Odense Adresse-Contoirs Efterretninger, 1825-11-11
Om hiin vigtige Forandring, som ved en Telegraf Depesche er kommen til Paris, melde direkte Breve fra Madrid, til 20 f. M. endnu slet intet. Desmere Stof har den go vet Pariser Tidender til alskens Kandestøberier. Stjernen i selv finder Tilstanden høist nedslaaendes og begynder nu at undersøge, ved hvilke Midler Landet kunde hielpes Ved en Konstitution lader det sig (nu vistnok) ikke gjøre, den vilde kun give Lidenskaberne frit Spil og i ingen af de forskjellige Borgerklasser findes Elementerne til en sand Repræsentation. Geistligheden har, som en Følge af dens Rigdomme og Overmagt, meest Jndflydelse; Adelen er af ingen Vægt; den industriøse, Klasse er i samme Vanmagt som Handelen; de udmærkede Embedsmænd ere næsten alle gaaede under i de politiske Storme (det Gud forlade Ophavsmændene.) Massen af Folket bestaaer af Staaddere, som gjerne tjene alle Faktioner, naar derved gives noget at fiske. Dette er Spaniens materielle Tilstand. Ved en Konstitution lader Halvøens Onder, Fanatisme og Uvidenhed, sig ikke afhielpe. En skreven Konstitution, som ikke understøttes af den offentlige Mening, er en Uting. Geistligheder, vilde bestride enhver Nyhed, som paa mindste Maade angreb deres Privilegier. Alt hvad Stjernen derfor veed at raade, er en souverain Authoritet, understøttet af gode loyale Raad; men dette er, som den selv tilstaaer, netop Knuden, hvorpaa det kommer an. Aristarken og Quotidienne triumfere ogsaa over det indtrufne Ministerskifte, hvorved de haabe ei allene alle revolutionaire Projekter tilintetgjorte, men spaae, at den vil drage Hr. Villeles Fald efter sig. Fra samme Synspunkt gaaer Handelsjournalen tildeels ogsaa ud, og aner vigtige Følger at det apostoliske Parties Seier for Frankerig, hvor det hidtil i Stilhed omsnigende jesuitiske Partie nu først vil reise Hovedet. Enten, siger den, er det Slag, som har ramt Hr. Zea, udgaaet herfra eller ei. J første Fald vil det komme Hr. Villele dyrt at staae, og i sidste er det en aabenbar fiendsk Handling imod det franske Kabinet, og vort Ministerium har da kun at vælge imellem To, enten ligefrem at optage Stridshandsken, hjemkalde Okkupationstropperne, overlade Spanien at søge Penge og Kredit, hvor samme kan faaes, og erkjende de Amerikanske Republikers Uafhængighed, eller og modellere sine Forholdsregler ganske efter det spanske Kabinets, indsætte Jesuiterne i deres forrige Anseelse, indføre Censuren &c. Kortest, men fyndigst affeier den franske Koureer Stjernens Paastand: at Spanien ingen Forfatning kan imodtage, da kun Uorden og Anarkie vilde blive Frugten af samme, med det simple Spørgsmaal, om det da nu forholder sig anderledes: Endnu meldes, at den franske Charge de Affaires, Hr. Boislecomte, som hørte til det moderate Partie, pludselig er afreist fra Madrid, hvor de Apostoliske haaber at finde en Beskytter i den forventede nye Ambassadeur Marqvis v. Moustier, som den 24 f. M. passerede igjennem Bayonne. Man slutter sig blandt andet til den Pragt, hvormed han vil optræde, af den Omstændighed, at General Serione er reist forud som Ambassade=Sekretair, for at melde hans Komme. En Expresser var (ventelig før Hr. Zeas Fald) afgaaet til Sevilla, for at kalde Marqv. v. las Amarillas (Krigsminister under Cortes 1820, til Madrid. Siden Hr. Tassins Underhandlinger om et Laan bleve forkastede, er en Agent for den spanske Amortisations kasse optraadt i Paris med 100 Millioner spanske Vales, i Haab om at gjøre samme i Penge; men det vil neppe lykkes ham, da Konstitutionel og flere Blade advare de franske Kapitalister for, ikke at aabne deres Punge da disse Vales er en ganske sjunken Papirpenge, som kun have en nominel Værd i Madrid, og haaber, at de ville følge, Britternes og Hollændernes Exempel, og ikke indlade sig i noget Laan før Cortes-Obligationerne ere antagne.