Den Vest-Sjællandske Avis, 1818-10-27
Min Reise, som endte sig med et Ophold af tre Uger i Spaa, har forskaffet mig Adspredelse nok, og maaskee mere end der var nødvendig. De fleste af Bade= og Brøndgiæsterne vare Englændere, som med deres Nationalstolthed og Stivhed i Omgang danne en Vold omkring sig, som jeg ingen Lyst har til at bestige. Derfore var min Omgang, indskrænket til Tydske, Franske og Nederlændere. De Franske kunne aldrig forglemme, at de Allierede 2 Gange i 14 Maaneder have holdt deres Jndtog i Paris, som de formedelst Slaget ved Belle Alliance, fornemmelig tilskrive Preusserne. Nederlænderne vide egentlig ikke selv, hvad de ville, de ere ikke tilfreds med deres nærværende Tilstand, hade Englænderne, og nævne derfore Preusserne som dem, der have afgjort og ene vundet Slaget ved Belle-Alliance; men de ere ikke heller gunstig sindede mod disse, formedelst det almindelig slette Renomme, hvori vi uforskyldt staae i Udlandet, og de komme egentlig dertil ved disse Beskuelser af den nærværende Tid, at holde den sidst hengangne Tid under Napoleon for den bedste og ønske den tilbage. Ved Hentydninger paa Napoleon eller Lovtaler over de Franske, paafulgte i Theateret i Spaa altid i lutter Biefald, Raab og Klappen. En indvortes Ærgrelse overfalder mig, naar ogsaa lignende Optrin finde Sted paa Theatret i Aachen. Saaledes blev nylig det Sted i Jomfruen af Orleans: Aldrig vil det skiønne Land(Frankrig) bære Englands Lænker, lydelig beklappet. Her bidrager vel ogsaa Religionen meget til at gjøre os forhadte. J den herværende Kathedralkirke, hvor Karl den Stores Been ligger adspredte, er en Skat af Helligdomme, f. Ex. et Søm af Christi Kors, en Torn af Tornekronen, Christi Svøb, hans Svededug o. s. v. Den Kanonikus som viser dem frem, er fast overbeviist om deres Agthed, og har, som han fortæller med en selvtilfreds Smilen, overbeviist alle dem som havde tvivlet derom. Ogsaa Karl den Stores Been ere hellige og kun en Kanonikus maae røre ved dem. Et sørgeligt Privilegium! Dersom en Vandalismus eller Terrorismus vender tilbage igien, saa vil man kaste med disse Knogler til Skovæbler, Den hele Skat blev bragt til Paderborn ved de Franskes Jndrykkelse første Gang, og Preusserne conferverede dom for Aachen; men man tænker ikke meere derpaa. De interessanteste Egne paa min hele Reise vare Grevskabet Mark og det Bergiske omkring Elberfeld. Om den første taler man saa lidet, at de mangfoldige herlige Beskuelser overraskede mig. J Egnen af Elberfeld, boe paa Qvadratmilen over 16000 Mennesker, eller meget mere menneskelige Skikkelser; thi den før gelige Overspændelse af Fabrikvæsenet har dræbt, Aanden. Beboerne i Grevskabet Mark ere gode Preussere, og man finder en gevaltig Forskiel, naar man kommer til de utilfredse Beboere af Barmen og de pengestolte Elberfeldere. Enhver Kiøbmand vil have en anden Skatteindretning og en anden Forholdsregel imod eller for Udlændingerne. Den Ene ønsker at spærre Grændserne, den Anden frygter for sin Undergang derved, saa der erikke at tænkelse paa en Overeensstemmelse. De eensidige Av skriveres Meeninger kunne vel neppe gielde for den offentlige Mening. Efter min Beskuelse maae Regieringerne ikke bryde sig om at den Strigen og meget mere med mueligste Skaansel, men rask og med Energie søge at udføre det, hvad den erkiender for godt. Fyrsten Hardenberg er meget munter, Spaa har fortræffelig virket paa ham. - Assiserne ere for nærværende Tid forsamlede her, og et Mord paa en Moder, som en 32 aarig Datter med hendes Elsker har begaaet, en halv Miil fra Kleve, fængsler den almindelige Opmærksomhed. Møderne ere stedse fuldproppede, og en Masse Folk, der ligner Hogarts Spitsbuber, søger at gjøre sig fuldkomnere. i den Kunst at nægte begaaede Misgierninger. Det er ogsaa den slemmeste Side ved denne Rettergang. Den offentlige Fremgangsmaade behager mig ellers meget. Der kunne allene Mænd træde frem som have lært noget, derimod skiuler sig hos os mangt et skabet Faar bag ved Aktstykkerne.