Nye Tidender, 1730-04-01
Rusland. Forhen er indberettet saavel Carindens Anna Jvanovna Udvelgelse og Ankomst til Muscau, men visse Particularia ere forbigangne, som ere værd at vide, og som først ere blevne kundbare ved den igien retablerte souveraine Regiering i sin forrige Lustre, som paa en vis Maade var bleven temmelig indskrenket. Ved Czarens dødelige Afgang da den Resolution udi det høye Raad var sluttet, at indkalde Enke-Hertuginden af Curland Anna Jvanona til den ledige Russiske Trone, var af samme forfattet visse Artikler som de til bemelte Enke-Hertuginden afsendte Deputerede havde hende til Underskrivelse at forelegge, som og af Czarinden i Mietau skal være samtykte og underskreven, som 1) at Hendes Cariske Majest. ikke skulle forrette noget i Regieringen, uden med det Høye Raads Overleggelse. At Hun 2) hverken skulde slutte Kriig eller Fred, uden med omtalte høye Raads Gotbefindende. 3) Jngen Paabud anstille, Skatter paalegge, eller uden Raadets Samtykke nogen anseelig Bestilling bortgive. 4) Hverken at lade dømme eller henrette nogen Adelsmand, med mindre det klarligen kunde sees, at hand hafde fortient Straffen, til hvilken hand blev fordømt, 5) ikke at confisqvere nogen Adelsmands Gods, naar hand ikke var overbeviist at være skyldig i dend ham tillagde Misgierning. 6) Jkke uden det Høye Raads Minde, at afhende eller bortgive noget af hvis Cronen tilhørte. 7) Og at hun ikke uden med besagde høye Raads Forlov, skulde have Magt til enten at gifte sig, eller udnevne nogen Successer. Med dette var mand ikke endnu fornøyet, men de fornemste af Generalerne og Adelen, gik svanger endnu med følgende Forslag som de vilde vide indgaaet: som 1) at et Høyt Raad skulle stiftes, der skulle bestaae af 21 Personer. 2) At formeere et Senat af 11 Personer, som skulde gaae det høye Raad til Hænde, og ellers have adskillige Sager at forrette. 3) At lade dennem, som forlangede at være indlemmet i det høie Raad og Senatet, derom kaste Lod, eller og de som søgte nogen Gouverneurs eller Præsidents-Charge i Collegierne, skulde i dend Henseende forestilles af Generalitetet og de fornemste af Adelen. Deri Tal som skulde kaste Lod, maatte ikke overgaa 100 Personer, iblant hvilke ikke maatte findes meere end tvende af een og den samme Familie. 4) Jkke at antage i det høye Raad eller Senatet meere end tvende af en Familie, undtagen de som nu virkelig ere derudt. 5) At det høye Raad og Senatet skulde samtlig og eendrægtelig tillige med Generalitetet og de fornemste af Adelen raadslaae over de vigtigste Affaires, saasom, naar det angik enten at forbedre eller fornye de gamle, eller at oprette nye Love. 6) At udsøge beqvemme og sømmelige Midler til at overtale Adelen for at indgaae i Tieniste, ikke at tvinge nogen dertil, og ingenlunde nøde nogen Herremand imod sin villie til at være enten Matros, eller at udvelge nogen anden Profession. 7) At handthæve Geistligheden og Borger-Standen i Henseende til Troppernis Jndqvartering, saavel som og BondeStanden i Henseende til Skatter og Udgifter. 8) At oprette et Reglement betreffende Befordringer, og Trouppernis Betaling, paa det at deris Besoldning kunde dem til de belovede Terminer rigtig blive betalt. 9) Hvad den i Familierne indførte første Fødsels-Rett var angaaende i Henseende til Arve-Rettigheden i Riget, da skulle ved allerførste Leilighed derover delibereres. Men udi samme Concepter er kommen en temmelig Qværstreg, og slig tiltagende Myndighed kast over Ende med Feld-Marskalk Trubetskoy og Knees Alex: Czerskask, som var med af Raadet, hvilke 2de Herrer tillige med 390 af Adelen, som mesten besadde Militaires og Civiles Charger, have den 8, i afvigte Maaned indfundet sig paa Slottet Cremmelin, og udbedet sig at blive hørte af Caarinden, da de havde noget vigtigt hende at forestille. Hendes Majest. lod strax sammenkalde det Høye Raad, og befalede dem at forsamle sig paa dend store Audientz-Sall, beordrede tillige med Soltiekov Oberst=Lieut ved Guarden, nøie at give Agt paa, at ingen Uorden eller U-leylighed ved denne Samling maatte forekomme, som og strax lod Vagten fordoble, og besatte alle Posterne og Døre. Da det Høye Raad var forsamled i Audientz Salen, steeg Czaarinden op paa sin Throne, og befoel Capitainen ved Guarden, ikke at antage anden Ordre, end dend Obrist-Lieut Soltiekov hanem i Hendes Navn maatte give. Da dette var skeet, fremtraadde Feldt-Marskalk, Trubetskoy med sit gandske Følgeskab, og overleverede Czarinden en Memorial af denne Jndhold, at eftersom iblant de Artikler, hvilke Hendes Majest. nylig havde underskrevet befandtes nogle, som være Riget høist præjudicerlige, saa bade de Hendes Majest. om Tilladelse, endnu at maatte deliberere noget over Regierings Maaden; hvilket og Czaarinden tillod dem, sigende, at hun ønskede de endnu samme Dag kunde indlevere hende Slutningen af saadan deres Raadslag. Hendes Majest. Czarinden beholdt herpaa det heele høie Raad hos sig til Middags Taffel, da efter Maaltidet Feldt Marskalk Trubetskoy igien indkom med sit Følgeskab i Audientz-Salen, og forestillede Hendes Majest. at de efter nøye og retsindig Overveielse havde besluttet og befundet, at et Enevolds Regimente var det Eeniste, som kunde være det Russiske Rige tienlig, i hvilken Henseende de og allerunderdanigst vilde have Hendes Majest. ombedet, hermed at vilde antage en fuldkommen Souverainitet og Enevolds Herredømme over sit Rige med samme Myndighed efterdags, som Hendes høje Forfædre for hende havde regieret. Hvorpaa Car inden svarede: at Hendes eeniste Forsæt var at regiere Hendes Undersaatter ved Fred og Retfærdighed; men saasom Hun havde underskrevet nogle visse Artikler, før hun var bleven kaldet til Tronen, forlangede Hun at vide, om Herrerne af det Høje Raad vilde tilstæde Hende at antage Hendes Undersaatters Tilbud Hvorefter da Herrerne af det Høje Raad dybt havde bukket sig med Hovederne, og derved givet deres Samtykke stiltiende tilkiende, imodtog Hendes Cariske Majestet Souverainiteten over det gandske Russiske Rige, og lod ved Store-Cantzleren fremhente de af Hende forhen underskrevne Articler, hvilke strax paa Stedet bleve sønderrevne og annullerede. Hendes Majestet holdt herpaa en meget livsalig Tale, erklærende sig, altid at vilde regiere som en retskaffen og retsindig Fæderne Landets Moder, og bevise sine Undersaatter ald optænkelig Mildhed og Naade. Efter denne Erklæring lod Hendes Majest. fremkalde den anholdne General Jagozinsky, og ikke alleeniste igiengav hannem sin Kaarde, men end- og igien benaadede hannem med de Ridder-Ordens Tegn, som ham under Arresten vare fratagne.