Berlingske Tidende, 1783-06-01
J hvor vel vi i Vores allernaadigste Octroys 21. H. udtrykkeligen haver erklæret, at hverken Vi Selv, ey heller nogen af Vores Kongelige Huus, som Actier i det Ostindiske Compagnie kunde være eyende, villie i Compagniets Forsamlinger nogen Stemme=Ret udøve, og det fordi Vi ville bevare Compagniets Jnteressenter fuld Friehed, til at bestyre efter de fleeste Stemmer dets Sager; saa omendskiønt saavel ViSelv, som Vores Hr. Broder i Følge deraf ingen Stemmer lade give bliver her dog en langt høyere Lov, en Lov, der er dybt indgravet i Vores Hierte, som forbinder Os til, i denne nu værende General=Forsamling at lade Vores Stemme høre, ikke som Jnteressent (thi dette er under Os) men som en raadende Konge, som en om Fader for Compagniet, og ikke for Compagniet allerne, men for enhver Jnteressent fraværende eller her nærværende Og dette Raad af Eders Fader, ledsaget med en vigtig Erklæring af Eders Konge, er det, som J Jnteressenter og alle elskede Undersaatter, her nu igjennem Vores Kammer=Advocats Mund skal høre, og som J alle vist ville (thi vi kiende Vore Undersaatteres Retskaffenhed) tage i Eders derpaa følgende Deliberation til nøye Eftertanke. 1) Vi vide af Convocations=Billetten og ellers, at Compagniet uventet har seet sig ved utroe Betiente beskadiget, for henved 5 Tønder Guld, og Vi have anseet slig Utroeskab med den Misfornøyelse, samme fortiener, og følet for Jnteressenterne, hvad Voresømme Hierte altid føler ved Vore Undersaatters Tab. At Jnteressenterne holde sig til de Skyldiges Boder og Gods, efter Loven, og føyer nu dertil saadanne virksomme og hurtige Anstalter, at den lovlige Erstatning derfra ey kommer i Langdrag, og som undertiden skeer, ved allehaande Konstgreb blive langt uklækkeligere, end den kunde og burde: Dette, sige Vi, forvente Vi at Jnteressenternes Omhue for dem selv, og ansee lige saa billigt, som efter al Retfærdighed fornødent. 2) Jkke. 2) Jkke mindre formode Vi, at denne nu værende General-Forsamling udnævner en Commission, for at undersøge og nøiagtig opgive Compagniets Tilstand, samt hvor stor den virkelige Casse=Mangel bliver, og paalegger samme Commission, at fremgaae med mueligste Hurtighed, paa det General=Forsamlingen snart kan rigtigen erfare sit egentlige Tab. 3) Naar denne Mangel er bleven udsadt, og Directionen har givet sin Besvarelse, og man tillige nøye veed, hvorvidt de utroe Betienters Boder kan forslaae eller ikke til Erstatning: Saa troe Vi, at Tiden førster, hvor Decisorerne bør kiende ved en Betænkning: hvilke Personer der bør tilsvare det endnu manglende, og i hvilken Orden, i Fald subsidielt Ansvar skulle kunne finde Sted. Denne Betænkning ville Vi af den Aarsag, som siden erfares, at skulle indsendes Os, førend den forelegges General-Forsamlingen. 4) Ogsaa holde Vi for, at denne nu værende GeneralForsamling bør udnævne Committerte, dygtige og erfarne Mænd, for at udfinde, og siden for General-Forsamlingen foreslaae de tienligste Midler, til at betrygge med fuld Sikkerhed for Eftertiden Compagniets Casse og Sager mod sligt Tab og saadan Uorden. 5) Vi troe, at denne her tilraadede Orden og Fremgangs Maade er den eneste, som er anstændig for en agthaForsamling; den eneste, som er passende med Tingens Natur, med Billighed, med Retfærdighed, med Compagniets Vel nu og for Fremtiden. 