Corsaren, 1842-11-11
Charivari. "Et Spøg, et Andet Alvor". Hvad vilde vel Folk sige, naar "Corsaren" pludselig som Odin lod sig stikke ni Huller i Hovedet og foer til Himmels med alle sine Abonnenter? Og hvad vilde vel Abonnenterne, og især de høie og naadige Herrer iblandt dem, sige, naar de saa uforvarende skulde til Himmels? Nei! Nei! det kunde jo heller ikke gaae an; vi maatte lade dem blive tilbage her, og Spørgsmaalet er altsaa blot: Hvad vilde man sige, hvis "Corfaren" pludselig tog sig selv af Dage og blev, som Peer siger i "Recruten", en lille Guds Engel med Vinger paa Man vilde troe derom som om Nytaarsgaven: at det var en Charivari-Artikel, og stadig vente at "Corsarens" Corpus skulde vise sig. Og dog har det været vort ramme Alvor er Øieblik; der steg virkelig sorte, melancholske Tanker op i os, fordi vi mærkede, at man systematisk gik ud paa at udhungre os. Ja, man har villet udhungre os! J de sidste 14 Dage er i det hele Danmark ikke begaaet een eneste Daarlighed - bare for at udhungre os. Jntet Nr. af smalerisk Atlas- er udkommet; Fribert er endnu ikke bleven Ridder; man klappede ikke længer af Fuglen i Pærctræetr, tvertimod man peb; Politichef Kjærulff har ingen Tale holdt; Sundhedscollegiet har ingen ny Bryansk Sag havt at afgive Skjøn over; i de jydske Stænder er ingen Schulin; Regjeringens Handlinger baade mod Ind- og Udlandet ere som altidk), og i alt Fald have vi ikke Lov at tale om dem - Alt, som sagt, for at udhungre os, for at vor Charivari skulde blive saa mager som en Beenrad eller endog som en Theaterrecension i Kjøbenhavnsposten. Og vi, som vare blevne saa godt vante, som under den Roestildste Stændersession levede som Herremænd! Sagen blev tagen under den omhyggeligste Overveielse i et Redactionsmøde. Men der kom af denne *) vise og rigtige. Overveielse det Samme ud som af Militaircommissionens bekjendte Overveielse af en Forringelse i Landetatens Budget: Forøgelse af Forlegenheden. Overalt viste Udsigterne sig sørgelige for det bekymrede Blik, alt hævede sig det dødbringende Vaaben - da reiste sig et Medlem og sagde: I ere dog ogsaa saa utaalmodige! J mangle det philosophiske Blik, dette Blik paa Tingene i deres Causalitet, i deres i sig Væren, i deres objective, stringente, ideal-realistiske, subjective For sig Væren, i deres Modalitet, i deres "dualistiske, reciprokke, intensive Ude af sig selv Væren. Forstaaer J mig? - "Nei." - Saa maae I studere Rasmus Nielsen, Hegel og Figaros Jntelligensblade. Lidt af "Fædrelandets" Søndagsnummere kan heller ikke stade. Jmidlertid farer jeg fort. Jeg siger: Naar J betragte Tingenes Dialectik og Verdensudviklingens bestemte Bevidsthed. Verdenshjulets Takker, der med uendelig Selbevidsthed gribe ind i hinanden, og J anvende det saaledes vundne ideelle intransitive Resultat paa vort Fædteland og dets store og smaae Tilfældigheder, da vile I finde, at Daarlighederne ere en logisk Tanke- og Natur-Nødvendighed. J kunne altsaa være rolige for, at, naar de standse for en Tid, ssaa er det ved en extraordinair Anstrængelse fra alle Vedkommendes Side. De kunne drive Anstrængelsen for at holde Daarlighederne tilbage saa vidt, at der endog indtræder Obstruction; men Naturen kræver sin Ret, og de ville tilsidst endog maatte søge kunstige Midler for at skaffe dem den sædvanlige Gang. Og frembyder der sig ikke Beviser for, hvad jeg her siger, Har Sibbern ikke indtaget et saadant Middel, saa at vi om kort Tid kunne vente hans Tidsstrift -Ditaiosyne?? Kunde ikke enhver af os nævne Flere, der befinde sig i lignende Kategori, naar vi kjendte Navnene paa hans Abonnenter? Vil Bergsøe ikke nu igjen begynde sine statsoeconomiske Forelæsninger, Der er vel ingen Schulin i de jydske Stænder; men der er en Bentzon, en Rosenørn, en Lydersen; sammenlagte kunne de magelig have ham. Endelig vil jeg gjøre opmærksom paa den igl. Commissarii Foredrag i de jydske Stænder ved Constitutions-Andragendet, om at Danmark ikke tør for.... J dette Øieblik, da Forsamlingen allerede begyndte at føle sig overtydet af Talerens Ord, at det ingen Nød havde med Daarlighederne, bragtes "Kjøbenhavnsposten" af 5te November og man læste deri Beretningen om, at Pastor C. Boysen, der i "Berlingske Tidende" saa ivrigt har forsvaret Absolutismen, har nydt den overordenlige Naade at blive tilbuden et geistligt Embede her i Kjøbenhavn, saaledes at hans forrige Embede holdes aabent for ham, hvis han ikke stulde finde sig fornøiet med Kaldet her, som for ham dog er forøget med 600 Rbd. aarligt. - Næppe var dette læst, før "Fædrelandet" kom, hvori berettedes, at Stridsporgsmaalet mellem Hertugen af Augustenborg og Banken, var bleven afgjort rikke ved Lov og Dom, men ved allerhøiest umiddelbar Villiestilkjendelse af Hs. M. Kongene til Hertugens Fordeel, saa at denne maaskee, istedetfor at betale flere hundrede tusinde Rbdlr. til Banken, endog vil faae Penge til. Taleren udbrød nu triumpherende: Naa, har jeg ikke Ret, at vi ingen Nød have? Ville I endnu ikke troe paa Daarlighedernes fortsatte Existens - nu da J see denne Daarlighed, den forbausende Daarlighed, Kbhp.- og -Fædrl. have begaaet ved at optage saadanne Artikler, hvori synes at være indeholdt et for dem selv farligt Skumleri*) Forsamlingen forlangte ikke Mere. Med glad og lettet Sind reiste den sig for at gaae den nye Daarlighedernes Tid imøde.