Aarhuus Stifts-Tidende, 1842-12-21
Stænderforsamlingen i Viborg. J Mødet den 7de Decbr. var Sagen om stænderske Comiteer til endelig Behandling. Af Foredragenskulle vi her blot indskrænke os til det Vigtigste, som under den endelige Behandling frembyder sig. Commissarius recapitulerede i en vidtløftig Tale de tidligere fremførte Motiver og søgte at møde de af forskjellige Talere opstillede Indvendinger. Nyholm motiverede yderligere sit Amendement, at efter en bestemt Tidsfrist en Constitution maatte indtræde og Stændercomiteerne kun udgjøre et periodisk Mellemled. "Det er ingenlunde - sagde han - min Mening, at de gamle Statsformer voldsomt skulle omstyrtes, trertimod er det mit inderligste Ønske, at de paa en fredelig Maade maae blive omdannede, og hertil troer jeg at Stændercomiteerne, som de af Comiteen ere foreslaaede, med det bestemte Maal for Øie, som det af mig stillede Amendement betegner, kunne blive et Middel. Kun under denne Forudsætning kan jeg stemme for dem, men aldrig saafremt de ikke skulle danne Overgangen til en fri Forfatning, hvorved alene Danmarks Fremtids Vel og Lykke kan sikkres. Hvass yttrede blandt Andet: "Jeg troer, at den constitutionelle Sag er i Fremskridt, og ligesom Tidens Fremskridt er at ansee som en rivende Strøm, der ikke lader sig standse i sit Løb, men baner sig Vei, hvorhen den vil, saaledes vil den ogsaa engang naae dette fjerne Land. Men jeg erkjender tillige, at der her frembyder sig saa store Vanskeligheder for en Constitutions Indførelse, som maaskee nogetsteds, og derfor forekomme de stænderske Comiteer mig at være særdeles hensigtsmæssige til at bortrydde disse Banskeligheder. Denne Jdee har ogsaa fundet Gjenklang i, eller stemmer idetmindste, med den Jdee, som ligger til Grund for det Andragende, en æret Deputeret har indgivet til denne Forsamling om Udnævnelsen af Delegerede af alle 4 Stænderforsamlinger tilat udjævne Hindringerne for en fri Forfatnings Jndførelse." Secher. – – Som et Skrækkebillede afmaler man os ofte en Constitution, og der er noget Sandt deri, da een og samme Constitution umuligen passer for alle Lande, men ordnes den rigtigt efter ethvert Lands særegne Forhold, da svinder Skrækkebilledet som Dug for Solen. Naar det derimod siges os, at Forholden mellem Kongeriget og Hertugdommerne lægge betydelige Hindringer i Veien for en aldeles fri Udvikling, da erkjender jeg Sandheden heraf og betragter Stændercomiteerne som et vigtigt forberedende Middel; thi jeg forudsætter med tryg Vished, at det giver disse et sandt folkeligt Præg, at Stænderinstitutionen altsaa ikke kommer til at staae som en underordnet og afkræftet Deel, og at Stændercomiteerne kun beskjæftige sig med saadanne Sager, som angaae Kongeriget og Hertugdømmerne i Fælledskab, hvortil jeg naturligviis ogsaa regner Finantserne. Jeg føler saaledes, at vi skylde Kongen en uforbeholden Tak for, at Han sørger for Stænderinstitutionens vedblivende Udvikling, og sikkerlig ønske vi Ham Alle af Hjertet Held og Kraft til at overvinde alle nuværende Vanskeligheder, og saaledes føre os til det Maal, som er Nationens Ønske og som endmere vil grundfæste Foreningsbaandet imellem Konge og Folk. – Rosenorn stemmede for Friis's Takkeamendement, men aldeles imod Nyholms Amendement, idet han nu, som oftere før, maatte udtale, at han nærer den Overbeviisning, at Folket ikke føler nogen dyb Trang til en constitutionel Forfatning, ja at han endog med Frygt seer det Tidspunkt imøde, da en saadan