Aalborg Stiftstidende, 1837-03-06
Frankrig. Attentater og Complotter have i den senere Tid fulgt og krydset hinanden i saa korte Mellemrum, at man har Møie, med at skjelne, til hvilke af dem de Lykønskningsskrivelser, fra fremmede Gesandtskaber og indenlandske Corporationer, som Moniteuren idelig bliver ved at meddele, egentlig sigte. Endnu efter Alibeauds Forsøg fik man, fra nogle Stater, hiinsides Havet, Lykønskninger til, at Kongen lykkelig var undgaaet Helvedesmaskinen, og der regnede endnu Adresser ned, i Anledning af Alibeauds Attentat, efter at Meunier, allerede var traadt i hans Fodspor. Skulde nu det Championske, som man har opdaget saa betimeligt, under denførste Forberedelser, drage lignende Lykønskninger efter sig, saa vilde Forvirringen blive fuldkommen. Kan man imidlertid haabe at undgaae den for dennegang, med Hensyn til Gratulationen, saa vil det samme vel neppe kunne siges om deel mangfoldige Arresteringer, som disse, idelig gjentagne, Atten tater drage efter sig. Allerede i de sidste Dage vidste man ikke, om dette og hiint Jndivid var fængslet som Meunierseller Champions eller vel endog som begges formeentlige Medskyldige, og nu er endogsaa en ny Anledning til hyppige Fængslinger kommet til. Allerede den 22de Febr. taltelman og Arrestationer, som vare foregaaede ved Fieschis og hans Medskyldiges Grav, paa hans Henrettelses Aarsdag. Herom har la Charte og Moniteuren Følgende: "Tre Jndivider bleve hæftede Aarsdagen efter Fieschis, Morens, og Pepins Henrettelse, i det Øieblik, da de nedlagde Krandses paa den Sidstnævntes Grav paa Kirkegaarden Mont=Parnasse. De ere strax overleverede i Justitsens Hænder. Ved at sammenholde denne Omstændighed med en anden, der opdagedes i Dagen iforveien, erholder den en forøget Vigtighed. Man havde nemlig af den Geistlige ved den, franske Kirke forlangt de en Sjælemesse for Pepin og udstedt Jndbydelsesskrivelser til Deeltagelse i Samme til Brødrene og Vennerne" i Hovedstaden, af følgende Jndhold: "De indbydes til at deeltagelse i en kirkelig Sørgehøitid for Borgeren Pepin, som blev henrettet af Thermidorianerne i Republikens 44de Aar. de Hilsen og Broderskab. ) Øvrigheden blev i Tide underrettet om dette Forehavende, er og den forargelige Gudstjeneste blev ikke holdt." Saaledes opdykker hvert Øieblik en ny Dæmon af dense gjærende Masse og synes ligesom at opfordre til nye og hende sigtsmæssige Forholdsregler for at hindre den Explosion, som o ellers let kunde fremstaae der, hvor Mængden af Utilfredsedsynes at være saa talrig. Om disse Forholdsreglers Naturl. re de forskjellige Partiers Organer af ganske forskjellige Aukskuelser. De ministerielle Blade tale for Strænghed og og Love, der sigte til Jndskrænkninger af alle Atter af det gielsom det franske Folk har vænt sig til at ansee for Frihed. et Af en ganske anden Mening er Oppositionen. Den negtet 1 ikke det Ondes Tilstedeværelse, men den anseer ganske andre Midler for hensigtsmæssige til at afhjælpe det. "Opdagelsen 1 af Planen til et nyt Attentat", saaledes lyder dens Mening, at har ikke gjort den Sensation, som hidtil viste sig ved ligdenende Leiligheder; ikke som om den oftere Gjentagelse havde elformindsket Afskyen for denne Art Forbrydelser eller Vanen 1 sløvet Følelsen for det Rædselfulde i dem. Grunden til den delringere Sensation ligger kun deri, at Faren dennegang blev la afvendt saalænge forud og at Kongens Liv dennegang frelstes id ved Politiets Aarvaagenhed og ikke ved et blot Tilfælde. Dog derfor ere de Betragtninger, som dette nye Attentat afnøder besos, ikke mindre sørgelige. Ethvert nyt Mordanslag bliver til get nyt Mordforsøg. Guillotinen er bleven smitsom, et rædsomt Efterlignelsesraseri har bemægtiget sig de svage Hoveder; s Kongemord er bleven en frygtelig æddrende Byld, hvis Helbreeldelse er bleven forseilet ved alle de hidtil anvendte Midler. Men vi blive ved at paastaae, at det rette Lægemiddels Anlevendelse hidtil er blevet forsømt. Man har anvendt Jld og g Sværd paa de af Sygdommen angrebne Steder og forsøgt at afvende nye Attentater ved September=Love, haarde og skræmmende Forholdsregler, Vidner og sande Vredesudbrud. 3 Man har overseet, at der gives Jndivider, for hvilke Kongemordet er en Jndsats i et Spil om Selvmord, saa at de, saalænge de have Guillotinen i Baggrunden, beredvilligt give deres Hoveder til Priis, eller, som Champion, hænge sig, s for at faae endnu hurtigere Ende derpaa. Ligesaa urigtigt n behandler man Samfundet. For enhver ny Kongemorder, tider træder frem, hævner man sig ved en ny September=Lov, ved en ny Jndskrænkning af Friheden. Derved forøger man Antallet af Misfornøiede, foranlediger nye Klager og nye bittre Angreb. Erfarer nu et sligt kongemorderisk Ge o myt, hvorledes Nationen kuurrer imod Regjeringen, udtyder, det en slig Knurren paa sin Maade og bilder sig ind, at Alt er beredt til en ny Revolution, og at der kun behøves et Signal, som Affyringen af en eneste Kugle kan give. Hvorfor da, naar man dog maa erkjende de hidtil anvendte Midallers Afmagt, ikke betræde en anden Vei, som vi fra Begyndelsen af have tilraadet, nemlig Mildhedens og Amnestiens Vei i Forholdene til de politiske Forbrydere, og Forsonligheeldens Vei i Forholdene til de forskjellige politiske Partier; J sige vel, at dette Middel vil vise sig endnu afmægtigere, nen hvor ere Beviserne herfor, Man forsøge kun engang at anvende Midhed uden fornedrende Betingelser og ved Maadehold og Forsonlighed at berolige Gemytterne paa en Maade, der vil gjøre Forbryderne modløse, idet den berøver dem deres Tilhæng og deres Forhaabninger. En tilbageskridende Lovgivning, en voldsom og lidenskabelig Politik, uforstandige Trusler i Journalerne, vilkaarlige Afsættelser, forhadte og unyttige Undtagelseslove, der fremkalde de derveste Yttringer, paa Talerstolene, disse ere Aarsagerne til Statsamfundets Jldebefindende og til det Mod, der yttrer sig hos de afsindigste Forbrydere.