Tronhiems Adresse-Contoirs Efterretninger, 1799-05-10
Jeg haaber, at de veltænkende Givere intet have imod, at de sendte 6 Rdlr. blive uddeelte blandt Vægterne, som bortbare Liget, efter at Liigbærerlauget ved Udflugter unddrog sig fra denne deres Pligt; et Forhold jeg formoder enhver retskaffen Mand anseer med Uvillie og saaledes, som det fortjener. Den fortjener ingen Vanhæder, som i sit hele Liv har opfyldt sine Pligter og været en redelig og nyttig Mand. Det er intet Under, om Byen bliver sat i Forlegenhed for en Person i den Afdødes Sted, naar et heelt Laug af Borgere endnu tænker saa lavt, at de troe sig fornærmede ved at begrave en slig Mand saaledes, som enhver anden Jndvaaner af den arbeidende Klasse. Bull. Oplysning er nu bleven et Modeord, som vi bestandig føre i Munden, men vore Handlinger vise ikke sjelden, at vi ei forbinde noget rigtigt Begreb dermed. Oplysning forudsætter, at den Taage er adspredt, som indhyller Forstanden; men, kunne vi sige, at det er lyst i den Mands Hoved, som ringeagter en nyttig og uundværlig Medborger, fordi denne udviser mod Staten de Tjenester, som vi Andre ikke gide forrette? Hvori bestaaer vel det Vanærende vi tillægge en saadan Mand, Dog vel ikke deri, at han rækker Retfærdigheden en hielpsom Haand, naar Forbryderen imod den offentlige Sikkerhed, skal straffes, Da maatte Retfærdighedens andre Tienere, Dommerne selv, deeltage i denne Vanære. Eller er det vanærende, at dræbe visse Dyr, og at trække Huden af Heste, Hunde og Katte, Saa maatte Slagteren, der ogsaa dræber Dyr, endskjønt andre end disse, saa maatte mangen en Læge, der gjør Experimenter med hine, være vanæret. En Fordom, en skammelig Fordom er det, avlet i den forløbne Tids yderste Mørke, som giør, at man betragter saa nyttig en Mand, som Natmanden, med Ringeagt. Maaskee bevæges mangen en saadan Mands Bryst af de ædleste, de skjønneste Følelser, trods vor strafværdige Umage at udslætte dem ved vor Adfærd imod ham, maaskee er mangen en saadan Mand undertiden redebon til at afhielpe trængende, men stolte, Medbrødres Nød, dersom det blev ham tilladt. Hvorfor ville vi da vedblive, at være høist uretfærdige mod en saa nyttig Mand, Saadan pøbelagtig Adfærd kan være passende for det hellige romerske Riges dumme tydske Barbarer; men, i Norge burde man sende en anden Tænke= og Handlemaade, en saadan, som vidnede om, at sand Oplysning havde sit Sæde iblandt os. At fordrive den paa ankede og lignende Fordomme kunde afgive et ypperligt Theema for ofsentlige ugentlige Taler. Jeg griber denne Leilighed for at nævne en i Henseende til vor Byes Natmand, herskende Fordom, som dog kun vanærer dem af os, der ere lavttænkende nok til at rette sig efter den. – Naar denne Mands Kone er kommet i Barselseng, saa er der ikke at tænke paa, at faae Faddere. Magistraten og Byens tolv Mænd forrette da vexelviis denne Ceremonie. - Det Uretfærdige i denne vor skammelige Adfærd maa fylde enhver retskaffen Mand med Fortørnelse imod dem, der endnu have saa nedrig en Tænkemaade, at de holde det fornærmeligt for deres indbildte Ære, at være Faddere, og at indfinde sig efter Forretningen i denne Medborgers Huus. Gjerne skulde jeg ledsage denne Mands Barn til Daaben, gjerne efter at den var forbi, træde ind i hans Huus og ønske ham og Konen til Lykke, og vilde hans Godmodighed i Følge borgerlig Skik byde mig en Kop Chokolade eller et Glas Liqveur, saa vilde jeg gierne rømme det. Bort med Fordomme, der ere upassende i vor Tidsalder og vanærende for os, bort med dem. Det Barn, som vor dumme Hofmodighed nu ringeagter, fordi det uden dets Skyld fik Livet af en Mand, hvis Embede det er at være Natmand; dette Drengebarn har maaskee alle Anlæg til at blive en virkelig stor Mand; det har disse Anlæg maaskee i en høiere Grad, end mangen Fyrstes Søn, man give denne Natmandssøn en tilbørlig Opdragelse, og man lade ham vandre frem paa Kundskabsbanen, maaskee han lader alle borgerlige og adelige Drenge langt efter sig maaskee vi see engang i ham en klog og lykkelig Hærfører, eller en af Landets første og retskafneste civile Embedsmænd, thi Talenter og Due ligheder ere afhængige af Fødsel og Stand. - O, hvilke Syner skulle vi komme til at see, dersom vi rettede os efter en naturligere og rigtigere Orden! Lader os da forsage denne skammelige, os selv vanærende, Fordom, at betragte Natmanden med Ringeagt, fordi han er Natmand. Han blive ikke fremdeles forskudt, blive ikke borgerlig dræbt. Det tillades ham, naar han bærer sig af som en retskaffen Mand, at komme i offentlige Huse, ligesaavel som andre Byens Tienere. Kun da naar han afviger fra den retskafne Mands Bane, føle han vor Foragt, saaledes som enhver Anden, der ikke handler som han bør, maa føle den Lader os stedse erindre ovenstaaende ypperlige, uforlignelige, Ord af Hr. Præsident Bulli Christianssand; Den fortjener ingen Vanhæder, som i sit hele Liv har opfyldt sine Pligter, og været en redelig og nyttig Mand."M. C. P. Kjephesten.