Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1810-05-29
Den veneriske Syges Hyppighed her i Hovedstaden har gjentagne Gange været en Gjenstand, for offentlige Undersøgelser. Som een af de værste Smitter, vi kjende, og som en Sygdom, der er saa meget farligere som den Vanære, der er forbunden dermed, afholder saa mange fra, i Tide at søge Lægens Hielp, er det Statens og Lægekonstens første Pligt at tænke paa Midler til at standse dens Fremskridt og gjøre dens Virkninger saa lidet farlige for det Almindelige som mueligt. Ved uafladelig Eftertanke og ustandset Stræben efter at opdage saadanne Midler maa de omsider dog sindes. J disse Dage er udkommet et interessant lidet Skrivt om denne Gienstand af vor fortjente Stadsphysicus Dr. Scheel *), hvori denne Sag drøvtes med al den Sagkundskab og Grundighed, som man kan vente sig af denne Mands Talenter, Sandhedsskjerlighed og Embedsiver. Skriftet har det dobbelte Formaal, først at bestride de i Publicum udspredte Rygter om den veneriske Syges Almindelighed i Kjøbenhavn, og dernæst at gjendrive Dets Titel er: Er Kjøbenhavn virkelig i overordentlig Grad smittet af den veneriske Sygdom og kan den Preussiske Bordell-Indretning ansees gavnlig her i Staden, for at formindske det Onde? Et Spørgsmaal besvaret af Hofm. og Stadsph. Dr. Scheel. en af Hr. Professor og Ridder Castberg forfattet og til Cancelliet indleveret Plan til at formindske Lystsygen *). Hr. Dr. Scheel benægter ganske at Hovedstaden, tæller saa mange Veneriske, som Hr. Professoren paastaaer, og søger at godtgjøre det ved Kiendsgierninger. Prof. Castberg paastaaer, at blandt de offentlige Fruentimmer kan 12) Det vilde være at ønske, at man ikke vilde betjene sig af Udtryk som Lystsyge og Glædespige. Det gjorde, siger Campe, vore Sæder Ære, at man længe ikke havde noget Udtryk for det Franske Fille de joye, som man kunde tillade sig i velopdragne Folk Overværelse. Men ved tiltagende Efterlignelse af vore Naboers - Fiinheder, følte man ogsaa Trang til et saadant formildende Ord, og nu fik een det uheldige Jndfald at give os en ordret Oversættelse af det Franske. Ordet fandt, af let begribelige Grunde, almindeligt bifald og kom snart i Omløb. Den første, der ivrede derimod, var Trapp. Han viste, hvor upassende, og tillige hvor betænkeligt i moralsk Henseende det var, at bringe det ædle Ord Glæde, som vi til vore reeneste sædelige Fornøielsers Benævnelse ikke kunne undvære, i en Sammensætning, hvormed man vil betegne en Classe af Skabninger, der har givet Slip paa Sædelighed og qvindelig Dyd. – Lystsyge er en endnu usømmeligere Benævnelse end Glædespige, thi ikke at tale om, at det langtfra ikke kan være nogen Lyst at have denne Syge, saa er det ogsaa skadeligt for Moraliteten at sætte, var det end kun ved den blotte Ordform, en forforisk Sminke paa en Syge, som vi tvertimod burde stræbe at opvække al muelig Rædsel og Afsky for. maaskee paa 10 neppe regnes 1, som ikke er befængt; Dr. Scheel beviser, at ved de seneste af Hr. Etatsr. Haagen og vor nuværende Politiemester Hr. Justitsr. Bagger omtrent hver anden eller tredie Maaned foranstaltede Visitationer af Stadens offentlige Fruentimmer, fandt Politiets Chirurg iblandt noget mere end 300, hvoraf de fleste af den ringeste, følgeligen meest for Smitten udsatte Classe, hver Gang i Middeltal i det høieste ikke meer end 30 Veneriske, følgeligen høist 1/2 af hele Antallet, da han dog i Følge Prof. Castbergs Paastand burde hver Gang have fundet 270 Smittede og kun 30 i sund Tilstand. Prof. Castbergpaastaaer, at blandt de Militaire ansees 60 til 60 veneriske Patienter som et lidet Antal blandt et Regiments Syge; Dr. Scheel beviser: at de i den Anledning fra Land- og Søetaten indhentede Efterretninger lære, at i Begyndelsen af Junii 1809 iblandt et Antal af 20,246 Personer af Land-Etaten, hvoraf de allerfleste Ugivte, kun fandtes 97 Veneriske, og at Søe-Etaten talte paa samme Tid iblandt 10,279 Personer, ikkun 14 af denne Sygdom angrebne. J hele Aaret 1807 talte Garnisonen 358 Veneriske; 1808, da først Fienden