Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-12-24
gen, "at han modtog Kongeværdigheden, fordi det hollandske Folk ønskede og hans Broder befalede det. At Napoleon nok ønskede at see Enropas Troner besatte med Leddemænd, han efter Ønske kunde faae til at bevæge sig, naar han kun rørte ved den Traad, han holdt i Haanden, er begribeligt; men at det bataviske Folk kunde være saa begierlig efter at faae et ungt, rigtig nok godlidende, men ellers nervesvækket Menneske, hvis største Fortjeneste bestod i at være Napoleons Broder, til Konge, det er noget, som kun kan fremlokke Smil over den menneskelige Svaghed, og Taarer over Nationers Skjebne. Jkke faa Omstændigheder syntes at have medvirket til at modne Napoleons Planer med Holland. Allerede i Aaret 1805 var her bleven han net en saakaldt Nordarmee, under Prinds Louis's Befaling, i den Hensigt at forebygge fra preussisk Side et mueligt Angreb, som, medens den franske Storarmee stod i Østerrige, let havde været at udføre. Den hollandske Regjering var svag og vaklende, og Forstaaelsen imellem den og Raadspensionairen Schimmelpenninck, en iøvrigt fordeelagtig bekjendt Mand, aabenbar. De Franske forstode at vinde Almen ved at fremvirke det strænge Forbud mod Levnetsmidlers Udførsel til Engelland, hvorved Livets første Fornødenheder faldt til en saa lav Priis, de ikke i ti Aar havde været i. Det sidste ansaaes for en Frugt af de imellem Prinds Louis og Schimmelpennink trufne Forholdsregler i Henseende til den franske Armee, hvoraf en stor Deel Tropper virkelig drog fra Grændsedepartementerne deels tilbage til Frankrig, deels til det Jndre af Republiken. Derimod syn tes adskillige Aarsager at gjøre en Forandring i Regjeringen ønskelig, ja endog nødvendig. De for Holland saa vigtige ostindiske Colonier bestyredes slet, og denne slette Bestyrelse ansaaes for en medvirkende Aarsag til Forliset af Cap. Gielden voxte med hvert Aar i uhyre Grad, og kun ved overordentlige Midler kunde der bødes paa dette Onde. Skjønt Rigdommen vare sammendyngede hos mange enkelte Borgere, var Statens Fattigdom i Almindelighed dog stor. Handel og Skibsfart, der udgjorde Landets Hovednæringsgrene, havde længe været standset, deres Gjenoplivelse haabede man ene af Napoleon, og man hældte altsaa naturligviis til det franske Partie. Man længtes efter en Forandring, og med hvem skulde man vel i saadant Tilfælde hellere vilde knytte et uopløseligt Baand end med Napoleon, af hvis Vælde, Lykke og Klogskab man havde Grund til at love sig Alt, Ogsaa skimtede man allerede en forestaaende Forandring, da Champagny i sin Jndberetning til den lovgivende Forsamling for første Gang regnede den bataviske Republik blandt Frankrigs Føderativstater, og da Admiral Verhuel reiste frem og tilbage, og hver Gang ved hans Tilbagekomst til Holland et overordentligt Statsraad sammenkaldtes paa Schimmelpennincks Landsted uden for Haag. Midt under disse sammenstødende, en Regjeringsforandring begunstigende Aarsager, indtraf den for Napoleons Plan saa heldige Omstændighed, at den forhen værende Arvestatholder, Prinds Wilhelm, Fyrste af Nassau-Diez, døde den 9 April i Brunsvig, 58 Aar gammel. Revolutionens Storme havde fordrevet ham fra hans Fædrenestat, og de endnu svage Baand, som i den Tid kunde binde Batavernes Hjerte til Huset Oranien, opløstes med hans Død. Sex Dage efter dette Dødsfald bleve i en Raadsforsamling hos Schimmelpenningk fem Commissairer udnævnte, der skulde bringe de sidste Forslag til Paris. J Spidsen for