6) Jnteressenterne erfare da heraf, at Vores Meening ikke er, at Directionen i den Undersøgelse, som nu maae skee, skal og bør frietages for Tilsvar saavidt saadant befindes, at kunde hvile paa Directeurerne; men det, Vi ikke ville billige, er at udøve med Mænd, der ere ærværdige for Os og nyttige for Staten, enten Bebreidelser eller noget overile Foretagende, nu paa en Tid, da Undersøgelse endnu ey har havt Sted, og da man kun ufuldkommen kiender saavel Tabet, som de Omstændigheder, der ved Tabet nødvendig maae komme i Betragtning. At dømme førend man har kiendt er Fremfusenhed; og at handle, førend man har fuld Oplysning, om man endog traf til at handleret, giør ingen Mand Ære. 7) Alle Veltænkende maae føle, at omendog den strænge Ret ved Enden af en opmærksom Undersøgelse skulle finde en lovlig Tiltale til Directionen under hvis Opsyn disse utroe Betiente stode, bliver der en anden Ret, den Domstoel, meene Vi, som Vi Selv saa ofte vælger, Billigheds Domstoel; og for den vil vist en Direction med Ømhed blive hørt, som saae sig forladt af en Collega, og udsadt for Sammenrottelse og Bedragerier. Hvilken Mand er sikker i sit eget Huus, naar de meest betroede Betiente sammensværge sig for at bestiæle ham, og for at blinde hans Øyne under Bedrageriet? 8) Vi finde Os saa meget meere tilbøyelige til at ansee med en bekymret Naade Directionen, som vi have af de Lister, Vi have ladet Os forelegge over Compagniets Tilstand og givne Udbytte i adskillige Aar, fundet, at denne Direction har unegtelige Fortienester; thi Virkningen er den rette Prøvesteen. Saaledes have Vi ladet Os foreviise Listen fra 175. til 1763, fordi man i dette Tiidsløb havde en Aatteaaret Krig i Europa, og holdt samme mod den anden fra 1772 til 1783, men hvilken Forskiel, naar den fulde Regning giøres. 9) Hertil kommer, at Directionen sidder Mænd, der eye saadanne Handels=Huuse som have i det heele Europa en nu gammel Agtelse, og hvis Navn og Vægt paa alle HandelsPladser ikke allene hielper til at bære Landets almindelige Credit, men og for Compagniet selv har været, og kan være nyttig saavel i andre Tilfælde, som nu ogsaa ved forestaaende Auctioner. Jnteressenterne bør alle vide, hvor om og vanskelig just denne Tidspunkt for det heele Handelsvæsener, og især for Vores, der seer sig bebyrdet med den største Vare, Mængde, og den tungeste Afsætning. Jnteressenterne bør alle begribe, hvor nødvendigt det i saadant Øyebliker, at vaage med den meest bekymrede Omhue for hvert godt Handels=Huuses Frelse, paa det de tilhobe med samlede og virksomme Kræfter kan holde Crediten, og hielpe Statens Handel over de svære hindringer, som ligge for den. Og Vi holde Os forvissede om, at Jnteressenterne ikke allene see dette, begribe dette, men og ville blues for sig selv om de ikke paa et Sted, hvor deres Konge har givet og helligen bevarer dem deres Stemme=Ret, brugte saadan deres Friehed paa en Maade, der kunde være Os behagelig, det er til vores Faderlige Hensigts Opnaaelse, som her allene er Compagniets sande Vel, Statens sande Bedste, Vort Handelsvæsens Redning i en svær og modsommelig Tid. Alle vide, hvad Vi Selv have gjort og giøre herfor: Alle her forsamlede vide, og alle vil med dybeste Taknemmelighed føle, hvad Vi saa ofte saa saare ofte, have gjort for Compagniet, det er for alle dets Jnteressentere. Det Vi da nu vente, og med Rette til Erkiendtlighed kan vente af enhver her tilstædeværende Jnteressent er: At al Animositet bliver borte af