Extraordinaire Maanedlige Relationer, 1683-05-01
Efter at Tafel var holdet, som var net, vel och artigt anrettet, ginge Majest. Majest. Majest. Printzerne och Printzesserne och den gandske Følge igiennem en stoer Sahl, som varheel smuckt behengt, med Festons af Zitroner, Pomerandtzer och alle Slags Blomster, samt Lustres, och Cristall-Kroner pyntet, och med hvide Voxlius over alt besat. Kommendis udi en anden lang Sahl, hørdtis strax mange Trompettere, Skalmeyer, och anden Krigsliud, hvor paa fuldte en stor Mengde af andre Musicaliske Jnstrumenter, och saaes samme Tid et smuckt Theatrum med et lefvendis Vandspring eller Fontaine, och de Eliseiske Marcke, hvor DAN, som hafver grundet det Danske Monarchie, sig fremstillede, siddendis iblant mange store Herrer af alle Slags Nationer, hvilke fremkomme at hilse Kongen med adskillige Faner, och andre Krigstegn, under Kiedel Trommer och Trompeters Liud. Der efter kom DAN, sang nogle vel sammensatte Vers, Hans Majestet til Lof och Roes, och gaf tilkiende den Fornøyelse hand hafde at see den Danske Crone paa saa dyrebar en Printzes Hofved, och som var saa værdig efter hannem den samme at bære. Mægtige Fyrste, min Søn og mid Glæde. Kongernis Ære, Regenteris Ziir Værdig at stode paa Kongelig Sæde, Værdig at føre Sverd, Krone og Spilr, Jeg er forlofvet, med Gudernis Tykke, Dig til at ære og ynske til Lykke. lykkelig agter jeg Cimbriske Lande, lykkelig Grunden af mit Regiment, lykkelig Belt och Codaniske Strande, Som slig en Hele udaf Himien er sendt, Der deris Frihed og Ære forsigter Og sine Fædre i Graven forpligter. Jeg ved dend høyeste Gudtand dig svære, At vi udi vort Elysiske Kor, Dig i berømmet Amindelse bære, Og at din re-Krands idelig groor, Alle, ja Alle de ynske saa gierne Lytte og Held med den Fødsels Stierne. Ley da i mange Aar med Aar og Dag Blive din Seyer og Lykke saa stor, At du de Røy kand af Fienderne tage, Sette dit Rig i Vestand og Fioor, At og mit forige DANMARa maa blive Med De uddødelige i Himlen det give. Der DAN var borttagen, tilredde tre Heldte deris Ærbødighed i ligemaade at udvise mod Hans Majestetis Kongelige Person, som DAN. hafde ynsket til Lycke, och derefter blef af dennem, med en heel hob Musicanter, Kongen nogle Vers siungen til Ære. Der dette hafde Ende, kom MERCURIUS ned af Himmelen, forkyndendis, at MARS sig oc ved denne Glædskabs Forsamling vilde indfinde, oc befalendis at alle Lysis oc Fryds Gudinder sig oc der skulde indstille, de svarer oc lofver, (udi Music eller Maneer af Opera,) hans Bud at efterkomme. MERCURIUS flyer der paa tilbage igien til Himmelen. Glæden og Kiærligheden kommer saa frem, stunger een Samtale, oc lader sig forliude intet heller at ynske, end Kongens Fornøyelse at kunde forøge. Effter dette tager Glæden sin Afskeed, oc fire Heldte fremkomme dantzendis en Baller med Suerde oc Skiolde i Hænderne. Choret holder ved at siunge Trom Trompeterne oc Kiedel-Trommer ne stemmer i med; oc i det samme nedkommer MARs af Himmelen, findendis udi en Throne med allehaande Seyervindings Tegn gandske besat. J det hand taler til Kongen, fremskinner RCTTeller FAMa udi Luften, oc bekommer Befalin af MARS Hans Majestets berømmelige Nafn ofver all Verden at udsprede. RCTer flyer fort under Sang oc Instrumenters Liud, fra den ene Ende af Salen til den anden oc lader en Lauber-Krandtz ved Kongens Fødder nedfalde. MARS forsvinder, oc Seye Re Neller VICTORIA, forsickrer, Kongen om sin Troeskab, oc dantzer een entre. Der efter fremkommer fem Heldte, som dantze med hverandre oc med deris Skiolds sammensætning udviser Kongens Vaaben. Jmidlertid holder Choret Sangen ved lige, gaar de bort under Trom petters og Kiedel-Trommers Lind. De Elyseiske Marcke forsvinder, oc et smuck Palladz paa Landet lader sig tilsyne. Der efter blef legt en Fransk Comedie, kaldet den ubekiendte.