havde besøgt Kjøbenhavn og Omegn, og siden Garnisonens Antal blev meget talrigere end i Fredstider, vare iblandt samme dog ikke flere end 882, og fra 1 Jan. til Junii 1809 ikkun 320 Veneriske. Søe-Etaten talte i disse 3 Perioder 72, 95 og 34 af Lystsygen angrebne Personer. J en Nota viser Hr. Doctoren, at Konernes Antal i Land-Etaten kan omtrent regnes 87 og Børnenes 839, dog kan dette Tal ikke ansees ganske nøiagtigt, fordi adskillige af de nu her i Garnison værende Regimenter have tildeels deres Koner og Børn i Provindserne, og fordi fra de to Regimenter ikkun Mandspersonernes Antal er opgivet; dog ere i de to Regimenter, hvor de Giftes Antal er størst (Marine- og Kjøbenhavns Jnfanterie-Regiment) i det første kun 96 Koner og 126 Børn og i det andet kun 288 Koner og 367 Børn iblandt et Antal af tilsammentagen omtrent 3000 Mand. - Søe-Etaten har derimod iblandt 5407 Mandfolk 2136 gifte Koner og 2736 Børn. Den ringe Sum af Veneriske i Søe-Etaten, i Forhold til den af Landetaten, viser ogsaa, at Soldatens tvungne Coelibat har stor Jndflydelse paa Lystsygens Udbredelse. - Næsten uden Undtagels indlægges de veneriske Haandværksfolk for Laug Cassens Regning paa Almindeligt og St. Hans Hospital, ogsaa de Veneriske, som høre til de udskrevne eller uindskrevne Fattige og Stadens smttede offentlige Fruentimmer søge deres Tilflugt der; ligeledes sendes Tjenestefolk, som have paadraget sig Smitten, derhen. Alligevel har hele dette Personale i Aaret 1808 ikkun leveret 364 veneriske Syge, og d. 1 Junii 1809 taltes paa begge disse Hospitaler og i Stadens Fattigdistricter ikkun 131 Veneriske, hvilket Antal ikke kan ansees for stort Dette Antal indbefatter altsaa, paa noget Ubetydeligt nær, samtlige Veneriske af ovennævnte Personale, følgeligen af Stadens samtlige ringe Classe af Jndvaanere, thi fornuftige Læger henvise slige Veneriske næsten altid til Hospitaler og de, som enkelte Fuskere have under Cur, nødes næsten stedse, tilsidst at søge samme. J de sidste Aar, siger Prof. Castberg, have ikke faa maattet bukke under for denne i Begyndelsen saa let helbredelige Sygdom; herpaa svarer Dr. Scheel, at Veneriske ingensteds kunne faae lettere Adgang til at blive uden Betaling grundigen helbredede end hos os, at det næsten er en absolut Umuelighed, at denne Sygdom skulde hos Mange i Kjøbenhavn tage Overhaand og blive dødelig, saalænge vore Militair og Hospitalslæger ikke mangle den fornødne Flid og Jndsigt til at behandle de Syge, at disses Bestræbelser ikke ere forgjeves, kan bevises deraf, at Personer, som Lystsygen har berøvet Næse og Gane, nu sjelden sees paa Gaderne; at de faa Veneriske, der aarligen døe paa St. Hans Hospital, som oftest ikke bukke under for Lystsygen, men for følgerne af et i Udsvævelse ført Liv. Prof. Castberg paastaaer, at endog i de saakaldte conditionerte Familier har den practiske Læge daglig at kjæmpe med Sygdomme af venerisk Oprindelse, og at ikke sjelden hele Familier sees angrebne deraf; at denne Sygdom vil snart true en heel Generation med Fordærvelse. Men denne Paastand gjendriver Dr. Scheel derved, at foruden Land- og Søe-Etatens Læger ogsaa de fleste andre af Stadens meest agtede Læger ere indkomne med mange Jndberetninger til Commissionen, hvis Hovedresultat er: at Lystsygen mere af end tiltager, og at Antallet af Veneriske ikke er foruroligende stort Land-Etaten, som her i Staden bestaaer af flere Tusende unge og kraftfulde Mænd, talde, som forhen er viist, i Begyndelsen af Junii Maaned f.A. kun 97 Veneriske. Af et Brev fra Professor Saxtorph til Etatsraad Callisen sees, at Prof. meget mere har bemærket denne Sygdoms Af end Tiltagende blandt de Fødende paa den Kgl. Fødselstiftelse; at han iblandt det aarlige Antal af 12 til 1300 Fødende, i de 9 Aar, han har været ansat ved samme, ikke har truffet noget Aar over 12 a 14 veneriske Fruentimmer. - Da disse anførte Facta ikke kunne negtes, saa troer Hr. Dr. Scheel, at Prof. Castbergs uden at Beviis fremsatte Paastand om Lystsygens Hyppighed i den ultiverede Classe, er blottet for al Sandsynlighed.