vil blive indført. Han stemmede saaledes, og, som han haabede, Flere med ham, ubetinget for de stænderske Comiteers Jndførelse, uden at attraae, at derved skal fremskyndes en constitutionel Forfatnings Jndførelse. Propr. Jensen bemærkede, at naar den kgl. Commissarius i sit Foredrag har tydet hen paa, at Taleren i sidste Anskuelse om Stændercomiteers Indflydelse paa Bondestanden skulde have ladet sig lede af de offentlige Blade, da maa han erklære, at Alt hvad han har gjort sig bekjendt med om denne Gjenstand, er den Roeskildske Stændertidende og Professor Schouws danske Ugeskrift, og maatte nu henstille, om der heri kunde gives ham særlig Anledning til at fatte hiin Anskuelse. Med sine Yttringer har han aldeles ikke havt isinde at udtale nogen Dadel over Østifternes Stænder; han erkjender, at de besidde en overordentlig Masse af Jntelligents og Dygtighed, og for deres Beslutninger i Almindelighed nærer han den største Agtelse. Men heller ikke kan han undlade fremdeles at udtale, at der i Østifternes Stænder, især i den senere Tid, har viist sig en stærk aristokratisk Tendents, hvoraf han har uddraget det Resultat, at der heri Landet, navnlig i Østifterne, findes et ikke ubetydeligt aristokratisk Element. – Apotheker Koster sagde: "Jeg troer, at en friere Udvikling af vore Samfundsforhold vil finde Sted; jeg troer, at vor vise Konge selv maa være stemt herfor, og jeg troer ikke, at det er ubetimeligt at tilraade en fri Forfatning. At sige, at en saadan Forfatning øieblikkeligen skal indføres, dertil er der ingen Grund; men end mindre Anledniner der til at ønske, at en Forandring skal beroe, indtil den bliver udvendig, som af en høitagtet kgl. Deputeret er yttret. Naar dette Tidspunkt skal oppebies, da vil der vist ikke være Tale om, at indføre en fri Forfatning paa en saadan Maade, – hvad dog maa være magtpaaliggende – som stemmer med Kongens og Folkets Ønsker, og Kongen kan da ikke faae den Indflydelse paa dette Anliggende, som Alle maae attraae. – Og af Funders Foredrag tillade vi os at meddele følgende Brudstykke. – – Det beroer alene paa Folket, om Jnstitutionen skal blive en Ædelsteen, eller, som en anden æret Deputeret har udtrykt sig, en Glasflus. Vil den offentlige Mening stille sig imod Stændercomiteerne, vil Folket betragte dem med Ugunst, vel endog ansee dem som et Led, der løsrives fra det folkelige Element, for at forenes med det ufolkelige, da ville de staae der som en tids- og pengespildende Indretning, og de Delegeredes Raad ville kun agtes lidet af Regjeringen, naar selve Jnstitutionen ringeagtes af Folket. Men jeg kan ikke troe, at Folket saaledes vil paralisere, hvad der er i den folkelige Jnteresse; at det vil foretrække Jntet for Noget, Adsplittelse for Eenhed, Splid og Tvedragt for Fred og Udsoning. Jeg kan ikke troe, at Folket vil vende sig bort fra en Jnstitution, der bydes det som en Udvikling af dets politiske Forfatning, og som sigter til at fremme de vigtigste Statsformaal, til at athjælpe Savn, hvis Afhjælpning er paatrængende nødvendig. With. "Saa vist som jeg troer, at et Forsyn styrer Verdensbegivenhedernes Gang, saa vist troer jeg, at Danmark og føie Tid faaer en Constitution, enten dette skeer paa den ene eller anden Maade. Hvert Blad af Historien lærer os, at et Forsyn leder Alt til det Bedste, om end stundom Omvæltningerne ere blodige, og hele Landstrækninger blive hæriede. Vi have seet, at det souveraine Monarchie efter sin Bestemmelse afløste Feudalvæsenet og