Nyeste Skilderie af Kiøbenhavn, 1814-04-02
Bidrag til Dagens Historie. (Fortsættelse.) Carnot (Lazare Nicolas Marquerite) er født i Nolay i Bourgogne d. 13de Maji 1753, af en gammel borgerlig Familie. Hans Fader var Advocat, men ikke formuende. Tidlig ansat ved Geniecorpset erhvervede han sig temmelig udstrakte Kundskaber, og lagde sig tillige meget efter Litteraturen. Han udgav forskjellige mathematiske Forsøg, der foranledigede hans Optagelse i forskjellige lærde Selskaber, en Lovtale over Marscha Vauban, som Videnskabersselskabet i Dijon kronede, og meget smukke smaa Digte. Ved Revolutionens Udbrud var han Geniecapitain, Prindsen af Conde skyldte han ikke allene sin Forfremmelse, men ogsaa sin Opdragelse. Han slog sig strax til det democratiske Partie. J September 1791 udnævnte Departementet Pas du Calais ham til Deputeret i Lovgivningen, og han lagde nu især Vind paa det militaire Fag. Han foreslog at fabrikere 300 tusend Pikker for Sanscoulotter, og bragte Luckners Armee Decretet angaaende Ludvig XVI. Fald. Som Medlem af Conventet stemmede han for denne Monark Død, og blev omsider udnævnt til Medlem af Velfærdscommitteen, der udøvede sin Myndighed under Robespierres Regjering. Det var i denne Tidspunct, at Carnots store Jndflydelse paa Krigsoperationerne tog sin Begyndelse. Da han havde fri Raadighed over de lige fra Ludvig XIV. Tid i Bureauet nedlagte Planer, styrede han for endeel den franske Armees Operationer, og viste stor Skinsyge i Henseende til dette Slags Hæder. Han vilde tilskrive sig Æren for det gode Udfald af Slaget ved Maubeuge, vundet af Jourdan, hvor han befandt sig som Conventets Commissair. Jkke kan det nægtes, at de Planer og Vink, han gav Velfærdscommitteen, bidroge meget til de Franskes Seire paa den Tid, men det bliver derhos og en nimodsigelig Sandhed, at den Frihedsaand, der, lig Jldstøtten i Ørken, gik overalt foran dem, gjorde disse Seire lette. Endskjønt Carnot for trinligen sysselsatte sig med de militaire Anliggender, var han dog en ivrig Tilhænger af Bjergpartiet. Næsten alle i hine Dage udkomne Decreter, hvis Formaal er noksom bekjendt, vare undertegnede af ham. Da han forsvarede Barre re, Billand, Collot og Vadier, sagde han: "ere disse skyldige, saa har jeg Deel i deres Brøde." D. 16de Nov. 1793 skrev han, i Overeensstemmelse med Barrere og Billand, et mærkeligt Brev til Joseph Lebon, der i Cambray lod flyde Strømme af Blod. Freron sagde om Carnot, at han forener i een Person Barreres Forstand, Collots Hjerte og Billands Hoved. Han undgik siden ikke allene sine Collegers Skjebne, men blev endog udnævnt til Director. Hvilket Jndtryk denne Udnævnelse gjorde i Frankrige, læses i Prudhommes Histoire de Crimes. Efterat han en Tid lang havde havt stor Jndflydelse i Directoriet, lod han Barras fratage sig Krigs-Portefeuillen, og blev fra dette Øieblik af hans Fiende. J Aaret 1792. dannedes i Conseilet et Partie imod Directoriet; Carnot blev styrtet og indviklet i Proscriptionen d. 18de Fructidor Aar 5 (4de September 1797). Han undgik at deporteres til Cajenne, ved at flygte til Tydskland, hvor han udgav et Værk angaaende sin Opførsel, der endes med en Protest mod den Paastand, at han bestandig er Kongernes uforsonlige Fiende. J December 1797 tilbagekaldte Bonaparte ham, og ansatte ham endog ved Armeen. Men da Bonaparte skulde vælges til Keiser, var han den eneste, der offentligen erklærede sig herimod. Siden Napoleons Tronbestigelse har man aldeles ikke meere hørt Carnot offentligen nævne, indtil man nyligen af de udenlandske Tidender har erfaret, at Keiseren har ansat ham som Commandant i Antverpen, hvor han, forklædt som Bonde, d. 2den Februar listede sig ind, og med bragte sin Jnstruction fra Napoleon selv. Man vil bedst kunne bedømme Carnots Militairgenie, naar man betænker, at den ham betroede Punct, i nærværende Øieblik, er een af de vigtigste, om