denne og de af denne Deliberation følgende videre Deliberationer: At baade hvad der tales, besluttes og udføres, ikke bærer Mærke af Personlighed, af Avind eller Vrede; at Directionen nyder den Agtelse, gode Borgere skylde gode Borgere, og at Directionen erfarer den Billig hed, som Mennesker bør vise Mennesker, og enhver vilde vente sig i et Tilfælde, hvor man er beskuffet, fordi man stolede paa den gode Troe og Love, som ikke nogen i heele Byen mistænkede, og endelig, at Sager selv, det er Statens Vel i Compagniets Bedste, blive General Forsamlingens eeneste Formaal. 10) Naar denne Vores faderlige Villie følges, og Voregivne Raad blive denne frie Forsamlings Valg, saa Vi, som herom vil lade Os underrette, kan skiønne, at Jnteressenterne i dette farlige Øyeblik, som følgsomme Børn have svaret til Vores Tillid, erklære Vi herved som Konge og Herre, at, Naar den Betænkning, som Vi i tredie Post have tilraadet, indkommer til Os, ville Vi til den Generalforsamling, som derpaa maae og skal holdes, overlade, at vælge imellem følgende tvende Vore allernaadigste Forslag: A. Skulle i bemeldte Betænkning Directionen være tilfunden, at svare Jnteresserne til den Cassa=Mangel, som de Skyldiges Boder ikke have kundet udreede, og Jnteressenterne i Generalforsamlingen, som da holdes, paastaae ved Pluraliteten sig det Manglende udbetalt, ville Vi strax af Vores Casse lade dette Manglende til Compagniet udbetale, og igien vide, for Vores Casse at treffe med Directeurerne saadan Forening, hvorved saavel Vores Casse kan forsikkres, som Directeurerne fuldkommen blive ved Magt. B. Sulle tvertimod Jnteressenterne i den da holdende Generalforsamling bestemme sig, til at høre Billighed og frafalde den Tiltale, som de kunde have til Directionen: Saa ville vi, til en fuld Erstatning for dem, forlænge Compagniets Octroy paa andre 10 Aar, det er til 1802 Aars Ende, og det uden enten at forlange efter andre Staters Exempel en Summe for denne Fornyelse, eller at forhøye Compagniets Afgivt til Kronen; hvilke tvende Poster Vi til Statens Bedste fast havde besluttet; men som Vi for bemeldte 10 Aar aldeles herved vil frasige Os. 11) Ligesom Jnteressenterne nu nøye have at lagttage den Stilhed og Sagtmodighed, som Vi have i disse Deliberationer anbefalet dem, og som bliver det Vilkaar, under hvilket allene Vi vil komme Jnteressentskabet paa den eene eller anden af de foreslagne Maader til Hielp: Saa erklære Vi og som en Følge deraf, at Directeurerne, som forblive ved Directionen, skal saavidt som de skyldige Betienter ved deres Utroeskab have forvoldt den befundne eller værende Casse=Mangel blive paa den ene eller anden af de tvende ved Os foreslagne Maader saaledes sadte i Sikkerhed, at de fra nu af kan være uden Bekymring: hvilken Erklæring Vi endnu, hvad det Fabritiske og det Rybergske og det von Hemertske Handelshuus i Besynderlighed angaaer, her vil igientage, at disse trende Handelshuuse, nemlig, skal og kan af alle ansees, som om intet Ansvar for denne Compagnie=Sag hvilede paa den siden Vi have os Selv saadan Plan forbeholden, hvorved disse for Os og Staten kiære Huuse skal kunne urystede og sikkre bestaae, Udfaldet af denne Sag, og af dette at Betienterne begangne Bedragerie maatte endog blive, hvordan det kunde være. Dette erklære Vi for alle Jnteressenter hjust i det Øyemeed, at det skal blive almindeligen bekiendt, at disse tre gode Huuse, uagtet dette uventede og ulykkelige Tilfælde, ere ligesaa sikkre og tilforladelige som nogensinde tilforn. 