Den Vest-Sjællandske Avis, 1832-01-28
Fra Paris skrives, at for kort Tid siden have de saakaldte Folkevenner (man kaldte dem hidindtil Jacobiner) holdet en offentlig Forsamling i en Sal i Gaden Grenelle St. Honore. Der vare vel omtrent 1000 Mennesker tilstæde, naar man regner dem i Gallerierne med, som vare propfulde af Mennesker. Men de egentlige Medlemmer af Selskabet vare lutter unge Mennesker, fra 18 til 30 Aar, alle med deres politiske Kiendetegn, en liden flad Hat med en Krampe, som nu bruges istedet for de graae Hatte tilforn. Af og til saae man nogle røde Polske Huer, et Par af Nationalgardens Artillerister; et halvt Dousin Elever af den polytechniske Skole i Uniform, ja selv en Slump Damer, som toge Plads paa de forreste Bænke. Auditoriet paa Galleriet bestod meest af Arbeidsfolk. Præsidenten (Raspail) forelagte det Theema til Forhandling: hvorledes Folket skulde frelses af den nærværende Tilstand, og bringes til det endelige Formaal, Republiken. Omtrent 10 Talere traadte derpaa op efter hinanden, giorde nogle gevaltige Grimasser, holdt Lovtaler over Folket, rykkede løs paa Regiering, Kammer, Carlister, Liberale og alleslags Aristokratie, og ved enhver Kraftsentents de udtalte gienlød et rasende Bravoraab og Biefaldeklapsten. Ordet Citoyens (Borgere) hørtes allene, men aldrig Ordet Messieurs (ligesom under den første Revolution). Der blev reent ud sagt at naar man allene kunde faae de republikanske Jnstitutioner indførte, saa vilde Thronen være et meget unyttigt Meubel. En af Talerne (Tre lat) sagde: Bourbonnerne ere døde; herpaa raabte andre Stemmer: endnu ikke allee. Men uagtet at der hist og her blev pebet og opfordret til Taushed, saa kunde det dog ikke afværges at mange føiede til men de skulle alle døe! Den vise Præsident sagde nu smilende: Saa stille Borgere, saa stille, Nu udbrøde alle i en Skoggerlatter og jublede over de mange Variationer af det forslidte Theema; desuagtet sporedes en trostesløs Aandsfattigdom i alle disse Taler, allene den af sine Processer bekiendte Cavaignat talte med Aand og Lune. Regieringen har nu ladet Selskabets Medlemmer stevne; thi at trodse Statsforfatningen er en Statsforbrydelse; deriblandt var Præsidenten Raspail, han tilstod for Retten, at Republiken vor hans Afgud. Alle de Anklagede sagde, at de ikke havde indladt sig i nogen Conspiration; men tilstode, at de offentligen og uden Tilbageholdenhed havde lagt deres republikanske Sindelag for Dagen; en Person ved Navn Teste erklærede: at han havde taget Deel i alle de hemmelige Selskaber, som havde conspireret mod det styrtede Monarkie, at den forrige Carbonaro, nu Seglbevareren Barthe, og at Hr. v. Schonen ofte har taget Deel i deres Møder; den sidste havde endog været Deeltager i to Conspirationer; een for Hertugen af Orleans og een for Republiken. Hr. Thoures, Redacteur af Bladet Revolution har været 20 Gange stillet for Retten; han sagde: at af de 15 Hoveder, som de her see, vare de 10 bestemte til Skafttet; hans hele Tale var en republikansk Troesbekiendelse, og han erklærede, at han herved haabede paa en bedre Fremtid for Frankerige. General=Advocaten opfordrede de Anklagede til at tale med større Forsigtighed; men de svarede, at de opfyldte deres Pligt. - En anden, som kaldte sig Borgeren, Bounias sagde, at Chartet var ingenlunde en Sandhed, men en Erkeløgn; thi der var ingensteds Lighed at finde for Loven. Endelig søgte han at bevise, at Ungerne lignede de Gamle, hvorved han anstillede en Sammenligning imellem Carl den 10de og Ludvig Philip, imellem Polignac og Perrier, imellem Spaniens Undertrykkelse og Polens Priisgivelse, imellem Restaurationens sorte og hvide Jesuiter og imellem Revolutionens. Da de Anklagedes Advocater forsvarede de Jndstævnede paa en for Retten fornærmende Maade, saa erklærede Generaladvocaten den ene af dem