Berlingske Tidende, 1807-01-02
Ved den i Dag foretagne 17de Trækning af det ved Forordningen af 1ste Maji 1789 aabnede 3 Procents Annuitets Laan, ere følgende Bogstaver udkomne: 13. 15. 13. O 14. D. O S. Y16. N2. Eieren af de under disse Bogstaver udstædte Annuitets Beviser vilde altsaa behage til næstkommende 1ste Julii at lade sammes paalydende Summe, med den til samme Tid paaløbne Rente ved den Kongelige Casse affordre, da deraf, efter Placaten af 16de September 1789, fra bemeldte Tid af, ingen videre Rente godtgiøres. Finants=Collegium den 2den Januarii 1827. Ved afdøde Etatsraad. Nicolai Stabels Grav. Lad os minde, mindes stedse, dem, som hæderlig fuldendte sin Bane blandt os. Og hæderlig var vor den vandrede Olding - hæderlig som Videnskabsmand; thi baade Religions= og Retslæren havde han dyrket, med tidlig Ungdoms=Fliid, og vandt i begge Fag Palmen. Jkke blot de philosophiske Videnskaber og lærde Sprog, men og den skiønne Litteratur og de fleste levende Sprog, som han havde dyrket til Fuldkommenhed, ja selv Musiken, som han elskede og øvede, fremmede hans Hæder. Dog langt fra Pral og jevn af Sæder, laae Viisdommen hos ham, som Guldklumpen i Bierget - og faae kiendte Oldingens Jndsigter, uden de, som bleve tiente dermed og benyttede dem i vigtige og vanskelige Anliggender. - Hæderlig som Statens Borger: thi værdigen beklædede han tvende af Landets vigtige Domstole. - Saavel Kongen som privat Mand benyttede og søgte hans erkiendte Retfærdigheds og Embeds Jndsigt, i vigtig og vanskelig Sag, som overgaves i hans troe og stittige Haand. - Dog værdige Hædersmænd og Embedsbrødre, som arbeider med ham, vil bedre end jeg tolke hans Værd som Statens Borger. - Hæderlig som Menneske: thi Venskab, Godhed og Menneskekierlighed var, o Sallige! Dit Hiertes Adel og din Vandels Prydelser. Usvigeligt var dit Venskab, utrættelig din Godhed, og din Godgiørenhed var ikke Rigdommens ubekymrede eller pralende Ødelhed; men Udflydelse af det ømme Hierte, som deler sin Mundsbid. Selv længe bekiendt med indskrænkede Vilkaar, var du altid de Trængtes redebønne Ven. Mange trængende Slægtninge antog Du, opdrog, udgivtede og bragte i Nærings Vei. Jkke mange mægtige Velyndere; men mange unge og fattige Landsmænd omringede jævnlige Ditgiæstfrie Bord. - Ogsaa jeg, faderløs og fattig, fandt, som flere af mine, lykkelig Tilflugt og vennehuld Adgang, til dit Huus, dit Bord og dit ædle Hierte. - Derfor skal ogsaa Venskabs og Taknemmeligheds, uforviisnelige Vintergrøn plantes og blomstre paa din Grav. - Ach, snart ilede efter dig din elskelige Fosterdatter, den Dorothea Maria, der døende en elsket Racheels Død, gik for faa Dage siden over, til at dele med Dig fuldkomnere Lyksalighed og Kierlighed. - Ogsaa jeg skal eengang, o søde Haab, i Lysets Egne favne, velsigne og takke Dig, Hæder med dit Minde, Velsignelse med din Daad, Fred over din Grav. -M. Holbye, Præst. of Tanker ved. min Fader, Hr. Told=Casserer Nielsens. Død i Hierting den 13de December 1806. Held Dig, min uforglemmelige Fader, Du døde den Vises, den Dydiges Død. Døden var Dig ikke frygtelig, den overrumplede Dig ikke, thi Dine Ønsker vare alle Tider, udstrakte over dette korte Livs Grændser; jordisk Lykke var aldrig Dine Bestræbelsers vigtigste Formaal, og med Ligegyldighed havde Du lært at see hen over jordisk Glimmer, og at søge Din Lyssalighed i Dyden og i god Samvittighed. Med roelig Overgivelse i det algode Forsyns Villie, forlod Du Din Ægtefælle, Dine Børn, da Du vidste at den usynlige Guds Haand skulde sørge for dem, ved at opreise dem dydige Venner i dit Sted. Med Henrykkelse saae Du Evigheden, bryde frem, thi Du øinede bag Gravens Mørke og Dødens Mulm dens fremstraalende Glands. Fred være med Dig, Den Tanke, at Du er gaaet bort til nærmere Forening med Din og alle Aanders Fader, og at Du ved Døden kuns er befriet fra Legemets Fængsel for at opsvinge Dig desto friere i den bedre Verdens lysere Egne, skal husvale Din forladte Enke og dine faderløse Børn. Det Haab, at vi alle engang skal samles med Dig i hiin bedre Verden, skal fryde os. Kiel, den 2den Januarii 1807. M. Niessen. Madame K. Jørgensens Minde i Ringsted. Fromme, gode, blide Kone, Du er ei meer, Nu din Siel er for Guds Trone, Vi dig ei seer. Medens du var her tilstede. Vi elskte dig, Nu Guds Engle de sig glæde, For du dem lig: Evig staaer for Lammets Trone, Og synger der. Lov og Priis, lyksalig Kone, Du nu just er. Manden din med tvende Spæde Han jamrer sig, Gud han er med Trøst tilstede, Giør lykkelig. Fat dig derfor kiere Broder, Gud forsørger dine Poder. n. P. S.