Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1840-09-08
Stænderforsamlingen i Roeskilde. (Fortsættelse af Forhandlingerne i det to og tredivte Møde den 25 Aug.) Farver Svane oplæste derpaa det af ham anmeldte Andragende fra 131 af Roeskilde Kjøbstads Borgere og Jndvaanere om, at Stænderne maatte faae en besluttende Medvirkning i Lovgivningen i Almindelighed og til Skatternes Bestemmelse i Særdeleshed. Efterat have oplæst dette Andragende tilføiede Producenten, at da flere Andragender af lignende Jndhold allerede vare blevne motiverede, og da navnlig et andet forestod, som vilde blive kraftigen understøttet af dets Producent, ansaae han enhver yderligere Anbefaling ufornøden, og maatte blot for sit Vedkommende erklære, at han i Eet og Alt nærer samme Overbeviisning som den i Andragendet udtalte. Den kongelige Commissarius drøftede i et vidtløftigt Foredrag dette Andragende, saavel for dets egen Skyld, som især med Hensyn til det andet, der skulde oplæses efter det første. Den Roeskildske Petition lyder: "Med den Tillid, som Danske have til deres Konge, frembare ogsaa en Deel af Roeskilde Borgere og Jndvaanere ved Tronskiftet deres Ønsker og Forhaabninger for Christian den Ottende, at han vilde knytte, det Kjærlighedsbaand, som omslynger Kongen og Folket, endnu fastere ved at give det Deeltagelse i Statsstyrelsens Ledning, og Kongen skienkede det Opmærksomhed og henviste med Naade til Stænderne, som dem, igjennem hvem Forslag til Forbedringer bør udgaae. Aarsagerne til de Ulykker, som i mange Aar hjemsøgte vort elskede Fædreland, og til en sørgelig Finantsforfatning, ere alt for erkjendte af Landets udkaarne Mænd til at ville gjentage dem. En Række af heldige Aar for Landmændene har ikke kunnet sætte Regjeringen istand til at lette vore Byrder, eller give Handel og Jndustri en Kraft, som kan bøde paa Uaar eller lave Kornpriser. Midlerne hertil maae udgaae fra Folket selv, og det ville de, naar den Mand, der er vakt, næres, naar dets Sands for indre Statsforhold udvikles, og de Byrder, det maa bære til Samfundets Vedligeholdelse, paalægges af det selv. J Forviisning herom henvende vi os til Stænderforsamlingen med det Andragende, at den med den Frimodighed og Kraft, som den ved tidligere Leiligheder har lagt for Dagen, vil frembære vore Ønsker: at Folkets Udvalgte maatte faae en besluttende Medvirkning i Lovgivningen i Almindelighed og til Skatternes Bestemmelse i Særdeleshed. Præsidenten spurgte Producenten, om han havde anden Hensigt med dette Andragende, end at det skulde afgives til den om Skattebevillingsretten nedsatte Committee. Farver Svane yttrede, at dette ene havde været hans Hensigt. Kammerherre Scavenius bemærkede, at Spørgsmaalet derom formeentligen kunde udsættes, indtil næste Andragende var oplæst. Farver Svane maatte insistere paa, at det af ham producerede Andragendes Skjæbne strax blev afgjort. Da Kammerherre Scavenius ikke insisterede paa, at nærværende Andragende udsattes, indtil den Kjøbenhavnske Petition var bleven oplæst, og Jngen af Forsamlingens Medlemmer forlangte Afstemning over, om det skulde afgives til Skattebevillings=Committeen, vedtoges det, at aflevere det til denne Commitee. Grev Ahlefeldt maatte gjentage, hvad han allerede tidligere havde yttret under Forhandlingerne om Nedsættelse af en Committee i Anledning af Petitioner om Skattebevillingsret, at han ikke ansaae sig berettiget til at deeltage i Discussioner, der havde Souverainitetens Jndskrænkning til Hensigt. - Tre og tredivte Møde den 26 Aug. Præsidenten anmeldte, at han siden sidste Møde havde modtaget følgende private Andragende: En Skrivelse fra Magister Lindberg, hvormed han indsender en Petition fra 110 Beboere af Vrigsted m. fl. Sogne i Veile Amt, hvori Forandringer i Statsforfatningen fraraades. Præsidenten henstillede, at dette Andragende maatte afgives til den om denne Gjenstand, nedsatte Committee. Den kongelige Commissarius maatte gjentage, at det var urigtigt, at Man her modtog Andragender fra Jylland; da Forsamlingen imidlertid tidligere har