den Gierning, som tilfalder de nu aabnede Provindsialstænder for Nørrejylland."