Ribe Stifts Adresseaviser, 1794-02-21
Det arabiske Kaffetræe, hvorfra alle, af hviske Frugten kommer til os, nedstamme, er kun en svag Vext, og faaer aldrig nogen stærk Stamme. Roden er trevlagtig og bleeg af Farve, Stammen selv lige, enkelt, svampig og rund I Arabien bliver Træet 10 til 15 Alen høi og derover; i de europæiske Drivhuse derimod siel den over 5 eller 6, og i America hindrer man der med Flid at voxe i Høiden, paa det at man desto mageligere kan komme til at indsamle Frugterne. Barken er i første Aar grøn, i andet brunlig og siden graa; den yderste Hud springer ofte langs ned i strekantede Stykker af, saa at Barken seer spraglet og ujevn ud. De underste Grene ere meest enkelte, og staae næsten horizontal lige ud, men de ovenfor derke sig atter i fleere mindre, som dog staae lige ud for hinanden, og da de underste altid ere de længste, men de oven for blive kortere og kortere, saa faaer hele Træet en smuk og pyramidalsk Anseelse. Bladene sidde en Haandbreed fra hinanden, alletider to mod to lige over for hverandre, de ere langagtig ovale, de største eet Spand lange og tre Fingre brede, men de fleeste mindre, og gaae spidse ind i begge Ender med en fuldkommen heel Rand uden Takker, ligesom Laurbærblade; dog ere de ikke saa tykke eller stive. Paa den øverste Side ere de mørkgrønne, glatte og glindsende, paa den underste næsten af samme Farve, dog uden Glands. Stilkene paa samme ere meget korte, ikke over 2 eller 3 Linier lange, men brede sig langs med Bladet ud i mange Nerver og Ribber, paa den øverste Side fine, som de tyndeste Traade, men paa den underste tykkere og meere rundagtige: de blive almindelig siddende i tre Aar, men falde derpaa af og sætte andre ud i deres Sted. Omkring Bladstænglerne staae ved begge Sider, nogle smaa meget spidse Blade, som overalt, hvor Grenen eller Qvisten endes, slutte sig tæt til hinanden derover, og ere med en Art Gummi sammenklæbede. Almindelig begynder dette Træe at blomstre, naar det er to eller tre Aargammelt. Af Bladvinklerne tæt indtil Grenen komme da 5 eller 6 korte enkelte Blomsterstilke frem, hvoraf hver bær et Blomster, som er hvidt og tragtformig. Disse Blomster have altsaa nogen Lighed med Jasminens, og Planten eller Træet selv er derfor af nogle regnet til en Jasminart, som dog ikke kan finde bifald. Lugten som disse Blomster give fra sig, er meget behagelig, og spaaer saaledes i Forveien omen yndig Frugt. Jnden kort Tid falde disse Blomster af. Derefter følge røde Bær saa store, som vore mindste Kirsebær, de ere ved begge Ender som noget indtrykte, have oven til en navleformig Prikke eller Punkt, og i Omfanget ere de, endskiønt næsten umærkeligt, sexkantede. Strax ere disse Bær dog ikke røde, saasnart de danne sig, og komme tilsyne, ere de grønne, men derefter blive de røde, og omsider meere mørke eller violetfarvede. Kiøbet under denne røde Overhud er blødt, har en sødagtig Smag næsten som friske Figen, men bliver ækkel, om man spiser meget deraf paa eengang; med Tiden tørrer det hen og bliver sprødt. Inden for dette Kiød i Midten af Bærret, ligger i en ganske tynd Hud eller Hinde det, vi egentlig kalde Kaffebønnen; denne bestaaer af 2de lang agtige og halv kugelformige Deele eller Stykker, som paa den udvendige Side ere rund ophævede, men paa den indvendige flade, og i hvis Midte gaaer en liden Fure langs ned ad, der egentlig er Kimens Leiersted. Det gaaer med dette, som med de fleste Træer under de varmere Himmelegne, at det blomstrer to Gange om Aaret, nemlig i Foraaret og Høsten, saa at Frugterne og tvende Gange kan indsamles, endskiøndt de fordre et heelt Aar, inden de blive fuldkommen modne, og derfor seer man paa eengang baade Blomster og Frugter paa disse Træer.