besluttet, at Propositioner angaaende samme Gjenstand, skjøndt en anden Retning, der ligeledes vare indkomne fra hiin Provinds, kunne afgives til den nedsatte Committee, skulde han otsgade ikke med Hensyn til det nærværende Andragende gjøre nogen videre Erindring. Da Jngen af Forsamlingens Medlemmer yttrede Noget derimod, vil dette Andragende være at afgive til den nævnte Committee. Etatsraad Hvidt oplæste derpaa den af ham indgivne Petition fra 3101 Borgere og Jndvaanere i Kjøbenhavn om, at Folkets forenede Repræsentanter maatte tillægges en besluttende Medvirkning ved Lovgivningen i Almindelighed og Bestemmelsen af Statens Jndtægter og Udgifter i Særdeleshed. Efterat Etatsraad Hvidt dernæst havde oplæst den Skrivelse, med hvilken han havde oversendt Petitionen til Præsidenten, understøttedes Andragendet af Grosserer Hansen, Capitainerne Bjerre og Herforth, og Agent Voigt, hvilken Sidste yttrede: Dersom jeg havde været i Besiddelse af den høitagtede Vicepræsidents sjeldne Dygtighed, skulde jeg have udtalt mig ligesom han nu har yttret sig, dengang jeg havde den Ære at fremlægge de 3 Petitioner fra mit District om Skattebevillingsret og statsretlige Garantier. Men saa lykkelig er jeg ikke, og jeg maa derfor indskrænke mig til at yttre: at Alt, hvad han har fremført i denne Sag, understøtter jeg af al Kraft og ifølge min fulde Overbeviisning. Jeg maa derhos tillade mig at tilføie, at jeg ved disse mine Yttringer ikke alene har Tanken henvendt paa Danmarks Nutid, men især paa Danmarks Fremtid. J en ganske modsat Retning udtalte Kammerherre Scavenius sig, men indrømmede, at Petitionen var aaben og tillige udmærkede sig ved Uegennyttighed. (Deductionen for den sidste Paastand læses i Stændertidenden, S. 1728 og 29.) Jmidlertid meente Kammerherren tillige, at Andragendet var af en Beskaffenhed, der ligefrem forbød Forsamlingen at tage Notits deraf - Formaalet var nemlig med eet Ord: Revolution. Efterat dernæst Steenfeldt og Clausen havde taget Andragendet i Forsvar, gjorde Drewsen, det Samme, men da han i Slutningen af sit Foredrag yttrede: "Just for den gode Konge er det, at man skal frembære sine Ønsker, og jeg maa derfor aldeles sande de af Etatsraad Hvidt brugte Ord, at hele vort Haab hænger ved Kongens Liv. Saaledes billiger jeg da i alle Dele den foreliggende Petition og den Fremstilling, hvormed den blev ledsaget: fra først til sidst anseer jeg den for ærlig og oprigtig Sandhed. Det er en Sandhed, at der er et stort Parti, der ønsker Garantier i Forfatningen, et Parti, der dagligen bliver større, tildeels fordi Regjeringen ikke i den Grad, som Stænderne vel havde Ret til at haabe, har lyttet til mange af vore Ønsker i de vigtigste Anliggender. Det er Sandhed, at Ønsket gaaer igjennem alle Stænder. Det er usandhed, at det kun er enkelte Skrigere, der attraae en Forandring: tvertimod gives der mange af Statens meest udmærkede Mænd, der nære samme Ønske, - henstillede Præsidenten til Taleren, om han ikke gik for meget ind paa Realiteten. Drewsen bemærkede, at han ikke havde indladt sig mere derpaa end de foregaaende Talere. Præsid. erklærede, at han allerede tidligere vilde have gjort en bemærkning derom, naar det ikke var forekommet ham, at de tidligere Yttringer kun vare mindre indgribende bemærkninger. Drewsen vidste ikke, at der her i Forsamlingen bestod nogen Regel, der afpælede den Grændse, Jngen maatte overskride. Præsid, gjorde opmærksom paa, at han havde henstillet Sagen til den Deputeredes egen Bedømmelse. Drewsen erklærede, at han ikke havde imod at tie, naar Discussionsretten ikke var saa fri, som han altid havde troet. Præsid, maatte gjøre opmærksom paa, at hvis den Deputerede havde noget at yttre i Anledning af Kammerherre Scavenius's Foredrag, havde han naturligviis Ret dertil. Her var ikke det Tilfælde, at Sagen muligen senere aldeles ikke vilde komme for Forsamlingen; thi da der allerede var nedsat en Committee om samme Gienstand, vilde Realiteten utvivlsomt komme under Overveielse. Forsaavidt tidligere Yttringer gave Anledning