suspenderet paa eet Aar. Raspail forsvarede derpaa sin Advocat, og sagde at Rettens Fremgangsmaade var infam og skiændig. Da disse Ord bleve førte til Protokol, saa sagde de andre Anklagede: Vi med; vi ere af samme Mening. To af dem, Plagniol og Juchault anklagede hele Regieringssystemet, og sagde: at althvad der var foregaaet siden Juli-Revolutionen tiente til Mindemærker om en Revoution af Kæmper, der var faldet i Dverges Hænder. De Eedsvorne erklærede alle de Anklagede for ikke skyldige; men Raspail og Bounias bleve formedelst deres orhold for Retten dømte til 15 Maaneders Fængsel og en Mulkt af 500 Franker; Blanqvi til eet Aars Fængsel og en Mulkt af 2000 Fr., og Gervais og Thouret til 6 Maaneders Fængsel og en Mulkt af 200 Fr.; da den sidste gik sagde han vi have endnu Kugler i vore Patroner. Det er omtrent et Aar siden, at en nye Cultus har udbeedet sig i Frankerige under Navn af en Fransk Katholsk Kirke. Dens Stifter, Ab de Chatel, som tilforn har været Biskop, har aldeles brudt med den hellige Stol. Mange Hindringer ere i Veien for Udførelsen af hans Plan først har han Mangel paa Præster til at aabne en Fransk Katholsk Kirke i Provinsialstæderne, da han vil betiene sig af vel underviste unge Mænd dertil; for det andet savner han en Understøttelse fra Regieringens Side, som ingenlunde under hans Planer, saa at han mangler Penge, især da alt i hans Kirke gaaer for sig ved frivillige Biedrag, og han ikke kan giøre Regning paa bestemte Pengebidrag. Dog har det lykkedes ham at faae Præster af sin Confession til at etablere sig paa flere Punkter, nemlig i Montargis, Pau, i to Sogne ved Paris, Clissy og Bourgogne og i Paris selv. De Romerske Katholske Præster ere i høi Grad forbittrede over, at dette er lykkedes. ham; men have ikke kunne udvirke hos Regieringen en Forfølgelse af denne nye Sekt. En Præst har derfor budt Abbe Chatel 3000 Franker naar han vil ophøre med Prækenerne i Menigheden i Boulogne. J Paris lade Præsterne læse 9 Dages Bønner i Kirken Bonne Nouvelle for Ab be Chatels Siæl for at frelse ham fra Veien til Fordømmelse; ja de have endog oprettet et særskilt Capel til dette Formaal, hvori der holdes en bestandig Adoration. De væsentlige Forandringer, som Abbe Chatel har indført i sin reformerende Kirke ere, at hele Gudstienesten holdes paa Fransk (som er i høi Grad fornuftigt, og skal i ethvert andet Land holdes i Landet Sprog; at alle kirkelige Forretninger skulle foretages uden Betaling og den Franske Præst maa ingen Forskiel gjøre paa Fattige og Rige (Gid det var saaledes allevegne), at Skriftemaalet ikke er tvunget; men at selv Ægteskabet maae foretages uden foregaaende Confession. Præsterne af denne Kirke erkiende ikke Paven (Jesum allene og ingen anden); Fasten er ophævet (staaer ikke i Bibelen) alle kirkelige Forbande ser; al Fordømmelse af Kiættere ere forviste af denne Religion, og en ubetinget Tolerance mod enhver anden Lære anbefales (taaler Gud de forskiellige Religionsmeeninger, saa bør Menneskene ogsaa taale dem. Præsternes Coelibat (eller Forbuddet imod deres Ægteskab) afskaffes (læres ikke heller i Bibelen); Præsterne klæde sig udenfor Kirken som andre Folk (de ere ikke heller andet end Religionslærere, jo sagtmodigere; jo mindre for at udmærke sig desto bedre). En nye Costume skal indføres uden Rabatter og fiirkantede Huer. Forrestenier Religionen overeensstemmende med den katholske, den beholder de syv Sakramenter og Billeddyrkelsen (vel kun for det første Christendommen lærer at tilbede Gud allene i Aand og Sandhed). Flere Stæder i Departementerne have bedet Abbe Chatel om Præster; han vil udgive et eget religienst Tidsskrift. (Den Tid nærmer sig vist, at Christendommens høie Aand, at dens store Bestemmelse at udbrede Dyd og Kiærlighed paa Jorden uden Overtroe, uden Forfølgelse vil blive bedre fattet.)