disse Commissairer stod Admiral Verhuel, Hovedhjulet i Maskinen. Den sidste Livsgnisk af den døende Republicanisme syntes vel endnu at yttre sig i nogle Adresser fra adskillige Stæder, især Harlem, til Generalstaternes Forsamling, i hvilke der gjordes alvorlige Jndsigelser mod en monarkisk Regjeringsforms Jndførelse, som stridende mod Landets Handelstarv og hele Nationens Jnteresse. Men ikke at tale om at republicanske Adresser mødte monarkiske Modadresser, saa var Hollands Skjebne allerede besluttet i Keiserstaden, og til at give denne Beslutnings Virkeliggjørelse Eftertryk, stod allerede en fransk Hær i Holland. Af Hollænderne, som for største Delen bestaae af Mennesker, der baade forstaae ligesaa godt at sparer), som at regne, var ingen Modstand at frygte Deels stred det mod deres bekiendte Phlegma, deels havde Capitalisterne iblandt dem allerede liidt for*) Han, som boer langt under Havet Og med Guld er stærkt begavet, Spare er en Dyd hos ham. meget ved Bankerotter, Coloniernes Tab, Paalæg a. til at de skulde ville udsætte sig for en Revolutions nye Offere. De enkelte Brushoveder havde den franske Statsklogskab vidst at indtage til sin Fordeel, ved at ansætte dem i anseelige Stats- og Hofembeder. Uden Vanskelighed sluttedes derfor allerede d. 24 Maj, altsaa omtrent efter fire Ugers Forløb, imellem de forhen nævnte Commissairer og Talleyrand, i Paris en Tractat, i hvilken Prinds Louis Napoleon blev udnævnt til Konge af Holland. Ogsaa hedte det heri, for at sætte Hollænderne Blaar i Øine, at den franske og hollandske Krone aldrig skulde kunne forenes, og at kun Jndfødte skulde forfremmes til Embeder. Dog fastsattes tillige i denne Tractat, hvori det udtrykkelig bestemtes, at Kong Louis (Statens første Embedsmand) skulde være og blive Connetable af Frankrig, og at hans Børn (altsaa og hans Tronfølger) skulde staae under den Keiserl. franske Familielov. Louis blev i Paris d. 5. Juni erklæret for Konge af Holland, og i de hollandske Commissairers Audience hos Keiseren, sagde deres Ordfører Verhuel, at det hollandske Folks Repræsentantere ønskede, at Keiserens Naade vilde forunde dem Prinds Louis til Konge &c. - Ved en strax derpaa sluttet Troctat blev Kongeriget Holland forenet som Føderativstat med Frankrig, og dets Tronfølge og Handelsforhold bestemte. Schimmelpenning, der desuden havde en Øien vaghed, og altsaa allerede forhen var physisk uskikket til at beklæde det første Stats-Embede i Republiken, nedlagde sin Post som Raadspensionair. Den nye Constitution, ganske efter fransk Snit, kundgjordes d. 10 Junii. Kongen, hedte det deri, skulde ene uindskrænket (og det som fransk Connetable!) have den fuldbyrdende Magt ogsaa Holland skulde have et Statsraad og et lovgivende Corps, det hollandske Sprog skulde vedblive i Lovene og alle offentlige Forhandlinger; og alle Religioner nyde lige Beskyttelse. – Allerede d. 23 Juni blev Louis hyldet i Haag af Generalstaterne og de saakaldte Høiformaaende. Den offentlige hengivenhed yttrede sig meget lydelig, men om den i det Hele var saa ganske alvorlig meent, er uvist, i det mindste syntes Verhuels strænge Forbud mod alle politiske bemærkninger over Regjeringsforandringen i Journaler og Aviser, saavelsom alle foruroligende Yttringer i Prækener, just ikke at være noget Beviis paa, at hiin Enthusigsme var uskrømtet. Samme Dag Louis erklæredes for Konge, udnævntes Ministeren Talleyrand til Hertug af Benevente, og Rigsmarskalk Bernadette til Fyrste og Hertug af Ponte-Corvo. (Fortsættes.)