Den Vest-Sjællandske Avis, 1837-12-14
Faaborgkanten, den 6te December. En sjelden Festlighed forestaaer i denne Egn, nemlig Jnd vielsen af Svanninge Kirke. Man forventer, at denne Høitidelighed vil finde Sted anstundende 3die Søndag i Advent. Ved bemeldte Kirke er i denne Sommer foretaget en overmaade betydelig Hovedreparation, der har kostet Kirkens nye Eier, Hs. Høivelbaarenhed Hr. Kammerherre Grev Bille Brahe, til Grevskabet Brahesminde pr., store Summer. (Hemp. Av.)Hr. C. H. Hansen, hvis Sag med adskillige Veibetjente i Fyen har tildraget sig almindelig Opmærksomhed, har i Hr. Hempels Avis ladet indrykke følgende Bekjendtgjørelse: "Som Svar paa de idelige Spørgsmaale, der gjøres mig, om Gangen i de Sager, der af Veimesteren og adskillige Veibetjente ere anlagte imod mig, for mine Besværinger over deres VI. Forhold, finder jeg det passende herved offentligen at bekjendtgjøre: at disse Sager for lang Tid siden fra min beskikkede Sagførers Side ere indladte til Doms, og at de henstaae paa mine Modparters Sagførere, der idelig forlange og erholde Udsættelser, med at give deres Tilsvar. - Der vil saaledes, uagtet det Meget der er gjort fra Regjeringens Side for en hurtigere Retspleie, endnu kunne medgaae lang Tid inden Underrettens Domme falde. – Forat erholde Sagen oplyst saa fuldstændig som muligt, især da Underdommeren, som bekjendt, imod Lov og Ret, afskar mig fra at føre det fuldstændige Beviis for mine Ankers Sandfærdighed, derved at han paalagde mig at ophøre med Vidneføring, da jeg var paa Halvveien dermed, har jeg ansøgt det Kongelige danske Cancellie om at erholde Udskrivt af, hvad der blev oplyst ved den, som bekjendt, af Hs. Majestæt allernaadigst udnævnte Commission til Undersøgelse, af den Fyenske Veibestyrelses Forhold, paa hvilken Ansøgning jeg er forventende Resolution. - Ovenstaaende haaber jeg vil modvirke deres Hensigt, der søge at indbilde Bonden, at jeg (saaledes udtrykker man sig) har ladet mig afkjøbe, samt at Sagerne ere hævede og aldrig komme videre. – En Ende skal det nok faae en Gang, og jeg seer Udfaldet med Rolighed imøde. Udkastet til et provisorisk Regulativ for Odense, der i en saa vidtløftig og sammensat Commune ikke var noget Hastværk, men udkrævede fleersidige Hensyn, er nu saavidt fremmet, at det om faa Dage vil være fuldendt til Jndsendelse. Foreløbig veed man saameget af de væsentlige Bestemmelser, at Byen faaer to borgerlige Raadmænd, Antallet af Borgerrepræsentanterne fastsættes til 18 og Skatteligningen overdrages en Kommission af 12 Medlemmer. (Hemp. Av., Hvorledes et høiere Væsen styrer Menneskenes Skjebne og holder sin beskyttende Haand over dem, derpaa havde vi - skrives der fra Husum den 24de Novbr. – atter nylig et Exempel. J Løverdags Morges forlod 4 Helgolændere deres Klippe i en aaben Baad, for at bjerge et ikke langt derfra drivende Skibsvrag, som ogsaa lykkedes dem, men da de vilde roe tilbage igjen, drev Vinden dem længere ud tilsøes, saa Øen tilsidst forsvandt for deres Øine. Uden Compas maatte disse Mennesker nu drive afsted, idet de hvert Øieblik saae Døden for Øine, uden Næringsmidler &c. Om Natten blev det et skrækkeligt Veir, det stormede og regnede, tordnede og lynede. Stivnede af Kulde og Hunger, og overskyllede af Bølgerne, formaaede de neppe at holde sig fast i Baaden, som hvert Øieblik befrygtedes at maatte kantre. Morgenen gryede, men endnu ingen Redning. Men Guds Faderhaand styrede Baaden i Havn: Søndag Efterm. Kl. 1 kom den hertil, efterat de halvdøde Mennesker havde i 36 Timer svævet i den største Fare. En af dem skulde just holdt Bryllup den samme Søndag. Man tænke sig Brudens Angst, men ogsaa hendes Glæde, da hun atter saae den som død begrædte Brudom.