Berlingske Tidende, 1792-01-16
Det er bekiendt, at de Herrer Rechambran og Lukner ere bestemte til denne Værdighed. Der blev bragt Efterretning, at vore Grændsepladser fra Flandern lige til Enden af Elsas vare i den beste Forsvarstand, at Fæstningerne vare forsynede med en Mængde Artillerie, at der for samme stode færdige 900 Feldtstykker og 3000 Heste, at Pladserste vare tilstrækkelig forsynede med Forraad til et Feldttog, og at der i de franske Arsenaler var 19 Millioner Pund Krud, det uberegnet, som hører til Marinen; Perpianam og Bajonne paa de Spanske Grændser vare vel slet befæstede, men havde Pyrenæerne ligesom en naturlig Vold for sig : at vore Kyster ved Søen bleve tilstrækkelig bedækkede af vor Søemagt. Derpaa blev givet følgende Liste over vores Magt: Paa Grændeserne 10,000 Stykker Fæstnings- og Feldtartillerie, 6 Millioner Kugler, 125,000 nye Flinter i Magasinet 250000 Mand Tropper, foruden Hielpetropper, som endnu skulle hverves; 54 Batallioner Nationalgardere, hvilke Departementerne endnu maae skaffe. "Alle disse Forsvars midler (sagde Reserenten) kan, ved Hielp af Patriotismus. og Enthusiasmus, beskytte os imod hele Europas Angreb, om endog alle Magter havde sammensvoret sig mod os."J Forsamlingen i Gaar holdt Jacobineren Brissot en med get heftig Tale, i hvilken han med stor Veltalenhed raadede til Krig, og forestillede den ikke allene som nødvendig og fordeelagtig, men endog som en uomgiængelig Nødvendighed Vore Beslutninger herom, saade han, vil have vigtige Følger. Frankerigs og hele Verdens Friehed, hænger heraf, Vi skulle handle imod Rebellere, som have anstiftet denne Krig imod deres Fædreneland; vi udgave et ligesaa stræng som nødvendigt Decret, men en mørk Politik har tilintetgjort det. Den udøvende Magts Underhandlinger have været frugtesløse &c. Taleren nævnede herpaa mange fremmede Hoffer, og paastod, at det ikke var deres Jnteresse, at handle imod Frankrigs Constitution, han anførte Aarsager, hvorfor Frankrig ikke havde nødig at frygte for dem, og sluttede med det Forslag : Nationalforsamlingen skulde erklære at dersom Rigsfyrsterne ikke inden den 15de Januarii respecte rede Kongens Notification, vilde den franske Nation ansee dem som Fiender, og at de Deputerede inden en Tid af 8 Dage skulde indgive en Rapport over den imod de franske Prindser førte Anklagelse for Landsforræderie." Denne Hr. Brissots Tale blev meget og ofte opplanderet fra Logerne og paa den venstre Side, og blev tillige beordret til Trykken. Jvrige Jacobinere paastaae, at en Spartaner eller Rommer, kunde ikke have talet mere dristig; i sine Declamationer har han ikke agtet paa alle hindringer i han har ikke iagttaget den nærværende franske Patriotismus's og dens Førers Lunkenhed, Lettroenhed, Uerfaren, hed og Troløshed. De til Udrustningerne forlangte 20 Miil, lioner, sagde han, maae vi bevilge, men og have Øie med deres Anvendelse. Kongen er nu Rigets Arm, hvis Hoved viere, og Hovedet maae lede Armen." - Jacobineren Con doret sluttede med at forelæse et Profect til et Manifest, som kunde sendes til alle Europæiske Nationer, hvori Grundsætningerne for det igienfødte Frankrig, bleve oplyste. Dette Project blev med lydeligt Biefald antaget. Det grunder sig paa den Sætning, at Krigen aldeles var imod den menneskelige Natur, og at en philosophist Nation kunde kun føre den defensiv. Hr. Condorcet bragte tillige i Erindring, den af den franske Nation indgaaede Forbindelse, ingen Erobringer at giøre, og lover i M. festet : "At Franskmanden, i Fald de skulde blive til ne til Krig, skulde opføre sig i de fremmede Egne i deres egne, ikke fornærme Naturen, ja endog dem, som paaføre dem en uretmæssig Krig, skulde opføre sig retfærdig, at de skulde ansee deres overpundraabenisse Modstandere som Brødre, at de skulde aabne i Arme for dem, som anraabte dem om Hielp, forsvare i stitutionen og ære Menneskeheden. Der blev besluat dette Manifest skulde oversættes i alle Sprog, og sende de 83 Departements, samt til hele Armeen. - Dets Be sendelse til alle Hoffer blev endnu opsat, men 24 Depunmed Hr. Condorcet i Spidsen begave sig til Kongen og leverede ham Manifestet i Conseilsalen. Kongen saa Nationalforsamlingen kunde være forsikret om, at han sig skulde paastaae Nationens Agtelse.