Den Vest-Sjællandske Avis, 1821-10-30
Efterretninger fra Constantinopel af 14de September melde, at Ali Paschas Søn Weli Pascha, og dennes fortreffelige Søn Mehemed Pascha ere blevn halshuggede og deres Hoveder udsatte paa Setaillets Porte. Porten forlanger nu af Englænderne 5 Millioner Plastere, som disse Paschaer havde liggende paa den Joniske Øe St. Maura, og som de i Tilfælde af deres Død havde testamenteret til den Engelske General Adam. Det er overmaade vigtigt, notabene om det er sandt, hvad der meldes fra Odessa under 2den October, at ifølge Beretninger fra Constantinopel af 21de September (som rigtignok ere de nyeste) er Sultanens HattiSherii, hvori Muselmændene opfordres til en almindelig bevæbning, bleven den 20de September forkyndt paa alle Gader. Den Engelske Ambassadeur Lord Strangford havde forgiæves anvendt alsin Jndflydelse for at forhindre denne krigerigske Forholdsregel; men har kun bevirket at Hatti-Sherissets Forkyndelse blev udsat nogle Dage. Det hedder nu ogsaa, at de Russiske Gardere ere opbrudte fra Egnen ved Vitepsk mod Sønden, ogsaa har man Efterretninger fra Jtalien om, at Porten befinder sig i den største Forlegenhed ved de Depescher, som Reis Effendi har faaet fra Petersborg, hvilke have givet Anledning til en Forsamling af Portens Ministre og nye Forhandlinger med den Engelske Ambassadeur, da Rusland skal mere end nogensinde fordre at visse Punkter skulde ubetinget antages uden at det i mindste Maade ville afvige derfra. Ogsaa hedder det, at den Østerrigske Jnternuntius i Constantinopel vil ikke have mere med den Sag at giøre. Alle disse Omstændigheder og flere andre, som ikke kunne udvikles have overbeviist de anseeligste Franker i Pera om, at det mueligen vil komme til en Krig imellem Rusland og Porten, og de lade sig nu ikke indslumre ved de fredelige Rygter som udbredes. (Man kunde ogsaa være sikker paa, at en saa mistænkelig og med regelmæssige politiske Forholdsregler saa lidet bekiendt Regiering som den Tyrkiske, aldrig vilde samtykke i at overgive sine Fæstninger til de Christelige Magter, da den stedse vilde formode, at de derunder have til Hensigt at bemægtige sig hele Riget). Den Russiske Regiering vedligeholder sin betydningsfulde Taushed. Det Russiske Hof skal ikke have antaget Forslaget til en Congres. Keiseren har givet Fyrstinde Morus, som er flygtet til Rusland, hvis Mand blev henrettet i Constantinopel, og hvis tvende Broderdøttre bleve prostituerede paa Slave torvet i denne Stad, en Pension af 10000 Rubler. Den franske Moniteur forandrer nu ogsaa sin Tone, og siger, at det er sandsynligt, at der vil blive sat en Grændse for den bestandige Myrden af Solons og Perikles Efterkommere, og at der vil blive lagt Haand paa deres Emancipation. Statspapirerne begynde at blive svage ved den truende Udsigt til Krig. – Det synes nu at give sig tilkiende, at der er en saare nøie Forbindelse indgaaet imellem England og Østerrig, især da den Østerrigske Keiser har afsendt Statscantsleren Fyrsten af Metternich selv til Kongen af England i Hannover, som det hedder for at overbringe Hs. Majestæts Keiserens Lykønskning til Kongens Ankomst i de Tydske Stater. Han havde Audience hos Kongen den 21de October, forresten hersker den største Taushed fra Østerrigsk Side og Politik og Tilstanden i Tyrkiet. – Den bekiendte tappre Jordaci har udstædet følgende forunderlige Proclamation inden sin Død: "J tappre Grækere! J mine ædle Brødre, ligge under for en skrækkelig Skjebne. Forladte af vore Naboer, som ere af samme Troe som vi, hvoraf nogle lovede os Hielp, men andre tilskrive os som en Forbrydelse vore blodige Anstrængelser for at til kiempe os en Tilværelse og Religions=Frihed, bliver intet andet for os tilbage end Heltedød. Op Brødre, viser Eder Eders Forfædre værdige! V. have reddet vor Ære. Europa har lært Hellas Sønner at kiende. Den Hielp som Rusland have lovet os kommer for sildig. De Moskovitiske Store ville først lade Grækenlands ædleste Mænd udryddes førend de ville hielpe dem. For at de blot kunne erobre de raae Masser og ikke naar først de dannede Classer ere tilintetgjorte, have noget at frygte af en aandelig Jndvirkning som et tilkommende Giæringsstof, lader os derfor døe og see Døden dristig i Øinene. Religionen og Grækenlands Frihed leve! Barbarerne døe!