12) Tilsidst ville Vi, at de forsamlede Jnteressenter, hvis Velfærd er Os saa kiær, og for hvis Bedste Vi herved have viist en saa besynderlig Omhue, nu legge vel Mærke til: a) At Vi have viist dem sikkert Middel til fuld Erstatning for lidt Skade, følgeligen, at det forbigangne kan rettes og tilstrækkeligen afhielpes. b) At vi have tilraadet dem ved en indsigtefuld og arlig Commission at see udtænkte de kraftigste Foranstaltninger, til at forebygge saadan Skade for Fremtiden: følgeligen at give sig Sikkerhed for det Tilkommende. c) At omgaaes Directionen, som har havt saadan smertelig Uheld med Ømhed og billighed, og derved have for Øyne Statens Vel og Compagniets Vel og begges Creditvæsen, følgeligen ikke tabe af Sigte nu værende vanskelige Tidspunkt, d) Endeligen sige sig selv, at Vores Naade for Compagniet den Vores naadefulde Løfters Opfyldelse gandske er bun og til saadan Handle Maade; den Vi vente, og have største Grund til at vente af troe, kiære og kloge Undersaatter. Fredensborg, den 31te May 1783. Christian Rex. O Hoegh Guldberg. Kongens Opofrelse, vor faderlige Regents Grundsætninger, og hans Raadgiveres oplyste Tænkemaade ere i dette Skrivt saa tydeligen lagte for Dagen, at Compagniet aldrig noksom kan erkiende Regieringens Omhue, men blot tænke paa at bevidne en Monark sin Taksigelse, som, uagtet det Kongel. Huuses Jnteresse i Compagniet, taler i GeneralForsamlingen allene for paa ny at oprette Crediten, og afvende Skade. J General-Forsamlingen blev derfor ogsaa en Commission udnævnt for at takke Hs. Kongelige Majestæt. Da saaledes et stort og vigtigt Skridt er gjort til at bie lægge de Uordener som ere forefundne ved det Asiatiske Compagnie, saa ville vi, for at meddeele vore Læsere nogen Kundskab om disse Uordener, meddeele Copie saavel af ConvocationsSkrivelse af 19 Mai, som af Directionens Skrivelse til Jnteressenterne af 31. i samme Maaned, da Sagernes Gang deraf vil erfares. Convocations=Skrivelsen af 19 Mai sidstleden lyder Ord til andet saaledes: Er det i Almindelighed vanskeligt, at betage en Huus=Tyr Leilighed til at stiele, hvor meget meere er det da ikke, naar ham tilkommer Fortroelighed, og ligger Sikkerheden i Controllen imellem forskiellige Personer, hvor er Faren ikke stor naar De til Post naar disse foreenes om at bedrage, uden Frygt for Straf og uden Hensigt til egen og deres Familiers Ære? Hvem veed vel Exempel paa en saadan Sammenrottel, se, som den, der nu er opdaget i dette Compagnie. Bogholder og Secretair tillige søger Skiul i fremmed Land. Cassereren ligger i Fængsel, uden at have kundet tage Flugten formedelst Sygdom, og Justits=Directeuren, som skulde vaage over Compagniets Rets=Sager og Orden samt Sikkerhed, haver selv endt sine Dage. Forfalskninger, urigtige Andragelser, laante Navne og saadant meere, haver ei været dem afskyeligt nok, og har ver Fuldmægtigen ligeledes spillet under Dække med Principalen, da Jacob Lynge afleverer og transporterer foruden andre gode Documenter, endnu Bodmerie-Breve for 125000 Rdlr., hvortil han selv vedgaaer, allene at have laant sit Navn. Alle disse Kunstgreb ere vel vanskelige at opdage, det er dog til den 9de i denne Maaned ved Notarial=Directions og Commissions=Forretning oplyst, at Compagniets Casse er røvet og bestiaalet for 400 til 500 Tusende Rdlr.