Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1823-03-07
Blandinger. Krigsudsigter. Jo vigtigere enhver ministeriel Yttring, der henpeger til Opløsning af det store Problem: Krig eller Fred for Øieblikket maa ansees, des interessantere vil det være at sammenholde disse, for deraf at drage rimelige Slutninger om Udfaldet. Høist mærkelige ere i denne Henseende Forhandlingerne paa een og samme Dag (den 24 Februar) i det Brittiske Parlament og de Deputeredes Kammer i Frankerig. Paa Marqvis v. Landsdowns Spørgsmaal i Overhuset: om der endnu var Haab om Freden eller at undgaae en Krig, om hvis Beskaffenhed kuns herskede een Stemme i hele Engelland, svarede nemlig Lord Liverpool, at vel stode Sagerne endnu ikke saaledes, at det var umuligt at beholde Freden men at endnu ganske nylig slige særskilte Omstændigheder vare indtrufne, som gjorde ham det til Pligat modsætte sig en Undersøgelse af Forhvidet imellem Frankerig og Spanien. Derved blev det da ogsaa, efterat Ministeren endnu havde givet den Erklæring: at Engelland aldeles ikke er indgaaet nogen Forpligtelse som hindrer Regjeringen fra, efter Omstændighederne at handle saaledes, som Landets Ære, Jnteresse og Karakteer udkræver. I Underhuset var det Sir Wilson og Hr. Hobhouse, som ønskede saavel Billen, der forbyder brittiske Officerer at gaae i fremmed Krigstjeneste, som flere, ved Engellands nøiere Forbindelse med de store Fastlandmagter foranledigede Biller gjenkaldte, og ved denne Leilighed forsikrede, at hele Folket vilde understøtte Ministrene i Tilfælde af Krigen. "Jeg maa - vedblev den Sidste - bevidne Ministrene at sige de nuværende min hjerteligste Tak for den Klogskab, de hidtil have beviist, for at bevare Europas Uafhængighed og Menneskeslægtens Friheder i Almindelighed. For Frankeribehøve Vi ikke at være bange, som den ny Pamphlet, Spaniens Krisist gjerne vilde indbilde Os. Vi have ofte overvundet Frankerig og Franzoserne. Ligesaa er det bevendt med den Fare, hvormed Vi fra Østerrigs Side skulle trues. Hr. Canning svarede, at netop den lovpriste Klogskab forbød at drøfte denne Materie nøiere. Jøvrigt maatte han frabede sig enhver Lovtale paa sine Forgjængeres Bekostning, og derhos erklære, at han ved til Embeds Tiltrædelse havde fundet et skriftligt Dokument der indeholdt de Principer, hvorefter Regjeringen handlede, og der allene, saa at sige, udgjorde Landets poli friske Troesbekjendelse. Paa Fuldbyrdelsen af de i samme udtalte Grundsætninger grundede han ethvert Krav paa Husets bifald. Foruden de almindelige Aarsager, saa længe der var mindste Haab tilbage og Freden gaves der endnu nogle væsentlige Omstændigheder, som for Øieblikket gjorde enhver Debat herom upassende. Mere afgjørende var Sproget i de Deputeredes Kammer, hvor Hr. Royard Colland først fremstod med en Tale imod den forlangte Kredit af 100 Millioner Fr. (S. 121), og erklærede Krigen for stridende imod i Folkeretten og upopulair, da den er stilet imod Franke i rig selv, som bygget paa den Grundsætning: at Regjeringerne have evige, uafhændelige Rettigheder, Nationen derimod ingen andre, end dem, hine ville indrømme - en Lære, som strider imod Chartet og hele Frankerigs Historie. Vi ere stolte af at have det ældste, paa gode og vise Fyrster rigeste Dynastie, Vi ere troe og lydige som vore Forfædre; men at forlange vort Blod, for at skaffe den uindskrænkede Magt Seier, er at forlange et Offer som overstiger vore Kræfter. J samme Aand talede General Foy, som blandt andet fremsatte det Paradox, at Ministrene ikke have villet Krigen, og endnu kun vilden saa halvt. Saasnart de blot vilde erklære sig i mod Krigen, skulde de 200 Stemmer, som havde vorteret for Takadressen, strax stemme for ham. Den befrygtede Krig imod Spanien var kun forskjellig fra den 1808 deri, at Midlerne dertil dengang vare større. En Seier vilde blive lige saa ødelæggende for Frankerig som for Spanien, Sæt, at vore Tropper ogsaa rykke ind i Madrid. Denne Stad er ikke for Spanien, hvad London er for Engelland, eller Neapel for begge Sicilierne. Valencia, Barcellona, Cadix &c. ere vigtigere. Med Madrid er Man endnu langt fra ikke Herre over Spanien, og endnu mindre over Portugal &c. Jmellem dem, som fandt Krigen retfærdig, for at slukke Revolutionsbranden i Spanien, var Hr. de la Bourdonnaye, hvem Ministrene ikke heller vare tilpas, fordi de havde nølet saa længe med at slaae til J sit Forsvar erklærede Hr. Villele, at den Minister, som vilde have tilraadet en uretfærdig Krig, havde fortjent at afsættes. Fred er mig hundrede Gange kjærere en Krig, men Krig kjærere end Skjændsel, eller Opofrelse af mit Fødelands vigtigste Jnteresser. Hvorledes kan denne Krig sammenlignes med Overfaldet 1809. Vi ville jo ingen Love foreskrive, ikke gjøre Spanien til en fransk Provinds eller give det en Fremmed til Konge.