Almuevennen, 1842-12-28
Det har hidtil været Tilfældet paa Øerne, men dog især i Jylland, hvor Selveierbønderne er den store overveiende Deel af Almuen, at Herredsfogderne have kunne lønne deres Fuldmægtiger for størstedelen, med frie Sportler, eller de Jndtægter, som disse i deres Tjeneste, som Fuldmægtig paa Herredscontoiret have kunnet forskaffe sig selv, ved at skrive og besørge Handelscontracter, Documenter og Pengesager for Selveierbønderne, ved at være deres AuctionsJncassatorer, ved at være deres høire og venstre Haand i Raad og Daad ved hartad alle deres Sager og offentlige Anliggender. – Det har jo nu været saameget godt, at Selveierbønderne paa denne Maade, have kunne faaet alt Saadant forrettet og besørget af skrive og lovkyndige Folk, til hvem de sædvanlig have havt den Tiltro, at de ikke ville plukke dem saameget som de have frygtet for, at en Prokurator vilde, hvis de havde henvendt sig til ham dermed. Ligesaa have de oftest henvendt sig til Fuldmægtiger om Raad og Hjælp i deres Trætte- og Tvistesager, for ikke at falde i en Prokurators Hænder, der helst vilde have dem til Sags Anlæggelse og Førelse, for at tjene noget ved dem. – Men har nu dette være godt nok, det vil sige, ere deres Anliggender paa denne Maade blevne besørgede uden Svig, som det sig burde, mod Erlæggelse af en sømmelig Betaling til Fuldmægtigen for hans Uleilighed derved, og med Vedligeholdelsen af et godt Venskab hos Principalen, Hr. Herredsfogden, – da kunne vi dog kun sige, at det har været godt nok som ikke stundom ogsaa slet nok) for Folk, som umyndige Børn betragtet, der hverken selv kunne læse eller skrive, og altsaa ikke for deres egen Overbeviisning kunde have ringeste Sikkerhed, for, enten det var godt nok, eller slet nok. - Men nu spørge vi, om det sømmer sig Bønder og fornemlig Selveierbønder, at være saa uvidende og nø vede som umyndige Børn i deres egne timelige Velfærds vigtige Anliggender, – om det sømmer sig for dem, at betroe sig iblinde til fremmede Øine, Hænder og Tunger i Sager, hvor de paa den letteste Maade af Verden kunde og burde see, tage og tale med egne Øine, Hænder og Tunger? – Hvorfor lære Børnene i Skoler at regne, skrive og læse, naar de ikke siden, efter Skoletiden, vedligeholde denne deres Oplysning og Øvelse til den Uddannelse af de selv som myndige Mænd kunde læse Lovformularerne for de Documenter, som de skulle have skrevne, og de øvrige Lovbestemmelser ved samme, og selv kunne føre i Pennen hvad der af deres Anliggender skulde skrives, og i Munden hvad der med Jndsigt i slige Anliggender skulde tales. – Ja, hvorfor behøve Bønderne, og i Grunden de fleste Kjæbstædborgere ligesaa, Fuldmægtigers og Prokuratorers Hjælp til saadanne Forhandlinger og Sager, som det aabenbar er en Skam at de ikke selv kunne besørge, og som giør, at de ikke alene blive betragtede men ogsaa tidt behandlede som Umyndige i deres egne vigtige Sager, saa ofte som deres oplyste Modstandere, finde deres Regning ved at behandle dem saaledes, ja hvorfor – Alene fordi de hidtil have havt saaliden Lyst og Sands for Oplysning til deres eget Bedste, at det kun er ved Tvang de have ladet deres Børn nyde Skoleunderviisning - og kun ved deres egen Forsømmelse at de derpaa ikke tragte efter videre Oplysning. Fæstebønder og Godsforvaltere. Jmellem dem finder paa en Maade samme Forhold Sted, som imellem Herredsfuldmægtigen og Selveierbonden, nemlig med Hensyn til, som den Umyndige at faae skreven for sig hos den Myndige; men forresten har Fæstebonden ingen saadanne Handler, som Selveieren, at kunne afslutte, ingen Contracter at kunne oprette, ingen Documenter synderlig at kunne lade skrive, eller modtage, uden alene hans Fæstebrev med alle dets Forpligtelser, at underskrive, modtage og hjemføre fra Skriverstuen; og naar han har faaet dette ene Document, som Pas og Beskeed for ham i Alting, da tænker Fæstebonden sædvanlig, at hans Regnekonst er afbrugt med at gjøre Afregning for hans Jndfæstningssum- og dens pro Cent til Forvalter-Gebyhr, og at hans Skrivekonst er fuldendt med at underskrive Fæsteforpligtelsen, samt at hans Læseøvelse er tilendebragt med at kunne læse Rækken af alle de Forpligtelser, hvortil han ryster paa Hovedet hver Gang han læser et Stykke ned i Rækken uden dog at naae Enden, og siger saa: "hm. m. skulde jeg ogsaa holde alt det, der staaer som Overcomplet, foruden den beskrevne Afgift, jeg absolut skal herud med, da veed kun Gud hvor jeg da skulde hen; thi alt dette er rigtig nok ikke til at kunne opfylde, men disse Karle skal jo skrive noget for Pengene, de faae baade først og sidst, men sagtens kan de skrive hvad de ville, thi vilde jeg ikke indgaae det, saa var der hundrede Andre, som vilde. Hertil kommer endnu Synsforretningen for Fæstebonden at modtage af Godsforvalteren med et Par Synsmænd over Fæstegaardens Bygninger og Besætning, som sædvanlig overleveres Fæsteren og vedhæftes hans Fæstebrev, først efterat han selv har maattet levere Besætningen og istandsætte Bygningerne i den lovlig forsvarlige Stand, saa at det egentlig paa denne Maade bliver ham selv, der overleverer til Herskabet ved Synsforretningen hvad der skrives, at Herskabet overleverer ham.