Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1822-05-10
Videnskabelighed. Den Hahnemannske saakaldte homoppathiske Kuurmethode, hvis Tendents efter selve Opfinderens Tilstaaelse er, at spille Kehraus med heele det gamle Læge=Kludderie, bliver dygtig nedrevet i Litteraturtidenden, hvor en Recensent blandt dette Systems flere Urimeligheder ogsaa blotter den, at Hahnemann vil have Dosis af selv de simpleste Lægemidler, f. Ex. Kammelblomsterthee, nedsat et Par Million eller Billion Gange, saaat han endog foreskriver 1550000 Söbessassessor af en Draabe Chinatinktur. Man indseer derfor, at har ikke kan have Apothekerne til Venner, saasom han i sin hule Haand beqvemt kan indslutte al den Medicin, den hele Menneskeslægt kan komme til at behøve for Livstid, og Man kan ikke nægte sit bifald til det Spørgsmaal, der er gjort han om han ikke troede, at Man ved et Par Draaber kraftig Medicin kunde gjøre hele Gensersøen, (og hvorfor ikke hele Østersøen med) til et homsopathiskt Medicament, Hr. Pastor emeritus P. D. Faber anmelder, at han med Første under Titel af Forelæsninger over enkelte Deele af Landsekonomien vil udgive en Besvarelse paa det Spørgsmaal: Er Rapsdyrkning gavnlig eller skadelig for det danske Agerbrug: J Skilderiet læses nu fremdeles en Gjendrivelse af Landsdommer Dr. S. L. Badens Erindringer ved Professor En galstofts Udsigt over Begivenhederne fra Kong Christoffers Død indtil Christians Kronning i Trondhjem, hvori Hr. Prof. blandt andet siger: "Naar Hr. Doctoren ved samme Leilighed tilføien: "Slige moralske Forelæsninger skulle vi Historieskrivere desuden holde os fra; thi Diplomatikerne lee kun deraf, hvormed han ikke kan mene andet, end at Historien intet har med Moralen at gjøre maa jeg for min Part aldeles og ubetinget frabede mig Æren af denne Grundsætning. Historien er en guddom melig Aabenbaring af Sandseverdenen, et Speil af den evige Retfærdighed, en uafladelig Forkyndelse af en moralsk Verdensregjering, og for dem, der nærme sig med reen Hænder og Hjerter, Dyds og Religiøsitets ypperste Skole, Hvo der ikke kan eller ikke vil ansee og behandle den fra denne Side, han fattede aldrig dens Betydning som Videnskab, han blev aldrig nogen værdig Præst i dens Tempel. Men skulde Hr. Doctoren - det Gud forbyde - have Ret, saa bør det endda blive uden Jndflydelse paa Historieskriveren, da ikke Diplomatikernes Smiil, men noget langt Høiere og over alle jordiske Hensyn opløftet, hvortil Hr. Dr. Baden endnu i sit 57 Aar desværre ikke har kunnet hæve sig, maa bestemme hans Grundsætninger. Landsdommerens Formening, at Hr. Professoren ikke skulde kjende de meest bekjendte Hjelpemidler til den danske Historie, anseer han, som nu næsten 20 Aars Professor i denne Videnskab, det aldeles under sin Værdighed at besvare med eet eneste Ord, og da han har en naturlig Modbydelighed, for al Pennestrid, som ei heller Tid dertil, haaber han Jngen vil fortænke ham i, at han for Eftertiden aldeles ikke tager Notiz af Badens Angreb, uden forsaavidt det paa Grund af en Hr. Doctoren vel bekjendt Lovgivning, skulde agtes fornødent. Tildragelser. Torsdagen den 2 dennes var Konst dreier Jacob Schuster af Viborg, som var seilet ud paa Andejagt i Vindtmølle=Søe, saa ulykkelig, at idet han fattede om Piberne af 2 Flinter, gik den ene af og han fik hele Skuddet i Underlivet og Brystet, hvoraf han nogle Timer efter døde. Dødsfaldet var saa meget meere beklageligt, da denne unge stræbsomme Mand var sin trængende Moders og Sødskendes troe Forsørger.