Viborger Samler, 1794-12-01
J denne synderlige Republik ville De ikke finde en Skygge af den republikanske Frihed; thi den heele National=Repræsentation og Valgrettigheden ere indskrænkede til Magistratspersonerne i de stemme havende Stæder, allerne for hvilke de smaa Stæder, Flekker og Landsbyer i Virkelighed ere kuns lydige Undersaatter. Den borgerlige Frihed bliver endnu meere mishandlet, saasom Fordringerne paa Valg mæssigheden ere alene forbeholdne nogle Familier i de souveraine Stæder. Men det der trykker Seglet paa det forhadte Slaverie, det der viser det Overdrevne i National=Karakteerens Forværrelse, er dette, at Magistraturerne hos de stolte Bataver ere Meierier, og at Justitien er ganske vilkaarlig og hænger af Magistraternes Jnteresse eller Tilbøieligheder, som kjende ingen anden Regel i denne Punkt, end denne, at holde inde med deres Uretfærdigheder der, hvor de kunne befrygte at opvække Folket og rive det ud af sin skiændige Slummer. - Endnu engang, alle disse Urimeligheder kaldes i Holland en Constitution. Jeg henvender et Øieblik Deres Opmærksomhed paa den hollandske Regierings Elementer, da de kunne tjene til at oplyse Dem om nogle tusinde Urimeligheder, Modsigelser og Daarskaber, som De vil blive var saavel i den hele Nations Forhold i Almindelighed, som i ethvert enkelt Parties, hvoraf den bestaaer. 5yr Disse Partier maa De fornemmelig kjende, da man vil nødes til at handle efter deres Tilstand og ved dem. Hedgivenheden til Partisyge er det for Hollændernes Aand, hvad Lidenskaben for Guldet er for deres Hjerter. Disse to Tilbøieligheder alene udgjør deres Karakteer, og høie dem efter deres forskiellige Grader i Stykke. Naar Penge-Jnteresse har Overvægten, saa forlade og forraade de deres Partie, men har Partieaanden Overhaand, saa bortødsle de deres Skatte paa enhver, som vil tjene deres Raserie. Amsterdam og Rotterdam have i Aarene 1790, 1791 og 1792 understøttet vor Revolution. Ved deres i Europa, Africa og Asien souveraine Kiøbmænd, sætte de hemmelig og uophørlig London og heele Engeland i Bevægelse; og ved deres Central Correspondence i hele Verdens Handel, skulle de ikke ophøre, at underholde Sammensvorne, og at udbrede Oprørsaanden over hele Jordens Overflade, i det Haab, at en almindelig Rystelse skulle endelig bringe den til den forønskte Crisis, Men hvad der troeligen skildrer disse Folk, og uimodsigeligen beviser, at den lykkelige Tænkemaade er hos dem en Sygdom, og i intet Tilfælde en Dyd, er dette, at man i Oprørs Raseriets største Heede, mærker ikke den mindste Guist af Kierlighed til Fædrenelandet; og at man stedse ligesom tilforn vil see Hollænderne stride imod hverandre om det Fortrin, at sælge deres Fædrenelands Fiende Midlerne til dets Overvindelse. Det første Partie er vor uforsonlige Fiende, Huset Oranien, hengiven. Det bestaaer af Adelen, af de fornemme Familier, de fiintopdragne Folk, som have intet med Handelen at giøre og Folkets meget store Majoritet. De første ere den eneste Klasse af den hollandske Nation, der har nogle Jndsigter; de forblive Statholderen hengivne, for at forsikre sig en Beskyttelse mod Magistraternes vilkaarlige Magt, og fordi de ere overbeviiste om, at deres Fædreneland skulde, uden en overveiende Autoritet, forfalde i Aarschie. Hvad Folket angaar, da er det Prindsen af Oranien hengiven, i Kraft af den, gode og simple Sjæle naturlige, Følelse, hvorved de elske, hvad de beundre. Fædrenes Tradition til Børnene, hvorudi Folkets eneste Underviisning bestaaer, siger den hollandske Nation bestandig, hvad Kierlighed og Erkjendtlighed den skylder de store og gode Mennesker i hin Familie, og den blotte Jnstinkt, som ingen Lidenskab af Stolthed og Æresyge forstyrrer, er dem nok, for at føle, at de, uden Statholderens Magt, skulde falde i Municipal-Aristocraternes Slaverie, eller blive Slagtofferet for de Menneskers graadige og umættelige Begierligheder, som ved en Misbrug af Ord kalder sig hollandske Patrioter. Man maae imidlertid dog tilstaae, at denne Jnstinkt lærer dem rigtig; og det er soleklart, at de svage Straaler, af den Frihed, der endnu glimrer i Holland, have deres eneste Kilde i den statholderske Magt. Patrioterne udgjøre det andet Partie. Det ere de smaa Borgere, Contoirbetiente, Mæglere, Banqveurer, Negotianter, Vexelhandlere og Kiøbmænd af alle Slags, med hvilke Stæderne, Flekker ne og Byerne i Holland ere opfyldte. Denne Hob J Monar er i de syv Provindser umaalelig rig. chierne en evig Fiende af Kongerne, og i Republikerne en uforsonlig Tyran mod Folket, vil den have Ligheden der, hvor den seer en høiere Grad over sig; og vil herske, hvor den staaer i lige Rang med andre. Dens Rigdom er Maalet for dens Forfængelighed, og dens Forfængelighed Maalet for dens Fordringer. Denne Progression bliver derefter umaalelig, og ligesom den naturlige Kilde til alle Daarskaber og alle Udsvævelser.