ikke allervigtigste, i de af de Allierede truede Lande. Antverpen ligger ved Schelde, og er ved Canaler forbunden med Brüssel, Mecheln, Løven, og tæller 56,318 Indbyggere. Den har et Citadel, et stort Søarsenal, og vigtige Søværfter. J dens Havn, der dannes af Schelde, laae allerede for 200 Aar siden ofte 2000 Skibe, og endnu i Aaret 1807 ankom her 1342 Skibe, 76, 162 Tønder drægtige, og afseilede 1884 Skibe paa 92,848 Tønder. Fortsættes.) Sproganmærkninger. (Fortsatte.) Audience have saavel danske som tydske Purister gjort sig megen Umage for at faae ombyttet med et passende Ord af Sprogets eget Malm. Campe meente at man ligefrem kunde bruge Gehør, men man indvendte med Grund, at stundom ingen har et slettere Gehør end de Herrer Audienregivere, og at man ei kan give hvad man selv ikke eier. En dansk Purist troede at det burde gives med Fortræde, men glemte, at Ordet ligner i Udtalen Fortræd, og at det altsaa let kunde give Anledning til et satirisk Ordspil, som f. Ex"jeg har i Dag havt Fortræd hos Hs. Excellence. Dertil kommer endnu, at Ordet tillige leder paa Jdeen om fortræde, (træde under Fødderne f. Ex. fortræde Kornet) og denne Jdee opvækker altid en ubehagelig Forestilling om Audiencen. Da Ordet Audience oprindelig betegner Hørelse, saa kundeman maaskee oversætte det med Øremøde, d. e. et Møde, hvor man lader Alting gaae ind i det ene Øre og ud af det andet. Man har ogsaa foreslaaet Anhør, men det klinger alt for tydsk, snarere kunde man sige: Høran, som udtrykker et Slags Bøn, hvilket mange Audiencegivere synes godt om, og er analog med slag an Classisk er et Ord, som bruges meget, og synes uoversætteligt. Romerne kaldte de Skribenter, der hørte til den første Classe (d. c. de fortrinligste) scriptores classici, men i vort Sprog er det vanskeligt at bestemme, om alle saakaldte classiske Værker høre til første eller sidste Classe, ja det synes endog at gaae med Skrifter, som fordum med de Cavalerer, der kunde faae billetter til Balparce; de maatte høre til een af de m. Classer, der begyndte med Ridderen af Elephanten og endte med Fændriken a la suite eller Kammer og Commerceraaden. Naar man altsaa i vore Dage hører tale om en clussisk Bog, saa huske man paa de ni Classer, og betænke, at Bogen ligesaa godt kan høre til Commerceraadens som til Ridderens Classe. Men da man har optaget det latinske Ord i den Forstand, saa kunde det maaskee ikke være af Veien ligeledes at bruge det i den Mening, hvor det betyder at blæse i Trompeten, og man kunde paa Grund heraf ogsaa sige? classiske Journalister, classiske Konstdommere d. e. saadanne Journalister og Konstdommere, der støde i Trompeten for classiske Skribenter. Melde er i alle sine Sammensætninger et gammelt dansk Ord, og har samme Betydning i Tydsk som i Dansk, af hvilken Aarsag det bruges hyppigen i den fornemme Stil. "De er anmeldt siger Kammertjeneren, naar man staaer paa Nippet at blive indladt til Audience. - "Man melder fra ", hedder det i den politiske Stil Hr. Kammerjunker A. har ladet sig melde hos Kjøbmand N." "Min Correspondent melder mig (ikke: beretter mig)", siger Grossereren, naar han foregiver, at have faaet en Staffet om et totalt Nederlag, en tilintetgjort Armee, der tre Dage efter dens Tilintetgjørelse er bleven kastet med store Tab tilbage i sin forskandsede Leir, eller om en Stads Jndtagelse, der otte Dage efter Fiendens Jndtog gjør et Udfald. J Curialstilen bruges Ordet "bemeldte meget ofte. Naar man tilskriver en aldeles titel og rangløs Person, f. Ex. en Forfatter eller Digter, saa bruger man bemeldte som et Slags Tilord, der, ligesom Ordet respective,  Grunden intet betyder, men dog lader den Paagieldende føle, at han er et nomens, dee, en Ting, som ingen Ting er. F. Ex. "De ville behageligst tilkjendegive bemeldte Mads Madsen, at han -, og bør De staae til Ansvar for, at bemeldte Mads Madsen &c.