Ribe Stifts Adresseaviser, 1814-02-02
Jndenlandske Efterretninger. (Af Collegialt., Skilderie, Statste, f. og i Av. s. Udg., Declaration. Ved den danske Regierings Omhu havde den Krig, som allerede i femten Aar herede Europa, ikke afbrudt det danske Folks Rolighed, førend Kongen øieblikkeligt saae Sig nødt til at anvende Forsvarsmidler, deels forat beskytte Sine Undersaatters Skibsfart, deels for at sikkre Sine til Tydskland grændsende Lande. Engelske Vaabens Angreb paa Hs. Majestæts Hovedstad og den danske Flaades Bortførelse i Aaret 1807 endte den heldige Rolighed, som det hidindtil havde lykket Hs. Majestæt at lade Sine Undersaatter nyde. - De danske Stater havde ved dette Angreben fælleds Fiende med Frankrig, deraf fulgte, at en Alliance blev søgt og indgaaet med denne Magt. - Keiseren gav formelig og offentlig Løfte om Folk og Penge; ogsaa rykkede en talrig fransk Armee ind i Kongens Stater. Man var kommen overeens om, at de Omkostninger, dens Underholdning medførte, skulde hvile paa den franske Regiering; de udgjorde en Sum af flere Millioner Rigsdaler. - Uden at foretage sig noget, vedblev denne Armee imidlertid at være Landet til Byrde længere end den danske Regiering ønskede det. Omkostningerne ved dens Underholdning bleve ikke erstattede, og Danmark Fordringer i denne Henseende vare ligesaa frugtesløse som de om de lovede Pengebidrag. - Statens Finantser, hvis Hiælpekilder allerede aftoge ved Søkrigen og aldeles udtømtes ved denne nye Udgift, følte snart de sørgeligste Virkninger af Jndførelsen af Continentalsystemmet, der angaves som Midlet til en almindelig Freds Tilveiebringelse. - De hanseatiske Stæders og tilgrændsende Provindsers Jndlemmelse i det franske Rige lagde siden utaalelige Baand paa Handelscommunicationen, med Tydskland. Virkningerne deraf udstrakte sig endog til de videnskabelige Forbindelser. Formelige Løfter, som flere Gange vare fornyede, havde givet Haab om, at disse Hindringer, som saa høiligen strede imod den gode Forstaaelse, Hs. Majestæt stræbte at vedligeholde med den franske Regiering, skulde vorde hævede; men dette Haab blev altid skuffet. - Medens den franske Armee i Vinteren mellem 1812 og 1813 trak sig tilbage, forsvandt de Keiserlige Tropper, som, ifølge en særegen Overeenskomst, skulde have været tilstede for at dække Grændserne af Holsteen. - Da den franske Regiering, paa samme Tid havde tilkiendegivet, at den vilde underhandle og Fred med alle sine Fiender, fandt Kongen, det overeensstemmende med Sin Jnteresse at giøre Storbrittanien Freds Forslag. Alliancen med Frankrig, havde nu intet Formaal mere. Kongen vilde gjerne have forebygget, at Stæderne Hamburg og Lübeck ikke paa ny skulde falde i de franskes Magt, for at bortfierne Krigen fra Sine Grændser, og hindre disse Stæders Ødelæggelse, hvis Velstand er saa umiddelbart forbunden med Hans Undersaatters Jnteresse. Hs. Majestæt, blev hindret i Udførelsen af dette Formaal. Hans Jnteresse fordrede derfor at antage de Tilbud, der gjordes Ham, at fornye Alliancen med Frankrig, og at give den et videre Omfang, for at tilsikkre Sig mægtig Bistand mod de Souverainer, som ikke aflode at erklære, at de havde besluttet at understøtte Sverrigs med Hans Staters Jntegritet stridende Fordringer. Kongen har paa Sin Side samvittighedsfuldt opfyldt Tractatens Betingelser. - Medens Hans Hiælpetropper strede ved de franske Troppers Side, erholdt de dog ikkuns en Deel af den Sold, der, ifølge Tractaten, tilkom dem, og Hs. Majestæts Undersaatter lede følelige Tab, saavel ved det Beslag, der lagdes paa dem tilhørende Vare i Stæderne Lübeck og Hamburg, over hvilke den franske Regiering tillod sig at raade, som ved Borttagelsen af de Banksond, som vare i sidstnævnte af disse Stæder. De Løfter, der bleve givne og Erstatning i Anledning af disse Besværinger, vare ligesaa frugtesløse, som de ofte gientagne Reclamationer. - Det var i Tractaten lovet, at tyve tusinde Mand skulde være tilstede for at forsvare Hertugdømmerne og Jylland; men MarschaPrindsen af Esmahl forlod den Stiling, som dækkede disse Provindser, gik tilbage til Hamburg med alle de under hans Commando staaende Tropper, og overlod til sin egen Skjebne det Kongelige Troppecorps, der ikke var istand til at modstaae den overlegne Styrke, som rykkede frem for med Magt at tiltvinge sig Indgang i Landet. - Fiendernes Jndfald i Hertugdømmerne og Fæstningernes Tab vare Følgerne af at Kongen blev forladt af en Allieret, paa hvis Hjælp Han med Føie kunde giøre Regning. - Hs. Majestæt har været nødt til at give sit Samtykke til den tungeste Opoffrelse, for at sikkre det Øvrige af Sine Stater for det Jndfald, hvormed de strax truedes af flere Magters forenede Tropper, og for igjen at komme i Besiddelse af de Provindser, som vare faldne i Fiendernes Hænder. - Han tilbagekalder Sin Minister fra de Franskes Keisers Hof, og har erklæret Hs. Keiserl. Majestæts ved Sit Hof residerende Minister, at han ikke længere erkiendes i denne Egenskab, og at ham skal gives de Midler, der udfordres til hans Tilbagereise til Frankrig. - Tillige erklærer Hs. Majestæt, at Han vil forene Sig med de mod Frankrig allierede Souverainer, forat medvirke til Gienoprettelsen af en almindelig Fred, som alle Europas Nationer attraae, og som de danske Stater saa høiligen behøve. Middelfart, den 17de Januar 1814.