samlede Rigerne til store Masser. Da Magten blev concentreret i een Person, blev det denne umuligt at uddeele Retfærdighed til Alle, og gjøre Alle ligge for Loven; men naar dette var skeet, naar Oplysningen var stegen til en vis Grad, og Folkebevidstheden var vaagnet, da var ogsaa Souverainitetens Rolle udspillet, og den maatte vige for det constitutionelle Monarchie. See vi nu hen til Danmark, da finde vi det omgivet af constitutionelle Stater i Nord, Syd og Vest, Folket staaer paa et høit Culturtrin og det kan ikke, som et andet Chinaisolere sig fra Samqvem med den øvrige Verden, men maa følge Strømmen og modtage de Jndtryk, som Tidens Aand i det øvrige Europa medfører; men disse ere af en constitutionel Tendents. Og nu spørger jeg, omdet ikke er Pligt for enhver Borger, i hvilken Stand han end er, efter Eed og Samvittighed at anvende Alt, hvad der staaer i hans Magt, for at bevirke en stadig Udvikling af vore Forhold og en fredelig Overgang til det constitutionelle Monarchie. Dette forekommer mig at kunne skee ved de stænderske Comiteer. Jeg seer i dem et Middel til at udnævne de Vanskeligheder, som nu stille sig i Veien for Jndførelsen af en fri Forfatning, jeg betragter dem som et nødvendigt Mellemled, som den Bro, hvorover Friheden skal holde sit Jndtog i Danmark, og derfor stemmer jeg for dem, og troer, at Enhver, hvad Tro han end er af, bør gjøre det samme." af 164 af den jydske Stændertidende indeholder Udfaldet af Afstemningen over Stændercomiteesagen. Det første Spørgsmaal, om Stændercomiteernes forudgaaende Virksomhed, deres Behandling af proviforiske Love og deres mæglende Virksomhed skulde fraraades, besvaredes bekræftende med 45 Stemmer mod 5. Med 49 Stemmer mod 2 billigede Forsamlingen, at Stændercomiteerne skulde optræde, for at udjævne Meningsuligheder i Sager angaaende den hele Stat, som havde været behandlede af Kongerigets og Hertugdommernes Stænderforsamlinger. Dernæst antoges med 50 St. mod 1, at Stændercomiteernes Virksomhed skulde indskrænkes til provisorisk at behandle de saakaldte Livsspørgsmaal, samt at overveie Budgettet. Som det vigtigste Afstemningsthema maae vi imidlertid ansee Godseier Nyholms Amendement, at Forsamlingen skulde udtale, at den i Stændercomiteerne seer det Mellemled angivet, hvorigjennem Udviklingen til en fri constitutionel Forfatning skal skee, der antoges med 27 St. mod 24. Den Organisation af Comiteerne, som i Comiteebetænkningen var foreslaaet, tilraadedes med 49 St. mod 2, og med 45 St. mod 6 antoges Sognefor ged Jacobsens Amendement, at Valget til Delegerede alt maa foregaae 1844, samtidig med det forventede Lovudkasts Forelæggelse, eller og en extraordinair Forsamling sammenkaldes 1843 til at afgive Betænkning over dette Lovudkast. Ritmester Friis's Amendement: "At der som Jndledning til Comiteens Jndstilling tilføies, Med fuld Tillid til Deres Majestæts Omhu for Stænderinstitutionens fremskridende Udvikling og i taknemmelig Erkjendelse af den allernaadigst paatænkte Udvidelse af Stændernes Virkekreds, har Forsamlingen besluttet allerunderdanigst at indstille os, blev, efterat Præsidenten havde henstillet, om det ikke i Henhold til hvad Referenten havde yttret, maatte ansees overflødigt at sætte dette Amendement under Afstemning, men der af et Medlem blev forlangt Afstemning, forkastet med 26 St. mod 25. Endelig forkastedes med 42 St. mod Apotheker Dahlerups Amendement: "At Forsamlingen, vil fraraade Indførelsen af de stænderske Comiteer.