dertil, var man fuldkommen beføiet til at fremsætte sine Jndvendinger; saadanne havde den Deputerede gjort mod Kammerherre, Scavenius's bemærkninger; men det forekom ham, at han dernæst var gaaet temmeligt dybt ind i Sagens Realitet. Drewsen maatte blot bemærke, at da Kammerherre Scavenius var gaaet ind paa Realiteten, havde han ogsaa troet sig berettiget dertil, om det endog var i en modsat Retning. Agent Bruun maatte erklære, at den Petition, han havde indgivet til Forsamlingen, var aldeles tydelig; Petitionairerne havde indseet, at statsretlige Garantier vare nødvendige, som en saadan havde de anseet Skattebevillingsretten; meer end denne havde de ikke forlangt, og han maatte protestere mod, at de skulde have villet uærligen tilliste sig noget Andet. Præsid, maatte tillade sig den historiske Bemærkning, at der blandt de tidligere Nidt indkomne Petitioner var een, nemlig fra Middelfart, der tydeligen havde forlangt besluttende Medvirkning i Lovgivningen; da denne Petition altsaa var aldeles af samme Jndhold som den Kjøbenhavnske, var der ikke mere Grund til at negte dennes Afgivelse til Committeen end hiins, Procurator Nye maatte, med Hensyn til den indgivne Petition, ganske henholde sig til Agent Bruun, og protestere mod Kammerherre Scavenius's Sigtelse. Kjøbmand Sidenius henholdt sig ligeledes til Agent Bruun og tilføiede blot, at de, der havde underskredet den af ham indgivne Petition, ved kun at forlange Skattebevillingsret, meget godt vidste, hvad de havde sigtet til dermed, Propriet. Luders erklærede, at skjøndt han, naar han havde en Mening, altid vidste, hvorfor han havde denne, manglede det ham dog paa Gaver til at fremstille sine Anskuelser, og han maatte derfor indskrænke sig til at henholde sig til Etatsraad Hvidts Fremstilling og Grosserer Hansens Foredrag Farver Svane kunde intet Skjult finde i den af ham indgivne Petition, der udtrykkeligen omtalte besluttende Medvirkning i Lovgivningen i Almindelighed; og iøvrigt maatte han henholde sig til Etatsraad Hvidts Foredrag. Agent Voigt: At den Ærlighed og Fuldkommenhed, som den Kjøbenhavnske Petition indeholder, fremfor de tre, som jeg har fremlagt, tilegner jeg mit Distrikts Petitionairer som udtalt af dem selv, idet jeg maa erklære, at de aabent ere fremtraadte, uden at have villet, indsmugle Nogetsomhelst i den ærede Forsamling. Cancellieraad Hempel: Det er af Statsraad Stenfeldt allerede bemærket, at her fortiden alene er Spørgsmaal om, hvorvidt den oplæste Petition skal afgives til den angaaende Skattebevillingsret allerede nedsatte Committe. Uden derfor i mindste Maade at ville indlade mig paa Realiteten, skal jeg blot tillade mig at yttre min faste Formening, at Forsamlingen paa ingen Maade er competent til at afhandle en Sag af den Natur, som den foreliggende. Jeg vil ikke gaae ind i Detaillen, men ikkun tillade mig at appellere til samtlige mine ærede Herrer Meddeputerede, om Nogen af os for omtrent fem Aar siden, da vi første Gang her traadte sammen for at benytte Provindsialstænder Justitutionen, ahnede, at vi om saa faa Aar skulde have bragt det saa vidt, at der her sættes Spørgsmaal under Forhandling, paa hvilke jeg, som sagt, paa ingen Maade kan troe at Forsamlingens Medlemmer ere competente til at indlade sig. Ligeledes vil jeg overlade til mine ærede Meddeputerede selv at afgjøre, hvorvidt de troe, at Følgen af saadan en Petition, som den foreslaaede, kan blive gavnlig eller skadelig fordenne Jnstitution, af hvilken vi allerede ere i Besiddelse. Forresten skal jeg for Øieblikket ikke videre yttre mig, men kun stemme imod, at det forelagte Andragende afgives til Committeen. Da der tilsidst skredes til Afstemning over det Spørgsmaal, om den oplæste Petition skulde afgives til den, angaaende Skattebevillingsret allerede nedsatte Committee, bemærkede Etatsraad Finne Magnussen, at han maatte henholde sig til sin tidligere Erklæring, og ikke ansaae sig berettiget til at stemme i denne Sag. Med 47 St. mod 14 blev det dernæst afgjort at Petitionen maatte afleveres til bemeldte Commitee.